Spoštovane kolegice poslanke, spoštovani kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 12. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Maša Kociper, Jelka Godec, Janez Janša, Suzana Lep Šimenko, Lidija Ivanuša, dr. Matej Tašner Vatovec, Primož Siter do 12. ure, mag. Matej Tonin, dr. Anže Logar, mag. Karmen Furman in Boris Doblekar. Vse prisotne še enkrat prijazno pozdravljam! S tem, spoštovane poslanke spoštovani poslanci, prehajamo na 25. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O POROŠTVU REPUBLIKE SLOVENIJE ZA OBVEZNOSTI DRUŽBE 2TDK IZ NASLOVA KREDITOV IN DOLŽNIŠKIH VREDNOSTNIH PAPIRJEV, NAJETIH OZIROMA IZDANIH ZA FINANCIRANJE IZGRADNJE DRUGEGA TIRA ŽELEZNIŠKE PROGE DIVAČA–KOPER IN ZA OBVEZNOSTI DRUŽBE DARS, D. D., IZ NASLOVA KREDITOV IN DOLŽNIŠKIH VREDNOSTNIH PAPIRJEV, NAJETIH OZIROMA IZDANIH ZA FINANCIRANJE IZGRADNJE DELA 3. RAZVOJNE OSI. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 43 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Branetom Golubovičem zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. S tem dajem besedo predstavnici Vlade, ministrici mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Najlepša hvala, predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pred vami je zakon, ki bo dokončno zaprl finančno konstrukcijo za dva pomembna projekta, ki smo ju uspeli končno premakniti iz mrtve točke. To sta projekta železnica Divača–Koper in cesta 3. razvojna os. Ko govorimo o projektu Divača–Koper, govorimo o pomembnem projektu za razvoj Luke Koper in s tem celotnega slovenskega gospodarstva. Govorimo o možnosti za dodatna nova delovna mesta, govorimo tudi o tem, da bomo za ljudi, ki danes živijo ob tej progi, izboljšali življenjske pogoje, in govorimo tudi o projektu, ki bo izboljšal naš ogljični odtis oziroma poskrbel za okolje. Seveda je ob tem treba omeniti tudi pomembno geostrateško lego naše države, ki jo bomo s tem projektom še dodatno okrepili. Ko govorimo o tretji razvojni osi, govorimo o tem, da bo del Slovenije, se pravi Koroška, končno preko Slovenije povezan s centrom oziroma našim glavnim mestom. Govorimo o projektu, ki bo omogočil bolj enakomeren razvoj cele države in govorimo tudi o projektu za ljudi, ker konec koncev Korošice in Korošci niste in niso tretjerazredni državljani in si zaslužijo enako primeren, enako dober dostop do svojega glavnega mesta, in to preko Slovenije, ne preko sosednje Avstrije. Druga stvar, ki jo želim poudariti, je, da tako natančnega poroštvenega zakona, kot je ta, v Državnem zboru še ni bilo. Osnova za potrditev poroštvenih zneskov so investicijski programi. Prvič do danes. Skupaj govorimo o poroštvu 777 milijonov evrov, od tega 417 milijonov za progo Divača–Koper in 360 milijonov za del tretje razvojne osi. Zgodbi teh projektov nista čisto enaki. Podjetje 2TDK že danes sodi v sektor država, kar pomeni, da so celotne bilance že danes vključene v tako imenovan sektor država, se pravi, da se zaradi te investicije, teh številk, tega poroštva številke, na podlagi katerih nas ocenjujejo, ne bodo spremenile niti za en sam evro. Gre za, kot sem rekla, 417 milijonov evrov, to pomeni 35 % vrednosti projekta. Že danes so zagotovljeni tudi viri za poplačilo tega posojila. Ko govorimo o tretji osi oziroma natančneje govorimo o delu 3. razvojne osi, govorimo o poroštvu, ki ga bo dobilo podjetje Dars, tako kot za vse ostale odseke, niti en cestni odsek v naši državi, ko govorimo o avtocestah oziroma hitrih cestah, ni bil zgrajen brez poroštva države. Dejstvo pa je, da Dars ni del sektorja države. Tako da tukaj je zgodba s poroštvom nekoliko drugačna, dejstvo pa je, da je Statistični urad povedal, da samo ta zakon ni razlog, da bi Dars kakorkoli lahko ogrozil ali pa poslabšal bilanco naše države. V primeru 3. razvojne osi govorimo o 50 % vrednosti investicijskih programov. Dejstvo je, da so posojila s poroštvom cenejša kot posojila brez poroštva države. Ocena je, da so cenejša za med 2 do 3 odstotni točki. Če ocenjujemo, če smo pesimistični, pa ocenimo 2 odstotni točki cenejše, to pomeni približno 8,34 milijona evrov letno. Če je doba odplačila 20 in tudi 30 let, si lahko izračunate, kakšne milijonske prihranke bomo na tem projektu naredili, če boste ta zakon potrdili in omogočili zadolževanje s poroštvom. Pogoj EEB pri drugem tiru je, da dobi podjetje 2TDK poroštvo. Kot sem že povedala, je argument absolutno na strani tega, da sta to dva strateška projekta in da bosta z poroštvom cenejša, kot bi bila brez poroštva. Vse ostalo, tudi udeležbe Madžarov pri tem projektu, pa v nadaljevanju, ker sem zdaj s časom omejena.
Hvala, gospa ministrica, za vašo dopolnilno obrazložitev. S tem spoštovane poslanke, spoštovani poslanci prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvi imate besedo gospod Gregor Perič, Poslanska skupina Stranke modernega centra. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Lep pozdrav spoštovani zbor, ministrica s kolegi oziroma kolegicami! Verjetno se vsi strinjamo, da sta drugi tir in 3. razvojna os projekta, izjemnega pomena za Republiko Slovenijo. Temu pričajo večletne študije ter postopki umeščanja v prostor, ki so jih pospremile dolgoletne aktivacije raznoraznih civilnih iniciativ, razgrete razprave na političnem parketu in ne nazadnje neprestana prisotnost teh dveh infrastrukturno zahtevnih projektov v medijskem prostoru. Ne glede na pomembnost obeh projektov je bilo njuno uresničevanje v preteklosti večkrat soočeno z raznimi izzivi. Eden izmed njih je tudi infrastrukturna zahtevnost, ki se odraža v finančni teži obeh projektov. Da bi zagotovili nemoteno nadaljevanje obeh projektov, imamo poslanci danes pred seboj predlog zakona, s katerim se v paketu zagotavlja državno poroštvo v skupni višini 777 milijonov evrov – 417 za drugi tir in 360 za razvojno os. 3. razvojna os je eden izmed najpomembnejših projektov v državi, ki ga kot nosilec izvedbe pripravlja Dars in ima velik pomen za povezovanje pomembnih regionalnih gospodarskih središč, od Bele krajine pa vse do Koroške. Kot ena od ključnih čezmejnih povezav pa predstavlja predpogoj za uravnotežen gospodarski razvoj. Že dolgo je 3. razvojna os prepoznana kot eden izmed najbolj pomembnih projektov za državo. Prav v mandatu prejšnje vlade je bil sprejet državni prostorski načrt za državno cesto od priključka Šentrupert do priključka Velenje jug. Nadalje pa je bil podpisan tudi protokol za 3. razvojno os, v katerem so bili jasno določeni roki za izgradnjo. Z danes obravnavanim poroštvenim zakonom se, kot rečeno, zagotavlja poroštvo, na podlagi katerega bo Darsu omogočeno bolj ugodno zadolževanje za namen čimprejšnje izgradnje 3. razvojne osi. Enako se poroštvo zagotavlja tudi za projektno podjetje 2TDK, s katerim naj bi se zavarovalo posojilo Evropske investicijske banke v višini 250 milijonov evrov. Treba se je pa zavedati, da je železniška povezava med Koprom in Divačo že danes preobremenjena. Vsako dodatno odlašanje z začetkom izvajanja investicije pa škodo še dodatno povečuje. Prav zato smo v SMC že v prejšnjem mandatu aktivno sodelovali pri ustvarjanju pogojev, da se drugi tir končno začne graditi in s takšno držo bomo tudi nadaljevali. Drugi tir je predstavljal prioritetni projekt vlade Mira Cerarja, zaradi česar se je projekt drugega tira končno premaknil z mrtve točke. Celoten potek dogodkov, ki so spremljali sprejemanje zakona o drugem tiru, je terjal visoko ceno: predčasen odstop takratnega predsednika vlade in s tem tudi predčasne volitve. Sam zakon o drugem tiru, ki je navkljub dvema neuspelima referendumoma začel veljati julija lansko leto, predvideva porazdelitev finančnega bremena ne samo na Slovenijo in evropska sredstva, temveč tudi na zaledne države. V SMC smo vseskozi zagovarjali tak način financiranja, saj smo prepričani, da je finančno breme treba porazdeliti med vpletene deležnike, ki bodo od drugega tira imeli koristi. Ko smo lani poleti sedeli za mizo s sedanjimi koalicijskimi partnerji, smo prišli do skupne ugotovitve, da imamo na financiranje drugega tira enak pogled. Navsezadnje je dokaz za to tudi zaveza v koalicijski pogodbi, da bomo začeli postopek dodelitve poroštva Junckerjevega sklada za posojili EIB ter da bomo nadaljevali pogajanja z zalednimi državami. Danes v SMC ugotavljamo, da temu žal ni tako. Predvsem nas čudi, da o morebitnem sodelovanju zaledne države Vlada na predlog pristojne ministrice še vedno ni odločala, zlasti zato ker je ministrica že pred enim leto javno napovedala, da bo takšen predlog predala Vladi v odločanje. V SMC smo bili in vedno bomo braniki stabilnih javnih financ. V času vlade Mira Cerarja smo s preudarnim ravnanjem pridobili javnofinančno stabilnost, za katero smo bili odločeni, da je ne bomo vnovič zamajali. V tem duhu je bila možnost državnega poroštva za drugi tir tudi dana na stranski tir, pri čemer pa smo aktivno iskali tudi druge možnosti, s katerimi ne bi obremenjevali davkoplačevalcev. Tudi danes ostaja naše stališče enako. Slediti želimo konceptu, po katerem davkoplačevalci ne bi bili nujno izpostavljeni takim tveganjem. Verjamemo, da si nihče izmed nas ne želi ponovitve zgodbe TEŠ 6, kjer se je uresničil najbolj črn scenarij. Poroštvo Junckerjevega sklada bi projektu zagotavljalo večji nadzor nad njegovim izvajanjem, zato se nam v SMC zdi smiselna uvedba dodatnega nadzornega mehanizma, ki ga bolj vidimo v neodvisnih mednarodnih strokovnjakih kot v nepotrebnem razraščanju lovk, o katerem je zadnje čase veliko govora. Četudi s tresočo roko bomo danes predlog zakona podprli., Zavedamo se namreč, da sta drugi tir in tretja razvojna os slovenska projekta mednarodnih razsežnosti in nujnost njune izvedbe narekuje ugoden geostrateški položaj Slovenije. Od pristojne ministrice pa pričakujemo, da Vlado v kratkem seznani glede morebitnega sodelovanja zalednih držav pri drugem tiru in o poteku pogovorov poroča Državnemu zboru. V SMC še vedno zagovarjamo, da je sodelovanje zaledne države ključnega pomena in hkrati obžalujemo, da se je ena izmed zalednih držav raje odločila vlagati v sosednji Trst. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec, za predstavitev stališča vaše poslanske skupine. Gospa Violeta Tomić imate besedo v imenu Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala, spoštovani predsednik. Kolegice in kolegi! Zakon o poroštvu za izgradnjo drugega tira in dveh odsekov na 3. razvojni osi, odseku Velenje jug – Slovenj Gradec in avtocesta A2 Novo mesto vzhod, Osredek obravnavamo zdaj, ko se tako v zvezi s projektom drugega tira kot v zvezi s projekti na 3. razvojni osi še vedno postavlja cel kup nerešenih vprašanj po eni strani in trenutno že veljavnih rešitev na drugi strani, ki pa so vse po vrsti slabe. Za začetek je treba izpostaviti neprimernost sprejemanja enega zakona o poroštvu za več infrastrukturnih projektov. Na ta način se podpora enemu pogojuje s podporo vsem drugim. Res je, da se lahko zakon tekom obravnave še spremeni, dejstvo pa je, da se bo na koncu še vedno sprejemal samo en zakon. Za poroštvo države pa bi se morali sprejemati ločeni zakoni za ločene projekte. Če gremo na konkretne projekte. Pri drugem tiru je za Levico že od samega začetka ključno, kako se bo projekt financiral in kakšen bo nadzor. V prejšnjem mandatu smo med prvimi zahtevali čim prejšnji začetek gradnje drugega tira, a ne način, s katerim se gradnja pogojuje s privatizacijo Luke Koper, drugega tira samega ali kateregakoli drugega dela državnega premoženja in infrastrukture. To je tudi eden od razlogov, zaradi katerih smo nasprotovali sprejetju zakona o izgradnji in upravljanju drugega tira. Ta zakon namreč še vedno odpira možnost polovične prodaje podjetja 2TDK drugi državi, ki bo naslednjih 45 let de facto lastnik drugega tira. Ministrica za infrastrukturo Alenka Bratušek je na zaslišanju za ministrico na seji Odbora za infrastrukturo, okolje in prostor v začetku mandata izjavila, citiram: »Ocenjujem, da je država sposobna in mora biti sposobna izpeljati takšen projekt sama in se s tem strinjam. Ampak če je kdo drug pod našimi pogoji, se pravi, če mi postavljamo pogoje, pripravljen pri tem sodelovati, pa tudi jaz sama v tem trenutku ne vidim velikih ovir, ampak pod pogoji, ki jih povemo mi.« Novembra lani je Madžarska odpovedala sodelovanje pri tem. Ministrica je takrat izjavila, da bo to projekt pocenilo, ker so bili Madžarski, citiram, »obljubljeni določeni donosi, obljubljeno ji je bilo tudi 50 tisoč kvadratnih metrov zemljišča za dolgoročen najem«. Dodala je še, da sama Vladi ne bi nikoli predlagala, naj podpre sodelovanje z Madžarsko pod pogoji, ki jih le-ta zahteva. Januarja letos je nato Vlada sprejela investicijski program drugi tir Divača–Koper, v katerem pa lahko še vedno preberemo, da bo investicija financirana z različnimi viri. Največji del naj bi predstavljal kapitalski vložek Slovenije, višina katerega pa bo odvisna od morebitne participacije druge zaledne države. In še, da v primeru sodelovanja zaledne države, naj bi le-ta prispevala dodatnih 200 milijonov evrov kapitala, v nasprotnem scenariju pa bo ta delež pokrila Slovenija iz državnega proračuna. Torej tudi v Predlogu zakona o poroštvu še vedno ni jasno, ali bo Slovenija drugi tir zgradila sama ali bo v lastništvo 2TDK vstopila še katera druga država. Gre za temeljno vprašanje načina financiranja tega infrastrukturnega projekta, ki tudi v trenutku sprejemanja zakona ostaja neodgovorjeno. To je za nas nesprejemljivo, saj se podjetju, katerega lastništvo, s tem pa tudi lastništvo drugega tira, še naprej ostaja negotovo, daje državno poroštvo za 417-milijonske kredite. Vse dokler finančna konstrukcija ne bo jasno postavljena, iz nje pa izločeni vsi zasebni investitorji in tako imenovane zaledne države, in ustrezno spremenjen tudi sam zakon o izgradnji in upravljanju drugega tira, v Levici državnega poroštva za ta projekt ne moremo podpreti. Da to še ni sprejeto, je kriva tako prejšnja vlada, ki je na vsak način hotela v lastništvo drugega tira pripeljati Madžarsko, kot ta vlada in prvenstveno infrastrukturna ministrica Alenka Bratušek, ki je imela več kot leto dni možnost, da to stori, a se kljub odstopu Madžarske od projekta še vedno oklepa možnosti polovične prodaje podjetja 2TDK. Ampak sedaj po obisku premiera Marjana Šarca pri Viktorju Orbanu pa je, kot slišimo, ideja prodaje drugega tira znova oživela. Preden gremo na del zakona, ki govori o poroštvu za 3. razvojno os, naj poudarimo, da se v Levici že ves čas zavzemamo za to, da se ta začne graditi čim prej tako na severu kot v osrednjem delu in tudi v južnem delu. Ne pristajamo pa na to, da se gradi na način, kot se tega loteva vladajoča politika, ki zbira najtežje trase na najzahtevnejšem terenu, ki uničuje največ kmetijskih zemljišč in zahteva rušitev največ domov, stane pa neprimerno več kot gradnja po alternativnih, smotrnejših trasah. In ne nazadnje se zaradi njihove zahtevnosti tudi podaljšujejo sam čas gradnje 3. razvojne osi. Na tak način se gradi tudi cesta na odseku Velenje jug–Slovenj Gradec. Ta cesta bo ena najdražjih v zgodovini Slovenije. Po trenutnih tekočih vrednostih, ki jih navaja Vlada v predlogu zakona bo gradnja 17 kilometrov in pol dolgega odseka ceste in še manj kot 2 kilometra dovoznih cest stala 720,03 milijona evrov brez DDV in stroškov financiranja. Zakon pa Darsu podeljuje poroštvo za kredite v višini polovice tega zneska oziroma 360 milijonov evrov. Cena gradnje enega kilometra ceste, če v ta znesek štejemo tudi vse dovozne ceste, znaša dobrih 37 milijonov evrov. 1 kilometer ceste 37 milijonov evrov. Kolegice in kolegi, državljanke in državljani, to je več kot cena ene najdražjih gradenj avtocest pri nas, to je gradnja preko Trojan, kjer je cena na kilometer ceste znašala 35 milijonov evrov. In ta znesek je še preden se je gradnja sploh začela in še preden so se začeli sklepati aneksi, ki bodo gradnjo, tako kot je bila vedno praksa pri nas, še podražili. Za bistveno manj denarja bi lahko zgradili cesto po trasi od Slovenj Gradca mimo Mislinjske Dobrave, ki bi se ognila Mislinji s tunelom pod Lučencem in od priključka Gornji Dolič naprej skozi tunel pod Pečenikovim vrhom vzhodno od Hude luknje ter po dolini Pake do Sela, kjer bi se s tunelom pod Dobračem in odsekom pri Bevčah priključila na obstoječo cesto in razbremenila Velenje tranzitnega prometa. Dela je na več mestih mogoče izvesti tudi kot rekonstrukcijo pod prometom brez odpiranja DPN, razen seveda za predore. Ob sprejemanju Zakona o poroštvu je ministrica za infrastrukturo v zvezi z odsekom Velenje jug–Slovenj Gradec izjavila, citiram: »Koroško bomo končno povezali z glavnim mestom in omogočili celovit razvoj države«. Ampak namen 3. osi ni navezava Velenja-Slovenj Gradca-Novega mesta itd. na glavno mesto, namen je, kar piše tudi v predlogu zakona, povezava regijskih središč, katerega namen je spodbuditi regijski razvoj gospodarstva ne pa zgolj gradnja hitrih cestnih povezav do glavnega mesta, s čimer se dosega ravno nasprotno, dosega se še večja centralizacija Slovenije. To je sicer trenutno problem večine predlaganih tras poteka 3. razvojne osi. To je, da ne povezujejo regij med seboj in ne izboljšujejo prometnih tokov med njimi, ampak zgolj povezujejo regije z glavnim mestom in skrajšujejo potovalni čas do Ljubljane. Če naj povzamem še enkrat vse našteto. Zaradi neprimernosti sprejemanja enega poroštvenega zakona za več infrastrukturnih projektov, zaradi nerešenega vprašanja vstopa zunanjih investitorjev v lastništvo 2TDK in posledično drugega tira in zaradi slabih in škodljivih odločitev o izbiri tras na tretji razvojni osebi, bomo v Levici glasovali proti predlogu tega zakona. Hvala.
Spoštovana poslanka, najlepša hvala za predstavitev stališča vaše poslanske skupine. Gospod Jožef Horvat, vi pa imate besedo v imenu Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica s sodelavkami, drage kolegice in kolegi! Na mizi je predlog poroštvenega zakona s projekta drugi tir Divača–Koper in 3. razvojna os, bolj točno del 3. razvojne osi. Poroštvo za drugi tir je omejeno na 417 milijonov evrov, za 3. razvojno os pa je največja višina poroštva omejena na 360 milijonov evrov. Skupni znesek poroštva države je zanimiva številka – 777 milijonov evrov. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana ministrica, Nova Slovenija bo v prvem branju glasovala za. Mi bomo ta zakon spustili v drugo branje, ker je šele v drugem branju v parlamentarni proceduri potem možno zakon izboljševati oziroma zahtevati odgovore na ključna vprašanja, na katera morda danes ne bi dobili odgovorov. Skrajni čas je, gospe in gospodje, da Koroško priključimo Sloveniji, kar se tiče cestne povezave. Kot nekdo, ki prihaja s Prekmurja, to zelo dobro razumem. Pojavlja se nam kar nekaj vprašanj. Eno je vprašanje spoštovanja načel pravne države. Ne spomnim se, da bi imeli kdaj na mizi poroštveni zakon, ki bi nekako mešal tako avtocestno infrastrukturo kot železniško infrastrukturo, oziroma da bi z zakonom dajali poroštvo kar za dve podjetji, na eni strani je to Družba 2TDK, družba z omejeno odgovornostjo, na drugi strani je to Delniška družba Dars. Lahko rečemo, da je ministrica ali pa Vlada zelo zvito pripravila ta zakon, ampak pričakujemo mnenje Zakonodajno-pravne službe in odgovore predvsem glede naših pomislekov vprašanja pravne države. Tukaj na tem mestu naj spomnim, da je Komisija Državnega zbora za nadzor javnih financ pred časom med drugim predlagala Računskemu sodišču, da preveri vsa javna naročila Družbe 2 TDK v povezavi z gradnjo drugega tira Divača–Koper. Tudi mi se sprašujemo, zakaj je tako imenovani Junckerjev sklad Slovenijo zgolj oplazil. Zgolj oplazil. Junckerjev sklad obsega nekje okrog 500 milijard evrov. Če to preračunamo na 500 milijonov državljanov, EU 28 še vedno, ki živimo znotraj Evropske unije, bi Slovenija lahko po nekem sklepnem računu iz Junckerjevega sklada koristila reci in piši 2 milijardi evrov. Kje sta ti 2 milijardi evrov? Preprosto nimamo odgovora na to vprašanje, zakaj smo tukaj slabi glede koriščenja sredstev iz Junckerjevega sklada. Dejstvo je, da dobro prometno infrastrukturo potrebujemo. Gre za to, da zagotovimo večji pretok ljudi, večji pretok blaga, in to vse skupaj zelo varno, da povečamo varnost – tukaj mislim predvsem na 3. razvojno os, na cestno infrastrukturo – in da omogočimo tudi čim bolj, če dovolite, zeleni promet. Vemo, da je promet izjemen onesnaževalec okolja. Na tem področju nas čaka seveda še veliko dela, da ta promet ozelenimo. Vsaka infrastruktura, tako cestna kot železniška, pa mora odgovoriti tudi na vprašanje rentabilnosti. Tudi mi se sprašujemo, ali je res možno, da je kilometer avtoceste tako drag in da je v Sloveniji najdražji. Ali je res možno, da je železniška infrastruktura po kilometru prav v Sloveniji najdražja? Tu preprosto nimamo odgovora. Zaradi tega smo sklicali in morda še bomo kdaj sklicali sejo Komisije za nadzor javnih financ, ker bomo pod drobnogled vzeli te velike državne projekte. Ves ta denar, ki ga vložimo v infrastrukturo, se dejansko mora tudi povrniti. Ne samo povrniti, oplemeniti pravzaprav, zato govorim o rentabilnosti. Vsak evro, ki ga davkoplačevalci vložijo v prometno infrastrukturo, mora bit vložen, potrošen po načelih dobrega gospodarja. Zaradi tega je prav naloga Državnega zbora, da je tukaj nek nadzorni organ nad trošenjem državnih sredstev. Mi bomo vse te investicije budno spremljali in če bomo zaznali, da se dogajajo nepravilnosti, da se negospodarno troši javni denar, denar davkoplačevalcev, ki nekateri težko živijo, ampak plačujejo v nekem strahospoštovanju do države svoje davke in na ta način tudi investirajo v prometno infrastrukturo. Če bomo opazili, da zadeve ne gredo v smeri gospodarnega trošenja javnega denarja, bomo zagnali velik hrup. Kot rečeno, danes bomo temu poroštvenemu zakonu prižgali zeleno luč in budno spremljali proces nadaljevanja v parlamentarni proceduri in prispevali k izboljšavi tega zakona tudi v drugem branju. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec, za vašo predstavitev. Mag. Andrej Rajh, imate besedo v imenu Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani kolegice in kolegi. Danes je pred nami splošna razprava o tako imenovanem poroštvenem zakonu. Gre za izjemno pomemben zakon, s katerim bomo omogočili delovanje, zadolževanje družb 2TDK in Dars. Predlog zakona v Poslanski skupini SAB ocenjujemo kot zelo dober. Ob primerjavi z ostalimi poroštvenimi zakoni ugotavljamo, da tako natančnega zakona še nismo imeli. Državno poroštvo ima pri takih projektih še posebej dragoceno vrednost. Posojilodajalci namreč na posel veliko lažje pristanejo, če vedo, da za poroštvo jamči država. To je dobrodošlo za obe strani, saj je tveganje za posojilodajalca manjše, za posojilojemalce pa so stroški financiranja bistveno nižji. V Poslanski skupini SAB delimo zaupanje Ministrstva za infrastrukturo, ki je prepričano, da do unovčenj poroštev sploh ne bo prišlo. Naj se na kratko dotaknem obeh projektov, ki jih bomo s sprejetjem zakona spravili v tek oziroma poskrbeli za njun dodaten zagon. Neuradni začetki, povezani z načrtovanjem 3. razvojne osi, segajo v 70. leta prejšnjega stoletja. Obljubam ni bilo videti konca, papir pa je prenesel marsikaj. Pretirano optimistične in nerealne so bile tudi časovnice. Na žalost se je že večkrat izkazalo, da zastavljeni cilji niso bili izvedljivi. Zamude so se vrstile in zaznamovale praktično vse vidike načrtovanja in gradnje severnega dela osi. Ministrstvo za infrastrukturo v aktualni sestavi pa je tisto, ki je po dolgih letih končno presekalo gordijski vozel in projektu dala nov veter v jadra. Ob tem naj dodam, da nič ni manj pomemben tudi južni del tretje razvojne osi in da se skupaj s prebivalci veselimo, lahko rečem, kar tektonskih premikov. Nedopustno je, da je določen del države bolje povezan s sosednjo državo kot pa z osrčjem lastne, kar za Koroško nedvomno velja. To se zrcali v begu možganov in selitvam gospodarstva onkraj meje. Migracije v Avstrijo in potovanja do Ljubljane preko Avstrije temu pritrjujejo. Brez sodobnih prometnic in ustrezne infrastrukture so gospodarstvenikom močno omejene možnosti razvoja, odrezanost pa prebivalci občutijo tudi v vsakodnevnem življenju. Čas je, da se to konča in se kolesje zažene naprej. Omeniti velja, da bi se nam zdelo v Poslanski skupini SAB v finančno konstrukcijo smiselno zajeti vse odseke vzdolž celotne trase osi. Torej tudi za dva, za katera še ni investicijskega načrta. Poroštveni zakon namreč sam po sebi ne daje nikakršne garancije in ni zadostna podlaga za pridobitev poroštva, saj je treba podpisati tudi poroštveno pogodbo. Ob morebitnih zapletih in nepotrditvi investicijskih programov bi to za preostala dva odseka pomenilo, da je poroštveni zakon zgolj mrtva črka na papirju. Ko bosta investicijska programa potrjena, bo treba začeti zagotavljati vire za njuno izvedbo. To pomeni, da bomo takrat zakon znova odpirali in dopolnjevali, čeprav bi se temu lahko izognili na način, da bi že zdaj v finančno konstrukcijo zajeli celotno traso 3. razvojne osi. Primerljivo pomemben kot 3. razvojna os za Slovenijo je projekt drugi tir železniške proge Divača–Koper. Pretok tovora narašča in bo v skladu s podnebnimi smernicami, ki narekujejo selitev s cest na železnice, zagotovo še naraščal. Trenutna proga je za razmere komajda še ustrezna, kaj šele za obremenitve, ki prihajajo. Z novo 27-kilometrsko progo bomo pospešili razvoj slovenske logistične industrije in slovenskemu gospodarstvu, v prvi vrsti Luki Koper, zagotovili boljše pogoje za nadaljnji razcvet. Tako kot pri 3. razvojni osi je tudi tu časovna komponenta velikega pomena. Če si želimo pravočasne izvedbe projekta, moramo zagotoviti dodatne vire financiranj. Znano je, da je slovensko javnost maja letos razveselila novica o uspešnem razpletu težkih pogajanj z Evropsko investicijsko banko. Ta je kot temeljni pogoj za financiranje določila državno poroštvo in s sprejetjem zakona bomo ta pogoj izpolnili. Danes je na vrsti prvi korak – potrditev sklepa, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Kot gradbenega pooblaščenega inženirja projektanta me zelo veseli, da celo po 30 letih umeščanja v prostor spoštujemo odločitve in dognanja relevantne inženirske stroke. Upoštevamo legitimne in legalne postopke, ki jih je potrdilo Ustavno sodišče, in predvsem ne nasedamo predlogom inovativnih in v praksi nepreverjenih rešitev samooklicanih strokovnjakov. Te rešitve se bodisi nanašajo na tehnologijo izvedbe bodisi na izbiro variante trase. Zavajanjem brez primere in kančka dobrega okusa smo bili žal priča tudi v našem državnem zboru. Stroka je namreč ugotovila, da je ena trasa dražja, zato je ni izbrala. V primeru izbire manj ugodne trase bi morali znova odkupiti nova zemljišča in urejati služnosti, kar bi postopke gradnje oddaljilo vsaj za 10 let. In to je alternativa, ki jo nekateri zagovarjajo in ponujajo. Za dobrobit države in njenih državljanov, ohranjanje gospodarske rasti, varstva okolja, kontinuitete blaginje in za uresničitev pravice do ustrezne povezljivosti bomo v Poslanski skupini SAB prej omenjeni sklep soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec, za vaše stališče. Gospod Ivan Hršak v imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovana ministrica z državno sekretarko, s sodelavkama, spoštovane kolegice in kolegi! Drugi tir Divača–Koper in 3. razvojna os sta projekta, o katerima je bilo prelitega že ogromno črnila, izrečenih nešteto besed, izmenjanih na stotine različnih mnenj, tako da bi jo lahko imenovali že kar za infrastrukturni odisejadi. Pri obeh projektih se stvari počasi premikajo. Najprej se je leta in leta o njima samo govorilo in debatiralo, zdaj sta oba že večinsko umeščena v prostor, pridobivajo se razno razna dovoljenja, soglasja in podobno. Poleg urejene dokumentacije, pa je za dokončno realizacijo potreben denar. Ker gre v obeh primerih velik finančni zalogaj in ker gre za projekta, ki imata oba izjemno velik pomen za nadaljnji razvoj države, bo po več preigranih možnih scenarijih, kje zagotoviti vire financiranja, denar za oba s poroštvom zagotovila država. Gre za skupno poroštvo v višini 777 milijonov evrov. Za projekt drugega železniškega tira med Divačo in Koprom predlog zakona predvideva do 417 milijonov evrov poroštva, za dva odseka 3. razvojne osi, hitro cesti med Slovenj Gradcem in Velenjem ter med Novim mestom in Osredkom, pa do 360 milijonov evrov poroštva. Državno poroštvo zagotavlja, da bodo banke verjetneje dale kredit, hkrati pa poroštvo omogoča, da bodo obrestne mere posojil, ki jih bosta za izvedbo projektov najeli družbi DARS in 2TDK, bistveno nižje. O sami pomembnosti izvedbe obeh projektov ni moč kaj več veliko dodati, kajti v preteklih letih smo slišali marsikaj. V naši državi, kjer je večinsko strinjanje zelo redko, smo se torej praktično vsi strinjali, da sta projekta izjemno pomembna, še posebej zato, ker bo z njuno realizacijo Slovenija ohranila pomen svoje geostrateške lege, saj bomo okrepili Luko Koper, slovensko gospodarstvo in, vsaj upamo, zagotovili dodatna delovna mesta. Daleč od enotnosti pa smo pri tem, kje naj trasa enega ali drugega projekta teče. Zato sta oba projekta deležna takšnih ali drugačnih blokad s strani celega kupa različnih civilnih iniciativ, ob hkratnem zatrjevanju, da niso proti projektu, vendar pa naj bo le-ta izpeljan na njihov način ali pa ne bo nobenega. Zato v Poslanski skupini DeSUS nismo prepričani, da bo ob morebitnem sprejetju tega predloga zakona in odobrenih kreditih vse potekalo gladko. Če zakon ne bo deležen veta ali celo ustavne presoje, pa se bo zagotovo zapletlo pri javnih razpisih za izvedbo del, kot se dogaja pri skoraj vseh projektih, ki so v interesu države. Naj kot zadnji tak primer izpostavim gradnjo druge cevi predora Karavanke, kjer pri gradnji že krepko zaostajamo za Avstrijci, pri katerih je gradnja stekla že septembra lani. Naj se vrnem k temu predlogu zakona, ki je pred nami. Posojilo za drugi tir mora biti dokončno odplačano do leta 2063, kar predvideva tudi zakon o drugem tiru. Viri za odplačilo posojil so že zagotovljeni in se že pobirajo, in sicer višja cestnina, taksa na pretovor v Luki Koper in višja uporabnina na železnicah, zato unovčenja poroštva pristojno ministrstvo ne pričakuje. Tudi pri izgradnji 3. razvojne osi ne pričakuje unovčenja poroštva, saj je Dars finančno stabilna družba. V poroštveni zakon sta sicer vključena odseka, ki imata že potrjen investicijski program. Na severnem delu je to odsek od Velenja do Slovenj Gradca, na južnem delu pa odsek od Novega mesta do Osredka. Posojilo mora biti odplačano najpozneje do leta 2055. Vsem nam je verjetno jasno, da bodoči prihodki iz odsekov tretje razvojne osi v življenjski dobi rabe ceste ne bodo zadoščali za vračilo investicije, vključno z njenim upravljanjem in vzdrževanjem. Kot vir za poplačilo kredita so namreč predvidena sredstva iz cestnin in drugih virov trženja avtocest, zato bo v prihodnosti potrebno zagotoviti ustrezen mehanizem prilagajanja višine cestnine. To lahko razumemo kot dvig cene vinjete in cestnine, kar pa med uporabniki cest skoraj zagotovo ne bo sprejeto z razumevanjem. Seveda bomo poslanci Poslanske skupine Desus predlog zakona soglasno podprli, kajti tudi v naši stranki že leta in leta opozarjamo na nujnost realizacije obeh projektov. Hkrati pa bomo tudi mi zahtevali transparentnost izvedbe obeh projektov, kajti prepričani smo, da se bodo mnogi želeli polastiti zagotovljenega vira denarja, verjetno tudi s kakšno nepošteno prakso v obliki nizanja aneksov k osnovni pogodbi, čemur smo bili priča v bližnji preteklosti pri večini večjih državnih investicij. Hvala.
Hvala, gospod poslanec, tudi za predstavitev vašega stališča. Gospod Zmago Jelinčič Plemeniti v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite, gospod poslanec.
Lep pozdrav! Pred samo imamo eno skrpucalo od nekega predloga zakona, v katerem je deset strani navedb o tem, kako delajo v drugih državah tako na cestnih povezavah kakor na železniških. Kaj to nas zanima? Mi tega ne znamo, mi tega nočemo, ker mi povsod hočemo krasti in si basati žepe, zato tudi tak zakon, kot je, tukajle pri nas. Včeraj so se pri meni oglasili Korošci in so prosili, da naj podpremo ta zakon, kajti tukaj notri je en del, ki ga bo Koroška dobila, in sicer tisti ubogi košček od Velenja na jugu do Slovenj Gradca na jugu. Korošci potrebujejo povezavo, samo potrebujejo normalno povezavo, ne take, kot jo tukaj v tem zakonu v nadaljevanju hoče na vsak način gospa Bratušek pripeljati notri, in sicer tisti drugi odsek, ki bi uničil ogromno premoženja, hiš, najboljše zemlje in tako naprej. Jaz sem prepričan, da gre tukaj za eno sprego, za en dogovor med dvema strankama, in sicer SAB in pa SD. Ti gospodje in gospe bi si radi nabasali žepe, kajti to se je že dogajalo pri drugih zadevah. Bojim se, da je tukaj enako. Takšna podlost, da se veže pomoč Korošcem in pa pomoč Dolenjcem v enih majhnih segmentih in se notri stlači poroštvo za ta drugi tir, je svinjarija, enostavna svinjarija. Ob nesposobnosti ministrice, da bi iz Junckerjevega sklada dobila kakršenkoli evro, bo tukaj zahtevala poroštvo. Za kaj pa? Zato da bo 2TDK dobil denar za svoje delo. Ampak ne za tisto delo na terenu, ampak verjetno za tisto delo v pisarnah, kajti to je tisto, kar se tukajle gredo. Seveda SAB in SD obvladata te rabote in zagotovo bosta te zadeve peljali še naprej. Konec koncev kaj pa drugi konci Slovenije? Kaj pa cesta na Ormož, pa obvoznica pri Ormožu? 20 let se že prerivajo ljudje tam, pa se nič ne zgodi. Zakaj? Verjetno se tam ne da kaj v žepe stlačiti. Zdaj pa tukaj povezujemo, na vsak način povezujemo Velenje s Slovenj Gradcem. Povezovanje od Velenja do avtoceste je pa tista črna luknja, v kateri je notri že implementirano nekaj sto milijonov, ki bodo izginili. Ne bo se delala najbolj optimalna, najboljša in najbolj enostavna in najcenejša pot. Ne. Delalo se bo tam, kjer se da kaj pobasati, kjer se da v žepe stlačiti, kjer bodo določeni gradbeni lobiji krasno služili. Seveda pod komando tistih, ki se zelo zavzemajo, da bi se to speljalo na vsak način. Glede proge, ki jo delajo, ki jo bodo delali oziroma se že nekaj koplje in je že kar nekaj desetin milijonov izginilo v razne požrešne žepe določenih, je pred kratkim Slovenska inženirska zveza izdala knjigo z nazivom Dvotirna proga Koper–Kozina–Divača. Tukaj notri je razloženo s stališča stroke, da je ta načrt, ki ga zdaj na vsak način ponuja gospa Bratuškova slab, da je zanič, ni razvojen. Gradimo eno štreko. Kdo je to že videl kje na svetu? To se je gradilo leta 1870, že 1882 so gradili dvotirne štreke. Ne, pri nas še zmeraj enotirno. In hlipanje in jokanje in tuneli niso pravi in vse skupaj. Cena je že zdaj bistveno previsoka. Bistveno previsoka. Povišala se bo pa še vsaj za 80 do 90 %. Glede na to, kako se je to dogajalo v TEŠ 6, bo verjetno povečana cena za okrog 120 do 135 %. Fino. Državni zbor bo to požegnal, vsi bodi tiho, nekateri si bodo nabasali žepe in jaz sem prepričan, da gre tukaj za dogovorno varianto v prvi vrsti med Stranko Alenke Bratušek in med Socialnimi demokrati. To je moje absolutno prepričanje, ki temelji na kar nekih pogovorih z določenimi ljudmi, tudi kakšen ogled na terenu in podobne stvari. Vse skupaj je čudno. In hinavsko je tukaj notri napisano, da se poroštvo po tem zakonu ne podeljuje za projekt 3. razvojne osi kot tak, temveč samo za dela 3. razvojne osi, ki izpolnjujeta pogoje za podelitev poroštva. To je tisti odsek Velenje jug–Slovenj Gradec. Ampak potem pa naprej piše, da je tudi za odsek Šentrupert–Velenje, to se pravi, od avtoceste po najlepših predelih zemlje, ki je imamo hudičevo malo v Sloveniji, že sprejet državni prostorski načrt. Trasa je jasno določena, določeni so vsi potrebni cestni objekti, izvajajo se že nekatere aktivnosti v zvezi s pripravljalnimi deli in odkupi zemljišč, saj navedenih odsekov ni mogoče obravnavati ločeno od odsekov, za katere se s tem zakonom predlaga poroštvo. Skratka, je že vse pripravljeno, da bodo šli po dražji varianti, da bo nekdo pobasal kakšni sto milijonov v žep oziroma si jih bodo razdelili. Tisti, ki pa tam živijo bodo ostali brez domov. Približno 46 hiš bodo zrušili, okoli 120 hektarjev zemlje bodo uničili, gradili bodo na kupico nadvozov, podvozov, lukenj in ne vam kaj vse, nasipov za ceste in uničili ter devastirali slovensko kulturno in naravno dediščino. Ampak to nikogar ne briga. Briga jih, koliko bo kapnilo komu v žep. In to je tisto. In ta zakon je pravzaprav eno skrpucalo. Če primerjamo te kvazi izračune v zakonu s tem, kar je napisala Slovenska inženirska zveza so tukaj bistvene razlike: na eni strani stroka, na drugi strani po mojem mnenju lopovščina. Kdo mislite, da bo zmagal? Kot vedno v Sloveniji lopovi. Kot vedno v Sloveniji. Mislite, da bo kdo odgovarjal? Ne bo. Bodo imeli pa eni polne žepe. In če bodo s polnimi žepi hodili naokrog, se jih nihče ne bo upal dotakniti, ker v Sloveniji se tolče po revežu. Ali pa po tistemu, ki govori resnico. To je slovenska realnost. Mi bomo to podprli. Zakaj? Samo zaradi Korošcev in Dolenjcev. Zaradi tistih ubogih 17 in nekaj kilometrov, pa za tistih približno 6 kilometrov na Dolenjskem. Zato. Čeprav je to premalo. To pravzaprav ni nič. To je metanje peska v oči. V tem metanju peska v oči je gospa Bratuškova izvedenka, ena od taboljših, ne le v Sloveniji, bi kar rekel v Evropi. Na žalost pa sedi v tem amfiteatru kopica tudi bedakov, ki ničesar ne razumejo, ampak ki kimajo, ker določen minister ali ministrica nekaj zahteva. In pri teh zadevah ni važno, kaj mislijo ljudje. To je tisto, kar je narobe v tem parlamentu. In to je zelo narobe. Da so privatni interesi nad interesi države in državljanov, to je zločin. V kakšnih normalnih državah, celo v nekdanji Jugoslaviji se kaj takega ne bi moglo zgoditi. V drugih državah vidimo, kaj se dogaja, kadar se kakšne take zadeve izpeljejo. Kar kmalu so kakšni gospodje na odpisu, v zaporu in jim je zaplenjeno premoženje. Kaj pa pri nas? Hvala.
Hvala, gospod poslanec, za vaše stališče. Gospod Franc Rosec v imenu Poslanske skupine Slovenska demokratska stranka. Izvolite, gospod poslanec.
