Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 20. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Bojana Muršič, Violeta Tomić, dr. Simona Kustec Lipicer do 15. ure, Andreja Potočnik, Irena Grošelj Košnik do 11. ure, Marjan Dolinšek, Miha Kordiš, gospod Žan Mahnič, dr. Matej T. Vatovec od 15. ure dalje, Branko Zorman do 15.30 in dr. Bojan Dobovšek od 14. ure dalje. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IZVRŠEVANJU PRORAČUNOV REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETI 2016 IN 2017 PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za finance mag. Mateji Vraničar Erman.
Spoštovani gospod predsednik, hvala za besedo. Gospe in gospodje poslanci! Vlada je Državnemu zboru v obravnavo predložila novelo letošnjega Zakona o izvrševanju proračunov predvsem zaradi treh razlogov. Da bi že v letošnjem letu lahko zagotovili nemoteno izvajanje posameznih zakonov, ki so bili sprejeti po uveljavitvi ZIPRS, je potrebna dopolnitev posameznih določb. Gre predvsem za zagotovitev delovanja jamstva za vloge v bankah in za delovanje Sklada za gozdove kot proračunskega sklada po Zakonu o gospodarjenju z gozdovi v lasti Republike Slovenije. Drugi sklop sprememb se nanaša na ureditev oziroma zagotovitev vira za financiranje letošnjih investicij v vodno infrastrukturo, saj dinamika izvajanja teh investicij zahteva okrepljeno izvedbo v letošnjem letu, sicer bi lahko nastala večja gospodarska škoda. Tretje področje, ki ga naslavlja novela zakona, pa zadeva financiranje občin. Pogovori z občinami glede oblikovanja vsebine pogodb o sofinanciranju posameznih lokalnih projektov z evropskimi sredstvi iz nove finančne perspektive so pokazali, da nekaterih rešitev, ki bi bile smiselne z vidika obeh pogodbenih strani, torej občin in države, ni mogoče uveljaviti v okviru obstoječih določb ZIPRS. Gre predvsem za določbe, ki urejajo vračilo neupravičeno porabljenih sredstev. Zato se predlagata dve spremembi: podaljšuje se zakonsko določen plačilni rok s 30 na 90 dni za primer, ko je občini naloženo, da mora zaradi neupravičeno porabljenih evropskih sredstev le-ta vrniti, in občinam se omogoča mehanizem dodatnega zadolževanja, če sredstev za tako imenovane finančne korekcije zaradi nepravilne uporabe evropskih sredstev ne bi mogla vrniti v breme preostalih virov občinskega proračuna v prej omenjenem 90-dnevnem roku. Poleg tega rešitev predlog zakona vsebuje še spremembe nekaterih drugih določb, s katerimi se zagotavlja optimalnejše izvrševanje proračuna. Gre za spremembe pri evidentiranju poslov upravljanja z državnim dolgom in spremembe pri prerazporejanju pravic porabe med določenimi vrstami postavk. Kot povedano, predlagane spremembe v celoti omogočajo optimalnejše izvrševanje sprejetega proračuna za letošnje leto, zato Vlada predlaga Državnemu zboru, da predlog zakona podpre tako v drugi kot tudi v tretji obravnavi. Hvala lepa.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku gospodu Tilnu Božiču.
Spoštovani predsednik, spoštovani kolegice in kolegi! V okviru Odbora za finance in monetarno politiko smo to tematiko obravnavali v ponedeljek, to je bila 60. nujna seja 13. 6., in sicer kot matično delovno telo. Obravnavali smo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2016 in 2017. Predložila nam ga je Vlada. Prejeli smo tudi nekatera dodatna gradiva: mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje Državnega sveta in pa tudi več pisanj občin, se pravi, devet dopisov občin in tudi dopis Združenja občin Slovenije. Amandmaje smo vložile koalicijske poslanke skupine, in sicer k 2. členu, prav tako pa je vložila amandma Nova Slovenija - krščanski demokrati, pri čemer je bil ta umaknjen glede na to, da ni bil vložen v skladu s poslovniškimi pravili. V uvodni obrazložitvi, ki jo je podala državna sekretarka Ministrstva za finance, je bilo predstavljeno predvsem to, kar je bilo nekako že uvodoma omenjeno z njene strani; se pravi, da gre za uskladitev zakonov, predvsem kar se tiče jamstva za vloge, kar se tiče gospodarjenja z gozdovi, potem glede urejanja namenske uporabe sredstev za investicije v vodno infrastrukturo, glede črpanja evropskih sredstev, glede dodatnega zadolževanja občin in tudi glede nekako optimizacije pri prerazporejanju sredstev med posameznimi politikami, in sicer na način, da se optimizira poraba. Nadalje je sledila tudi predstavitev s strani Državnega sveta, kjer je bilo omenjeno, da predloga ne podpirajo, pri čemer so predvsem izpostavili problematiko povprečnin oziroma financiranja občin. Sledila je razprava in v okviru tega je bilo izpostavljeno vprašanje usklajenosti tega predloga zakona z ustavo, z Zakonom o javnih financah, kar se tiče namenskosti uporabe sredstev od presežkov dividend v elektrogospodarstvu, potem je bila problematizirana tudi povprečnina občinam, predvsem tudi z vidika skladnega razvoja in v luči nedavne odločbe Ustavnega sodišča glede subvencij za neprofitna stanovanja. Na drugi strani so bili izpostavljene predvsem dobrodošle investicije v vodno infrastrukturo, saj je po mnenju nekaterih članov – se pravi, investicij primanjkuje na tem področju in da imajo tudi močne pozitivne multiplikatorje. Prav tako je bilo izpostavljeno, da predlog zakona ne odstopa od načela integralnega proračuna. Po razpravi je tudi sekretarka na Ministrstvu za finance podala dodatna pojasnila in odgovore. Temu je sledilo glasovanj, in sicer smo amandma k 2. členu, ki smo ga vložile koalicijske poslanske skupine SMC, Desus in SD podprli. O drugem amandmaju, kot rečeno že uvodoma, iz poslovniških razlogov nismo glasovali. Odbor je nato glasoval tudi o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Kar se tiče dopolnjenega predloga zakona, ki upošteva tudi omenjeni amandma, je ta priložen k poročilu. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospod Igor Zorčič.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Z novelo Zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2016 in 2017 se ta zakon usklajuje z dvema zakonoma, to je Zakon o sistemu jamstva za vloge, ki določajo obveznosti Republike Slovenije v primerih, če sklad za jamstvo vlog iz svojih rednih virov financiranja ne bi mogel izpolniti svojih zakonskih obveznosti. Nadalje se usklajuje tudi z Zakonom o gospodarjenju z gozdovi v lasti Republike Slovenije, zaradi sprejetja katerega je treba zagotoviti delovanje proračunskega gozdnega sklada in namenske prihodke. Z novelo zakona se nadalje omogoča tudi prerazporejanje pri postavki Sredstva za množične migracije in prerazporejanje med postavkami v politikah Pokojninsko varstvo, Servisiranje javnega dolga in upravljanje z denarnimi sredstvi in plačilo EU, s čimer vse se omogoča optimalnejše izvrševanje sprejetega proračuna. V Poslanski skupini SMC pa kot izjemno pomembno ocenjujemo tudi spremembe zakona, ki pomenijo podlago za investicije, ki jih gradbeništvo v Sloveniji še kako potrebuje. Občinam se tako omogoča daljši rok za vračilo sredstev kohezijske politike v proračun države v primerih izrečenega finančnega popravka, omogoča se jim tudi zadolževanje nad obsegom, ki ga določa Zakon za vračilo sredstev kohezijske politike, s čimer vse se bo občinam z zmanjšanjem tveganj za njihovo poslovanje v primeru korekcij olajšalo izvedbo enajstih okoljskih kohezijskih projektov. Gre za znane kohezijske projekte: oskrba s pitno vodo, odvajanje, čiščenje odpadne vode, ki so izjemno pomembni za regionalni in lokalni razvoj. Z vidika spodbujanja investicij v gradbeništvu pa zakon določa še nov namenski prihodek v višini preko 40 milijonov evrov za investicije v vodno infrastrukturo, s katero se v skladu s koalicijskim sporazumom omogoča nadaljevanje izgradnje vodne infrastrukture ob izgradnji HE Brežice. Izgradnja hidroelektrarne na spodnji Savi in pripadajoči vodni infrastrukturi je trenutno največji okoljsko-energetski projekt v Sloveniji, ki bo v prihodnosti pomembno prispeval k doseganjem ciljev glede deleža rabe obnovljivih virov energije v bruto rabi končne energije, prav tako pa glede zagotavljanja protipoplavne varnosti na območju spodnjega toka reke Save in Krke. Ni seveda odveč omeniti multiplikativnih učinkov, ki jih je ugotovil tudi Umar, in sicer v smislu, da izgradnja hidroelektrarne prispeva na letni ravni 0,4 % točke k rasti bruto družbenega produkta. Novela zakona torej vsebuje uskladitve z ostalimi zakoni, konkretno sem navedel dva zakona, nekatere spremembe, namenjene optimizaciji izvrševanja proračuna, hkrati pa omogoča pomembne okoljske gradbene investicije, zaradi česar ga bo Poslanska skupina SMC podprla. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo mag. Andrej Šircelj.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, državna sekretarka iz Ministrstva za finance, kolegi in kolegice! Zakon o izvrševanju proračuna je tisti zakon, v katerem so najdene parcialne rešitve glede vprašanj, ki niso rešene s samim proračunom, ki niso rešene s sistemskimi akti tako glede prihodkov kot glede odhodkov; vsaj večina določb v Zakonu o izvrševanju proračuna je takšnih, da uravnava določene zadeve, ki jih drugače ni bilo mogoče rešiti. Zaradi tega je ta zakon že po sami vsebini netransparenten. Vsako leto se mu doda še nekaj dodatnih prihodkov, odhodkov, zadolževanj in tako naprej z različnih področij, tako da je v bistvu ta transparentnost iz leta v leto večja. Ker Vlada ne pošlje v Državni zbor Zakona o javnih financah, je seveda kaos ali pa zmeda na tem finančnem področju precejšnja in seveda tudi netransparentna in težko obvladljiva. S to spremembo Zakona o izvrševanju proračuna se ta netransparentnost še povečuje. Povečuje se predvsem zaradi tega, ker se na eni strani uvaja dodaten prihodek, na drugi strani – tukaj mislim v povezavi z Zakonom o gozdovih – ni jasno določena poraba in namensko se uporabljajo prihodki proračuna iz naslova dobička, to je iz naslova elektrogospodarstva za točno določene namene. Tukaj je treba povedati, da v Slovenski demokratski stranki smo za to, da se povečujejo investicije v državi, nismo pa za to, da se posamezen prihodek proračuna neposredno veže na določeno porabo oziroma na določeno investicijo. To je treba narediti s proračunskimi dokumenti, s samim proračunom za strategijo, kjer imamo na razpolago dejansko vse možnosti, kam bomo določen prihodek namenili. Žal se dogaja to, da bo sedaj 40 milijonov dobička elektrogospodarstva porabljeno strogo namensko že s samim zakonom. Na podobna vprašanja in nedoslednosti opozarja tudi Zakonodajno-pravna služba v svojem mnenju. Tako to ni osamljeno mnenje. Stroka tudi opozarja na to, da se s tem dejansko povečuje netransparentnost. Poleg tega se s tem zakonom na nek način povečuje zadolževanje; skratka, občine niso več zavezane določenemu limitu. Upam, da bo to prispevalo k dodatnim investicijam na ravni občin, da pa po drugi strani ne bo vplivalo na samo sliko slovenske države glede zadolževanja. Kaj pa je tisto, česar ta zakon ne ureja, pa bi moral? Moral tudi glede na posamezne izjave predstavnikov Vlade pred pol leta. Ne ureja povprečnine za občine. Če se spomnite, pred pol leta, ko je bil sprejet proračun za leto 2016 in 2017, je bilo tudi rečeno s strani predstavnikov oziroma predstavnic Vlade, da se bo Vlada za povprečnino za leto 2016 še sporazumevala in sporazumela s predstavniki občin. Kot je bilo povedano na Odboru za finance in monetarno politiko, temu ni več tako. Vlada se za leto 2016 ne bo več sporazumevala z občinami niti se dogovarjala. Morda za leto 2017. Ta povprečnina je manjša, kot bi morala biti po osnovnem zakonu, ki ureja povprečnino, z Zakonom o izvrševanju proračuna se pa ta povprečnina zmanjša in to na račun občanov in občank. Tudi glede na to, da imamo navsezadnje 40 milijonov, ki jih sedaj po tem zakonu nekam namenjamo, enostavno puščamo tudi tisto, kar smo nekoč rekli, da bomo uredili oziroma da bo uredila ta vlada, pustimo to za naslednje generacije oziroma za prihodnost. Skratka, zaradi teh nedoslednosti in netransparentnosti v Slovenski demokratski stranki tega zakona ne moremo podpreti. Želimo večjo transparentnost in želimo to, da bodo od tega denarja državljanke in državljani tudi nekaj imeli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Uroš Prikl.
Spoštovani predsednik, hvala lepa za besedo. Kolegice in kolegi, predstavnica Vlade! Dovolite, da vam na kratko predstavim stališče Poslanske skupine Desus k Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2016 in 2017. V Poslanski skupini Desus tako imenovani zipro za 2016 in 2017 podpiramo. Običajno je zakon o izvrševanju proračuna Republike Slovenije izvedbeni, tehnični zakon, ki služi temu, da nemoteno poteka izvajanje, realizacija proračuna. Pa vendar. Predlagani zakon posega v več različnih področij in usklajuje zakone, ki so bili sprejeti po sprejetju tega veljavnega zipra, po katerem izvršujemo proračun. Ker takrat še ni bil sprejet zakon o gozdovih oziroma o gospodarjenju z gozdovi v lasti Republike Slovenije, predlagani zakon pripoznava proračunski sklad za gozdove in namenske prejemke. Slednje zato ker ne zadošča, da je določen prejemek pripoznan v področnem zakonu, pač pa ga je treba opredeliti tudi v krovnem, torej v tem zakonu, ki ureja izvrševanje in realizacijo proračunov za letošnje in naslednje leto. Usklajuje se tudi – zipro namreč, ta zakon, ki je pred nami – tudi z Zakonom o sistemu jamstva za vloge, zato veljavni zakon dopolnjuje z določbo, po kateri se bo država lahko dodatno zadolžila v primeru, da sklad ne bi mogel pravočasno zagotoviti zadostnih sredstev. Seveda upanje in želja, da tega ne bo nikoli potrebno, ostaja in je prisotna. Za spodbujanje investicij. V državi predlog zakona določa nov namenski prihodek od izplačil dividend elektrogospodarstva. Pričakuje se namreč prejem dodatnih prihodkov v državni budžet, ki se bodo v višini 40,7 milijona evrov porabila za izgradnjo vodne infrastrukture, pri tem pa se ne bo obremenjevalo kogarkoli drugega, še posebej ne bi želeli, da bi se obremenjevalo kokoši, ki nese zlata jajca – Dravske elektrarne Maribor. Konkretno, gre za financiranje investicijskih del na Hidroelektrarni Brežice, namenska sredstva pa je treba zagotoviti čim prej, saj bo glavnina investicijskih del izvedena v poletnih mesecih. Področje lokalna samouprave, občin. Občinam bo omogočen daljši rok za eventualno vračilo sredstev kohezijske politike v proračun države v primeru izrečenega kakršnegakoli finančnega popravka. Podaljšanje tega obdobja na 90 dni se nam zdi smiselno, saj to omogoča, da se izpeljejo postopki zadolževanja, če je ta postopek potreben, ali pa sprejme rebalans občinskega proračuna. Predlog zakona – to se mi zdi morda še najbolj občutljiva zadeva – omogoča tudi prerazporejanje pravic porabe med postavkami na politikah 21 – Pokojninsko varstvo in 22 – Servisiranje javnega dolga ter 24 – Plačila v EU. Seveda smo pri nas v Desusu vedno zelo pazljivi, kadar teče beseda o pokojninah, pokojninskem sistemu, pokojninskem varstvu. Namreč, tu je treba povedati, da dopolnitev ZIPRS omogoča zgolj prerazporejanje med temi 21., 22. in 24. politikami, se pravi med njimi, v druge politike pa ta prerazporeditev ni dovoljena, ni mogoča. S tem se zgolj omogoča izogniti se morebitnemu dodatnemu zadolževanju, saj bi drugače lahko prišlo do absurdne situacije, ko bi na določeni postavki sredstva ostajala, na drugi postavki bi bila dodatno potrebna, in če te prerazporeditve ne bi bilo, je to neracionalno in skregano z vsako ekonomsko logiko. Pri tem pa je treba eksplicitno povedati, da zaradi teh morebitnih medletnih prerazporeditev pravic porabe tudi v kontekstu politike 21 – Pokojninsko varstvo ne bo ogroženo nemoteno izplačevanje vseh obveznosti do vseh upokojencev, vključujoč tudi valorizacije in izplačilo regresa, mimogrede, prihodnje leto vsem upokojencem. Zaradi vsega naštetega, spremembe, ki so navedene v noveli tega zakona, so v redu, jih podpiramo v polnem številu, in to je to. Najlepša hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem tudi v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov, v kateri bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2016 in 2017 podprli, saj zakon prinaša nekaj nujnih dopolnitev veljavnega zakona o izvrševanju proračuna. Zagotavlja se namreč vire za sklad za reševanje bank, ki je ustanovljen po Zakonu o sistemu jamstva za vloge. Je pa treba izpostaviti, da so sredstva države potrebna le kot jamstvo v začetnem času delovanja sklada in verjetnost, da bi bila porabljena, je tokrat, po naši oceni, res minimalna. Nadalje je treba odreagirati na dejstvo, da je bil Zakon o gospodarjenju z gozdovi v lasti Republike Slovenije sprejet in ta predvideva ustanavljanje posebnega proračunskega sklada za gozdove, na katerem se bodo zbirala sredstva od upravljanja v državnih gozdovih, in s tem tudi omogočamo, da ta sklad postane operativen. Verjetno najpomembnejša rešitev je določilo o namenskem plasiranju dividend elektrogospodarskih podjetij, s katerim, je vendarle treba povedati, najprej pokrivamo luknjo, ki je nastala v vodnem skladu zaradi 40-milijonskega zneska, ki ga je bilo treba zagotoviti za poplačilo tožbe zaradi nedobave električne energije iz jedrske elektrarne Krško Hrvaški. To škodo je treba sanirati na ta način, da se v skladu zagotovi dodatnih 40 milijonov iz dividend in se s tem prepreči še večja škoda, ki bi nastala, če bi zaustavili ali za zmanjšali dinamiko gradnje hidroelektrarn na Savi, ki so zagotovo ena od pomembnih investicij ne samo na področju elektrogospodarstva, ampak tudi sicer znotraj države za stabilnejšo oskrbo gospodarstva in vseh porabnikov poceni električno energijo. Zakon se dotika tudi prerazporejanja sredstev med postavkami za pokojninsko varstvo, servisiranje javnega dolga in plačila sredstev v Evropsko unijo in omogočajo, da se letne potrebe pokrijejo tudi brez sicer dovoljenega dodatna zadolževanja, na drugih postavkah pa bi, recimo, sredstva lahko ostala neporabljena. Seveda pričakujemo, da bodo v tem procesu prerazporejanja zagotovo imeli prednost ljudje oziroma upokojenci, tako da bo ta denar zagotovo zagotovljen najprej s prerazporejanjem za potrebe pokojninskega varstva, potem pa za potrebe odplačila dolga ali pa tudi za potrebe vplačila sredstev v Evropsko unijo. Zakon bo tudi prijaznejši do občin, lahko rečemo. Namreč, podaljšuje se in usklajuje rok za plačilo finančnega korekcije za evropska sredstva na 90 dni. S tem se omogoča občinam, da lažje pridobijo sredstva za premostitveno zadolževanje, kadar financirajo investicije, v katera so vključena evropska sredstva. Prav tako se občinam omogoča, da se za sofinanciranje sredstev kohezijske politike zadolžijo tudi preko siceršnje omejitve 750 tisoč evrov, vendar z omejitvijo, da lahko izkoristijo to izjemo samo v primeru, da zadolževanje uporabijo za financiranje lastne udeležbe pri financiranju projektov. Žal predloga številnih občin, ki so se odzvale na ta zakon s svojimi opozorili glede povišanja povprečnine, ni mogoče upoštevati, saj sam zakon nima odprtega člena, ki se nanaša na določene višine povprečnine. Želimo pa ob tej priložnosti opozoriti, da je Ustavno sodišč opozorilo oziroma odločilo, da je Stanovanjski zakon v neskladju z Ustavo v tistem delu, ki se nanaša za zagotavljanje subvencij tudi za tiste najemnike, ki imajo stanovanja najeta na podlagi profitnih najemnin. Torej tudi to razliko je treba zagotoviti iz občinskih proračunov, zato pričakujemo, da bo stanovanjski zakon prišel zaradi te spremembe prej v proceduro kot v enem letu, kot je rok, ki ga je določilo Ustavno sodišče, in se izognemo nepotrebnim težavam pri sprejemanju proračunov v naslednjih letih. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo Luka Mesec.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Najbrž ni treba poudarjati, da v Združeni levici ne podpiramo proračunske zakonodaje te vlade. S tem izražamo svoje nestrinjanje s proračunsko politiko, ki je na strani prihodkov nesocialna, na strani odhodkov pa nerazvojna. Kar se tiče tega zakona, konkretnim rešitvam načeloma ne nasprotujemo. Prenašanje neporabljenih sredstev med postavkami in zadolžitev občin za sofinanciranje investicij sta razumna ukrepa, toda proračun za leti 2016 in 2017 ni prvi proračun in tudi ta zakon ni prvi zakon o izvrševanju proračunov. Vedno nove spremembe na tem področju in te vrste so torej znak stihijskega načrtovanja. Kar zadeva dodatna namenska prihodka, je naše splošno stališče, da so namenski prihodki normalen del javnih financ. Prispevki za zdravstveno in pokojninsko zavarovanje so tudi namenski vir, ki je v nasprotju z večino davkov socialno pravično porazdeljen, hkrati pa se ve, zakaj ga je mogoče uporabljati. Integralni proračun je, kot sem že povedal, z vidika obdavčitve precej bolj nepravičen, z vidika odhodkov pa precej manj racionalen. Zato smo podprli idejo, da se del sredstev od razpolaganja z državnimi gozdovi nameni izključno za vlaganje v gozdove, ne pa na primer za financiranje Natovih sil za hitro posredovanje. Prav tako je smiselno, da se dividende od elektro podjetij namenijo investicijam v energetiko. Tisto, kar v tej ureditvi ni smiselno, je ovinek od energetike v proračun in potem nazaj v energetiko. Elektro podjetja so namreč v državni lasti in v državi z normalnim upravljanjem državnih podjetij bi se vsa akumulacija po definiciji uporabila za investicije v javnem interesu, torej je ne bi bilo treba odtegovati iz državnih firm in jih hkrati deliti s privatnimi lastniki. Če pustim ob strani načelne zadržke in računovodske rešitve, bi lahko zastavljene cilje dosegli z normalnim upravljanjem državnega premoženja. Koalicija evidentno tega ne namerava zagotoviti, kar kaže zadnji primer Luke Koper in imenovanje SD sekretarja Mihe Marenčeta za direktorja gozdnega podjetja. Vendar uresničitve ciljev ne zagotavlja niti ta zakon, ker ostaja odvisna od odločitev koalicije, zato ga ne moramo podpreti, ampak mu tudi ne bomo nasprotovali.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije - krščanskih demokratov, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik Državnega zbora. Spoštovana državna sekretarka, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Zakon o izvrševanju proračuna Republike Slovenije z vsakim proračunskim obdobjem postaja kompleksnejši, nepregleden, postaja nek konglomerat in lahko bi z ekstrapolacijo izračunali, kdaj bo to še edini proračunski dokument, ki bo urejal vse. Verjamem, da tudi aktualni minister za finance ne bi znal kar tako, iz rokava našteti, kaj vse ta zakon ureja. V njem je prispevek za RTV, v njem so državni gozdovi, pa begunci, pa povprečnice, za pokojnine, pa ne vem kaj še vse, še veliko, veliko stvari. Čakamo torej na enega modrega, korajžnega ministra za finance, ki bo to nepreglednost presekal in postavil zadeve na pravo mesto. Osnovni cilj zakona je po navedbah predlagatelja uzakoniti rešitve, ki bodo omogočile tekoče in nemoteno izvrševanje sprejetega proračuna, ter zasledovanje zastavljenih ciljev pri izvedbi programov in projektov. S predlagano spremembo se omogoča možnost dodatne zadolžitve države za kritje zajamčenih bančnih vlog, če bi bilo to potrebno. Naj ob tem še enkrat izrazim razočaranje nad nepripravljenostjo koalicije za splošno razpravo o rešitvah ureditve kadriranja v nadzorne svete bank, ki bi taka kritja vlog v prihodnosti lahko preprečile. Seveda mislim na novelo Zakona o bančništvu, ki ga je v parlamentarno proceduro vložila Poslanska skupina Nove Slovenije. Predlog zakona omogoča prerazporejanje sredstev na postavki sredstev za množične migracije, pripozna se nov proračunski sklad na podlagi Zakona o gospodarjenju z gozdovi v lasti Republike Slovenije. Pripoznata se nova namenska prihodka, in sicer prvi na podlagi letos sprejetega Zakona o gospodarjenju z gozdovi v korist proračunskega sklada za gozdove, in drugim, ki je določen na podlagi pričakovanih večjih vplačil dividend elektrogospodarstva v proračun države, ki se bo porabil za izgradnjo vodne infrastrukture. Glede na to, da je Poslanska skupina Nove Slovenije že 2. februarja letos glasovala proti predlogu Zakona o gospodarjenju z gozdovi v lasti Republike Slovenije, težko od nas pričakujete, da bi tokrat podprli s tem povezano predlagano rešitev. S predlagano spremembo zakona se občinam omogoča, da se lahko zadolžijo nad obsegom, ki ga določa zakon, ki ureja financiranje občin, tudi za vračilo sredstev kohezijske politike, ki se zahteva na podlagi izrečenega finančnega popravka. Predlog zakona določa tudi plačilni rok 90 dni za vračilo sredstev kohezijske politike na podlagi izrečenega finančnega popravka. Pri tem naj opozorim še na pomisleke Državnega sveta o tem, da ni jasno, ali ukrepe, ki se nanašajo na delovanje občin, podpirajo interesna združenja slovenskih občin. Ko odpiramo področje, ki ga ureja Zakon o izvrševanju proračuna Republike Slovenije, ne moremo mimo vprašanja financiranja lokalnih skupnosti. V Novi Sloveniji opozarjamo, da je treba pri tem zagotoviti sorazmernost med prihodki lokalnih skupnosti na eni strani in obsegom zakonskih nalog lokalnih skupnosti na drugi strani. Zato bi bilo nujno potrebno s tem predlogom novele zakona povišati povprečnine. To bi bilo treba že zaradi posledic odločbe Ustavnega sodišča v zvezi s subvencijami pri najemninah, s katero so za občino nastali novi visoki stroški, Vlada pa jim pri tem noče pomagati. V Novi Sloveniji smo za to za obdobje od 1. 9. 2016 do 31. 12. 2016 predlagali povišane povprečnine na 25,45 evra, za proračunsko leto 2017 pa povišanje na 523,15 evrov. Žal pa Vlada s predlogom zakona tega področja sploh ni odprla, kar kaže na njeno ignoranco pri reševanju teh zelo pomembnih vprašanj. V Novi Sloveniji Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2016 in 2017 ne bomo podprli.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo skladno s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 18. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na obravnavo PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI IN DOPOLNITVI ZAKONA O LETALSTVU, po nujnem postopku. Predlog zakona je v obravnavo predložila Vlada Republike Slovenije. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za infrastrukturo mag. Klemnu Grebenšku.
Najlepša hvala. Spoštovani poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije je Državnemu zboru predložila v obravnavo in sprejem Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o letalstvu. S spremembo četrtega odstavka 158. člena Zakona o letalstvu razširjamo pravno-organizacijsko obliko obratovanja letališča. Sprememba je potrebna, saj s tem zagotovimo uresničitev javnega interesa iz tretjega odstavka 1. člena tega zakona. Tako lahko varnost in nemotenost zračnega prometa zagotovi za letališče državnega pomena Republika Slovenija, za mednarodni zračni promet Vlada, za letališče lokalnega pomena pa lokalna skupnost. S sprejemom zakona zagotovimo nove oblike izvajanja storitev splošnega gospodarskega pomena, v katerih letališče obratuje. Poleg oblik gospodarske javne službe uvajamo oblike storitev, ki se izvajajo pod pogoji v razmerjih javno-zasebnega partnerstva. Če se obratovanje javnega letališča ne more zagotoviti v tržnih pogojih, bodo lahko letališča državnega pomena, torej javna letališča za mednarodni zračni promet, skladno s smernicami Evropske unije o državni pomoči letališčem in letalskim prevoznikom pridobila, če bo treba, po izpolnjevanju določenih pogojev dovoljeno državno pomoč v obliki finančne pomoči. Sedanja ureditev omogoča obratovanje letališč in zagotavljanja storitev zgolj v pogojih gospodarske javne službe. S predlagano ureditvijo bo omogočeno opravljanje storitev tudi v drugih oblikah pod pogoji in razmerjih javno-zasebnega partnerstva. Poleg novih pravno-organizacijskih oblik obratovanja javnega letališča sprememba četrtega odstavka 158. člena Zakona o letalstvu uvaja v prihodnjem obdobju skoraj desetih let, to je do leta 2024, tudi možnost pridobitve pomoči za tekoče poslovanje. Pomoč za tekoče poslovanje načeloma lahko pomeni zelo izkrivljeno obliko pomoči in se lahko dobi le v izjemnih okoliščinah in kadar se ne posega v delovanje notranjega trga, torej trga EU. Dokazovanje izpolnjevanja pogoja izjemnih okoliščin je podrobneje določena na podlagi sodbe Altmark in v smernicah EU o državni pomoči letališčem in letalskim prevoznikom. Kot najvišji možni znesek dovoljene finančne pomoči za letališča, katerih letni promet dosega največ 700 tisoč potnikov, je v prehodnem obdobju prvih 5 letih enak višini 80 % pričakovane finančne vrzeli v poslovanju posameznega letališča. Po izteku tega 5-letnega obdobja je treba ponovno pridobiti soglasje Evropske komisije, ki bo dovolila za posamezno javno letališče posebno obravnavo in njegovo financiranje na tak način. Slovenija bo morala še pred začetkom izplačevanja sredstev, ki bodo namenjena pokrivanju pričakovane finančne vrzeli posameznega javnega letališča, priglasiti Evropski komisiji dovoljeno kot državno pomoč, ki je združljiva z notranjim trgom. Znesek pomoči posameznemu javnemu letališču, ki deluje na trgu in hkrati kumulativno izpolnjuje vsa merila sodbe Altmark, bo država načeloma določila predhodno, pred začetkom uporabe določbe tega člena. Ta določba bo v obliki fiksnega zneska enaka višini pričakovane vrzeli v financiranju poslovanja javnega letališča za ves čas prehodnega obdobja do najdlje do leta 2024. Zaradi izboljšanja ponudbe in s tem dviga konkurenčnosti letališč v evropskem prostoru je treba razširiti oblike izvajanja storitev za slovenska javna letališča, tako da ne bodo obratovala samo po volji gospodarske javne službe. Izvajanje obratovanja ob pogojih gospodarske javne službe, kot je opredeljeno v obstoječem Zakonu o letalstvu, po sedanjih tržnih razmerah ne zadošča. Ta oblika izvajanja storitev na slovenskih javnih letališčih le-tem ne daje možnosti enakopravnega ekonomskega razvoja, kot ga lahko imajo primerljiva letališča v Evropi. To je razvidno tudi iz geografske umeščenosti slovenskih javnih letališč, le-ta so locirana v bližini letališč sosednjih držav, ki takšnih omejitev glede statusnih oblik, v katerih letališča zagotavljajo obratovanja, nimajo. Letališča v sosednjih državah, Avstriji, Hrvaški, Italiji, obratujejo v bolj fleksibilnih oblikah izvajanja letalskih storitev. S tem sodimo, da so v boljšem ekonomskem položaju in lažje zagotavljajo teritorialne, ekonomske in socialne kohezije znotraj držav članic in v Uniji s povezovanjem regij. Nove predlagane statusne oblike izvajanja storitev na slovenskih javnih letališčih našim regijam omogočajo boljšo povezavo z evropskimi. Z rešitvijo, kot je predlagana, bo zaradi sedanje gospodarske krize in prizadevanj za fiskalno konsolidacijo lažje najti pravo ravnovesje med potrebo posameznih letališč po konkurenčnosti in uravnoteženih bilancah ter družbenimi in regionalnimi potrebami, ki jih je treba zadovoljiti. V novih statusnih oblikah, v katerih bodo obratovala javna letališča, bodo ta uspešnejša in učinkoviteje prispevala k izboljšanju mobilnosti in medregionalne povezanosti. S tem bodo dodala svoj prispevek k povečanju privlačnosti slovenskih regij in to velja predvsem za področje turizma, saj se je izkazal za odpornega proti gospodarski krizi. Odprti bodo s tem tudi vidiki oziroma določitev gospodarske politike, ki pripadajo in pospešujejo turizem. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Igorju Zorčiču.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovani gospod državni sekretar, kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 38. nujni seji dne 7. 6. 2016 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o letalstvu, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po nujnem postopku predložila Vlade. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 62. seji dne 26. 5. 2016 sklenil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za infrastrukturo, Komisija Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj in Zakonodajno-pravne službe. V imenu predlagatelja je državni sekretar na Ministrstvu za infrastrukturo gospod mag. Klemen Grebenšek pojasnil, da so bile dne 4. 4. 2014 objavljene nove smernice o državni pomoči letališčem in letalskim prevoznikom. Evropska komisija je želela z njimi na novo urediti zračni prevoz, ki je povezan s povezovanjem ljudi in regij in lahko igra tudi ključno vlogo pri povezanosti in konkurenčnosti EU s svetom. Smernice so odziv tudi na okoliščine, da se vsa manjša letališča, kamor se uvrščajo letališča z manj kot milijon potnikov na leto, niso več uspela financirati iz svojega poslovanja zgolj na tržnih podlagah in so vedno bolj potrebovala oziroma se zanašala na javno podporo, kar pa je terjalo prenovo smernic z namenom izboljšanja konkurenčnosti in potenciala rasti letališče industrije ter industrije zračnega prevoza. Zaradi določb v smernicah obstaja po stališču ministrstva resen dvom, da bi Evropska komisija soglašala, da se obratovanje naših letališč državnega pomena, to sta Portorož in Maribor, zagotovi kot v pogojih sprejetja splošnega gospodarske pomena. Iz tega razloga so predlagane spremembe 158. člena zakona, ki bodo omogočile financiranje letališč državnega pomena skladno s smernicami. Podrobnejši postopek preverjanja upravičenosti do državne pomoči pa bo predpisan z uredbo, ki je že pripravljena in usklajena tako s predlaganimi spremembi zakon kot tudi s smernicami. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je ponovila pomisleke te službe iz pisnega mnenja. Če jih nekaj naštejem: to je, da smernice po svoji pravni naravi niso zavezujoči akt, pripomba je bila tudi v zvezi z določbo, kjer je vsebovano pooblastilo Vladi, ki bi ga bilo treba bolj dograditi in zapisati določneje, potem v zvezi z novim petim odstavkom, kjer se vsebina dosedanjega četrtega odstavka širi z navajanjem organizacijskih oblik, v katerih se zagotavlja obratovanje javnega letališča – tukaj je s stališča ZPS sporna beseda "lahko". Predstavnika ministrstva sta tudi odgovorila na te pomisleke. Predstavnik Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo predsednik gospod Jernej Verbič je v predstavitvi mnenja te komisije poudaril, da komisija predloga zakona podpira. V razpravi poslank in poslancev, ki je sledila, je bila v pretežni meri izražena podpora namenu predloga zakona, da se tudi v bodoče zagotavlja državna pomoč za obratovanje letališč državnega pomena, kljub temu pa so nekateri izrazili določene pomisleke o rešitvah, ki jih prinaša predlog zakona in razlogi za njegov sprejem. Odbor je po razpravi v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel.
Sledi predstavitev poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo mag. Bojan Krajnc.
Spoštovani predsednik, državni sekretark, kolegice in kolegi! V strateških dokumentih države so letališče Jožeta Pučnika Ljubljana, letališče Edvarda Rusjana Maribor in letališče Portorož opredeljena kot strateško pomembna letališča, ki jih država nujno potrebuje za zagotavljanje javnega interesa varnega, rednega in nemotenega zračnega prometa, ki omogoča mobilnost prebivalstva in zadovoljevanje gospodarskih potreb. Obseg letalskega prometa na letališču Portorož ne zagotavljanja zadostnih prihodkov za normalno poslovanje družbe Aerodrom Portorož d. d., ki zagotavlja obratovanje in upravljanje letališča Portorož. Družba je v mešani lasti javnih in zasebnih lastnikov ter že več let zaporedoma ustvarja izgubo, zato je že v preteklosti prejela dovoljeno državno pomoč. Poleg tega letališka infrastruktura na letališču Portorož ni v lasti Republike Slovenije, ampak v lasti drugih pravnih oseb, zato na letališču Portorož obratovanja ni mogoče izvajati v obliki gospodarske javne službe, kot to določa četrti odstavek 158. člena veljavnega Zakona o letalstvu. Novela Zakona o letalstvu zato uvaja spremembo, ki se nanaša na možnost dodelitve dovoljenja državne pomoči v skladu z evropskimi smernicami o državni pomoči letališčem in letalskim prevoznikom, ki so bile spremenjene leta 2014. Poleg te spremembe pa novela uvaja še dopolnitev, ki doslej edini možnosti za zagotavljanje obratovanja letališča v obliki gospodarske javne službe dodaja tudi možnost zagotavljanja obratovanja pod pogoji v razmerju javno-zasebnega partnerstva, ki jih določa Zakon o javno-zasebnem partnerstvu. Sprejem novele bo tako preprečil negativne posledice zaradi nedelovanja letališča Portorož, v prihodnje pa bo omogočil nemoteno in konkurenčno obratovanje vseh javnih letališč v Sloveniji. Treba se je zavedati, da lahko civilno letalstvo pomembno prispeva k rasti slovenskega gospodarstva, še posebej v turistični panogi. Zaradi navedenega bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o letalstvu podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Danijel Krivec.
