Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 32. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Bojana Muršič do 16. ure, gospa Irena Grošelj Košnik do 16. ure, gospa Anja Bah Žibert, dr. Jasna Murgel do 13. ure, gospod Kamal Izidor Shaker, dr. Franc Trček do 14.30, dr. Matej T. Vatovec do 15. ure in od 17.30 naprej, Luka mesec od 17.30 dalje, Miha Kordiš od 17.30 dalje, Violeta Tomić od 17.30 dalje, gospod Matjaž Han od 13. ure, mag. Branislav Rajić in gospod Marjan Dolinšek od 17. ure dalje. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalno sekretarko Vlade k 1. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Preden preidemo na določitev dnevnega reda seje, vas moram obvestiti, da je umrl mag. Dragan Černetič, poslanec prvega mandata Državnega zbora od leta 1992 do leta 1996 in član Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Prosim vas,da spomin nanj počastimo z minuto molka. / minuta molka/ Slava mu! Prehajamo na določitev dnevnega reda 32. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 30. junija 2017, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda seje nisem prejel. Obveščam vas, da sem 6. julija 2017 s strani Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke prejel predlog za širitev dnevnega reda s predlogom priporočila v zvezi z migrantsko krizo in vzpostavitvijo nadzora na meji z Republiko Italijo. Ker je predlog za širitev v nasprotju z sedmim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora, saj ne gre za zadevo iz drugega odstavka 58. člena Poslovnika Državnega zbora, Državni zbor o širitvi 32. seje ne more odločati. Zboru zato predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s klicem. Postopkovno, mag. Branko Grims.
Spoštovani! Vsekakor predlog, da pod nujno obravnavamo naš predlog za širitev dnevnega reda in za vzpostavitev ustrezne zaščite meje z Italijo zaradi drastičnega povečanja dotoka migrantov v Italijo v zadnjih tednih, je še kako nujen in aktualen in izpolnjuje vse pogoje po poslovniku. Ne samo napoved avstrijskega ministra za obrambo, da bodo uporabili vojsko in zaprli Brenner, gre še za dva dodatna elementa, ki sta se pojavila po tem obdobju. Prvi je napoved francoskega predsednika države gospoda Macrona, da bodo v kratkem uvedli drastično zaostritev ukrepov v zvezi z migranti, sploh z migrantsko politiko in obenem dosledno zaščito meja. Že pred tem, zadnjih nekaj mesecev je sicer izvajala Francija določeno kontrolo proti Italiji, ki pa je bila precej prepustna. Sedaj naj bi se to bistveno spremenilo in na to očitno ne bo treba dolgo čakati. Če ob tem upoštevamo, da imajo Švicarji na svoji meji tanke in vojsko že vse od zime naprej, potem je jasno, da se bo vsa meja proti Italiji popolnoma zaprla, in to v zelo kratkem obdobju. Edina odprta meja v tem primeru ostane meja Slovenije proti Italiji. Glede na to, da so Avstrijci obdržali svojo kontrolo na meji in danes se tudi vidi zakaj, ker gledajo dolgoročno, bo Slovenija v tem primeru postala žep. Situacija je torej primerljiva s tisto iz leta 2015, ko smo tudi pravočasno opozarjali, tudi jaz osebno, pa smo potem poslušali celo jesen s strani Vlade, »joj, kako smo presenečeni«. Tovrstna presenečenja bodo tokrat imela mnogo hujše posledice. Zakaj? Takrat so migranti prišli preko meje v Slovenijo, zato da bi čim hitreje odšli naprej. Sedaj zelo verjetno ne bodo imeli kam. Avstrija ima kontrolo, Madžarska jih ne bo sprejela, Hrvaška prav tako ne, iz Italije bodo prišli. Če k temu dodamo še dogodke, ki so najbolj sveži, to je nezaslišano divjanje levičarjev skupaj z migranti, o čemer se pri nas skoraj ne govori, po Hamburgu, kjer spominja vse skupaj na vojno stanje, kjer so izropali in požgali avtomobile, cele ulice, trgovine in nekateri pri nas celo v sredstvih javnega obveščanja to še vedno imenujejo protesti, je to nekaj, kar bi nas moralo vse zelo skrbeti. Zaradi tega in zaradi odgovornosti do naših državljank in državljanov, ki smo jih dolžni zaščiti in ki smo jim dolžni zagotoviti varnost [[izklop mikrofona]]
Da bo še enkrat jasno, na kaj se opiram. Opiramo se na poslovnik. Poslovnik omogoča, da se dnevni red v takih primerih razširi, če gre za zadeve, ki so določene v drugem odstavku 58. člena Poslovnika. To pa so zadeve, ki so vezane za sprejetje zakona po nujnem postopku; gre za odločitve Državnega zbora, ki so vezane na rok, ki je ustavno, zakonsko ali s pravom EU določen; gre za zadeve v zvezi s prenehanjem ali potrditvijo mandata poslancu, imuniteto poslanca in podobnimi zadevami; ali za zadeve iz 92. člena Ustave Republike Slovenije, torej tiste, ki so vezane na izredne razmere. Presoja v tem trenutku je, da gre za nič od tega, možno pa je ob določenih pogojih, če je zadeva podprta s 23 podpisi, sklicati izredno sejo. To je postopkovno mogoče, postopkovno pa ni mogoče na redno sejo zadeve uvrstiti, če ne izpolnjujejo pogoje, ki sem jih pravkar navedel. To je poslovniško dejstvo, s katerim smo vezani in ki ga bomo v tem parlamentu spoštovali, kot smo ga spoštovali do sedaj. Postopkovno, mag. Branko Grims.
Hvala, gospod predsednik. Ko gre za zadeve, ki so vezane na izredne razmere, to seveda ni samo njihova uvedba, ampak gre vendar za to, da se stvari prepreči pravočasno in na pravi način. Tisto, kar mi predlagamo, so pravočasne priprave, uporaba tistih mehkih metod, recimo postavitev nekih panelnih ograj, vsega tistega, kar da potem signal po eni strani migrantom samim, ki niso neka amorfna množica, ampak so zelo dobro organizirani in se obveščajo med seboj, po drugi strani pa tudi italijanski politiki, ki tukaj pelje zelo čudne zgodbe. Vprašajte se, zakaj je obmejno mesto Tržič, Monfalcone mu rečejo v Italiji, nekoč slovensko, postalo mesto radikalnega islama. Nisem ravno prepričan, če je to samo seštevek naključij, ampak gre po mojem trdnem prepričanju tudi za določeno politiko, ki ima to kot posledico, je to njen rezultat. Vse te stvari so na naši meji, so tu in zdaj. To ni nekaj, kar bi bilo imaginarno. Dnevni priliv migrantov v Italijo v posameznih dneh dosega, kakšen dan celo presega tistega, ko je bila odprta še balkanska pot, ob hkratnem prilivu preko Mediterana. Evropa, ki je žal neenotna, ki tukaj pelje popolnoma zgrešeno politiko, ne najde na to pravnega odgovora. Spet gre za tisto, da se pravočasno zaščitimo sami, da preprečimo kakršnekoli izredne razmere. Če to storimo danes, če sprejmemo pravočasno prave korake, lahko to storimo na mehek način, preprosto, brez velikih težav za varnost ljudi, brez velikih težav za tiste, ki bodo to izvajali z ustreznimi pravočasnimi postopki. Če to priložnost zamudimo, se lahko zgodi, da bo kasneje treba reagirati mnogo hitreje, mnogo odločneje in z uporabo metod in sredstev, za katere trdno upam, da si jih res nihče ne želi. Zato, gospod predsednik, je naš predlog upravičen, ker gre prav za vsako možnost, da se prepreči kakršenkoli nastanek nekih izrednih razmer. Predstavljajte si, da bi tak tok, kot teče zdaj v Italijo, samo dva dneva pritekel v Slovenijo, samo dva dneva, in potem ne bi imel več kam naprej. Dobili bi dejanske izredne razmere, ki bi bile praktično nerešljive, ne samo varnostno, ampak tudi ekonomsko. Slovenija je majhna, je dragocena, je občutljiva. Naša naloga je pa, da ljudem zagotovimo varnost in blaginjo. In zato je naš predlog utemeljen.
Vse sem že povedal. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Odločamo o dnevnem redu, kot ste ga prejeli s sklicem. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 59, proti 16. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti 16.]] Ugotavljam, da je dnevni red 32. seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku preje pisne prijave 37 poslanskih vprašanj. Odsotnost je za danes opravičil le minister za zunanje zadeve gospod Karl Erjavec. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar. Mag. Matej Tonin, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Spoštovani predsednik Vlade, ministrice in ministri, drage poslanke in poslanci, dober dan! Spomladi leta 2014 je Nova Slovenija v sodelovanju s takratno Slovensko ljudsko stranko v parlamentarno proceduro vložila dva zakona, ki sta uveljavila sedanji način pavšalne obdavčitve, kakršno poznamo še danes. Šlo je za spremembo Zakona o dohodnini in spremembo Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb. Bil je to zelo zanimiv in poseben čas, bilo je to približno leto dni po padcu druge Janševe vlade, bilo je to v času razpadanja vlade Alenke Bratušek in takrat opozicijski in koalicijski okopi niso bili tako močni, kot so morda danes, zato sta bila ta dva zakona 20. junija 2014 tudi sprejeta. Uveljavljen je bil zelo enostaven in pregleden način pavšalne obdavčitve. Država je vsem podjetnikom, ki so se za tovrstno obdavčitev odločili, priznala, da 80 % njihovih prihodkov predstavlja dejanski strošek in da teh stroškov ni treba ne prikazovati, ne evidentirati, preostanek, 20 % prihodkov pa je bilo obdavčenih po 20-odstotni davčni stopnji. Šlo je zagotovo za evidentno debirokratizacijo in za jasno poenostavitev računovodskih postopkov. Sedanji sistem je na nek način tudi jasen in enostaven, saj zelo pregledno predvideva, da država vzame 4 % vaših prihodkov, 4 % tistega, kar pridelate, od vašega kolača vzame tudi država. Gre, po moji oceni in po oceni tudi številnih drugih za pošteno obdavčitev in nivoja te obdavčitve praktično ni problematiziral nihče. Vsem se je zdela to poštena stopnja obdavčitve. Ne nazadnje ta predlog pavšalne obdavčitve, ki smo ga v državo pripeljali skupaj z Ljudsko stranko, je bil tudi zelo dobro sprejet med ljudmi in tudi med podjetniki. Ne nazadnje to dokazuje, da se je kar 13 tisoč državljanov dodatno vključilo v ta sistem pavšalne obdavčitve. Predsednik Vlade, sprašujem vas: Zakaj vaša Vlada namerava spreminjati nekaj, kar končno v tej državi deluje, če pa imamo v državi številne stvari, ki ne delujejo, pa se jih vaša vlada ne loteva?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec Tonin! Če odmislim tisti zadnji del vaše pripombe, bi odgovoril na vprašanje. Namen ureditve iz leta 2013, po mojih podatkih, ki so iz leta 2013, je bil administrativna poenostavitev, kot ste rekli, ugotavljanja in izpolnjevanja davčnih obveznosti. Analiza obstoječega stanja pa je pokazala, da so obstoječi sistem pogosto na neprimeren način izrabljali za zniževanje davčnih obveznosti in obveznosti iz naslova prispevkov za socialno varnost. Prihajalo je torej do neprimernih načinov izrabe ali celo zlorabe in je bilo zaznati dodatne pritiske na prekarizacijo trga dela, kar zagotovo ni bil namen sistema ob njegovi vzpostavitvi. Vse naštete zaznave vplivajo na izkrivljanje konkurenčnega položaja med podjetji na trgu, na socialno varnost posameznikov ter na javnofinančne prilive. Po mnenju Ministrstva za finance to terja odziv in ustrezno ukrepanje. Zato Ministrstvo za finance pripravlja s pooblastilom Vlade spremembe oziroma rešitve za to zadevo. Naj takoj povem, da predloge sprememb te davčne zakonodaje bomo javnosti predstavili predvidoma še v tem mesecu. Zato bodo imeli vsi zainteresirani deležniki možnost, da se do teh rešitev ustrezno opredelijo. Bi pa rad izrecno poudaril, da po ocenah Ministrstva za finance bi bilo s tem novim pristopom, ki ga predlagamo, ki bo šel v javno razpravo, okoli 77 % zavezancev manj obremenjenih kot sedaj. Če povem, kakšne so spremembe oziroma rešitve. Gre za takšne rešitve, ki ne bodo pomenile, da bi se sistem kaj bolj zakompliciral, kot temu rečemo po ljudsko, kajti res je, leta 2013 se je s tem dosegla neka poenostavitev, pač pa gre za to, da se v večji meri upošteva ekonomska moč zavezanca in s tem pravičnost sistema ter da se omejijo in preprečijo zaznane zlorabe. Nove rešitve naj bi vzpostavile čim bolj enake pogoje za vstop v sistem normiranih odhodkov, ne glede na razlike med posameznimi zavezanci, kot so denimo posameznikov osebni dohodkovni položaj. S tem se bi zagotovila večja pravičnost obdavčitve predvsem za male poslovne subjekte, ki jim je dohodek iz dejavnosti edini vir prihodka. To se bo zagotovilo na način, da bodo zavezanci vključeni v dohodninsko lestvico, pri tem pa se jim bo sočasno omogočila tudi možnost uveljavljanja splošne olajšave in olajšave za vzdrževane družinske člane. Mnogi subjekti v okviru gospodarstva, ki bodo tudi sodelovali v tej razpravi, tudi mnogi gospodarstveniki, načelno tudi Gospodarska zbornica, so v tem hipu naklonjeni takšnim spremembam. Seveda pa bo o tem treba opraviti celovito razpravo, da bo potem seveda stvar sprejemljiva tudi na zakonodajni ravni. Naj ponovno poudarim, da bo predlog sprememb dan v to javno razpravo predvidoma še ta mesec. Jaz verjamem, da se bo skozi to razpravo izkristaliziralo, ali želimo na ta način, ki je predlagan, doseči bolj pravično, pregledno obdavčitev s temi ugodnimi učinki za več kot 70 % zavezancev in z možnostjo splošne olajšave in olajšave za vzdrževane družinske člane, kot sem omenil. Toliko, hvala lepa.
Mag. Matej Tonin, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Spoštovani predsednik Vlade! Iz vašega odgovora je razbrati, da boste stvari spreminjali in komplicirali zaradi tega, ker naj bi se dogajale zlorabe. Ena stvar. In druga, ker vi pravite, da naj bi potem po novem ljudje plačevali manj. Pa če gremo po vrsti. Najprej glede zlorab. Prepričan sem, da se v vsakem sistemu kakšne zlorabe dogajajo. Najverjetneje se je tudi v tem sistemu kakšna zloraba zgodila. Ampak vsaka demokratična država kaznuje tiste, ki sistem zlorabljajo, ne kaznuje pa kolektivno vseh, ki so v tem sistemu. S tem predlogom, da boste zaradi nekaj gnilih jabolk šli spreminjat cel sistem, boste dejansko storili to, da boste kaznovali 30 tisoč državljanov, ki ta sistem popolnoma pošteno in normalno uporabljajo. Vi imate že danes ustrezne mehanizme, da bi zoper te kršitelje uporabljali inšpekcijo, in imate tudi ustrezne zakonske podlage. Glede tega, da bo 70 % ljudi plačevalo manj po novem sistemu. Predsednik Vlade, če ste me slišali, se mi zdi, da je 4-odstotna obdavčitev vaših prihodkov pravična. In vsaj te davčne stopnje ni nihče izpostavljal, nihče ni oporekal tej davčni stopnji, da je previsoka, da je pretirano obdavčena. Vsem se je zdelo na nek način pravično, da zaradi jasnosti in preglednosti je vsak pripravljen plačati 4 %. Glejte, če bi vi resnično želeli zniževati obremenitev plač, potem bi se morali najprej lotiti obdavčitve plač. Tukaj imam konkreten izračun. Če podjetje da tisoč 500 evrov delavcu v Sloveniji, delavec dobi ven 885 evrov, v Avstriji pa tisoč 200 evrov. 315 evrov je razlika. To so teme, o katerih bi se morali pogovarjati. Ali še vedno mislite, da je vredno spreminjati tasistem pavšalne obdavčitve?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Naj ponovno zelo jasno povem, da bistvo predlaganih sprememb je, da se ohrani administrativna enostavnost sistema, da se v večji meri upošteva ekonomska moč zavezanca in s tem pravičnost sistema in da se, kot ste tudi sami rekli, omejijo in preprečijo zaznane zlorabe. Če bo javna razprava, v kateri bodo sodelovali vsi deležniki, vse zbornice s področja gospodarstva, vsi drugi deležniki, tudi predstavniki vseh vrst podjetij in vsi spoštovani poslanci lahko v tem sodelujete ter ostali, če bo ta razprava, ki bo transparentna in demokratična, pokazala, da takšne spremembe ne uživajo zadostne podpore, potem do njih ne bo prišlo. Verjamem pa, da ima ministrstvo za ta predlog, za te spremembe tehtne razloge, ima razloge, ki pomenijo nek korak naproti nekemu delu gospodarstva, ki je zelo pomembno za Slovenijo. In ker je sistem lahko po novem bolj pravičen, mislim, da je to odgovor na vse. Kot rečeno, naj javna razprava pokaže, ali bo gospodarstvo in širša družbena skupnost te spremembe podprla. Kot rečeno, ostalo sem že povedal. V veliki meri bi zavezance razbremenili, dosegli pa ponovno bolj enakopraven pristop v smislu enakih pogojev za vstop v sistem normiranih odhodkov, ne glede na razlike med posameznimi zavezanci. Hvala lepa.
Mag. Matej Tonin, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Predsednik Vlade! Ti predlogi zakona in njihova javna obravnava bo padla v precej neposrečen čas, v čas poletja, v čas dopustov, ko morda številni ne bodo tako pozorni, kot bi bili sicer. Prav zato mislim, da je moj predlog na mestu, da bi o tem vašem odgovoru parlament opravil razpravo, ker ne nazadnje te vaše spremembe se bodo dotaknile 30 tisoč slovenskih državljanov. Trdim, da boste enostaven in dobro delujoč sistem zakomplicirali. Rešitve, ki jih predlaga vaša vlada, bodo zbirokratizirane, tako da zavezanec za plačilo davka do konca ne bo vedel, koliko davka mora sploh plačati. Danes so te zadeve poponoma jasne. 4 % od tistega, kar zaslužiš, plačaš državi. Zdi se mi nesmiselno, da te stvari spreminjate, če so se pa vendarle v praksi pokazale kot izjemno dobre. Še ena stvar. Ta vaš predlog bo izrazito prizadel tudi tako imenovane popoldanske espeje. Popoldanskimi espejem se ne bo več splačalo biti vključen v ta sistem pavšalne obdavčitve. Če se pravilno spomnim vaše koalicijske zaveze oziroma vašega koalicijskega sporazuma, je bila debirokratizacija in poenostavitev postopkov ena izmed ključnih stvari, ki ste jo v ta sporazum napisali. Človek pač težko verjame oziroma težko razume, zakaj potem, ko prihajajo konkretni razlogi, konkretni zakoni, se pa stvari komplicirajo in zapletajo. Še ena stvar predsednik Vlade. Sedaj živimo v času konjunkture, s tem se najbrž oba strinjava in vse odgovorne vlade čase konjunkture izkoriščajo za to, da enostavno reformirajo in prilagodijo družbene sisteme na čas po konjunkturi, ko bodo morda nekoliko težji časi. Vaša vlada pa tudi vi osebno ste obljubljali, da takoj po tem davčnem prestrukturiranju bo sledila nova davčna reforma, ki bo ljudi resnično razbremenila. Jaz bi si želel, da bi dobili takšno davčno reformo, po kateri bodo ljudje plačevali manj in ne več davka. Če kaj, potem je čas konjunkture takšen primeren čas. Jaz si želim, da bi o takih zadevah ta parlament razpravljal, da bi vendarle osvojili logiko, da z nižjimi davki se da bolj napolniti proračun, ker se bodo ljudje manj izogibali plačevanju davkov, manj bo vprašanj z računom ali brez. In ne nazadnje več kot bo ljudem ostalo denarja v denarnicah, več bodo lahko tudi trošili. To pa pomeni dobro za celotno državo.
Mag. Matej Tonin, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 11. julija 2017 v okviru glasovanj. Mag. Alenka Bratušek, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije, dr. Miru Cerarju.
Najlepša hvala in lep pozdrav vsem! Danes je za naše srednješolce pomemben dan, zato si bom na začetku dovolila čestitati vsem maturantom, ki so maturo opravili. Vsem tistim, ki boste pa to morali jeseni opravljati še enkrat, pa, glavo gor, še malo za knjige in jeseni boste prav gotovo zmagali. Tudi rezultati letošnje mature kažejo, da smo z znanjem naših otrok lahko zadovoljni. To pomeni, da naša država ima dober izobraževalni sistem tako na primarni, osnovnošolski ravni, kot tudi srednješolskem nivoju. Spoštovani predsednik Vlade! Šolstvo oziroma izobraževalni sistem je eden od najpomembnejših podsistemov države, zato si seveda zasluži še posebno pozornost. Naš izobraževalni sistem, še posebej osnovnošolski, je dober. Znanje otrok je zelo dobro, in to ne samo zato, ker jaz tako mislim, ampak to potrjujejo tudi mednarodne primerjave. Osnovnošolsko izobraževanje je obvezno za vsakega otroka in mora biti omogočeno vsakemu otroku, ne glede na njegov izhodiščni položaj. In tako mora tudi ostati. Pod vašo vlado je izobraževalni sistem pod veliko preizkušnjo. Ne samo da ste ministrice menjali kot za šalo, zdaj želite izenačiti financiranje javnega in zasebnega šolstva. Se vam to zdi res primerno? Mislite, da bo ta vaša rešitev omogočila kvalitetno izobraževanje za vse otroke v naši državi? V Državni zbor ste prinesli zakon, ki bi to financiranje izenačil. Imamo pa poleg tega vašega predloga na mizi tudi predlog za spremembo ustave, s katerim bi zagotovili jasno razmejitev med javnim in zasebnim šolstvom. Prosim, da nam odgovorite na vprašanje: Kakšen je vaš odnos do te spremembe oziroma kakšen je odnos Stranke modernega centra do tega vprašanja? Pobudo za spremembo Ustave so v postopek vložile štiri stranke. Na predlog Socialnih demokratov še Desus, Združena levica in Zavezništvo. Stranke Mira Cerarja na žalost in moje veliko začudenje takrat ni bilo zraven. Danes mi je vedno bolj jasno, zakaj. Vaša želja je v celoti izenačiti javno in zasebno šolstvo, kar je po moji in naši oceni velika napaka. Naloga države je, da vsakemu otroku zagotovi enako kvalitetno javno izobraževanje. Gospod Cerar sprašujem: Ali podpirate spremembo Ustave, ki je na mizi?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Spoštovana poslanka Alenka Bratušek! Če grem po vrsti, naj najprej opozorim na ustavno odločbo, odločbo Ustavnega sodišča, ki je odločilo, da je prvi odstavek drugega odstavka 86. člena Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja v neskladju z Ustavo. Ta člen določa, da država javne programe v zasebnih osnovnih šolah financira zgolj v višini 85 %. In seveda ustavno odločbo je treba spoštovati. Vladavino prava, pravno državo je treba spoštovati, se pravi, prva naloga v tem primeru za vlado in za mene je, da to spoštujemo. Hkrati pa poudarjam, da s tem, ko smo predlagali novelo tega zakona, o čemer takoj nekaj več v nadaljevanju, nikakor ne izenačujemo, ne izenačujemo javnega in zasebnega šolstva, ampak urejamo financiranje obeh glede na odločbo Ustavnega sodišča. Poleg tega da uresničujemo odločbo Ustavnega sodišča, s to novelo zakona tudi pomembno ščitimo, torej varujemo javno šolstvo. Namreč ob tem, ko je spoštovanje odločb Ustavnega sodišča temelj za delovanje demokratične in pravne države, pa si bom kot predsednik Vlade in tudi kot predsednik stranke, ki jo vodim, ki ste jo omenili, vedno prizadeval – in za to si prizadeva tudi Stranka modernega centra, SMC – za kakovostno javno šolstvo. Zato ta novela pomembno varuje javno šolstvo. Novela najprej vključuje spremembo 86. člena na način, da se financiranje obveznega dela osnovnošolskega programa zasebne šole, ki je pridobil javno veljavnost, izenači s financiranjem istega programa v javni šoli. Po novem bo zasebni šoli iz javnih sredstev 100-odstotno financiran obvezni del programa, za razširjeni del programa pa se ohranja dosedanja višina financiranja iz javnih sredstev, to je 85 %. Ampak navedena novela zakona vsebuje še druge spremembe, ki urejajo razmerja med javnim in zasebnim šolstvom, in uvaja pomembne nove varovalke pri ustanavljanju novih zasebnih šol ter preprečuje inflacijo novih zasebnih šol različnih kakovosti in usmeritev. Se pravi, s tem zakonom uresničujemo ustavno odločbo, hkrati pa dodatno varujemo javno šolstvo, ki je tudi za našo stranko kot del vladne koalicije absolutna vrednota. Vse te spremembe izražajo jasno zavezo in skrb države za kakovostno javno šolstvo, pri čemer pa tudi zasebno šolstvo ostaja pomembna dopolnitev in obogatitev šolskega prostora. Glede ustavne spremembe naj rečem, da ustavna razprava ni zamrla, ampak poteka. Ker je potrebna dvotretjinska večina, proces poteka bolj na strokovni ravni in Stranka modernega centra, ki ste jo omenili in ki jo vodim, je zelo aktivno vključena v ta proces tudi s predlogi in z razpravo v vsaki fazi. Jaz verjamem, da bo ustavna komisija na koncu dosegla neko ustrezno soglasje glede primerne spremembe 57. člena Ustave Republike Slovenije. To mora potekati na strokovnih podlagah, zagotoviti je treba dvotretjinsko večino. Vlada spremembe Ustave v tej smeri, da se še bolj uredi in zavaruje naše javno šolstvo, zagotovo podpira. Podpiram jih tudi sam, podpira jih Stranka modernega centra, SMC. Zato mislim, da sem dovolj jasno povedal, tako Vlada kot Stranka modernega centra je za kvalitetno javno šolstvo, je za uresničevanje ustavne odločbe, kajti to je bistveno za demokratično pravno državo in bo še naprej sodelovala v procesu spreminjanja Ustave, da dosežemo čim boljšo rešitev. Hkrati pa moramo za izvršitev ustavne odločbe sprejeti to novelo zakona, da se ravnamo po ustavnem redu. Hvala lepa.
Mag. Alenka Bratušek, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Ja, gospod predsednik, te razprave o spremembi Ustave ni. 14. 1. 2016 je strokovna komisija oddala svoje mnenje, leto in pol po tem Državni zbor oziroma Ustavna komisija, ki jo vodi član vaše stranke, naš predsednik Državnega zbora, ni naredila nič. To so pa dejstva. Tudi s spremembo Ustave na način, kot je predlagana, se da zagotoviti oziroma bi se zagotovilo spoštovanje ustavne odločbe. To verjamem, da vam je kot ustavnemu pravniku kristalno jasno. S predlogom zakona, ki je na mizi, nikakor ne ščitite javnega šolstva, ampak ščitite in dajete dodaten denar zasebnemu šolstvu. To me še toliko bolj čudi, ker v zdravstvu ne najdete ene lepe besede za koncesionarje oziroma za tiste grde zasebnike, kot jim pravite na tej vaši strani. V zdravstvu ne zasebnikom, v šolstvu da zasebnikom. Se pravi, da vam je za javno šolstvo res bolj malo mar. Glede na to, da imamo že leto in pol na mizi mnenje strokovne komisije, gospod predsednik Cerar, bi rada od vas slišala stališče vas in vaše stranke do te spremembe. Ker ta sprememba bi pa dejansko zagotovila ločitev javnega in zasebnega. Naloga države bi bila zasebne šole financirati samo tam, kjer javna mreža ne deluje. Takšen je predlog strokovne komisije.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Saj se ne bi ponovno oglasil, ampak ker govorite neresnice, moram ponoviti nekatere stvari, da ne bodo državljani mislili, da imate prav. Kot prvo, kolikor gre za spremembo dodeljevanja sredstev zasebnim šolam, je to samo v tistem okviru v zakonu določeno, kolikor to zahteva odločba Ustavnega sodišča. Ali vi želite, da ne spoštujem odločb Ustavnega sodišča ali kaj? Želite to? V redu, potem bomo razumeli, da ste vi proti odločbam Ustavnega sodišča. Ampak Vlada bo, dokler jo bom jaz vodil, naredila vse, da se odločba Ustavnega sodišča spoštuje. Hkrati pa sodelujemo, tudi Stranka modernega centra in tudi koalicijske stranke, to vem, v ustavni razpravi na strokovni ravni. SMC je pripravila tudi posebno besedilo, ki ga preverja z drugimi koalicijskimi partnerji v tem procesu, vendar pa to ne poteka za enkrat na sejah Ustavne komisije. Kot veste sami, nima smisla, da greš na sejo, dokler nisi zadeve dobro pripravil. Tukaj gre za ustavno spremembo, ki terja nek premišljen, preudaren pristop in dobre rešitve. Mi smo za dobro rešitev tudi na ustavni ravni. Zdaj bom pa povedal zelo jasno. Ni res, da Stranki modernega centra ni mar, kot pravite vi, za javno šolstvo. Nasprotno. Še kako nam je mar za javno šolstvo. Močno si prizadevamo za kvalitetno javno šolstvo in ravnokar ste ga pohvalili. Tri leta pod našim mandatom deluje dobro in verjamem, da bo tudi delovalo v prihodnje. Še kako nam je mar za javno šolstvo in ne sprejemam takih kritik in takih neresnic, ker to dokazujemo tako na zakonski ravni, po ustavnem procesu in v vsakdanji operativi, ko si prizadevamo preko pristojne ministrice in njenih ljudi in vseh ostalih v Vladi, da bi to zagotavljali. Ponavljam: zelo nam je mar za javno šolstvo, želimo si kvalitetnega javnega šolstva in zato bomo naredili vse, kar moremo, da ga zavarujemo pred neugodnimi vplivi. In če bo treba, če dosežemo tak konsenz, bom tudi sam zadovoljen, da lahko na ustavni ravni zadevo uredimo še bolje. Hvala lepa.
Mag. Alenka Bratušek, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Ja, nekaj so besede, druga so pa dejanja. V tem trenutku, gospod predsednik, kažete, da vam je več do zasebnega kot do javnega šolstva. Povedala sem vam, ja, ustavno odločbo je treba spoštovati, ampak se da spremeniti tudi Ustavo. Tako to pač je. Jaz verjamem, da sami ne verjamete tega, da šolski sistem deluje dobro zaradi Mira Cerarja ali pa zaradi vlade Mira Cerarja, ampak veliko pred vami. Ja, se strijam, dober je, je pa vprašanje, kako bo čez 5 oziroma 10 let, če se bodo vaše spremembe uspele udejanjiti. Žal mi je, da se niste jasno in glasno opredelili do spremembe Ustave, ki je na mizi. Če znotraj vaše stranke potekajo neki pogovori, okej, lepo in prav, ampak mislim, da bi v tem času, letu in pol po mnenju strokovne komisije bil pravi trenutek, da tudi Ustavna komisija, ki je bila večkrat preložena, opravi do konca svoje delo in vse politične stranke v tem državnem zboru dajo karte na mizo. In prepričana sem, ker teh kart nočete razkriti, ker vlada, ki pravi, da je levosredinska oziroma stranka, ki pravi, da je levosredinska, Zakona o financiranju, kot ste ga predložili vi, nikoli ne bi prinesla v Državni zbor, zato se pač stvari vlečejo. Do konca mandata ni več veliko časa in prav zaradi tega zavlačevanja bomo lahko zamudili priložnost, da končno to stvar uredimo tudi v Ustavi. Predvsem pa, bom rekla, to sprenevedanje, ja, podpiramo javno šolstvo, ampak na drugi strani pa bistveno več naredite s to spremembo za zasebno šolstvo. Ja, si tudi ljudje ustvarijo in si ustvarjajo svoje mnenje.
Jaz nisem slišal zahteve? Prav. [[oglašanje iz dvorane]] Ne, ne. Najprej bom ugotovil, da nisem slišal zahteve, slišal sem pa razpravo s predsednikom Vlade in nestrinjanje z njim. Za to nisem dal besede. Dal sem besedo za utemeljitev, zakaj je potrebna razprava. Postopkovno, mag. Alenka Bratušek.
Jaz predlagam, gospod predsednik, da si preberete svoj magnetogram, kjer ste povedali, da mi boste dal besedo za proceduralni predlog. In če smo kot v vrtcu, da ponavljamo eden za drugim, lahko tudi to vi, se pa boste zdaj sam odločili, ali je to bil moj proceduralni predlog ali ne. Ampak mislim, da se obnašajmo kot v Državnem zboru in ne kot otroškem vrtcu. Prosim!
Nihčese ne obnaša tako kot v otroškem vrtcu. Dal sem vam besedo, da obrazložite predlog. Vi ste polemizirali s predsednikom Vlade in pozabili povedati, da zahtevate, da razpravljamo. Jaz vam nisem kriv za to. Takšen primer se je že zgodil. Se je že zgodil. Ker tega niste naredili, tega pač ne bom dal na glasovanje. Ne morem preko tega! [[nemir v dvorani]] Gospa Jelka Godec, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani predsednik Vlade, tako kot branite javno šolstvo, je v vaših besedah oziroma tudi v vaši koalicijski pogodbi tudi branjenje javnega zdravstva. Na vsakem koraku to ponavljate, vendar pa moram reči, so pa v bistvu v realnosti zadeve malo drugačne. Vsi tisti, ki so povezani z javnim zdravstvom oziroma delajo v zdravstvu, to so predvsem zdravniki, medicinske sestre, torej vsi, ki imajo neposredni stik z javnim zdravstvom, tudi bivši ministri, če želite, pravijo, da je naše javno zdravstvo pred kolapsom oziroma da v nekaterem delu je že v bistvu kolapsiralo. Glede na to, da ste predsednik vlade in da imate v vladi ministrico, ki tudi nenehno poudarja, kako njene spremembe pomenijo izboljšanje javnega zdravstva, je na mestu vprašanje, kaj je bilo sedaj v teh treh letih vašega mandata narejeno, da bi se javno zdravstvo, tako kot ste dejali, izboljšalo, da boste zagotovili boljšo oskrbo državljanom Republike Slovenije, da se zavedate, da prihaja do določenih anomalij in da vaša vlada ima vizijo slovenskega zdravstva v prihodnje. To ste dejali oktobra 2016 ob prvi interpelaciji ministrice Milojke Kolar Celarc. Dejali ste tudi, da ste v stiku z ljudmi, ki delajo v zdravstvu, da ste obiskali veliko zdravstvenih domov in bolnišnic, da veste, v kakšnem stanju je slovensko zdravstvo. Strinjamo se vsi v bistvu, da imamo sposobne zdravstvene delavce, ki želijo le delati in da imajo dovolj afer in pa nenehnega nezadovoljstva pri delu. Pravite sami, da imamo afere, imamo korupcijo in dolge čakalne vrste, zato potrebujete podporo javnosti, da se izboljša slovensko zdravstvo oziroma da izvedete tako imenovane reforme v zdravstvu. Spoštovani predsednik Vlade, mene zanima: Ali se res zavedate, da imamo korupcijo v zdravstvu, da imamo dolge čakalne dobe – imeli ste podporo javnosti, vendar po treh letih, ko slovensko zdravstvo lahko rečemo diha na škrge, mislim, da podpore več ni oziroma je zdaj definitivno več? Zanima me: Kaj je bilo v teh treh letih narejenega za izboljšanje slovenskega zdravstva, za izboljšanje stanja na področju čakalnih dob, zmanjšanja korupcije v zdravstvu, za izboljšanje delovnih razmer vseh, ki so zaposleni v javnem zdravstvu? Kaj je bilo narejeno konec koncev za to, da bo vedno manj zdravnikov odhajalo v tujino? Kaj je bilo narejeno na področju mednarodnega poročila na otroški srčni kirurgiji? Kljub temu da smo vedno bliže koncu mandata, me zanima: Kakšna je vaša vizija do konca mandata glede področja javnega zdravstva? Najlepša hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Vsi vemo, spoštovana poslanka Godec, da je vaša stranka Stranka SDS vložila interpelacijo zoper ministrico za zdravje. Tako da jaz verjamem, da bo tudi njen odgovor na interpelacijo in razprava o tem priložnost, da se izpostavijo ne samo problemi v zdravstvu, ki jih je zanesljivo veliko, izzivi, pač pa tudi vladni dosežki in pa pritiski, ki onemogočajo hitrejši napreden na področju saniranja stanja in uvajanja modernejših pristopov, takšnih, ki bodo naše zdravstvo peljali naprej. Vaših vprašanj je veliko, o korupciji, o čakalnih dobah [[…]]Spraševali ste me marsikaj. V nekaj minutah na to ne morem vse odgovoriti. Naj rečem tako, da se kot predsednik vlade skupaj s celo vlado in koalicijo še kako zavedam, da je v zdravstvu veliko problemov in izzivov. In vse te probleme in izzive naslavljamo. Res je, da spremembe ne gredo tako hitro, kot si želimo. Tu je kritika upravičena. Sam bi si želel veliko hitreje. Moram pa reči, da sem presenečen, kako veliko je nasprotovanj prav vsakemu poskusu, da kaj spremenimo na bolje, v procesu upravljanja zdravstvenih zavodov in zdravstva, v procesu organiziranja javnih razpisov, v procesu zniževanja korupcije in tako naprej. Povsod, kjer so se skozi 20 let in več kopičili problemi, ki jih zdaj rešujemo v večini mi, naša vlada, tudi ministrica za zdravje. Kopičilo se je leta in leta, vsaka vlada je odlagala številne probleme, ni bilo ustreznih sistemskih sprememb, ni bilo izboljšanja na področju praks, bile so negativne prakse, dokazana korupcija in tako naprej. Nič se ni premaknilo. Naša vlada se je s tem resno soočila. To ni izgovor za to, da ne gre hitreje, ampak je poudarek v tem, da ne bomo odnehali. Ne bomo odnehali zato, ker mislim, da gremo v pravo smer. Gremo v smer kakovostnega, javnega zdravstva, ob tem da spoštujemo tudi zasebno zdravstvo kot pomembno dopolnilno javnega, ampak v smeri kakovostnega javnega zdravstva gredo reforme. Kaj smo storili? Jaz zdaj ne morem tukaj vse navesti. Ampak po nekaj letih zastoja smo odprli, kot veste, 10 urgentnih centrov; z javnimi naročili smo zniževali in znižujemo stroške in cene zdravil ter medicinskih pripomočkov, te cene so danes nižje; pripravili smo zdravstveno zakonodajo, ki je zdaj večinoma že tu pred vami poslanci, tako denimo zakon o pacientovih pravicah, zakon o zdravstveni dejavnosti in tako naprej. Pripravlja se tudi zakon o zdravstvenem varstvu in zavarovanju, kot veste. Nekaj zakonov je bilo že sprejetih v Državnem zboru. Uvedli smo na področju čakalnih dob različne ukrepe. Samo letos namenjamo dodatnih 41 milijonov evrov za skrajševanje čakalnih dob. Potekajo številni projekti, posebni vladni projekt za skrajševanje čakalnih dob in povečanje kakovosti zdravstvene obravnave, enkratni dodatni program skrajševanja čakalnih dob, eNapotnica, ki je bila uvedena aprila letos in pomeni tukaj dodatno vrednost, prenova Zakona o pacientovih pravicah, ki je prav tu pred vami, prav te dne odločate o njej in boste odločali dokončno na seji Državnega zbora, pripomore k temu, da se čakalne vrste skrajšajo. Če bo septembra to sprejeto, bomo imeli pomembne nastavke narejene. Po oceni ministrice bodo s statusnim preoblikovanjem, reorganizacijo in boljšo koordinacijo izvajanja zdravstvene dejavnosti doseženi pozitivni učinki na poslovanje zdravstvenih zavodov. Še bi lahko našteval, kaj je bilo vse sprejeto. Ampak naj povem zelo jasno, zdravniki, mnogi zdravniki, mnoge medicinske sestre, tehniki in drugi zdravstveni delavci se trudijo, delajo. Vsi smo jim hvaležni za to. Ampak trudimo se tudi mi, da bi enostavno pomagali, da se sistem upravljanja zdravstva postavi na prave temelje, da se torej nadaljuje z vsemi procesi, ki gredo proti korupciji, in tu imamo ničelno toleranco do korupcije. Kjerkoli se pojavi, veste, da že potekajo, postopki so že vloženi, tudi ovadbe, potekajo marsikateri postopki za to, da se to razkrije in da se situacija izboljša. Kot veste, na področju, denimo, javnih razpisov, skupnih javnih naročil za zdravila je za približno 900 sklopov. Postopek takega skupnega javnega naročanja je že zaključen. Podpisan bo okvirni sporazum in tako naprej. Ko gre za medicinske pripomočke, potekajo nekateri skupni razpisi. To so tiste racionalizacije v zdravstvu, ki jih potrebujemo. Ampak ključna osredotočenost ta trenutek je na skrajšanje čakalnih vrst in na sistemske spremembe [[izklop mikrofona]]
Gospa Jelka Godec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Spoštovani predsednik Vlade, jaz ne vem, kdo vam je napisal ta pamflet. Vse, kar ste zdajle povedali, je v bistvu tragikomično. Spoštovani predsednik Vlade, če začnem tukaj, ko ste povedali, skupna javna naročila trajajo od leta 2015. Zaključena so ena sama skupna javna naročila in ni bilo še nič privarčevanega, ker še ne moremo vedeti, koliko oziroma ali so cene zdravil, plenic, igel in podobno, kar ministrica nenehno razlaga, sploh primerljive oziroma bodo nižje. To je ena zadeva, gospod predsednik Vlade. Naslednja zadeva. Kaj smo poslušali zadnjič na Komisiji za nadzor javnih financ? Bolnišnice so nelikvidne in nesolventne. To je povedala sekretarka z Ministrstva za zdravje, da dobavitelji odpovedujejo dobavo materiala bolnišnicam, ker so v takšnih izgubah, da enostavno ne morejo dobaviteljem plačevati. To je posledica ne le 20-letnega nedela prejšnjih ministrov, ampak tudi posledica nedela in neukrepanja sedanje ministrice in vaše vlade, ki je obljubila, da bo v tem mandatu zadeve rešila. Naslednja zadeva. Nenehno govorite o pritiskih. Prosim, dajte že enkrat jasno in glasno povedati, za katere pritiske gre. Če mislite pritiske opozicije na predlagano oziroma nepredlagano zakonodajo, ki je bila zdaj v Državnem zboru, potem se nimate česa bati, ker s svojimi glasovi ne moremo preglasovati koalicije. Zato prosim, če enkrat poveste: Kateri so ti pritiski? Tudi v primeru, ko se bojujete proti korupciji v zdravstvu: Kdo so tisti, ki vam preprečujejo? Zanima me: Za katere ovadbe gre, na katerem področju, ker ste omenili, da je prišlo tudi do nekaterih ovadb? Zaskrbljujoče so čakalne dobe. Dodaten denar je bil, vendar pa če pogledamo statistiko NIJZ, je indeks povečanje čakalnih dob z lanskega leta na letošnje leto 110 oziroma 121, če gledamo najprej nabor 13 specialističnih ambulant. O e-naročanju, gospod predsednik Vlade, vam pa tudi koalicija zna kaj povedati, da v bistvu zadeve ne delujejo tako, kot bi morale. Če na hitro [[izklop mikrofona]]
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Jaz se prav ponavljam ne bom, ampak razumeti morate, da v treh minutah ne morem odgovoriti na vsa ta vprašanja, in tudi mislim, da je to razprava, v katero mora biti vključena ministrica za zdravje.
Mir v dvorani, prosim.
Mislim, da bo ona odgovorila na vsa ta vaša vprašanja, trditve, ocene prepričljivo, kar tudi sam od nje pričakujem. Bi pa nekaj povedal. Naša država se je pred leti znašla v hudi krizi. Ta kriza je povzročila tudi krizo v zdravstvu in marsikaterem drugem sistemu. Enostavno se zaradi varčevalnih in drugih ukrepov ni odvajalo dovolj denarja za zdravstvo. Ni bilo dovolj vložka, pa tudi ni bilo dovolj skrbi. Poleg tega so se menjali minister za ministrom, pozornost na zdravstvo je bila šibka in zadeve so šle stihijsko naprej, seveda podhranjeno in podobno. In zdaj tega stanja ne moremo popraviti v hipu. Kaj je bistveno? Da s tem, ko država ni več v krizi, ko jo peljemo naprej po neki bolj stabilni poti, sploh omogočamo pogoje, da bomo lahko zagotovili zdravstvu, pa tudi vsem drugim podsistemom neko normalno življenje. In zdaj to začenjamo. V tem mandatu smo dosegli stabilizacijo sistema družbe v celoti. Zdaj se na zdravstvenem in drugih področjih začenjajo neki premiki, ki so pa izredno zahtevni. So številni upori zoper te premike. Mnogi so bili privilegirani v sistemu, mnogi so v tem sistemu živeli na tuj račun. Tu gre za nek spopad. Gre pa tudi za spopad dveh mišljenj: ali gremo naprej v neko spremembo na bolje, v neko novo ureditev za javno zdravstvo, če se omejim samo na njega, ki bo boljše, bolj kvalitetno, bolj dostopno za paciente, lažje tudi za zdravnike, ali pa se bomo stalno prepirali in vračali v neke spore nazaj. Jaz sem za to prvo stvar, jaz sem za modernizacijo zdravstva in verjamem, da če bomo sprejeli te zakone, ki jih poslanci imate pred seboj, ki so se pripravljali več kot dve leti, v sodelovanju z vsemi deležniki, potem imamo nastavke za bistveno boljšo situacijo v zdravstvu. S temi sredstvi, ki jih zdaj namenjamo za skrajševanje čakalnih vrst, in tudi z drugimi operativnimi ukrepi, verjamem, bomo stanje lahko že v kratkem začeli izboljševati. Hvala lepa.