Lep pozdrav vsem prisotnim! Predlagatelj navaja, da predlog zakona daje poroštvo za obveznosti družbe 2TDK in družbe Dars v skupni višini 777 milijonov evrov, in sicer družbi 2TDK do skupne višine 417 milijonov evrov, za izgradnjo drugega tira Koper–Divača in družbi Dars za izgradnjo dela 3. razvojne osi od Velenja do Slovenk Gradca in odseka Novo mesto–Osredek do skupne višine 360 milijonov evrov. Ob tem je pomembno omeniti, da poroštvo za Dars ni ključnega pomena za začetek izgradnje 3. razvojne osi, saj lahko omenjena družba najame kredit samostojno, seveda pa pod slabšimi finančnimi pogoji. Medtem ko smo na drugi strani priča zgodbi podjetja 2TDK, ki brez poroštva države zemljiščne investicije ne more izpeljati. Zato se upravičeno pojavlja vprašanje, zakaj je projekt 3. razvojne osi talec drugega tira. Seveda bi si v Slovenski demokratski stranki želeli, da bi danes glede poroštva odločali o celotni trasi tretje razvojne osi in ne samo v delih. Kljub vsem pomislekom, ki se porajajo, še posebej glede gradnje drugega tira, moramo poudariti, da bo Slovenska demokratska stranka v prvem branju podprla zakon o poroštvu. Ker je tako prva kot druga vlada Janeza Janše 3. razvojno os uvrstila med prioritetne projekte in dala projektu pospešek, saj je bil državni prostorski načrt za južni del 3. razvojne osi sprejet decembra 2012, državni prostorski načrt za odsek Velenje–Slovenj Gradec pa v letu 2013. Moram pa poudariti, da bomo v nadaljevanju z amandmaji predlagali izvzem poroštva za podjetje 2TDK. Hvala.
Hvala, gospod poslanec, za predstavitev stališča vaše poslanske skupine. Kot predzadnji imate besedo gospod Jože Lenart, Poslanska skupina Lista Marjana Šarca. Izvolite.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Spoštovana ministrica, spoštovane kolegice in kolegi in tudi spoštovane Slovenke in Slovenci, ki nas danes spremljate prek ekranov! Današnja razprava je namenjena projektoma, ki bosta pomembno prispevala k razvoju Slovenije. Razpravljamo o drugem tiru železniške proge Divača–Koper in 3. razvojni osi od Avstrije do Hrvaške. Govorimo o dveh ključnih razvojnih projektih te vlade in v Poslanski skupini Liste Marjana Šarca smo ponosni, da Slovenija z večjimi infrastrukturnimi projekti zagotavlja hitrejši razvoj slovenskega gospodarstva. Številnim podjetjem in ljudem, ki so vezani na železniški promet in živijo na območjih povezovalne ceste, bomo omogočili konkurenčne prednosti in večjo kvaliteto življenja. Pomembno bomo izboljšali prometno varnost na teh področjih. Koalicijski sporazum o sodelovanju Vlade Republike Slovenije v podpoglavju Varna, sodobna, stroškovno učinkovita in trajnostna infrastruktura določa oblikovanja šestletnega operativnega programa, ki bo vseboval ukrepe za realizacijo nacionalnega programa razvoja prometa v Republiki Sloveniji za obdobje do leta 2030. Ukrepi bodo upoštevali načelo enakomerne porazdelitve investicij v posamezne oblike prometne infrastrukture ter njihovo nemoteno in časovno neomejeno financiranje uveljavljanja tako imenovanega zlatega investicijskega pravila. V današnjo razpravo so uprte oči tako domačega gospodarstva kot sosednjih gospodarstev, celo gospodarstev na Daljnem vzhodu, ki iščejo najkrajše poti na prometne trge Evropske unije. Dejavnost Luke Koper predstavlja strateško gospodarsko dejavnost Slovenije. Vezana je na sodobno železniško infrastrukturo. Skupaj z navezujočimi dejavnostmi ima neslutene možnosti za razvoj Slovenije. Železniška infrastruktura se v svetu naglo razvija, kar prinaša bistvene konkurenčne prednosti. Pri nas se desetletja odločamo, kako posodobiti progo iz Luke Koper proti notranjosti, po kateri se še vedno vozimo s 35 kilometrov na uro, kljub temu da imamo v vseh strateških dokumentih zapisano, da ima Slovenija pomembno geostrateško lego za evropsko gospodarstvo na poti od Jadrana proti Srednji Evropi. Gradnja drugega tira Divača–Koper je sodoben gospodarsko upravičen in okoljsko sprejemljiv projekt, ki bo pospešil razvoj slovenske logistične industrije ter na splošno prispeval k slovenskemu in regionalnemu gospodarskemu razvoju zaradi povečanih tokov blaga v srednjeevropsko zaledje. Z izgradnjo drugega tira se bo zmogljivost s sedanjih 90 vlakov povečala na 231 vlakov oziroma s sedanjih 14 milijonov ton tovora na 43 ton tovora letno. Drugi tir bo zadostil tudi vsem zahtevam standardov glede TNT. Projekt obsega gradnjo nove 27 kilometrov dolge enotirne železniške proge. 20 kilometrov proge po potekalo skozi 8 predorov. Govorim o sodobni progi, ki bo zamenjala sedanji odsek 46 kilometrov dolge gorske ovinkaste proge, kjer lahko vlaki vozijo le s povprečno hitrostjo 35 kilometrov na uro. Novi tir bo omogočal mešani prometni režim potniških in tovornih vlakov. Zgrajeni bodo trije najdaljši predori – T1, T2 in T8, z vzporednimi predori, s katerimi bodo zagotovljeni ustrezni varnostni standardi. Servisni predori so predvideni v enakem primeru kot glavni predori in bodo v prihodnosti omogočali nadgradnjo z dvotirno železnico. 3. razvojna os je gotovo eden od najpomembnejših projektov poleg drugega tira za Republiko Slovenijo, ki jih v zadnjem obdobju pripravlja Dars kot nosilec izvedbe na področju avtocestnih in hitrocestnih povezav. Uravnotežen regionalni razvoj Slovenije je pravica vseh državljanov in je zapisana v nacionalnih dokumentih. 3. razvojna os ima poseben pomen v povezovanju regionalnih gospodarskih središč in je ena ključnih čezmejnih povezav. Iz smeri avstrijske Koroške se prek Slovenj Gradca in Velenja navezuje na avtocesto A1 Šentilj–Koper, nadaljuje proti Novemu mestu, kjer se navezuje na avtocesto A2 Karavanke–Obrežje, nato se nadaljuje proti Metliki in Črnomlju ter naprej proti Vinici in Republiki Hrvaški. Gre za razvojno os, ki je ne le pomembna prometna med regijska cestna povezava, ampak tudi instrument, ki prispeva h gospodarski, družbeni in teritorialni koheziji ter k bolj uravnoteženemu razvoju tako slovenskih regij kot neposrednega evropskega prostora. V infrastrukturnem smislu, je 3. razvojna os cesta visoke kakovosti, ki predstavlja sekundarno prečno povezavo med sredozemskim in baltsko-jadranskim koridorjem. Sodobna cestna povezava regijskih središč teh držav omogoča navezovanje tovornega in osebnega cestnega prometa vseh regij na glavne evropske prometne smeri. Projekt nedvomno izboljšuje prometne povezave posameznih, prometno zapostavljenih regij z mednarodnimi prometnimi povezavami, hkrati pa izboljšuje tehnične in varnostne razmere, ter prispeva k skrajšanju potovalnih časov. Ta projekt ni le enostranski pristop k načrtovanju razvoja cestne infrastrukture, ki bo upošteval le zdajšnje prometno povpraševanje, ampak upošteva tudi razvojne vidike širšega prostora. Uresničevanje projekta mora slediti prednostnim odločitvam posameznih regij in območij z vidika prometnih potreb in potreb za gospodarski razvoj. Nedvomno je treba pri tem projektu zagotoviti ustrezno propustnost in kakovost prometnih povezav na smereh avtocest A1 proti Republiki Avstriji in A2 proti Republiki Hrvaški. Spoštovani kolegice in kolegi, Slovenke in Slovenci! Menim, da smo vsi, ki živimo v skritih žepih Slovenije na Koroškem in Zagorjanci vredni tega prvega koraka na 3. razvojni osi. Desetletja smo na poti do Ljubljane in drugih večjih središč Slovenije porabili bistveno več časa in stroškov, se izpostavljali nevarnostim na slabo urejenih in nepropustnih cestah in razmišljali, da smo vredni izboljšanja stanja. Izgubljene so bile številne priložnosti za naložbe, delovna mesta. Marsikomu je bila omejena možnost osebnega razvoja. Iz demografskih podatkov je razvidno, da se iz teh delov Slovenije izseljujejo predvsem mladi po končanem šolanju. Veliko se jih odloča, za delo in življenje v večjih središčih, ki jim omogoča boljše pogoje življenja. Kljub vsem strokovnim podlagam se še vedno nekateri ne strinjajo s sprejeto traso drugega tira in 3. razvojne osi. Bile so opravljene natančne strokovne utemeljitve projekta, številna medresorska usklajevanja in javne razprave. V študijah variant so bile primerjave variant izdelane na podlagi več vidikov, in sicer iz gradbenotehničnega, funkcionalnega prostorskega, prometno- ekonomskega in okoljskega vidika. Znotraj teh vidikov je investicijska vrednost posamezne variante le eden izmed segmentov pri izboru in predlogu najustreznejše variante. V Sloveniji je težko zadostiti vsem interesom: obvarovati neokrnjeno naravo, ohraniti vsak stanovanjski ali industrijski objekt. Razpršena gradnja v preteklosti, brez pravega dolgoročnega načrtovanja, botruje težavam, s katerimi se srečujemo danes. To zgleda tako, kolikor novih variant, toliko novih nasprotnikov in toliko novih interesov v vse smeri. Veliko je bilo in je še danes zavajanja z nerealnimi in neresničnimi podatki, ki nas dodatno oddaljuje od infrastrukturnih razvojnih investicij. Veliko vode je preteklo v letih iskanja pravih in ustreznih rešitev, da omogočimo z drugim tirom in 3. razvojno osjo delni korak k odpravi ozkega grla v slovenskem železniškem prometu in sodobni cestni povezavi od Koroške do Bele krajine. Kljub ogromnim interesom je naš edini interes, da infrastrukturo zgradimo čim hitreje, transparentno in v skladu s stroko, da bo vse v skladu z zakonskimi predpisi in javnofinančno vzdržno. Seveda je treba poudariti, da obravnavano poroštvo zajema le del, cirka petino načrtovane celotne 3. razvojne osi. Zajema odseke, za katere smo uspeli pridobiti investicijske projekte, torej vsa potrebna dovoljenja, ki so finančno vrednotena. Le tako je poroštvo sprejemljivo v skladu z vsemi potrebnimi predpisi. Naš skupni cilj je, da se ostali odseki tako na severu kot na jugu trase, ki danes še nimajo ustreznih investicijskih projektov, čim prej zaključijo, da tako lahko nadaljujemo s postopki za izgradnjo. Nato nas čaka še osrednji del izgradnje razvojne ceste, ki povezuje regije med Celjem preko Zidanega Mostu do Novega mesta. Del hitre ceste na severu zajema odsek 2 Velenje–Slovenj Gradec, 17,5 kilometrov štiripasovne ceste in 1,9 kilometrov navezovalne ceste, ki bo reševala enega najbolj perečih problemov, to je povezave Koroške z osrednjo Slovenijo, kjer živi 74 tisoč prebivalcev. Štiripasovna cesta na jugu zajema odsek 1, AC A2, Novo mesto vzhod–Osredek, prva in druga etapa, 5,05 kilometrov, ki bo omogočala prebivalcem Bele krajine prek Gorjancev hitrejši in bolj varen dostop do dolenjske prestolnice in povezave z osrednjo Slovenijo. Pripravljeni poroštveni zakon je medresorsko usklajen in upošteva vse pripombe, podane v času usklajevanja. Predlagano poroštvo je usklajeno z zakonom o izvrševanju proračuna Slovenije. Skupna višina poroštva obeh projektov po tem zakonu znaša v višini 777 milijonov evrov. Od tega za obveznosti Družbe 2 TDK v višini do 417 milijonov evrov in družbe Dars do višine 360 milijonov evrov. Podrobnejši pogoji za vzdrževanje in koriščenje so seveda opredeljeni v samem zakonu. Izdano poroštvo omogoča tako družbi 2TDK kot Darsu, da lahko za manjkajoči del celotne investicije na trgu pridobita ugodnejše vire. Predlagano poroštvo nima neposrednih posledic za sredstva državnega proračuna. Po mnenju Sursa vsebina poroštvenega zakona sama po sebi ni razlog za razvrstitev družbe Dars v sektor države, saj zadolžitev za izgradnjo 3. razvojne osi ne presega 50 % investicijske vrednosti. V Listi Marjana Šarca smo ves čas v svojem programu kot v koalicijskem programu zagovarjali izgradnjo infrastrukturnih projektov, to je drugi predor Karavanke, drugi tir Koper–Divača in seveda 3. razvojno os. Navedeni projekti predstavljajo temeljni razvojni potencial, ki bistveno dopolnjuje omejene proračunske dokumente Republike Slovenije s fiskalnim pravilom. Tako v prvi vrsti gradimo na krilih uspešnega gospodarstva in njene rasti dodane vrednosti vzdržen srednjeročni javnofinančni proračunski program, ki zagotavlja proračunske presežke, zmanjšuje javnofinančni dolg, zagotavlja rast socialnim deležnikom v skladu z rastjo bruto družbenega proizvoda. Z infrastrukturnimi investicijami pa bomo pospešili gospodarski razvoj, postali konkurenčni in zanimivi za svetovno gospodarstvo v tej strateški legi Evrope. Pospešili in uravnotežili bomo razvoj na področjih, ki imajo desetletja slabše konkurenčne pogoje. Ne nazadnje je načrtovan investicijski ciklus v infrastrukturo pomemben tudi v času ohlajanja gospodarstva. Ne smemo več narediti napake, ki smo jo ob nastanku gospodarske krize leta 2008, pustili na cedilu sicer pregreto gradbeno panogo, ki je nato strmoglavila, izgubila delavna mesta in tako danes nimamo več močnih podjetij na tem področju. Pomembno je, da so gradbena podjetja na področju izgradnje infrastrukture stabilna, da niso podvržena velikim nihanjem, na kar lahko vpliva država, kot je to praksa tudi v tujini. Pomembno je, da bomo gradili načrtovano infrastrukturo tudi s podjetji v domači lasti, kar prinaša delovna mesta in davčne prihodke. Vlada gleda tudi naprej in je v razpravo že vložen predlog za obravnavo zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o pravnem varstvu v postopkih javnega naročanja. Zakon bo pripomogel, da bodo postopki izbire racionalni in se bo gradilo hitreje. V Poslanski skupini Liste Marjana Šarca vidimo v danem poroštvu rast gospodarstva in doprinos k ekonomskemu razvoju Slovenije z namenom hitrejšega doseganja rezultatov povprečja v Evropski uniji. Predlog poroštva Republike Slovenije za obveznosti družbe 2TDK iz naslova kreditov in dolžniških vrednostnih papirjev, najetih oziroma izdanih za financiranje izgradnje drugega tira železniške proge Divača–Koper, in za obveznosti družbe Dars iz naslova kreditov in dolžniških vrednostnih papirjev, najetih oziroma izdanih za financiranje izgradnje dela 3. razvojne osi, v Poslanski skupini Liste Marjana Šarca podpiramo.
Hvala, gospod poslanec za predstavitev stališča vaše poslanske skupine. Sedaj pa imate besedo gospod Jani Prednik, Poslanska skupina SD. Izvolite.
Spoštovani predsednik, ministrica z ekipo, kolegice in kolegi! Danes bomo odločali o pomembnem zakonu, ki bo Sloveniji omogočil infrastrukturni razvojni in gospodarski napredek. Vlada nam je končno po letih in letih, desetletjih čakanja na poslanske klopi prinesla tako imenovani poroštveni zakon za izgradnjo 3. razvojne osi in izgradnjo drugega tira železniške proge Divača–Koper. Osrednji cilj zakonskega predloga je, da se omogoči zagotovitev vseh potrebnih virov sredstev, ki so predpogoj za izvedbo projekta drugega tira in projekta 3. razvojne osi. Če bo današnji predlog zakona deležen zadostne podpore, bo na podlagi zakona Republika Slovenija kreditojemalcem ali kupcem dolžniških vrednostnih papirjev jamčila izpolnitev obveznosti za obe družbi, ki bosta vodili izgradnjo omenjenih projektov. Tako bo družbama omogočeno zagotoviti vire financiranja iz naslova zadolževanja v obliki kreditov ali izdaje dolžniških vrednostnih papirjev v višini, ki je opredeljena zakonsko. S tem, ko bo družbama omogočeno zagotavljanje virov financiranja, bo omogočeno tekoče izvajanje obeh projektov. Oba omenjena projekta imata velik gospodarski in razvojni potencial za našo državo. V Sloveniji že dolgo časa govorimo o gospodarskem in infrastrukturnem preboju, ki nas bo postavil ob bok ostalim državam, a smo do sedaj v tej smeri naredili bore malo oziroma skoraj nič. Socialni demokrati smo projekta drugi tir Divača–Koper in 3. razvojno os vedno prepoznavali kot strateško pomembna projekta in se vse skozi zavzemali za to, da bi se aktivnosti za začetek gradnje obeh projektov začele čim prej. Oba projekta vidimo v širšem in trajnostnem razvojnem kontekstu. Posodobljena železniška infrastruktura bo prinesla nove povezave s pomembnimi trgovskimi partnerji v Evropi, a le ob začasni podpori prepotrebne cestne infrastrukture, ki se mora zgraditi v najkrajšem možnem času. Naj nas vse še enkrat spomnim, da je celotna 3. razvojna os od nekdaj mišljena od avstrijske pa vse do hrvaške meje. Za izgradnjo celotne trase se bomo Socialni demokrati trudili tudi v prihodnje, ker razumemo razvojne potrebe tako v Beli krajini kot tudi na Koroškem. S podporo današnjemu zakonu, katerega predlagateljica je Vlada, bomo omogočili, da bosta drugi tir Divača–Koper in 3. razvojna os dobila zeleno luč za začetek gradnje. Kot sem tekom stališča že omenil, smo Socialni demokrati obema projektoma izrazili podporo že dolgo nazaj, današnji predlog zakona pa bomo v celoti podprli.
Hvala, gospod poslanec za vaše stališče. Preden pridemo na predstavitev stališč poslank in poslancev, dajem besedo gospe ministrici. Izvolite.
Najlepša hvala. Ker je bilo v uvodu nekaj manj časa, bi želela podati neko dodatno obrazložitev in odgovoriti na stvari, ki so bile zdaj izpostavljene. Čeprav sem mislila na koncu, bom kar na začetku, ne vem, o bedakih in konjih lahko kje drugje razpravljamo, ampak gospod Jelinčič je verjetno edini v tem parlamentu, ki dobro ve, kaj se zgodi, če poslanci določene stranke bašejo denar v svoje žepe, ker mislim, da je bil edini predsednik stranke, ki je imela poslanca v zaporu, obsojenega za to, ker je basal žepe. Tako da vem, več kot očitno razume, kaj pomeni basati žepe in kaj se na koncu zgodi. Verjetno zato tudi takšno njegovo izvajanje. Kar se tiče tako imenovanega poroštvenega Junckerjevega sklada. Pogoj za pridobitev poroštva je sodelovanje zasebnega kapitala. Tega v projektu Divača–Koper ni bilo nikoli. Madžarska država ni zasebni partner. Se pravi, da nikoli pri tem projektu ni bilo najmanjše možnosti dobiti poroštva iz Junkerjeva sklada. To je dejstvo. Drugo, udeležba Madžarske. Verjetno se dobro spomnite, da je stranka SMC bila edina v prejšnji sestavi Državnega zbora, ki je na nek način priprla, da ne bom rekla čisto odprla, vrata sodelovanju Madžarske v tem projektu. Bila je edina stranka. Če bi želeli s tem madžarskim projektom nadaljevati, bi bilo treba najprej najti neko širšo politično možnost, da se to naredi, ker gre v tem primeru za meddržavno pogodbo, ki jo mora potrditi tudi Državni zbor. Še enkrat, enkrat je to bilo testirano v Državnem zboru, takšne volje ni bilo. Drugo. Pogoji, ki jih je ena vlada pred nami obljubila Madžarski, so za mene kot ministrico in tudi kot predsednico koalicijske stranke nesprejemljivi. Zakaj? Obljubljen donos madžarski državi za 200 milijonov evrov, je bil 2,8 %. To pomeni na 200 milijonov 5,6 milijona letno. V 45 letih – veste, koliko to pomeni? 252 milijonov. To bi bil samo donos. Na koncu bi tistih 200 milijon kapitala Madžarski tudi vrnili. Madžarska ni bila pripravljena nič drugega, kot nam dati eno zelo drago posojilo. In pod takim predlogom mojega podpisa ne boste videli. Njihova zahteva je tudi bila, da se jim zagotovi 50 tisoč kvadratnih metrov zemljišča pri Luki Koper. Tisti, ki vsaj malo poznate razmere v pristanišču, razmere v Luki Koper, približno veste, kaj pomeni 50 tisoč kvadratnih metrov za Luko Koper. Že Luka Koper ima premalo zemljišča za vse, kar bi bilo v luki treba narediti, zato zdaj Ministrstvo za infrastrukturo pospešeno konsolidira zemljišča znotraj državnega prostorskega načrta, da bomo omogočili Luki Koper normalen razvoj. Ob tem odstopiti 50 tisoč kvadratnih metrov Madžarski, ne da bi vedeli, kaj bo tam gor končalo, tudi pod to se jaz kot ministrica za infrastrukturo ne podpišem. In tretja zahteva, da se del razpisov izvede na Madžarskem. Zakaj, če imamo skupna evropska pravila, ne vem. Ampak tudi to je bil del dogovora, ki so se ga šli z Madžarsko. Za mene so vsi ti pogoji nesprejemljivi. Jaz sem več kot jasno povedala Vladi in koaliciji, da na takšne stvari kot ministrica za infrastrukturo ne bom pristala. Prvič, ker je projekt brez Madžarov dokazano cenejši, to je prva stvar. In drugo, ker sem prepričana, da država mora, mora in tudi Slovenija to lahko, infrastrukturo gradi sama. Kako se bo zgodba Madžarske v Trstu končala, budno spremljajte. Jaz mislim, da zelo podobno kot v naši državi. To, da imamo dostop do morja, je naša velika strateška prednost in ni nam je treba deliti z nikomer. Nadalje se mi postavlja vprašanje, zakaj se je prejšnja vlada pogovarjala samo z Madžari, zakaj ne tudi z ostalimi zalednimi državami. Če že kdo še vedno misli, da je treba državno infrastrukturo graditi z nekimi partnerji, ker sami niso sposobni, potem bi se bilo treba pogovarjati verjetno tudi z ostalimi. In če 27 kilometrov proge slovenska država ni sposobna zgraditi sama, jaz mislim, da se lahko vprašamo, kaj je z našo državo narobe. Če že iščemo partnerje, potem jih poiščimo za celotno pot – od morja do meje na severu oziroma zahodu. Tako bi lahko govorili o strateških partnerstvih, ne pa za borih 27 kilometrov pod pogoji, ki sem jih prej povedala. To, kar govorim, izhaja iz dokumentov, ki sem jih, ko sem prevzela ministrstvo, tudi javno razkrila. Prej so bili vsi tajni, skriti. Kar se tiče dveh projektov v enem zakonu, bom rekla, da to prej kot zakriva, daje večjo transparentnost. Ker konec koncev imate poslanci na enem mestu vse podatke o poroštvih za infrastrukturne projekte. Tudi kvota, ki je določena v zakonu o izvrševanju proračuna, ni razdeljena na cestno, železniško in še ne vem kakšne druge projekte, ampak je tudi tisti znesek eden. Ustava določa, da je za poroštvo potreben zakon. Če ga boste poslanci potrdili, ga bomo imeli. Če ga poslanci, poslanke, ki ste zakonodajalci, ne boste potrdili, ga pač ne bomo imeli. Jaz sem dolžna opozoriti, kaj se zgodi, če poroštva za en ali drug projekt ne bi bilo. Dejstvo je, da zadolževanje s poroštvom bistveno zniža ceno zadolževanja. Tudi to sem pokazala s številkami. Po ocenah strokovnjakov so od 2 do 3 % nižji stroški letno. In če sem konservativna in grem na 2 %, to pomeni 8,4 milijona evrov letno. V 20 in 30 letih si lahko sami izračunate, kaj to pomeni. Evropska investicijska banka je kot pogoj za sodelovanje v projektu Divača–Koper postavila poroštvo države. Se pravi, brez poroštva ni zraven Evropske investicijske banke, ki v vsakem primeru projektu daje neko dodano vrednost, ker tudi drugi morebitni kreditodajalci na projekt gledajo drugače. Tretja stvar, ki jo želim posebej poudariti, je, da je finančna konstrukcija tako za drugi tir Divača–Koper kot za 3. razvojno os, dele, ki so vključeni v poroštveni zakon, zaprta. V stališču smo prej slišali, da finančna konstrukcija za projekt Divača–Koper ni zaprta. Vse v celoti, 400 milijonov evrov kapitala je predvideno v načrtu razvojnih programov, kar pomeni v proračunu, in to ste tudi poslanci že ob rebalansu potrdili. Tisti, ki govorite drugače, krepko zavajate slovensko javnost. Res pa je, da smo se kot koalicija pogovarjali, da bi ostala možnost sodelovanja ostalih držav odprta. Jaz sem tudi ta koalicijski sporazum podpisala, dokler nisem ugotovila, kaj vse je nekdo pred menoj Madžarom obljubljal. Jasno povem, bom povedala koaliciji, jasno povem javno, pod takšnimi pogoji mojega podpisa ne bo, ker je to škoda za državo. Škoda. To, kar je bilo na mizi z Madžarsko, je dražje, je dražje, še enkrat poudarjam, je dražje, ker je bil obljubljen, dogovorjen na koncu ne, nek donos, ki je bistveno višji od sredstev, ki jih lahko dobimo na trgu. Ni res, da je Evropska investicijska banka pogojevala sodelovanje zaledne države. To smo vam dokazali, ker sedaj imamo možnost sodelovanja z Evropsko investicijsko banko. Če kdorkoli vidi dodano vrednost v tem, da v ta projekt vlečemo še katero od sosednjih držav, bo treba dati na mizo konkretne argumente in konkretne rešitve. Oba projekta sta ključna za razvoj naše države. Oba projekta sta pomembna z vidika geostrateškega položaja naše države. Oba projekta sta pomembna za ljudi, ker bosta oba izboljšala njihova življenja. Oba projekta sta pomembna za gospodarstvo, pa ne samo za tiste konce Slovenije, kjer se ti odseki oziroma ti projekti izvajajo, ampak za celotno državo. Zato sta tudi oba projekta združena v enem zakonu. Vsebinsko prav velike razlike ne bi bilo, ali bi bila pred vami dva zakona ali je en zakon. Jaz upam in si želim, da boste s svojimi glasovi danes in tudi v nadaljevanju omogočili, da se ta dva projekta transparentno peljeta naprej. Kot sem že uvodoma omenila, še nikoli do danes poroštveni zakon ni bil tako natančen. Primerjava s projektom TEŠ 6 je popolnoma neumestna. Marsikaj je tam šlo narobe, ampak pošteno je pa vseeno treba povedati, da tudi pri TEŠ 6 za niti en sam evro garancija še ni bila unovčena, če damo na stran vse slabe stvari, ki so se pri tistem projektu gradile. Zato je pomembno, da so investicijski programi sprejeti, zato je pomembno, da znamo tako rekoč do evra natančno povedati za projekt Divača–Koper in za odseke 3. razvojne osi, koliko bodo stali. Prej je bilo navrženo kar tako med vrsticami, kako bo to najdražji odsek kadarkoli. Bom še ta podatek povedala. Za odsek avtoceste Vranjsko–Blagovica je po investicijskem programu bila ocenjena vrednost 36 milijonov na kilometer, na koncu se je zgodila 34 milijonov na kilometer. 3. razvojna os, odsek Velenje–Slovenj Gradec je ocenjena vrednost 33 milijonov evrov. In to naj bi bil najdražji odsek znotraj te 3. razvojne osi. S številkami je treba biti natančen, ne metati, kar tako sem in tja pa zavajati javnosti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Zvonko Černač, pripravi naj se Željko Cigler. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem prisotnim! Po tistem, kar smo slišali v stališčih poslanskih skupin danes, ni nobene bojazni, da ta zakon ne bi dobil danes zelene luči in šel v nadaljnjo zakonodajno proceduro. Naj pa še enkrat povem, da v Slovenski demokratski stranki ne bomo pristali, da je projekt 3. razvojne osi, kjer beležimo široko politično soglasje pa tudi vsebinsko soglasje v tistem delu, na kar se ta zakon naša, se pravi na odsek Velenje–Slovenj Gradec in na južnem mestu od Novega mesta do Osredka, da bi bil torej ta del talec 27 kilometrov enotirne proge. Zato bomo v nadaljevanju z amandmaji poskušali ta zakon spraviti v normalne okvire. Vlada je ta zakon o poroštvu za 27 kilometrov enotirne železniške proge in za del 3. razvojne osi na delu med Velenjem in Slovenj Gradcem in za del južnega kraka med Novim mestom in Osredkom vložila 10. oktobra letos. Istega dne ste koalicijski poslanci, torej stranke, ki ste to vlado postavile, Liste Marjana Šarca, Socialnih demokratov, Stranke modernega centra, Stranke Alenke Bratušek in Desus, vložile zahtevo za splošno razpravo. Postavlja se vprašanje, zakaj je bila ta zahteva vložena. Gre za tehnični zakon, vi sestavljate to vlado. V preteklosti se še ni zgodilo, da bi bila taka zahteva vložena. Poslovnik pravi, da se v splošni razpravi razpravlja o razlogih, ki zahtevajo sprejetje zakona, ter o načelih, ciljih in poglavitnih rešitvah predloga zakona. Danes smo poslušali vse drugo, samo tega ne. Slišali smo sicer izjavo ministrice, da bo s tem zakonom to servisiranj,e se pravi ti krediti bodo cenejši. In to mi naj kar verjamemo?! Pri čemer imamo po copy-paste metodi v tem zakonu enake tarifne pribitke, kot smo jih imeli v zakonih, ko niso bile razmere na finančnih trgih takšne, kot so danes. Tako da najmanj, kar bi morali slišati v tej razpravi danes, je, kaj ta zakon v enem in drugem projektu pomeni, se pravi, za koliko v celotni dobi odplačevanja bo državo ta investicija ena in druga manj stala, kot bi jo stala v primeru, da tega zakona ne bi sprejeli. Mi smo v preteklosti imeli številne poroštvene zakone. Jaz sem pogledal za tri mandate nazaj in o nobenem od teh zakonov ni bilo splošne razprave. Nobenem. V treh mandatih, od leta 2008 dalje, nobene razprave. Sploh pa ni bilo splošne razprave, ki bi jo zahtevala koalicija, ker je to popolnoma nepotrebna faza. Če koalicija nekaj predlaga, imate večino, torej lahko izglasujete, gre za tehnični zakon. Zakaj še en mesec nepotrebnega zamika pri projektu, ki, kot slišimo, je prioriteten, kar se tiče 3. razvojne osi, pa tudi za 27 kilometrov enotirne proge? Nekateri menite, da je to strateški projekt za Republiko Slovenijo, od katerega je odvisna celotna logistika. Nekateri menimo drugače. In najmanj, kar bi pričakovali, če je že prišel zakon za eno in za drugo, da bi se nanašal na celotno modernizacijo železniškega omrežja, ne pa na 27 kilometrov enotirne proge. Ampak s tem je samo še en mesec dodatnega nepotrebnega prostega teka. Jaz sem danes pričakoval v stališčih koalicijskih poslanskih skupin, da bomo slišali, da se nekaj iskri glede teh pogojev za poroštvo, pa nič od tega ni bilo slišati. Vsi ste enotni in predlagate razpravo o tem. Razumljivo je, če opozicija nekaj takega predlaga. Mi smo predlagali nedolgo tega nazaj splošno razpravo o noveli Zakona o prevozih v cestnem prometu. Navedli smo na eni strani in pol, zakaj to splošno razpravo predlagamo. Rezultat te splošne razprave je, da bodo imeli upokojenci drugo leto od 1. julija gratis javne prevoze v medkrajevnem potniškem prometu. To je bila splošna razprava, kjer se je razpravljalo o ciljih, načelih itn. Bilo je ugotovljeno, najprej je povedala ministrica, da bo to itak s podzakonskim aktom urejeno, na koncu se je ugotovilo, da je verjetno formalno to sporno, predvsem pa je pravno bistveno bolj obvezujoče, če je to urejeno v zakonu, ker vlada danes je, jutri je lahko več ni. In naslednja vlada, ki pride za to vlado, tisto, kar ima v zakonih kot obvezo, mora izvajati. Tisto, kar pa reče neka ministrica ali pa nek predsednik, ki se itak 95 % zlaže, pa nima nobene teže. Zato je bila pomembna ta splošna razprava. Tukaj pa ne vidim nekega pametnega razloga, če želite, da se ta projekt v tem delu, ki ni sporen za nikogar, tudi v tistem delu, kjer se bo izvajal, ne, med Velenjem in Slovenj Gradcem, začne čim prej graditi. Potem je ta postopek tukaj nepotreben. Je pa, moram reči, umazan tako s strani ministrice kot s strani vlade, da je strpala v en zakon dva projekta, za katera se ve, da eden od teh pa ne uživa splošne podpore, ker je napačno zasnovan, ker je predimenzioniran, ker je predrag, ker ne bo rešil popolnoma ničesar in ne bo zgrajen do leta 2025, kot ste napovedali v invest programu, za katerega je ministrica rekla ne dolgo tega nazaj, da stoji in pije vodo. Lepo vas prosim! Do 2025 še izvajalcev ne boste izbrali. Če se je še pri eni Glinščici zapletlo, kjer je bil projekt vreden nekaj milijonov evrov. Kdo tukaj zavaja in koga zavajate? Zakaj na tak način z nekim nedostojnim pristopom prihajate v ta parlament? Če bi se na koncu slučajno zgodilo, da ta zakon ne bo spremenjen, da bo ostal v taki obliki in bo padel, za to ne bo odgovorna Slovenska demokratska stranka in ne opozicija. Odgovorni boste vi, vlada , ki ste tak način in tak postopek predlagali. Nobeden od zakonov doslej, ki je govoril o poroštvih, ni bil predlagan na tak način. Nobeden. Gre za dva popolnoma različna pravna subjekta, Dars in 2TDK. Gre za Dars, kjer poroštvo niti ni potrebno. Dars lahko brez problema dobi na finančnih trgih kredite pod izjemno ugodnimi pogoji. Seveda s poroštvom države še z malo bolj ugodnimi pogoji. In na drugi strani imamo 2TDK, kjer ni variante, da dobi kredite. Tudi sama ministrica je povedala, da Investicijska banka zahteva državno poroštvo. Torej vsaj kar se tega dela tiče, je ta projekt 27 kilometrov enotirne proge preko 2TDK voden v popolnoma identični situaciji, kot je bil TEŠ 6. Tudi tam je EIB zahtevala poroštvo države, drugače kredita ne bi bilo. Torej sta to dva popolnoma različna projekta v enem zakonu. Zakaj? Poglejte, če ne boste glasovali za, to je razmišljanje ministrice, podlo moram reči, potem ste proti 3. razvojni osi. Ali res?! Ali res?! Mi smo imeli v mandatu 2008–2011 največ poroštvenih zakonov. Mislim, da jih je bilo pet. Imeli smo v primeru Darsa celo dva poroštvena zakona, ki sta se nanašala ne na konkreten projekt, ampak na nacionalni program izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji, kar bi bilo tudi v tem primeru smiselno. Če se gre vlada neko celovito prometno politiko in strategijo, še posebej po tistem, ko imamo v tem parlamentu sprejeto Resolucijo o nacionalnem programu razvoja prometa sprejeto, leto 2016, bi bilo prav, da se veže poroštveni zakon potem na celotne projekte, ki se nanašajo na nekem območju. Niti tega ni, ampak pustimo to ob strani. Imeli smo Zakon o soglasju in poroštvu za obveznosti Dars, v višini nekaj manj kot 300 milijonov evrov. Potem smo imeli drug zakon, ponovno za Dars, nekaj čez 300 milijonov evrov. Potem smo imeli zakon za obveznosti slovenske odškodninske družbe, potem za javni sklad za regionalni razvoj in razvoj podeželja in še en zakon za obveznosti slovenske odškodninske družbe in zakon o poroštvu Republike Slovenije za zagotavljanje finančne stabilnosti v evro območju. Nobeden od teh zakonov ni bil povezan. Še tisti, ki se je nanašal na Dars, sta bila predlagana dva zakona za različne projekte. Pa bi bil lahko samo en zakon. Potem smo imeli v naslednjem mandatu zakon o poroštvu za eko- sklad in v prejšnjem mandatu, 2015, zakon o poroštvu za Dars za refinanciranje v višini ca 2,6 milijarde evrov, kjer se je zagotovilo cenejše vire financiranja, kot so bili prej. Nikoli doslej, tudi če gremo gledat druge zakone. V mojem prvem mandatu je bil sprejet zakon o poroštvu za kredite za investicije Univerze na Primorskem. Vlada je pred letom 2004, pred prvo Janševo vlado je leta 2003 sprejela zakon, da se ustanovi tretja univerza na Primorskem, ni pa istočasno sprejela zakona, ki bi omogočal pogoje za njeno delovanje. Tako kot je bilo to sprejeto za ljubljansko in mariborsko univerzo v preteklosti. Potem je bil v letu 2005 sprejet zakon, ki smo ga predlagali poslanci, soglasno je bil sprejet, in prva Janševa vlada ga je tudi takrat podprla, ki je omogočil, da se je Univerza na Primorskem lahko začela razvijati, graditi, usposabljati prostore in tako naprej, da je sploh lahko začela izvajati dejavnost. Ampak je bil zakon za posamezen pravni subjekt in ne za dva ali več pravnih subjektov. In je bil zakon z določenim namenom. Tako bi moralo biti tudi tukaj. Ministrica bi morala vložiti dva ločena zakona, ker se ta materija nanaša na popolnoma ločena pravna subjekta, v enem primeru gre za subjekt Dars, ki lahko dobi ta posojila pod bistveno bolj ugodnimi pogoji, v drugem primeru gre za družbo 2TDK, ki je sploh ne bi smelo biti, kajti ta družba 2TDK je bila ustanovljena takrat, ko je bilo rečeno, da bo pri projektu sodelovala tudi ena sosednja država, konkretno Madžarska, in da bo pri projektu sodeloval tudi zasebni kapital. Nič od tega ni bilo izpolnjenega. Mimogrede, ni bila samo SMC tista, ki ni nasprotovala temu, da katera zaledna država sodeluje, v Slovenski demokratski stranki nikoli nismo imeli s tem problema, smo pa povedali, da mora biti takšno sodelovanje vsaj pod enakimi pogoji, kot bi sicer lahko najemali posojila za tako investicijo, da pogoji ne smejo bit slabši. Istočasno smo povedali, da če ne bo drobnega teksta, nihče ne bo pristopil k temu projektu. In očitno je nek drobni tekst obstajal, zaradi tega se zadeva potem ni nadaljevala. Ampak to nas vse oddaljuje zdaj od teme. Mi govorimo o tem, da je treba za investicijo, ki je praktično pred izvedbo, torej za en del severnega dela in en del južnega dela 3. razvojne osi sprejeti poroštveni zakon, da bodo viri financiranja cenejši, kot bi sicer lahko bili, in do dokončne obravnave zakona pričakujemo natančne izračune, kaj to pomeni, da bomo vedeli, o čem se pravzaprav pogovarjamo. Treba je tudi povedati, da je prva Janševa vlada projekt 3. razvojne osi v celoti – v severnem, južnem in osrednjem delu umestila kot ne samo enega izmed prioritetnih, ampak kot prioritetni projekt nadaljnjega razvoja prometne infrastrukture. In ta usmeritev se je nadaljevala tudi v drugi Janševi vladi. Danes je bilo že povedano, da je bil državni prostorski načrt za južni del, ne samo za ta del, ki je zdaj v zakonu, od Novega mesta do Osredka, pač pa za celotno traso do priključka Maline, sprejet decembra 2012. Zdaj smo pa leta 2019. Državni prostorski načrt za odsek med Velenjem in Slovenj Gradcem pa je bil sprejet leta 2013. Po tej logiki, spoštovani, če bo šlo tako naprej, glede na to, da je bil državni prostorski načrt, ki je sporen, ker razdvaja ljudi na določen območju, med Šentrupertom in Velenjem, sprejet leta 2017, se pravi, da boste prišli s poroštvenim zakonom, katera vlada takrat že bo, ne vemo, tam enkrat leta 2024 ali leta 2025 ali kaj? Kdaj bodo Korošci dobili povezavo? Enkrat leta 2040 ali pa 2050 po tej dinamiki. Te datume sem navedel zaradi tega, ker je potem dejansko toliko let trajalo. Od leta 2012, zdaj smo leta 2019, sprejemamo komaj poroštveni zakon, zato da se lahko ta investicija začne. Jaz sem zadnjič povedal, glede na to, koliko časa gradimo posamezne odseke, ko smo leta 2012 obeležili na eni skromni slovesnosti 40-letnico izgradnje prvega avtocestnega odseka med Vrhniko in Postojno, ki je bil zgrajen leta 1972, to ni bil prvi odsek samo v Sloveniji, ampak v celotni takratni bivši državi, smo pogledali dokumentacijo in smo ugotovili, da je bilo teh 36 kilometrov avtoceste zgrajenih v 22 mesecih. V 22 mesecih. Ob takratnem stanju mehanizacije, znanja, če želite, in vsega ostalega. Kje je torej zdaj problem, da ni mogoče graditi hitreje in bolj racionalno? Takrat so ta odsek gradila tri različna podjetja, na treh različnih koncih so se lotili in zadeva je bila izpeljana. Verjetno bi tudi v teh časih veljalo kaj podobnega sprejeti, ker bi tudi manj možnosti bilo za to, da bi se nekateri počutili ogrožene v svojih interesih in ne bi bilo toliko revizijskih zahtevkov. Če bi vsaj ravnali pametno in gospodarno in racionalno. Jaz verjamem, da se da to traso, o kateri danes govorimo, med Velenjem in Slovenj Gradcem zgraditi v 22 mesecih. Ker je bistveno krajša od 36 kilometrov. Mislim, da govorimo o 17,5 kilometra pa še 1,9 kilometra navezovalne ceste. Torej ni nobenega razloga, da ne bi bila zgrajena v 20 mesecih ali pa še hitreje s pravilnim pristopom. Na tak način, kot se pa zdaj tudi ta vlada loteva stvari, ko posiljuje en projekt, ki ni za nikogar sporen, torej 3. razvojna os, v tem delu, o katerem govorimo danes, z drugim projektom – 27 kilometrov enotirne železniške proge, pa ne bomo prišli daleč, ker se bo ogromno časa, energije in razprav izgubilo v prazno. V zakonu imamo napisano, da lahko stroški znašajo največ 0,5 % vrednosti glavnice. Isto piše v zakonih, ki so bili sprejemani ob poroštvu pet let, deset let nazaj. A se niso razmere na teh trgih bistveno spremenile? Veste, koliko je 0,5 % vrednosti pri teh zneskih, o katerih govorimo danes? To je pri vsakem od obeh projektov cca 2 milijona evrov stroškov za papirologijo in vse ostalo. Tukaj nekaj ni okej. Tukaj bo treba ta zakon spremeniti in amandmirati. Če je v čem korist te razprave danes, je v tem, da se te stvari preverijo in da se glede na razmere, ki danes veljajo na teh finančnih trgih, ta zakon ustrezno spremeni z amandmaji. Mi pričakujemo, da se bo tudi ta del spremenil in da se bo to zgodilo. Nekaj podobnega velja za stroške v primeru, da bi prišlo do izdaje dolžniških vrednostnih papirjev, kjer je celo en procent vrednosti. Razumemo, da je v takih primerih procent višji – ampak en procent? Lepo vas prosim! Pri obeh investicijah je to 8 milijonov evrov. Za obresti piše, da morajo biti primerljive kreditom z državnim poroštvom. Tudi tega ne razumemo. Primerljive kreditom z državnim poroštvom. Katerim? Tistim, ki jih daje Evropska investicijska banka, ali tistim, ki jih dajo komercialne banke? Tistim, ki so bili najeti pred desetimi leti, ki so petkrat višji kot tisti, ki jih lahko najamemo danes, ali kateri? Katerim kreditom? Trenutno so obrestne mere, in tudi projekcija je še za nekaj časa naprej, drugačne, kot so bile pred letom, dvema, petimi, desetimi, če želite. V zakonu pa je dikcija, da obresti morajo biti primerljive kreditom z državnim poroštvom. Ministrica se pohvali z briljantno vsebino tega zakona. Če ne bi šlo za projekt, ki je tik pred izvajanjem, bi bilo treba zakon zavrniti in ga na novo napisati, ampak jaz mislim, da so tu vse stvari, ki jih je treba v tej proceduri z amandmajem popraviti. In se jih da popraviti v relativno kratkem času. V Slovenski demokratski stranki bomo, tako kot je bilo povedano že v stališču poslanske skupine, danes podprli nadaljnjo obravnavo tega zakona, ker menimo, da je treba zakon v delu, ki se nanaša na 3. razvojno os, zakon govori samo o odseku Velenje–Slovenj Gradec in o enem delu odseka na južni osi med Novim mestom in Osredkom, sprejeti, in to čim prej sprejeti ter omogočiti, da se te aktivnosti in investicija nadaljuje. Bomo pa v nadaljnji proceduri predlagali izločitev v delu zakona, ki se nanaša na 27 kilometrov enotirne proge. Razloge sem že navedel. V obravnavi tega amandmaja bodo navedeni še številni drugi razlogi, ki govorijo o tem, da je treba glede tega sprejeti poseben zakona. Če že nismo prišli v dobrem letu dni do tega, da se 2TDK ukine in da se investicija prenese v izvajanje eni od gospodarskih družb, ki je v 100-odstotni lasti države, govorim o eni od družb v okviru Slovenskih železnic ali katerikoli drugi zaradi mene, kar nekaj jih je, ki bi bila sposobna te investicije peljati, potem je najmanj, kar je treba, glede tega poroštva sprejeti poseben zakon. Prvič, ker gre za popolnoma drugačno naravo investicije, ker gre za to, da je v tem primeru kredit Evropske investicijske banke in teh stvari, mislim, da ni dobro in ni treba mešati. Tako da še enkrat povem, da je nadaljnja podpora odvisna od tega, ali bo ministrica in ali bo vlada tukaj ravnala razumno in sledila temu, kar je bilo izraženo tudi v stališčih nekaterih drugi poslanskih skupin, da mora biti poroštveni zakon posebej za 3. razvojno os in posebej za 27 kilometrov enotirne proge oziroma jaz mislim, da je to napačno, da se išče poroštvo samo za 27 kilometrov enotirne proge. Vlada in ministrica bi morali priti s celovitim konceptom modernizacije železniškega omrežja, kjer je bistveno večje ozko grlo od teh 27 kilometrov vozlišče okrog Ljubljane in v Ljubljani sami in še na nekaterih odsekih tega izredno prometnega koridorja, in s konceptom, do kdaj bo ta proga v celoti modernizirana in prenovljena, da bo omogočila normalno pretočnost tovora. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Željko Cigler, pripravi naj se Vojko Starović. Izvolite.