Spoštovani predsednik, kolegice in kolegi, predstavniki ministrstva! Verjetno se vsi zavedamo, da so letalstvo in letališča javna infrastruktura in na tak način jo je treba tudi obravnavati. Zakon o letalstvu v prvem odstavku 158. člena med drugim določa, "Obratovanje javnega letališča se praviloma zagotavlja v tržnih pogojih," v četrtem odstavku tega člena pa je določeno, "če se obratovanje javnega letališča ne more zagotoviti v obsegu in na način, ki je potreben za zagotovitev javnega interesa iz tretjega odstavka 1. člena tega zakona, ga lahko zagotovi za letališča državnega pomena vlada, za letališča lokalnega pomena pa lokalna skupnost", seveda v pogojih gospodarske javne službe. S spremembo zakona bodo letališča lahko zagotavljala javni interes tudi v drugih zakonsko določenih oblikah, kot so oblike, ki jih predvideva Zakon o javno-zasebnem partnerstvu. Te spremembe Zakona o letališčih bodo omogočile nemoteno obratovanje letališč, ker bodo letališčem dane širše možnosti za izvajanje storitev in s tem tudi boljše možnosti izvajanja storitev na trgu. S predlaganimi spremembami bo javnim letališčem omogočeno, da bodo lahko v izjemnih okoliščinah tudi v pogojih delovanja na trgu financirala obratovanje letališča s pomočjo sredstev za tekoče poslovanje, seveda vse v skladu s smernicami o državni pomoči letališčem in letalskim prevoznikom. Poleg tega bodo lahko letališča zagotovila obratovanje, ki je potrebno za zagotovitev javnega interesa iz tretjega odstavka 1. člena tega Zakona o letalstvu, v razširjenih pravno-organizacijskih oblikah obratovanja, ki jih predvideva Zakon o gospodarskih javnih službah, in sicer kot režijski obrat, javni gospodarski zavod, javno podjetje, pod pogoji v razmerjih javno-zasebnega partnerstva. Ministrstvo, pristojno za promet, pa bo v skladu s predlaganimi rešitvami objavilo javni razpis za izbiro novega obratovalca javnega letališča le v primeru, če se obratovanje javnega letališča zagotavlja v statusnih oblikah in pod pogoji, kot so določeni v predlagani spremembi Zakona o letalstvu. Ker ocenjujemo, da gre za manjše spremembe zakona, ki bodo omogočile nadaljnjo in nemoteno obratovanje letališč, spremembi zakona v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne bomo nasprotovali.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani poslanke in poslanci! Poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus bomo podprli predlog novele Zakona o letalstvu. Zakon je namenjen temu, da se pripravijo takšne zakonske podlage, ki bodo omogočale, da se javnim letališčem lahko dodeli tudi državna pomoč v skladu s smernicami Evropske unije o državni pomoči letališčem, ki so bile sprejete sredi leta 2014. Državna pomoč se bo lahko zagotovila v res izjemnih okoliščinah in kadar se obratovanja javnega letališča ne bo dalo zagotoviti v tržnih pogojih. Pomoč letališčem se lahko v skladu z že omenjenimi evropskimi smernicami dodeljuje 10 let, torej do aprila leta 2024, ko bodo morala biti vsa letališča sposobna v celoti kriti stroške za svoje delovanje. V Sloveniji sta dve letališči, ki sta v kar precejšnji finančni stiski, in sicer letališče v Portorožu in letališče v Mariboru. Obe sta sicer državno pomoč že prejemali v preteklosti, s sprejetjem zakona pa se bo ta pomoč omogočila še naprej. Mariborsko letališče je sicer v primerjavi s portoroškim v malo boljšem položaju, saj ima precej potenciala, da z zadostnim številom potnikov doseže tudi pozitivno poslovanje. Portoroško pa je v težji situaciji, saj dosega zgolj približno 21 tisoč potnikov na leto. Razlika med letališčema je tudi v infrastrukturi in zemljiščih. V Portorožu je tako infrastruktura v lasti različnih pravnih oseb, večina pa je v občinski lasti, medtem ko je letališče v Mariboru praktično v celoti v lasti države, upravlja pa ga podjetje v zasebni lasti. Žal v naši državi lahko letališča zaenkrat obratujejo samo ob pogojih gospodarske javne službe, kar pa v sedanjih tržnih razmerah očitno ne zadošča, sploh če sodimo po višini izgube, ki sta jo pridelali obe letališči. Gospodarska javna služba pa ne omogoča enakopravnega ekonomskega razvoja, kot ga imajo primerljiva letališča v Evropi, ki takšnih omejitev nimajo. Novela bo torej omogočila nove statusne oblike za slovenska letališča, saj bodo lahko obratovala tudi pod pogoji v razmerjih javno-zasebnega partnerstva. Po oceni Poslanske skupine Desus se bo s tem omogočilo povečanje privlačnosti regije, kar je z vidika turizma izjemnega pomena. Izboljšala se bo mobilnost prebivalstva ter ne nazadnje tudi medregionalna povezanost. Zato bomo v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije, kot sem že napovedala, predlog novele zakona podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Jan Škoberne.
Spoštovani predsednik, državni sekretar, kolegice in kolegi! Zakon, ki je pred nami, v največji meri ureja financiranje javnih letališč državnega pomena. Glede na spremenjene smernice Evropske komisije in glede na gospodarsko situacijo, v kateri v današnjih tržnih razmerah manjša letališča vse težje dosegajo konkurenčnost pa tudi svoj eksistenčni okvir, je tako posebej pomembno, da poskrbimo za možnost, da ohranimo povezljivost Republike Slovenije, da povečamo njen gospodarski potencial, tako logističnega kot v smislu mobilnosti ljudi, predvsem pa, da razširimo možnosti delovanja tudi naših državnih letališč, ki so bila do sedaj oziroma so še danes omejena na gospodarsko javno službo. Posodobiti je treba možnosti, da konkurirajo s sosednjimi letališči in da bi ne ostala prisiljena delovati v gospodarskem okviru, ki jim ne daje možnosti za nadaljnji razvoj in rast. V tem kontekstu je ta zakon eden izmed tistih, pri katerih računamo, da je mogoče doseči širše soglasje in da v resnici prinaša zgolj tisto, kar bi slej ko prej tako ali drugače morali narediti in sprejeti, zato bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov zakon podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Združene levice, zanjo Luka Mesec.
Hvala za besedo. Lep pozdrav še enkrat! Zakon o letalstvu bi bilo treba korenito spremeniti že pred leti. Agencija za civilno letalstvo je leta 2012 v dopisu pristojnemu ministrstvu predlagala spremembo več kot 60 členov tega zakona, pri čemer je šlo za spremembe tehnične narave, nekaj pa je bilo tudi predlogov usklajevanj z evropskimi direktivami. Nič od predlaganega se ni spremenilo. Je pa Vlada za sprejetje po nujnem postopku predlagala zakon, ki ga obravnavamo danes. Po sprejetju tega zakona bosta po novem lahko vlada ali lokalna skupnost v obliki javno-zasebnega partnerstva zagotovili obratovanje javnega letališča v obsegu in na način, ki je potreben za zagotovitev javnega interesa. Do sedaj je bilo to mogoče zgolj v obliki gospodarske javne službe. Zakon se tako sprejema pod pretvezo prilagajanja smernicam o državni pomoči letališčem in letalskim prevoznikom, ki jih je izdala Evropska komisija, čeprav te smernice niso pravno zavezujoč dokument. Razlaga, ki so jo v zvezi s tem podali predstavniki ministrstva pri obravnavi na matičnem delovnem telesu, bolj kot pojasnila vzbuja dodatna vprašanja. Zakon nadalje razveljavlja Uredbo o koncesiji za izvajanje gospodarske javne službe obratovanja javnega letališča Portorož, s čimer se pokaže pravi namen tega zakona. V ozadju namreč že nekaj časa poteka privatizacija Aerodroma Portorož, ki je edino meddržavno letališče pri nas, ki še ni v večinski zasebni lasti. Glavni interesent za nakup je srbski poslovnež Miodrag Kostić. Po besedah direktorja portoroškega letališča se Kostić zanima za odkup lastniških deležev Aerodroma Portorož, čeprav, citat, "se zaveda, da ne morem pričakovati visokih donosov," konec citata. Vlada mu bo z javno-zasebnim partnerstvom višje donose omogočila. V sedanji obliki javne službe letališče Portorož namreč posluje brez ustvarjanja dobička, je pač del infrastrukture za podporo gospodarstvu. Tako kot pri izgradnji drugega tira je dejstvo, da nihče ne bo šel v javno-zasebno partnerstvo, če ne bo pri tem možnosti ustvariti dobička in to je poanta tega zakona – ustvariti pogoje, v katerih bo novemu lastniku Aerodroma Portorož omogočeno bogatenje na račun večjih izdatkov države za zagotavljanje javnega interesa na tem letališču. Izračun je preprost: cena javno-zasebnega partnerstva je cena sedanje javne gospodarske službe plus dobiček zasebnega lastnika. Cena za državo bo zato v obliki javno-zasebnega partnerstva logično višja, kot je sedaj. Vlada se sklicuje na javni interes, ko pride do delovanja naših mednarodnih letališč. Ta je nedvoumno velik, saj je na njihovo delovanje vezanih nemalo ostalih gospodarskih panog in aktivnosti, najbolj očitno pa turizem. Kljub temu pa javni interes ne bo igral vloge, ko se bodo država letališča privatizirala. Predlagani zakon ni nič drugega kot nadaljevanje privatizacije letališč; letališč, za katera ste obljubljali, da bodo na prostem trgu delovala bolje, da bo zasebni lastnik boljši, da bo že našel način za ustvarjanje dobička, kjer ga država prej ni in tako naprej. Namesto tega je sedaj država tista, ki išče način za ustvarjanje dobička zasebnih lastnikov. Prej je država pomagala državnim letališčem, pomembnemu delu državne infrastrukture, sedaj bo pomagala zasebnikom, pomagala jim bo ustvarjati profit. Ta zakon zato ni nič drugega kot podlaga za povečan pretok javnega denarja v žepe zasebnih lastnikov privatiziranih letališč. Zato bomo sprejemu tega zakona v Združeni levici nasprotovali.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije - krščanskih demokratov, zanjo gospa Iva Dimic.
Spoštovani predsednik, državni sekretar, kolegice in kolegi! Vladni predlog novele Zakona o letalstvu, ki je danes pred nami, določa, da se pri obratovanju letališč lahko poleg oblike gospodarske javne službe uporabi tudi javno-zasebno partnerstvo. V Italiji in na Hrvaškem in v Franciji je področje obratovanja letališč urejano na podoben način, torej delovanje javnih letališč pod tržnimi pogoji, v pogojih javno-zasebnega partnerstva in gospodarske javne službe. Druga pomembna novost predloga zakona je opredelitev oblike izredne finančne pomoči letališčem. S predlaganimi spremembami bo javnim letališčem omogočeno, da bodo lahko v izjemnih okoliščinah tudi v pogojih delovanja na trgu financiranja obratovanje s pomočjo za tekoče poslovanje v skladu s smernicami o državni pomoči letališčem in letalskim prevoznikom. Predlog zakona predvideva tudi razveljavitev Uredbe o koncesiji za izvajanje gospodarske javne službe obratovanja letališča Portorož, saj bi po novi ureditvi bila omogočena oblika javno-zasebnega partnerstva, gospodarska javna služba pa je po evropskem pravu za to letališče neprimerna oblika. Nove oblike izvajanja storitev splošnega gospodarskega pomena, v katerih letališče obratuje, so poleg oblik gospodarske javne službe tudi oblike služb, ki se izvajajo pod pogoji v razmerjih javno-zasebnega partnerstva. Če se obratovanje javnega letališča ne more zagotoviti v tržnih pogojih, bodo lahko letališča državnega pomena skladno s smernicami o državni pomoči letališčem in letalskim prevoznikom pridobila, kolikor bo potrebno ob izpolnjevanju določenih pogojev, dovoljeno državno pomoč v obliki finančne pomoči. Sedanja ureditev je omogočala obratovanje letališč in zagotavljanje storitev zgolj v pogojih gospodarske javne službe, z novo ureditvijo pa bo omogočeno opravljanje storitev tudi v drugih oblikah, pod pogoji in v razmerjih javno-zasebnega partnerstva. Predlagane spremembe so po našem mnenju dobrodošle, saj prinašajo več možnosti za izboljšanje ponudbe, razvoja infrastrukture in s tem dvig konkurenčnosti letališč. V Novi Sloveniji bomo Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o letalstvu podprli.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo gospod Franc Laj.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani predstavnik ministrstva, drage kolegice in kolegi! V Poslanski skupini nepovezanih poslancev podpiramo novelo zakona, ker bi brez te spremembe zakona letališča imela probleme za normalno delovanje. S to novelo praktično ustvarimo zakonske podlage za dodeljevanje državne pomoči, ki bodo v skladu s smernicami Evropske unije. Torej, letališča potrebujejo državno pomoč in prav je, da se pravnoformalno tudi ta dodelitev državne pomoči tudi uredi, ker v nasprotnem lahko prihaja, da bi prejemali nedovoljeno državno pomoč, kar pa ima za posledico vračilo in ne nazadnje onemogočeno delovanje teh letališč. Ti dve letališči sta, lahko rečem, zelo pomembni za Slovenijo zaradi njene konkurenčnosti tako na področju celotnega gospodarstva, predvsem pa bi tukaj izpostavil turizem, ker ne nazadnje bomo zaradi teh letališč tudi lažje dosegljivi za goste iz oddaljenih regij. Zaradi tega tudi mi pričakujemo, da bo ta novela zakona dobila veliko podporo pri sprejemanju. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni mogoče vlagati. Zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 18. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVI IN SPREMEMBAH ZAKONA O VINU po skrajšanem postopku Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 20 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom. Predlog zakona je na 15. seji 26. 5. 2016 obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano kot matično delovno telo. Ker po končani razpravi odbor členov predloga zakona ni sprejel, je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Zvonko Lah.
Spoštovani predsednik, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke je vložila spremembo Zakona o vinu z namenom, da ponovno omogočimo prodajo neustekleničenega vina na pridelovalnem območju, kjer se določena vina pridelujejo in da se znižajo previsoke kazni, ki za male vinogradnike pomeni samo zastraševanje, so nesorazmerno visoke glede na višino prekrška. V letu 2013 je Vlada na pobudo Združenja družinskih vinogradnikov Slovenije in tako imenovane Vinske družbe Slovenije, d. o. o. vložila zakon s pretvezo, da bo omejila sivo ekonomijo in naredila red na tem področju ter omejila nelojalno konkurenco. To je bila samo pretveza. Ne gre za nobeno sivo ekonomijo, ker za vino se ne plačuje trošarine, vse davščine so plačane z vinogradom, z izračunom katastrskega dohodka in dohodnino. Torej ne gre za nobeno sivo ekonomijo, ne gre za nobeno nelojalno konkurenco, pač pa nasprotno; ta zakon je izključeval lojalno konkurenco malih vinogradnikov, s tem da je onemogočal prodajo v gostinskih lokalih, v gostinskih objektih tako rekoč, prodajo neustekleničenega vina, vemo pa, kaj so po Zakonu o gostinstvu gostinski objekti; to niso samo gostilne, kjer se na veliko toči, ali vinotoči, ampak vse kaj drugega. Tako je ta zakon samo še pospešil opuščanje obdelave vinogradov, saj se letno zaraste v Sloveniji okrog 600 hektarjev vinogradov. Izključil je prodajo majhnih tržnih viškov malih vinogradnikov, ker je stekleničenje za majhno količino enormno drago, že tako je pridelava grozdja na teh malih vinogradih približno 2 evra po kilogramu grozdja, težnja večjih vinogradnikov pa je, poleg izločanja lojalne konkurence malih vinogradnikov, tudi da odkupijo od malih vinogradnikov, kjer stane pridelava grozdja 2 evra, po 0,6 ali 0,7 evra. Ker če mali vinogradnik svojega pridelka vina ne more prodati, potem je prisiljen, da odproda grozdje ali pa preneha s to dejavnostjo. Zato smo vložili zakon, da spravimo v prvotno stanje, ker bi država Slovenija oziroma odgovorno ministrstvo se moralo zavedati, da mali vinogradniki, poleg tega da pridelajo zelo kvalitetna vina, predvsem vse ročno, vzdržujejo tudi kulturno krajino. Pa se tu minister za gospodarstvo hvali, kako si tuji državniki, ko potujejo preko Slovenije, ogledujejo Slovenijo in hvalijo, kako imamo lepo pokrajino, kakšne možnosti za razvoj turizma in tako naprej. Po drugi strani ta ista vlada podleže interesom manjšega števila večjih vinogradnikov, ki s tem zakonom uničujejo te male vinogradnike in s tem posledično tudi povečujejo opuščanje vinogradništva v Sloveniji. Poleg tega se zarašča samo na Vipavskem 80 hektarjev državnih vinogradov, pa Vlada ne naredi ničesar. Zato menim, da je ta politika napačna, da je bil naš zakon dober, in bomo poskušali to še narediti. Vlada ne sme poslušati samo večjih vinogradnikov ali večjih kmetov, ker se zaradi tega zaraščajo tudi na drugih področjih kmetijska zemljišča, ne samo na področju vinogradništva. Zato nam je žal, da tudi druge poslanske skupine niste podprle tega zakona.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Benedikt Kopmajer.
Spoštovani predsednik, spoštovana predstavnika Vlade! Dovolite mi, da vam predstavim stališče Poslanske skupine Desus glede predloga zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o vinu. Eden glavnih razlogov, da poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus na matičnem delovnem telesu nismo podprli predloga novele Zakona o vinu, je ta, da predlogu najbolj nasprotujejo vinogradniki in vinarji, ki jih ta zakon tudi najbolj zadeva. Strinjamo se namreč z njihovimi pomisleki, da bi s ponovnim dovoljenjem točenja neustekleničenega vina v gostinskih lokalih in z znižanjem kazni za prekrške znova povečala nelojalna konkurenca med vinarji, kar je bil temeljni vzrok za spremembo zakona v letu 2013. Ko se je takrat sprejemal veljavni zakon ravno z namenom omejevanja nelojalne konkurence, smo namreč v naši poslanski skupini predlog podprli, saj so vinogradniki že takrat zahtevali omejitve, ki pa jih ta predlog novele, ki je pred nami, odpravlja. Veljavna prepoved neustekleničenega vina je bila ob sprejemu usklajena s številnimi predstavniki vinarjev, ki so se na terenu srečevali z nelojalno konkurenco in zato tudi od pristojnega ministrstva zahtevali ukrepanje. Tudi povišanje glob na sedanjo višino so takrat predlagali prav vinarji. Predlog novele pa bi globe znižal, pa še to zgolj za velike pridelovalce, za majhne pa bi ostale iste. Po sprejemu veljavnega zakona se je močno povečal vpis v register vinarjev in vinogradnikov, kar dokazuje, da je zakon resnično doprinesel k zmanjšanju nelojalne konkurence. Kot so ob razpravi na matičnem delovnem telesu predstavili predstavniki vinogradnikov in vinarjev, mi pa se z njimi strinjamo, so slovenska vina izjemno kakovostna, zato si zaslužijo primerno embalažo, ki to kakovost ohranja. Tudi odnos kupcev je boljši do vina, ki je v kakovostni embalaži. Strinjamo se tudi s tem mnenjem vinogradnikov in vinarjev, da bi sprejem zakona pomenil velik korak nazaj. Že tako ali tako se letno zaraste, kot je bilo že prej omenjeno, od 500 do 600 hektarjev vinogradov, zato je treba vinogradnikom in vinarjem omogočiti, da bodo njihovi izdelki spoštovani in primerno cenjeni, kar jih bo spodbudilo k ohranjanju vinogradništva. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Janko Veber.
Še enkrat hvala za besedo in lep pozdrav v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov, kjer Predloga zakona o dopolnitvi in spremembah Zakona o vinu, ki so ga v parlamentarno proceduro vložile poslanke in poslanci Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, ne bomo podprli, saj ocenjujemo, da je Predlog zakona o dopolnitvi in spremembah Zakona o vinu nepotreben, saj Zakon o vinu iz leta 2013 po našem prepričanju in tudi po prepričanju stroke ustrezno ureja vprašanje, v kateri obliki se lahko vino daje v promet oziroma prodaja končnemu potrošniku. Predlog, ki je danes v obravnavi, bi zagotovo vodil v nelojalno konkurenco med vinarji, kar je največja škoda, ki se praviloma odrazi potem na kvaliteti vina in posledično na odnosu do uporabnika, kar pa zagotovo ni tisto, kar si želimo v Sloveniji, ko želimo prodreti s svojimi kvalitetnimi vini tudi na najzahtevnejše trge. Pri tem je resnično zelo pomembno, da se zagotavlja ustrezna varnost potrošnikov in predvsem tudi informiranje potrošnika o izvoru vina in ne nazadnje to pelje tudi v smer še večje kvalitete v prihodnje. Tudi glede glob, ki jih želijo v tem predlogu znižati, želimo poudariti, da so bile predlagane kazni znižane za polovico in kot take tudi sprejete z novelo zakona. Z zadnjo novelo zakona je bila dosežena tudi sorazmernost glob glede na velikost pridelovalca, obseg kršitve in tudi težo prekrška. Menimo, da je tudi ta rešitev v do sedaj veljavnem zakonu ustrezno rešena. Zakon tudi nima podpore tako v Združenja vinarjev in vinogradnikov tako tudi Kmetijsko-gozdarske zbornice Slovenije in stroke, zato tega zakona, kot sem v uvodu povedal, ne bomo podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zadnjo Luka Mesec.
Hvala za besedo, še enkrat. Namen predlagane novele Zakona o vinu je bila odprava prepovedi točenja neustekleničenega vina v gostinskih lokalih in znižanje kazni za prekrške v zvezi s točenjem neustekleničenega vina. Predlagatelji v bistvu želijo doseči odpravo tistih določb, ki so bile v zakon vnesene leta 2013. Predlagatelji pravijo, da omenjena prepoved predstavlja višje stroške pri pripravi vina za trg za male vinogradnike. Vendarle pa so vsi vinogradniki, tako mali kot veliki, prejšnjo novelo podprli. Vinogradniki so pravzaprav celo dali pobudo za novelo, katere cilj je bil povečanje deleža prijave pridelka vina in omejevanje nelojalne konkurence registrirane pridelave vina. Glavni načeli pri sprejemanju prejšnje novele sta bili zaščita pridelovalcev grozdja in zaščita potrošnikov. Novelo so podprle vse stanovske organizacije tako velikih kot malih pridelovalcev: Kmetijsko-gozdarska zbornica, Združenje družinskih vinogradnikov, veliki vinogradniki in tudi netržni pridelovalci grozdja. Prepovedi točenj neustekleničenega vina je nasprotovala edino Obrtno-podjetniška zbornica, ker naj bi šla ta prepoved na škodo gostincev, ki točijo neustekleničeno vino. Sedanja ureditev že dovoljuje prodajo neustekleničenega vina registriranim pridelovalcem grozdja, ki ponujajo vino iz lastne pridelave v svojem proizvodnem obratu. Poleg tega lahko gostinci točijo vino iz šankomatov in posod inoks. V Poslanski skupini Združene levice menimo, da je obstoječa ureditev dobra in da predlagatelji niso predstavili konkretnih podatkov, ki bi dokazovali, da vinogradništvo v Sloveniji trpi zaradi prepovedi točenja neustekleničenega vina. Edini, ki bi po našem mnenju lahko profitirali od predlagane novele, so gostinci, katerim bi odprava prepovedi omogočila mahinacije in goljufije. Predvsem pa v predlagani noveli v oči bodejo predlagane kazni za kršitelje, kjer gre zakon pravzaprav povsod proti malim vinogradnikom. Zakon namreč zmanjšuje kazni predvsem za velike in srednje pridelovalce. Za te pridelovalce so kazni znižane radikalno, medtem ko najvišje zagrožene kazni za male pridelovalce ostajajo enake, najnižje zagrožene kazni pa se za male pridelovalce nižajo le v redkih primerih. Če grem na konkretne številke. Za hujše prekrške, ki jih storijo veliki pridelovalci, ki pridelujejo grozdje, mošt, vino kot druge proizvode kot fizična oseba, je v noveli zakona kazen od tisoč 100 do tisoč 300 evrov. Kazen za isti prekršek za srednje pridelovalce je od 850 do tisoč 700 evrov, za male pridelovalce – pazite! – od 650 do 6 tisoč 500 evrov. Se pravi, za velike od tisoč 100 do tisoč 300, za srednje od 850 do tisoč 700, za male pa od 650 do kar 6 tisoč 500. Skratka, manjši kot je pridelovalec, višja je zagrožena kazen. To je samo en primer anomalije v tem zakonu. V Združeni levici zato menimo, da predlagana novela ne bo izboljšala položaja vinogradništva v Sloveniji; prej nasprotno. Predlagane spremembe višjih kazni so popolnoma nesprejemljive, zato takšne novele o vinu v Združeni levici ne moremo podpreti.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije - krščanskih demokratov, zanjo gospa Iva Dimic.
Spoštovani predsednik,državna sekretarka, kolegice in kolegi! Trenutno veljavni Zakon o vinu določa, da se lahko daje vino v promet končnemu potrošniku le originalno polnjeno. Dopušča sicer izjemo, da lahko neoriginalno polnjeno vino dajejo v promet le pridelovalci vina, ki ponujajo vino iz lastne pridelave v svojem proizvodnem obratu. Poslanci Nove Slovenije te zadnje spremembe leta 2013 nismo podprli. Spomnimo se, da so bili deležniki razdeljeni glede predlaganih in kasneje uveljavljenih rešitev. Predlagatelji iz SDS predlagajo spremembo teh določb, tako da se izjema razširi tudi na gostinske obrate, ki na pridelovalnem območju ponujajo deželno vino s tega območja, hkrati pa predlaga omejitev obstoječe izjeme za pridelovalce vina, ki bi v skladu s predlogom zakona lahko v svojem proizvodnem obratu končnemu potrošniku nudili le deželno neoriginalno polnjeno vino. Predlagatelj predlaga tudi nižanje spodnjih mej predpisanih glob. Svoboda je ena od najvišjih vrednot krščanske demokracije in sedanji zakon je ne spoštuje v dovoljšnji meri. Prepoved točenja neustekleničenega ali odprtega domačega vina siromaši turistično ponudbo v naših vinorodnih območjih in s tem odvrača goste. Kot je že leta 2013 opozorila Obrtno-podjetniška zbornica Slovenije je področje v primerljivih državah Evropske unije urejeno veliko bolj fleksibilno, prilagodljivo, lokalnim pridelovalcem vina in gostincem prijazno, pa vseeno omogoča natančen nadzor. Iz vsega navedenega v Poslanski skupini Nove Slovenije - krščanskih demokratov menimo, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo gospod Franc Laj.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana državna sekretarka, drage kolegice in kolegi! V Poslanski skupini nepovezanih poslancev ne podpiramo novele zakona, ker ocenjujemo, da bi s tem storili velik korak nazaj. Podobnega mnenja so Združenje družinskih vinogradnikov - vinarjev Slovenije, Zveza društev vinogradnikov in vinarjev Slovenije, Vinarska družba Slovenije, Obrtna zbornica, Kmetijska svetovalna služba. Če je stroka in tisti, ki so najbolj poklicani k temu, nasprotujejo tem spremembam, pomeni, da takšna novela si ne zasluži z naše strani podpore. Kaj pa narediti, da bi se izboljšalo stanje na področju vinogradništva? Zagotovo je treba iskati rešitve v okviru in na drugih področjih, s katerimi bi ustvarjali boljše življenjske pogoje za opravljanje dopolnilnih dejavnosti. Tu mislim na izboljšanje administrativnega in davčnega okolja. Tu vidimo velike priložnosti, da bi lahko storili korak, in to kvaliteten korak, naprej. To je izrednega pomena, kajti le tako bomo lahko konkurenčni z ostalimi regijami, iz katerih tudi pričakujemo in že trenutno imamo največ obiskov turistov. Zato pričakujemo v nadaljevanju ne tega zakona, ampak nadaljevanju dela na tem področju, da bomo čim prej našli tiste rešitve na katere sem opozoril. Hvala za vašo pozornost.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo dr. Mitja Horvat.
Najlepša hvala za besedo, predsednik. Spoštovana državna sekretarka, poslanke in poslanci! V Poslanski skupini Stranke modernega centra smo vložili velik napor, da smo na vse mogoče načine preverili, ali obstaja kakšna možnost, da bi podprli vsaj delno, napore predlagatelja. Ugotovili smo, da zasledujejo dva temeljna cilja; želijo dovoliti točenje neustekleničenega vina v gostinskih lokalih, omogočiti majhnim vinogradnikom prodajo neustekleničenega vina brez nepotrebnih dodatnih stroškov ter zmanjšati kazni za prekrške. V živahni razpravi, argumentirani, smo ugotovili, da želijo predlagatelji vrniti stanje v leto 2006, ko je bil sprejet Zakon o vinu. Prva večja sprememba zakona je bila sprejeta 2013, spremembe so poleg uskladitve z evropsko zakonodajo bile namenjene tudi omejitvi sive ekonomije. Leta 2013 so vsi pomembni akterji na področju vinogradništva in vinarstva takratne spremembe zakona soglasno podprli, vzroki pa so še danes enaki. Akterji tudi danes ne vidijo nikakršne potrebe za spremembo veljavnega zakona, kot je bilo že predhodno nekajkrat opozorjeno. Menijo, da bi predlog vodil k povečanju nelojalne konkurence med vinarji in znova razširil možnosti za razvoj sive vinske ekonomije. Sprejetje predlagane novele bi pomenilo korak nazaj in bi ohromilo prizadevanja za zvišanje kakovosti slovenskega vina, kar verjamemo, da je naš skupen cilj. V Poslanski skupini Stranke modernega centra opozarjamo, da vzdrževanje sivega vinskega trga ne daje nobenega prispevka k nacionalni ekonomiji. Pridelovalcev ne sili h kakovosti, poleg tega pa jim tudi ni treba vlagati v blagovne znamke in s tem v ničemer ne prispevajo k temu, da bi se Slovenija uveljavila na vinskem trgu. Zato ni mogoče pristati na logiko stranke, Slovenske demokratske stranke, ki se hoče izogniti nadzoru sivega vinskega trga, še posebej, če se zavedamo, da imamo sektorske ukrepe za omejevanje sive ekonomije pri pridelavi vina določene tudi v strategiji za obvladovanje sive ekonomije. V Poslanski skupini Stranke modernega centra se zavzemamo tako za zaščito potrošnikov kot tudi za zaščito pridelovalcev grozdja in vina, zato zagovarjamo in vztrajamo pri prvotnih spremembah Zakona o vinu iz leta 2013, saj s povečanim nadzorom ščitimo potrošnika pred zavajanjem o poreklu in kakovosti vina, pridelovalca grozdja in vina pa pred nelojalno konkurenco. Opozarjamo, da je neustekleničeno vino bolj podvrženo napakam. V preteklosti smo bili priča številnim goljufijam gostincev, ki so mešali ali dodajali tudi drugo vino k neustekleničenemu vinu. Do zavajanja je prihajalo predvsem pri poreklu, kar pomeni, da je bilo kar nekaj neistovetnega vina, pri čemer se je znotraj tega pojavljalo tudi vino iz tujine. Srečevali smo se s primeri, ko se je označevalo prodajo enega vina, prodajalo pa se je drugo vino, kar je bistveno težje pri ustekleničenem vinu, kjer se pridelovalca pogosto prepozna že po etiketi. Na podlagi navedenih argumentov kljub maksimalnim vloženim naporom nismo morali najti razlogov, da bi podprli predlagane spremembe Zakona o vinu. Menimo, da je namen, ki ga pravzaprav želite doseči, mogoče doseči tudi znotraj obstoječega Zakona o vinu in da tista prodaja, na katero smo bili najbolj pozorni, v ničemer ni okrnjena in seveda mali pridelovalci še vedno lahko prodajajo svoja vina v prostorih, kjer je to predvideno, in na način, kot je z zakonom določeno. Zato seveda ne bomo podprli sprememb zakona in bomo glasovali proti spremembam. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za poslovnik z dne 9. decembra 2009 Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ODVETNIŠTVU PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina petih poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Matejem Toninom. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici predlagatelja predloga zakona gospe Ivi Dimic.
Spoštovani predsednik, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Mladi imajo v Republiki Sloveniji zaradi nekonkurenčnega gospodarskega okolja pri prizadevanju za uresničitev lastnih talentov pogosto težave. Zato smo v Novi Sloveniji ostro obsodili dejanje in odločitev Odvetniške zbornice Slovenije v aprilu letos, saj si je Odvetniška zbornica Slovenije s ciljem utrjevanja monopolnega cehovskega položaja drznila težave mladih pravnikov še povečati na način povišanja vpisnine v imenik odvetnikov z 2 tisoč 500 evrov, kar je bilo do sedaj, na kar 9 tisoč evrov. Mlad pravnik ima v tem življenjskem obdobju na eni strani kot začetnik nizke prihodke, pogosto pa ima na drugi strani visoke stroške z urejanjem stanovanjskega problema, nakupom avtomobila, z osnovanjem družine in tako naprej. Odvetniška zbornica pa se je odločila, da bi mlademu človeku ob vsem tem naložila še plačilo 9 tisoč evrov, da bi lahko sploh samostojno vstopil na trg dela. Vse to se je zgodilo v letu, ko praznujemo 25-letnico samostojne države; države, v kateri smo se odpovedali zatiranju ustvarjalnosti in monopolom, ki sodijo v neke druge čase. Krščanski demokrati si želimo časov, v katerih bi lahko mladi z lastnimi rokami ustvarjali svojo prihodnost, Odvetniška zbornica pa je mladim pravnikom ravno v tem letu, aprila 2016, zavezala roke. Zato smo na predlog podmladka Nove Slovenije - Mlade Slovenije v postopek vložili novelo Zakona o odvetništvu, ki višino vpisnine omejuje na največ eno povprečno mesečno bruto plačo. Pojavili so se očitki o posegu našega predloga v ustavno pravico Odvetniške zbornice do avtonomije. Ob tem so številni pozabili, da imamo v naši ustavi zapisano tudi pravico do svobodne gospodarske pobude in pravico do svobode dela. Nekateri so pozabili tudi, da Odvetniška zbornica ni le navadno društvo, ampak je v njeni pristojnosti postavljati vstopne ovire za vstop v odvetniški poklic, ki posegajo neposredno v ustavne pravice mladih pravnikov. Na trenutke je v razpravi nastal vtis, kot da nekatere skrbi le neodvisnost Odvetniške zbornice, pravica mladih do svobodne gospodarske pobude pa sploh ni pomembna. Na drugi strani pa je skladnost našega predloga z ustavo potrdila tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Predlog novele Zakona o odvetništvu je na Odvetniško zbornico sprožil pritisk. Njena skupščina je namreč le en sam dan pred predvideno obravnavo tega predloga zakona na matičnem delovnem telesu višino vpisnine znižala na 3 tisoč evrov. Skupščina Odvetniške zbornice je izgubila zaupanje, zato je potrebna dolgoročna in zanesljiva rešitev za preprečevanje morebitnih ponovnih poskusov omejevanja konkurence v prihodnosti. Po našem mnenju je višina vpisnine tisoč 500 evrov za možnosti mladih tudi veliko ustreznejša kot znesek 3 tisoč evrov. Uskladitev z življenjskimi stroški, ki predstavljajo stopničasto povišanje vpisnine za 20 % – je neprimerno. Na drugi strani članarina v zbornici znaša okrog 360 evrov. Tako lahko odvetnik preko članarine kar 8 let v Odvetniško zbornico počasi vplačuje znesek, ki ga mora mlad pravnik plačati na začetku svoje samostojne poti. Izkušnja z višanjem vpisnine nas je prepričala v to, da je najboljša rešitev tega problema zakonska omejitev višine in s tem preprečitev morebitnega ponovnega zatiranja mladih in konkurence med odvetniki.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za pravosodje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospod Janu Škobernetu.
Spoštovani gospod predsednik, kolegice in kolegi! Kot je bilo že povedano, je odbor kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona, ki ga je kot predlagateljica predstavila gospa Iva Dimic. V svoji uvodni razpravi je poudarila, da daje obstoječa pravna ureditev Odvetniški zbornici Slovenije možnost, da brez omejitev določa vpisnino za vpis v imenik odvetnikov, hkrati pa da povišanje vpisnine z 2 tisoč 500 na 9 tisoč evrov, ki ga je sprejela skupščina te zbornice v aprilu 2016, pomeni znatno otežen dostop odvetniških kandidatov do odvetniškega poklica, kar je ocenila za neprimerno in nesprejemljivo, zato predlog zakona kot zgornja meja vpisnine določa znesek povprečne mesečne bruto plače zadnjega meseca preteklega leta v Republiki Sloveniji. ¸ Po mnenju Zakonodajno-pravne službe bi bilo treba ob obravnavi tovrstnega predloga zakona pretehtati tudi, ali naj se možnost vpisnine v imenik odvetnikov določi že na zakonski ravni ali pa je mogoča tudi kakšna druga rešitev, saj je trenutno obstoječa rešitev določena šele s statutom Odvetniške zbornice Slovenije. V nadaljnji predstaviti je državna sekretarka na Ministrstvu za pravosodje ocenila, da ministrstvo in Vlada podpirata cilje zakona, saj veljavna pravna ureditev Odvetniški zbornici omogoča, da sama določa višino vpisnine v imenik odvetnikov brez omejitev, kar se je na skupščini izkazalo kot ekscesen primer. Ker pa je Vlada ocenila, da omejitev predlagatelja zakona Nove Slovenije ni v skladu s 137. členom Ustave, je predlagala tudi amandma, po katerem se višina vpisnine v Odvetniško zbornico uredi s statutom te zbornice, ki pa ga potrjuje Vlada. Predstavnica Državnega sveta je povedala, da Komisija Državnega sveta za državno ureditev predloga zakona ne podpira ter ocenjuje, da obravnavne spremembe niso potrebne na tak način in da so preuranjene. V razpravi ostalih vabljenih je predsednik Mladinskega sveta Slovenije gospod Tin Kampl izrazil podporo predlogu zakona in poudaril, da je omejevanje vstopa mladih na trg dela s tovrstnih samovoljnimi posegi zbornic nedopustno in v nasprotju s poudarjenim pomenom medgeneracijske solidarnosti in ustvarjanja enakih možnosti. Predsednica Zbora odvetniških kandidatov pri Odvetniški zbornici je podprla znižanje vpisnine, ki ga je zbornica sama sprejela 1. 6., zaradi česar po njenem mnenju predlagane spremembe zakona niso bile več potrebne. Ocenila je namreč, da je dovolj, da Odvetniška zbornica te stvari rešuje sama. Predsednik Odvetniške zbornice gospod Završek pa je poudaril, da se ne predlagatelj ne Vlada nista posvetovali z zbornico glede sprememb, po njegovem mnenju pa sta tako rešitev predlagatelja kakor tudi amandmaji Vlade nesistemski in neustavni in da posegata v avtonomijo zbornice in odvetništva, o čemer bodo po potrebi sprožili spor tudi na Ustavnem sodišču. V razpravi poslank in poslancev je bilo izpostavljenih več konkretnih vprašanj, tudi dilem, vezanih na javno pooblastilo in na višino vpisnine, ki je bila določen na 9 tisoč evrov, ter vprašanje ustavnosti tovrstnih predlogov rešitev tako vladnega kot predloga predlagatelja, vendar je bilo na koncu z 11 glasovi za in nobenim proti ocenjeno, da je sprejemljiv amandma Vlade k 1. členu, tako da je amandma Nove Slovenije postal brezpredmeten, odbor pa je predloge členov zakona sprejel. Hvala lepa.
Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za pravosodje gospe Tini Brecelj.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani poslanke, poslanci! Vlada Republike Slovenije meni, da prvotni predlog skupine poslancev zasleduje ustrezen cilj in izhaja iz pravilne predpostavke, da veljavna ureditev daje Odvetniški zbornici možnost, da brez omejitve določi vpisnino v imenik odvetnikov, kar je omogočilo tudi ekscesni dvig vpisnine aprila letos. Vendar pa prvotno predlagana rešitev po mnenju Vlade ni skladna z ustavno opredelitvijo odvetništva oziroma vanjo nesorazmerno posega. Rešitev pa po našem mnenju tudi sistemsko ni ustrezno umeščena, saj v skladu z veljavno ureditvijo vprašanja glede zagotavljanja sredstev za delo zbornice ureja statut zbornice in ne zakon. Ker pa menimo, da je treba vprašanja glede vpisnine v imenik odvetnikov sistemsko urediti tudi za prihodnje, smo predlagali amandmaje k besedilu predloga zakona, ki so bili na Odboru za pravosodje sprejeti. Tako predlagamo, da se v 31. členu Zakona o odvetništvu določi, da vpisnino za vpis v imenik odvetnikov in njeno višino določa statut Odvetniške zbornice. Odločitev glede višine vpisnine bo tako še vedno prepuščena stanovski organizaciji, javni interes pa bo varovan v postopku sprejemanja statuta Odvetniške zbornice, saj je v skladu z veljavno ureditvijo k statutu zbornice potrebno soglasje Vlade. Pri zakonskem urejanju vprašanj s področja odvetništva se vedno soočimo z vprašanjem ustavne presoje, da je odvetništvo samostojna in neodvisna služba. Zavedamo se, da je samostojnost avtonomnega združevanja odvetnikov nujen pogoj za neodvisnost in samostojnost odvetništva in jo je kot tako treba spoštovati. Vendar pa je članstvo v zbornici za odvetnike, ki opravljajo odvetniški poklic, obvezno, kar zbornici zagotavlja monopol. Poleg tega pa je zbornica nosilka javnih pooblastil, zaradi česar ima njena avtonomija svoje omejite, ki jih narekuje javni interes. Prav izrazit javni interes je tisto, kar to zbornico, kot ugotavlja tudi Služba Vlade z zakonodajo v svojem poročilu, loči od ostalih. In če javnega interesa Odvetniška zbornica ne zagotavlja, je dolžnost resorno pristojnega ministrstva in Vlade, da odreagirata. S predlogom, ki je pred vami, se zato uvaja tako imenovani sodelovalni model med državo in odvetniškim stanovskim združenjem. Tak način ne pomeni avtoritativnega in enostranskega omejevanja višine vpisnine, temveč predstavlja dialog med Odvetniško zbornico in Vlado, ki bo zagotovil, da posamezno odločitev glede višine vpisnine mladim pravnikom ne bo preprečevala dostopa do odvetniškega poklica. Hkrati se s predlogom zakona predlaga tudi prehodna določba, po kateri do uveljavitve dopolnitve statuta zbornice, ki bo ustrezno določilo vpisnino za vpis v imenik odvetnikov in njeno višino, velja višina vpisnine, ki je veljala 1. aprila letos. Na Vladi sicer pozdravljamo sklep izredne skupščine Odvetniške zbornice z dne 1. junija letos, torej, da se vpisnina zniža na 3 tisoč evrov, vendar pa kljub temu vztrajamo pri predlaganih rešitvah in menimo, da je treba vprašanje vpisnine sistemsko za naprej urediti. Glede na vse navedeno ocenjujemo, da predlagani zakonodajni okvir ustreza ustavni zahtevi po samostojnosti in neodvisnosti odvetništva, potrebi po varovanju javnega interesa ter ustreznemu sistemskemu urejanju področja, zato je nujno sprejeti dopolnitev zakona, ki je pred vami, s katero bo tudi v bodoče vprašanje določanja višine vpisnine v imenik odvetnikov sistemsko urejeno. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Lep pozdrav državni sekretarki. Spoštovani poslanke in poslanci! Razlog, zaradi katerega danes obravnavamo novelo Zakona o odvetništvu, je odločitev Odvetniške zbornice, da vpisnino za vpis v imenik odvetnikov poviša z doslej veljavnih 2 tisoč 500 evrov na neverjetnih 9 tisoč evrov. Za tako drastično povišanje so se odločili na skupščini, ki je potekala aprila letos. Po burnem odzivu in številnih kritikah tako stroke kot tudi javnosti so predlagatelji vložili novelo Zakon o odvetništvu s predlogom, da se kot zgornja meja vpisnine določi znesek povprečne mesečne bruto plače zadnjega meseca preteklega leta v Republiki Sloveniji. Decembra lani je ta znašala nekaj manj kot tisoč 600 evrov. V Poslanski skupini Desus se s potezo Odvetniške zbornice, s katero se praktično čez noč drastično dviguje višina vpisnine, ne strinjamo. V Poslanski skupini Desus namreč vlagamo posebno skrb in namenjamo pozornost najšibkejšim členom naše družbe. To povišanje pa otežuje vstop v odvetniški poklic predvsem tistim odvetniškim kandidatom, ki izhajajo iz socialno šibkejših okolij. Za marsikaterega mladega je že študij velik finančni zalogaj. Mladi pravniki, ki si želijo opravljati poklic odvetnika, morajo po uspešno zaključenem študiju opraviti še zahteven pravniški državni izpit, da bi končno prišli do možnosti samostojnega opravljanja poklica. Če nekdo vloži tolikšen trud, mu je treba omogočiti, da opravlja poklic, za katerega se je šolal. Žal je poteza Odvetniške zbornice omejujoča in de facto preprečuje dostop do članstva v zbornici predvsem mladim pravnikom. Odvetniški kandidati namreč nimajo visokih plač in če se jih omeji s tako visoko vpisnino, bo le redkokateri lahko prišel do odvetniškega poklica. Seveda razumemo tudi argumente Odvetniške zbornice, da se iz vpisnin financirajo izobraževanja in da so jo nazadnje povišali pred 13 leti, vendar ponavljam, da tako drastično povišanje res ni sprejemljivo. Ustava Republike Slovenije opredeljuje odvetništvo kot samostojno in neodvisno službo, kar pomeni, da je zbornica avtonomna pri odločanju o višini vpisnin, vendar v Poslanski skupini Desus menimo, da je ne glede na neodvisnost odvetništva treba varovati tudi javni interes. Vpisnina ne bi smela biti tako visoka, da bi jo zmogli plačati le posamezni premožnejši kandidati. Poleg tega pa imamo državljanke in državljani pravico, da izbiramo med odvetniki, z določanjem previsoke vpisnine pa se omejuje tudi konkurenca na področju odvetništva. Ne glede na to, da je Odvetniška zbornica pod pritiskom javnosti na skupščini v začetku tega meseca znižala vpisnino na 3 tisoč evrov, v Poslanski skupini Desus menimo, da je treba sprejeti novelo zakona, da se v bodoče prepreči podobne poskuse drastičnih zvišanj vpisnine. V Poslanski skupini Desus zato podpiramo dopolnjeni predlog zakona, ki določa, da bi se vpisnina določila v statutu Odvetniške zbornice, za varovanje javnega interesa pa je poskrbljeno tako, da k statutu poda svoje soglasje Vlada. V Poslanski skupini Desus podpiramo rešitev, da do sprejetja dopolnitev statuta Odvetniške zbornice, ki bo določal višino vpisnine, velja višina, ki je veljala pred aprilsko spremembo, torej 2 tisoč 500 evrov. V skladu z navedenim bomo v Poslanski skupini Desus predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Jan Škoberne.
Spoštovani gospod predsednik, državna sekretarka, kolegice in kolegi! Tudi skozi včerajšnjo skoraj 15-urno razpravo smo si bili ne glede na mnenja, stališča in strani v tem zboru enotni v nekaterih stvareh, in to je, da morajo imeti vsi, še posebej ranljive skupine in mladi, enake možnosti in priložnosti, da si s svojim znanjem, delom in ustvarjalnostjo ustvarijo eksistenčni okvir in zmožnost, da od svojega poštenega dela dostojno živijo. Eden glavnih globalnih izzivov je, kako zagotoviti trajnostna delovna mesta mladim, kako ustvariti okolje, kjer bodo skozi lastno odgovornost lahko poskrbeli tudi za to, da bodo imeli svoje delo, in kako preprečiti razne oblike izkoriščanja mladih, bodisi skozi brezplačna pripravništva, prekarizacijo in druge oblike nestandardne in netrajnostne oblike zaposlovanja. Na mnoge od teh izzivov smo v času krize in po krizi odgovarjali s številnimi ukrepi in zakonskimi predlogi od jamstva za mlade do aktivne politike zaposlovanja pa vse do omejevanja brezplačnih pripravništev v javni upravi. Zato je toliko bolj nesprejemljiva poteza Odvetniške zbornice Slovenije, ki je z enim mahom, z določitvijo vpisnine 9 tisoč evrov, za katero seveda verjamemo, da se niso strinjali večinsko odvetnice in odvetniki, pa vendar s prisotnimi na skupščini, onemogočila številnim mladim dostop do tega poklica; dostop do možnosti, da skozi svoje znanje ustvarijo svoj eksistenčni okvir. In ne glede na avtonomijo, ki jo Socialni demokrati spoštujemo, je naloga zakonodajalca, je naloga politike, da v tovrstnih primerih posežemo in zagotovimo enake možnosti tudi tistim, ki nimajo materialne osnove, da bi tovrstne dvige lahko prenesli ali preživeli, in preprečimo, da bi možnost biti najboljši v svojem poklicu bila najprej pogojena s tem, ali ima tvoja družina možnost materialno zagotoviti prvo stopničko. Pogoj za biti uspešen in dober mora biti lastna volja, znanje, uspešnost in trdno delo, ne pa, ali so tvoji starši, stari starši pred tem ustvarili dovolj, da ti možnost sodelovati v tej igri plačajo ali kupijo. Ne glede na to, da je Odvetniška zbornica s svojo drugo skupščino sama v bistvenem delu popravila napako prve skupščine, ki je dvignila vpisnino na 9 tisoč evrov, je bilo dano jasno sporočilo, da skozi svojo avtonomijo lahko tudi v bodoče kadarkoli in kakorkoli, glede na lastne interese oziroma interese prisotnih, poseže v temeljne pravice do dostojnega dela in do enakopravnosti mladih ali pa tudi tistih manj mladih, ki se odločajo za vstop v odvetniški poklic. Zato Socialni demokrati podpiramo predlog zakona z amandmaji, ki jih je predlagala Vlada, saj za slednje ocenjujemo, da so primerna rešitev, ki na eni strani omogoča ohranjanje avtonomije odvetništva, kar je prav, na drugi strani pa skrbi za korektiv v primeru, da bi prišlo do ponovnih ekscesnih dejanj. Ocenjujemo, da je Vlada Republike Slovenije primerna institucija, ki je ne nazadnje imenovana od Državnega zbora, v katerem sedimo predstavnice in predstavniki ljudi, zato je to dovoljšnja garancija, da avtonomija odvetništva ne bo hkrati tudi možnost za zapiranje tega ceha oziroma za poseg v temeljne pravice in dostojnost mladih. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem! Zakon, ki ga obravnavamo danes, je posledica odločitve Skupščine Odvetniške zbornice Slovenije, kot smo že slišali, in sicer odločitve, da vpisnino za vpis v imenik odvetniku dvigne na neverjetnih 9 tisoč evrov. Kljub temu da je skupščina 1. junija. 2016 sprejela nov sklep, s katerim je vpisnina znižala na 3 tisoč evrov, se ne moremo pretvarjati, da do tega nedopustnega dviga ni prišlo. Če poskus Odvetniške zbornice tokrat ni uspel, pa je vprašanje, kaj bi se zgodilo, če odločitev ne bi naletela na tako močen odziv in predvsem odpor javnosti. Najverjetneje bi bil po novem odvetniški poklic dostopen le tistim mladim iz premožnih družin. Če želimo preprečiti, da bi se to v prihodnosti zgodilo, moramo to narediti na zakonski ravni. Obljubam Odvetniške zbornice, da se takšen ekces ne bo več zgodil, preprosto ne gre verjeti, sploh če v poštev vzamemo njihov odpor zoper kakršnokoli spremembo na tem področju. Odvetniška zbornica je namreč že napovedala ustavni spor in to kljub temu, da zakon po sprejemu dopolnil Vlade in koalicije o višini vpisnine sploh ne govori več. Vse, kar piše v zakonu danes, je zgolj to, da mora Odvetniška zbornica vpisnino in njeno višino določiti v svojem statutu. A tudi to je očitno za zbornico preveč. Argumentna stran Odvetniške zbornice je zgolj ena: po njihovem mnenju gre za nedopusten poseg v neodvisnost in samostojnost odvetništva, ki je določena na ravni ustave. Tukaj se je vsekakor treba vprašati, kaj ta neodvisnost in samostojnost pravzaprav pomenita. V Združeni levici ne pristajamo na argumente, da ta določba ustave pomeni, da morajo biti odvetniki upravičeni do vseh vrst privilegijev. Namen te določbe je povsem drugačen. Neodvisnost in samostojnost odvetnikov je treba zagotavljati zaradi zaščite strank v postopku. Ta določba ščiti zgolj interes strank, ne pa privilegijev odvetnikov, ki jih zastopajo. To je tudi edina logična razlaga te ustavne določbe. Živimo v sistemu, kjer lahko državljanke in državljane pred sodišči zastopa zgolj odvetnik in ravno zaradi tega je država tista, ki mora področje odvetništva urediti tako, da ima vsak zagotovljen dostop do odvetniških storitev. A te možnosti so vedno bolj omejene. Socialno šibki imajo namreč iz leta v leto manj možnosti, da si zagotovijo ustrezno pravno svetovanje in zastopanje, ko ga potrebujejo. Vedno dražje odvetniške storitve in pozivi k zvišanju že tako visokih odvetniških tarif, odločitev Vlade in koalicije za krčenje pravice do brezplačne pravne pomoči in ukinitev brezplačnega pravnega nasveta je le nekaj zgrešenih predlogov ali pa rešitev, ki med ljudmi še bolj poglabljajo občutek, da imamo v Sloveniji dve pravni državi; eno za bogate in drugo za revne. In takšno mnenje je na žalost vedno bolj upravičeno. V labirintu pravnih predpisov in pisanj, s katerim se soočamo v vsakdanjem življenju, se lahko posameznik brez ustrezne pravne pomoči kaj hitro znajde v brezupni situaciji. Pri materialno šibkejših se to zgodi veliko prej. Tako se v praksi na primer zgodi, da posameznik prejme sklep o izvršbi na stanovanje. Če tak posameznik ne najde ustrezne pravne pomoči ali pa se je ne more preprosto privoščiti, bo kaj hitro zamudil vse možnosti, da prepreči prodajo stanovanja ter posledično deložacijo. Po drugi strani pa nekomu, ki s finančnimi in pravnimi strokovnjaki skriva svoje premoženje, se kaj takšnega ob zastopanju dragega odvetnika zagotovo ne bo in ne more zgoditi. V takšnih primerih se ne gre sklicevati na neodvisnost in samostojnost odvetniškega poklica. Država je tista, ki mora rešiti ta problem, in država je tista, ki lahko zagotovi, da bodo imeli prav vsi enake možnosti pri zaščiti svojih pravic. To pa se lahko zagotovi le s spremembo zakonodaje. Je pa tudi dvig vpisnine na 9 tisoč evrov, ki bi materialno šibkejšim vsekakor krepko zmanjšal možnost za vstop v odvetniške vrste, jasen pokazatelj stanja znotraj kroga odvetnikov. Glede na to, da skupščina nima posebnih določb o sklepčnosti, pa lahko tovrstne spremembe doseže že peščica posameznikov. Dvig vpisnine je namreč sprejelo zgolj 63 od skupno okoli tisoč 700 odvetnikov. Vse to jasno kaže na potrebo po spremembah zakonodaje in sprememba, ki bo zagotovila, da poklic odvetnika ni dostopen zgolj posameznikom iz bogatih družin, je potrebna in utemeljena. Zaradi tega jo bomo v Združeni levici tudi podprli.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanskih demokratov.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka gospa Tina Brecelj, spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Oblikovanje okolja, v katerem bodo mladi lahko preko svojega dela uresničili svojo ustvarjalnost in znanje, je eden izmed najpomembnejših ciljev Nove Slovenije. Prav zato je naš podmladek Mlada Slovenija pripravil odziv na povišano vpisnino v imenik odvetnikov. Ta ukrep je v obliki novele Zakona o odvetništvu danes pred nami. Predlagana rešitev je zelo jasna: vpisnina naj bo omejena z zneskom ene povprečne mesečne bruto plače. Višina vpisnine za vpis v imenik odvetnikov deluje kot vstopna ovira za opravljanje odvetniškega poklica, zato je v skladu z ustavnimi pravicami do svobodne gospodarske pobude in svobode dela zakonska omejitev te vpisnine na višino povprečne mesečne bruto plače sorazmerna. Ko na tehtnico postavimo pravico Odvetniške zbornice do avtonomije na eni strani in pravico mladih do svobodne gospodarske pobude na drugi strani, je za Novo Slovenijo prioriteta povsem jasna: mladi v Sloveniji pri svojem delu potrebujejo svobodo, ne pa zatiranja takšnih ali drugačnih zbornic. Gospe in gospodje, mi moramo prenehati z vzdrževanjem, z negovanjem takšnega družbenega stanja, družbenih razmerij, ki bi hromila, ki bi paralizirala potenciale uspešnih in nadarjenih. Vladni amandma v predlog zakona prinaša ureditev, po kateri bo Vlada sama odločila, ali je višina vpisnine ustrezna ali ne. Predlog Vlade pomeni sicer v primerjavi s sedanjim stanjem korak naprej, vendar pa bi bila po našem mnenju boljša zakonska omejitev višine. Dokončna preprečitev omejevanja konkurence v odvetništvu ostaja v rokah vsakokratnih prihodnjih vlad. Na vlado se bo vsekakor povečal pritisk tistih, ki jim je v interesu višja vpisnina. Koliko tega pritiska bodo prihodnje vlade vzdržale, ne vemo. Poleg tega ne obstaja nikakršno vladno stališče o tem, kakšna naj bo višina. Zakonska omejitev višine vpisnine pa na drugi strani konkretno, zanesljivo in dokončno rešuje problem omejevanja konkurence. V Novi Sloveniji danes opozarjamo in napovedujemo, da bomo stanje na tem področju budno spremljali še naprej. Če bo Vlada v prihodnosti podala soglasje k ekscesnemu povišanju vpisnine, kot se je zgodilo tokrat, bomo predlog zakona ponovno vložili, ta naša namera je zelo odločna. Čeprav rešitev iz vladnega amandmaja ni tako zanesljiva kot prvotni naš predlog, pa zasleduje isti cilj. V Novi Sloveniji smo veseli, zadovoljni in hvaležni za konstruktivno razpravo in podporo vseh poslanskih skupin. Veseli pa smo tudi, da naš predlog podpira Mladinski svet Slovenije. Poenotenje koalicije in opozicije pri podpori Zakonu o odvetništvu Nove Slovenije gotovo pomeni korak v smeri proti bolj normalni Sloveniji. Nižja vpisnina pomeni večjo konkurenčnost in obenem boljše možnosti za mlade sposobne pravnike, ne glede na njihovo finančno ozadje. Zbornica naj se pretežno financira iz članarine odvetnikov, ne pa iz vpisnin odvetniških kandidatov. Kriterija za vstop mladih med odvetnike naj bosta znanje in sposobnost, ne pa denar. Povsem jasno je, da bomo poslanci Nove Slovenije Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o odvetništvu seveda podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Lilijana Kozlovič bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi in predstavniki Vlade! Torej, soočeni smo s situacijo, ko je Odvetniška zbornica nerazumno dvignila vpisnino, torej z 2 tisoč 500 evrov na 9 tisoč evrov. Čeprav je kasneje znižala na 3 tisoč evrov, mislim, da je bila tako celotna javnost kot tudi strokovna javnost nad tem nekako presenečena in tudi zaskrbljena. Predlagatelj je predlagal, da se neposredno v zakonu določi višina vpisnine in tako omeji na višino, ki ne bi presegala višine povprečne mesečne bruto plače v zadnjem mesecu, decembru, v Republiki Sloveniji. V Poslanski skupini Stranke modernega centra smo enakega mnenja, da je treba to vprašanje urediti, se pa glede načina, kako urediti s predlagateljem ne strinjamo in se z njim v bistvu v tem delu razlikujemo. Namreč, vemo, da je odvetniško kot tako vpisano v ustavo, da je to samostojna in neodvisna služba. Njen temeljni namen in tudi javno pooblastilo je dano, zato da ljudem zagotavlja plačano pravno pomoč, zato da varuje ustavne kategorije, še posebej človekove pravice, in menimo, da s tem se zagotavlja tudi svoboda posameznika, ki lahko s pomočjo odvetništva varuje svoj status. Prav zaradi tega menimo, da ureditev neposredno v zakonu, tako kot predlaga predlagatelj, lahko pomeni poseg v avtonomijo. Naslonili smo se tudi na mnenje Zakonodajno-pravne službe in tudi odločbe Ustavnega sodišča, ki se je v enem primeru že izrekla in neposredno povedala. Vsebinsko gledano se samostojnost odvetniške službe nanaša na urejanje vprašanj, ki zadevajo položaj odvetnikov in njihove stanovske organizacije. Zakonodajalec mora nedvomno urediti tudi ta vprašanja, vendar ne izčrpno, temveč mora določena vprašanja pustiti avtonomnemu urejanju znotraj odvetniškega poklica. Zato podpiramo predlagani amandma Vlade Republike Slovenije, ki ohranja samostojnost in neodvisnost Odvetniške zbornice Slovenije in tega poklica, določa pa, da je treba to vprašanje urediti v statutu, nad njim pa bo bedela Vlada, ki je zadolžena, da skrbi za javni interes. Sočasno bo pa tudi zakon zagotovil, da bo vpisnina ostala na ravni, kot je bila predhodno določena, dokler se to vprašanje ne bo uredilo, tako kot predlaga Vlada. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Vinko Gorenak bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Hvala lepa. Spet smo pri samostojnosti in neodvisnosti in strokovnosti. O tem smo govorili tudi včeraj: samostojnost, neodvisnost, strokovnost. Samostojno, neodvisno in strokovno je Odvetniška zbornica pred 10 in nekaj leti določila, da je vpisnina za vstop v odvetniški poklic 2 tisoč 500 evrov. Pred nekaj meseci je samostojno, neodvisno in strokovno Odvetniška zbornica določila, da je vpisnina 9 tisoč evrov. 9 tisoč evrov! Posamezni najbogatejši odvetniki so tam zahtevali celo 12 tisoč evrov. Zdaj pa poglejmo, kako je v tujini. Tirolska – 570 evrov, Gornja Avstrija, namreč tukaj gre po pokrajinah – 340 evrov, Brandenburg – 300 evrov, Frankfurt – 160 evrov, na Češkem – 320 evrov. Gospe in gospodje, ali se bo kdo zamislil? Se pravi, od 160 pa tam do 570 evrov v državah tipa Avstrija, Nemčija, kjer so dohodki več kot dvakrat višji kot pri nas v Sloveniji. Mi pa še vedno prisegamo na samostojnost, neodvisnost in strokovnost. Pod temi pojmi je zloraba, zloraba in zloraba. Če vas s temi številkami nisem prepričal, potem vam bog pomagaj, jaz vam ne morem. Poglejte, zakaj bi bila v Sloveniji vpisnina za vstop v odvetniški poklic 9 tisoč evrov? Odvetniška zbornica je sicer to znižala potem na 3 tisoč evrov pod pritiskom javnosti. In vsi mi se strinjamo, da to ni dopustno. Jaz sem zelo pozorno poslušal stališče Združene levice, s katerimi se nikoli ne strinjam, ampak pravzaprav se da podpisati pod to, kar je njihov predstavnik povedal. Zelo podrobno sem poslušal tudi stališča vseh ostalih vas. Vsi se strinjate s tem, da je to nedopustno. Vendar povejte mi, zlasti v SMC, kakšna razlika je med tem, če v zakon zapišemo znesek, in med tem, kar predlagate vi, da bo potom statuta in soglasja Vlada to kontrolirala. Nekega dne ob neki vladi, vseeno kateri, recimo, da je njeno zadnje zasedanje, bo tak statut šel gladko skozi, ker pod točko A tisti, ki ste bili v vladi, vidim samo gospoda Vebra, ker se take stvari obravnavajo pod točko A, vemo, da zgleda situacija tako, predsednik Vlade reče točka A od 1. do 70. točke, pogleda po dvorani in reče hvala lepa, sprejeto. Kar je tudi normalno, ker mora biti prej usklajeno. To velja za vse. In na tak način bomo nekega dne spet dopustili, da bo prišlo do ekscesa. Nobene razlik ni med tem, ali to določimo z zakonom poslanci, ker gre za 90 ljudi, ali če to kontrolira nek uradnik na Vladi in pravočasno opozori Vlado ali je pa sploh ne opozori. Jaz mislim, da z vidika ustavne samostojnosti te službe ni nobene razlike. Naš predlog je pravzaprav – kakšen? Da še enkrat ponovim številke. Iz 2 tisoč 500 evrov so šli na 9 tisoč evrov in vrnili na 3 tisoč evrov. NSi-jeva številka, če sem prav razumel, je okoli tisoč 500 evrov, če stvari poenostavimo. Mi smo pa vložili amandma, po katerem je vpisnina približno 790 evrov. Teh 790 evrov, kar mi predlagamo, je še vedno trikrat ali štirikrat več kot v Frankfurtu ali pa v deželah Nemčije in Avstrije in tako dalje. In nobenega razloga ni, gospe in gospodje iz koalicije, da še vedno požegnate z zakonom situacijo, ki se glasi 3 tisoč evrov, to je preveč. Mi bomo zakon podprli, če bo sprejet naš amandma ali pa rešitev Nove Slovenije, sicer pa ne bomo prevzeli odgovornosti za tako rešitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 15. junija. Amandmaja Poslanske skupine SDS k 1. in 1.a členu sta vsebinsko povezana, zato bomo o njiju razpravljali skupaj. V razpravo dajem 1. in 1.a člen ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Besedo ima gospa Iva Dimic, predlagateljica. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Še enkrat. V Novi Sloveniji resnično želimo, da ostane odvetništvo v javnem interesu, to pomeni, da zagotovimo vsakemu posamezniku v Republiki Sloveniji pravno varstvo in pravne nasvete. Iz tega naslova smo potem tudi sledili pri vlaganju zakon to smer, da mora odvetništvo postati odprto in dostopno vsakemu in vsakomur in da se znotraj ceha odvetništva ne more delati monopole, ki nekomu preprečujejo s previsoko vpisnino, govorim še vedno o vpisnini 9 tisoč evrov, zakaj takrat je nastal naš predlog zakona, ne morejo omejevati vstopa na trg dela mladim odvetnikom ali starejšim, tistim, ki so se odločili, da bodo svoje delo posvetili reševanju najšibkejših. Ker jaz mislim, da tisti, ki išče pravno pomoč, je v nekem smislu najšibkejši, ker išče pravno varstvo v državi. Da pa je potekala na odboru razprava in da je Odvetniška zbornica Slovenije vseeno, kljub vsemu vstopila korak nazaj, je verjetno pripomogel tudi naš predlog zakona. Ministrstvo je povedalo, da naš zakon zasleduje ustrezen cilj, naš zakon je zasledoval ustrezen cilj, in to je ekscesni dvig vpisnine. Če pogledam s tega zornega kota, vpisnina 9 tisoč ali po našem predlogu povprečna bruto plača za zadnji mesec preteklega leta, je velika razlika. Tukaj tudi z vidika mladih kandidatov za odvetnike ne vidim smisla zastopanja njihovega stališča, ko je bilo rečeno na odboru, da za njih pa predstavlja vpisnina 3 tisoč evrov, kakor je potem Odvetniška zbornica sprejela en dan pred samo obravnavo na odboru, da je 3 tisoč evrov pa čisto sprejemljiva za vse mlade in bodoče odvetnike. Vpisnina 3 tisoč evrov. Na drugi strani naš zakon ponuja vpisnino tisoč 500 evrov. Seveda, opozicijska stranka SDS je predlagala še nekoliko nižjo vpisnino na današnji obravnavi. Vpisnino lahko mi vložimo ponovno amandma pa rečemo, vpisnine ni, saj tukaj potem lahko preigravamo različne variante. Ampak mislim, da smo se skupaj na odboru, tako opozicija kot koalicija, strinjali, da je treba na tem področju postaviti neke varovalke in na tem področju poskrbeti, da te vpisnine ne bodo šle v neke ponovne ekscesne dvige. Se mi zdi, da je bil to korak naprej narejen na približevanju dostopnosti in zastopanju javnega interesa za vse državljanke in državljane. Obvezno članstvo pa ostaja po mnenju Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanski demokrati še vedno vprašanje. Še vedno. Tega se sicer nismo dotaknili, ampak moramo vedeti, da obvezno članstvo povzroča tudi neke vrste monopol na tem področju. V Novi Sloveniji zagovarjamo načelo, da obveznega članstva ne bi smelo biti v nobeni zbornici. In s tega vidika gre tudi potem vsa naša nadaljnja razprava v to smer, da je treba razmisliti tudi o obveznem članstvu tudi v odvetniških vrstah in vseh ostalih zbornicah, ki so še vedno obvezne. Za primer lahko dam Obrtno zbornico – ukinitev obveznega članstva v preteklih treh letih, se mi zdi, da je, in po vseh občutkih, kazalcih in po vsem, kar povedo tudi predstavniki Obrtne zbornice, je bila ta odločitev, čeprav se tisti trenutek ni zdela prava, prava. Obrtna zbornica ima dejansko zdaj bolj enotno, bolj močno članstvo in s tega vidika tudi bolje dela. In ravno to tudi zagovarjamo tudi pri obveznem članstvu v Odvetniški zbornici, da bi takšna oblika neobveznega članstva pripomogla k boljšim storitvam tudi za vse tiste, ki iščejo takšno in drugačno pomoč. Še vedno obžalujemo ukinitev brezplačne prve pravne pomoči, ki je vezana na cenzus. Ne zdi se nam pošteno z vidika, da te trenutno ta cenzus nekje 577 evrov na družinskega člana, kar pomeni, da če nekdo preseže ta cenzus za en evro, si lahko plača vse odvetniške stroške. Nekdo pa, ki pa dobi za 1 evro manj, je pa upravičen do brezplačne pravne pomoči. Po mnenju Poslanske skupine Nove Slovenije to ni ustrezna ureditev brezplačne prve pravne pomoči.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prosim, če se prijavite. Besedo ima gospod Igor Zorčič. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Jaz sem verjetno eden tistih, ki bo imel največje zadržke pri sprejemanju tega zakona. Jaz ne bom podprl niti amandmaja niti samega zakona. Jaz se strinjam z marsikaterimi pomisleki, ki ste jih izrekli. Jaz sem bil eden od tistih prvih, ki sem tudi na teh internetnih omrežij obsodil to dejanje skupščine zbornice, to se mi zdi popolnoma nedopustno, kar so si, kar si tisti skupek odvetnikov privoščil, ko je vpisnino povečal štirikrat. Strinjam se s tem, da to pomeni neko omejitev, in to ne neko kvalitativno omejitev vstopa mladih odvetniških kandidatov na področje, ampak pravzaprav neko omejitev, ki izhaja iz nekega premoženjskega statusa. Ampak ne smemo pozabiti na to, da je bila ta odločitev zadržana s strani odbora Odvetniške zbornice in da je bila na koncu tudi s skupščino spremenjena, tako da je na koncu vpisnina določena na znesek 3 tisoč evrov. Moji pomisleki gredo v to smer, da držijo sicer ti pomisleki, da se lahko s tem omejuje neka konkurenca, seveda ne za vse, omejuje se za tiste, ki so za ta poklic zainteresirani. Mene čudijo nekatere razprave, kot da se to tiče pravzaprav vseh, to se pravzaprav tiče samo tistih univerzitetnih diplomiranih pravnikih, ki izpolnjujejo pogoje za opravljanje tega poklica. Skrbi me pa nekaj drugega. Odvetništvo je ustavna kategorija, ustava govori o neodvisnosti in samostojnosti. Ustavno sodišče je že interpretiralo to samostojnost kot neko samostojnost v smislu organiziranje tega ceha in moji pomisleki gredo v tej smeri, da se pravzaprav s tem zakonom nekako določa bodisi z enim ali drugim predlogom, da o določenih zadevah, ki so pomembne za delovanje same zbornice, odloča bodisi Državni zbor bodisi Vlada. Sicer res piše v amandmaju, ki ga predlaga Vlada, da Odvetniška zbornica sama določa to višino vpisnine s statutom, ampak ne smemo pozabiti, da v Zakonu o odvetništvu piše, da k statutu daje soglasje Vlada, se pravi, da bo ta Odvetniška zbornica odvisna od soglasja Vlade. Sedaj smo že slišali s strani opozicijskih vrst, da ne bo potem Vlada res to takoj kar zvišala, kar pomeni, da neki element, ki pomeni financiranje te zbornice, že prestavljamo v neko politično debato. Jaz pa mislim, da to ne bi smelo biti, zaradi tega, ker če bo šlo tako naprej, bo kljub predlogu Odvetniške zbornice lahko Vlada rekla, mi tega ne bomo, mi tega ne bomo, podobno se dogaja pri odvetniški tarifi. To se bo dogajalo 15, 20 let. Odvetniška zbornica ima vedno več članov, vedno več zadolžitev. Opravlja izobraževanja, opravlja disciplinske postopke in podobno, ne dobiva praktično nobenih sredstev od države, financira se sama. Če bo omejena v tem svojem financiranju na ta način, da bo Vlada rekla, ne boste povišali, ne boste povišali, verjamem, da bo dolgoročno padla tudi kvaliteta dela odvetništva. Če se bo zgodi, se bo seveda postavilo v politiki vprašanje, kaj če bi mi to malo reorganizirali ali celo razpustili Odvetniško zbornico pa bi o tem odločalo ministrstvo. Tu smo pa tam, ko o nekem pomembnem elementu pravosodnega sistema začne odločati politika. Si predstavljate situacijo, da, recimo, o vprašanjih, o katerih odloča Odvetniška zbornica, odloča ministrstvo? Da ministrstvo podeljuje licence za opravljanje odvetniškega poklica? Ali pa, da vodi disciplinske postopke zoper odvetnike, da se znajde en politik, se je že kakšen znašel v postopku in, bom rekel, vlada, ki je, recimo, opozicijska, temu politiku, pravosodni minister sproži postopek zoper njegovega odvetnika? Jaz se tega bojim. Zaradi tega imam pomisleke zoper ureditev, ki vedno znova in znova nekako daje več in več pristojnosti in vpliva bodisi Vlade bodisi Državnega zbora nad tem poklicem, ki naj bi bil oziroma je po sami ustavi samostojen. Seveda imam pomisleke tudi glede retroaktivnosti te ureditve, tako da jaz razumem to razpravo in še enkrat ponavljam, to, kar je naredila Odvetniška zbornica, je nedopustno. Ampak tudi v luči tega, da je bila ta reakcija nek odziv v prvi vrsti na opozorila odvetniških kandidatov, ki jih to najbolj prizadene, se mi zdi zelo pomembno pri našem odločanju, da so na koncu tudi ti odvetniški kandidati povedali, da si ne želijo te intervencije države. Oni so to rekli, da si ne želijo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Marjana Kotnik Poropat. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Jaz bi želela tudi komentirati to zadevo. Predstavila sem tudi stališče poslanske skupine, ki je v tem, da seveda podpiramo stališče odbora glede reševanja te zadeve, kajti tudi v naši poslanski skupini smo bili neprijetno presenečeni, če tako besedo uporabim, nad tem neverjetnim povišanjem višine vstopnine za vpis v Odvetniško zbornico, ki jo morajo plačevati predvsem kandidati za odvetnike, to se pravi, mladi pravniki, ki se pred tem zaposlijo v odvetniški pisarni za dokaj nizko plačo, če tako rečem. To, da gre v tem primeru za nek cehovski pristop, te besede se ne morem ogniti, ker dejansko tako je. Mislim, da v takih primerih, ko je prisoten tudi javni interes, kar je zagotavljanje odvetniške pravne pomoči državljanom, je javni interes in seveda mora v okviru tega javnega interesa biti zagotovljena tudi primerna cena, to je odvetniška točka, ki sicer ni zdaj predmet te razprave, ampak ko smo preračunavali te spremembe, ki jih je Odvetniška zbornica potem sprejela, smo videli, da se je naslonila na neko točko, ki še ni določena v taki višini. Skratka, menim, da v naši družbi seveda moramo zasledovati ta javni interes in moramo zasledovati tudi to, da smo mi socialna država po ustavi in da je zato treba zagotoviti tudi socialno šibkejšim kandidatom, ki so prišli skozi študij tako daleč, da bi postali odvetniki, da jim damo možnost – gospod Škoberne je prej lepo v predstavitvi stališča poslanske skupine povedal –, da ti kandidati, ki prihajajo iz socialno šibkih družin, ker pač nimajo staršev ali dedkov in babic, ki bi jim lahko plačali tako visoke pristopnine, seveda jim moramo kljub temu omogočiti, da lahko to svojo namero, da postanejo odvetniki, uresničijo. Zato seveda v poslanski skupini ostajamo pri stališču, ki sem ga podala v stališču poslanske skupine pred tem. Če pa mi dovolite, bi samo še malo komentirala to, kar je gospod Gorenak predstavil. Jaz sem bila presenečenenad temi podatki. Seveda o tem nismo govorili ne na odboru ne v naši poslanski skupini. Nismo si pridobili teh podatkov. Seveda pa bi bilo treba te podatke najbrž še dopolniti. Tu gre za dežele, na primer Tirolska, Gornja Avstrija, Brandenburg, Frankfurt. Kaj pa se na nivoju države dogaja? Skratka, so podatki, ki jih je treba preveriti. So podatki, nad katerimi se je treba zamisliti. Mi smo res država, kjer so osebni dohodki dosti nižji od Avstrije in Nemčije. Treba je to tudi upoštevati. Da ne bom predolga. V Poslanski skupini Desus ostajamo pri tem, da podpiramo spremembe in dopolnitve Zakona o odvetništvu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic, predlagateljica.