Gospa Jelka Godec, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Glede na to, da je predsednik Vlade pravkar dejal, da v treh minutah ne more obrazložiti vsega, kar je bilo narejenega na področju zdravstva, predlagam, da se opravi splošna razprava v Državnem zboru, kjer bo lahko on sam kot predsednik Vlade in ministrica v tisti uri ali kolikor si pač Vlada vzame po navadi in po navadi niti ne govori, lahko bolj natanko, razložil, kateri zakoni oziroma kateri ukrepi vse so bili izpeljani s strani Vlade. Predsednik Vlade, jaz pa vam lahko zdaj zelo na hitro povem, da v Državnem zboru ni bilo sprejete veliko zakonodaje in bi lahko kar hitro končali po tridesetih sekundah. Namreč sprejeta sta bila zakon lekarniške dejavnosti in pa tobačni zakon. In to je vse. Drugih zakonov v Državnem zboru ni bilo. Obljubili pa ste državljanom na začetku vašega mandata, da boste takoj začeli z izpeljavo zdravstvene reforme, ki bo že v vašem mandatu prikazala določene napredke. Danes pa je znano, je več kot jasno, da naš zdravstveni sistem, tako kot vi pravite, da bi radi, da gre naprej, da gre naprej mogoče, ampak v neki fazi se vrača nazaj v socialistični sistem brez kakršnekoli predvidene konkurence, izboljšave, kvalitete za državljane. Pravite, da bodo zadovoljni tisti, ki se jih bodo zakoni, ki ste jih pripravili, dotikali. Če bi spremljali recimo Odbor za zdravstvo, bi videli, da so zadnjič, v petek, na zadnji seji Odbora za zdravstvo mladi zdravniki s solzami v očeh razpravljali o tem, da se Zakon o zdravniški službi, ki se njih najbolj tiče, sprejema po nujnem postopku, kot da smo v vojnem stanju, ki po njihovih besedah pomeni še slabše stanje za mlade zdravnike in veča možnost odhodov mladih zdravnikov v tujino, potem danes ne bi tako prepričano govorili o tem, kako je delo te ministrice in te vlade dobro za slovensko zdravstvo oziroma za prihodnost slovenskega zdravstva in za slovenske bolnike. Jaz upam, da bo ta predlog o javni razpravi v Državnem zboru o slovenskem zdravstvenem sistemu, kjer bosta lahko predsednik Vlade in ministrica do potankosti povedala, katere so tiste izboljšave, ki jih v Državnem zboru očitno ne vidimo oziroma jih državljani ne občutijo, tudi sprejet pri glasovanju. Hvala lepa.
Gospa Jelka Godec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 11. julija 2017, v okviru glasovanj. Dr. Dragan Matić, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerarju.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik Vlade! Slovenija je v zadnjih letih postala uspešna turistična destinacija. O tem govorijo tako statistični kazalniki kot tudi odmevne objave v priznanih turističnih medijih. Po poročilih Svetovne turistične organizacije je prav kulturni turizem najbolj hitro rastoč segment znotraj panoge turizem. Predvidoma bo ta segment kulturnega turizma do leta 2020 postal prevladujoč znotraj panoge turizma. Zaradi bogate in raznolike naravne in kulturne dediščine ter zlasti zaradi visoke stopnje varnosti v naši državi imamo glede tega velike razvojne možnosti. V podobni smeri se turizem razvija tudi povsod v Evropi, vendar je opaziti, da najbolj razvite evropske države vlagajo bistveno več kot mi v promocijo in tudi predhodno v pripravo kulturnih produktov, to se pravi velikih razstav, koncertnih prireditev, festivalov in podobnih atrakcij, hkrati pa tudi v sistemsko obnovo in prezentacijo kulturne dediščine. Ne nazadnje je naslednje leto Evropska komisija razglasila za evropsko leto kulturne dediščine, prav tako pa bo tudi Ministrstvo za gospodarstvo leti 2018 in 2019 razglasilo za leti kulturnega turizma. To je vsekakor zelo pozitivno, in to gre pozdraviti, vendar bi hkrati pričakovali, da se bodo tudi ustrezni ukrepi in končna izhodišča umestili v strategijo trajnostne rasti slovenskega turizma v letih 2017–2021, ki ravnokar nastaja. V osnutkih poglavij strategije turizma številka 3 in 4 namreč kulturni turizem in kulturna dediščina žal nista prisotna. Da se pomena kulturnega turizma zavedamo tudi v Državnem zboru, priča tudi dejstvo, da je bila pred nekaj tedni sklicana skupna seja Odbora za kulturo in Odbora za gospodarstvo prav na to temo. Sprejeli smo sklepa, s katerimi Vladi dajemo predloge, da ustanovi medresorsko delovno skupino za področje kulturnega turizma na ravni države in občin. Ta naj vsako leto obema odboroma poroča o stanju na tem področju, obenem pa smo Vladi tudi predlagali, da v nastajajočo strategijo trajnostne rasti slovenskega turizma vključi poglavje Kulturni turizem. Slednji si kulturni turizem kot najbolj perspektivna panoga znotraj turizma tudi zasluži. Gospod predsednik, zanima me: Kakšno je stališče Vlade do tega vprašanja, o katerem govorim? Kateri so po vašem mnenju temeljni cilji razvoja turizma v Sloveniji v prihodnjih dveh letih?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani poslanec Matić. Nedvomno je turizem izjemno pomembna gospodarska panoga za Slovenijo. Z zadovoljstvom ugotavljamo, da v zadnjih letih beleži rast in uspehe. Že leta 2016 je bilo rekordno, v letu 2017 se nadaljujejo pozitivni trendi rasti, saj smo v petih mesecih tega leta zabeležili kar 11-odstotno rast prihodov turistov v primerjavi z lanskim letom. Tudi cilje slovenskega turizma si Vlada zastavlja ambiciozno, torej gre za ambiciozno zastavljene cilje, pri čemer prepoznavamo predvsem pomen in razvoj trajnostnega turizma, v katerem pa vidimo kot pomembno komponento tudi kulturo. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo je v sklepni fazi priprave nove turistične strategije, torej strategije, ki ste jo omenili, gre za strategijo trajnostne rasti slovenskega turizma za obdobje 2017–2021. V to strategijo je uvrstilo tudi kulturni turizem, in to predvsem zahvaljujoč pobudi obeh odborov. Mislim, da je to neka res dodana vrednost, ki je iz te razprave izšla. Tako da strategija, ki bo predvidoma sprejeta septembra 2017, bo prinesla to novo vrednost, novo kvaliteto na področje kulture, da bomo še bolj ozaveščeno, še bolj ciljno, jasno, spodbujali tudi kulturni turizem v okviru turizma kot celote. Naj povem, da je področje kulturnega turizma oziroma s kulturo povezani turistični produkti nasploh področje z zelo visokim dohodkovnim potencialom. Ne gre samo za dohodkovni potencial, pač pa dodatno dejavnost in prispevke vidimo tudi na socialno-gospodarskem in kulturnem področju. Kulturni turizem ima številne potenciale, številne vrednosti, ki se dejansko morajo povezati z gospodarstvom in s planiranjem turizma kot celote. Kulturni turizem je v novi strategiji, ki sem jo omenil, opredeljen kot eden izmed ključnih produktov, in sicer v treh makroregijah: Alpski Sloveniji, Mediteranski Sloveniji in Termalno-panonski Sloveniji je določen kot podporni produkt. V makroregiji Ljubljana z osrednjo Slovenijo pa je določen kot vodilni produkt. Za leti 2018 in 2019 je kultura opredeljena kot nosilna tematika promocije slovenskega turizma. V Vladi smo preučili tudi vaš predlog o ustanovitvi medresorske delovne skupine za področje kulturnega turizma. Ta predlog pozdravljamo, zato bo po sprejetju nove strategije ustanovljena medresorska delovna skupina za spremljanje uresničevanja celotne strategije, torej tudi aktivnosti s področja kulturnega turizma. Vesel sem, da o tem razpravljamo tudi letos, ko smo v letu, ki je namenjeno tudi spominu na našega največjega in svetovno prepoznanega arhitekta Jožeta Plečnika, kar je tudi nek signal, da kultura na vseh nivojih mora pridobivati pomen v naši družbi, v Sloveniji kot državi, ki se širi v svet, in predvsem tudi na področju gospodarstva. Tako da, če povzamem. Ja, kultura pomembno prispeva h gospodarskemu razvoju, zato jo je treba še bolj zavestno, še bolj na primerne načine in sodelovanju, ki ste ga omenili in ga zdaj v strategiji predvidevamo, vključevati v ta razvoj. Hvala lepa.
Dr. Dragan Matić, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik Vlade, zahvaljujem se za vaš odgovor. Veseli me, da ima Vlada namen sistemsko spodbujati področje kulturnega turizma. To je seveda neločljivo povezano z varovanjem kulturne dediščine in spodbujanjem kulturne produkcije. Pravega napredka pa, kot sami ugotavljate, na tem področju ne bo, če ne bo usklajenega pristopa med resorji in sodelovanja med Vlado in občinami. Kako je to pomembno, smo pred kratkim imeli priložnost videti, ko smo bili skupaj s kolegi iz Poslanske skupine SMC na terenu, in sicer smo obiskali Štanjel, kjer se veliko dela na razvoju kulturnega turizma, in pa Škocjanske jame, ki so bile kot prve v Sloveniji vpisane na seznam Unescove dediščine. To sta dve destinaciji, kjer se je na področju kulturnega turizma v preteklosti postavilo kar nekaj dobrih zgodb in kjer se porajajo tudi sveže ideje, tako imenovani produkti, ki imajo tržni potencial, se pa v obeh primerih tisti, ki so odgovorni v javnih zavodih, ki skrbijo za razvoj turizma in vodijo te projekte, srečujejo s podobnimi težavami. Zlasti gre za umestitev razvoja kulturnega turizma v državni in posredno tudi v proračune lokalnih skupnosti oziroma odsotnost usklajenih ukrepov, med njimi zlasti razpisov na različnih ministrstvih, ki bi projekte s področja kulturnega turizma ustrezno podpirali. Vsekakor verjamem, da po tem, kar sem slišal, bodo tudi tovrstni konkretni ukrepi na področju spodbujanja kulturnega turizma s strani Vlade sprejeti. V SMC bomo še naprej spremljali in spodbujali vladne ukrepe na tem področju in verjamem, gospod predsednik, da se boste tudi vi osebno zavzeli za to pomembno in perspektivno področje, ki združuje gospodarstvo in kulturo, pa tudi druge resorje. Hvala.
Je bilo to vprašanje? Ne, ni bilo vprašanje. Potem vas moram opozoriti na spoštovanje poslovnika in potem predsedniku Vlade ni treba dodatno odgovarjati, zato je to važno. Prosim, spoštujte poslovnik tako kot vsi ostali. Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanska vprašanja, postavljena na 31. seji Državnega zbora. Najprej bo ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar odgovorila na vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi s postopki policije, povezanimi s pranjem denarja v višini milijarde dolarjev v letih 2009, 2010 in kasneje.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo! Spoštovane poslanke, poslanci! Kot je bilo napovedano, poslanec Gorenak mi je na prejšnji seji postavil vprašanje v zvezi z dogajanjem v Novi Ljubljanski banki, zlasti kar se tiče seznanjenosti notranje ministrice, njenega naslednika, seznanjenost generalnega direktorja Policije, njegovega naslednika, seznanjanje tožilstva, usmerjena dela policije v tem primeru in pa poslance zanima, kaj konkretno je policija storila v tem primeru.
Mir v dvorani!
Kar se tiče seznanjenosti takratne notranje ministrice, tukaj lahko povem, kar je povsem logično, da ta podatek nam ni poznan. Tudi podatek, ali je seznanjala svojega naslednika gospoda Zalarja, nam ni znan. Kar se pa tiče seznanjenosti generalnega direktorja Policije Janka Gorška, tukaj lahko povem, da je bil gospod Goršek 18. januarja 2011 o finančnih transakcijah tujega državljana preko računa NLB seznanjen pisno z dvema različnima dokumentoma. Seznanila ga je Sova, in to obvestilo je potem odstopil v nadaljnje reševanje strokovni službi in po predhodnem obvestilu Urada za preprečevanje pranja denarja sta bili 14. oktobra 2010 in 19. novembra 2010 naslovljeni na Upravo kriminalistične policije. Glede vprašanja, ali je gospod Goršek seznanil svojega naslednika gospoda Venigerja, lahko povem, da je najprej potekala primopredaja med gospodom Gorškom in gospodom Turkom, ki je postal vede generalnega direktorja, ki je potem delo predal gospodu Venigerju in tukaj noben od primopredajnih zapisnikov pravzaprav omenjene zadeve ne zajema. V obeh zapisnikih pa je navedeno, da bo Uprava kriminalistične policije generalnemu direktorju Policije posebej predstavila pregled operativnih zadev in uporabo prikritih preiskovalnih ukrepov. Treba je tudi povedati, kar se tiče dela policije v tistem obdobju, da v začetni fazi preverjanja obvestil Urada za preprečevanje pranja denarja policija ne izvaja procesnih pooblastil v skladu z Zakonom o kazenskem postopku, dokler ne potrdi dokaznega standarda razlogov za sum, da je bilo storjeno kaznivo dejanje, ki se preganja po uradni dolžnosti. Če se prestavim malce bolj v aktualni del dogajanja. Torej do 14. junija letošnjega leta tožilstvo ni usmerjalo dela policije v zvezi z zbiranjem obvestil, povezanimi s spornimi prenakazili tujega državljana preko računa NLB. 14. junija je policija prejela od Specializiranega državnega tožilstva zahtevo za zbiranje obvestil. Policija bo preverila točno določene okoliščine, zbrala obvestila in pa tudi o teh svojih ugotovitvah nato obvestila pristojno Državno tožilstvo. Če naredimo na koncu še prerez skozi delo Policije v dani zadevi, ker to vendarle tudi spoštovanega poslanca zanima. Urad je Policiji posredoval zaprosilo za podatke 14. oktobra 2010, nato je Policija novembra in januarja naslednje leto prejela še dve obvestili o sumljivih transakcijah, katerih navedbe je temeljito preverila. Ampak ko je Policija želela ugotoviti obstoj razlogov za sum, to ni bilo potrjeno. Iz vsebine obvestil teh razlogov ni bilo možno ugotoviti, saj je bil iz teh obvestil razviden zgolj podatek o višini finančnih transakcij. Policija je od Sove prejela tudi dva različna dokumenta z obvestilom o finančnih transakcijah tujega državljana. Policija je v okviru možnosti, ki jih ima, takoj preverila določene fizične osebe in gospodarske družbe, vendar pa s preveritvijo ni potrdila suma storitve kaznivega dejanja. Z zbiranjem obvestil in z obsežnim povpraševanjem pri različnih tujih organih Policija ni potrdila suma, navedenega v obvestilu Urada. Tudi večina odgovor tujih varnostnih organov, vključno tudi z Europolom, je pokazala, da je bilo preverjanje negativno. Kot je bilo uvodoma povedano, na podlagi zahteve Specializiranega tožilstva bo Policija dodatno zbrala obvestila, preverila tudi določene okoliščine, ki so povezane s predmetno zadevo, in nato obvestila pristojno tožilstvo.
Dr. Vinko Gorenak, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Povedati je treba, da sem jaz to poslansko vprašanje postavil pred enim mesecem in da se dogodki na tem področju kar hitro odvijajo. Ministrica, jaz se vam zahvaljujem za tisti del, kjer govorite o seznanjanju in obveščanju, ker se mi zdi korekten in točen. Ampak tisto, kar vas pa želim opozoriti, saj mi ni treba odgovarjati v nadaljevanju. Ampak poglejte, v Policiji vas vlečejo za nos. Jaz sem postavil tudi pisno poslansko vprašanje, na katerega ste mi odgovorili, vezano na to temo. Pod številko 1 navajajo, da ministra direktor Policije obvešča v skladu z 12. členom zakona. Ampak ta zakon velja od leta 2013. Jaz pa ne sprašujem po obdobju leta 2013. To je eno. Drugo. Tisto, česar me je strah, v nadaljevanju, ker vem, da imate, tako je bilo zadnjič tudi povedano na odboru, odprto neko preiskavo na to temo, je treba reči eno stvar. Glejte, nemogoče je, da je Policija zadevo preverjala in ni obvestila tožilstva. Pojdiva na tista dva državna sekretarja, eden je bil pri vas, drugi je bil na upravi, če se ne motim, ko je šlo za za neko dihtungo pa ene par paštet – ali kaj je že bilo? Policija napiše obvestilo tožilstvu. Policija mora poročati tožilstvu. Mora. Ali poda ovadbo ali pa pošlje poročilo, da ni ugotovila suma storitve kaznivega dejanja. To sta dve edini možni alternativi : kazenska ovadba ali poročilo tožilstvu. To ni bilo narejeno. Ministrica, tudi danes vas zavajajo pri tem delu. Ne, ni mogoče pristati, ne pristanite na tovrstna pavšalna obvestila, češ, preiskujemo, preiskujemo, pa ni kaznivo dejanje. Temeljno vprašanje je, zakaj ni bilo obveščeno tožilstvo. Če mi lahko kaj odgovorite na to [[izklop mikrofona]]
Ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Seveda se vam zahvaljujem za vsa vaša opozorila. Verjamem, da so izključno dobronamerna. Kot je bilo že rečeno v mojem prvem delu odgovora, ko Policija v začetni fazi preverja obvestila Urada za preprečevanje pranja denarja, seveda ne izvaja tistih procesnih pooblastil, ki jih ima v skladu z Zakonom o kazenskem postopku, ker je mejnik dokazni standard razlogov za sum, da je bilo storjeno kaznivo dejanje. K tej dani zadevi, ko je Policija prejela obvestila od Urada, je zbirala podatke na podlagi 54. člena Zakona o Policiji. Kar se pa tiče nadaljnjih ravnanj glede zadev, ki sodijo v aktualen čas, torej v vse tisto, o čemer se sedaj pogovarjamo že na odboru. Zadnjič sem vas tudi seznanila, da je že bila dana zahteva za poročanje preko Direktorata za policijo in druge varnostne naloge, ki je od Policije že zahteval dokumentacijo. Zadeva je v fazi proučevanja in ko bo zadeva zrela, bo izdelano posebno mnenje. Lahko pa tudi povem, da bo Policija na podlagi zaprosila predsednika Preiskovalne komisije o ugotavljanju zlorab v slovenskem bančnem sistemu ter ugotavljanju vzrokov in odgovornosti že za drugo sanacijo bančnega sistema v samostojni Sloveniji tej komisiji posredovala natančen popis sprejete in posredovane korespondence. Popis bo vključeval vhodne, izhodne, lastne dokumente in tudi podatke o vseh osebah, ki so prejele vhodne dopise, in osebe, ki so pripravile in podpisale izhodne dokumente oziroma podatke o vseh osebah, ki so imele kakršnokoli korespondenco v tej zadevi.
Dr. Vinko Gorenak, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Ja, ker želim ministrico opozoriti še na eno stvar. Pravzaprav moram zahtevati razpravo na to temo, in tudi jo, da ne bo tako kot pri gospe Bratušek. Ministrica, ne 54. člen., naj vas ne zavajajo. Ne, ne in ne! Če morajo obveščati tožilstvo o najmanjšem sumu, najmanjšem sumu. Poglejte, Spar prijavi tatvino ne vem česa ali neka trgovina prijavi tatvino ne vem česa, pa gre za majhen znesek, mora iti poročilo tožilstvu o tem, da se je dogodek zgodil, da ne gre za kaznivo dejanje, ker ni dovolj visoka vrednost, ki je po zakonu predpisana in konec. Ne pristajajte na to, da vam govorijo o tem, da niso obveščali tožilstva, ker niso izvajali pooblastil. Ne, ne in ne! Za eno milijardo ameriških dolarjev, sum je bil posredovan policiji. In če je policija ugotovila, da ne gre za kaznivo dejanje, je dolžna po 148. členu napisati poročilo tožilstvu. Prosim vas, ne pristajajte na to in bodite pozorni, ko boste dobili to poročilo, ki ste ga zdaj zahtevali s strani policije. Jaz se veselim tudi popisa tistih datumov, kdo je koga obveščal. Znotraj policije moramo, jaz mislim, da moramo priti do osebe z imenom in priimkom, pa ne trdim to, da je kdo od mojih predhodnikov, ker ne vem, vi tudi ne, ampak mi moramo priti do imena in priimka osebe, ki je zadevo zaključila in rekla, da potem se ne bo delalo več, in je policija stvari ustavila. To je najbolj kritična točka, ker na tej točki manjka ključen policijski akt. To je poročilo, če mislijo, da ni kaznivo dejanje, ki mora biti podano tožilstvu. Jaz pričakujem, da boste pozorni na to zadevo in da bo tudi komisija, ki se s tem ukvarja, jaz bom posebej opozoril tudi še predsednika komisija, da bo pozoren na to zadevo. Nekdo znotraj policije je stvar ustavil, in to nezakonito ustavil. Bodimo vsi skupaj pozorni na to, predlagam pa, predsednik, da to opravimo v obliki razprave. Hvala lepa.
Dr. Vinko Gorenak, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 11. julija 2017, v okviru glasovanj. Sedaj bo minister za Kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, mag. Dejan Židan [[…]] Postopkovno, mag. Branko Grims.
Hvala za besedo. Najprej bi prav lepo pozdravil gospo ministrico, dobrodošli nazaj. Upam, da vam bo zdaj zdravje v redu služilo. Moj postopkovni predlog pa je naslovljen na vas, gospod predsednik. Poglejte, že tri mesece je tega, kar sem postavil ustno poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve v zvezi z enakostjo pred zakonom in uporabo zastav. Vsakokrat od takrat ste me vprašali na seji, ali želim ustni odgovor, in sem posebej poudaril, da želim ustni odgovor, vendar danes tega vprašanja tukaj ni. Zakaj sem vztrajal, da želim ustni odgovor? Iz preprostega razloga, ker gre za vprašanje diskrecijske pravice, ki je nedopustno, ko gre za uporabo prisile ali celo kaznovanje, in po drugi strani za vprašanje enakosti pred zakonom. Tako kot so zdaj stvari v tej ljubi Sloveniji, je to nedopustno z ustavnopravnega vidika, kajti če nekdo izobesi eno zgodovinsko zastavo, in to zmoti soseda, ta pokliče policijo, policija posreduje. Potem se pa sredi mesta Ljubljane na glavnem trgu zbere neka kvaziverska sekta, kult smrti, ki množično časti totalitarni simbol na neki zastavi, pod tem totalitarnim simbolom je umrlo, bilo grobo pobitih, pomorjenih 100 milijonov ljudi. To se pravi, ne glede na to, da to vznemirja zelo veliko število ljudi, ki dajo prijave, ki protestirajo, policija ne posreduje. Tukaj očitno ne gre za enakost pred zakonom in tako stanje je protiustavno. Zato sem želel ustni odgovor. Glede na to, da danes ni tega na dnevnem redu, upravičeno pričakujem, gospod predsednik, da boste to uvrstili na prvo naslednjo sejo, ko bo spet priložnost za poslanska vprašanja in odgovore in da bo takrat priložnost, da mi ministrica da ustni odgovor na to vprašanje. Hvala.
To, da zadeva ni uvrščena, je, da ni bila prepoznana kot taka. Preverili bomo vse magnetograme, na katere se ta nanaša. Če se je zgodila napaka, se vnaprej opravičujem in bomo ravnali v skladu s tem. Vem pa, da je bilo vam pisno odgovorjeno, to mi je pa ministrica povedala. Glede na vse skupaj bomo preverili in v skladu s tem bo tudi jasno na naslednji seji, ali bo uvrščena ta zadeva gor ali ne. Prav? Sedaj bo pa res minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan odgovoril na vprašanje dr. Dragana Matića v zvezi s strateškim načrtom poslovanja družbe Slovenski državni, gozdovi d. o. o.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, lep pozdrav. Gospod poslanec dr. Dragan Matić, zastavili ste mi tri vprašanja. Prvo vprašanje je, kdaj bo Vlada obravnavala strateški načrt poslovanja družbe 2017–2026. Vlada je sprejela sklep, da nam družba mora ta strateški načrt poslati do 12. 7. 2017. Ob tem bi rad poudaril, da družba sicer posluje po sprejetem poslovnem načrtu za letošnje leto, tako da družba posluje po tem poslovnem načrtu. Informiran sem tudi, da danes poteka seja nadzornega sveta te gospodarske družbe, tako da bo poslovodstvo to lahko realiziralo. Drugo vprašanje, kaj namerava Vlada storiti, da bodo izhodišča za pripravo upoštevana. To je dosti enostavno, to je tudi merilo za samo sprejetje poslovnega načrta na skupščini, ki jo predstavlja Vlada Republike Slovenije. Po drugi strani pa ima Vlada vsa pooblastila kot skupščina po Zakonu o gospodarskih družbah. In potem tretje vprašanje, zakaj niso bile javno objavljene prodajne cene oziroma imena kupcev za prodajo, ki jih je do sedaj izvršila. Tukaj je pa odgovor naslednji. Gospodarska družba je sledila pravilom za prodajo, ob tem da je samo eden od subjektov, dosedanja merila pa omogočajo tudi določitev cen s pogajanji. Pravila družbe Slovenski državni gozdovi po načinu in merilih za prodajo gozdnih asortimentov, ki jih je sprejela skupščina, določajo, da sta družba in kupec dolžna kot poslovno skrivnost varovati vse podatke, ki si jih izmenjata med trajanjem pogodbenega razmerja in imajo značaj poslovne skrivnosti v skladu z 39. členom Zakona o gospodarskih družbah. Ker pa si v družbi Slovenski državni gozdovi prizadevajo zagotoviti kar največjo preglednost in transparentnost, so konec junija 2017 Vladi predlagali sprejetje novih pravil, ki pa so takšna, da se z novimi pravili uvaja nov način prodaje zaradi preglednosti, in sicer da se v celoti prodaja v skladu z javnimi razpisi. Prav tako pa se je poleg sklepanja kratkoročnih pogodb uveljavilo tudi sklepanje dolgoročnih pogodb. Uvaja pa se tudi nov način prodaje z javnim zbiranjem ponudb. Hvala.
Dr. Dragan Matić, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, Vlada je že novembra 2016 sprejela izhodišča, kakšen naj bo strateški načrt poslovanja družbe Slovenski državni gozdovi in potem je januarja prišel nek osnutek oziroma predlog. Zdajsmo že meseca julija. Zanima me vaše mnenje kot resornega ministra: Zakaj prihaja do teh zapletov? Zakaj se stališče Vlada ne izvede? Zakaj družba, ki je v 100-odstotni državni lasti, ne sledi tistemu, kar lastnik želi, da se vnese v strateški načrt? Zdi se mi, da je tovrstno zavlačevanje na ta način nekaj, kar ni v redu. Okoli tega bi bilo treba že zdavnaj potegniti neke odločne poteze, pa vidimo, da se ves čas prelaga, prelaga, prelaga. Zdaj se je preložilo na 12. julij. Zanima me, če bo 12. julija ta strateški načrt res sprejet, ker nazadnje je bil predložen pred enim mesecem. In drugo vprašanje, ki me zanima, je pa vaše stališče kot resornega ministra: Ali je prav, da so bile sklenjene takšne pogodbe, da praktično ne vemo, komu in za kakšno ceno je bil les iz državnih gozdov prodan? A je to nekaj, kar se vam kot resornemu ministru zdi sprejemljivo? Če se vam ne zdi sprejemljivo, me zanima: Ali nameravate poiskati odgovorne, ki so na ta način sklenili pogodbe oziroma sprejeli tiste akte, na podlagi katerih so bile te pogodbe potem sklenjene? Po moji oceni je nedopustno, da je na Hrvaškem identična državna firma urejena na ta način, da posluje transparentno, v Sloveniji pa še danes ne vemo, za kakšen denar in komu je šel državni les. Prosim, če mi lahko to vaše stališče nekoliko bolj obrazložite.
Minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala za dodatno vprašanje. Spoštovani gospod poslanec, povsem pravilno ste ugotovili, da je Vlada sprejela izhodišča 19. 10. 2016. Pravilno ste ugotovili, da je družba svojo nalogo opravila. Poslala je na Vlado 31. 1. svoja izhodišča. Tisto, kar pa je treba povedati, da je znotraj Vlade prišlo do različnega tolmačenje o gozdno-lesnih centrih. Znotraj Vlade je to razlikovanje na stopnji, ali je potrebno investirati v lesno-gozdne centre z javnim denarjem oziroma državnim, ker družba je državna, ali je treba vzpostavljati pogoje, da se tovrstni centri ustanovijo. Dejstvo tudi je, da je med tem procesom prišlo do novega vodstva. Prejšnje vodstvo je bilo začasno, novo vodstvo je vzpostavljeno. Do neke mere se je Vlada tudi razumela in se strinjala, da novo vodstvo, ki je postavljeno, ima pravico kljub vsemu samostojno pripraviti svoj dolgoročni pogled na razvoj slovenskih državnih gozdov. Ko govorimo o slovenskih državnih gozdovih, za razliko od firme, ki ste jo omenjali, moramo le povedati, da je to povsem nova gospodarska družba, ki deluje od druge polovice prejšnjega leta. Vsi vemo, kako težak je bil prehod s koncesijskega sistema in koliko je bilo pritiskov, da bi se tedanji sistem, ki je bil za državo slab, ohranil, vendar nam je kljub vsemu kot koaliciji uspelo, da smo ta sistem spremenili. Družba glede glavnega kazalca, to je učinkovitosti, ker se vidi, koliko denarja dobimo iz prodanega kubika, deluje v bistvu celo nad načrti, v vsakem primeru pa bistveno, bistveno boljše, kakor znotraj koncesijskega sistema. Dejstvo je tudi, da je skupščina sprejela pravila, kako se je prodajalo, to je bil akt skupščine, to je Vlade. Dejstvo je, da se je v tem času ugotovilo, da je ta pravila zaradi večje transparentnosti treba spremeniti, zato je tudi poslovodstvo poslalo nova pravila na Vlado. Jaz bom, vsaj kar je v moji moči, naredil vse, da bi bila ta pravila sprejeta še pred parlamentarnimi počitnicami Državnega zbora in s tem tudi Vlade. V teh novih pravilih več ni neposrednih pogajanj, ki so potem predmet tudi te poslovne skrivnosti v skladu z Zakonom o gospodarskih družbah, ampak je način prodaje omejen, hkrati pa bistveno bolj dolgoročen. Hvala.
Sedaj bo ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, odgovorila na vprašanje gospoda Zvonka Laha v zvezi z oceno hrupa pri gradnji namakalnega sistema. Prosim.
Hvala, spoštovani predsednik Državnega zbora dr. Milan Brglez. Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani poslanec gospod Lah, hvala za vaše vprašanje. Res je, da je vprašanje, ali v zvezi z oceno hrupa pri gradnji namakalnega sistema lahko govoriva samo o zakonodaji, o zakonodaji, ki govori o gradbenih dovoljenjih, še posebej glede na to, da se namakalni sistemi gradijo na kmetijskih zemljiščih in so namenjeni namakanju kmetijskih zemljišč. Je pa res, da se na Ministrstvu za okolje in prostor srečujemo tudi s številnimi podzakonskimi akti. Prav Uredba o hrupu je tisti podzakonski akt, s katerim se srečujemo, med drugim tudi uredba, ki govori o tem, za katere posege je treba pridobiti okoljevarstvena soglasja. Obstajajo številne uredbe, ki urejajo področje okolja. Področje okolja je na podlagi zakonodaje Evropske unije zelo spremljano. Imamo eno najnaprednejših svetovnih, sem prepričana, pravnih ureditev okolja. Na nek način se strinjam z vami, da marsikatero evropsko uredbo, ki je že tako zahtevna, so v preteklosti ali pa smo v preteklosti obdelali tako, da smo dodali še neke posebnosti, in je naša obstoječa uredba še bolj zahtevna kot evropska. Hrup je prav gotovo ena takšnih uredb. Mi si prizadevamo na podlagi kršitev – imamo namreč tudi kršitve iz teh vsebin – pripraviti uredbo, ki bi mnogo bolj prenašala zahteve evropske direktive v naš pravni red in s tem nekatere zahteve tudi zmanjšala. V nacionalnih zakonodajah se lahko sprejme bolj stroga ureditev, manj stroga, kot je evropska, pa se ne more. Pri Uredbi o hrupu si to želimo, si prizadevamo. Je pa veliko nasprotovanj, ki govorijo, da naj tega ne spreminjamo. Da obdržimo strožje kriterije, teh mnenj je pa tudi veliko. Tako je odgovor na vaše vprašanje meni težko dati v smislu, da sedaj zakonodaja, ki je v proceduri v parlamentu, rešuje to vprašanje, ker ga ne. Si ne delam utvar in se zavedam tega, da ne morem tako odgovoriti. Je pa res, da pri pridobivanju okoljevarstvenih soglasij ni treba predložiti posebne študije emisij hrupa. Na žalost ne vem, za kateri konkretni primer gre. Lahko da je velikost tega namakalnega sistema tolikšna, da pa je treba, ampak običajno v teh postopkih ni treba prave študije predložiti. Je pa res, da je v okviru poročila o vplivih na okolje treba podati oceno glede emisij, ki so pa lahko izvedene na osnovi meritev ali pa modelnih izračunov. Pripravljavci teh gradiv, ki se vlagajo v postopku okoljevarstvenega soglasja, vedo, kdaj in v kolikšni meri je treba zahteve podzakonskih aktov uresničiti. Sama pa lahko še enkrat zagotovim, da zakonodaja ne rešuje vsega. Zakonodaja je procesni predpis, ki neke postopke predpiše, kot sem pa že povedala, okoljski podzakonski akti so pa tisti, ki so velikokrat s svojimi določili limitirani. Če se zdaj osredotočim na hrup, če bo ostala uredba s sedanjimi vrednostmi, bo težav še vedno veliko. Če nam bo pa uspelo sprejeti uredbo, ki bo zniževala kriterije, pa bo težav nekoliko manj. Si pa upam trditi, da tudi v številnih drugih predpisih, ki se na nek način vključujejo potem v izdajo mnenj oziroma soglasij pri gradbeni zakonodaji, se največje težave pojavljajo prav v podzakonskih aktih, ne v samih predpisih. V procesiranju obstoječe zakonodaje si bo treba prizadevati – ta prizadevanja gredo v kar nekaj ministrstev – v službah ministrstev, da bodo ti normativi nekoliko manj zahtevni in bodo omogočali investicije.
Gospod Zvonko Lah, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, predsednik. To poslansko vprašanje sem postavil z določenim namenom, ker ravno sprejemamo prostorsko in gradbeno zakonodajo na novo. S tem primerom bi hotel pokazati, kako podzakonski akti, to so uredbe in pravilniki, zagrenijo izvedbo posameznega zakona. Gre za izgradnjo namakalnega sistema, za kar je bilo izdelano okoljevarstveno poročilo in soglasje. Nato pa je iz Arsa prišla pripomba, da je treba izdelati še modelni izračun vpliva hrupa. Gre namreč za 100 metrov polaganja cevi za namakalni sistem. Problem je 100 metrov cevovoda, oddaljenega 25 metrov od stanovanjskih hiš. To se bo gradilo 2 dni, vsak dan po 4 ure piše notri. Verjetno gre najprej za izkop, izdelavo posteljice, polaganje cevi in potem hrup pri izkopu in potem hrup pri zasipanju, utrjevanju in tako naprej. Dvakrat po 4 ure, 100 metrov, 25 metrov oddaljeno od stanovanjskih hiš, gre za dve naselji. Ponudba za 3 tisoč 200 evrov brez DDV, to pride 3 tisoč 900 evrov.Treba pa je izdelati naslednje: izdelava 3D akustičnega modela, upoštevajoč pozidavo stavb in prometnice, opredelitev virov hrupa, izračun prostorske obremenitve okolja, izračun kazalcev hrupa, opredelitev omilitvenih ukrepov za zmanjšanje – vse to za 100 metrov za 4 tisoč evrov. Jaz sem prepričan, da 100 metrov potegne za pol nižjo ceno cevovoda izvajalec, kot bo pa to stalo. Ali je to potrebno? Koliko imamo takih primerov?
Ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, imate besedo za dopolnitev odgovora.
V prvotnem izvajanju sem že povedala, da se zavedam, da podzakonski predpisi velikokrat ovirajo izdajo gradbenega dovoljenja ali izdajo okoljevarstvenega dovoljenja, tudi postopke pri izdaji celovite presoje vplivov na okolje. Tega se zavedamo in je naša naloga, da take podzakonske akte primerneje uredimo. Če govoriva sedaj o hrupu, se je vsaj zadnje tri mesece prav gotovo o Uredbi o hrupu veliko slišalo. Torej ima uredba pravi naziv, je povzročila veliko hrupa. Na žalost je vsaj moje dosedanje odgovarjanje šlo v obratni smeri. Niso se z menoj pogovarjali ali nasprotovali sprejetju take uredbe predstavniki gibanj, ki si želijo, da se ta ovira odpravi, ampak prej obratno. Želeli so, da ostanejo strogi normativi še naprej. To pomeni, da bomo s to uredbo kljub vsemu skušali skozi vse postopke pripeljati tako daleč, da ne bi bila tako stroga, kot je sedaj. Je pa na okoljskem ministrstvu še kar nekaj takih podzakonskih aktov, s katerimi predstavljamo kar precejšnjo oviro. Ena od njih je, tudi to ni več nobena skrivnost, uredba o tleh iz leta mislim da 1994 ali 1996, torej daleč nazaj, in je neprimerljiva z rešitvami, kot jih pozna ostala Evropa. Ena večjih težav, ki ostaja odprta, je tudi smrad. To je tudi ena takih komponent, ki jo težko zaznamo z nekimi stroji. Torej človeški nos ali pa nos tudi pri živalih ima neke sposobnosti, ki jih je pa v meritvah, lahko rečemo skozi neke analize, težko sprocesirati. Tako da vsaj nekaj časa bo okolje tudi zaradi tehnoloških pomanjkljivosti pri izvajanju nekaterih analiz še treba spremljati in si zagotavljati, da sprejeti predpisi ne bili ovira investitorjem.Hvala.
Gospod Zvonko Lah, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor v naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Bom izkoristil to poslovniško možnost. Tukaj nimam konkretnega vprašanja ali pa želim odgovor, da se to odpravi, ampak preveč imamo tega v postopkih tako umeščanja raznih objektov v prostor, tako občinskih kot državnih aktov, preveč imamo teh nosilcev urejanja prostora, ki se praktično v fazi postopka, da ne rečem izmišljujejo posamezne ovire, ki jih dajejo preveč ohlapne uredbe ali pravilniki. In praktično, kot pravijo tudi pravniki, štirje pravniki štiri mnenja, tako si tudi štirje uradniki različno razlagajo določeno uredbo ali pa celo OPN. Ko smo že pri tej zakonodaji, bi želel, da se na ministrstvih bolj konkretno določi, da se izognemo tem oviram v prihodnje. Vemo, da smo na veliko področjih preveč togi, preveč dolgotrajni. Evropa tega ne pozna. Če smo že pri raznih dovoljenjih, v sosednji Hrvaški v treh mesecih pridobiš vse, v Srbiji v enem mesecu, v Avstriji v štirinajstih dneh, pri nas pa pet, šest let. To enostavno ne gre. To je prevelika cokla. Ko smo sedaj začeli s temi tremi zakoni, pa verjetno bo še kakšen, bi bilo treba urediti tudi ta področja. Jaz vem, da se je napaslo teh uradnikov po posameznih ministrstvih preveč, da se en drugega bojijo, ker jih je preveč in nagajajo investitorjem, kot da mi ne potrebujemo, da smo bolj elastični, hitrejši, bolj učinkoviti. Če ne bomo pri teh glavnih zakonih, kot sta ZUreP-2 in Zakon o graditvi objektov, te stvari uredili, potem bo vse ostalo tako, kot je, in ne bomo prišli nikamor. Je pa to nesprejemljivo. To je samo eden od primerov. Imamo Zakon o rudarstvu, pa uredbe, da ne govorim še o drugih stvareh. Lahko bi iz izkušenj, iz prakse naštel še deset takšnih ureditev, ki ovirajo in bremenijo predvsem ljudi, ki bi želeli graditi, ki bi želeli ustvarjati, pa ne morejo. Da ne govorimo o tem, koliko investitorjev je že šlo mimo Slovenije zaradi dolgotrajnosti teh postopkov. Apeliram, ministrica, na vas, da se v teh razpravah in pri sprejemanju zakona tudi temeljito posvetite temu.
Gospod Zvonko Lah, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 11. julija 2017, v okviru glasovanj. Sedaj pa bo ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen odgovorila še na vprašanje gospoda Danila Antona Ranca v zvezi z izvajanjem vladnih izhodišč pri poslovanju družbe Slovenski državni gozdovi. Prosim.
Hvala. Hvala za vprašanje poslancu gospodu Antonu Danilu Rancu. Lahko povem, da se kot ministrica za okolje in prostor strinjam, da so na Vladi sprejeta izhodišča za izdelavo strateškega načrta Slovenski državni gozdovi, kar je zelo pomembno tudi z vidika trajnostnega razvoja. Prav zaradi pomembnosti področja gozda in lesa smo ta postopek pravzaprav vključili v okvirni program prehoda v zeleno gospodarstvo z akcijskim načrtom, ki smo ga sprejeli ali pa ga je sprejela Vlada oktobra 2015. Preko tega akcijskega načrta posredno izvajamo izhodišča, saj je področje lesa, ki je v okviru Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, izpostavljeno med prioritetnimi področji prehoda Slovenije v zeleno gospodarstvo. Les je opredeljen kot vir za trajnostni razvoj gospodarstva. Usmeritev pa je, da se ga v prihodnje čim bolj izkoristi kot obnovljivi vir. Namen je ponovno povezati in spodbuditi gozdno-lesarsko verigo v Sloveniji, povečati intenzivnost gospodarjenja z gozdovi, omogočiti razvoj predelave lesa v izdelke s čim višjo dodano vrednostjo in energetsko izrabiti lesne ostanke. Prav tako so v okvirnem programu vključena načela in usmeritev trajnostnega razvoja in gospodarjenja z gozdovi v Sloveniji, ki temeljijo na nacionalnem gozdnem programu. Gozd namreč ni le vir lesnega bogastva, pač pa bistveno prispeva k biotski raznovrstnosti in ohranjanju naravnih vrednot, ki so temelj ekološkega ravnotežja v naravi. Prispeva k ohranjanju dobrega stanja voda in kulture dediščine. Prek okvirnega programa prehoda v zeleno gospodarstvo se koordinira tudi spremljanje izvajanja aktivnosti akcijskega načrta, v katerega so vključene aktivnosti vseh sektorjev in se redno spremljajo preko enotne zbirke ukrepov za boljše zakonodajno okolje. Za izvedbo posameznih aktivnosti iz sklopa Trajnostno upravljanje z gozdom in les kot vir za trajnostni razvoj gospodarstva je odgovoren nosilni resor – Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano v sodelovanju z Zavodom za gozdove Slovenije ter Ministrstvom za gospodarski razvoj in tehnologijo. Vlada je v oktobru 2015 postavila tudi partnerstvo za zeleno gospodarstvo, v katerega je vključenih 9 ministrstev. Poleg njih pa sodeluje tudi večje število zainteresiranih deležnikov in partnerjev. Partnerstvo pospešuje prehod v zeleno gospodarstvo, aktivira številne deležnike, vzpostavlja dialog in dviguje ozaveščenost ter povezuje politike in ukrepe. Poleg tega partnerstvo tudi organizira in izvaja regionalne posvete v dvanajstih regijah, kjer zbira predloge in identificira potenciale za nadaljnje usmeritve. Ker je zame prehod v zeleno gospodarstvo s krožnimi modeli gospodarjenja prioritetnega pomena, lahko trdim, da bosta gozd in les tudi v prihodnje pomembno vključena v nadaljnje usmeritve, ki jih nalaga krožno gospodarstvo. V naslednjem letu bo potekala priprava potencialov in usmeritev Slovenije za krožno gospodarstvo, proces pa bo zastavljen tako, da bo namenjen soustvarjanju skupaj z deležniki. Poleg tega ministrstvo podpira promocijo učinkovite rabe lesne biomase za ogrevanje skozi Sklad za podnebne spremembe, in sicer v letih 2017 in 2018. V programu je predvidena podpora pri uvajanju in izvajanju ukrepov zmanjševanja emisij toplogrednih plinov in prilagajanja podnebnim spremembam, med katerimi je tudi ozaveščanje o rabi lesa. Les ima namreč v celotnem življenjskem ciklu bistveno manjši vpliv na okolje kot drugi gradbeni materiali. Ob tem bo ministrstvo podprlo vzpostavitev enotne platforme trga za lesno biomaso za ogrevanje v Sloveniji ter analizo tehnoloških rešitev in ocene realnih stroškov proizvodnje zelenih sekancev kot [[izklop mikrofona]]
Gospod Danilo Anton Ranc, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Spoštovani predsednik, spoštovani podpredsednik, ravno menjava poteka, tako da oba pozdravim, tudi seveda ministrico, vse kolegice in kolege. Tudi spoštovani ministrici bi se zahvalil za odgovor. Mislim, da je bil izčrpen, celovit, ki ga bi takoj podpisal, s krasno vsebino in cilji, tako podnebnimi, gospodarskimi kot o ohranitvi lesa kot edinstveni priložnosti za znižanje emisij toplogrednih plinov in zelena delovna mesta. Seveda bi pa mogoče spomnil na dve vprašanji, ki sem jih tudi pisno zastavil ali ustno na prejšnji seji, ko mogoče nisem dobil odgovora v celoti. Predvsem ugotavljamo to, da smo v Sloveniji verjetno svetovni rekorderji v pisanju lepih programov, strateških načrtov, krožno gospodarstvo, pametna specializacija, les je lep, ki so odlično zapisani dokumenti, ki pa se v praksi ne izvajajo tako, kot si želimo. Ravno to je bil razlog, da smo skupaj v koaliciji pripravili Zakon o gospodarjenju z državnimi gozdovi, ki pomeni praktično aplikacijo v prakso teh dobrih vsebin strateških dokumentov. Ravno tukaj, spoštovana ministrica, ne glede na to, da je tukaj resorno Ministrstvo za kmetijstvo, imate pa kot članica skupščine pristojnosti, možnost, da spremljate izvajanje strategije in izvajanje sklepov skupščine v funkciji Vlade. Zato bi na tem mestu ponovil vprašanje: Kako boste kot članica skupščine SiDG v funkciji ministrice zagotovili, da se bodo izhodišča in pa Zakon o gospodarjenju z državnimi gozdovi v praksi tudi izvedli? Naj ponovim samo to, da smo zakon sprejeli že pred sedemnajstimi meseci, izhodišča pa pred osmimi meseci. Prosim, če mi lahko tudi na ti dve vprašanju še odgovorite.
Hvala lepa, gospa ministrica, gospa Irena Majcen. Izvolite.
Hvala. Kot ste že sami navedli, gospod poslanec, je Vlada v smislu skupščine. Res je, da posamezna ministrstva dajemo predlog za imenovanje članov nadzornega sveta. Ministrstvo za okolje in prostor je tudi eno tako resorno ministrstvo, kjer se imenuje član nadzornega sveta, na Vladi pa kot skupinski organ odločamo. Tako vam lahko zagotovim, da z uporabo lesa z namenom zamenjave neobnovljivih materialov pomembno prispevamo k zmanjšanju okoljskega in podnebnega odtisa. Zato si bom kot ministrica za okolje in prostor prizadevala, da bomo s promocijo uporabe zlasti tistega slovenskega lesa, ki ga ni mogoče uporabiti v druge namene, torej se ga ne da predelati, kajti predelava lesa ima najvišjo vrednost takrat, ko želimo zmanjšati ogljični odtis, če preprosto povemo, se v lesu kopičijo CO2 ostanki. Temu je treba dati najpomembnejši poudarek. Res pa je, da pri sami obdelavi lesa pride tudi do ostankov. Zato pa si bom prizadevala, da bi se ti ostanki uporabili v slovenski potrošnji. Gre za energetsko izkoriščanje teh ostankov, kajti s tem preprečimo, da se CO2 iz drugih energentov odvaja v ozračje. Res pa je, da če les propada, tudi če propada v gozdu, se ti izpusti CO2, ki jih najprej les zadržuje, jih vsebuje, se potem sprostijo in je ta kvaliteta lesa pravzaprav takrat zmanjšana, je na ničli. V poslanstvu skupščine si bom za te stvari prizadevala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Ranc, izvolite, imate zahtevo za proceduralni predlog.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora! Naj samo pojasnim, da ne bom zahteval razprave v Državnem zboru na to temo [[…]]
Ampak [[…]]
[[…]]ampak bom podprl ministrico pri vsakem njenem glasovanju za uresničitev smernic oziroma izhodišč za pripravo strategije SiDG. S tega vidika na vsak način sem iz razprave to razbral, ampak vseeno mislim, da ima priložnost kot ministrica s svojim glasom prispevati, da se dobra izhodišča uresničijo čim prej. Po sedanji praksi se zelo počasi izvajajo in v centrih za zbiranje in pridelavo lesa, kjer bi ravno udejanjili to, kar vi pravite, se na žalost v praksi ne uresniči. Zato bom s to razpravo tudi podprl vaša prizadevanja v tej smeri. Hvala.