Hvala. Spoštovanji, današnji poroštveni zakon, ki govori o dveh pomembnih nacionalnih projektih, ima po moje dva problema. Najprej je vsebina in drugič podatki, ki nam jih Ministrstvo za infrastrukturo dobavlja oziroma nas z njimi seznanja. Kar se vsebine tiče, bi rad rekel, da vsa razmišljanja, tako nas poslancev kot tudi stroke ali pa lokalnih skupnosti, državljanov, ki govorijo o cenejši, drugačni, racionalnejši, prometno učinkovitejši varianti povezave na 3. razvojni osi od A1 do Velenja in potem do Slovenj Gradca, so preprosto in enostavno zavrnjena. Tu se ministrstvo vkoplje in na dialog ne pristaja oziroma če o tem diskutiraš, si označen za demagoga, da trosiš laži, da potvarjaš dejstva. To ni prav. Izvršilna oblast mora obravnavati vse vsebinske predloge, pomisleke in kritike in jih vključevati sproti v projekte, za katere je odgovorna. Kar se tiče podatkov, ki nam jih dozira Ministrstvo za infrastrukturo. Tri stvari bom izpostavil, kar sem že rekel zadnjič, pa sem bil z visokimi decibeli deležen odgovora spoštovane gospe ministrice. Vsebinsko mi ni odgovarjala. Prvič. 18. 7. 2019 so dali v medije informacijo, da je Ministrstvo za infrastrukturo potrdilo investicijski program za odsek hitre ceste Velenje–Slovenj Gradec, ki je vreden 674,7 milijona evrov. Podatkov glede strukture tega poslanci nismo dobili. Drugič. 18. 8. na Komisiji za nadzor javnih financ je sama ministrica – lahko preberete v magnetogramu – ocenila, da je trasa F6 vredna 616 milijonov evrov. Trasa F6 je samo od A1 do Velenja. Tretjič, 10. 10. so nam zahtevo Komisije za nadzor javnih financ poslali specifikacije številk, ki jih je ministrica podala na Komisiji za nadzor javnih financ. Specifikacija teh številk je bila študija variant, narejena v letu 2008. Nič o tem, kaj se je vmes dogajalo, niti to, da se je spremenil Zakon o urejanju prostora, da se je sprejela strategija in resolucija o razvoju prometa do leta 2030 v Sloveniji, ki določene stvari izpostavlja, da se novih koridorjev ne bo odprlo, da posodabljamo obstoječe ceste in jih nadgrajujemo – to, kar je prej kolegica Violeta povedala, kako bi morali to zadevo proti Koroški rešiti –, vse to se daje na stran. In še nekaj je tukaj zanimivo. Ko smo še enkrat preštudirali študijo variant, smo ugotovili, da ta študija variant traso med A1 in Velenjem po F6 obravnava kot dosti cenejšo kot tisto, ki gre od Šentruperta proti Velenju, in sicer za 112 milijonov, čeprav so v traso F6 – in tukaj mislim, da je tudi odgovor, zakaj je tako podražena – vključili na ministrstvu mestno navezovalno cesto v Velenju s tremi predori proti industrijski coni Velenje. Naprej, v dopisu, ki ga je 10. oktobra ministrstvo zraven teh študij iz leta 2008 dalo, je tudi napisalo Ministrstvo za infrastrukturo, da trasi od A1 do Velenja F22 in F6 sta sicer različni, medtem ko pa od Velenja do Slovenj Gradca potekata po isti varianti. Oprostite, to ni res, tukaj gre za grobo zavajanje javnosti in dajanje napačnih podatkov. Od Velenja do Slovenj Gradca gresta vzhodna in zahodna trasa. Zahodna, ki se nadaljuje od Šentrupert–Velenje–Slovenj Gradec in gre po Velunjskem grabnu, za katerega nas je pred kratkim en občan opozoril, da je sprožil upravni in ustavni spor, ker v uredbi v državnem prostorskem načrtu ni vsebovana ena od parcel. Na drugi strani je pa vzhodna varianta, ki gre mimo Mislinje, gre čez Hudo luknjo, se izogne Velenju in je tudi bistveno dražja. Če se bo zgradila zahodna trasa Velenje–Slovenj Gradec, bo praktično 70 % prometa ostalo na stari cesti skozi Hudo luknjo. Glede efekta ne bo doseženo tisto, kar se je želelo. Skratka, vladna izbrana trasa ni bistveno dražja, ampak ne rešuje tistega, kar obljublja. Moram pa reči, da je za mene presenetljivo, da Koroški tako naklonjena Slovenska demokratska stranka to zamolči in ne opazi. Prosim, poglejte. Nadalje bi pa rekel še tole. Ali je ta trditev v dopisu o enakem poteku povezave namerno zavajanje s strani ministrstva ali pa je posledica nepoznavanja; naj vsak sam presodi. Ne more pa biti pomota, ker se ta trditev in še nekatere druge, ki sem jih prej omenjal, ponavljajo v govorih in nastopih ministrice in njenih sodelavcev. Vsekakor pa je trditev neskladna – kot tudi prejšnje, ki sem jo omenil – z dokumenti in je zahteva za njeno razjasnitev upravičena. Ker enako bi rekel še tole, da glede na 596 milijonov evrov ocenjena vrednost prvotne trase F2 od Šentruperta do Slovenj Gradca po zahodni trasi namreč ni verjetno, da bi bila enaka vrednosti kasneje optimizirane trase F22, ki gre v pobočje Gore Oljke. Zaradi svoje zahtevnosti je njena cena sigurno bistveno višja. Zato je za današnje stanje, preverjanje in odločanje o tem zakonu, ki govori o financah, ki so potrebne za ta del 3. razvojne osi, ključna sedanja ocena vrednosti, ne tista, ki je bila navedena v študiji variant v letu 2008. In moram reči, da za ta poroštveni zakon dobivamo med seboj neskladna pojasnila in podatke, ki sem jih opisoval zdajle. Kljub nekonsistentnosti informacij s strani izvršilne oblasti – vlade je iz njihovih informacij razvidno, da izvršilna oblast ignorira primerjavo očitno boljših variant za doseganje ciljev ter sprejema predrage rešitve in odločitve, ki so neskladne tudi s strateškimi dokumenti in veljavnimi predpisi. Prej sem omenil strategijo in resolucijo o razvoju prometa do leta 2030, Zakon urejanja prostora dve in tako naprej. Naj zaključim, predlagam, da v Državnem zboru sprejmemo sklep, da odložimo razpravo o tem zakonu za toliko časa, da se bomo imeli na podlagi predpisanih dokumentov možnost prepričati, da se je izvršilna oblast odločila na podlagi prepričljivih in konsistentnih gradiv, ter ko bo vlada prepričljivo utemeljila, da ni podlage za dvome v gradiva, ki nam jih daje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Vojko Starović. Pripravi naj se Samo Bevk. Izvolite.
Hvala za besedo. Tudi današnja razprava kaže na čas, ki ga živimo, na čas kar velikega nezaupanja, afer, podtikanj, ko se oziramo nazaj in ne gledamo naprej. To se mi kaže ob tem, ko zaganjamo dva silno pomembna projekta, da nam manjka vizije, ne vidimo. Jaz pravim, da smo bili dežela furmanov in to smo lahko tudi naprej. Dežela bogatih furmanov. Da me boste razumeli, če se ozremo nazaj v čas očetov naših dedov in njihovih dedov, prva akumulacija v Sloveniji je nastajala na podlagi prevozništva, kot rečemo na Štajerskem, na podlagi furmanstva, torej prevoza in vseh dejavnosti, ki so se ob strani razvijale, torej oskrbe. Kaj nas k temu vodi in kje imamo mi te prednosti? Rabimo jasno vizijo, tako, ki jo lahko primemo v roke in jo vidimo naprej. Mi pa ne vidimo našega položaja. Slovenija ima krasno geoprometno lego. Najbližjo luko imamo v osrednji Evropi, smo stičišče dveh svetov preko te luke, največjih dveh razvojnih svetov danes, to je Evropa in Pacifik, če govorim o Kitajski in pacifiških deželah. In ta povezava, svilena pot, ki se gradi in ki nastaja, je del, ki ga moramo izkoristiti, to je naša razvojna priložnost. Zato pravim – o vseh vzporednih dejavnostih, ki gredo zraven prometa, o terciaru govorim, zraven prometa gre tudi bančništvo, trgovina, finance; vse, kar hočete, gre zraven. Mi imamo tudi ljudi, ki se na vsa ta področja spoznajo, ker smo tudi v prejšnjem sistemu imeli tržni sistem in smo razvijali banke, vse, kar hočete, transport, da lahko to izkoriščamo tudi naprej. Ampak ne, ne, mi se oziramo nazaj, se kregamo, kako bomo tudi to porušili, namesto da bi rekli, da moramo zagnati zdaj ta dva, ki sta spredaj. Pa ne samo to, moramo tudi zagnati železniško infrastrukturo naprej, ne samo te, kot se lepo izraža, enotirne proge, o tem govorim. Hitro železnico moramo speljati skozi Slovenijo, narediti še dva hitra odseka, povezati, razviti, zato bomo tudi v prihodnje rabili en sklad ali zakon, ki bo omogočal gradnjo te infrastrukture, ki nam bo omogočala razvoj na celem spektru življenja. Če mi te lege, teh priložnosti ne izkoriščamo, pač ne izkoriščamo. Ni več napredka v svetu na primarni ravni, sekundariju – industriji, ampak je v terciaru. Tako geoprometno lego se izplača – in jo moramo – izkoristiti. Jaz bi pohvalil te poteze, ki so bile do zdaj narejene, kar je stalo na mrtvi točki, da gre naprej; pa gremo smelo naprej in podprimo to zadevo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Samo Bevk. Pripravi naj se mag. Branislav Rajić. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Naj že na začetku povem, da podpiram sprejetje zakona o poroštvu za najem kredita za drugi železniški tir Divača–Koper in dva odseka državne ceste 3. razvojne osi. Ko gledam nazaj in primerjam sago o drugem tiru in sago o 3. razvojni osi, se mi zdi skoraj neverjetno, kako smo v Sloveniji sploh bili sposobni zgraditi avtocestni križ, se pravi prvo in drugo razvojno os. Mi se že celo večnost ukvarjamo s tema dvema projektoma. Prvi se je v celoti spolitiziral, saj je bil celo predmet referenduma, glede 3. razvojne osi pa je nekdanji predsednik Vlade Republike Slovenije Janez Janša v svojem mandatu napovedal, da se bo prva lopata na 3. razvojni osi zasadila že jeseni leta 2008. Vendar v Sloveniji nimamo samo drugega tira in 3. razvojne osi. Obstaja cela vrsta območij in pokrajin, ki so prometno odmaknjene od avtocestnega in železniškega omrežja. Naj jih nekaj naštejem: Posočje, idrijsko-cerkljanska regija, Poljanska dolina, Kočevska, Brkini, Obsotelje, Kozjansko in tako naprej. Govorimo tudi o 3.a, 3.b in 4. razvojni osi, zato bi se rad na kratko ustavil pri 4. razvojni osi, še prej pa pri utemeljitvi obravnavanega zakona. Citiram: »V skoraj treh desetletjih je bilo sprejetih in izvedenih več državnih strateških aktov. Po izvedbi najosnovnejših avtocestnih projektov se je začel nov cikel razvoja prometnih povezav z novimi cestnimi povezavami, ki se kažejo kot nujno potrebne za ustrezno prometno povezanost Slovenije in za uravnotežen gospodarski razvoj. Na podlagi Strategije razvoja prometa v Republiki Sloveniji do leta 2030, ki jo je Vlada sprejela 29. julija 2015, je Državni zbor Republike Slovenije 22. novembra 2016 sprejel Resolucijo o nacionalnem programu razvoja prometa v Republiki Sloveniji za obdobje do leta 2030. Gre za dokument, ki predstavlja prehod od splošnih ukrepov, opredeljenih v strategiji, h konkretnim aktivnostim za njihovo pripravo in izvedbo.« Tu vlada oziroma pristojno ministrstvo citira dva strateška dokumenta, ki sta bila sprejeta v prejšnjem mandatu. Naj povem, da sta strategija in resolucija o prometni politiki do leta 2030 v nasprotju s prostorsko strategijo Republike Slovenije, ki je bila v Državnem zboru sprejeta 2004 in je še danes veljaven strateški dokument. Prostorska strategija Slovenije 4. razvojno os obravnava v obliki črke Y, od Robiča preko Tolmina do Želina, kjer se razcepi na cerkljansko-gorenjski krak in idrijsko-logaški krak 4. razvojne osi, kjer živi okrog 78 tisoč prebivalcev. Dokumenta, ki sta bila v Državnem zboru Republike Slovenije sprejeta leta 2015 in 2016, pa idrijsko-logaški krak v celoti črtata. To pa je v nasprotju z veljavno prostorsko strategijo Republike Slovenije. Zato pozivam Vlado Republike Slovenije, da začne pospešeno vlagati tudi na druga območja, ki so nujno potrebna za ustrezno prometno povezanost Republike Slovenije in uravnotežen gospodarski razvoj celotne države; ne pa samo, kot je danes v obravnavi, drugi železniški tir in 3. razvojno os. Naj pa še enkrat ponovim, kaj sem povedal na začetku, da bom kljub vsem danes izrečenim pomislekom ta zakon podprl v prvi obravnavi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branislav Rajić. Pripravi naj se dr. Franc Trček. Izvolite.
Hvala lepa. Dober dan vsem! Najprej bi rad povedal, da mnenja, ki ga je izrekel kolega Jelinčič kot mnenje poslanske skupine in v katerem omenja poslance kot kopico bedakov, ni za tolerirati. Bedaki se lahko počutimo samo takrat, če na take diskurze ne reagiramo. Ta zakon, ki ga imamo danes na mizi, seveda podpiram. Ne mislim, da je idealna rešitev, ampak je edina rešitev, ki je v tem trenutku na voljo, da bi to mrtvo zgodbo o drugem tiru do Luke Koper končno zagnali naprej. Poroštvo države ni dobra rešitev, ker se viša naš javni dolg. Vemo, da smo v preteklem mandatu končno uspeli za zelo zajetno procentualno stopnjo zmanjšati ta dolg, in nam ga po moje ni treba povečevati na novo: ampak je, kar je. Ne moremo samo nasprotovati rešitvam, ki so nam na poti. Ko gre za rešitve izgradnje in financiranja drugega tira, želim spomniti, da smo vseeno v Stranki modernega centra v prejšnjem mandatu ponudili boljšo rešitev brez zadolževanja in z vključitvijo zunanjega partnerja. Seveda interpretacije so drugačne, danes smo jih tudi slišali; ampak to, da imaš zunanjega partnerja, pomeni, da ti tudi Evropska skupnost pomaga v višji meri. Veliko več je pomembno to, da si zagotovimo stalnega odjemalca, stalnega uporabnika luke, na kar se v tem primeru sedaj ne more več računati oziroma ne moremo z zagotovostjo računati. Nekaj je še treba omeniti, da bi ljudje, ki poslušajo današnjo razpravo, vedeli – ministrica je omenila, da bi se Madžari vključili v ta projekt na način, kot smo zastavili v prejšnjem mandatu, da bi zahtevali 50 tisoč kvadratnih metrov zemljišča; in to je zelo veliko. Tu pa je mogoče dobro, da spomnim, da je 50 tisoč kvadratnih metrov zemljišča parcela, ki je 220 metrov široka in 220 metrov dolga. In če mislite imeti partnerja v upravljanju oziroma v uporabi Luke Koper, mislim, da najem tako majhne parcele res ne predstavlja omembe vrednega tveganja, ker tudi ne gre za odprodajo kopna, še manj pa morja. Zato je pomembno, da to povemo ljudem, da se ne bi zaradi tega odločali drugače. Mene pa tudi zanima, zakaj to podjetje 2TDK še naprej figurira, ker ni več vstopa tujega kapitala, kot vidimo, in tudi ni udejstvovanja zalednih držav. Mogoče imamo v tej verigi res en element odveč. Pri današnjem zakonu, tudi če ga podpremo, kar srčno upam, da ga bomo z večino, se bomo soočili tudi z nasprotovanjem, verjetno tudi z nekim vetom, z neko kao civilno iniciativo, v kateri se bodo pošteni domoljubi zavzemali za neko svojo posebno skrb za ta projekt. Kot smo v prejšnjem primeru videli, najbolj se je za to zavzemal nekdo, ki je ob tem hotel izsiliti svoj sistem, praktično prodati svoj sistem vlečenja lokomotiv po zelo strmem naklonu. Ljudem polagam na dušo, naj ne padajo na te finte in sprenevedanja. Žal je za Luko Koper najboljši vlak že zdavnaj odpeljal. Drugi najbolj ustrezen vlak, se mi zdi, pa je včeraj odpeljal, ko je predsednik madžarske vlade v izjavi za javnost povedal, da so se oni že zmenili z italijanskim partnerjem in da ga v tem smislu nekako več ne zanimamo. In to je tisto, kar smo izgubili. Ta grd občutek, ko nemo, skoraj bebavo opazujemo, kako nas obe obmorski sosedi prehitevata po levi in desni, ni neprijeten samo meni, ga delimo kot skupnost vseh. Naša Luka Koper ima srečo samo v geografskem pomenu, v vsakem drugem pomenu pa žal ni imela sreče. Mi smo ji praktično s svojo nezmožnostjo dogovora namenili vlogo Trnuljčice, ki zaradi naših političnih trmarjenj nikoli ne bo zagledala svojega princa in ne bo dočakala poljuba prebujanja, da gre naprej. Zato bom ta zakon podprl, ker mislim, da moramo biti konstruktivni, ampak težkega srca in s še težjim prstom; kot pravim, moramo gledati naprej in nehati podpirati le svoje predloge. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Franc Trček. Pripravi naj se Marko Bandelli. Izvolite.
Dober dan vsem skupaj! Sam podpiram vse dobre zakone, sočasno pa opozarjam, da po 110. členu Ustave Republike Slovenije katerakoli vlada in ministrstvo v sestavi le-te, izhajajoč iz njih pristojnosti, odgovarjajo Državnemu zboru. Drugo varovalo je 82. člen Ustave Republike Slovenije, ki pravi, da smo predstavniki vsega ljudstva in nismo vezani na nobena navodila oziroma ne smemo biti. Zdaj bom povedal malo zgodovine, ker poslanec pred mano je dokaj pravljično govoril, včasih številnim ne bi škodil persen. V predhodnem mandatu smo imeli, upam si celo reči – neko dvojno hermenevtiko norosti in Levico vmes. Na eni strani makete pa skrivanja, kar se Cerar in njegovi dogovarjajo z Madžari; in na drugi strani elastika in vleka nekih tirov, in to je bilo nekako to. Žal je agregatno stanje že kar nekaj slovenskih vlad in koalicij, da mi nismo sposobni v enem desetletju kablirati tisoč 200 metrov kabla do Impola, narediti dober kilometer obvoznice, kaj šele nekaj, kar meri na 20 kilometrov. Glede tega, kar je kolega Željko govoril, tu bi bilo treba vključiti tisto znano novinarsko – Follow the money, kdo je kake parcele kje kupoval in kdo hoče na nečem služiti. Strinjam se lahko s kolegom Starovićem glede vizije, ampak najprej bi rabil vizijo, da bi se potem lahko dejansko resno pogovarjali. Mi si nikoli ne zastavimo vprašanja – tu sem pa res osamljen mohikanec – koliko Luke Koper. Prvič sem se resno z Luko Koper srečal leta 1994, takrat sem še kaj las imel na glavi. Lahko pretovarjaš takšen tovor, lahko pretovarjaš drugačen tovor, en ima večjo dodano vrednost, drugi ima nižjo dodano vrednost. In vse te zgodbe, stalni odjemalci luke, tu je cost-benefit, nehajmo se slepiti. Če bo luka dobra, če bo stroškovno, časovno okej, jo bo nekdo uporabil ali pa ne. Velika neznanka, odprto vprašanje je tu svilena pot – koliko srednjeročno prometa bo šlo s pomorskih zgodb na železnice. Neka zgodba okrog drugega dela, 3. razvojna os, 4. razvojna os, variante A in B; če nekdo resno bere, tam piše, da naj bi to omogočalo medregionalno povezljivost; ne pa to, kdorkoli od nas bo od babice, none, bice, opata, ome, nonota čimprej v Ljubljani pa čim prej na njokih, mavželjnih ali belokranjski pogači nazaj. Če poslušamo, kar je ubesedovala gospa ministrica, očitno trenutno drugi razen Korošcev na 3. osi ne obstajamo. Najbolje, da Belokranjci neko lastno vardo naredimo pa se odcepimo, Štajerci tudi verjetno. Če bi šlo za medregionalno povezljivost, bi bil koroški del bližje Celju, ker to bi pomenilo medregionalno povezljivost. Ne pa to – dajmo čim prej v Ljubljano priti. Potem še trčimo ob to, da vsi bi radi imeli vse. Jaz včasih v šali rečem, jaz bi najraje imel porodnišnico v Beli krajini, da bi kot Belokranjec najprej lokalpatriotski zrak zadihal, pa tega nikoli ne bo. Kolegi Korošci pravijo, da vi boste edini proti. Ja, proti bomo zaradi tega, ker se v veliki meri strinjam s tem, kar je kolega Černač zelo lepo povedal. Tisti, ki v retoriki niste močni, jabolka in hruške mešate tukaj skupaj, nekaj izsiljujete eno z drugim. Zdaj se celo – mag. Rajić je šel ven – na četrtino skrčeni SMC sprašuje o upravičenosti 2TDK, ki ga je takrat na veliko ustanavljal, pa smo vsi drugi bili grdi. Če ni to nek višek dvoličnosti. Kot že trdim pet let oziroma že šesto leto, tovrstni projekt se dela na način »in house«, tukaj se s Černačem strinjamo, ampak ne na takšen način, ker so Slovenske železnice, bodimo odkriti, prepogosto kaselček SDS, z malo dodatka ali z malo več dodatka SD. O tem bi lahko kakšno preiskovalko imeli v neki prihodnosti. In tudi to, kar je rekel Željko, vsakič ko pride neka vlada, ki po 110. členu odgovarja parlamentu, če poslanci tako ali drugače upravičeno problematiziramo neke odločitve, se pač katerakoli vlada v tej državi vede kot nek ihtav otrok, ihtava deca rečemo v Beli krajini, cvilijo, konec sveta. Hvala bogu, ali pa tudi če ne verjamemo v njega, da obstaja kakšen Peter Rezman, ki sproži kakšen dvojni spor; mimogrede – eden mojih najljubših pisateljev. To je neka zgodba. In zdaj govoriti, da je finančna konstrukcija zaprta, Janković ene brvi čez Ljubljanico ne more narediti brez dveh, treh aneksov. Koga zajebavate o zaprti finančni konstrukciji, ne morem drugega reči kot to, kar imam na koncu jezika, in vse te zgodbe okrog Madžarov. Jaz sem prejšnji mandat imel dosti kontaktov z Madžari gor in tukaj pri nas. Rekel sem, da načeloma nisem za to, ampak če se že gre v take vezane španovije, se gre v španovije daj-dam. Mi se nekako pogovarjamo samo o tem drugem tiru, za neko resno logistiko potrebuješ celo železniško omrežje. Prejšnji teden sem dve uri stal, ker nam je kabel na vlak ICS vrglo, pa na srečo ni razbilo sprednje šipe. Dejansko potrebujemo nekaj, kar je izvedbeno zahteven projekt, to je galerijsko prečenje Zasavja. Kje imamo to? Imamo to v DPN? Nimamo v DPN. Tudi če se bo tukaj malo pokradlo na eni in drugi strani skozi anekse, bodo tam še vedno skale letele pa bomo stali. To je neka vizija in v bistvu resni razmislek. Danes bomo imeli zadnjo točko, zdaj bo SMC velik stručko za veterane postal, bomo upokojencem dali badava prevoze. Na relaciji Maribor–Celje med vikendom nimaš avtobusa. Maribor–Ljubljana, v centralizirani državi trenutno nimaš enega vlaka, ki realno pride v manj kot dveh urah. Številni ljudje, ki delajo po ministrstvih, tudi kdo pri vas, gospa Bratuškova, če je na Langusovi, ne more sešiti skupaj tistih ur. Pa ne zdaj samo ob premikanju časa, v noči gre od doma, v noči pride domov. Se mi zdi, da bo treba najprej dojeti, kaj sploh je politika, kdo se z njo lahko ukvarja in da mi potrebujemo neko drugo in drugačno generacijo politikov, ki bo to sploh sposobna misliti. Na deset let podlage improvizacije države imamo dvajset let podlage nadaljevanja improvizacije, ko bi se morali naučiti, kako se dela država; in dejansko nek šalabajzeraj, ker se vedno znova gleda, kako bo nekdo iz nekaterih kvot nekaj pajsnu, po domače povedano. Seveda bi bila v nekem izvedbenem času trasa, ki bi šla po obstoječi trasi, problematična za promet. Seveda, mi je to logično, ampak je dejansko nekaj, kar se ne bi že tako zarezovalo v našo krajino, ker mi smo znotraj Evropske unije država, ki ima per capita najmanj kmetijskih obdelovalnih površin, pa še te se zanemarjajo in zaraščajo. Prej je Židan tulil, sedaj je neka druga gospa tam, kako se bo zavzemala za to; pa iz tega vse skupaj nič ni. Skratka, obe zgodbi sta še vedno čisto preveč odprti, da bi jaz lahko prevzel odgovornost za neko tako poroštvo, ki se ga kar tako vrže na mizo. Pa ne gre za to, da bi nekako sledil logiki SDS, v smislu – saj jaz nič nimam s tem. Vse nas 90 ima veliko s tem, kar pride v obravnavo v to bajto, vseh nas 90 je enako soodgovornih. Gospa podpredsednica Vlade zelo rada očita odgovornost komu drugemu. Pri tem zakonu, ki ga bomo na koncu obravnavali, sem poslušal, ko smo imeli to točko – Ja, se nismo uskladili s finančnim ministrstvom, ne vemo, koliko so proge, čez tisoč prog, koliko je zasedenih, bi naredili neko agencijo, pa ne vem, kako agencijo bi naredili. Prosim vas lepo, tretjina mandata je že mimo, vsi se hvalite, kako ste blazno izkušeni. Politiko se bomo šli malo preko palca pa še čez okno ga ne bomo dali, da bomo videli, kako veter piha. Skrajno neodgovorno bi bilo, da bi to podprl. Sočasno se je pa tudi treba spraševati o donosnosti. Če se resno pogovarjamo, Luka Koper spet ni tako blazno donosna, pa se nisem tega spomnil jaz; spomnili so se moji sosedi na Ekonomski fakulteti, ki skozi ekonometrične modele to računajo. Verjetno ni naključje, da so zaradi tega prelaz Brenner Avstrijci in Italijani raztegnili na periodo 45 let, če imam še pravilno v spominu. Skratka, manjka nam vizija. Neke te strateške dokumente pišemo malo tako preko palca. Ob Janezu Janši najbolj izkušenj poslanec Bevk je zelo lepo povedal, pač ni nekega pravega pritiska. Kakšen je volilni sistem Belokranjcev? Belokranjka skoraj ne more priti v parlament, se nekaj zradira. Seveda mislimo parcialno, neke male delce, pa še teh zaradi takih ali drugačnih interesov očitno nismo resno sposobni premisliti, preden jih umeščamo v prostor. Ob zdravnikih obstajata še dve profesiji, ki lahko naredita največ škode, ena smo politiki, drugo so pa vsi, ki se ukvarjajo s prostorom, z infrastrukturo, urbanizmom, arhitekturo, ker ponavadi nečesa, v kar boš vrgel 777 milijonov plus še kaj, ne boš podrl. To niso neke teniske, ki si jih kupiš pa te žulijo, pa si boš druge kupil. Ali v neko oštarijo, v katero hodiš pa se je malo pokvarila, pa boš hodil drugam. Izdatno izdatno več resnosti bi potrebovali pri takšnih razpravah. Priznam pa, da po četrt stoletja tega debatiranja o drugem tiru, malo manj o neki tretji osi, četrta se pozablja, nekoč smo celo govorili o drugi, je človek blago rečeno – bom rekel, kar imam na konec jezika – zjeban od tolikšne doze neumnosti v tej družbi in državi. Glasoval bom proti. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Besedo ima Marko Bandelli. Pripravi naj se Bojan Podkrajšek. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Jaz bom rekel zelo enostavno, da končno imamo pred nami poroštveni zakon. Veliko besed, ogromno let, ogromno takih in drugačnih, smiselnih ali nesmiselnih debat, ampak končno imamo v Državnem zboru poroštveni zakon, za katerega bomo lahko omogočili ne toliko zadolževanje, temveč končno izgradnjo dveh velikih in pomembnih projektov za Slovenijo. Govorimo o velikih projektih, ker v končni fazi govorimo o nekaj deset kilometrov železniške proge in o eni povezavi, končno eni pametni povezavi enega dela Slovenije, ki je bil popolnoma izključen, popolnoma izključen iz središča. In vsi bi morali podpirati to zadevo, ne si zdaj izmišljevati še nove trase, takoj ko bomo začeli govoriti že o tem, resno govoriti, morate vedeti, da bomo zamaknili minimalno deset let. O 3. razvojni osi govorimo, če ne zgrešim, od leta 1970 v prejšnjem stoletju, o tej povezavi. Danes imamo na mizi rešitev, končno, začetek konkretnih del, ki se bodo nadaljevali v prihodnje in bo prišlo do realizacije. Mi se bojimo dolgov. Dolgovi bodo, tudi kadar nas ne bo, dolgovi bodo vedno ostali, ampak tega, kar bomo zgradili, nam nihče ne more pobrati, tega se je treba zavedati. Bomo naredili ali ne bomo naredili. Ali bomo spet samo filozofirali?! Ker filozofiramo že od vlade do vlade, od drugega tira dvajset let. Danes imamo možnost in imamo na mizi argumente, garancije, da bo to končno zgrajeno. Končno – rečem še enkrat. Bomo podprli v prvem branju pa bomo videli, kaj bo v drugem branju. Kaj bo v drugem branju? Kaj hoče biti v drugem branju drugače? Neke kozmetične zadeve, popravki, kar je treba; ampak tu je cesta, ki jo je treba speljati, to, kar vidimo zdaj pred sabo, tu je zakon, dva poroštvena zakona. Končno smo dobili enega, končno, da damo vse v enega, da rešimo zadevo v eni situaciji, zdaj si bomo izmišljevali še drugega, dva različna. Največja neumnost, kar si jo lahko izmislimo v tem parlamentu;da bomo delali poroštvene zakone za vsak majhen projekt. Začnemo obsojati; in kar mi gre najbolj na živce, pa je to, ko slišim besede, še prej kot smo začeli s projektom: obsoja me že, kako se kradlo, kako se bo okoriščalo, kdo se bo okoristil od tega. Saj nismo še nič začeli, imamo komaj poroštveni zakon v prvem branju na mizi, pa že besede – kdo bo kradel, kdo se bo okoristil in podobno. Seveda, ker imate izkušnje od prej, ampak zdaj smo novi ljudje na tej poziciji. Naša predsednica je nova na tej poziciji. Prepričan sem, da bo vestno sledila temu projektu in tudi začela s tem projektom. Kako se bo kradlo? Kako se bo kradlo? Kako se bo jutri kradlo? Mi že znamo, imamo kristalni globus in vemo za jutri, kaj se bo dogajalo, kdo bo kradel. Malo resnosti v tej zadevi tukaj. Imeli smo spotikanja že pet let ali koliko jih je, jaz jih imenujem nekih vaških strokovnjakov, nekih vaških strokovnjakov z njihovimi prepričljivimi, nekimi inovativnimi zadevami, kako bodo spremenili sistem trase, ki je bila določena praktično že tri vlade nazaj, štiri vlade nazaj, ne vem, koliko že, ki je bila končno potrjena takrat. So prišli z nekimi novimi, da bo eden neke zajle vlekel, drugi bo neko tretjo [[…]], se pravi, da do leta 2050 ne bi bilo narejeno nič. Potem imamo nekega državljana K., kot se podpisuje, groznega, ki išče vse možnosti, da bi sam zaustavljal, karkoli se dogaja dobrega v naši državi. Karkoli. Kdo financira tega človeka? Kdo mu daje denar? Saj ne more nekdo z eno navadno penzijo delati vse to, kar on dela. Pa kolikokrat je že bil na sodišču zaradi drugega tira. Kdo, od kje? Verjetno dobiva od nekje državljan K. Nova Slovenija je sklicala celo nadzor Komisije za nadzor javnih financ. Pa ne bom se spet spuščal v to, ker točno vemo, zakaj je bila sklicana, kdo je bil tukaj užaljen, bom jaz rekel, užaljen, se opravičujem, ker niso bili izbrani, ker so dajali določene dokumentacije, ki niso bile v skladu s tem, kar je bilo potrebno. Tudi pustimo na miru to zadnjo študijo, ki je bila narejena, ker vemo, ker mi se razumemo nekaj v to zadevo. Eni vemo, za kaj se gre. Pa človek ni bil zbran, pa v direktnem konfliktu interesov, kar se tega tiče. Ampak tudi to je šlo mimo. Ampak bomo nadzorovali še vedno naprej. Seveda bomo nadzorovali, saj moramo nadzorovati. Saj to je denar, to je javni denar, moramo nadzorovati, se strinjam. Bog vari, če ga ne bi. In upam, da bo to pozitivno sodelovanje. Se mi je zdelo izredno zanimivo, sem zelo natančno poslušal Levico in sem zelo natančno poslušal Violeto Tomić, predsednico Odbora za kulturo, kako je postala nek strokovnjak v infrastrukturnih projektih, kako ona točno ve, kam bi morala trasa drugače iti, na kakšen način, zakaj se ne dela ne to ne drugo. Jaz ne razumem, ne morem verjeti. Potem po drugi strani na koncu čujemo kritike od Jelinčiča. Pa iz katerih ust take besede?! Iz katerih ust?! O kraji, o izkoriščenju sistema in vse, kar je. Ker še danes ne vem, če smo pojasnili, kam so šle končno tiste knjige ali druge reči. Še danes ne vem. Ne vem. Jaz osebno ne vem. Če veste vi, jaz ne vem. Tudi moja je bila ena tista knjiga. Veliko zadev smo tukaj povedali, ogromno stvari, takih in drugačnih, na tak način, lahko emotivnih. Ampak pred nami imamo eno rešitev, ki je konkretna. Ena rešitev, ki se bo realizirala. In prav zaradi tega me veseli, da dobiva podporo, in sem srečen, da bo dobila podporo. Ne samo zaradi primorskega projekta, predvsem zaradi 3. razvojne osi, ki je nujno potrebna. In nehajmo se tukaj sprenevedati, kaj je dobro, kaj ni dobro, bomo zamenjali, gre skozi Velenje, ne gre skozi Velenje, ne vem, kam bo šla, ali 3. ali 4. Začnimo delati. Ko bomo začeli delati, bomo tudi nadaljevali s projekti. Do sedaj samo filozofiramo, filozofiramo. Saj zato smo tudi tu, ker ni nobenih konkretnih zadev nikoli. Vedno se samo govori in potem, kdo je dal predlog. Če je prišel predlog z ene strani, so drugi proti; če je dan na drugi strani, so prvi za ali pa obratno; in tako se gre naprej. To je vedno tako, to je vedno enako v tem državnem zboru, ker ni operativcev, ker ne razumejo, kaj so točno prioritete in kaj je točno pomembno za našo državo. In ta dva projekta sta pomembna za našo državo. In verjamem, da bodo sprejeti. Mi v stranki SAB bomo to podprli absolutno; ne samo sedaj, tudi naprej v drugi fazi. Hvala lepa, podpredsednik.
Hvala lepa. Gospod Trček, izvolite, replika.