Hvala lepa. Moram odreagirati na določene zadeve glede podatkov. Gospa kolegica Poropat, v Državnem zboru je bila naročena raziskovalna naloga, ki točno opredeljuje po posameznih država, deželah tudi okoli nas, kako so urejene vpisnine, kakšne stroške imajo odvetniki, in to zelo podrobno. Tudi v našem gradivu je na eni strani izpostavljene države Avstrija, Nemčija, Francija Španija in Češka. Dejstvo je, da vse te države okoli nas, če lahko tako rečem, ali nam primerljive, imajo nekje okoli tisoč evrov vpisnine. Imajo tudi tako, da nekatere, mi imamo samo enotno odvetniško zbornico, določene države imajo dve, Francija ima dve, Nemčija ima tudi. Zadeve so primerljive. In naš predlog je šel v smer evropsko primerljivih kriterijev za vstop mladih na trg dela. Mi vsi govorimo, kaj se bo zgodilo, kaj pomeni, ampak nihče tukaj pa ne govori o svobodni gospodarski pobudi za mlade oziroma tiste, ki vstopajo med odvetniške vrste. Če samo pri tej zadevi omenim še, ki jo je tudi gospod Zorčič prej omenil, kaj se bo zgodilo, če ne bo več enotne odvetniške zbornice, kdo bo prihajal v odvetniške vrste. Že na odboru je bilo izpostavljeno, kdo vse danes že prehaja v odvetniške vrste. Seveda, mlade bi onemogočali z visoko vpisnino, v odvetniške vrste pa dandanes prihajajo tožilci, sodniki in po tem vidimo, da čez nekaj časa njihove zadeve padajo lepo iz omare ven in potem imamo take odvetniške vrste. Skratka, želimo ohraniti in dati spodbudo mladim, da si bodo poiskali delo tudi v odvetniških vrstah. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Dovolite, da namesto uvoda v to mojo razpravo, izrazim hvaležnost podmladku Nove Slovenije, ki se imenuje Mlada Slovenija, predvsem mladim pravnikom, ki jih ima Mlada Slovenija, in med temi bi posebej rad izpostavil gospoda Mateja Hrasta in množico njegovih mladih kolegov, ki so, odkrito rečeno, nas spodbudili in tudi pomagali pri pisanju tega zakona. Torej, moja iskrena hvaležnost v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije. Gospe in gospodje, mislim, da je to en kamenček v mozaiku, pod katerega, upam, bomo lahko enkrat v prihodnosti napisali »Boljša Slovenija« ali pa »Dobra Slovenija«. Mi namreč moramo prenehati vzdrževati družbena stanja, ki hromijo, ki paralizirajo potenciale uspešnejših in potenciale sposobnejših. Mislim, da bi to bilo lahko eno ključnih vodil našega delovanja pri zakonodajnem procesu. Ja, ko govorimo generalno o avtonomiji in potem temu dodamo še monopol, o katerem je govorila tudi gospa državna sekretarka, potem tukaj ob teh dveh pojmih ali pa ob organizacijah, takšnih in drugačnih, ki so avtonomne, ki so monopoli, moramo biti mi zakonodajalci gotovo zelo zelo pozorni. Mi pravimo univerza je avtonomna. Okej, to pomeni v praktičnem smislu tako, da v proračunu damo relativno veliko košaro denarja univerzi in pravzaprav kot zakonodajalci ne smemo pogledati, kako pa zdaj univerza ta denar troši. Tukaj me muči, da bi na kakšno nepravilnost pokazal, o kateri smo se nedavno nazaj ukvarjali, pa ne želim nikogar spravljati v slabo voljo danes, recimo, da ni časa za slabo voljo. Mislim, da moramo najprej razumeti, seveda tudi v pravnem smislu, kaj pomeni avtonomija in seveda kaj pomeni monopol. In Odvetniška zbornica ima obe ti dve karakteristiki. Ali zdaj posegamo v avtonomijo, če mi določimo zgornjo mejo vpisnine? Po mojem razumevanju mnenja Zakonodajnopravne službe in odločbe Ustavnega sodišča ne, ne posegamo. Zato amandma Slovenske demokratske stranke zasluži izjemno pozorno razpravo. Zasluži pozornost. Kolegica Lilijana Kozlovič je v stališču omenjala odločbo Ustavnega sodišča z dne 5. maja 2009, ki v 26. točki obrazložitve poudarja, da se samostojnost odvetniške službe vsebinsko gledano nanaša na urejanje vprašanj, ki zadevajo položaj odvetnikov in njihove stanovske organizacije. Dodalo je, Ustavno sodišče namreč, da mora zakonodajalec nedvomno urediti tudi ta vprašanja, vendar ne izčrpno. Da mora urediti ta vprašanja, vendar ne izčrpno, temveč mora določena vprašanja pustiti avtonomnemu urejanju znotraj odvetniškega poklica. Ugotavljamo, tako Zakonodajno-pravna služba, da skladno s to zahtevo Predlog zakona določa le zgornjo mejo vpisnine odvetnikov. To je naš prvotni zakon, določa le plafon. In tukaj jaz razumem Zakonodajno-pravno službo, da z avtonomijo ni nič narobe, da mi s prvotnim zakonom, poudarjam, ne posegamo v avtonomijo Odvetniške zbornice. Tako Zakonodajnopravna služba. »Opozarjamo,« nadaljuje Zakonodajnopravna služba, »da Zakon o odvetništvu plačevanja določenega zneska ob vpisu v imenik odvetnikov ne ureja, vpisnina je določena šele s statutom Odvetniške zbornice, ki ga sprejme Odvetniška zbornica ob soglasju Vlade.« In kaj je zdaj zelo pomembno, naslednji stavek, najpomembnejši, ki ga želim povedati, iz mnenja Zakonodajnopravne službe. »Zato bi bilo treba ob obravnavi predloga zakona«, to je danes, »po našem mnenju pretehtati tudi, ali bi bilo treba na zakonski ravni določiti tudi možnost, da se lahko za vpis v imenik odvetnikov določi vpisnina.« In zdaj moje razumevanje, nisem pravnik, to prosim, da mi pomagate, ne bi bilo nič narobe, če amandma SDS podpremo, ker ta določa plafon, ne določa zneska, ampak pravi, ne sme presegati zneska minimalne bruto plače zadnjega meseca in tako naprej. Se pravi določen je plafon, v statutu pa Odvetniška zbornica lahko reče, ja, bomo šli na plafon ali pa bomo glede na mednarodno primerjavo, ki smo jo slišali, o kateri je govorila kolegica Iva Dimic, in izražam hvaležnost državnozborskemu raziskovalnemu sektorju, da je naredil izjemno kvalitetno mednarodno primerjavo in lahko status zbornice, Odvetniške zbornice reče, aha, mi pa zdaj ne bomo šli do plafona, do maksimuma, kot predlaga SDS, ampak bomo šli, recimo, na faktor 0,9 bruto minimalne plače ali pa 0,5, kar bi meni bilo bolj všeč. Jaz bi tudi prosil gospo državno sekretarko, da se do tega amandmaja opredeli zgolj iz tega vidika, ali amandma posega v avtonomijo zbornice. Po mojem trdnem prepričanju ne posega. K tej razpravi, ki temu nas nekako spodbuja Zakonodajno-pravna služba v svojem mnenju iz 19. maja 2016. In bi res prosil zdaj, ko smo tako dobro vsi skupaj v ciljni ravnini, da vendar naredimo enkrat kvalitetno zakonsko rešitev. Kdaj bomo imeli to korajžo? Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ja, zanimivo, pravzaprav danes je res tako, kot je rekel kolega poslanec Horvat, v tem državnem zboru gremo nekako vsi proti istemu cilju, le da nekako zagovarjamo različne načine. Eden od teh je, da do tega cilja pridemo hitreje, in to je da bi podprli amandma Slovenske demokratske stranke, glede na to, da amandma Nove Slovenije oziroma njihov predlog na odboru ni dobil ustrezne podpre, pa vendarle imamo zdaj drugo možnost ali pa, da gremo res nekoliko počasi in da niti nismo prepričani povsem, ali bomo cilj dosegli, če bomo šli po poti, ki je trenutno predlagana. Pa bom povedala zakaj. Ko smo govorili o tako imenovani vpisnini na seznamu odvetnikov, na odboru je bila kar burna razprava tudi s strani predstavnikov odvetniške zbornice. Govorili so o tem, da gre za neopravičen poseg v njihovo delovanje. Jaz pa njih sprašujem nekoliko drugače: Ali njihovo delovanje ne pomeni poseg v načelo sorazmernosti, v načelo svobode do trga dela in nenazadnje o tem govorimo kot o ustavni kategoriji? Kajti neupravičeno, bi rekla res, tako kot je bil danes že uporabljen izraz, ekscesno dvigovanje pomeni omejevanje. To pa ni samostojnost, neodvisnost in strokovnost. In če bi dejansko želeli rešiti ta problem, bi zagotovo morali začeti nekje drugje, to je prostovoljno članstvo. Zakaj? Prostovoljno članstvo pomeni, da bi se sama struktura organizirala tako, kajti oni menijo, da bo to velik poseg v njihovo organizacijsko strukturo, ampak se bo organizacijska struktura prilagodila nenazadnje tudi konkurenci. In takrat verjamem, da bi govorili ravno o tistih podatkih, ki jih je omenil kolega Horvat, 0,5 zgornje meje ali celo kaj nižje, morda celo to, kar je rekla kolegica Iva Dimic, da te vpisnine sploh ne bi bilo, ker bi se sistem organiziral v skladu s konkurenco in seveda potrebami. Da ne bo nesporazuma, to niso edina sredstva, ki jih Odvetniška zbornica ima; nenazadnje imajo tudi članarine in to zagotovo ni edini vir dohodka. Če bi šlo za to, bi morda morali o tem govoriti še nekoliko drugače, ampak ne gre. Tukaj gre samo za enega od virov, poglejte, na kakšen način je bil sprejet, ko govorimo tej samostojnosti in neodvisnosti in strokovnosti. Bila je skupščina, na tej skupščini vseh odvetnikov, ki so v Odvetniški zbornici, seveda morajo biti avtomatično, jih je okoli tisoč 679, približno, morda številka ena gor, dol. Prisotnih bi moralo biti po statutu za sklepčnost ena tretjina vseh teh članov. Seveda ta tretjina ni bila dosežena. Potem ima statut še drugo varovalko, to je, da po pol ure se počaka in toliko, kolikor jih pride, takrat so sklepčni. Veste kaj to pomeni? Da bi lahko praktično dva odločala o tem, kakšna bo vpisnina, in potem je iz nekega predloga, ki jaz ne bom rekla, da ni realen bil v nekem pogledu s strani zbornice, češ, da niso usklajevali rast stroškov skozi leta, prišel ekscesni predlog, ne vem, 12 tisoč evrov, pa 9 tisoč evrov in tako naprej, bilo je dvignjeno, gremo dalje, potrjeno, brez analize, brez česarkoli, zakaj takšna potreba, brez kakršnekoli statistike. To ni neodvisnost. In tukaj se mi zdi, da imamo mi kot zakonodajalec dolžnost, da te zadeve uredimo. In meni se zdi najbolj transparentno, da to zadevo tako, kot določamo marsikaj drugega, zakaj pa toliko primerjav z drugimi ureditvami, zato ker vendarle iščemo neke primerjave, da bi upoštevali amandma Slovenske demokratske stranke, določili zgornjo mejo, zgornja meja jih ne omejuje v tem smislu, da lahko še vedno določajo to po svoje, in potem bi delovali v teh okvirjih. Nenazadnje je taka določba mnogo bolj odgovorna tudi do kandidatov samih. Zakaj? Če je ta določena z neko mejo minimalne plače, kakorkoli že, vsak vnaprej tudi leto dni ve, kakšen bo ta znesek. Če pa to prepustimo nekem statutu, pa potem lahko nekdo pričakuje en znesek, deležen bo pa čez noč povsem drugačnega. Lahko se zgodi tudi zopet ekscesnega. In jaz mislim, da zadeva, ki je veliko bolj transparentna, pomeni zagotovo velik prinos k neki strokovnosti, pa nenazadnje potem tudi neodvisnosti, kot pa da je nekaj v megli in se natančno ne ve, kaj se bo dogajalo. Povedali so, da s temi sredstvi organizirajo marsikaj, od izobraževanja, različnih svetovanj, pomoči. Jaz to podpiram. Jaz to podpiram. Seveda lahko rečeš, da neko izobraževanje ima takšen proračun, drugačno takšen proračun, lahko imaš takšen proračun še višji, lahko imamo najvišjega, lahko si privoščijo izobraževanje po finančnih merilih bogatejše kot, na primer, v Nemčiji. Za to ni ovir, v tem trenutku ne, ker če zmanjka denarja, prideš na skupščino, prideta vsaj dva, dvigneš roko in rečeš, denarja je premalo, stvari so predrage, strokovnjaki, ki bi nam radi kaj povedali, želijo več in zopet nekoliko dvigneš vpisnine. Zanimivo, ne članarino, vpisnino. To. Skratka, jaz še vedno mislim, da bi bil osnovni problem rešen, če bi dovolili prostovoljno članstvo, zagotovo. Pa verjemite mi, da bi bila zelo dobra izobraževanja za veliko manj sredstev, ki bi jih bilo treba vložiti bodisi v obliki vpisnine bodisi v obliki članarine. Kajti takrat začneš razmišljati tudi na druge stvari oziroma pogledaš tudi morda, kaj dela konkurenca. Seveda bom podprla amandma Slovenske demokratske stranke, v razmislek pa celotni koaliciji dajem, res še enkrat, glejte, ali res pomeni način, da ni določljive zgornje meje, transparentnejše do vseh deležnikov, kot način, ki je določen z nekim zneskom v državi, ki se seveda giblje, ampak vsak natančno ve, kaj to pomeni in še vedno dovoljuješ in dopuščaš vsakršno neodvisnost, strokovnost in samostojnost omenjeni organizaciji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Najprej dva odgovora. Gospa Poropat, nič ni nad temi zneski v ostalih državah. Nemčija, Avstrija, o čemer sem govoril, tam se te stvari urejajo na ravni dežele in na ravni države Avstrija ni nič, in na ravni države Nemčije ni nič, ampak so te številke, ki sem jih omenil, tako da je to relativno jasna zadeva. Imam pa za gospoda odvetnika, poslanca in bodočega odvetnika, ja, gospod Zorčič, to ste vi, eno izjemno preprosto vprašanje. Ampak preden vas to vprašanje postavim, bi za ljudi, tiste, ki ne razumejo pravniškega jezika, ki ste ga imeli v svojem nastopu, prevedel ali pa poenostavil vaše razmišljanje. Vaše razmišljanje je bilo, da ne boste podprli niti tega, kar predlaga Nova Slovenija, da ne boste podprli niti tega, kar predlagamo mi, da ne boste podprli niti tega, kar predlaga Vlada z amandmajem. To pomeni, da naj ostane tako, kot je. In zdaj če sva pri tem, naj ostane tako, kot je, pomeni Odvetniška zbornica določa vstopnino, tako rekoč, med odvetnike. To pa je za vas sprejemljivo. Ampak, glede na to, kako tam postopki potekajo, se lahko zgodi, da na skupščino Odvetniške zbornice pride 10 % ljudi ali pa jih pride 5 % ali pa pridejo Zdolšek, Senica in še kdo recimo, in v končni fazi se lahko zgodi in je čisto v skladu s statutom, da prideta samo dva. Recimo, Senica, Zdolšek. Recimo. In onadva, pok, določita, 25 jurjev. In mi imamo 25 jurjev. Vsi tisti, ki danes hodijo na pravno fakulteto in bodo jutri pisali vlogo, da bi šli med odvetnike, bodo imeli 25 jurjev vstopnine. Zakaj? Ker ta dva bogata gospoda bi pač rada bila še bolj bogata. In zdaj glede na to, da ste vi bili odvetnik, ste poslanec in boste odvetnik, je tudi vaš interes, da je čim manj odvetnikov v državi Sloveniji in zato zagovarjate rešitev, kakršna je, ker boste vi bolj bogati. Zato imam za vas preprosto vprašanje. Dajte gledalcem povedati, zakaj bi bila v Sloveniji vstopnina med odvetnike 3 tisoč evro in zakaj je recimo v Frankfurtu 160 evrov. Ponavljam, razložite gledalcem, vašim volivcem razložite: Zakaj v Sloveniji 3 tisoč evrov in zakaj v Frankfurtu 160 evrov? Jaz mislim, da sem postavil tako preprosto vprašanje, da boste lahko gledalcem razložili zadevo. Zdaj pa, predsednik jaz bi šel malo širše, ker tema je pač takšna, da moramo iti malo širše s temi vprašanji. Poglejte, jaz skušam postaviti eno tezo, ki jo že dolgo časa ponavljam v tem Državnem zboru, vsaj v tej sestavi, da neodvisnost, strokovnost, avtonomnost, pa kjerkoli govorimo o tem, pravzaprav predstavljajo nekaj negativnega, in da to predstavlja zlorabe. Pa zdaj govorimo o odvetnikih, tožilcih, sodnikih pa ne vem o kom še vse, podjetnikih, ne vem, Gospodarski zbornici in ostalih institucijah, Vladi, Ustavnemu sodišču in tako dalje. Tu povsod mi uporabljamo izraz neodvisnost, strokovnost, avtonomija. Zdaj bi pa rad, gospod podpredsednik, rad bi potegnil eno črto med tem odnosom teh inštitucij, med katere sodi tudi odvetništvo, in med Državnim zborom. Državni zbor sestavlja 90 poslancev. Vsi mi smo morali iti na volitve. Vsakdo od nas ob takšnih ali drugačnih okoliščinah, po zakonu, ki pač velja na tem področju, se je moral preizkusiti med ljudmi, dobiti neko njihovo zaupanje za to, da lahko danes tu sedimo. Vsakdo od nas. Ampak tudi Državni zbor je neodvisen in avtonomen. Ali je tako? Torej, če je sodna veja oblasti neodvisna, avtonomna, če so odvetniki, tožilci, ustavni sodniki in vse ostalo, mediji, recimo, to je tud zanimiva zadeva, neodvisni, strokovni in avtonomni, potem si dajmo mi poslanci tudi vzeti to pravico, da smo neodvisni in avtonomni. Ampak zdaj vas sprašujem, če smo res neodvisni in avtonomni. Smo res? Jaz si v tem mandatu privoščim nekoliko več. Iz temeljnega razloga, ker me v naslednjem mandatu ne bo po moji volji, ker ne bom na volitve šel. Ampak rad bi vsaj tistim mlajšim poslancem, ne glede na politične barve, povedal nekaj: neodvisen in avtonomen parlament – ali je res tako? Vi boste tu ostali, jaz ne, tisti, ki boste kandidirali. Tam zunaj se vam pojavi novinar in reče, poslance na minimalce, kdo je za. Poslanci letijo tja in tekmujejo, kdo bi tak novinarski predlog podprl. Ali je to prav? Je to prav? Poglejte, mi imamo danes težave pri neodvisni in avtonomni in strokovni vladi, ker predsednik vlade, kateri koli, zdaj nič politično ne govorim, ima težave, kje dobiti ministre. Ja, kdo bo pa šel za ministra. Zakaj pa bi bil minister? Zakaj bi bil državni sekretar? Za plačo, ki jo tam dobiš? Za delo, ki ga moraš opravljati in za vse to, kar moraš prenašati? Grem nazaj na neodvisen in avtonomen parlament. Ali ne bi vi jutri neodvisno in avtonomno se postavili na svoje noge in nekaterim stvarem naredili v tej družbi konec. Pa bom navedel nekaj primerov. Poglejte, v naši ustavni ureditvi je jasno, da mi sprejemamo zakone. Ustavno sodišče jih zgolj ocenjuje z vidika, ali so skladni z ustavo. In pri teh dveh inštitucijah, parlament in Ustavno sodišče, je popolnoma jasno, kdo ima kaj za narediti, položaj. Pa vendarle se je v preteklosti zgodilo, da je Ustavno sodišče sprejelo zakon. Ja, Ustavno sodišče je določilo, da obstaja občina Ankaran. Vsakemu pravniku, študentu Pravne fakultete mora biti jasno, da bi lahko Državni zbor reagiral po svoje in rekel, ne, oprostite, to je pa naša pristojnost. Mi smo pa počepnili kot kure, pa smo bili tiho. Gremo naprej. Poglejte, neodvisna strokovna avtonomna univerza, o kateri je govoril gospod Horvat. Ja, ampak ona neodvisno, avtonomno in strokovno zahteva denar, kaj pa z njim počne, nas pa ne briga. Ali se vam ne zdi, da bi morali poseči? Se vam ne zdi, da bi morali poseči? Enako velja za sodišča – neodvisno, avtonomno, strokovno. Zaprejo poslanca, pošljejo v zapor Kanglerja, se sklicujejo na neodvisnost, strokovnost, avtonomnost, Ustavno sodišče pa to razveljavi. [[ploskanje]] Mi pa ploskamo neki neodvisnosti, avtonomnosti, strokovnosti, namesto, da bi se postavili na svoje noge in sprejemali zakone, ki bodo urejali, kar imamo zakonsko in ustavno pravico, ki bodo urejali področje sodstva. Poglejte, mi smo tik pred tem, da bomo tudi med poslance – prej ali slej, to se že dogaja, pa mislim, da se bo še bolj dogajalo – dobili ljudi, ki nimajo službe, ne pa ljudi, ki bi politično, avtonomno, strokovno, neodvisno, če želite, tukaj sedeli in odločali tako, kot je treba. Pomislite, kakšna poslanska plača je bila določena leta 1991, kar preštejte tisto situacijo in poglejte, kaj smo naredili z materialnimi pogoji poslancev do danes. Neodvisno, avtonomno in strokovno smo sami sebi rezali noge, zato da bi bili všečni ljudem. In tisti, ki tam odzunaj stojijo pa vpijejo, poslance na minimalce, dajmo, prav. Ampak jaz mislim, da to ni prav. Slovenija bo dobila parlament, nekega dne, ki bo sestavljen iz nezaposlenih ljudi in klatežev, ker nihče drugi ne bo hotel kandidirati za mesto poslanca. Tudi danes je neatraktivno kandidirati za to delovno mesto. Mnogi med nami, mnogi med nami, zlasti vsi tisti, ki sodijo v univerzitetno sfero, pa mislim, da tukaj vidim samo gospoda Hanžka, ki o tem kaj ve, bi lahko zaslužili – koliko? 5, 6 tisoč bi šlo? Bi šlo. Na mesec, se da. Kaj potem tukaj sedimo? Iz nekega entuziazma tukaj sedimo, gospe in gospodje. Iz nekih drugih razlogov tukaj sedimo, ne zaradi denarja, kar povejmo, da je tako. Ampak, neodvisno, avtonomno in strokovno, gospe in gospodje, se je treba postaviti na noge, poglejte, kaj delajo drugi. Odvetniška zbornica je naredila svinjarijo prve vrste, neodvisno, avtonomno in strokovno, in dala zadevo na 9 jurjev, na 9 tisoč. In mi namesto, da bi jih neodvisno, avtonomno in strokovno zdajle po buči klofnil in jim z zakonom predpisali 700 evrov, tega ne naredimo. Tega ne naredimo. Mi imamo sodstvo, ki neodvisno bla bla bla, tu se ne boste strinjali, jaz pravim, da je v funkciji ene politične opcije, ampak tu se verjetno ne boste strinjali, če bi pa pogledali evropske primerljive podatke tako, kot smo jih tudi pogledali na področju odvetnikov, bi pa lahko videli, da imamo pravosodje, ki preveč stane in premalo naredi, to se pa lahko strinjam, ker številke to dokazujejo. In nočemo reagirati z zakoni. Nočemo. Gospe in gospodje, jaz bom tako rekel, prav bi bilo, da bi mi šli z zakonom, ki ga je v osnovi predlagala Nova Slovenija, mi smo sicer dali amandma, in bi tem gospodom, ki so zlorabili situacijo, zlorabili situacijo, z zakonom naložili, da je največ, ne vem, 700 evrov ali 800 evrov ali pa 1500 evrov, kot je rekla Nova Slovenija, ker je to še vedno 6-krat več kot Frankfurt in pustili situacijo tako, kot je. Če bo Ustavno sodišče reklo, da smo šli mimo, smo šli mimo, bomo pa potem popravljali. Toda poslanci nismo sposobni, zlasti koalicijska večina ni sposobna vrniti udarca, zakonitega udarca, nekomu, ki je šel čez vse meje, to je Odvetniška zbornica. Še vedno puščamo možnost enakih ali še hujših mahinacij. Gospe in gospodje poslanci, rekel bom tako, postavite se na svoje noge, udarite po mizi in ne poslušajte neformalnih centrov moči. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika, izvolite gospod Igor Zorčič.
Ja, jaz bi se odzval na nekatere besede in razumevanje mojih besed kolege Vinka Gorenaka. Kolega, vi ste me vprašali, dali ste primer Frankfurta, jaz moram reči, da ne poznam tega primera, zakaj imajo oni vpisnino nižjo kot mi, če jo imamo, jaz teh podatkov nimam, lahko pa, da imajo članarino višjo. Kolegica Dimic je prej rekla, naj se zbornice financirajo s članarino. Glejte, tudi to je udarec za nekega novega odvetnika, visoka članarina, ko še nima nekih strank, pa ko se še išče v tem okolju. Reči, da je višja članarina bolje kot vpisnina, to je bolj iz rokava potegnjeno. Bilo je rečeno tudi, kakšen naj bi bil moj interes, ali je višja ali nižja, moj interes tukaj sploh ni pomemben, moja funkcija je v mirovanju in jaz sem svojo članarino oziroma vpisnino že plačal, tako da, meni je čisto vseeno. Vse, kar se lahko zgodi, je samo še, da jaz, recimo, po koncu tega mandata odprem pisarno in zaposlujem nove odvetniške kandidate, ampak seveda mi je potem v interesu, da je čim nižja, ne pa čim višja. In tukaj iz tega izhaja mogoče nerazumevanje nekaterih razpravljavcev v zvezi s to problematiko in v zvezi s tistim sklepom. Jaz tistega sklepa ne vidim, ki ga je sprejela skupščina, v tem smislu, da so hoteli omejiti odvetniškim kandidatom, ampak predvsem odvetnikom, ki imajo zaposlene odvetniške kandidate in ki bi se mogoče širili v družbe, da bodo težje razvijali svojo dejavnost in da bodo to lažje naredili samo tisti, ki so največji. Predvsem je šlo za tisto, se pravi, omejevalo se je poslovanje odvetnikom bolj kot odvetniškim kandidatom, saj nenazadnje smo slišali, da odvetniškim kandidatom te vpisnine po večini plačujejo odvetniki. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Ksenija Korenjak Kramar. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Z marsičem v današnji razpravi se lahko strinjam. Ta študija mednarodna primerjava je sama po sebi dovolj zgovorna. Mislim, da vsem tistim, ki smo razmišljali o tem, kaj se je v bistvu dogajalo, niti ni treba posebnega komentarja, v bistvu primerjava s slovenskim okvirjem – ostanemo brez besed. Sem pa ob teh predlogih nekako na stališču, da bom podprla predlog Vlade, predvsem zaradi in izhajajoč iz načela samostojnost in neodvisnosti odvetništva. Se pa strinjam z mojimi predhodnimi razpravljavci, da to vprašanje oziroma temu, čemur smo bili priča, odpira ne eno mnoga vprašanja, ki jim zrcalo postavlja mednarodna primerljivost, vprašanja virov financiranja, tudi vprašanja namena takšnega ravnanja. In meni se tukaj zastavlja vprašanje tega namena, ki verjetno ni zgolj financiranje, ampak bi ga lahko interpretirali tudi kako drugače. Omejevanje na eni strani, lahko tudi tistih malih ali velikih, kot je moj kolega ravnokar izpostavil, morda tudi pripiranje vrat množici mladih izobraženih pravnikov, morda je tudi to namen tega, ampak to so zgolj moja ugibanja. Morda ni bil namen zgolj samo v pridobivanju virov financiranja, ki bi se lahko znotraj verjetno tudi, če govorimo o proračunu, tako kot je predhodna razpravljavka kolegica Anja Bah Žibert govorila o proračunu, ki je sestavljen iz različnih virov in ki bi tudi o tem lahko govorili in na načinih in pa virih, ki jih pridobivamo, tako da meni se tukaj odpira en kup vprašanj. Menim pa, da je ta kompromisni predlog v luči prav načela samostojnosti in neodvisnosti kot ustavnega načela zame sprejemljiv. Vendar pa bi želela ob tem svoje jasno izrecno stališče povedati predvsem v smeri, ki je bilo povedano v začetku, in sicer zame je omejevanje in postavljanje kriterija denarja, kot vstopnega kriterija za to, da nekdo opravlja poklic, nesprejemljivo. In tukaj odločno zastopam stališče, da se mora uskladiti s kriterijem znanja in sposobnosti ne denarja. In tukaj se s svojim kolegom gospodom Horvatom zelo zelo strinjam. Zato bom podprla ta predlog, ker menim, da je treba podpreti znanje in sposobnosti in omogočiti tistim, ki to imajo, da se svobodno odločijo za poklic in da jim to tudi omogočimo. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospa Novak. Ja, kar izvolite, saj mislim, da ne bo več toliko prijav.
Hvala za besedo. Po virih iz Siol.net smo si pogledali, kakšni so dobički oziroma dohodki nekaterih odvetniških pisarn, ki jih sicer ne bom imenovala, ampak poglejte, čisti dobiček neke odvetniške družbe je 3,7 milijona evrov letno, dobiček, druge pisarne 1,4 milijona evrov, spet čisti dobiček neke druge pisarne 338 tisoč evrov, potem prihodki neke odvetniške družbe, 2,45 milijona evrov in tako naprej. Torej iz tega lahko sklepamo, da ti odvetniki, ki so zaposleni v teh pisarnah, gotovo nimajo majhnih plač. Zato jaz verjamem, da ko so dali izhodiščno ceno 9 tisoč evrov, da to za njih ni veliko, tako kot če mi povemo, kakšno plačo imamo, za nekega upokojenca, ki ima 300, 400 evrov pokojnine, bo rekel, vi pa imate grozno velike plače. Če pa vemo, da ima bruto plačo, ne vem, predsednik države okrog 5 tisoč evrov, na drugi strani pa menedžerji, podjetniki po 10 tisoč, 20 tisoč, tudi 30 tisoč evrov, pa spet vidimo, kakšna je razlika. Če pa je članstvo v Odvetniški zbornici obvezno, potem pa ne smemo in ne moremo ljudi na začetku kariere omejevati s tako visoko vpisnino, če se potem na skupščini dogovorijo, da bo članarina višja, je to njihov problem, ker so že uveljavljeni, ker to ni pogoj, vendarle za vpisnino, vpisujejo pa se po navadi tisti na začetku kariere, pa vendarle mora biti ta vpisnina dostopna. Zato bom tudi jaz rekla, v zahvalo in pohvalo podmladku Nove Slovenije, ki so tako hitro reagirali in pomagali pripraviti zakonodajni predlog, in moram popraviti mojega poslanskega kolega Jožeta, tudi raziskavo so naredili, ker hvala bogu obvladajo različne jezike in so doma na internetu in se da hitro pridobiti takšne podatke. Zadovoljna sem, da vendarle je parlament reagiral zrelo, ne glede na strankarsko pripadnost, da smo problem zaznali, da ste na odboru tudi izglasovali, dali podporo zakonu za nadaljnjo obravnavo in upam, da bo zakon tudi sprejet in s tem ne bomo že na začetku omejevali mladih ljudi, da bodo lahko začeli opravljati odvetniško dejavnost. Seveda, koliko pa kdo zasluži, je pa potem odvisno od tega, koliko je dober, koliko je uspešen, vendar, če so ti uspešni, priznani odvetniki z visokimi plačami na ta način želeli omejiti konkurenco, je pa to nedopustno. Mladi ljudje naj imajo v začetku možnost, da svoje znanje uveljavijo na poklicnem področju, že tako vemo – in potem bodo tudi cene nižje in bolj dostopne slovenskim ljudem –, da imamo veliko problemov na področju sodstva, da potrebujemo usposobljene, dobre odvetnike, večja je konkurenca, nižje so cene, in da potrebujemo tudi delovna mesta za mlade izobražene ljudi. Tako da upam, da bomo ta zakon s primerno vsebino tudi sprejeli.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Tina Brecelj, državna sekretarka ministrstva. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Jaz bi gospodu Horvatu želel odgovoriti, ker me je prej poprosil, da se opredelim do amandmaja SDS. Tako bi rada rekla, mi menimo, da je ključno vprašanje, na katerega je tukaj treba odgovoriti, to, ali smo še znotraj okvira samostojnosti in neodvisnosti, če se z zakonom določa vpisnina. Mi namreč menimo, da tudi če se z zakonom določa samo zgornja meja tako, kot je predlagano, gre vendarle za enostransko urejanje in da tukaj ustavno gledano, bom kar tako rekla, nismo več na varni strani. Vprašanje se nam postavlja, če smo na ta način še na varni strani. Jaz bom še enkrat rekla, da cilj, ki se zasleduje, ga Vlada podpira brez vsake dileme. Se nam pa res zdi, da s to rešitvijo, da se vpisnina določa v statutu, na katerega, kot smo rekli, da potem soglasje Vlade, torej z uvedbo tega sodelovalnega modela zadostimo vsem tistim kriterijem, ki jih od nas ta posebna umestitev odvetništva, ali je prav, da je točno taka, ali ni, zdaj nima smisla razpravljati, takšna je. Mi menimo, da s tem sodelovalnim modelom smo, pa bom spet uporabila tisti izraz od prej, ustavno čisto na varni strani. S tem, ko pa arbitrarno določimo, pa čeprav samo zgornjo višino, se nam pa tu postavlja ta dvom. Rada bi vam še pojasnila to, če je govora o pravosodnih gradnikih, tistih, na katere ima nekako vpliv naše ministrstvo, bi rada rekla, da tako izvršitelji kot stečajni upravitelji višino članarine, vpisnino, prispevke, vse to se določa s statutom. Podobno tudi notarji. Višina vpisnine, članarina, prispevki, vsa ta finančna vprašanja urejajo statuti, torej ni povzdignjeno na zakonsko raven. In s tem, ko mi pri odvetnikih, čeprav so ustavna kategorija, bom še enkrat rekla, poleg statuta dodajamo še eno dodatno varovalko, gremo v bistvu dlje kot pri ostalih, ki sem jih sedaj omenjala, čeprav ti niso ustavna kategorija. Skratka, želim reči, naš cilj je, da smo ustavno, se bom ponavljala, ampak to mi je najbolj tak slikovit izraz, znotraj dopustnih okvirov in na varni strani in da smo sistemsko nekako koherentni. Torej, če imamo tako pri izvršiteljih, notarjih, upraviteljih, imejmo tako, torej statutarno urejeno oziroma v statutu urejeno in ne na zakonski ravni tudi pri odvetnikih. Ker če gremo pri odvetnikih na zakonsko raven, ob vseh rizikih, ki sem jih prej naštela, potem nam najbrž sledi, da moramo tudi za vse druge zbornice iti na zakonsko raven, kar pa ni naš namen oziroma se nam to ne zdi ustrezna rešitev. Kot rečeno, upam, da sem odgovorila, mi smo poskušali najti način, da ta cilj oziroma da sistemsko ta eksces, ki se je zgodil, uredimo in urediti smo ga želeli, zelo smo se poglabljali v to. Strokovni delavci so stvari preštudirali z vseh vidikov. In nekako ocenjujemo, da ga najbolj celovito in varno uredimo tako, kot smo predlagali z amandmaji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Zelo na kratko. Državna sekretarka, saj se lahko strinjava – na varni strani. Pomeni, da je to ziher varianta, da ne bo Ustavno sodišče poseglo. Lahko se s tem strinjam. Poglejte, v tem mandatu smo imeli že dva primera, ko je Državni zbor tehtal med varno stranjo in tistim, da bo Ustavno sodišče zadevo razveljavilo. Eden je bil mandata Janeza Janše, eden je bil pa zakonik, ki je šel potem na Ustavno sodišče, ko ste prepovedali. Obakrat je Zakonodajno-pravna služba rekla: pazite, ne! Ampak Državni zbor je šel na nevarno stran. Na nevarno stran. In tudi tokrat bi lahko šli na nevarno stran. Pa kaj, bo pač Ustavno sodišče razveljavilo, saj zato ga imamo. Ker mi nismo, Slovenija preprosto ni zrela in ti družbeni podsistemi, kot je odvetništvo, notarstvo in tako naprej, kot ste vi rekli, ko ste primerjali, kar je sicer točno, preprosto niso zreli. In tako kot otroka pelješ za roko čez cesto, ker pač še ni zrel, da bi sam presodil, kdaj bo šel čez cesto, tako jih je pač treba tukaj z zakonom omejiti, pa tudi če vse. Samo toliko bom rekel, kot nek razmislek, razmislek predvsem poslancem. Prej sem pa pozabil, bom zdaj omenil. Ko sem govoril o teži Državnega zbora pa o tem, da se je treba na noge postaviti. Gospe in gospodje, pojdite v Nemčijo, pojdite v Avstrijo. Ko je mandat končan, dobiš na mizo – Kaj? Pet, deset, petdeset ponudb za službo. Ja. Vidim, da mnogi kimate. Kako je pa pri nas? Pri nas je pa, ker si bil poslanec, si tako ali tako baraba. Ker si bil poslanec, si baraba. Ampak to niso krivi ljudje, ki tako ocenjujejo, to smo krivi mi, ker se ne postavimo na svoje noge. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod mag. Matej Tonin.
Minister še nisem. Hecam se. Dober dan, lepo pozdravljeni! Mislim, da je ta razprava o tem zakonu na načelni ravni zelo pomembna, in sicer kako in na kakšen način bo ta državni zbor dovolil, da se omejuje vstop v odvetniške vrste. Zdi se mi, da so odvetniki s tisto prvo potezo, ki so jo zdaj že nekoliko omilili, enostavno želeli oblikovati nek ekskluzivistični kljub, v katerega bi marsikomu omejili sam vstop. Nam se to zagotovo ne zdi prav. Ne zdi se nam prav ne v smislu svobodne gospodarske pobude, ne zdi se nam prav niti v smislu dostopa do odvetniških storitev in še kaj bi lahko naštel. In če bi vse te zadeve šle še naprej v takšno smer, potem ni čudno, da na primer določeni odvetniki, ki branijo najhujše kriminalce, ki jim sodijo v Sloveniji, v enem dnevu dobijo boljše plačano, kot pa recimo sodniki v celem mesecu. Vse to potem pripelje do tega, da imamo rezultate, s katerimi ni nihče zadovoljen, in rezultate, ki jezijo ljudi, ki nas delajo vse nesrečne, ker imamo občutek, da veljajo dvojni standardi, ene za tiste malo bolj enake, pa za druge nekoliko manj. Pa da se vrnem nazaj na naš zakon oziroma novelo Zakona o odvetništvu, ki smo jo pripravili. Mislim, da je vsaj čutiti v tem parlamentu neko vsaj tako načelno podporo zakonu v smislu, da je to korak v pravo smer, da je bila intenca prava, seveda je pa zdaj problematična izvedba. Jaz sam težko razumem, si poskušam razlagati, kako je mogoče, da na primer, če zapišemo neko omejitev v zakon, je to lahko pretiran poseg v delo odvetniške zbornice. Če pa zadevo napišemo malo tako po ovinkih, da mora Vlada dati soglasje na ceno, ki si jo oni postavijo, to pa ni poseg v njihovo delo ali pa je manjši poseg. V vsakem primeru bo imela Vlada ali pa vladna koalicija na nek način vpliv na te stvari, saj bo po tem vladnem predlogu potrjevala njihov statut. Če se s ceno, ki bo v tem statutu napisana, ne bodo strinjali, potem bodo še vedno lahko to stvar ustavili. Torej ne mislim komplicirati in tudi ne mislim zapenjati, za nas je bistveno, da bo do te rešitve prišlo, da se bodo ti vstopni stroški v odvetniško zbornico zmanjšali. Če Vlada ocenjuje, da je ta njihova pot bolj prava, pa naj bo.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat, izvolite.
Hvala lepa. Najprej bi se rad zahvalil za odgovore gospe državne sekretarke. Se pa zdaj spet sprašujem, ali je smiselno delati primerjavo med Odvetniško zbornico, ki jo danes na nek način obravnavamo, in primerjati z notarji. Število notarjev za Republiko Slovenijo določi Vlada. Torej je pozicija notarjev in odvetnikov zelo različna, če jih postavljamo na trg na neki način. Odpiram zgolj to vprašanje, ki je gotovo diskutabilno, danes ne govorimo o notarjih, ampak morda ne smemo kar vleči smernic. Bi pa rad samo še eno zadevo povedal, kar je pa zasluga Državnega zbora. Skupščina Odvetniške zbornice je samo dan pred predvideno obravnavo našega zakona na matičnem delovnem telesu odločila, da vpisnina ne bo 9 tisoč, ampak samo, v narekovajih, 3 tisoč, kar je po naši oceni še vedno absolutno preveč. Zgolj naključje? Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo? Gospa Iva Dimic, izvolite. Predlagateljica.
Spoštovani! Ne glede na današnjo razpravo vas, kolegov poslank in poslancev, se mi zdi, da je cilj dosežen. Sprememba višine vpisnine s strani Odvetniške zbornice, in to en dan pred obravnavo zakona v Državnem zboru, govori o tem, da je bil cilj Poslanke skupine Nove Slovenije dosežen. Eksces v višini 9 tisoč evrov je bil dan pred obravnavo na matičnem odboru spremenjen v 3 tisoč evrov. Seveda, še enkrat poudarjam, v Novi Sloveniji smo dali predlog, da bi bila višina ena povprečna mesečna bruto plača preteklega leta – zakaj? Zato, ker bi enostavno lahko vsakdo vedel, kakšna je še tista vpisnina, ki jo mora vplačati za vstop v odvetniški imenik oziroma seznam. Vesela sem, da ste vsi poslanci danes izrazili več ali manj v glavnem podporo temu zakonu. Seveda smo tudi v Poslanski skupini Nove Slovenije izpostavljali, da žal ne obstaja nikakršno vladno stališče o tem, kakšna naj bo višina, in da Vlada daje soglasje k samemu statutu Odvetniške zbornice Slovenije. Vendar sem prepričana, da takšnih ekscesov ne bo dovolila nobena Vlada, ki bi vplival na zmanjšanje zaposljivosti mladih v odvetniških vodah, da je odvetništvo še vedno v javnem interesu, kjer ljudi dobijo pravno varnost in pravno zaščito. Tako mora tudi ves parlament in koalicija in opozicija delovati – v dobrobit državljank in državljanov in njihovega pravnega varstva. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu z časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol uri po prekinjeni 18. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 6. točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O IZVAJANJU MEDNARODNIH PROGRAMOV S PODROČJA VZGOJE IN IZOBRAŽEVANJA V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade dr. Andreji Barle Lakota. Izvolite.