Gospod Ranc, to ni bil postopkovni predlog. Hvala lepa. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev, prvi krog. Mag. Branko Grims bo postavil vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar. Izvolite, gospod Grims.
Spoštovana gospa ministrica, zgodovina je pač zato, da se iz nje nekaj naučimo. In danes je situacija z vidika migrantske krize precej podobna za Slovenijo tisti iz sredine leta 2015. Takrat sem tudi opozarjal, da je treba postaviti ograje, da je treba storiti korake skupaj z Madžarsko, kajti sicer se bo tok, ki je takrat že bil prisoten, in je bil usmerjen preko Srbije na Madžarsko, usmeril proti Sloveniji. Potem sem poslušal, da je to brez smisla, da strašim ljudi in podobno, in potem sem celo jesen poslušal vašega državnega sekretarja gospoda Šefica, joj, kako je presenečen, ko je na koncu pol milijona nepreverjenih ilegalnih migrantov topotalo čez Slovenijo. Zdaj je situacija za Slovenijo slabša, kajti če pride do večjega števila ilegalnega vhoda, večjega števila migrantov, ti ne bodo imeli kam iti. Slovenija bo žep. Tokrat brez pardona. Kajti Avstrijci mejo kontrolirajo in imajo pripravljene tudi vojaške enote ob celi slovenski meji, zato da bi to zaostrili, če bo treba. Madžari svojo mejo seveda ščitijo dosledno. Hrvatje prav zagotovo ne bodo dopuščali, da bi migranti iz Slovenije šli na Hrvaško, iz Italije pa bi prišli. Kajti, kaj se je zgodilo? Avstrija je napovedala, da bo mejo proti Italiji, tudi Brenner, zaščitila z vojsko – slike o tem si lahko ogledate na internetu –, se pravi njihova namera je jasna. Kdaj bodo to storili, je verjetno usklajeno s Francijo, kajti Francija je po tihem že vzpostavila določeno obliko kontrole proti Italiji, zdaj pa je Macron, predsednik, napovedal drastično zaostritev sploh migrantske politike in tudi možnosti vstopa za ilegalne migrante. To seveda ob dejstvu, da švicarsko mejo že dolgo ščitijo vojaške enote, pomeni, da edina odprta meja ostane meja proti Sloveniji. Na to bi bilo treba misliti zdaj. Postaviti panelne ograje, narediti vse tiste preventivne ukrepe, ki jih je možno brez posebnih težav narediti že zdaj, in s tem dati jasen signal tako migrantom kot italijanski politiki, da bo Slovenija svoje prebivalce in svoje meje zaščitila. Tokrat pravočasno. Kajti tukaj se ne gre zanašati na kogarkoli. Tudi na sosede ne, kajti mislim, da ni slučaj, da se koncentrirajo migranti prav ob naši meji.
Mag. Vesna Györkös Žnidar, izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani poslanec Grims, prav je, da opozarjate na to, da se Evropa še vedno sooča z migracijskimi pritiski, ker namreč kljub navideznemu zatišju problem še zdaleč ni rešen. Problem je v tem trenutku še vedno v dejstvu, da so zunanje meje Evropske unije porozne, da dopuščajo masovne prihode, brez da bi se prvenstveno ugotavljajo, ali so podani pogoji za mednarodno zaščito na zunanjih mejah Evropske unije. Velik manko je tudi pri vračanju tistih, ki mednarodne zaščite ne potrebujejo. Dinamičen odnos med Italijo in Avstrijo ni nobeno presenečenje, kakor tudi ni bilo presenečenje leta 2015, ko se je migracijski tok preusmeril v Republiko Slovenijo. Sploh pa ni bilo presenečenje za kogarkoli na Ministrstvu za notranje zadeve, ker smo se namreč na to zelo dolgo časa intenzivno pripravljali in tudi uspešno obvladali migracijski tok s pomočjo trezne, sorazmerne in tudi pravočasne politike, ki je temeljila na enakih parametrih, na katerih bo temeljila tudi v bodoče, torej na eni strani na operativnih ukrepih, tehničnih ukrepih in pa seveda na intenzivnih političnih naporih v sodelovanju z državami na migracijski poti, katerakoli pot bi pač to lahko bila, vse do ciljnih držav. Ker namreč nobena tehnična ovira sama po sebi ne more zaustaviti ali pa sploh odvrniti na desetine tisoče ljudi, s katerimi smo bili v preteklosti soočeni. Torej, kar se tiče naših priprav, se policija v okviru svojih pristojnosti in nalog ves čas intenzivno pripravlja, ves čas intenzivno spremlja in analizira vse podatke in informacije, ki jih ima, in na podlagi tega tudi pripravlja analize tveganja. Te se ves čas posodabljajo primerljivo temu, kar Frontex počne na nivoju Evropske unije, kar je tudi dragocen vir informacij za nas. Aktivno se pripravljamo na potreben odziv, ob upoštevanju vseh okoliščin, ki so nujne za zavarovanje nacionalnih interesov Republike Slovenije v primeru, da evropske rešitve ne bo, če pride do ponovnega poslabšanja migracijske slike. Kot rečeno, ni presenečenje, da Avstrija daje takšne mešane signale. Temu smo bili priče že v letu 2016, ko je Avstrija prvič napovedala možnost ponovne uvedbe mejne kontrole. In že takrat, torej po zaprtju zahodnobalkanske migracijske poti in ob hitrem povečanju prihoda migrantov preko morja v Italijo, je bil pripravljen načrt ukrepov v primeru velikega povečanja prihoda migrantov. Junija 2016 so policijske uprave Koper, Nova Gorica in Kranj v sodelovanju z Generalno policijsko upravo pripravile načrte za primere, ko bi prišlo bodisi do obvladljivega povečanja migracijskega toka bodisi prekomernega povečanja te problematike. Ti načrti se redno dopolnjujejo, predvideno pa je stopnjevanje ukrepov glede na analize tveganja in tudi glede na konkretno situacijo na terenu. Kar se tiče trenutne situacije, ne glede na dogajanja, ki so v določenem obsegu tudi posledica notranjepolitičnih težav v Avstriji, kar se tiče migracij, v tem trenutku ni posebej izkazana verjetnost, da bi se naj migranti v večji meri preusmerili proti Sloveniji. Še vedno ciljne države ostajajo Francija, Nemčija, Švica, Avstrija in druge države na severu. Seveda pa, kot rečeno, računamo na vse scenarije, zasledovali pa bomo cilj trezne, sorazmerne in tudi odzivne politike, s katero smo tudi že v preteklosti dokazali, da Slovenija je kredibilna država – in tudi dejansko je na pobudo Slovenije prišlo do zaprtja zahodnobalkanske poti. Smo dokazali, da smo sposobni. Verjamem, da bomo tudi v bodoče, če pride do poslabšanja migracijske slike, lahko uspešno te pojave obvladovali. Seveda se pa zavedamo vseh spremenjenih okoliščin, torej tistih, ki jih v prvem migracijskem valu ni bilo, da države na severu omejujejo pritok migrantov iz tega ali drugega razloga. Tako kot rečeno, računamo na vse scenarije in se tudi pripravljamo.
Hvala lepa. Mag. Branko Grims, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala. Najprej, kar se tiče tega, da nihče ni bil presenečen. Vzemite to dobronamerno, gospa ministrica, ampak celo vi ste v Državnem zboru, ko ste ocenjevali ravnanje naših sosedov, na ves glas govorili, kako veliko presenečenje je to. Da ne povem vsega tistega, kar je o presenečenju govoril bodisi predsednik Vlade bodisi vaš državni sekretar gospod Šefic. Presenečenje je bilo število migrantov, da se je tok obrnil k nam, presenečenje je bilo, kako so ravnali, skratka, vse je bilo presenečenje. Edino, kar je pravzaprav reševalo Slovenijo, je bilo tisto, kar je tako lepo povedal nek migrant, ko so ga vprašali: »Glejte, Slovenija je tako lepa država, čudovita narava, dobri ljudje, boste tukaj ostali?« Pa se je kar stresel in rekel: »Uh, Slovenija, rdeča zvezda, Lenin, Stalin, fuj, gremo naprej!« Se pravi, pokazal je, da so zelo inteligentni ljudje in da tudi razumejo, kakšno vlado imamo. Vendar se na to ne gre več zanašati, res se ne gre več zanašati. Situacija je zdaj taka, da se meje zapirajo znotraj cele Evrope, tako in drugače, in po drugi strani ta zgodba dokazuje, da se ne gre zanašati na sosede. Ravno nasprotno, zanesti se je treba na to, da bodo storili vse, da sebe razbremenijo. Mi pa bomo, tako kot takrat, ponovno odvisni izključno sami od sebe. To se pravi, zmeraj je treba računati s tem, da tisti milejši ukrepi, preventiva, ki pa so izjemno pomembni, ker dajejo jasno politično sporočilo, zahtevajo določen čas za njihovo izvedbo in uveljavitev. In zaradi tega bi k temu morali pristopiti zdaj, takoj, brez oklevanja. Kajti dotok migrantov v Evropo je narastel ponovno do nivoja, kakršnemu smo bili že priča, in tudi velik del prihaja ilegalno, mimo kontrolnih točk Italije, zaradi levičarjev [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. To je bila razprava, to ni bilo postavljeno vprašanje. Gospod Miha Kordiš bo postavil vprašanje ministrici za [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Izvolite, mag. Branko Grims, proceduralno, postopkovno.
Glejte, najprej postopkovno. Predlagam, da o tem spregovori Državni zbor, ker verjemite mi, da bo tako ali drugače, in to ne samo enkrat. Jaz se zavedam, da bi marsikdo na vseh straneh to temo najraje kar pozabil. Ampak gospe in gospodje nobena tema ni v Evropi ta trenutek bolj aktualna, bolj dolgoročno usodna za obstoj Evropske unije kot celote, za blaginjo in varnost ljudi in za obstoj posameznih držav, kot je Slovenija. Nobene druge teme ni, ki bi bila bolj pomembna, ker gre za vprašanje ne samo varnosti, življenja, integritete ljudi, spoštovanja žensk in otrok, spoštovanja človekovih pravic. Vse to so dimenzije, ki so tu odprte. Gre celo za vprašanje obstoja civilizacije, kot jo poznamo. Če se bo ta proces nadaljeval, verjemite, imate čudovit zgled zdajle v Hamburgu, kam bo to pripeljalo. Naveza med radikalnimi muslimani, tistimi, ki so nagnjeni k nasilju, in pa levičarji pripelje do uničenja. Do tega, da je Hamburg gorel. Do tega, poglejte si te posnetke, do tega, da ulice izropane, uničene, zažgane spominjajo na situacijo v Arabiji ali pa, če želite, v Siriji. To, gospe in gospodje, je prihodnost Evrope, če se temu ne upremo na pravi način, tukaj in zdaj in pravočasno. Najprej seveda s preventivo in o tem govorim. Zato predlagam, da se o tem spregovori. Verjemite mi, da bomo na en ali na drug način, ker je to preresna, preveč usodna zadeva, da bi se jo kakorkoli pometlo pod preprogo.
Mag. Branko Grims, preskočili ste eno fazo, ampak dobro, o vašem postopkovnem predlogu bomo odločali jutri, 11. Julija, v okviru glasovanj. Gospod Miha Kordiš bo postavil vprašanje ministrici za zdravje Milojki Kolar Celarc, ter ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Uvodoma naj povem, da jaz kot levičar imam sicer nekoliko ožuljene roke pa umazane od zemlje, ampak zaradi tega, ker smo delali na njivi, na zaradi tega, ker bi pod mejo kopali kakšne prehode zato, da bi švercali skozi begunce, kot se tamle zatrjuje in se zaklinja kolega Grims. Grem nazaj k svojemu vprašanju. Moje vprašanje se tiče vseh tistih naših prebivalcev, ki prebivajo v domovih starejših občanov, s tem tudi njihovih svojcev pa zaposlenih v domovih. Kakorkoli obrnemo in pogledamo na situacijo, bivanje v naših domovih niti slučajno ni na tisti ravni, da se ljudje vanje ne bi podajali z odporom. To je posledica njihovega sistematičnega zanemarjanja in posledice so znane. Prostori so pogosti stari, neprimerni, nekateri se nahajajo celo v gradovih. Osebje domov starejših je premalo številno in je preobremenjeno. O številkah nemara najbolje priča sindikalni podatek, da so medicinske sestre v domovih opravile do 100 tisoč nadur, ki niso bile plačane. Ob tem je v domovih vedno več oskrbovancev, ki so popolnoma odvisni od tuje pomoči. Skratka, domovi so začeli nadomeščati negovalne bolnišnice, ob tem so pa standardi zdravstvene oskrbe taki, če malo karikiram, kot da bi šlo za počitniške objekte. In najbolj žalostno pri tem je, da so cene za oskrbovance kljub temu zelo visoke. Oskrba v enoposteljni sobi znese tudi 620 evrov na mesec, kar seveda presega minimalno pokojnino, ob tem pa domovi ustvarjajo velike presežke, ki jih dosegajo na račun izkoriščanja in izgorelih zaposlenih in seveda na račun svojih visokih cen. Nekateri izmed teh domov so tudi v koncesionarskem režimu in ti koncesionarji, kot je recimo DEOS, o katerem smo se v tem Državnem zboru že pogovarjali, na ta račun že pogovarjali, na ta račun dobro služijo. Moje poslansko vprašanje je neke vrste poziv, da ustavimo siromašenje domov in prelaganje bremena na oskrbovance. Dogaja se ob opozorilu Skupnosti socialnih zavodov, da se bo oskrba v domovih starejših občanov zaradi sprejetega dogovora med Vlado in ZZZS podražila do te mere, da sredstva, ki jim jih bo namenil ZZZS, ne bodo zadostovala in se bo posledično to finančno breme preneslo na oskrbovance in njihove svojce. In pridružujem se pozivu Sindikata upokojencev Slovenije, ki opozarja, da je doplačevanje sredstev, ki bi jih moralo kriti obvezno zdravstveno zavarovanje, nepravično in da je treba zagotoviti zadostna sredstva, da to doplačevanje ne bo potrebno. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik! Spoštovani poslanec Miha Kordiš, spoštovani ostali! Zahvaljujem se za to vprašanje, ki dejansko odseva stanje v domovih za starejše občane, kjer je cena izračunana na osnovi dogovorjenega in sprejetega standarda zdravstvene nege. Ta standard je dejansko že star, zastarel. Se pa srečujemo s tem, da v domove starejših prihajajo starostniki, ki potrebujejo čedalje več te zdravstvene nege. Moram pa na žalost povedati, da seveda ta Skupnost socialnih zavodov dejansko deli enako usodo splošnega dogovora in nivoja cen storitev kot tudi vsi ostali izvajalci zdravstvenih storitev, saj je Skupnost socialnih zavodov eden izmed partnerjev, ki sodeluje in se pogaja v tem splošnem dogovoru. Mi smo prav zaradi tega in tudi skupaj z ministrico za delo ob sprejemanju splošnega dogovora za leto 2017 sprejeli dodaten sklep in zavezo pa tudi v sklopu priprav zakona o dolgotrajni oskrbi, kjer bo posebna delovna skupina prevetrila celotne standarde in normative zdravstvene nege kot tudi ceno te zdravstvene nege tako, da bi se lahko že v splošnem dogovoru za leto 2018 upoštevali drugi standardi. Jaz verjamem, da bo tudi druga cena, kajti na žalost je cena teh storitev v splošnem dogovoru za leto 2017 padla praktično na ceno iz leta 2014, kar seveda povzroča še dodatne primanjkljaje tako pri izvajalcih zdravstvenih storitev kot tudi pri domovih starejših.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, ministrica, izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik, tudi meni za besedo! Hvala, gospod Kordiš, za vprašanje! Dejstvo je, da je to velik problem in socialnovarstveni zavodi niso v izgubi zaradi tega, ker to zgubo plačujejo iz oskrbnin, to je dejstvo že več let, to je ugotovilo Računsko sodišče. To je stanje, ki je pač tako, kot je. Tako kot je ministrica povedala, socialnovarstveni zavodi delijo enako usodo kot zdravstveni domovi. Na predlog ministrstva je bil tudi ta sklep na Vladi sprejet, ker je pač to stanje dejansko iz vidika, kaj svojci in oskrbovanci v domovih za starejše preživljajo, glede na ceno, ki je, glede na vse to, kar je povedano, nesprejemljivo. Tako da do leta 2018 morajo biti sprejeti novi standardi in nova cena na tem področju, celovito. Dejstvo je, da danes sega samo do 91,75 % cene storitve iz leta 2014, torej niti ne 100 %. Dejstvo je, da je po izračunih socialnovarstvenih zavodov izguba, ne boste verjeli, 1,5 do 2 evra na dan na zdravstveni negi. Prej ste omenjali in dejstvo je, stanje v naših domovih bi bilo enako, kot je v zdravstvenih domovih, če ne bi bilo te zgodbe, ki je. Ko govorite o presežkih, je pa treba vedeti, da stanje ne prenese poenostavljanja, tam 82 domov imamo v Sloveniji, stanja ali presežki ali izgube so različne. Dejstvo pa je, da domovi za starejše upravljajo tudi tržne storitve, na primer pomoč na domu, s katerim dobijo večino sredstev, s katerim potem pokrivajo, tako da ni tako enoznačno. Situacija je od enega doma do drugega različna. Vsekakor pa je ministrstvo na stališču, da je standarde na področju socialnovarstvene oskrbe treba prevetriti. Je pa dejstvo, da je to ves čas povezano z vzpostavitvijo dolgotrajne oskrbe, ker vse to na žalost, dokler ni vzpostavljen sistem, to pomeni, če mi dvignemo standarde in normative, to pomeni, da bo šlo več na posameznika, ker brez sistemske rešitve, kar pa bi edino z zakonom o dolgotrajni oskrbi, edino na ta način lahko stvari rešimo. Žal je stanje takšno, kot je, dolgotrajna oskrba je pa nujna.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči, in hvala ministricama za odgovore. Upam, da se bo do leta 2018 dejansko postavilo neke nove standarde in normative. Kar se kadra tiče, vemo, da so te stvari več desetletij odzadaj. Ob tem se je narava oskrbe starostnikov v domovih za ostarele tudi spremenila. Včasih so bili dejansko to domovi, zdaj pa so to že negovalne bolnišnice, kjer so obnemogli ljudje, ki potrebujejo vso podporo. Skratka upam, da bo prišlo do dviga in izboljšanja teh standardov. Medicinske sestre so sila izgorele, mislim [[…]]Vam bom povedal čisto praktični primer. Moja mati je medicinska sestra, dela v domu za ostarele pa ima popolnoma uničen hrbet, ker morajo te punce tam prestavljati starostnike iz postelj. Skratka, to je zelo garaško delo, mislim, to so res ta pravi proletarci. Ob tem pa v panogi domov starejših občanov beležimo presežke, ki se v glavnem investirajo v infrastrukturo. To so pač neke investicije za to, da se izboljšajo kakšne prostorske kapacitete in tako naprej. Ampak seveda ti presežki so doseženi na račun kadrovske podhranjenosti in preplačevanja svojcev. Socialisti tukaj mislimo, da bi morali pristopiti k temu problemu vprašanja presežkov na način, da začne investicijski del dejavnosti domov starejših občanov sistematično in namensko pokrivati državni proračun, torej javne finance. Seveda pa je tudi še vprašanje koncesij, recimo DEOS tovrstne presežke uporablja za agresivno kapitalistično ekspanzijo, pri tem pa ponuja zelo slabo oskrbo svojim oskrbovancem. Imeli smo že debato o tem v tem parlamentu na račun kvalitete njihove hrane in tako naprej. S koncesijami pa je treba močno zaropotati, neupravičene koncesije odvzeti, dolgoročno jih pa odpraviti.
Izvolite, dr. Anja Kopač Mrak.
Zdaj razumem, da je bil to volilni program vaših socialistov znotraj vprašanja domske oskrbe. Jaz sem vseeno za to, da bi ljudje, ki to poslušajo, vedeli, da poenostavitve, kot ste jo postavili, da domovi s presežkom, ker se oskrbnine previsoke, in zaradi tega, ker je kadrovska podhranjenost, torej, da podstandardi in normativi, ne vzdrži. Povedala sem, da so različne situacije v 82 domovih. Posploševati enega ali dva domova na vse, ne vzdrži in delamo krivico drugim. Imajo pomoč na domu, ki jo opravljajo kot tržno dejavnost, in iz tega ima večina več presežkov, kar nima seveda nobene veze, dragi poslanec, z oskrbninami in višino cene oskrbovanega dneva. Je pri nekaterih domovih, samo ko posplošujemo in poenostavljamo stvari, se pač zdi, kot da je v sistemu vse narobe in da je možno sistemske napake rešiti tako z eno zadevo in se stvar reši. Ni, treba je poznati situacijo in pač vedno je problem v podrobnostih, ki pa verjamem, da niso tako lahko razložljive v enem ali dveh stavkih. Domovi za starejše, vsekakor z dolgotrajno oskrbo, so nujen sistemski ukrep zaradi tega, da sistemsko omogočimo ljudem, da bodo zavarovali tveganje, ki je pred nami vsemi, to je dolgotrajna oskrba, kjer pač s podaljševanjem življenjske dobe, se bomo vsi s tem soočili s tem, da kolektiviziramo tveganja, da na posameznika pade manj tveganja. Dejstvo je, da danes financiramo v preveliki meri, absolutno preveliki meri z prispevki posameznika, kar pa pomeni, da bremeni družino glede na vsa druga tveganja, tako na ravni boleznin, na področji starosti je tukaj največji problem. To sistemsko rešitev potrebujemo in jo žal še nismo uspeli dogovoriti na ravni države. To je to. Poenostavitve, da bi več investicij, bo pa nujno ocena, na kakšen način bomo obstoječe domove, ki so bili večino grajeni v 70. letih, torej javni domovi, na kakšen način jih bomo sanirali, ker so potrebni, tudi to je dejstvo, da bo treba sanirati. Tudi posploševanje, pa ne želim biti advokat nikogar, ampak posploševati, da je slabo delo pri koncesionarjih, ne vzdrži. Tako da kljub temu, da sem vedno branik javnega, pa ta ocena ne zdrži. In tudi tista razprava o hrani je bila seveda razprava sama po sebi.
Gospod Miha Kordiš, izvolite, imate postopkovni predlog.
Hvala za besedo, predsedujoči. Ja, želel bi razpravo o stanju domov starejših občanov pri nas, o oskrbi starostnikov in kako bomo to stvar zapeljali v prihodnje, kako bomo zvišali standarde in normative, da razbremenimo osebe, in kako bomo namenili dodatna javna sredstva za to, da se lahko infrastruktura domov starejših občanov normalno razvija. Sicer pa, gospa ministrica Anja Kopač Mrak, enkrat za spremembo s tem vprašanjem nisem z vami na bojni nogi, tako da bi ne bi bilo treba imeti strupenih podtonov. Kar se tiče Deosa recimo, sem dal konkreten primer, nisem posploševal, je pa res, da je situacija od doma do doma različna, je od doma do doma različna. Se nam pa pač na ravni celotne panoge tukaj nabirajo neki presežki, ki se večinoma, recimo tudi o rabi teh presežkov lahko začnemo govoriti, ne uporabljajo za dodatne zaposlitve, ki bi šle iznad standardov in normativov, ampak se pač investirajo v neko infrastrukturo, v prostore, ki so sicer pogosto res sila dotrajani. In mislim, da vseh teh presežkov tudi ne moremo kar tako prepisati oskrbi na domu in neki komercialni domski dejavnosti, ampak tudi na račun visokih cen za svojce in za oskrbovalce pogosto. Če pa želimo tukaj bolj koncizno zarezati, pa seveda s tem postopkovnim predlogom dajem, podpiram možnost za razpravo o tem stanju v Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 11. julija, v okviru glasovanj. Hvala lepa. Gospa Erika Dekleva bo postavila vprašanje ministrici za obrambo, gospe Andreji Katič. Izvolite.
Spoštovana ministrica, lep pozdrav! Moje vprašanje, kot že večkrat do sedaj, se nanaša seveda na osrednje vojaško vadbišče Poček. Na osnovni dogovora o uskladitvi interesov glede porabe in upravljanja vojaške infrastrukture na območju Občine Postojna iz leta 2004 je Ministrstvo za obrambo v letu 2016 izvedlo okoljski monitoring na osrednjem vadbišču Poček. Izvajalci raziskave, podjetje ERICo Velenje, so ugotovili povečane vsebnosti svinca, kadmija, bakra, kroma, niklja, mineralnih olj in mestoma cinka. Povečane vsebnosti svinca in bakra so na pehotnem strelišču Poček prekoračevale kritično emisijsko vrednost oziroma so jo dosegale, pri čemer je kritična emisijska vrednost gostota posamezne nevarne snovi v tleh, pri katerih zaradi škodljivih učinkov ali vplivov na človeka in okolje onesnažena tla niso primerna za pridelavo rastlin, namenjenih prehrani ljudi ali živali, ter za zadrževanje ali filtriranje vode. Vsebnosti mineralnih olj so bile statistično značilno večje v primerjavi z raziskavo iz leta 2005. Glede na vsa ta dejstva me zanima, najprej: S katerimi ukrepi bo ministrstvo zmanjšalo onesnaženje na Počku ter saniralo onesnaženo območje, da ne bodo onesnaževala pronicala v podzemlje in onesnažila vir pitne vode za več občin? Drugič, vas prosim, da navedete vrednosti posameznih onesnaževal tal, vode in zraka, prav tako mejne, opozorilne in kritične vrednosti za posamezne vrste onesnaževal. Med kovinami je bil omenjen tudi krom, ni pa navedeno, za katero obliko gre. Krom 6, na primer, je zelo rakotvoren, tako da vas prosim za pojasnitev. Sporno dejstvo je tudi, da tisti, ki onesnažuje, izvaja tudi nadzor nad samim seboj, oziroma ga izvaja preko pooblaščene ustanove. Prosim za odgovor: Zakaj monitoringa ne izvaja neodvisna ustanova, saj bi bili rezultati takšnih meritev precej bolj verodostojni? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospa Andreja Katič, ministrica, izvolite.
Spoštovani podpredsednik. Spoštovana poslanka, najprej hvala za odgovor. Prejšnji teden, natančneje 4. julija 2017, je imelo Ministrstvo za obrambo, skupaj z Občino Postojna, pa tudi z izvajalci monitoringa, novinarsko konferenco v Postojni, kjer smo zelo natančno predstavili kompleten monitoring z vsemi podatki. Da bi danes vam vse razlagala, kar ste vprašali, je v bistvu premalo časa teh par minut, vendar je posnetek novinarske konference, tako zvočni kot video, dostopen na naši spletni strani, in predstavitev izvlečkov monitoringa na naši spletni strani in tudi na spletni strani Občine Postojna. Lahko vam pa seveda vse skupaj pošljemo tudi pisno. Najprej bi rada izpostavila zelo dobro sodelovanje z Občino Postojna, sploh v okviru te koordinacijske skupine, ki ste jo tudi sami na začetku omenili, in tudi pri celotnem monitoringu, pa tudi pri izvedbi javnega naročila za izbiro izvajalca monitoringa je sodeloval tudi predstavnik Občine Postojna. Zdi se mi zelo pomembno, da transparentno, odprto in odgovorno, skupaj z lokalnimi oblastmi vodimo vse aktivnosti za to, da čim bolj predstavimo vsem, ki živijo okoli Počka, kakšne so aktivnosti Slovenske vojske na tem osrednjem vadišču in kaj vse Slovenska vojska, Ministrstvo za obrambo delamo tudi za to, da ohranjamo naravo in da preprečimo kakršnakoli onesnaževanja. In če bi pogledali samo ukrepe, ki jih izvajamo, in da jih vam naštejem. Gre za to, da Slovenska vojska strelja na natančno določene in prej pripravljene rajone ciljev, vse tako, kot je določeno z državnim prostorskim načrtom, da dosledno odstranjujemo ter varno in ekološko uničimo vse elemente streliva in ostanke bojnega streljanja, da uporabljamo manevrsko šolsko vadbeno strelivo, da uporabljamo sodobne trenažne in simulacijske sisteme tudi za orožja večjih kalibrov, tudi za izgradnjo sodobnih strelišč, s čim večjo uporabo sobnih strelišč za streljanje s pehotnim orožjem in za izgradnjo parkirišč in sodobnih parkirišč za terenska in oklepna vozila. Kar se tiče samega Počka, mi imamo prav v elaboratu OSVAD predpisane okoljske ukrepe, med drugim tudi zaščito tal v času terenskega usposabljanja, s katerimi zagotavljamo ustrezno vzdrževanje voznega parka in mehanizacije; pretakanje goriva ni dovoljeno; pod vojaška vozila, ki dalj časa stojijo na neutrjenih površinah, postavljamo neprepustne lovilne posode, da se prepreči onesnaževanje tal in vode z olji in naftnimi derivati zaradi morebitne netesnosti vozil; predpisane imamo tudi vse ukrepe za primer razlitja olj in goriv ali drugih nevarnih in škodljivih snovi. Izdelali smo celo zloženko za uporabo v različnih jezikih, ki jo dobijo vsi pripadniki tako Slovenske vojske kot tudi ostalih gostujočih enot na OSVAD. Kot je pokazala meritev, delali so analize tal na 25 različnih lokacijah in še eno referenčno, generalne ugotovitve so, da v nekaterih delih Počka je presežena kritična vrednost svinca in bakra, voda pa ni onesnažena. In tukaj, kot sem vam navedla, imate priloženo celotno monitoring predstavitev. Izvajalci tudi ugotavljajo, da so v primerjavi z izsledki iz leta 2005 koncentracije svinca in bakra nižje, statistično za baker. Kot sem rekla, na področju monitoringa voda smo ugotovili, da vode niso onesnažene. Monitoring pa se je izvajal tudi za prašne usedline, divjad in kartiranje suhih travnikov. Vse to je predstavljeno na spletni strani. Glede kroma bi povedala samo to, da gre za krom 6, celokupni krom, ki vsebuje CR6 in CR3+. Krom 6 se ni analiziral ločeno, ker bi to zahtevalo drugačne analize, če bi pa ga določali ločeno, bi to pomenilo nižje vrednosti. Glede očitka, kdo sodeluje in zakaj je nadzor takšen. To je bilo določeno z Uredbo o državnem prostorskem načrtu za osrednje vadišče Slovenske vojske Postojna, ki je objavljena v številki 17/14 Uradnega lista Republike Slovenije. Namen trajanja monitoringa je od leta 2016 do leta 2019 in tu, kot sem povedala, smo javno naročilo peljali skupaj s predstavniki občine, v izogib kakršnemukoli dvomu o neodvisnost institucije. In za nas je to neodvisna institucija. Ministrstvo za obrambo ni nikoli in tudi ne bo nikoli posegalo v to, kaj izvajalci delajo na terenu. Projekt izvajajo poleg ERICo še ZRC SAZU: Biološki inštitut Jovana Hadžija, Inštitut za raziskovanje Krasa; Gozdarski inštitut Republike Slovenije; KOVA, d. o. o.; in Aquarius, d. o. o., Ljubljana. Financira resda Ministrstvo za obrambo, ampak kot sem povedala, na podlagi uredbe, ki jo je sprejela Vlada Republike Slovenije. Toliko za uvod. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Erika Dekleva, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala. Ministrica, jaz vas nisem prosila za celotno predstavitev monitoringa in vse tisto, kar je bilo na novinarski konferenci. Jaz sem od vas želela odgovore na štiri zelo konkretna vprašanja. Moram reči, da teh nisem dobila. Dejstvo je, da težke kovine najdemo v zemlji, vendar pa so tako koncentrirane vsebnosti lahko posledica samo človeških aktivnosti oziroma v tem primeru vojaške aktivnosti. Dolgotrajna izpostavljenost ima lahko seveda učinke na živčni sistem, govorimo o rakotvornih učinkih. Lahko rečemo tudi, da je bila analiza, kot je meni znano, narejena že pred pol leta. Tako me zanima, zakaj smo potrebovali pol leta, šest mesecev, nekatere ukrepe bi se ves ta čas že lahko izvajalo, lahko bi se jih pravzaprav že ves čas, kajti ljudje, ki tam živijo, znajo oceniti tudi brez vseh teh analiz, da gre za neke aktivnosti, ki povzročajo veliko onesnaženost zraka, tal, rastlin in še česa, morebiti lahko tudi vode. No, najbrž ni treba posebej omeniti, da smo nedolgo tega pravico do pitne vode vpisali v ustavo. Tako me zanima: Če boste čez nekaj časa ugotovili, da niste bili uspešni z vsemi temi ukrepi, ali nameravate morda spoštovati referendumsko voljo ljudi in pravzaprav to vadbišče premestiti ali ga celo ukiniti? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica Andreja Katič, izvolite.
Hvala. Spoštovana poslanka! Rekli ste, da moramo navesti vrednosti posameznih onesnaževanj tal, vode, zraka, vse mejne, opozorilne in kritične vrednosti za posamezne vrste onesnaževal. To je tak komplet gradiva. Povedala sem, da smo imeli na 25 različnih mestih plus še eno referenčno za primerjavo in vsega tega vam, žal, zdajle ne morem prebrati, če govorimo samo o teh podatkih, in z veseljem smo vam to pripravljeni dati, podrobno. Povedala sem pa tudi, da imate vse te podatke objavljene tako na spletni strani Občine Postojna kot na spletni strani Ministrstva za obrambo, z zvočnimi posnetki in vsem skupaj. Strokovne službe, izvajalci, so morale dokončati svoje postopke in v to se Ministrstvo za obrambo ni spuščalo. Lahko pa vprašate tudi predstavnike občine, ki vseskozi tesno sodelujejo, in prav to je naš namen, da je popolnoma transparentno, odprto, kaj vse se dogaja na Počku. In kot ste sami povedali, leta 2005 so bile vse mejne vrednosti bistveno višje, kot so sedaj, leta 2016. Mi bomo izvajali monitoring še 2016, 2017, 2018, 2019. Postopki morajo pač teči. In v tem času smo bistveno izboljšali položaj na tem osrednjem vadišču Slovenske vojske. Res pa je, da je bil tukaj poligon, ne samo za časa samostojne Republike Slovenije in Slovenske vojske, ampak tudi daleč nazaj v preteklosti in da so določena onesnaževanja tudi že iz preteklosti. Slovenska vojska, Ministrstvo za obrambo Republike Slovenije se bo pa trudilo, da s čim manjšimi vplivi deluje na tem območju. Gre pa za osnovno vadbišče Slovenske vojske, druge takšne lokacije nimamo. Veste, da je zadeva tudi pred Ustavnim sodiščem in čakamo na rezultat tega, potem pa bomo videli tudi, kako bo v prihodnje. Brez tega vadbišča pa Slovenska vojska težko opravlja, izvajanje svoje dejavnosti in tega se kot vlada v celoti tudi zavedamo. Hvala.
Hvala lepa. Zahtevate dopolnitev oziroma proceduralno? Izvolite.
Ne, samo predlagam, da se o tem pogovorimo, ker presežene vrednosti kažejo po novem bistveno izboljšanje, tako da predlagam, da se o tem pogovorimo.
Hvala lepa. Gospa Eva Irgl bo postavila vprašanje ministru za pravosodje, mag. Goranu Klemenčiču. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani poslanke, poslanci! Spoštovani gospod minister, bova šla kar in medias res. Moje prvo vprašanje za vas je sila enostavno. Prosila bi vas, da mi definirate oziroma pojasnite: Kakšna mora biti integriteta osebe na visoki javni funkciji oziroma kakšno delovanje in ravnanje vi pričakujete od funkcionarjev na visokih položajih? Zanima me vaše mnenje, ali lahko postane minister oziroma ali se lahko obdrži na položaju ministra oseba, ki ne ravna v skladu z Zakonom o integriteti in preprečevanju korupcije, ki krši zakonodajo, ki krši Ustavo Republike Slovenije, ki dokazano zavaja oziroma je bil ujet na laži v za državo pomembnih vsebinah – več o tem v nadaljevanju –, ki ne želi pojasniti izvora premoženja, ki ravna netransparentno. Torej zanima me: Ali lahko takšna oseba postane minister ali pa ostane na položaju ministra? In tretje vprašanje: Kako lahko minister za pravosodje zagotovi integriteto pravosodnega sistema, kjer imamo, zdaj je pa to že evidentno, spoštovani gospod minister, dvojna merila? Nekatere se obsoja po hitrem postopku, pri drugih pa vse obtožnice padajo ena za drugo ali pa se zaradi zamude tožilstva brišejo obremenjujoči dokazi. In seveda, ker gre tukaj tudi za integriteto ministrstva, ki ga vodite, me zanima, nekoč ste dejali »v nekaterih primerih bodo letele glave.« Zanima me : Kako je v tem zadnjem primeru, ko zaradi izbrisa obremenjujočih dokazov pri gospodu Zoranu Jankoviću, vemo, kaj se je zgodilo, zanima me konkretno, ali bodo tudi v tem primeru letele glave, če ste to že napovedali ali pa so mogoče že odletele? Hvala.
Hvala lepa. Mag. Goran Klemenčič. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Spoštovani poslanka, poslanke in poslanci! Drznil si bom noro ugibati, da ste v tistem prvem delu vprašanja imeli v mislih mene. Me niste sicer imenovali, ampak razumem vse te negativne prizvoke, običajno prihajajo z vaše strani. Na vaše poslansko vprašanje, ustno poslansko vprašanje bom z veseljem odgovoril, ko ga boste zastavili. Vi ste namreč na ustno poslansko vprašanje, ki ga imam tukaj pred seboj – in kot veste poslovnik določa, do katerega dne in do katere ure ga morate poslati –, poslali vprašanje, ki ima, če odmislimo vezne črke pa enozvokovne besede, ali kako se prav reče, točno 9 besed: »Ministra, pristojnega za pravosodje, bom vprašal v zvezi z Zakonom o integriteti in preprečevanju korupcije.« Če boste nadaljevali v zvezi s tem, ne pa z neko, seveda videno, mini kampanjo zoper mene, vam bom z veseljem odgovoril. Lahko pa seveda tudi z mini ali maksi kampanjo zoper mene, ampak morate to vprašanje zastaviti. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Eva Irgl, izvolite dopolnitev odgovora.
Ja, spoštovani gospod minister, poglejte, jaz sem vam zastavila vprašanja, ki so vezana točno na to, kar sem vas vprašala, torej na integriteto oziroma na Zakon o integriteti in preprečevanju korupcije. Ampak vi ne želite odgovarjati, to je vaš problem, ampak to vidijo žal tudi državljanke in državljani. Tukaj se vidi, kakšno je vaše delovanje. Poglejte, gospod minister, ne glede na to, kako ste zdaj vi meni neodgovarjali na moja konkretno zastavljena vprašanja, vi ne bi smeli nikoli zasesti položaja ministra za pravosodje, saj ste s svojimi ravnanji tako v preteklosti kot v sedanjosti pokazali, kaj oseba na takšnem položaju ne sme biti tudi glede na definicijo integritete v Zakonu o integriteti in preprečevanju korupcije. Ampak si bom drznila vseeno, gospod minister, ker ste vendarle minister, povprašati tudi naslednje, in to je vezano ravno tako z integriteto. Pred nekaj tedni je v javnosti odjeknila afera pranja denarja, skoraj milijarde dolarjev preko Nove Ljubljanske banke za financiranje terorizma. Vi ste povedali, da ste kot predsednik Komisije za preprečevanje korupcije podali kazensko ovadbo zato, ker ste bili v zvezi s tem seznanjeni preko žvižgača, da ste podali to kazensko ovadbo pristojnim organom. Obenem ste dejali, da se s tem niste na komisiji ukvarjali zaradi tega, ker to ne sodi v vašo pristojnost. Tako Komisija za preprečevanje korupcije pod vodstvom gospoda Štefaneca kot Nacionalni preiskovalni urad sta povedala, da nista govorili resnice in da kazenske ovadbe niso nikoli prejeli. Nikjer ni nobenega uradnega zaznamka, ničesar. Jaz bi želela vedeti: Kaj je zdaj na stvari? In drugič: Ali nameravate sprejeti odgovornost in odstopiti kot minister za pravosodje, saj ste v tako pomembni zadevi, kot je bila ta afera, torej pranje denarja, milijarde dolarjev, lagali slovenski javnosti in jo tudi zavajali? Gre namreč tudi za vprašanje zaščite integritete ministrstva, ki ga vodite. Prosim, da dobim konkretno odgovor na to zastavljeno vprašanje. Hvala.
Hvala lepa. Jaz seveda moram reči, preden bom dal besedo gospodu ministru, da seveda tako široko zastavljeno vprašanje, najmanj kar je, ni korektno. Seveda integriteta in korupcija sta izjemno široka pojma, ampak potem seveda bi lahko rekli samo, zastavljam vprašanju ministru, pa bi vprašali karkoli, bi bilo popolnoma enako. Tako da mislim, da je tole vprašanje, če ga preberemo, tale stavek, res [[…]]Ampak dobro, minister bo očitno [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] »Ministra pristojnega za pravosodje bom vprašala v zvezi z Zakonom o integriteti in preprečevanju korupcije.« Torej, to bi seveda človek, vsaj jaz, če bi to videl rekel, aha, to se pravi, gre za teorijo. Sicer bi pa napisali konkretno, recimo vprašanje to in to. Bi bilo korektno. Ne govorim pa seveda, v politiki je mogoče vse skupaj. Bo pa minister zdaj očitno odgovoril. Mag. Goran Klemenčič, izvolite.
Hvala lepa. Z dopolnitvijo vprašanja in z vsemi temi jezikovnimi bravurami, ki ste jih k temu tudi dodali, ste seveda zgolj potrdili, kar sem vam v začetku odgovoril. Vmes ste se pa še zlagali, se opravičujem, bili ste namreč prisotni na seji Odbora za pravosodje prejšnji teden, se mi zdi, da je bila, ali pa pred 14 dnevi. Prebral sem magnetogram te seje, kjer je na vaše veliko začudenje sedanji predsednik Komisije izrecno povedal, da so našli dokumentacijo na Komisiji za preprečevanje korupcije – to je v magnetogramu –, povedal je, da niso našli ovadbe, da pa seveda je definicija ovadbe lahko zelo različna. Imamo naznanilo, imamo ovadbe in imamo dokumentacijo in tako sem tudi jaz javnosti zelo jasno povedal. Glejte, lahko dvestokrat odmahnete z glavo, ampak prav je, da javnost tudi sliši in seveda jaz sem tisti dan imel dve izjavi pred televizijskimi kamerami in sem povedal v drugi izjavi zelo jasno, da je šlo za ovadbo, naznanilo oziroma za predajo dokumentacije. Veste, spoštovana kolegica, res je žalostno, da v bistvu s takimi neposrednimi lažmi v bistvu poskušate preusmerjati pozornost od nečesa tako resnega, kot je bila zadeva ravno v primeru domnevnega pranja denarja, kjer je bila KPK v končni fazi ena od redkih ustanov, ki je vsaj opravila svoje delo. Če sem pa prav obveščen, samo ugibam, nikakor ne trdim, zato da ne boste vi rekli, da se lažem, je pa bila ravno v času vaše vlade preiskava ustavljena. Vi najbrž o tem niste nič vedeli, ampak poglejte, tudi mene zanima, takrat namreč so dokumentacijo imeli, tudi v času vašega predsedovanja Komisije za nadzor obveščevalno-varnostnih služb, mislim, da je bil vaš kolega Černač predstojnik. Spet, ne me držati za besedo, mislim pa, da imam kar prave podatke, je bila tudi komisija obveščena že takrat, pa tudi niste ukrepali. KPK je vsaj ukrepal, za to obstaja tudi dokumentacija. Vse ostalo pa, glejte, saj vemo, tako stvari z vaše strani do mene gredo. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Eva Irgl, imate proceduralni predlog. [[oglašanje iz dvorane]] Gospod dr. Logar, izvolite, proceduralni.
Ja, hvala, podpredsednik oziroma predsedujoči. Če se ne motim, ste vi poslanec, in če se ne motim, je Državni zbor ločena veja oblasti kot izvršilna veja oblasti, torej Vlada. Če je tako, imamo pri poslanskih vprašanjih ministrom in predsedniku Vlade, trk dveh oblasti. Vam ne morem postaviti proceduralnega ogledala, ker ste se eksplicitno postavili, kar sami od sebe, na stran izvršilne veje oblasti, torej ministra. Niste zaščitili veje oblasti zakonodajnega telesa, ampak ste se postavili kar na stran Vlade. Lahko pa vas v okviru proceduralnega predloga prosim, da zaščitite predstavnike zakonodajne veje oblasti, torej poslance, kadar ministri, ko odgovarjajo, osebno obračunavajo z njimi. Namreč, ravno zdajle smo bili priča osebnemu obračunavanju ministra za pravosodje, kar je že po funkciji nedostojno, če to slišimo s strani ministra za pravosodje, z eno od poslank opozicijske strani. Prosim, da ministra za pravosodje opozorite, naj se na postavljeno poslansko vprašanje obnaša kot minister, torej kot institut vlade, ne pa zaradi osebnih zamer ali česar drugega kot nekdo na dvorišču, ki oporeka nekomu drugemu, ker se pač z njim ne strinja. Da je poslansko vprašanje pravo in da je ustrezno, priča tudi to, da je minister na njega odgovarjal. In je odgovarjal, mislim da, je porabil cel svoj čas, torej je našel dovolj izhodišč za odgovarjanje na vprašanje, ob tem pa se je poslužil osebnih, nizkotnih tonov. Predlagam, da zaščitite poslanko oziroma na sploh institut poslanskih vprašanj napram obnašanju vlade pri odgovarjanju na ta vprašanja.
Hvala lepa. Okoli tistega drugega se z vami seveda strinjam, samo okoli prvega, okoli poslanskega vprašanja kot takega, pa ne, ker mora biti vprašanje predhodno najavljeno, in to vprašanje seveda ni bilo. 242. člen je, mislim, dosti jasen in zato ostajam pri tem, kar sem rekel. Proceduralno, izvolite, gospod Tomaž Lisec.