Prvič, za državo je pomembno, da ljudje, ki počnejo to, kar si ti kolega počel kot minister, niso poslanke in poslanci. Drugič, trase so bile že prej obstoječe. Noben se jih ni izmišljal, samo ene ste dali tako na stran. Tretjič, me bodo tepli v Levici, kolega Černač vam je zelo lepo obrazložil, da gre za dve dokaj različni zgodbi in pravni entiteti. Četrtič, krade se, ne krade. Že na pripravljalnih delih je hotel Kolektor imeti takoj neke anekse, pa smo ustavili. Petič, Violeta je prebrala stališče, imamo pa ekipo strokovcev. Eden sedi tam zadaj, to je kolega Odar, ki se na zadeve zelo zelo dobro spozna. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Besedo ima Bojan Podkrajšek. Pripravi naj se Jani Prednik. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik tega državnega zbora, hvala za dano besedo. Cenjena ministrica, državna sekretarka s sodelavci, cenjeni kolegice in kolegi! Pred menoj je govoril gospod Marko, ki ga cenim, pa moram priznati, če bi prišel prejšnji teden v ta državni zbor, bi me kar malo zmedel v tej razpravi. Ker govorimo danes o zakonu o poroštvu za 417 milijonov evrov za drugi tir, pa 360 milijonov za 3. razvojno so, mislim, da je prav, da lahko vsak s svojo glavo razmišlja in tudi vsak glasuje s svojo roko, ko pritiska na tipko. Jaz bi bil zelo vesel, da bi se ta dva projekta, ki sta prav gotovo nujna za razvoj Slovenije, že gradila. Mogoče za vse tiste, ki nas poslušajo, o kakšnem denarju danes govorimo v tem zakonu, naj povem, da imamo v Sloveniji 350 osnovnih šol in imamo za investicije v naslednjih letih v proračunu 5 milijonov evrov za vse šole. Da imamo malo občutka, o kakšnem denarju govorimo. Hočem še enkrat povedati, da je prav, da o tem še kako razmišljamo, razpravljamo in tudi preudarno glasujemo. Vsi tisti, za katere ni od danes naprej izključeno, da se ne gredo nečednih poslov v gradbeništvu, bodo najbolj veseli, če bodo v naslednjem sklicu tega državnega zbora vsi poslanci novi. Da danes to sprejmemo, v naslednjem mandatu bodo pa vsi novi in teh zgodb ne bodo več poznali. Nisem strokovnjak niti za gradbeništvo niti za finance. Moje mnenje je, da če je največja stranka v prejšnjem sklicu ustanovila podjetje 2TDK, ne zamerim, moti me pa, da nismo v tej državi sposobni danes ugotoviti, ker se vsi zavedamo v tem državnem zboru, tudi na ministrstvu, vsi strokovnjaki v Sloveniji, da je bilo to podjetje ustanovljeno zaradi dveh ključnih zadev – da pride strateški partner iz tujine in da pride zasebni kapital. Tega danes nimamo. In jaz si upam trditi, da če bi dali na tajno glasovanje predlog sklepa, ali se to podjetje danes ukine, bi z večino bilo izglasovano, da se ukine, ker je po mojem mnenju nepotrebno. Zakaj pa to danes govorim? Ker največ megle vseskozi ustvarja to podjetje 2TDK. Moram priznati, da ne glede na to, kdo ga vodi danes, kdo ga je vodil od začetka, kdo ga bo vodil jutri, jaz temu podjetju ne zaupam. In po mojem mnenju je to podjetje nepotrebno v tem času pa tudi za ta projekt. Da se je začela politika ukvarjati z drugim tirom, sta bila dva segmenta – ko se je ustanovilo to podjetje in ko je cena pošla čez milijardo evrov denarja. Takrat smo se začeli na Odboru za infrastrukturo pogovarjati o projektu in seveda s tem spodbudili tudi vso slovensko javnost. Lahko govorimo o nekaterih, ki so zunaj parlamenta, da so nestrokovnjaki, da so že v pokoju, da naj ne bi o tem odločali oziroma govorili, da so nepomembni; ampak poglejte, mi se pogovarjamo danes v tem državnem zboru – in vedno v tem državnem zboru – o denarju, ki je davkoplačevalski. In tega denarja smo vsi potrebni, sem pa že uvodoma povedal, da bomo imeli malo primerjave, koliko damo za šolstvo ali za domove v naslednjem proračunu. Če bi lahko jaz sam odločal, bi 3. razvojno os, da povežemo Koroško z glavnim mestom, pa tudi širše, morali graditi takrat, ko je bila Slovenija v največji krizi. Zakaj to govorim? Ker takrat bi najeli kredit, pri življenju ohranili vsa gradbena podjetja, razvijali ta del regije, ljudje bi imeli plače, trošilo bi se in tisti kredit, ki bi bil takrat najet, bi bil prav gotovo zadetek v polno. Danes govorimo o dveh segmentih. Moram priznati, da tudi mene moti, da govorimo v enem zakonu o dveh čisto različnih projektih. Dveh čisto različnih projektih, po mojem mnenju bi eden od njih moral biti že zdavnaj zgrajen, to je 3. razvojna os. Kar se tiče pa drugega tira, pa imam sam velike pomisleke in tudi v Slovenski demokratski stranki glede podjetja, ki je bilo ustanovljeno in bo ta projekt vodilo. Razvoj infrastrukture je še kako potreben za prihodnost Slovenije. Zato bom sam v prvem branju podprl ta zakon, s tem da bo moje videnje in prizadevanje šlo tudi v smer, da se med prvim in drugim branjem izloči podjetje, ki mu sam osebno ne zaupam, to je podjetje 2TDK. Sam sem prepričan, da če se bo kaj zgodilo v prihodnje, bo tudi v to podjetje pa v vse tiste, ki so vpleteni okoli tega podjetja, prišla bolezen, ko se nečesa ne bodo spomnili za nazaj. Mislim, da imamo dosti institucij v Sloveniji, v mislih imam DRI, v katerem je mnogo znanja, in so sposobni brez tega podjetja zgraditi dva pomembna projekta, kot sta drugi tir in 3. razvojna os. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica mag. Alenka Bratušek. Izvolite.
Najlepša hvala. Mislim, da je nekaj stvari treba pojasniti. Cestninske ceste, hitre ceste gradi na ozemlju, na zemljišču Republike Slovenije Dars. Zakaj se je takrat vlada Mira Cerarja odločila in ustanovila podjetje 2TDK, jaz težko argumentiram. Dejstvo je, da je na ta zakon bil referendum, kar pomeni, da mi kot vlada, jaz kot ministrica eno leto tega sistema nisem smela spreminjati. To pomeni, da sem še več kot pol leta po prevzemu mandata imela zvezane roke. Neprestano spreminjati načine, malo sem, malo sem pa malo sem; zato smo tukaj, kjer smo. Da 20 let o teh dveh projektih govorimo, narejenega pa je bilo do tega mandata praktično nič, zato smo mi šli po poti sprejetega zakona. Vprašanje pa je, kako bi milijardni projekt financirali skozi proračun. Cela milijarda odhodkov bi pa potem res zajedala v vse druge odhodke – v pokojnine, plače, tudi v tistih pet milijonov, za katere pravite, da jih imamo za investicije v šolstvo. Danes temu namreč ni tako, ni tako. Denar, ki ga bomo dali kot dokapitalizacijo podjetju 2TDK, se zagotavlja iz tako imenovane B bilance in ne zajeda med tekoče odhodke proračuna. To je bistvena razlika. Ampak še enkrat, ko sem jaz prevzela ministrstvo, preprosto nisem mogla iti po drugi poti, ker je zakon bil sprejet; in do julija se ni smelo spreminjati zakona, kar pomeni, da bi lahko 10 mesecev, kar se tiče tega podjetja, čakala, stala in potem začela na novo, kar seveda ni sprejemljivo, ker zamujamo. Zamujamo s 3. osjo in zamujamo z drugim tirom. Kar se tiče tras, sedaj že neštetotič povem, da so bile določene daleč nazaj. Če bo Državni zbor sprejel sklep, zato vas pozivam, da predlagajte sklep Državnemu zboru, da poiščemo trase na novo, ampak to pomeni spet desetletja. Ampak dajte to odgovornost na mizo in jo potem tudi dejansko prevzemite. Ne samo filozofirati, kaj se vse da, kako bi bilo fino, če bi bilo tisto, zavajati ljudi, kako bi bilo poceni, kako samo strokovnjaki iz ene stranke znajo vse najbolje izračunati. Ni tako, ni tako. Se opravičujem, ampak to je bilo določeno daleč nazaj. Lahko, da je kakšna trasa boljša, jaz ne vem, ampak lahko bi tudi od nove izbrane trase bila potem spet kakšna boljša, kar bi nekdo v to dvomil. To pomeni, da se mi vedno in vedno in vedno znova vračamo na začetek. To je naša največja napaka, da vedno, ko pridemo do ene točke, se obrnemo nazaj. Seveda ste vi tisti, ki boste odločili, moja dolžnost pa je, da vam povem, kaj sledi. Povedala sem, da brez poroštva podjetju 2TDK ni posojila Evropske investicijske banke. To je daleč najcenejše posojilo, ki ga imamo na mizi. Če ne bo Evropske investicijske banke, sem prepričana, da ne bo posojila za podjetje 2TDK tudi od drugih komercialnih bank. Imamo samo dve možnosti: ali bo država zagotovila dodaten kapital ali pa ta projekt preprosto ustavimo in tisto, kar je bilo vloženo v ta projekt, bo pač nekdo moral vzeti na svoja ramena. Prav bi bilo po moji oceni, da bi se, ko se je sprejemal zakon o drugem tiru, v tisti zakon napisala tudi možnost poroštva. To bi bilo pregledno. Zdaj polemizirati, ali imamo en zakon, ali imamo dva zakona. Gospod Podkrajšek, ZUJF je 43 zakonov v enem zamahu povozil; pa ni bilo nobene debate, a je prav, a je dobro, a ni prav, a bi bilo boljše drugače. Ampak tu gre za infrastrukturna projekta in moja ocena je, da je prav, da imate poslanci vse naenkrat na mizi. In pogovarjamo se o 777 milijonih poroštva, ne zdaj 417, jutri pa še 360. Po moji oceni bi država morala imeti poroštveni zakon, ki bi veljal neko obdobje, in bi bili vsi projekti – ne samo infrastrukturni, tudi ostali – našteti notri, da imaš na enem mestu to preglednost. Zdaj pa telovadimo malo tam, malo tam, malo še v kakšnem drugem zakonu; in na koncu se res ne ve, kdo pije in kdo plača. Kot sem rekla, seveda ste absolutno vi, zakonodajalci, odgovorni za to, ali bosta ta dva projekta šla naprej ali ne; jaz kot ministrica sem svoje delo oddelala, predlog zakona je na mizi, sem vas pa seveda dolžna opozoriti, kaj konkretne stvari pomenijo. In zadolževanje brez poroštva, zdaj že tretjič poudarjam, če sploh bi to zadolževanje obe podjetji dobili, Dars zagotavlja, da brez poroštva ne more dobiti posojila, in podjetje 2TDK zagotavlja, da brez poroštva posojila ne more dobiti, kar pomeni, da teh projektov ne bo. Ampak če že bi to uspeli dobiti, bi bilo približno 8 milijonov in pol na leto dražje. Zakaj, čemu, s kakšno potrebo; hkrati pa je stoprocentna lastnica obeh podjetij država, kar po mojem skromnem mnenju tako ali tako posredno jamči za vse njihove obveznosti. Absolutno je na vas, poslanke in poslanci, da se odločite, kako boste glasovali; na meni pa je, da opozorim na posledice, ki jih bo vaša odločitev v nadaljevanju prinesla.
Hvala lepa. Repliko ima najprej gospod Podkrajšek.
Podpredsednik, hvala še enkrat za dano besedo. Spoštovana ministrica, če sem bil v redu razumljen, kar se tiče sredstev za šolstvo, ki bodo v naslednjih letih, sem hotel samo primerjavo povedati, o kakem denarju se danes pogovarjamo. Sem že ministru desetkrat povedal v tem proračunskem času, da močno dvomim v njega, da je izboril zgolj 5 milijonov. Mislim, da ni nobenega v Državnem zboru, ki ni za razvoj, predvsem danes govorimo o infrastrukturi. Jaz tudi mislim, da ni nikogar v tem državnem zboru, ki ima pomisleke glede 3. razvojne osi. Nikogar. Moti nas samo, da ljudje hodijo z leve, na desno, trasa ali sredinsko. To nas mogoče malo bega. Mislim, da nihče nima pomislekov za 3. razvojno os. Spoštovana ministrica, jaz tudi nisem povedal, da ste vi ustanovili 2TDK. Ampak danes živimo v času, ko vsi skupaj ugotavljamo, da to podjetje ne sodi v ta projekt. Čez pet let ali pa deset let, če mi bo seveda dano še živeti, če sem danes v zmoti, se bom opravičil – vam, celi Sloveniji pa tistim, ki so vodili ta podjetja. Tu se bojim, da se bojo zgubljali milijoni, pa ne po vaši ali naši krivdi. Jaz še enkrat ponavljam, najmočnejši gradbinci bodo najbolj veseli, če se bo ob naslednjem sklicu zamenjala sestava celega Državnega zbora. Tu imam pomisleke in še enkrat ponavljam, da se bom čez deset oziroma pet let opravičil vam in celi Sloveniji, če sem v zmoti. Zatrjujem vam pa, da bo večino ključnih akterjev zapustil spomin.
Hvala lepa. Repliko ima dr. Franc Trček.
Hvala. Šesto leto imam počasi že poln kufr, ko mi pridemo z argumenti, pa vi nimate kontraargumentov, smo mi edini pametni. Daleč od tega. Nihče nima odgovorov na vsa vprašanja, tudi Levica ne, ampak pričakujem argumentirano razpravo, ki je v teh šestih letih nisem videl. Gospa ministrica, vi pravite, da ni bilo narejeno nič. S tem tudi trdite, da vi kot preslednica Vlade niste delali nič. Bodimo malo bolj resni onkraj tega populizma. Seveda ste delali, seveda je bilo kaj narejeno, ampak prepogostokrat, verjetno ker imamo zadnje desetletje odrešiteljev v politiki, pridejo neki, ki bodo svet na novo začeli. Seveda smo pa različne stranke. Če vaš bivši minister pravi tako lahkotno, da bomo zadolženi tudi takrat, ko nas več ne bo; pač Levica ni stranka, ki jaha na taki ideologiji. Hvala.
Hvala lepa. Ministrica, predlagateljica, izvolite.
Saj na tak način je težko argumentirano razpravljati, ampak pač tako je. Eni so, da ne rečem – ste, polni samo idej, drugi pa moramo določene stvari tudi realizirati; in to je razlika med tistimi, ki upamo določene stvari narediti, in med tistimi, ki samo predlagate. Gospod Trček, to je ključna razlika med nami. Jaz sem povedala, da na tem projektu, če se vračamo vedno znova nazaj, potem to ne bo nikoli končana zgodba, nikoli končana zgodba, če vedno iščemo nove trase. Vedno bomo našli ljudi, ki niso zadovoljni; in jaz sem povedala, da jih razumem. Ker če so zdaj živeli 50, 80, ne vem koliko let brez te nove ceste, seveda si želijo tako naprej. To je meni jasno in logično, ampak na vsakem takem projektu najdemo podobne stvari. In kot sem rekla, moja naloga je s tem, ko je zakon pred vami, deloma opravljena, moja naloga bo v celoti opravljena, ko vam povem, kakšne so posledice nesprejetja tega zaklona. In še enkrat apeliram na tiste, ki mislite, da so te trase napačno določene, da predlagate Državnemu zboru, da sprejeme sklep, da gremo na novo. To je edina prava in zakonita pot. Mi delamo na podlagi sprejetih dokumentov. Ko poslušam zdaj tukaj raznorazne razprave, to zgleda tako, kot da smo si mi kar nekaj izmislili, narisali neko črto in zdaj gremo. To so desetletja dela, desetletja dela. In tudi kar nekaj denarja je že za to, ampak okej. Če se boste odločili drugače, vi ste zakonodajalci in to pravico seveda imate. Jaz samo prosim, da ne zavajate ljudi in da korektno poveste, kaj te stvari pomenijo. To je preprosto vse.
Hvala lepa. Postopkovno ima dr. Franc Trček. Izvolite.
Postopkovno se nanaša na odnos med Vlado in Državnim zborom. Gospa ministrica, gospa bivša predsednica Vlade je bila tudi poslanka. Seveda je nam poslancem zelo jasno, kaj je naša naloga, kaj je vaša naloga. Daleč od tega, da smo zavajajoči. Če bi nekdo drug volil druge in drugače predstavnike ljudstva, verjetno nikoli Levice tudi v parlamentu ne bi bilo, pa bi se Korošci že veselo vozili, kamor bi se že hoteli. Teh tras si nisem izmislil jaz. Vi ste odgovorno premetavali proračune, kariero. To mislim afirmativno, ne žalim vas zdaj. Jaz sem se pa ukvarjal z umeščanjem zadev v prostor. V letih 1994–1998 so Nizozemci hodili tu pa so nas učili, kako se to počne, pa je očitno nekdo vmes pozabil. Če bi malo več tega upoštevali, ne bi bilo take halabuke.
Dr. Trček, prosim vas za postopkovno.
In ne žaliti mene, ne žaliti parlamenta in ne zavajati. In rečete, da ne vemo, kdo bo plačal. Lepo je rekel Soniboj: Še kako vemo, kdo bo plačal – ljudstvo.
Hvala lepa. Prosil bi, da v prihodnje ne kršite poslovnika. Če imamo postopkovni predlog, dajte govoriti o postopku, ne pa o vsebini. Hvala lepa. Nič več. [[oglašanje iz dvorane]] Marko Bandelli ima besedo.
Hvala, predsednik. Ja, imam repliko na izjavo, ki jo je dal dr. Trček. Kako lahko vi rečete, da se predsednica ni ukvarjala s problematiko. Tisto leto in pol, ko smo bili na vladi, ko je bila predsednica Vlade, se je ukvarjala z reševanjem Slovenije. S kakšnimi projekti se je hotela ukvarjati, če smo reševali Slovenijo, da lahko vi danes tam sedite in da lahko dobijo penzije naši očetje. To smo delali eno leto in pol. In potem še drugo, vi rečete, da bivšega ministra ne zanima, kaj je zadolževanje. Seveda, vaša naloga v vaši Levici je samo trošenje javnega, ne pa udobje in razvoj splošne družbe noter, je prelahko tako. Gledati, kako bomo trošili, da bomo vsem dali vse, kar je treba, ampak kako bomo pa to dobili noter?! Na kakšen način bomo mi to dobili? To so razvojni projekti. To je treba podpirati, ker to bo dalo razvoj in tudi socialo, ker brez tega tudi drugega ne more biti. Toliko iz moje strani, hvala.
Hvala lepa. Postopkovno ima dr. Franc Trček. Izvolite.
Ja, postopkovno. Pričakujem opravičilo od kolega. Če nekdo želi sodelovati v razpravi, naj posluša najprej samega sebe in potem kolege ter tudi ministrico. Ministrica sama je rekla, da ni bilo narejenega nič; ti, kolega Marko, si rekel – Ah, saj ni važno, saj bomo zadolženi tudi takrat, ko umremo. In potem ti meni sereš po glavi, pa pojdi si ušesa oprat. Hvala.
Hvala lepa. Upam, da smo se malo umirili. Gospod Jani Prednik ima besedo. Pripravi pa naj se mag. Andrej Šircelj. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovana ministrica z ekipo! Jaz tudi upam, da smo se malo umirili. Ker smo po silnih letih, desetletjih dobili v parlament ta zakon o poroštvu za 3. razvojno os in tudi za drugi tir, tudi ne škodi kakšna taka debata. Jaz in tudi vsi Korošci oziroma v tistem delu Slovenije, kjer pač mi živimo, smo veseli, da je ta zakon končno prišel v Državni zbor. Jaz lahko rečem, da je ta zakon tudi posledica tega, da smo se na Koroškem poenotili. Jaz sem bil vedno kritičen v prvi fazi tudi do nas, Korošcev, ker nismo bili poenoteni. V zadnjem letu, letu pa pol ali dveh letih se je poenotila civilna družba, gospodarstvo in tudi politika, od županov do poslancev. Jaz se zahvaljujem ministrici Bratuškovi. Čeprav ji nekateri očitate, da ne govori argumentirano, mislim, da vedno, ko se javi, navrže argumente, zakaj je treba ta zakon tudi sprejeti. Jaz se zahvaljujem ministrici in tudi državni sekretarki Nini Mauhler za zelo kooperativno sodelovanje v zadnjem letu pa pol. Rezultat tega kooperativnega sodelovanja med nami vsemi je tudi ta poroštveni zakon. Ministrica je že omenila, da je poroštveni zakon edina logična izbira, kajti poroštvo države pomeni, da se bosta lahko Dars in 2TDK lahko zadolžila po najnižji obrestni meri. In tudi to je skrb za javne finance, za tiste, ki vas tako zelo skrbijo javne finance. Vse ostale opcije bi pomenile, da se ti dve podjetji zadolžujeta po višjih obrestnih merah, kar pomeni obremenitev za državni proračun. Po vseh stališčih, ki smo jih poslanske skupine in stranke imele v tem državnem zboru, ugotavljam, da samo ena stranka ne bo podprla zakona. To je neizpodbitno dejstvo, to je Levica. Ne boste podprli zakona v prvi obravnavi, to ste pač dejali. Jaz upam, da si do druge in tretje obravnave premislite, kar imate seveda vedno možnost. In upam, da se opozicija ne bo premislila. Ko govorimo o umeščanju, vedno znova se mi dotikamo tega umeščanja in novih tras. Pa sem kolegu Reberšku na Komisiji za nadzor javnih financ takrat povedal, da naj pove, da je čisto legitimno, da on želi spremembo trase v enem drugem delu, ne v tem delu, za katerega danes sprejemamo zakon; ampak naj hkrati pove, da to pomeni plus 10, 15 let. Enako v Levici danes, če želite spremembo trase v tem delu od Slovenj Gradca do Velenja, pač povejte vsem Korošcem in tistim, ki živimo v tistem delu, da ne bomo videli ceste še vsaj 20 let. Povejte jim. To dejstvo zamolčite. To dejstvo vedno zamolčite. Problematizirate ceno. Za kolega Ciglerja vem, da ste že bili na Koroškem, tudi kolega Trček in Luka Mesec sta bila. Zanimivo, bil je pred petimi meseci na proslavi ob zadnjih bojih na Poljani. Zamudil je celo proslavo. In ko sem ga vprašal, zakaj, je rekel, da zaradi slabih cestnih povezav. Danes bo glasoval proti temu zakonu. Pred pol leta smo imeli debato na Odboru za infrastrukturo, sicer takrat o širitvi ljubljanske obvoznice. Takrat sem jaz Levici očital, da ni za razvoj, ker je Luka Mesec dejal, da ne potrebujemo gradnje novih avtocest. In ko sem jaz dejal, da to pomeni, da tudi 3. razvojno os izpustimo ven, so me označili za lažnivca. Kdo laže? Kdo je takrat lagal? Jaz ali kolega Luka Mesec, ki bo danes stisnil minus, edini. Kot lahko sklepamo po vseh nastopih, bomo vsi podprli ta zakon v prvi obravnavi, razen kolegov iz skrajne levice. In še enkrat, kot jim nonstop ponavljam, vsi v tem državnem zboru se moramo zavedati – in danes recimo, da se velika večina v Državnem zboru zaveda –, da Slovenija ni samo Ljubljana in da svet obstaja tudi severno od Črnuč in južno od Barja. Tega se bomo morali začeti zavedati vsi, tudi kolegi, ki bodo danes glasovali proti. Socialni demokrati pa bomo seveda ta zakon podprli v prvi, drugi in tudi v tretji obravnavi. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima poslanec dr. Franc Trček. Izvolite.
Če Socialni demokrati z Lukšičem ne bi skrenili na tretjo pot, če pajdaško ne bi pokradli penez, kot ste ji pokradli v zadnjih dvajsetih letih, bi Koroška to cesto že imela zgrajeno, spoštovani kolega. Drugič. Bodimo odkriti, poroštveni zakon še ne pomeni, da bo to tako, kot ti predavaš. Tretjič. Če neke ekipe v politiki pač niso sposobne nekaj dvajset let narediti, še ne pomeni, da kakšne druge ekipe v politiki niso sposobne tega narediti v krajšem času. In četrtič. Te trase ne problematiziram jaz, problematizirajo jih ljudje, ki tam živijo. Določene politike s temi ljudmi niso dovolj demokratično skomunicirale. In replike na repliko nimaš. Hvala.
Hvala lepa. Postopkovno ima gospod Jani Prednik, ampak vas prosim, da govorite o postopku.
To, da nekdo označi nekoga, da smo kradli ali da krademo; opozorite ga, gospod predsedujoči, da če ima kakršnekoli dokaze o komerkoli, obstajajo institucije, katerim je treba to prijaviti. Tiste ustrezne institucije naj potem to tudi raziščejo. Govorjenje na pamet pa škodi tej državi in upam, da smo se to že naučili.
Hvala lepa za vaš postopkovni predlog. Dr. Trček, upam, da ste slišali. Pa vam dajem tudi besedo za postopkovni predlog.
Moj postopkovni predlog je, da se demokracija ne začne s tem, ko nekdo pride v Državni zbor. V prejšnjem mandatu smo imeli neko preiskovalno komisijo, ki je tudi ustrezni tretji veji oblasti vizavi vprašanja Teš 6 podala kar nekaj konkretnih zadev, na katere nas poziva spoštovani mladi kolega. V tem mandatu imamo neko komisijo, za katero upam, da jo kolega Vrtovec ne bo zlorabil, o bančni luknji, ker je soudeležena generacija 70, kateri pripada tudi gospa Bratušek. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Resnično prosim, da v prihodnje razpravljate o postopkovnem predlogu, ne o neki drugi vsebini. Mag. Andrej Šircelj ima besedo. Pripravi naj se Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Ministrica, kolegi in kolegice! Upam, da ne bom preveč zašel, ker bom govoril pač o tem zakonu. [[oglašanje iz dvorane]]
Lepo prosim, da spoštujete poslovnik in da ne motite govornika pri svoji besedi! Izvolite, mag. Šircelj.
Hvala še enkrat za besedo, podpredsednik, drugič. Prvič mi je niste mogli zagotoviti. Upam, da ne bom tega spoštovanega zbora ter kolegov in kolegic preveč zamoril, če bom govoril o tem zakonu, kajti govora je o poroštvu. Verjetno bi bilo fino, da veste, kaj je to poroštvo, oziroma da vemo, kaj je to poroštvo in kdaj mora nekdo dati poroštvo. Poroštvo se, lahko pogledate tudi kakšno zakonodajo, daje takrat, ko kreditodajalec ne verjame kreditojemalcu, da bo vrnil posojilo. Takrat se daje poroštvo. Lahko na osebni ravni, lahko na podjetniški ravni, lahko na državni ravni. In prihodni kreditodajalci, tukaj so omenjeni SID banka na primer, ki je državna banka, MFI, ker razumem, da je to del Evropske investicijske banke, ampak to je del Evropske investicijske banke, zasebni kreditodajalci ne verjamejo dvema državnima podjetjema, Darsu in 2TDK, da bosta vrnila kredit, zato rabita poroka. Ne samo da ne verjameta državnim podjetjem, ki so lahko dokapitalizirani in tako naprej z državnim podjetjem, ne; rabijo še denar iz proračuna. Kje smo? Zakaj Evropska investicijska banka ali pa tisti del MFI, ki je tudi tukaj omenjen, ne verjamejo tema dvema državnima podjetjema, da bosta vrnila denar? Tukaj je poseben poudarek na 2TDK, ki gradi drugi tir, o katerem je bilo že veliko povedanega. In jaz ne bi tukaj z neko evforijo dal dodatne možnosti zadolžitve za okoli 800 milijonov slovenskega proračuna. Tukaj bi se jaz verjetno prej vprašal, kakšna pa je finančna struktura teh dveh projektov, da nam Evropska investicijska banka ne verjame. Ja, seveda je eden od razlogov tudi tisti, ki ga ministrica povedala, da so zaradi tega nižje obrestne mere. Seveda, posledično. Kakšne pa bi bile brez poroštva, če bi mi sploh dobili kredit od Evropske investicijske banke; in kakšne bi bile s poroštvom? In zakaj takšna razlika? Ali zato, ker se ne verjame Sloveniji kot državi. Le-tej izgleda se, ker proračun je dovolj stabilen, da bo to vrnil. Ali se ne verjame v ta projekt 2TDK? Ali mogoče Evropska investicijska banka gleda tudi oceno OECD glede drugega tira, ki je nekje skrita v predalih, ker določa neekonomičnost na dolgi rok tega projekta. In kje so sedaj drugi projekti? Mi moramo vedeti, o čem se pogovarjamo. Jaz čisto spoštujem ministrico Bratušek. Tudi verjamem, da bo lahko stala za tem finančnim zakonom; je pa to finančni zakon, gospe in gospodje. In tukaj bi seveda lahko bil tudi minister za finance ali pa kdo iz Ministrstva za finance. To je finančni zakon. To je potencialni dolg slovenskih davkoplačevalcev, o tem se govori. In če projekti ne pijejo vode, potem želi Evropska investicijska banka poroštvo. Jaz se spomnim nekega poroštva, ki ga je dal ravno tako ta državni zbor v nekem prejšnjem sklicu glede Teša. Takrat je bilo s strani predstavnika SD zelo velik interes, da se to poroštvo da. Ne bom ga omenjal zaradi tega, ker ga ni tukaj. Ampak zelo velik interes je bil za Teš, kjer je Evropska investicijska banka rekla – ne, hvala. In tukaj nima nobene zveze to, ali bo šla trasa po tej ali drugi poti. Edino zveza s tem poroštvom in s tem, da tuji bankirji želijo to poroštvo, je ekonomičnost in finančna vzdržnost teh projektov. In če niso, potem želijo poroštvo države. Mislim, da je razlog ravno v tem. In tukaj zadeva pride na dan že iz samega besedila. Jaz bi seveda rad odgovor na to, zakaj tuji bankirji ne dajo kredita brez poroštva in kakšne so obrestne mere. Ali je to sploh pogoj za kredit? Če greste na spletno stran Evropske investicijske banke, Evropska investicijska banka že v naslovu tudi financira infrastrukturne projekte. Poglejte prvo stran na spletnih straneh glede Evropske investicijske banke, tudi financira, tudi sredstva daje. Drugo je, tukaj ni omenjena EIB, tukaj je MFI. Zakaj SID rabi poroštvo države? Ste državna razvojna banka. Tukaj so seveda te zadeve, da državni d. o. o. ne more garantirati, državna delniška družba Dars ne more garantirati, da bo vrnila te kredite. Jaz bi se malo tukaj vprašal, zakaj to dejansko je. Drugo, bilo bi seveda fino, na eni strani imamo 417 milijonov plus obresti, in v zvezi s tem bi bilo dejansko treba vedeti, zakaj ni drugih financerjev. Zakaj enostavno ni drugih financerjev? Tukaj sta omenjeni MFI in SID do 250; komercialne banke v vrednosti 167; skupna vrednost 417 milijonov ali 35 % financiranja. To je seveda glede 2TDK. Če gre za neekonomični projekt ali pa da bankirji temu projektu ne verjamejo, potem je to treba povedati in je treba ločiti ta projekt od ostalega. Treba je narediti dve poroštvi. Za Teš smo posebno poroštvo sprejemali, za Teš smo ga sprejemali. Drugo je seveda problematika Darsa. Tukaj seveda piše, da se ta dolg ne šteje v javni dolg. Tukaj je navedeno mnenje Sursa in navedeno je tudi, da je nekako na meji, da bo treba 50 % dati. Do 50 % se lahko iz teh sredstev financira, drugače pride to pod javni dolg. Če citiram: »Surs meni, da obstaja zelo velika verjetnost za novo razvrstitev Darsa ob uveljavitvi poroštvenega zakona, pri čemer trenutno ni mogoče napovedati, v kolikšnem obsegu in od katere časovne točke bi se nova razvrstitev lahko izvedla.« Tukaj nas Surs opozarja, da lahko pride do spremembe in da lahko javna finančna sredstva gredo v javni dolg. Drugo, SDH tukaj opozarja, da je treba refinancirati tudi ostale kredite Darsa, mi pa nimamo tukaj sploh slike, kateri krediti dejansko lahko obstajajo, morda jih imamo ali pa nimamo, in koliko jih dejansko tukaj je. Naslednje, tako piše v tem gradivu: »Prilagoditi cenovno politiko Darsa, tako da bo mogoče zagotoviti finančno vzdržnost Darsa v naslednjih letih.« Sedaj pa vi meni povejte, kaj pomeni nova cenovna politika Darsa. Bodo ljudje več plačevali ali manj plačevali za uporabo cest, več ali manj, ob tem da je treba obstoječe kredite refinancirati? To piše v tem zakonu. Jaz dvomim, da manj. Mislim, da bodo več. Če bodo več, že zaradi tega, ker bo treba spremeniti cenovno politiko in zraven bomo dali še garancijo oziroma poroštvo, kaj potem dela ta Dars; razen tega, da berem, da financira v zelo velikem obsegu, v relativno velikem obsegu medije?! Zato, da najbrž ne pišejo o njem, ali zato, da pišejo o njem, ali zato, da pač ne pišejo takrat, ko je pol Slovenije zaprte ali pa so težave v prometu. Ne vem. S tega zornega kota bi seveda pričakoval določene odgovore – kakšna je pozicija Darsa, koliko je dejansko vseh kreditov, kako se bo to vse skupaj poplačalo? Še enkrat, gospe in gospodje, jaz ne grem v nobene trase, omenil sem samo OECD, neko študijo, ki govori o drugem tiru. In če gremo na sam zakon, me tukaj zanima, zakaj je ta razlika v 5. členu. V prvem odstavku 5. člena predloga zakona glede družbe 2TDK piše, da se Republika Slovenija zaveže, da bo namesto družbe 2TDK na podlagi predhodnega pisnega poziva kreditodajalca ali drugega upravičenca poravnala zapadlo obveznost. Okej, ta stavek je zelo v redu. Pri Darsu pa piše – brezpogojno, nepreklicno in na prvi poziv poravnala zapadlo obveznost. Tukaj je neka različna pravna dikcija in me seveda zanima, zakaj. In zakaj je ta distinkcija oziroma zakaj je ta razlika v samem zakonu? Ni jasno – še enkrat – ali je projekt drugi tir ekonomsko učinkovit in finančno vzdržen; in ni jasen položaj Darsa glede 3. razvojne osi. Mislim, da bi moral predlagatelj upoštevati ta mnenja, ločiti poroštvo na dva zakona, na dva papirja, če želite. To ima veliko vsebinsko in stvarno vrednost, ker če se želi en 2TDK peljati skozi preko 3. razvojne osi, to ni najbolj fer. Naj bo vsak projekt zase, bomo mi dvakrat tukaj razpravljali, bomo lahko eno uro več porabil časa zaradi tega, ampak mislim, da za ta denar odtehta ta dodaten čas. In treba je odgovoriti glede položaja financiranja Darsa, glede finančne vzdržnosti Darsa, glede tega, zakaj 2TDK dejansko ne uživa take podpore. In kakšno podporo dejansko uživa? Podjetja, ki so državna, ki so državna, oboje državno; kreditodajalci jim pa ne verjamejo. Zakaj ne?
Hvala lepa. Besedo ima predstavnica Vlade mag. Alenka Bratušek. Izvolite.
Bom skušala na kratko odgovoriti, zakaj Evropska banka daje takšna posojila in zahteva še, poleg tega da smo mi tako ali tako v enem delčku tudi lastniki, če lahko tako rečem, te banke, se tudi jaz sprašujem, ampak takšno politiko imajo. In ne samo tuje banke, tudi domače banke pravijo, da tega projekta brez poroštva ne bodo financirale. Jaz se trudim na vsakem srečanju, simpoziju povedati, da če je neko podjetje v državni lasti, tako ali tako, tako ali tako, država stoji zadaj, ampak bankirji pač tega ne vzamejo tako. Politike Evropske investicijske banke ne vodim jaz. Jaz bi se zelo pridružila mnenju, da bi morali na projekte gledati drugače in da točno za to so ustanovljeni. Ne bom zdaj šla še globlje in na problem, da tudi naše sosednje države projektu Divača–Koper zelo nasprotujejo, da imajo te sosednje države znotraj Evropske investicijske banke velik vpliv; zato je velik dosežek, da imamo na mizi sploh možnost pridobiti posojilo, ki bo z mize šel, če do konca leta poroštva ne zagotovimo. Ali to piše v enem zakonu, ali to piše v dveh zakonih, je z vidika projekta popolnoma nepomembno; lahko pa je pomembno, če v tem državnem zboru večina ne želi podpreti poroštva za prepomemben projekt Divača–Koper, to se pa zelo strinjam. Če bo takšna volja poslank in poslancev, tega poroštva ne bo; ampak potem tudi tega projekta v nadaljevanju ne bo. To je dejstvo, to sem danes že večkrat povedala, sem dolžna opozoriti. Pa še to, v celoti ta investicija sodi v sektor država, s poroštvom ali brez poroštva. S poroštvom naredimo državni bilanci, v narekovajih, manj škode, manj stroškov kot brez poroštva. In potem razumi, kdor more, da so nekateri proti. Z Darsom je zgodba nekoliko bolj zapletena. Zakaj? Zato, ker ta ne sodi v sektor država. Desetletja se pogovarjajo, pogovarjamo z Eurostatom. Imajo problem, ker je država stoodstotni lastnik, dobil je koncesijo, kot jo je dobil. Ne znam povedati, kako se bo stvar odvila v prihodnosti. Ampak to ne zaradi 3. osi, ampak sploh zaradi Darsa in takega sistema, kakršen je. Niti enega odseka cest Dars ni zgradil brez poroštva. Tako pač je. Kaj pomeni prilagoditi cenovno politiko? To pomeni – prilagoditi cenovno politiko. Če bodo bilance kazale, da je treba za odplačilo dolgov več denarja, bo verjetno za vinjeto treba dati več denarja, ampak v tem trenutno tega ni na mizi. Je pa dejstvo, da se bo tudi ta odsek oziroma cela 3. razvojna os pokril in plačal tako, kot vsi ostali odseki do zdaj – iz cestnin, vinjet ali tovornih. To je dejstvo. Jaz ne znam drugače, bolj enostavno razložiti teh stvari. Dejstvo je, da bosta ta dva projekta s poroštvom cenejša, kot bi bila brez poroštva, če sploh bi bila. Povedala sem, da Dars in 2TDK pravita, da brez poroštva posojil ni mogoče dobiti. Jaz se nisem pogajala in pogovarjala z bankami, ampak takšna so zagotovila. Če pa posojil ni, nam je pa verjetno jasno, da bi morali iz državnega proračuna zagotoviti več denarja. Koliko in kam spuščati privatne investitorje v infrastrukturna podjetja, se pa tudi v tem državnem zboru zelo razlikujemo. Verjamem, da imamo kitajske investitorje, ki so pripravljeni kupiti celotno naše železniško omrežje, celoten avtocestni križ. Ali smo na to pripravljeni? Ali smo to pripravljeni prepustiti kar tako nekomu tretjemu? To so vprašanja, ki se odpirajo ob teh dveh investicijah in tudi ob tem poroštvenem zakonu.