Hvala. Lepo pozdravljeni! Zakon o izvajanju mednarodnih programov s področja vzgoje in izobraževanja daje pravno podlago za izvajanje tujih programov in za izvajanje evropske šole in tako imenovanega IBO programa. S tem zakonom smo želi urediti status in njihov način delovanja. Gre za programe in za šole, ki se izvajajo v tujem jeziku. S tem zakonom smo tako definirali, kaj sploh mednarodni programi so, določili smo status listin o izobraževanju, izdanih po programu mednarodnih šol, določili smo način sofinanciranja programa Evropske šole in tako imenovanega IBO programa in vzpostavili register zasebnih vrtcev in šol, ki izvajajo tovrstne program. Poleg tega z zakonom določamo tudi nadzor glede izpolnjevanja pogojev za izvajanje programa. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino, kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici dr. Mirjam Bon Klanjšček. Izvolite.
Hvala lepa. Vsi prav lepo pozdravljeni! Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino je na 17. redni seji 1. junija 2016 obravnaval Predlog zakona o izvajanju mednarodnih programov s področja vzgoje in izobraževanja, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Predloženi zakon je proučila Zakonodajno-pravna služba, njena predstavnica pa je pojasnila, da temeljni pripombi zadevata sofinanciranje programov IB in evropske šole iz državnega proračuna.Program IB, ki nima javne veljavnosti, lahko izvaja javna in zasebna šola, listina o zaključku izobraževanja pa je izenačena z javno listino o zaključku izobraževanja, izdano v javnoveljavnih izobraževalnih programih. Ker je predvideno le sofinanciranje tistih IB programov, ki jih izvajajo javne šole, se zastavlja vprašanje obstoja stvarno utemeljenih razlogov za razlikovanje javnih in zasebnih šol glede upravičenosti do sofinanciranja iz državnega proračuna. Podobno pripombo je podala pri sofinanciranju programa evropske šole. Slovenija se je z mednarodno pogodbo res zavezala, da si bo prizadevala ustanoviti evropske šole v okviru javne mreže, toda ta zakon omogoča, da Slovenija predlaga akreditacijo zasebne šole za izvajanje programa Evropske šole, zato se tudi tu postavlja vprašanje obstoja stvarno utemeljenih razlogov za razlikovanje javnih in zasebnih šol glede upravičenosti do sofinanciranja iz državnega proračuna. Mnenje je predstavila tudi predstavnik Državnega sveta, ki je med drugim opozoril, da je nesprejemljivo, da je za tuje državljane predpisano precej manj ur slovenščine kot za slovenske državljane. Poudaril je, da je to jezik okolja, ki naj bi ga po programu obvladali le na osnovi ravni, ki ne omogoča njegove samostojne uporabe. Prav tako ni zadovoljivo zahtevano minimalno število ur slovenščine za slovenske državljane, ker je problem znanja slovenščine širši in še posebej aktualen kasneje na visokošolski ravni. Zaradi navedenega je komisija Državnega sveta oblikovala konkretno pripombo k 8. členu predloga zakona in predlagala odboru, da jo povzame kot svoj amandma. V poslovniškem roku so amandma k 8. členu vložile Poslanske skupine SMC, Desus in SD. K 1. členu pa je bil vložen amandma odbora. Ob koncu razprave sta bila tudi oba sprejeta. Ministrica za izobraževanje, znanost in šport je povedala, da predlog zakona predstavlja pravno podlago za izvajanje mednarodnih programov s področja vzgoje in izobraževanja. Opredeljuje tri vrste mednarodnih programov: programe vrtcev in šol, program Evropske šole in program IB, ki niso del slovenskega vzgojno-izobraževalnega sistema. Z zakonom so določeni pogoji za izvajanje teh programov in opredeljen status listin o izobraževanju. Ureditev izvajanja programov mednarodnih vrtcev in mednarodnih šol na območju Republike Slovenije ne povzroča nobenih finančnih posledic. Razprava je potekala o minimalnem številu ur slovenščine na posamezno šolsko leto, ob pomislekih na ravni dejanske prakse, nadzorov nad izvajanjem programa in o enakovredni veljavi listin, izdanih po programu IB ali po programu evropske šole, s tistimi, ki so izdane pri javnoveljavnih izobraževalnih programih. Predstavnik SVIZ je pojasnil, da podpirajo ločitev mednarodnih šol od slovenski javnih šol, saj je tako manj možnosti za finančno soodvisnost in poudaril, da predlog zakona ne predvideva možnosti, da bi tudi slovenski državljani participirali pri njih preko javnih sredstev. Nekaj razprave je bilo tudi o 8. členu predloga zakona, v katerem je določena obveznost, da mora tuji program, ki se izvaja kot program osnovnošolskega izobraževanja, vsebovati minimalno število ur slovenščine na posamezno šolsko leto. Z amandmajem koalicijskih poslanskih skupin je bilo število ur slovenščine, ki jih mora vsebovati tuji program, ki se izvaja kot program osnovnošolskega izobraževanja, povečano iz 105 na 140 ur na posamezno šolsko leto. Odbor je glasoval o členih predloga zakona in jih sprejel. Sprejeta amandmaja sta vključena tudi v dopolnjeni predlog zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Janko Veber bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala še enkrat za besedo in lep pozdrav vsem! Predlog Zakona o izvajanju mednarodnih programov s področja vzgoje in izobraževanja ureja način izobraževanja v Sloveniji, ki se je vrsto let izvajal ni imel pa pravno urejenih vseh postopkov. Zakon podrobneje ureja nekaj, kar je pri nas že obstajalo vrsto let. In dejstvo je, da so mednarodne šole obiskovali tudi otroci slovenskih staršev, ki so to izvajali na način, kot da so se šolali na domu, dejansko pa obiskovali mednarodno šolo. Seveda so posledice takšnega razkoraka med formalnim in dejanskim bremenile predvsem otroke, ki so morali ob zaključku šolskega leta opravljali preverjanje znanja na javni šoli, v katero so bili kot šolajoči se na domu tudi uradno vpisani. Odslej tak obod ne bo potreben, bo pa pridobljena listina, ki jo bo učenec pridobil, smatrana kot tuja listina, ki se vrednoti in priznava v skladu s področnim zakonom. Tudi na razpravi na delovnem telesu je bilo opozorjeno na nekaj učinkov zakona in predvsem je veliko besed teklo glede obsega ur slovenskega jezika. Tukaj je odbor sledil priporočilu Državnega sveta in tudi širše javnosti ter določil večji delež ur v slovenskem jeziku od prvotno predvidenega. Namreč, mednarodne šole se po številnih vidikih, kot so umeščenost v sistem, učni jezik, izvajanje programa, ki ni javno veljaven, razlikujejo od siceršnjih zasebnih šol in seveda tudi javnih šol, zato je tudi potreben poseben Zakon o izvajanju mednarodnih programov v vzgoji in izobraževanju, s čimer se jasno naredi ločnica med javnim osnovnošolskim izobraževanjem in zasebnim, ki se že izvajajo v Sloveniji, in mednarodnim programom v vzgoji in izobraževanju. Posledično menimo, da ta jasna ločnica ne sme pripeljati do tega, da bi se tudi v tem primeru srečevali z zahtevami po dodatnem financiranju iz javnih sredstev, tudi mednarodnih programov. Zaradi tega, ker je to poseben Zakon o izvajanju mednarodnih programov v vzgoji in izobraževanju in s tem dejansko narejena ta ločnica in tudi zaradi izboljšanja pogojev in postopkov, ki so jih morali v dosedanjem šolanju opravljati predvsem učenci, bomo seveda ta zakon podprli in menimo, da rešuje eno od vprašanj, ki se v preteklosti ni ustrezno doreklo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Hanžek bo predstavil stališče Poslanske skupine Združena levica. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Cilj Zakona o izvajanju mednarodnih programov s področja vzgoje in izobraževanja je zagotoviti pravno podlago za izvajanje tujih izobraževalnih programov ter urediti status obstoječih mednarodnih šol, ob tem pa omogočiti, da se tudi slovenski državljani izobražujejo po mednarodnih programih, navedenih z zakonom. Zakon torej poskuša pravno urediti načine izobraževanja, ki ne potekajo znotraj javne izobraževalne mreže oziroma znotraj nje trenutno nimajo jasnega urejenega statusa. Za deklariranim ciljem zakona, ki naj bi uredil normativno ureditev, se skrivajo tendence, s katerimi imamo v Združeni levici načelen problem – elitizacija izobraževalnega sistema. Jasno je, da te izobraževalne programe koristijo predvsem otroci bogatejših staršev, pa naj gre za otroke tujih birokratov na delu v Sloveniji ali pa domače elite. Otroci iz revnih družin nimajo kakšne realne možnosti dostopa do teh programov, čeprav so na primer IB programi v polnosti financirani iz javnih sredstev. S tem pa se po našem mnenju ruši načelo enakega dostopa do kvalitetnega izobraževanja in javni izobraževalni sistem. Vsak evro v privatnih in elitnih šolah je namreč evro manj v javnem šolstvu. Da je delovanje teh šol problematično, se zaveda tudi Ministrstvo za izobraževanje samo. Eden od ciljev zakona je namreč tudi preprečiti vse bolj pogoste fiktivne vpise na šolanje na domu, kjer se otroci v resnici šolajo na zasebni mednarodni šoli. V Združeni levici smo trden zagovornik brezplačnega, kvalitetnega in univerzalno dostopnega javnega šolstva. Zato zakon o izvajanju mednarodnih programov s področja vzgoje in izobraževanja naše podpore ne more dobiti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Ljudmila Novak bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanski demokrati. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi, državna sekretarka! Krščanski demokrati menimo, da je področje izvajanja mednarodnih programov s področja vzgoje in izobraževanja treba urediti na mednarodno primerljiv način. Podpiramo ureditev veljavnosti listin o zaključku izobraževanja, saj poznamo zgodbe, ko so imeli učenci oziroma dijaki, ki so zaključili katerega od tujih programov v Sloveniji in tudi v državah članicah Evropske unije, velike težave pri vpisih v nadaljnje izobraževanje. To je treba urediti na mednarodno primerljiv način. Predlagani zakon je po naši oceni lahko primerna podlaga za to in v osnovi predstavlja tri tipe mednarodnih programov. Krščanski demokrati se strinjamo s tistimi, ki menijo, da je bilo prvotno predlagano minimalno število ur pouka slovenščine prenizko. Na seji matičnega odbora smo podprli amandma za povečanje ur slovenskega jezika na najmanj 140 ur letno. Po našem mnenju morajo za kvaliteten pouk in dobro znanje slovenščine biti predpisane najmanj štiri ure tedensko. Če se ostali predmeti poučujejo v tujih jezikih, se učencem besedni zaklad v slovenščini ne širi skupaj z novimi znanji in izrazi iz določenih področij. S tem pa se lahko poveča tudi pritisk za več predavanj v tujih jezikih na fakultetah, kar je v tem času novega zakona, ki ga bomo kmalu obravnavali, tudi zelo aktualna tema. Krščanski demokrati pozivamo, da se za slovenski jezik postavljajo maksimalni in ne minimalni standardi. Slovenski jezik mora biti privilegiran, ker ga moramo varovati, če ga hočemo ne samo ohraniti, pač pa tudi razvijati glede na sodoben vsestranski razvoj, ki zahteva tudi nove strokovne in tudi nove vsakdanje izraze, sicer se zelo hitro uveljavijo tuji izrazi. Zadovoljni smo, da je bil na našo pobudo na odboru sprejet amandma, ki tudi na evropskih šolah omogoča poučevanje določenih predmetov v slovenščini oziroma v jeziku okolja, kakor je to mogoče tudi v drugih državah. Zakaj bi se že vnaprej samoomejevali in zapisovali, da pouk poteka zgolj v tujem jeziku. Krščanski demokrati imamo pomisleke glede ureditve financiranja teh mednarodnih programov. Kako je mogoče, da se na primer mednarodni program na državni osnovni šoli Danile Kumer financira 100 % iz javnih sredstev, starši doplačujejo le nadstandard, medtem ko se javno veljavni obvezni deli na slovenski zasebni osnovni šoli sofinancirajo le 85 %, kljub drugačni odločbi ustavnega sodišča Republike Slovenije. Koalicijske stranke brezsramno zavlačujejo uveljavitev odločbe Ustavnega sodišča, kar je nesprejemljivo, zato zahtevamo jasne odgovore, kako je s spoštovanje pravne države s strani vladne koalicije. Predvsem zaradi tega zadnjega razloga Krščanski demokrati predloga zakona ne moremo podpreti in bomo pri zakonu vzdržani.
Hvala lepa. Dr. László Göncz bo predstavil stališče Poslanske skupine italijanske in madžarske narodne skupnosti. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Smo mnenja, da je pomembna jasna zakonska ureditev izvajanja mednarodnih programov s področja vzgoje in izobraževanja v Republiki Sloveniji, zato bova predlog zakona podprla. V tem primeru besedilo zakona ureja oziroma opredeljuje tri vrste mednarodnih programov, ki niso del slovenskega vzgojno-izobraževalnega sistema, in sicer program vrtcev in šol, program tako imenovane Evropske šole in program IBO. V okviru ureditve tega področja je poleg osnovno organizacijsko vsebinskih določb pomembno tudi vprašanje učenja slovenskega jezika, zato se je temu vprašanju namenila večina razprave na matičnem delovnem odboru. Menimo, da se je s sprejetim amandmajem na MDT predlog zakona iz tega vidika izboljšal, kar pozdravljamo. Z vidika avtohtone narodne skupnosti z zadovoljstvom ugotavljamo tudi, da je že v fazi nastajanja predloga besedila zakona na osnovi pogovora z našo poslansko skupino pristojno ministrstvo dopolnilo 8. člen predloga v skladu z našo pobudo. Tako je v predlogu sedaj zapisano, da če se tuj program izvaja na narodnostno mešanih območjih, mora seveda poleg slovenščine vključevati tudi najmanj 140 ur italijanščine oziroma madžarščine na posamezno leto. Sicer bodo tovrstni primeri torej, da se tuji programi izvajajo na omenjenih območjih k večjemu izjema, je pomembno, da se v zakonu uredi tudi ta vidik. Midva bova ta zakon podprla.
Hvala lepa. Dr. Dragan Matić, bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana državna sekretarka, poslanke in poslanci! Predlog Zakona o izvajanju mednarodnih programov s področja vzgoje in izobraževanje je plod večletnega dela in usklajevanj. Rezultat tega je tudi ta predlog zakona, ki ureja status vzgojno-izobraževalnih mednarodnih programov v Republiki Sloveniji. Uvodoma je treba poudariti, da se nekateri od teh programov izvajajo že od sredine 90. let. Njihov pravnoformalni status pa vse do danes še ni urejen. S predlogom zakona tako na eni strani urejamo status že delujoč mednarodnih vrtcev in šol, ki niso pravno regulirani v šolski zakonodaji, na drugi strani pa dajemo pravno podlago za izvajanje programa akreditiranja evropske šole. Slovenija je ena od redkih evropskih držav, ki še ne dajejo ustrezne pravne podlage za izvajanje mednarodnih programov s področja vzgoje in izobraževanja, na kar nas v zadnjih letih opozarja tudi zainteresirana mednarodna javnost oziroma od nas opravičeno pričakuje ureditev tega področja. Pomembno je, da zakon jasno določa, da za programe mednarodnih vrtcev in šol v osnovi ne veljajo nacionalni predpisi s področja vzgoje in izobraževanja, kar se nanaša tudi na upravičenost do financiranja iz javnih sredstev, tako da morajo biti tuji vzgojno-izobraževalni programi akreditirani v državi izvora. Ključno je tudi, da mednarodni programi ne smejo biti v nasprotju z cilj vzgoje in izobraževanja v Republiki Sloveniji, kot jih določa 2. člen Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja. Naj navedemo le nekaj teh ciljev: zagotavljanje optimalnega razvoja posameznika ne glede na spol, veroizpoved, rasno, etnično in narodno pripadnost ter telesno in duševno konstitucijo, potem vzgajanje za medsebojno strpnost, razvijanje zavesti o enakopravnosti spolov, spoštovanje drugačnosti, zagotavljanje kakovostne izobrazbe, spodbujanje zavesti o integriteti posameznika. Gre za pomembne varovalke, ki so del predloga zakona, ki ga danes sprejemamo. Predlog zakona sledi načelu svobodne izbire vrste izobraževanja, saj je v skladu z Ustavo Republike Slovenije določeno, da je izobraževanje svobodno, starši pa imajo pravico in dolžnost vzgajati, izobraževati in vzdrževati svoje otroke. S predlogom zakona se prav tako odpravlja večletna diskriminacija otrok, ki se izobražujejo po mednarodnih programih s področja vzgoje in izobraževanja, ter se zmanjšujejo fiktivni vpisi šolanja na domu. Odpravljajo se težave oziroma pomanjkljivosti pri priznavanju listin o izobraževanju pri dvojnem preverjanju znanja slovenskih otrok v šolah otrokovega matičnega okoliša, hkrati pa se določa minimalni obseg obveznega vključevanja slovenščine na osnovnošolski ravni, tako za tuje kot tudi za slovenske državljane. Poslanke in poslanci smo tukaj prisluhnili tudi predlogu Državnega sveta o povečanju števila ur poučevanja slovenščine na posamezno šolsko leto. V Poslanski skupini SMC menimo tudi, da predlog zakona ne pomeni elitezacije slovenskega vzgojno-izobraževalnega prostora, temveč le pravnoformalno udejanja večletno izvajanje že obstoječih programov, daje prostor za morebitne nove programe ter za njih določa pogoje izvajanja oziroma delovanja. Republika Slovenija prav tako ni diplomatsko izolirana država in nujno je, da se tudi na vzgojno-izobraževalnem področju prilagaja mednarodnim okoliščinam. V Poslanski skupini SMC predlog zakona pozdravljamo in mu napovedujemo podporo.
Hvala lepa. Gospa Nada Brinovšek bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Predsedujoči, hvala za besedo. Lep pozdrav vsem v dvorani! S predlogom zakona o izvajanju mednarodnih programov s področja vzgoje in izobraževanja se določajo pogoji za izvajanje mednarodnih programov s področja vzgoje in izobraževanja, ki se izvajajo v Republiki Sloveniji v tujem jeziku in nimajo pridobljene javne veljavnosti v skladu z zakonom, ki ureja organizacijo in financiranje vzgoje in izobraževanja. Predlog zakona opredeljuje tri vrste mednarodnih programov, in sicer programe vrtcev in šol, programe mednarodne organizacije Evropske šole s sedežem v Bruslju in program mednarodne organizacije IB iz Ženeve, ki pa niso del slovenskega vzgojno-izobraževalnega sistema. Ministrica za izobraževanje, znanost in šport je v uvodni predstavitvi zakona na matičnem odboru poudarila, da ureditev izvajanja programov s tem zakonom ne povzroča nobenih finančnih posledic, saj so za njegovo izvajanje že zagotovljena finančna sredstva v proračunu. Vendar pa je Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora na matičnem odboru poudarila, da je proučila zakon z vidika njegove skladnosti z ustavo in pravnim sistemom in podala pripombo glede financiranja programov IB in Evropske šole iz državnega proračuna. Program IB, ki nima javne veljavnosti, lahko izvaja javna in zasebna šola, listina o zaključku izobraževanja pa je izenačena z javno listino o zaključku izobraževanja, izdano v javno veljavnih izobraževalnih programih. Ker je predvideno le sofinanciranje tistih programov, ki jih izvajajo javne šole, se tu zastavlja vprašanje obstoja stvarno utemeljenih razlogov za razlikovanje javnih in zasebnih šol glede na upravičenost do sofinanciranja iz državnega proračuna. Podobno pripombo je Zakonodajno-pravna služba podala tudi pri sofinanciranju programa Evropske šole. Pri tem pa je Zakonodajno-pravna služba še menila, da se je Slovenija z mednarodno pogodbo res zavezala, da si bo prizadevala ustanoviti Evropske šole v okviru javne mreže, toda ta zakon omogoča, da Slovenija predlaga akreditacijo zasebne šole za izvajanje programa Evropske šole, zato se tudi tu postavlja vprašanje obstoja stvarno utemeljenih razlogov za razlikovanje javnih in zasebnih šol glede upravičenosti do sofinanciranja iz državnega proračuna. Poudariti želim, da morajo biti po zakonu tuji vzgojno-izobraževalni programi akreditirani v državi izvora in ne smejo biti v nasprotju z vzgojno-izobraževalnimi cilji, opredeljenimi v Zakonu o financiranju in vzgoji izobraževanja. Iz navedenih razlogov in iz razlogov, ki jih je poudarila Zakonodajno-pravna služba, v Slovenski demokratski stranki zakona ne bomo podprli, ne bomo mu pa tudi nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Desus bo predstavila gospa Marjana Kotnik Poropat. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka, spoštovani kolegice in kolegi! S Predlogom zakona o izvajanju mednarodnih programov s področja vzgoje in izobraževanja se ureja status že delujočih mednarodnih vrtcev in šol ter daje pravna podlaga za izvajanje programa akreditiranja Evropske šole in programa mednarodne organizacije IB. Glede na to, da smo ena od redkih držav, ki tega področja na zakonski ravni še nima urejenega, je sprejetje tega zakona neizogino. Glede na pričujočo vsebino se v Poslanski skupini Desus strinjamo, da ta zakon v minimalnem, vendar v potrebnem obsegu, normira vsebino, ki je nujno potrebna, da se uredi status mednarodnih ustanov, definira mednarodne programe, določa status listin o izobraževanju ter način sofinanciranja programov, ki jih izvajajo javne šole. Ta del šolskega sistema sicer praviloma ni podvržen naši zakonodaji, zato se nam zdi prav in pomembno dvoje, prvič, pomembna varovalka je, da mednarodni izobraževalni program, v katerega so vključeni tudi slovenski otroci, ne sme biti v nasprotju z nekaterimi alinejami 2. člena veljavnega Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, ki definira cilje vzgoje in izobraževanja. Druga vsebinska stvar, na katero smo bili pozorni, je dajanje pomena oziroma mesta slovenskemu jeziku na tujih šolah, ki delujejo pri nas. Tako smo ob obravnavi predloga zakona na matičnem delovnem telesu sprejeli kar dve dopolnili členov, s katerima odpiramo možnost izvajanja dela programa tudi v slovenskem jeziku, hkrati pa zagotavljamo kot učno obveznost poučevanje slovenščine v osnovnošolskih programih. Ta predlog rešuje oziroma bolje rečeno odpravlja sila neugodno obveznost vpisa naših slovenskih otrok, ki so vključeni v obstoječe mednarodno šole, še v naš šolski sistem. V izogib sedanje obveznosti opravljanja učnih obveznosti po slovenskem pravnem redu, ki se izvajajo dejansko v obliki šolanja na domu, bodo ti otroci lahko obiskovali samo mednarodno šolo, saj se bodo v bodoče spričevala teh institucij pripoznavala v skladu z našim pravnim redom. Poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus bomo predlagano normativno ureditev mednarodnih programov na področju vzgoje in izobraževanja seveda podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 18. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ORGANIZACIJI IN FINANCIRANJU VZGOJE IN IZOBRAŽEVANJA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, in sicer državni sekretarki na Ministrstvu za izobraževanje dr. Andreji Barle Lakota. Izvolite.
Najlepša hvala. S spremembo Zakona o organizaciji in financiranju ne urejamo določil ustavne odločbe, ampak urejamo številna vprašanja, ki so ostala nerešena kar nekaj desetletij, med drugim položaj socialnovarstvenih zavodov. Socialnovarstveni zavodi namreč nimajo pravne podlage za izvajanje izobraževalnih programov za otroke s posebnimi potrebami. S tem zakonom naslavljamo tudi potrebo po tem eksplicitno normiramo po tako imenovanem varnem šolskem okolju. Številne mednarodne organizacije so nas opozorile, da ni dovolj vpisati samo cilje vzgoje in izobraževanja, temveč da je treba zahtevo po varnem šolskem okolju brez nasilja eksplicitno vpisati v zakon. S tem zakonom rešujemo tudi vprašanja povezana, kako je z ljudmi, ki lahko vstopajo v šolski prostor pa so bili kaznovani zoper spolno nedotakljivost, in eksplicitno pišemo o tem, da seveda v noben del vzgojno-izobraževalnega procesa takšnih ljudi pač ni mogoče vključevati. S tem zakonom urejamo tudi nekaj drugih, morda na videz tehničnih vprašanj, kot je na primer vprašanje evidenc. S tem zakonom urejamo tudi vprašanja, povezana s kadri, in sicer gre za specialno pedagoško izobrazbo, gre za črtanje volonterskega pripravništva in za razumevanje razmerja med strokovnim izpitom in sicer pripravništvom. Zakon, kot sem že poudarila, ne ureja razmerja med javnim in zasebnim, ne ureja ustavne odločbe, ker je to materija, ki jo bomo v parlament predložili z naslednjo spremembo zakona o organizaciji in financiranju. Hvala lepa.
Hvala tudi vam, gospa državna sekretarka. Predlog zakona je obravnaval Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino, kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici dr. Mirjam Bon Klanjšček. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino je na 17. redni seji 1. junija letos obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada. Predloženi zakon je proučila Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Njena predstavnica je najprej opozorila na odločbo Ustavnega sodišča, s katero je to ugotovilo neskladje prvega stavka prvega odstavka 86. člena Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanje v delu, ki se nanaša na javnoveljavne programe osnovnošolskega izobraževanja, z ustavo in določilo enoletni rok za uskladitev. Pojasnila je, da je ta rok že potekel, zato mora Državni zbor to odločbo čim prej realizirati, saj v nasprotnem primeru krši načelo pravne države in načelo delitve oblasti. Povedala je še, da se s predlogom zakona posega tudi v druge zakone, kot sta Zakon o maturi in Zakon o osnovi šoli, kar je lahko v škodo pravne varnosti, saj ruši preglednost in konsistentnost pravnega reda. Predstavila je še nekaj drugih pripomb k posameznim členom, od katerih jih je bila večina upoštevanih v vloženih amandmajih koalicije. Predstavnik Državnega sveta je opozoril na nedorečenost položaja strokovnih delavcev v socialnovarstvenih zavodih, ki opravljajo vzgojno-izobraževalno delo in na vprašanje shranjevanja in uporabe podatkov Državnega izpitnega centra. V poslovniškem roku so amandmaje vložile poslanske skupine SMC, Desus in SD, ki so bili po razpravi tudi sprejeti. Ministrica za izobraževanje, znanost in šport je povedala, da predlog zakona določa eksplicitno prepoved vsakršne oblike nasilja, organizacijo javne mreže za izobraževanje odraslih, racionalizacijo dela vzgojno-izobraževalnih zavodov, racionalizacijo ministrstva, pristojnega za izobraževanje in drugih državnih organov, ki iz enega mesta pridobivajo podatke o statusu udeležencev. Vpis socialnovarstvenih zavodov v razvid, prepoved vstopa v vzgojno-izobraževalni sistem osebam, ki so v kazenskem postopku za kaznivo dejanje zoper spolno nedotakljivost ter druge manjše popravke. Razprava je potekala o odločbi ustavnega sodišča. Z obravnavano novelo se tega vprašanja ne rešuje, zato so nekateri menili, da je protiustavna. S strani ministrstva je bilo pojasnjeno, da gre pri obravnavani noveli za prvi del sprememb, ki so bile pripravljene predhodno in predstavljajo nujne spremembe. Problem odločbe Ustavnega sodišča pa se bo celovito rešil z novim predlogom zakona, ki je že objavljen na e-demokraciji. Nekaj govora je bilo tudi o potrebni zagotavljanja varnega in spodbudnega učnega okolja ter o problematiki v zvezi z organizacijo javne mreže javnih organizacij za izobraževanje odraslih. Razprava je potekala še o predvideni ukinitvi volonterskega pripravništva, ureditvi položaja strokovnih delavcev, ki poučujejo otroke s posebnimi potrebami in zaradi objektivnih pogojev ne morejo izpolniti pogoja o potrebni specialnopedagoški izobrazbi, o vzpostavitvi in organizaciji funkcionalni in učinkoviti evidenci zaposlenih na področju vzgoje in izobraževanja, o ureditvi položaja socialno varstvenih zavodov in o prepovedi sklepanja pogodb o zaposlitvi avtorskih, podjemnih in drugih pogodb na področju vzgoje in izobraževanja za osebe, proti katerim je uveden kazenski postopek za kaznivo dejanje zoper spolno nedotakljivost. Odbor je glasoval o členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo gospod Matjaž Hanžek.
Hvala lepa. Vsi pozdravljeni! Glavni cilj novele Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja je v zakon eksplicitno vpisati, da mora biti za izvajanje vzgoje in izobraževalnega dela v vrtcih, šolah in drugih zavodih za vzgojo in izobraževanje treba zagotoviti varno in spodbudno učno okolje, kjer je prepovedana vsakršna oblika nasilja in neenakopravne obravnave, ki bi temeljila na spolu, spolni usmerjenosti, socialnem in kulturnem poreklu, veroizpovedi, rasni, etični in narodni pripravnosti ter telesni in duševni konstituciji oziroma invalidnosti. To so načela, pod katera lahko da svoj podpis, upam da, vsak poslanec Državnega zbora. A žal zakon pri urejanju teh načel ne naredi veliko korakov od golega deklarativnega zapisa. Sicer zakon prinaša nekaj dopolnitev, ki izboljšujejo dostop do izobraževalnega sistema za odrasle, predvsem za tiste v slabšem socialnem položaju, a se ne loteva ključnih sistemskih problemov, ki jih ima naš izobraževalni sistem. V Združeni levici smo na jasnem stališču, da enakopravno obravnavo ne glede na spol, raso, socialni položaj in druge osebne okoliščine, da ne nadaljujem, zagotavlja le vsem dostopno brezplačno javno šolstvo. V tem trenutku je največja sistemska grožnja javnemu šolstvu odločitev Ustavnega sodišča, ki državi nalaga 100 % financiranje zasebnih osnovnih šol. 100 % financiranje pomeni nič drugega kot zmanjšanje sredstev za javno šolstvo ter elitizacijo, torej v zadnji instanci neenak dostop do kvalitetnega izobraževanja. V Združeni levici smo sopodpisali zahtevo za spremembo Ustave, a ta proces v tem trenutku stoji. Pričakujemo, da bo ministrica, ki je v zakon zapisala vsa lepa načela o enaki obravnavi in nediskriminaciji, ta proces podprla in s tem pripomogla, da bodo lahko uveljavljena na ravni celotnega šolskega sistema. Ob tem novela zakona ukinja volontersko pripravništvo. Pripravništvo bi moralo biti inštitut, preko katerega se zagotovi kvalitetno usposabljanje kadrov. Njegova ukinitev pa seveda ne more biti rešitev, manjkajo sredstva za plačilo pripravnikov. Ministrstvo sicer načrtuje nekakšne razpise, katerih izvedba ni najbolj jasna. Varčevanje se torej nadaljuje, namesto da bi iskali sistemske rešitve. Zaradi navedenega noveli Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja v Poslanski skupini Združene levice ne bomo nasprotovali, a naše podpore prav tako ne more dobiti. Hvala lepa.
Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanski demokrati. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka, spoštovane kolegice in kolegi! Predlagana novela Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja sicer ureja izjemno pomembna področja, kot so prepoved telesnega kaznovanja in nasilja nad in med otroki. Podpiramo tudi eksplicitno zapisano prepoved vključevanja oseb, zoper katere je uveden kazenski postopek za kaznivo dejanje zoper spolno nedotakljivost, v katerikoli obliki vzgojno-izobraževalnega dela. Krščanski demokrati pozdravljamo vzpostavitev mreže javnih organizacij za izobraževanje odraslih, s čimer bo vzpostavljeno ustrezno podporno okolje, ki bo omogočalo ranljivim skupinam prebivalstva vključevanje v javno veljavne izobraževalne program za odrasle. Vzpostavljeni bodo pogoji za stabilnejše in s tem kvalitetnejše izvajanje programa osnovne šole za odrasle za tiste, ki v času obveznega izobraževanja niso dokončali osnovne šole. Zagotavlja pa tudi javnoveljavne izobraževalne programe, v okviru katerih si odrasli pridobivajo temeljne zmožnosti in izboljšujejo splošno izobraženost. Krščanski demokrati pa trdimo in opozarjamo, da ta novela ne ureja najpomembnejšega in urgentnega področja, in sicer financiranja javnoveljavnih osnovnošolskih programov v zasebnih osnovnih šolah. Vsi, sedaj tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora, opozarjamo ministrstvo in Vlado Republike Slovenije, da je že močno prekoračen rok za izvršitev ustavne odločbe glede tega pomembnega področja. Državljani Republike Slovenije, katerih otroci obiskujejo takšne zasebne osnovne šole z javnoveljavnim programom, so v neenakopravnem položaju. Koalicija vedno poudarja, kako pomembna je pravna država. Odločbo Ustavnega sodišča pa tako zlahka ignorira. Za nas je to nesprejemljivo. Poslanci Nove Slovenije v nobenem primeru tega zakona ne moremo podpreti, ker ima bistveno pomanjkljivost. Namreč, ne upošteva odločbe Ustavnega sodišča in Zakonodajno-pravne službe. Pri glasovanju se bomo vzdržali.
Hvala lepa. Gospa Vesna Vervega bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Spoštovani predsedujoči, državna sekretarka, poslanke in poslanci! Predlog današnje novele posega na več področij krovnega Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja. Prinaša kar nekaj potrebnih in koristnih sprememb, ki izhajajo iz potreb vzgojno-izobraževalnega sistema kot celote in na katere so opozarjali sami udeleženci in izvajalci vzgoje in izobraževanja, številne civilno družbene organizacije, parlamentarni odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino s sprejetimi sklepi in tudi Varuhinja človekovih pravic. Po več letih bo s to novelo urejena podlaga za oblikovanje javne mreže na področju izobraževanja odraslih, rezultat česar bo vzpostavitev stabilnega okolja za izvajanje programov in dejavnosti, kar pomeni večjo možnost vključevanja ranljivih skupin v oblike vseživljenjskega učenja. Pričakujemo, da bo ta normativna sprememba osnova za spremembo oziroma noveliranje Zakona o izobraževanju odraslih. Pozdravljamo tudi odpravo diskriminatorne ureditve za socialno varstvene zavode, ki že vrsto let izvajajo posebne in prilagojene programa za otroke in mladostnike s posebnimi potrebami. S sprejetjem novele bo tem zavodom tako omogočen vpis v razvid za izvajanje javno veljavnih programov, kar bo pozitivno vplivalo tako na same zavode kot tudi na udeležence vzgoje in izobraževanja. S tem povezane spremembe bodo dobrodošle tudi za karierni razvoj strokovnih delavcev na področju vzgoje in izobraževanja, otrok ter mladostnikov s posebnimi potrebami. Poudarjamo pa, da ta sprememba nikakor ne pomeni in ne sme pomeniti odmika otrok in mladostnikov s posebnimi potrebami od inkluzije v vzgoji in izobraževanju. V zvezi z drugimi rešitvami, ki so predlagane v noveli, izpostavljamo le še nekaj od njih, za katere ocenjujemo, da so potrebne in bodo prinesle pozitivne učinke. Z novelo se torej ukinja volontersko pripravništvo na področju vzgoje in izobraževanja, racionalizira in dopolnjuje se centralna evidenca udeležencev v vzgoji in izobraževanju, opredeljuje se varno in spodbudno učno okolje, kjer je pa prepovedano vsakršna oblika nasilja in neenaka obravnava. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo predlog zakona podprli. Dovolite pa, da zaključim s poudarkom, da danes ne razpravljamo o predmetni noveli Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, ki se ne nanaša na financiranje in delovanje zasebnih šol. To bo, kot smo že napovedali, urejala druga novela, razprava o kateri je že v teku. Verjamemo, da bomo o teh rešitvah razpravljali in odločali čim prej. Naj vas spomnimo, da obstaja kar nekaj odločb Ustavnega sodišča, ki tudi v prejšnjih mandatih Državnega zbora in prejšnjih vladah niso bile uresničene oziroma niso uresničene do danes. Spoštovani in spoštovane, naj vsakdo nosi svoj del odgovornosti. Hvala.
Hvala gospa Vervega. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavila gospa Nada Brinovšek.
Hvala za besedo. Predlagana novela Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja ureja stanje na področjih izvajanja javne službe, izobraževanja odraslih, izvajanje vzgoje in izobraževanja v socialno varstvenih zavodih in pa izvajanje centralnih evidenc udeležencev vzgoje in pa izobraževanja. Novela zakona pa v dodanem 2.a členu prepoveduje telesno kaznovanje otrok in pa vsakršno drugo obliko nasilja nad in pa med otroki in neenako obravnavo, ki bi temeljila na spolu, spolni usmerjenosti, socialnem in kulturnem poreklu, veroizpovedi, rasni, etnični in narodnostni pripadnosti ter posebnostih v telesnem in pa duševnem razvoju. Pri tem je treba opozoriti na naslednja dejstva. Matični odbor Državnega zbora je že leto nazaj sprejel sklep, da se mora z zakonom urediti javna mreža za izobraževanje odraslih, in sicer do 31. 12. 2015. Šele danes pa smo s to spremembo pri prvem koraku na tem področju, potrebna pa bo še sprememba Zakona o izobraževanju odraslih in pa priprava pravilnikov, ki jih seveda sprejme in pripravi ministrstvo. Pravo sistemsko rešitev lahko torej pričakujemo verjetno šele v naslednjem letu. Kar se tiče telesnega nekaznovanja in pa prepovedi diskriminacije v šolah, se pojavlja dvom zaposlenih. Le-ti se namreč bojijo, da ta člen utegne skrivati določene pasti, ki bi utegnile šolsko delo narediti povsem nemogoče. Tako bi, na primer, odvetnik lahko na podlagi tega člena zgolj učiteljev pogled spremenil v mobing učenca in pa dijakov. Umestitev nenasilja v šoli je seveda vmesno, zapisati pa ga je treba tako, da ne bo problematično. Zakon vpeljuje tudi nekaj dobrodošlih tehničnih zahtev na podlagi informacijske tehnologije, elektronsko matično knjigo udeležencev izobraževanja ter izvajanja izvajalcev izobraževanja, kar je seveda dobro. Novela zakona po besedah ministrice ureja družbeno pomembne in pa nujne zadeve. Skladno z odločbo Ustavnega sodišča Republike Slovenije pa zakon ne ureja financiranja zasebnih šol. Naj opozorim, da smo na tem področju že več kot eno leto dni v protiustavnem položaju. V Slovenski demokratski stranki smo že 3-krat vložili predlog za spremembo zakona, ki bi uredil financiranje zasebnih šol, seveda v skladu z odločbo Ustavnega sodišča Republike Slovenije. Koalicija in pa Vlada pa sta naš predlog 3-krat zavrnili z obrazložitvijo, da se bodo v čim krajšem možnem času zadeve uredile tudi na tem področju. Do danes teh sprememb še nismo dobili v proceduro v Državni zbor. Iz tega stališča je tudi predlagana sprememba Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja protiustavna. Zaradi navedenega v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlagane novele zakona ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev bo predstavil gospod Peter Vilfan.