Spoštovani gospod podpredsednik. Ja, imamo Poslovnik Državnega zbora, sicer je v fazi spreminjanja, ampak vsi vemo, kakšno naj bo in kakšno mora biti poslansko vprašanje. Če poslansko vprašanje ne bi bilo v skladu z veljavnim Poslovnikom, ga predsednik Državnega zbora niti ne bi uvrstil kot točko, ki jo imamo danes, torej poslanska vprašanja. Če se sami spominjate, v delovni skupini, v kateri sva oba, je večkrat govora, da so bila v preteklosti iz poslanskih vprašanj izločena vsa vprašanja, ki so se nanašala na lokalne zadeve, kajti tistemu so namenjena pisna poslanska vprašanja. Na sejah Državnega zbora, pri tako imenovanih ustnih poslanskih vprašanjih, pa imamo neka širša, bolj splošna poslanska vprašanja. In če bi predsednik Državnega zbora menil, da to vprašanje ni dovolj splošno, in kolegica Eva Irgl ga ni izkoristila, ampak je na splošno spraševala, potem resnično, gospod podpredsednik, predlagam, da še enkrat preberete določbe Poslovnika, ki govorijo o postavljanju ustnih poslanskih vprašanj, in da se lahko na koncu, ko boste to prebrali, strinjate, da ni bilo s postavljenim poslanskim vprašanjem, tako tistimi besedami, ki so bile zapisane, kot tudi v ustnem delu izvajanja kolegice Eve Irgl, prav nič narobe. Hvala.
Hvala lepa. To, kar je bilo rečeno gospe Evi Irgl, je bilo dodatno. To, kar pravi Poslovnik, je jasno – predhodno mora biti najavljeno vprašanje. Takšno splošno vprašanje seveda ne daje možnosti ministru, da bi se nanj pripravil. Ampak dobro [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ja, gospa Eva Irgl, imate besedo in tudi proceduralni predlog. [[oglašanje iz dvorane]] Prosim? [[oglašanje iz dvorane]] Ne, proceduralni predlog imate. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, spoštovani gospod predsedujoči. Jaz želim, da se opravi razprava v Državnem zboru glede odgovora ministra za pravosodje. Najprej, gospod minister, glede zavajanja in laži. Poglejte, vi ste dejali za slovensko javnost, da ste podali kazensko ovadbo pristojnim organom. Kasneje se je izkazalo, da temu ni tako. Torej, če kdo zavaja in kdo laže, vemo, kje je pravi naslovnik. Zdaj pa mi dovolite, da tudi utemeljim, zakaj je treba razpravljati o odgovoru ministra oziroma o tem, kakšno integriteto pravzaprav ima minister za pravosodje. Poglejte, gospod minister, vi ste kot predsednik Komisije za preprečevanje korupcije kar nekajkrat zlorabili svoj položaj za politična obračunavanja. Naj spomnim samo na primer Janeza Janše, zaradi česar je padla vlada. Kasneje vam je bilo, vam osebno, dokazano, da ste ravnali protiustavno. Torej nezakonito. Kot predsednik Komisije za preprečevanje korupcije niste prijavili podjetja svoje žene. To je vse v skladu z Zakonom o integriteti in preprečevanju korupcije. Mandatno-volilni komisiji niste znali pojasniti, zakaj hiša, v kateri bivate, ni bila vnesena v evidence GURS. Tukaj naj jasno povem, da so državljanke in državljani dobili dvakrat pismo s strani GURS, da naj uredijo zadeve. Vi tega pač niste storili. Potem, Mandatno-volilni komisiji niste želeli predložiti računov, vezanih za obnovo vaše hiše, medtem ko ste na drugi strani kot predsednik KPK, recimo, zahtevali odrezke računov za elektriko izpred 15 let. Gospod minister, med drugim vam je bil tudi odobren kredit za hišo, bistveno po bolj ugodnih cenah kot ostalim državljanom. In jaz se tukaj sprašujem, zakaj ste bili vi osebno privilegirani. Računsko sodišče vam je povedalo, da ste kot predsednik Komisije za preprečevanje korupcije kršili več zakonov, mislim da 8, kar nekaj uredb, na koncu vam je Vrhovno sodišče povedalo, da ste kršili Ustavo Republike Slovenije. Komisija za preprečevanje korupcije pod vodstvom gospoda Štefaneca in tudi Nacionalni preiskovalni urad sta povedala, da kazenske ovadbe v primeru milijardnega pranja denarja na NLB niso nikoli prejeli. To je treba povedati, drugače jaz ne razumem, gospod minister, zakaj ste šli vi pred javnost in povedali, da ste kazensko ovadbo pristojnim organom podali. Glede na vse navedeno želim, da se torej opravi v Državnem zboru poglobljena razprava o integriteti in delovanju ministra za pravosodje. In še enkrat naj povem, gospod minister, spraševala sem vas natančno to, kar sem vam poslala oziroma posredovala kot vprašanje vnaprej. Spraševala sem vas o Zakonu o integriteti in preprečevanju korupcije, kajti prav ta zakon je jasen in jasno pove, kaj 4. člen zakona pravi o integriteti tistega, ki je [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospa Eva Irgl, o vašem predlogu bo Državni zbor razpravljal 11. 7., torej jutri, v okviru glasovanj. Gospa Ljudmila Novak bo postavila vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo, gospodu Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, spraševala vas bom v zvezi z ohranjanjem rokodelstva v Sloveniji, kajti to področje spada tudi v vaš resor. Leta 2003 je bila sprejeta Unescova konvencija o varovanju nesnovne kulturne dediščine. To konvencijo je podpisala, sprejela tudi Slovenija. Danes pa ugotavljamo, da je položaj rokodelcev v Sloveniji zelo slab na vseh področjih, na statusnem, na zakonodajnem, na socialnem področju. Žal se tudi število rokodelcev v zadnjih letih zelo hitro zmanjšuje, s tem pa tudi usihajo določene rokodelske panoge, kar spada med nesnovno kulturno dediščino, torej gre za zmanjšanje nesnovne kulturne dediščine. S tem se tudi znanje ne prenaša na mlajše rodove. Mlajši rodovi so pa hkrati tudi inovativni, ki lahko te panoge tudi naprej razvijajo. Sicer imamo v Sloveniji, pravijo rokodelci, nekaj drobcev, nekaj dobrih zasnov, na primer, v okviru Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije obstaja tržna znamka »Rokodelstvo – Art & Craft Slovenija«. Ocenjujejo in strokovno vrednotijo različne izdelke. Imamo tudi nekaj regionalnih rokodelskih centrov, ki se zdaj povezujejo tudi v konzorcij rokodelskih centrov. Vendar še vedno trdijo, da je vse to premalo, da je premalo načrtovan pristop glede izobraževanja, glede ohranjanja, prenašanja te nesnovne kulturne dediščine na mlajše rodove. In zato vas sprašujem, spoštovani gospod minister: Kaj menite, ali je slovenska zakonodaja na področju ohranjanja in razvoja rokodelstva ustrezna? Ali prepoznavate rokodelstvo kot pomembno panogo pri razvoju turizma? Ali je to opredeljeno tudi v strateških dokumentih za to področje? Ali morda načrtujete kakšne spremembe zakonodaje za to področje?
Hvala lepa. Gospod minister Zdravko Počivalšek, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci! Spoštovana poslanka, najlepša hvala za vprašanje. Na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo se zavedamo, da je rokodelstvo pomemben segment malega gospodarstva, nedvomno pa igra pomembno vlogo tudi pri razvoju turizma. Moram odkrito povedati, da vidim napredek na tem področju posebej v zadnjem času, ker se je v proizvodnjo spominkov, ki tako ali drugače asocirajo na Slovenijo, kar nekaj vložilo oziroma smo doživeli kar nekaj razvoja. Gre za interesno področje, za katerega menimo, da ga je treba ohranjati in spodbujati. Rokodelstvo oziroma domača obrt in umetnostna obrt delno v tem trenutku ureja Obrtni zakon. Kot ste sami povedali, je v okviru Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije razdelan sistem podeljevanja certifikata, ki mu rečemo: »Rokodelstvo – Art & Craft Slovenija«. S tem certifikatom se potrdi, da je določen izdelek mogoče šteti in poimenovati kot predmet domače obrti in umetnostne obrti. Slovenija je območje številnih ohranjenih rokodelskih obrti in spretnosti ter značilnih etnoloških in drugih tradicionalnih posebnosti, ki so, vsaj po moje, v zadnjem času doživele korak naprej. V okviru izdelkov drobne in umetnostne obrti, kovačev, čipkaric, klobučarjev, glavnikarjev in drugih mojstrov tradicionalnih obrti se posebnosti uveljavljajo tudi v turizmu, in sicer predvsem skozi spominkarstvo, kar sem povedal, in verjamem, da je tu še kar nekaj prostora za nadaljnji razvoj. V okviru Predloga strategije trajnostne rasti slovenskega turizma 2017–2021 in ukrepov za izboljšanje MSP politik, ki so politike za mala in srednja podjetja, se predvideva vzpostavitev modela za povezovanje turizma, kmetijstva, obrti, dizajna in kreativnih dejavnosti. V okviru tega modela je predvidena tudi aktivnost za oblikovanje posebne tržne znamke, ki bi ta segment v smeri spominkarstva še bolj opredelila. Se pravi, gre za spominke in izdelke obrti, kulinarične spominke in dizajnerske izdelke iz Slovenije. Vključeni bodo tudi spominki, ki so vezani na kulturno dediščino države in tudi unikatno ponudbo sodobne slovenske kreativne dejavnosti. V tem trenutku ne predvidevamo ali pa niso predvidene v krajšem času zakonske spremembe. Želeli bi najprej skozi sprejete nove smernice trajnostne rasti slovenskega turizma priti do pogojev na tem področju. In v okviru podpore malim in srednjim podjetjem imamo še vedno možnost, da pri razpisih damo določeno mesto ali pa težo tudi tej rokodelski vrsti dejavnosti. Tako, kot ste sami ugotovili, se strinjam tudi sam, da je rokodelstvo področje, ki ga je treba ohranjati na prvem mestu in spodbujati, predvsem v smislu podpore, promocije in ohranjanja tradicionalnih obrtniških poklicev, znanj in pa veščin. Ne samo zato, da to ohranimo v smislu tega, da imamo neko muzejsko vrednost, ampak zato ker je v nekem delu to tudi za v bodoče možna gospodarska panoga, ki bo dajala kruh določenemu številu prebivalcev, ki imajo znanje in veščine, da te naše stare pridobitve znamo ohranjati tudi v naprej na koliko toliko gospodarskih temeljih. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Ljudmila Novak, boste zahtevali dopolnitev odgovora, izvolite.
Spoštovani gospod minister, vidim, da ste temu področju naklonjeni. Zagotovo je prav, da dajemo veliko pozornost izdelkom, jih vključimo v turistično ponudbo, vendar mene skrbi, da ne bo več ljudi, ki bi znali te izdelke delati, kajti njihov status, socialni status, ni primerno urejen, ni primerno urejen način njihovega izobraževanja. In to ni sistematično dovolj dobro urejeno. V drugih državah, ki uresničujejo to Unescovo konvencijo, recimo, spodbujajo ohranjanje rokodelstva s financiranjem, razvojem, izobraževanjem, s promocijo, pospeševanjem prodaje izdelkov, zakonsko regulacijo v podporo rokodelstvu in tako naprej. Poglejte, jaz vam ponujam dobronamerno roko. Časa do konca tega mandata ni več tako zelo veliko, v pripravi je namreč Zakon o ohranjanju rokodelstva. Pri pripravi zakona so sodelovali tako Obrtno-podjetniška zbornica kot priznane avtoritete, kot je prof. dr. Janez Bogataj, potem rokodelski centri. Skratka, v pripravi je zakon, ki ga bom v kratkem – upam, da s podporo tudi nekaterih drugih poslancev – vložila. Upam, da boste zakon preučili in seveda bom pripravljena upoštevati tudi vaše predloge, dobronamerne – verjamem, da bodo dobronamerni, pravi. Potem lahko ta zakon v doglednem času tudi sprejmemo. Rokodelci ga zelo težko in nestrpno pričakujejo. Kajti od tega, da nekdo dela, ima znanja, ki so res nenadomestljiva, bi lahko nekateri ljudje tudi živeli. Predvsem pa je pomembno prenašanje na mlade rodove.
Hvala lepa. Gospod Zdravko Počivalšek, minister, izvolite.
Ja, še enkrat moram povedati, da se bom zavzemal, se zavzemam za to, da ustvarimo pogoje, da bodo rokodelci našli ekonomske temelje za to, da se bodo s takšnimi poklici ukvarjali. Seveda pa je treba pri tako pomembnih področjih, ki imajo kulturno, zgodovinsko noto, muzejsko vrednost, ohranjanje tradicije za nazaj, najti tudi kakšna direktna spodbujevalna sredstva. Ne moremo vsega takoj na prvo žogo postaviti na ekonomskih temeljih. Zato si bomo prizadevali še naprej, kot sem povedal, da v okviru obstoječih možnosti in razpisov za mala in srednja podjetja, damo posebno težo ali pa en del teže tudi za ohranjanje rokodelskih poklicev. Tukaj ne gre zdaj samo direktno za naše ministrstvo, ampak bomo morali tudi v izobraževalnem sistemu nekaj nameniti temu. Mi smo odprti za vse pobude. Najmanj, kar lahko rečem, je, da bomo vaš predlog konkretno in korektno preučili. Se pa, še enkrat ponavljam, v vsakem primeru trudimo za to, da bi že zdaj rokodelcem omogočili, da bi od tega, kar počnejo, lahko tudi ekonomsko živeli. Če zdaj spet navežem to na turizem, s tem, ko rastejo številke v turizmu, s tem, ko se naš turizem celovito in zeleno razvija, se ustvarja najboljši temelj zato, da se bodo raznorazna rokodelska področja ali pa stari poklici, ki so po malem izginili, lahko tudi tako ali pa drugače ohranili. Verjamem pa, da ne bodo dobre rešitve tiste, kjer bomo nekoga statusno rešili zato, da bo ostal kot živ spomenik, ampak bo to prizadevanje uspešno, če bomo omogočili, da se bo ta zadeva tudi potem tako ali drugače uveljavila na trgu. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Ljudmila Novak, imate proceduralni predlog. Izvolite.
Ja, imam proceduralni predlog, da glasujemo o predlogu, da bi v parlamentu razpravljali o tej temi ohranjanja rokodelstva, ker je položaj kritičen. Gospod minister, veseli me, da ste naklonjeni temu, da bo ta predlog s strani poslancev prišel v proceduro, da ga boste preučili. Verjamem, da vi podpirate vse dobre predloge, da nimate zavor pri tem, če ga predlaga opozicija oziroma predvidevam, da bodo predlog podprli tudi koalicijski poslanci, kajti problem je pereč. Ta zakon o ohranjanju rokodelstva se sprejema že kar vrsto let. Jaz se zavedam, da posega na različna področja, tudi na Ministrstvo za izobraževanje, ker pač predvideva določena izobraževanja za gospodarstvo, tudi kulturo kot ohranjanje nesnovne kulturne dediščine. Torej je zakon sam po sebi zelo zahteven. Kot sem pa že dejala, področje je zelo kritično, pereče in rokodelci nenehno opozarjajo, da jih je vedno manj, s tem nekatera znanja izumirajo, izginjajo. Vem, da imate bogate izkušnje na področju razvoja turizma, da se to tudi pozna, da je turizem v Sloveniji v porastu, nismo verjetno še vsega naredili, da bi se ta panoga še bolj razvijala, zato pričakujem, torej po tej razpravi, za katero bomo glasovali, da z vseh zornih kotov osvetlimo to problematiko. Zato predlagam, da o tej temi razpravljamo tudi na seji Državnega zbora. Če pa predlog ne bo izglasovan, bomo pa na vsak način v proceduro vložili tudi predlog zakona o ohranjanju rokodelstva.
Hvala lepa. Gospa Ljudmila Novak, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Mag. Julijana Bizjak Mlakar bo postavila vprašanje ministrici brez resorja, pristojni za razvoj, strateške projekte in kohezijo, gospe Alenki Smerkolj ter ministrici za okolje in prostor, gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani ministrici, poslanke, poslanci in vsi ostali prisotni! Na junijski seji Državnega zbora sem vama postavila ustno poslansko vprašanje o problemih občin, pri čemer sem posebej izpostavila primer Občine Komenda, ki si je že dolgo časa na Ministrstvu Republike Slovenije za okolje in prostor kot tudi pri pristojnih iz Službe Vlade Republike Slovenije za razvoj in evropsko kohezijsko politiko neuspešno prizadevala za povrnitev pravičnega dela svojih sredstev, vloženih v občinske kohezijske projekte. Vesela sem bila vajinega jamstva oziroma zagotovila, da bo problem, ki je bil razlog oziroma povod za postavitev ustnega poslanskega vprašanja, rešen v tednu dni. Vzrok neizplačil sredstev občinam naj bi bile tedaj težave pri delovanju informacijskega sistema v Službi Vlade Republike Slovenije za razvoj in kohezijsko politiko, po drugih informacijah pa naj bi se izplačila ne izvedla, ker naj bi Ministrstvo Republike Slovenije za okolje in prostor še ne izvedlo vsega, za kar je to ministrstvo pristojno. Žal te dni po informacijah iz prizadetih, frustriranih in vznemirjenih občin zaradi tega, ker se obeti obeh ministric še vedno niso uresničili, tudi sama ugotavljam, da problem še vedno obstaja. Zaradi težav z informacijsko podporo naj bi občine še vedno ne dobile izplačanih obljubljenih sredstev. Pri majhnih občinah lahko odsotnost pričakovanih prilivov sredstev povzroči resne likvidnostne težave, zaradi česar te občine povrnitev upravičenih sredstev še posebej težko čakajo. Verjamem, da je situacija neprijetna tudi za vaju kot odgovorni ministrici za rešitev težav, ki jih izpostavljam. Morebiti je celo stresno, ker se problemi, za katere sta zadolžili svoje podrejene, še vedno niso rešili. Zamislimo pa si šele težave in stres, ki ga občutijo vsi, ki so poslovno odvisni od pričakovanih sredstev, in tudi vznemirjenost vseh nas, ki smo prejšnji mesec verjeli, da bo težava, ki sem jo eksponirala na prejšnji parlamentarni seji, rešena v tednu dni. Obžalujem, da sem danes primorana ponoviti vprašanje iz prejšnje Kdaj bo torej navedeni problem razrešen? Za odgovor, upam, da pozitiven, se vama zahvaljujem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Alenka Smerkolj, ministrica izvolite. Aha obratno. Dobro, gospa Irena Majcen, izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovana poslanka gospa mag. Julijana Bizjak Mlakar, spoštovane poslanke in poslanci! Hvala za vprašanje. Ker na zadnji seji Državnega zbora nisem bila prisotna, tudi nisem podala ustnega odgovora na to vprašanje, se je pa od takrat do 6. julija spremenilo to, da je lahko upravičenec, to je Občina Komenda, v informacijski sistem EMA, EMA je nov informacijski sitem, ki se ga uporablja pri poslovanju posredniškega organa z upravičenci, vnesla zahtevek za izplačilo. Ta program EMA je začel poslovati v letošnjem letu in tako kot je običajno, na začetku je pač pri takih obsežnih programih kar nekaj težav. Res je, da je Občina Komenda ena izmed občin, ki znotraj operativnega programa izvajanja kohezijske politike 2014–2020 izvaja kohezijske projekte in posluje z Ministrstvom za okolje in prostor. Je pa res, da je ta občina zdaj oddala zahtevek v višini 770 tisoč evrov. Torej to je velik, obsežen zahtevek. Res je, da so naše strokovne službe takoj pristopile k pregledu tega zahtevka. Če je zahtevek upravičen, če kontrole ne bodo našle nobenih nepravilnosti, morajo biti pa te kontrole opravljene v osmih dneh, bo ta zahtevek dan v izplačilo. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite še gospa Alenka Smerkolj, ministrica.
En lep pozdrav tudi v mojem imenu! Jaz bom nadaljevala, kjer je ministrica v resnici končala, in podala še odgovor na to, zakaj je v bistvu trajalo dlje, kot sva z ministrico predvidevali. Dejstvo je, da smo v tem obdobju dejansko imeli nekaj težav z elektronskim podpisovanjem dokumentov in enostavno se nam je v bistvu ta zgodba zelo zavlekla. Dejstvo pa je, da se je prejšnji teden elektronsko podpisovanje rešilo, tako da so zdaj začele pogodbe nemoteno prihajati oziroma se jih da brez problema tudi podpisovati. To pa tudi pomeni, da tukaj ne bomo reševali samo problem Občine Komenda, ampak spoštovana poslanka, pred tremi tedni, ko smo o tem govorili, tukaj v vrsti stojijo še tiste ostale občine, ki tudi te projekte izvajajo. Zelo dobro se spominjam, da smo v resnici potem to vprašanje razširili na vse. Tako da zdaj v tem delu dejansko sistem deluje. So pa vsi zahtevki, ki bodo sedaj prihajali, verjamem tudi po informacijah, ki jih imam s strani mojih sodelavcev, to so res veliki investicijski projekti, in vsi ti zahtevki so zelo obsežni, tako da tudi, ko sistem enkrat deluje, seveda strokovne službe na posredniškem organu potrebujejo dovolj časa, da celostno zgodbe pregledajo. Mogoče pa samo še nekaj besed, o čemer bomo tudi govorili ta teden na Vladi, pa potem v okviru poročila o izvajanju evropske kohezijske politike tudi v Državnem zboru na Odboru za evropske zadeve. Mogoče nekaj več besed, kaj se z EMA dogaja, verjamem, da to zanima še koga. S 1. 6. je šel nov informacijski sistem v produkcijo. Več sem o tem govorila že na prejšnji seji. Mogoče tisto, kar bi danes rada še posebej poudarila, je, da smo izbrali dejansko obdobje, ki je najenostavnejše. Zakaj najenostavnejše? Ali pa bom rekla, ne najenostavnejše, ampak najmanj boleče. V tem obdobju od 31. 3. do 31. 7. namreč ne certificiramo izdatkov v Bruselj. To je v skladu z dogovorom za Evropsko komisijo zato, da se zaključuje obdobje poročanja. V bistvu so takrat vsi sistemi manj obremenjeni, zato se zdaj resorji dejansko lahko se več ukvarjajo s samim prenosom in s tistimi vlogami, ki jih morajo daj še dopolnjevati za e-kohezijo s tistimi podatki, ki do zdaj niso bili razpoložljivi. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Julijana Bizjak Mlakar, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Vsekakor bi želela omogočiti, dati možnost, da se morda še kakšna dodatna pojasnila dajo, ker namreč gre za problem velikega števila občin, ne samo občine Komende, vendar pa od tam pa dobivam neposredne informacije, kaj se s programom EMA dogaja. V petek so bile še vedno težave s programom tako, da ne glede na to, da so bili vneseni, kot je gospa ministrica rekla, da so bili podatki vneseni v informacijsko podporo oziroma v ta program EMA, še vedno so bile težave z elektronskim podpisovanjem in zaradi tega se ni moglo izvesti izplačilo. Upam, da se bo po teh zagotovilih, ki sem jih danes dobila, da bo to v roku osmih dni, da se bo to izpeljalo in da bodo ne samo Občina Komenda ampak tudi ostale občine, ki imajo to težavo, da bodo dobile izplačana sredstva. Vsekakor pa, ker gre za resne probleme občin, če je še kakšna informacija, mislim, da bo dobrodošla torej tudi z vajine strani. Če zdaj elektronsko podpisovanje deluje, sem vesela, vendar pa menim, da v prihodnje, kadar se bo pač uvajalo nove programe, da bi morali biti ti zares dobro stestirani, in tudi upam, da tisti, ki so program pripravljali, da se jim bo zaradi vseh teh težav, ki so jih povzročili, to poznalo tudi pri finančnih sredstvih, ki jih bodo dobili za program, ki je imel očitno številne pomanjkljivosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite [[…]]Boste vi? Gospa Alenka Smerkolj, izvolite.
Program EMA je kompleksen program. Če gledamo, da ima nekaj tisoč uporabnikov in da že v tem trenutku praktično tisto, ko govorimo o izplačilih, se ukvarja z več tisoč operacijami, da ni programa – jaz sem tudi prej že na tem področju delala –, ki bi bil stestiran lahko do te mere, da bi od prvega dne poslovalo vse brez težav. Dejstvo je, da v produkciji smo. Dejstvo je, da je že več kot 80 % vseh uporabnikov iz prejšnjega sistema registriranih, da vsi posredniški organi lahko dejansko delajo na vlogah. Dejstvo je, da je treba ob migraciji, ko je dejansko narejena, dodati v sistem ogromno podatkov, ki jih zahteva e-kohezija in pa Evropska komisija tako, da je sistem bistveno drugačen kot stari, ker se je ukvarjal izključno samo z izplačili. Tukaj dejansko imamo pa v bistvu celotno izvajanje kohezijske politike, od pravnih podlag, pogodb in vsega naprej, vse je zdaj na enem mestu. Seveda, zgodba ni enostavna. Jaz verjamem, da bodo imeli vsak dan manj težav. Dejansko tudi vsak teden, ko na projektnem svetu obravnavamo vse težave, ki obstajajo, se trend vseh napak lepo znižuje. Verjamem, da bomo do konca julija naredili ta prvi najbolj pomemben korak. Zakaj prvi najbolj pomemben? Zato ker je v sistem treba prenesti praktično vse nove vloge. Že zdaj je bilo 30 novih vlog v produkciji vnesenih brez težav. To pomeni, vse, kar je na novo, tam nimamo težav, s temi starimi pa dejansko z vsemi podatki, ki jih je treba dodatno vnesti, in z vsemi kontrolami, ki jih imamo, tu je pa tudi časovno zgodba dolgotrajna. Ko posredniški organi vse te podatke vnesejo, jih pri nas Sektor za sklade še enkrat pregleda, zato da nimamo več težav. In iz tega naslova je ta, bom rekla, delovna akcija v tem začetku dolgotrajna, vendar pa nam bo na dolgi rok dala prave rezultate. Jaz verjamem in upam, da bomo septembra lahko že zelo drugače govorili tudi o tej temi. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Marijan Pojbič bo postavil vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani minister, osebno mislim, pa tudi mislim, da večina tistih, ki imamo podobne težave, kot jih imam zdajle sam, da je nesprejemljivo, da v digitalni dobi del ruralnega prebivalstva na obrobju Slovenije nima dostopa do mobilnih tehnologij. Medtem ko se ponudniki hvalijo z več kot 90-odstotno pokritostjo signala in je Vlada polna lepih besed o enakomernem razvoju, se posamezniki na podeželju soočamo oziroma soočajo z neprestanimi izgubami signala, kar je posledica preredke posejanosti oddajnikov v izrazito gričevnatem območju. Razumljivo je, da gospodarski subjekti ob razmeroma redki poselitvi in razgibanem terenu ne najdejo ekonomskega interesa za zagotavljanje svojih storitev, a v tem primeru se od Vlade, ki mora skrbeti za enakovredne razvojne možnosti, pričakuje, da bo aktivno posegla in z določenimi spodbudami ustvarjala tak ekonomski interes. Zato, spoštovani gospod minister, sprašujem: Kaj je storila Vlada oziroma vi kot minister in ministrstvo v teh treh letih svojega mandata, da bi se to problematiko rešilo, da bi se to situacijo izboljšalo? Kaj nameravate storiti v prihodnje, na kakšen način, kje in kdaj?
Hvala lepa. Gospod minister Boris Koprivnikar, izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala, gospod poslanec, za to vprašanje, ker vam z veseljem naštejem nekaj stvari, ki dajejo neke rezultate, predvsem pa smo začeli še bolj intenzivno ta zagon. In sicer, pred vami je novela Zakona o elektronskih komunikacijah, katere osnovni cilj je prenesti evropsko direktivo, tako imenovano Cost Reduction, s katero se lahko pospeši izgradnjo omrežij, zato ker se od različnih operaterjev zahteva souporaba virov in na tak način pocenimo dejansko tudi dostopnost te opreme. Gre za sinergijske učinke pri gradnji vseh vrst omrežij, s tem pa tudi povečujemo možnost, da tisti manjši operaterji, tudi tisti, ki se mogoče bolj zanimajo za ruralna okolja, lažje pridejo do potrebne infrastrukture, da zagotovijo celotno storitev. Javni razpis, tako imenovani GOŠO-3 za sofinanciranje teh delov omrežij, ki niso komercialno zanimiva, ki ste jih omenjali, je že tretji v vrsti. In prav zakon, ki je sedaj v parlamentarnih klopeh, je tisti, ki je pogoj za tretji razpis. Sta bila pa že dva, s katerima se dejansko sofinancira tisti del izgradnje omrežij, ko komercialno ni zanimiv. Zato smo tudi v lanskem in letošnjem letu izvedli tako imenovani test tržnega interesa in ugotovili, katera so tista območja, za katera ni dovolj tržnega interesa, da bi operaterji sami postavili, in za ta območja bo tudi razpis, takoj ko bo zakon sprejet, ponovno izveden že v tretji fazi, že tretjič, in na tak način sofinanciran dostop za tista okolja, ki so komercialno manj zanimiva. Pri tem razpisu je mogoče zanimivo tudi to, da vztrajamo, da povsod, kjer se postavljajo bazne postaje in kjer se delajo centri teh komunikacij, obstaja tudi Wi-Fi, se pravi javno dostopna točka za brezžična omrežja. Kar delamo še v okviru te Vlade, morda ste zaznali, da se izjemno močno zavzemamo za vzpostavitev tako imenovanega 5G omrežja, ki bo zagotavljalo bistveno boljšo pokritost. Smo v tesnih kontaktih z Evropsko komisijo in imamo tudi v Sloveniji že močan konzorcij tako podjetij, ki to gradijo, raziskovalnih inštitucij, ministrstev, vseh ostalih, s katerimi se trudimo, da smo takoj pripravljeni za vzpostavitev tako imenovanega 5G omrežja na 700-megaherčnem pasu. 16. 6. je AKOS objavil tudi javni razpis za dodelitev radijskih frekvenc za 3400 do 3600 megahercev, s katerimi dejansko že začenjamo lahko tudi testiranje teh novih brezžičnih omrežij, ki imajo bistveno boljše pokritje. Ta razpis je že pripravljen. Nenazadnje smo pa zelo aktivni tudi pri razpisu Evropske komisije, tako imenovani projekt Wi-Fi for Europe, ki omogoča, mislim, da je zdaj zadnja številka, 90 milijonov sredstev Evropske komisije za izgradnjo brezžičnih omrežij, Wi-Fi omrežij za lokalne skupnosti. Tudi tukaj smo že vzpostavili posebno spletno stran, sodelujemo z združenji občin, zato da nudimo čim boljše informacije, da bi občine na direktnih prijavah na evropske razpise bile čimbolj uspešne, in smo v pogovorih na evropskem nivoju tudi uspeli izgovoriti način dodeljevanja sredstev na tak način, da bo Slovenija tudi maksimalno udeležena pri izgradnji teh omrežij. Je pa, kot sami že ugotavljate, zanimiv tudi podatek, da že po lanskih podatkih v Sloveniji obstaja 94-odstotno pokritost z mobilnimi signali. Povprečje Evropske unije je 84-odstotno. Pomeni, da tukaj smo med bolje pokritimi, ampak to ne pomeni, da se ne trudimo tudi izboljševati to pokritost. Je pa do 30. 6. potekel rok, ko so morali operaterji oddati tudi nova poročila, in koncem tega meseca pričakujemo spet sveže podatke od operaterjev, kjer bomo videli, kakšna dejanska je pokritost. Predvsem nas pa zanima tudi to, kako so operaterji izpolnili tiste obveznosti, ki so jih prevzeli z dodelitvijo frekvenc na javnem razpisu, kajti s temi obveznostmi so se tudi sami zavezali, da bodo razširili in dogradili omrežja v tistih delih, ko še niso bila zgrajena, in to sedaj tudi nacionalni regulator, katerega naloga je to, da preverja, ali so operaterji te naloge dejansko tudi izpolnili. Skratka, stanje na tem področju je boljše od evropskega povprečja, ampak še vedno obstajajo tako imenovane bele lise. Nadaljujemo in celo krepimo ukrepe za povečevanje izgradnje v tistih delih, kjer ni tržnega interesa, zato da prebivalstvo v ruralnih območjih ne bi bilo zato prikrajšano. Zelo aktivni smo pa tudi v novih projektih, ki jih Evropska unija razpisuje, zato da bi omogočili celovito pokritost s hitrimi omrežji, ne glede na to, kje v Sloveniji dejansko prebivaš. To je nekaj tistih ključnih poudarkov, ki jih dejansko izvajamo, ki so bili že izvedeni in ki jih tudi načrtujemo. Ne le da želimo, ampak že potekajo konkretne aktivnosti za to izvedbo, predvsem na 5G območjih in pa z izgradnjo tako imenovanih Wi-Fi omrežjih v lokalnih skupnostih. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Marijan Pojbič, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Ja, hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani minister, vse to, kar ste zdajle povedali, je res resnično lepo in prav slišati. Če bi se pa vi eno minuto našli v situaciji, v kakršni sem, recimo, jaz, ki sem poslanec 4. mandat, in vi ste sklenili pogodbo z A1, jaz nimam doma niti ene črtice telefonskega signala, ne morem odgovarjati na nič, nimam interneta, nimam nič, kot da živim v Afriki. Poslanec Državnega zbora. Si znate to predstavljati? Si znate to predstavljati? Ampak ne govorim samo o sebi. Pridite v Slovenske gorice, pridite v Šentilj, pridite v Pesnico, da ne govorim sploh meja Avstrija–Slovenija, torej meja. In pridite si pogledat 5 kilometrov iz Maribora v Pesnico, ljudje ne morejo delati ničesar preko interneta, praktično se jim signal pojavi in izgine. V tem času! In verjemite mi. In mi govorimo o nekem enakomernem razvoju te družbe, te države. Ljudje, mladi, danes srednješolci, višješolci ali pa recimo visokošolci praktično ne morejo več funkcionirati brez interneta, ker to zahtevajo skozi šolske programe, in ti ljudje seveda zapuščajo tiste kraje in se odseljujejo. Gospod minister, sprašujem vas: Do kdaj bom jaz, poslanec Državnega zbora, čakal na to, da bom lahko uporabljal telefon? Prosim, da mi na to odgovorite, ker ste soodgovorni za to in krivi za to, zaradi tega, ker ste se preselili od Telekoma k A1 in se pri tem sploh niste pozanimali, ali ta A1 sploh pokriva dovolj Slovenije, da smo vsaj poslanci pokriti, da lahko normalno funkcioniramo, da lahko opravljamo svoje delo. Jaz svojega dela ne morem opravljati. Zato ste krivi vi in tisti, ki je iz vaše strani podpisal to pogodbo. Pričakujem, da boste ta problem rešili v najkrajšem možnem času, da jaz ne bom mogel funkcionirati, ker mi onemogočate opravljanje mojega dela.
Hvala lepa. Gospod Boris Koprivnikar, izvolite.
Hvala. Zdaj mi je bolj jasna narava vašega vprašanja. Zakaj smo se preselili iz Telekoma na A1? Zaradi tega ker je bil A1 izbran na javnem razpisu pod enakimi kriteriji. To je razlog – javni razpis in racionalna poraba sredstev. A1 in Telekom imata po mojih informacijah zelo podobno pokritje in tudi od ponudnika smo zahtevali dodatne možnosti takrat, to je del razpisa, ko dejansko določeni posamezniki ne morejo imeti dostopa. Jaz vam priporočam, da se obrnete na A1 in zahtevate ojačitev signala in repetitor. V številnih primerih so to tudi že storili. Ojačitve signala v stavbah [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Obrnite se na ponudnika, ker tega ne ureja ministrstvo, ampak ponudnik internetnih storitev. To je komercialna storitev, v to se ministrstvo kot tako ne more vmešavati. Kar se tiče podeželja in optike, mi imamo identificirana vsa gospodinjstva, ki imajo dejansko omejen dostop do signala. Prav za ta gospodinjstva, ki so evidentirana, namenjamo posebna sredstva, ki grejo s tretjim razpisom, zato da bodo imela dostop do interneta, kajti z vami se popolnoma strinjam, dostop do interneta je eden od osnovnih standardov, ki jih moramo v tej državi tudi zagotoviti. Žal, tako v Sloveniji kot tudi marsikje drugje popolnoma vsi na popolnoma vseh območjih tega dostopa nimamo. Zato pa vlagamo javna sredstva, da sofinanciramo komercialne ponudnike, da tudi na tem območju, čeprav ni komercialnega interesa, izgradijo ta dostop. Številna gospodinjstva to že imajo, tista, ki manjkajo, pa bodo tudi v prihodnjem času dejansko ta signal dobila. Torej obstaja nekaj tehničnih rešitev. Dejstvo je, da mi pri razpisu nismo postavljali kriterija, kdo so poslanci in kje živijo, ampak kriterij dostopnosti po gospodinjstvih, kajti vsi smo enaki pred uporabo javne infrastrukture. Povem vam, da obstajajo možnosti, ko se lahko vaš individualni problem reši z zahtevo do operaterja, ker te možnosti je bil dolžan po javnem razpisu ponuditi, in upam, da bo čim manj takšnih gospodinjstev in takšnih primerov, ko v prihodnosti tudi ne bo signala. To je vse, kar lahko povem, kaj se mi trudimo in delamo, da bi bilo takšnih primerov čim manj. Z veseljem pa bom ugotovil pri poročilu, ki ga bomo imeli konec tega meseca na mizi, koliko se je zmanjšalo število gospodinjstev, ki še vedno nimajo dostopa do mobilnega signala, pa tudi dostopa do spodobne pretočne hitrosti fiksnega signala, se pravi, optike ali bakrenega dostopa. Tako da imamo vsako gospodinjstvo posebej evidentirano in v okviru finančnih možnosti tudi sofinanciramo izgradnjo v tem delu.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Nemec bo postavil vprašanje ministrici za zdravje, gospe Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Dober dan, gospa ministrica. Vem, da imate polne roke dela, in vsak od nas skuša predstaviti svoj problem kot največji na področju zdravstva. Jaz bi si le želel, da poskušamo do jeseni, ko se bomo odločili o interpelaciji, na nek način odpraviti tisto, kar se odpravit da v dobro vseh pacientov in naših državljanov. Sam prihajam iz najbolj zahodnega dela Slovenije, katerega domicilna bolnišnica je bolnišnica v Šempetru dr. Franca Derganca, ki pokriva 120 tisoč prebivalcev, po novem ne samo več iz slovenskega dela, ampak tudi iz tujine, iz italijanskega dela. Dobro poznamo, verjamem, da tudi vi, gospa ministrica, da se poskuša s pionirskim projektom tudi preko EZTS vpeljati, da bodo lahko tudi Italijani oziroma državljani Republike Italije v nekaterih segmentih sodelovali tudi pri zdravstvenih storitvah v Sloveniji. Moje vprašanje, in tukaj vas bom prosil za komentar, pa je, in se dotika predvsem splošnega dogovora za leto 2017. Bolnišnica v Šempetru ima v zadnjih letih veliko negativnih izkušenj, kar se tiče teh dogovorov in tega dogovora. Vselej se ustvarja občutek, da je najbolj zahodna bolnišnica pri nas zoperstavljena vizavi do drugih bolnišnic. Jaz se popolnoma zavedam, da je situacija na zdravstvenem področju težka, predvsem kar se tiče samega denarja za zdravstvo, namenjenega, ampak gre za neko načelnost in sorazmernost, tudi ko se tiče te bolnišnice. Namreč, pri dogovoru in dogovorih, ki so sprejeti, bi jih bilo treba tudi spoštovati, predvsem, ko se primerjamo z ostalimi bolnišnicami. Vse, kar je bilo, velike večine, ki je bila v splošnem dogovoru dogovorjena, se je ministrstvo tudi držalo. Žal za leto 2017, vsaj kar se tiče te dotične bolnišnice, vsaj v tem primeru kaže, da temu ni tako. Seveda je zaman govoriti tukaj v javnosti, kaj vse to prinese ali pa odnese lokalnemu okolju. Da ne govorimo o razvoju samih storitev ali pa razvoju kadrov in seveda dejavnosti kot takšne. Zanima me, v prvi vrsti, vaš komentar na dane obljube in na neizvajanje le-teh. Hvala zaenkrat.
Hvala lepa. Gospa Milojka Kolar Celarc, ministrica, izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani poslanke, poslanci, poslanec gospod Matjaž Nemec! Splošna bolnišnica Nova Gorica ni edina bolnišnica v Sloveniji, ki se spopada s težkimi pogoji poslovanja in z likvidnostnimi težavami. Pogoji poslovanja Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije namreč niso omogočili, da bi se lanski dvig cen storitev nadaljeval tudi v letošnjem letu. Med drugim so morale bolnišnice zaradi dogovora, splošnega dogovora s sindikati, izplačati tudi vsa napredovanja v plačilnih razredih z lanskim 1. septembrom, kar seveda ni bilo pokrito v plačilu programov, ki ga plačuje plačnik, to je Zavod za zdravstveno zavarovanje, ker se pač ni nateklo dovolj prispevkov, ki so osnova za financiranje teh programov. Tako tudi v letošnjem letu v splošnem dogovoru nismo mogli upoštevati kakršenkoli dvig cen storitev teh programov in so zato te cene dejansko padle na leto 2014. Poleg tega je treba povedati, da so se že v letu 2016, glede na leto 2015, zelo povečala nadomestila za bolniško na 30 dni, in sicer za 16 %. In da že v letošnjem letu v prvih petih mesecih povečujemo izplačila teh nadomestil kar za 20 % v primerjavi s tistimi iz leta 2016. Seveda je za ohranjanje dostopnega javnega zdravja in seveda tudi za plačilo vseh storitev, ki jih bolnišnice opravijo, treba zagotoviti dodatne vire financiranja, tudi iz razloga, da bi se stabiliziralo poslovanje zavodov, predvsem bolnišnic, ki trpijo oziroma, ki so nosili vse posledice finančne krize in pa vseh ukrepov varčevanja, ki so jih pretekle vlade delale v sklopu sanacije javnih financ. Zato bo poleg strukturnih ukrepov potreben sprejem sistemskih zakonov in tudi zelo hitro ukrepanje, kratkoročno. Moram pa vseeno še nekaj dodati, in sicer to, da bolnišnica Nova Gorica, kljub temu, da bi lahko dobila sredstva, na žalost ni realizirala niti s splošnim dogovorom dogovorjenega programa v letu 2016. In tako je bilo nedoseganje plana prospektivnih primerov, iz katerih je zaradi nedoseganja programa, ki bi sicer bil plačan, ustvarila izgubo v višini 639 tisoč 712 evrov in dodatno ni realizirala ambulantnih storitev ter slikovne diagnostike, za kar je dodatno imela izpad prihodka v višini 687 tisoč 969 evrov. Zakaj to govorim? Zaradi tega, ker je seveda treba pogledati zadevo celovito. Eno je dogovorjeni program, ki se ga financira, cene, ki jih plačuje zdravstvena blagajna, drugo pa je, da pa so razlogi verjetno na strani bolnišnice, zakaj pa niti tega programa ni v celoti realizirala in bi ga lahko imela v celoti plačanega. Zaradi tega sem omenila tudi izgubo oziroma nedoseganje tovrstnih programov. Tako da je bilo širitev programov za splošni dogovor za leto 2017 zelo omejeno. Praktično je bilo razdeljenih samo 2,1 milijon evrov dodatnih programov za bolnišnice. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Franc Breznik bo postavil vprašanje ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister, moje poslansko vprašanje se tiče 15 končanih postopkov proti nekdanjemu mariborskemu županu gospodu Francu Kanglerju. Po vsej verjetnosti ste tudi vi, kolikor mi je znano in kot smo tudi mi poslanci iz odbora 2015 dobili opisanih več kot 20 kršitev proti gospodu Kanglerju. Spomnimo se, da je že, eden največjih postopkov, 4. maja leta 2011, ko se je začela prva preiskava, ko je več kot 117 kriminalistov prišlo na dom Franca Kanglerja, kjer so mu zaplenili, znana medijska zgodba, celo ptičjo hišico, v kateri je imel varnostno kamero za svoje področje. Pred kratkim jo je dobil nazaj. Kot ministra vas sprašujem: Kako se vam zdi tudi to, da je pri vseh teh 15 postopkih, ki so že padli, ki so zaključeni, proti Francu Kanglerju, ali ste tudi vi morda zaznali kršitve cele vrste ljudi v pravosodju, od sodnikov in tožilcev? Nenazadnje poleg vas vidim tudi ministrico za notranje zadeve, ampak je seveda vprašanje samo za ministra danes. Naj vas spomnim tudi, da ste po vsej verjetnosti dobili javni zapis, da je 7. julija 2014 dr. Boštjan Polegek na obravnavnem naroku za prestajanje zaporne kazni izrekel proti Francu Kanglerju naslednje besede: »Že že, da Kangler dela na kmetiji, ampak predstavlja resno nevarnosti, da se vrne v politično življenje, zato mora v zapor.« To je bilo javno izrečeno od dr. Boštjana Polegeka. Spomnimo se, naj vas spomnim, da je večino prisluhov podpisal Janez Žirovnik, upam, da ste slišali, večina prisluhov proti Francu Kanglerju je podpisal Janez Žirovnik, nekdanji uslužbenec Službe državne varnosti, ampak mi sploh ni jasno, kako je lahko postal sodnik na Okrožnem sodišču v Mariboru. V arhivskem gradivu najdemo, da je sodeloval tudi pri neuspelem atentatu na Nikolo Štedula leta 1988 – na to sem vas že spomnil – in ta človek je večino prisluhov podpisal. O tem je govoril tudi gospod Bošnjak, ki je zdaj sodnik na ESČP. Zato vas sprašujem: Kako je sploh mogoče, da Polegek in Žirovnik še dane sodita v Mariboru s takšnimi izjavami? Ali je proti tema dvema sodnikoma sprožen kakršenkoli notranja preiskava ali disciplinski postopek? Najlepša hvala.
Hvala lepa. Mag. Goran Klemenčič, minister, izvolite.
Hvala lepa. V bistvu mislim, da je bilo vaše vprašanje bolj komentar kot pa vprašanje. Ne vem, ali je 15 postopkov končanih ali jih je 5 ali 20, resnično, tega ne spremljamo na Ministrstvu za pravosodje konkretno. Drži, veliko veliko pisanja dobivamo od Odbora 2014 in Odbora 2015. Drži, da je nekaj postopkov že pravnomočno zaključenih, nekaj jih je pa še v teku. Razumeli boste, da se mi v presojo posameznih ali konkretnih odločitev sodnikov ali pa sodišč ne spuščamo. Če me boste takoj prijeli za besedo in vlekli paralele z mojo izjavo v primeru Bavčar, vam povem, da ne gre za enako zadevo. Namreč, pravočasnost poslovanja sodišč je eno od redkih področij, kjer ima izvršilna oblast in Ministrstvo za pravosodje vzvode na eni strani, na drugi strani pa tudi odgovornost. Tam je šlo za vprašanje zastaranja. Sistem, kakorkoli, treba je zaupati vanj in očitno tudi deluje, če z uveljavljanjem pravnih sredstev ljudje pridejo tudi do pravnomočnih oprostilnih sodb. Nobenega od omenjenih sodnikov osebno ali pa prijateljsko ne poznam. Mislim, da je v Državnem zboru pa vendarle s strani poslanca hudo reči, da je nek sodnik bil udeležen v, če sem prav napisal, da je sodeloval pri neuspelem atentatu. To je za poslanca v razmerju do sodnika huda huda obtožba. Mislim, da ga ni sodnika v Republiki Sloveniji, ne mislim, prepričan sem, da ga ni, ki ne bi imel razveljavljene vsaj ene sodbe oziroma praviloma jih je več, ker je to v sami srži instančnega sojenja. Če me sprašujete, ali so zoper kakšnega od teh sodnikov uvedeni ali pa izpeljani disciplinski postopki, sami veste, gospod poslanec Breznik, ne vodimo zoper sodnike disciplinskih postopkov na Ministrstvu za pravosodje.