Hvala lepa. Besedo ima Jožef Horvat. Pripravi naj se Gregor Perič. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, drage kolegice, dragi kolegi! Ponavljam trditev oziroma našo najavo podpori temu zakonu v prvem branju. In ponavljam samo tiste ključne stvari, ki jih bomo v drugi obravnavi oporekali. Ne spomnim se, da bi kdaj imeli poroštveni zakon na mizi, ki bi dejansko dajal poroštvo dvema različnima slovenskima državnima podjetjema, v tem primeru 2TDK in Dars. Tega se res ne spomnim, morda se motim. In ker gre za dve povsem različni prometni in zelo pomembni infrastrukturi. Ta razprava in tudi mnoge druge v parlamentu temeljijo na čem? Na zaupanju. Govorimo o zaupanju. In tudi kreditodajalci, ki bodo dali, verjamem, da bodo dali kredit družbi 2TDK in Darsu, se seveda najprej sprašujejo o zaupanju in zahtevajo najvišje možno poroštvo. To je poroštvo Republike Slovenije. Višjega jaz ne poznam v tej državi. In najbrž nam je opozicijskem poslancem dovoljeno, da postavljamo vprašanja v tej smeri, da bi pridobili večje zaupanje s strani vlade. Morda koalicijski poslanci nekako po defaultu absolutno zaupajo vladi, ker imate najbrž več informacij. In ko gre za poroštvo, smo mi, Nova Slovenija, kdaj že tudi glasovali proti poroštvenemu zakonu, čeprav smo bili v vladi, da smo bili koalicijska stranka. Ni bilo enostavno, bil je pa seveda specifični primer, šlo je za Teš 6 in 440 milijonov evrov visok poroštveni zakon. Res je, da je bila investicija v zadnji fazi izgradnje, res je, da jo je bilo najbrž nesmotrno ugasniti, ampak smo se odločili in rekli, da Teš 6 ni pot v brezogljično družbo, in nismo dali glasov za poroštveni zakon, oziroma bolj točno, smo glasovali proti. In imeli smo prav. Imeli smo prav. Takrat nismo bili tako prepričani, danes vemo, da smo takrat ravnali prav. Pa so nas mnogi naši ljudje, naši člani, naši volivci iz okolice Šoštanja takrat svarili, imeli smo napeto situacijo, pa smo razložili, za kaj gre. In danes nam vsi pritrjujejo. Jaz moram na tem mestu gospo ministrico vzeti v bran, čeprav je ni v dvorani, pa tudi kolega Marka Bandellija ne vidim v dvorani, ki je rekel nekako takole, da je ministrica prva, da je ona tu zdaj nova. Ona ni nič prva in ni nič nova. Ona je bila že predsednica Vlade, če me spomin ne vara, in je v mandatu 2004–2008, z zagotovostjo vem, dala skozi, če smem tako reči, kar nekaj poroštvenih zakonov. Kar nekaj jih je takratni minister za finance dr. Andrej Bajuk prinesel v ta državni zbor in natančno pojasnil, zakaj potrebujemo poroštveni zakon. Največji je bil prav za rekonstrukcijo železniške proge Pragersko–Hodoš. Ta investicija se je realizirala in jo je pred dvema, tremi leti odprl predsednik Vlade dr. Miro Cerar. Seveda je drugo vprašanje, zakaj nam mednarodne finančne inštitucije ne zaupajo, zakaj nam SID banka ne zaupa. Ampak danes morda to ni tema, čeprav bi človek pričakoval, da bo ministrica natančno pojasnila, zakaj tega zaupanja ni. Dars je nastal, če se ne motim, leta 1994, če postavim časovni okvir, gradnja avtocest 1994–2009, do 2009, potem izračunam, da je bila povprečna cena kilometra avtoceste 11 milijonov evrov. 11 milijonov evrov. Spoštovani kolegice in kolegi, če zdaj gledam tabelo na strani 9 ter gledam odseke in vrednosti odsekov, za katere dajemo poroštvo, ponavljam, 3. razvojna os, Novo mesto vzhod–Osredek, prva in druga etapa, to je 5 kilometrov, in če gledam ocenjeno vrednost po tekočih cenah z DDV, gre za 135-milijonsko investicijo. A se motim? Ne motim se. In še večji odsek, 3. razvojna os, severni odsek, torej Velenje jug–Slovenj Gradec jug, to je pa 17,5 kilometra in približno 1,9 kilometra navezovalne ceste, če gledam ocenjeno vrednost po tekočih cenah, je investicija 795 milijonov. In ko ta dva odseka seštejem, zaokrožim, dobim 23 kilometrov; in če seštejem evre, dobim po tekočih cenah skupaj z DDV približno 930 milijonov evrov. To ni hec, to je skoraj milijarda, 930 milijonov evrov. In poslanci imamo dolžnost, da vlado sprašujemo in nadziramo, kako bo vsak evro od teh 930 milijonov potrošen. Zakaj? Ko bodo cestnine narasle, ko so očitki, da so slovenske avtoceste predrage, kdo je kriv? Slovenski davkoplačevalec pokaže na to hišo, na poslance. Poslanci, vi ste krivi, da imamo tako drage avtoceste. In zato je danes pravi trenutek, da na ta vprašanja opozarjamo. In če grem na 23 kilometrov, za katere upam, da se bodo čim prej začeli graditi, en del se je že začel, in če izračunam povprečno ceno kilometra te ceste, štiripasovne hitre ceste, dobim 40 milijonov evrov na kilometer. Gospe in gospodje, 40 milijonov evrov na kilometer te hitre ceste. Fantastična cifra. Če pogledam zdaj spet nazaj na avtoceste, ki smo jih že gradili do leta 2009, tam, kjer je bil zahteven teren ali naseljena območja, tam je povprečna cena prišla na dobrih 15 milijonov evrov na kilometer. 15 milijonov. Lahko, da je tukaj strahovito zahteven teren, jaz nisem geolog; lahko da je tukaj strahovito poseljen teren, en del je res, podrobnosti ne poznam; znam pa izračunati, da gre za ceno 40 milijonov evrov na kilometer ceste. Nihče me ne bo prepričal, da je to nizka cena. Morda me bo prepričal, da je optimalna, pa bo imel velike težave. Pa se primerjamo zdaj malo z Evropo, kakšne so pa tam cene. Verjetno imajo traso postavljeno tudi po zahtevnem terenu, verjetno imajo traso postavljeno tudi skozi naseljena območja, ampak recimo za nenaseljeno območje v Evropski uniji od 8 do 20 milijonov evrov na kilometer. Te cene so naravnost fantastične. Kolegice in kolegi, jaz ne bi želel, da bi spet za 3. razvojno os in za drugi tir nekoč neke generacije, naslednji sklici Državnega zbora ustanavljali parlamentarno preiskovalno komisijo, ki bo raziskovala, zakaj pa ta cesta, ti odseki na 3. razvojni osi niso samo 40 milijonov po kilometru, kot je bilo načrtovano, ampak morda 50, bog ne daj. In tukaj je problem. Malo je bilo slabe volje – zakaj pa zdaj opozicija, v prvem branju bomo zakon podrli, v drugem banju pa bomo videli. Ja, res bomo videli, res bomo videli. Glasujemo v tretjem branju, takrat ko je zakon v tretji fazi, bomo videli, ali se bo dalo ta zakon razdeliti na dva zakona, enega za Dars, enega za poroštvo podjetju 2TDK; in to bo eno od ključnih vprašanj. Zato pravim, kot sem uvodoma povedal v stališču poslanske skupine, ministrica oziroma Vlada je to zelo zvito naredila, da je dejansko zapakirala cesto in 2TDK, torej drugi tir Divača–Koper, vse v en poroštveni zakon. Ja, boste rekli, da poroštvo je poroštvo. Res je, ampak enkrat dajemo poroštvo za investicijo A, drugi za investicijo B, in to sta dve povsem različni investiciji. In normalno je, da imamo cmok v grlu, ko govorimo o poroštvu za podjetje 2TDK, ki smo mu mi nasprotovali. Saj ne moremo zdaj kar naenkrat svojih stališč spremeniti. Zakaj smo mu nasprotovali? Ker znotraj slovenskih železnic imamo službo, imamo organizacijo, ki zna zelo dobro delati investicije. Zakaj je bilo treba ustanavljati novo podjetje? Nihče me ne bo prepričal, da je to bilo nujno in da drugače teh ubogih 27 kilometrov železniške proge ne bi mogli zgraditi. V to me nihče ne bo prepričal. In še, kolegice in kolegi, jasno je, da je cestna, železniška infrastruktura zelo pomembna za ljudi na splošno, za razvoj gospodarstva. Jaz si seveda želim, da bi bila, vsaj kar zadeva 3. razvojno os, v najširšem smislu besede, dvosmerna cesta. Dvosmerna. Ne samo takšna, da bi se lahko moji ljubi Korošci vozili v Avstrijo delat, ampak takšna, da bi tudi drugi lahko prišli k nam, investitorji, tudi turisti in tako dalje. Kolega Podkrajšek je zelo dobro vprašanje odprl, ki morda res ne sodi sem. Postavil je primerjavo, teh 777 milijonov, kar je znesek poroštva, je postavil v primerjavo s 5 milijoni, ki jih imamo za naslednje leto v proračunu za izgradnjo šolske infrastrukture. In mi bi želeli biti družba znanja. Če želimo, da se bo čim več ljudi po teh cestah vozilo, naših ljudi, potem res moramo biti družba znanja. Ampak mi natančno vemo, da nam čez dve, tri leta prihaja v osnovne šole okoli 14 tisoč 500 otrok. Hvala bogu! Za njih potrebujemo več kot 550 novih oddelkov, nimamo pa financ za to. No, imamo – 5 milijonov. To je ena vaška šola, oprostite. Zato je kolega Podkrajšek to postavil ob bok temu zakonu. Absolutno ga v njegovih razmišljanjih podpiram in cenim. Da ne govorim seveda naprej o domovih za starejše, kjer pa smo letos kar 5 milijonov evrov zagotovili, se pravi spet za en vaški dom starejših. Mi moramo širše delovati, kar sicer tudi v strategiji razvoja Slovenije 2030 ni dovolj koncizno napisano. Bog ne daj, da bi se enkrat čez desetletje soočali s situacijo, da bomo pa imeli perfektno izgrajeno prometno infrastrukturo, pa se bodo vozili tujci; nas pa več ne bo, tu pa tam kakšen Slovenec, ker ne vlagamo v znanje, briga nas za osnovne šole in tako dalje in tako dalje. Gre za bistveno širši pristop. In še, in s tem zaključujem, ministrice ni, ampak tu je državna sekretarka, najbrž ste na ministrstvu tudi seznanjeni s pismom gospoda Petra Rezmana, ki je sicer pismo poslal samo poslancem Državnega zbora, ne vem, če ste s tem seznanjeni. Piše takole: »Iz pojasnil, ki so jih glede tega posredovali mediji, sem razbral, da je del sredstev iz poroštva namenjen tudi gradnji nove ceste, tako imenovane 3. razvojne osi, odsek med Velenjem in Slovenj Gradcem, med Velenjem in Šentrupertom pa ne, ker je na postopke vplivala obravnava pred Ustavnim sodiščem Republike Slovenije.« Tako ta pesnik Peter Rezman. »Iz tega sklepam, da sta odobritev poroštva in obravnava pred Ustavnim sodiščem povezani.« Boste mi odgovorili. In še: »Iz obrazložitve predloga tega poroštvenega zakona ugotavljam, da v njej nista omenjena dva odprta sodna postopka glede umestitve nove ceste, in sicer odsek Velenje–Slovenj Gradec, v prostor, zato vas obveščam, da sem ju sprožil za zaščito svojih interesov. Prvega vodi Upravno sodišče Republike Slovenije, drugega Ustavno sodišče Republike Slovenije.« In res tukaj prosim, glede na to, da nam je ta državljan pisal, da ministrstvo pojasni, ali je seznanjeno s tem pismom in s temi sodnimi postopki. Je pa še nekaj. Jaz tudi danes ne bom govoril o trasi. Ko smo mi v mandatu 2004–2008 sprejemali res kar nekaj poroštvenih zakonov, se ne spomnim, da bi takrat niti najmanjša civilna iniciativa nasprotovala kakšni trasi avtoceste, ki smo jo umeščali v prostor. To vprašanje je seveda tudi na mestu, čeprav danes obravnavamo samo poroštvo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnica Vlade, državna sekretarka Nina Mauhler. Izvolite.
Hvala za besedo. Bi najprej se dotaknila pisma gospoda Rezmana. S pismom na ministrstvu nismo seznanjeni. Ampak dejstvo je, da odsek Šentrupert–Velenje in južni del južnega dela, se pravi Osredek–Maline, ni izvzet iz poroštvenega zakona zaradi kakršnihkoli postopkov. Postopek pred Ustavnim sodiščem ni nikakor povezan s temi odseki. Šlo je izključno za to, da se v medresorskem usklajevanju z Ministrstvom za finance pač nismo uspeli uskladiti, ali poroštvo za celotno 3. razvojno os ali zgolj za odseke, ki imajo IP. Mi menimo, da bi bilo celo bolj smotrno, bolj pregledno, če bi šlo za vse odseke, tudi za tiste, ki nimajo IP, ampak temu ni tako. Skratka, ne, ni v nobeni povezavi. Kar se pa tiče odprtih sodnih postopkov. Odprtih sodnih postopkov ne poznamo, z njimi nismo seznanjeni; vem pa, da je Ustavno sodišče en zahtevek, ki je bil menda podan s strani prebivalca na trasi Šentrupert–Velenje, zavrnilo. Da bi pa zdaj kakšni novi postopki tekli, ne vemo, ne razpolagamo s tem podatkom; bomo pa preverili. Želim pa pojasniti še eno zadevo, glede cene na kilometer. Danes smo to že omenjali, pa bom še enkrat. V investicijskem programu je bil za odsek Vransko–Blagovica predviden strošek okoli 36 milijonov evrov, govorim o vrednosti gradbenih del. Dejansko je bila potem vrednost gradbenih del na tem odseku Vransko–Blagovica 34 milijonov. Odsek Draženci–Gruškovje, v IP je bilo predvidenih približno 14 milijonov, za gradnjo, za gradbena dela dejansko realiziranih nekaj manj kot 11 milijonov, potem Klanec–Srmin, v IP vrednost 24 milijonov na kilometer, dejansko realizirano okoli milijon manj. Če se pa dotaknem še ceste do pesniškega rondoja, je bilo v investicijskem programu nekaj manj kot 24 milijonov predvidenih, realizacija je bila pa višja, tudi za okoli 1 milijon. V IP za severni del severnega dela, od Velenja do Slovenj Gradca, je pa predvidena vrednost gradbenih del 33 milijonov evrov. Za etapo na jugu, za odsek od Novega mesta do Osredka, je pa v IP predvidenih okoli 19,5 milijona evrov na kilometer. To pomeni, da te vrednosti, ki so zdaj v IP za 3. razvojno os, bistveno ne odstopajo ne od investicijskih projektov za že izgrajeno avtocestno omrežje ne od dejanskih stroškov, ki so potem nastali. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima poslanec Horvat. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Hvala lepa, gospa državna sekretarka, za ta pojasnila. Upam, da nas tudi državljan Rezman spremlja. Ob tem me zanima, v čem je zdaj nesoglasje med vašim ministrstvom in Ministrstvom za finance? Pravite, da niste prišli skupaj. Kar se tiče cen, ki sem jih jaz podal, sem povedal, da izhajam iz tabele na strani 9. Tukaj je zelo jasno, če gledam tekoče cene, 930 milijonov za približno 23 kilometrov, kar je 40 milijonov na kilometer. Če hitro izračunam primer, kot ste ga povedali, kako je bilo v praksi, ker je bilo načrtovano 36 milijonov, porabljeno 34. Hvala bogu, če bo tako tudi v tem primeru, potem ne bo 40 milijonov na kilometer, ampak samo 37,8 milijona evrov na kilometer; in je to še vedno fantastična številka.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnica Vlade Nina Mauhler.
Ja, treba je, treba je biti pazljiv. Jaz govorim o vrednosti gradbenih del, ki ne vključujejo DDV; vi pa verjetno gledate tekoče cene z DDV, tu je treba biti pazljiv. Kar se pa tiče usklajenosti; na koncu smo bili usklajeni; ampak v postopku usklajevanja pa seveda, če bi bili že na začetku usklajeni, ne bi bilo usklajevanj.
Hvala lepa. Besedo ima Gregor Perič. Pripravi naj se Lidija Divjak Mirnik. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Jaz obžalujem, da bo ta razprava prekratka, ker je vprašanj, vidikov, ki se odpirajo, zelo veliko, in dvomim, da jih bomo uspeli vse osvetliti. Vladi je zdaj, kot sem videl, tudi zmanjkalo časa za odgovore. Že v predstavitvi stališča SMC smo povedali, da bomo ta zakon podprli s tresočo roko. In ko slišim tudi s strani predstavnikov Vlade oziroma ministrice, da do sedaj ni bilo na tem področju narejeno nič, potem je ta roka še toliko bolj tresoča, ker vsi vemo, da temu ni tako; da je bilo vloženo v to veliko časa, energije, volje, v končni fazi tudi davkoplačevalskega denarja. Upam, da bomo na koncu, na cilju tega tudi vsi kolikor toliko zadovoljni. Večkrat smo danes slišali tudi omembe posameznih projektov v Sloveniji, na katere ne moremo biti ponosni, TEŠ 6 je eden takih. Če gremo čisto v gradnjo avtocest, recimo, predor Markovec je bila neka taka zgodba, ki je kar nekaj časa trajala, stala, poznamo tudi določene anekse pa propade podjetij, vse živo se je dogajalo. Če se vrnem nazaj na poroštveni zakon, tu sicer imamo dve sestavini, dva projekta, ki jih rešujemo z enim zakonom, in je tudi zaradi tega premalo časa. Če se omejim zgolj na drugi tir v tem trenutku. Slišali smo, da je bilo obljubljeno, da je prejšnja vlada obljubila to, to, to in to – nič ni bilo obljubljeno, še manj pa je bilo dogovorjeno, ker če bi bil kakršen koli dogovor, bi ga potrjevali tu notri v tej hiši, ker gre za mednarodno pogodbo, ki jo potrdi Državni zbor. Govorili smo o nekih kvadraturah zemljišč v okviru DPN, ampak izven okvirov Luke Koper v tem trenutku, zgolj za oris, Madžari so samo streljal stran od slovensko-italijanske meje kupili 320 tisoč kvadratnih metrov zemljišč, na katere bodo namestili določene kapacitete za pretovor kontejnerjev in druge stvari. Madžari so imeli torej nek jasen interes in očitno so se pogovarjali tudi z Italijani, sploh v trenutku, ko so videli, da v Sloveniji ta dogovor ne bo možen. V SMC še vedno zagovarjamo stališče, da bi bil nek strateški partner s strani katere koli zaledne države, lahko je to Madžarska, lahko je to tudi kaj tretjega, četrtega, v strateškem interesu naše države, predvsem v tem smislu, da je ta vez, gospodarska vez med, recimo, pristaniščem in železnico, ki pelje do teh držav, karseda trajna in dolgoročna, kar pomeni tudi neko predvidljivost v smislu gospodarskega delovanja. Zato tudi ne morem čisto najbolj razumeti stališča oziroma besed ministrice, ki ni bila čisto gotova, čemu služi 2TDK, torej to podjetje, ki smo ga ustanovili ravno zaradi tega, da je možen vstop nekega zunanjega partnerja, lahko je javni, lahko je zasebni. Jaz bi si zasebnega še toliko bolj želel, ker bi mi bil to še toliko bolj jasen znak, da je ta projekt zastavljen tako, da je zanimiv tudi za tuj kapital. V SMC se ne branimo tujih investicij, ker vemo in vidimo, da so bile, tudi v prejšnji vladi smo to pokazali, da se da, da prinašajo nova delovna mesta, dodaten razvoj, dodatno spodbudo. Tega bi moralo biti še več. Ker ne vem, v čem je potem interes, da se v Slovenijo ne investira, Madžari pa potem investirajo 100 milijonov evrov par metrov stran od slovensko-italijanske meje. Potem tukaj očitno nimamo ravno najbolj razčiščenih pojmov, kar je zagotovo zelo slabo. Pri poroštvenih zakonih imamo dva subjekta, 2TDK na eni stran in DARS na drugi strani. Če se bo v metodološkem smislu kaj spremenilo, to pomeni, da bo dolg, ki ga ima Dars, postal kar naenkrat, in zna se, utegne se zgoditi, da s sprejemom tega poroštvenega zakona do tega pride, torej da dolg Darsa, 2,2 milijardi evrov postanejo tudi dolg države, potem vemo, kaj to pomeni, pomeni, da bo Slovenija nekoliko bolj zadolžena, da se bo precej težje zadolževala, skratka za 2 milijardi zagotovo se ne bo mogla zadolžiti, ker bo že zadolžena, pomeni, da potem tudi bonitete Slovenije v tem smislu postanejo z vidika zadolževanja dražje. Skratka, vse skupaj, celoten naš finančni sistem, kar se države tiče, bo za davkoplačevalca neprimerno dražji. Zato jaz pozivam k temu, da smo pri vseh teh presojah izredno previdni in modri, ker neka odločitev, ko je tukaj sprejeta, bo za kar nekaj let. Kaj pomeni potem, ko se bomo zadolžili? Te kredite bomo imeli, krediti bodo ostali, kadar bo šlo Sloveniji nekoliko slabše, ko se bodo manjšali prihodki, bo potem potrebno rezati. In potem vemo, kje bo neka vlada enkrat v prihodnosti morala rezati, ali pri investicijah, ali pri sociali, ali pri zdravstvu, ali pri pokojninah. To smo videli že v preteklosti, zato jaz pozivam, da grejo razmisleki v to, da se to finančno tveganje maksimalno razprši, in da se razmišlja v smeri tega, da se pritegne v te projekte, zlasti projekt drugega tira, tudi nekega zunanjega parterja, ki bi to tveganje maksimalno omejil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Lidija Divjak Mirnik, pripravi naj se Franc Kramar. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Lep pozdrav kolegice, kolegi, predstavnice ministrstva! Kar nekaj časa že govorimo o temi. Bilo je ogromno povedanega. Nekateri so spet zamudili priložnosti biti tiho. Vemo pa, da so se na 3. razvojni osi poenotili civilna družba, župani, gospodarstvo, politika, kar je pravzaprav v Sloveniji velik uspeh, zelo velik. Čeprav, če bi mene kdo kaj vprašal, bi to pravzaprav moralo biti pravilo, da se poenotimo tam, kjer se je potrebno poenotiti. Jaz se ne bom vtikala v trase, jih ne bom niti spreminjala niti ne bom pametovala o tem, kje bi katera morala iti, iz čisto preprostega razloga, ker to pomeni zamik, in sicer zamik za več let. Ponavljam, več let. To so počeli do sedaj. V LMŠ si tega ne želimo. V LMŠ si želimo, da ljudje čim prej dobijo cesto. Ob tem pa je kljub temu potrebno ponoviti, da Slovenija ni samo Ljubljana. In tega ne smemo pozabiti. S 3. razvojno osjo bomo seveda izboljšali prometno varnost, da o času potovanja niti ne govorim. Pri tem pa ne smemo pozabiti na uravnotežen regionalni razvoj, ki ga roko na srce v Sloveniji žal pač ni. Je pa ta projekt 3. razvojne osi možnost in priložnost, da do tega uravnoteženega regionalnega razvoja končno počasi tudi v Sloveniji pridemo. In zato tudi ta projekt podpiram. Ker pri poroštvu govorimo o dveh pravzaprav največjih infrastrukturnih projektih v Sloveniji, razen tistem, da rečem ponesrečenem TEŠ, tudi sedaj, ko se bliža ohlajanje gospodarstva, se mi zdi prav, da se teh dveh projektov lotimo takoj, nemudoma. V jasnosti se sicer ves čas ustvarja nek vtis, da je 3. razvojna os samo ta trasa do Koroške, kar seveda ni res. Ne smemo pozabiti trase do Novega Mesta, preko Gorjancev pa vse tja do Hrvaške in seveda tudi v Avstrijo. Pozabljamo namreč, koliko smo v tem času izgubili, in sicer v času, ko so se kregali o tem, kje bodo te ljube trase šle, koliko priložnosti za naložbe je odfrčalo mimo, koliko delovnih mest je pravzaprav v vseh teh letih šlo mimo, tudi na Koroškem, pa še kje drugje, koliko mladih se je vmes izselilo. Na to je treba vedno znova opozarjati. Zato danes tukaj ni čas pametovanja o trasah, ampak čas, da se zmenimo, kaj je potrebno v tem projektu še popraviti – govorim o zakonu – in seveda se lotiti dela takoj. O ceni se verjetno da debatirati. Na prvo žogo je cena enormna, velika, prevelika mogoče. Mogoče bi se lahko tudi ta poroštveni zakon razdelilo na dva, mogoče, vendar jaz Vladi zaupam. Jaz zaupam, da so na ministrstvu pripravi stvari zato, ker so dobre, in zato, ker bomo pospešili proces, ki v tem trenutku stoji. Nekaj pa je še kljub temu potrebno povedati tudi o tistih kavč komentatorjih, za katere se mi vedno bolj zdi, da jih imamo vedno več tudi v tem parlamentu. Mogoče bo treba kdaj v vlado, mogoče bo treba kdaj prevzeti odgovornosti, mogoče bo treba tudi pokazati še kaj drugega, razen kritiziranja in seveda nasprotovanja vsemu in vsakemu, če ne gre po naše, v navednicah, predvsem pa bo treba v Sloveniji nehati ustvarjati vtis, da je v tej državi vse narobe. Ker roko na srce, v tej državi relativno dobro živimo. In čas bi bil, da si to tudi priznamo. Jaz bom ta predlog zakona v prvem branju podprla, bomo pa še verjetno tudi kakšno rekli za drugo branje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Franc Kramar, pripravi naj se Edvard Paulič. Izvolite.
Predsednik, hvala. Spoštovani poslanke in poslanci! Ob tem Zakonu o poroštvu očitno izgleda tako kot, da bo Alenka Bratušek pokasirala za vse zavožen projekte v tej državi. Pravzaprav namen današnje razprave ni, da se osredotočimo, kaj je bilo v preteklosti narobe, za to so organi pregona in le-ti so pristojni za to, da preverjajo skladno s pravnim redom ali ne. Tudi to še ne drži, da sprejetje tega Zakona o poroštvu Republike Slovenije že kaže na to, da se bo začelo graditi. Izkušnje pač kažejo, da bo treba poiskati izvajalce. Izkušnje pač kažejo, da je Zakon o javnem naročanju pač takšen, da lahko izvajalci zavlačujejo zadevo v nedogled, lep primer je Karavanški predor, druga cev. Tukaj čaka ministrstvo res trdo delo in pogajanje z izvajalci. Moja ocena je, da bi bilo dobro spremeniti zakon, da bi te anomalije odpravili in da bi končno dobili zakon, na osnovi katerega je sicer možna pritožba, ni pa to pritožba, ki se vleče v nedogled. Kaj naj rečem? Jaz sem vesel, da bo Slovenija dobila dve prepotrebni investiciji, to sta drugi tir in pa 3. razvojna os. V Sloveniji imamo še kar nekaj takih projektov, ki desetletja čakajo na realizacijo. Če sem sedaj malo lokalpatriotski, bom rekel, blejska obvoznica 50 let čaka na izgradnjo, ne bom omenjal, kaj vse se dogaja v poletni sezoni v tako imenovanem biseru Slovenije, kaj prenašajo turisti in predvsem domačini. Ampak pri nas je pač tako, da se je treba odločiti. Jaz mislim, da je bila odločitev Ministrstva za infrastrukturo in pa naše predsednice Alenke Bratušek pravilna. Prišla je pred Državni zbor, išče podporo za poroštvo in jaz mislim, da jo moramo dati, ker s tem končno lahko začnemo optimistično gledati na prihodnost. Kar se pa tiče Madžarske, ki je bila omenjena. Sam absolutno nasprotujem temu, da se Madžarska vključi v projekt drugi tir. Njihova zahteva po zemljišču v Kopru je po moji oceni poseg v našo narodno identiteto in pa v našo državno tvornost. Naj kupujejo v Italiji, zaradi mene, ali pa v Avstriji, kjer jim to omogočajo. Pravilna je bila odločitev, da se Madžarska ne vklopi v to in da ohranimo koprsko luko enovito in pa našo, slovensko. Na koncu bi rekel samo še to, da je seveda skepticizem posledica tega, kar se je v preteklosti dogajalo. Poznamo avtocestni križ, poznamo probleme s cestnimi baroni, vsi so nekako dočakali zasluženo kazen. Prepričan sem, da v prihodnosti tako zavoženih projektov ne bo. Prepričan sem tudi, da bomo lahko bodočim rodovom zapustili 3. razvojno os in pa drugi tir. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Edvard Paulič, pripravi naj se Aleksander Reberšek.
Hvala lepa za besedo. Danes govorimo o dveh ključnih projektih te vlade. Oba projekta sta tudi del koalicijske pogodbe. 3. razvojna os je pomembna, ne samo z vidika ekonomike, potovanja, varnosti v cestnem prometu, pomembna je iz vidika strateškega razvoja obeh regij in pa tudi z vidika gospodarskega razvoja teh regij. Obstaja študija, ki kaže, da v primeru, da bo severni del 3. razvojne osi zgrajen, bodo koroška podjetja oziroma gospodarske družbe na letni ravni ustvarila do 50 milijonov evrov prihodkov več. Kar se tiče ugibanj o ustreznosti trase, se mi pa zdi, da so ta ugibanja prišla prepozno. Pravi čas bi bil takrat, ko se je trasa umeščala v prostor in ko se je projekt pripravljal, razen če želimo izgradnjo 3. razvojne osi zamakniti za deset plus let. In jaz bi na tem mestu definitivno zaupal stroki. Drugi tir je pomemben z vidika geostrateške lege Slovenije in pa z vidika razvoja Luke Koper. Potrebno je namreč pogledati, kaj počnejo luke v soseščini. Madžarska in Kitajska intenzivno vstopata v lastništvo luke v Trstu. In če pogledamo, da je trasa na relaciji Trst-Madžarska krajša, če gre trasa preko Slovenije, bi to pomenilo, če bo drugi tir zgrajen, da bi se še vedno Madžarski ekonomsko splačalo peljati tovor preko Slovenije. Kar pomeni, da je vsaj po mojem mnenju izgradnja upravičena. Nenazadnje moramo upoštevati tudi okoljski vidik. Slovenija bo v začetku leta poslala Nacionalni energetski in podnebni načrt, kjer bomo opredelili tudi cilje glede izpusta toplogrednih plinov. In če vemo, da promet povzroča največ teh plinov, bi bilo smiselno tovorni promet prestaviti na železnico. Gospodarstvo v svetu, v Evropski uniji se ohlaja, to sicer ni znak za preplah, je pa znak, da moramo sprejeti določene ukrepe, ki bodo trend zaustavili ali pa obrnili. Infrastrukturne investicije, vsaj večje, so eden od načinov, kako ta trend ustaviti. Poroštveni zakon je v osnovi pomemben zaradi cenejše zadolžitve, kar je smiselno glede upravljanja z javnim denarjem. Se pa poraja vprašanje, kaj če Dars kredita brez poroštva države ne dobi. To bi verjetno pomenilo tudi ustavitev izgradnje 3. razvojne osi. Viri za poplačilo, kot je bilo že omenjeno, so znani. In jaz tukaj nimam razloga, da ministrici ne bi verjel, da do unovčitve poroštva ne bo prišlo. Vsekakor pa bo potrebno pri vodenju obeh projektov slediti načelom transparentnosti in ekonomičnosti. Tu pričakujemo od ministrstva vse napore, da bo ta projekt peljan v čim večji meri transparentno in javno znano. V tem prvem branju bom poroštveni zakon potrdil.
Hvala lepa. Besedo ima Aleksander Reberšek, za njim pa bo dobil besedo magister Dušan Verbič. Izvoli.
Predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Namen poroštvenega zakona, ki je danes pred nami, je, da bomo denar za gradnjo drugega tira in pa 3. razvojne osi dobili cenejše oziroma z nižjo obrestno mero z garancijo države. Na prvi pogled si zelo težko proti, če pa se človek malo poglobi v zadevo, pa vidi, da marsikaj ne štima. Ironija je, da na eni strani vlada pravi, da želi varčevati, na drugi strani pa dopušča milijardno krajo davkoplačevalskega denarja. Začne se že s samim načrtnim napačnim umeščanjem v prostor, vsemu temu pa sledijo aneksi. Jaz kot Savinjčan vam lahko to povem, tukaj se da ogromno privarčevati. Na eni strani sprejemamo poroštveni zakon, da bodo krediti cenejši, na drugi strani pa ste trase sprojektirali tako, da bomo denar z lopatami metali skozi okno oziroma v privatne žepe. Pa poglejmo samo drugi tir. Dobrih 27 kilometrov dolga proga z osmimi predori, dvema viaduktoma, dva mostova in ena galerija. Kot kaže, vsaj ena milijarda in še nekaj več po vsej verjetnosti. Na Hrvaškem bodo zgradili pa dobrih 42 kilometrov železniške proge med Koprivnico in madžarsko mejo brez veliko gradbenih inženirskih objektov za 325 milijonov evrov. Se pravi, 15,5 kilometra dražja trasa na Hrvaškem bo za 900 milijonov evrov cenejša. Razumi, kdo more. Enako je pri 3. razvojni osi. Na izbiro imamo traso, ki je veliko cenejša, okoljsko sprejemljivejša, in kar je najpomembnejše za Korošce, veliko hitreje izvedena, pa nam infrastruktura politika vsiljuje traso, kjer bo na štirinajstih kilometrih, pazite to, na štirinajstih kilometrih šest tunelov in enajst dvojnih viaduktov, dolgih preko 800 metrov in visokih preko 30 metrov. Se pravi, na vsak kilometer, od Šentruperta do Velenja več kot en infrastrukturni objekt. Posledica tega je prometno neučinkovita trasa s priključkom v Šentrupertu, ki je 300 milijonov dražja, uničuje najboljšo kmetijsko zemljo in razseljuje 150 prebivalcev oziroma 40 družin. Pa da nadaljujem s problematičnimi postavkami 3. razvojne osi. Povejte mi, zakaj potrebujemo pet milijonov kubikov materiala, ki ga moramo nasuti ob vznožje gore Oljke zaradi naklona ceste. Če bo en kubik dražji za en evro, nam bo politika v trenutku vzela iz žepa 5 milijonov evrov. Kilometre protihrupnih ograj – zakaj potrebujemo? Kdo bo tukaj zaslužil? Na drugi strani s priključkom v Arji vasi teh protihrupnih ograj ne potrebujemo. Šest tunelov – če bomo čakali tako, kot čakamo za predor Karavanke, Korošci še dvanajst let ne bodo prišli do hitre ceste. Zakaj potrebujemo enajst viaduktov? Za koga? Za Korošce, sem prepričan, da ne. Pri nas nimamo denarja niti za obnovo ceste, ne da bomo vzdrževali vse te drage infrastrukturne objekte. Na drugi strani trasa s priključkom v Arji vasi vsebuje samo en viadukt. In tisto, kar se zadnje čase toliko pojavlja v medijih in pa v javnosti in je na nogah praktično cel Šoštanj, ob južnem in vzhodnem robu Velenjskega in Škalskega jezera je nad delom rudnika predvideno nadaljevanje hitre ceste 3. razvojne osi s priključkom v Šentrupertu. Ta del naj bi bil zaradi ugrezanja in neznanih pogojev temeljenja finančno brezno brez dna. Prepričan sem, da je po TEŠ 6 3. razvojna os druga plat iste medalje. 3. razvojna os je druga milijarda istega lobija. 3. razvojna os in drugi tir sta kot vreča brez dna. 3. razvojna os je prav tako avtocestni TEŠ 6. TEŠ 6 je slonel na zlaganih podatkih o premogu, trdim pa, da 3. razvojna os temelji na zlaganih podatkih o prometni učinkovitosti. V projektni dokumentaciji 3. razvojne osi je navedeno, da je družbeno učinkovita in ekonomsko upravičena varianta Holmec–Arja vas in ne varianta Holmec–Šentrupert. Prav tako podobno ugotavlja tudi medresorska komisija. Sprevrženo je in težko gledam, kako v ozadju mimo javnosti poteka umeščanje objektov v prostor. Zgleda pa nekako takole, posvečeni in dobro informirani posamezniki pokupijo zemljišča, kjer bo potekala najzahtevnejša in najdražja trasa, tako za čas gradnje kot za kasnejše vzdrževanje, vključijo vodljive projektante, ki traso določijo tako, kot s prstom pokaže politika. Naredijo se zlagane in pomanjkljive študije variant, v katerih se ponaredijo ključni podatki, za primer 3. razvojne osi, število delovnih mest v Celju, namesto 24 tisoč delovnih mest so v Celju prikazali zgolj 14 tisoč delovnih mest. Poleg tega pa vedno manjkajo ključni dokumenti. Ves ta čas pa lobiji vse to peljejo do konca. Vmes pa vskoči seveda pokvarjena politika z argumenti, da bi spremembe trase trajala novih deset let in da je že itak vse odločeno. S temi poceni argumenti se zavaja slovenski narod. Ko smo v Državnem zboru zahtevali natančno specifikacijo stroškov obeh variant, tako trase s priključkom v Šentrupertu in trase s priključkom v Arji vasi, nam je ministrstvo poslalo pomanjkljivo dokumentacijo. In kako to izgleda? Ključni dokumenti so bili podani v programih, ki jih je težko odpreti celo z napredno projektantsko programsko opremo. Manjkal je ključni grafični prikaz, in sicer grafike za celotno traso od Avstrije do Arje vasi. Manjka torej ključni dokument po katerem bi vsak projektant lahko ocenil in preveril vrednost posameznih tras, vse kar je lahko spornega, pa nam niste posredovali. Zakaj, je verjetno vsem jasno. In ko danes glasujemo o poroštvenem zakonu, je človek težko proti. Resnično je človek težko proti, saj s tem privarčujemo denar, a po drugi strani ga z lopato mečemo stran z napačno izbiro trase. Ministrstvo že od vsega začetka projekta izkorišča stanje, da Korošce ne zanima, kje bo šla trasa, da jim je tudi vseeno, koliko bo stala, pa čeprav bo uničila našo prelepo Savinjsko dolino. Drage Slovenke in Slovenci, vsi se spomnimo šentviškega predora, še dolgo bomo plačevali za TEŠ 6, sedaj pa sledita drugi tir in 3. razvojna os. Ko vse to gledam, vidim, po kakšnem principu potekajo stvari v naši Sloveniji. Projekti se menjajo, lobiji pa ostajajo. Trase so druge, principi pa so isti. Zaradi dopuščanja takšnih praks, ker vse to dopuščamo, dnevno stojimo v kolonah, imamo slab javni promet, zastarelo železnico in uničene ceste. Spoštovana državna sekretarka, ministrica in vsi, ki ste pri tem odgovorni, zaradi dopuščanja takšnih praks se dnevno vozimo po tako uničenih cestah. Imamo denar, da bomo preplačali 3. razvojno os od Šentruperta do Velenja, kjer bi lahko s pametnejšo potezo izbrali veliko cenejšo varianto in hitreje izgradili to traso, nimamo pa denarja, da bi našim državljanom omogočili, da se širom po Sloveniji ne vozijo po tako uničenih cestah. Vseeno mi je, kaj boste govorili, sodil vas bom po vaših dejanjih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika Jože Lenart, izvolite.
Hvala lepa. Nastop kolega Reberška je bil res populističen. Nič kolikokrat v tem državnem zboru in na odboru je bilo že jasno pojasnjeno glede vrednotenja trase F6 in F22, poudarjam F22, ne F2. Da je celo trasa F6 dražja kot pa F22. In tolikokrat je bilo povedano in še vedno vztrajate na tem. To ni pošteno. Ne zavajajmo ljudi in govorimo resnico. Samo toliko o tem. Hvala.
Hvala lepa. Replika na repliko, izvolite.
Jaz bi rad poudaril, da ne zavajam nikogar v tej državi, ampak se kot poslanec Spodnje Savinjske doline borim za naše interese, hkrati pa se borim tudi za interese Koroške. Če bi jaz bil minister za infrastrukturo, bi Koroška že zdavnaj imela cesto. Verjemite mi, če bi bila edina možnost do Koroške cesta preko Savinjske doline, bi jo podprl z obema rokama. Tako pa, ker vem, da obstaja cenejša, okoljsko bolj sprejemljiva in za Korošce hitrejša cesta, pa se s tem ne morem strinjati. Jaz sem že večkrat rekel: »Hočemo cesto za Korošce, ne za gradbene barone.« Hvala lepa.