Spoštovani podpredsednik, državna sekretarka, kolegice in kolegi! Poslanska skupina Desus predlog novele ZOFVI, ki jo je pripravilo Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport, podpira. Z obravnavano novelo se namreč sledi več ciljem, glede katerih se v naši poslanski skupini strinjamo, da izboljšujejo delovanje vzgojno-izobraževalnega sektorja v korist vključenih v izobraževalni sistem. Glede prepovedi telesnega in drugega kaznovanja otrok poslanke in poslanci Desus mislimo, da odločitev posebej o tem sploh ne bi smela biti vprašljiva. Po naši oceni ni tako pomemben zapis o kateremkoli zakonu ali predpisu, kot to, da se straši in vsi drugi, ki otroke vzgajamo in jih izobražujemo, delamo z njimi v takšni ali drugačni vlogi, zavemo naslednjega – nasilje in kaznovanje otrok pa naj bo fizično ali psihično je vedno destruktiven proces, ki ima številne negativne posledice za vse vpletene, še posebej in bolj pa je prizadet in zaznamovan otrok. Poslanke in poslanci Desusa sicer pozdravljamo vnos definicije varnega in spodbudnega šolskega okolja, ki poleg nedopustnosti nasilja vzpostavlja tudi prepoved neenake obravnave otrok. Podpiramo tudi prepoved sodelovanja v procesu vzgoje in izobraževanje osebam, zoper katere je uveden kazenski postopek zaradi kaznivega dejanja zoper spolno nedotakljivost, ki se dopolnjuje na način, da se onemogoča tako neposreden kot posreden stik z otroki. Slednje se nanaša na sklepanje pogodb o zaposlitvi kot tudi na sklepanje avtorskih in podjemih pogodb, vodenje delavnic, sodelovanje pri ustvarjanju učnih načrtov, učnega gradiva in tako dalje. Naj v zvezi s tem poudarim, da tudi na področju bodoče zakonodaje v smeri športa pričakujemo ekvivalentno rešitev. Otroci in mladostniki s posebnimi potrebami. S tem zakonom se kaj novega tukaj sicer ne uvaja, se pa ureja na zakonski ravni vsaj tisto, kar dejansko že obstaja. Tako sam kot tudi moji kolegi iz poslanske skupine menimo, da je to področje, ki mu je treba nameniti več pozornosti, več skupnega angažiranja vseh treh pristojnih resorjev, torej zdravstvenega, socialnega in izobraževalnega, je nujno potrebno, saj gre za kompleksno področje, kjer ne sme in ne more biti ločnice med zdravstveno oskrbo, socialno ter vzgojno-izobraževalno vlogo države. To, kar je danes na voljo otrokom, mladostnikom in njihovim staršem, je namreč bistveno premalo za normalno oziroma bolje rečeno običajno in kvalitetno življenje in vključevanje v družbo. Zato je po naši oceni potreben novejši, naprednejši, bolj ambiciozen ter celosten pristop tako pri postavljanju zakonskih rešitev kot tudi pri povezovalnosti ukrepov pomoči otrokom in staršem v vsakdanjem življenju. Kar se tiče pripravništva diplomantov s področja vzgoje in izobraževanja v Poslanski skupini Desus v skladu s smernicami koalicije in sprejetih stališč Vlade podpiram ukinitev volonterskega pripravništva tudi na tem področju. Pretekli mesec smo namreč z Zakonom o socialnem varstvu volontersko pripravništvo ukinili in uredili opravljanje strokovnih izpitov za opravljanje dela že na področju socialnega dela. Še posebej v Poslanski skupini Desus izpostavljamo vsebinsko točko, ki se nanaša na vzpostavitev mreže javnih organizacij za izobraževanje odraslih. Slednja namreč na tem področju še ni oblikovana kljub zavezi v Resoluciji o nacionalnem programu izobraževanja odraslih v Republiki Sloveniji za obdobje 2013–2020. Spoznanje, da izobraževanje, ki se konča v mladosti, preprosto ne zadošča več niti posamezniku niti sodobni družbi, je razlog za vedno večji pomen vseživljenjskega izobraževanja. Hitro spreminjajoče se razmere, zahtevnost in mnogovrstnost domačih in svetovnih izzivov zahtevajo tudi ustrezno odzivnost izobraževalnega sistema na ravni izobraževanja mladih, še posebej pa stalnega izobraževanja in usposabljanja odraslih za osebni in socialni razvoj ter potrebe razvoja trga dela. Izobraževanje odraslih je izjemno pomembno tudi z vidika upokojencev, saj mnogim prinaša veliko različnih koristi, od kvalitetnega preživljanja prostega časa do učenja spretnosti, ki pomagajo premagati ovire, s kakršnimi se pač ljudje spoprijemamo v jeseni življenja. V Poslanski skupini Desus se strinjamo, da bo z jasno določitvijo pravne podlage za vzpostavitev javne mreže javnih organizacij za izobraževanje odraslih vzpostavljeno območno dobro pokrito, vsebinsko ustrezno in finančno stabilno podporno okolje, ki bo omogočalo ranljivim skupinam prebivalstva vključevanje v javno veljavne izobraževalne programe, ki so jim oziroma jim še bodo namenjeni za to, da si izboljšajo svoj izobrazbeni status in pridobijo ustrezne veščine ter znanja za boljšo zaposljivost in kvaliteto življenja.
Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Lep pozdrav še enkrat v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov, kjer bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja podprli, saj menimo, da ohranja stabilno in predvidljivo okolje, ki je ključno za delovanje šol. V besedilo novele se tako vnašajo določila za večjo zaščito otrok pred neenakopravno obravnavo in različnimi oblikami nasilja, tudi spolnega. Zapisa o zagotavljanju varnega in spodbudnega učnega okolja ter prepoved sklepanja vsakršnih pogodb v vzgoji in izobraževanju za osebe, proti katerimi je bil uveden kazenski postopek za kaznivo dejanje zoper spolno nedotakljivost, sta tudi odgovor na opozorila domače in mednarodne javnosti. V Poslanski skupini pozdravljamo tudi ukinitev volonterskega pripravništva, ki ni doseglo pričakovanih učinkov prehoda iz študija v zaposlitev, še več, velikokrat se je izrodilo v nekakšno moderno poštudijsko izkoriščanje mladih. Z namenom zagotavljanja enakopravnih možnosti za zasedbo delovnega mesta v vzgoji in izobraževanju predlog hkrati ukinja tudi pripravništvo kot predpogoj za pristop k opravljanju strokovnega izpita. Želimo tudi opozoriti, da rešitev, s katero socialno varstveni zavodi pridobivajo tudi uradno pripoznano opravljanje vzgojno-izobraževalnega dela, saj se vpišejo v razvid, seveda pa to pomeni, da bodo ti programi izvajani po istih standardih in normativih kot v vrtcih oziroma šolah. Naj povemo, da tudi razumemo v mnenju Zakonodajno-pravne službe opozorilo glede uresničitve odločbe Ustavnega sodišča. Opozarjamo pa na previdnost pri odločanju o obsegu javnofinančne podpore zasebnemu izobraževanju. Menimo namreč, da je dosežen družbeni konsenz o pomenu kakovostne in dostopne javne šole, ki se je izgrajeval skozi leta, zaveza, ki terja ne le pravno, pač tudi širšo družbeno in ne nazadnje tudi politično presojo. Ravno zato smo skupaj z ostalimi poslanci pripravili in vložili Predlog za začetek postopka za dopolnitev Ustave, s katero ohranimo javno osnovno šolo tako, da bo dostopna tudi v prihodnje vsakomur. Toda o tem seveda v naslednjih fazah sprejemanja odločitev v Državnem zboru. Predmetni zakon, ki ga danes obravnavamo, pa, kot sem povedal, bomo v poslanski skupini podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenem predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 18. točki dnevnega reda. S tem prekinjam točko dnevnega reda. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DIMNIKARSKIH STORITVAH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona ja skupina 52 poslank in poslancev s prvopodpisano dr. Simono Kustec Lipicer zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, in sicer ministrici za okolje gospe Ireni Majcen. Izvolite, beseda je vaša.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pred vami je Predlog zakona o dimnikarskih storitvah, ki ga je Ministrstvo za okolje in prostor ob zavedanju pomembnosti problematike pripravilo že v lanskem letu. V razpravi se je takrat, po pričakovanjih, izkazala potreba po dodatnem usklajevanju in zaradi tega so se vsi nadaljnji postopki ustavili oziroma počakali na nadaljnjo obravnavo. Kot gotovo vsi veste, gre za zelo odmevno problematiko, kjer so v nekaterih sredinah mnenja o rešitvah deljena oziroma stojijo na dveh zelo nasprotujočih si polji. Pred nami, vami pa je predlog, v katerega je bilo vloženo veliko truda in prepričana sem, da je strokovno najbolj ustrezen, ustrezen pa tudi za uporabnike. Ob tem se zavedam, da vsesplošnega kompromisa glede na preteklo razpravo ni realno pričakovati. Osnovno vodilo pri pripravi zakona je varstvo zdravja ljudi in zaščita premoženja, požarna varnost, skrb za čistejši zrak in energetska učinkovitost. Zaradi tega smo prepričani v pravilnost odločitve o regulaciji, saj menimo, da ni primerno, da je tako pomembno področje prepuščeno le zakonitostim prostega trga. Predlagani sistem licenciranja po našem mnenju pomeni relativno majhno omejitev zaposlovanja naproti omejevanju nepopravljive škode, ki lahko nastane zaradi zastrupitve, ali celo smrt, kot posledica slabo delujočih naprav oziroma požarov. Glavna novost predlaganega novega sistema je možnost, da lahko uporabniki prosto izbirajo med licenciranimi izvajalci dimnikarskih storitev. Licenco bodo podeljevale in odvzemale upravne enote in bo predstavljala ustrezno dokazilo o strokovni usposobljenosti izvajalca dimnikarskih storitev. Licenca bo veljala za celotno območje Slovenije. Dostopnost storitev je zagotovljena na način, da je dimnikarska družba, ki je uporabniku geografsko najbližje, zakonsko obvezna, da uporabniku po pozivu nudi vse predpisane storitve. Prepričana sem, da so morebitni strahovi dimnikarskih družb v povezavi z izgubo delovnih mest odveč. Večina ljudi je v Sloveniji s svojim izvajalcem dimnikarskih storitev zadovoljen. Predlog zakona pa ponuja ustrezno rešitev za vse ostale, ki se bodo tako lahko odločili za izbiro morebiti drugega izvajalca. Ocenjujem, da bo to imelo pozitiven učinek tudi na povečanje konkurenčnosti med družbami, kar se bo lahko odrazilo le v bolj kakovostnih storitvah in ne v višjih cenah, saj predlog zakona vsebuje določilo o najvišji dovoljeni ceni izvajanja storitev. Predlog zakona, ki je pred vami, predvideva tudi nadgradnjo evidence malih kurilnih naprav, dimnikarskih storitev in poročanje izvajalca v državne javne gospodarske službe dimnikarstva – EviDim. Na novo bodo v evidenco tako vpisani podatki o uporabnikih in izvajalcih, njihovi usposobljenosti in izpolnjevanju pogojev za pridobitev licence, kar nam bo omogočalo in olajšalo nadzor. Inšpekcijski nadzor nad izvajanjem predpisov, ki se nanašajo na naloge dimnikarja, dimnikarske družbe in uporabnika dimnikarskih storitev, je glede na medresorsko naravo tematike v pristojnosti več inšpekcij. Tako določbe v zvezi z varstvom okolja ter ogrožanjem zdravja nadzira inšpekcija, pristojna za varstvo okolja. Nadzor glede varstva pred požarom pa inšpekcija, pristojna za varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami. V zvezi s cenami izvajanja dimnikarskih storitev nadzor izvaja inšpekcija, pristojna za trg. Z namenom učinkovitega nadzora predlog zakona predvideva tudi kadrovsko okrepitev okoljske inšpekcije. Na ministrstvu verjamemo, da se bo predlagani sistem opravljanja dimnikarskih storitev izkazal za učinkovitega in da bodo tako uporabniki kot izvajalci zadovoljni z rešitvami, ki jih prinaša. Razumemo, da bo treba glede na to, da gre za nov sistem, določeno obdobje prilagajanja, vendar vemo, da to velja za uveljavitev katerihkoli sprememb, tudi tistih, ki se izkažejo kot ustrezne in dobrodošle. Hvala.
Hvala, gospa ministrica. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospa Iva Dimic.
Spoštovani, predsedujoči, spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Predlog zakona o dimnikarskih storitvah na novo ureja področje dimnikarstva. Vlada je s prenovitvijo pravne ureditve hitela, saj obstoječa zakonodaja velja le do konca letošnjega leta. Če nov zakon do takrat ne bi bil sprejet, bi dimnikarstvo postalo popolnoma neurejeno področje. Predlog zakona v ureditev prinaša nekaj pozitivnih sprememb. Kot eno izmed njih naj izpostavim možnost uporabnikov, da dimnikarja izberejo sami, ne glede na kraj. Dimnikarska licenca, ki bi jo v skladu s predlogom zakona izdale upravne enote bi veljala za celotno področje naše države. To predstavlja korak k odpiranju konkurence, kar v Novi Sloveniji pozdravljamo. Državljani morajo imeti možnost, da sami izberejo kateri dimnikar bo skrbel za njihovo kurilno napravo. Dimnikarski monopoli za krščanske demokrate niso sprejemljivi. V skladu s predlogom zakona Vlada v upoštevanju cen v dejavnosti s podobno ravnjo strokovne izobrazbe določi maksimirano ceno na časovno enoto, minister pa določi časovni normativ za posamezne dimnikarske storitve. Vlada maksimirano ceno v predlogu utemeljuje z dejstvom, da je storitev za uporabnika obvezna, kar naj bi močno posegalo v sistem trga. Glede na to, da predlog zakona prinaša prenehanja statusa gospodarske javne službe in liberalizacijo dimnikarskih storitev, je vprašljiva utemeljenost omejevanja cen, saj te v odprti konkurenci praviloma določi trg. Če bodo cene previsoke, se bo posledično povečala tudi ponudba dimnikarskih storitev in s tem tudi konkurenca. Za vstop dimnikarjev v upravljanje dejavnosti pa bi morala biti zagotovljena njihova 100-strokovna usposobljenost in zanesljivost. Ob hitrosti današnjega tehničnega razvoja je nekoliko čudno, da predlog zakona predvideva popolnoma trajno licenco brez zahtevanega usposabljanja za njeno ohranitev. Če je dimnikar od uporabnika oddaljen dlje kot 25 kilometrov, je po predlogu zakona predvidena tudi možnost plačila potnih stroškov, ki pa jih dimnikar lahko tudi ne zaračuna, če si s tem želi obdržati konkurenčnejši položaj. V zvezi s tem se postavlja vprašanje nesorazmerno slabšega položaja oseb s prebivališčem, ki je od dimnikarja oddaljeno več kot 25 kilometrov. Kot eno izmed pomanjkljivosti predloga lahko izpostavimo tudi morebiten konflikt interesov, ki bi nastal, če bi dimnikarsko licenco pridobil inštalater ali serviser. V takem primeru bi oseba nadzirala svoje lastno delo, kar je za nas problematično. Nerazumljiva je tudi določba predloga zakona, ki v letu 2017 uporabnikov ne zavezuje k skrbi za njihove kurilne naprave, kar lahko pripomore k povečanemu varnostnemu tveganju v državi. V Novi Sloveniji imamo pomisleke tudi o tem, ali bo uspelo Vladi oziroma pristojnemu ministrstvu do konca leta pripraviti in sprejeti vse zahtevane podzakonske akte, ki bi omogočili normalno izvajanje predpisov na področju dimnikarstva. Krščanski demokrati na tem mestu izražamo tudi nezadovoljstvo nad tem, da organizacije strokovne javnosti po njihovem zatrjevanju pri pripravi predloga zakona niso bile vključene v zadostni meri. Ker pa Predlog zakona o dimnikarskih storitvah prinaša le nekaj pozitivnih sprememb in ker bi nadaljnja razprava o tej temi lahko bila koristna, v Novi Sloveniji predlogu zakona v tej fazi zakonodajnega postopka ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Gospod Franc Laj bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Spoštovani, predsedujoči, spoštovana ministrica drage kolegice in kolegi! Ena od pomembnih ocen sedanjega stanja sistema koncesij na določenih območjih pravi, da sistem deluje zadovoljivo. Z njim je zadovoljnih po anketah MOP cca 86 % vprašanih iz reprezentativnega vzorca. Zato ne vidijo nobene potrebe po bistvenih menjavah sistema. MOP vsebinskih razlogov za take spremembe zakona nikoli ni niti poskušal navajati. Licenčni sistem, ki ga predlaga Zakon o dimnikarskih storitvah, pa da je precej nedodelan, nepreizkušen, mestoma neustaven, kakor nam sporoča stroka, in celo nezakonit ter po oceni tveganja prinaša izjemno visoko stopnjo tveganja, da bi se lahko zaradi uvedbe novega licenčnega, torej neobmočnega sistema hitro začela slabšati kvaliteta tako zraka kot tudi požarne varnosti. MOP v predlogu zakona predvideva, da bo sedanjo slabo evidenco to uredilo, saj gre za mala kurišča – 550 tisoč. Pripravljavcem novele zakona predlagamo, da zelo resno proučijo predlog, poslan na Ministrstvo za okolje in prostor, s strani mnogih deležnikov v času priprave tega zakona. Predlagan je bil modificiran koncesionarski sistem, ki je tudi po mnenju pravne stroke edina prava rešitev. Modificiral pa bi se zelo enostavno tako, da bi lahko vsak uporabnik vsako leto v nekem prehodnem obdobju, to pomeni izven kurilne sezone, zamenjal koncesionarja, poleg tega pa bi bilo treba natančno urediti zahteve po stalnem usposabljanju ter uvesti zahteve po novih meritvah, ki se lahko merijo na daljavo z neke vrste laserskim sistemom. Za to obstajajo tudi evropski finančni viri. Poznavalci ocenjujejo, da samo modificiran koncesijski sistem z določenimi območji za posamezna dimnikarska podjetja ne bo popolnoma uredil vsa odprta vprašanja. Za trditev, da bo licenčni sistem deloval, pa dejansko ni nobenega dokaza. V dokaz tej trditvi je ministrstvu poznana ocena nevarnosti ob vpeljavi licenčnega sistema brez prehodnega obdobja in brez potrebnih podatkov v EviDimu. MOP pa ni pripravil nobene nobene ocene, ki bi vsaj teoretično dokazovala delovanje sistema. Tudi ni nobene potrebe po zaposlovanju 10 novih inšpektorjev. Če že zaposlujemo nove kadre v državni upravi na področju varovanja okolja, so ti kadri bistveno bolj potrebni kje drugje, recimo na okolju kot krepitev ARSO pri pospeševanju postopkov pridobivanja okoljevarstvenih soglasij in dovoljen. Predlog novega zakona je slab in nedomišljen, kar posredno potrjuje tudi odgovor MOP na vprašanje, postavljena s strani ZEK, kjer med ostalim priznavajo, da imajo le delno mnenje Službe Vlade za zakonodajo, iz neuradnih virov pa je znano, da imajo mnenje, ki govori o neustavnosti in nezakonitosti tega predloga, kar pa je zelo resna zadeva. Seveda sedanja dimnikarska podjetja niso brezmadežna. Obratno. Dejansko je kar nekaj nekorektnih podjetij in posameznikov, ki pa jih MOP do sedaj ni sankcioniral, temveč jih je celo nagovarjal s podeljevanjem koncesij. Naj povzamem na kratko. Trenutno veljavni sistem sicer deluje, bi pa bilo nujno uvesti nekatere izboljšave. Prav tako ima sistem, ki ga predlaga Vlada, mnoge pomanjkljivosti. Predlog je nedodelan, potrebuje modifikacije in dopolnitve. Predlagamo, da predlagatelj zakona zelo resno razmisli o modificiranem koncesijskem sistemu, ki z odlično kontrolo MOP ter s striktnim sankcioniranjem koncesionarjev lahko prispeva k postopnemu izboljšanju našega zraka in požarne varnosti. Bistvo vsega novega pa bi naj šlo v to smer, da nikakor se ne smejo odražati storitve predvsem na podeželju. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Mag. Bojan Krajnc bo predstavil stališča Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Gospa ministrica, gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Izvajanje dimnikarskih storitev obsega izvajanje meritev, pregledovanje in čiščenje kurilnih naprav, dimnih vodov in zračnikov. Vse to zaradi varstva okolja, učinkovite rabe energije, varstva človekovega zdravja in varstva pred požarom. Področje je bilo prvotno urejeno v Zakonu o varstvu okolja. Do njegove spremembe je prvič prišlo leta 2004 s sprejetjem novele, ki je določala, da od 7. maja 2004 naprej to ni več lokalna gospodarska javna služba, ampak državna gospodarska javna služba. Ta spremenjena ureditev velja še danes, kar pomeni, da se dimnikarske storitve opravljajo v obliki koncesijske dejavnosti, torej podeljujejo se koncesije in sklepajo koncesijske pogodbe. Na ta način izvajalec dobi za posamezno dimnikarsko območje v državi izključno pravico izvajanja dimnikarske službe. Novela Zakona o varstvu okolja iz leta 2013 je pomembno posegla v ureditev te dejavnosti, saj je določila ukinitev dimnikarske dejavnosti iz okvira pravne ureditve gospodarskih javnih služb, kar bi vodilo v popolno liberalizacijo področja, če se področje ne bi reguliralo na drugačen način. Ker se storitve dimnikarske službe, torej dimnikarske storitve ne izvajajo izključno in samo v interesu uporabnika storitev, pač pa tudi in zlasti v javnem interesu, v Poslanski skupini Stranke modernega centra menimo, da je treba piskati ustreznejše rešitve za ureditev tega področja. Prevladala je namreč ocena, da izvajanje dimnikarskih storitev ne more biti povsem brez regulacije in prosto prepuščeno trgu, temveč da je tudi v prihodnje potrebna regulacija tega področja. Predlog Zakona o dimnikarskih storitvah zato izhaja iz predpostavke, da je treba uporabniku dimnikarskih storitev omogočiti izbiro dimnikarske službe, kar je mogoče zagotoviti z uvedbo licenčnega sistema. Licenčni sistem ponuja nekaj zanimivih rešitev, ki so vsekakor primerne za nadaljnjo razpravo, hkrati pa odpira kar nekaj vsebinskih vprašanj, vezanih na implementacijo teh rešitev v praksi. Več kot očitno je, da se je v fazi predhodnih obravnav zakona oblikovalo izrazito dvopolno mnenje zainteresirane in strokovne javnosti. Na eni strani se pojavljajo očitki, da sedanja ureditev omogoča monopol nad storitvami, nepravilnosti, zlorabe, in bi bilo treba omogočiti uvedbo prostega trga storitev s prostim oblikovanjem cen. Na drugi strani pa dimnikarji, združeni pod okriljem Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije in Gospodarske zbornice Slovenije opozarjajo na sporne vsebine novega predloga, ki se nanašajo na vprašanja odgovornosti pri zagotovitvi upravljanja dimnikarskih storitev, na učinkovitost nadzora prek vzpostavljene evidence EviDim, na omejevanje cen dimnikarskih storitev, na zahteve za pridobitev licence za izobrazbo ter na druga pomembna vsebinska vprašanja. Poslanska skupina Stranke modernega centra na načelni ravni sicer podpira predloge sprememb, se pa zavedamo tudi, da gre za popolnoma nov koncept ureditve področja dimnikarskih storitev, ki ga je treba uvesti premišljeno in postopno z razjasnitvijo vseh izraženih pomislekov, ki so bili podani s strani zainteresirane in strokovne javnosti. V želji po konstruktivnem dialogu tekom državnozborske obravnave predloga zakona menimo, da je v tej fazi predlog zakona o dimnikarskih storitvah primeren za nadaljnjo obravnavo in verjamemo, da bo že današnja razprava pripomogla k razjasnitvi vsebinskih vprašanj in oblikovanju predloga, ki bo ponujal najboljšo možno rešitev.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Tomaž Lisec.
Hvala, podpredsednik za besedo. Spoštovana ministrica, kolegi, kolegice, lep pozdrav! Ta vlada se trudi, da bi tu in tam kaj spremenila, ampak po uveljavljenih določenih spremembah, ko po enem mesecu, pol leta ali v roku enega leta ugotavljamo, vidimo, da so te spremembe bile nedodelane in so prinesle slabe posledice. In kar nekaj zakonov v tem mandatu je že tako narejenih. Druga stvar, ki jo pripravlja ta vlada, je to, da pripravlja ukrepe za čas, ko vsaj 80 % te sredine ne bo več med nami, ali pa te ukrepe pripravljajo uradniki, ki zasledujejo lastne interese. Pa dovolite za uvod en citat: "Sedanji sistem je po mnenju vseh, tako stroke, kot uporabnikov treba prenoviti, ga postaviti na nove temelje, ohraniti zdravo jedro sedanje sistemske ureditve in ga izboljšati tako, kot sta to storili Avstrija in Nemčija, ki sta ravno tako ureditev usklajevali z Evropsko komisijo." Sam sem v parlamentu od leta 2005, ko smo se na enem izmed prvih sestankov tedanje koalicije glasno spraševali, ali je rešitev, ki jo je na zadnji dan Ropove vlade z uredbo pripravil tedanji gospod Anton Rop in ko je državni sekretar še nekaj dni prej brez uredbe sprejel pravilnik, ali je ta ureditev prava ali bi bilo boljše obdržati bivši sistem, da občine poskrbijo za dimnikarske storitve, ali pa imeti pogum in očitno tudi modrost in presekati s področjem koncesijskih rešitev in uvesti že tedaj licenčni sistem. Ampak dejstvo je, da smo sedaj leta 2016, ko nam že vsaj eno leto teče voda v grlo glede urejanja področja dimnikarskih storitev, in potem dobimo tak zakon, ki v bistvu ni ne tič, ne miš. Lepo se sliši – licence. Dovolite, da v nadaljevanju predstavim razloge, zakaj vsaj v tej fazi predloga zakona v Poslanski skupini SDS ne bomo podprli, kajti menimo, da gre le za lepotne popravke, ki pa bodo, vsaj glede na to, kakšne so informacije tako s strani stroke na eni strani kot tudi s strani civilnih iniciativ, torej uporabnikov, prinesle še slabše rezultate v prihodnosti, kot jo ima ta koncesijski sistem, ki ni popoln, ima mnogo nepravilnosti. V Poslanski skupini SDS smo prepričani, da bomo čez kakšno leto ali dve ugotavljali, da je bil pa kljub vsemu boljši kot predlog zakona, ki je pred nami, ki je popolnoma nedodelan. Da je sistem potreben spremembe, ugotavlja že Računsko sodišče. Imamo dve njihovi obsežni poročili, ki ugotavljata, kaj vse je narobe, kaj vse in kdo vse bi moral kaj storiti in predvsem kdo se več ne bi smel ukvarjati s področjem dimnikarstva. A glej ga zlomka, ravno tisti največji dolžniki poročila Računskega sodišča so glavni iniciatorji sistema, ki bi še bolj zameglil področje dimnikarske službe. V Poslanski skupini SDS, še enkrat ponavljamo, Ministrstvo za okolje in prostor je del problema in ne del rešitve. Si bom morda potem v svojem lastnem imenu drznil povedati, kakšne so tudi osebnostne povezave med ljudmi na ministrstvu in med posameznimi profesorji, ki fino služijo, da delajo analize, in med največjimi dimnikarskimi podjetji, ki jim je v interesu, da se ta zmeda na področju dimnikarskih služb še poveča. Pa dovolite, bom šel skozi tako preko stališča Obrtno-podjetniške zbornice, Gospodarske zbornice, pa na drugi strani tudi civilne iniciative in tudi lastnikov stanovanj. Citiram: "Uresničila se je napoved, da bodo po preteku enega lega ponovno poslanci soočeni s predlogom zakona o dimnikarski službi. Že takrat je bilo namreč razvidno, da s strani pripravljavca zakona ni pričakovane pripravljenosti za resno pripravo sprejemljivega in strokovno utemeljenega zakona o dimnikarski službi, še manj pa to velja za potrebne in napovedane obsežne podzakonske predpise. Predlog zakona ni pripravljen na strokovnih podlagah in utemeljitvah, zaradi česar v primeru sprejetja predloga zakona ne bodo dosežni cilji tega zakona. Na izvajanje tega zakona ne nazadnje niso pripravljeni niti uporabniki, še manj pa izvajalci in država, ki ima ključno vlogo. Poudariti je treba tudi, da kljub obljubi in sklepom Ministrstva za okolje in prostor ni bila ustanovljena delovna skupina, v kateri bi sodelovali predstavniki obeh zbornic in tudi civilnih iniciativ ter druge zainteresirane javnosti." In tukaj prvo vprašanje ministrici: kaj in koliko se je delalo na tem zakonu od decembra 2015, ko smo ad hoc sprejeli podaljšanje veljavne ureditve pa do današnjega dne? Tako tudi piše, da pri pripravi tega predloga zakona je bila glede na lanskoletni predlog delno upoštevana le pripomba, da so globe za uporabnike v primeru neopravljenih dimnikarskih storitev previsoke. Potem pa je kar nekaj strani bistvenih dilem glede predloga zakona o dimnikarski službi, ki je danes pred nami. Sicer se ministrstvo baha, češ, malo bomo spremenili oziroma veliko bomo spremenili, bomo imeli licenčni sistem, super, to je tisto, kar državljani zahtevajo in prosijo, na drugi strani pa še vedno dimnikarji lahko preživijo. Ampak ko pogledamo natančno določbe zakona, vidimo, da ne bo prišlo do skoraj nobene pozitivne spremembe. Imeli bomo prosti trg, ki bo še vedno obvezna javna državna gospodarska služba. Če vprašate enega ekonomista, kako to dvoje – prosti trg in obvezna državna gospodarska javna služba sodi v isti stavek, bo vsak rekel, da nikakor ne sodi. Morda lahko damo delček pohvale ministrici z ekipo, da se je po vseh pozivih in sklepih pristojnih delovnih teles in javnosti deloma le uredilo področje evidence, vprašanje pa je, za koga pa se je uredilo vprašanje nadzora. Tako naprej napišejo, da bo prišlo do neenakosti pri dostopnosti do storitev za uporabnike, ki živijo v odročnih krajih, kar sicer ni nič novega za to vlado, ki se konceptualno ukvarja le z večjimi in tistimi v centrih, za ljudi na podeželju pa jim po domače povedano "dol visi" in se ne ukvarja z realnimi problemi. Takšno določilo nesporno vodi v manj redno izvajanje storitev zaradi višjih cen, to je tisti cenzus 25 kilometrov, kjer pogosto živi tudi starejša populacija. Ministrstvo za nadzor predvideva cca 8 ali 10 inšpektorjev, kar pomeni le neobvladovanje tega dela tudi v bodoče. Predlog zakona tudi popolnoma nesprejemljivo določa, da naj bi obveznosti za uporabnike nastopile šele eno leto po uveljavitvi zakona. Torej bo 500 tisoč uporabnikov še eno leto nek poskusni zajec, ob tem ko bo ministrstvo govorilo, kako je treba zaščititi ljudi, kako moramo varovati naše okolje in ostale floskule. Jasno je razvidno, da MOP s takšnim predlogom namerava uničiti predvsem dobre obstoječe izvajalce dimnikarskih storitev, ker zadaj za tak zakon pritiskajo tisti, ki so poleg pristojnega ministrstva del problema in pa ne del rešitve. Potem bom v svojem lastnem stališču lahko povedal nekaj dimnikarskih podjetij, spoštovana ministrica, ki bi jih morali nemudoma črtati iz česar koli, kar se dotika dimnikarske službe. Ampak ti gospodje si bodo naredili svoje vrtiček in iz tega vrtička izgnali tiste dimnikarje, ki so dobri. V zadnjih petih letih smo skoraj uničili dimnikarsko stroko. Samo poglejte, koliko je novih mojstrov v zadnjih petih letih. Ena roka je preveč. Torej smo uničili stroko, v Slovenijo prihajajo s ponarejenimi diplomami – dokazljivo, ljudje iz Bosne, Romunije. Določena dimnikarska podjetja si med seboj zamenjujejo ljudi, da izpolnjeno kvote, in ministrstvo ne naredi nič. Še to prehodno obdobje enega leta se je še bolj zakompliciralo. In sedaj pričakujete, da bo 8 ali 10 inšpektorjev naredilo skupaj z upravnimi enotami nek čudež. Pa bomo potem v nadaljevanju še nekaj o upravnih enotah. Skratka, dimnikarstvo kot koncesenčni model je le neka floskula, ki pa glede na to, kar prinaša zakon, ko ga beremo in predvsem ob bojazni, kar se dogaja v slovenskih uradih, ko si potem preko uredbe, takšne ali drugačne, in preko pravilnikov ljudje na ministrstvu naredijo svoj vrtiček še močnejši, za uporabnike pa veliko slabši, je naša skrb, da ta zakon ne prinaša skoraj nič pozitivnega, morda razen problematike evidenc, zelo na mestu. Pa gremo naprej. Gospodarska zbornica Slovenije. Prav tako mnogo vprašanj, baje odgovora ni. Civilne iniciative. Jaz imam tam na klopi nekaj centimetrov špeha, kjer so tako pripombe civilnih iniciativ, posameznih uporabnikov, ki imajo probleme v praksi, in pa tudi vseh ostalih združenj. Pa bom samo citiral tri, štiri stavke. Civilne iniciative govorijo: "Glavni cilj tega zakona je podražitev dimnikarskih uslug in disciplinirati lastnike malih kurilnih naprav. Na dimnikarje se bodo prisesale tudi upravne enote …" – tukaj se ne strinjam s "prisesale", ministrstvo jih bo prisililo, da bodo upravne enote še nekaj delale, za kar zagotovo niso ne pristojne, ne usposobljene – "in seveda zraven se bodo prisesali določeni promotorji dodatnega izobraževanja in periodičnega preizkusa znanja, ki želi iz dimnikarjev narediti uradnike v belih haljah. Ob tem pa je ključno, da se bo bistveno zmanjšala kakovost dimnikarskih storitev in povečala možnost zlorab. Ampak očitno to za vlado ni pomembno." Potem imamo Združenje lastnikov nepremičnin, deset strani konkretnih predlogov in vprašanj, na katere za enkrat še ni odgovora, in le upamo lahko, da glede na to, da večina koalicije drvi 100 kilometrov na turo naprej, brez pogleda levo in desno, kaj se bo storilo. Pred seboj imam mnenje Službe Vlade Republike Slovenije za zakonodajo pri prejšnjem zakonu, z decembra 2015, ki mu je sedanji zakon v več kot 90 % enak. Deset, devet strani: neustavnost, nezakonitost, nesistemskost, neizvedljivost, ne, ne, ne in tako naprej. Ugotavljamo, da so nekatere predlagane rešitve neustrezne, ni možno ugotoviti, kako se bo upravljalo in kako bo ostajalo naprej. Nasprotje med cilji izvajanja storitev, ni izdelana primerjalna analiza, podzakonski akti bodo tisti, ki bodo odločali kljub temu kaj bomo mi naredili. Skratka, uradniki bodo zopet dobili svoj vrtiček. In za zaključek, zakon ne bomo mogli izvajati in se ne bo mogel izvajati zaradi tehničnih pomanjkljivosti na katere je sam opozarjal tudi že v uvodni obrazložitvi. In tako naprej. Pa ne bom šel sedaj na dve strani konkretnih dokazov, zakaj so določena imena in priimki tako s strani Ministrstva za okolje in prostor in s področja določenih dimnikarskih služb problem, ker tako službeno kot privatno pretakajo njihove povezave, ampak verjetno bo tudi ministrica znala odgovoriti, ali je del problema ali del rešitve. Skratka, dobili bomo le nek nov model, ki bo piarovsko podprt, kako gre za nek prosti trg, češ, saj tudi vi bolj desno liberalno usmerjeni poslanci boste pa to podprli. V bistvu pa gre za to, da bo na koncu še manjša izbira med dimnikarji, kajti veliko ta boljših ste uničili, ta slabi pa bodo s pomočjo uradnikov na Ministrstvu za okolje in prostor, kjer je velika večina ljudi s tega področja ista že od leta 2004 naprej, delala po svoje. Gre za neke licence, ki bodo še naprej obvezne, cene bodo sicer maksimizirane, ampak ravno zaradi tega kar piše v zakonu, ne bo za uporabnike zakon nič boljši, dinamika pregledov, kar je po našem mnenju tudi ena izmed ključnih zadev, se skoraj ne spremeni. In še enkrat, imamo dve poročili Računskega sodišča in ministrstvo je imelo že sedaj, pa ne samo pod sedanjo ministrico, spoštovana ministrica, da ne bo narobe razumljeno, že možnosti nagnati slabe dimnikarje. Ampak ne, ti dimnikarji so si tudi z roko politike naredili svoj vrtiček še močnejši. In zato sodelovanje še s tem, da bodo upravne enote nosilec tega, kar piše v zakonu, za kar niso usposobljene, verjetno niti finančno niti fizično več zmožne opravljati tega posla, si je ministrstvo to iz ne vem kakšnih razlogov vzelo, da bodo upravne enote to delale, da je še vedno ogromno odprtih vprašanj glede dimnikarske službe v večstanovanjskih stavbah, da bo nadzor verjetno še slabši, kot je sedaj in tako naprej. Za zaključek bom citiral stališče, s katerim se v Poslanski skupini SDS strinjamo: "Zakon o dimnikarski službi ni primeren za nadaljnjo obravnavo, zato predlagamo, da se zavrne oziroma se v skrajnem primeru pred nadaljnjo obravnavo spremeni in dopolni tako, da bodo doseženi cilji te javne službe, da bo izvedljiv in stroškovno sprejemljiv za uporabnike in državo, da ne bo povzročil razpada obstoječega sistema, stečaja obstoječih izvajalcev in odhoda ključnih kadrov v druge dejavnosti." Toliko za enkrat. Hvala.