Hvala lepa. Gospod Franc Breznik, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Še enkrat bom ponovil z jasnimi besedami. Lahko vam dostavim arhivsko gradivo z Arhiva Republike Slovenije o atentatu na Nikola Štedula na Škotskem leta 1988, v njih je opisan primer, ko so potem neuspeli atentat poskušali spraviti na stranski tir zato, da ne bi prišlo do mednarodne [[…]]lahko rečemo, šlo je za popolnoma neuspel atentata, ampak seveda so ga poskušali skriti pod preprogo. Pri tem delu sta sodelovala dva mariborska odvetnika, ki sta še vedno odvetnika, tako gospod Zoran Toplak kot omenjeni sodnik. Sprašujem pa vas: Ali se vam zdi, da je vse v redu? Gospodu Kanglerju je bil zaradi te sodbe odvzet mandat, kot veste, državnega svetnika, dobil je sodbo 7 mesecev, kar je bilo nenavadno. Šlo je za nepopravljivo posledico gospodu Kanglerju, tega svetniškega mesta ne moremo več postaviti nazaj. Druga zadeva, ki je: Ali se vam zdi vse v redu – v tem mandatu smo to zasledili – Željko Bejek, sodba proti Popovu, ko višji državni tožilec dobesedno odpravi sodbo; ali se vam zdijo te zadeve vse v redu? Sprašujem vas kot ministra: Ali se boste nonstop izgovarjali, da je vse v redu s slovenskim pravosodnim sistemom? Ko gre za gospoda Bavčarja, ste se sami izrekli, jaz tega nisem povedal, morajo leteti glave. Mene zanimajo vsa ostala ekscesna dejanja, tako pranje denarja v NLB, tako zgodbe glede oprostitev številnih zadev, od projekta Balkanski bojevnik, od drog v Sloveniji, od pranja denarja, kajti vsepovsod imajo te službe državne varnosti in vsepovsod je vtis tranzicijske levice. Sprašujem vas: Ali boste kaj naredili kot minister za pravosodje ali ne boste naredili? To je moje zelo enostavno vprašanje.
Hvala lepa. Mag. Goran Klemenčič, izvolite.
Hvala. Na to vprašanje, glede na to, da ste poslanec Državnega zbora, si lahko tudi sami odgovorite. Sami ste me celo oziroma ne vi osebno, ampak sem bil večkrat kritiziran, govorite o zakonodajnem cunamiju, prinašamo spremembe v ta parlament, veliko želimo narediti. Nikoli nisem enoznačno in brez zadržkov samo hvalil slovenskega pravosodja. Daleč od tega, večkrat sem povedal, da stvari niso optimalne, da pa so trendi pozitivni. Ja, delamo na tem, da bi bilo še boljše. Individualnih primerov pa ne bom komentiral. Mnogo tega, kar ste mi povedali, preprosto ne poznam. Še manj pa, z vsem dolžnim spoštovanjem, ne morem komentirati nečesa, ko pravite, da je ta bil v SDV, on je bil v SDV. Jaz s tem nikoli nič nisem imel in tudi nimam. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Breznik, postopkovno. Izvolite.
Začel sem pri gospodu Kanglerju, je bilo fiksno vprašanje, mi niste odgovorili. Kot veste, proti njemu teče tudi finančna preiskava, kjer je ponovno tisto, kot ste vi dejali, ko ste bili na KPK. Finančno preiskavo vodijo proti nekomu in mu očitajo lastništvo 37 let starega traktorja in to, da je leta 2010 svoji hčerki nakazal 500 evrov. To je človek, ki je imel vseeno dokaj visoke dohodke za Slovenijo. Na tem področju človeku delajo finančno preiskavo. To so novi postopki v tej Sloveniji. Po drugi strani pa si danes pogledam v Reporterju lastnike vseh slovenskih jaht. Med drugimi tudi cela vrsta bivših ministrov, tudi bivši minister za zdravstvo in tako naprej. Pa vas sprašujem, a se vam zdi vse normalno? A se vam zdi normalno, da je bil Popov, to vas sprašujem kot vojni veteran, obsojen na Hrvaškem za vojno hudodelstvo samo za primer, ko se je iz vojašnice v Varaždinu odpeljal do slovenske meje, od slovenske meje pa do Radgone je pobil nekaj ljudi, poškodoval številne objekte, sakralne objekte, zlorabil vozila Rdečega križa za prevoz bojnega streliva v samo bojno dogajanje v Radgoni. In gospod višji državni tožilec Žarko Bejek in sodnik Palatin tega človeka dobesedno oprostita in odide iz Slovenije. In danes je celo dobil plačano odškodnino. Sprašujem vas kot ministra za pravosodje. Ali je to pravosodje, ki ga vi zagovarjate? Ali ga ne zagovarjate? Danes od ministra vsa vprašanja, tudi od mojih kolegic in kolegov, ki so bila predvsem vezana na delo pravosodja, ki je katastrofalno v zadnjem času, kjer dobesedno gre za neko mrežo, gre za paradržavno mafijsko državo, kjer pravosodje, lahko rečemo, deluje v sosledju pri pranju denarja, pri oprostitvah številnih kriminalcev, ki pa so vsi povezani z bivšim SDV. Še posebej zadnji intervju dr. Pezdirja na televiziji. To je primer, kako ta država deluje. Dobesedno imamo vzporedno ekonomijo, vzporedno bančništvo in vzporedni sodni sistem te države. Nekateri, na primer gospod Kangler dobi vse, dobesedno izločen iz politike, izločen v številnih postopkih, diskreditiran v javnosti; vsi ostali pa se sprehajajo, sončijo na svojih jahtah in tako naprej. To je vaša odgovornost in zaradi tega, spoštovani gospod podpredsednik, predlagam javno razpravo na to temo. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod Franc Breznik, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Gospod Tomaž Lisec bo postavil vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za dano besedo. Spoštovani minister, spoštovana ministrica, kolegi in kolegice, lep pozdrav! Kot sem gledal za nazaj, kolikokrat sva z ministrom že imela zelo podobno razpravo glede stanja, razvoja, predvsem pa v zvezi s financiranjem lokalne samouprave, sem si za uvod izposodil svoje vprašanje z 19. 2. 2013, ko sem vas, spoštovani minister, spraševal, ali skuša Vlada Republike Slovenije preko finančnih in organizacijskih sprememb nadaljevati politiko predhodne vlade v tendenci ukinjanja ali združevanja občin. Spraševal sem vas tudi, kako boste lokalnim skupnostim jemali. In na drugi strani, ali nameravate izboljšati raven lokalne samouprave, predvsem njeno financiranje. Pa se je vmes v tem času zgodila ena proračunska seja, pa druga, pa tretja, ker smo vedno tik pred zdajci reševali vprašanje povprečnin. Vlada je sprejela Strategijo razvoja lokalne samouprave, kjer je premalo pozornosti dala tudi nam, poslancem, da bi pri tej strategiji lahko aktivno sodelovali v Državnem zboru. Sprejeli ste sicer Zakon o ukrepih za uravnoteženje javnih financ občin, ki pa po meni znanih podatkih ni dosegel tistega, kar ste pričakovali. Na drugi strani pa je kar nekaj aktov, ki čakajo na sprejetje. Še na tej seji bomo obravnavali prvo obravnavo zakona o glavnem mestu, kjer Ljubljani dvigujete finančna sredstva, v obravnavo verjetno na septembrsko sejo pa bo prišel Zakon o financiranju občin, kjer mnogo županov že sedaj opozarja, da poleg že premajhne povprečnine z določenimi konkretnimi spremembami, ki jih ta zakon prinaša, bo končno dejstvo, da bodo finančni učinki za občine še slabši; če vemo, da je tukaj prišlo tudi do nekaterih drugih negativnih primerov, kot v smislu racionalizacija: Pa naj stane, kolikor hoče. Pa če vemo, da prihaja v obravnavo tudi zakon o lokalni samoupravi in da imamo tudi odločbo Ustavnega sodišča. Spoštovani minister, kar nekaj zadev je, ki so odprte. Zanima me: Kakšno je po vašem mnenju trenutno stanje občin v Sloveniji? Ali se že pripravljajo oziroma potekajo kakšni dogovori za uveljavitev povprečnine za leto 2018, ki bi bila primerljiva? Da ne bi samo občine preživele, ampak imele tudi neke investicijske cikluse in plane, da bi občani živeli še boljše življenje, kot ga trenutno živijo. Hvala.
Besedo ima minister za javno upravo gospod Boris Koprivnikar. Izvolite.
Hvala za besedo in hvala, spoštovani poslanec, za to vprašanje. Ker je bilo najavljeno zelo splošno, bom lahko zdaj malo bolj konkretno odgovarjal. O ukinjanju občin nikoli nisem govoril, celo zelo jasno sem povedal svoje stališče, da so občine takšne, kot so; tiste, ki jih je Državni zbor sprejel; in v to se ne bomo mešali. Glede strategije, ki je bila sprejeta na Vladi, smo tudi pojasnili. Strategija, ki jo sprejme Vlada, je vladna strategija; tiste, ki pa so z zakonom predpisane, da jih sprejema Državni zbor, jih pa sprejema Državni zbor. Takšna je ustaljena praksa. Glede zakona o javnem mestu bo veliko možnosti, da se bomo o njem pogovarjali takrat, ko bo dejansko prišel pred poslance. Gre samo za urejanje meja. Zakon o glavnem mestu mora izvrševati tiste naloge, ki jih izvaja kot glavno mesto, ker ima določene specifične naloge. Zakon o financiranju občin je tudi že začel parlamentarno pot, bo pa tudi še dovolj časa, da se o tem pogovorimo; pa vendar nekaj o trenutnem stanju. Povprečnina leta 2015 je bila 522, 2016 ravno tako, 2017 – 533, za 2018 je najavljena 536. Pogajanja se bodo začela v mesecu septembru in pričakujemo, da so to izhodišča, o katerih se bomo še pogajali. Se pravi, da povprečnina konstantno raste. Kar se tiče stanja v občinah, za katerega me sprašujete. Prvič po krizi so imele v letu 2015 vse občine proračunski presežek, in sicer 29 milijonov evrov. Vsega skupaj pa je bil primanjkljaj v občinah že 172 milijonov. Z veseljem ugotavljamo, da so občine tudi v letu 2016 izkazovale skoraj 50 milijonov proračunskega presežka, zadolženost vztrajno pada, trenutno je padla za 4 %. Tudi število občin, ki so prezadolžene, se vztrajno zmanjšuje. Glede na odločbe Računskega sodišča in tudi razveljavitev Ustavnega sodišča smo z Ministrstvom za javno upravo in Ministrstvom za finance že pripravili jasen popis nalog, ki določajo in ki so osnova za izračun povprečnine. Z Zakonom o financiranju občin, ki smo ga pripravili, pa prinašamo tudi večje uteži na tisti del za izračun povprečnine, na katerem dejansko imajo občine najvišje stroške, to so predšolski otroci in starejši. To so tudi bistvene spremembe tega zakona; ob tem pa tudi s predlogom zakona krepimo občinsko povezovanje, ne združevanje, ampak povezovanje tistih nalog, ki jih več manjših občin lahko bolj učinkovito izvaja skupaj. In tudi bolj jasno določamo vlogo občinskih združenj pri pogajanjih o povprečninah ravno zato, da bi ta pogajanja tekla transparentno, na jasnih osnovah in da so tista sredstva, ki so na voljo občinam, tudi pravično porazdeljena. Ocenjujem, da se stanje v občinah ne slabša, seveda ni idealno, ampak tudi občine se morajo tako kot drugi porabniki javnofinančnih virov soočiti z nekimi okvirji, v katere se moramo umestiti vsi porabniki javnih sredstev. Z veseljem pa ugotavljam, da prihodki občin rastejo, zato tudi lahko trdimo, da se tudi standard občanov, ki ga zagotavljajo občine na tak način, lahko samo še izboljšuje. Projekcije za prihodnja leta so pozitivne in pričakujemo, da se bodo ti trendi povečanja povprečnine in zmanjšanja zadolževanja v prihodnje samo še povečevali. Z zakoni pa spodbujamo tudi racionalizacijo delovanja občin, ki pa ne omejujejo, ampak kvečjemu obratno – povečujejo obseg in dostopnost storitev, ki jih občine ponujajo svojim občanom. Hvala.
Gospod Tomaž Lisec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala. Sicer ste omenjali, kako povprečnina v vašem mandatu narašča, niste pa povedali prve zadeve, da je bila povprečnina leta 2014 536 evrov in da bo torej leta 2018 ista povprečnina. Oziroma ste rekli, da se boste pogovarjali o številki 536. To je mnenje Ministrstva za javno upravo in tudi verjetno Ministrstva za finance. Na drugi strani občine želijo glede na veljaven izračun v veljavno sprejetem zakonu vsaj 630 oziroma mislim, da je celo 636 evrov. Skratka, velika diskrepanca. In če vemo, da od leta 2014, ko je bil znesek povprečnine 536 evrov, in da bo verjetno isti znesek tudi v letu 2018, smo, vsaj tisti, ki delujemo na lokalni samoupravi, bili seznanjeni in tudi prisiljeni k sprejemanju različnih občinskih odlokov, kjer lokalnim skupnostim država, torej ta vlada, da ne bo pomote, določa nove in nove naloge oziroma obveznosti. In ko pogledamo osnutek zakona o financiranju občin, o katerem bomo še več govorili, se kaže dejstvo, da v bistvu ta vlada, sicer na bolj mehek način, kot je to želel narediti vaš predhodnik, stiska občine k temu, da jih počasi povezuje v finančnem in organizacijskem smislu; na koncu pa bodo de facto občine in župani rekli: Mi se tega ne gremo več! Država, dajete nam nove naloge, vzemite še obvladovanje lokalne samouprave. Zato bi resnično želel, da odgovorite na vprašanje: Do katere meje ste pripravljeni iti pri povprečnini za leto 2018? Hvala.
Minister Koprivnikar, izvolite.
Hvala. Spoštovani poslanec, verjetno me boste razumeli, da je to, do katere meje se bo šlo za povprečnino za leto 2018, stvar pogajanj z občinskimi združenji. Verjetno ne bova v parlamentu javno povedala meje, preden bomo začeli s pogajanji, ki so predmet vsakoletnega dogovarjanja, usklajevanj in argumentacij. Kar se tiče samih zneskov povečevanja povprečnine, treba je vedeti, da se povprečnina izračunava glede na prihodke z dvoletno zamudo. In treba je vedeti tudi to, da so občine v času, ko se je državni proračun dejansko skrčil za 10 %, svojo porabo povečale za več kot 11 %. Ampak to je zaradi teh dvoletnih zamikov in zamud. Ampak tudi sedaj povprečnina vztrajno raste in pričakujem, da bo rasla tudi še naprej. Kar pa se tiče namigovanj, kako na nek način subtilno želimo razvrednotiti lokalno samoupravo, to pa kategorično zavračam. Prvič, to je ustavna materija in avtonomija lokalne samouprave je opredeljena kot ena temeljnih avtonomij v naši ustavi; izvršna veja oblasti nima nikakršne možnosti v to posegati. Drugič, ko govorimo o povezovanju občin in združevanju tistih nalog, ki jih občine lahko združijo, vse to povezovanje in združevanje temelji na prostovoljni odločitvi posamezne občine. Mi to močno spodbujamo. Edino na tak način bomo tudi naredili konkretne korake naprej v tisti smeri, da bomo v občinah lahko tudi funkcionalno ugotovili, katere so funkcionalno tiste naloge, ki jih občine želijo, so pripravljene in jih lahko uspešno med seboj povezujejo. Na tak način bo tudi na določenem pokrajinskem ali regijskem načelu bolj jasno, katere so tiste naloge, da bi končno vzpostavili tudi regionalizacijo, ki smo jo po Ustavi dolžni vzpostaviti. Mi se trudimo, da bi delali absolutno v korist in krepitev lokalne samouprave. Vsako drugo namigovanje, ki ga tukaj poslušamo, ali vsaki drugi cilji so za nas absolutno nesprejemljivi. Delujemo samo v tej smeri. Hvala.
Gospod Tomaž Lisec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev oziroma predlagate postopkovno. Izvolite.
Seveda bi rad, da se o področju lokalne samouprave, predvsem o tem finančnem vidiku, opravi splošna in temeljita razprava na seji Državnega zbora. Več argumentov, bom začel z enim – glede združevanja nalog. Poznam primer, na katerega bi morda v prihodnosti, tudi preko socialnih omrežij sem vas že s tem nagovoril, kako poteka združevanje v javnem sektorju. Tako, da za neko nalogo, kjer se je gospa iz Sevnice vozila v Sevnico v službo, bo s tem vašim, kot rečeno, združevanjem nalog in delovnih obveznosti, se bo morala ta gospa s 1. 1. 2018 voziti v Brežice. To je to. Združevanje in naj stane, kolikor hoče. Če pa vemo, da na primer samo dvig plač v javnem sektorju je bil višji, kot pa je bil za občine dvig povprečnin. In če na drugi strani vemo, da občine kot ribe na suhem čakajo različne razpise, potem pa se jih tu in tam kakšno ministrstvo usmili z milijončkom ali dvema. Na primer športna infrastruktura, kjer so vse občine v Sloveniji bile blagovoljene do 2,7 milijonov, imamo problem. Imamo še večji problem, župani opozarjajo, da bo s tem, kar naj bi prinesel nov zakon o financiranju občin, pod neko krinko povezovanja prihajalo do tega, da bodo občine v nadaljevanju še bolj odvisne od dobre volje vsakokratnega ministra, od vsakokratne vlade. Naj zaključim. Primer povprečnine je tipičen primer, kako vlada, vsakokratna vlada, ne samo vi, spoštovani minister, enostransko uredi vprašanje povprečnin. Občine rečejo 636, država reče 535 in potem dobijo na primer 539 evrov in vlada to razglaša v smislu, kako smo mi dobri do občin. Vsi pa v praksi vemo, vsaj tisti, ki prihajamo in delujemo v lokalni samoupravi, da gre le za postopno ukinjanje nekih dobrih občin, da bodo preživele le še občine, kot so Ljubljana in nekatere večje občine. Vse manjše občine, ki so se odcepile od večjih občin v želji po boljšem, lažjem in hitrejšem razvoju, pa bodo zaradi teh kazalcev, ki si jih izmišljujejo in jih tu pa tam mečejo uradniki na Ministrstvu za javno upravo in Ministrstvu za finance, prikrajšane še za tista sredstva, ki bi jim morala pripadati po obstoječi zakonodaji. Ministrstvo krši lastno zakonodajo na področju lokalne samouprave, kajti če bi jo spoštovalo, bi bila povprečnina vsaj 630 evrov in ne 100 evrov manj. Kaj pa to pomeni za lokalne skupnosti, pa samo vprašajte vodje finančnih sektorjev na teh občinah. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Gospod Marko Ferluga bo postavil poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar. Gospod Ferluga, izvolite.
Hvala za besedo. Pozdrav ministrici in ministroma ter ostalim prisotnim! Slovenija, hvala bogu, zadnje čase zelo dobro dela na področju turizma, kar je vidno in občuteno; in upam, da se bo tako nadaljevalo. So pa določene anomalije. In ena od teh je v zakonodaji na področju javnega reda in miru. Če sem konkreten, v 8. členu Zakona o varstvu javnega reda in miru 1 (ZJRM-1) je opisano, da se omejuje povzročanje hrupa med 22. in 6. uro zjutraj. Vemo, da eni so za to, da bi bil večji del turizma bolj spalno naselje, ampak trendi v turizmu so pač žal drugačni. Pri nas imamo tudi že opredeljene turistične kraje, kjer se ve, da je tam živahneje kot drugače, ker drugače bi verjetno ljudje živeli kje drugje, ne v turističnih krajih. Ker je turistično delo tudi sezonsko delo, ob poletjih je vse bolj odprto ter bolj glasno in hrupno. Predvsem na Obali, ki je ekstremno k temu nagnjena, pa tudi v ostalih turističnih krajih prihaja do nesoglasja, nesorazmerja med prebivalci, ki niso za to, eni prebivalci so za to. Name so se obrnili v večini turistični delavci, gostinci in ti, ki so za to promocijo in življenje od turizma. Naslovil bi na vas, ministrica, predlog: Ali bi bilo smiselno dopolniti 8. člen Zakona o varstvu javnega reda in miru, da bi se z zamikom pričel nočni mir, se pravi ne z 22. uro, ampak s 24. uro? To dajem v neko možnost preučitve. Gre izključno za turistična območja. Ne gre tega širiti po nekih spalnih naseljih in drugih krajih; in sicer tudi v točno časovno omejenih delih leta, da smo si na jasnem, da to ni kar povprek in počez. Jaz bi vas prosil na tej točki za vaše mnenje glede tega predloga in v primeru podpore tudi za pripravo te spremembe. Hvala.
Besedo ima ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar. Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani poslanke, poslanci; še posebej poslanec Ferluga, poslanec z Obale! Ne bom rekla, da je vaše vprašanje pričakovano, ampak kaže na to, da imate zelo aktivno vlogo oziroma da zelo aktivno delate v lokalnem okolju. Z vidika oziroma s stališča notranjih zadev vam bom poskusila podati celovit in uravnotežen odgovor. Seveda pa so tudi vse vaše pobude vzete na znanje, če boste ocenili, da vas ta odgovor ne zadovolji popolnoma. Kot sami omenjate, 8. člen Zakona o varstvu javnega reda in miru varuje mir in počitek občanov v času med 22. in 6. uro. Vemo, kaj je kršitev – da nekdo na nedovoljen način moti mir ali počitek ljudi s hrupom in ne gre za nujne, interventno-vzdrževalne ukrepe. Prekrška ni v primeru, da gre za nujna vzdrževalna dela ali če je hrup posledica dovoljene dejavnosti. Kot že sami posredno ugotavljate, da področna gostinska zakonodaja omogoča določitev podaljšanega obratovalnega časa gostinskih obratov, merila pa so dodatno lahko opredeljena z občinskimi odloki, tukaj je določen manevrski prostor še na voljo. Moram pa reči, da sta nočni mir in počitek kategorija, ki je zakonsko varovana, in okoliščina, da nekdo živi v turističnem območju, že sama po sebi na nek način vpliva na slabšo kvaliteto življenja v smislu objektivnih parametrov, zato se ne morem strinjati z vašim predlogom, da bi prebivalcem turističnih območij generalno omejili pravico do nočnega počitka. Policija že sedaj sprejema prijave občanov o kršitvah javnega reda in miru, potem tudi o nestrinjanju z odločitvijo o podaljšanem obratovalnem času oziroma nasprotovanju izdaje dovoljenja za prireditev v skladu z zakonodajo. Upoštevati je treba tudi izkušnje iz tujine, kjer tudi lokalne skupnosti v turističnih območjih sprejemajo različne omejitve za turiste, ki so namenjene prav zaščiti lokalnih prebivalcev in njihove kvalitete življenja. Menim, da je trenutna ureditev Zakona o varstvu javnega reda in miru – ob upoštevanju in ob rabi vseh drugih predpisov, ki se navezujejo na to področje, to je Zakon o javnih zbiranjih, Zakon o gostinstvu, Zakon o varstvu okolja – ustrezna, saj dejansko omogoča individualno obravnavo in nujno tehtanje interesov lokalnih prebivalcev na eni strani in na drugi strani glede zahtev turistične dejavnosti, s čimer je zagotovljeno varovanje posameznikov, njihovega zdravja, počutja in tudi splošnega vpliva na okolje. Ampak smo vzeli vašo pobudo na znanje, seveda jo bomo tudi proučili. Kar pa se tiče mnenja ministrstva, je pa moje mnenje takšno, kot sem vam ga podala.
Dr. Anže Logar bo postavil poslansko vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Kadarkoli je na dnevnem redu upravljanje z državnim premoženjem, prihajamo do nasprotujočih si mnenj in stališč, čeprav gre za enega od ključnih vprašanj prihodnjega razvoja Republike Slovenije. Če samo orišem, ta tema je večkrat tudi za nekatere stranke težka predvolilna tema. Spomnimo se, pred zadnjimi volitvami 2014 je vlada Alenke Bratušek za namene predvolilne tekme zamrznila seznam za prodajo državnega premoženja, ki ga je sama predhodno sprejela. Zdaj se zdi, kot da imamo neko podobno zgodbo v primeru Nove Ljubljanske banke. Ministrica Vraničarjeva in njena ekipa je družno prepričala Evropsko komisijo, da je pri zavezah delno popustila in da nam ni bilo treba prodati 75 % banke v letošnjem letu; ampak zgolj 50. In kljub temu potem požrla dano besedo Evropski komisiji. Kot da se ponavlja predvolilna zgodba iz leta 2014. Memorandum, ki je določal državno pomoč, z dne 17. 12. 2013, je predvideval, če Republika Slovenija te banke ne proda do konca tega leta, bo pač zunanji prodajalec odprodal delež oziroma podružnice na trgih Zahodnega Balkana. Predsednik nadzornega sveta gospod Karpe je na eni od sej Komisije za nadzor javnih financ dejal, da bi to pomenilo v bistvu konec neke regionalne banke in da bi bil to najhujši udarec za Novo Ljubljansko banko. Vlada se je kljub temu tveganju, da se to zgodi, odločila, da zabremza prodajo te banke z ugodnejšimi pogoji, torej ob manjšem prodajanju; in navedla tri razloge: prenizko ceno, domnevno pranje denarja in skrb za davkoplačevalce, vprašanje neprenesenih vlog hrvaških varčevalcev. Moje vprašanje ministrici je, da naj malo razloži te tri razloge in vsakega od njih malce bolj podrobno predstavi, v kolikšnem delu in v kateri smeri je to vplivalo na odločitev neprodaje. In dodatno vprašanje: Če torej ostane tako, kot je, neprodaja, ali to pomeni, da država ne garantira več za neprenesene vloge hrvaških varčevalcev; glede na to, da je to eden od razlogov za neprodajo? Hvala.
Spoštovana ministrica, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo in hvala lepa, gospod poslanec, za vprašanje. Vlada je kolektivni organ in kot kolektivni organ je tudi sprejela odločitev v zvezi s prodajo oziroma postopkom prodaje Nove Ljubljanske banke. Kot ste omenili, so bili izpostavljeni trije razlogi, ki se medsebojno prepletajo. Zgodba v zvezi s pranjem denarja, čeprav v bistvu stara, se je razplamtela ravno v času, ko bi se naj zaključeval postopek prodaje; in je postavljal veliko odprtih vprašanj, na katera ni bilo odgovora. Vzbujal je najrazličnejše špekulacije, ki bi lahko imele negativen vpliv na ceno, kakršno bi bilo mogoče doseči v postopku prve javne ponudbe delnic. Ravno tako je bilo vprašanje prenesenih vlog hrvaških varčevalcev v bistvu zelo nejasno izpostavljeno v gradivih prodajnega svetovalca. Njegova stališča do tega, v kakšnem obsegu bi lahko tovrstni odhodki oziroma tovrstna tveganja vplivala na cene, ki bi jih lahko pričakovali s strani različnih investitorjev, so se skozi čas spreminjala. In v zadnjem obdobju tik pred zadnjo odločitvijo Vlade je prodajni svetovalec ocenjeval, da bi to vprašanje lahko pomenilo znatno znižanje pričakovane kupnine. Zaradi tega je Vlada, ponavljam, kot kolektivni organ ocenila, da predlagani cenovni razpon, ki bi zagotavljal sicer skupaj z že prejetimi dividendami in pričakovanimi dividendami v naslednjem petletnem obdobju ter vrednostjo premoženja, ki bi ostalo v lasti države, več, kot pa je znašala zadnja dodeljena državna pomoč NLB; v tem okviru je Vlada ocenila, da predlagan cenovni okvir ni ustrezen. V trenutku, ko je bila odločitev sprejemana, je bila odprtih cela vrsta negotovosti, ki pomembno vplivajo oziroma lahko vplivajo na ponujene cene znotraj tega cenovnega razpona, in bi bilo preveč tvegano za nadaljevanje postopka. Drugi del vašega vprašanja pa se nanaša na prenesene vloge hrvaških varčevalcev in garancijo. Vlada nikdar ni dala garancije, niti sama se za podelitev garancije nisem zavzemala v smislu, v kakršnem se običajno ponujajo garancije, kadar v prodajnem postopku prodajaš državno premoženje znanemu kupcu ali pa strateškemu partnerju. Vlada je govorila o možnosti drugačnega poplačila obveznosti, ki izvirajo iz pravnomočnih, izvršljivih odločb hrvaških sodišč. Od vsega začetka nastanka tega problema pa je slovenska vlada vztrajala na tem – in na tem tudi naprej vztrajamo –, da gre za vprašanje sukcesije, nasledstva in da se mora to vprašanje reševati na meddržavni ravni v okviru instrumentarija, ki ga poznamo za reševanje nasledstvenih vprašanj. Odločitve vlade v zvezi s tem, sprejete v maju in juniju letošnjega leta, v ničemer ne spreminjajo teh izhodišč glede obravnave prenesenih vlog hrvaških varčevalcev. Hvala lepa.
Dr. Anže Logar, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Samo potem mi ministrica ni odgovorila, glede na to, kar je na koncu povedala. 6.13 je določba pogodbe o prodaji Nove Ljubljanske banke KBC, kjer država izključuje kakršnokoli obveznost tujega partnerja v primeru nujnosti poplačila teh prenesenih vlog. Mislim, da je to relativno splošno jasno verjetno tudi Hrvaški. Zato je bilo moje vprašanje: Ali se z vidika davkoplačevalca kakorkoli spremeni, če ostane tako, kot je, torej da se banka ne proda; ali pa če se proda banka, tako kot terja zahteva Evropske komisije, in država prevzame to jamstvo? Ali se za Slovenijo to kaj spremeni? Glede na izjavo predsednika nadzornega sveta, ki sem jo prej navedel, in glede na izjavo ministrice, ki je dejala, da je njen ključni cilj v prihodnje, da se NLB ohrani kot močna regionalna bančna skupina s hčerinskimi družbami v Jugovzhodni Evropi. Skladno z odločitvijo Evropske komisije je to nemogoče. Zato jaz sprašujem, ker je en odpustek z Evropske komisije že dobila, ali tu lahko zatrdi, da bo dobila nove odpustke in da se ne bo zgodil najhujši scenarij, ki se ga tudi sama ministrica boji. Še posebej na njeno izjavo, spet citiram: "Vsi sogovorniki so izrazili razumevanje za to, da gre za primer, ki ima zelo specifične okoliščine, ki jih je treba v tem primeru upoštevati." Torej izjava na podlagi pogovora s predstavniki Evropske komisije, da so vas upoštevali, če pravite, da gre za okoliščine, ki jih je treba v tem primeru upoštevati. Ali imate obljubo, da se ne bo zgodil črni scenarij?
Ministrica, izvolite, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Bom začela od zadaj. Pogovori z Evropsko komisijo tečejo. Pogovori so konstruktivni, vendar smo še v fazi, ko se oblikujejo različni možni scenariji oziroma različne variante, alternativne rešitve glede na osnovno zavezo, ki je v trenutno v veljavni odločbi Evropske komisije glede dodelitve državnih pomoči. Ja, pogovori z Evropsko komisijo potekajo, o posameznih variantah oziroma o možnostih v tem trenutku še ne morem govoriti, ker smo še prezgodaj v sami proceduri. Upam pa, da bomo v zgodnji jeseni imeli že bolj jasno sliko, v katero smer bi se bilo mogoče z Evropsko komisijo pogajati oziroma dogovoriti. Kar se tiče prodaje NLB in vpliva prenesenih vlog. Še enkrat, prodaja KBC-ju je bila izvršena prej, preden je bil ratificiran in v Sloveniji uveljavljen tako imenovani nasledstveni sporazum. Ta je bil ratificiran kasneje. Poleg tega je bila v primeru pogodbe s KBC pogodba sklenjena z znanim kupcem in taka oblika jamstva v primeru metode prodaje, ki smo jo zagovarjali v letošnjem letu, tako imenovani IPO postopek oziroma postopek prve javne prodaje delnic, ne pride v poštev. Konkretno z vidika davkoplačevalcev in povezav na problem prenesenih vlog se v bistvu situacija ni v ničemer spremenila. Vlada je želela preprečiti, da bi morali davkoplačevalci dvakrat poravnati obveznosti oziroma bili odgovorni za obveznosti iz naslova prenesenih vlog – prvič, skozi nižjo doseženo kupnino in, drugič, ker bi imela NLB lahko regresni zahtevek do države v primeru morebitnega poplačila pravnomočnih izvršljivih odločb hrvaških organov. Še vedno pa je naša osnovna trditev, da Slovenija za te obveznosti ne odgovarja. Na tem vztrajamo in na tem gradimo celoten primer. Hvala lepa.
Dr. Anže Logar, imate besedo za postopkovni predlog, da se opravi razprava v Državnem zboru. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. To pa ne bo držalo, kar je ministrica na koncu povedala. Če ima Nova Ljubljanska banka regresni zahtevek do Republike Slovenije, to pomeni, da je Republika Slovenija dala poroštvo za tovrstne obveznosti. Če je dala pa poroštvo, pa to ne pomeni, da vpliva na nižjo ceno; ampak na višjo ceno. Torej s tem poroštvom razbremenimo novega kupca obveznosti za tovrstne stroške in zatorej bi bili pripravljeni plačati višjo ceno, ne nižjo, ne tako, kot je ministrica želela tu predstaviti. Kar pa se tiče samih pogojev, glede na to, kar je ministrica povedala, očitno ni nekih realnih možnosti za odlok datuma prodaje; še posebej ker ta del odločbe Evropske komisije spada na dve področji, in sicer na področje konkurenčnosti, kjer se izvajajo pogoji te državne pomoči, in področje skupnega trga, ki ga pokriva komisar Dombrovskis in govori o datumu, do kdaj je treba to zadevo prodati. Po mojih informacijah pri slednjem ni za računati na kakšen velik uspeh, da bi uspeli preložiti datum prodaje; da so pa možne modalitete, kar se tiče omejevalnih ukrepov. Ker danes ne vemo, kaj se bo do konca leta zgodilo s to našo banko, če se pa to ne bo zgodilo, bodo pa v naslednjem letu začeli izvajati tisto odločbo Evropske komisije, predlagam, da podrobno razpravo o tem opravimo na seji Državnega zbora, kjer bo lahko ministrica za finance podrobno predstavila strategijo vlade; lahko tudi na zaprti seji, da bomo vsaj poslanci in kasneje tudi slovenska javnost soočeni s tem, kaj se dogaja s tistimi milijoni, ki smo jih vložili v največjo državno banko. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Gospa Violeta Tomić bo postavila poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite, gospa Tomić.
Hvala za besedo, predsedujoči. Kolegice in kolegi! Izgradnja belokranjskega dela tretje razvojne osi se, kot vemo, vse bolj zamika. Po informacijah, ki sem jih dobila, se zamika tako zelo, da bi bila vsa zahtevana dokumentacija pripravljena šele do leta 2022; kaj šele, da bi bil cel južni krak tretje razvojne osi dejansko zgrajen do leta 2023, kot ste nekaj časa obljubljali. Poleg tega pa se pojavlja vse več vprašanj v zvezi z Uredbo o državnem prostorskem načrtu za državno cesto od avtoceste A2 Ljubljana–Obrežje pri Novem mestu do priključka Maline, ki je bila sprejeta konec leta 2012. Zoper pripravo in sprejetje te uredbe je Društvo Novo mesto s podpisi 70 krajanov krajevne skupnosti Ločna-Mačkovec 16. 9. 2013 podalo pritožbo na Evropsko komisijo. Iz informacije na spletni strani Ministrstva za okolje in prostor z 16. 12. 2016 je razvidno, da nam je Evropska komisija zaradi kršitve izdala uradni opomin; rok za odgovor Slovenije pa je potekel že 9. februarja 2017. V zvezi s tem me zanima: V kakšni fazi je postopek pred Evropsko komisijo? Ali je že podana oziroma ali lahko pričakujemo zahtevo Evropske komisije za razveljavitev sporne uredbe? Ali so zaradi pritožbe Društva Novo mesto na Evropsko komisijo in uradnega opomina le-te Sloveniji ustavljeni postopki in je ogrožena izgradnja prve in druge etape gradnje hitre ceste od priključka na avtocesto do priključka Osredek? Ali smo izgubili odobrena sofinancirana sredstva iz kohezijskega sklada Evropske unije v višini okoli 39 milijonov evrov? Ali ne menite, da bi bilo bolje pričeti izgradnjo na tretji in četrti etapi del do priključka Maline, za kar bi bilo treba pospešiti pripravljalna dela, saj na tem delu trasa hitre ceste ni sporna? In kaj se dogaja s tunelom pod Gorjanci? Za vaše odgovore se vam zahvaljujem.
Spoštovani minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala tudi poslanki gospe Violeti Tomić za postavljeno vprašanje. Lep pozdrav tudi vsem ostalim poslankam in poslancem! Tisti del vprašanja, ki se nanaša na veljavnost Uredbe o državnem prostorskem načrtu za državno cesto od avtoceste A2 Ljubljana–Obrežje pri Novem mestu do priključka Maline, sodi v okvir Ministrstva za okolje in prostor, ki pokriva to prostorsko umešanje, tako da tudi omenjena uredba, ki je stopila v veljavo 5. januarja 2013, sodi v njihovo pristojnost; zato bi bilo morda smiselno to vprašanje v zvezi s tem postopkom na Evropski komisiji nasloviti na ministrico, ki vodi ta resor. Sicer lahko povem to, da dosedanji postopek pred Evropsko komisijo nima formalnega vpliva na veljavnost te uredbe, tako da ta uredba še vedno velja, dokler se postopek kakorkoli ne zaključi. Na podlagi te uredbe tečejo tudi vse aktivnosti v zvezi z realizacijo tega projekta. Pa tudi evropska sredstva, ki so bila dodeljena temu projektu, so še vedno na voljo za ta projekt. Omenil ste tudi, da ste obveščeni, da na tem projektu prihaja do velikih zakasnitev oziroma zamikov. Moram povedati, da to ne drži. Prav pred kratkim smo imeli več sestankov s predstavniki Gospodarske zbornice Dolenjske, minuli petek pa s predstavniki županov vseh treh belokranjskih občin, to je Črnomelj, Metlika in Semič, kjer smo se pogovarjali v zvezi z realizacijo tega projekta. Na vseh teh sestankih je bilo jasno povedano, da so zdaj intenzivno v izvajanju pripravljalna dela. Ta pripravljalna dela potekajo na tej prvi etapi oziroma prvi fazi, ki poteka od avtoceste do priključka Osredek, to je pri Revozu, približno dolžine 5 kilometrov. Za ta del so tudi dodeljena evropska sredstva in tukaj intenzivno potekajo aktivnosti na izdelavi projektne dokumentacije in v nadaljevanju tudi pridobivanje zemljišč. Te aktivnosti računamo zaključiti do konca leta 2018 oziroma te aktivnosti izvaja družba Dars, tako da bodo po njihovih načrtih zaključene do konca leta 2018, ko se tudi načrtuje pridobitev gradbenega dovoljenja. In takoj zatem se začne z izgradnjo tega odseka, govorim o tem prvem petkilometrskem delu, tako da bi gradnja začela v letu 2019. Mislim, da je zaključek že možen v letu 2022, morda najkasneje 2023. V drugem delu, ki se nadaljuje od tega priključka Osredek do vključno s predorom pod Gorjanci do priključka Maline, pa se aktivnosti v zaporedju s tem odsekom nadaljujejo tudi tukaj, s približno enoletnim zamikom. Načrtuje se, da bodo tukaj projekti in zemljišča pridobljena do konca leta 2019, v 2020 bi potem stekla gradnja. Če bo vse to potem uspešno realizirano, se pričakuje, da bo tudi ta odsek s predorom do vključno priključka Maline zgrajen v letu 2024. Vse to je bilo obrazloženo in dogovorjeno tudi z župani. Dogovorili smo se, da bomo tudi v nadaljevanju s temi občinami sklenili podoben protokol o izvajanju teh aktivnosti, kot je bil nedavno sklenjen tudi za severni del tretje razvojne osi. Hvala lepa.
Gospa Violeta Tomić, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani minister, ne vem, kako naj vam verjamem. Pravite, da ne drži, da prihaja do zamikov, in da ste imeli pogovor z vsemi tremi župani. Ne boste verjeli, ravno ti trije župani so me lepo prosili, da vam postavim to konkretno poslansko vprašanje. In kaj pomeni, da intenzivno potekajo pripravljalna dela? Kot veste, sva se že nekajkrat pogovarjala na to temo in obljubili ste mi že, da se bo gradnja odseka od dolenjske avtoceste do novomeškega Revoza, tistih pičlih 5 kilometrov, začela najpozneje do leta 2020. Do tega očitno ne bo prišlo. Še več, 2. februarja 2015 ste mi na sestanku pred pričami zagotovili, da se bo predor pod Gorjanci začel kopati oktobra 2016. In pravite, da ni zamika! Pred pričami ste mi to povedali in takrat ste tudi čakali na Dars. In me zanima: Kdaj bodo ti stroji res zabrneli? Kdaj konkretno? Kdaj se bo ta gradnja začela? Kdaj bodo vse birokratske težave odpravljene? In predvsem me zanima: Kaj počnejo na Vahti robniki, ki se delajo? Ali smo to dobili namesto predora? Kajti ti robniki namreč ožajo cesto, kjer bi morali imeti en odstavni ali prehitevalni pas. In se dogaja, da imamo semaforje, stojimo, nihče ne dela 3 mesece, ljudje se sprašujejo, kdo to dela, komu dela, zakaj dela, s čim se to financira. Skratka, cel kup vprašanj je. In Belokranjci, verjemite, imajo poln kufer tega prelaganja. Smo regija, ki več v proračun plačuje, kot dobi nazaj. In vam povem, da so že pobude, da se postavi zapora na Gorjancih, da se odreče dobrodošlica vladi, ko prihaja tja na vesele obljube, in da se ustanovi neodvisno svobodno ozemlje. Pasoš že imamo. Toliko, da veste, kam to pelje. Hvala.
Gospod minister, želite odgovoriti? Minister dr. Peter Gašperšič, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Moram odgovoriti, saj so bili vendar izrečeni določeni očitki, da zavajam, da izrekam neke obljube, ki se jih potem ne držim. Kot ste sami povedali, morda sem bil danes malo preveč optimističen za ta prvi odsek. Rekli ste, da sem sam navedel, da se bodo dela na prvem odseku, se pravi od avtoceste do Osredka, 5 kilometrov, začela v letu 2020. Danes sem povedal, da se bodo morda lahko že začela v 2019, najkasneje v letu 2020. Za drugi odsek, ne vem, mogoče sva se res kdaj v šali kje pogovarjala; jaz se tega ne spomnim, da bi v letu 2016 zagotavljal, da se bodo začela gradbena dela na predoru. Bile so šaljive aktivnosti, razumem, kjer so Belokranjci hudomušno pričenjali z gradnjo. Podpiram tak duhovit pristop, vendar mi tukaj zadeve jemljemo zelo resno in aktivnosti za realizacijo tudi tega prepotrebnega odseka, ki bo povezal Belo krajino na avtocestno omrežje, jemljemo zelo resno. Zato smo tudi ta odsek prenesli v tem mandatu iz pristojnosti direkcije v pristojnost Darsa; drugače bi se verjetno res še vedno samo pogovarjali o realizaciji, zdaj pa stvari potekajo naprej. Dars bo, kot rečeno, za ta projekt pridobil projekte in zemljišča do konca leta 2019, tako da bi potem eno leto za prvim odsekom lahko dela stekla tudi na tem delu. Če bo vse potekalo v redu, bi se ta dela končala leta 2024. Kaj je z robniki na Vahti? Tudi o tem sva se enkrat že pogovarjala, jaz sem se vmes pozanimal, kaj se dela. Ureja se obstoječa cesta, predvsem odvodnjavanje. To so pač ukrepi, s katerimi se bo izboljšala obstoječa cesta. Glede same širitve s tremi pasovi pa se verjetno zdaj tudi strinjate, da takšne širitve niso hudo smiselne, če načrtujemo vse sile usmeriti v izgradnjo tretje razvojne osi, vključno s predorom pod Gorjanci. Hvala lepa.
Gospa Violeta Tomić, imate besedo, da zahtevate razpravo. Izvolite.
Minister me je pravzaprav užalil, ker je rekel, da je to duhovit pristop in da se ne spomnite, da sva se pogovarjala o oktobru 2016, vendar obstajajo zapisniki tega sestanka, spoštovani minister. Tudi naš piar je zahteval potrditev te vaše trditve in jo je dobil. Glede robnikov na Vahti pa vam moram reči, da se ne ve, zakaj je treba 3 mesece sredi sezone na že tako neprehodni cesti zapirati s semaforji cesto in to delati ravno sredi poletne sezone, ko vemo, da čez te nesrečne Gorjance odhajajo tudi turisti, ki bi radi končno prišli na hrvaški avtocestni križ, ki je narejen. Da te robnike zdaj tukaj dobivamo, nam daje misliti in vedeti, da mogoče tega predora ne bo. Če bi dali odstavni pas, bi lahko mogoče čakali do leta 2020, ampak mislim, da na ta način, s tem odvodnjavanjem Belokranjci ne bodo ravno srečni in enostavno ne zaupajo več tem obljubam. Mislim, da bi o tem res morali opraviti razpravo na naslednji seji. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Mag. Andrej Šircelj bo postavil poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve gospod Karlu Erjavcu, ki pa je danes opravičeno odsoten. Izvolite.
Hvala lepa. Gospod Erjavcu sem želel postaviti vprašanje glede izvajanja arbitražnega sporazuma. Arbitražni sporazum temelji na tem, da bosta dve strani ta sporazum izvršili. Tukaj pa se postavljajo številna vprašanja, saj je Hrvaška rekla, da tega sporazuma ne bo izvršila. Arbitražni sporazum ima rok, v katerem ga je treba izvršiti, to je 6 mesecev. Zanima me: Kaj bo naredil minister Erjavec in hkrati tudi vlada, da se bo ta sporazum implementiral? Tukaj ne gre za dvostranske pogovore v smislu, da nič ni določeno. Vse je določeno, sporazum je treba samo implementirati. In lahko se zgodi, če Slovenija tega ne bo storila, bo Hrvaška rekla po šestih mesecih – Poglejte, saj vi tega niste storili. Zato me zanima: Kako bo Slovenija to implementirala? Tudi v primeru, ko na primer predsednik vlade Hrvaške reče, da se v sredo ne bo pogovarjal o arbitražnem sporazumu. In arbitražni sporazum se še kako nanaša na ljudi, na šole, kam bodo otroci hodili v šole na nekaterih območjih, kjer je šola ali zdravstveni dom dodeljen Hrvaški; in obratno, ko je dodeljen Sloveniji. Tudi to me zanima: Kaj bodo ljudje uredili do 1. 1. 2018, kajti šestmesečni rok takrat poteče? Kaj bo vlada tukaj naredila? Vlada rabi strategijo, vlada rabi dobro diplomacijo, verjetno rabi tudi sile, ki bodo to lahko zagotovile. Zanima me: Kako je ta vlada dejansko pripravljena na samo izvedbo? Poročila, ki jih dobivamo iz medijev, oprostite, žal ne dajejo neke gotovosti, da se bo to dejansko zgodilo. Še enkrat, arbitražni sporazum določa mejo, dve strani ga morata izvesti. Ena stran je že odstopila. Kaj pa bo naredila Slovenija? Kakšna je strategija? Ga bo implementirala? Bo ta sporazum implementirala v šestih mesecih, kar nalaga arbitražni sporazum? Meni je žal, da ministra danes ni tukaj. Upam, da bo na to vprašanje ustno odgovoril na naslednji, to je septembrski seji. In upam, da bo imel vse na dlani in da bodo ljudje lahko dejansko zadovoljni s to implementacijo arbitražnega sporazuma.