Hvala lepa. [[oglašanje iz dvorane]] Replika na repliko je možna, če dovoli predsedujoči in je potrebna za pojasnitev. Gospod Lenart je dobil repliko, do katere ni bil upravičen, ker še ni razpravljal. Tudi to je treba upoštevati. In sem jaz to spregledal, zato ker je tako na hitro šlo, zato sem tudi to dovolil potem. Besedo ima mag. Dušan Verbič, za njim pa bo dobila besedo Monika Gregorčič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Moram priznati, da me vedno bolj po eni strani žalosti, po drugi strani pa veseli to spoznano dejstvo v Državnem zboru, da se ob pomembnih zadevah politična razprava vedno odvije popolnoma v drugo smer, kot je samo bistvo. Opravičujem se, ker nisem pozdravil državne sekretarke skupaj z ekipo. Žal mi je tudi, da ni ministrica prisotna. Še bolj mi je pa žal, ker mi preprosto ne boste mogli kakorkoli odgovoriti na moja zastavljena vprašanja. Morda drugič. Če nadaljujem, kaj sem hotel uvodoma reči, predvsem v tem, da to, kar je poslanski kolega malo prej, gospod Šircelj, omenil, politična razprava predvsem zaradi tega, da se zamegli bistvo teme, ki je danes pred nami – poroštveni zakon. In bistvo tega poroštvenega zakona je denar. A se mi tega zavedamo ali ne. Tudi v razpravi je nek poslanski kolega rekel, pa saj to je stvar, da se gradi. Ne, danes se pogovarjamo o elementih poroštvenega zakona. Temu bom v nadaljevanju namenil malo več časa. Ne bom se pa ponavljal, kot je spoštovani kolega med redniki, ki je zadel bistvo. Kot sem rekel, jaz sam nimam težav glede poroštvenega zakona, ki opredeljuje dva infrastrukturna projekta. Tukaj moram priznati, ali je to ločeno ali ne, sigurno je pa namen predlagatelja zelo jasen, ki je bil tudi s strani nekaterih poslancev izpostavljen, in si tudi s tem nekako na njihovi strani strinjam, da je zavajajoč. Kar se tiče tras, se tudi ne bi kaj spuščal, kajti to je stroka. Kar se tiče pa projekta drugega tira, sem pa na realnem dejstvu, in to realno dejstvo je sprejeti in veljavni Zakon o drugem tiru Koper–Divača. Če se je v tem zakonu opredelilo, da je nosilec investicije hkrati tudi skrbnik tega projekta 2TDK, je bilo že takrat veliko govora in mislim, da bo tudi v nadaljevanju, in se tudi strinjam že na tej točki s tem, ali vodstvo 2TDK ima tisto zaupanje, ko se pogovarjamo v tem primeru o stotini milijonov. Ampak o tem tudi malce kasneje. Tisto, kar je meni najbolj zaskrbljujoče, pa so uvodne besede ministrice. Jih bom ponovil: »Pred vami je zakon, končno zaprta finančna konstrukcija za projekt 2TDK.« Res mi je žal, da ni ministrice, ker naslednje vprašanje, mislim, da to ni namenjeno državni sekretarki, preprosto zavajanje. Se sprašujem, ali je moja vlada v prejšnjem mandatu zavajala mene kot poslance in širni Državni zbor, ki smo pred sprejetjem tega Zakona o drugem tiru Koper–Divača imeli pred seboj gradivo in si ga dovolim tudi prebrati, ker je nesporno jasno zapisano: »Izdaja državnega poroštva za najetje posojil s tem zakonom ni predvidena.« in v vseh razpravah je bilo jasno izrečeno s strani predstavnikov Vlade, da je finančna konstrukcija zaprta. Kaj je sedaj to, ali verjeti ministrici Bratušek ali verjeti predlagateljem, ki smo v letu 2017 sprejeli ta zakon? Meni je to sila pomembno predvsem zaradi tega, komu v tem Državnem zboru na strani izvršilne veje oblasti pa se lahko sploh še verjamem. Jaz govorim ne samo na besedi, ampak tudi na zapisanih dokumentih. Ko sem pogledal to gradivo v letu 2017, je resnično v obrazložitvi kompletno vpisana finančna konstrukcija projekta drugi tir Koper–Divača. Takrat je bila razprava ali milijarda 100, 200, 400 in podobno. Ne oziraje se na to, finančna konstrukcija je bila zaprta. In tisto, kar je bilo tudi za mene zelo pomembno, da država ne daje nobenega poroštva za ta projekt. Ko sem pri tovrstni zavezi, pred sprejemom zakona je bilo zelo jasno specificirano, koliko 100 milijonov posameznik da, da ne bom govoril o nepovratnih evropskih sredstvih, da ne govorim o sredstvih, zagotovljenih iz kohezijskega sklada. Tukaj bi z veseljem vprašal ministrico, kaj je s temi sredstvi iz kohezijskega sklada, ker se je nekaj že dobilo, po drugi strani pa kohezijska sredstva, ki vemo, kako je naše ministrstvo, razen da je prišlo do dveh zamenjav, sedaj je ministrica, kolikor sem informiran, tudi na tem mestu in mislim, da bi lahko edina dala kompetentni odgovor. Je pa res, da nekaj besed je namenila glede tako imenovane garancije Evropskega sklada za strateške investicije, se pravi tiste aktivnosti samega gospoda Junckerja znotraj Evropske komisije, o tem pa nobenega govora. Zaradi tega še enkrat izpostavljam, mislim, da kakorkoli se bo odločil Državni zbor, ali bo prvo branje šlo skozi ali ne, upam, da bo priložnost, da se bodo te zadeve tudi na drugem branju razčistile, predvsem v tem kontekstu, kajti v predstavitvi in zagovoru, vezano na tako imenovan Evropski sklad za strateške investicije, ki je posredno povezan tudi na Evropsko investicijsko banko, so tukaj določena zavajanja. Kolikor poznam zadeve, si upam trditi, da tako imenovani kredit iz Evropske investicijske banke, in v sklopu s tem z izdano garancijo Evropskega sklada ni govora zdaj, ko je bila omenjena Madžarska, pa so potem nekateri poslanci komentirali, koliko kvadratnih metrov so želeli kupiti in podobno. To je stvar dogovora, recimo temu, pogodbenih strank med državami. Če se je takrat kakorkoli dogovorilo in da je s strani zaledne države bil tudi nek dogovor, ki je bil na načelni ravni o 200 milijonih, še ne pomeni, da finančna konstrukcija ni bila zaključena. Koliko pa je bilo to morebiti v škodo Republike Slovenije, je pa čisto druga zadeva. Dejstvo je, da se ne more govoriti, da takrat ni bila zaključena finančna konstrukcija. Pa kdo pa pravi, da je samo država Madžarska zainteresirana za Luko Koper? Imamo Češko, imamo Slovaško, imamo Poljsko. Ko gremo proti morju, vidimo koliko tovornega prometa se vali proti Kopru. In v poslovnem svetu, sem prepričan, da ne glede, kakšna so stališča države, prosti trg deluje, in interes prav gotovo je. Druga stvar pa je, če je Vlada, resorno ministrstvo sploh zainteresirano, da se, kolikor je bilo prej rečeno s strani ministrice, nisem zaznal, da se je kakorkoli vzpostavil kakšen kontakt s temi državami, da so zainteresirane za vložek, kakorkoli, v tem državnem podjetju 2TDK. Dejstvo je, da tisti, ki želi nekaj vložiti, prav gotovo upravičeno pričakuje tudi nekaj povratnega. Stvar pa je, ali pride do neke točke, kjer sta obe strani zadovoljni. Zaradi tega pogrešam tukaj stališče Ministrstva za infrastrukturo, kaj je s temi zalednimi državami. Predvsem me to spodbuja, v vašem gradivu, kjer ste tudi navedli, hkrati pričakujete od Državnega zbora poroštveni zakon za 2TDK, po drugi strani pa na strani 8 celo navajate, da je pa možno, da bi lahko tudi kakšna zaledna država prišla. Ja, odločite se, ali boste šli v sistem, da se poskuša zaledno državo še pritegniti, ali poroštveni zakon. Oboje skupaj meni osebno pod nobenim pogojem ne more biti skušaj. To lahko rečem, da smo spet pri nekem zavajanju. Mi se tukaj pogovarjamo o nekih zneskih, ki gredo v stotine in ki se bodo v končni fazi odplačal – koliko? 37 let ste predvideli. To se pravi, izplačevanje pa ne, če se slučajno poroštvo, to je pa spet druga zgodba, če se s strani 2TDK ne izplačuje, to pomeni, da je proračun obremenjen od leta 2022 naprej. Niti ne v tem obdobju. Jaz pričakujem tukaj v teh zadevah, da ste zelo precizni, sploh pa kar se tiče denarja. In glede na to, da je ministrica za infrastrukturo tudi nekdanja priznana finančnica na Ministrstvu za finance in kot nekdanja poslanka, bi pričakoval, da da nas oboroži z vsemi možnimi podatki, ne pa zgolj na komentarju: Ja, veste poroštveni zakon, če ga ne bo, bo nižja obrestna mera. Kdo to pravi? Ministrica? Hkrati pa istočasno pravi, da ni imela nobenih razgovorov z bankami. Jaz se ne pogovarjam o slovenskih bankah ali o bankah s sedežem v Republiki Sloveniji. Pogovarjamo se o kreditih na svetovnem finančnem trgu. In si upam trditi, pa ne poznam ta hip toliko, da je marsikatera svetovna finančna institucija zainteresirana dati tudi posojilo nekemu subjektu, ki je v stoprocentni državni lasti, ne pa da je komentar, noben ne bo dobil posojila, ne Dars ne 2TDK. Prav zanima me, na podlagi česa so tovrstne izjave. O sami vsebini pa mogoče še v nadaljevanju kaj več. Splošna razprava, ki je bila do sedaj, se pridružujem tistim poslancem, ki so rekli, ja, zgolj politična. Redki so, da se pogovarjamo o vsebini tega poroštvenega zakona. Moje skromno mnenje je, kolikor človek pogleda teh ubogih deset, dvanajst členov, če primerjam z bančno finančnega pogleda, je to navadna bianco menica. Mislim, da veste, kaj je bianco menica. To se pravi, je nek finančni inštrument, ki omogoča upniku znesek, za katerega si se ti zadolžil, ne glede na to, ali je tisti, ki plača, dobil za to storitev plačilo ali, da ne bom govoril, samogradnjo. In zakaj trdim, da je to navadna bianco menica, ki se imenuje poroštveni zakon? Predvsem zaradi tega, ker ste v tem kontekstu zgolj limitiral znesek, koliko naj bi bila najvišja obrestna mera, koliko naj bi bili stroški, s to razliko, da je zelo ohlapno opredeljeno, ali je strošek vezan na odobritev kredita ali je ta strošek vezan tudi z vsemi možnimi pritiklinami. Tisto, kar mi je pa najbolj moteče v tej zadevi, in kar mislim, da vsi poslanci tudi zelo dobro poznamo pri tovrstnih finančnih poslih, poznamo tudi tako imenovano provizijo in mislim, da na Ministrstvu za finance tudi zelo dobro poznate. Ne bom se opredelil, koliko je odstotkov, vendar na tako velikih zneskih močno obremenjuje tudi davkoplačevalce. Da ne govorim, posebno, recimo temu finančno temo, do katere se sploh ne opredeljujete, emisije vrednostnih papirjev, ki naj bi jih obe družbi izdajali. Prav zanimivo bi bilo, če ste se nekateri v svoji življenjski praksi že srečali z izdajo vrednostnih papirjev. Ena od ključnih zadev pri emisiji vrednostnih papirjev je, da svetovalec, praviloma tuj ali domač, ki je ekspert za vrednostne papirje, naredi analizo trga, v kakšen obsegu se naj vrednostni papirji izdajajo. V tem primeru je govora, predvidevam, o obveznici, celo zapisano zelena obveznica. Kajti brez tega preprosto sploh ne veš, ali se ti splača iti na trg z izdajo vrednostnih papirjev, če nimaš potencialne informacije o kupcih. To je ena od zelo pomembnih zadev. Naslednje, kar se tiče pa same vsebine tega, je kolega Šircelj lepo povedal, pa ni dobil nobenega odgovora. 5. člen – zakaj je ob unovčenju poroštva razlika od družbe 2TDK do družbe Dars? To je neverjetno, glede na to, da poznamo, kaj pomeni, pa se ne bom spuščal v Zakon o obligacijskih razmerjih, unovčevanje poroštva in podobno. Za konec, ko sem še ravno pri zakonu, pa bi vseeno omenil, da je nenavadno, in to bi res prosil, če boste kakorkoli dali tudi odgovor, na 10. člen tega zakona, kjer je nenavadno, da je zavarovanje poroštva Republike Slovenije s tako imenovano neko regresno pravico. Regresno pravico koga? Od družb 2TDK in družbe Dars? Kar pomeni, da sta bila likvidno nesposobna plačati svoje obveznosti in je država preko poroštva potem morala nakazat. In vi nam v teh členih ponujate to tako imenovano regresno pravico do teh dveh subjektov. Mislim, da je to resnično izredno, če milo rečem, zavajajoče za nas poslance. Samo še besedo, kar se tiče zahteve Evropske investicijske banke – to bi prosil, ker se navezujem tudi na ta hip zelo zanimiv zakon, ki je v postopku, o izbrisanih. Ali veste, da nas je guverner Banke Slovenije takrat tudi prepričeval, da je Evropska centralna banka zahtevala, da se podrejeni vrednostni papirji izbrišejo. Na koncu se je izkazalo, da temu ni bilo tako, da je bil to dialog med visokim uradnikom Evropske centralne banke. In tukaj mene zanima, ali je to iz strani Evropske investicijske banke, kdo zahteva poroštvo države? Bojim se, da je neka podobna zgodba, kajti na koncu pa tako in tako davkoplačevalci vse plačajo, politično smo pa odgovorni poslanci, ker, vemo ali ne vemo, sledimo nekim višjim ciljem, žal se pa zadaj denar vrti po svoje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Monika Gregorčič, za njo bo dobil besedo mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Pred nami je poroštveni zakon za dva investicijska projekta, zelo pomembna za nadaljnji razvoj naše države, prometne infrastrukture, to sta 3. razvojna os in drugi tir. In sploh ni vprašljivo, še manj pa sporno, da oba projekta v bistvu nujno potrebujemo čim prej oziroma bi jih potrebovali že včeraj. O nujnosti izgradnje drugega tira se je govorilo ne samo ves pretekli mandat, ampak že kar več kot desetletje poprej, potekali so resni pogovori, priprava projektnih dokumentacij in tudi neuspešni poskusi finančne konstrukcije pred prejšnjim mandatom. Po moji oceni mi ni bilo logično, da ni želel aktivno sodelovati pri pripravi projekta ravno subjekt, ki bi imel od drugega tira največje ekonomske koristi, to je naš največji logist Luka Koper. Ta je namreč v preteklosti nekako najbolj nasprotoval hitrim in transparentnim rešitvam, predvsem pa temu, da bi bil ustrezno soudeležen pri sofinanciranju izgradnje drugega tira. Jaz sama ocenjujem, da je bilo to zelo kratkoročno in kratkovidno z njihove strani, pač niso prepoznali dolgoročnih ekonomskih koristi, ampak so samo zahtevali in pričakovali od države, da jim bo ta drugi tir zgradila. Če pa dodam še informacijo, da je Luka Koper v večinski državni lasti, potem pa jaz mislim, da običajnemu državljanu nekako ni jasno, da drugi tir že zdavnaj ni zgrajen. Samo tisti, ki so bili neposredno vpleteni v vsa ta dogajanja, vedo, kakšne igrice so se ali pa se morebiti še vedno igrajo v ozadju. Kar pa se tiče 3. razvojne osi mislim, da se vsi strinjamo, da sta tako koroški kot dolenjski krak nujno potrebna, da je čim prejšnja izgradnja nujno potrebna za povezljivost teh krajev in da bo tudi čim prej omogočen enakomeren razvoj teh krajev in povezljivost z osrednjo Slovenijo. Tukaj ni nobenega dvoma in tudi jaz mislim, da državnega poroštva nihče ne problematizira. Je pa zame toliko bolj problematična, bom rekla kar manipulacija, da se obe poroštvi, to se pravi poroštvi za oba projekta, združita v isti zakon. In to kljub strokovnim opozorilom službe vlade za zakonodajo. Jaz se včasih res vprašam, zakaj na Vladi to službo sploh imate, če tako načrtno preslišite in ne upoštevate pripomb, ki jih ta služba daje. Ker pač to ni prvi primer, vemo, da je bil še bolj zloglasen primer ZOFVI. Ampak, če se vrnemo na temo. V SMC se nam zdi zelo nenavadno, da je potrebno poroštvo tudi za projekt drugega tira, ker bo očitno finančno dodatno breme padlo na račun davkoplačevalcev. Že moj predhodnik je zelo dobro utemeljil in z dokumenti orisal, dokazal, da se je projekt v prejšnjem mandatu vodil na način, da je bila finančna konstrukcija zaprta tako, da državno poroštvo ni bilo potrebno. Zato je bilo tudi ustanovljeno posebno projektno podjetje 2TDK. Ne zdaj danes tudi z vladne strani govoriti, da se ne ve, zakaj je bilo ustanovljeno, kajti to je evidentno, da bo omogočilo strateško partnerstvo z zalednimi državami. In potem je res Vlada pristopila h konkretnim pogovorom z Madžarsko. Zakaj strateško partnerstvo z zalednimi državami? Zakaj je to tako pomembno? V SMC smo še vedno prepričani, da je to zelo dobra rešitev. Namreč, ker tak sovlagatelj znižuje finančno breme projekta, prevzema sorazmeren del projektnih tveganj in, še najbolj pomembno, tudi ustvarja gospodarsko ravnotežje napram strateškim iniciativam oziroma prometnim železniškim koridorjem, ki jih gradijo druge države v neposredni soseščini. Ti koridorji pa imajo namen prometno obiti ozemlje Republike Slovenije. Ta način preko projektnega podjetja 2TDK je bil način, da tudi ne bi ponavljali slabih praks, ker vemo, kaj se je zgodilo pri investicijskem projektu TEŠ 6. Danes pa s tem poroštvenim zakonom, jaz se bojim, da smo na poti, da ponavljamo stare napake. Udeležba Madžarske bi bila tudi dobra priložnost za samo Luko Koper, omogočila bi jim nadaljnjo gospodarsko rast, razvoj, nove gospodarske priložnosti. Sedaj pa pač grozi, če Madžarska očitno k temu strateškemu partnerstvu ne bo pristopila, da bodo celo obstoječi madžarski poslovni partnerji del posla odpeljali v sosednje tržaško pristanišče. Madžarska je naš šesti največji trgovinski partner, za Luko Koper pa predstavlja celo drugega najpomembnejšega poslovnega partnerja, ampak mi to mirne duše prepuščamo sosednjemu tržaškemu pristanišču. Jaz bi samo poudarila, da je tudi udeležba Madžarske, kot je bila predvidena, skladna tudi s strategijo upravljanja kapitalskih naložb države. Če temu ne bi bilo tako, potem tudi včeraj naš premier ne bi mogel na srečanju s premierjem Madžarske nadaljevati pogovorov o morebitnem nadaljnjem sodelovanju. Seveda je bilo pa izpostavljeno s strani Madžarske, če se bo klima pri nas spremenila, izboljšala in če bomo bolj naklonjeni tujim dolgoročnim kapitalskim povezavam. Zakaj smo si zapravili to priložnost? Zaradi nepremišljenih izjav ministrice za infrastrukturo, da naberete nekaj političnih točk in pri tem žrtvujete nacionalne gospodarske interese naše celotne države. N bom ponavljala, gotovo si kot nekdanja premierka predstavljate, koliko pogajalskih in diplomatskih naporov je bilo v preteklem mandatu potrebno vložiti v pogovore z Madžarsko, vse z namenom, da bi bila finančna konstrukcija zaprta in da ne bi bilo potrebno poroštvo torej finančna obremenitev naših davkoplačevalcev. Vi pa ste, kot smo lahko slišali tudi v stališču Poslanske skupine Levice, jaz ocenjujem, da res po nepotrebnem izjavljali, da bo projekt brez udeležbe Madžarske celo cenejši, brez da bi dobili na mizo kakršnekoli številke, brez izračunov, in da se je Madžarska celo za sodelovanje zanimala zato, ker jo zanima slovensko morje. Ampak danes smo slišali, zanimal jo je dolgoročni najem 50 tisoč kvadratnih metrov poslovnih zemljišč v zaledju Luke Koper. tako da prosim, bodimo natančni, ko navajamo te podatke, ker takšne izjave so vzorčni primer, kako odgnati tujega in strateškega investitorja. Ja, se pa strinjam, so pa dober notranjepolitični piar, ampak to ima svojo ceno – 200 milijonov evrov, kolikor bi sicer znašal predvideni, sprva načrtovani vložek Madžarske. Izpadli smo neverodostojno na mednarodni ravni kot država. Madžarska se je preusmerila v Tržaško pristaniške, Luka Koper pa je izgubila veliko novih potencialnih poslovnih priložnosti. Ker poroštveni zakon, ki je pred nami, vsebuje kar dva projekta, ker je po moji oceni to pač manipulacija, bo moja roka pri glasovanju tudi danes zelo tresoča. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Rajh, za njim pa bo razpravljal Jože Lenart. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Najprej bi se kar rad odzval na besede kolegice Gregorčič. Pravzaprav si zelo želim, da ne bi ponavljali starih napak. Udeležba Madžarske bi namreč imela za posledico dodatne stroške v višini 250 milijonov evrov, ki bi jih dali Madžarom. Gospod kolega Trček je v svoji razpravi zelo dobro izpostavil, da Vlada odgovarja Državnem zboru, zato je prav, da Vlada spoštuje dognanja stroke, inženirske stroke, ki upošteva vso veljavno zakonodajo. Naj povem, da se načela prostorskega načrtovanja, kolega Cigler, niso spreminjala s sprejemom zakona v Sloveniji in da že od samega začetka velja, da je potrebno najprej usmerjati razvoj na degradirana območja, šele nato pa iskati nove trase. In ta vlada prav to dela. Obnavlja obstoječe proge in to se ji kaže trenutno v določenih zastojih, kot na primer kolega Trčka moti, išče nove rešitve, realne rešitve na podlagi stroke, na podlagi relevantne stroke, verificirane stroke in danes imamo rezultat, imamo traso znano, imamo odkupljena zemljišča in imamo končno pogoje, ki omogočajo začetek gradnje in razvoja gospodarstva. Ni prav, da se pod krinko varovanja javnega interesa ljudi zavaja z rešitvami, ki bodo dražje in ki bi postopke gradnje nekam oddaljile za deset let. Hkrati pa tudi predlagam, da če komu kaj ni všeč, da jasno predlaga nov sklep, da se ta postopek zaustavi, in da predlaga novo varianto, mora pa ob tem povedati za vse posledice. Hvala lepa.
Hvala lepa. Cigler, ste razpravljali? Ste. Izvolite, imate besedo za repliko.
Hvala lepa. Temu, kar ste vi zdajle povedali, temu oporekam in temu Levica oporeka. Ministrstvo za infrastrukturo vzpostavlja novo traso namesto, da bi cesto vzpostavilo z nadgraditvijo stare obstoječe regionalne ceste, to kar Resolucija o razvoju prometa do leta 2032 v Sloveniji govori. Saj to mi govorimo. Hvala.
Hvala lepa. Replika, dr. Franc Trček. Izvolite.
Hvala. Spoštovani mariborski kolega, mene seveda ne moti, sem v pisarni poslušal, da se končno razvija infrastruktura. Moti me pa, da kljub delu na infrastrukturi nimamo vsaj štirikrat na dan neke povezave Maribor–Ljubljana v dveh urah ali manj. Pa ne zaradi mene, jaz sem lahko pet ur na vlaku, študiram v miru, zaradi ljudi pač, ki v tako centralizirani državi hodijo delati sem. Hvala. Da sploh ne govorim o kakšnih drugih povezavah.
Hvala lepa. To je bilo nekaj čudnega. Repliko ima Monika Gregorčič. Pa se ji tudi opravičujem, ker nisem takoj opazil. Izvolite.
Hvala. Kolegu Rajhu – podatek, da bi mi kot država Slovenija, kot investitor morali dati madžarski 250 milijonov, je popolno zavajanje, ste pa imeli vsekakor možnost najti drugega investitorja, drugo državo, drugega privatnega investitorja. vse možnosti so še odprte [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. [[oglašanje iz dvorane]] Gospod Trček, prosim da se vzdržite komentarjev. Tudi vi želite to takrat, ko vi kakšno sejo vodite. Besedo ima Jože Lenart, zadnji pa bo dobil besedo Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala, predsedujoči, za mojih zadnjih pet minut v tem branju. Ponovno bi želel poudariti naslednje, drugi tir in 3. razvojna os sta presneto pomembna za nadaljnji razvoj Slovenije, tudi zaradi tega, ker so naši proračunski dokumenti zaradi fiskalnega pravila ravno na tem področju razvoja investicij zelo omejeni, in tega se veselim. Presneto me pa zanima, zakaj nekateri še vedno tako tako vztrajajo in zavajajo in celo lažejo, kaj imajo v mislih, da bi ta zadeva ne bila sprejeta, kakšni interesi to vodijo. Vsak dan se moramo voziti »grta pa dovta«, ja, »tk se prauhamo gəre na Koroškem«, v naši deželi, »tam gəra v təstem levem devžeju«. Lovro Kuhar Prežihov Voranc, verjetno poznate Levi devžej. Potem sva se menila tudi s Tonijem Gašperšičem na Gorjancih v Beli krajini že leta 1979, ko smo tam kopali vodovod. Ugotovila sva, da imava podobne probleme, s tem, da imam danes jaz prednost, ker smo leta 1991 na sever odprli meje, Belokranjcem pa smo jih na jugu postavili. To je velika razlika. Ja, danes se vam Korošci in pa Belokranjci verjetno smilimo. To bo tisti razlog, zaradi katerega bo verjetno to poroštvo v naslednji branjih potem tudi potrjeno, vsaj tako je zaslediti iz tega, kakor danes tu razpravljamo. Drage kolegice in kolegi, Korošci in Belokranjci smo za Slovenijo najdražji, žal, vendar moramo gledati širše, razvojno, povezovalno. Ja, povezovanje. Koroška je zelo velika, vsaj bila je velika Koroška pred 99 leti. Velik del te Koroške ostal je takrat v neki drugi ekonomiji. Prosim vas, delajmo na tem, da tudi tokrat ne delamo te napake naprej. Levica je danes govorila o neki drugi trasi. Jaz sem šel gledati na zemljevid, hočete nas pripeljati v Celje preko popolnoma neke druge grape, preko nekih drugih tunelov. In ob tem bi vi kar zaobšli Šaleško dolino, ta močen gospodarski bazen, ki bi moral kasneje potem svojo traso peljati, da se naveže na avtocesto. To mi je popolnoma nerazumljivo in tega ne bom razumel kljub stroki, ki je ne vem kolikokrat že dokazovala, kaj je prav in kaj ni. To se pravi, stroki mi nočemo verjeti. Poslušajmo in zaupajmo že enkrat stroki, seveda nevtralni stroki brez vmešavanja politike, drugače bo spet katastrofa v tej naši lepi Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kot zadnji bo dobil besedo še Zmago Jelinčič Plemeniti. Izvolite.
Hvala lepa. No, zdaj je evidentno po tem, kar je predvsem povedal gospod kolega Verbič. Vsaka čast! Raztrgal je ta zmazek do konca. Pokazal je, kaj je zadaj, kakšne kozlarije so zadaj, kakšne nevarnosti prežijo na slovenski proračun, na naše državljane. V bistvu nakazal tudi to, da gre za lobiranje, za lobije, za katere gospa Bratušek dela. Jaz ne razumem, kako je gospa Bratušek ljubljenka gospoda Junkerja, pa ni nobenega denarja pripeljala iz Evrope. In zdaj ima pod seboj še kohezijo, pa se spet nič ne dogaja. Denarja je v Evropi ogromno. In mislim, da nekdo, ki bi bil sposoben, bi ga z veseljem in z lahkoto pripeljal. Govora je bilo o tem, da je dobro, da Madžari niso vstopili v posel. Bedarija. Gre za dobre dogovore, ne pa za dobre partnerje. Partnerji so, kakšni pač so, ampak gre za dogovor med dvema stranema. In če se naša stran ni znala zmeniti, je to napaka na naši strani. Madžari so zdaj vstopili v tržaško pristanišče. To je v redu, ampak v Koper pa niso. Zakaj? Zato, ker na naši strani so bili nesposobni pogajalci ali pa takšni, ki so zahtevali kaj v žep. Pa, ko že govorimo o pristaniščih, ne vem, zakaj hrvaški izraz luka Koper. Potem recite luka Kopar, če ne znate slovensko reči pristanišče Koper. Tudi to je eden od pokazateljev slovenske plemenitosti te sedanje vlade in tistih, ki vodijo te resorje. Jaz mislim, da bi bilo povezovanje potrebno. Povezovanje med Trstom, Koprom in pa Reko, seveda preko slovenskega ozemlja, ki je edino sposobno prepeljati in združiti to zadevo. Ampak to gospe ministrice niti ne zanima. Zaradi tega, ker je verjetno pretežko razumeti enostavne stvari. Zato je pa lahko razumeti, kam kakšen denar gre in kam kakšen denar bo šel. In evidentno je, da bodo šli ogromni milijoni neznano kam. Kolega Verbič je to lepo povedal. Kar se pa tiče trase, je pa kolega Reberšek lepo pojasnil, kaj je tisto, kar bi bilo treba spremeniti. In mislim, da je ta zakon navadno skrpucalo, ki bi ga bilo potrebno zavreči v samem začetku. In tiste, ki so ga pisali, odpustiti. In jih poslati mogoče v kakšno osnovno šolo, kjer bi se naučili osnovnih pojmov ne matematike, računstva pa še česa. To, kar imamo pred seboj, je res grozljivo. In sistem, da se v najbolj pomembno zadevo vključi še malo Koroške pa malo Dolenjske, je hinavski. Zaradi tega, da bi potem zaradi teh ljudi, ki nujno potrebujejo svojo povezavo s centrom, da bi potem sprejeli še tole svinjarijo v zvezi z drugim tirom. Jaz mislim, da je nujno potrebno to zadevo predelati in jo porihtati. Pa mogoče še nekaj, kolega Bandelli se je vrnil, je rekel nekaj o enih mojih knjigah, pa je rekel, da je ena tista knjiga tudi njegova. Gospod Bandelli, jaz v svoji zbirki nimam Mirko in Slavko ali pa Mojce Pokrajculje, to sem jaz že prerasel. Če to knjigo iščete, pojdite kam drugam.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Ugotavljam, da je interes. Če želi razpravljati tudi predstavnik Vlade, prosim, da se prav tako prijavi s pritiskom tipke za vklop mikrofona. Besedo dobi kot zadnji. Prosim za prijavo. Prijavljenih je devet. 4 minute 16 sekund na razpravljavca. Prvi pa začne Gregor Perič. Izvolite.
Hvala lepa. Marsikaj smo slišali, navsezadnje tudi o namerah, o privatizaciji Luke Koper, vse živo se je dogajalo tudi v preteklosti okoli tega projekta drugega tira. Dejstvo je, da nismo še začeli, dobro, so neka pripravljalna dela v teku, kar je pozitivno. Nekoliko manj je pozitivno to, da slišim s strani ljudi, ki tam živijo, da imajo resne težave, kako dostopati do določenih zemljišč, ampak verjamem, da bodo vsi tisti, ki tam delajo, tudi omogočili, da ljudje lahko koristijo svoje lastninske pravice. Kar se tiče udeležbe tujih držav oziroma drugih držav, zalednih držav ali ne, mislim, da je bistveno vprašanje okoli tega, koliko želimo obremeniti naše davkoplačevalce s tem projektom, če govorimo o drugem tiru, in koliko ne. Če se navežem še na projekt 3. razvojne osi, povsem logično in pričakovano je, da če širimo omrežje naših avtocest, to za seboj potegne tudi določene posledice. Ena od teh utegne biti tudi popravek vrednosti samih cestnin in tudi vinjet, kar je v končni fazi tudi logično in pričakovano. Sam pa bi si želel, da bi uspeli narediti vse potrebno za to, da zadolženost Darsa kot takega ne pade pod sektor država, torej da ne postane državni dolg, ker v nasprotnem bo to pomenilo številne posledice tudi z vidika našega javnofinančnega delovanja tudi v prihodnje. Zelo pomembno je, da kadar nastavljamo tako pomembne in tako velike projekte, da jih naredimo take, da čim manj vplivajo na proračun kot tak in da so sami kot taki karseda samostojni. Zato tudi je bil mednarodno gledano narejen nek korak naprej oziroma nek premik od zgolj javnega kapitala oziroma sredstev držav do tega, da se poskusi aktivirati še zasebni kapital, kar pomeni, da morajo določeni projekti imet tudi neko ekonomsko logiko v ozadju. Če govorimo o projektu drugi tir, mora imet neko ekonomsko logiko. Če govorimo o 3. razvojni osi, je pa to ekonomsko logiko veliko težko zaobjeti, ker vemo, da je tudi poselitev na tistem območju nekoliko manjša, in samo iz cestnin oziroma iz vinjet, je ta projekt veliko težje sofinancirati. Če se pa vrnem nazaj na projekt drugega tira, jaz se spomnim polemik in pravega viharja, ki se je dvignil, ko je pod prejšnjo vlado OECD naredil oceno tega projekta drugega tira. Ena od tistih sestavin, kar nam je OECD rekel, da imamo težavo, je v tem, da več kot 40 % pozitivnih učinkov izgradnje projekta drugega tira sega onstran slovenskih meja. Če povem to drugače, Slovenci bomo, če bomo gradili ta projekt samo iz javnih sredstev, ta projekt zgradili za neke druge države, za neke druge davkoplačevalce, ki bodo imeli tudi nek pozitiven učinek, ki ga pač mi ne bomo imeli. Če bi jih vključili notri v to enačbo, pomeni, da bi lahko ostalo več denarja za kakšne druge projekte, od katerih bi imeli koristi predvsem naši državljanke in državljani. Zato zagovarjam nek nadaljnji trud k temu, da se poskusi vključit v to enačbo tudi partnerje iz tujine, naj bodo javni ali pa zasebni, zato da je pritisk na naš proračun, kar se da majhen. Po drugi strani pa imamo tudi to povratno zanko, da imamo še nek dodaten mehanizem nadzora nad izvajanjem investicije. Jaz si ne želim in verjamem, da ta projekt ne bo novi TEŠ 6, moramo pa naredit vse, kar je maksimalno potrebno, da do tega ne pride. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji na vrsti je mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Jaz bom nadaljeval, kjer sem končal. Ravno načelo prostorskega načrtovanja pravi, da je najprej potrebno izkoristiti obstoječe možnosti, če te niso smotrne, če jih ni racionalno izrabljati, ker so neprimerne, se posluži nove trase. V tem primeru je stroka odločila, da je potrebna nova trasa za gradnjo hitre ceste. Kolegica Gregorčič, kar se tiče udeležbe Madžarov. Njihov vložek je bil ocenjen na 200 milijonov evrov. Obresti, ki bi jih morali plačat, so skoraj 3 %, torej 2,8 %, to je skoraj 6 milijonov letno, 5,6 milijonov. V 45 letih to znese več kot 250 milijonov evrov obresti. Hkrati bi jim na koncu morali vrnit glavnico. Slovenija se ta trenutek zadolžuje z obrestno mero 0,07 % in trdim, da Vlada s to rešitvijo, s temi postopki, ki jih vodi, deluje transparentno in racionalno. Kaj se tiče poroštev države, vsi vemo, da so poroštva države garant, da se lahko projekti in podjetja, ki so ustanovljena, zadolžujejo po ceni, kot se zadolžuje država. Torej, podjetja dobijo status v očeh kreditodajalca države in na tak način se tudi zadolžujejo. Moram pa povedati, da sem kot inženir zelo razočaran, da smo tudi v tem državnem zboru bili priča zlorabi inženirske stroke s prodajanjem in reklamiranjem neobstoječih, nepreverjenih, škodljivih rešitev in to predstavljali kot nekaj ugodnega in koristnega za državo. Prav tako me zelo skrbi, da nekdo s tako vehemenco razlaga oziroma namiguje, da dajmo zaustaviti ta projekt, dajmo poiskati novo traso, dajmo začeti nakupovati nova zemljišča pod pretvezo, da je cenejše. Na podlagi primerljivih podatkov je bilo ugotovljeno in potrjeno z strani relevantne inženirske stroke, pooblaščenih inženirjev, ki imajo edini legitimnost, podeljeno s strani države, umeščati te zadeve v prostor, da je bila izbrana ustrezna in koristna rešitev za državo. Mene zelo žalosti, da smo v tem državnem zboru priča takim, bom rekel, nesramnim in žaljivim razpravam. Žaljivim do stroke pa žaljivim na koncu do ljudi, ki se jih podcenjuje s prodajo laži. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednja na vrsti je Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Saj nisem mislila razpravljati, ampak ko slišim toliko čudnih zadev tukaj sredi tega hrama demokracije, pa se moram odzvati. Najprej naj odgovorim kolegu Jelinčiču, pa ne da bi kogarkoli branila, ampak če napadate, morate imeti argumente. SSKJ, Slovar slovenskega knjižnega jezika, pravi: »Luka je kraj, prostor ob obali, urejen za pristajanje ladij.« Fran, SSKJ. Potem je kolegica Gregorčič iz SMC govorila, da smo si mi v Levici nekaj izmišljevali, da bi pocenilo projekt, če ne bi bilo Madžarske zraven. Jaz sem citirala, kaj je rekla ministrica. Ministrica, še enkrat citiram, ko je novembra lani Madžarska odpovedala sodelovanje, je izjavila, da bo to pocenilo, ker so bili Madžarski obljubljeni določeni donosi, obljubljeno je bilo tudi 50 tisoč kvadratnih metrov zemljišča za dolgoročen najem. Dodala je še, da sama Vladi ne bi nikoli predlagala, naj podpre sodelovanje z Madžarsko pod pogoji, ki jih Madžarska zahteva. Citirala sem, nikakor se Levica nič ne izmišljuje. Ali sedite na ušesih ali ne razumete, kaj govorimo, ali pa zavestno manipulirate. Nič od tega ni prav. Sedaj poslušam, jaz se dvignem, ko omenite Belo krajino, kajti izhajam iz Bele krajine in tole, kako je pa naša Bela krajina zapostavljena. Edina investicija v Belo krajino v zadnjih 20 letih je bila žica ob meji pa tista panelna ograja, da ne morejo iti turizem tisti, ki so vlagali vanj. Ne mi govoriti o nevtralni stroki brez politike, ker na žalost je politika pa prav povsod. Že 2016 je minister Peter Gašperšič obljubil, da bo šla cesta in tudi predor čez Gorjance. Takrat je iz kohezije prišlo 3,4 milijone namensko za ta projekt, kajti to je baje projekt, ki je po načrtih najdlje izpeljan. Toda, glej ga zlomka, kar naenkrat ni bilo nič, ampak so začeli čez Gorjance graditi nekaj, kar je bil nek odtok ceste za vodo, ne da bi vsaj en odstavni pas v izogib postavili. In takrat na moje poslansko vprašanje minister za infrastrukturo ni vedel sploh, kaj delajo. Ljudje so rekli, nekdo je moral denar porabiti. Tako približno stvari izgledajo. Veliko smo se v prejšnjem mandatu ukvarjali s šaleškim lobijem, TEŠ 6 in s tem, da je določena politika tudi odkupila zemljišča na tej trasi, ki je sedaj edina dobra in pomembna. In nekateri mi tukaj prikimavajo. Ja, in ti danes najbolj lobirajo, da gre trasa točno tod. Kajti politiki bi radi tudi tukaj zaslužili preko davkoplačevalskega denarja. Tako da ne dušebrižniško govoriti, kako pa mi neobremenjena stroka želimo, da se to [[…]]Stroka je tudi o TEŠ 6 povedala, da je ta investicija tako pomembna, da se ne da ustaviti. Pa marsikaj je tako imenovana stroka določila. Jaz bi rekla, da smo v glavnem izpostavili, da en zakon za več infrastrukturnih projektov ni primeren, da bi morali vsakega od teh projektov obravnavati individualno, kajti zelo pomembno je, da se odgovorno odločimo, kako in kaj bomo gradili. Kajti nimamo možnosti, da bi si vsak dan premislili. Jaz podpiram gradnjo cest, vendar za pametno ceno, na pameten način pa prosim brez provizij, kjer neodvisna stroka vedno zasluži milijone, milijarde in kjer so potem naše ceste na kilometer dražje kot kjerkoli drugje v Evropi. Hvala.
Hvala lepa. Postopkovno Monika Gregorčič. Izvolite.
Hvala za besedo. Samo želela bi predlagati kolegici Violeti iz Levice, preberite si prosim izsek magnetograma iz moje razprave. Nikakor nisem hotela zavajati. Nisem zavajala. V razpravi sem se samo navezala na vaše stališče, ki je bilo izpostavljeno ob tej točki, in zato sama nisem ponavljala teh navedb, ki ste jih že vi citirali. Tako da, prosim, bodite pozorni tudi na to, kako sem jaz izrekla in navajala potem stvari v svoji razpravi. Preberite si, to je moj predlog. Hvala.
Hvala lepa. Kolegica Monika Gregorčič, to je pač replika, to ni postopkovni predlog. Predlagam, da nadaljujemo. Naslednji ima besedo mag. Dušan Verbič. Izvolite.
Hvala lepa še enkrat, podpredsednik. Jaz sem vesel, da sem bodil priložnost še za to minuto. Škoda, ker ni prisotna tudi ministrica. Res je bila v prejšnjem mandatu opozicijska poslanka, ampak menim, da je bila dobro informirana kar se tiče drugega tira zakona, na podlagi katerega se je nekako ustanovila tudi ta tako imenovana državna družba 2TDK. Zdaj pa pozor. Ideje projekta podjetja 2TDK temelji na cilju, da se v čim večji meri izkoristi možnost Junckerjevega investicijskega sklada in pobude, da porazdelimo tveganja na projektu na več deležnikov. Predlog Vlade predvideva garancijo Evropskega sklada za strateške investicije. Veste kdo nas je v to prepričeval? Takratni in sedanji državni sekretar gospod Dragonja. Kolikor imam informacije, čeprav me kaj dosti to ne zanima, mislim, da je strankarski kolega. Tako da so te zadeve zelo jasne, predvsem v tem kontekstu, kot sem uvodoma mojo razpravo začel, kdo zdaj zavaja. Ali je ta poroštveni zakon zaključi finančno konstrukcijo ali so nas v preteklem mandatu zavajali, se pravi, izvršilna veja oblasti, da je bilo že takrat vse zaključeno? Iz magnetograma je razvidno, besede takratnega in današnjega državnega sekretarja Metoda Dragonje. Še nekaj besed, kar se tiče tega poroštva. Res bi zelo prosil, če državna sekretarka lahko odgovori: Ali s sprejetjem tega poroštvenega zakona, ki vsebuje eno in drugo, imate na ministrstvu za infrastrukturo finančno konstrukcijo zaprto? Ker to je ministrica nekaj izjavila in to se mi zdi, da je zelo ključno. Ampak, bi pa prosil tudi odgovor. Zakaj danes pa zakaj zelo hitro, v roku, predvidevam, mesec dni želite ta poroštveni zakon speljati preko Državnega zbora, če v gradivu za drugi tir napišete: »družba 2TDK bo začela črpati posojili predvidoma v letu 2022«. Zdaj pa ne vem, mislim, da nekateri se spoznamo, da poslovne finančne institucije, sploh pa ne svetovne, ne potrebujejo tri leta za odobritev nekega projekta. Veste, takrat, kadar je država zadaj, si upam tudi izjasniti, da kreditni odbori finančnih institucij v eni uri odobrijo, če ocenijo, da je država zadaj. Kajti ni države, razen tiste južne Amerike, da si bi dovolila praktično družbo, ki je v njeni 100 % lasti pustiti na cedilu ali jo preprosto dati v stečaj, to, kar imamo pri nas v privatnem sektorju zelo zanimivo, hkrati se pa predhodno prej zadolžujejo in je preprosto izbris breme davkoplačevalcev. Tako da ne razumem, zakaj danes, tri leta pred črpanjem, želite poroštveni zakon. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Samo Bevk. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Leta 1995 je bil sprejet prvi nacionalni program izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji. Pred osamosvojitvijo se je na letni ravni pri nas zgradilo 8 kilometrov avtocest na leto. Po osamosvojitvi pa na letni ravni kar 33 kilometrov novih avtocest in hitrih cest. To je 4-krat intenzivnejša gradnja, kot je bila pred osamosvojitvijo Slovenije, ki pa se je s svojimi učinki kazala tudi kot zelo velika gospodarska rast vse tja do leta 2009. Po izgradnji avtocestnega križa in propadu velikih gradbenih podjetij in veliki gospodarski krizi, ki je takrat nastala, so zastale tudi investicije v državno cestno infrastrukturo vse tja do leta 2015. Potem je nekaj let sledilo rahlo okrevanje, ki pa se zopet ohlaja. Naj omenim samo zamrznitev 90 projektov, ki so bili v začetku septembra sprejeti na Vladi in uvrščeni v nacionalni razvojni program, pa jih ne najdemo več v proračunih za leti 2020 in 2021. Morda je nov korak k ponovnemu zagonu infrastrukturnih investicij prav zakon o poroštvu, ki ga danes obravnavamo, vendar to ne bo dovolj. Potrebno bo razrahljati fiskalno pravilo in zagnati nove investicije tudi na preostali mreži državnih cest, ki več kot potrebujejo boljše vzdrževanje, rekonstrukcije, rehabilitacije in tudi novogradnje. Letos mineva tudi 50 let od tako imenovane cestne afere. 1969 leta je bilo, lahko rečemo, prelomno leto pri začetku načrtovanja gradnje avtocest v Sloveniji. Žal pa lahko ugotovim, da smo zamudili priložnost, da bi se tudi leto 2019 zapisalo v zgodovino cest na Slovenskem. Kljub temu pa lahko to v tem mandatu še popravimo, seveda z ambicioznim programom posodobitve celotnega državnega omrežja cest in pa seveda tudi železniškega omrežja. Ne bosta dovolj samo investiciji v drugi tir Divača–Koper in dva odseka ceste na 3. razvojni osi, temveč tudi investicije na 4. razvojni osi, na 3A, 3B razvojni osi in tako dalje. Za začetek pa bi bilo dovolj, če si preberete monografijo v dveh zvezkih Ceste na Slovenskem skozi čas. Morda bo to spodbuda za boljše delo v prihodnje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Željko Cigler. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Rad bi odgovoril hkrati gospodu Jožefu Lenartu in Andreju Rajhu, da Levica ne govori o nobeni novi trasi. Levica govori skladno z resolucijo, ki jo je Državni zbor sprejel leta 2016, Resolucijo o razvoju o prometa v Republiki Sloveniji do leta 2030, kjer se posebej izpostavlja, ko se cesta gradi in se jo postavlja v prostor, naj se najprej pogleda, če se lahko nadgradi, in za moderne ceste preuredi obstoječe ceste, obstoječe trase. To je regionalna cesta, ki gre iz Arje vasi proti Velenju in od Velenja čez Hudo luknjo proti Koroški, s posodobitvami, ki jih je prej kolegica Violeta dobro navedla in o katerih tudi jaz govorim. O tem govorimo. To so stališča tega državnega zbora v prejšnjem mandatu, ki jih je sprejel. In ni treba kupovati nobenih novih zemljišč. Ker to je trasa, na kateri sedanja cesta stoji, cesta, ki se nadgradi, to je, da se razširi, izravna ovinke, izdela predore pri Hudi luknji, izdela izvennivojske priključke in izboljša tudi priključek na A1 pri Arji vasi. O tem govorimo. In tu ni treba nobenega novega umeščanja v prostor, kar je bilo rečeno, razen tunelov oziroma če je še kak inženirski objekt. In ta cesta je tudi najcenejša. Jaz sem zadnjič rekel 250 milijonov, kjer mi je pomagalo in to zadevo predstavilo kar nekaj inženirjev, ljudi, ki delajo na cestah. In je ministrica imela, moram reči, zelo prijeten odziv na moje razmišljanje. O tem govorimo. Tukaj gre za gospodarnejšo, učinkovitejšo, trajnostno vzdržnejšo hitro cesto, ki bo cenejša za javne finance. In bojo praktično Korošci v istem času po isto kratki poti prišli do avtoceste. O tem govorimo. In ministrica tukaj odgovori samo to: »2008 je bilo sprejeto, jaz izvršujem samo že sprejete odločitve«. Namesto da bi kot izvršna oblast, je predstavnica izvršne oblasti, pomislila na učinke gospodarnosti, predvsem pa, kaj se dogaja z javnimi financami. S tem bi se koristilo Korošcem. In še nekaj, stroka je odločila, je gospod Andrej Rajh rekel. Ja ni res, ni res. Revizor, jaz sem že zadnjič v diskusijah povedal, ko je Ministrstvo za okolje in prostor naročilo revizijo dokumentacije od URBIS ali pa Dars, ko je naročil, so revizorji povedali negativna mnenja na to zadevo. Tudi medresorska komisija, ko je naredila pregled, je to traso, traso, ki se jo zdaj želi najbolj sfinancirati skozi poroštveni zakon, praktično zavrnila. Lahko si pogledate, oprostite, ker bom to rekel, na spletni strani Civilne iniciative Braslovče, kjer imajo publikacijo posebej, v kateri so zbrani odzivi tistih, ki so revizijo te trase delali, ki jo zdaj Vlada promovira kot daleč najboljšo in najučinkovitejšo, pa boste videli, da stvar ni taka. To je neresnica. To pa je zavajanje javnosti, če se taka izjava da. Od ministrice bi dejansko jaz pričakoval en vsebinski odgovor, ne to, jaz sem ministrica, pa nisem bila takrat, ko se je ta trasa sprejela, leta 2008, to je sprejeto, to bomo mi peljal naprej. Kaj pa argumenti, ki jih dajemo? In v medijih je ogromno odzivov stroke z različnih področij. Jaz sem že tudi v Državnem zboru povedal, s katerih področij vse. Samo malo preberite po medijih in boste videli, na te stvari se je treba odzvati. Vi ste se, gospa ministrica, na to dolžni odzvati, ker gre za gospodarnost ne samo pri umeščanju infrastrukturnih projektov v prostor, ampak tudi za gospodarnost pri ravnanju z javnimi sredstvi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Franc Trček. Izvolite.