Hvala, gospod Lisec. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev bo predstavil gospod Ivan Hršak. Izvolite, beseda je vaša.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovana ministrica za delo, spoštovane kolegice in kolegi! Končno je pred nami težko pričakovani Predlog zakona o dimnikarskih storitvah. Gre za urejanje področja, ki v naši državi že dolgo buri duhove. Dejstvo je, da gre za obvezno gospodarsko javno službo, ki je namenjena tako varstvu zdravja, premoženja, varovanja okolja, zagotavljanja požarne varnosti in ne nazadnje tudi za doseganje večje energetske učinkovitosti malih kurilnih naprav. Nekaj zadnjih vlad in ministrstev, ki so bila pristojna za okolje, je prejemalo ogromno število pritožb glede izvajanja dimnikarskih storitev. Gre za storitev, ki se mora izvajati, hkrati pa je izjemno nezaželena, vendar pa so se vsakič, ko se je katera od preteklih vlad lotila reševanje te problematike, v javnosti pojavila še večja negodovanja. Najbolj pogoste pritožbe so bile nad visokimi računi za dimnikarske storitve. Uporabniki so se pritoževali tudi nad tem, da dimnikarji brskajo po kurilnih napravah, čeprav zato nimajo potrebnega znanja in spretnosti. Naslednji očitek je bil, da dimnikarji svoje delo slabo opravljajo, so do strank nespoštljivi in še bi lahko našteval. Ob vsakem poskusu urejanja tega področja se je vedno znova pojavilo več različnih civilnih iniciativ in dimnikarskih združenj, ki so želeli peljati pripravo zakonodaje vsak v svojo smer. Civilne iniciative so najpogosteje zagovarjale idejo o popolnem prostem trgu, naprej podpisani pogodbi med dimnikarjem in stranko, v kateri bi bila opredeljena tudi cena, nasprotovali so tudi sankcijam zoper tiste, ki dimnikarja niso spustili v hišo oziroma ga ovirajo pri njegovem delu. Dimnikarji pa so se na drugi strani jezili nad tem, da se uvajajo licence, da si bo uporabnik lahko sam izbral dimnikarja in podobno. Ministrstvo je ob tako nasprotujočih si mnenjih imelo izredno težko nalogo najti neko kompromisno rešitev, ki bi vsaj delno ustrezala vsem zainteresiranim stranem. Ob pregledovanju pripomb civilnih iniciativ se je namreč pokazalo, da so njihova mnenja izrazito dvopolna. Po oceni naše poslanske skupine je ministrstvo pri pripravi tega zakona dobro opravilo svojo nalogo. Menimo namreč, da so licence, ki niso časovno in krajevno omejene, dobra rešitev. Še boljša rešitev je ta, da si bo lahko vsak uporabnik izbral svojega dimnikarja. Na tej točki ne moremo mimo očitkov, da bodo prav licence in izbira dimnikarja po lastni odločitvi omogočila tujcem, da prevzamejo dimnikarsko panogo v Sloveniji in da bodo mnogi dimnikarji ostali brez dela. Po naši oceni so taki strahovi odveč. Če je dimnikar svoje delo opravljal kot koncesionar dobro in je z uporabnikom ustvaril dober in pošten odnos, potem ne vidimo ovir, da ne bi tak dimnikar ostal prva in edina izbira za svoje dosedanje stranke. Res pa je, da si bodo morali sedaj svoje stranke najti sami. Obveznosti dimnikarjev oziroma dimnikarskih družb se s tem predlogom zakona bistveno ne spreminjajo, edina novost zanje je obvezno obnavljanje znanja, kar je po naši oceni nujno za vsakega dimnikarja, ki želi svoje delo še naprej dobro in kvalitetno opravljati ter slediti novim trendom na področju kurilnih naprav. Evidenca, ki je bila danes že omenjena, seveda sedaj že obstaja, žal pa je še vedno zelo nepopolna, saj mnogi koncesionarji, ponavljam, koncesionarji niso opravili svojega dela in v evidenco niso vpisovali potrebnih podatkov. Zdaj bo evidenco vodila upravna enota, podatke vanje pa bodo še naprej morali vpisovati dimnikarji. Ena najbolj izpostavljenih tem pri tem predlogu zakona je poleg višine cen tudi vprašanje nadzora. Dejstvo je, da smo ljudje naravnani tako, da če nekaj ni obvezno, potem tega ne bomo počeli. Dobri primer je na primer uporaba varnostnih pasov v avtu. Ne glede na vse dokaze, da pasovi rešujejo življenja, jih večina ni uporabljala, dokler to ni postalo obveza. In tako je tudi s pregledi kurilnih naprav in dimnikov. Če se bo to prepustilo prosti presoji ljudi, potem večina dimnikov ne bo redno pregledana in očiščena, sploh v luči slabega finančnega stanja, ko vemo, da ljudje, še posebej tisti z nizkimi prihodki in tudi pokojninami gledajo na vsak cent, in dobro premislijo, kako ga uporabijo. Tudi stopnja ozaveščenosti in odgovornosti ljudi še ni na tako visoki ravni, da bi se sami od sebe odločili za redne letne preglede, potrebna čiščenja in meritve emisij zaradi varovanja lastnega zdravja in varnosti, kaj šele zaradi varovanja okolja. Zato morajo po naši oceni obvezni letni pregledi ostati varovalka za zagotavljanje varstva zdravja ljudi, okolja in tudi za večjo požarno varnost. Edina dodatna naloga, ki jo bo po tem zakonu imel uporabnik, je, da poleg omogočanja dimnikarjev, da pregledajo kurilne naprave, bo hranil zapisnike o pregledu in odpravi morebitnih napak. Nadzor pa bodo opravljali različni inšpektorji, tako okoljski, požarni, tržni in zdravstveni, zaradi česar bo v inšpekcijskih službah prišlo do deset novih zaposlitev. Vsak inšpektor bo seveda opravljal nadzor na svojem področju. V naši poslanski skupini upamo, da bodo v današnji splošni razpravi prišle na dan dobre ideje, kako zakon še izboljšati, da bo še bolj prijazen uporabnikom in tudi izvajalcem dimnikarskih storitev. Najlažje je namreč vse skozi nekaj kritizirati, namesto da bi podali dobre konkretne predloge za izboljšave. Pričakujem torej konstruktivno razpravo, ki bo ministrstvu v pomoč pri pripravi morebitnih amandmajev, ki bodo predlogu zakona dali dodatno vrednost za širšo podporo večine poslanskih skupin. Poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Gospa Marija Bačič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! V Poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da mora skupni interes uporabnika in izvajalca biti vodilo pri sprejemanju zakona o dimnikarskih storitvah. Predlagani zakon po našem prepričanju tako v številnih točkah sledi skupnemu interesu. Pristojno ministrstvo je na podlagi pripomb strokovne javnosti v okviru lanskega poskusa sprejemanja zakona pohitelo s pripravo novega zakonskega predloga in s tem pretežno upoštevalo pripombe stroke, žal pa še nismo uspeli uskladiti popolnoma vseh dejavnikov glede dimnikarskih storitev. Novost predlaganega sistema za dimnikarje v licenčnem sistemu je, da ne bodo več omejeni na območja. Že obstoječi izvajalci bodo lahko nadaljevali dejavnost, če bodo izpolnjevali predpisane pogoje, ki jih določa predlog zakona. Prednost je tudi, da nov sistem pomeni priložnost za tiste, ki do zdaj niso mogli opravljati dejavnosti, da ob izpolnjevanju pogojev lahko vstopijo vanjo. Novosti za uporabnika dimnikarskih storitev so možnost izbire dimnikarske družbe, cenovna konkurenčnost storitev, določene bodo najvišje dovoljene cene storitev in predvidena višja kakovost storitev. Uporabniku dimnikarskih storitev je treba omogočiti izbiro dimnikarske službe, kar je mogoče zagotoviti z uvedbo licenčnega sistema. Licence bodo dimnikarju podeljevale in odvzemale upravne enote. Licenca ne bo krajevno omejena, veljala bo za celotno območje Slovenije in ne bo časovno omejena. Novi zakon ureja tudi inšpekcijski nadzor in strukturo cen, ki je maksimirana. Skladno s predlogom zakona dimnikarske storitve izvajajo dimnikarji, opravljajo pa dimnikarske družbe. Obveznosti dimnikarjev oziroma dimnikarskih družb se od obstoječe ureditve bistveno ne spreminjajo. Njihove naloge obsegajo pregledovanje naprave v predpisanem obsegu in na predpisan način, izvajanje zapisnikov o opravljenih storitvah, seznanjenje uporabnika male kurilne naprave z morebitnimi nepravilnostmi in predlaganje odprave ugotovljenih napak ter vpisovanje malih kurilnih naprav in storitev v evidenco. Obveznost za dimnikarja je obnavljanje znanja z izobraževanjem. Predlog zakona pa določa tudi obveznosti uporabnika dimnikarskih storitev, ki so obveznost izbire dimnikarske družbe, dopustitev pregleda male kurilne naprave v predpisanih rokih in na predpisan način, hramba zapisnikov o pregledu in odprava morebitnih ugotovljenih napak. Predlagani sistem prek določitve najvišje dovoljene cene dimnikarskih storitev naslavlja tudi vprašanje motenj na trgu pri gibanju cen in cenovne dostopnosti dimnikarskih storitev. Mnenje predlagatelja je namreč, da je ureditev, ki določa maksimirano ceno urne postavke, nujna, saj gre za opravljanje storitev, ki so obvezne. Obvezna storitev lahko privede do večjih odstopanj pri zaračunanih zneskih za opravljanje dimnikarske storitve uporabnikom. Obstoječa koncesijska ureditev se je izkazala tudi za administrativno zelo zahtevno, saj sta podeljevanje in odvzem koncesij izredno dolgotrajna. Zmanjšanje upravnih postopkov bo omogočilo večje posvečanje nadzoru in prenovi predpisov na tem področju. V koncesijskem sistemu je hkrati možen pojav praznih območij zaradi odvzema koncesij, saj med časom, ko je koncesija odvzeta in nova podeljena, ki praviloma, upoštevajoč vse roke, vezane na upravni postopek, ni kratek, na območju ni izvajalca, ki bi ga uporabniki lahko poklicali, česar pa v primeru licenčnega sistema ni. Cilj izvajanja storitev po predlogu zakona je skrb za varstvo okolja, zdravja in premoženja ljudi, požarna varnost ter energetska učinkovitost malih kurilnih naprav. Predlagani sistem pomeni relativno majhno omejitev z vidika prostega delovanja trga nasproti pomembnemu omejevanju nepopravljive škode, ki bi nastala tako ljudem kot tudi na stvareh in okolju zaradi pretečih zastrupitev ali celo smrti, požarov in onesnaževanja zraka. Ne nazadnje je treba tudi upoštevati, da so vse druge dimnikarske storitve, kot so projektiranje in izvedba kurilnih naprav, servis kurilnih naprav, popravila, zamenjave in tako dalje prosto dostopne na tržišču, kar povečuje potrebo po regulaciji dimnikarske dejavnosti. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo zakon v tej fazi zakonodajnega postopka podprli, pri čemer poudarjamo, da si v nadaljnji zakonodajni fazi želimo, da se odprta vprašanja z vsemi deležniki uskladijo in da tako pridemo do okolja in ljudem prijazne rešitve. Hvala lepa.
Hvala, gospa Marija Bačič. Stališče Poslanske skupine Združena levica bo predstavil gospod Matjaž Hanžek.
Hvala lepa. Zakon o dimnikarskih storitvah je tipičen primer tega, kako se vlada v svoji zavarovanosti neoliberalnim dogmam prostega trga pri reševanju problemov vedno zateče k enim in istim rešitvam: deregulaciji, privatizaciji, liberalizaciji. Obravnavani zakon je prav primer slednje, težave, s katerim se je ta država soočala na področju dimnikarstva, so znane že dolgo. Najprej smo imeli javno gospodarsko službo, potem obvezno državno gospodarsko službo, ki se je opustila in uvedel koncesionarski sistem, ki je v veljavi danes, sedaj pa le-tega opušča in se uvaja licenčni sistem. Res je, da je opravljanje dimnikarskih storitev še vedno do določene mere regulirano, vendar je trend tukaj jasen: počasi a vztrajno se opravljanje dimnikarskih storitev, ki so izjemnega pomena tako za zagotavljanje zdravja ljudi kot zagotavljanje varstva okolja, prepušča tako imenovanemu prostemu trgu. Država se vse bolj umika, vse več je popuščanj kapitalu. Sistem, ki ga imamo danes, je slab. Na to je večkrat opozorilo tudi Računsko sodišče. Koncesije za izvajanje dimnikarskih storitev so skoncentrirane in centralizirane pri nekaj podjetjih, ki imajo preko 10, največ je celo 26 koncesij, pojavljajo se težave s kakovostjo storitev, veliko je priložnosti za zaslužkarstvo, nepravilnosti, nezakonitosti in zlorabe. Poleg tega zaradi sedaj veljavnega principa – ena koncesija na območje uporabniki v primeru nezadovoljstva z izvajalcem ne morejo izbrati drugega. To je ena od stvari, za katero tudi v Združeni levici menimo, da je dobra. Ne glede na to pa tržni sistem ne bo odpravljal prej naštetih pomanjkljivosti obstoječega sistema, ampak jih bo v veliki meri spodbujal. Poleg vzpostavljanja konkurenčnosti predlagani zakon vsebuje tudi nastavke za prekarizacijo opravljanja dimnikarskih storitev preko dimnikarskih družb, ki bodo dimnikarje lahko zaposlovale preko agencij ali drugih nestandardnih oblik zaposlovanja in tako ustvarjale negotovost na področju dela v tem sektorju. Odprtje konkurence najverjetneje ne bo pripeljalo do rasti števila ponudnikov dimnikarskih storitev, ampak bodo največje dimnikarske družbe, ki že v koncesionarskem sistemu obvladujejo levji delež trga, enostavno požrle male. Vzpostavil se bo neke vrste oligopol, kjer pa bo kljub navidezni možnosti proste izbire izvajalcev dimnikarskih storitev ta za uporabnike še vedno zelo omejena. Vlada bi se lahko odločila za praktično kakršnokoli obliko zagotavljanja dostopnosti dimnikarskih storitev državljanom. Po mnenju Združene levice gre pri dimnikarskih storitvah z zdravstvenega in okoljevarstvenega vidika za tako občutljivo materijo, da v nobenem primeru ne bi smela biti prepuščena trgu. Država bi morala za opravljanje dimnikarskih storitev zagotoviti oblike obvezne državne gospodarske družbe. Lahko bi za začetek tudi odpravila nekatere pomanjkljivosti obstoječega koncesionarskega sistema. Predvsem poostriti nadzor in dovoliti več koncesionarjev na omejenem področju ter omejiti število podeljenih koncesij na posameznega izvajalca, s čimer bi se preprečil razmah tako imenovanih dimnikarskih tajkunov. Žal se je Vlada nasprotno odločila za uvedbo licenčnega sistema in napravila naslednji korak v liberalizacijo dimnikarskih storitev. Za Združeno levico je to nesprejemljivo in zato bomo glasovali proti sprejetju tega zakona. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev k predlogu zakona. Besedo ima gospod Danilo Anton Ranc. Za njim naj se pripravi gospod Marko Ferluga in gospod Ljubo Žnidar. Gospod Ranc, beseda je vaša, izvolite.
Predsednik, hvala za besedo. Bom mogoče kar na začetku malo zopet ponovil mojo stalno temo, da ko se pogovarjamo v tem parlamentu o gospodarskih temah, so na žalost dvorane prazne, tako kot je tudi danes, in to mi zbuja določeno skrb, še posebej zato, ker je ta tema, ki je bila obravnavana na različnih javnih razgrnitvah mnenj, bila obravnavana kot zelo pereča, zanimiva, kresala so se mnenja z leve in desne, in mislim, da smo v procesu teh demokratičnih razprav le prišli do nekih podatkov in informacij, ki so pomembne. Pozdravil bi tudi opozicijo tako imenovano gospodarsko krilo opozicije stranke SDS, ki je tukaj prisotna. Mislim, da se tudi na Odboru za gospodarstvo vključujemo v konstruktivne razprave. Kot vidim, je pestra razprava že potekala z gospodom Liscem in kolegom v poziciji, tako da mislim, da smo na zelo dobro poti, da vendarle tudi v današnji razpravi pridemo do ene dobre rešitve, ki jo tudi želimo. Pa bi mogoče rekel, da dimnikarji prinašajo srečo in je prav, da se na to spomnimo tudi danes in da v bistvu obravnavamo na nek način tudi neko širše področje, ki se tiče tako okolja, gospodarstva in tudi okolja, v katerem tudi mi živimo. Ta zakon se dotika tako varnosti življenja pa tudi zdravega okolja, zato mislim, da je skrajni čas, da z neko rešitvijo, ki bo to urejala transparentno in na primeren način, tudi pridemo v parlament in skozi obravnavo najdemo eno pravo rešitev. Ko so pa te razprave potekale, sem imel občutek, da dimnikarji ne prinašajo samo sreče, ampak tudi včasih visoke račune. Tako je mogoče tudi iz te razprave bilo razbrati, da dosedanja ureditev ni takšna, kot si jo želimo in da bi morali strniti glave in najti eno rešitev, ki bo zadovoljila vse – tako nas državljane kot uporabnike kot tudi sedanje koncesionarje, pa tudi tiste, ki bi si želeli to dejavnost opravljati, pa sedaj zaradi mogoče neprimernih rešitev te možnosti nimajo. Če se malo dotaknemo tudi zgodovine, je to področje prvotno urejal Zakon o varstvu okolja in v letu 2004 je prišlo do rešitve za tako imenovano gospodarsko javno službo in v bistvu do spremembe na tem področju tako, da so dimnikarska podjetja dobila koncesije, ki so bila vezane na določena teritorialna območja in na teh območjih področjih ni bila vzpostavljena neka zdrava konkurenca oziroma možnost, da bi tukaj opravljala storitve različne dimnikarska podjetja, ki se s to dejavnostjo tudi ukvarjajo. Iz tega razloga je prišlo tudi do pobude in leta 2013 do zakona, ki bi na nek način to tudi urejal. Takratne koalicijske stranke so pripravile spremembo zakonodaje, ki bi odpravljala eno izmed anomalij na tem področju in bi uvedla nek sistem, ki bi omogočal izbiro dimnikarja, da ne bi bila dejavnost dimnikarskih podjetij vezana na določeno število koncesionarjev na nekem območju. Seveda je to na nek način spodbudilo različne razprave, mnenja v zvezi s tem. Tudi ko smo obravnavali zakon o gospodarjenju z gozdovi, smo se srečali s tematiko koncesionarjev in tu bi rekel, da so bila izražena različna stališča, tako koncesionarjev, uporabnikov in tudi različnih civilnih združenj. Mislim, da je pred nami je kar trd oreh, ki ga na nek način moramo streti, podoben je bil zakon o gospodarjenju z gozdovi. Jaz verjamem, da bomo tudi tukaj našli ustrezno rešitev, ki bo ponudila možnost neke konkurenčne ponudbe na trgu in dostop te pomembne storitve vsem državljanom in državljankam. Ker so te razprave pokazale, da so različna mnenja, različne pobude, je prišlo po prvotni obravnavni tega zakona do tega, da je bil umaknjen iz postopka, in se je podaljšala v bistvu obstoječa ureditev do leta 2016. To je bila ena modra odločitev, ker z neko rešitvijo siliti z glavo skozi zid je neproduktivno in lahko bi povzročili več slabe volje ali pa prišli do neke slabe rešitve. Zato je bila ponujena možnost, da v okviru zakonodajnih postopkov ministrstvo pripravi na osnovi teh javnih razprav razgrnitev spremembe prvotne rešitve in da se na nek način zbližajo te različne rešitve in da se najde neka kompromisna rešitev. Ta zakon je zdaj v obravnavi in mislim, da smo tudi dobili eno rešitev, ki na nek način upošteva vsa ta različna, včasih diametralna mnenja in da v bistvu daje možnosti, da ta zakon v razpravi po demokratični poti amandmiramo in dopolnimo, da bo končni rezultat uporaben zakon, ki bi vse te dileme, ki so bile nakazane, tudi rešil. Seveda pa so razlogi, zakaj ta zakon sprejeti, so tudi, da so bili poskusi tudi v prejšnjem mandatu na to temo že opravljeni in da ni bilo nekih razumevanj ali pa tudi ni prišlo do končnih rešitev. Tako se ta zadeva vleče že zelo dolgo in na nek način tudi kliče k neki čim prejšnji rešitvi, da ne bi izpadlo, da v bistvu nismo toliko demokratično zreli, da bi v našem parlamentarnem postopku našli eno ustrezno rešitev. Jaz vidim to rešitev, kot sem že rekel, kot en kompromis, ki bo dal možnost tako obstoječim koncesionarjem, da bodo po tem novem licenčnem postopku, ki ga uvajamo, na nek način imeli nadalje možnost opravljati storitve, hkrati pa bi ta postopek imel možnost izločiti tudi kakšnega ponudnika, ki v sedanji praksi ni izvajal storitev, ki bi bile povšeči vsem nam. Seveda vidim tudi drugo pomembno pridobitev, ker bo ta rešitev ponudila priložnost tudi manjšim podjetnikom, da se pojavijo na trgu neki novi ponudniki. In pri primeru ponudbe in povpraševanja po vseh ekonomskih zakonitostih pride, prvič, do znižanja cen dolgoročno in zaradi konkurence tudi do izboljšane kvalitete storitev. In to je v bistvu če rečemo, tisti osnovni moto tega zakona, te rešitve, da na nek način ohranja možnost opravljanja teh dejavnosti dosedanjim koncesionarjem, ponuja pa tudi možnost novim t. i. manjšim dimnikarskim podjetjem ali posameznikom, ki to storitev tudi dobro opravljajo. Ta rešitev licenčnega sistemajasno definira dolžnosti tudi uporabnika, ki mora zagotoviti pregled tako imenovane novo grajene kurilne naprave, omogočiti vpis v evidenco. Seveda pa morajo nadaljnji postopki tudi dovoliti opravljanje dimnikarskih storitev. Ta licenčni sistem tudi jasno opredeljuje naloge dimnikarskih družb, ki se tičejo vseh del, povezanih s čiščenjem kurilnih naprav, meritev, odstranjevanje nečistoč in katranskih oblog in pa tudi informiranje uporabnika o energetski učinkovitosti in podobnih zadevah, ki so vezane s tem zakonom. Določa se tudi neka cena dimnikarskih storitev, ki je na nek način limitirana navzgor, kar je na vsak način dober znak, ker je pričakovati, da ob večji ponudbi storitev bo prišlo do znižanja cen na tržišču. Tudi uvedba tako imenovanega novega evidenčnega sistema prinaša novost, ker bo to omogočilo transparenten vpogled v kurilne naprave po celotni Sloveniji, nadzor in izvajanje teh storitev v skladu s sprejeto zakonodajo. Seveda je bilo, če nekako rezimiram na koncu, precej razprav takih ali drugačnih na to temo. Bile so tudi zanimive. Ko si prisluhnil tem različnim stališčem, se tudi postavlja vprašanje, pa tudi nek velik izziv, kako ta različna mnenja v eni zakonski obliki spraviti na skupni imenovalec. Če bi strnil nekaj izhodišč, je pomembno to, da se namesto koncesij uvajajo licence, da bo lahko uporabnik, če si že lahko izbere svojega osebnega zdravnika, si bo lahko tudi izbral dimnikarja, da bodo lahko opravljali te storitve tudi tako imenovani mali dimnikarji. To se pravi, da ima zakon tudi posluh za manjše podjetnike. S tem odpiranjem trga želimo spodbuditi tudi konkurenčnost na trgu in s tem sprožiti nek normalen proces znižanja cen in pa po drugi strani izboljšanje kvalitete storitev. Če zaključim na kratko. Jaz sem sledil tej javni razpravi, ki je bila zelo pestra, tudi sem aktivno sodeloval pri sprejemanju Zakona o gospodarjenju z gozdovi, kjer smo se srečevali tudi s podobno tematiko. Mislim, da je tudi tam bilo obilo pomislekov, pa vendar smo potem v kvalitetni parlamentarni razpravi prišli do nekih dobrih rešitev. Seveda pa bi na koncu tudi rekel, da si s sprejetjem tega zakona želim, da bi nam dimnikarji vsem prinesli sreče, tudi kvalitetnih razprav. Nekateri so danes malo utrujeni, zato je tista stran tukaj izpraznjena, ampak dajmo izraziti spoštovanje do gospodarskih tem v parlamentu, temu se dajmo bolj posvetiti in pozabimo na neke prepire. Jaz sem tudi optimist, mislim, da je zadnja klop tukaj zelo aktivna, tudi kolega v drugi vrsti, tako da mislim, da bomo našli dobre rešitve za zakon, za boljše okolje in za srečo vseh nas. Hvala.
Hvala, gospod Ranc. Naslednji razpravljavec je gospod Ljubo Žnidar, pripravita naj se gospod Ivan Prelog in dr. Mitja Horvat.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Kolegice in kolegi! Novi zakon oziroma Predlog o dimnikarskih storitvah dejansko prehaja iz koncesij na licence. Jaz se pa vprašam, kakšna je pa sploh razlika. Ta novi zakon bistvenega nič ne spreminja, dela se bodo opravljala tako kot prej. Samo uvajamo nov postopek oziroma izmislili smo si novo ime, zdaj ne bo več koncesije, bo dejansko prehod na licenčni sistem. Dejansko, da ne rečem, sedaj dimnikarsko stroko postavljamo zopet na start, če rečem po športno, kajti licenco bo treba pridobiti. Za pridobitev licence bodo morali subjekti izpolnjevati določene pogoje. Skratka, zopet od začetka. Imam tukaj eno konkretno vprašanje za ministrico: koliko bo stala pridobitev licence enega obrtnika, ki že to dejavnost opravlja 30 let? Koliko bo njega to stalo? Sedaj bomo šli starega mojstra dimnikarja zopet preverjat, če je on sposoben upravljati to dimnikarsko storitev, zato ker smo si izmislili novo ime. Sedaj ga gremo preverjat, ker danes pa ne verjamemo več v njegovo strokovnost pa v njegovo usposobljenost, v njegovo znanje, ampak mu bomo naložili nekaj stroškov, nekaj administriranja, da si bo pridobil na upravni enoti, ki je ne vem kako na enkrat usposobljena, da bo ona podeljevala licence dimnikarski dejavnosti. Ker smo prešli na neko novo ime. Pa čeprav gre za različna pravna subjekta, da se razumemo. Vem to, poznam to, ampak govorim pa konkretno o dimnikarskem mojstru, ki 30 let opravlja to svojo dejavnost. To je moje konkretno vprašanje. Kakšen bo nadzor? Tukaj se na veliko hvalimo, da bomo zaposlili deset novih inšpektorjev, ki bodo delali nadzor. Ja, zakaj pa sedaj nismo tukaj uvedli reda pa kontrole itn.? Jaz pravim, da tudi zdaj je bilo ministrstvo izjemno slab gospodar, ker ni znalo koncesionarjem naložiti, da bi si dejansko koncesionarji uredili evidenco in register tako o uporabnikih kot o malih kurilnih napravah. Ali imamo danes jasne in točne evidence? Jih imamo? Nimamo jih. Tega koncesionarjem nismo znali naložiti. Nismo znali, ker smo slabi gospodarji. In danes na veliko govorimo, da vsak si bo lahko izbral svojega izvajalca, kako je to super in fino, prosto na trgu itn., cene se ne bodo nič dvignile. Utopija. Ne bo tako. Ti, ki bodo pridobili licence, si bodo razdelili teritorij, dvignili cene za 20 %, ni variante, da bo nekdo z enega primorskega okraja konkurenčen na štajerskem delu in vsi bodo zelo lepo in dobro poslovno delovali. Seveda, vse to bomo pa mi plačali. Pa ne po taki ceni, kot je danes. Jaz karikiram, 20 % bo višja cena. Čez palec tako ocenjujem. Če povzamem, je to rezultat tega predloga. Pa se strinjam, da tudi obstoječi sistem opravljanja dimnikarskih storitev ni najboljši, ni povsem dober. Ampak s takšnim predlogom, kot je pa sedaj na mizi, se pa ta dejavnost oziroma to področje opravljanja dimnikarske storitve ne bo prav nič izboljšalo. Za uporabnika ne bo boljša. Samo ljudem bomo naložili nekaj več dela na upravni enoti, da bodo izdajali te licence, zaposlili bomo nove inšpektorje itn. Skratka, podražili bomo in obremenili državni proračun. To prinaša ta zakon. Nisem pa res videl, ali ima finančne posledice za državni proračun. Ima jih. Ima. Če bo nalogo opravljalo povečano število inšpektorjev in če bodo upravne enote opravljale neko novo dodatno delo, je to sigurno finančno breme za državni proračun. To se pravi, da smo slabi gospodarji. Najlažje je rešiti zadevo tako, aha, gremo v finančni žep državnega proračuna. Na tak način reševati zadeve je najlažje in najenostavneje, ob tem pa, da ne pozabim, še pa malo svoj pisker zraven pristaviti. Tako se ne rešujejo problemi. Tako se ne rešujejo tudi javne gospodarske službe državnega pomena. To ni prava pot. Tak predlog podpreti za nadaljnjo obravnavo, jaz bi rekel, če bi šlo za manjše popravke, da bi bila osnovna smer pravilna, potem vsaka stvar je tako rekoč, tudi zakonodaja, živa stvar, ki se jo da popraviti, obdelati ali praksa pokaže določene pomanjkljivosti, ampak v tem primeru, ko pa že v osnovi je ta osnova smer popolnoma zgrešena, je pa zakon, ki ga je absolutno treba umakniti. Nima perspektive na nadaljnji poti oziroma če pride do končne realizacije, bo to slab zakon, ki ne bo dobro vplival na to dejavnost in bo slabo vplival tudi na državni proračun. Takšnega predloga tudi sam ne bom podprl. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan Prelog. Pripravi naj se dr. Mitja Horvat za njim pa, gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala. Pozdrav vsem prisotnim! Ministrstvo za okolje in prostor je ponovno vložilo Predlog zakona o dimnikarskih storitvah, ki predlaga uvedbo tako imenovanega licenčnega sistema na področju opravljana dimnikarskih storitev. Trenutno obstoječi sistem temelji na podlagi podeljevanja koncesij, pri čemer je treba poudariti, da je bila takšna ureditev že pred leti prepoznana kot neprimerna, saj naj bi omogočila monopol nad storitvami na tem področju. Tako je Državni zbor leta 2013 podprl spremembo zakonodaje in je določil rok za ukinitev dimnikarskih dejavnosti iz okvira ureditve gospodarskih javnih služb, pri tem pa ni ponudil nobene ustreznejše rešitve za regulacijo tega področja. Zato smo konec leta 2015 podaljšali obstoječo ureditev do konca letošnjega leta in danes verjamem, da je napočil trenutek, ko moramo skupaj poiskati ustrezne rešitve. Urejena požarna varnost, varstvo okolja in zdravje ljudi je v interesu vseh nas, zato je treba zagotoviti, da bodo storitve dimnikarske službe opravljene dosledno in strokovno in da ne bodo prosto prepuščene trgu. Sicer pozdravljamo predlog ministrstva, ki s Predlogom zakona o dimnikarskih storitvah uvaja poseben nov koncept ureditve tega področja, zavedamo pa se tudi, da opozoril s strani strokovne javnosti nikakor ne smemo preslišati in da je tekom obravnave treba doseči uskladitev še preostalih vsebinskih vprašanj, na katere opozarjajo dimnikarska združenja. Upamo, da bomo tekom obravnave predloga sprejeli rešitve, ki bo tako za lastnike malih kurilnih naprav kot za izvajalce dimnikarskih storitev omogočile najbolj optimalno ureditev tega področja. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima dr. Mitja Horvat. Za njim naj se pripravita gospod Zvonko Lah in gospod Ivan Hršak.
Najlepša hvala, podpredsednik za dano besedo. V bistvu lahko pravzaprav nadaljujemo včerajšnjo dolgo razpravo, ker smo pri podobnem vprašanju. V precejšnji meri se lahko strinjam z nekaterimi, ki so opozorili, da kadar spreminjamo sistem, moramo vedeti, kaj počnemo. In ta sistem je bil v temelju korenito spremenjen pred tremi leti in te posledice čutimo še danes. Ne vemo pa, kako iz zagate. Na eni strani bi radi liberalizirali, na drugi strani bi radi pa vse regulirali, in ne vemo sicer še, koga bomo našli. Jaz upam, da je kaj od besed, ki jih je imel predgovornik, res, da se bodo vsaj našli monopolisti, ki bodo pod temi surovimi pogoji, kakršni so predvideni, sploh pripravljeni opravljati storitve, ker v pretežni meri vse kaže, da bodo morali to dejavnost opravljati v lastno škodo ali pa najti posebne magične načine. Tukaj moram priznati, da se absolutno strinjam s tem, kar je uvodoma povedal tudi kolega Lisec. Poglejmo, kakšni so cilji zakona. Namen tega zakona je z učinkovitim izvajanjem dimnikarskih storitev zagotavljati čim boljšo kakovost zraka, varovanje zdravja, požarno varnost, večjo energetsko učinkovitost in dvig ozaveščenosti uporabnikov dimnikarskih storitev. Nič od tega do zdaj še nisem slišal, je pa cilj zakona. Jaz razumem, ministrica, da ste precej nesrečne roke, da je ta zakon o dimnikarskih storitvah prešel v vašo pristojnost in da se morate spopadati, in tudi razumem, da je vaše poslanstvo predvsem skrb za okolje. Ampak, ja, bistveni del pri tem za moj okus je vedno bil in bo, kar se dimnikarskih storitev tiče, varnost. In tega vidika ne vidim. Samo ozaveščenost, ki je pa sicer ne vidim v zakonu in s čim zakon pripomore k ozaveščenosti uporabnikov, ki lahko prosto izbirajo kogar koli, ga pokličejo ali pa tudi ne. Samo s kaznimi seveda prav daleč ne bomo prišli. Tako da jaz mislim, da je tukaj treba zelo resno delati na predlogu. Če ga bomo danes sprejeli kot primernega za nadaljnjo obravnavo, pa upam, da bodo vloženi potrebni napori, ker je potrebnega še veliko, veliko dela na tem zakonu, ki je v tem smislu tudi zelo težko razumljiv. To, kar je temeljni namen, tega potem v nadaljevanju ne vidim. Prosta izbira – v redu. A koga? Družbe ali izvajalca in oba opravljata storitve? Koga zdaj? Dimnikarja, družbo? Družbe morajo imeti, da dobijo dovoljenje, da opravljajo to dejavnost, morajo imeti dimnikarje. Te povezave pravzaprav ne vidim, razen v tem splošnemu delu. Tako da resnično, če bo danes ta zakon ocenjen kot primeren za nadaljnjo obravnavo, jaz upam, da bomo odgovorili na vsa temeljna in težka vprašanja, ki jih bo pred nas postavila tudi Zakonodajno-pravna služba, če ni bilo sledeno vsaj že opozorilom Službe Vlade za zakonodajo. Tukaj nas čaka veliko dela. Ne rečem, da se ne da rešiti, ampak to, kar je bilo tudi lepo povedano, naj tudi sam pove. Želimo in dobra ideja, vabljiva ideja od daleč nekega filozofa, liberalizirajmo to področje, na drugi strani pa absolutno regulirajmo v vseh elementih, ki veljajo za gospodarske javne službe. Tudi po tistih zahtevah, ki jih pred nas postavlja evropska direktiva – univerzalnost, dostopnost, trajnost na določenem nivoju, kako bomo reševali razmerje med uporabnikom in izvajalcem storitve, regulirane cene. Ogromno dela nas čaka in povsem spominja na izvajanje javne službe. Kako se javne službe liberalizirano izvajajo, to je pa temeljni izziv, zaradi katerega menim, da je treba še veliko delati na tem zakonu. Najlepša hvala.
Hvala lepa tudi vam. Besedo ima gospod Zvonko Lah. Za njim naj se pripravita gospod Ivan Hršak in gospod Ivan Zorčič.
Hvala lepa, predsedujoči. Predhodna razprava kolega Horvata mi je bila všeč. Bolj kot tista prej o vinu. Ampak tudi naj začnem takole. Kolega Ranc je rekel, da dimnikarji prinašajo srečo. Kakor se jaz spomnim, so dimnikarji črni, oblečeni v črno, imajo lojtro in tisto žico za čiščenje dimnikov. Tisti so prinašali srečo. Današnji dimnikarji pa samo kontrolirajo kurilne naprave in jih dimne naprave ne brigajo. Ko sem vprašal eno od izvajalk, ko smo razpravljali o tem zakonu oziroma o prejšnjem zakonu, je rekla: "Ja, kaj mislite, da bom jaz pustila svojega delavca na streho? Kaj pa, če dol pade?" "Kolikor vem, se dimnik čisti od zgoraj dol. Ne od spodaj gor." "Ah, dajte no mir." In tega se več ne dela. Največ dela opravijo ti, ki izmerijo pač dim, meritve vleka naredijo, ščistijo kurilno napravo, izdajo potrdilo in račun. Takšne izkušnje imam jaz. Kdo naj pa čisti dimnik? Gasilci ali ostareli lastnik? Imamo ogromno starejših, ki živijo v stanovanjskih hišah. Kdo? Tam bi se pa navezal na tisto, kar je kolega Mitja prej povedal. Ministrstvo za okolje in prostor naj bi skrbelo za varstvo okolja, varstvo zraka, za dimniške pline. Se pravi, kontroliralo naj bi kurilne naprave. Vendar kljub temu imamo pozimi zjutraj, ko poslušamo poročila gasilcev, 4, 5 požarov na eno noč – dimniških požarov. Kdo je pa za to zadolžen? Za gašenje je zadolžen župan. Župan je zadolžen za požarno varnost. Ima pogodbo s poklicno gasilsko enoto ali s prostovoljnimi gasilskimi društvi. A je to nepomembno? A je to med seboj kaj povezano – kurilna naprava in dimniški požari? Verjetno je. To bi morali reševati skupaj na nek način. Imamo javno gospodarsko službo – varstvo okolja lokalnega pomena, to je odvajanje in čiščenje odpadnih voda, ker je treba zgraditi kanalizacijo in čistilne naprave, to naj občine delajo. Imamo ravnanje z odpadki, ki naj bi se v regiji reševalo, pa je tudi javna gospodarska služba v pristojnosti občin. Imamo pa kontrolo kurilnih naprav po individualnih stanovanjskih hišah, to je pa državna javna gospodarska služba, ki je ni treba nič zgraditi. Še dimnike ne čistiti. Meritve narediti, zaračunati. Niti nimamo dobre evidence. In ni povezano s požarno varnostjo. Po mojem je zelo povezano. Jaz sem bil 13 let župan, kolega isto. Včasih so gasilci hodili od hiše do hiše, pregledovali dimniške naprave. V enem gospodarstvu, recimo, so lahko 3, 4 dimniške naprave. Dimniki in kurilne naprave tako rekoč. Zdaj pride dimnikar pregledat v glavnem tisto v hiši, napiše račun in gre. Če bi pregledal vse, potem bi bil znesek bistveno višji, kaj šele, če bi moral vse dimnike tudi sčistiti. Po mojem bi bila najboljša varianta, da se to da nazaj na lokalno raven, licenčni sistem vpeljati, s tem da se s podelitvijo licence preveri usposobljenost vsakega posameznika, ker vsak dimnikar ne more kot dimnikar šariti po zelo zapletenih kurilnih napravah, lahko samo serviser po mojem odgovarja ali pa naredi nastanitve, ker nimamo več samo kurišč na trda goriva, kot so bila včasih, krušna peč in štedilnik v kuhinji na drva. In povezane bi morale biti evidence, ki bi jih imela občina. Ker je občina zadolžena za požarno varnost, bi morala biti zadolžena s strani države tudi za evidenco in hkrati tudi zagotavljati požarno varnost. Če nekdo ne bi imel pregledan s strani gasilcev in dimnikarjev očiščen dimnik, naj bi plačal, če zagori dimnik, gasilce sam ali pa naj ne bi mogel zavarovati pred požarom hiše oziroma ne bi dobil plačano, če hiša zaradi tega pogori. Narediti bi bilo treba red. Res je, da župani to odrivajo, ker je to posebna naloga, za katero država ne da nobenih sredstev, bi morali imeti evidenco, ampak v malih podeželskih občinah, kjer je največ takšnih požarov, bi bil red. Jaz sem prepričan, če bi bila Marija Terezija še tukaj, da bi ta red tudi bil. Sedaj ga pa ni. In na ta način, kot se lotevamo sedaj s tem zakonom ta red delati, ga tudi ne bo. Župani, vem, tega nočejo. Država je prevzela to nase, ker so določeni lobiji videli dober zaslužek z malo dela in še manj odgovornosti. Jaz imam občutek, da je današnje pregledovanje teh kurilnih in dimniških naprav tako, kot je bilo tistih, ki so hodili z destilirano vodo kokoši cepiti po terenu. Toliko, da se nekaj naredi, pa da se pokasira, in gremo. Ali imate kakšno evidenco, koliko je bilo dimniških požarov tam, kjer je bil dimnik pregledan pred kratkim in je gospodar plačal storitev? Zakaj je zagorelo, če je bil očiščen dimnik in če je kurilna naprava bila brezhibna? Ali je kdo bencin nalil notri, da je zagorelo, ali kaj? Ali je kdo odgovarjal? Je kdo koga na odgovornost klical? Koliko je škod od teh požarov vsako let po Sloveniji? Da ne govorim, da se dogaja tudi to, da kakšen umre zaradi ogljikovega monoksida. A je potem odgovoren? Je mogoče, če nekdo terja in toži na nekaj instancah, da na koncu pride mogoče do kakšne odgovornosti, samo nisem še slišal, pa je tega dosti po Sloveniji vsako leto. Dajmo se lotiti enkrat tega temeljito. Tisto, kar občine lahko bolje opravljajo od države, dajmo naložiti občinam. Če za to potrebujejo denar, verjetno ne ogromna sredstva, naj država zagotovi denar, pa se bo vedelo, kdo je odgovoren, kdo ima evidenco vsega. Verjemite mi, ko sem bil župan pa so ti dimnikarji hodili po hišah, pa so me potem občani klicali, češ, kaj pa je ta pri meni delal, saj nima pojma, jaz imam pač tako kurilno napravo, potem se je pa kadilo, ko je on odšel, potem sem moral serviserja klicati, da je nazaj naštelal. Jaz sem rekel, da to ni naše, to je državno. Ja, koga naj pa potem pokličem, če ne župana? Koga? Dimnikarja? Inšpektorja? Koliko jih je, ki pokrivajo Slovenijo. Če bi bilo to v pristojnosti občine, se ve, požarna varnost – župan. Evidenca je, je ni, odgovorna je občina. In potem, verjemite, da v malih občinah, kjer se ljudje med seboj poznajo, bi delali samo najboljši. Ne pa nekdo, ki ga nekdo pošlje iz enega konca Slovenije na drug konec Slovenije nekaj delati. Jaz se bojim, da se zopet nismo lotili na pravem koncu in na pravi način, da bomo nekaj sprejeli, z licencami je verjetno drugače, kot je bilo s koncesijami, ki so bile za 8 let podeljene. Čeprav je bil nekdo še tako slab, nisi mogel pogodbe prekiniti, ker je bilo težko dokazati, da je narobe delal. In če mu kdo prekine pogodbo, lahko toži za odškodnino. Koga? Državo. Ker je država podelila. Če pa bi župan podelil recimo koncesijo za nekaj let, tako kot je za prevoze otrok v šolo, dve, tri leta, bi se pa izkazal in bi se potrudil, ker v tisti občini in verjetno v nekaj sosednjih občinah verjetno ne bi več delal, če ne bi kvalitetno opravljal dejavnosti. Če ima pa kakšne strice v Ljubljani, ki mu podelijo koncesijo, pa ni treba gledati na to, kako kvalitetno boš delal, ker ti nihče ne more tega vzeti, sploh če še imaš za 8 let pogodbo, kot je bilo do zdaj. Gospa ministrica, jaz mislim, da bi bilo le dobro, da se tudi tukaj povabi zraven predstavnike občin, da se jim razloži, kaj pravijo evropske direktive, in da se tukaj razmejijo tudi odgovornost in naloge med državo in občinami. Če občine ne marajo tega, jih je treba na nek način prepričati, če lahko to one bolje opravljajo. Po mojem mnenju bi lahko vsaj na podeželju bistveno boljše kot država. Ne govorim, da v Ljubljani in v večjih mestih, verjetno ni takšne razlike, ker so občine, so bloki z več stanovanji. Pa tudi verjetno v teh večjih občinah bi bilo bolj primerno, da to upravljajo občine. Za ministrstvo, odgovornost napram evropskim direktivam, se pa tudi vi znebite te odgovornosti, ki jo opravlja nekdo drug. Ne bi bilo treba imeti po mojem ne inšpektorjev, ker občina že ima, v glavnem vsaka, neko občinsko inšpekcijo ali medobčinski inšpektorat, ki bi lahko kontroliral samo to evidenco in reševal mogoče kakšne pritožbe posameznih posameznikov na to storitev. Stvar bi bila zelo hitro po mojem urejena. Sploh v manjših občinah, kjer je največ teh dimniških požarov. Gasilci pa tudi, če jim občina nameni vsako leto toliko, vsakemu društvu, in je pogodba med enim in drugim, že tako preverjajo hidrante, protipožarno varnost gasilci skupaj z upravljavcem vodovoda, pa naj še dimnike. Glede na to, kolikor poznam gasilce, njihovo zagnanost in tudi kvaliteto, menim, da bi tudi to z veseljem opravljali. In tudi odgovornost, ki se je zavedajo, verjetno bolj kot se jo zaveda kakšen državni uradnik. To je moj predlog. Ker smo na začetku obravnave tega zakona, mislim, da je še vse možno, da se ustavi, popravi ali se drugače loti. Ali pa naj občine predlagajo, kaj mislijo, kako bi po njihovem mnenju bilo najbolje to rešeno, ker so dosti bližje uporabnikom teh storitev kot pa država.