Če sem pravilno razumel, želite, da vam minister odgovori v ustni obliki na prihodnji seji. Nadaljujemo s poslanskim vprašanjem gospoda Jerneja Vrtovca, ki je namenjeno ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc. Izvolite, gospod Vrtovec.
Najlepša hvala. Spoštovana ministrica, lep dober dan, kljub temu da te dni preživljate kar težke čase glede na vse očitke! Mnogo teh očitkov je, tudi po mojem skromnem mnenju, popolnoma upravičenih, kajti zdravstvo je v tej državi resnično velik problem, velika težava, lahko rečemo, da že kar sistemska. Od velikih besed, kaj vse je treba storiti, kaj bomo naredili, tudi mi smo pričakovali, da se bo kaj spremenilo na boljše, ostajajo samo besede in na koncu spomin na te besede. Na koncu pa še spomin zbledi in zdravstvo je še vedno v težavah. Zlasti pa so v težavah javni zdravstveni zavodi, in sicer v organizacijskih in finančnih težavah. Ta problematika se izraža zlasti pri kadrovanju v teh javnih zdravstvenih zavodih. Gospa ministrica, moje kratko vprašanje, zaradi transparentnosti gre, se nanaša sicer na poročanje medijev, da je direktor druge največje zdravstvene ustanove v državi dobil soglasje za delo pri koncesionarju – privatni zdravstveni ustanovi, ki izvaja isti program, kot ga izvaja ustanova, kjer je on postal direktor. Nič narobe. Zanima me vaše mnenje glede tega: Na kakšni podlagi je bilo v tem oziru temu gospodu direktorju lahko takšno soglasje izdano? Ministrica, vnaprej najlepša hvala za vaš odgovor.
Spoštovana ministrica, izvolite, imate besedo.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, poslanke in poslanci, spoštovani poslanec Jernej Vrtovec! Ker ste začeli uvod o javnih zavodih, o težavah, o pomanjkanju kadrov in finančnih težavah; da so te težave zaradi odločitev v preteklosti, zaradi katerih so danes v celoti prišle na dan likvidnostne težave, težave glede pomanjkanja kadrov, izgube in še kaj. Zdaj pa k odgovoru na konkretno vprašanje. Najprej dovolite, verjetno je lapsus, pa vendar; da so zasebniki koncesionarji, to so zasebne družbe, ki jim je bila podeljena koncesija, del javne mreže. In morajo delovati po pravilih javne mreže, ker dobijo plačan program iz javnih sredstev. Glede konkretnega odgovora, kot verjetno tudi veste, da v skladu s prvim odstavkom 53.b člena Zakona o zdravstveni dejavnosti, daje soglasje za delo izven matične ustanove svet zavoda, v katerem je zdravstveni delavec zaposlen; in ne Ministrstvo za zdravje. Tako je tudi v tem primeru. Svet zavoda Univerzitetnega kliničnega centra je v skladu s pravili izdal soglasje prof. dr. Vojku Flisu, generalnemu direktorju UKC Maribor, da lahko za obdobje enega leta v Kirurškem sanatoriju Rožna dolina v obsegu največ 4 ure na teden opravlja posege, ki jih sicer v UKC Maribor niso v stanju narediti. Zakaj ne? Ker nimajo dovolj anesteziologov in ker so za 20 % povečali število operacij na ožilju ter s tem pripomogli, da so se nesprejemljivo dolge čakalne dobe pri bolnikih s krčnimi žilami skrajšale na razumno mejo. Zaradi tega žilni kirurgi že nekaj let bolnike s krčnimi žilami s te regije operirajo tudi v drugih bolnišnicah, ne samo v koncesionarju Kirurški sanatorij, temveč tudi v Splošni bolnišnici Murska Sobota. In to so razlogi, zakaj so se te čakalne dobe znižale pod eno leto. To je tudi razlog, zakaj je svet zavoda prof. dr. Vojku Flisu odobril že omenjeno privolitev za delo, kot sem rekla, za največ 4 ure; vse v kontekstu, da znižujemo predolge čakalne dobe na tovrstne operacije.
Nadaljujemo s poslanskim vprašanjem gospoda Žana Mahniča, ki je namenjeno ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Gospod Mahnič, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani minister, poslanke in poslanci! Tole je zemljevid Slovenije, na njem so označena vsa dela na cesti, ki trenutno potekajo. Dela na cesti, ki potekajo na vrhuncu turistične sezone. Potem greš na spletno stran AMZS, na podstran Stanje na slovenskih cestah in mejnih prehodih. Seznam del je kar obširen, pa se bom fokusiral samo na dela, ki potekajo na slovenskih avtocestah; teh je trenutno 17: Ljubljana, vzhodna obvoznica; Ljubljana–Maribor, med priključkom Domžale in priključkom Krtina; potem Ljubljana–Maribor, med priključkom Slovenska Bistrica sever in počivališčem Polskava; potem Maribor–Šentilj; zopet Maribor–Ljubljana med priključkom Maribor jug in Slivnica ter Fram; naprej Ljubljana–Maribor med cestninsko postajo Vransko in priključkom Šentrupert; Unec–Postojna; pa Ravbarkomanda–Unec; potem Ljubljana–Obrežje med priključkom Bič in priključkom Trebnje; seveda enako v nasprotni smeri; Ljubljana–Karavanke med priključkom Kranj zahod in priključkom Naklo; potem Obrežje–Ljubljana na izvozu Škofljica, Kočevje v smeri z Obrežja; Lendava–Maribor med priključkom Lipovci in Murska Sobota; seveda tudi v nasprotni smeri Pince in razcep Dragučova; ter Lendava–Pince med priključkom Lendava in mejnim prehodom Pince v smeri Maribora. Moje poslansko vprašanje se nanaša na dela na slovenskih cestah, na slovenskih državnih cestah v vrhuncu turistične sezone, saj se s tem nepotrebno povzroča zastoje, voznikom krajša živce in s tem potencialno ogroža vse udeležence v prometu. Gospod minister, glede na prebrano in glede na sliko, ki jo vidimo, me zanima: Zakaj je treba dela na slovenskih državnih cestah, konkretno sem naštel avtoceste, opravljati na višku poletne sezone? Povejte mi, ali res ni šlo drugače, kot da greste najbolj obremenjen del avtoceste v turistični sezoni, to je primorska avtocesta, del med Uncem in Ravbarkomando, delati v juliju in avgustu? Ali se delate norca iz slovenskih državljanov? Ali na ta način želite odvrniti tujce, da gredo v primorje in naprej na Hrvaško; ali kaj? Jaz si tega ne znam predstavljati. Zakaj morajo ta dela potekati ravno v času, ko so slovenske ceste najbolj obremenjene s strani turistov in tudi s strani Slovenk in Slovencev, ki odhajajo na dopuste? Prosim za odgovor.
Minister dr. Peter Gašperšič, izvolite, imate besedo.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala tudi poslancu gospodu Žanu Mahniču za postavljeno vprašanje. Mislim, da noben ni vesel, ko naleti na obnovitvena dela, vendar so obnove nujno zlo, če hočemo cestno omrežje ohranjati v solidnem stanju. Sami vemo, da v preteklosti zaradi pomanjkanja sredstev teh obnov ni bilo toliko, kot bi jih bilo treba; zato je posledično tudi sedaj, ko smo intenzivirali vlaganja v cestno infrastrukturo, teh obnov morda nekoliko več, kot bi si jih marsikdo od nas želel. Kot rečeno, to je nujno zlo. Vendar pa je treba paziti, da se pri tem ta dela izvaja tako, da se promet kar najmanj moti. Zato morajo upravljavci v okviru zagotavljanja varnosti in prevoznosti cestnega omrežja, kar je njihova zakonska obveznost, izvajati ta dela. In večino teh del se lahko izvaja le v toplejših mesecih, ob lepem vremenu, v dnevnem času, zato se zastojem v turistični sezoni po večini ne da izogniti. Eden od pomembnih razlogov za obnove cest v tem času so nedvomno vremenski pogoji. V poletnem času so namreč za obnovo cest bistveno ugodnejše vremenske razmere; pozimi večno teh del, ki se izvajajo sedaj, niti ni možno izvajati. Določena dela se lahko izvajajo tudi v nočnem času, ko so prometne obremenitve manjše. Vendar je treba pri nočnem delu posebej paziti na zagotavljanje kakovosti, na izvajanje logistike. Pomemben dejavnik je tudi delovna zakonodaja. Ne glede na vse to se na najbolj obremenjenih odsekih vedno več del opravi tudi ponoči. To sicer zahteva številne dodatne ukrepe, da bi preprečili morebitne nalete vozil. Da se sploh omogoči nočno delo, mora biti gradbišče predvsem zelo dobro osvetljeno. Delajo se lahko le manj hrupna dela, saj je raven zakonsko dovoljenega hrupa v nočnem času nižja kot podnevi. Dars zaradi vsega povedanega skrbno načrtuje, v katerem obdobju leta izvaja posamezna obnovitvena dela, a se obnovam in posegom na avtocestah in hitrih cestah kot glavnih tranzitnih turističnih koridorjih v času turistične sezone enostavno ni možno v celoti izogniti. Obsežnejših del, ki se izvajajo po tri ali celo tudi pet, šest mesecev, ni možno izvesti le v tem razpoložljivem času izven poletne turistične sezone, zato Dars v primeru takšnih obsežnejših in dolgotrajnejših obnovitvenih del na avtocestah vselej zagotovi po dva zožana pasova v vsako vozno smer, tako da je vpliv na zmanjšanje pretočnosti na nekem odseku čim manjši. Tako je tudi na odseku Ravbarkomanda. Časovno načrtovanje letnih obnov glavnega in regionalnega cestnega omrežja pa izhaja tudi iz tega, da je promet na tem omrežju v poletnem obdobju praviloma manjši, da upade, saj so to ceste izven glavnih turističnih koridorjev. V tem času tudi nimamo šolskih prevozov, zaradi letnih dopustov upade tudi intenziteta prevozov na delo, tako da so stroški uporabnikov zaradi morebitnih zastojev ob izvajanju del nižji; predvsem pa je tudi sama izvedba gradbenih del, kot rečeno, zaradi boljših vremenskih pogojev lahko krajša in učinkovitejša. Izjemo seveda predstavljajo dela na območju slovenske Obale, na teh cestah pa se v poletnem obdobju promet poveča; obenem pa so tudi razmere na Obali takšne, da se lahko dela izvajajo tudi praktično skozi celo leto, tudi v zimskem času. Zato je Direkcija za infrastrukturo v času turistične sezone dela na državnem omrežju v obalnem območju prekinila in jih bo nadaljevala jeseni. Lahko povem, da se te aktivnosti skrbno načrtujejo. V lanskem letu je bil spremenjen tudi pravilnik, ki omogoča delo v nočnem času, tako da so na podlagi tega te omejitve res omejene na najkrajši možni [[izklop mikrofona]]
Gospod Žan Mahnič, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Hvala za odgovor, gospod minister. Naj takoj razčistiva. Jaz nisem proti obnovam, kot ste želeli prikazati. Zadovoljen sem, da potekajo obnove. Najprej ste pač povedali, da je več denarja in da zaradi tega potekajo obnove, da tudi stalno opozarjamo, da je treba cestno omrežje obnavljati. Seveda je prav, da se ga. V Slovenski demokratski stranki pozdravljamo te obnove, ampak ravno za to gre, kar ste dvakrat ali trikrat omenili – skrbno načrtovanje Darsa. Jaz nimam nič proti, seveda so trenutno cestni odseki, ker ni šole, ker so ljudje na dopustih, kjer je promet zagotovo manjši. Jaz nimam problema, da nam zdaj v Poljanski dolini sanirate plaz in imamo zato semafor, ker je cesta pač razbremenjena, ker je manj prevozov kot po navadi. Pokazal sem vam, poglejte, okolica Ljubljane, predvsem pa primorska avtocesta; da ne govorimo o Obali. Gospod minister, kolega mi je rekel, da je šel na dopust, povejte mi, ali je res treba kositi travo na cesti Izola–Strunjan v soboto zjutraj in zapreti en del pasu zaradi tega?! Da se zjutraj v soboto, ko je največ prometa, kosi travo. To ni potrebno in to zagotovo ni skrbno načrtovanje. Ko govorite, da se določena dela lahko opravlja le v toplejših mesecih in da večja dela potekajo okoli 3, 4 mesece. September, oktober, november – to so meseci, ki so še kolikor toliko topli; april, maj, junij prav tako. Mi se ne bi radi izognili vsem delom, ampak predvsem tistim turistično najbolj obremenjenim. Vemo, kateri dve poti; proti Istri in tista, ki gre proti Kvarnerju ali za Dalmacijo, ti dve poti sta najbolj obremenjeni. In prosim vas, ko boste planirali dela za prihodnjo sezono, da se izogibate takšnim posegom, kot je letošnje leto, odcep od Unca do Ravbarkomande, kjer se res nepotrebno povzroča zastoje in voznike spravlja ob živce.
Minister, želite odgovoriti? Izvolite, imate besedo.
Samo še dodatno pojasnilo, pri tem ključnem odseku Unec–Ravbarkomanda gre za dela, ki so dolgotrajnejša, torej rabijo dlje časa in jih ni možno izvesti samo v razpoložljivem času, v spomladanskem ali jesenskem terminu. Neka prekinitev, ki bi trajala od junija do septembra, pa tudi ni smotrna. Treba je na ustrezen način vključiti tudi poletno obdobje, ker je sama zahtevnost, torej časovno trajanje, teh del tolikšna, da se tej vključitvi poletne sezone ne moremo izogniti. Da pa je ta motnja kar najmanjša, se zagotavlja po dva vozna pasova v vsako smer, tako da je celoten vpliv te zapore zaradi same omejitve hitrosti; medtem ko do nekih večjih zastojev zaradi takšnih del ne prihaja. Druga reč je pa to, kar ste omenili, na Primorskem so obnovitvena dela ustavljena v poletnem času. Če pa je v okviru rednega vzdrževanja kakšen koncesionar res izbral neprimeren termin, bomo pa tudi to opozorili, da se take stvari ustrezneje časovno locirajo. Hvala lepa.
Gospod Primož Hainz bo postavil poslansko vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica gospa Irena Majcen, gospod Boris Koprivnikar. Gospe Ireni Majcen bom postavil eno kratko vprašanje. Nekateri Slovenci nismo realizirali ideala živeti v hišah, hiškah po terenu; ampak živimo v blokih, večstanovanjskih hišah. In v teh večstanovanjskih hišah moramo imeti uprave. In to upravljanje s temi hišami potem nekako ureja zakon. Ampak ta zakon je z leti pokazal tudi vrsto pomanjkljivosti oziroma vrsto lukenj, če lahko rečem, skozi katere pač nekateri pridejo; in so mnogi s tem upravljanjem v stanovanjskih zgradbah nezadovoljni. To se potem lomi praviloma na upravniku, torej odnos upravnika do ljudi ali pa obratno, ljudi do upravnika; in je upravnik vsega kriv. Seveda problem ni samo ta odnos, predvsem so problem finance, predvsem rezervni stanovanjski sklad, ki naj bi bil namenjen za investicije. Ta sklad ponekod dosega visoke številke; evro in tudi več na kvadratni meter. In to je potem praktično enak strošek, kot sicer stane najemnina v takem bloku oziroma vsi ostali stroški v bloku v celoti. Tu je veliko pripomb. Zelo preprosto vprašanje, gospa ministrica: Kaj načrtujete v zvezi s to tematiko?
Ministrica, izvolite, imate besedo.
Hvala, spoštovani podpredsednik. spoštovani poslanke in poslanci! Spoštovani poslanec gospod Primož Hainz, hvala za vprašanje. Dejstvo je, da smo na ministrstvu zaključili oziroma pripravili za sprejetje Resolucijo o nacionalnem stanovanjskem programu, ki sta jo potrdila Vlada in tudi Državni zbor, kar pomeni, da smo že v tem pripravljenem in sprejetem dokumentu, nekatere stvari opredelili, da jih bo treba spremeniti. Zato smo tudi v letu 2016 pripravili spremembe Stanovanjskega zakona, ki pa so po objavi – danes so bile te spremembe v javni razpravi – doživele veliko odzivov, pripomb, predlogov. Ker so tem spremembam nasprotovali tudi predstavniki lastnikov, smo jih umaknili iz sprejetja. Nanašale so se pa predvsem na zagotavljanje višjega nivoja varnosti rezervnega sklada, torej financ, ki so pravzaprav največkrat osnova nezaupanja med upravniki in lastniki stanovanj. Že pred tem smo Inštitutu za primerjalno pravo na Pravni fakulteti v Ljubljani oddali v izdelavo osnutek izhodišč za prenovo stanovanjske zakonodaje po posameznih področjih; na podlagi javnega razpisa. Javni razpis je bil pripravljen na podlagi sprejete Resolucije o nacionalnem stanovanjskem programu. Inštitut nam je tudi pripravil osnutek izhodišč, ki so bila najprej en mesec v javni razgrnitvi, potem pa je bila tudi opravljena javna razprava. Na to javno razpravo so bili poleg institucionalnih vabljeni tudi vsi deležniki, ki aktivno delujejo na stanovanjskem področju, torej stanovanjski skladi, lokalne skupnosti in ministrstva, združenja lastnikov, najemnikov, upravnikov, študentske organizacije. Možnost sodelovanja in podajanja pripomb na ta osnutek izhodišča je bila res najširše možno zastavljena. Je pa res, da bo sedaj zakon treba spisati, k delu se je že pristopilo, tudi kadrovsko smo se v tem delu nekoliko okrepili. To je nujno, zakon je zahteven. Pokriva široko paleto rešitev, ki jih je treba izvesti s tem zakonom; je pa tudi Slovenija v primerjavi z evropskimi državami nekoliko posebna, saj je delež stanovanj v privatni lasti med evropskimi državami najvišji. Težko rečem, kaj konkretno bo pripravljeno, bodo pa na podlagi analize izvajanja Stanovanjskega zakona te analize pripravile osnovo za pripravo zakonodajnih rešitev. Na ministrstvu smo delo zastavili tako, da bi se do konca letošnjega leta zakon pripravil kot osnutek in se v začetku naslednjega leta dal v javno razpravo. Če ne bo veliko pripomb, to pomeni, da bi bil osnutek zakona relativno dobro pripravljen, je še možnost, da se ga tudi sprejme. Sama si želim, da bi bilo tako; je pa to težko napovedati, kajti v času javne razprave je prav odziv predstavnikov lastnikov stanovanj izrednega pomena. Civilna družba, ki se je organizirala kot predstavnik lastnikov, včasih, po mojem osebnem mnenju, daje pripombe, ki jih mi ne pričakujemo, ne moremo si predstavljati, da bi lastniki stanovanj tako razmišljali, kot se predstavljajo. Želimo si, da bi se v resnici odzvali v čim večji možni meri pravi lastniki in bi sami stvari pregledali oziroma bi jih rešili na način, s katerim bi bili zadovoljni. Hvala.
Gospod Primož Hainz, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa za odgovor. Jaz pa moram biti na tej točki iskren v tem smislu, da ni velikih težav samo s upravnim delom, ampak so tudi s samoupravo. V stanovanjih imamo lastnike, ki jih upravljanje zgradb sploh ne zanima. Imamo lastnike, ki se povežejo oziroma nekaj ljudi se poveže z upravnikom in potem skupaj delajo, kar delajo, torej vse, kar je mogoče. Predvsem pa tista prva kategorija, tako imenovana indolentna, če lahko tako rečem, tista, ki je nič ne zanima, potem govori o tem, da je vse zanič, tako kot je. To je problem naše lokalne samouprave med lastniki stanovanj. Verjamem, da so problemi veliki, ampak upam, da se bo kljub vsemu zakon na podlagi tega, kar ste rekli, pripravilo do jeseni s pomočjo stroke in vaših ljudi, ker nekatere stvari je pa resnično treba popraviti. Hvala lepa.
Nadaljujemo s poslanskim vprašanjem gospoda Jana Škoberneta ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju. Izvolite, gospod Škoberne.
Najlepša hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovani gospod minister, spoštovani kolegice in kolegi! Ustavno načelo samouprave na lokalnem nivoju in splošno načelo – ki ga bolj ali manj, tako razumem, vsi sprejemamo – nujnosti enakomernega regionalnega razvoja ni nekaj novega, tudi ne za današnjo serijo poslanskih vprašanj. Že pred tem smo poslušali denimo poslansko vprašanje gospoda Lisca in še nekaterih kolegic ter kolegov in vsa se v grobem vežejo na temeljni strah ljudi, ki pa je posledica aktivnosti, ki se dogajajo. To je strah pred tem, da se službe centralizirajo vedno bolj proti centru, da vsaka reorganizacija s periferije – bolj kot si oddaljen od Ljubljane in večjih mest, bolj učinkovito se to počne – odnese kvalitetna delovna mesta, možnosti za dostop ljudi do kvalitetnih storitev državne uprave. To se ne počne z logiko tega, da to prenašamo na denimo pokrajinsko raven, kar bi bilo seveda logično. Tega že 20 let ne znamo narediti, ne krivim tu vas ali pa izključno vas. In podobno kot pri številnih procesih se nam zdaj dogaja pri reorganizaciji finančnega poslovanja oziroma optimizaciji finančnega poslovanja upravnih enot, ko bomo dobili nove centre, kjer bodo te skupne službe opravljale tehnična opravila; kar je dobro, kar je logično. Je pa dejstvo, da bodo ti centri na izbranih lokacijah, ne pa tudi denimo v vseh mestnih občinah, kar bi vsaj po nekem načelu regionalizacije menda moralo biti logično. Mestnih občin nimamo toliko kot ostalih in v nekih zametkih verjetno predstavljajo vsaj osnovno podstat za prihodnjo regionalizacijo, razen če me boste razsvetlili, da to ni več v načrtu. In ko se bo zdaj, vsaj takšna je informacija, zgodila nova reorganizacija, so denimo iz možnosti, da bi bili upravni centri tega dela združenih skupnih služb, izključeni na Ptuju, v Slovenj Gradcu in Velenju. Moje vprašanje je zgolj v smeri: Kakšni so bili kriteriji za določitev teh 12 centrov? Kako ocenjujete, da sledijo načelu skladnega regionalnega razvoja? Kako se ta reorganizacija, razumem, da je lahko skladna z vladno strategijo, navezuje tudi na korake k prihodnji regionalizaciji in povezovanju občin? Ali je to docela premišljeno ali pa morda hitimo z nekim procesom, ne nujno hitimo, ampak ga izvajamo samo zato, da se zgodi? Ali vemo, da to sledi denimo naslednjemu koraku – ustanovitvi pokrajin? Hvala lepa.
Besedo ima minister za javno upravo gospod Boris Koprivnikar. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Hvala, poslanec, za to vprašanje. Naj najprej povem, če govorite o optimizaciji delovanja upravnih enot. Upravne enote so del državne administracije na terenu; niso del lokalne samouprave. To sta dve popolnoma ločeni zadevi. In kako se lokalna samouprava morda regionalizira, je druga zadeva; in kako deluje država preko upravnih enot, je stvar države. To je ena stvar, ki jo je pomembno na začetku poudariti in tudi razumeti. Naslednja zadeva, ki jo je treba razumeti, je ta, da vedno znova, kadar iščemo bolj optimalne načine za delovanje države, in to je naše temeljno poslanstvo, mi moramo državljanom zagotoviti, da za davkoplačevalski denar, za čim manjši input ustvarimo čim več dodane vrednosti. Torej moramo stalno iskati izboljšave, načine bolj racionalnega izvajanja nalog. Tretje načelo, ki ga je pomembno poudariti, je to, da ne glede na to, kako mi iščemo načine za bolj racionalno izvajanje teh nalog, predvsem podpornih, o katerih danes govorimo, to v ničemer ne posega na dostopnost storitev za državljane. Dostopnost storitev se v ničemer ni spremenila. Niti ene lokacije z dostopnostjo storitev nismo za to vzeli, kajti mi v tem primeru govorimo o združevanju finančno-računovodskih služb, ki računajo plače, izstavljajo račune in tako naprej. To niso storitve, ki jih zagotavlja država za državljane. Te se v ničemer ne spreminjajo in ostanejo popolnoma enake. Je pa ta temeljni cilj, do katerega smo prišli na podlagi funkcijske analize, kjer smo analizirali 240 organov državne uprave, med drugim tudi kompleten sistem upravnih enot. Ugotovili smo, da lahko bistveno bolj racionalno izvajamo finančne podporne službe na tak način, da v eni upravni enoti izvajajo podporne finančne službe za več drugih upravnih enot. Naredili smo to na dveh pilotih; pogledali, ali stvar deluje, kako se pripravlja; in sedaj s to nalogo tudi nadaljujemo naprej. Torej ne gre za neko reorganizacijo, ampak gre za neko stalno izboljševanje delovanja in v tej smeri tudi dejansko delujemo. Prvi rezultati kažejo, da ta tako imenovani projekt daje dobre rezultate, da so delavci zadovoljni, da storitve potekajo brez problema; in zato tudi nadaljujemo s postopno širitvijo teh nalog. Je pa temeljna dilema, ki jo vedno imamo pri državni upravi v odnosu do lokalnih skupnosti, ta, ali zasledovati racionalizacijo delovanja, ki po eni strani pomeni tudi, da se kdaj katera služba združi, prenese na eno lokacijo in ni več mogoče na treh, petih ali desetih; ali pa ohranjati službe, kljub temu da se zavedamo, da so neracionalne, samo zato, da ohranjamo delovna mesta. Torej smo vedno v dilemi, ali financirati nekaj, kar vemo, da bi lahko naredili bolj racionalno, pa se zavestno odrečemo racionalizaciji; ali pa to združiti, če vemo, na kakšen način združiti. Mi smo zato ubrali načelo, da združujemo samo tiste službe, ki niso povezane z neposrednimi storitvami za občane. To je kriterij, da se storitve za občane ne spreminjajo. Glede same regionalizacije je pa tako. Mi smo že v Strategiji razvoja lokalne samouprave zapisali, da želimo, da se regionalizacija zgodi organsko, kar pomeni, da najprej damo vsebino, ki jo je možno regijsko izvajati, in šele nato določimo tudi formo. Kajti poskus določitve regij vnaprej, brez jasne vsebine ni bil uspešen, zato poskušamo zdaj po drugi plati, da določimo, katere so tiste vsebine, ki jih je na določeni regiji možno združiti. In to je potem tudi nek logičen način zametka pokrajin, ki bi postopno prevzele naloge deloma iz državne pristojnosti, deloma pa tudi tiste naloge, ki so jih pripravljene občine združevati tudi iz občinske pristojnosti. Na tak način dobimo logično vsebino prihodnje regionalizacije, vendar jo s temi konkretnimi projekti, o katerih danes govoriva, v ničemer ne prejudiciramo; samo iščemo načine za čim bolj optimalno izvajanje tistega, kar smo dolžni državljanom zagotoviti. Hvala.
Gospod Jan Škoberne, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala. Gospod minister, me veseli, da se delo kaže kot uspešno in da tudi piloti kažejo pozitivne rezultate. Predvsem me veseli, da so zaposleni zadovoljni s tem, kar počnete. Je pa daleč od tega, da bi se strinjal s tem, da je vprašanje organizacije in dela državne uprave povsem ločeno od lokalne samouprave. Kot veste ali pa morda ni prišlo do vas, slej ko prej bi bilo modro razmisliti o tem, ali smo vse pristojnosti razdelili prav. Republika Slovenija je v primerjavi s številnimi državami nekonkurenčna ravno na točki, kjer denimo gradbena dovoljenja še vedno ločeno urejamo v dveh institucijah oblasti, se pravi skozi lokalno samoupravo in skozi državni aparat. Nekatere države so to uspešno združile. Kot veste, prisotnost državne administracije ni samo vprašanje, kako se bo ministrstvo organiziralo za učinkovit dostop do same storitve, ampak gre tudi za vprašanje, kako se določene storitve, ki se plačujejo iz davkoplačevalskega denarja, razporejajo in izvajajo po celotni državi enakomerno, kar je na koncu dneva tudi vprašanje zaposlovanja. Saj je logično – najbolje, da vse prestavimo v Ljubljano, v Ljubljano bodo odšla vsa delovna mesta; ampak potencial, da bi še kdo ostal kje na periferiji, bo pa ničen. In če je to razumela Francoska republika, ki je bila med svojo zgodovino daleč najbolj centralizirana in so iz megalopolisa Pariza doumeli, da morajo iti na krepitev tudi državne prisotnosti na periferiji, potem moramo to razumeti tudi mi. Ampak se strinjam z večjim delom vašega odgovora. Edino na tisto, kar sem vas neposredno vprašal, mi niste odgovorili. Kateri so kriteriji, po katerih ste določili 12 sedežev; in zakaj so bili izbrani ti, ki so danes predlagani? Hvala lepa.
Minister Koprivnikar, izvolite, imate besedo.
Hvala. Se opravičujem, če nisem bil dovolj jasen. Kriterijev je bilo več. Predvsem smo gledali, kje, v kakšnem obsegu lahko ena finančna služba servisira koliko drugih upravnih enot. To je eno vprašanje. Kriterij je bil kadra, kriterij je bil, kje so razpoložljivi prostori, kriterij je bil tudi interes delavcev in njihova morebitna mobilnost, ker je prišlo do določenega združevanja; kam se več določenih delavcev vozi. To so bili kriteriji čisto delovne narave. To niso neki formalni kriteriji, neko formalno odločanje, na podlagi katerega bi po nekem političnem premisleku to delali; kajti gre za organizacijsko racionalnost. Kako bolje organizirati lastno delo in samo to smo imeli tudi dejansko pred sabo. Upam, da sem vam kriterije zdajle naštel. Kar se tiče pristojnosti, kaj dela lokalna samouprava in kaj je naloga države. Morate razumeti, da je naša naloga, predvsem naloga Ministrstva za javno upravo, da zagotovi pogoje za izvajanje nalog, ki jih po zakonu mora izvajati država. Ministrstvo za javno upravo ne more presojati, kdo bo katero nalogo delal – morda na lokalni ravni ali na državni ravni. Mi smo dolžni preko sistemov upravnih enot zagotoviti tekoče izvajanje nalog. Vsebino teh nalog nam odrejajo posamezna ministrstva – notranje zadeve, kmetijstvo in številna druga –, ki točno povejo, kako moramo naloge izvajati. Glede centralizacije naj povem, da se nobeno delovno mesto iz regij ni selilo v Ljubljano, ampak na določenem območju združujemo podporne službe, jih ne selimo v Ljubljano. Na določenem območju jih združujemo. Ne morem pristati na to tezo, da je to centralizacija države kot take. Mi samo regijsko združujemo tiste naloge, ki jih je tako bolj racionalno možno izvajati. Glede odgovora, kako bolj racionalno izvajati recimo gradbeno zakonodajo in podobno, to je pa materija, ki jo je treba rešiti v primeru sprejemanja zakonodaje. Če bo zakonodaja določila, da je pristojni in odgovorni organ za izvajanje določene naloge nekdo drug kot danes, potem bo treba to tudi izvajati. Ampak morate razumeti, da Ministrstvo za javno upravo zagotavlja delovanje sistema, ne pa vsebine in pristojnosti. Tega pa ministrstvo ne more določati. Hvala.
Nadaljujemo s poslanskim vprašanjem mag. Marka Pogačnika ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani minister! V nadaljevanju bi vam rad zastavil vprašanje. Zanima me: Kakšno je stališče Ministrstva za pravosodje do tako imenovanih izbrisanih podjetij, ki jih je Zakon o finančnem poslovanju podjetij, vemo vsi, v letu 1999 izbrisal iz registra? Tukaj lahko poslušamo zelo žalostne zgodbe in lahko se vsi skupaj strinjamo, da takšnega zakona, kot je bil sprejet v letu 1999, ne poznajo nikjer po svetu. To pomeni, da se čez noč brez predhodne likvidacije izbrišejo podjetja. V to, vsaj po mojem mnenju, veliko nepravilnost je danes direktno vključeno 18 tisoč podjetnikov, če temu prištejemo še vse njegove družinske člane in vse skupaj, je to verjetno približno 80 tisoč oseb. Tukaj lahko beremo zelo žalostne zgodbe, da so nekateri ob celotno svoje premoženje, da je bil marsikje kot epilog samomor, ko so si bili ljudje pod tem bremenom, ki jim ga je ta nepošten zakon zadal, primorani odvzeti celo življenje. Lahko beremo različna mnenja, tudi ustavnih pravnikov in ostalih, da je ta zakon res neka posebnost in da so se pri tem zakonu zgodile tudi krivice. Po drugi strani, če zakon malo bolj pregledamo, pa ugotovimo, da so nekatera podjetja, ki so bila s tem zakonom izbrisana, imela tudi svoje upnike, ki zaradi izbrisa svojih dolgov tudi niso mogli iztržiti. Vsi vemo, da je prišlo tudi do sodbe, postopkov v Strasbourgu na Evropskem sodišču za človekove pravice, da zadeva še ni dokončna. Zanima me, spoštovani minister: Kakšno je stališče Ministrstva za pravosodje do izbrisanih podjetij?
Minister mag. Goran Klemenčič, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik Državnega zbora, za besedo. Spoštovani gospod poslanec mag. Pogačnik! Poslanke in poslanci, kolega in kolegica! Začel bom s strinjanjem z vami. Strinjam se, da ima ta zgodba veliko tragičnih in žalostnih osebnih zgodb. Tudi sam sem se že aprila 2015 dobil s civilno iniciativo, kjer smo se pogovarjali tudi o morebitnih rešitvah. Takrat sem jasno povedal stališče, na katerem moram vztrajati še danes. Ker je zadeva pred Evropskim sodiščem za človekove pravice, takrat še ni bila znana ta prva odločitev, ki ni dokončna, ne bomo poskušali niti ne vidimo možnosti za neko posebno ločeno reševanje zadev. Zakaj? Ker, kot vi tudi sami veste, je to enkrat poskušala že vlada z vladnim zakonom leta 2007 in poslanci s poslanskim zakonom 2011. Oba zakona sta padla na Ustavnem sodišču. Gre za zadevo iz leta 1999, kot ste že sami pravilno povedali. Šlo je za zakon, za katerega je bilo takrat resorno pristojno Ministrstvo za finance. Ta zakon je gotovo, zdaj ne vem, ali je bil edini tak na svetu ali ne, sprejel nek izjemno rigorozen ukrep, ki je bil posledica ene tranzicije ter tudi posledica najbrž nekega mogoče še ne izdelanega odnosa vseh državljanov Republike Slovenije do lastništva, do tega, kaj pomeni vodenje, nadzorovanje ali pa razumevanje neke lastniške funkcije. Leta 2000 je ustavni položaj teh družbenikov izbrisanih podjetij po takratnem zakonu obravnavalo Ustavno sodišče. Veste, da je takrat družbenike razdelilo na tako imenovane pasivne in aktivne. Ker se je zadeva poglabljala, je, kot sem že prej rekel, leta 2007 vlada predlagala zakonodajno rešitev, pa potem poslanci leta 2011. Obakrat je Ustavno sodišče ugotovilo protiustavnost tovrstne rešitve. Po mnenju Ustavnega sodišča sta bili predlagani rešitvi v direktnem nasprotju s 155. členom Ustave Republike Slovenije, ki prepoveduje povratno veljavo pravnih aktov, saj je ureditev v razmerju do upnikov protiustavno oprostila dolžnike svoje pravnomočno ugotovljene obveznosti. Kot rečeno, sem se sam sestal s civilno iniciativo. Povedal sem jim, da bomo počakali na odločitev Evropskega sodišča za človekove pravice. To je bilo aprila 2015. Takrat se je nakazovalo, da bo odločitev prišla kmalu. Odločitev je prišla februarja letos v primeru Lekić proti Sloveniji. Gre za prvo odločitev, gre tudi za odločitev glede aktivnega družbenika, zato ni mogoče na široko sklepati, ali bo zdaj končna odločitev v celoti v korist ene ali druge stranke. Pritožnik se je pritožil na Grand Chamber, na Veliki senat in videli bomo, kakšna bo zaključna odločitev Evropskega sodišča za človekove pravice. V vsakem primeru smo pripravljeni na tako ali drugačno odločitev. Morate pa razumeti, in tako smo se tudi pogovarjali s civilno iniciativo; ker gre za zadevo, ki je nastala leta 1999, da sta že dve različni vladi in ločeno tudi poslanci poskušali zadevo rešiti s posebnim zakonom, da sta oba ta zakona pred slovenskim ustavnim sodiščem padla, je prav, da pustimo, da o tem odloči ESČP; in potem to odločitev spoštujemo, pa najsibo taka ali drugačna. Strinjam pa se, če bo odločitev morebiti drugačna, kot se nakazuje skozi primer Lekić, kjer je sodišče odločilo v korist Slovenije, če bo odločitev drugačna in bo sodišče odločilo v korist pritožnika, bo to predstavljalo tudi velik finančni zalogaj za popravo krivic, če jih bo kot take pripoznalo ESČP. Hvala lepa.
Mag. Marko Pogačnik, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Spoštovani minister, hvala za ta del odgovora. Tudi sami ste odprli določene zadeve, ki kažejo na to, da gre verjetno tukaj za nek unikum. Že ta sprememba recimo aktivnih družbenikov, vsaj po mojem vedenju, verjetno nobeno mednarodno korporativno pravo tega tęrmina ne pozna. Po drugi strani ste pa sami izpostavili nevarnost, ki pa verjetno še lahko sledi za slovenski proračun v primeru, če bi Evropsko sodišče za človekove pravice odločilo drugače. Kajti vemo, da ta postopek do zdaj ni končan. Zanimivo pa je, vsaj po mojem vedenju, da se ti rubeži stanovanj in hiš dogajajo še sedaj. In zanima me: Zakaj Ministrstvo za pravosodje ali Vlada ne sprejme vsaj nekega začasnega ukrepa, bi naredila neko začasno odredbo in bi recimo do dokončne odločitve Evropskega sodišča za človekove pravice vsaj vse te postopke zaustavila oziroma zamrznila? Po mojem mnenju bi bila verjetno takšna odločitev lahko smotrnejša in gospodarnejša v primeru, da bi Evropsko sodišče za človekove pravice v nadaljevanju odločilo drugače, kot je zdaj. Kajti če bo odločilo, kot ste že tudi vi ugotovili, verjetno potem Sloveniji sledi vsaj za eno milijardo denarnih odškodnin.
Minister mag. Klemenčič, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Tudi o tem smo se pogovarjali kot o eni izmed možnih rešitev, ki pa je bila zavrnjena iz preprostega razloga. Kot rečeno, na dva načina se je že poskušalo doslej zadevo rešiti. Obakrat sta bila ta dva načina prepoznana kot protiustavna. Enako bi se zgodilo tudi z morebitnim interventnim zakonom. Vi morate vedeti – in vem, da to veste –, da imamo na eni strani grozne, žalostne zgodbe posameznikov, ki so po zakonu prepoznani kot dolžniki; na drugi strani imamo pa upnike. Kakršenkoli interventni zakon, ki bi za eno skupino ljudi preprečil izvrševanje poplačila, ki je zakonsko prepoznano, tudi med tistimi upniki, ki so upniki – in med njimi niso samo velike korporacije, ampak so lahko tudi posamezniki in samostojni podjetniki, imamo grozne zgodbe. Saj veste, upniško-dolžniška razmerja so dvostranska ter imamo takšne in drugačne zgodbe. V glavnem, mi v tem trenutku dejansko ne vidimo kratkoročne rešitve, treba je počakati na to, ali bo celoten sistem, kot je bil vzpostavljen leta 1999 in potem dvakrat potrjen na Ustavnem sodišču, preživel presojo na Evropskem sodišču za človekove pravice. Če ne bo, bomo morali poiskati temu ustrezne rešitve. Kakršnakoli interventna zadeva, saj veste, da vlada ne more samostojno, brez zakonske podlage zamrzniti določenih izvršilnih postopkov; za to bi bil potreben nek zakon, ki bi bil pa enako sporen, kot sta bila prejšnja dva poskusa. Vem, da se tudi v javnosti velikokrat govori o tem, da dajmo to narediti, ker končna odločitev na Evropskem sodišču za človekove pravice nas bo stala neprimerno več. Podobno se lahko zgodi, če to storimo, pa nas potem spravijo upniki pred sodišče zaradi kršitev, ki jih je Ustavno sodišče že [[…]]To je na nek način resnično nerešljiv problem v tem trenutku in samo upamo lahko, da bo Evropsko sodišče za človekove pravice dalo čimprejšnjo odločitev; kakršnakoli že bo. Hvala.
Gospod Jožef Horvat bo postavil poslansko vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman. Izvolite, gospod Horvat.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik Državnega zbora. Vsem prav lep pozdrav, še posebej ministrici za finance gospe Mateji Vraničar Erman! Spoštovana gospa ministrica, želim vam prenesti veliko stisk, s katerimi prihajajo k meni v mojo poslansko pisarno, ki ima odprta vrata tudi pri nas doma – delavci migranti. Ti dobivajo v tem mandatu odločbe o odmeri dohodnine za leta nazaj. Gospa ministrica, dejstvo je, da davčnih bremen preprosto ne bodo zmogli. Obračajo se tudi na Varuha človekovih pravic, ki jim v odgovoru piše, da nima pristojnosti, kar je seveda res; pritrjuje pa, da tudi pri njih išče pomoč vse več ljudi – delavcev migrantov, ki izhajajo pretežno iz severovzhodne Slovenije. Saj veste, ko so ljudje v stiski, se zaprejo v molk in padejo v depresijo, iščejo pomoč tudi pri lokalnem poslancu. Spoštovana gospa ministrica, zakonodajo je treba spoštovati, o tem ni dvoma. Iz nekajletnih izkušenj pa oba veva, da delavci migranti komplicirane davčne zakonodaje, ki se pogosto spreminja, ne poznajo. Davkom se ne izogibajo, zato jim je treba na nek način pomagati. Sprašujem vas, gospa ministrica: Kako jim boste kot ministrica za finance šli naproti? Če Ministrstvo za finance in Finančna uprava Republike Slovenije tem zavezancem ne bosta pomagala, bo prišlo do vse več dražb premoženja, ki so ga delavci migranti v tujini, nekateri tudi desetletja, ustvarjali; da ne govorim še o drugih in drugačnih družinskih tragedijah. Jaz sem vam vnaprej zahvaljujem za razumevanje akutne problematike in pričakujem tudi podane vaše rešitve v vaših odgovorih. Hvala lepa.
Ministrica, izvolite, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani poslanec! Problematika, na katero opozarjate, nas zaposluje praktično že celoten mandat. Poskušali smo na različne načine. To, kar je uveljavljeno, pa je naslednje – na Finančni upravi je imenovana konkretna oseba na Generalnem finančnem uradu, ki lahko poda neposredna pojasnila komurkoli, ki želi poravnati svojo davčno obveznost v zvezi z obravnavano problematiko. Prav tako so vzpostavljeni informacijski centri po finančnih uradih in dana pisna pojasnila na spletni strani Finančne uprave; vse z namenom, da se na čim bolj enostaven in človeku prijazen način pojasnijo obveznosti, ki izvirajo z dejstva, da posamezniki delajo v drugi državi, bivajo pa v Sloveniji. Na zakonodajni ravni je bil že v letu 2016 sprejet Pravilnik o spremembah in dopolnitvah Pravilnika o izvajanju Zakona o davčnem postopku, ki je, tudi zaradi delavcev migrantov, pa ne samo zaradi njih, omogočil obročno plačilo davčnih obveznosti v 24 obrokih; tudi če niso izpolnjeni sicer zelo strogi kriteriji v zvezi s premoženjskim oziroma dohodkovnim stanjem posameznih davčnih zavezancev. Za tovrstne davčne zavezance je ključno, da prepoznajo, da iz tega, ker so davčni rezidenti Republike Slovenije, obstajajo določene davčne obveznosti do države Slovenije. Če bi se odločili za redno poravnavanje svojih obveznosti v obliki akontacij, tudi tega problema visokih doplačil, sploh pa ne doplačil za več let nazaj, ne bi bilo. Omeniti je treba tudi novelo Zakona o dohodnini, ki je za to skupino davčnih zavezancev prepoznala, da so v posebnem položaju, kar se tiče povračil stroškov prevoza in povračil stroškov prehrane med delom. Zaradi tega je zanje določena drugačna rešitev, kot velja za posameznike, ki so zaposleni v Sloveniji in uveljavljajo tovrstne stroške. V nominalnem znesku so zanje predvideni višji zneski, ki se izvzamejo iz davčne osnove. Želim povedati, da si v našem vsakdanjem delu prizadevamo, da omilimo stisko teh posameznikov, predvsem z ustreznim informiranjem in nudenjem ustreznih pravnih podlag za možnost obročnega plačevanja; vendar pa moramo na ravni zakonske obveznosti slediti odločbi Ustavnega sodišča, ki je ocenilo, da posebna davčna obravnava v smislu priznavanja posebne osebne olajšave za tovrstne zakone ni skladna s slovensko ustavo. Hvala lepa.
Gospod Jožef Horvat, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Gospa ministrica, hvala lepa za vaš zelo korekten odgovor. In jaz vam tukaj izrekam priznanje, da se trudite, vi in tudi Furs, kako tem ljudem iti naproti. Ti ljudje seveda ne študirajo toliko davčne zakonodaje kot na primer midva. Dejstvo je, da enostavno ne poznajo rokov, da tudi pozabijo, kdaj dati prijavo in tako dalje. Navajam primer, da bo slovenska javnost imela eno celovitejšo sliko. Navajam primere odmere dohodnine in kronologijo prejemanja odločb za delavca migranta, ki že več kot 30 let dela v Nemčiji in ima certifikat, s katerim dokazuje, da je rezident Nemčije. Septembra 2016 je dobil odločbo za odmero dohodnine za leto 2010 – slabih 12 tisoč evrov. 12 tisoč evrov. Ob tem naj povem, da je bila dohodnina odmerjena od celotnega bruto prihodka, se pravi nobene olajšave, nobenih odbitih prispevkov in davka, ki jih je plačal v Nemčiji. Potem decembra 2016 je dobil odločbo za odmero dohodnine za leto 2013 – 5 tisoč 300 evrov. Januarja letos za leto 2012 – dobrih 6 tisoč evrov; marca letos za leto 2014 – skoraj 6 tisoč evrov. In aprila letos za leto 2011 – 6 tisoč 500 evrov. Skupaj slabih 36 tisoč evrov. Nemogoče plačati, razen če proda vse, kar je teh 30 let ustvarjal. In tudi verjamem, da je to dobra rešitev, gospa ministrica, da je neka informacijska točka oziroma kontaktna oseba na davčnem uradu. Ampak tudi ta uradnik bo, povsem normalno, gledal stroge davčne predpise in ne vem, če bo res šel naproti temu davčnemu zavezancu, ki je v hudi stiski. In ponavljam, nihče ne govori, vsaj v moji pisarni ne, da davka ne bo plačal; ampak konkretno teh 36 tisoč evrov enostavno ne more plačati v 24 obrokih. Hvala.
Ministrica, izvolite, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Kot sem omenila prej, informiranju davčnih zavezancev, še posebej davčnih zavezancev dnevnih delovnih migrantov, posvečamo posebno pozornost. Kontaktna oseba na Fursu je samo ena od teh oblik informiranja. Drugo so informacije, ki so dostopne na spletni strani Fursa. Tretja oblika je pozivanje po najrazličnejših sredstvih javnega obveščanja in forumih, kdaj zapade v obveznost oziroma kdaj je treba, v katerih rokih je treba katero od obveznosti izvršiti. V tem smislu smo se povezali tudi s Sindikatom delavcev migrantov in preko njihove spletne strani zagotavljamo – če so seveda pripravljeni sodelovati – informacije, ki pomagajo ljudem izpolniti svoje obveznosti. Konkretni primer, ki ste ga navedli, težko komentiram, ker ne poznam osebnih okoliščin zadevnega davčnega zavezanca, pa tudi raziskovati jih ne morem, ker me zavezuje davčna tajnost. Finančna uprava ne more takšnih podatkov dajati. Ampak zelo v splošnem. Taka dodatna davčna obveznost kaže na ne zelo nizke prihodke posameznika in kaže tudi na to, da dohodki niso bili sproti prijavljeni za preteklih 5, 6 let. Po vsej verjetnosti je Finančna uprava do informacij o njegovih prihodkih prišla z izmenjavo informacij s tujo finančno upravo, pri teh izmenjavah pa vedno prihaja do kar dolgih časovnih zamud. Kot sem omenila, temu konkretnemu zavezancu ter tudi vsem ostalim je na razpolago možnost obročnega plačila. Če pa obstajajo resne težave oziroma resni zadržki v zvezi z možnostjo preživljanja njega oziroma njegove družine, pozna Zakon o davčnem postopku tudi institut odpisa davčne obveznosti; ampak v tem primeru je treba natančno pregledati premoženjsko in dohodkovno stanje posameznega zavezanca. Mehanizmi so na razpolago, da se lahko tovrstne probleme naslovi; v splošnem pa je redno izpolnjevanje davčnih obveznosti najboljša preventiva pred takšnimi doplačili. Hvala.
Gospod Jožef Horvat, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Res je, izkoriščam poslovniško možnost. Najprej pa se ministrici zahvaljujem za korekten odgovor. Ocenjujem, da bi bilo dobro, da opravimo razpravo, tudi s ciljem informiranja tovrstnih zavezancev, o katerih sva zdaj z gospo ministrico govorila. Vsi se pač zavedamo, kot je že nekoč Benjamin Franklin povedal, da so na tem svetu zanesljivi le smrt in davki. Tako pač je. Tudi jaz sem zavezan varovanju davčne tajnosti, čeprav imam tukaj kar zajeten dosje posameznega primera tega davčnega zavezanca, ki pač poslanca prosi za pomoč. Res je, da podatki pridejo od izplačevalca, torej od delodajalca. Zanimivo je, da je bila v tej dohodninski odločbi praktično za ves bruto letni zaslužek odmerjena dohodnina. Ampak zdaj ni pomembno, da govorimo o detajlih, govorimo o tem, da je treba ljudi informirati na kakšen način in kdaj je pravi čas, da vložijo napoved za odmero dohodnine in da pripravijo vse podatke, ki se štejejo za davčno olajšavo. Mislim, da bi lahko nekaj dobrega naredili za naše državljane, če bi opravili razpravo o tem vprašanju na naslednji seji Državnega zbora. Hvala lepa.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Nadaljujemo s poslanskim vprašanjem dr. Vinka Gorenaka, in sicer ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču. Gospod Gorenak, izvolite.
Hvala lepa. Zanimive zgodbe, bi rekli, to, kar smo zdajle poslušali: država napram posamezniku. Tudi v mojem poslanskem vprašanju je nekaj podobnega. Zakon o sodiščih v 83. členu natančno piše, da v času od 15. julija do 15. avgusta trajajo sodne počitnice, in v devetih alinejah natanko pove tudi, kaj sodišča v tem času delajo in česa ne delajo. Seveda je v teh devetih alinejah našteto vse tisto, kar je nujno potrebno za odločanje sodišč tudi v času poletnih počitnic, da ne bi prišlo do kakršnihkoli težav pri delovanju sodnega sistema. Leta 2015 je prišlo v Mariboru do izjeme od tega zakonskega določila. Franc Kangler je namreč dobil serijo vabil na obravnave v času sodnih počitnic, ki pa seveda v skladu s 83. členom Zakona o sodiščih niso dovoljene, odnosno niso predvidene. Šele potem ko je protestiral, je prišlo do preklica te zadeve in do obravnav ni prišlo. Leta 2017 se ponavlja ista zgodba. Se pravi, kljub jasno naštetim zakonskim določilom, kaj se v času sodnih počitnic dogaja na sodiščih in kaj se opravlja, je spet razpisana serija obravnav v njegovem primeru. Kot da Franc Kangler ni državljan te države, pri katerem je nujno treba spoštovati določila tega zakona. Situacija okoli tega je relativno zanimiva tudi zato, ker je bilo zoper njega vloženih, kot veste, 20 kazenskih ovadb, in do zdaj je dokončno padlo že 12 primerov. 12 kazenskih ovadb je šlo v koš za smeti. To kaže seveda na to, da se je država, odnosno, da se je tožilski sistem enostavno spravil na njega. Drugače temu ne moremo reči. V zvezi s tem sprašujem ministra: Ali ste seznanjeni s tem primerom? Ali boste uvedli kakšen nadzor? Od njega bi pričakoval, da vstane in reče: »Letele bodo glave.« To je v nekem primeru namreč že rekel. Če bi to rekel nek drug pravosodni minister, bi bilo verjetno pol Slovenije na nogah, ampak zdaj je pač drugače, ker imamo neko drugo vlado. Sprašujem torej ministra, če je seznanjen s to zadevo in če in kako namerava ukrepati v tej zadevi. Hvala lepa.
Izvolite, minister, imate besedo.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, dr. Gorenak, poslanec, drugi poslanke in poslanci! Mislim, da sva se o tej zadevi dejansko pogovarjala že lansko leto in da je bilo tudi poslansko vprašanje. Takrat so bili zadeva, kot ste tudi sami povedali v svojem poslanskem vprašanju, naroki, ki so bili preklicani, in zato ministrstvo potem ni nadaljevalo s svojimi aktivnostmi. Ali sem s tem seznanjen? S tem sem bil seznanjen oziroma ministrstvo je bilo s tem seznanjeno prejšnji teden, ko je prejelo pismo Odbora 2015 o tej konkretni zadevi, v pismu je izpostavljena problematika sojenja gospodu Kanglerju med sodnimi počitnicami, zato smo pismo odstopili pristojni službi ministrstva, ki je odgovorna za nadzor nad organizacijo poslovanja sodišč in jo vodi dodeljeni sodnik. Ta bo na podlagi pisanja ustrezno ukrepala, ocenila, ali obstaja njena pristojnost za izredni nadzor, ker tukaj ne govorimo o rednem nadzoru, in z ugotovitvami vas lahko na vašo željo pisno seznanimo. Ker zadeve ne poznam v globino, ne bom prejudiciral, kakšno je pravilno ali nepravilno ravnanje. Dejstvo je, in s tem se lahko v celoti strinjam, da Zakon o sodiščih v 83. členu izjemno omejuje možnost procesnih dejanj in teka rokov med sodnimi počitnicami. Ni pa vendarle tako zelo preprosto, kot želite sami predstaviti, zato ker v devetih alinejah, ki jih našteva, zakon opredeljuje, katere so tiste nujne zadeve, na koncu pravi tudi »druge zadeve, za katere tako določa zakon«. Kljub temu da sem pravosodni minister, si ne želim vnaprej reči, da vem za vse možne zadeve, o katerih zakon določa kakršnokoli prioritetno obravnavo. Nič ne želim prejudicirati, hočem samo reči, da takoj, ko smo bili o tem seznanjeni, smo to dodelili službi, ki je za to pristojna. Kot rečeno, če boste to željo izrazili že na tej seji, vam bomo takoj, ko bo odločitev službe sprejeta ali pa ko bodo pridobljeni ustrezni podatki od sodišča, o tem tudi obvestili. Hvala.
Dr. Vinko Gorenak, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. V osnovi moram reči, da sem zadovoljen s tem, kar ste povedali, razen s tem: »druge zadeve, za katere tako določa zakon«. Zakon bi torej moral določiti, da v času sodnih počitnic lahko tečejo obravnave. Osebno mislim, da je ta del popolnoma nesporen. De facto dejstvo je, po mojem mnenju – kaj bo pokazal nadzor, ne vem – da gre v primeru te osebe, torej gospoda Kanglerja, za zlorabe. Verjamem in upam, da bo ta vaš nadzor to tudi pokazal. V tem kontekstu prosim, da mi po opravljenem nadzoru ugotovitve nadzora posredujete. Hvala lepa.
Minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, spoštovani predsednik Državnega zbora. Absolutno vam bomo poslali ugotovitve. Samo ena stvar, prosim, resnično ne morete, preden nadzor opravi svoje delo, reči, da gre za zlorabe. Počakajmo, da vidimo, kaj bo nadzor ugotovil. Hvala.
Gospod Ljubo Žnidar, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani ministrica, kolegice in kolegi! Spoštovana ministrica, rad bi vam postavil vprašanje v zvezi z izvajanjem investicij na lokalni ravni v primerjavi z državno ravnijo. Vem, da to ni primerljivo, ampak bom navedel konkreten primer. Kadar gre na lokalni ravni za investicijo večjega obsega, kadar občina finančno ne more v celoti zapreti investicije, mora pridobiti soglasje Ministrstva za finance za pristop k tej investiciji. Pa gre tu za rang, ki si ga občine nekako še lahko privoščijo, od nekaj 100 tisoč pa mogoče tam do 2, 3 milijone. Skratka, to je investicijski rang, za katerega morajo občine pridobiti soglasje Ministrstva za finance, če te investicije ne morejo same zapreti oziroma morajo na banko po kredit. To razumem, ker dejansko je to vpliv na državni proračun. Izpostavil bi vprašanje: Kakšni so ukrepi soglasja in nadzorovanje tveganj, kadar gre za večje državne investicije, ki jih izvajajo raznorazna ministrstva in ki imajo direkten ali indirekten vpliv na državni proračun? Kakšna so pa glede tega stališča Ministrstva za finance, kako si zavaruje tveganja pri investicijah, za katere je v prihodnosti zagotovljeno, da vso odgovornost prevzame državni proračun? Kakšni so ukrepi, kakšne so zakonske podlage in kako ministrstvo nadzoruje tveganja – tu govorimo o velikih državnih investicijah – za državni proračun pri teh velikih investicijah?
Ministrica za finance mag. Mateja Vraničar Erman, imate besedo za odgovor.
Predsednik, hvala lepa za dano besedo. Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje. Začeti moram s tem, da Ministrstvo za finance ne daje soglasij za nobene investicije, ne na državni ne na lokalni ravni. Tisto, kar je pristojnost Ministrstva za finance v zvezi z investicijami na lokalni ravni, je dajanje soglasij za morebitno zadolžitev. V skladu z Zakonom o financiranju občin se namreč občine lahko zadolžijo zgolj za svoj investicijski oziroma razvojni del in v primeru, ko se želijo zadolžiti, morajo pridobiti soglasje Ministrstva za finance ne glede na to, za kakšno investicijo gre. Torej, dejansko ministrstvo ne daje soglasja za investicije, ampak za sam akt zadolževanja. V celoti Zakon o javnih financah velja tako za občine kot za državne proračunske uporabnike v tistem delu, kjer v 65. členu določa, da je predstojnik neposrednega uporabnika tisti, ki odgovarja za zakonitost, namenskost, učinkovitost in gospodarnost razpolaganja s proračunskimi sredstvi. V skladu s povedanim morajo torej vsi proračunski uporabniki – zdaj pa grem na državno raven – načrtovati svoje izdatke proračuna in si lahko samostojno razporejajo dodeljena sredstva v proračunu med posameznimi ekonomskimi nameni. Ko načrtujejo izdatke za investicije, te izkazujejo v načrtu razvojnih programov, in sicer za prihodnja štiri leta. To je tako imenovani tretji del proračuna, o katerem razpravlja tudi Državni zbor. Ti načrti razvojnih programov so razdelani po letih, v katerih bodo izdatki bremenili proračune prihodnjih let, in po virih financiranja za celovito izvedbo programov. Za investicije, ki se načrtujejo in evidentirajo v okviru projektov, velja vladna Uredba o enotni metodologiji za pripravo in obravnavo investicijske dokumentacije na področju javnih financ. In priprava investicijske dokumentacije, večinoma v teh primerih velikih projektov, ni stvar posameznega ministrstva, ampak vladnega gradiva in v okviru medresorskega usklajevanja se usklajujemo tudi glede finančnih posledic posamezne investicije. Na državni ravni pa, kakor vemo, posamezen resor nima pristojnosti samostojnega zadolževanja, ampak je zadolževanje skupno za izvrševanje državnega proračuna in poplačilo že prej najetih kreditov, tako da tudi preko tega mehanizma zagotavljamo ustrezen nadzor. Ukrepi za obvladovanje tveganj so torej različni, tudi cilji, ki jih zasledujemo na lokalni oziroma državni ravni, so različni, marsikdaj postopamo od primera do primera. Hvala lepa.
Gospod Ljubo Žnidar, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, spoštovana ministrica, za odgovore. Seveda, pač sem izpostavil zadolževanje na lokalni ravni, ker se občine zadolžujejo zgolj za investicije, ampak seveda ne direktno za investicije, ampak dejansko za to, da zaprejo, finančno, svoj proračun. Zdaj grem pa malo bolj konkretno. V mislih imam izgradnjo drugega tira. Tako kot je bilo v preteklosti v modi, da so se občine na nek način izogibale soglasju Ministrstva za finance, je bilo v modi javno-zasebno partnerstvo, ki ni bilo nič drugega, samo druga oblika zadolževanja. Ampak zdaj tudi to ne gre več, ker je Računsko sodišče ugotovilo, da je dejansko to samo zadolževanje in nič drugega. Ampak to je bilo modno in določene občine, tiste, ki so bile med prvimi, so se temu izognile. Zdaj pa gremo na državno raven. Zelo dobro, zelo jasno in zelo točno ste povedali, kako je na državni ravni, NRP, ono, drugo, tretje. Zdaj pa poglejmo investicijo v drugi tir. Ali je drugi tir v NRP? Ni. Ima investicijski program? Nima. Ima PZI projektno dokumentacijo? Nima. Skratka, če pogledamo obrazložitev Zakonodajno-pravne službe, kjer so obrazložena tudi vsa tveganja, v primeru stečaja družbe 2TDK prevzema obveznost proračun Republike Slovenije. In tudi nadalje navaja, da zakon o izgradnji drugega tira, dejansko berem, »del tveganja, ki se prenese na koncesionarja, vključuje dejansko izpostavljenost tržnim nepredvidljivostim, kar pomeni, da ocenjena morebitna izguba za koncesionarja ni zgolj nominalna ali zanemarljiva«. Skratka, gre za velika tveganja. Ampak tu smo pač zdaj z zakonom tako določili, da se temu izognemo [[izklop mikrofona]]
Ministrica za finance mag. Mateja Vraničar Erman, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Najprej naj omenim, da je javno-zasebno partnerstvo povsem legitimna in v svetu vedno bolj običajna oblika sodelovanja med javno in zasebno sfero pri oblikovanju projektov oziroma pri izvedbi projektov, ki imajo koristi tako za javno sfero kot tudi za posameznika. Zaradi tega ne bi želela ne na lokalni ne na državni ravni, da izzveni, kot da se javno-zasebno partnerstvo, ta oblika medsebojnega sodelovanja, zgolj zlorablja za obvod pred nekaterimi zakonskimi določili. Drugo. Kar se tiče zakona o drugem tiru, ki bo zdaj predmet referenduma, naj opozorim, da ta zakon nima nobene zveze z javno-zasebnim partnerstvom. Javno-zasebno partnerstvo je bila ena od možnosti, ki so se preverjale v zvezi z možnostjo izvedbe izgradnje drugega tira, vendar je bila med izvajanjem opuščena. Zakon o izgradnji drugega tira postavlja svojo konstrukcijo izgradnje, deli stroške med državni proračun in deloma zagotavlja poplačilo oziroma financiranje izgradnje tudi s strani tistih, ki bodo imeli od drugega tira največ koristi, in po mojem mnenju vzpostavlja pravo ravnotežje med financiranjem iz splošnih prihodkov državnega proračuna na eni strani in na drugi strani teh namenskih prihodkov. Mislim, da oblika financiranja izgradnje drugega tira, ki je bila z zakonom izbrana, nudi pravzaprav manjšo izpostavljenost državnega proračuna v smislu običajnih integralnih nenamenskih virov državnega proračuna v primerjavi z ostalimi variantami, ki so se v javnosti pojavljale. Hvala lepa.
Gospod Ljubo Žnidar, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Seveda predlagam, da se o tem opravi razprava. In sicer, ministrica, iz vašega povedanega je moč razbrati, da če se sprejme zakon, se določi koncesionar in ne glede na tveganja, ki jim je izpostavljen državni proračun, se izognemo vsem ostalim zakonskim korakom, torej da mora biti investicija v državnem NRP, načrtu razvojnih programov, da mora imeti izdelan investicijski program, da mora biti investicija zaprta. Skratka, da so vsi ti pogoji izpolnjeni. To se pravi, za naslednjo stvar, ki dejansko ne bo urejena, ki dejansko ne bo imela vseh teh pogojev, ki jih ostala zakonodaja na finančnem področju zahteva, se samo sprejeme zakon, tak, kot je zakon o drugem tiru, in se potem vsem tem finančnim tveganjem za proračun na eleganten način izognemo. To je dejstvo. To ste zdaj konkretno povedali; da to pač obravnava zakon in da te investicije sploh ni v NRP. Ali je drugi tir v NRP? Ni ga! Investicije drugega tira ni v Načrtu razvojnih programov Republike Slovenije. Je ni! Ja, sprejet je zakon, ja, naredili smo obvod, da se vsem tem korakom, ki jih predpisuje zakonodaja, izognemo. To je dejstvo. Nimamo investicijskega programa, ne vemo niti, koliko bo vrednost investicije tega projekta, ampak vsi zdaj govorimo, »ja, imamo sprejet zakon«. Ampak poglejte si obrazložitev Zakonodajno-pravne službe, tu so izpostavljena tveganja. Če gre družba 2TDK v stečaj, država prevzame odgovornost, državni proračun. A tega pa niste pozabili notri zapisati, da v primeru stečaja pa proračun to pokrije? Bi pa še tu našli en obvod, da naj še to en drug zakon pokrije! To so zelo logične in zelo enostavne stvari. Samo izgovor je. Naredimo en obvod, ne bomo šli po ustaljeni zakonodajni poti, kjer je jasno, kako se družbe planirajo, mora biti v načrtu razvojnih programov, predvidena v državnem proračunu, tudi za daljše obdobje, ki se novelira vsake toliko časa glede na časovni potek. Ampak v tem primeru smo pa sprejeli zakon, »ja, tu je pa sprejet zakon«. Mislim, da je ta stvar zelo jasen pokazatelj, da je tukaj nekaj hudo narobe. Tu smo se pa z obvodom izognili, in zdaj bomo za vsako stvar, za vsako investicijo, ki ne bo pokrita, ki ne bo zaprta, ki ne bo pokazala, kolikšna je vrednost, samo sprejeli zakon in stvar je rešena. Tako da predlagam, da se o tem opravi javna razprava.
Gospod Ljubo Žnidar, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 11. julija 2017, v okviru glasovanj. Matjaž Hanžek, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani gospod minister, predstavniki podjetja Magna Steyr so v pogovorih s predstavniki nevladnih organizacij povedali, da lokacija njihove investicije v Občini Hoče - Slivnica ni bila njihov izbor ali pogoj za sodelovanje, ampak jo je ponudila slovenska stran, to je vaše ministrstvo. Povedali so tudi, da je po njihovem vedenju izbor lokacije opravilo podjetje Urbis, ki je opravljalo občinski prostorski načrt Občine Hoče - Slivnica po navodilih vašega ministrstva in po parametrih, ki jih je posredovala Magna Steyr. V petek, 7. julija 2017, je Mariborski vodovod do nadaljnjega omejil porabo pitne vode, ker v razmerah povišanih temperatur kapacitete vodovodnega omrežja ne omogočajo nemotene oskrbe s pitno vodo, posebej v višje ležečih predelih. Magna Steyr namerava po podatkih iz presoje vplivov na okolje porabiti 170 milijonov litrov pitne vode iz mariborskega vodovodnega omrežja, kar je mimogrede več od letne proizvodnje piva vseh pivovarn v državi, ki znaša 130 milijonov. Tudi popravljena ocena porabe pitne vode je še vedno znotraj 100 milijonov litrov. Sprašujem vas: Katera pravna oseba je po naročilu vašega ministrstva naredila izbor med potencialnimi lokacijami za industrijski obrat lakirnice podjetja Magna Steyr in katere lokacije vse so bile v naboru potencialnih lokacij? Naštejte, prosim, še preostale štiri lokacije, ki so se poleg aktualne lokacije v Občini Hoče - Slivnica uvrstile med prvih pet, in to po vrstnem redu od najbolj optimalne navzdol, po možnosti s točkovnim ali odstotkovnim ovrednotenjem stopnje primernosti. Zanima me tudi: Kako ocenjujete verodostojnost izjave javnega podjetja Mariborski vodovod, ki je dalo izdelovalce presoje vplivov na okolje, ki so presodili, da kapacitete javnega vodovodnega omrežja omogočajo povečano porabo zdrave pitne vode za industrijsko rabo v obratu Magna Styer? Verodostojnost, prosim, ocenite z vidika aktualne omejitve rabe pitne vode za prebivalstvo območja, ki ga oskrbuje Mariborski vodovod. Hvala lepa.
Minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek, imate besedo za odgovor.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, poslanke in poslanci! Spoštovani gospod poslanec, najlepša hvala za vprašanje. Na željo investitorja Magna Steyr je ministrstvo iskalo lokacijo v velikosti 100 hektarjev, čeprav je bilo prvo vprašanje za 15 hektarjev, drugo za 60 in na koncu v zelo kratkem času 100. Lokacija, ki jo določa spremenjeni Občinski prostorski načrt Občine Hoče - Slivnica za proizvodno cono, je bila predvidena že v Resoluciji o nacionalnih razvojnih projektih za obdobje 2007–2023. Takratna vlada Republike Slovenije jo je sprejela 12. 10. 2006 za logistični center Oreh. Odločitev o izboru lokacije za izgradnjo proizvodnega kompleksa za potrebe Magne je bila sprejeta v postopku priprave sprememb in dopolnitev Občinskega prostorskega načrta Občine Hoče - Slivnica. Občina je pri odločitvi, kdaj in na kakšen način naj se loti priprave sprememb Občinskega prostorskega načrta, glede na zakonodajo popolnoma avtonomna. Začne se s sklepom občinskega sveta o začetku priprave, s sklepom se med drugim določi tudi način pridobitve strokovnih rešitev oziroma katere strokovne podlage bo treba izdelati. Zakonodaja določa tudi, da se za posamezne prostorske ureditve lahko pripravijo variantne rešitve. To je treba ovrednotiti in primerjati s prostorskega, okoljskega, funkcionalnega in ekonomskega vidika. To analizo je pripravilo podjetje Urbis. Povedati moram, da je bilo preverjenih 9, ne 4, potencialnih lokacij, med temi so bila tudi obstoječa industrijska degradirana območja tako v Mestni občini Maribor kot tudi v drugih občinah. Poudariti moram, da po velikosti, dostopnosti, infrastrukturni opremljenosti in drugih varstvenih omejitvah območja niso ustrezala tovrstnemu programu. Konkretno so bile v igri lokacije v naslednjih občinah: Mestna občina Maribor, Občina Ruše, Mestna občina Ptuj, Občina Hajdina, Občina Kidričevo, Občina Starše, Občina Hoče - Slivnica, Občina Slovenska Bistrica in Občina Lenart. Naj povem, da je bila druga potencialna lokacija v ožjem izboru v Občini Slovenska Bistrica. Izbrana ni bila zato, ker ni omogočala priključitve na zahtevano infrastrukturo. Lokacije, med katerimi se je iskala najprimernejša, niso bile ovrednotene niti v točkah niti v odstotkih. Glede vašega zadnjega vprašanja, ki se nanaša na pozitivno soglasje Mariborskega vodovoda, pa moram povedati, da je bilo soglasje dano v okviru sprejemanja Občinskega prostorskega načrta. Seveda ni v pristojnosti našega ministrstva, da dvomimo o njihovi strokovni presoji. Hvala.
Matjaž Hanžek, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Gospod minister, lepo ste mi odgovorili, ampak vseeno je neskončno veliko lukenj. Prej je kolega govoril o nekem drugem problemu, pa je govoril o tem, da ni ne finančnega načrta ne ničesar. Tukaj mi neke stvari manjkajo. Zakaj rabi Magna Steyr za 400, 300, prej 3 tisoč, pa tisoč 500, pa tisoč, pa ne vem koliko še zaposlenih 100 hektarjev, ko vemo, da recimo celoten kompleks Revoza deluje na približno 5 hektarjih z nekaj tisoč zaposlenimi? Pravite, od 15, 60, 100 – kaj bodo pa kasneje delali? Ali veste, ali občine vejo, ali v Sloveniji sploh kdo ve, kako se bo nadaljevalo? Kako se bo širilo? Kaj se bo širilo na najboljših kmetijskih zemljiščih, medtem ko neka degradirana baje niso prišla v poštev? Degradirana območja, kjer so bile prej tovarne, in to veliki kompleksi tovarn, ki so imeli priključek na elektriko, imeli so priključek na kanalizacijo, imeli so priključek na vodo, vse so imeli, pa ni ustrezalo naročniku ali kupcu ali investitorju, medtem ko tukaj, kjer vemo, da so njive, kjer ni ne vode ne elektrike ne ničesar, je pa vse v redu. Letališče je blizu in avtocesta za neke meni neznane prihodnje projekte. Poleg tega je meni tudi malo sumljivo, da podjetje, ki je delalo prostorski plan za eno občino, najde edino primerno lokacijo v tisti občini. Morda je vse točno, ampak v takih primerih se takoj vprašam, ali ni tu slučajno kakšne povezave. Hvala lepa.
Minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Zakaj Magna potrebuje 100 hektarjev; 15, 60, 100? Magni smo po prvem povpraševanju ponudili lokacijo poslovne cone Tezno, ki je v končni fazi velika toliko, kolikor je povpraševanje, vendar je ta poslovna cona zasedena več kot 60 % in preostali del ni prostorsko združen. Ko smo prišli na 60 hektarjev, smo jim ponujali lokacijo poleg mesta Maribor. Ko so povečali zadevo na 100, smo ostali na teh devetih lokacijah, jih preučili in predlagali lokacijo, ki sem jo omenil. Preučevali smo tudi po vsej Sloveniji – mislim, da je ogromno število poslovnih con, ki imajo od 250 do 300 hektarjev. Povprečna velikost poslovne cone je 18,2 hektarja, največja je na Ptuju, 120 hektarjev, najmanjša je polhektarska. Zasedenost vseh con je vsaj petdesetodstotna. Lahko tudi o vsaki posamezni, ki smo jo preučevali, kaj povem. Kaj želijo na tem področju narediti? Če naredite povezavo med 100 hektarji in prvo fazo, lahko upravičeno postavljate vprašanja, ki ste jih postavili. Na Vladi smo seznanjeni in mislim, da smo tudi širšo javnost seznanili z dvema obravnavama okrog te investicije, kjer so natančno predstavljene tri faze, od katerih je prva potrjena, druga je v zaključni fazi, tretje pa ni. Prva faza je famozna lakirnica, ki jo po naši globoki presoji nima smisla narediti, če ji ne sledita druga in tretja faza. Seznanjeni smo s tem – osebno sem obiskal tovarno v Gradcu – da v tem trenutku potrebujejo maksimalno hitro povečati kapacitete matične tovarne. Druga faza je proizvodnja kovinskih delov na tej lokaciji, tretja faza je pa končna proizvodnja 200 tisoč avtomobilskih enot na tej lokaciji. Vse zadeve so smiselne. Še enkrat ponavljam, prva je potrjena, druga je v zaključni fazi in bo potrjena, ko bomo usposobili oziroma sploh vzpostavili pogoje, da pride do prve faze. Globoko pa verjamem, da ne prva ne druga ni smiselna, če se zadeva ne zaključi. Ampak moramo narediti prvi korak, ki bo omogočil, da to zadevo pripeljemo do konca. Moram povedati, da verjamem v to, da smo našli ustrezno lokacijo, ki je na koncu koncev infrastrukturno omejena z dvema avtocestama, železniško progo in letališčem in je že po odločitvi ene od prejšnjih vlad tako ali tako bila namenjena za logistični center. Hvala.
Matjaž Hanžek, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Najprej seveda predlagam, da se o tem pogovorimo. Ne zato, ker bi minister slabo odgovarjal; večkrat dobim zelo izmikajoče odgovore ali nič ne. Navsezadnje sem dobil odgovore na vse, a kljub temu pri nekaterih – ne minister, kakšen minister, da ne bo sedaj mislil o tem – imam slabe izkušnje, da so zelo lepe besede, pa neke stvari, v katere bolj ali manj vsi verjamejo, na koncu pripeljejo do katastrof. Pa ne bom zdajle poimensko. Zato bi rad še enkrat zelo natančno preveril v debati v Državnem zboru, kaj je res, kaj so izmišljotine, kaj ne. Med drugim sem recimo tudi slišal – ne vem, koliko je res – da želi Magna v Gradcu vzpostaviti tovarno za, mislim da, Jaguarja ali kaj, električne avtomobile in tako naprej, in se želi pač rešiti bolj umazane industrije ter jo pripeljati v tretji svet, kar je Slovenija vedno bolj – v primeru za razvite, pa saj je tudi Slovenija razvita – za zahodnoevropske države ali pa za velike korporacije. Zato bi o teh vprašanjih želel, da se na naslednji seji pogovorimo. Hvala lepa.
Matjaž Hanžek, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 11. julija 2017, v okviru glasovanj. Gospa Marija Antonija Kovačič, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za zdravje gospe Milojki Kolar Celarc ter ministru za javno upravo gospod Borisu Koprivnikarju. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Prav lep pozdrav vsem, posebej spoštovani gospe ministrici za zdravje in gospodu ministru za javno upravo! Zadnje čase v našo poslansko skupino kliče kar nekaj razočaranih, žalostnih in jeznih medicinskih sester s srednjo stopnjo izobrazbe, predvsem sester, ki so zaposlene v zdravstvenih domovih. Vodstvo jih je namreč seznanilo, da bodo po 20, 30 letih predanega dela degradirane. Konkretno, v enem izmed javnih zavodov je delovno mesto srednje medicinske sestre sedaj uvrščeno v 22. plačni razred za delo v ambulanti, dodatno in prostovoljno pa opravljajo tudi druga dela, ki niso v opisu del in nalog. Medicinskim sestram je bilo rečeno, da bodo predvidoma v septembru prejele v podpis nove pogodbe o zaposlitvi z novim delovnim mestom, vrednotenim z 19. plačnim razredom, kar je degradacija za tri plačne razrede. Srednje medicinske sestre so za svoje požrtvovalno delo deležne tudi dnevnih pritiskov in mobingov v smislu, citiram, »na trgu je možno dobiti zelo kvalitetno medicinsko osebje in z novimi razporeditvami bi zlahka zapolnili vrzel«, konec citata. Novela Zakona o zdravstveni dejavnosti, s katero sem seznanjena, nima nobene povezave s konkretnimi primeri. Zato vas sprašujem: Ali ste seznanjeni z napovedanimi spremembami sistematizacij v nekaterih javnih zavodih, predvsem v zdravstvenih domovih, v smislu degradiranja srednjih medicinskih sester na delovna mesta, ki so po plačni lestvici uvrščena tudi za tri plačne razrede nižje, ob hkratni zahtevi po opravljanju nalog, ki presegajo njihove naloge, in to na račun varčevanja v javnih zavodih zaradi sklenjenega dogovora med vašim ministrstvom in zdravniki? Če ste s tem seznanjeni, kaj ste že ukrenili oziroma kaj nameravate?
Ministrica za zdravje gospa Milojka Kolar Celarc ter minister za javno upravo gospod Boris Koprivnikar, imata besedo za odgovor.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, poslanke, poslanci! Spoštovana gospa poslanka! Naj najprej uvodoma povem, da dogovor, sklenjen s sindikatom zdravnikov, zobozdravnikov, nima prav nobene povezave s tem, kar ste vi na koncu svojega vprašanja omenili. Gre pa za problem srednjih medicinskih sester, ki se vleče od leta 2004, ko smo vstopili v Evropsko unijo, pa se takrat pravzaprav nihče ni pobrigal za srednje medicinske sestre in nihče ni rešil tega problema. Po 9 mesecih trdih pogajanj smo s soglasjem in podpisi vseh sindikatov zdravstvene in babiške nege, zbornice in drugih, podpisali dogovor, ki je realiziran oziroma se najde v prehodnih določbah novele Zakona o zdravstveni dejavnosti, ki bo ta problem srednjih medicinskih sester v zvezi s kompetencami in delovnimi nalogami, ki jih opravljajo na svojem delovnem mestu, končno rešil. S konkretnimi zadevami, ki jih omenjate na začetku svojega vprašanja, na ministrstvu nismo seznanjeni, tako da ne vem, za katere javne zdravstvene zavode gre, kakšni so mobingi, grožnje in problemi, ki jih vi omenjate. Vsekakor je pa treba povedati, da je odgovornost vodstev javnih zavodov, da delujejo zakonito oziroma v skladu s predpisi, zato bi ob kakršnikoli spremembi sistemizacije morali slediti veljavni zakonodaji v podzakonskih aktih, kolektivnih pogodbah. Zavedam se, da je v preteklosti prihajalo do nepravilnosti; tudi z razporejanjem srednjih medicinskih sester na določena oziroma ustrezna delovna mesta. Prav zaradi tega želimo s to novelo zakona te nedoslednosti odpravljati. V tem predlogu zakona o zdravstveni dejavnosti rešujemo njihov status, ki, kot sem rekla, ni bil rešen 13 oziroma 14 let. Gre za to, da direktiva glede poklicnih kvalifikacij medicinskih sester ob vstopu v EU ni bila implementirana na način, da tem kvalifikacijam v Sloveniji zadostijo tudi srednje medicinske sestre in ne samo diplomirane medicinske sestre. Tako kot je bil recimo primer na Hrvaškem. Pri tem se seveda istočasno ni rešil status že zaposlenih medicinskih sester niti se v praksi niso sistematično razmejile kompetence, opravila in naloge med diplomiranimi sestrami in pa že zaposlenimi srednjimi medicinskimi sestrami. Zato s to novelo zakona rešujemo status zaposlenih srednjih medicinskih sester na način, da jim priznavamo z delom pridobljene kompetence za nadaljevanje dela in nalog diplomiranih medicinskih sester na delovnem mestu diplomirane medicinske sestre. Tako bo, ko bo zakon, upam, sprejet – pa prav v vaši poslanski skupini sprejem zavirate, sicer bi bila že na tej seji ta novela zakona sprejeta – priznal z delom pridobljene kompetence za opravljanje del in aktivnosti diplomirane medicinske sestre, te bodo nadomestile v okviru formalnega izobraževalnega procesa formalno pridobljene kompetence za opravljanje teh nalog in opravil. To se pravi, da se bodo medicinskim sestram, ki opravljajo naloge diplomirane, te kompetence priznale in bodo v tem delu tudi ustrezno nagrajene. Pričakovala bi torej, da vse poslanske skupine, tudi vaša, podprejo to novelo Zakona o zdravstveni dejavnosti, da se bo končno rešil status srednjih medicinskih sester. Hvala.
Gospa Marija Antonija Kovačič, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala, gospa ministrica, za vaš odgovor. Ampak moram vseeno še malce nadaljevati, ker sem sama seznanjena, se sprašujem, ali ste morda vi seznanjeni s številnimi mobingi, grožnjami vodilnih v javnih zavodih, ki se ob pripravi sprememb sistematizacij pojavljajo. Kaj boste ukrenili v zvezi s tem in kako vi gledate na to? V konkretnem primeru sem seznanjena, da če bi javni zavod posloval zakonito, ne bi bilo treba poseči po nezakonitem posegu zmanjševanja plač sestram. Nepravilnosti se nanašajo tudi na izplačevanje večletnega dežurstva zdravnikom, ki že vrsto let ne dežurajo niti minuto. Ali boste zahtevali, da se opravi nadzor nad poslovanjem? Ker pa se vprašanja nanašajo tudi na plačni sistem v javnem sektorju, vljudno prosim za mnenje in odgovor tudi gospoda ministra za javno upravo. Najlepša hvala že vnaprej za odgovore.
Minister za javno upravo gospod Boris Koprivnikar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala, predsednik. Spoštovana poslanka, bom poskušal na kratko odgovoriti, da še kolegici pustim nekaj časa. Najprej bi rekel, da če smo seznanjeni s kakršnimikoli nezakonitostmi, jih je treba prijaviti, ker zato obstajajo organi, ki so poklicani zato, da ukrepajo. Kar se tiče samih dežurstev zdravnikov, na katere ste opozorili, vas z veseljem seznanim, da se je v preteklem letu po nalogu tako imenovanih proaktivnih inšpekcijskih nadzorov opravil sistematičen pregled dežurstev, dokumentacije in vsega v zvezi s tem, kako se v bolnicah dejansko vršijo dežurstva in kako se dežurstva tudi obračunavajo, predvsem glede na količino pripada zadev, ki jo zdravnik ima v času dežurstva, ker so potem različne tudi podlage za obračun teh ur nadzora. Opravljen je bil torej sistematičen proaktivni nadzor na pobudo inšpekcije za pregled tega sistema dežurstev. Naj pa povem, da ko govorimo o sistemizacijah, ki jih postavlja delodajalec, in v tem primeru je zdravstveni dom samostojni delodajalec, ne gre za plačni sistem, gre za organizacijo dela in delodajalec samostojno določa to sistemizacijo. Če obstaja sum o nepravilnosti, pa za to obstajata delovna inšpekcija in inšpekcija na Ministrstvu za javno upravo, ki sta dolžni to preveriti in to tudi delata, proaktivno v številnih primerih. Hvala.
Besedo ima še ministrica za zdravje, gospa Milojka Kolar Celarc.
Še enkrat hvala za besedo. Vse prijave ali mobingi gredo vodstvu zavoda, ampak lahko s tega mesta pozovem: če dobim informacijo, da je bilo narejeno karkoli nezakonitega ali da so težave glede razporeditev, potem moram reči, da sem sama že številne vloge oddala in zaprosila na inšpekciji Ministrstva za javno upravo, in so tudi na tej podlagi opravili številne preglede in seveda potem zadeve sankcionirali. Če pa ne gre preko vodstva zavoda, je prvi in pravi naslov svet zavoda, ki se lahko ukvarja s tem in da tudi pobudo potem za dodatne preglede in rešitve.
Gospod Danijel Krivec, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za okolje in prostor, gospe Ireni Majcen.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovano ministrico sprašujem v zvezi s Triglavskim narodnim parkom oziroma izvajanjem Zakona o Triglavskem narodnem parku, čez nekaj dni namreč poteče v. d. direktorsko mesto sedanjemu direktorju. Že nekaj let se, ko je ta tematika na dnevnem redu, pojavlja vprašanje, ali bo ta zadeva sedaj rešena. Ministrico sprašujem: Ali bo 20. julija imenovan nov direktor zavoda Triglavski narodni park, glede na to da je svet zavoda praktično že izbral novo direktorico? Drugi del vprašanja pa se nanaša na spremembe Zakona o Triglavskem narodnem parku, v zvezi s čimer je bilo obljubljeno, da bodo neki manjši popravki na mizi čim prej. Na e-portalu sem videl, da so te manjše spremembe bile objavljene, nisem pa zasledil dogovorjene spremembe, ki naj bi rešila problematiko kolesarjenja v naravnem okolju. V Triglavskem narodnem parku je namreč po zdajšnjem veljavnem zakonu dovoljeno kolesarjenje v drugem, bolj zavarovanem, območju parka. V tretjem območju parka, ki je manj varovano, pa kolesarjenje, zanimivo, ni dovoljeno. V razpravah, ki smo jih že imeli na matičnem delovnem odboru, je bilo nekako soglasno ugotovljeno, da gre verjetno za neko napako v tem smislu in da se bo to z naslednjo novelo tudi odpravilo. Zanima me: Kdaj bo ta krajša oziroma manjša novelacija zakona v proceduri? Gre za določene manjše spremembe glede umeščanja nadomestnih infrastrukturnih posegov, konkretno ceste na Mangartu, za dopolnitve v smeri, da se določene prostorske umestitve lahko izvajajo z občinskimi prostorskimi načrti, ne pa nujno z DLN. In gre tudi za rešitev, ki je bila usklajevana glede športnorekreacijskega središča na Pokljuki. To so manjše spremembe, ki bi morale čim prej zagledati luč sveta, zato da se lahko tudi v praksi kasneje izvedejo. Hvala za odgovore.
Ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, imate besedo za odgovor.
Hvala, spoštovani predsednik Državnega zbora dr. Milan Brglez. Spoštovani poslanke in poslanci! Spoštovani poslanec gospod Danijel Krivec, hvala za vprašanje. O Triglavskem narodnem parku seveda midva velikokrat govoriva, tako da – priznam, ste poslanec, ki izhaja iz Triglavskega narodnega parka, in seveda – je to tema, o kateri je treba govoriti. Res je, da se je imenovanje vršilca dolžnosti večkrat ponavljalo, je pa tudi res, da ta organ direktorja, poslovodni organ, imenuje Vlada po predlogu, ki ga poda minister. Nekaj usklajevanja je torej prav gotovo potrebnega ob imenovanju, medtem ko sam svet zavoda ne imenuje, ne soglaša, ampak poda k imenovanju direktorja mnenje, in to je svet zavoda Triglavski narodni park tudi naredil. Ali bo imenovanje do 20. tega meseca, ko poteče sedanjemu vršilcu dolžnosti imenovanje, si danes tukaj tudi sama ne upam zatrditi. Se pa dela vse na tem, da bi se imenovanje direktorja zgodilo v času, kot je potrebno za nemoteno delovanje Triglavskega narodnega parka. Znotraj našega ministrstva je kar nekaj parkov. Triglavski narodni park je po dobi, odkar je bil ustanovljen, seveda najstarejši park, ki je najbolj obsežen po številu zaposlenih in tudi po površini. Pravzaprav so nam prav te površine, ki sodijo v sklop Triglavskega narodnega parka, Slovencem v ponos. Prepričana sem, da ni Slovenca, ki ne bi trdil, da se ponašamo s Triglavom kot najvišjim vrhom v Sloveniji. Je pa res, da je v času poslovanja v preteklosti, torej pred letom 2013, park zašel v finančne težave. Glede na to, da je to javni zavod s finančnimi težavami, je res presenetljivo, da je zašel v izgubo. In tudi s sanacijskim programom, ki ga sedaj izvajamo, te izgube, ki je nastala v obdobju pred letom 2013, še nismo sanirali. Težko podrobno govorim, zakaj je izguba nastala, ampak kot kaže, je bila ambicija zaposlenih v Triglavskem narodnem parku, da se kandidira na razpisih številnih projektov, pri katerih je moč pridobivati evropska sredstva, in se naredi nek pozitiven premik v razvoju. Žal pa vse prijave niso bile uspešne, niso se pridobila finančna sredstva z razpisov in so pri sami pripravi naloge seveda ostale neporavnane obveznosti. Ta nesanacija parka oziroma neizvedba sanacijskega programa je še vedno v zraku, je treba še kar nekaj korakov postoriti, da se bo sanacija Triglavskega narodnega parka izvedla. Kot sem že dejala, je to edini park, ki ga naše ministrstvo pokriva in je v izgubi. Glede samega Zakona o Triglavskem narodnem parku. Zakon je pripravljen in je v postopku, da ga bo potrdila tudi Vlada. Je pa res, da členov, ki so problematični, in eden od teh členov je tudi člen, ki naj bi urejal vožnjo v naravnem okolju, ne bomo odpirali. Predvsem zaradi tega, ker se je že pojavilo, pa se bi še pojavljalo, da se znotraj tega člena ureja vse, s čimer ljudje niso zadovoljni in je bilo narejeno v Zakonu o Triglavskem narodnem parku. Dejansko se bo sprememba nanašala izključno na sanacijo investicije na Pokljuki, in kot ste rekli, na to cesto na Mangart. Možnost je tudi, da se sprejme občinski prostorski akt za Vogel. Takoj v jeseni po imenovanju direktorja pa stopimo aktivneje v dogovarjanje z občinami, z lokalnimi skupnostmi, mogoče se bodo k temu pridružili drugi deležniki, in skušamo znotraj določil, ki veljajo v Triglavskem narodnem parku, najti najbolj ustrezno rešitev.
Gospod Danijel Krivec, imate besede za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala, spoštovani predsednik. Sicer sem zdaj malo zmeden, ker je najprej ministrica rekla, da ne ve glede direktorja, potem pa je rekla: »V jeseni, ko ga bomo imenovali.« Ampak glede na izbor, ki je bil do zdaj na mizi glede izpolnjevanja pogojev in glede stališč sveta zavoda Triglavski narodni park, je govora o gospe, tako da pričakujem, da bo direktorica. Ne verjamem, da imamo ponovno nek krog, ki se bo zavrtel zato, da boste imenovali nekoga s polnimi pooblastili, tako da upam, da se vam je v tem delu zareklo. Konkretno sem vas spraševal. Kot sem vam rekel, na e-portalu so objavljene te spremembe. Spraševal sem vas o roku, kajti okrog tega je bil dogovor tudi na odborih. Mislim, da so bile vse poslanske skupine soglasne, da se te manjše spremembe čim prej izvedejo, ni bilo pa na tem portalu objavljenega popravka glede kolesarjenja v tretjem območju. Še enkrat poudarjam, takrat, v razpravah, v katerih smo te stvari že razčiščevali, je bilo govora o tem, da je tudi znotraj zavoda oziroma v okviru ministrstva razumevanje o tem, da je dejansko nerazumljivo, da drugo območje dovoljuje kolesarjenje – ker drugo območje je bolj zaščiteno, več naravovarstvenih ukrepov – tretje območje, ki je širše, pa ne dovoljuje kolesarjenja. Tega v noveli, ki je na portalu, ni. V tej smeri sem spraševal in upam, da bom v nadaljevanju dobil odgovor. Se vam pa zahvaljujem, če bo res imenovan nov organ oziroma nova direktorica, ker tako piše v časopisnih člankih. Kajti do 20. je še praktično en teden in glede na to, da je ministrstvo predlagatelj, ki Vladi predlaga, upam, da ste to pri vas že uskladili in da končno dobimo nekoga, ki bo s polnimi pooblastili rešil ne nazadnje tudi finančno luknjo, o kateri govorite.
Ministrica za okolje in prostor, gospa Irena Majcen, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala. Moram priznati, spoštovani poslanec gospod Danijel Krivec, tudi jaz sem zmedena. Ne vem več, kdo izbira, kdo predlaga, kdo daje mnenje. To, kar ste danes povedali, kaže na to, da ste to vi. Je pa res, da je seveda to moja naloga, tega se zavedam in sem po pravici tudi povedala, kar sem povedala. Pa če vam je prav ali ne. Res je tudi, da sem vam zelo po pravici povedala, kako je s to spremembo, mislim da, 10. člena, ki govori o vsebinah oziroma o rešitvah, predvsem naravovarstvenih, na območju Triglavskega narodnega parka. Res je, da se nas veliko strinja, da to, da se v tretjem varovalnem pasu ne dovoljuje kolesarjenja v naravi, ni logično. Ampak tako se je ob sprejemu zakona zapisalo in ta nelogičnost je seveda potrebna popravka. Ko smo si želeli to nelogičnost odpraviti, je k temu prišlo še veliko drugih zahtev, ki bi jih bilo treba ob prenavljanju zakona upoštevati. In mogoče se res nisva razumela, takrat smo rekli, da bomo to popravili in da se takoj v jeseni lotimo teh vsebinskih popravkov, ki morajo biti temeljito premišljeni, dobro zastavljeni, tudi zapisani na način, da se ne bo čez leto ali dve ugotovilo, da smo kakšne zapise zapisali tako, da so nerešljivi. Ambicije, želje lokalnih skupnosti, prebivalcev so mnogo širše, kot je samo ta želja, ki ste jo vi izpostavili. Tudi v dogovarjanju z lokalnimi skupnostmi bomo težko našli mejo, kjer bomo nekatere rešitve sprejeli in druge ne. Dejstvo je tudi, da so si občine, ki so zajete v Triglavskem narodnem parku, v svojih ambicijah, v svojih razvojnih možnostih med seboj različne in mogoče rešitve na območju ene občine niso sprejemljive za rešitve na območju druge občine. V zakonu zapisane rešitve pa morajo biti na nek način sprejemljive za vse. Kljub temu si upam trditi, da vrednost tega varovanega območja z leti narašča. Narašča tako, da se kaže, da je tudi obisk teh krajev že presegel vsa pričakovanja v preteklosti. Drugič več.
Gospod Danijel Krivec, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Predlagam, da v skladu s poslovnikom opravimo o odgovoru ministrice razpravo v Državnem zboru, kajti ugotavljam, da se, navkljub temu da o tem govorimo že ves ta mandat, praktično ni še nič spremenilo. Glede na odgovore vseeno upam, da 20. julija dobimo direktorja ali direktorico, da ne bom spet kaj prejudiciral. Nisem pa dobil odgovora, kdaj bodo te manjše spremembe vložene. Tudi odgovor, ki je sledil temu, zakaj v tretjem območju kolesarjenje ni dovoljeno, v zvezi s čimer je bil predlog, da se to uredi s temi manjšimi spremembami, me ni zadovoljil. Zato predlagam, da vseeno o tem, tu se pa strinjam z ministrico, najpomembnejšem nacionalnem parku v Sloveniji, ki je za enkrat edini, opravimo razpravo in da mogoče tudi tisti, ki to spremljajo, na koncu ugotovijo, da je potrebne pri tem malo več proaktivnosti. Kajti v nasprotnem primeru Triglavskega narodnega parka ne bo več. Ker se bodo, tako kot pravilno ugotavljate, lokalne skupnosti – tako kot so se enkrat že in se je Državni zbor tudi poenotil, da spremenimo zakon – verjetno ponovno poenotile, da glede na to, da nihče ne odreagira na pripombe in da niti manjših popravkov nismo sposobni v treh letih sprocesirati, takega parka, ki ne funkcionira in ne želi slišati pripomb, ne rabimo.
Dr. Franc Trček, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman ter ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem skupaj, preostalim za tem ovalom! Začel bom takole. Mi vsi, tako v Državnem zboru kot tudi v izvršilni veji oblasti, seveda nismo zgolj državljanke in državljani Republike Slovenije, ker drugače teh odgovornih funkcij ne bi mogli opravljati. Mi vsi smo tudi sestavni del lokalne samouprave, smo še vedno tudi občani in občanke. Živeči, izhajajoči iz nekih občin, s takimi in drugačnimi težavami in večino delovnega časa prisotni v Mestni občini Ljubljana. Ne glede na naša ideološka in politična prečenja nam bi moralo biti v skupnem interesu to, kar sem že večkrat opozarjal v skoraj treh letih tega sklica, da neka lokacija ne bi bila določujoča. Kaj to pomeni? Da nekdo, ki je, ne vem, s koncev – tam sedi – iz katerih izvira gospod Mahnič, ali s koncev, iz katerih jaz izviram, ali s koncev Triglavskega narodnega parka ali iz Kopra, Nove gorice, potem se že neha, vrhniški, logaški konec [[…]]ne bi bil prikrajšan zaradi tega, ker je pač tam doma, po domače povedano. Če preidem k mojemu vprašanju, moram reči, da zelo rad in zelo zvesto prebiram revizijska poročila Računskega sodišča. Prebiram jih tudi zaradi tega, ker moram reči, da je to organ v tej državi, ki je v 21. stoletju – njihovi povzetki, njihova poročila so lična, od njihovih infografik bi se lahko kaj naučil tudi Državni zbor in tudi izvršilna veja oblasti. Današnja tema je tema, s katero nekako, mlajši bi rekli, težim tako predsedniku Vlade kot resornemu ministrstvu za lokalno samoupravo, ki spada pod Ministrstvo za javno upravo, ki ima sicer največ raznolikih vsebinskih nalog. Gre za revizijsko poročilo o financiranju primerne porabe občin prve polovice tega mandata. Da mi ne bo zmanjkalo časa bom zelo kratek. Zanimajo me naslednja dejstva. Izhajam iz omenjenega poročila Računskega sodišča, iz katerega je zelo jasno razvidno: da Ministrstvo za javno upravo nima evidence nalog, katerih stroški naj bi se upoštevali pri določitvi povprečnine. Da za leti 2014, 2015 Ministrstvo za finance ni v celoti upoštevalo predpisanih rokov in aktivnosti. Da se primerna sredstva za občine ugotavljajo brez podatkov kakovosti in učinkovitosti izvajanja. Da ministrstvo, pristojno za lokalno samoupravo, ne pozna konkretne podlage, po kateri so bili določeni korekcijski faktorji, in še bi lahko nadaljeval. Da imata obe ministrstvi nalogo pripraviti in usklajevati sistemsko zakonodajo na področju financiranja občin. Iz tega daljšega revizijskega poročila se vidi, da so tukaj velike težave, da ni ustrezne komunikacije med vami. Celo je decidirano napisano, da je Vlada delno in pomanjkljivo obveščana o teh zadevah. Zdi se mi, da je to skrajno nedopustno in pričakujem odgovore.
Ministrica za finance mag. Mateja Vraničar Erman ter minister za javno upravo gospod Boris Koprivnikar, imata besedo za odgovor.
Hvala lepa. Sem rahlo v zadregi, ker ne vem čisto točno, kakšno je vprašanje, ampak se bom navezala na revizijsko poročilo Računskega sodišča. V revizijskem poročilu je navedena cela vrsta priporočil in zahtev za odzivno poročilo. Na tem delamo in rešitve usklajujemo. Ne morem se strinjati s trditvijo, da v tem mandatu, se pravi od leta 2014 dalje, ni bilo ustrezne komunikacije oziroma da nismo poskušali usklajevati vprašanj v zvezi s financiranjem občin. Res pa je, da so bila pričakovanja občin veliko višja kot pa javnofinančne zmožnosti. To ni posebnost samo na ravni financiranja občinskih nalog, to je situacija pravzaprav na celi vrsti različnih področij javne porabe. Ne samo zaradi poročila Računskega sodišča, ampak tudi zaradi tega, ker smo sami prepoznali potrebo po tem, smo pristopili k prenovi Pravilnika o določitvi podprogramov, ki se upoštevajo za ugotovitev povprečnine, povprečnina pa je pravzaprav tesno povezana s primerno porabo občin. Tega v tem trenutku usklajujejo oziroma smo z občinami izvedli usklajevalni sestanek. Žal moram ponovno ugotoviti, da bo težko doseči soglasje, glede na to, da so pričakovanja, kaj vse bomo še dodali med obvezne naloge občin, velika, medtem ko je realnost nekoliko drugačna. Vendarle upam, da bomo dosegli dogovor in da bomo vsaj v tem delu lahko zgodbo prenovili. Novela Zakona o financiranju občin pa je tudi že v Državnem zboru, ampak več o tem verjetno minister. Hvala.
Minister, imate besedo.
Hvala, spoštovani predsednik, kolegica za te besede in spoštovani poslanec za vprašanje. Na kratko. Vesel sem, da ste omenili gospoda Mahniča, ker prihajava iz iste vasi, in mislim, da nama je tam prav udobno. Glede evidence nalog in samih ugotovitev Računskega sodišča moram reči, da jih pozdravljamo, zato ker smo, še preden je prišlo do samih ugotovitev Računskega sodišča, že začeli delati točno na teh nalogah, ki jih je tudi ministrica omenila, pomeni na jasnih določitvah, kaj so obvezne izvorne pristojnosti občin, in tudi jasnih določitvah, kaj so tiste naloge, ki dejansko pomenijo podlago za financiranje. Zakon o financiranju občin rešuje točno to vprašanje, izboljšuje, če tako rečem, poštenost financiranja, da imajo tiste naloge, ki dejansko občinam prinašajo večje obremenitve, tudi pri izračunu primerne porabe dejansko večjo težo. Gre predvsem za predšolske otroke in starejše. In tukaj dejansko stvari tudi spreminjamo. Glede same komunikacije med Ministrstvom za javno upravo in Ministrstvom za finance pa moram reči, da je ta praktično dnevna. Da skupaj sedimo na pogajanjih in da težko rečem, da imamo zaradi tega težave. Bodo pa tudi odločitve Računskega sodišča pomagale, da bomo lažje argumentirali Zakon o financiranju občin, ki je pred vami, in tudi zagotovili bolj jasno, transparentno in tudi pravično razporejanje sredstev, ki so nam na voljo. Kot rečeno, ta pa so omejena tako kot za vse druge porabnike javnih sredstev.
Dr. Franc Trček, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo, obema. Kakorkoli že obračamo, neka domača naloga ni bila narejena. Del krivde je tukaj tudi na strani županov, nekaterih, določenih, močnih. Dajmo biti odkriti. Del krivde je tudi v tem, da – naslednje leto bo v bistvu četrt stoletja, kar smo šli v reformo lokalne samouprave, ki se je potem začela v praksi izvajati leta 1994 – po četrt stoletja tudi v neki bolj zreli in bolj delujoči parlamentarni ustavni demokraciji bi bil čas za temeljiti premislek in spremembo in reformo lokalne samouprave, ki se seveda ne more delati na horuk. Seveda se verjetno bolj kot kdo drug tukaj zavedam, ob bivših županih, podžupanih, ki sedijo noter med nami 90, omejenosti nekih sredstev. Ampak iz tega, kar ste predlagali, iz tega, kar govorite, je razvidno, da mi dejansko ne gremo dovolj daleč v nekem premisleku. Vse primerljive države imajo različne range občin. Po navadi imajo tri, štiri različne per capita, na občana, preračunane zneske. Zakaj? Zato, ker je tudi obseg nalog različen. In seveda, nekdo bo takoj začel bentiti, ja, mi iz bolj perifernih občin bomo še bolj prikrajšani, kar v praksi ni res, ker imajo manjši obseg nalog in dejansko potem dobijo na ta način nekaj več denarja, v bistvu za izenačevanje. Recimo, ena od pripomb Računskega sodišča je bila tudi, citiram: »Sistem bi lahko bolje upošteval objektivne razlike med občinami.« Zelo podobno je bilo pri tem, kar je prej ministrica za okolje in prostor odgovarjala. Mi dejansko ne gremo v te spremembe in zlasti v tem mandatu bi lahko šli, ker nas je toliko novih prišlo v to bajto, ki nismo pod vplivom županskega lobija. In tukaj bi lahko gospod Koprivnikar, ki ste bili dober retorik, najboljši minister, pa ste dejansko padli na tem.
Najprej ministrica ali minister? Minister, prav. Besedo ima minister za javno upravo, gospod Boris Koprivnikar. Potem pa ministrica.
Hvala za besedo. Bom kratek. Želel sem samo to poudariti, da glede na trenutno stanje, ki se v občinah odvija, mogoče bo ministrica za finance več povedala, glede na zadolženost, glede na prihodke, glede na gibanje povprečnine bi težko rekli, da se stanje ne izboljšuje. Kar se tiče reforme lokalne samouprave. Pred kratkim smo sprejeli tudi strategijo razvoja lokalne samouprave, ki naslavlja točno to vprašanje. Naloge so pri nas za vse občine enake. Vsi imajo isti nabor nalog, problem je samo v tem, da imamo občine z od nekaj sto do nekaj sto tisoč prebivalci. Tukaj je tista temeljna razlika, in to poskušamo tudi deloma z zakonskimi spremembami naslavljati. Da bi pa imeli različne range občin kot take, to je pa materija, ki bi jo morali nasloviti v temeljnih dokumentih te države, in če bi to materijo odprli, potem je pa to seveda vprašanje za Državni zbor in za tako politično odločitev. Naloga Ministrstva za javno upravo je, da zagotavlja urejeno delovanje in v sodelovanju z Ministrstvom za finance tudi stabilno financiranje lokalne samouprave, to pa s tem zakonom samo še izboljšujemo.
Besedo ima zdaj še ministrica.
Hvala lepa. Lahko se strinjam, da bi bil na mestu temeljitejši premislek glede spremembe sistema financiranja lokalne samouprave, ampak tako kot je že minister povedal, financiranje je samo posledica nekega stanja, ki se ga najprej oblikuje. Zagotovo so te spremembe možne samo, če so na spremembe pripravljene ne le država, ampak tudi občine. In tudi na tem področju lahko enako kot na marsikaterem drugem ugotovimo samo to, da smo v Sloveniji zelo zadržani do kakršnihkoli sprememb. Dodatno k opozorilom Računskega sodišča pa bi vendarle za konec rada povedala tudi, da med drugim Računsko sodišče opozarja oziroma pritrjuje temu, da je treba pri določitvi povprečnine upoštevati tudi makroekonomsko stanje sektorja država, torej fiskalno pravilo, in v to smer pravzaprav z občinami na dejanski ravni delujemo že od leta 2014 dalje. Hvala lepa.
Dr. Franc Trček, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Se strinjam, da smo nekako cepljeni proti spremembam, ampak veste, odgovornost politike je, da premisli neke sisteme, da predlaga spremembe in da te spremembe tudi utemelji. In tu mi nekako potrebujemo neko drugo novo in drugačno politiko. Neko politiko, ki ne bo zgolj resetiranje, ker vemo, kaj pomeni računalniško resetiranje; isti operacijski sistem se zažene ponovno. In tu je ta sklic državnega zbora, vključno z derogacijo dela tega državnega zbora, žal, padel. Moram priznati. Nekako se bojim, da take priložnosti za reformo lokalne samouprave v naslednjem sklicu ne bo. Kakorkoli že obračamo, iz tega revizijskega poročila zelo jasno izhaja to, kar jaz v bistvu tulim tu že tretje leto. Da dejansko mi v tej državni niti več ne vemo, kolikšen je obseg tega, kar zvrnete s strani Vlade požegnano preko parlamenta na občino. Seveda, kot bi rekli Angleži, sta za čaj ob petih potrebna dva. Ampak jaz prihajam iz Maribora. Tretjino mandata sta se morala moj župan in predsednik Vlade pogovarjati, kdaj in kako pa če se bosta sploh srečala, ter sta iskala neke razloge, kdo je bolj kriv za to, da se ne moreta dogovoriti, da bi se srečala. V odgovoru na vprašanje kolegu glede Triglavskega narodnega parka je ministrica rekla, dobro, bomo nekako vključili potem občine. Pri tej strategiji lokalne samouprave vam bodo deležniki s strani lokalne samouprave rekli, da niso bili dovolj upoštevani, da sploh niso bile vključene njihove pripombe in tako naprej. Verjetno, kot bi rekel meni priljubljen avtor, »vsaka priča laže svojo resnico«, ampak odgovornost vseh nas v politiki je, da premislimo te spremembe in dejansko gremo v te spremembe. Navsezadnje tudi zaradi drobljenja denarja. Mi vsi vemo, da nas starajoča se populacija stane in da nas izobraževanje stane. In zakaj ta denar drobimo? Zakaj ne bi tega denarja navsezadnje centralizirali in občinam prepustili neke druge naloge? Seveda bodo župani takoj noreli, ampak to bi bila odgovorna politika in bi potem občine imele tisti denar, ki bi mogoče bil nekoliko razvojen, sedaj ga pa v bistvu, razen redkih izjem, skorajda nimajo. To so premisleki, ki jih moramo premisliti, in tudi zato predlagam razpravo, čeprav se bojim, da bo koalicija to mojo željo preglasovala v škodo vseh nas občank in občanov. Hvala za besedo.
Dr. Franc Trček, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 11. julija 2017, v okviru glasovanj. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Gospod Marko Ferluga, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču.
Hvala za besedo. Pozdrav ministricam in ministroma! Franci, srečno. Minister, sami dobro poznate to zgodbo, ki se je zgodila 5. 7. na Koroškem, kjer smo bili priča filmskemu ameriškemu lovljenju podivjanega voznika. Vključenih je bilo nič koliko policijskih patrulj, zaustavljanje se je izvajalo na takšen in drugačen način, možakar, ki je bil pod vplivom alkohola pa verjetno še česa, je en policijski avto praktično porinil do Drave in hvala bogu so ti policisti ostali živi. Morali so streljati v gume, naredili so blokado in na koncu koncev, ko se je ta zgodba nekako končala, je ta, bom rekel, človek, ki je strah in trepet, šel lepo mirno domov. Vem, da mi ne boste mogli dati nekega konkretnega odgovora, ker je preiskovalni sodnik ali pa tožilec neodvisen, suveren in tako dalje, ampak gre za en koncept tega, kaj bomo mi v naši domovini dovolili kot sprejemljivo. Če bomo to dovolili kot neko sprejemljivo vedenje, da se takšne ljudi tako nonšalantno pusti ven, potem mislim, da smo zgrešili koncept. In sploh narobe je tudi to, da se dejansko daje nek napačen signal, bom rekel, mladim objestnežem, ker mislim, da je star nekje 30, 33 let, saj ni važno. Že tako imamo veliko prometa, veliko prometnih nesreč in že veliko, kot rečeno, teh objestnežev in nesprejemljivo je, da tak človek meni nič, tebi nič odkoraka domov. In izgleda, kot da so bili ti trije poškodovani policisti samo, bom rekel, neka kolateralna škoda v tej zgodbi in da se jih niti ne vidi, kot da so to tudi ljudje, in da so bili pripravljeni tvegati svoje življenje, da tega človeka ustavijo, ker s takim obnašanjem zagotovo ne sodi na cesto. Zanima me vaše mnenje: Kako naj bi dali neko adekvatno sporočilo tudi javnosti, tudi ljudem, ki si želijo, da se ve, kaj je prav in kaj narobe, in za tisto, kar je narobe, da se tudi kaznuje? Hvala.
Minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič, imate besedo za odgovor.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani poslanec, poslanke in poslanci, kolegica! Če je vaše vprašanje izraz obsodbe tovrstnih dejanj, ga absolutno pozdravljam. Tudi sam osebno menim, da je treba kazniva dejanja, usmerjena zoper, recimo, preprečitev uradnega dejanja uradni osebi, ali napad na uradno osebo, konkretno policiste, obravnavati izjemno strogo. Ne zato, ker bi bili nekaj posebnega, ampak zato, ker so pri svojem delu izpostavljeni takim ali drugačnim nevarnostim. Splošno znano dejstvo je, da večina pravnih sistemov tako ali drugače kršitve oziroma kazniva dejanja, preprečitve uradnega dejanja ali napade na uradno osebo obravnava temu primerno strogo. Mislim, da se sporočilo lahko da seveda tudi skozi tak pogovor, skozi takšna vprašanja ali odgovor ministra, in v tem delu seveda vaše vprašanje pozdravljam. Se pa seveda oba zelo dobro zavedava, da kot minister za pravosodje ne bom dal nobenega predhodnega prejudica, kaj se je zgodilo, ker ne jaz ne vi konkretno ne veva, kaj se je sploh zgodilo. Prejšnji teden sem bil službeno odsoten, tako da podrobnosti ne poznam, za primer vem iz medijev, podrobnosti niti ne bi mogel direktno pridobiti. Ne vem, ali je bilo v konkretnem primeru odrejeno policijsko pridržanje, ki lahko traja 48 ur, ali je bila oseba privedena k preiskovalnemu sodniku, ali je tožilstvo podalo predlog za pripor ali ne, ali je preiskovalni sodnik odločal. Kar se mene tiče, so to [[…]]Kot rečeno, teh podatkov nimam. Tudi če bi te podatke imel, oba veva, da se ne bi mogel konkretno do tega opredeljevati, razen če bi šlo za sum kakršnekoli kršitve, ki bi lahko zahtevala kakšen nadzor v razmerju do tožilstva ali Policije. Še vedno pa verjamem, da taka zadeva, kot se je zgodila, ne bo mogla ostati brez epiloga skozi kaznivo dejanje, in verjamem, da se bo kazenski pregon nadaljeval oziroma začel na podlagi ovadbe in kasneje obtožbe. Ampak pustimo času čas. Pod črto, ne da bi komentiral konkreten dogodek, o katerem, kolikor mi je jasno, oba veva samo iz medijev, je pa seveda dejstvo, da je treba z vso resnostjo obravnavati kazniva dejanja zoper uradne osebe. Pod to pa se kadarkoli in vedno podpišem. Hvala.
Gospod Matjaž Nemec, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Obžalujem, da se moram po lanski jeseni ponovno oglasiti z isto tematiko, govorim namreč o Akademiji umetnosti Univerze v Novi Gorici. Lansko jesen so bili mediji polni hvalospevov, ko je Goriška po 72 letih dobila prvo akademijo izven Ljubljane in prvo akademijo po drugi svetovni vojni, in to na območju, kjer je senzibilnost toliko večja – govorim o zahodni meji – in sama akademija je locirana v italijanski Gorici. Jasno je, da smo Socialni demokrati pri tovrstnih vprašanjih zelo zadržani, ko govorimo o dodeljevanju koncesij. Jasno je, da mi zagovarjamo javno šolstvo, dostopno vsem. Jasno je tudi, da smo zelo senzibilni do vprašanj, ki se dotikajo zahodne meje; vemo, da je samo z Osimskim sporazumom skoraj 200 tisoč ljudi, Slovencev, ostalo onkraj meje. Zavedamo se tudi perspektive Evropske unije, zato izjemno srdito gradimo dobre medsosedske odnose z italijansko stranjo. Mislim, da tudi zelo uspešno. Sam kot predstavnik tega območja lahko zatrjujem, da imamo izjemno dobre odnose. Ampak predvsem se mi je zdelo pomembno izpostaviti to vprašanje še enkrat zaradi ozaveščanja Vlade, vašega ministrstva, kako pomembno je tudi ohraniti prisotnost slovenskega življa na tem območju. In seveda, Akademija umetnosti Univerze v Novi Gorici je ena od teh institucij. Ne samo to, ima edinstven program, zelo je povezana v regionalnem smislu, ne samo čezmejno, ampak tudi širše. Ima soglasje tudi ostalih akademij in univerz in seveda je obdana z velikim interesom ne samo slovenskih prebivalcev, hrvaških, italijanskih, ampak tudi drugih. Če me spomin ne vara, na prvi stopnji več kot 23 % posameznikov prihaja iz drugih držav, na drugi stopnji celo več, ti poslušajo in se učijo tudi v slovenskem jeziku. Rad bi poudaril eno dejstvo: ne gre za privatno šolo. Gre za Univerzo v Novi Gorici, ki je v lasti dveh občin. Obe občini prihajata z goriškega konca, zato težko govorimo, da je zasebne narave. Kvečjemu jo lahko poimenujemo nejavna univerza. Spoštovana ministrica, zanima me: Kakšna bo naša odgovornost, odgovornost naše vlade, če bo poslovanje te iste univerze, o kateri sem govoril, omejeno ali pa celo v prihodnjem šolskem letu ne bo več vpisa? Hvala lepa.
Ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Maja Makovec Brenčič, imate besedo za odgovor.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanec gospod Nemec, spoštovani prisotni! Naj najprej uvodoma pojasnim, da je Univerza v Novi Gorici ena izmed slovenskih univerz, vendar po obliki pravne subjektivitete ni javna univerza oziroma njen ustanovitelj ni Republika Slovenija. Prej ste namreč navajali poimenovanje privatno, torej zasebno oziroma javno. Dejstvo je, da Univerza v Novi Gorici ni javna univerza, kot je javna univerza v Ljubljani, na Primorskem in v Mariboru, zato je seveda tudi način njenega financiranja drugačen, in sicer se razlikuje od financiranja treh javnih univerz, ki temeljijo na javnem sistemu in seveda tudi na osnovnem jedru, ki ga tvorijo javne univerze, zato ima drugačen pristop pri pridobivanju in seveda tudi možnosti pridobivanja različnih virov sredstev. Zakaj to poudarjam? Financiranje javnih visokošolskih zavodov je natančno definirano v 72.a členu ZViS, ta tudi opredeljuje način financiranja vseh institucij, ki so v okviru Republike Slovenije ustanovljene kot javne, govorim o visokošolskih institucijah. Zakaj poudarek temu? Tisto, kar se financira skozi to, je študijska dejavnost rednega študija za 1. in 2. stopnjo, s študijem povezane interesne dejavnosti študentov, investicije, investicijsko vzdrževanje in nacionalno pomembne naloge za področje visokega šolstva, potem pa tudi delovanje, investicije in seveda tudi vzdrževanje univerzitetnih knjižnic. Točki 1 in 2, ki sem ju zdajle omenila, sta dejavnosti, ki se financirata javnim visokošolskim zavodom in zasebnim visokošolskim zavodom, ki pa imajo koncesionirane študijske programe. In to je potem podlaga za ustrezno, tudi javno, financiranje, torej financiranje iz proračuna, če so koncesije podeljene. Medtem ko se aktivnosti v točkah od 3 do 5, torej v teh, ki se tičejo investicijskega vzdrževanja, delovanja knjižnic in tudi same opreme, financirajo samo javnim visokošolskim institucijam. Poseben položaj ima seveda še 6. alineja, to je nacionalno pomembno izvajanje aktivnosti za nacionalno pomembne naloge. Tam pa je izvajanje in tudi financiranje glede na dodeljeno izvajanje pomembnih nalog po sami instituciji, kajti tukaj se tudi institucije s tako imenovanimi pooblastili nacionalnih nalog razlikujejo. Univerza v Novi Gorici je kljub ustanovitvi s strani subjektov javnega prava – ker ste omenili, da so občine seveda tiste, ki so spodbudile in tudi ustanovile to institucijo – zasebni visokošolski zavod, njeno financiranje je neposredno iz državnega proračuna mogoče zgolj za prvi dve aktivnosti, torej tisti, ki ju koncesioniramo, to so študijska dejavnost rednega študija in s študijem povezane interesne dejavnosti oziroma izvajanje nacionalno pomembnih nalog tam, kjer je kadarkoli lahko to tudi podeljeno posebej na instituciji. Zelo pomembno je torej razlikovati, kaj je javna institucija, ustanovljena v skladu z jurisdikcijo Republike Slovenije kot javni visokošolski zavod, ki ga ustanovi Republika Slovenija in seveda da soglasje recimo v prvih primerih ustanovitev tudi parlament, in kaj so tako imenovani koncesionirani zavodi. Univerza v Novi Gorici ima seveda poseben status, ker ima neposredno zasebni del in javni del, ki pa je koncesioniran skozi ugotovitev izpolnjevanja vseh akreditacijskih in drugih pogojev in podelitev koncesij tudi iz namena izvajanja vsebin, ki so drugačne, ki plemenitijo, ki dodajajo, bogatijo visokošolski prostor. Ker gre za akademijo, ki pa nima podeljene koncesije, kar ste tudi sami prej omenili, seveda nastane težava v financiranju in zato je tukaj tudi ustrezno vodeno, upravljano, seveda tudi postopkovno, izvrševanje vseh aktivnosti pomembno povezano s samo Univerzo v Novi Gorici, torej s tistim njenim zasebnim delom oziroma načinom upravljanja in vodenja tega dela. Zato v tem primeru mi ne moremo kakorkoli neposredno financirati same akademije, čeprav se močno zavedamo ravno pomena, ki ste ga vi izpostavili, ne le nacionalnega pomena na nek način preko meje, ampak seveda tudi bogatenja celotnega prostora skozi aktivnosti, ki jih akademija izvaja. Res pa je, da pravne podlage za to ni, Računsko sodišče jo je tudi ovrglo, tudi v drugih primerih koncesij imamo poročilo Računskega sodišča, zato tudi pripravljamo novo zakonodajo na tem področju.
Gospod Matjaž Nemec, imate besedo.
Hvala lepa, gospa ministrica, za odgovor. Žal z vašim odgovorom nisem zadovoljen. Razumem, da ste vi zavzeli jasno stališče, ki se ne premakne v zadnjem letu niti za milimeter. Ampak veste, če bi veliki ljudje v slovenski zgodovini razmišljali tako birokratsko, ne bi nikamor prišli. Razumem, da mi vi lahko citirate vse razloge, zakaj se ne da, ampak jutri, ko te šole ne bo več v stari Gorici, v italijanski gorici, kjer je prisoten slovenski jezik, kjer je prisoten slovenski narod že stoletja [[…]]Naj vas namreč spomnim, da je bilo več kot sto let nazaj to mesto polno v veliki večini slovenskega naroda, za razliko od vseh ostalih narodnosti. In bi poudaril še eno zadevo. Kot generacija, ki zamuja svojo priložnost, se ne morem nehati boriti za to, da le sprevidimo, kaj je interes, ne pa samo formalnopravna razlaga nekih statusov. A veste, gospa ministrica, pred nekaj meseci je odjeknila novica, da je Republika Madžarska financirala nogometni klub v Lendavi. Pa vemo, zakaj je to bilo v Lendavi, ne pa v Novi Gorici ali pa v Kopru. O tem govorim, o narodni zavesti. O tem, kako smo mi kot politiki odgovorni, da na prijateljski način z evropsko perspektivo krepimo slovenski živelj tudi onkraj meja. To je naša odgovornost. Ne pa da se spotikamo ob formalizme. Če že o formalizmih govorimo, potem se lahko povprašamo, kaj smo od ustanovitve do danes naredili za to, da bi ta šola spadala v okvir. In še enkrat naj poudarim, ne gre za zasebno šolo, ampak gre za šolo v lasti goriških občin. Hvala lepa.
Prosim, mir. Mir! Ministrica, želite odgovoriti?
Samo na kratko. Povsem razumem to situacijo, predvsem pa je pri tem pomembno razumeti tudi to, da potrebujemo urejanje zakonodaj na način, ki bo transparenten in enovit za vse tovrstne institucije. Tukaj pa, kot ste sami omenili, tudi Socialni demokrati nasprotujete uvedbi koncesije, in sicer zasebnemu videnju šolstva nasploh, kar pomeni, da bomo morali vendarle najti pravi jezik, kako pa postopati v takih entitetah, ki so nacionalno ključne v smislu ne le ohranjanja, širjenja, umeščanja seveda tudi slovenskega jezika preko meja, pa ne le jezika, tudi ustreznih bogatih razvojnih programov. Seveda bo treba tudi soočiti različnost stališč in predvsem videnja izvrševanja ustreznih postopkov, ki pa dajejo ustrezno, tudi hkrati pravno, podlago, ki mora biti zato, da lahko kakršnakoli plačila izvršujemo tudi iz javnega proračuna.
Gospod Matjaž Nemec, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Hvala lepa. Kot sem uvodoma povedal, resnično je, res je, Socialni demokrati imamo določen pogled, ki spodbuja javno šolstvo – tako kot tudi zavedanje trpljenja tako ranljivega območja, kot je zahodna meja – in te prijateljske odnose, ki so naša skupna perspektiva. Ampak glede na izkušnje, ki jih imam z ministrstvom v zadnjem obdobju, se mi zdi, da to razmišljanje ne gre v enako smer. Spotikamo se ob neke birokratske prepreke in ne iščemo rešitev. Zato se mi zdi, da bi tovrstna razprava lahko pospešila določene procese. Kaj lahko se zgodi, da z naslednjim šolskim letom tiste institucije, o kateri smo govorili danes, na jesen ne bo več. Hvala lepa, gospod predsednik.
Gospod Matjaž Nemec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 11. julija 2017, v okviru glasovanj. Gospod Žan Mahnič, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovana ministrica, spoštovani kolegi poslanci, moje poslansko vprašanje se nanaša na ravnanje policije na koncertu Nosil bom rdečo zvezdo, ki je potekal 29. junija na Kongresnem trgu. Preko maila sta se na mene obrnila dva državljana, ki sta se udeležila tega shoda. Na tem shodu smo lahko na eni strani videli zastave bivše države Jugoslavije, na drugi strani slovenske države. Za Slovensko demokratsko stranko je država sedanjosti in država prihodnosti slovenska zastava, država, ki pa simbolizira neke druge totalitarne čase, pa jugoslovanska. Policija je na tem shodu obravnavala tiste, ki so imeli v rokah slovenske zastave in mirno nasprotovali temu shodu. Tukaj je uradna izjava gospe, ki jo je dala tudi policiji. Na hitro, da samo, da nekaj povzamem. »Mi smo stali za policijskim trakom, tako kot smo policistom obljubili. Zraven mene je stal Marko Andolšek, v rokah je držal plakat. Pred nami je stala vrsta policistov. Bili so razporejeni kakšen meter narazen. Druga vrsta policistov je obrnjena k rdečezvezdašem. Vmes je bilo okoli 3 metre prostora. Na enkrat sem zagledala žensko manjše postave, z redečimi lasmi, ki je stala za policistoma malo sključena ter se nagibala malo levo, malo desno. Naenkrat je skočila med policistoma pred Marka, zgrabila plakat in ga strgala. Del plakata je držala v roki in skušala pobegniti. Marko je stegnil roko in jo prijel, nakar sta dva policista Marka zgrabila z grobim policijskim prijemom, da je bil že skoraj na tleh. Izgledalo je, kot da ga davi s tistim agresivnim prijemom. Tudi žensko je držal policist. Mislim, da sta bila zraven dva. Gledala je proti nam in se zaničljivo smejala. Marko jo je samo prijel, ker je branil svoj predmet. Ona je vdrla k nam in napadla Marka. Zakaj jo je policija spustila do nas in zakaj je niso ustavili, preden je napadla, pa ne vem.« Zdaj imam pa tukaj plačilni nalog, ki mi ga je omenjeni gospod Marko poslal. Njegova izjava je: »Povem, da sem na Kongresnem trgu držal transparent, mimo je prišla očitno nasprotnica, pod policijskim trakom, in mi iz rok brez besed iztrgala transparent. Ženska je skušala takoj pobegniti in sem jo od zadaj prijel okoli bokov in dobil nazaj svoj plakat. Vskočila je policija in me prijela okoli vratu in potegnila nazaj. Še zdaj me boli vrat od prijema policije.« Naj samo spomnim na 160. člen Zakona o kazenskem postopku: »Tistemu, ki je zasačen pri kaznivem dejanju, za katero se storilec preganja po uradni dolžnosti, sme vsakdo vzeti prostost. Nato ga mora takoj izročiti preiskovalnemu sodniku ali policiji.« In kaj je ugotovila naša policija? Dala mu je globo 250 evrov z zbiranjem obvestil od policista Matjaža Berkopca, da mu je ženska vzela plakat, on pa jo je začel daviti in odrivati stran od sebe, želel jo je udariti. To se pravi, Andolšek Marko je žensko odrinil stran od sebe in jo želel udariti. Zanima me, gospa ministrica: Kako komentirate ravnanje policista? Od kdaj je v Republiki Sloveniji na javnem shodu prepovedano nositi slovenske zastave?
Ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar, imate besedo za odgovor.
Hvala za besedo, predsednik! Spoštovani poslanec Mahnič! Verjamem, da razumete, da ideološke razprave niso moja domena, vsaj ne v tem formatu, zato se bom oprla na dejansko stanje, kakor mi je znano, kolikor sem o njem obveščena, in povzela ukrepanje policije, pri čemer je seveda tudi pri mojih izvajanjih merilo strokovno, zakonito in sorazmerno delo policije. Upravna enota Ljubljana je izdala dovoljenje za izvedbo javne prireditve na Kongresnem trgu v Ljubljani, z naslovom Pevski zbor Pinko Tomažič in Svetlana Makarovič, ki se je kasneje oglaševala pod naslovom Nosil bom rdečo zvezdo. Istega dne, torej 29. junija, je na Trgu Republike v Ljubljani potekala tudi prireditev, prijavljena kot Proslavitev oddaje referendumskih podpisov. Policija je kot zmeraj pripravila varnostno oceno in na podlagi le-te tudi načrt varovanja obeh prireditev. Menim, da je dejansko stanje izjemnega pomena pri odgovarjanju na vaše poslansko vprašanje, ker v določenem delu se bova seveda tudi pokrivala, pa mislim, da se bo tudi na ta način dalo pojasniti to, kar sprašujete. Ob deveti uri so udeleženci prireditve na Trgu republike odšli na Kongresni trg in nato v park Zvezda, tam so pričeli tudi s piščalkami in trobljenjem povzročati hrup, vendar to ni imelo neposrednega efekta na prireditev na ploščadi Kongresnega trga. Ampak glede na to, da je bila dejanska situacija takšna, kakršna je bila, so zaradi velike nevarnosti – torej s strokovnega vidika – da bo prišlo do množične kršitve, policisti seveda potem omenjeni skupini začasno omejili gibanje s trakom Policija in s postavitvijo policistov posebne policijske enote v kordon na sredini parka. S tem ukrepom so razmejili udeležence obeh prireditev, kar ste nekako tudi vi zajeli v svoji predstavitvi dejanskega stanja. In res je, ob 21.25 je pred policisti posebne policijske enote kršiteljica iztrgala plakat enemu izmed udeležencev prireditve, le-ta pa jo je odrinil in hotel udariti. Policista posebne policijske enote sta uporabila prisilna sredstva, fizično silo, in s tem preprečila nadaljnjo kršitev in obema kršiteljema je bil izdan plačilni nalog po prvem odstavku 6. člena Zakona o varstvu javnega reda in miru, tako da tisto vaše sklicevanje na Zakon o kazenskem postopku ureja eno določeno, drugo materijo, ni v prvi vrsti pri tej situaciji, o kateri govorimo. Če gremo naprej, da do konca pojasnim, kako je ta dan pravzaprav potekal. Organizator Vili Kovačič je bil nato s strani policistov policijske postaje PP Ljubljana ponovno opozorjen, da prireditev ne poteka v skladu s prijavo. Po opozorilu je pozval udeležence svoje prireditve, da odidejo nazaj na Trg republike, kar so potem tudi upoštevali in odšli nazaj. Policisti posebne policijske enote so se nato ob 21.40 umaknili in istočasno zaključili začasno omejitev gibanja. V tem času je na anonimni telefon prišla tudi prijava, da je nastavljena bomba. Policisti so vse preiskali, ampak sumljivih predmetov niso našli. Prireditev zaradi najave ni bila motena ali prekinjena, seveda pa bo zoper neznanega storilca podana kazenska ovadba zaradi suma storitve kaznivega dejanja zloraba znamenj za pomoč in nevarnost po 309. členu Kazenskega zakonika. Prireditev na Kongresnem trgu, ki se je je udeležilo okoli 3 tisoč ljudi, je potekala v skladu s programom in se zaključila nekje okrog polnoči. Je pa bil zaradi suma prekrška voden postopek ugotavljanja identitete za nekje deset oseb. Tako da to je to, kar se tiče dejanskega stanja. Upam, da sem vam uspela pojasniti, kakšno je bilo ravnanje policije in kaj se je pravzaprav tistega dne dogajalo.
Gospod Žan Mahnič, imate besedo, da obrazložite zahtevo za dopolnitev odgovora, ampak prosim, tokrat brez osebnih imen.
Ne vem, kje piše, da se ne sme osebnih imen tukaj v parlamentu omenjati. Gospa ministrica, dejali ste, da ideološke razprave niso v vaši domeni. Ne vem, kje je bila moja razprava ideološka. Jaz sem predstavil dejstva takšna, kakršna so bila, povedal pa sem, kaj je slovenska zastava in kaj je zastava bivše SFRJ. Saj to je, mislim da, jasno. Da so omejili dostop s trakom. Saj tako so se dogovorili, kot je gospa sama rekla, da so jim policisti rekli, da naj bodo tam, pri sidru. Niste mi pa odgovorili na bistveno vprašanje. Od kdaj je prepovedano nositi slovensko zastavo na javnih shodih? Da si pri nas oglobljen, če imaš na shodu slovensko zastavo, če pa nosiš zastavo države, ki spada ravno tako pod totalitarne, kot je spadala zastava nacistične Nemčije, pa očitno nisi oglobljen. Če želite ideologijo, gospa ministrica, mislim, da se je tukaj policija ideološko postavila, tako kot v primeru prepovedi koncerta Thompsona. Tisti koncert so prepovedali, ker naj bi imel pevec določena sovražna stališča do tujih narodov, konkretno srbskega, tako so pač rekli zaradi njegovega svetovnonazorskega prepričanja. Vsi tukaj pa vemo, kakšne izjave ima gospa, ki je bila glavna zvezda dogodka, gospa Svetlana Makarovič. Tukaj pa policija ni rekla, da bo prepovedala dogodek zaradi njenega svetovnonazorskega prepričanja. Še enkrat, gospa ministrica, ne vem, zakaj se je gospoda, glede na to, da mu je bil iztrgan plakat – tukaj se sploh sprašujem, kako je policija lahko dopustila, da je gospa prišla mimo policije in šla pod trak; to se pravi, da je bila napaka storjena na strani policije –oglobilo, če jo je samo prijel in jo želel predati policiji. In pa še enkrat, zakaj si oglobljen, če nosiš slovensko zastavo na javnem prostoru?
Ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, predsednik. Nihče ni rekel, razen seveda vas danes, da je bila globa izrečena zaradi nošenja slovenske zastave. Še enkrat ponavljam. Obema kršiteljema je bil izdan plačilni nalog po prvem odstavku 6. člena Zakona o varstvu javnega reda in miru, ki pa ne govori o slovenski zastavi. Predlagam, da si mogoče ta člen preberete, pa bo zadeva malce bolj jasna. Kar se tiče konkretnega prekrškovnega postopka. Verjamem, da razumete, da se jaz do tega ne morem opredeljevati, ker prekrškovni postopek vodi pooblaščena uradna oseba prekrškovnega organa. Znotraj tega postopka obstaja možnost procesnih in materialnih jamstev, če je bilo dejansko stanje nepopolno ali napačno ugotovljeno. To je stvar pravnih sredstev in jaz verjamem, da bodo osebe, ki so jim bili plačilni nalogi izrečeni, tudi vse te možnosti izkoristile. Seveda pa ne morem prejudicirati izida teh prekrškovnih postopkov. Kar se pa tiče vaših ostalih očitkov. Javnosti je bilo že povsem jasno razloženo, zakaj je prišlo do prepovedi tega dogodka, koncerta, o katerem govorite. Razlog seveda ne more biti nobeno ideološko razmišljanje, ampak ocena, da bi utegnil biti ta nameravani koncert izrabljen za izvrševanje kaznivih dejanj, kar pa seveda po 6. členu Zakona o javnih zbiranjih ni dovoljeno. Sploh pa Slovenija ni prva, ki je nekako šla v tej smeri. Posamezni koncerti te konkretne osebe so že bili prepovedani, iz tega je tudi moč sklepati, da je več evropskih držav že prepoznalo, da je treba na podlagi varnostne ocene, kar je strokovni pojem, iz varnostnih razlogov torej, prepovedati te koncerte.
Gospod Žan Mahnič, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Predsednik, v skladu s poslovnikom predlagam, da se jutri glasuje, da se opravi razprava o tem, kakšne kriterije ima slovenska policija pri odobravanju ali prepovedi izhodov, koncertov, in seveda tudi o tem, kakšne kriterije ima slovenska policija pri tem, kako se izdaja plačilne naloge za nošenje simbolov, zastav domače države in seveda tudi tujih držav, tudi tistih, ki jih ni več. Gospa ministrica, prebral sem tisto mnenje policije glede koncerta Thompsona. Dajte mi povedati, kaj pa je svetovno nazorsko prepričanje, če ne ideologija. Jasno piše takoj na začetku, »zaradi svetovnonazorskega prepričanja pevca Thompsona«. To je policija pisala, tako da ne govoriti, da prepoved ni bila ideološka, ker ravno za to je šlo. In pa rekli ste, da je bilo javnosti razloženo, ja seveda, jaz mislim, da je sodišče prejšnji teden javnosti dobro razložilo, ko je odločilo, da je bila prepoved koncerta nezakonita. Tako da glavno vprašanje je, kdo bo tukaj odgovarjal, glede na to, da smo v Republiki Sloveniji. Predvidevam, da nihče, seveda pa bodo šli tisti, ki so bili oškodovani, verjamem, v tožbo. Ne vem, kako policija v tem primeru ravna, če nekdo iztrga nekomu njegov predmet, ta ga potem prime? Zdaj ne vem, tukaj si je očitno ta policist izmislil, da jo je ta, ki je branil svoj predmet, potem želel še udariti. In policija potem kar obema izda globo. Se pravi, tistemu, ki nekoga napade in mu želi vzeti njegovo lastnino, da globo, oglobi pa potem še tistega, ki to lastnino brani in prvega pridrži, da bi ga izročil policistom. Skratka, nenavadni policijski postopki, ki dajejo jasne znake, kako policija ravna, kakšna ima slovenska policija navodila. Da ne govorim tudi o Inšpektoratu za obrambo, ki vemo, kako deli kazni za nošenje simbolov, predvsem simbolov Slovenske vojske, ampak o tem kdaj drugič. Skratka, naj se opravi o tem razprava, da vidimo, kakšno policijo imamo. Predvsem pa, da se mogoče skozi razpravo dobi potrjen občutek ali pa da se ga znebi, da ta policija vsaj v takšnih primerih, kot se je zgodil, bodisi ravna bodisi ne ravna politično.
Gospod Žan Mahnič, ministrica po poslovniku sicer ne more odgovoriti. Bo pa o vašem predlogu Državni zbor odločil jutri, 11. julija 2017, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, 11. julija 2017, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 32. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.