Hvala lepa za besedo še enkrat. Seveda gre pri tej zadevi za več dimenzij. Magistru Jelinčiču se zahvaljujem, ker je najlepše podal, da gre za nek hinavski zakon v osnovi. Res je temu tako. Najprej se seveda človek se vpraša, zakaj tista luknja proti Koroški ni že zvrtana in je tu prihranek na času in zakaj se to ne dela. Pa bi lahko zdaj parlamentiral, kdo je bil kriv, kdo ni bil kriv, gor in dol. Vsak od nas je kaj podedoval pa vsak od nas, ko je izvoljen, je že z nogo in pol ven iz politike. Kar zadeva soudeležbo tako imenovanih sosednjih držav ali Madžarske, je kolega Rajh dokaj konkretno povedal, zakaj ne in zakaj druge države tega ne počnejo. Veste, v urarstvu, če ima ura več komplikacij, je super, je več vredna, je dražja, je višja dodana vrednost. Pri infrastrukturnih projektih si pa ne delaš vnaprej komplikacij, če to ni potrebno. Neka druga zadeva – pa sem zelo za transparentne politike – finančne konstrukcije tako pomembnih projektov bi morale biti najprej na zaprti seji. Tudi debate o tem, ali tujce pripustimo ali ne. Kot sem že večkrat rekel, na vsaki resni ambasadi je vsaj ena oseba, ki govori boljšo in lepšo slovenščino od vseh nas, se relativno dosti družim z diplomatskim zborom, da to vem. Kar zadeva stroko, pa tudi če ne bi bili sociolog, kot jaz izvorno sem, stroke niso monolitne. Navsezadnje smo danes verjetno vsi dobil v predale nek zbornik Inženirske zbornice, kjer bi spet jovo na novo drugi tir delali in trančirali. Ne vem, mogoče upravičeno, nisem takšen strokovnjak za kolega Rajha, ampak jaz sem se takrat vprašal, ko so nam tiste elastike kazal in risanke, kje ste pa stroke bile 20 let. Zdi se mi, da bi potrebovali umirjenost kolega Bevka, ki ga zelo cenim kot poslanca, iskreno povem, veseli me, da so nekako Socialni demokrati, vsaj razmišljujoči del njih, dojeli, da je treba fiskalno pravilo premisliti, razrahljati. Osebno tudi menim, ja, da je bil potreben resen premislek srednjeročno infrastrukturnih projektov vsaj nekje do leta 2030, tudi konsolidacija gradbenega sektorja navsezadnje. Kolega Damijan z ekonomskega faksa je lepo pokazal in izračunal, kaj pomeni, če ti domači nekaj delajo, kaj pomeni, če ti nekdo pride, pa ni nujno, da je Turek ali nekaj drugega. Če bi razvijali srednjeročno gradbeni sektor, bi seveda tudi razvijali vhodne surovine, ki bi v bistvu ta multiplikator še povečali, ampak se mi zdi, da se zdaj bolj sam s seboj pogovarjam, ko to govorim. Če zaključim. Ta zakon, tako kot je bil vložen, je dejansko zloraba tretje osi, v tem konkretnem primeru Korošcev, zaradi neke ponesrečene zgodbe z 2TDK, ki ga je takrat naredil veliki SMC, ki se zdaj pingpongira z Alenko Bratušek, mi pa nismo nič krivi, vmes pa Šarec peče krofe. Veste, mi potrebujemo naslednjo pomlad volitve, pred tem pa sprejetje proračunov s kakšnimi bolj socialnimi amandmaji, ki jih bo predlagala Levica. Pa tudi premislek, kaj je politika in kdo se je sposoben politiko iti. Ker zadnjih 20 let je v politiki čisto preveč ljudi, ki je niso sposobni. Pa tudi če bom jaz izpadel, bom že živel naprej, če ne drugega, živim blizu Avstrije, pa se bom še jaz vozil čez delat. Mogoče bo pa kdo, ki bo izpadel brez dodatka za delovno aktivnost, pa bo potem preklopil na možgane, kot pravi prva dama ljubljanske lacanovske šole: »Mišljenje ni naravno stanje.« Hvala.
Hvala lepa. Kot zadnji med poslanci dobi besedo Jožef Lenart. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Zakaj v tej državi vsak večji infrastrukturni projekt, ki ga financira Slovenija, stane od 1,3 do 1,5 vrednosti podobnega, domala enakega projekta v sosednji Avstriji? Primer je tunel skozi Karavanke. Predlog Zakona o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti družbe 2TDK in za obveznosti družb Dars izhaja torej iz nekega vzroka. Srž problema je, da tujim bankam ti dve firmi ne moreta garantirati, da bosta vrnili najete kredite oziroma najeta sredstva. Sedaj se mora zaprositi državo Slovenijo kot tako pa nas danes tukaj, da bi se potem pridobilo to poroštvo. Ni pa nam najbolj jasno, kako to, da v času, ko je kapital, ko je denar skoraj zastonj, obresti pa so nizke, kot še nikoli, zakaj takšen strah kreditodajalcev, če gre za firme, ki so v večinski državni lasti. Če torej vzamemo, da ima projekt drugi tir že več madežev od same zasnove pa do danes, nam je že malo bolj jasno, zakaj strah, zakaj dvomi. Vsi tudi vemo, zakaj je bila ustanovljena družba 2TDK. Sedaj se nekako ta vlada drži, čeprav se je potrebno vprašati, čemu tudi ta vlada vztraja in to ministrstvo pri tej družbi, če ji ta družba dejansko ne more nič pomagati pri zagotovitvi finančne konstrukcije. Gre pa dejansko, še enkrat rečeno, za 100 % državno firmo in ta danes prosi Državni zbor, da se zagotovi poroštvo. Če se dotaknem še koroške hitre ceste, pa je nekako tako, da si tudi sam pa tudi vsi v Slovenski demokratski stranki želimo te ceste. Nekateri tukaj so rekli, da si je želijo zelo hitro. V redu, Korošci si jo želijo, da bi bila najbolj hitro, ampak mi pa vsi tukaj notri moramo zagotoviti, da se bo gradila gospodarno, hitro in gospodarno. In če gledamo gospodarno tako kot doma, potem bomo mogoče še v katerem drugem delu Slovenije zagotovili kakšno cesto pa tudi hitro cesto. Projekti cest so bili tudi s strani naših poslancev dejansko vlagani skozi amandmaje, pa dejansko nismo spravili ničesar do sedaj skozi, kar je žalostno. Zaradi tega moramo reči, da pozdravljamo, da se dela, ampak naj se dela gospodarno, pošteno in kvalitetno. Pričakoval bi seveda ločeno poroštvo za ta dva projekta, o katerih tukaj danes razpravljamo pa navajamo. Če že moramo dajati poroštvo tudi družbi 2TDK, potem naj se naredita dve poroštvi ali pa se 2TDK dejansko odstrani iz projekta pa naj za temi sredstvi, ki so enormna, stoji kakšna druga slovenska firma z boljšimi referencami in sposobnostmi zagotavljati finančno konstrukcijo. Hvala.
Hvala lepa. Za zaključek do besedo še mag. Alenka Bratušek, ministrica za infrastrukturo. Izvolite.
Najlepša hvala. Za nami je izčrpna in mestoma tudi burna razprava, kar je pa logično. Gre za dva pomembna, da ne rečem najpomembnejša infrastrukturna projekta v naši državi, z vidika geostrateške lege naše Slovenije, ki jo bosta oba še dodatno okrepila z vidika gospodarstva, z vidika okolja in konec koncev tudi z vidika ljudi. Dejstvo je, da je predlog, ki je pred vami, predlog, ki zagotavlja najcenejšo izvedbo obeh projektov. To je dejstvo. Se pravi, cenejšega posojila, kot je zadolževanje s poroštvom države, se dobiti ne da. Drugo dejstvo, da poroštvo samo davkoplačevalcev ne stane nič. Tisti, ki pravite, da bo to dodatno obremenilo davkoplačevalce, debelo zavajate ljudi. Kar se tiče finančne konstrukcije, sem povedala, da so v zakon vključeni projekti, ki imajo potrjene investicijske programe. Ta zakon bi dal piko na i zaprtju finančne konstrukcije. Če katerikoli del, naj bo tretja os, naj bo drugi tir, poroštva ne dobi, to pomeni, ustavitev projekta oziroma boste poslanci povedali, kje naj ta denar zagotovimo. Če bo večina za to, da gremo z Madžari, boste šli z Madžari, če bo večina za to, da zagotovite to v državnem proračunu, boste zagotovili v državnem proračunu na račun nečesa drugega. Pravzaprav je ta matematika zelo enostavna. Mi smo pripravili zakon, ki najmanj obremeni davkoplačevalce, seveda pa je odločitev in odgovornost za ta poroštveni zakon zdaj na vaših ramenih. Kar se tiče Madžarov. Tukaj želim pa zelo jasno še enkrat povedati, kaj sem imela na mizi, ko sem prišla na ministrstvo. Zakaj tako, težko jaz odgovarjam, ampak dejstvo je, da je Madžarom bil obljubljen donos 2,8 %, dejstvo je, da jim je bila obljubljena parcela oziroma zemljišče 50 tisoč kvadratnih metrov znotraj državnega prostorskega načrta ob Luki Koper, in dejstvo je, da jim je bilo obljubljeno, da se bo nek del razpisov speljal na Madžarskem. Zakaj ste to obljubljali, jaz ne vem. Jaz še danes jasno povem, da se pod take stvari ne podpišem. Se ne podpišem. Bo verjetno spet SMC moral dati ministra za infrastrukturo, da bi take neumnosti lahko podpisal. In ta zgodba z Madžari me zelo spominja na eno drugo zgodbo, ki ste jo tudi prodajali kot zelo uspešno. To je zgodba s Kitajci na letališču Maribor, ki se je klavrno končala po manj kot dveh letih. Tako da je treba biti pošten, ljudem povedati, kaj ste ponudili. Jaz verjamem, da so Kitajci pripravljeni priti v naše pristanišče za bistveno manj. Pa smo jim ga pripravljeni dati? Smo se pripravljeni tako poceni prodati? Jaz kot ministrica za infrastrukturo ne. In jaz kot predsednica parlamentarne stranke, koalicijske, tudi ne. 2,8 odstotka na 200 milijonov je 5,6 milijonov letno krat 54 let, je 252 milijonov, pa lahko obračate to kakor hočete, gor ali dol, toliko ste obljubili madžarskim investitorjem. Zakaj? Ne vem. Je kdo hotel basati žepe, kot je danes bilo rečeno? Ne vem. Ampak jaz se takih zgodb kot ministrica za infrastrukturo ne grem. Zakon je pred vami, odgovornost za nadaljevanje teh dveh projektov po najnižji ceni pa tudi vaša, jaz lahko samo prosim za podporo.
Hvala lepa. Zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 26. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 26. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA SKLEPA O SOGLASJU K STATUTU SLOVENSKEGA INŠTITUTA ZA REVIZIJO. Slovenski inštitut za revizijo je poslal statut soglasja Državnemu zboru na podlagi 10. člena Zakona o revidiranju. Statut je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za finance in pripravil predlog sklepa o soglasju. Besedo dajem predsedniku odbora Robertu Polnarju za dopolnilno predstavitev predloga sklepa. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik Državnega zbora. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Odbor za finance je na 10. seji 5. junija letošnjega leta obravnaval prvotno besedilo Statuta Slovenskega inštituta za revizijo, ki je bilo dne 24. aprila predloženo Državnemu zboru, in sprejel sklep, v katerem je predlagal Slovenskemu inštitutu za revizijo, da na podlagi pripomb Zakonodajno-pravne službe sprejme novo besedilo statuta in ga ponovno pošlje v soglasje Državnemu zboru. Slovenski inštitut za revizijo je 5. septembra 2019 predložil novo besedilo statuta, ki začne v skladu z 10. členom Zakona o revidiranju veljati, ko da nanj soglasje Državni zbor. Odbor za finance je na 14. seji 8. oktobra letos kot matično delovno telo obravnaval novo besedilo statuta na podlagi 112. in 169.a člena Poslovnika Državnega zbora. Državni zbor izreče soglasje k Statutu Slovenskega inštituta za revizijo s sklepom, in sicer po poslovniško predpisanem postopku za sprejetje takšnega sklepa kot akta Državnega zbora. Odboru je bilo posredovano naslednje dodatno gradivo: mnenji Zakonodajne-pravne službe z dne 23. maja in z dne 19. septembra in predlog sklepa o soglasju z dne 8. oktobra. Na seji odbora so sodelovali predstavnice in predstavniki Slovenskega inštituta za revizijo, Zakonodajno-pravne službe in Ministrstva za finance. Direktor Slovenskega inštituta za revizijo je predstavil predloženo novo besedilo statuta, pojasnil je, da so bile tudi na novo besedilo statuta podane nekatere pripombe Zakonodajno-pravne službe, pri čemer na Inštitutu menijo, da pravno podlago glede javne objave seznamov predstavlja pogodba, kar je skladno s splošno uredbo o varstvu podatkov. Glede pripombe Zakonodajno-pravne službe o registriranih osebah je pojasnil, da so te navedene v prvem členu Statuta. Se je pa tudi opravičil za nekatere napake, ki so se v statutu pojavile pri številčenju. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je pojasnila, da je v novem besedilu statuta upoštevana večina pripomb Zakonodajno-pravne službe, ne pa vse. Prva od pripomb, ki jih je izpostavila, se je nanašala na 4., 41., in 43. člen Statusa, ki urejajo vodenje treh seznamov, ki vključujejo obdelavo osebnih podatkov, za kar pa v Statutu ni določene ustrezne pravne podlage. Druga pripomba se je nanašala na 8. člen Statuta, ki ureja notranjo organizacijo inštituta, vendar pri tem ne določa notranjih organizacijskih enot, zlasti ne tistih, ki imajo pooblastila v pravnem prometu. Opozorila je tudi na potrebo po določenih uskladitvah statuta z Zakonom o revidiranju. Predstavnik Ministrstva za finance je pojasnil, da ministrstvo v postopku sprejemanja statuta nima zakonskih pristojnosti glede priprave ali potrjevanja besedila, inštitutu je bila kljub temu ponujena pomoč, ki pa ni bila sprejeta. Odbor je brez razprave sprejel naslednji sklep: Odbor za finance predlaga Državnemu zboru, da sprejme sklep o soglasju k Statutu Slovenskega inštituta za revizijo z dne 8. oktobra 2019. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Zmago Jelinčič Plemeniti. Izvolite.
Hvala lepa. Tu se vidi spet ena hecna zadeva. Zakonodajno-pravna služba je imela, ima še vedno celo vrsto pripomb, ampak Odbor za finance je navkljub temu potrdil vse skupaj. Še ena neumnost, ki se jo gremo tu v Državnem zboru, ko levica ne ve, kaj dela desnica. Ampak s tem nisem mislil politične levice, ampak leva roka ne ve, kaj dela desna roka. Tako da je vse skupaj hecno. Tu gre pravzaprav za eno privatno zadevo nekih profesorjev, ki si bodo na ta način pridobili pozicijo, da bodo določali in odločali o marsikaterih izredno pomembnih zadevah za slovensko gospodarstvo in za vse ostale zadeve. Človek se vpraša, kje je pozicija tega inštituta v slovenskem pravnem redu. Nihče ne ve. Nič od tega ni jasno. Tukaj zraven bi človek pričakoval kakšna mnenja ustreznih vladnih služb, pa nimamo ničesar takega. Skratka, v primeru, če bomo naredili, kaj jaz vem, inštitut za nabiranje strupenih gob, pa bomo napisali ene papirje, jih bomo prinesli v Državni zbor, dali v obravnavo Odboru za finance, pa mogoče še Odboru za zdravstvo in bomo o tem sklepali in potrdili statut inštituta za nabiranje strupenih gob. Mene to zmeraj bolj spominja na eno pozicijo, ko je na primer nekdo direktor za severni veter, pa direktorat za, kakor pravijo na jugu, gubljenje vremena in traženje ruda, in take zadeve. Državni zbor ni več resna inštitucija. Takšne zadeve ne morejo priti v Državni zbor, da Državni zbor odloča, kateri profesorji si bodo med seboj razdelili to in ono in tretje in potem še določali, kaj sme in kaj ne sme kdo početi. Tukaj notri je cela vrsta podatkov, kaj vse bodo ti gospodje zbirali, kaj vse bodo ti gospodje določali in zahtevali, da se to spoštuje. Na koncu bodo rekli: »Ja, 45. člen pravi, da statut začne veljati z dnem soglasja v Državnem zboru.« Pa od kdaj daje Državni zbor soglasja k statutom privatnih inštitucij? Še en dokaz, da nimamo države. Še en dokaz, da smo kurja farma. Kurja farma, tja pa sem je kakšen petelin, drugače pa same kure. Kure različnih spolov seveda. Sedaj še tretji spol zraven, pa imamo kompletno to slovensko družbo tukaj notri. Mi tega ne bomo podprli. Verjetno bomo edini, ki tega ne bomo podprli, ampak ne bomo podprli tega zato, ker razmišljamo. Zato ker vemo in mislimo, kaj je dobro za državo in kaj je slabo za državo. Nekaterim je vseeno. Mnogi sploh ne razumejo. Večina jih sploh ni prebrala tega dokumenta. Ampak tukaj notri sedijo in mešajo luft. Kaj drugega skorajda ne delajo. Potem se pa nekateri čudijo, zakaj ima status poslanca tako nizko vrednost. Seveda, vsak nas lahko nategne, se temu reče. Vsak. Tisti, ki ima pet minut časa, si bo nekaj izmislil, našel bo enega prijatelja nekje na Vladi v enem ministrstvu, bodo porinili takole nekako od spodaj med ostale papirje še en tak papir in mi bomo postali ena odlagalnica takih papirjev. Zakonodajno-pravna služba bo rekla, da ne, tam je narobe, to je narobe, to se ne sme. Ni važno, saj ni važno. Odbor za finance bo to požegnal in pojdimo naprej. Mogoče bo pa kdo od teh profesorjev dobil kaj v žep. Mogoče je pa že kdo dobil od teh profesorjev kaj v žep, zato da bomo to podprli. Ampak kakorkoli, naredite kar hočete. Naša stranka tega ne bo podprla.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališča poslanske skupine. O predlogu sklepa o soglasju k statutu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali z glasovanjem ob 15. uri in 10 minut. (Seja je bila prekinjena ob 14.41 in se je nadaljevala ob 15.10.)
Spoštovane kolegice poslanke, spoštovani kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo s prekinjeno sejo Državnega zbora. Preden preidemo na glasovanje, vas želim obvestiti, da bo Državni zbor opravil glasovanja po naslednjem vrstnem redu: 25., 26., 10., 24., 8., 21., 22., 23. in 19. točka dnevnega reda. S tem prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prosim vas, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Hvala. Nadaljujemo s prekinjeno 25. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti družbe 2TDK, d. o. o., iz naslova kreditov in dolžniških vrednostnih papirjev, najetih oziroma izdanih za financiranje izgradnje drugega tira železniške proge Divača–Koper, in za obveznosti družbe DARS, d. d., iz naslova kreditov in dolžniških vrednostnih papirjev, najetih oziroma izdanih za financiranje izgradnje dela 3. razvojne osi. Sedaj prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti družbe 2TDK, d. o. o., iz naslova kreditov in dolžniških vrednostnih papirjev, najetih oziroma izdanih za financiranje izgradnje drugega tira železniške proge Divača–Koper, in za obveznosti družbe DARS, d. d., iz naslova kreditov in dolžniških vrednostnih papirjev, najetih oziroma izdanih za financiranje izgradnje dela 3. razvojne osi, je primeren za nadaljnjo obravnavo. Gospod Cigler, v imenu poslanske skupine, izvolite.
Spoštovani! Poslanska skupina Levica zastopa stališče, da je treba čim prej povezati Koroško in tudi Šaleško dolino z avtocesto. Zato se zavzemamo, da se naredi tista trasa, ki je najbolj trajnostno vzdržna, finančno najsprejemljivejša, ki je čim manj škodljiva za okolje, za ljudi, za domovanja in da je konstrukcijsko čim manj zahtevna. Ocenjujemo, da je stroka vseskozi podpirala, ko se je dokumentacija pripravljala o umestitvi v prostor in tudi kasneje, predlog variante, da se v hitro dvopasovno cesto, ki poveže A1 in Koroško, nadgradi obstoječa regionalna cesta. To smo v naših obrazložitvah in stališčih večkrat predstavili. Hkrati tudi trdimo, da je ta projekt najcenejši in najbolj ekonomičen tudi s stališča uporabe javnih sredstev. Predstavljena je bila zadeva v Državnem zboru. Zaradi tega mi zakona v prvi obravnavi ne bomo podprli.
Hvala, gospod poslanec, za obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. S tem spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, začenjamo z glasovanjem. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti 11. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za finance kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujemo to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 26. točko dnevnega reda, to je Predlog sklepa o soglasju k Statutu Slovenskega inštituta za revizijo. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor daje soglasje k Statutu Slovenskega inštituta za revizijo z dne 5. 9. 2019. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 6. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o matičnem registru v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 18. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 24. točko dnevnega reda to je prva obravnava Predloga zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o eksplozivih in pirotehničnih izdelkih. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o eksplozivih in pirotehničnih izdelkih je primeren za nadaljnjo obravnavo. Kdo vse želi spregovoriti v imenu poslanskih skupin? Gospod Aljaž Kovačič, v imenu poslanske skupine, izvolite.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Veseli me, da smo po Komisiji za peticije to temo obravnavali tudi v Državnem zboru in v konstruktivni debati prišli do nekega stališča, da je mogoče v 21. stoletju pirotehnika nepotrebna v naši družbi. Sam sem tudi izpostavil zadevo, da nismo za popolno prepoved, ker moramo kot družba dozoreti, da postanejo te stvari v družbi nepotrebne. Tudi sama prohibicija je v preteklosti dokazala, kaj to pomeni. Omenjeni zakon govori tudi o časovni omejitvi, ki je v Poslanski skupini Liste Marjana Šarca ne podpiramo. Čeprav menimo, da je sedanji zakon dober, ne nazadnje vse nesreče oziroma večina nesreč in poškodb izhaja iz nesreč, ki so danes že prepovedane, bomo v prvem branju ta zakon podprli iz razloga, ker menimo, da bi bilo smiselno urediti omejitev do 18 let. Mlajši od 18 let danes tudi ne smejo voziti avtomobilov, ne smejo kaditi in z 18 leti dosežeš neko polnoletnost. Iz tega razloga bomo pripravili amandma za drugo branje in zakon v prvem branju podprli. Že sedaj pa naj povem, da popolne prepovedi ne podpiramo. V primeru, da bo prišlo do tega, da se bo o tem glasovalo, pa tudi o časovni omejitvi, bomo zakon v drugem branju zavrnili. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. V lastnem imenu ima besedo gospa Mateja Udovč. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ker verjamem, da je pravna ureditev tega področja že v zadostni meri urejena, prepoveduje prodajo in posest najbolj motečih pokajočih izdelkov, bom glasovala proti, ker verjamem, da je treba spremeniti predvsem naše navade pri vzgoji in razmišljanju našega življenja, da v tem primeru je to samo prazna beseda na papirju. Hvala lepa.
Gospa poslanka, hvala tudi za vašo obrazložitev glasu. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti 17. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Zato predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je druga obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o socialno varstvenih prejemkih v okviru skrajšanega postopka. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 28. 10. 2019. Najprej prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k 3. členu. Amandma je vsebinsko povezan z amandmajema istega predlagatelja k 8. in 9. členu. Če ta amandma ne bo prejet, postaneta navedena amandmaja Poslanske skupine Levica brezpredmetna. Če pa bo ta amandma sprejet, postaneta amandmaja Poslanske skupine SDS k 3. členu pod številko 2 brezpredmetna. V imenu poslanske skupine gospod Miha Kordiš, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Dodatek na delovno aktivnost je obliž na že tako razmajano slovensko socialno državo. Naš amandma zasleduje en in en sam cilj, da prepreči ukinitev tega dodatka, ki bo pustil 24 tisoč ljudi, živečih v gospodinjstvih, prejemnikih dodatka za delovno aktivnost, brez do 200 evrov na mesec. Pa so to ljudje, revni zaposleni, ki že sedaj delajo, pa od svojega dela ne morejo preživeti. Med njimi pa je tudi 10 tisoč otrok. Seveda bi v Levici raje videli splošen dvig denarnih socialnih pomoči in vzporedni dvig najnižjih plač, ampak to ni neka alternativa, ki jo imamo danes na mizi. Na mizi imamo to, da se po vladnem befelu revnim zaposlenim jemlje še tisto malo, kolikor sploh imajo in kolikor dodatno lahko še pokrpajo iz začetka v konec meseca preko dodatka za delovno aktivnost. Predlagatelji in zagovorniki tega ukrepa pravijo, da bi na tak način revne zaposlene še dodatno motivirali, ampak, ponavljam, ti ljudje že sedaj delajo, samo plačilo za njihovo opravljeno delo ni dostojno in z njim ne morejo preživeti, zato z dodatkom za delovno aktivnost priskoči država. Marsikdo izmed prejemnikov dodatka za delovno aktivnost je tudi zaposlen za polni delovni čas, prejema minimalno plačo, pa se je znašel v takšnih gospodinjskih in življenjskih razmerah, da z njo ne poveže začetka in konca meseca. In na vse zadnje, gospe in gospodje, spomnite se, kako ste ravno za eno minimalno plačo na leto samim sebi prejšnji teden dvignila lastne prejemke, prijateljem, ki vodijo državna podjetja, pa ste jih zvišali še za ene luksuzne počitnice na leto. Na tak način je nastala 135 milijonov evro težka luknja v slovenskem proračunu, z dodatkom za delovno aktivnost pa naj bi ravno revni zaposleni to luknjo pomagali manjšati. V Levici mislimo, da je to popolnoma nesprejemljivo. Namesto vojne proti revnim, kot se kaže vladni obraz ravnokar, bi morali napovedati boj proti revščini. Začnemo lahko tako, da preprečimo ukinitev dodatka za delovno aktivnost, kar naš amandma zagotavlja. Da se dodatek za delovno aktivnost ne bo ukinil, naš amandma ga izčrtava v Levici ga bomo seveda podprli.
Hvala za vaše stališče, gospod poslanec. Ker je več prijav, odpiram prijave na listo. Prvi imate besedo dr. Franc Trček, pripravite se gospod Primož Sitar. Izvolite.
Hvala za besedo. Začel bom s citatom gospoda Petra Tomažiča, Slovenska Karitas, citiram: »Delo, ki ga lahko opravljamo, nam vrača dostojanstvo. Nekateri zmoremo več, nekateri zelo malo, vendar delo, tudi če gre za nekaj ur na teden, pomeni vključenost, pomeni sodelovati, skupnosti sodelavcev pomeni biti del družbe. Nekateri rabijo nekajmesečno pripravo in spremljanje, da se lahko polno zaposlijo po dolgotrajni brezposelnosti. Mnogi, ki pa pridejo na Karitas, ne bodo nikoli zmogli polnega delovnega časa, zato ne more biti končni cilj vedno, da pridemo na trg dela. Prav tako si za nobenega ne želimo, da bi v življenju obtičal na socialni pomoči, zato smo v Karitasu proti temu, da se ukine dodatek za delovno aktivnost.« V naši ustavi piše, da smo demokratična republika vseh državljank in državljanov, smo socialna in pravna država, kjer se ne razlikujemo po tem, od kod si ali pa čigav si, kot bi rekli v Beli krajini, in kjer Vlada odgovarja Državnemu zboru in ker mi kot zakonodajno telo nismo vezani na nobena navodila: 1., 2., 3., 14., 110., 82. člen, pa še vizavi nekemu amandmaju, ki sledi, v 49. členu Ustave v četrti alineji piše, da je prisilno delo prepovedano. Kot krščanski demokrat bom seveda glasoval za amandma Levice in proti predlogu zakona, če ta amandma ne bo sprejet. Hvala.
Hvala, gospod poslanec za vašo obrazložitev. Besedo imate gospod Primož Siter, pripravite se Boštjan Koražija.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik, kolegice in kolegi pozdravljeni! Kot je kolega že rekel, naš amandma v bistvu črta ukinitev dodatka za delovno aktivnost oziroma odpira vrata njegovi ohranitvi. Zelo preprosto, ker je to fer. Ker v večini primerov pri upravičencih dodatka za delovno aktivnost, govorimo o tistih, ki so najbolj prizadeti. Govorimo o delovnih ljudeh, govorimo o samohranilkah in enostavno ni fer, da z eno potezo zamahnemo po teh najbolj šibkih državljankah in državljanih. Bodimo tvorni, pomislimo na njihove otroke. Vem, da je težko to s plačo 3 tisoč evrov, ampak [[…]]Ker je na drugi strani težko govoriti o revščini. Jaz nisem še nobenega s ponosom slišal govoriti o tem, da je reven. So tukaj skupini ljudi, ki bi jih ukinitev dodatka za delovno aktivnosti najbolj prizadela, priskočili ne samo v Slovenski Karitas, ampak v 150 različnih humanitarnih in drugih organizacijah in nas opozorili na nesmisel tega antisocialnega ukrepa. Dodatek na delovno aktivnost je rešilna bilka za marsikoga. 200 evrov v družinskem proračunu nekoga, ki komaj preživi skozi mesec, je veliko. Če lahko na isti seji v istem tednu z davčno reformo zvrtamo 135-milijonsko luknjo, ni vrag, da ne moremo omogočiti eni materi samohranilki 200 evrov na mesec. S tem razumevanjem bom ta amandma Levice podprl. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Besedo imate gospod Boštjan Koražija, pripravite se gospa Violeta Tomić. Izvolite.
Spoštovani, hvala za besedo. Jaz vam bom pa nekaj prebral s Svetega pisma Stare zaveze, in sicer iz knjige Preroka Izaije. 41. poglavje, 17. vrstica: »Revni in ubogi iščejo vodo, pa je ni. Njihov jezik se suši od žeje. Jaz gospod, jaz jih bom uslišal, jaz Izraelov bog jih ne bom zapustil.« Kako boste danes glasovali krščanski demokrati? Boste zapustili reveže? Kot krščanski socialist bom glasoval za amandma. Hvala.
Hvala za vašo obrazložitev. Gospa Violeta Tomić, imate besedo. Pripravite se gospa Nataša Sukič. Izvolite.
Kot smo ugotovili, je Levica edina stranka krščanskih vrednot. Pa naj še jaz povem, da gre lažje kamela skozi šivankino uho, kot pa bogatun v nebesa. In zakaj ima ta državni zbor tako superhikovsko logiko, da jemlje revnim in daje bogatim? Nikoli ni problem, ko je treba dajati davčne odpustke ali pa zviševati plače tistim najbogatejšim v državi. Tukaj se pa dodatek na delovno aktivnost jemlje družinam, ki že tako in tako komaj živijo. Najvišji dodatek na delovno aktivnost lahko dobi samo oseba, ki je zaposlena več kot 128 ur. In teh je kar 305 oseb. Se pravi, da ti ljudje delajo pet dni na teden, osem ur na dan samo za nadomestilo za prevoz in ta dodatek. Veliko smo slišali, da kdor ne dela, naj ne je, brez dela ni jela in podobno. Vendar dajmo že enkrat razumeti, da tukaj večina od 10 tisoč prejemnikov tega dodatka je revnih zaposlenih. Ljudje, ki delajo, vendar so tako slabo plačani, da ne morejo do konca meseca preživeti zaradi svojega tako slabo plačanega dela, za katerega pa sem prepričana, da delajo tako kot vsi drugi – vestno in z vsemi svojimi energijami. Tako da tukaj pod pragom revščine živi kar 31 tisoč zaposlenih in 21 tisoč samozaposlenih. 10 tisoč otrokom znižujete ali ukinjate denarno socialno pomoč, čeprav 45 tisoč otrok v Sloveniji živi pod pragom revščine. Jaz apeliram na vas, da vendarle vprašate svojo vest, kako je šparati na tistih najbolj revnih, da bi dobili teh sramotnih 16 milijonov, ko jih drugje tako velikodušno razdajate. Hvala.
Hvala, gospa poslanka. Sicer nisem slišal, kako boste glasovali. Besedo pa predajam poslanki Nataši Sukič. Izvolite.
Hvala za besedo. Obdobje krize je mimo, nahajamo se v obdobju gospodarske rasti in vendar reveži od te bajne gospodarske rasti nimajo nič. Vemo, kapitalizem tudi v času gospodarske rasti ustvarja revščino in neenakost. Kapitalizem vedno ustvarja revščino in neenakost. To je njegovo bistvo. Zato seveda ne preseneča, da ta trenutek v Sloveniji živi 45 tisoč revnih ljudi več kot v obdobju krize. Ta trenutek je naših sodržavljank in sodržavljanov, ki so revni, 268 tisoč. Od tega je kar 46 tisoč otrok in vsaka četrta enostarševska družina. Če boste danes s pritiskom na gumb revežem odvzeli dodatek za delovno aktivnost, bodo pod pragom revščine končale tudi enostarševske družine, v katerih je starš zaposlen za minimalno plačo. In če boste danes ta dodatek vzeli, se materam samohranilkam ne bo več splačalo delati, kajti več bodo imele od tega, če bodo brezposelne in bodo socialno pomoč kombinirale s otroškim dodatkom. To je vsa resnica. Komu torej laže ministrstvo, komu torej laže vlada? Jaz bom naš amandma podprla. Hvala lepa.
Hvala za vaše stališče, gospa poslanka. Gospod Luka Mesec, izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav. V tej državi smo imeli 10 let krize, 10 let se je poglabljala revščina, 10 let so plače stagnirale. Na začetku mandata te vlade, smo končno krmilo vsaj malo obrnili – zvišana je bila minimalna plača, ki bo 700 evrov neto od 1. 1. 2021 in ohranjena je bila višina socialne pomoči na 400 evrih. To sta, mimogrede, po mojem še vedno največja dosežka te vlade v sodelovanju s koalicijo. Ker pač noben ukrep ne gre brez kritik, ste tudi tukaj naleteli na neke kritike s strani desnice, ki so šle v smeri »delate samo za tiste na socialnih pomočeh in za tiste na minimalnih plačah«. In tukaj imamo zdaj jedro problema. Sredina, ki bi bila rada všeč vsem, pa še ne ve, da če hočeš biti všeč vsem, na koncu nisi nikomur, se je odločila, da je to treba popraviti in je naredila dva ukrepa letos. Prvi ukrep – razbremenitev tako imenovanega srednjega razreda, če berete med vrsticami 5 % najbolje plačanih. 130 milijonov evrov minusa v proračun prejšnji teden. Zgrešili ste cilj. Drugi ukrep, da bi odgovorili na to, da delate samo za ljudi na socialnih pomočeh – vzeli boste, kot slišimo iz ust premierja, koalicije in drugih, tistim, ki imajo po 200 tisoč na računih v tujini, pa zraven vlečejo socialno pomoč. Tudi če je kdo tak, pač ne gre v to, da potem odrežete vsem in odrežete tukaj predvsem ljudem, ki so revni zaposleni, ki dobivajo ta dodatek za aktivnost, za to, da lahko ob svojih ubogih plačah sploh preživijo, med njimi materam samohranilkam. S tem ne kažete nič drugega, kot dvojna merila – sebe in ostale premožnejše državljane bi motivirali s korenčkom, reveže pa s palico. Seveda bom glasoval za naš amandma in proti taki politiki.
Spoštovani, spoštovane, ker je še nekaj interesa za pojasnitev, kako boste glasovali, ponovno odpiram listo. Prosim za prijave. Imamo dve prijavi. Gospod Jožef Horvat, izvolite. Gospod Miha Kordiš, prosim, da se pripravite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Drage kolegice in kolegi! Glasoval bom proti amandmaju Levice. Glasoval bom po vesti, tako kot vedno. Glasoval bom proti zato, ker nas krščanski nauk tudi uči, da moramo revnim pomagati ljudje, ljudje z imenom in priimkom, ne pa država z denarjem drugih. Še enkrat, krščanski nauk nas uči, da moramo revnim pomagati ljudje z imenom in priimkom, ne pa država z denarjem drugih. Od tod izvira seveda tudi aksiom, ki ga vsi dobro poznate, glasi pa se nekako takole: socializem je za socialiste dober tako dolgo, dokler vam ne zmanjka denarja drugih. Hvala lepa.
Hvala za vaše stališče. Gospod Miha Kordiš, izvolite.
Hvala za besedo. Jaz bi rad samo povedal [[…]]
To je sedaj – kaj?
Da mi je ime Franc Trček in naj me kolega neha žaliti tako kot ostalih enajst Franc Trčkov v Sloveniji. Hvala.
To je zloraba poslovnika. Prosim, da tega v prihodnje ne počnete. Gospod Miha Kordiš, vi pa končno imate besedo, da spregovorite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Še v lastnem imenu. Pred enim letom je vlada Marjana Šarca obljubila, da bo dvignila dodatek za delovno aktivnost, ki ga prejemajo revni zaposleni. Obrazložitev, da je treba ljudem pomagati in jih dodatni spodbuditi, če že delajo, da se sploh prebijejo iz meseca v mesec. Danes, leto dni kasneje, nekako z enako obrazložitvijo dodatek za delovno aktivnost črta iz nabora inštrumentov slovenske socialne države. Vlada kot koalicija Marjana Šarca s tem ukrepom na isti seji jemljeta revnim za to, da dajeta sebi. Na eni strani davčna reforma za bogate, ki je razbremenila najvišje plače, na drugi strani za reveže rez v dodatek za delovno aktivnost. To je superhikovski antirobinhudovski ukrep in skregan z elementarno socialno pravičnostjo. Seveda bom podprl amandma, ki smo ga predložili v Levici, da to sramoto za republiko, ki sama sebe imenuje socialna država, preprečimo. Dodatek za delovno aktivnost mora ostati, vsaj dokler se ne sprejmejo še bolj ambiciozni ukrepi za dvig solidarnih socialnih pomoči in dvig najnižjih plač. Zagotovo pa so to ukrepi, ki gredo 180 stopinj v drugo smer, kot so trenutno nakazane vladne prioritete, ki jemljejo revnim in dajejo bogatim.
Hvala, gospod poslanec. Glasujemo o amandmaju Poslanske skupine Levica. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 8, proti 54. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 54.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. S tem prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS prav tako k 3. členu. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 57, proti 9. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Ker amandma poslanske skupine Levica k 3. členu ni bil sprejet, sta postala amandmaja istega predlagatelja k 8. členu pod število 1 in 9 brezpredmetna. Prehajamo še na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 8. členu. V imenu poslanske skupine ima besedo gospod Miha Kordiš. Izvolite.
Hvala. V Levici nasprotujemo setu amandmajev, ki so jih predložili v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke. Kot smo lahko videli pri prejšnjemu glasovanju, so ti amandmaji očitno sinhronizirani. Vlada Marjana Šarca sodeluje z stranko gospoda Janeza Janša. In sodeluje pri čem pravzaprav? Pri uvajanju režima prisilnega dela za iskalce zaposlitve v tej državi, režima prisilnega dela. Zakaj? Zato da bo nekdo, ki se že zdaj obnaša kot požrešni kapitalistek, še lažje služil na iskalcih zaposlitve, ne pa samo s tem, da že tako regularno izplačuje slabe plače. Če mislimo, da določena družba potrebuje neko delo opravljeno, da naša družba potrebuje, da se neko delo opravi, potem moramo zagotoviti, da je to delo dostojno in primerno plačano, da je človeka vredno. Tako kar se tiče samega delovnega režima, kot kar se tiče načela dostojnega plačila za dostojno opravljeno delo. Seveda tudi ta napad na reveže podčrtuje retorika moralnega zgražanja. Na vsak način se poskuša tiste, ki v naši državi imajo toliko sreče, da imajo redno zaposlitev in lahko iz prejemkov iz te redne zaposlitve preživijo, čeravno slabo, da sploh lahko preživijo, obrniti proti brezposelnim, proti iskalcem zaposlitve, proti revežem na sploh, češ, glejte jih, oni pa izkoriščajo socialno državo, medtem ko vi delate. Ampak resnica je tu obratna. Niso socialne pomoči pa socialni transferi pri nas previsoki, plače so prenizke. In če si kaj zasluži moralno ogorčenje, to niso reveži, njim je treba pomagati. Moralno ogorčenje si zaslužijo kapitalistki, ki iz svojega 4,2 milijarde evrov težkega čistega presežka samo v lanskem letu nočejo – ne, ne zmorejo – nočejo izplačati poštenih plač in zaposlenim omogočiti dostojne zaposlitve. V Levici, kot rečeno, bomo glasovali proti vsem tem amandmajem Slovenske demokratske stranke, očitno dogovorjenih pod mizo za zaprtimi vrati, kakorkoli, in usklajenih z vlado Marjana Šarca.
Dr. Franc Trček, v lastnem imenu, izvolite.
Hvala za besedo. Glejte, še enkrat bom ponovil – četrta alineja 49. člena slovenske ustave je zelo jasna in enoznačna in v štirih besedah pove: »Prisilno delo je prepovedano.« Če boste izglasovali ta zakon, če je še kaj pametnih v oni sosednji bajti, na »ustavcu« mora pasti. Glasoval bom proti. Hvala.
Hvala za vaše stališče. Glasujemo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 8. členu. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti 10. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem smo, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, končali z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 3. in 8. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k tema dvema členoma vložiti amandmaje. Ugotavljam, da ne. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Imamo več prijav. Prosim, da se tisti, ki želite spregovoriti v imenu poslanskih skupin, prijavite. Imamo dve prijavi. Gospod Marko Koprivc, izvolite. Pripravite se gospod Miha Kordiš.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. V Poslanski skupini Socialnih demokratov absolutno ne bomo podprli ukinitve dodatka za delovno aktivnost. Argumenti, ki jih Vlada oziroma ministrstvo ves čas izpostavlja v prid ukinitvi le-tega, ne zdržijo. To je bilo povedano že večkrat in z več različnih strani. Ves čas se govori o tem, da se z ukinitvijo tega dodatka skuša spodbuditi, aktivirati nezaposlene, da bi se vendarle zaposlili. Ta argument nikakor ne drži, ker je večina prejemnikov tega dodatka že zaposlenih, revnih zaposlenih, tistih, ki s svojim delom ne zaslužijo dovolj, da lahko preskrbijo, preživijo sebe in svojo družino. In te ljudi, spoštovani, želimo danes prikrajšati za sto ali dvesto evrov na mesec. To je absolutno nesprejemljivo. Jaz verjamem, spoštovani poslanke in poslanci, , da vas bo vendarle na koncu srečal razum, da bo prišlo do neke razumne odločitve in boste glasovali proti ukinitvi tega dodatka. Lepo prosim, apeliram še enkrat na vse poslanke in poslance, dajmo razmisliti in tega dodatka ne ukiniti. Gre za ljudi. Gre za naše državljanke in državljane, ki živijo na robu revščine in bodo s to ukinitvijo padli pod rob normalnega preživetja. Drugi argument, ki je absolutno nesprejemljiv, varčevanje na najrevnejših je absolutno nesprejemljivo. Govorjenje o tem, da ni denarja, ob tem, ko imamo največji proračun v zgodovini Slovenije, in ob tem, spoštovani kolegice in kolegi, da je na tej isti seji parlamentarna večina izglasovala davčne razbremenitve, ki, žal, dosegajo predvsem tiste z nadpovprečno plačo oziroma najbogatejše. Zato, spoštovane in spoštovani, razmislimo še enkrat, prisluhnimo pozivom številnih nevladnih organizacij in strokovnjakov, ki se dnevno ukvarjajo s temi reveži in glasujmo proti temu protisocialnemu ukrepu. Hvala lepa.
Preden dam besedo naprej, vas želim opozoriti, gospod poslanec, da obrazložitev glasu ni polemika, ni naslavljanje in ni prepričevanje. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Pred letom dni je Vlada Marjana Šarca obljubila, da bo revnim zaposlenim pomagala in da jim bo pomagala na način dviga dodatka za delovno aktivnost. Danes počne ravno nasprotno. 24 tisoč prejemnikom dodatka za delovno aktivnost, ki bivajo v revno zaposlenih gospodinjstvih, ta dodatek jemlje. Med temi 24 tisoč ljudi najdemo tudi 10 tisoč otrok. Za dosego tega cilja se je očitno vlada Marjana Šarca podala roko s stranko gospoda Janeza Janše. In sedaj pred seboj nimamo samo zakona, ki se spravlja tepeškati revne zaposlene in šparati na hrbtih siromakov, pred seboj imamo zaradi sprejetja amandmaja Slovenske demokratske stranke hkrati zakon, ki uvaja prisilno delo za iskalce zaposlitve. Ne eno, ne drugo nikakor ni sprejemljivo za katerokoli državo, ki sama sebi reče socialna. Prav tako je nesprejemljivo, da se pišejo in sprejemajo davčne reforme za bogate, po katerih gospe in gospodje v tem državnem zboru dajete sebi, istočasno na isti seji pa jemljete revnim zaposlenim. To je sramotno! Z davčno razbremenitvijo največjih plač se je v slovenski proračun navrtala 135 milijonov evrov težka luknja. In kdo naj plača za to luknjo? Očitno med temi najdemo tudi revne zaposlene. 16 milijonov se bo ljudem, ki že delajo, pa od svojega dela ne morejo preživeti, ker niso dovolj dobro plačani zanj, vzelo do 200 evrov dodatka za delovno aktivnost. Tudi materam samohranilkam, tudi tistim, ki prejemajo sicer minimalno plačo. Pri nas se očitno da narediti, sprejeti vse. Lahko se uvaža obupano delovno silo iz Filipinov, lahko se reže še tisto malo denarja revnim zaposlenim, kolikor ga sploh imajo, lahko se sprejemajo davčne reforme za najvišje plače v tej državi, vrtajo luknje v proračun. Vse to se pri nas očitno dá. Edina stvar, ki se je, kot kaže, ne dá, je, da se 4,2 milijarde evrov čistega dobička kapitalistov samo v prejšnjem letu vsaj delno pretopi v poštene plače. Ni socialna prenizka, ni socialna previsoka, plače so [[izklop mikrofona]]
Hvala za vaše stališče, gospod poslanec. Sedaj pa, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, bi želel, da mi natančno prisluhnete. Obrazložitev glasu ni polemika, ni naslavljanje, ni prepričevanje, ni pozivanje ter postavljanje vprašanj, ker je po namenu predmet razprave, temveč gre za predstavitev vsebinskih razlogov, zaradi katerih bo poslanska skupina ali poslanec glasoval za ali proti predlagani rešitvi. S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na prijave za lastno obrazložitev glasu. Odpiram listo. Kot prvi imate besedo spoštovana gospa Violeta Tomić. Pripravite se gospod Primož Siter. Izvolite.
Jaz upam, da državljani in državljanke, predvsem najrevnejši v tej državi, vidijo, kako poslanci odhajajo ob prijavi, ko skušamo obrazložiti, zakaj nasprotujemo ukinitvi dodatka na delovno aktivnost tistim najbolj revnim v tej državi, ki jim 200 evrov pomeni ogromno. Po eni strani imamo rekorden proračun, po drugi strani šparamo na tistih, ki že danes komaj preživijo mesec. Na eni strani dajemo 50 milijonov letno subvencije kapitalistom ali zaposlovalcem ali kakorkoli hočete, po drugi strani dovolimo, da tako slabo plačujejo svoje zaposlene, polno zaposlene, da ti ljudje ne morejo živeti. In to, veste, je neskončno, neskončno žalostno. Tako da jaz absolutno ne morem verjeti, da ob tem, da imamo v ustavi zapisano, da je Slovenija socialna država, tukaj predstavnik krščanskih demokratov govori, da je krščansko to, da se pomaga z imenom in priimkom, se pravi z miloščino. Ne, človek potrebuje tudi dostojno plačilo, ne pa miloščine. In človek, če hoče se počutiti kot človek, mora imeti pravico do dela, za katero je dostojno plačan. Predvsem pa pomislite na otroke, ki rastejo v revščini in v pasti revščine, iz katere se ne bodo izkopali generacije in generacije. Kaj to počne mlademu človeku in dolgoročno tudi naši družbi, boste videli na žalost v prihodnosti. Vprašajte centre za socialno delo, vprašajte Društvo prijateljev mladine, koliko stisk je. In ravno na teh bomo danes očitno šparali. Zelo sem žalostna, ampak poglejte si sedeže, ki so prazni. Veliko vam bodo povedali.
Predvsem pa, spoštovana poslanka, niste povedali, kako boste glasovali, za kar ste zaprosili za besedo. Besedo imate gospod Primož Siter, pripravite se dr. Franc Trček.
Hvala lepa za besedo. Glasoval bom, kolikor odločno se da glasovati, proti. Na eni strani zaradi vseh argumentov, ki smo jih slišali v teh nekaj tednih dolgih in mukotrpnih razprav, ki so več kot jasno opozorile na nesmisel tega ukrepa, torej ukinitve dodatka na delovno aktivnost. Na drugi strani pa me je še bolj vsebinsko prepričal v glasovanje proti temu ukrepu način, kako se je o tej stvari razpravljajo v Državnem zboru. Vključujoč z dejstvom, kot je rekla kolegica, da je pol dvorane odšlo, takoj ko smo rekli, da bomo spregovorili o tem nesmislu, pa do tiste trinajsturne seje, kjer so nam poslancem Levice tako rekoč zamašili usta in onemogočili kakovostno razpravo, kot se to po poslovniku spodobi. Preden zaključim, pozivam najprej samega sebe in če ste že vsi ostali poslanci ostali tukaj, tudi vas, da smo predvsem ljudje in da imamo na drugi strani ljudi. In to je meni osebno pri svoji odločitvi, katerikoli odločitvi, pri kateremkoli glasovanju, na prvem mestu. In tukaj imamo ranljive ljudi, ljudi, ki živijo v revščini, ljudi ki težko zgrizejo od prvega do zadnjega v mesecu. Vsakdo, ki je preživel en dan v revščini, vam bo potrdil, da je bila to najslabša izkušnja v življenju, da to ni šala. Zato predvsem sebe, ker ne morem pozivati, pozivam v razsodnost in ta ljudski element, upam pa, da ga tudi kolegice in kolegi po enem letu mandata, dobrih plač in drugih ugodnostih niste izgubili. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Če sedaj dobro razumem, dr. Franc Trček, ste se odjavili? [[oglašanje iz dvorane]] Tako so mi iz vaše poslanske skupine povedali. Očitno so povedali napačno. Potem imate besedo. Izvolite.
Hvala za besedo. Tudi če ne bi imel v pisarni treh izvodov slovenske ustave, enega, ki ga nosim naokoli, enega, ki ga imam na mizi, enega za rezervo, in tudi če jih ne bi skoraj vsak dan, ko sem v tej hiši, vzel v roke, tudi če bi prebral zgolj tisto ustavo v stripu, bi rekel, da je ta predlog ne le zavržno, je protiustavno dejanje. Lakmusov papir kvalitete neke družbe se kaže v tem, kako živijo tisti, ki najbolj skromno živijo. S tem predlogom dobesedno za en Koper oziroma za eno Velenje, ki se bojim, da bo socialna bomba, ki bo kmalu počila, ljudi dobesedno pehate še v večji prepad revščine in sočasno za eno Postojno otrok. Takšnega predloga ne more nihče podpreti. Če bi komerkoli od vas tukaj 150 organizacij klicali, da vas linčajo, bi bil prvi, ki bi stopil proti temu. Če 150 organizacij, združenj, če seštejemo vse te ljudi, vse ljudi, za katere srbijo, ki so povezani s tem,, to je več ljudi, kot jih gre na glasovanje v Republiki Sloveniji, apelira, da naj ne počnemo te norosti, je moja dolžnost, tudi če bi imel najmanjša ušesa v tej hiši, ne pa verjetno največja, da temu skrbno prisluhnem. In sem tudi skrbno prisluhnil. In bom glasoval proti. Proti bom glasoval, če niste slišali, gospod predsedujoči. Vsem tistim, ki pa so odšli iz dvorane, pa želim, če bo to izglasovano, da v zelo kratkem času izletijo iz Državnega zbora in tudi ostanejo brez tega dodatka. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Zelo jasno ste povedali, tako da sem slišal, če želite potrditev. Mag. Bojana Muršič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Najprej povem, da bo glasovala proti sklepu, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Zakaj? Zelo dolgo sem razmišljala in tehtala, kaj je pravilna odločitev, vendar ko sem se pogovarjala s posamezniki, ki so se soočili s tem, menim, da je to dober element aktivacije v sistemu socialnih pomoči, namenjen spodbujanju k delu in ohranjanju motivacije za delo. Predstavlja pa tudi prvo vstopno točko posameznika in dolgotrajno brezposelnih oseb, ki se vključujejo na trg dela. Verjemite mi, marsikdo, ki se je vključil v prostovoljne organizacije in prostovoljno opravljal delo, je na podlagi te aktivacije in tega dodatka tudi prejel zaposlitev in je danes zaposlen. Tako da ta dodatek za aktivacijo je korak v prvo smer in verjamem, da je tako tudi prav. Ob tem pa me skrbi dejstvo, da ob ukinitvi tega dodatka za aktivacijo bo obstalo več kot tisoč 500 družin brez tega, od tega pa žal 8 tisoč otrok. In ti bodo pahnjeni v prepad in jih bomo pustili še v večji revščini, ko se bo zgodilo to, da ne bodo mogli plačevati elektrike, vode, ogrevanja in bodo tehtali, kaj plačati, ali nakup osnovnih življenjskih potrebščin za življenje za hrano ali ostati na hladnem. Hvala lepa.
Hvala, gospa poslanka. Besedo imate gospod Matjaž Nemec, pripravite se gospa Nataša Sukič. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Glasoval bom proti, ker ne verjamem tistim, ki pravijo, da ukrep, ki je bil sprejet v času krize, danes ni več potreben . Ne bom ga podprl, ker ne verjamem, da danes 200 evrov pomeni manj ali pa več od 200 evrov, ki so jih ljudje dobili pred leti krize. Glasoval bom proti, ker ne verjamem tistim, ki pravijo, da ker nekateri zlorabljajo to pridobljeno pravico, morajo zaradi te zlorabe drugi, ki bi jo potrebovali, biti okleščeni pravic, za katere smo se tako skrbno borili v koalicijskem zapisu in tudi v njem jasno zapisali, citiram, »dvignili bomo dodatek za aktivnost za prejemnike denarne socialne pomoči, in sicer s ciljem njihove aktivacije ter zmanjšanja rasti oziroma pasti revščine«. Socialni demokrati smo v tej vladi vnesli veliko socialdemokratske note in ob pomoči Levice jo branimo tudi za ceno, da glasujemo proti nečemu, česar ne verjamejo naši koalicijski partnerji. Ključno se mi zdi, da ohranimo v nadaljnjih pogovorih in dejanjih tisto rdečo nit, za katero smo se pred letom dni zavezali pet koalicijskih strank in ena izvenkoalicijska. Spoštovani predsednik, predloga spremembe ne bom podprl.
Hvala, gospod poslanec. Besedo imate gospa Nataša Sukič, pripravi naj se gospod Boštjan Koražija. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. »Sem mama samohranilka. Otrok je brez očeta, mamo pa bolj malo vidi, saj cele dneve dela. Sem zaposlena s plačo 800 evrov. Ste v zadnjem času iskali stanovanje v Ljubljani? Ne. Ste vedeli, da lahko znaša mesečna najemnina za enosobno stanovanje od 600 do 800 evrov in več plus stroški? Ja. odprem popoldanski espe in še med vikendi delam in namesto dopusta delam in se žrem ali bo dovolj. Ni prav, da se igra z odraslimi, dela sposobnimi in željnimi ljudmi, a da se otrokom nudi tako slaba kvaliteta življenja, je grozljivo. In ja, tistih 200 evrov lahko pomeni mamino bližino in toplino za konec tedna. Je tako malo vredna?« To, dragi moji, je izpoved revne zaposlene matere samohranilke. Še kamen bi se zjokal, ne pa tudi tisti, ki boste danes z nonšalantnim pritiskom na gumb spustili giljotino na vratove najrevnejših, naših sodržavljank in naših sodržavljanov. Danes je tako črn dan, kot mu nisem bila priča, odkar sem prestopila prag tega parlamenta kot poslanka. Šokirana sem, pretresena sem nad brutalnostjo, brezbrižnjostjo in brezdušnostjo, ki se mi tukaj priča ob teh razpravah, ki sem jih slišala. Zato se pod to zgodovinsko sramoto nikakor ne bom podpisala in bom glasovala proti. Hvala lepa.
Hvala, gospa poslanka. Besedo imate gospod Boštjan Koražija, pripravi naj se mag. Meira Hot. Izvolite.
Spoštovani, hvala za besedo. Z današnjo, zelo verjetno izglasovano, ukinitvijo dodatka za delovno aktivnost se bo posledično zgodila tudi ukinitev socialne države, solidarne države in predvsem ukinitev človekovega dostojanstva. Kakor sem že takrat na tisti maratonski 13-urni seji povedal na seji Odbora za delo, da se bojim, da Državni zbor zaradi zakonov in odločitev, ki jih sprejema, ki so nečloveški, postaja center za dehumanizacijo. Dokler bomo dovolili, da se divji kapital hrani na plečih najšibkejših in najranljivejših v tej državi, si ne zaslužimo, da se imenujemo socialna in solidarna država. Še enkrat apeliram na vse – bodimo bolj solidarni, bodimo bolj socialni, predvsem pa bodimo boljši ljudje. Hvala. Glasoval bom proti ukinitvi dodatka za delovno aktivnost.
Hvala, gospod poslanec. Gospa poslanka, gospa Meira Hot, pripravite se gospod Luka Mesec. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Tudi sama bom absolutno glasovala proti noveli Zakona o socialno varstvenih prejemkih, ker so predvidene rešitve izjemno škodljive in bo uveljavitev tega zakona ogromno ljudi pahnila v še globlje brezno hude revščine. Dejstvo je, da je bil dodatek za delovno aktivnost ukrep, ki je mnogim dolgotrajno nezaposljivim omogočil ponovno reaktivacijo in tudi ponovno vključenost v družbo preko prostovoljnega dela. Na drugi strani je mnogim zaposlenim upravičenkam in upravičencem, ki niso zaslužili dovolj za preživetje svoje družine, nekako omogočil, da so se prebili čez mesec. Bil jim je torej pomemben dodaten dohodek. Nedvoumno je, da je daleč največ prejemnikov tega dodatka že sedaj zaposlenih, zato nikakor ne more vzdržati argumentacija, da bomo na ta način spodbudili delovno aktivnost. Žal je resnica nasprotna. Zaposlene, ki so že sedaj na robu revščine, bomo pahnili še globlje, pri čemer jim bomo rekli, da se morajo aktivirati. Sprašujem se, kako naj se še dodatno aktivirajo poleg že obstoječe zaposlitve. Ta zakon enostavno ne naslavlja prave problematike, ni solidaren, temveč bo v času rekordnega proračuna 20 tisoč ljudi obsodil na še hujšo revščino. Čas je, da nehamo varčevati na najšibkejših. Seveda bom glasovala proti.
Hvala, gospa poslanka. Besedo imate gospod Luka Mesec, pripravite se gospod Željko Cigler. Izvolite.
Hvala za besedo. Ta zakon prinaša dve stvari. Prva je, da bodo prejemniki dodatka za aktivnost, revni zaposleni, ki prejemajo ta dodatek, da lahko preživijo sebe, svoje otroke, svoje družine, ob dodatek. Druga novost, ki jo prinaša zakon, pa je, da je koalicija v spregi s SDS, vanj vpisala še dodatek, da če nekdo, ki išče zaposlitev ali pa prejema socialno pomoč, zavrne zaposlitev, pride ob 50 % pomoči podpore, ki ga mu namenja država. Skratka, že ob tako slabih plačah boste ljudi tiščali v še hujše delovne pogoje, v še hujše izkoriščanje pri delodajalcih, ki že zdaj velikemu delu ljudi namenjajo izjemno slabe plače. Lep slovenski pregovor pravi: Sit lačnega ne razume, ampak tukaj smo preko tega. V seriji Succession, Nasledstvo, so cinični milijarderji, če se je kakšnemu revežu kaj zgodilo, na mapo napisali kar No real person involved, se pravi, vpletena ni bila nobena resnična oseba. In tako se danes koalicija, vlada in desnica obnašate do revežev. Kot da niso resnični ljudje. Vem, da na empatijo tukaj ne gre pozivati ali pa igrati. Kar lahko rečem, je samo, da imejte pred očmi, da vsakega, ki danes prejema poslansko, ministrstvo ali menedžersko plačo, tudi lahko od nesreče, bede in revščine loči en krvni strdek, en napačen ovinek na cesti, ena noč, ko se ti kaj zgodi. Sreča je opoteča, jaz nikomur tega ne privoščim, ampak lahko si zamislite, da se boste mogoče tudi kdaj sami znašli na tisti strani, ki ji danes odvzemate človečnost. Glasoval bom seveda proti.
Zadnji, gospod Željko Cigler. Izvolite.
Hvala. Spoštovani! Na volitvah v Državni zbor nisem bil izvoljen zato, da revnim jemljem kruh od ust. Danes praktično sprejemamo sistemski ukrep, s katerim revščino v Sloveniji povečujemo. Danes 45 tisoč ljudi živi v Sloveniji pod pragom revščine. Več kot za časa krize. To je stanje, s katerim posegamo zdaj v socialni položaj mnogih naših sodržavljank in sodržavljanov, zlasti pa mladih družin, otrok samohranilk in samohranilcev. Ob tem ko ima država do zdaj največji proračun, dobički so praktično najvišji do zdaj, denarja ne manjka, jemljemo pa ga revnim, otrokom iz [[…]]Delal sem v občini, na šolstvu in vrtcih in vem, kako veliko število otrok je, ki so iz socialno šibkih družin, ki so deležni brezplačnega vrtca ali brezplačne prehrane v šoli. Ko bodo ti prišli danes domov in so iz revnih zaposlenih družin, jih bo čakal prazen hladilnik. Oprostite, to pomeni, če ti revnemu zaposlenemu in njegovi družini vzameš 100 ali 200 evrov. Usmerjamo jih – kam? Država za vas nima denarja, čeprav je bogata, pojdite na Karitas, Rdeči križ, pojdite na botrstvo, naj državljanke, državljani solidarnostno zbirajo denar za vas. Ne, to ni prav! In to je tisto, kar je odločno reklo ne 150 nevladnih organizacij, ko so slišali za ta ukrep, ki ga danes obravnavamo in ga želite sprejeti v Državnem zboru. Zato bom glasoval proti temu ukrepu.
Hvala, gospod poslanec, tudi za vašo obrazložitev. Še v lastnem imenu, gospod Miha Kordiš, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Kaj se je dogajalo na tej seji, je nezaslišano. Na eni strani se sprejema davčna reforma za bogate, v kateri gospe in gospodje svoje lastne plače zvišujete za 700 evrov na leto, na drugi strani pa se sedaj ukinja dodatek za delovno aktivnost, ki jemlje revno zaposlenim, ljudem, ki že zdaj delajo, pa od svojih prejemkov ne morejo preživeti. Grebsti pa grebsti pa nikoli dosti! To je ta seja. Take zakone sprejemate na tej seji. In še zadnjo vejico socialne države boste očitno polomili s sprejetjem tega zakona, ki ste ga obrnili še malo bolj na desno. Ne le ukinitev dodatka za delovno aktivnost, vlada Marjana Šarca se je povezala s stranko gospoda Janeza Janša in uskladila tudi zato, da uvede prisilno delo za reveže, iskalce zaposlitve. Ne zato da ukrepi socialno državo, ne da ukine dopolnilno zavarovanje in oživi solidarni javni zdravstveni sistem, niti ne zato da dvigne najnižje plače, ampak da vpelje v slovenski red prisilno delo in iz njega izčrta dodatek za delovno aktivnost za revne zaposlene. Če bi želeli delati v smeri razvoja družbene pravičnosti, bi pisali obratne davčne reforme, kot ste si jo napisali na tej seji, in sprejemali bi drugačne politike, politike, vredne imena socialne države, take, ki ljudem pomagajo, ne pa jih potiskajo še globlje v revščino. Seveda bom glasoval proti ukinitvi dodatka za delovno aktivnost.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, ali želi še kdo spregovoriti? Vidim samo eno roko v tem trenutku. Na razpolago je pa še 80 rok. Gospod Marko Bandelli, izvolite.
Postopkovno, gospod predsednik.
Ja.
Mi smo tukaj v Državnem zboru – tisti, ki je na levi, tisti, ki je na desni, nima pomena – ampak vsi se trudimo, da bi nekaj naredili dobrega za to državo. V vsakem primeru zakone sprejemamo in gledamo za eno rast in razvoj. Vse besede, ki sem jih poslušal, gospoda Kordiša – in tu je moj postopkovni predlog – označil nas je prejšnji teden vse za svinje. V redu? In to je mene užalilo in mislim, da še marsikoga. In zato zahtevam ali želim vsaj, da mu daste možnost tukaj pred vsemi, naj se opraviči državnemu zboru. Ker mi nismo nobene svinje. Mi tukaj delamo za državo in smo bili izvoljeni od države, ker na tak način ni žalil samo nas ampak je žalil vse tiste ljudi, ki so nas izvolili, da smo danes tukaj. Prosim, če lahko to poveste. To je moj postopkovni predlog. Hvala.
Gospod poslanec, sedaj če mi prisluhnete, mi bo nekoliko lažje govoriti. Povedali ste čustveno to, kar pač želite povedati, vendar to ni postopkovni predlog. Želim, da se pogovarjamo v Državnem zboru v skladu s poslovnikom, tisto, kar se je treba dogovoriti kje drugje, tudi kje drugje, če je potrebno tudi na organih, na odborih, tudi na Kolegiju predsednika Državnega zbora, če želite. Vedno je točka »razno«. Med samo sejo Državnega zbora, ki poteka, pa vas prosim vse skupaj, da se res držite poslovnika Državnega zbora. Poslovnik je napisan z določenim namenom. In sedaj, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 18. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Gospod Trček, izvolite za postopkovno.
Predsedujoči, res poslovnik ne opredeljuje zelo jasno obstrukcije seje s strani posameznega poslanca, ampak odkrito povem, da bom obstruiral nadaljevanje te seje, ker mi gre dobesedno na bruhanje. Kar si pa mislim o kolegicah in kolegih, ki so glasovali za, bom zadržal zase, da ne bom žalil kakšnega drugega kolega. Prosim pa oziroma zahtevam, dokler smo skupaj tukaj, da se mi ne približujete in ne vdirate v moj intimni prostor, ker jaz sem še vedno človek. Hvala.
Dali ste obrazložitev. Postopkovnega predloga pa tukaj ne slišim. Nadaljujemo s prekinjeno 21. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o dopolnitvi zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev je primeren za nadaljnjo obravnavo. Gospa Iva Dimic v imenu poslanske skupine? Izvolite.
Hvala lepa. V Poslanski skupini Nove Slovenije smo seveda podali predlog spremembe Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev predvsem z namenom, da bi se iz izračuna družinskega dohodka izvzele kadrovske štipendije in pa počitniško delo. Seveda smo počitniško delo omejili nekje na 3 mesece študentskega dela v neki višini 3 tisoč 500 evrov. Po našem predlogu naj se 3 tisoč 500 evrov in kadrovske štipendije ne bi vračunale v dohodek družine, iz katere potem sledijo vse pravice iz javnih sredstev. Danes so tisti, ki so pridni oziroma so v bistvu njihove družine tepene zato, ker opravljajo študentsko delo opravljajo in ne ležijo doma. In tisti, ki prejemajo kadrovske štipendije, ravno tako njihove družine so na račun tega tepene, ker imajo lahko nižje otroške dodatke, višje plačilo vrtca in še vse ostale pravice, ki izhajajo iz naslova uveljavljanja pravic iz javnih sredstev. Jaz sem zasledila, da je pri vas, poslanski kolegi, naklonjenost k spremembi zakona. Predlagam, da ga v prvi obravnavi potrdite in da se šele nato tekom procedure vendarle lahko obdela. Želim si vaše podpore.
Kako bosteglasovali?
Za, seveda.
To sem čakal, gospa poslanka. Gospa Violeta Tomić, v imenu poslanske skupine, izvolite.
Levica je vsaj vedno konsistentna in podpira vse socialne ukrepe in tudi ta predlog gre v pravo smer po našem mnenju. Toda čudi nas pa vendarle ta nenačelnost, kajti ravnokar ste glasovali, da se enemu velikemu številu tistih najbolj revnih vzame pomoč, dodatek za delovno uspešnost in argumenti so bili neverjetni. Zdaj pa po drugi strani predlagate socialni ukrep, kar je seveda presenetljivo, kadar pride s tega konca, glede na ves cinizem, ki ga poslušamo. Prav tako ni takih ukrepov brez davkov na najvišje dohodke, davkov na kapital, davkov na premoženje. Dokler boste v Novi Sloveniji zagovarjali privatizacijo, nižanje davkov za najbogatejše, zmanjšanje javne porabe in tako naprej, do takrat so taki predlogi – dobronamerni verjetno, vendar popolnoma neskladni z vašim siceršnjim programom in politikami na področju davkov. Kot rečeno, v Levici bomo ta predlog podprli, kajti vloga socialne države ni v tem, da prisili revna gospodinjstva, da vse razprodajo in da porabijo vse svoje prihranke, ampak da jim pomaga, da se izvijejo iz te spirale revščine. Dovolj žalostno je, da morajo študentje za to, da preživijo, delati, mnogi si zelo težko najamejo sobo v Ljubljani, da pa morajo še vzdrževati družine s temi študentskimi prihodki, pa je popolnoma nedopustno. Zato se strinjamo, da gre ta vaš predlog v pravi smeri, se pravi, da se dohodek iz naslova študentskega dela in kadrovske štipendije ne šteje kot dohodek študentove družine, ko se ugotavlja upravičenost do socialne pomoči in drugih socialnih transferjev. Kot rečeno, pa bomo morali še delati na tem predlogu, kajti ne moreš hkrati zavezati malho in jo odpreti. To je tako, kot sem rekla, kot da bi gnoj iz hleva nosili v stanovanje. Na eni strani jemljete in potem drugje mislite, da dajete. Ampak kot rečeno, Levica bo predlog, ker gre v pravi smeri, podprla.
Gospod Jožef Horvat, ste se nasmehnili, ko ste dobili podporo. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Povsem normalno je, da bom glasoval za predlog sklepa, da je naš zakon, zakon Nove Slovenije primeren za nadaljnjo obravnavo, saj sem ga tudi sam podpisal. No, mimogrede, kolegica, spoštovana kolegica Violeta, je zdaj povedala kar nekaj neresnic. Mi nismo glasovali za prejšnji zakon. Je pa res, to me pa prav veseli, smo pa za znižanje davkov, in bomo vedno delali na tem, ker smo za višje plače. Zakaj ta zakon? Gospe in gospodje, mi smo ocenili, da ni pošteno, če nek družinski član, dijak ali študent dela, kot mu pravimo študentsko ali dijaško delo, ki je zakonsko urejeno, je torej priden, da dela, in ni prav, da potem to delo, ta zaslužek dejansko pomeni, da se pri ugotavljanju prihodkov družine to delo upošteva in družina je pri tem tepena, ker bo dobila manjše otroške dodatke in tudi druge dodatke, ki pripadajo družini, znižane. Zato smo predlagali to rešitev, da se študentsko in dijaško delo do višine 3 tisoč 500 evrov izvzame iz dohodka družine. Če nek družinski član, študent dobiva kadrovsko štipendijo, najbrž je dober, zato dobi kadrovsko štipendijo, ali je prav, da je potem družina tepena pri tem, da dobi kadrovsko štipendijo? Ni prav. Zato smo mi predlagali to rešitev in bom seveda glasoval za predlog sklepa, da gre zakon v nadaljnjo obravnavo. Ne smem vas pa žal nagovarjati, kako naj glasujete vi, ker ste pri svojih odločitvah svobodni. Hvala, gospod predsednik.
Navdušen, gospod poslanec, nad tem zadnjim dodatkom. Držite se poslovnika v celoti, najlepša hvala. S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na glasovanje o predlogu sklepa. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 44. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 22. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Pred nami je odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju je primeren za nadaljnjo obravnavo. Gospod Jožef Horvat, v imenu poslanske skupine, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Poslanska skupina Nova Slovenija – krščanski demokrati bomo podprli ta predlog sklepa. Ocenjujemo, da ta pokojninski zakon, ki ga je pripravila Vlada, gre v pravo smer. Ampak, dragi kolegice in kolegi, sedaj se bom malo zavzel za moške in napovedal, da bomo v drugi obravnavi zahtevali, da se moške v tem pokojninskem zakonu nekoliko manj diskriminira. Zakaj? Ljudje nismo enaki. Ljudje žal nismo enakopravni. Smo pa enakovredni. Ljudje smo enakovredni. In mi enostavno ne pristajamo v to, da traja šest let, da se pri moških odmerni količnik približa odmernemu količniku, ki velja za ženske. To prehodno obdobje je predolgo. Zato bomo amandmirali ta zakon in predlagali bomo skrajšanje tega prehodnega obdobja. In še, prav je, cenim prizadevanja ministrstva, ministrice gospe Klampfer, ko je pozorna do družinske politike, da vsakemu, ki gre v penzijo, po domače rečeno, in ima otroka, ima možnost, da odmerni količnik dvigne za 1,36 odstotne točke. Ampak omejitev je samo za tri otroke. Ja, sedaj vas jaz vprašam – kaj pa četrti, pa peti? Tisti so viška? Kaj pa deseti brat? Je viška? Tako da tudi v tej smeri bomo v drugem branju vlagali amandmaje in pričakovali vašo podporo. Poslanska skupina, gospod predsednik, ste razumeli, bo glasovala za predlog sklepa, da naj gre zakon v drugo obravnavo. Hvala lepa.
Mislim, spoštovani poslanke in poslanci, da sem in da smo razumeli. S tem prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 23. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o urejanju trga dela. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o urejanju trga dela je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato bo predlog sklepa dodeljen v obravnavo Odboru za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 19. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu v okviru rednega postopka. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je zbor na predlog Vlade kot predlagateljice predloga zakona sklenil, da bo na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora opravil tretjo obravnavo predloga zakona. S tem prehajamo na razpravo in odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 29. 10. 2019, ki je objavljen na e-klop. Ker je amandma poslanskih skupin SMC, SDS, Nova Slovenija in SNS k 6. členu vsebinsko povezan z amandmajema istih predlagateljev k 29. členu in 35. členu, bomo o vseh teh amandmajih razpravljali skupaj. Tako v razpravo, spoštovane poslanske, spoštovani poslanci, dajem 6., 29. in 35. člen ter amandmaje poslanskih skupin SMC, SDS, NSi in SNS. Ali želi kdo razpravljati? Gremo na prijavo. Se zahvaljujem, imamo tri prijave. Besedo imate gospod Igor Zorčič. Pripravite se gospa Mateja Udovč.
Hvala za besedo. Amandma širi krog upravičencev do brezplačnega prevoza v medkrajevnem linijskem prevozu potnikov v notranjem cestnem in železniškem prometu. Kot sem pojasnil že uvodoma na tej seji oziroma pri obravnavi zakona v predhodnih branjih, je amandma namenjen temu, da se brezplačni prevoz v tovrstnem prometu na enak način, kot je bil z amandmajem omogočen imetnikom invalidske kartice in upokojencem, omogoči tudi veteranom. Konec prejšnjega tedna smo proslavljali dan suverenosti in v Poslanski skupini SMC smo se glede na simboliko samega amandmaja odločili, da celoten Državni zbor oziroma vse poslanske skupine pozovemo k podpori temu amandmaju. Podpise k amandmaju so dale Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, Nove Slovenije – krščanskih demokratov in Slovenske nacionalne stranke. Jaz upam, da bo podpora amandmajev danes še širša, s čimer bomo dosegli, da tudi veterani dobijo enako možnost, torej veterani, ki imajo svoje mesto tudi v 50. členu Ustave, da dobijo enako možnost brezplačnega prevoza pod enakimi pogoji kot upokojenci in imetniki invalidske kartice. Kar je potrebno izpostaviti, je to, in to je bilo dognano potem tekom nastanka samega amandmaja, da so do tega brezplačnega prevoza upravičeni vojni veterani, ki niso zaposleni, ki niso v delovnem razmerju ali ne opravljajo samostojne registrirane dejavnosti ali niso poslovodne osebe gospodarske družbe ali direktorji zasebnih zavodov. Torej gre za veterane, ki so v pretežni meri bodisi upokojenci bodisi tisti, ki prejemajo veteranski dodatek in s tega vidika spadajo med socialno ogrožen krog veteranov, s čimer se jim gre na simbolni ravni nekako naproti. Kot je bilo ugotovljeno v teh predhodnih razpravah, je veliko vojnih veteranov, ki bodo dobili pravico do brezplačnega prevoza, že po statusu upokojencev, pa vendarle se nam zdi smiselno, sploh upoštevajoč ta praznik, ki smo mu bili priča prejšnji teden, da se tudi na neki simbolni ravni omogoči možnost tega prevoza vsem vojnim veteranom. Ne nazadnje glede na to, da država izdatno subvencionira medkrajevni prevoz, da bodo avtobusi vozili, ker večkrat smo priča temu, da se vozijo praktično prazni. Ministrstvo oziroma koalicija je šla, pa tudi širše smo šli v amandmaje, da se te prazne avtobuse v medkrajevnem prometu popolni z upokojenci, ki bi se želeli voziti in bodo to množnost izkoristili. Prav pa je, da obenem za te avtobuse damo možnost, da jih uporabljajo tudi veterani. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Besedo imate gospa Mateja Udovč, pripravite se gospa ministrica. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Jaz bi želela vsem nam samo osvežiti spomin. V petek, 25. oktobra, je minilo 28 let, odkar je zapustil slovensko ozemlje zadnji vojak Jugoslovanske ljudske armade. V spomin temu ključnemu dogodku naše osamosvojitvene vojne in vzpostavljanju samostojne svobodne države Slovenije smo razglasili tudi državni praznik. Takrat so si lahko oddahnili tudi vsi tisti, ki so bili najbolj zaslužni za ta dogodek in dokončno osamosvojitev Slovenije. S solzami radosti smo jih objemali in trepljali po ramenih in jim govorili, da jih nikoli ne bomo pozabili. Pa ne samo njih, ampak vseh vojnih veteranov, ki so se kadarkoli borili, borili za domovino [[…]]
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci – gospa poslanka, dovolite samo, da vas za trenutek prekinem – dajmo omogočiti naši kolegici, da predstavi svoje stališče. Izvolite, gospa poslanka.
Hvala lepa za red v dvorani. Naj bi opozorila še enkrat, pa ne samo teh vojnih veteranov, ampak vseh, ki so se borili za domovino. Borili so se in dali svoja življenja. Pa jih res nismo pozabili? Menim, da po eni strani jih res nismo pozabili. Ob vsaki priložnosti v govorih poudarjamo njihovo pomembno vlogo, njihovo borbenost, zavzetost, pripadnost in odločnost, ampak naš vsakdan pa kaže tudi drugo sliko te podobe. Predvsem takrat, ko se začnemo pogovarjati o pravicah in o priznanju določenih ugodnosti. Takrat pa prav hitro pozabimo na to našo tankočutnost do vojnih veteranov in zadeve zbanaliziramo ter jih uporabimo za politikantske namene. Z vso odgovornostjo trdim, da kdor enači zavzemanje za pravice in ugodnosti vojnih veteranov za politični populizem, je zame navaden politikant, da ne uporabim kakšnega drugega konkretnejšega izraza. Kot sem že večkrat omenila, če bi se veteranke in veterani tako bojevali v vojni za samostojno in svobodno Slovenijo, kot se mi tukaj borimo v Državnem zboru in lotevamo reševanja njihovih pravic in statusov, potem danes v tem državnem zboru sploh ne bi razpravljali. Od svobodne in samostojne Slovenije bi ostal samo en majhen »s«, obravnavane problematike pa sploh ne bi bilo. Verjetno bi pogrevali in pregrevali nerešena vprašanja kakšnih drugih vojn. Na srečo pa je bila resnica takrat čisto drugačna. Večina Slovencev ni v nobenem obdobju razmišljala in preračunavala o morebitnih posledicah, kaj bo, če bo, če jim ne uspe, ampak so se takoj odzvali klicu domovine. Zapustili so svoja vojna okolja, družine, prijatelje, službe in prijeli za orožje. Tudi o tem, kaj bo kdo od tega imel in kaj mu bo prinesel status vojnega veterana, tudi o tem se takrat ni nihče spraševal, ampak so vsi razmišljali izključno o tem, kako braniti domovino. V zadnji vojni so razmišljali predvsem, kako bodo premagali Jugoslovansko ljudsko armado in osamosvojili Slovenijo. Tega mi tukaj v Državnem zboru, spoštovani kolegice in kolegi, ne smemo nikoli pozabiti. Tako imamo danes možnost in priložnost, da s potrditvijo teh amandmajev prispevamo k izboljšanju statusa in upravičencev vojnih veteranov. V Poslanski skupini Stranke modernega centra smo v sopodpisu s strankami vložili amandmaje, ki urejajo brezplačni javni medkrajevni linijski prevoz potnikov po Sloveniji tudi za vojne veterane, ki imajo status vojnega veterana po Zakonu o vojnih veteranih. S sprejetjem navedenih amandmajev in [[…]]
Gospa poslanka, prosim vas, da končate, namreč ura ne šteje dobro. Ko ste stisnili na gumb, se je začelo novo štetje. [[oglašanje iz dvorane]] Dobili ste svoj čas. Zahvaljujem se vam tudi, kakor ste prijazno povedali, za osvežitev spomina. S tem predajam besedo gospe ministrici Alenki Bratušek, ki pa ne boste isto ponovili. Izvolite.
Najlepša hvala. Po tem dramatičnem nastopu je kar težko nadaljevati, ampak nekaj je pa treba jasno povedati. Stranka modernega centra je odgovorna za ministrstvo za delo, je odgovorna za zakon o veteranih. In te velike besede bi lahko udejanjili. To je prva stvar. Druga stvar. S tem amandmajem pravzaprav ne dajete pravice skoraj nikomur. Upokojenci tako ali tako že imajo, invalidi tako ali tako že imajo, zaposleni so pa izvzeti. Lahko je to simbolno dejanje, ampak jasno je treba ljudem povedati, da s tem amandmajem mečete pesek v oči, da se borite in delate za veterane. Če resno mislite, boste ministrici naložili, da odpre Zakon o veteranih in uredi resno stvari. To je prva stvar. Druga stvar. Informacijski sistem, ki je omenjen, da se bo povezal z našim sistemom, ga ni. Ministrstvo za delo tega informacijskega sistema nima. Jaz sem dolžna to povedati, to bo ostalo zapisano, ko se ta vaš amandma ne bo dal izvajati. Tega sistema ni in s 1. 7. ga ne bo. Ampak, kot sem povedala, tudi vojni veterani bodo v okviru drugih kategorij dobili brezplačni prevoz. Jaz verjamem, da je naš skupen cilj nekoliko bolj dolgoročen, da se zagotovi polne avtobuse, polne vlake in brezplačni javni prevoz za vse. To naj bi bil naš skupen cilj. Jaz verjamem, da je. Vesela sem, da bomo s tem zakonom danes zagotovili brezplačni javni prevoz za upokojence s 1. julijem naslednjega leta. Vesela sem, da bomo zagotovili brezplačen javni prevoz za registrirane športnike, dijake in študente s 1. februarjem naslednjega leta, in vesela sem, da bomo zagotovili prilagojen prevoz za invalide študente. Jaz mislim, da je veliko na področju javnega potniškega prometa, javnega prevoza s tem zakonom narejenega, seveda nas pa veliko dela v nadaljevanju še čaka. Tudi zato ker s tem zakonom podaljšujemo obstoječe koncesije do 2. decembra 2021. Res se sliši daleč, ampak verjemite mi, da nas na ministrstvu do takrat čaka še ogromno ogromno dela, da bomo uspeli stvari urediti tako, kot si, verjamem, vsi skupaj želimo.
Hvala, gospa ministrica. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, zaključujem razpravo. Prehajamo o odločanje o amandmaju poslanskih skupin SMC, SDS, NSi in SNS K 6. členu. Amandma je vsebinsko povezan z amandmajema istih predlagateljev k 29. in 35. členu. Če ta amandma ne bo sprejet, postaneta navedena amandmaja poslanskih skupin SMC, SDS, NSi in SNS brezpredmetna. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 3. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SMC, SDS, NSi in SNS k 29. členu. Glasujemo.Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 3. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SMC, SDS, NSi in SNS k 35. členu. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti eden. (Za je glasovalo 56.)(Proti eden.) Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem smo končali z odločanjem o amandmajih. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, obveščam vas, da je Vlada že opozorila, da je predlog zakona zaradi amandmajev, sprejetih na seji matičnega delovnega telesa in seji Državnega zbora, v drugi obravnavi neusklajen. Pripravila je uskladitveni amandma k 5. členu, ki je objavljen na e-klopi. Ali želi predstavnica Vlade, gospa ministrica, predstaviti uskladitveni amandma? Izvolite.
Predsednik je že povedal, da zaradi sprejetja amandmajev v drugem branju zakona so določeni členi med seboj neusklajeni. Vlada je zato pripravila ta uskladitveni amandma.
Najlepša hvala. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, želi kdo besedo? Nihče. Ker ni želje po razpravi, na ta način zaključujem razpravo o uskladitvenem amandmaju in prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 74, proti nihče. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem tudi 12. sejo zbora. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, dovolite še obvestilo. Obveščam vas, da se čez 10 minut začenja 17. nujna seja Odbora za izobraževanje, znanost, šport in mladino v veliki dvorani na Tomšičevi. Sedaj vam pa želim prijeten dan naprej. Hvala. Seja je bila končana 29. oktobra 2019 ob 16.49.