Besedo ima gospod Ivan Hršak, pripravita naj se gospod Igor Zorčič in mag. Bojan Krajnc.
Hvala za besedo, predsednik. V stališču naše poslanske skupine sem že povedal vse tiste prednosti ene in druge zadeve. To se pravi pogled s strani uporabnikov in pa pogled s strani koncesionarjev. Glede na ta predlog, ki ga je ministrstvo pripravilo, bi rekel, da je to najboljše pripravljen predlog. Zakaj? Zato ker so z njim nezadovoljni tako koncesionarji kot tudi uporabniki. To se pravi, če so oboji nezadovoljni, pomeni, da predlog ne gre ne v smer enega, ne v smer drugega, ampak v tisto smer, za katero smatrajo na ministrstvu, da je najboljša. Prej je nekdo omenil tudi prehodno obdobje. Prehodno obdobje za to spremembo s koncesij na licence že traja od leta 2013. Da bodo te spremembe, da se bodo uvedle licence s 1. 1. 2016, je napovedal že takratni minister za kmetijstvo, kamor je spadalo tudi okolje, mag. Židan. Dejal je: "Od 1. januarja 2016 dalje bo moral biti sistem opravljanja dimnikarske dejavnosti zastavljen na način, da bo lahko vsak občan dimnikarja izbral sam." S 1. januarjem 2016 naj bi koncesije za opravljanje dimnikarske dejavnosti po besedah ministra Židana torej dokončno padle. Vmes je nastopila druga ministrica, ki to delo nadaljuje. In potem je še nadaljeval: "To ne nazadnje od nas zahteva Evropska unija, kajti značilnost EU nista samo prosti pretok ljudi in blaga, ampak tudi prosti pretok storitev." Dejansko tega roka seveda nismo uspeli izpolniti, ker v lanskem letu koalicija ni bila enotna in smo to prehodno obdobje še podaljšali na leto 2016, s 1. 1. 2017 pa seveda s popravki, ki verjamem, da bodo skozi amandmaje, da bomo ta zakon sprejeli in ga potem tudi uporabljali. Osredotočil bi se še na nekaj točk glede koncesije, slabost koncesij. To smo že tudi slišali. Kdor je bil koncesionar, je imel koncesijo podpisano za toliko let in jo je bilo praktično nemogoče odvzeti. Uporabnik pravzaprav ni mogel storiti nič, čeprav je bil s tem koncesionarjem, izvajalcem, totalno nezadovoljen, in to glede cene, glede slabega dela, mogoče slabega odnosa izvajalca do uporabnika. Skratka, nič nisi mogel pomagati. In v tem vidim prednost tega sistema, da bo lahko uporabnik sam izbiral dimnikarja. Tisto, da je to floskula, da pravzaprav ne bo mogel nič izbirati, to seveda ni res. Zdaj so bili določeni koncesionarji, ki so v Sloveniji opravljali te storitve. Koncesionarji so imeli določeno število zaposlenih dimnikarjev. Ampak pri teh koncesionarjih niso bili zaposleni vsi dimnikarji, ki v Sloveniji obstajajo, ki so usposobljeni za opravljanje teh storitev. Oni enostavno niso mogli opravljati svojega dela. Sedaj pa bodo skozi licenco, ki jo bodo pridobili pri Ministrstvu za okolje in prostor, lahko to delo opravljali. To pomeni, da na določenem območju bo lahko tako dimnikarska služba ali več dimnikarjev espejev, ki bodo imeli te licence, in med temi usposobljeni, to se pravi s strani MOP pooblaščenimi izvajalci, bodo potem lahko uporabniki izbirali. Seveda bodo potem izvajalci, ker je maksimalno določena cena, kar je dobro, lahko tudi konkurenčni, če bodo te storitve opravljali za nižjo ceno. Skratka, to je velik plus za te uporabnike, da bodo lahko tukaj tudi izbirali. Druga stvar. Koncesionarja, smo rekli, nisi mogel odpraviti, pa je bilo še tako narobe, zdaj se bo pa uporabnik odločil za enega izvajalca dimnikarskih storitev in če z njim ne bo zadovoljen, bo lahko prekinil z njim to pogodbeno obveznost in bo najel drugega in se bo dogovoril za izvajanje z drugim izvajalcem. To bo čisto enostavno. Potem je bilo malo prej tudi omenjeno, ker je prost pretok blaga in storitev v Evropski uniji, je to bojazen, da bodo prišli ti izvajalci iz držav Evropske unije in bodo vse te storitve oni opravljali, naši dimnikarji pa bodo ostali brez dela. Prvič, to pade vse v vodo, če bodo ti izvajalci delali dobro, da bodo z njihovimi storitvami zadovoljni uporabniki. Drugič, tudi če bodo cenovno ugodni. Tretjič, da bodo izvajalci iz neke evropske države prišli v Slovenijo, ki je izredno majhen trg in tudi glede na družbeni standard smo na nižjem nivoju, glede na druge države, in da bodo lahko tukaj sedaj oni pravzaprav vse to delali in se bodo domači uporabniki za njih kar tako odločili, je seveda tudi iz trte zvito, in verjamem, da tega problema ne bo. Je pač možnost, da bodo nekateri delavci, dimnikarji iz drugih evropskih držav mogoče zaposleni pri nekem izvajalcu, ampak bo skozi nadzor poskrbljeno, da bodo ti izvajalci resnično izpolnjevali vse pogoje in da bodo tudi usposobljeni. To pa bo to obnavljanje znanja, ki bo periodično. Tukaj je veliko pripomb tudi na drugih področjih, če je potrebno neko obnavljanje znanja, to prinese za seboj tudi nekaj stroškov, ampak skozi to obnavljanje, te preizkuse potem tudi vidiš, kdo je pravzaprav usposobljen za opravljanje določenih storitev in kdo ne. In to je za mene pomemben dejavnik. Potem pa še glede evidenc. Sedaj je bilo tudi izpostavljeno, da se te evidence slabe oziroma nepopolne. To dejansko v neki meri tudi drži, ampak to je pa posledica slabega dela oziroma neupoštevanja obveznosti, ki so jih imeli koncesionarji. To se pravi, koncesionarji niso vpisovali podatkov v evidence in zato vsi ti podatki niso ažurirani, kar pa verjamem, da bo z nadzorom, ki bodo skrbele za te evidence upravne enote, ta zadeva pozitivno rešena. Skratka, če so nekateri tako hvalili koncesionarje, ta sistem koncesij, se je videlo, da tukaj koncesionarji niso sprejeli v celoti svoje odgovornosti, ker niso v celoti opravili svojega dela. Glede cene sem pa že tako ali tako rekel. Sedaj so bili uporabniki tudi glede teh cen nezadovoljni, niso si mogli praktično nič pomagati. Sedaj pa je ministrstvo skozi ta zakon določilo maksimalno ceno, prek katere ne bodo mogli iti, možnost je pa, da bodo celo te cene nižje. Ko bo konkurenca na določenem območju večja, bodo nekateri lahko ponudili nižje cene in bodo s tem uporabniki na boljšem. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Igor Zorčič, pripravi naj se mag. Bojan Krajnc.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovana ministrica, kolegice, kolegi! Pred nami je materija, ki jo obravnavamo že praktično več kot eno leto. Pred dobrim letom sem kot predsednik Odbora za infrastrukturo tudi sklical javno predstavitev mnenj na temo dimnikarstva. Povod za to je bilo pravzaprav obstoječe stanje, zakonodajno stanje, ki je posledica spremembe Zakona o varstvu okolja iz leta 2013, s katerim je bila dimnikarska služba ukinjena kot obvezna gospodarska javna služba. Zakaj to ponavljam? To je bilo že danes povedano. Zaradi tega ker se gospe ministrici oziroma ministrstvu očita, češ, zakaj pa sploh spreminjate zakonodajo, zakaj ukinjate ta koncept. To se pojavlja tako med poslanci kot tudi med zainteresirano javnostjo. Tudi jaz sem dobil ogromno pisem, ogromno pošte, opravili smo tudi marsikateri razgovor in tudi v, recimo temu, zelo strokovni javnosti se ponavljajo očitki o tem, da s tem zakonom spreminjamo koncept, kar pa ni res. Koncept, kot je veljal doslej oziroma velja še do konca tega leta, je bil spremenjen v Zakonu o varstvu okolja. Pojavljajo se ugibanja, ali bi morala biti dimnikarska služba obvezna gospodarska javna služba ali ne. Na tem delu imam sam pomislek, glede na to da Zakon o varstvu okolja, ki je ukinil dimnikarstvo kot obvezno gospodarsko javno službo, ni bil nikoli v nobeni ustavni presoji oziroma tudi ZVO-1F, ta novela zakona, ni bil nikoli v nobeni ustavni presoji, češ, da je neustaven, ker ukinja dimnikarstvo kot obvezno gospodarsko javno službo. Torej znašli smo se pred situacijo v tem mandatu, ker je dosedanji sistem ukinjen, da je treba nekaj storiti ali pa pustiti zadeve tržnemu sistemu, se pravi, da vsak naroči to storitev podobno, kot če bi šel po štruco kruha v trgovino ali pa naročil na primer keramičarske storitve. Ministrstvo se je verjetno po neki strokovni analizi odločilo, da zadeve ne bo prepustilo nekemu tržnemu sistemu, nekemu sistemu povpraševanja, ponudbe, ampak da bo zadevo glede na nek javni interes, ki ga je zaznalo in ki ga verjetno vsi zaznavamo, zadevo reguliralo. Kolega Lisec je prej omenil, mislim, da je bil on, da pravzaprav imamo sedaj sistem, ko niti ni obvezna gospodarska javna služba, po drugi strani je pa regulirano in da to ni pravzaprav ničemur podobno. Jaz se s tem ne strinjam. Mi smo danes imeli Zakon o odvetništvu, gre za poklic, ki je po eni strani podvržen neki svobodni gospodarski pobudi, po drugi strani pa je reguliran. Reguliran je tudi v cenah storitev. Jaz se spomnim izpodbijanja te odvetniške tarife s strani Odvetniške zbornice, pa je Ustavno sodišče reklo ne, to pa je lahko regulirano, ker gre pač za nek javni interes. In prav v tem smislu vidim tudi ta predlog zakona, ki pravzaprav napotuje na neko enako rešitev. To je, da je v nekem javnem interesu, da se te cene storitev, ki so na nek način obvezne, regulirajo. Jaz ne vidim v tem nobene posebne spornosti. Počakajmo še na stališče Zakonodajno-pravne službe, mogoče še celo nekoč Ustavnega sodišča, ampak jaz bi mogoče opozoril še na eno zadevo na tem mestu. Mi imamo trenutno v proceduri tudi zakon o pogrebni dejavnosti, pa v razpravi zakon o zdravstveni dejavnosti. Jaz opažam, da je vse več in več zakonov, kjer se s strani dela zainteresirane javnosti zatrjuje, ja, to pa je v javnem interesu, to pa mora biti ali koncesija ali mora imeti država, lahko je celo državno podjetje. Jaz v osnovi nisem pristaš nobene od teh oblik, razen, kjer je to res nujno potrebno zaradi nekih slabih izkušenj. Jaz mislim, da s tem, če vse reguliramo in vse podvržemo neki strogi državni kontroli, prihajamo v nek sistem, iz katerega smo pravzaprav odšli. Tudi se ne strinjam z nekaterimi stališči, da je to nek neoliberalizem. Gre pač za svobodno gospodarsko pobudo. Če si želi dimnikar biti, recimo, Jože Novak, jaz mislim, da je prav, da ga ne omejujemo s tem, da rečemo, češ, ne moreš biti, koncesija je na tem območju podeljena, ampak da mu damo to možnost. Prej smo veliko govorili o zaposlovanju mladih v odvetništvu, češ, zdaj pa ne vem, zaradi višine tiste vpisnine se ne bo moglo zaposlovati mladih, ne bomo imeli mladih odvetnikov, ne bo konkurence. Saj tukaj je enaka zadeva. Tudi če bomo imeli koncesijska območja, ne bo konkurence. Pa nimam nič proti koncesijskim območjem, ampak nek prejšnji državni zbor je to ukinil. In kot sem rekel, zdaj ministrstvo ali nič ne naredi ali pa ubere pač nek sistem, ki predstavlja alternativo tistemu, ki je bil ukinjen. Kot sem že omenil, je bil prejšnji sistem ukinjen z Zakonom o varstvu okolja, ZVO-1F. Jaz sem si šel pogledat magnetograme in v teh magnetogramih sem ugotovil, da je bila razprava pravzaprav zelo skromna. Škoda. Ampak iz nekaterih razprav je bilo vidno, da je bil pravzaprav tisti amandma, s katerim je bil ukinjen takrat dosedanji sistem, namenjen temu, da bi se prišlo v tržni sistem. Našel sem tudi razpravo kolega Lisca, ki je pravzaprav nekako v nasprotju s tem, kar trdi danes. Sicer meni stališče SDS niti ni povsem jasno razvidno, ali ali ste bolj za to, da se gre v nek nek sistem, kjer bi občine upravljale s tem, ali ste za popolnoma tržni sistem, ali ste za koncesijski sistem. O tem se niste jasno izrekli. Če povzamem kolega Lisca, tako je razpravljal včeraj, "minister obljubi", mislim, da je šlo za ministra Židana, "da bodo danes pripravili predlog amandmajev, ki bodo sledili temu, da postopno preidemo na tržni sistem dimnikarstva. Za STA je minister povedal, da bo doseženo politično soglasje za spremembo Zakona o varstvu okolja, ki bi vpeljala tržni sistem na področju dimnikarstva, a od tega ni nič. Z današnjim zakonom oziroma s tem amandmajem samo podaljšujete obstoječe stanje do 31. 12. 2015." Skratka, gre za razpravo, ki je nekako kritizirala dejstvo, da se še ni šlo na tržni sistem, tako da iz tega bi potem razumel, da ste pristaš oziroma da zagovarjate tržni sistem. Predlog, ki ga imamo, jaz ne bom vsega povzel, mislim, da so kolegi to dovolj izdatno naredili, nekako osnuje nek sistem oziroma oblikuje nek sistem, ki je hibrid med tržnim in reguliranim. Kot sem že omenil, je podobno kot pri odvetništvu. Jaz si želim, glede na to, da je danes prva obravnava, da bomo o tem zakonu še govorili tudi na seji delovnega telesa, če bo potrjen, da bi v tem okviru, kot je postavljen, dobili čim več nekih predlogov, konkretnih predlogov amandmajev. Slišali smo veliko kritik, češ, zakon je neustaven, zakon je povsem zgrešen, malo je pa prišlo do mene nekaj konkretnih predlogov, ki so rekli, v tem členu je to narobe, v tem to, v tem poglavju to. Skratka, jaz upam, če bo ta zakon danes z večino sprejet v nadaljnjo obravnavo, da bodo naslednje pripombe, ki bodo prišle, bolj konkretne, in upam, da jih bomo lahko tudi upoštevali z namenom izboljšati zakon. Hvala.
Besedo ima mag. Bojan Krajnc, potem pa pride sklepni del.
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Še enkrat lep pozdrav vsem skupaj! Na začetku moram povedati, da mi je ta tema še posebej pri srcu, ker je pač moja izobrazba taka, da sem se s tem veliko ukvarjal, pa tudi kasnejša poklicna pot je bila večinoma povezana z izgorevanjem, sicer predvsem z notranjim izgorevanjem v motornih vozilih, ki pa so, kar se tiče osnov, se pravi vzrokov za to, zakaj o tem danes sploh debatiramo, enaka. Gre za fizikalno-kemijske procese v kurilnih napravah, po domače pečeh, na raznorazna goriva. Skrb za to, kaj se tam dogaja, ni stvar samo tehnikov in inženirjev, ampak, kot je bilo že v zdajšnjem sistemu in kot je tudi po novem predlogu, tudi mnogih drugih, ki skrbijo za to, da je vse, kar je v zvezi s tem povezano, tako, kot mora biti, predvsem kot zakon govori, zaradi varovanja okolja, učinkovite rabe energije, ki je s tem tudi povezana, varstva človekovega zdravja in varstva pred požarom. Zato torej rabimo dobro celovito in učinkovito sistemsko ureditev, sistemski zakon, ki bo vse to zagotavljal. Zdaj moram reči, da sem bil že tudi iz lastnih izkušenj kot uporabnik dimnikarskih storitev in torej lastnik neke kurilne naprave v preteklosti soočen s tem, da bi želel zamenjati tistega, ki opravlja dimnikarsko storitev. To je bilo še pred mnogimi leti, ko se je ta koncesijski sistem komaj uvajal. Hitro sem ugotovil, da to takrat ni bilo mogoče. S tem dimnikarskem podjetjem, s tem dimnikarjem je bilo treba na nek način živeti, včasih boljše, včasih slabše. Moram reči, da po vseh teh letih je tudi ta sistem, ki ga živimo zdaj, zaživel, se je uveljavil. Zato so razumljivi rezultati nekaterih anket, ki govorijo o zadovoljstvu s tem sistemom. Po drugi strani pa so razumljive tudi kritike tistih, ki opozarjajo na to, da le ni vse tako, kot bi lahko bilo. Tu se ne bi dotikal teh razvpitih primerov, med njimi nekaterih zelo tragičnih, ki so posledica nepravilnega ravnanja s kurilnimi napravami in ne po mojem osebnem mnenju toliko tako zelo slabe sistemske ureditve, kot smo jo imeli do sedaj. Je pa vedno vprašanje, kako te primere v prihodnje preprečiti. Zato je na prvem mestu, če razmišljam o možnih izboljšavah tega zakona, moje prvo vprašanje, povezano z nadzorom. Predlagatelj tudi sam ugotavlja, da je nadzor eden od pomembnejših faktorjev predlaganega sistema. Napoveduje nove zaposlitve, govori o reorganizaciji delovanja inšpekcijskih služb. Kar ob tem obstaja odprto, je, če primerjamo stari in novi sistem, to, da pri tem ne sodeluje več inšpektorat za zdravstvo. V nekem členu, v nekem odstavku sicer govorimo o tem, da lahko inšpektor prepove uporabo kurilnih naprav, če s tem povežemo neko neposredno nevarnost za zdravje in življenje ljudi, ki po navadi nastopi po tem, ko dimnikar že zapusti prostore, je seveda temeljno vprašanje, kako učinkovito preprečiti zastrupitve ali, bog ne daj, smrti, povezane v zvezi s tem. Nadaljnja stvar, na katero bi rad opozoril, je to, da je treba prehod med starim in novim sistemom, ne glede na to, da predlagatelj pravi, da obveznosti dimnikarjev, ki izvajajo dimnikarske storitve, in dimnikarskih družb, ki opravljajo dimnikarske storitve v širšem smislu, se od obstoječe ureditve bistveno ne razlikujejo. Vendarle bi bilo prav, da zakon do te mere natančno spišemo, da ne bo tako za uporabnike kot za tiste, ki bodo to opravljali oziroma izvajali, predstavljal nobenega posebnega stresa, če tako rečem, še posebej v primeru podjetij nekih zelo velikih administrativnih zadev, obremenitev. Tu se navezujem na tisto, kar je kolega Ljubo Žnidar govoril, če bomo [[izklop mikrofona]]
Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobi besedo še predstavnica Vlade, ki je predlagateljica. Besedo ima ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen.
Hvala, spoštovani predsednik dr. Milan Brglez, hvala tudi spoštovane poslanke in poslanci za konstruktivno razpravo. Res je, da je v sami razpravi bilo o zgodovini tega obstoječega predpisa že veliko povedanega. Mogoče bi za svojo lažjo razpravo za naprej povedala, v čem je ta odgovornost po sedanjem sistemu in,,če bo zakon sprejet, po novem sistemu največja. Zdaj so praktično za ustreznost kurilnih naprav odgovarjali koncesionarji, ki niso bili lastniki teh naprav, so pa za neko področje imeli odgovornost. Zdaj prehajamo na to, da bo vsak lastnik sam odgovarjal za svojo napravo, da bo pregledana. Po pregledu pa za zagotovljeno ustreznost pregleda in funkcionalnost te naprave odgovarja licencirani dimnikar. Tu se mi zdi ta bistveni premik. Če povem še to nekoliko bolj plastično. Imamo primere, ko je koncesionar nekatere lastnike kurilnih naprav zaradi takšnih ali drugačnih razlogov izpustil, torej ni prihajal v pregled. po sedanjem sistemu teh lastnikov pravzaprav tudi ni bilo moč kaznovati, razen če jih ni koncesionar prijavil in zahteval, da se pregleda njihova kurilna naprava. No, sedaj bo to drugače, sedaj lastnik odgovarja, da je njegova naprava pregledana in v inšpekcijskem postopku to potem poteka v smislu izvršitve tega dela. Res je, da po sedanjem sistemu sta v Sloveniji dva inšpektorja za okolje, ki sta pokrivala dimnikarsko področje, zato recimo tega, da bo nadzor slabši, kot je sedaj, če bo pa deset inšpektorjev, praktično ne morem sprejeti. Je res težko misliti, da bo približno osem inšpektorjev manj naredilo kot sedaj dva. Je pa res, da smo v postopkih od priprave predpisov, to je, če tako iskreno povem, torej od lanske pomladi pa do preteklega tedna v evidenco EviDim vpisali 361 tisoč vpisov. Približna ocena vseh malih kurilnih naprav v Sloveniji, mi sedaj govorimo samo o malih kurilnih napravah, približna ocena malih kurilnih naprav v Sloveniji je 412 tisoč, ni točna. To je ocena. To ni točen podatek. Tako nekje prehajamo preko 80 % vseh vpisov. Res je, da če bo zakon sprejet, se bo ta evidenca EviDima še nekoliko nadgradila, je pa že sedaj možno po tej evidenci iskati tiste lastnike, ki v nekem letu ne dajo pregledati naprave. Če bomo z zakonom nadaljevali, bomo tudi to evidenco prilagodili na način, da bo sama evidenca sporočala tiste primere, kjer pregled ne bo opravljen. Je pa res, da so lahko razlogi, da ni opravljen, različni. Lahko med drugim kurilne naprave ni več v objektu, kar bo lastnik lahko uredil in tudi tako kurilno napravo izbrisal iz evidence. Če primerjam sedaj to podaljševanje koncesij, če primerjam samo težave, ki so na našem ministrstvu, ne bom jih podrobno razlagala, vam pa zagotavljam, da so, potem je izpis dokumenta, licence po upravni taksi, ki se bo sedaj po novem letu oziroma, če bo zakon sprejet, septembra, potem se bodo do novega leta dimnikarske družbe in pa dimnikarji javljali za to licenco, strošek dimnikarja 28,12 evra. To pa pomeni, da mu ta dokument velja, dokler mu zaradi posebnih razlogov ta licenca ni odvzeta. Tako da je to enkratni strošek, krije pa praktično stroške izdelave licence. Sami ocenjujemo, da je to mnogo manjši strošek, kot bi bili morebitni postopki razpisa in pa izbire koncesionarjev na novo. V razpravi je bilo tudi omenjeno, da bi naj sodelovali z občinami. Priznam, da je bilo kar nekaj takšnih razgovorov, ne samo ta. Vemo tudi, da delamo gradbeno zakonodajo in v sklopu teh medsebojnih razgovorov, kaj bi morebiti občine bile pripravljene prevzeti, ne prevladuje nobena želja, da bi karkoli, če priznam sedaj zase, sama tudi mislim, da bi ti občinski komunalni inšpektorji, ker je podeželje seveda v neprimerno drugačni poziciji, kot so pa urbana središča, bilo mnogo bolj operativno, kot bodo naši inšpektorji, ampak občine na to niso pristale. Mogoče bo pa čez nekaj let pa drugačen interes, bodo župani na nek način videli, da je pravzaprav to lahko en dodaten prispevek h čistejšemu in bolj varnemu okolju v neki občini. V tem delu si brez utvar predstavljamo, da bodo dimnikarji, ki že sedaj opravljajo storitve na podeželju in so že sedaj v mnogočem prijaznejši do svojih lastnikov kurilnih naprav kot pa nekje v urbanih okoljih, z delom tudi po spremenjenih predpisih nadaljevali. Res je, da bo določena maksimalna cena, kar pomeni, da je morebitno nižanje cene dopustno, da 25 kilometrov, to je ta oddaljenost, ki je zagotovljena v tej ceni, je enaka kot sedaj. Tudi sedaj so bila namreč ta koncesijska območja takšna, da nihče od stanovalcev ni bil znotraj koncesijskega območja od centra oddaljen več kot 25 kilometrov. Sedaj bo kvečjemu še lažje, ker bo ta prosta izbira tudi dopuščala, da bo nekdo, ki bo mogoče oddaljen 27 kilometrov, tista dva kilometra pozabil in jih ne bo zaračunal. Zakonsko je pa dolžnost, da če ga nekdo pokliče, pride. To predvsem zaradi tega, ker se ne bi radi potem v iskanju krivde izgovarjali, ali je nekdo dolžan ali ni. Je pa res, da želja po tem, da v Mursko Soboto pregled neke kurilne naprave prihaja iz Kopra, vsaj po mojem mnenju ni realna in tudi ni nobene potrebe. Je pa res, da je v urbanih okoljih veliko tega daljinskega ogrevanja, kar pomeni, da tam pregledov kurilnih naprav ni. Se je pa velikokrat dogajalo, da so lastniki odklonili pregled in so potem preko sodišč potekali številni postopki za dovolitev pristopa koncesionarja h kurilni napravi. Mi si nekako želimo, ker je pač to obveza lastnika, da si bo po svoji presoji poklical dimnikarja z licenco, ki mu bo zaupal. Jaz bi tu vseeno samo še omenila glede izvajalcev, da ne gre za nikakršne pogoje, ki že danes ne veljajo. Gre bolj za pridobitev tega dokumenta in vpis v evidenco na upravni enoti. Pri sami razpravi pa, vsaj takšen je moč občutek, so nekateri razpravljali o temah, ki so pravzaprav izvzete iz zakona. Bile so v neki fazi priprave zakona zajete, sedaj jih pa ni več. Tako da priporočam tistim pripravljavcem, da malo pogledajo ta novo pripravljeni zakon, da teh tem ni več, pa da potem v nadaljnjih postopkih si nekoliko bolj jasno povemo, ali želimo, da so te zahteve ali pa ti interesi zastopani v zakonu ali ne. Zavedam se, da je pred nami še veliko dela pri pripravi zakona in smo veseli vsakih spodbud oziroma pripomb, ki bodo prispevale k pripravi boljšega zapisa zakona za izvajanje dimnikarskih storitev. Hvala lepa.
Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi še kdo razpravljati. Da. Pred prijavo vas želim opozoriti, da se lahko k razpravi prijavite s pritiskom tipke za vklop mikrofona. Če želi razpravljati tudi predstavnica Vlade, prosim, da se prav tako prijavi s pritiskom tipke za vklop mikrofona. V tem primeru dobi besedo kot zadnja. Prosim za prijavo. Vsak ima na razpolago pet minut. Najprej ima besedo gospod Tomaž Lisec.
Hvala, predsednik, za dano besedo. Bil sem tudi malo izzvan. Ja, moje mnenje je, da sedanji predlog, ki naj bi bil tržno naravnan – to je teorija. V praksi pa bo prišlo ravno do nasprotnega efekta. Ne samo zaradi tega, kar piše v teoretičnem delu, torej v predlogu zakona in podzakonskih osnutkih, ampak zaradi tega, kar se dogaja v praksi. Pa se ne hvalim, da sem za razliko od verjetno kolega Kavčiča strokovnjak na tem področju, ampak imam pa kar nekaj stikov z različnimi dimnikarskimi podjetji, dimnikarji, če želite, in pa tudi civilnimi iniciativami. In vsi mi govorijo, da se pripravlja nek teren za tri, štiri, pet, posvečenih dimnikarskih družb, ki bodo ta sistem monopolov, ki ga imamo s temi koncesijami, še bolj zmonopolizirali. In ravno ti, tako civilne iniciative kot tudi določeni dimnikarji pravijo, da je ključen problem ravno v tem, kar sem že prej želel opozoriti, na povezanost med določenem delom uradništva in pa med določenimi dimnikarji. Jaz se strinjam z vsebinsko razpravo danes in mislim, da imamo vsi željo, da se spremembe uvedejo. Ampak če gremo v spremembe, mislim, da se pričakuje, da bodo na boljše, ne pa na slabše. Torej vsaj za tiste, ki želimo bolj tržni sistem, pa če pogledamo notri besedila členov, na katere bomo dali tudi v Poslanski skupini SDS amandmaje, vidimo, da je kar nekaj momentov, ki nakazujejo, da iz te teorije zakona in podzakonskih aktov bomo v praksi prišli do, na žalost, še bolj monopolističnih idej, ki jih zasledujejo določeni dimnikarji. Jaz povem, moj idol je nemški model. Verjamem, da kljub temu da imajo tam zvezno državo in pa manjše pokrajinske enote, da bi tudi pri nas lahko ta model uvedli. Jaz še vedno trdim, da preden bo ta zakon uveljavljen, predvsem pa, ko bodo na svoje prišli uradniki z uredbo, pravilnikom, z določanjem licenc in vsem ostalim, kar piše v prehodnih določbah, kar morata tako vlada kot ministrstvo narediti, da bo ta sistem, ki ga sprejemamo v teoriji, v praksi slabši, kot je danes. Pa imamo problem – manjši ponudniki, ne bodo jih spoštovali. Samo poglejte, kakšni so pogoji za vstop. Že nekateri sedanji bodo težko izpolnjevali te pogoje. Posebej zaradi tega, kar se pripravlja v praksi, da jih bodo večji oziroma glavni izpodrinili. Imamo večno debato o tem, kaj so male kurilne naprave oziroma ali so dimnikarji tisti, ki naj čistijo male kurilne naprave, kar je tudi zgodba iz določenih drugih evropskih držav. Imamo problem glede cene. Jaz še vedno trdim, da ta radius 25 kilometrov ne dela to dimnikarsko službo čisto nič bolj liberalno, ker si ne predstavljam Janeza Novaka iz Sevnice, da bo poklical dimnikarja iz Postojne in bo pri tem sicer slišal, da je to vrhunski dimnikar, ampak bo tudi za teh pet evrov razlike v ceni rekel: "Pa je boljši domači." Pa postavimo tega Janeza Novaka v Mursko Soboto, Jesenice, Koper ali pa, ne vem, v Črnomelj – pa diametralno nasprotno dobre dimnikarje. Ne bodo drugih izbrali. Ljudje gledajo na dva evra, na pet evrov. Pa tudi če je vrhunski dimnikar, se ne bodo za tega odločili. Potem je problematično "uporabniki morajo". Jaz se strinjam, da je treba dati uporabnikom večje zavedanje, da v bistvu je dimnikar nekaj takšnega, kot so dobre gume pri avtomobilu. Da to ni neka zadnja stvar, na katero ne pomisliš, ampak da je treba na to pomisliti. Ampak kaj dobijo uporabniki s tem zakonom? Nič. Če sem jaz, kar sem pogledal glede periodike, obiskovanja dimnikarjev, je uredba, mislim da, zelo podobna tisti, ki je že sedaj veljavna. Če se motim, bom zelo vesel, posebej pa, če boste za uporabnike to, glede na to, da smo bolj v času, kot smo bili pred 20 leti na področju teh zadev, dimnikov in pa različnih naprav, da se bo tudi tukaj ta periodika raztegnila, ne da se ljudje sprašujejo zakaj štirikrat na leto pride, zakaj dvakrat na leto pride, zakaj [[izklop mikrofona]]
Besedo ima ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen.
Hvala, predsednik. Trenutno je Slovenija razdeljena na 194 koncesijskih območij. Mogoče jaz res ne razumem pravilno, ampak toliko je različnih izvajalcev. Pri nas potekajo sami postopki za podaljšanje licenc za nekatere. Nekaterim bodo konec leta potekle licence. Vaš strah, da bi nekateri ali nekdo naj imel prednost, preprosto rečeno, pač ne razumem. Glede na to, da sama izhajam s podeželja, sem prepričana, da v okoljih, kjer so že sedaj ti koncesionarji opravljali ne samo čiščenje, ampak tudi pregled dimnikov, je ta medsebojni odnos korekten. Kjer je korekten, bodo seveda z veliko prednostjo ti obstoječi dimnikarji nadaljevali z delom. Je pa res, da pri samih pregledih, torej v smislu pregledovanja, zagotavljanja izpustov pod mejo, torej varovanje zraka, so naše zahteve, da se to opravlja vsako leto pri kurilnih napravah starejšega datuma, medtem ko za nove kurilne naprave z drugačno tehnologijo, boljšo tehnologijo, podobno kot je pri tehničnih pregledih za osebna vozila, imamo neke popuste. Danes mogoče niti ni čas, da o tem podrobneje spregovorimo. Se mi pa zdi to za lastnike kurilnih naprav zelo pomembno. Torej bodo že ob sami inštalaciji take naprave seznanjeni, kdaj in v kakšnem času je treba njihovo napravo pregledati. Pri nadaljnjem delu si mogoče moramo več stvari povedati v smislu, da se bomo bolje in lažje razumeli, ker sem prepričana, da za večino lastnikov kurilnih naprav ta sistem pravzaprav ne bo prinesel velikih sprememb. Za nekaj lastnikov pa, predvsem tistih, ki so že sedaj imeli težave. Je pa res, da pri razgovorih z nekaterimi koncesionarji, potem tudi z zbornico in s temi nevladnimi združenji smo poskušali v tem dobrem letu, skoraj letu in še nekaj mesecev, zbližati stališča, ki so si v veliki meri res diametralno nasprotna, pa nam na žalost ni uspelo prepričati nikogar od njih, da bi prisluhnil tem našim argumentom in pripeljal to zgodbo v nek zaključen cilj. Če bomo to vseeno uspeli, bom jaz še kako zadovoljna. Prepričana pa sem, da bodo zadovoljni tudi lastniki kurilnih naprav. Namreč tam, kjer je kurjenje na lesno biomaso, je čiščenje dimnikov sestavni del pregleda malih kurilnih naprav. Pri ostalih kurilnih napravah je čiščenja mnogo manj. Pomembna pa je pri tem, kot je bilo danes že povedano in tudi sama to ponavljam vedno, prepričana sem, da nas veliko to misli, da je zdravstveno varstvo zelo pomembno, da ni zaradi neustrezno grajenih kurilnih naprav primerov smrti ali pa bolezni, kar se je v preteklosti že zgodilo, in upajmo, da bo tega čim manj. Potem je izredno pomembna požarna varnost. V preteklosti še bolj kot danes, ampak tudi danes je zelo pomembna. Za za okoljsko ministrstvo je pa zelo pomembna tudi kvaliteta zraka, ki je v veliki meri v zimskem času ob onesnaženju z izpusti iz vozil onesnažen tudi z izpusti iz malih kurilnih naprav. Hvala.
S tem zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali danes v okviru glasovanj, to je čez pol ure. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 20. sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali ob 16. uri in 30 minut.
Spoštovana kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2016 in 2017 po nujnem postopku. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona, to je na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 9. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o letalstvu po nujnem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni bilo možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 2. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o odvetništvu po skrajšanem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 15. 6. 2016. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 1. členu. Amandma je vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja k 1.a členu. Če ta amandma ne bo sprejet, postane amandma k navedenemu členu brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 20, proti pa 44. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Ker amandma Poslanske skupine SDS k prvemu členu ni bil sprejet, je postal amandma istega predlagatelja k 1.a členu brezpredmeten. Končali smo z glasovanji o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagana amandmaja nista bila sprejeta, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev. Za je glasovalo 49, proti pa ni bil nihče. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o izvajanju mednarodnih programov s področja vzgoje in izobraževanja v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev. Za je glasovalo 47, proti pa ni bil nihče. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo predloga Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev. Za je glasovalo 48, proti pa ni bil nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 18. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o dimnikarskih storitvah. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog Zakona o dimnikarskih storitvah je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev. Za je glasovalo 45, proti pa 13. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za infrastrukturo, okolje in prostor kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, v okviru rednega postopka. Državni zbor je v torek, 14. 6. 2016, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker so bili v drugi amandmaji sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je zbor na predlog Vlade kot predlagateljice predloga zakona sklenil, da bo na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravil tretjo obravnavo predloga zakona.Ugotavljam, da k predlogu zakonu za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da je bil zaradi amandmajev, sprejetih na seji matičnega delovnega telesa oziroma Državnega zbora v drugi obravnavi predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 47, proti pa so bili 3. [[Za jih je glasovalo 47.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Obveščam članice in člane Odbora za zadeve Evropske unije, da se bo čez 15 minut začela seja odbora, in sicer v velikem salonu. Prekinjam 20. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri.