Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 4. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospa Andreja Katič od 17. ure dalje, gospa Jelka Godec, gospa Vesna Vervega, gospa Ksenija Korenjak Kramar, gospa Suzana Lep Šimenko, mag. Lilijana Kozlovič, gospa Andreja Potočnik, gospod Primož Hainz, mag. Andrej Šircelj, dr. László Göncz, mag. Matej Tonin, Luka Mesec, dr. Matej T. Vatovec, Matjaž Hanžek, gospod Igor Zorčič od 15. ure dalje in gospod Srečko Blažič. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in minister ter generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda, guvernerja Banke Slovenije k 15. točki dnevnega reda, varuhinjo človekovih pravic, gospo Vlasto Nusdorfer ter kandidata za namestnika varuhinje človekovih pravic k 19. točki dnevnega reda in predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 4. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 16. januarja 2015, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda oziroma predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 70, proti nihče. [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 4. seje zbora določen. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA ZAHTEVO SKUPINE POSLANK IN POSLANCEV, DA DRŽAVNI ZBOR ODLOČA O ODLOČITVAH KOLEGIJA PREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 14. seji 18. decembra 2014, sklenil, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodniški službi, Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodiščih, Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodnem registru, Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o državnem tožilstvu in Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o brezplačni pravni pomoči obravnavajo po skrajšanem postopku. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora je skupina 21 poslank in poslancev, s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom, 23. decembra 2014 zahtevala, da Državni zbor odloči o navedenih odločitvah Kolegija. Predstavnik vlagatelja zahteve bo predstavil stališče za vseh pet odločitev skupaj, glasovali pa bomo o vsaki odločitvi posebej. Besedo za predstavitev stališča dajem predstavniku vlagatelja zahteve gospodu Jožetu Tanku.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predstavniki Vlade, gospod predsednik, kolegi poslanci! Zdaj mogoče stavek za uvod. To je, mislim, da edina seja Državnega zbora, na kateri je opozicijska stranka, če odštejem ratifikacije, vložila več zakonov kot Vlada, in tudi več ostalih zadev kot Vlada. Kaj takega se v Državnem zboru še ni zgodilo. Vlada se je očitno reševanja teh zagat lotila na način, ki je neobičajen, se pravi, s predlaganjem zakonov po posebnih postopkih, to je po skrajšanem postopku ali pa po nujnem postopku. In problem je, da se pri teh predlaganih zakonih Vlade kršijo določila tako Poslovnika Državnega zbora, Poslovnika Vlade in še kakšne druge stvari, ki so povezane s tem. Najprej bi rad utemeljil, da je Vlada pri tem, ko je teh pet zakonov predlagala po skrajšanem postopku, kršila 142. člen Poslovnika, ki natančno ureja, kateri zakoni in kdaj se lahko predlagajo po skrajšanem postopku. Take spremembe je moč predlagati takrat, kadar gre za manj zahtevne spremembe in dopolnitve zakona. Ampak v tem primeru za tak pristop ne gre, kajti minister je ob vložitvi in sprejetju teh zakonov na Vladi povedal, da gre za prvi korak reforme pravosodja. Se pravi, reformne zadeve se ne obravnavajo po skrajšanem postopku, in je minister že sam diskvalificiral s to svojo izjavo postopek. Tudi ne gre v tem primeru za prenehanje veljavnosti posameznega zakona ali njegovih posameznih določb. Pri nobenem izmed predlaganih zakonov ta kriterij ni izpolnjen, ker gre za novele. Tudi ne gre za manj zahtevne uskladitve z drugimi zakoni ali s pravom Evropske unije. Ta pogoj tudi ni izpolnjen, kajti priporočila GRECO niso pravni red Evropske unije. In tudi v primeru teh petih zakonov ne gre za spremembe in dopolnitve v zvezi s postopkom pred Ustavnim sodiščem oziroma odločbo Ustavnega sodišča. Skratka, pri vseh teh petih predlogih gre za to, da pogoji iz Poslovnika Državnega zbora niso izpolnjeni. Vladna koalicija je bila o tem seznanjena, vendar je kljub temu postopek za vse te predloge zakonov, ki so bili vloženi v zakonodajni postopek, na Kolegiju potrdila. Da Vlada predlaga te zakone po skrajšanem postopku, je problem, kajti v Vladi je verjetno nekaj oseb, ki so prava vešče osebe in so tudi osebe, ki jim poslovniška določila Državnega zbora niso tuja, ker so že delali po njih. To, da Vlada prihaja s temi zakoni po skrajšanem postopku v zakonodajni postopek, zbuja veliko začudenje. Glede teh postopkov se je odzval tudi Sodni svet, ki je predlagal in v svojem sporočilu v svoji izjavi zapisal, da je treba spremembe in dopolnitve sodniške zakonodaje sprejemati celovito, po rednem postopku in ne po skrajšanem postopku. To je citat iz izjave Sodnega sveta. Takega nespoštovanja pravil pravne države ne bi pričakoval od Vlade, ki ima v svojem programu zapisano prav nasprotno, to se pravi spoštovanje pravil in institucij pravne države. Drugi razlog, zakaj nasprotujemo skrajšanem postopku, je zapisan v četrtem odstavku 9. člena Poslovnika Vlade. V tem členu je zapisano, da mora Vlada k oblikovanju predpisov povabiti strokovno in drugo javnost, da poda svoja mnenja in pripombe, ta rok povabila pa ne sme biti krajši od 30 dni. 30 do 60 dni je zapisano v Poslovniku Vlade. Vlada je ta rok bistveno skrajšala. Dala je na voljo od 3 do 9 dni strokovni in drugi javnosti za odzive, med drugim tudi Sodnemu svetu, tudi Državnotožilskemu svetu in vsem drugim, kar pomeni, da je bila na voljo samo desetina minimalnega standarda iz Poslovnika Vlade do največ ene tretjine. In jaz mislim, da je to problem. Tudi iz drugih dopisov stanovskih skupin je razvidno, da ni bilo dovolj časa za dajanje pripomb. To, da strokovna in druga javnost nima možnosti za oblikovanje pripomb do predlogov zakonov, ki jih oblikuje Vlada, pa že prihaja na to polje transparentnosti oziroma tega, da Vlada na nek način ne želi, da bi se strokovna javnost do rešitev, ki jih predlaga Vlada, opredeljevala. Jaz mislim, da si ne Vlada ne predsednik Vlade in ne tudi resorni minister, ki je bil nedavno še predsednik senata Komisije za preprečevanje korupcije, ki je dala izjemno veliko poudarka transparentnosti, si takega postopka ne bi mogel privoščiti. Tudi predsednik Vlade tega ne bi mogel in ne bi smel dopustiti. Rad bi spomnil na dopise, ki jih je leta 2012 – ko je bila neka druga vlada, ki je tudi predlagala postopke po skrajšanem ali nujnem postopku – oblikovala Komisija za preprečevanje korupcije. Leta 2012 je Komisija za preprečevanje korupcije izdala dve mnenji, ki sta se ekskluzivno dotikali postopkov vlade Janeza Janše, ki je predlagala prostorsko zakonodajo po skrajšanem in po nujnem postopku. To mnenje je zelo zanimivo že v samem naslovu, kajti govori o tem, da pri teh spremembah zakonov je treba to gledati v luči pomanjkanja načela gospodarnosti, javnost, transparentnosti, pravne varnosti in neobvladovanja korupcijskih tveganj. Na to se nanaša eno mnenje Komisije za preprečevanje korupcije. Mnenje je dolgo osem strani, podpisal ga je tedanji predsednik senata za preprečevanje korupcije gospod Klemenčič. In zdaj samo sprašujem, ko se je spreminjala prostorska zakonodaja in je šlo za res majhne spremembe v tistem delu, je Komisija za preprečevanje korupcije pod vodstvom gospoda Klemenčičazaznala visoka tveganja korupcij. Meni se zdi čudno, da bi bilo samo področje prostorske zakonodaje tisto, ki je izpostavljeno visokim tveganjem korupcije. Očitno je, da je bilo to mnenje napisano z nekim prav posebnim namenom. To mnenje je bilo izdano 21. junija 2012. Samo tri mesece po tem je bilo izdano drugo mnenje Komisije za preprečevanje korupcije, prav tako sprejeto soglasno, nekoliko krajše, na šestih straneh, kjer se je Komisija za preprečevanje korupcije obregnila predvsem ob to, da postopki sprememb zakonodaje s področja upravljanja premoženja države in samoupravnih lokalnih skupnosti ne potekajo transparentno, niso v skladu z načeli preglednosti, ne obvladujejo se korupcijska tveganja in podobno. To poročilo je bilo tudi soglasno sprejeto, podpisal pa ga je namestnik gospoda Klemenčiča gospod Praprotnik. Zanimivo je vprašanje, kaj se je v tem času spremenilo bistvenega na tem področju, da sedaj ni nobenih zaznamb korupcijskih tveganj pri spremembi zakonodaje po skrajšanem postopku. Jaz menim, da tudi takrat, ko se spreminja zakonodaja na kakšnem drugem področju, najbrž obstajajo razlogi za to, da bi se spoštovala ta načela. V enem izmed teh mnenj Komisije za preprečevanje korupcije je celo zapisano, da obžalujejo, Komisija za preprečevanje korupcije, da niso bili povabljeni k oblikovanju rešitev teh zakonov. Torej v tem času je praktično edina sprememba samo to, da nekdanji predsednik senata Komisije za preprečevanje korupcije gospod Goran Klemenčič ni več predsednik senata, se pravi nekdo, ki ocenjuje delo v Vladi, ampak minister. Nekdo, ki predlaga rešitve zakonov na način, ki ga je ekskluzivno kritiziral in mu oporekel. Če so bila mnenja leta 2012, ki jih je pisala Komisija za preprečevanje korupcije, namenjena samo diskreditaciji vlade Janeza Janše, to lahko razumemo samo na tak način, ne moremo razumeti drugače. In se pravzaprav postavlja samo vprašanje tudi o tem, ali je tedanji predsednik Komisije za preprečevanje korupcije deloval politično ali strokovno, ali je v dveh letih pozabil na tisto, kar je učil druge, ali je tedaj zlorabljal položaj, ali pa enostavno stvari ne razume in so njegova ravnanja sedaj, ko je vrhunski politik, ko je minister, drugačna od tedaj, ko je bil vrhunski državni uradnik, predstojnik organa, ki je ocenjeval in videl napake pri vseh osebah, ki jih je vzela v roke, in pisal razna mnenja, lepil etikete in jih sem pa tja tudi penaliziral z globami. Rad bi samo dodal še to, da Komisija za preprečevanje korupcije ni bila edina izmed državnih institucij, ki je oporekala tedanji Janševi vladi, da se je lotevala obravnave določenih področjih zakonov na tak način. Med temi je tudi informacijska pooblaščenka, ki se je spotaknila v to, na kakšen način vlada Janeza Janše spreminja Zakon o državni upravi. Pa morda bi našli tudi kakšno izjavo varuhinje človekovih pravic iz tistega obdobja in tako naprej. Očitno je šlo tedaj za frontalni napad na tedanjo vlado z uporabo vseh možnih institucij, ki jih pravna država oblikuje, in te iste institucije so sedaj, ko se stvari odvijajo enako ali pa zelo podobno, popolnoma tiho. Tudi v času, ko je bila predsednica vlade gospa Alenka Bratušek, se niti ena od teh institucij ni odzivala na številne skrajšane postopke, nujne postopke, ki jih je tedanja vlada predlagala. Ena od novosti, ki jih prinaša ta zakonodaja, so priporočila GRECO. Zakaj se ta priporočila potrebujejo, da se postavijo na zakonsko raven, je vprašanje. Priporočila so priporočila. Če se v tej državi, kot sem že prej povedal, ne upoštevajo oziroma celo tisti, ki so napisali priporočila oziroma mnenja ne upoštevajo lastnih priporočil, pa mine vmes samo nekaj časa. Zdaj mi iz nekih priporočil GRECO iz neke institucije delamo veliko zgodbo, istočasno pa ne upoštevamo priporočil Evropske komisije in Evropskega sveta, ki so za to državo vitalnega pomena. Istočasno lahko opozorimo na številne primere, ko so bila sicer priporočila GRECO najbrž zapisana pri delovanju nekaterih institucij, recimo pri delovanju Komisije za preprečevanje korupcije, pa se je na ta priporočila relativno hitro pozabilo. Tudi pri članih te iste komisije. Naj samo spomnim, da smo imeli v Državnem zboru v prejšnjem mandatu preiskovalno komisijo, ki je preiskovala bančno luknjo, da predsednik Komisije za preprečevanje korupcije, ki je bil zaslišan pred to preiskovalno komisijo, ni hotel dati nobenih izjav, ker naj ne bi smel, ker ni hotel govoriti o osebah, ki so povzročile to veliko bančno luknjo in tako naprej. Ampak da je problem še večji, se je eden izmed članov senata Komisija za preprečevanje korupcije zaposlil v banki z največjo bančno luknjo. Kaj nam pomaga in kaj potrebujemo priporočila GRECO, če jih tisti, ki bi jih morali spoštovati in jih živeti, ob prvi priložnosti izkoristijo, zlorabijo in naredijo točno nasprotno od tega, kar so priporočila, in delajo čisto drugače od tistega, kar so zahtevali od vseh drugih, ki so jih v teh postopkih obravnavali. Mislim, da je to paradoks, ki mu ni para znotraj Evrope. V enem izmed teh zakonov se predvideva tudi, da je treba opraviti psihotest, da bi lahko prevzel neko funkcijo. Glede na to, na kakšen način se upoštevajo normativni akti Državnega zbora, na kakšen način se upošteva Poslovnik Vlade, na kakšen način se živijo priporočila GRECO, ki jih je uporabila KPK, in stališča KPK, bi bilo dobro, če bi predsednik Vlade najprej izpeljal kakšen postopek preko psihotesta, preden se kakršnakoli oseba imenuje na neko pomembno funkcijo. Spoštovani kolegi, mi predlagamo, da se iz teh in tudi iz številnih vsebinskih razlogov, ki jih tu ne bom navajal, ker ste jih dobili vse v gradivih institucij, vseh tistih združenj, ki se jih ta sprememba zakonodaje dotika, predlagam, da teh skrajšanih postopkov ne podprete. To se pravi, da se izpusti, že zato, ker je manjkala razprava tudi v sferi strokovne in tudi civilne javnosti. Še bolj logično pa se mi zdi, da bi Vlada te zakone iz postopka umaknila in dopustila, da se reforma pravosodja, ki sodi med eno najbolj tveganih področij v tej državi, vidimo tudi številne sodbe Vrhovnega in Ustavnega sodišča ter tudi Evropskega sodišča za človekove pravice, da se tega projekta reforme pravosodja lotite resno in predlagate rešitve, ki bodo stale tudi v praksi. In ne nazadnje, da zagotovite izvajanje zakonov preko teh nadzorstvenih nalog, ki pripadajo vladi in državnemu zboru, da se pač zakoni upoštevajo, ne da imamo na tisoče, stotine odločitev v sodstvu, katerih razveljavitve temeljijo izključno na definiciji kršitve ustave s področja človekovih pravic. Hvala lepa.
V nasprotju s tistim obvestilom, ki sem ga dal na začetku, vas obveščam, da se seje udeležuje tudi dr. Matej T. Vatovec. Prehajamo na odločanje. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora o odločitvah Kolegija Državni zbor odloči brez razprave in obrazložitve glasu. Zato na glasovanje dajem naslednji predlog sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodniški službi se obravnava po skrajšanem postopku. Hkrati dodajam, da če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku, in to velja potem tudi za vse ostale, o katerih bomo glasovali. Postopkovno, dr. Trček.
Se opravičujem. Nekaj težav imamo. Dragan Matić je govoril in ne vi, prej. Prosim, da se to uredi. Hvala.
Ali je vaš mikrofon vklopljen, dr. Matić?
Samo v pojasnilo, ventilacija v tej hiši je take vrste, da mi stalno piha v oči in sem si namestil kos gradiva, da ne bi imel stalnega vnetja, in gre zgolj za tehnično težavo. Se opravičujem za motnje.
V redu. Torej lahko glasujemo o predlogu sklepa. Ponovno preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 29. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo Državni zbor navedeni predlog zakona obravnaval po skrajšanem postopku. Na glasovanje dajem naslednji predlog sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodiščih se obravnava po skrajšanem postopku. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 30. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 30.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo Državni zbor navedeni predlog zakona obravnaval po skrajšanem postopku. Na glasovanje dajem naslednji predlog sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodnem registru se obravnava po skrajšanem postopku. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 29. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo Državni zbor navedeni predlog zakona obravnaval po skrajšanem postopku. Na glasovanje dajem naslednji predlog sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o državnem tožilstvu se obravnava po skrajšanem postopku. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 30. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 30.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo Državni zbor navedeni predlog zakona obravnaval po skrajšanem postopku. In končno, na glasovanje dajem naslednji predlog sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o brezplačni pravni pomoči se obravnava po skrajšanem postopku. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 30. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 30.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo Državni zbor navedeni predlog zakona obravnaval po skrajšanem postopku. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 45 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom in drugim odstavkom 245. člena Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri poslanska vprašanja poslank in poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanka oziroma poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo 3 minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanja v največ 5 minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo 5 minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se danes opravičili: gospod Karl Viktor Erjavec, minister za zunanje zadeve; mag. Dejan Židan, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano; gospod Zdravko Počivalšek, minister za gospodarski razvoj in tehnologijo med 13. in 15. uro ter dr. Dušan Mramor, minister za finance. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade dr. Miro Cerar. Prvo poslansko vprašanje mu zastavlja gospa Ljudmila Novak, Nova Slovenija.
Spoštovani gospod predsednik Vlade, spoštovani predsednik, spoštovani ministrski zbor, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Privatizacija je tema, ki v zadnjih letih buri duhove, v zadnjih tednih pa se razdvojenost politike in državljanov še stopnjuje. Tako imamo kar dve peticiji: eno proti in eno za privatizacijo. Več kot jasno je, da je bila večina podjetij v državni lasti slabo upravljana in se pogosto njihova vrednost celo zmanjšuje, namesto rasti in povečevanja donosa in same vrednosti podjetij. Zaradi pomanjkanja svežega kapitala v večini primerov tudi razvojno zaostajajo. Prav tako vsi poznamo težave bank v državni lasti, saj smo jih morali dokapitalizirati z večmilijardnimi sredstvi davkoplačevalcev, njihova posojila pa za naše gospodarstvo in državljane niso zato nič bolj ugodna. Krščanski demokrati se sprašujemo, kako je sploh mogoče, da ob vseh teh znanih dejstvih nekateri še vedno nasprotujejo privatizaciji oziroma prodaji državnega premoženja odgovornim lastnikom. Ob tem ni malo ugibanj in namigovanj, da privatizaciji nasprotujejo prav tisti lobiji in z njimi povezane stranke, ki prav iz teh virov črpajo denar za svoj obstoj in z raznimi svetovalnimi pogodbami ohranjajo svoj položaj in vire prihodkov. In prav to je eden od ključnih argumentov, zakaj v Novi Sloveniji odločno zagovarjamo umik politike iz gospodarstva. Spoštovani predsednik Vlade, sprašujem vas: Kako potekajo procesi privatizacije 15 podjetij iz seznama? Ali ste naklonjeni predlogom Socialnih demokratov, da se ta seznam ponovno spremeni in prevetri?
Odgovarja predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, lepo pozdravljeni! Gospa poslanka Ljudmila Novak, hvala za vprašanje. Moj odgovor je naslednji. Dvakrat je že v Državnem zboru potekala zelo temeljita razprava o privatizaciji. V tej razpravi se je obakrat izkazalo, da močno prevladujejo pravni, politični in strokovni razlogi, ki opravičujejo to, za kar se zavzema tudi Vlada in seveda jaz kot predsednik Vlade, da se postopek privatizacije petnajstih podjetij, ki se je začel že s sklepom Državnega zbora v prejšnji sestavi na pobudo Vlade v prejšnji sestavi, nadaljuje. Gre enostavno za verodostojnost naše države. K temu procesu privatizacije teh petnajstih podjetij smo se zavezali pravno in politično kot država. Nekateri postopki so v teku, kot bom povedal, drugi se bodo začeli, in Slovenija je dolžna, da ta proces na podlagi lastne odločitve verodostojno izpolni, ob tem pa poudarjam, da torej strokovni pravni in politični razlogi govorijo v prid temu, da ta proces nadaljujemo, tako kot zagovarja tudi ta vlada. Seveda pa so upravičeni tudi številni pomisleki, ki se pojavljajo v zvezi s procesom privatizacije. V zvezi s tem bi želel spregovoriti na ta način, da s tem ko nadaljujemo proces privatizacij teh petnajstih podjetij, nikakor ne smemo dopustiti, da bi ta proces potekal brezglavo, brez nekih zelo jasnih kriterijev. Tako denimo je treba v tem procesu strogo upoštevati vsaj tri zelo pomembne kriterije, poleg seveda še nekaterih drugih. Eden je zagotovo ta, da mora proces prodaje vsakega od podjetij v državni lasti potekati povsem transparentno. Povsem je treba preprečiti kakršnokoli koruptivno dejanje v takem procesu. Drugič. Proces prodaje mora doseči ceno, ki je primerljiva, ki je prava za podjetje oziroma državno premoženje, ki se prodaja, torej cena mora biti primerna, ustrezna po vseh pomembnih kriterijih, ki obstanejo. In tretjič, če navedem samo te tri glavne kriterije, seveda so še drugi, je treba zagotoviti, da je kupec strateškega pomena, da je kupec takšen, ki prihaja z nekim razvojnim modelom, ki želi razvijati podjetje, ki ga kupuje, kar seveda posledično tudi prinaša normalno zaposlitev in povečanje zaposlitve, če gre podjetju, tako kot si želimo, dobro. Skratka, vsi ti in še drugi kriteriji bodo morali biti pri tem spoštovani, če želimo ta proces peljati naprej. Kar pa je ključno, vlada bo v kratkem predstavila tudi temu spoštovanemu državnemu zboru delovni predlog strategije upravljanja z državnim premoženjem. To je pa tisto, kar doslej nobena vlada še ni uspela narediti. Gre za to, da tudi sedaj, ko govorimo o privatizaciji, ne govorimo o neki razprodaji, ampak govorimo o tem, kako moramo odgovorno razpolagati in opravljati z državnim premoženjem. Zato sedaj intenzivno pripravljamo to strategijo. Ta strategija je že v obravnavi znotraj strokovnih forumov v koaliciji. Predložena bo kmalu ministrom in Vladi v obravnavo, nato pa se bo z njo seznanila tudi politična opozicija, skratka ves Državni zbor in ne nazadnje tudi javnost, kajti mnenja smo v Vladi, da mora o tem biti sprožena široka, tehtna javna razprava. Šele potem bo lahko Državni zbor skupaj z Vlado sprejel tisto odločitev, ki je tako pomembna, torej to strategijo, kako bomo od sedaj naprej ravnali z državnim premoženjem, kako bomo to premoženje pravilno sistemizirali, te državne naložbe torej državna podjetja sektorsko in drugače, in kako bomo v primeru, če se odločimo za prodajo tega premoženja, to prodajo izpeljali, po katerih merilih in na kakšen način. Naj ponovim, bistveno je to, da nadaljujemo proces privatizacije teh petnajstih podjetij premišljeno, z upoštevanjem vseh pomembnih kriterijev, ki sem jih navedel, in da predvsem čim prej vzpostavimo in razvijemo ter sprejmemo to strategijo upravljanja z državnim premoženjem.
Za dopolnitev odgovora prosi gospa Ljudmila Novak.
Zagotovo se tudi v Novi Sloveniji strinjamo, da ne smemo premoženja razprodajati, ampak ga odgovorno prodajati odgovornim lastnikom, in da je zato potrebna tudi potrebna strategija. V zadnjih letih pa so slovenske vlade zelo nestabilne. Eden od glavnih razlogov za to so prav podjetja v državni lasti. Medtem ko državljani spremljamo dogajanja v parlamentu in vladi in se velikokrat ukvarjamo z obrobnimi temami, po navadi v ozadju poteka boj vladnih strank in tekma za obvladovanje posameznih podjetij v državni lasti. Največkrat seveda tistih, kjer se obrača veliko denarja. Zaradi tega boja se krhajo odnosi med političnimi strankami in prihaja tudi do vladnih kriz. Temu smo bili že večkrat priča, ne nazadnje tudi sedaj. V nadzornih svetih sedijo ljudje, ki jih tja pošiljajo vladajoče stranke. Spoštovani predsednik Vlade: Kaj boste storili, da bo sestava nadzornih svetov bolj strokovna in da bodo nadzorniki tudi dejansko odgovarjali za posledice nevestnega ali malomarnega ravnanja? V kakšni fazi je postopek imenovanja novega vodstva in nadzornega sveta SDH in kako boste preprečili vpliv lobijev na omenjeni holding? Doslej skoraj da ne poznamo primerna, da bi kdo od nadzornikov odgovarjal za velike finančne luknje v bankah ali za slabo stanje podjetij v državni lasti. Po navadi po volitvah, če se zamenja vladne stranke pride do hitrih menjav nadzornih svetov in uprav, ne glede na to, kako so le-ti opravljali svoje delo. Ob tem je treba povedati, da bo eden od ključnih trenutkov tudi za prodajo državnega premoženja sestava novega vodstva SDH.
Besedo ima predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Hvala za dodatna vprašanja. Najprej naj povem, da vlada je in ostaja stabilna. Res, da so se pri vprašanju privatizacije med koalicijskimi partnerji odprle nekatere razprave, tudi Socialni demokrati so javno postavljali pod vprašaj nekatere vidike teh privatizacijskih postopkov. Vendar prepričan sem, da so te razlike v pogledih premostljive in da jih bomo premostili. Tudi intenzivno sodelujemo pri oblikovanju, kot je rečeno, strategije upravljanja z državnimi naložbami. Tako da v tem pogledu vidim, da je pred nami nek stabilen vendar zelo intenziven proces sporazumevanja, ki mora pripeljati do želenih ciljev. Glede nadzornega sveta SDH naj poudarim, da je postopek izbire novih nadzornikov v teku. Ravnokar je v preteklem tednu končala z delom posebna komisija znotraj Ministrstva za finance, ki je izmed, mislim da, 47 kandidatov, ki so bili prijavljeni, naredila ožji izbor, ga predložila ministru za finance, in ta bo še ta teden nadaljeval s temi postopki, ki se bodo potem zaokrožili na pristojnih instancah. Zagotavljam vam, da bo Vlada naredila vse kar more, zna in kar je nujno treba, da zagotovi, da bi v teh postopkih prišlo do kakršnekoli prevlade politike nad strokovnim in drugimi zakonitimi kriteriji. Popolnoma nam je jasno, in to je tudi garant tega, o čemer sem prej govoril, bodočega odgovornega upravljanje z državnim premoženjem. Torej prepričan sem, da je treba za to vzpostaviti strokovne kompetentne nadzorne svete na vseh nivojih tudi v samem SDH, torej Slovenskem državnem holdingu. Kjer so naše pristojnosti takšne, da lahko na to vplivamo, bomo zagotovo kot Vlada poskrbeli, da bodo izbrani ljudje z znanjem in ljudje, ki imajo seveda ustrezne izkušnje in hkrati so nekoruptivni, so pripravljeni opravljati in bodo opravljali naloge v koristi države oziroma v skladu s funkcijo, ki jo opravljajo. To tudi zajema odgovor glede morebitnih vplivov lobijev. Seveda si bo Vlada po vseh močeh, v skladu s svojimi pristojnostmi, pristojnostmi ministrstev maksimalno prizadevala, da izniči ta vpliv lobijev in končno to Slovenijo stabilizira tudi tukaj v skladu s pravili pravne države. Hvala lepa.
Postopkovno ima gospa Ljudmila Novak.
Spoštovani predsednik Vlade, držali vas bomo za besedo. Privatizacija je tako pomembna tema, da bi morali o njej razpravljati večkrat, čeprav smo že večkrat tudi razpravljali, in soočiti mnenja strokovnjakov in državljanov. Pogosto krivimo Evropo, da nas sili k prodaji podjetij zaradi lastnih interesov, dejstvo pa je, da nam Evropa na predlogi vseh kazalcev o slabem upravljanju podjetij in bank v državni lasti predlaga, da se tega slabega bremena, ki vedno znova načenja naše državne finance, tako rekoč znebimo. Nihče nas ne sili, da jih moramo prodati tujcem, pač pa odgovornim lastnikom, ki bodo svoje premoženje tudi bolje upravljali in tudi sami nosili posledice svojih pravnih ali napačnih odločitev. Politika se mora umakniti iz gospodarstva. Prav je, da o tej temi še razpravljamo, zato predlagam, da se na temo privatizacije opravi razprava v Državnem zboru po 246. členu Poslovnika Državnega zbora.
O vaši zahtevi bo odločal Državni zbor jutri, torej o uporabi drugega odstavka 246. člena glede tega vprašanja. Drugi sprašuje gospod Jani Möderndorfer, Zavezništvo.
Spoštovani predsednik! Čas, ko za vprašanja pričakujemo tudi odgovore, je danes še posebej zame zanimiv, ker bom spraševal daleč stran od tistega, kar se je v zadnjem času zelo aktualiziralo, namreč privatizacija, gospodarska rast in vse ostalo. Pa vendar ne moremo mimo dejstva, da je ta gospodarska rast predvsem zanimiva in jo vsi zelo radi ponavljamo, ne slišimo pa tistega drugega dela stavka, na katerega vedno opozarja Umar in reče, "če bodo narejene ustrezne reforme in ukrepi, ki jih vlada mora narediti". Zdaj pa je problem, ko rečemo "ampak". Jaz moram reči, predsednik, da sem bil neverjetno presenečen 21. junija, ko sem iz vaših ust in ne iz ust ministrice za zdravje slišal, da ste napovedali reformo, katere se je ministrica branila zadnje štiri mesece. Še več. Na hearingu sem bil zelo jasen, ko sem vprašal, ali bo zdravstvena reforma. Rekla je, da ne, da bo samo neka nadgradnja. Ko smo imeli predlog rebalansa za 2014, sem jo ponovno vprašal isto vprašanje. In dobil sem odgovor, ki ni bil tisti, ki ste ga vi napovedali 21. junija. Vi veste, da vse raziskave zelo jasno kažejo v smer, da je v resnici Slovencem in Slovenkam najbolj pomembno zdravje, na prvem mestu. Takoj zraven so družina in prijatelji. To pomeni, da v resnici gre za eno najpomembnejših vprašanj, katerih se je ta vlada na vaš predlog oziroma izjavo, ki ste jo dali, lotila. Mene seveda zanima tisto, kar je najbolj pomembno. Smo v neki diskrepanci, po eni strani v resnici slišim, da bo reforma zdravja, po drugi strani pa imamo blagajno, ki ima pozitivno rast. Neverjetno, vedno konec mandata ima ta blagajna pozitivno rast. Ima pozitivno rast, imamo pa na drugi strani vedno probleme, zdaj celo v izolski bolnici ne morejo izplačati plač. Predsednik, moje vprašanje je zelo preprosto. Zanima me: Kakšna naj bi bila z vaše strani ta reforma, glede na to, da je ministrica za zdravje rekla, da bo to samo upgrade nečesa, kar imamo danes? Kako bomo za to poskrbeli oziroma kakšni bodo ti vaši resni ukrepi v Vladi, ki se bodo verjetno poznali že v rebalansu 2015 in v napovedih proračuna 2016–2017, če boste šli v dvoletni proračun? In kar je še bolj pomembno, tisto, kar seveda je nujno, to pa je: Kdaj bo razprava, kajti na spletni strani Ministrstva za zdravje, še danes zjutraj sem preveril, o reformi ni ne duha ne sluha?
Odgovarja predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje. Res je, zavzel sem se in zavzemam se tudi kot predsednik Vlade za reformo zdravstvenega sistema in zdravja, ki sodi v ta okvir, pri čemer med menoj in ministrico za zdravje ni bistvene razlike. Gre bolj za igro besed in poudarke. Namreč oba se zavzemava za temeljito, se pravi bistveno nadgradnjo zdravstvenega sistema, torej za vse tiste, poudarjam, strukturne spremembe, ki jih mora ta sfera družbe doživeti, da bomo lahko bolnikom omogočili dostopnejše in še boljše storitve, da bomo lahko medicinskim sestram, zdravstvenim tehnikom, babicam in drugim, predvsem tudi zdravnikom omogočili še boljše pogoje dela in da bomo lahko izboljšali zdravstveni sistem v vseh pogledih. Povedal bom o tem tudi nekaj več v nadaljevanju. Res je, imate prav, gospodarska rast, ki je prisotna, in zmanjševanje zaposlenosti, česar se vsi veselimo, čeprav so to prvi pokazatelji, na katere se ne smemo preveč zanašati, vse to nas ne sme uspavati. Pa vendar, zavedamo se, da tudi na področju zdravstva, tako kot na nekaterih drugih je treba storiti te temeljne strukturne premike. Zato moramo izvesti naslednje zadeve: sprejeli bomo resolucijo o nacionalnem planu zdravstvenega varstva 2016–2025, to bo strateški dokument, ki bo sledil točno temu cilju, ki ga vi na nek način želite tukaj artikulirati. To bo okvir za nadaljnje spremembe in za nadaljnjo vizijo razvoja kakovostnega in dostopnega javnega zdravstva. Trenutno potekajo intenzivne analize zdravstvenega sistema, v katere so vključene tudi tuje strokovne ekipe, ki nam pri tem pomagajo, da bomo v sodelovanju z mednarodno in domačo stroko ocenili povsem natančno, katere spremembe moramo narediti. Pripravljamo tisti veliki podvig, to je novelo Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, morda o tem več kasneje, kajti gre za temeljni strukturni premik, ki ga moramo s tem zakonom narediti, še posebej glede zdravstvenega zavarovanja. Seveda bomo zaključili izgradnjo urgentnih centrov in diagnostičnega terapevtskega servisnega objekta v Ljubljani, torej nove urgence v Ljubljani, in zgradili še devet preostalih urgentnih centrov. Zaključili bomo projekt e-zdravje, ki zajema tudi interoperabilno hrbtenico, e-recept, e-naročanje, skratka projekte v okviru elektronskega dostopa in stika med državljanom in zdravstvenimi ustanovami, ki bodo v veliki meri olajšali dostop do receptov, dostop do zdravniških nasvetov, skrajšali vrste in pripeljali do številnih drugih dobrih učinkov. Seveda bomo tudi centralizirali, kolikor je le mogoče, in informatizirali dodatno javna naročila tako na področju zdravstva kot na splošno v okviru javne uprave. Ampak seveda imate nekaj prav. Brez sodelovanje zdravstvene blagajne ne bo šlo. In tukaj imamo paradoks. Do sedaj zdravstvena blagajna očitno ni na ustrezen način, govorim seveda o Zavodu za zdravstveno zavarovanje, ni na ustrezen način sodelovala z državo. Država pa ni bila sposobna na strani ministrstva zagotoviti potrebne reforme. Na podlagi teh izkušenj in našega koalicijskega programa in operativnega načrta moramo to zadevo peljati drugače. Zato potrebujemo drugačen sistem. Ne takšnega, v katerem minister nosi odgovornost, z denarjem pa razpolaga zdravstvena blagajna, in to na način, ki ne omogoča reforme. Zato želimo omogočiti spremembe tudi tam, kjer se razpolaga z denarjem, da bo tam na mestu odgovorna oseba, ki ima tudi sama v viziji reformo, ki je kompatibilna s programom vlade in s tem, kar bo zastopala naša ministrica na vso moč in tudi vlada z njo in sam z njo vred. Gre za to, da mora biti torej zdravstvena blagajna kompatibilna z ministrstvom, to pa mora odločno, z odločnimi koraki doseči spremembe zakonodaje in izvesti te in še druge ukrepe, ki sem jih navedel. Hvala lepa.
Gospod Jani Möderndorfer, zahteva dopolnitev odgovora.
Hvala lepa predsednik. Vse to, kar smo danes slišali, poslušamo že nekaj časa. Za reformo v prejšnjem mandatu je prejšnja vlada zelo jasno povedala, da je niti ne bo začela, ker je ne more narediti v enem letu. Vendar jaz nisem dobil odgovora na vaše vprašanje. Strinjam se z vami pri vsem, kaj je treba narediti, vendar v zadnjih štirih mesecih nismo ničesar od tega slišali. Ničesar. Zdajle prvič od vas slišimo, kaj vse je treba narediti. Za mene je pa pomembno predvsem vprašanje, glede na to, da v zadnjem času ministri vlagajo vse po skrajšanem postopku, me zanima: Kdaj – ker ste omenili nacionalno strategijo, to pomeni, da se bomo v resnici prvo leto ukvarjali samo s to strategijo – ali lahko pričakujemo potem šele v naslednjem letu reformo? Našteli ste pa nekaj ukrepov, ki se dotikajo pa vsaj petih ali šestih zakonov. In nisem zasledil niti ene razširjene razprave ali pa poziva k pogovorom o čemerkoli, da bi se eden od teh petih zakonov začel pripravljati, spreminjati ali karkoli. In, zanimivo, tudi v programu dela Vlade ni naštetih vseh teh pet zakonov, ki ste jih danes omenili. Se pravi, bo treba tudi to spremeniti. In me zanima, kdaj, ker mislim, da to zanima Slovenke in Slovence, ki imajo tega počasi že preveč nabranega v sklopu teh vprašanj. Hvala.
Besedo ima predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Hvala lepa za dodatno vprašanje. Vsi ti zakoni se začenjajo pripravljati, pri nekaterih smo sicer še v fazi analiz, pri nekaterih se že pripravljajo tudi sama besedila. Resolucija o nacionalnem programu zdravstvenega varstva bo sprejeta še letos. Moram pa poudariti, da se je ministrica za zdravje soočila z zelo nezavidljivim položajem, lahko bi rekel, z ministrstvom v razsulu, ko je nastopila funkcijo, kar je bila tudi posledica, da v prejšnjih mandatih se je kar nekaj ministrov na hitro zamenjalo na tem področju in v kratkem času, pa tudi na način, kot so pristopali k stvari, niso mogli biti uspešni v nobenem od korakov, ki so potrebni za prenovo. Tako je pred ministrstvom izjemno zahtevna naloga popravljati številne zadeve za nazaj in urediti zadeve za naprej. Ministrica je zelo aktivna, žal se sooča tudi s hudimi koruptivnimi praksami v zdravstvu. Kot veste, se ponekod tudi govori o ovadbah, o številnih nepravilnostih, tako mora skrbeti še za to, da prepreči te nepravilnosti oziroma jih prijavlja pristojnim organom oziroma daje v raziskavo. Lahko pa povem, da se pripravlja že v kratkem večji posvet vseh deležnikov s področja zdravstvenega varstva, tudi verjetno nekaterih strokovnjakov iz tujine, in mislim, da se bo to zgodilo že v kakšnem mesecu dni ali dveh, na katerem bodo vsi zametki teh načrtov, tudi nekateri normativni programi, dani v celovit pregled in diskusijo. To, kar zagovarja naša vlada, je iti odločno v to, bi rekel, spremembo, reformo ali nadgradnjo zdravstvenega sistema, vendar hkrati premišljeno, ob udeležbi vseh deležnikov. Mi moramo prisluhniti zbornici, zavodu, torej zdravstveni blagajni, samim zdravnikom, medicinskim sestram, tudi pacientom, tudi javnosti in brez tega odziva, ki ga v tem hipu potrebujemo, seveda ob zelo jasnem načrtu, ki ga bomo po potrebi spreminjali, glede na te odzive, ne bomo drveli v reformo, ampak jo bomo premišljeno zastavili. Sem pa prepričan, da bodo prvi znaki izboljšanja sistema vidni že letos. Na nek način so neke spremembe že v teku, ki so bile morda premalo javno artikulirane, in že pomenijo prve dosežke na tem področju. Ampak pravi, tisti temeljni strukturni premiki pa pridejo letos in še posebej v prihodnjih letih, kajti za tako reformo, kot ste pravilno ocenili, je premalo eno leto. To je treba gledati v razponu več let. Hvala lepa.
Postopkovno, gospod Jani Möderndorfer.
Hvala lepa. Poslovnik seveda omogoča, da glasujemo o širši razpravi. Ne bom izkoristil te priložnosti, ker mi bo koalicija to tako ali tako onemogočila. Bom pa izkoristil priložnost, da sem vaše predloge, ki ste jih danes našteli, in v tej smeri predvsem obljube, sprejel na znanje in bom budno spremljal, kaj počne ministrica za zdravje. Hvala.
Gospod Jani Möderndorfer, moram se vam zahvaliti za zlorabo poslovnika. Tretji sprašuje mag. Marko Pogačnik, SDS.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Spoštovani gospod predsednik Vlade, spoštovani ministrski zbor, kolegice, kolegi! Spoštovani gospod predsednik, zanima me: Kakšno je stališče Vlade Republike Slovenije do privatizacije in do upravljanja državnega premoženja? Svoje vprašanje bi razdelil na dva dela, in sicer v prvem delu stališče Vlade Republike Slovenije do paketa petnajstih podjetij, ki so v prodajnem procesu. V zadnjem obdobju lahko predvsem s strani nekaterih vaših koalicijskih partnerjev slišimo, da na nek način nasprotujejo privatizaciji in se zavzemajo za zaustavitev prodajnih postopkov. Zanima me: Zakaj kot predsednik Vlade jasno ne stopite pred javnost in poveste, kakšno je stališče Vlade Republike Slovenije do prodajnega procesa teh podjetij? Ali kot predsednik Vlade ne ocenjujete, da s tem, ko dajejo vaši koalicijski partnerji nek negativen signal do prodaje teh podjetij, ker so ta podjetja že v samem zaključku prodajne faze, da se s tem daje negativni signal vseh potencialnim investitorjem in s tem posledično, da se ogrozijo prodajni postopki v prihodnosti, predvsem da pa ta negativni signal, ki prihaja s strani naših koalicijskih partnerjev, nekako tudi znižuje možnost cene in pa kvalitetne prodaje? V nadaljevanju pa: Kakšno je stališče vaše vlade in zaradi česa Državni zbor Republike Slovenije še vedno nima imen za člane nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga? Tudi v vaši koalicijski pogodbi piše jasno, da se vi zavzemate za transparentno in kontrolirano oziroma nadzorovano privatizacijo. Ali ne ocenjujete, da bi bil prvi korak k temu imenovanje nadzornega sveta? Nadzorni svet bi moral biti imenovan že julija 2014. Danes smo januar 2015. Vaša vlada je na oblasti že več kot štiri mesece. Zakaj ni bila ena izmed vaših prioritetnih nalog imenovanje članov nadzornega sveta in kdaj se bodo člani za nadzorni svet tudi imenovali oziroma bo imel Državni zbor možnost glasovanja?
Odgovarja predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanji in podvprašanja. Najprej naj povem, da bilo moje stališče do privatizacije podjetij že velikokrat javno artikulirano, predstavljeno javnosti. Že kmalu po nastopu vlade sem javno nastopil na televiziji in povedal, da se zavzemam za dokončanje procesa oziroma nadaljevanje in dokončanje procesa privatizacije petnajstih podjetij. To sem povedal še večkrat v različnih intervjujih tako za domačo kot tuje medije. Ne nazadnje sem to izrecno poudaril tudi ob trenutku, ko je bila tiskovna konferenca ob stotih dneh vlade in zadnjikrat, mislim da zelo odločno, na Televiziji Slovenija v razgovoru o različnih temah, ko sem zelo jasno povedal tudi stališče Vlade, ki sem ga ravnokar omenil. Res je, kot sem povedal že prej, v koaliciji se pojavljajo nekateri pomisleki, še posebej pri stranki Socialnih demokratov. To seveda v naši stranki SMC tudi pri koalicijskem partnerju Desus razumemo, o tem se pogovarjamo, vendar stališča Vlade ostajajo glede navedenega vprašanja nespremenjene in za temi stališči stojim. Seveda pa je treba razumeti, da tudi pri koalicijskih partnerjih računamo in verjamemo v to, da glede na to, da so v prejšnjem mandatu sami podprli ta proces privatizacije petnajstih podjetij kar nekajkrat, pravzaprav na ravni Vlade in Državnega zbora, celo bi rekel dvakrat, ker se je proces vmes na neki točki postavil pod vprašaj, menim, da bodo tudi oni vztrajali pri odločitvi, za katero sami stojijo in jo skozi diskusijo argumentirano vedno bolj dojemamo kot skrajno nujno, torej da je nadaljevanje privatizacije petnajstih podjetij odločilno za verodostojnost naše države tako pravno kot politično in strokovno, kot sem dejal prej. Nikakor ne dajemo tukaj nikakršnega negativnega signala tujini ali komurkoli. Nasprotno. Če zdaj govorimo o tujini, bi omenil, da sem prejšnji teden govoril s predstavnikom Evropske komisije, ki je izrecno podprl naše delovanje, delovanje te vlade in rekel, da smo na pravi poti. Tudi glede privatizacije je rekel, da dajemo povsem jasne, nedvoumne in prave signale. In prav tako govorijo pravzaprav o teh signalih, če izluščim samo ta vidik, rezultati treh največjih ali treh zelo velikih globalnih bonitetnih agencij, ki so v zadnjem obdobju, torej še v obdobju te vlade vse povišale ocene za Slovenijo. Tako je denimo pretekli teden tudi bonitetna hiša Moody's zvišala bonitetno oceno Slovenije. Tako se zdaj pravzaprav uvrščamo, kar se je zgodilo v času te vlade – to seveda ni zasluga zgolj vlade, to je zasluga vseh deležnikov, ki prispevajo k uspešnemu razvoju, ampak vlada to omogoča in spodbuja in tudi proaktivno gleda na to naprej, da tega procesa ne ustavi in ga še naprej spodbuja – v krog držav z nizkim tveganjem, kar se zelo ugodno kaže in rezultira pri obveznicah Slovenije, pri obrestih in tako naprej. Številni so pokazatelji, ki kažejo, da je ravno tudi ta vidik, ohranjanje verodostojnosti glede procesa privatizacije, dal povsem jasen signal tudi tujim investitorjem, tujim bonitetnim hišam, Evropski komisiji, tudi Evropski centralni banki, Evropski investicijski banki in vsem drugim, ki za Slovenijo zanimajo. Kar je pa še bolj pomembno, bi dejal, je pa to, in ponavljam, s tem ohranjamo neko verodostojnost tudi sami do sebe, da proces, ki smo se mu pravno in politično zavezali in ga je zaradi določenih že začetih postopkov zdaj nekorektno ustavljati, nadaljujemo in ga bomo nadaljevali. Seveda pa pri tem moramo poskrbeti, kot ste pravilno ugotovili, da bo dejavnost SDH, ki upravlja s tem premoženjem v teh in drugih postopkih korektna, zato je že v intenzivnem teku proces izbire in imenovanja nadzornikov. Da se je ta proces tako zamaknil, pa veste, je nastala ta situacija zaradi volitev in obdobja, da tako rečem, ko ni bilo nove vlade. Vlada pa je morala tako [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]v nadaljevanju odgovorim. Hvala lepa.
Mag. Marko Pogačnik, izvolite.
Spoštovani predsednik Vlade, na del mojih vprašanj mi niste odgovorili. In sicer uvodoma, kdaj bo Državni zbor dobil predlog imenovanja članov nadzornega sveta, na drugi strani sem imel pa jaz v mislih predvsem potencialne kandidate za nakupe tega podjetja, ne za evropske komisije, da se dela tukaj škoda s tem negativnim odnosom do privatizacije, predvsem s strani koalicije. Me pa ena zadeva še vedno preseneča. In sicer vse bolj to, da nekaj se govori na vaši strani, drugo se pa dejansko dela. Pred nekaj minutami končanim Odborom za finance in pa monetarno politiko so poslanke in poslanci vaše stranke in pa koalicija zavrnili predlog Slovenske demokratske stranke, ki je bil jasen, in sicer da se nadaljuje transparentna privatizacija in pa umik države iz gospodarstva. In vi tukaj odgovarjate, da ste za transparentno privatizacijo. Na Odboru za finance in pa monetarno politiko, ki se je končal nekaj minut prej, pa ste to zavrnili. Jaz mislim, da vsa ta dejanja, ki jih izvaja vaša koalicija, vaša vlada, dajejo zelo negativne signale javnosti. Vaša stranka je zagovarjala transparentnost, odprtost dialoga, v medijih smo pa potem slišali, da se ta strategija, ki je ena izmed najbolj pomembnejših, pripravlja v nekem ozkem zaprtem krogu in da ste dali na voljo članom Vlade zgolj pol ure in potem ste to strategijo pobrali. Tudi izjava vodje Poslanske skupine SMC je bila dokaj jasna, da niso imeli časa, da bi si to strategijo pogledali. Kdaj bo ta strategija prišla [[…]] [[znak za konec razprave]]
Besedo ima predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Hvala lepa. Bom na kratko odgovoril na teh nekaj vprašanj. Strategija bo prišla v roke, kot se reče, ministrom v proučitev ministrom in Vladi in potem seveda tudi poslancem, javnosti, ko bo dovolj dobro strokovno pripravljena. Smo v zadnji fazi te priprave. Takšne strategije ni pripravila še nobena od prejšnjih vlad, pa bi jih pravzaprav morala, če se je šlo to situacijo premišljeno že prej. In zdaj to nadgrajujemo s številnimi kriteriji, ki so tudi strokovne narave ,upoštevamo smernice OECD o ustreznem korporativnem upravljanju z državnim premoženjem in tako dalje. To terja nek čas, ampak zelo zelo intenzivno delamo, tako da v kratkem bo ta zadeva predstavljena širše. Tiste govorice, da so bile neke zadeve dane v roke in tako naprej, so nekoliko bi rekel neprimerne, kajti, kot rečeno, v hipu, ko je bila zadeva pripravljena, so jo koalicijske partnerice in vsi dobili v strokovne in druge ocene. Ko bo pripravljena dokončno, boste za to zvedeli vsi v skladu s svojimi pristojnostmi. Težko si predstavljam, moram priznati, da nisem spremljal razprave danes na odboru, zato nimam podatkov, ampak težko si predstavljam, da bi člani stranke SMC bili proti transparentni privatizaciji. Ne vem, na kakšen način to utemeljujete. Jaz mislim, da je SMC absolutno za transparentno privatizacijo in verjetno gre za kakšen nesporazum, ki ga bo treba razčistiti. Naj še rečem, da proces izbire nadzornikov SDH se je začel z zamudo zaradi prekinitve dela prejšnje vlade, zaradi volitev in tudi zato, ker je nova vlada nastopila svojo vlogo v izredno neugodnih okoliščinah, saj je morala takoj začeti z intenzivnim delom na dveh rebalansih in še na nekaterih drugih pomembnih sistemskih ukrepih, kjer bo treba izvedbeno zadeve nekoliko prilagoditi stanju. Se je pa takoj, ko je bilo mogoče, lotila tega vprašanja. Zdaj ta proces intenzivno poteka in v trenutku, ko bo naslednja faza v teku, boste tudi poslanci s tem seznanjeni in boste lahko o tem ustrezno odločali. Hvala lepa.
Postopkovno, mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Zdaj izkoriščam poslovnik in zahtevam, da se na naslednji seji opravi javna razprava glede privatizacije in upravljanja državnega premoženja. Razlogov za takšno poslovniško zahtevo je pa več. Spoštovani predsednik Vlade, jaz mislim, da na precej vprašanj mi niste odgovorili ali pa ste odgovorili pavšalno. Niste odgovorili, kdaj se pričakuje imenovanje članov nadzornega sveta. Glede same strategije, ki je ena izmed najpomembnejših, ki b joi Slovenija morala imeti že pred 20 leti, nismo dobili konkretnega odgovora. In navsezadnje, na vse te vaše odgovore, ki ste jih dali, je vsaj zame zaskrbljujoče, da v vaši koaliciji in v vladi dejansko leva roka ne ve, kaj dela desna. Odgovori glede strategije s strani vaših ministrov ali pa tistih, ki so zasedali na Vladi, te besede so bile dane prav z njihove strani, da je bila strategije dana na vpogled za pol ure in da niso imeli časa, da bi se opredelili. Danes so tako poslanke in poslanci vaše stranke SMC glasovali proti predlaganemu sklepu, da se nadaljuje transparentna privatizacija in pa umik države iz gospodarstva. Enako tudi koalicija. Jaz mislim, da je tukaj treba še kaj več kot javna razprava. Ta strategija in privatizacijski postopki, jaz mislim, da so tudi zelo pomembni za sam rebalans proračuna leta 2015, ki ga pripravljate, da so pomembni tako za razvoj gospodarstva in pa za sam nadaljnji razvoj Slovenije. Jaz bi razumel te vaše odgovore, če bi bil danes oktober, da bi bili vi 30 dni na vladi. Mislim, da je pa zelo žalostno, da v 120 dneh vaše koalicije niste mogli pripraviti predloga za pet članov nadzornega sveta SDH. Osnutki strategije ter upravljanje državnega premoženja so bili začeti že v času mandata vlade Janeza Janše, leta 2015 je bila pripravljena tako klasifikacija kot osnutki, del nadaljevanja strategije je bil pripravljen tudi v mandatu Alenke Bratušek. Mislim, da ti vaši odgovori niso dovolj trdni. In žalostno je oziroma zaskrbljujoče tako za Slovenijo kot za slovensko gospodarstvo, da nimate resnejšega pristopa do tako pomembnega vprašanja, kot je privatizacija, prodaja in upravljanje državnega premoženja.
Gospod poslanec, o vaši zahtevi za splošno razpravo bo Državni zbor odločal jutri. Kot četrti sprašuje gospod Matjaž Han, SD.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik Državnega zbora, predsednik Vlade, ministrski zbor, kolegice in kolegi! Zadnje mesece smo priča vendarle pozitivnemu trendu gospodarske rasti, ugodnim ocenam bonitetne hiše, imamo spodbudne rasti zaposlovanja in relativno dober dostop do denarja. Pod črto, Slovenija vendarle okreva. Žal pa to okrevanje zaenkrat v manjši meri občutijo naše državljanke in državljani, delavke in delavci, socialno ogroženi. Tako so pred Vlado številni izzivi. Pričakujemo, da bo Vlada svoje delo pospešila in v začetnih fazah interventnega ukrepanja vse svoje napore usmerila v pospeševanje gospodarske rasti in za nas, Socialne demokrate, pomembno povečanje zaposlenosti. Socialni demokrati ostajamo in bomo ostali trdno zavezani k težnjam, da moramo pospešiti nujne spremembe, kar je predpogoj za nadaljevanje in krepitev okrevanja. Pri tem izpostavljam prioritete po točno določenem vrstnem redu, in sicer: prvič, okrepitev rasti in zaposlenosti, drugič, pomoč socialno šibkim za ohranitev socialne povezanosti družbe in šele nato, spoštovani, javnofinančna konsolidacija. Zato vas v luči teh dejstev, spoštovani predsednik Vlade, sprašujem naslednje: Kako bo Vlada ukrepala, da se okrepi za nas pomembno tretiranje gospodarstva? Kaj bo storila, da se končno zaženejo pomembne nacionalne investicije, kot so drugi tir, modernizacija železnic, izgradnja in nadaljevanje hidroelektrarn na srednji in spodnji Savi, pa tudi začetek tretje razvojne osi? Hvala lepa.
Odgovarja predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. Res je, drži, da so rezultati in trendi zaenkrat spodbudni. Vsi vemo, da Slovenija beleži precej veliko gospodarsko rast, daleč nad pričakovanji. Vemo, da je brezposelnost končno po dolgem času padla, in to januarja pod 10 %. Tako, denimo, je v primerjavi z lanskim januarjem med nami več kot 25 tisoč 200 ljudi, ki so aktivni. In to so zelo ugodni pokazatelji. Prej sem omenil, da nam tuje bonitetne hiše zvišujejo ocene, s tem postajamo gospodarsko in investicijsko zanimivo okolje, torej se uvrščamo že v krog držav z nizkim tveganjem. Napovedana je tudi za naprej gospodarska rast. Seveda mora država storiti vse, in na tem bo Vlada intenzivno delala, da teh procesov ne ogrožamo, pač pa jih spodbujamo, in to bomo tudi naredili. Seveda je tudi za Vlado ključno, če govorimo predvsem o gospodarsko-socialnem področju, da okrepi, ohranja in krepi gospodarsko rast, da še naprej zmanjšuje brezposelnost in da izkorišča naše slovenske prednosti. Slovenija ima les, tu je ogromno možnosti, ki se nam glede na pretekla obdobja kažejo. Slovenija ima vodo, Slovenija ima ugoden geostrateški položaj. In kot pravite, upravičeno, izkoristiti ga mora končno že po vseh načrtovanih v preteklosti v smeri modernizacije železnic, vključno z gradnjo drugega tira. Seveda bo vlada tudi natančno proučila možnosti za razvoj tretje razvojne osi in naredila tisto, kar bo le mogoče v tem mandatu, glede na stanje, kot ga kaže dokumentacija. In seveda bo država izvedla tudi številne druge projekte. Kar velik seznam projektov smo prijavili v t. i. Junckerjev paket, ti so javno dostopni. In vsi ti projekti so tisti, s katerimi bo vlada pokazala, da bo aktivna, da bo gradila, da bo ustvarjala. Na drugi strani pa bomo gradili tudi na ta način, da bomo povečevali zaposlenost, socialno varnost in ostalo. Tako bi lahko rekli, da bomo predvsem na eni strani izboljšali poslovno okolje, dostop do finančnih virov in bolj internacionalizirali, torej odprli Slovenijo, tako da bomo odpravili številne administrativne ovire in da si bomo še nadalje prizadevali za zmanjševanje sive ekonomije. Tu prizadevanja že kar uspešno potekajo. Še naprej bomo delali vse, da privabimo neposredne tuje investicije. Zato je tako pomembno, da smo si zvišali tudi rang teh bonitetnih hiš in postali država, ki je za to bolj privlačna. Seveda pa gre tukaj še za spodbujanje znanj, tehnologij in vsega tega, kar sodi zraven. Drugič, zagon investicij. Omenil sem že Junkerjev paket. Jasno, da bomo morali tudi iskati tuje investitorje, morda tudi pri infrastrukturnih podjetjih. To je še stvar ocene. Lahko zagotovim, da pristojno ministrstvo in tudi pristojna ministrstva, kajti gre za medresorske projekte, tukaj intenzivno delajo. Tako se denimo intenzivno proučujejo možnosti, kako bomo nadgradili železniški križ, torej ga ustvarili in nadgradili. Tu se tudi pogovarjamo s sosednjimi državami, za katere je ta projekt zanimiv, govorim o Srednji Evropi, pa tudi s tistimi oddaljenimi državami, ki bodo lahko preko Luke Koper prihajale pravzaprav preko Slovenije v Srednjo Evropo in tudi do nas samih. Naj omenim še to, da smo že do zdaj izjemno izboljšali črpanje evropskih sredstev. Tako denimo smo napredovali na 10. mesto, v zadnjem obdobju, v zadnjih mesecih pa smo celo v samem vrhu črpanja evropskih sredstev, za kar nam je priznanje izrekla tudi evropska komisarka na nedavnem obisku v Sloveniji, komisarka seveda za to področje. Naj omenim še, da imamo tudi proračun strukturiran tako, da bomo s samo strukturo proračuna spodbujali investicije in z enim od projektov vlade, če omenim samo tega za energetsko prenovo stavb, ki se pravzaprav že odvija in se bo zdaj intenziviral, bomo seveda dosegli številne multiplikativne [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]nadaljevali po tej poti.
Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev. Ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar ter ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču bo vprašanje postavila gospa Eva Irgl, SDS.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovana ministrica, spoštovani minister! Državno tožilstvo v Salzburgu je maja 2014 zaprosilo Ministrstvo za pravosodje, natančneje Sektor za mednarodno pravno pomoč, da se zasliši Silva Gorenca, Borisa Mužiča, Marjana Orožna zaradi kaznivega dejanja umora, kot sostorilci v skladu s 75. členom avstrijskega kazenskega zakona. Gospod Gorenc je bil zaslišan oktobra in na tem zaslišanju bojda ni odgovarjal. Njegovi odvetniki so se namreč izgovarjali, da gre za kaznivo dejanje, ki je v Republiki Sloveniji absolutno zastaralo. Sodišče je nato s to utemeljitvijo tudi odgovorilo avstrijskemu državnemu tožilstvu. Res je, da po Kazenskem zakoniku je v tej državi tovrstno kaznivo dejanje zastaralo, vendar pa imamo tudi tri vrste kaznivih dejanj, ki pa nikoli ne zastarajo – tudi v Sloveniji ne. To so: zločin zoper človečnost, vojno hudodelstvo ter genocid. Glede na to, da je šlo pri umorih nekdanje Službe državne varnosti za podporo obstoja bivšega totalitarnega režima, in da je do sedaj na nek način bilo dokazano, da je Služba državne varnosti umorila najmanj 70 ljudi, verjetno jih je bilo več, lahko utemeljeno trdimo, da je šlo za zločine zoper človečnost, ki pa tudi po slovenskem pravu, kot že rečeno, ne zastara. Zločini zoper človečnost niso nujno samo v kontekstu vojne, ampak tudi, recimo, če so v podporo določenemu režimu. Gre torej za sistematičnost umora. Lahko rečem, da bi bilo dobro, da se nekaj naredi na tem področju in zato najprej sprašujem ministrico za notranje zadeve naslednje: Ali nameravate dati kakršnekoli usmeritve, seveda v skladu z Zakonom o organizaciji in delu policije, policiji v zvezi s temi dejanji? Ministra za pravosodje pa sprašujem: Ali boste v okviru svojih pristojnosti omogočili, da bo možna preiskava v smeri kaznivih dejanj zoper človečnost, ki so bili izvršeni s strani Službe državne varnosti in bivšega sistema? Hvala.
Hvala. Odgovor bo najprej podala ministrica za notranje zadeve.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovana poslanka gospa Eva Irgl! V zvezi s to zadevo je Ministrstvo za notranje zadeve že v preteklem letu prejelo dve vprašanji, in sicer s strani poslanca Gorenaka v januarju in z vaše strani meseca maja. Domnevam, da je namen vašega vprašanja danes preveriti, kaj se je v konkretni zadevi od takrat do danes premaknilo. Minister za notranje zadeve dr. Gregor Virant je na podobno vprašanje že odgovarjal lansko leto, in sicer, če se ne motim, v mesecu juniju. Že takrat je v odgovoru bilo podano, da je policija do takrat pregledala več kot deset tisoč dokumentov in drugih nosilcev podatkov, ki jih je pridobila iz Arhiva Republike Slovenije in tudi iz drugih virov. Glede tega tudi lahko rečem, da policija še vedno sodeluje z varnostnimi organi tako Avstrije, Nemčije, Hrvaške, Srbije, Bosne in Hercegovine. Opravljeno je bilo tudi več koordinacijskih sestankov s predstavniki tujih policij, glede na to, da določene preiskave glede na krajevno in stvarno pristojnost sodijo v domeno teh policij. V času od zadnjega odgovora lahko rečem, da preiskava še vedno poteka. Policija tudi preverja vse dodatne informacije, ki jih je v zvezi s tem pridobila. V sklopu preiskav policija tudi intenzivno sodeluje z Okrožnim državnim tožilstvom v Ljubljani, kateremu je v mesecu februarju lanskega leta poslala vmesno poročilo. Zadnje, drugo poročilo pa je bilo poslano v mesecu januarju letošnjega leta. Policija je Okrožno državno tožilstvo v Ljubljani tudi zaprosila za morebitne dodatne usmeritve, ki pa jih do sedaj ni prejela. In od tega je odvisen tudi nadaljnji potek preiskave, ob dejstvu, da pa so državno tožilstva samostojna in tudi samostojni so državni tožilci.
Hvala. Odgovor bo podal tudi minister za pravosodje.
Hvala lepa, podpredsednica Državnega zbora. Spoštovane poslanke in poslanci, gospa poslanka Eva Irgl! Zgolj v navezavi na odgovor ministrice za notranje zadeve naj pojasnim, da sem po prejemu vašega vprašanja, mislim, da je prišlo v petek, na vodjo Okrožnega državnega tožilstva v Ljubljani naslovil je zaprosilo za seznanitev z ukrepi v okviru državne tožilske uprave. To pa je v bistvu vse, kar v tem trenutku lahko naredim. Obljubim, da vam bom v zvezi s konkretnim primerov potem podal pojasnila v pisni obliki takoj, ko dobim odgovor. Oba pa veva, da tožilstvo ni recimo organ v sestavi ministrstva, in minister za pravosodje ali vlada nima nobenih pristojnosti mu podajati politična ali strokovna navodila. Nas pa vsekakor zanima, kaj se s tem postopkom dogaja in na podlagi odgovora bomo potem razmislili o nadaljnjih morebitnih ukrepih. Hvala lepa.
Hvala. Gospa poslanka zahteva dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Ja, tukaj lahko rečem, da očitno policija dela, tožilstvo ne. Lahko iščemo te razloge marsikje, ampak citirala bom nekaj, gospod Klemenčič, kar ste vi povedali, mislim da leta 2005, za Mladino. Zametke, ki govorijo o zločinu zoper človečnost, najdemo že v Haški konvenciji iz leta 1907. S stališča kazenskega pregona je ta hudodelstva tudi lažje dokazovati. Ne zahteva se namreč obarvan naklep uničenja določene skupine, dovolj je, da gre za dejanje v okviru sistematičnih pobojev, posilstev, mučen, pregonov in tako dalje. Tako v primeru Službe državne varnosti kot predhodnice Udbe kot tudi v primeru Ozne, ki je bila predhodnica tako Službe državne varnosti kot Udbe se je v imenu režima zgodilo po vojni, da je bilo mrtvih na desettisoče ljudi, ki so bili izvensodno pobiti. Lahko rečemo, da gre za sistematične poboje in tudi za sistematične umore, ko govorimo o Službi državne varnosti in za sistematična mučenja, za katere pri nas do sedaj še nihče ni odgovarjal. Gospod Klemenčič, nedvomno ste velik strokovnjak na tem področju, osebno to zelo cenim, zato verjamem, da se bova strinjala, da glede na povedano, kar ste povedali tudi za Mladino, je v tem primeru umorov Službe državne varnosti in seveda tudi povojnih pobojev prišlo do zločinov zoper človečnost. In kot že rečeno, zločin zoper človečnost ni samo v kontekstu vojne, ampak tudi če gre za podporo določenemu režimu. Gre torej za sistematično pobijanje v primeru povojnih pobojev in v primeru umorov, ki jih je izvrševala Službe države varnosti. Zato vas ponovno sprašujem: Ali boste v okviru svojih pristojnosti storili vse, da bo možna preiskava v smeri kaznivih dejanj zoper človečnost, glede na to, da veva, da konkreten umor kot nek posamezni umor po naši zakonodaji, ki je bil izvršen recimo s strani Službe državne varnosti [[izklop mikrofona]]
Hvala. Minister za pravosodje gospod mag. Goran Klemenčič bo podal dodatni odgovor.
Hvala lepa. Ja, v tem delu se pa strinjam z vami v celoti. Spomnim se tistega intervjuja. Verjamem, da bi morali in mislim, da za to daje podlago tudi Evropska konvencija človekovih pravicah, ne pa žal tudi naša ustava, da določeni zločini nikoli ne zastarajo. In zame ni važno, kakšne barve so, rdeči ali črni, na tem področju ima Slovenija mogoče še kaj za postoriti. S tem se strinjam. Kot minister za pravosodje, pa ne da bi se umikal kakršnikoli odgovornosti, ampak bodiva poštena, zakoni so, kazniva dejanja so, organi, ki morajo preganjati, odkrivati ta dejanja, tudi so. Hvala.
Hvala. Gospa poslanka, Eva Irgl, izvolite.
Najlepša hvala za besedo. V skladu s Poslovnikom Državnega zbora želim, da se opravi razprava o odgovoru obeh ministrov. Tudi zaradi tega, ker menim, da ta družbenopolitični prostor vendar potrebuje tudi širšo razpravo na to temo. Glede na to, da gre za izjemno pomembno tematiko, kjer govorimo o nedotakljivosti človeškega življenja, o osebnem dostojanstvu, o varnosti, kjer je pravica vsakogar do življenja zavarovana z zakonom, predlagam, da opravimo torej razpravo o odgovoru ministra. Tukaj se namreč odpira tudi vprašanje nekega vrednostnega preloma z bivšim nedemokratičnim in totalitarnim režimom, za katerega je seveda znano, da je sistematično zaradi političnih, ideoloških ciljev kršil človekove pravice. Tudi tako da je odvzemal življenja. Nezakonito je tudi skrival, moril domače in tuje državljane. Kot že omenjeno, govorim o Službi državne varnosti oziroma o predhodnici Udbi. Izvajali so nečloveška ravnanja, ki tudi če so bila izvrševana na podlagi takratnih predpisov, niso bila v skladu s pravom in niso bila v skladu s civilizacijskimi normami. Zato jaz predlagam, drage kolegice in kolegi, da vendarle opravimo širšo razpravo na to temo, če sem pravilno razumela zadnji odgovor spoštovanega gospoda ministra, potem verjamem, da je tudi njegov odgovor šel v tej smeri, da bi vendarle potrebovali neko širšo razpravo o tej temi, zato vas naprošam, da jutri oziroma takrat,ko bomo glasovali o tem, tudi izglasujete ta predlog. Najlepša hvala.
Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 27. januarja 2015, v okviru glasovanj. Zdaj bo gospa Violeta Tomić, Združena levica, zastavila vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister! Ob obiskih v občinah in po pogovorih z županjami in župani so nas le-ti opozorili na problematiko zniževanja povprečnin občinam. Znižanje povprečnine bo onemogočilo sofinanciranje projektov iz lokalnih virov tudi za že pogodbeno dogovorjene projekte, ki se že izvajajo, v večinskem delu pa se financirajo iz evropskih sredstev. To bi realno pomenilo, da bi zaradi pričakovanega prihranka sredstev v višini enega milijona evrov dejansko izgubili 7 milijonov evrov, zaradi razmerja financiranja 15 % lastnih sredstev in 85 % evropskih sredstev. Predlog ministrstva, naj občine ta izpad sredstev nadomestijo s povečanjem dajatev občanov, je izrazito nesmiseln in neživljenjski, saj se zaradi zaostrenih gospodarskih razmer obveznosti socialnih podpor občinam povečujejo in nimajo komu dodatno jemati. Dodatna težava, ki ovira nemoten potek investicij, je zelo pozno podpisovanje odobrenih pogodb, zaradi česar je dejavnost zgoščena v zadnji kvartal proračunskega leta, kar pomeni časovne stiske, v naglici opravljena in zato manj kvalitetna dela ter povečanje stroškov. Iz navedenega sledi, da gre za varčevanje za vsako ceno, četudi bo cena tega nekajkrat večja od navidezno prihranjenega zneska. Zaradi tega vas sprašujem: Ali ste na ministrstvu dovolj podrobno proučili posledice predlaganih ukrepov, saj so v občinah potencialno škodo zaradi nezaključenih projektov iz finančne perspektive za obdobje 2007–2013 ugotovili takoj in vam o tem tudi poročali? Kako nameravate premostiti ta izziv, torej občinam onemogočiti lastno finančno udeležbo na podlagi pred leti podpisanih pogodb in ob tem upoštevati socialno stanje občanov, zaradi katerih jih občine ne morejo še dodatno obremenjevati? Hvala.
Hvala. Odgovor bo podal minister za javno upravo.
Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovana poslanka, hvala za to vprašanje. Izhodišča, ki izhajajo iz vašega vprašanja, vseeno moram malce korigirati, zato bom zelo konkreten. Občinam smo predlagali vrsto ukrepov, ki jih z njimi dogovarjamo in tudi v pogovorih usklajujemo, in sicer: brezplačno uporabo informacijskih sistemov registra nepremičnin, pocenitev elektronskih dražb, uvrstitev 11 kohezijskih projektov kot prednostne tudi v naslednjo finančno perspektivo, sprememba Pravilnika o zadolževanju, ki omogoča zadolževanje občinam, predpisovanje drugačnih občinskih taks, povečanje možnosti za pravno subjektiviteto, lažje vlaganje prispevkov za zemljiškoknjižne izpiske in tako naprej. Zakaj naštevam te ukrepe? Zato ker so to ukrepi, ki v ničemer ne vplivajo na socialni položaj občanov, temveč zmanjšujejo dejansko možnost oziroma obremenitev občin pri njihovem poslovanju. Zaradi tega ne morem pristati na tezo, da se varčuje na način, da se prenaša to na občane, daleč od tega. Vendar pa vztrajamo tudi na vladni strani, in se pri tem z občinami strinjamo, da je treba ukrepe od občin pričakovati takrat, kadar lahko tudi mi njim učinkovito zmanjšamo stroške. Glede ocene učinkov. Zelo natančno so predvideni in ovrednoteni. Seznanjeni smo s podatki občin, podatki Ministrstva za finance in so tudi predmet kar precej dolgotrajnih usklajevanj, kjer se ravno o tem želimo dogovoriti, kakšni točno so tisti skupni učinki. Trenutno jih ocenjujemo na okrog 17 milijonov evrov. Glede lastne udeležbe na projektih je pomembno to, da je precej, tudi na željo občin, olajšano dodatno zadolževanje občin, ki same trdijo, da so relativno nizko zadolžene v primerjavi z drugimi v evropskem prostoru. Hkrati pa je predviden tudi poseben ukrep, ki bi 44 najbolj razvojno ogroženim občinam omogočal še vedno direktno sofinanciranje teh razvojnih projektov. Glede poznega podpisovanja. Ja, se strinjam, ampak celotna finančna perspektiva se je nekako skoncentrirala praktično v to zadnje leto, pa vendar ob tem ni za zanemariti tudi dejstva, da je iz prejšnje finančne perspektive občinam bilo direktno namenjenih 620 milijonov evrov, od tega je pa že ob koncu leta 2014 realizacija 92 %. Pomeni, da imajo zelo visoko stopnjo realizacije, trenutno je 93 operacij in mi praktično ne vidimo problema, da bi pri tako velikih vložkih, pri 93 operacijah ob tej pomoči dodatnega zadolževanja in sofinanciranju 44 razvojno ogroženih občin bil problem zagotoviti dodatnih 50 milijonov soudeležbe, kolikor je edino še ostalo odprtega v tej finančni perspektivi. Mislim pa, da je pomembno tudi to, da je za teh 11 pripravljenih infrastrukturnih projektov dano tudi zagotovilo Vlade, da gredo prioritetno v obravnavo naslednje finančne perspektive. Upamo, ne upamo, zagotavljam, da s tem dejansko ne bo ogroženo niti delovanje občin, niti se ti varčevalni ukrepi, ki jim jaz ne bi rekel varčevalni, ampak racionalizatorski, ne bodo odražali na finančnem položaju samih občanov, ker tudi ne temeljijo na tem, da bi se črpali iz finančnega obremenjevanja občanov.
Hvala. Gospa Violeta Tomić zahteva dopolnitev odgovora.
Hvala vam za odgovor. Seveda, vi ne vidite problema, ampak župani ga vidijo. Na terenu so zelo zaskrbljeni zaradi tega, predvsem nerazvite regije, ki so razvojno ogrožene. Verjetno ni v skladu s strategijo o skladnem regionalnem razvoju, da nerazvite občine dajejo v skupno blagajno kar precej več, kot dobijo iz te blagajne. Hvala.
Hvala. Odgovor bo dopolnil minister za javno upravo.
Hvala za besedo. Mogoče še eno dodatno pojasnilo. Obstaja velika razlika med razvitimi in nerazvitimi regijami. Zaradi tega se tudi povprečnine ne dodeljujejo linearno, ampak obstajajo korekcijski dejavniki. To je zelo pomembno vedeti. Zato nerazvite regije skozi tako imenovani mehanizem izravnave dobijo občutno več, kot bi jim dejansko pripadalo po neki linearni delitvi. Ne nazadnje je treba vedeti, da so občine svojo tekočo porabo, ne govorimo o investicijski, dejansko povečale v zadnjih letih za 8 %, medtem ko se je državni proračun skrčil za 9, da so povečale zaposlenost za 4,5 %, med tem ko se je zaposlenost v državni upravi zmanjšala za 9 %, da so občine samo v zadnjem letu dobile 8 milijonov neodplačnih prenosov državnega premoženja na občine. Torej govorim o dejstvih, ki kažejo na to, da čeprav župani morda vidijo zgodbo drugače, številke kažejo, da je v občinah še možnost bolj racionalnega obnašanja, glede na to, da je bila ta možnost s konkretnimi linearnimi številkami, ki jih izkazujemo na nivoju državne uprave in širšega javnega sektorja, dejansko že izvedena. Stališča županov so mi pa zelo, zelo dobro poznana, ker pogosto z njimi skupaj sedimo in usklajujemo ravno te probleme.
Hvala. Gospod Danilo Anton Ranc, Stranka Mira Cerarja, bo zastavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovani ministrski zbor, spoštovana ministrica gospa Irena Majcen, spoštovane kolegice in kolegi poslanci. Predstavniki lokalnih skupnosti, občin, Gospodarske zbornice in podjetij s Koroške naslavljajo name vprašanja o vzrokih zamud pri realizaciji projekta na severnem delu tretje razvojne osi in pričakujejo ustrezen odziv odgovornih ministrstev. V postopku prostorskega umeščanja za severni del tretje razvojne osi nastopa Ministrstvo za infrastrukturo kot pobudnik priprave državnega prostorskega načrta, Ministrstvo za okolje in prostor kot koordinator priprave, Dars pa kot investitor prostorskega akta. Po informacijah z Ministrstva za infrastrukturo je prišlo do zastoja pri nadaljevanju realizacije projekta na severnem delu tretje razvojne osi, ker trasa avtoceste na odseku od priključka Šentrupert do priključka Velenje jug ni umeščena. Kasnitve postopkov umeščanja trase tretje razvojne osi so torej vzrok, da ni prišlo do izdelave projektne dokumentacije za že umeščeno traso na odseku Velenje jug–Slovenj Gradec in do fazne realizacije izgradnje tretje razvojne osi na Koroškem. Kljub večkratnim sklepom odgovornih, da je severni del tretje razvojne osi od Velenja do Koroške prioriteta, je prišlo do zaostanka ravno na tem severnem delu tretje razvojne osi, med tem ko bodo začeli na južnem delu tega projekta z realizacijo obvoznice pri Novem mestu. Projekt tretje razvojne osi je vključen v nabor t. i. Junckerjevega paketa, ki se mora začeti izvajati v roku treh let, zato je pravočasno umeščanje v prostor še toliko bolj pomembno. Ker je Ministrstvo za okolje in prostor koordinator priprave prostorskega načrta, vas spoštovana ministrica, sprašujem: Zakaj je prišlo do zakasnitve umeščanja tretje razvojne osi na odseku od priključka Šentrupert do priključka Velenje jug? Kaj boste ukrenili, da bo ta del trase pravočasno umeščen za nadaljevanje projekta tretje razvojne osi in ali ste v izvajanje umeščanja medresorsko vključili tudi Ministrstvo za kmetijstvo in ostale deležnike? V kateri fazi je umeščanje trase tretje razvojne osi na odseku Slovenj Gradec–Dravograd–Holmec, ki poteka po koridorju, ki je pomemben tudi za sosednjo državo Avstrijo? Ali boste predsedniku Vlade in kolegom ministrom predlagali dodatne ukrepe in aktivnosti, ki so potrebni za uvedbo intervencijskih postopkov umeščanja v prostor v primeru za državo strateško pomembnih projektov, kot je tretja razvojna os? Spoštovana gospa ministrica, zahvaljujem se vam za odgovore.
Hvala. Odgovor bo podala ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen.
Hvala, spoštovana predsedujoča. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani poslanec gospod Ranc. V postopku priprave državnega prostorskega načrta je naša naloga pridobiti pozitivno mnenje o ustreznosti tako okoljskega poročila, ki ga izda pristojno ministrstvo, to je naše ministrstvo, in sicer Direktorat za okolje, Sektor za strateško presojo vplivov na okolje, in to na podlagi mnenj varstvenih nosilcev urejanja prostora ministrstva s področja varovanja zdravja ljudi, varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami, kmetijstva, gozdarstva, lovstva, ribištva, upravljanja z vodami, ohranjanja narave in varstva kulturne dediščine. Od januarja 2011 do junija 2012 je bilo z Ministrstva za kmetijstvo trikrat podano negativno mnenje na načrtovane ureditve, ker je bilo mnenje, da je poseg na kmetijska zemljišča prevelik. V tem času se je iskala možnost umestitve trase na druga območja, kjer pa je zadržkov za umestitev trase še več. Eden od zadržkov recimo je, da je na tem območju tudi vir za pitno vodo. Naš direktorat meni, da bi skupaj z Ministrstvom za kmetijstvo bilo mogoče poiskati in določiti izvedljive omilitvene ukrepe, s katerimi bi, navkljub zasedbi kmetijskih zemljišč z novo cesto, vzpostavili pogoje za izboljšanje kmetijskih zemljišč in pogoje kmetijske pridelave v spodnji Savinski dolini. Na odseku od Slovenj Gradca do Dravograda pa je prav tako z obvoznicami izdelan osnutek DPN, in sicer za hitro cesto. V maju 2012 pa je bila že izvedena javna razgrnitev, ki zaradi nasprotovanj predvsem lokalnih skupnosti od oktobra 2012 miruje. Tega meseca je Vlada tudi sprejeta odločitev, da se ponovno preveri prometna upravičenost hitre ceste. Tukaj pa se na nek način zdaj naslavljamo na pobudnika, to je Ministrstvo za infrastrukturo, ki je dolžan podati nova načrtovalska izhodišča, na podlagi katerih bo Vlada sprejela odločitev o nadaljevanju priprave DPN. Stališče našega ministrstva je, da se nadaljuje priprava DPN za novo cesto, dinamika gradnje pa se prilagodi možnostim zagotavljanja finančnih sredstev. Na odseku od Otiškega vrha do Holmca predlog najustreznejše variante še ni izbran. Vse variante, ki so bile obravnave v študiji variant, so prometno in ekonomsko manj stabilne, manj zanimive. Ne izpolnjujejo osnovnih pogojev za njihovo umestitev. Ta postopek miruje od leta 2012. Načrtovalska izhodišča so bila preverjena v okviru novelacije prometne študije. Na podlagi rezultatov študije in preveritve tudi drugih načrtovalskih izhodišč so se tako naš direktorat pa direktorat za infrastrukturo skupaj povezali na sestanku z Darsom in sprejeli skupno stališče, da se Vladi predlaga ustavitev postopka priprave DPN. Naloga našega direktorata je, da vsake pol leta z gradivom, poročilom o problematiki in dinamiki priprave DPN s predlogi ukrepov za pospešitev postopkov njihove priprave seznanjamo Vlado. Vlada se ob tej seznanitvi lahko tudi opredeli do posameznih postopkov. Naša naloga je in tudi bomo izdali to poročilo v tem mesecu, tako da bo na Vladi predvidoma obravnava v mesecu februarju. Hvala.
Hvala. Gospod Tomaž Lisec bo zastavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Spoštovana podpredsednica, hvala za besedo. Spoštovani ministrski zbor, kolegi, kolegice! Mi je žal, da moram s tem vprašanjem moriti še tega ministra. Prejšnjemu ministru sem dvakrat postavil to vprašanje. Veliko je bilo besed, dejanja pa so bila negativna, prej kot pozitivna. Moje vprašanje je glede sanacije premostitvenih objektov. Pa bom začel s stavkom iz enega izmed slovenskih dnevnikov. Leto dni po omejitvi prometa preko 19 premostitvenih objektov za veliko večino na vidiku ni rešitve. Čeprav bi bilo v normalni ureditvi za obnovo dovolj že desetina sredstev od dajatve, ki jo ob registraciji namensko plačujejo lastniki vozil. Januarja preteklo leto je Direkcija Republike Slovenije za ceste ugotovila, da je vsaj 19 premostitvenih objektov, predvsem mostov, nujno potrebnih finančnih pomoči, da bi se izvedla njihova sanacija. Jaz sem postavil ministru Omerzelu januarja poslanska vprašanja. Rekel je takole: "V treh mesecih bomo pripravili programe sanacije, potem pa v roku šest do devet mesecev vse to tudi izvedli." Ker v treh mesec minister ni dal nič od sebe, sem ga aprila vprašal, kaj je naredil v teh predvidenih treh mesecih, ko naj bi bili programi sanacije že na mizi in naj bi se začela izvedba. Potem pa se je zataknilo. Minister se je na vse načine hotel znebiti tega vprašanja in ni hotel obljubiti nič ne glede časovnega vidika sanacij, ne glede finančnega vira, ne glede na to, ali podpira kratkoročne ali dolgoročne ukrepe, kako sodeluje z lokalnimi skupnostmi, Kako je s črpanjem evropskih sredstev na teh projektih, kakšen je gospodarski vidik neizvajanja sanacij teh premostitvenih objektov, kakšen je prometnovarstveni vidik nesanacije teh ukrepov itn. Od aprila naprej vse zadeve stojijo. Po zadnjih informacijah naj bi se dva projekta le nekako začela oživljati, vsi ostali pa stojijo. Še več. V preteklem tednu smo doživeli eno zgodbo, ko je nek inšpektor verjetno kar prek daljnogleda ocenil, da v Sečovljah nek most ne izpolnjuje več določenih varnostnih vidikov, in se je še ena zgodba namesto zaprla, se je se je odprla. Minister, za uvod, zanima me predvsem finančni in pa časovni vidik sanacije premostitvenih objektov: Kako ste si zastavili to delo v letu 2015 oziroma v naslednjih letih vašega ministrovanja? Hvala.
Hvala. Odgovor bo podal minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala, predsedujoča. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani gospod Tomaž Lisec, hvala za vprašanje! Očitno je bila ta debata že vroča tema razprav tudi v prejšnjem mandatu. Žal verjetno tudi jaz ne bom mogel postreči z nekimi bolj optimističnimi napovedmi in prognozami, čeprav ne bom rekel, da si ne prizadevam za to, da bi se te zadeve čim prej uredile. V letu 2014 tako na žalost niso bila zaključena dela na nobenem od teh premostitvenih objektov, ki so bila v začetku tega leta zaprta ali delno zaprta. Z rebalansom proračuna za leto 2014 so bila potem zagotovljena sredstva za nadaljevanje del na treh zaustavljenih pogodbah in torej na treh premostitvah s seznama teh objektov z omejitvami nosilnosti. To so mostovi preko Pivke v Prestranku, most preko Socke pri Škrlinovem gradu in premostitev pri Trojanah. Na 17 objektih pa je še vedno omejena omejitev prometa zaradi zmanjšane nosilnosti in dela na teh objektih pravzaprav ne potekajo, razen manjših popravil opreme na 14 objektih. Povedati moram tudi to, da je na podlagi opravljenih pregledov mostov v letu 2014 v slabem in zelo slabem stanju še 283 mostov, ki so daljši od petih metrov. Od tega jih je 197 v kritičnem stanju, kar pomeni, da so nujno potrebna popravila. Od teh bo za 44 objektov treba izdelati varnostno analizo za preverbo obstoječe nosilnosti. V tem trenutku je, kot veste, v pripravi rebalans proračuna za leto 2015, nadaljevanje sanacijskih del in rekonstrukcij pa bomo izvajali seveda v skladu z razpoložljivimi finančnimi viri. Znotraj le-teh pa bomo tem aktivnostim, se pravi na popravilu teh premostitvenih objektov, posvetili najvišjo prioriteto. Hvala lepa.
Hvala. Poslanec, gospod Tomaž Lisec, zahteva dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala, podpredsednica. Seveda se strinjava, niste vi krivi za dejanja pred 1. septembrom 2014, javnost pa vas bo verjetno ocenjevala po vašem delu in ne po besedah od tistega časa naprej. Mislim, da smo bili na Odboru za infrastrukturo v prejšnjem mandatu poslanci koalicije in opozicije soglasni, ko smo vašemu predhodniku dali predlog in soglasno podporo, da mu dajemo podporo, da zagotovi dodatnih 50 milijonov znotraj državnega proračuna kot neko spodbudo, da pri vseh ostalih kolegih, predvsem pa pri ministru za finance in predsednici Vlade, zagotovi ta denar, ampak tega ni izpolnjeval. Upam, da boste, spoštovani minister, vi bolj uspešni. Glede na to, da niste prišli z nobeno številko, me zanima, ali ste v tem enoletnem obdobju pa morda skupaj z Direkcijo ali pa z vašim uradniškim delom natančno izračunali, koliko sredstev bi bilo potrebnih. Lansko leto smo govorili o približno 30 milijonih za teh 19 objektov. Sedaj se govori o 10 milijonih. Zanima me: Ali je kakšna bolj okvirna številka v kakšnem predalu že omenjena? Predvsem pa me zanima: Če je za kakšnega od teh 283 kritičnih mostov že upoštevano, kakšno številko bi v naslednjih letih potrebovali za sanacijo oziroma verjetno tudi novo gradnjo teh mostov? Predvsem pa me zanima gospodarski vidik sanacije teh mostov. V moji občini jih imamo dva takšna objekta. Ne samo da sta prometno katastrofalno urejena, eden je prav na vhodu v tako imenovano obrtno cono, kjer je kar nekaj velikih podjetij – mislim, da v teh podjetij zaposleno skoraj tisoč ljudi – in veliki tovornjaki morajo delati obvoze. Kot veste, ti prevozniki niso lokalci, ampak prihajajo iz vseh delov Slovenije pa tudi iz tujine, in imajo probleme, ko se naenkrat pred samim mostom znajdejo, pri njih pa so omejitve.
Hvala. Gospod minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič bo dopolnil odgovor. Izvolite.
Hvala lepa. Za sanacijo teh mostov in še nekaj najnujnejših odsekov, kjer so sedaj delne zapore, bi po ocenah Direkcije potrebovali zagotoviti 15 milijonov evrov. Za ostale mostove, ki so še v fazi pregledovanja in morebitnega ukrepanja tudi v tej smeri, trenutno ne razpolagam z ocenami. Lahko pa povem, da je ocena globalno, da bi se ohranjalo neko sedanje stanje prevoznosti cestne infrastrukture, da bi bilo treba vlagati v redno in investicijsko vzdrževanje približno 200 milijonov evrov letno. Skratka, samo za ohranjanje nekega sedanjega stanja, nivoja. Če bi pa želeli zaustaviti to poslabševanje, ki smo mu priče v zadnjih letih, pa bi bilo ta sredstva treba še v večji meri namenjati v obstoječo infrastrukturo. Hvala.
Hvala. Kolega Tomaž Lisec, izvolite.
Hvala. Ker minister na nekaj podvprašanj ni odgovoril, pa tudi sicer se verjetno vsi strinjamo, ne glede na to, s katerega konca Slovenije prihajamo, morda ne ravno iz Ljubljane, da je prometna slika naše države zelo zelo slaba, zato upam, da bomo jutri pri glasovanju soglasni v tem, da se v Državnem zboru opravi razprava tako glede financiranja sanacije premostitvenih objektov – pa verjamem, da bo razprava tudi daljša – kot tudi o vidiku, kakšne bodo posledice na prometnovarnostni režim naše države, o gospodarskem vidiku, kakšna so razmišljanja tako nas, poslancev, kot Vlade glede morebitne uvedbe bencinskega tolarja oziroma centa – ali se bomo odločili za politiko kratkoročnih rešitev ali za politiko dolgoročnih rešitev na tem področju. Vprašati pa bi se morali tudi, kakšna je vloga lokalnih skupnosti pri sanaciji oziroma ureditvi teh vprašanj, kajti dokler še imajo kakšen evro, ga vlagajo v cestno infrastrukturo. Verjamem, da so tudi lokalne skupnosti zelo zainteresirane, da vsi skupaj, ne glede na politično mešane barve, opravimo dobro in temeljito razpravo v Državnem zboru glede sanacija slabega državnega cestnega omrežja. Hvala.
Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 27. januarja 2015, v okviru glasovanj. Zdaj bo gospod Jožef Horvat zastavil vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju.
Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovani gospe ministrici, gospodje ministri, drage kolegice in kolegi! Poslansko vprašanje postavljam ministru za javno upravo, tudi podpredsedniku slovenske Vlade, gospodu Borisu Koprivnikarju. Pravilnik o sklepanju zakonske zveze ureja posamezna vprašanja s področja sklepanja zakonskih zvez. Med drugim ureja v 12. členu čas sklepanja zakonskih zvez in določa, da načelnik upravne enote zagotovi sklepanje zakonske zveze ob sobotah. Tretji odstavek 12. člena pa določa, da se zakonska zveza ne sklepa na dan, ki je praznik ali dela prost dan v Republiki Sloveniji. Mesec maj je tradicionalno mesec porok – oba veva, zakaj, gospod minister. Letos je prva majska sobota 2. maja, ki pa je dela prost dan v Republiki Sloveniji. Za ta dan so bodoči zakonci načrtovali sklenitev zakonske zveze in so že podali prijave sklenitve zakonskih zvez pri pristojni upravni enoti oziroma krajevnem uradu. Načelniki upravnih enot so izdali odločbe, s katerimi niso dovolili sklenitve zakonske zveze na ta dan, sklicujoč se na Pravilnik o sklepanju zakonskih zvez. Številni bodoči zakonci so se zato že odločili za poroko v tujini – za poroko v tujini! – večinoma v sosednjih državah, kar seveda posledično pomeni tudi izpad dohodkov za številne gospodarske subjekte, katerih dejavnost je povezana s porokami. To so gostinci, organizatorji porok in podobno. Določila tretjega odstavka 12. člena Pravilnika o sklepanju zakonske zveze, ki preprečuje sklepanje zakonske zveze v soboto, 2. maja letos, so neživljenjska in nerazumna birokratska ovira. Spoštovani gospod podpredsednik Vlade in minister za javno upravo gospod Boris Koprivnikar! Odprava opisane neživljenjske in nerazumne birokratske ovire je test, ki bo pokazal iskreno voljo Vlade, tudi vas osebno: Kako resno mislite z odpravo nerazumnih birokratskih ovir? In: Kako resno mislite z vzpostavitvijo dobrega, prijaznega servisa državljanom? Hvala za vaš odgovor.
Hvala. Odgovor bo podal minister za javno upravo gospod Boris Koprivnikar. Izvolite.
Hvala za besedo, hvala za to vprašanje. Sicer ga ne morem prav široko elaborirati, bom pa zelo konkreten in zelo jasen. Pravilnik, kot sami pravilno ugotavljate, določa, da se poroke ne sklepajo v okviru pristojnosti upravne enote na dela prost dan in če pride sobota na dela prost dan, je seveda težava v pravilniku. Sicer Uredba o upravnem poslovanju pravi, da lahko v izjemnih okoliščinah upravne enote odredijo delo tudi na tak dan, vendar smatramo, da sklenitev poroke ni izjemna okoliščina. Pa vendar, isto vprašanje je bilo tudi ministrici Mrakovi – poudarjam, da pravilnik sodi v pristojnost Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, zato sem tudi z njo usklajeval ta današnji odgovor. Oktobra 2014 je bilo že predstavljeno, saj je bil ta pravilnik spremenjen v letu 2013 ravno zato, ker so imele upravne enote različne prakse in so različno ta dan uporabljale. Takrat ni bilo nobenih pripomb ne s strani upravne enote niti samih uporabnikov tega predpisa. Preverili so tudi stališče pri ministrici in oba se odločno strinjava, da je to anomalijo mogoče in nujno odpraviti; pomeni, da s spremembo pravilnika omogočimo, da se lahko sklepajo zakonske zaveze tudi na dela prost dan ali praznik, če ta pade na soboto. To pomeni, da s tem rešimo ta problem, da bi ne bilo mogoče skleniti zakonske zveze v soboto, če je pač takrat praznik. To vam lahko zagotavljam, ker imava oba soglasje in se strinjava, da bo s popravo pravilnika to mogoče dejansko tudi urediti. Zanimiva mi je tudi vaša informacija, da zakonski pari množično odhajajo v tujino in tam sklepajo poroke – nimamo takih podatkov. Imamo pa ravno obraten podatek: množično oziroma v precejšnjem številu pa dejansko pari s Hrvaške prihajajo na slovensko stran in tukaj sklepajo poroke, zato ker je postopek cenejši, enostaven in tudi urejeno je priznanje, kajti vedeti je treba, da vsakič, ko se zakonska zveza sklene v tujini, je potem treba urediti tudi pravno priznanje te zakonske zveze doma in menim, da ni tako zelo enostavno. Vendar zaradi teh posledic, ki ste jih navedli, vam zagotavljam, da bomo to nepravilnost, če lahko tako rečem, v pravilniku v najkrajšem mogočem času odpravili, ker je edina posledica, ki dejansko izhaja iz tega, da matičar v tem času nima nadomestila za delo v soboto, ampak ima nadomestilo za delo na praznični dan, ki je sicer višje, tukaj bodo neki minimalni dodatni stroški, ampak menim, da to kot država moramo zagotoviti. Hvala.
Hvala. Gospod poslanec Jožef Horvat zahteva dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, za vaš odgovor in tudi obljubo, da bo ta huda in nerazumna birokratska ovira odpravljena, kar pomeni, da bo, po mojem razumevanju in vaši interpretaciji, mogoče v soboto, 2. maja letos opraviti zakonsko zvezo. Jaz te podatke imam, da mladi bodoči pari nameravajo poroke opraviti v tujini zaradi tega, ker sem pooblaščena oseba, ki že kar dolgo let opravlja ta civilni obred sklepanja zakonske zveze. Seveda je težko ocenjevati, koliko je parov, ki se želijo prav 2. maja 2015 poročiti. Ampak ocena, da gre za približno 400 parov, je pa dokaj realna. Zakaj? Leta 2013 smo imeli 6 tisoč 204 poroke v Sloveniji, povprečno je to 516 na mesec. To pomeni, da je številka 400 dokaj realna ocena za soboto, 2. maja 2015. Razočaran sem bil nad odgovorom gospe ministrice, vaše kolegice, doktorice Anje Kopač Mrak, ki je res podpisnica omenjenega pravilnika, ampak soglasje pa da minister za javno upravo. Danes je optimizma nekoliko več in bi torej želel, da še enkrat slovenski javnosti in tem, ki načrtujejo poroko 2. maja letos, potrdite, da bo to mogoče. Prepričan sem, da bodo to slišali tudi načelniki upravnih enot, in verjamem, da je najbrž kakšna ura dela, da se ta pravilnik o sklepanju zakonskih zvez spremeni in da se ga objavi v Uradnem listu. Hvala lepa.
Hvala. Minister za javno upravo gospod Boris Koprivnikar, izvolite za dopolnitev.
Hvala. Da bomo povsem jasni. Dvomim, da je vseh 400 parov, ki naj bi po povprečju prišlo za sklenitev poroke na 2. maja, načrtovalo in da bo odšlo v tujino. Tako bodimo realni okrog podatkov. Absolutno se pa strinjam, da je to ovira, ki jo je treba odpraviti. To, kar ta trenutek lahko zagotovim, je, da je pripravljenost na moji strani in na strani ministrice za delo, družino, socialne zadeve, ki je predlagateljica tega pravilnika, da se to zelo hitro uredi in da bomo, če bo pravilnik sprejet v najkrajšem času, vse tiste, ki so že povprašali upravne enote za sklenitev zakonske in so bili zavrnjeni z razlogom, da takrat ne deluje ta servis državljanom, tudi naknadno obvestili in jih povabili k ponovnemu razmisleku. To zagotovilo vam lahko dam, ne morem pa dati ta trenutek dokončnega zagotovila, da bo pravilnik letos sprejet in veljaven. Jaz bom naredil vse, kar je v moji moči, da bo to dejansko tudi narejeno. Sam ta trenutek ne vidim nobenih razlogov, da tega ne bi uredili v najkrajšem mogočem času.
Ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc bo vprašanje zastavil gospod Uroš Prikl, DeSUS.
Hvala lepa. Pozdravljeni kolegice in kolegi, spoštovane ministrice in ministra! Moje vprašanje se nanaša na ustanovitev oziroma ponovno vzpostavitev oddelka za spremljanje zdravstvenega varstva otrok in mladostnikov. Kot vemo, je pred leti v prisojnosti takratnega Inštituta za varovanje zdravja, danes se ta institucija imenuje Nacionalni inštitut za javno zdravje, deloval oddelek za spremljanje zdravstvenega stanja otrok in mladostnikov, ki pa je bil podobno kot tudi vsi ostali oddelki za posamezne populacijske skupine leta 2004 ukinjen. Trenutno tako pri nas nimamo institucije, ki bi celostno spremljala zdravstveno stanje oziroma varstvo otrok in mladostnikov. Na osnovi strokovnega mnenja, da je oddelek za spremljanje zdravstvenega varstva otrok in mladostnikov nujno potreben, saj gre za zelo ranljivo ciljno skupino, sprašujem: Ali razmišljate oziroma ali imate v svoji agendi, v svojem načrtu tudi ustanovitev, bolje rečeno ponovno vzpostavitev oddelka za spremljanje zdravstvenega varstva otrok in mladostnikov v Republiki Sloveniji? Naj spomnim, da je Razširjeni strokovni kolegij za pediatrijo pri MZ oziroma pri Ministrstvu za zdravje to problematiko obravnaval in podprl idejo, seveda zavedajoč se pomena delovanja takšnega oddelka predvsem v smislu ohranjanja in krepitve zdravja mladih. Naloga oddelka bi bila spremljanje in obdelava podatkov, dobljenih v okviru preventivnih pregledov otrok in mladostnikov, kot to predvideva Navodilo za izvajanje preventivnega zdravstvenega varstva na primarni ravni. Tako pridobljeni podatki in logirani podatki bi bili dobra osnova za splošno oceno zdravstvenega stanja otrok in mladostnikov ter osnova za vse aktivnosti, ki bi jih oziroma jih bo izvajalo Ministrstvo za zdravje ter Vlada Republike Slovenije ter sprejemala takšne odločitve, ki bodo pomenile odpravljanje odklonov na področju zdravstvenega varstva otrok in mladostnikov. Se pravi vseh devianc na področju zdravstvenega varstva mlade populacije. Hvala lepa.
Odgovarja ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Hvala za besedo. Spoštovani, gospod predsednik Državnega zbora, poslanke in poslanci! Pozdrav gospodu poslancu, gospodu Priklu. Zahvaljujem se vam za vaše vprašanje, ker se zavedamo, da je ena od pomembnejših nalog spremljanje tudi zdravstvenega varstva otrok in mladostnikov. Prav zaradi tega je to tudi ena najpomembnejših nalog Nacionalnega inštituta za javno zdravje, ki je naslednik Inštituta za varovanje zdravja. Izmed njihovih nalog je spremljanje in preučevanje zdravja prebivalcev ter zdravstvenega varstva prebivalcev ključno za otroke in mladino. Zaradi tega se ne moremo strinjati oziroma ne drži dejstvo, da nimamo v Sloveniji institucije, ki bi to spremljala. Nacionalni inštitut za javno zdravje poleg spremljanja izvajanja zdravstvenega varstva otrok in mladine v Sloveniji izvaja tudi tako imenovano longitudinalno raziskavo z naslovom Z zdravjem povezano vedenje v šolskem obdobju, s katero se lahko primerjamo z 32 državami, ki v tej študiji sodelujejo. Najpomembnejša tveganja za zdravje mladostnikov so namreč povezana z nekaterimi njihovimi vedenji, kot so kajenje, uživanje alkohola, uživanje prepovedanih drog, spolne navade, samopodoba in stanje duševnega zdravja. Z namenom celovite analize in nadgradnje izvajanja zdravstvenega varstva otrok in mladostnikov, s posebnim poudarkom na njihovem preventivnem zdravstvenem varstvu in zmanjševanju neenakosti v zdravju, Nacionalni inštitut za varovanje zdravja od septembra 2013 izvaja tudi projekt Skupaj za zdravje, ki je financiran iz sredstev norveškega finančnega mehanizma. Namen tega projekta je nadgradnja sedanjega programa zdravstvenega varstva otrok in mladostnikov, tako da bomo zagotovili pravičen in enak dostop do kakovostnih zdravstvenih storitev in zdravstvenovzgojnih intervencij vsem otrokom in mladostnikom v Sloveniji. V projektu je veliko prostora namenjenega razvoju kazalcev za boljše spremljanje in obdelovanje podatkov iz preventivnega zdravstvenega varstva otrok in mladostnikov, kar bo omogočalo še boljše spremljanje in učinkovitejše ukrepanje na tem področju. Nacionalni inštitut bo tako imel pri uresničevanju priporočil in rezultatov projekta veliko vlogo. Naj pa ob tej priložnosti omenim še to, da smo na Ministrstvu za zdravje pravkar zaključili pripravo Nacionalnega programa o prehrani in telesni dejavnosti za zdravje za obdobje od leta 2015 do 2025, kjer bo podan tudi poseben poudarek otrokom mladostnikom in njihovi preventivi. Hvala.
Za dopolnitev odgovora ima besedo gospod Uroš Prikl.
Hvala lepa. Gospa ministrica, najlepša hvala za ta del odgovora! Veseli me, da imate to v mislih oziroma v planu vaših aktivnosti, saj vsi vemo, da je zdravje naše največje bogastvo, sploh pa na tej ciljni skupini, ki je, milo rečeno, lahko zelo in je zelo ranljiva. Seveda nisem trdil, da ni institucije, ki bi pokrivala, ki bi spremljala to področje. Moje razmišljanje je morda šlo v smer, da po ukinitvi tega oddelka leta 2004 ni posebnega oddelka, posebnega segmenta, posebnega dela na NIJZ oziroma takrat še IVZ, ki bi celovito obdelala to problematiko, in ocenjujem, da takrat morda ni bilo najboljše, da smo tak oddelek ukinili. To razmišljam v kontekstu že povedanega; to razmišljam v kontekstu ene tematske seje Odbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide, na kateri smo prioritetno govorili o socialnem položaju oziroma slabšanju socialnega položaja otrok v zadnjem obdobju, v obdobju recesije, posredno pa na to vpliva tudi potencialno slabši položaj na področju zdravstvenega varstva. Seveda pa si ne bi mogel kaj, da v kontekstu tega ne bi omenil, poznavajoč tudi delovanje in resurse kapacitete Zdravstvenega doma dr. Adolfa Drolca v Mariboru, če ne bo ali pa bi vaša odločitev bila, da to ne gre v kontekstu Nacionalnega inštituta za javno zdravje, sem prepričan, da bi glede na svoje strokovno znanje, kapacitete, obstoječe resurse to nalogo, to sistemsko koordinativno aktivnost lahko nemoteno in z veliko mero strokovnosti peljali tudi v Mariboru, torej v Domu dr. Adolfa Drolca v Mariboru. Najlepša hvala še za ta del odgovora. Prosil bi pa za pisni odgovor.
Ministrico za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanislavo Setnikar Cankar ter ministrico za kulturo mag. Julijano Bizjak Mlakar bo vprašala mag. Mirjam Bon Klanjšček, Zavezništvo.
Hvala. Spoštovani ministrici! Že nekaj časa spremljamo zaskrbljujoče podatke o tem, kako slabo se slovenski osnovnošolci izkažejo na lestvici PISA glede doseganja bralne pismenosti. Nedavno tega je bila objavljena raziskava Bralna kultura in nakupovanje knjig v Republiki Sloveniji, pod katero se kot vodja podpisuje dr. Samo Rugelj, kot avtorja pa jo podpisujeta še dr. Miha Kovač in dr. Andrej Blatnik. Raziskava nadaljuje pristop, ki jo je razvila raziskava Knjiga in bralec, ter nam daje pogled, kako so se bralne navade in nakupovalne navade spreminjale. In od leta 1998, ko je bila opravljena zadnja, se je spremenilo veliko, stanje pa je zaskrbljujoče. Tako raziskovalci za leto 2013 ugotavljajo, da kar 42 % Slovencev v zadnjem letu ni prebralo niti ene knjige, 49 % Slovencev ni kupilo niti ene knjige, po številu kupljenih knjig na prebivalca pa se z 2,8 knjige uvrščamo močno pod evropsko povprečje. Če po drugi strani vemo, da imamo izjemno produkcijo knjig in da smo nadpovprečni obiskovalci splošnih knjižnic z več kot 11 knjižnimi izposojami letno, potem se moramo zavedati, da z bralno kulturo nekaj delamo narobe. Da tu prihaja zlasti do težav na ravni vključevanja sodobnih konceptov razvoja pismenosti v šolski sistem in da nadaljnji razvoj knjižničnega sistema lahko izboljša stanje, opozarjajo raziskovalci sami. Zato vaju, spoštovani ministrici, ki pokrivate to področje, sprašujem: Ali glede na zaskrbljujoče podatke o stanju pismenosti predvidevata kakšne usklajene ukrepe, saj sedanje aktivnosti obeh ministrstev očitno ne dajejo zadostnih rezultatov? Ali imata namen oblikovati medresorsko strategijo razvoja pismenosti, katere osnutek je že pred leti pripravil Andragoški center Slovenije? Hvala.
Odgovarjata ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanislava Setnikar Cankar ter ministrica za kulturo mag. Julijana Bizjak Mlakar.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke, poslanci, spoštovana predsednica odbora, najlepša hvala za vprašanje! Seveda se zavedamo pomena tega področja in z ukrepi sodelujemo že dalj časa ravno z Ministrstvom za kulturo. Dovolite mi, da bi izpustila zdaj podatke, ki posegajo dalj časa v preteklost, in bi izpostavila samo nekatera dejstva. Sodelovanje Slovenije v mednarodnih raziskavah pismenosti je bilo zagotovljeno tako za osnovnošolce, mladostnike kot tudi za odrasle. Financirane so bile nekatere sekundarne študije s področja bralne pismenosti, ki so izhajale predvsem iz rezultatov testov, ki ste jih izpostavili in so predstavljali osnovo za nadaljnje načrtovano delo. Financirani so bili tudi ciljno-raziskovalni projekti s področja bralne pismenosti. Leta 2011 je potekala nacionalna konferenca Bralna pismenost v Sloveniji in Evropi, ki so jo pripravili v partnerskem sodelovanju ministrstvo, pa tudi zavodi v njegovi sestavi, to je Pedagoški inštitut, Zavod Republike Slovenije za šolstvo in CMEPIUS. Leta 2014 je ravno zato, da bi se okrepilo delovanje različnih institucij in različnih sektorjev na tem področju, bila ustanovljena delovna skupina za pregled in dopolnitev Nacionalne strategije za razvoj pismenosti, ki je bila medresorsko sestavljena in celo širše od prejšnje skupine – razen s področja kulture, izobraževanja, tudi s predstavniki ministrstva za zdravje, delo, družino in socialne zadeve. Ta delovna skupina ima nalogo, da pripravi gradiva za nadaljnje akcije na tem področju. Pričakujemo, da bodo usmeritve te delovne skupine na razpolago v začetku tega leta.
Hvala lepa, lep pozdrav vsem prisotnim tudi z moje strani! Hvala lepa, gospa poslanka, za to vprašanje. Tudi sama se strinjam z vami, da je raziskava PISA 2012 pokazala izjemno slabo stanje bralne kulture. Namreč, z 38. mestom med 65 državami OECD in njenimi partnericami nikakor ne moremo biti zadovoljni. Druga raziskava iz leta 2014, ki ste jo tudi omenjali, pa obravnava med drugim tudi bralno pismenost in je pokazala, da je med populacijo kar 42 % nebralcev, kar je za 3 odstotne točke več kot v letu 1998. Za nebralce se šteje tiste, ki v zadnjem letu dni niso prebrali niti ene slovenske knjige. Po drugi strani vemo, da večina bralcev pride do knjig v knjižnici, zaradi tega lahko odločno zatrdim, da se tako država kot občine premalo zavedajo, vsaj sodeč po krčenju sredstev knjižnicam v zadnjih obdobjih, kakšen je pomen knjižnic prav za dvig bralne kulture oziroma bralne pismenosti. Ključno je vprašanje, zakaj v družinah, šolah in knjižnicah ter kot družba ne znamo za branje knjig ustrezno motivirati naših otrok, učencev, dijakov, študentov in tudi ne odraslih. Ta nizka bralna pismenost namreč škoduje ne samo nebralcem samim, temveč tudi razvoju celotne družbe. Del odgovora, mislim, da lahko najdemo v ne dovolj veliki naklonjenosti odnosa družbe do slovenskega jezika, do slovenske knjige, do slovenske kulture v času tranzicije, kar se ne nazadnje odraža tudi v financiranju kulture, šolstva in seveda slabo vpliva tudi na razvoj družbe. Na Ministrstvu za kulturo se zavedamo resnosti te situacije in v zvezi s tem smo za dvig bralne kulture pripravili sedem sklop različnih ukrepov, ki jih bom pa verjetno lahko povedala šele potem, ko boste še vi dodali [[…]] [[znak za konec razprave]] Hvala lepa.
Zahtevo za dopolnitev odgovora ima mag. Mirjam Bon Klanjšček.
Hvala lepa. Obema ministricama se zahvaljujem za odgovor in pričakujem nadaljevanje vašega odgovora. Hvala.
Prosim za nadaljevanje odgovora s strani obeh ministric.
Hvala lepa. Najprej bi spregovorila o dveh strateških dokumentih – Resoluciji o nacionalnem programu za jezikovno politiko za obdobje 2014–2018 in Nacionalnem programu za kulturo 2014–2017. Skupaj z Ministrstvom za izobraževanje, znanost in šport naj bi prenovili Nacionalno strategijo za razvoj pismenosti. Na Ministrstvu za kulturo smo v zadnjih letih spodbujali bralno pismenost tudi s financiranjem projektov s področja razvoja bralne pismenosti. Poleg tega je Vlada na našo pobudo ustanovila posebno delovno skupino, ki spremlja uresničevanje Nacionalnega programa za jezikovno politiko. Na pobudo Ministrstva za kulturo in na podlagi ukrepov Resolucije o nacionalnem programu za jezikovno politiko sta bili ob soglasju Ministrstva za izobraževanje ustanovljeni dve strokovni skupini, ki sta pripravili osnutka dveh akcijskih načrtov, in sicer za jezikovno izobraževanje in za jezikovno opremljenost. Poleg tega smo skupaj z Javno agencijo za knjigo republike Slovenije spodbujali bralne navade in to je v načrtu tudi v prihodnje, in sicer gre za spodbujanje branja različnih starostnih skupin. V okviru finančne perspektive 2014–2020 za črpanje nepovratnih evropskih sredstev je ministrstvo pripravilo tudi projekt Temeljni jezikovni viri za dvig ravni pismenosti. Problem je v tem, da bi za ta projekt potrebovali 10 milijonov evrov, kaže pa se, da bomo dobili samo 2 milijona, ker nismo nosilci nobene prednostne naložbe in tudi ne te prednostne naložbe. Hkrati je ministrstvo pristopilo tudi k organizacijskim spremembam znotraj samega ministrstva, s pomočjo katerih bomo bolj učinkovito povezali prizadevanja na področju knjige, knjižnic in slovenskega jezika. Izvolite, še ministrica.
Hvala lepa. Opredelila bi predvsem področje, ki se nanaša na spremembe kurikula. Menimo, da bi v okviru novih vsebin lahko poudarili to bralno pismenost. Delovna skupina, ki sestavlja predloge, bo vključila tudi nove metode, s katerimi bi lahko dosegli ta cilj.
Gospa Andreja Katič, SD, bo zastavila vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Predsednik, hvala za besedo. Lep pozdrav, spoštovane kolegice in kolegi! Lep pozdrav tudi spoštovanemu ministrskemu zboru! Spoštovani minister za infrastrukturo, tudi moje vprašanje se nanaša, kot prej kolegovo, na potek obnove mostov, zlasti 15 najbolj kritičnih, ki jih je kot take opredelila Direkcija Republike Slovenije za ceste. Deloma ste na vprašanje že odgovorili, bolj konkretno pa me zanima še naslednje. Direkcija Republike Slovenije za ceste je januarja lani že objavila razpis za sanacijo dveh najbolj kritičnih mostov, in sicer za most Socka med Arjo vasjo in Velenjem ter za most v Prestranku med Postojno in Pivko. Rok za dokončanje sanacijskih del na mostu, ki se nahaja na cesti med Arjo vasjo in Velenjem, je bil 180 dni. Kot je znano, gre za cesto, ki povezuje celotno Koroško in Šaleško dolino z avtocestnim omrežjem oziroma z ostalo Slovenijo. Na tem odseku je bilo predvideno, da bo do začetka del promet potekal izmenično enosmerno, z omejitvijo skupne dovoljene mase nad 30 ton za tovorna vozila brez priklopnikov. Predvideno je bilo tudi, da bo v času del odsek zaprt, obvoz pa bo urejen. Dejansko je promet izmenično enosmerno potekal od 25. januarja do 26. junija lanskega leta. V tem času se je uredil obvoz, po katerem je nekaj časa potekal promet sočasno v obe smeri, od 20. novembra do danes pa je promet zopet urejen izmenično enosmerno. Zakaj je temu tako, ni povsem jasno. Dejstvo je, da je most Socka med Arjo vasjo in Velenjem med najbolj kritičnimi objekti, ki terjajo nujno sanacijo. Vemo, da se na tej cesti proti Velenju in Koroški dnevno vozi približno 20 tisoč vozil, kar je za obstoječo cesto in vse infrastrukturne objekte na njej velika obremenitev. In tudi, da ne pozabimo, še vedno imamo v Velenju tudi največjega slovenskega izvoznika Gorenje. Skoraj vsako minuto gre iz Gorenja ali vanj en tovornjak. Ob objavi razpisa je bilo zagotovljeno, da bo obnova gotova v 180 dneh, promet pa še danes, torej leto dni kasneje, poteka izmenično enosmerno. Dana obljuba je bila torej, žal, prelomljena. Spoštovani minister, ob sprejetju rebalansa za lansko leto ste navedli, da so bila sredstva za najnujnejše obnove cestne infrastrukture zagotovljena. Zato vas sprašujem naslednje: Če so bila sredstva zagotovljena za najnujnejše obnove, zakaj se zamuja s predvideno dinamiko obnovitvenih del? Do kdaj lahko pričakujemo končanje obnovitvenih del na mostu Socka ter drugih infrastrukturnih objektov iz omenjenega seznama 15 cest? Kdaj, terminsko, bo oziroma naj bi stekel nemoten dvosmeren promet na posameznih odsekih cest z omenjenega seznama? Hvala za odgovor.
Odgovarja minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala, gospod predsednik. Hvala, spoštovana poslanka Andreja Katič, za postavljeno vprašanje. V letu 2014 je bilo dejansko zaradi nezadostne nosilnosti uvedenih skupno 20 omejitev na premostitvenih objektih glavnih in regionalnih cest. Z drugim rebalansom proračuna za leto 2014, ki je bil sprejet konec lanskega leta, pa so bila zagotovljena sredstva za nadaljevanje del na treh premostitvenih objektih s tega seznama objektov z omejenimi nosilnostmi, to je most preko Socke, preko Pivke in na Trojanah. Na drugih objektih pa se dela ne izvajajo, ker trenutno ni zagotovljenih sredstev. Če sedaj podrobneje predstavim aktivnosti na teh treh objektih. Torej, na mostu preko Socke pri Škrlinovem gradu je prišlo do težav zaradi zelo slabega vremena v lanskem letu, saj je poleg nadomestnega objekta treba na novo zgraditi še 80 metrov zidu, ki je temeljen v samem potoku. V februarju bo tako nameščena zaščitna ograja, ostala dela, kot je gradnja krilnega zidu, ureditev križišča, rekonstrukcija ceste, pa bo izvedena do konca mesca maja v letošnjem letu. V vmesnem času pa bodo zaradi posameznih faz, odvisno od potreb, še vedno potrebne enosmerne zapore prometa. Glede mosta preko Pivke v Prestranku lahko povem, da je v bistvu končan. Omejitev nosilnosti je odpravljena, treba pa je še dokončati dela v sami strugi, ki pa bodo izvedena takoj, ko bo voda iz struge presahnila. Na premostitve na Trojanah pa je bila že izvedena obvozna cesta in druge faze rekonstrukcije mostu, tako da promet v bistvu poteka brez omejitev, in sicer v smeri Ljubljane po obvozni cesti, v smeri proti Mariboru pa po sredini mostu. Treba je izvesti še dokončanje ojačitve temeljev, dokončanje celotne prekladne konstrukcije, rekonstrukcije samega vozišča, urediti ograjo, prometno opremo ter signalizacijo. Pogodbeni rok za dokončanje pa je avgust letošnjega leta. Dela na tem objektu se tudi morajo usklajevati z izvajanjem samih obnov na predorih avtoceste, ker v tem času potekajo tudi obvozi preko tega objekta. Toliko zaenkrat. Hvala lepa.
Zahteva za dopolnitev odgovora. Gospa Andreja Katič.
Hvala, gospod minister, za ta odgovor. Če lahko samo podrobneje osvetlim problem glede mosta Socka, glede na to, da se tam vsak dan vozim. Že konec prejšnjega leta je bila v bistvu ta sanacija gotova, tako da bi se lahko zopet uvedel dvosmerni promet. Res pa je, da bi bilo treba namestiti to zaščitno ograjo. Zdaj pa sprašujem: Ali boste naložili, da malce pohitijo? Vreme je bilo cel mesec takšno, da bi dovoljevalo takšna dela. Sedaj pa res koncev tedna pričakujemo sneg in upam, da ne bo potem to izgovor za to, da bomo dela prenesli v mesec marec. Še enkrat pa govorim: 20 tisoč vozil dnevno se vozi po tem mostu. Hvala.
Besedo ima minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Lahko vam dam besedo, da bom se zavzel, da se dela maksimalno pospešijo – glede na to, da so sredstva, kot rečeno, zdaj zagotovljena za ta objekt. Tako računam, da bo potem še vse skupaj kaj prej končano kot v maju mesecu. Hvala.
Gospod Marijan Pojbič, SDS, bo zastavil vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju ter ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Viktorju Erjavcu. Oba pa sta opravičeno odstotna, zato ga potem na koncu vprašanja sprašujem, ali želi pisni ali ustni odgovor.
Hvala, spoštovani gospod predsednik! Civilna iniciativa Apače, ki se je organizirala, zato da bi pomagala reševati vprašanje dvojne obdavčitve oziroma plačila razlike dohodnine v Sloveniji, ki se dotika čezmejnih delovnih migrantov – Vlada ni storila na tem področju nič. Ker ni videti nobenih premikov nabora oziroma rešitev v korist delovnih migrantov, v Slovenski demokratski stranki ocenjujemo, da ta problematika postaja resnično izjemno problematično vprašanje, na katerega je treba ustrezno odgovoriti. Dejstvo je, da tisti ljudje oziroma državljanke in državljani Republike Slovenije, ki so si poiskali delo v tujini, to niso storili zato, ker bi želeli delati v tujini, temveč zato, da bi rešili osnovno življenjsko eksistenco sebi in svojim družinam in hkrati rešili svoje dostojanstvo. Zato je povsem logično in normalno, da so ti ljudje, torej delovni migranti, zaposleni izven naših meja, zelo razočarani in zelo jezni na državo, ki jim ni bila sposobna zagotoviti dela v lastni državi in ni bila sposobna zagotoviti po ustavi zajamčene pravice; to je zagotovitev osnovne življenjske eksistence. Sedaj pa od njih zahteva še, da zaradi ugodnejše obdavčitve v državi, v kateri delajo, plačujejo razliko davka oziroma dohodnine lastni državi Slovenije. In to kljub temu da večina svojega zasluženega denarja, težko prigaranega v tujini, porabijo v Sloveniji. To je po moji oceni in po oceni Slovenske demokratske stranke nedopustno in absolutno nepravično. Zato sem popolnoma prepričan, da je to problematiko treba prednostno obravnavati in poiskati ustrezne rešitve, ki pa morajo biti dolgoročne, mednarodno primerljive in dokončne. Zato ministra za finance Dušana Mramorja ter ministra za zunanje zadeve Karla Viktorja Erjavca sprašujem: Kaj bosta storila, da se to vprašanje uredi na način, da bodo delovni migranti z rešitvijo zadovoljni? In čisto konkretno: Katere so tiste rešitve, ki bodo zagotavljale dolgoročno mednarodno primerljivo rešitev tega nedopustnega stanja? Kdaj konkretno najkasneje lahko računamo na takšne rešitve? Seveda pričakujem, da mi ministra na naslednji seji odgovorita ustno. Hvala lepa.
Hvala. To vprašanje bom uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. Zdaj pa bo gospod Ivan Škodnik, SMC, zastavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve, enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane ministrice, minister, kolegice in kolegi poslanci! Imam vprašanje za ministrico za delo, družino, socialne zadeve, enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Sprašujem, gospa ministrica: Ali menite, da je sedanji sistem dodeljevanja sredstev za izvajanje programov javnih del dovolj transparenten in pravičen? Ali omogoča enake možnosti prav vsem zainteresiranim ponudnikom? Kakšni so odzivi prijaviteljev oziroma ponudnikov glede kriterijev za izbor ponudb? Ali jih nameravate v prihodnosti tudi spremeniti? Sam namreč menim, da bi tudi kakovost programov javnih del morala biti eden od kriterijev in ne samo čas prispetja ponudbe. Vsi vemo, da javna dela marsikomu pomenijo preživetje, zato pozdravljam sklep Vlade z dne 9. 1. 2015 o dodelitvi dodatnih 8 milijonov evrov za program javnih del v letu od 2015. Kljub temu želim izpostaviti problematiko, povezano z načinom izbora ponudb za izvajanje programov javnih del. Pri javnem povabilu za javna dela, ki ga izvaja Zavod za zaposlovanje, se mi zdi problematično naslednje. Vrstni red za izbor ponudb se dela glede na čas oddaje ponudbe. Čas prejema vloge po mojem mnenju ne more biti odločujoč, treba je pogledati tudi vsebino in potrebe. Če je pomemben čas, potem bi moral vsak sam oddati ponudbe za javno delo in naenkrat bi lahko oddal samo eno ponudbo, potem pa bi moral nazaj v vrsto. Tak način bi bil po mojem mnenju pošten za vse. Sedanji sistem pa omogoča, da nekdo, recimo pri nas, ko imamo tri doline, Mežiška, Mislinjska, Dravska, po dolini pobere ponudbe izvajalcev za javna dela, se pelje v Velenje, nekaj ur prej spi v vrsti, da se delovni dan prične, je prvi na vrsti in odda, recimo, 100, 150 ponudb, kar pomeni, da nihče v vrsti za njim ne more več pridobiti sredstev za izvajanje programa javnih del, ker je ta prvi ali prvih nekaj ponudnikov pokurilo vsa razpoložljiva finančna sredstva. Torej, to pravilo, da kdor prej pride, prvi melje, ne more biti kriterij za izbor ponudbe, še posebej ne, če se dovoljuje, da nekdo odda več ponudb hkrati zase in za druge. Hvala lepa za odgovor.
Odgovarja ministrica za delo, družino, socialne zadeve, enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje. To vprašanje je še toliko bolj aktualno, potem ko se je 10. januarja zapiral javni poziv za letošnje izvajalce javnih del. Kot veste, je bilo veliko diskusije o tem tudi na Vladi. V tem trenutku je bil potem javni poziv razširjen, tako da smo letos razdelili 33,6 milijonov. Če temu prištejemo še program, ki je v okviru socialnega podjetništva, in tudi tisto, kar se izvaja – žled –, bomo v letošnjem letu za javna dela namenili 35,4 milijonov evrov. Je pa, jasno, treba povedati, da ta vprašanja, ki jih vi naslavljate, so toliko bolj aktualna zaradi tega, ker smo v letu 2015 prejeli 3 tisoč 543 ponudb javnih del, torej 29 ponudnikov je od ponudbe odstopilo, izbranih je bilo na koncu 2 tisoč 578, 936 pa je bilo zavrnjenih. V vsa javna dela bomo vključili približno 6 tisoč 400 oseb na podlagi denarja, ki je na voljo. Ker ste izpostavili, na kakšen način se dodeljuje in da je samo pomemben čas – seveda ni tako. Izbor javnih del se izvaja na podlagi 47. člena Zakona o urejanju trga dela, ki pravi, da "se izvaja z javnim povabilom za zbiranje ponudb po predpisih, ki urejajo izvrševanje proračuna". Zakon o urejanju trga dela določa, da se javno povabilo objavi na spletni strani izvajalca ukrepov aktivne politike zaposlovanja, to je Zavod za zaposlovanje, in mora vsebovati vse tiste vsebine, ki so z zakonom izrecno navedene, predmet javnega povabila in druge stvari. Po določbi zakona strokovne komisije predložene ponudbe obravnavajo po vrstnem redu njihovega prispetja do porabe sredstev. Izvajalec ukrepov aktivne politike zaposlovanja, torej Zavod, sprejme ponudbo tistega ponudnika, ki izpolnjuje vse zahtevane pogoje in merila in katerega ponudba ustreza potrebam brezposelnih oseb na območju njihovega poslovanja. Natančneje so pravila določena s Pravilnikom o izvoru in sofinanciranju javnih del, ki je bil objavljen v Uradnem listu št. 96/2013. Ta pa nadalje določi, da so lahko samo tisti programi javnih del, ki so v skladu s katalogom o programih javnih del in so objavljeni na spletni strani, da se razpoložljiva sredstva iz javnih del razdelijo na kvote po območnih službah zavoda, ki se določajo na podlagi zadnjih uradnih podatkov Statističnega urada in glede na stanje dolgotrajne brezposelnosti. Toda zavod razdeli območnim službam glede na stanje brezposelnosti, glede na delež dolgotrajno brezposelnih kvoto denarja, ki jim je namenjena. Pomembno pa je – in to se morda premalokrat izpostavi –, da mora biti za vse programe javnih del izkazan javni interes. Kako se izvaja obstoj javnega interesa, ugotavlja [[…]]Ta interes mora zagotavljati naročnik. Večinoma so naročniki ali občine, ali na primer pristojna ministrstva, ali pa ustrezna strokovna organizacija, katere ustanoviteljica je Republika Slovenija. Javno povabilo je bilo tudi v letu 2015 v skladu z vsemi določbami zakona in pravilnika izvedeno in vse tiste ponudbe izvajalcev, ki izpolnjujejo pogoje in predložijo program javnega dela, ki po vsebini ustreza katalogu, se lahko določijo. In šele, če je takih več in hkrati, se potem merilo časa tudi šteje. Tu znotraj je bilo na javnem razpisu zelo jasno povedano, da se tiste ponudbe, ki se bodo oddale preko pošte, vse enako vzamejo, da se šteje, da so ob 8.00 prišle, prav zaradi tega, ker različne območne različno dvigajo pošto in bi s tega vidika lahko prišlo pa potem bolj do neenake obravnave, če bi bilo pomembno, kdaj kdo dvigne pošto, katera območna dvigne na njihovi pošti pač te prispele vloge. Zato je bilo zelo jasno tudi v samem pozivu to navedeno. To je vsako leto enako, seveda je pa letos, ker je bilo veliko večji interes od zagotovljenega denarja, ne glede na to, da smo ga povečali, je bilo tudi več slabe volje.
Torej, obstaja zahteva za dopolnitev odgovora s strani gospoda Ivana Škodnika.
Za odgovor bi se zahvalil, bi pa prosil, če mi lahko pisno to odgovorite. Hvala lepa.
Zdaj pa sprašuje gospa Nada Brinovšek, SDS, ministrico za zdravje gospo Marijo Milojko Kolar Celarc.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Lep pozdrav vsem tukaj zbranim v dvorani! Znano je, da gremo Slovenci v povprečju kar sedemkrat letno k zdravniku, v primerjavi z Nemci, ki grejo samo štirikrat. Imamo tudi 30 % manj zdravnikov na število prebivalcev, kot je to evropsko povprečje. Prepričana pa sem, da bi bilo teh obiskov pri zdravniku še več, če se ne bi naši državljani in mi vsi skupaj posluževali alternativnih metod zdravljenja, med katere spadata tudi na primer akupunktura in homeopatija. Po podatkih se čedalje več Slovencev zanima in zdravi z alternativnimi metodami. O tem je bilo v zadnjem času tudi precej govora, razprav in pa usklajevanj tako med strokovnimi krogi kot tudi med zdravniškimi zbornicami. V čem je problem? V vseh državah članicah EU, razen v Sloveniji, lahko zdravniki kot zdravstveni delavci v zdravstveni dejavnosti zdravijo s homeopatijo in predpisujejo homeopatska zdravila. Približno 40 % francoskih in skoraj 75 % nemških zdravnikov občasno predpiše svojim pacientom homeopatska zdravila. Prav tako tudi javne in zasebne zavarovalnice v nekaterih državah krijejo tudi stroške homeopatskih zdravil – na primer Belgija, Češka, Finska, Francija, Italija, Luksemburg, Nemčija in tako naprej. Na večini medicinskih fakultet pa je homeopatija tudi izbirni predmet – Avstrija, Bolgarija, Francija, Nizozemska, Španija, Velika Britanija. Torej so te metode zdravljenje v teh državah članicah EU del uradne medicine. Slovenija je pa edina izmed držav Evropske unije, kjer zdravnik z diplomo medicinske fakultete, se pravi doktor medicine, s pridobljenim znanjem iz homeopatije in licenco v skladu z Zakonom o zdravstveni dejavnosti, ne sme zdraviti in prepisovati homeopatskih zdravil. Le-ta ni del uradne medicine. Zaradi navedenega me, spoštovana ministrica, zanima: Kakšen je vaš pogled na to, da se Slovenija na področju homeopatije približa vsem ostalim evropskim državam? Ali boste širši javnosti omogočili, da o tem razpravlja? Tu imam v mislih odprt dialog med ministrstvom, zbornico, klasičnimi zdravniki, zdravilci in zainteresirano javnostjo. Mogoče že veste, kako na široko boste odprli vrata tej panogi? Ali načrtujete spremembo potrebne zakonodaje? Ali načrtujete spremembo v zdravstvenem zavarovanju v smislu, da bi tudi v Sloveniji vsaj del teh stroškov homeopatskega zdravljenja krila zdravstvena zavarovalnica?
Odgovarja ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Hvala za vprašanje, spoštovana poslanka. Pozdravljeni še enkrat vsi skupaj! Res je, lahko se strinjam s spoštovano poslanko, da je Slovenija ta trenutek edina država v Evropski uniji, kjer dejansko zdravnik, ki se ukvarja s homeopatijo, predpiše homeopatska zdravila, v skladu z zakonom izgubi licenco. Zaradi tega se na Ministrstvu za zdravje že dlje časa prizadevamo, da bi tudi zdravniki v Sloveniji opravljali zdravilsko dejavnost, vendar pa je ministrstvo pri dosedanjih aktivnostih na žalost vedno naletelo na odpor in neodobravanje stroke. Moram reči, da smo se ves ta čas trudili preko svojih predstavnikov tudi Zdravniško zbornico Slovenije nekako prepričati oziroma vzpostaviti dialog stroke, da se med sabo dogovorijo, in tako je dejansko konec lanskega leta v decembru bil po precej burni razpravi na skupščini Zdravniške zbornice Slovenije sprejet sklep, da bodo lahko tudi zdravniki v Sloveniji opravljali zdravniško službo kot tudi homeopatsko dejavnost in ne pri tem zgubili svoje licence. Na ministrstvu to odločitev stroke pozdravljamo in podpiramo, zaradi tega bomo temu sledili in spremenili tudi ustrezno zakonodajo, s katero pa bodo med drugim določeni tudi pogoji in način izvajanja homeopatske dejavnosti. Kajti moramo vedeti, da je homeopatija zdravilska dejavnost, ki jo bodo lahko po spremembi zakonodaje izvajali tudi zdravniki, ne da bi jim bila pri tem odvzeta licenca. Nadalje tudi poudarjamo, da ministrstvo, neodvisno od odločitve Zdravniške zbornice, pristopa tudi k pripravi sprememb na področju zdravilstva. Omenjeno področje bo uredilo na način, ki bo primerljiv s prakso in regulacijo po vsebinskih sklopih, tako kot je urejeno v drugih evropskih državah. Na koncu mi dovolite, da bi pojasnila še, da je zdravilstvo, kamor je uvrščena tudi homeopatija, glede na Zakon o zdravilstvu dejavnost, ki jo opravljajo zdravilci z namenom izboljšati zdravje uporabnika storitev. Homeopatija pa je definirana kot zdravilski sistem in ne kot zdravniška metoda zdravljenja. Hvala.
Zahteva za dopolnitev odgovora. Gospa Nada Brinovšek.
Hvala še enkrat. Prej nisem bila verjetno slišana. Postavila sem še dve vprašanji. Glede na to, da je praksa tudi v vseh ostalih evropskih državah, da zavarovalnice in razne agencije krijejo del stroškov tega zdravljena, me zanima še: Ali tudi o tem razmišljate? In: Ali tudi načrtujete oziroma če vam je kaj znano, kako bo s spremembo, če bo, v smislu, da bo homeopatija tudi del rednega študija, tako kot v nekaterih evropskih državah? Hvala.
Besedo ima ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Hvala za dopolnilno vprašanje. Kar se tiče študija, je to odločitev predvsem stroke, ali bo to vpeljan tudi v redni predmet na medicinski študij oziroma medicinsko fakulteto. V tem delu bomo prepustili stroki, da bo imela svoj dialog in da bo na osnovi tega dala ustrezne rešitve. Prav tako pa bodo tudi vse te spremembe v javni razpravi, kjer bo mogoče eni in drugi strani in stroki dati besedo in se potem odločiti, kaj bo za Slovenijo najprimernejša rešitev. Enako velja tudi za to, ali se bo v zakon dala možnost, da bodo te produkti oziroma da bo to zdravljene s homeopatijo tudi delno krito iz obveznega zdravstvenega zavarovanja. Vsekakor pa bo mogoče, in to bodo predlogi dani tudi zavarovalnicam, ki tržijo prostovoljno zdravstveno zavarovanje, da bodo lahko za ta zdravljena vzpostavljale tudi svoje produkte in se bo lahko vsak posameznik prostovoljno zavaroval, če se bo za to odločil. Hvala.
Zdaj bo pa vprašanje zastavil Miha Kordiš, Združena levica, in to ministru za finance dr. Dušanu Mramorju, ki je opravičeno odsoten, zato ga sprašujem, ali zahteva pisni odgovor ali pa vztraja pri ustnem.
Najlepša hvala za besedo. Predsednik Vlade gospod Miro Cerar je v intervjuju na RTV z dne 12. 1. 2015 izjavil, pa bom kar citiral: "Mi si bomo prizadevali, da bomo spodbujali maksimalno, dobro korporativno upravljanje. Torej, da bo etično, da bo nekoruptivno in tako dalje. To tudi pomeni, da želimo, da se s podjetji, ki bodo ostala v državni lasti, tako upravlja. ne pa, da bo tu neko leglo napajanja preko nekih lovk, nekih lobijev in tako naprej." Iz teh in podobnih izjav dr. Cerarja in izjav državnega sekretarja gospoda Dragonje je razbrati, da v državnih podjetjih še vedno prihaja do nepravilnosti oziroma mogoče celo do oškodovanja premoženja državljank in državljanov. Zato naslavljam na resornega ministra Dušana Mramorja vprašanje: V katerih podjetjih prihaja do nepravilnosti? Za kakšne nepravilnosti gre? Kakšne ukrepe za etično in nekoruptivno upravljanje ste oziroma boste sprejeli? Glede na to, da minister danes ni prisoten in da imam še malo časa na voljo, mi dovolite, da pokomentiram oziroma izpostavim kontekst tega vprašanja, v katerem se pojavlja. Mislim, da ta izražena skrb, na katero se naslavlja moje vprašanje, se pravi, o nekih lovkah, mističnih, skritih lovkah, ni iskrena. Ta skrb se rojeva iz strahu pred tem, da so se vsi do sedaj navedeni racionalni argumenti za privatizacijo sesuli v prah, zaradi tega ker kratko malo ne pijejo vode. Še naprej, ljudje so spregledali, nasprotovanje privatizaciji se krepi. Ljudje presneto dobro vedo, da privatizacija pomeni ukinjanje delovnih mest, da to pomeni ukinjanje razvojnih potencialov te države in Vlada se pred tem nahaja v paniki, še posebej predsednik Vlade, ki se ob taki priložnosti zateka v mistiko nekih lovk iz ozadja. Dodatno to potrjuje tudi današnja razprava; namreč, v enem izmed odgovorov na vprašanje na temo privatizacije je danes Miro Cerar ponovno dejal, da smo dali ne vem kakšne pravne zaveze za to, da bomo izpeljali privatizacijo. To ne drži. Večkrat smo ga že pozvali, naj predloži kakršnekoli dokumente, če jih ima na to temo, ampak ker tega ni storil, lahko precej upravičeno rečem, da se zaveda, da nismo dali nikakršnih pravnih zavez in da se je kratko malo zlagal. Ponavljam, predsednik Vlade se je kratko malo zlagal. Zlagal se je temu državnemu zboru, zlagal se je v obraz državljankam in državljanom, samo zato da podpre svojo politično agendo, ki je podpiranje privatizacije, porivanje privatizacije naprej za vsako ceno, na stroških, ramenih državljank in državljanov, zato da zadovolji apetite svojih šefov v Berlinu, Bruslju in Washingtonu. Najlepša hvala za besedo.
Odgovor bo dan pisno. Zdaj bo gospod Bojan Podkrajšek postavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu, ki je tudi odsoten, pa boste povedali, ali želite pisni ali ustni odgovor.
Pisnega. Spoštovana podpredsednica, kolegice in kolegi, ministrski zbor! Moje vprašanje se bo nanašalo na gospodarjenje z državnimi gozdovi. Kot vemo, imamo v Sloveniji 80 % gozdov, ki so v privatni lasti, 20% pa v državni lasti. Ne moremo biti najbolj ponosni na to, kako smo v preteklosti gospodarili s tem velikim bogastvom, ki ga premore Slovenija. S temi državnimi gozdovi so upravljali koncesionarji, ki zaposlujejo približno od tisoč 300 do tisoč 500 ljudi. Vsi vemo, da bo v naslednjem letu potekla koncesija vsem tem koncesionarjem. Moje vprašanje gospodu ministru se nanaša na naslednje: Kakšna bo usoda teh koncesionarjev v prihodnje? Predvsem pa: Kakšno bo gospodarjenje z državnimi gozdovi v prihodnje? Hvala.
Hvala. Odgovor bo posredovan pisno. Gospod Jernej Vrtovec bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi, spoštovana gospa podpredsednica! Moje poslansko vprašanje se nanaša na postavljanje baznih postaj ob železniških progah, kajti na poslanke in poslance Državnega zbora se skoraj tedensko obračajo civilne iniciative, občanke in občani velikega števila slovenskih občin in vse več je torej ogorčenih državljank in državljanov zaradi tako imenovanih baznih postaj. Za kaj torej gre? Osebno popolnoma razumem potrebo po postavljanju tako imenovanih baznih postaj; torej, da se obstoječi analogni komunikacijski sistem na železniškem omrežju nadomesti z globalnim mobilnim radijskim sistemom in tako imenovani GSM-R sistem naj bi med drugim tudi povečal varnost in infrastrukturo zmogljivosti, manj bi bilo tudi motenj in zamujanja vlakov. Ampak kljub celotnemu razumevanju celotne zgodbe se namreč postavlja vprašanje, zakaj se bazne postaje mnogokrat postavljajo v središču vasi pa tudi ob neposredni bližini vrtcev, osnovnih šol. Sam izhajam iz dveh primerov – od tam, kjer sem bil izvoljen, logično. To je primer vasi Cesta v Vipavski dolini, kjer je načrtovano, da bi bazna postaja bila postavljena v središču vasi, in drugi primer je vas Štanjel, ki ga vsi zelo dobro poznate, gre namreč za našo kulturno dediščino. Domačini iz obeh teh vasi mi pravijo, da se je začelo postavljanje baznih postaj praktično brez soglasij. Gre za stolpe, visoke 30 metrov in vsekakor domačini pravijo – in tudi sam predvidevam –, da ima ta bazna postaja škodljive posledice za okolje, tudi ne nazadnje za osnovnošolce ter tudi tiste naše najmlajše, ki obiskujejo vrtec. Torej moje vprašanje, gospod minister, se glasi najprej glede vasi Cesta. Zanima me: Kaj ministrstvo načrtuje v naslednjih mesecih? Kajti sedaj se tega objekta, tega stolpa ne gradi, stvar stoji pri miru, neke dokončne rešitve pa še ni. Ter tudi, kakšni so nadaljnji postopki v zvezi s tem pogovorom, dejansko z domačini, s civilnimi iniciativami, kajti verjamem, da bazne postaje potrebujemo, ampak ne nazadnje morajo pa tudi domačini dati soglasje, kajti dvomim, da bi se tudi vi strinjali, da bi bazno postajo postavili 50 metrov stran od osnovne šole, ki jo obiskuje vaš otrok ali pa naši otroci. Zanima me: Kako boste vzpostavili ta dialog med ministrstvom in občankami ter občani? Najlepša hvala.
Hvala. Odgovor bo podal minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič. Izvolite.
Hvala, predsedujoča. Spoštovani poslanec, hvala za to vprašanje. Sistem GSM-R je komunikacijski sistem za vodenje, upravljanje signalizacije železniškega prometa. Ta sistem se gradi v skladu z zakonodajo, ki ureja izvajanje vzdrževalnih del v javno korist, in v skladu z občinskimi prostorskimi akti v delih, ki se nanašajo na vzdrževanje železniške infrastrukture. Pri vzdrževalnih delih v javno korist vključevanje javnosti sicer ni predvideno, vendar pa se je pri pripravi in izvedbi tega projekta izvajala komunikacija z vsemi občinami, kjer so bila predvidena dela. Lahko pa se na tem mestu strinjam z vami in verjetno z večino javnosti, da je ta komunikacija bila preskromna oziroma da je bil njen pomen verjetno podcenjen, zlasti glede na dejstva, da je do večjega odziva tako s strani samih občin kot zainteresirane javnosti prišlo v bistvu šele v fazi izvajanja del. Odtlej naprej pa smo predhodne informacije dopolnili s številnimi predstavitvami, sestanki, pisnimi pojasnili in dokumentacijo, objavljeno na spletni strani Ministrstva za infrastrukturo. Poleg tega strokovno preverjamo vse pobude in predloge v zvezi z lokacijami baznih postaj in jih skušamo v največji mogoči meri uskladiti, če to dopuščajo tehnične možnosti. Tudi v zvezi z alternativnimi lokacijami teče aktivno usklajevanje z občinami in civilnimi iniciativami, ki so se vzpostavile na lokacijah, ki so izrazito problematične. Glede te lokacije, ki jo omenjate, se pravi, v krajevni skupnosti Cesta v Ajdovščini, pa lahko povem, da trenutno poteka iskanje alternativne lokacije ob izpolnjevanju zgoraj navedenih pogojev in pogoja ustrezne radijske pokritosti s signalom na sami železniški progi. Trenutno so nekatere prioritetne lokacije v preverjanju pri radijskem planerju in takoj po obdelavi teh bodo v obdelavo poslane tudi alternativne lokacije Cesta, in sicer predlogi, ki bodo izven naselja. Skratka, iščejo se torej možne lokacije izven samega območja naselja. Ko bodo pridobljeni rezultati teh preverjanj, bo investitor seznanil o tem Krajevno skupnost Cesta z možnimi alternativnimi lokacijami, kot smo to storili že tudi v preteklih podobnih primerih. Tako bo informacija torej še sledila, ko bo ugotovljeno, kje so mogoče te alternativne lokacije. Hvala.
Hvala. Gospod Vrtovec zahteva dopolnitev odgovora. Izvolite.
Že pred nekaj meseci, če se ne motim, sem vam pisal v zvezi s problematiko. Vse te bazne postaje v vasi Štanjel, pa ne zaradi tega, ker jaz bivam poleg te vasi, ampak predvsem iz dveh razlogov; zaradi tega, ker je ta bazna postaja res v neposredni bližini osnovne šole. Zdaj sta dve alternativi, in sicer da bi bila bazna postaja postavljena 100 metrov stran od osnovne šole, po zdajšnjem predlogu je samo 30 metrov stran. Jaz ne bom ocenjeval, ali bazna postaja škoduje ali ne, ker se na to ne spoznam, ampak ne bi bil pa zadovoljen, da bi moj otrok obiskoval osnovno šolo 30 metrov stran od nekega 30-metrskega stolpa. In drugič, Štanjel je kulturnozgodovinska vas, ki ima neverjetno lepo obzidje in ta stolp bi bil postavljen direktno, tudi po novem predlogu, direktno pod to vas, ki je pod Unescovo zaščito. Zdaj si pa vi predstavljajte enega turista iz Italije ali kjerkoli, ki pride, da bi si pogledal to kulturno znamenitost, pa vidi najprej pred vasjo ta velik stolp – ne gradu, stolp! Se pravi, hočem povedati to, da domačini v tem primeru, ko nasprotujejo postavitvi bazne postaje, imajo popolnoma prav, kajti odgovorni so do svojih prednikov in do svoje kulturne dediščine. V tem primeru vas tudi iz razloga ohranjanja slovenske kulture in identitete prosim, da poiščete najboljšo mogočo rešitev. Verjamem, da rabimo bazno postajo tudi v Štanjelu in da infrastruktura mora napredovati, ampak naj bo v sozvočju z našo okolico. Zaradi tega postavljam konkretno vprašanje: Kako stojijo tudi postopki v primeru te bazne postaje in ali je konec koncev mogoča rešitev? Hvala.
Hvala. Minister za infrastrukturo bo dopolnil odgovor. Izvolite.
Hvala. V zvezi s temi baznimi postajami bi želel pojasniti sledeče. Glede same bojazni glede sevanja je tako, da so te antene zelo usmerjene v snop, skratka zlo ozko sevajo v sami smeri železniške infrastrukture, medtem ko bočno sevanje je zelo omejeno in bom rekel teh škodljivih vplivov v smeri izven same železniške infrastrukture praktično ni. Razumem pa, in to smo tudi pripoznali, prav ta učinek in ta efekt teh baznih postaj je bil pri proučevanju teh lokacij izrazito podcenjen – da imajo zelo moteč vpliv na samo svojo pojavnostjo v prostoru. Skratka, ne ustrezajo v neka vaška jedra. Videl sem tudi tisto fotomontažo postavitve pri vasi Štanjel, kjer bi, bom rekel, ravno pogled, ko se odpre na vas, zakrival tisti stolp. Mi smo pripoznali ta problem in iščemo lokacije ne samo upoštevajoč neškodljivost sevanja, ampak tudi ta čim manj moteč vpliv na postavitev v okolje, kjer se te bazne postaje potrebujejo. Skratka, želimo doseči tudi ta kompromis. Kot vem, se v vasi Štanjel ta alternativna lokacija išče, ne vem vam pa zdaj povedati, kako konkretno; ali so že prišli do nekega dogovora ali ne, ampak kot imamo zagotovilo s strani projektantov, načrtovalcev in izvajalcev, da se v vseh teh primerih, kjer je bil ta vizualni vidik podcenjen, se zdaj te stvari urejajo v iskanju teh kompromisnih rešitev. Hvala.
Hvala. Gospa Anja Bah Žibert bo postavila vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar ter ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču. Izvolite.
Ministra! Pred dnevni je bila javnost seznanjena o grožnjah novinarjem Demokracije in Reporterja, ki so se pojavile na družabnem omrežju Facebook. Neznanec s profilom Zakladnik Matija oziroma s sliko Matija Mačka, ki ga lahko postavljamo ob bok velikemu Stalinovemu eksekutorju Beriji, je novinarjem javno grozil s ponovitvijo pariškega pokola; novinarju Blažiču pa grozil, da ga bo nataknil na kol. Poziv je dodala še oseba pod profilom Janja Burger. Nekaj dni kasneje so razbili avto novinarju Financ Lipniku. Stanovski združenji sta grožnji ostro obsodili in pozvali, da se sprožijo ustrezni postopki. Tovrstnih groženj in napadov, ki jih je v Sloveniji vse več, pravosodni sistem nikoli ne odkrije, zato je skrb še toliko večja. Naj ob tem spomnim samo na poskus umora novinarja Mira Petka, ki še danes ostaja nepojasnjen. Ob teh dogodkih je zaskrbljujoč odziv Nedeljskega dnevnika, češ da se po dogodkih v Parizu tudi pri nas pojavljajo razni medijski navihančki, ki so menda takisto ogroženi. Odziv, ki dobesedno kliče k stopnjevanju groženj, ki pa lahko prerastejo v mnogo več. V skladu s Kazenskim zakonikom, se pravi 297. členom, se javno spodbujanje ali razpihovanje sovraštva, nasilja ali nestrpnosti z uporabo grožnje, zmerjanja ali žalitev kaznuje z zaporno kaznijo do dveh let. Če je dejanje storjeno z grožnjam varnosti, poškodovanjem tujih stvari, se storilec kaznuje do treh let. Zato vaju, kot pristojna in odgovorna ministra sprašujem: Kakšne ukrepe sta sprejela, da bo zaščitena v ustavi zagotovljena svoboda medijev? Zastavljeno vprašanje je še toliko bolj aktualno, saj se po nekaterih javno dostopnih podatkih zdi, da organi pregona v konkretnih primerih iščejo predvsem izgovore, da do pregona in odkritja kaznivega dejanja ne bi prišlo. Hvala za vajin odgovor.
Hvala. Odgovor bo najprej podala ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana poslanka, vaše vprašanje se nanaša na konkreten primer grožnje novinarjema časnika Reporter in Demokracija. Policija je takoj po zaznavi izvedla številne ukrepe, najprej je poskušala zavarovati sporne vsebine na profilu Facebook, vendar, kot vemo, je uporabnik ta svoj profil umaknil že približno pol ure po objavi in ga ni bilo moč zavarovati. O vsebini objave je zaradi suma storitve kaznivega dejanja dne 9. 1. 2015 bila obveščena dežurna okrožna državna tožilka Okrožnega državnega tožilstva v Ljubljani. Tožilka je policiji po predstavitvi pojasnila, da v konkretnemu primeru glede na vsa že izdelana pravna mnenja in stališča Specializiranega državnega tožilstva in Okrožnega državnega tožilstva v Ljubljani niso podani elementi kaznivega dejanja po 297. členu, ki ga omenjate, torej javno spodbujanje sovraštva, nasilja ali nestrpnosti. Je pa tožilka v nadaljevanju tudi povedala, da bi pa lahko bili podani zakonski znaki kaznivega dejanja grožnje po prvem odstavku 135. člena Kazenskega zakonika, kjer pa se pregon storilca začne na zasebno tožbo, in sicer na škodo enega izmed novinarjev, ki je bil omenjen v predmetnem zapisu – seveda ob predpostavki, da so izpolnjeni vsi zakonski pogoji. Z ugotovitvami oziroma z možnostjo pregona glede tega kaznivega dejanja je dne 9. 1. 2015 ob 15.30 uri bil seznanjen tudi novinar. Ob seznanitvi je tudi bil opozorjen na samozaščitno ravnanje in na takojšnje obveščanje policije v primeru izkazane njegove ogroženosti ali koga drugega. Omenjali ste tudi dogodek, povezan z novinarjem časnika Finance, ki ga je policija obravnavala kot kaznivo dejanje poškodovanja tuje stvari po 220. členu Kazenskega zakonika. Do zdaj zbrani podatki ne kažejo na to, da bi dogodek bil storjen zaradi novinarjevega dela, vendar policija v tej smeri nadaljuje z zbiranjem obvestil kot tudi s ciljem izsleditve storilca. V ostalem pa verjamem, da me bo dopolnil kolega minister Klemenčič. Hvala.
Hvala. Besedo ima še minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Spoštovana poslanka, moja dopolnitev je relativno kratka. Zaprosili smo za pojasnilo Okrožno državno tožilstvo v Ljubljani, ki nam je sporočilo, da imajo trenutno iz prejšnjega tedna dve zadevi v preučevanju; in sicer poročilo policije v konkretni zadevi in predlog za pregon. O tem bodo odločili, predpostavljam da, v razumnem roku. Najprej bi se iskreno pridružil obsodbi kakršnimkoli grožnjam sploh, ko gre za grožnje zoper medije in tukaj moramo imeti resnično enako palico, ne glede na to, ali nam je kakšen medij všeč ali ne. Tukaj je treba imeti res ničelno toleranco. Lahko dodam tudi to, da boste predvidoma poslanke in poslanci prejeli v roku 2 mesecev po opravljenih medresorskih usklajevanjih na mizo tudi novelo Kazenskega zakonika, ki bo med drugim tudi drugače urejal kaznivo dejanje grožnje, ki se sedaj primarno preganja na zasebno tožbo, kar je v takih primerih problematično, tako kot je tudi – mimogrede – problematično v primerih družinskega nasilja. To nameravamo sedaj tudi spremeniti. Dodal bi še na koncu, da po tem, kolikor sem se jaz uspel seznaniti s primerom, ni mogoče v tem trenutku reči, da se sistem ni odzval, da se ni odzvala policija ali tožilstvo. Nikakor ni bilo nobenih ovadb zavrženih, ampak so se pač odločili za drugačno kvalifikacijo dejanja, ki pa ni dokončna. Ampak to je stvar presoje tožilstva. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Anja Bah Žibert zahteva dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Najprej obema hvala za odgovor; za drugi veliko bolj izčrpen kot prvi, predvsem zato, ker govorimo o dveh profilih, kot sem prej povedala, o enem tako imenovanem Matiji Mačku in o drugem – Burger. Odgovorili ste mi zgolj, da je bil umaknjen eden od profilov. Naj ob tem poudarim, da bi bilo od vseh nas zelo neodgovorno, da bi nas omenjene grožnje skrbele zgolj zato, ker se je zgodil pokol v Parizu. To je lahko le dodatni, nikakor pa ne edini razlog. Odnos do tovrstnih groženj, da smo do teh problemov prevečkrat indiferentni, je tudi na nek način ne samo indiferenten, lahko rečem tudi pristranski. Bom povedala. Spomnimo se groženj takratnemu predsedniku Vlade Janezu Janši, ki mu je grozil policist na funkciji pomočnika komandirja policijske postaje, torej oborožena oseba, a je sodišče odločilo, da kaznivega dejanja ni bilo. Ob grožnjah nekemu drugemu predsedniku Vlade pa je bila odločitev povsem drugačna. Se pravi, da gre na nek način za jasno sporočilo, da se nekaterim v tej državi pač lahko grozi brez posledic, drugim ne. Zato vaju še enkrat sprašujem: Kaj bomo naredili konkretno v državi, da bo nekako veljalo za vse, da so grožnje nesprejemljive in da lahko vodijo samo v korake dlje? To pa bi nas moralo več kot skrbeti.
Hvala. Dopolnilni odgovor bo podala ministrica za notranje zadeve, izvolite.
Tukaj bi se samo navezala in dodala, da se nikakor ne more strinjati, da ni bilo pravega odziva, glede na to, da so se v konkretnem primeru – tako kot je že kolega Klemenčič poudaril – organi ustrezno odzvali in – tako kot je dejal – zadeva še ni dokončna. Hvala.
Hvala. Gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa. Ker se očitno zopet ne razumemo, predlagam, da opravimo o tem javno razpravo, vsaj kar se tiče odgovorov ministrice za notranje zadeve. Govorim o tem, da ste omenjali samo enega od profilov, ki je problematičen, in da jaz nikjer nisem uporabljala besed, da ni bilo odziva v javnosti, pa so znani podatki, da je prihajalo do nekaterih premikov, se pravi odgovornosti z enega na drugega. To lahko preberete in vašega odziva, demantija glede tega nisem zaznala. Tako menim, da bila takšna razprava nujna tudi zato, da povsem izkoreninimo tovrstne grožnje in tovrstna obnašanja v naši družbi.
Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 27. januarja 2015 v okviru glasovanj. Sedaj pa bo gospod Tomaž Gantar zastavil vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju, ki je odsoten, ter ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala, spoštovana podpredsednica. Ministri, ministrice, kolegice in kolegi! Moje vprašanje je tudi povezano s privatizacijo, na sicer malček drugačen način. Dejstvo je, da se prodaja Telekom, o katerem je veliko govora v zadnjem času. Ob Telekomu pa je v istem paketu predvidena tudi prodaja podjetja Soline d. o. o. To je podjetje, ki ima veljavno koncesijo do leta 2023 za upravljanje s Krajinskim parkom Sečoveljske soline in za pridelavo soli. To je podjetje, preko katerega se je v zadnjih letih obnavljalo ta krajinski park, delno z milijoni iz proračunskih sredstev, še bolj pa z evropskimi sredstvi preko projekta LIFE. Mislim, da tukaj obstaja neka utemeljena skrb, kakšna bo prihodnost Krajinskega parka Sečoveljske soline, glede na to, da bo to podjetje očitno tudi prodano, če bo Telekom prodan. Vprašanja se seveda nanašajo na to usodo krajinskega parka. Vedeti moramo tudi, da potekajo prizadevanja, da bi bil ta krajinski park pod zaščito Unesca. Pred nekaj dnevi se je zgodilo še, da je gradbena inšpekcija zaprla dostope do krajinskega parka; kjer so včeraj lahko vozili kamioni, danes ne sme več pešec čez. Težko bi me kdorkoli prepričal, da je naključje na eni strani prodaja Telekoma s tem podjetjem, na drugi strani pa nenadno nek nesorazmeren ukrep zapore dostopa do tega krajinskega parka in povzročanje neposredne škode podjetju, ki se tudi prodaja. Moje vprašanje ministru za finance je: Kje so razlogi, glede na to, da se je opozarjalo, da se Soline d. o. o. prodajajo skupaj s Telekomom? Ali je mogoče tukaj še narediti kakšen korak nazaj, da bi se to podjetje iz prodaje Telekoma izvzelo – glede na to, da nima prav nobene direktne povezave z dejavnostjo, ki se jo daje v druge roke? Kje vidi Ministrstvo za okolje možnosti zaščite, da ne bo prišlo do propadanja tega naravnega parka? Vemo, da je že sama sprememba koncesijske pogodbe izredno zapleten postopek, kaj šele za odvzem koncesije, če bi ta novi lastnik ravnal v nasprotju z interesi oziroma zaščito tega krajinskega parka. Prosim za pisni odgovor. Hvala.
Hvala. Odgovor bo podala ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen. Izvolite.
Hvala. Hvala za besedo. Spoštovani poslanec Tomaž Gantar, kot je bilo že v samem vprašanju navedeno, je za območje Krajinskega parka Sečoveljske soline uvedena Uredba o Krajinskem parku Sečoveljske soline, Odlok o razglasitvi muzeja solinarstva za kulturni spomenik državnega pomena ter v delu, ki se nanaša na kulturno dediščino, tudi občinski Odlok o razglasitvi Krajinskega parka Sečoveljske soline. Vsi ti trije predpisi določajo obvezujoče varstvene režime in pravila ravnanja za varstvo naravne in kulturne dediščine. Za upravljanje krajinskega parka pa velja Uredba o koncesiji za rabo naravne vrednote Sečoveljskih solin in o koncesiji za upravljanje Krajinskega parka Sečoveljske soline. Na podlagi teh predpisov je bil izbran koncesionar, to pomeni Soline d. o. o., s katerimi je Vlada sklenila koncesijsko pogodbo, s tem da je ta koncesijska pogodba pravzaprav v treh delih. Gre za upravljanje s krajinskim parkom, potem je koncesija za pridobivanje, za izkoriščanje soli in tretja koncesija, ki govori o tem, da je javna služba organizirana v okviru tega podjetja, pristojna tudi za vzdrževanje in obnovo vodotokov v tem delu Slovenije. Tako je načelno, načelno seveda ne glede na morebitno spremembo lastništva, koncesionar zavezan spoštovati vse določbe navedenih predpisov ter nadaljevati izvajanje načrtov upravljanja krajinskega parka. Je pa res, da se je od takrat, ko so bile sklenjene te koncesijske pogodbe, pa do danes mnogo tega spremenilo in na Ministrstvo za okolje in prostor že kar nekaj časa poteka postopek, s katerimi bi te koncesijske pogodbe posodobili, jih osvežili in jih tudi zapisali v smislu predpisov. Je pa res, da ta postopek nadaljujemo tudi v prihodnje. Najnovejše dejstvo pa je, da se sedaj podjetje na nek način obrača do države tudi s tožbo, tako da je zapletenost seveda še toliko večja. Ministrstvo se je že lani v avgustu obrnilo z dopisi na MF in MGRT, 10. meseca pa tudi na SDH, in sicer s predlogom, da se družba Soline izloči iz prodajne družbe Telekom, ker menimo, da je treba odprto vprašanje iz koncesijskega razmerja med družbo Soline in državo rešiti, dokler je družba v lasti države. Predhodno je nujno posodobiti koncesijsko pogodbo, bolj jasno opredeliti pogoje poslovanja družbe Soline kot koncesionarja v prihodnje ter s tem v zvezi opredeliti pogoje, ki bodo tudi v prihodnje omogočali zagotavljanje javnega interesa varstva naravnih vrednot in kulturne dediščine na Sečoveljskih solinah, kar je ustavna obveznost. Obveznost varstva in ohranjanja izhaja tudi iz ratificirane mednarodne konvencije, ki Sečoveljske soline uvršča med mokrišča mednarodnega pomena, strinjam pa se z vami, da bo verjetno treba poseči ne samo zaradi tega primera, ampak številnih drugih tudi v zakonodajo na način, da se koncesija odvzame, kajti prav ti parki, te naravne vrednote so izredno ranljivi v primeru, da se z njimi ne upravlja, kot je predpisano. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Zvonko Lah bo zastavil vprašanje ministrici brez resorja, pristojni za razvoj, strateške projekte in kohezijo gospe Alenki Smerkolj. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane ministrice, minister, kolegice in kolegi! Upam, da bo moje današnje vprašanje tudi na vaše veselje, da boste lahko postregli s kakšnimi dobrimi novicami, gospa ministrica, kot je bilo to prejšnjič. Namreč, v Sloveniji bi lahko vsako gospodinjstvo že imelo, čas bi bil, da bi imelo zdravo pitno vodo. Ravno tako je država obljubila Evropski uniji, da bo do konca leta 2017 vsa odpadna voda prečiščena, spuščena v podtalnico. Bojim se, da če tega ne bo, pa sigurno ne bo, bomo dobili kazen, tako kot sosednja država, in bo ta kazen seveda preložena na uporabnike, to se pravi na položnice, ker bodo potem ljudje plačevali to kazen. V ta namen je 11 kohezijskih projektov v vrednosti preko 200 milijonov. Projekti so na območju 34 občin, ki obsegajo približno tretjino vsega prebivalstva v Sloveniji. Občine so porabile preko 7 milijonov evrov za pripravo teh projektov, imajo izbrane izvajalce, ki že eno leto plačujejo bančno garancijo, podaljšujejo bančno garancijo in čakajo, da se bodo ti projekti začeli izvajati. V primeru, da iz tega ne bo nič, bodo morale občine plačevati še kazni tem izvajalcem, ker bodo prekinili pogodbe. Operativni program je sprejet na področju kohezije, zdaj je na vrsti država Slovenija oziroma ministrstvo, da sprejme strategijo oziroma uredbo in pravila. Moje vprašanje je, gospa ministrica: Kako daleč ste? V prejšnjem poslanskem vprašanju sem tudi na to apeliral, da se vključijo investitorji v pripravo projektov, v spremembe, karkoli, glede na cilje nove finančne perspektive, da bi čim prej prišli do odločb, ko bodo uredba in pravila sprejeta na nivoju države. Zato je moje vprašanje: Kdaj lahko pričakujejo te odločbe in kakšen bo odstotek sofinanciranja? Ali bo tak, kot je bil obljubljen takrat, ko so se projekti pripravljali, to je 85 % upravičenih stroškov?
Hvala. Odgovor bo podala ministrica brez resorja, pristojna za razvoj, strateške projekte in kohezijo, gospa Alenka Smerkolj.
Spoštovana podpredsednica, poslanke in poslanci! Spoštovani gospod poslanec Lah! Vlada je za 11 kohezijskih projektov, o katerih govorimo, 34 občin 6. 11. 2014 sprejela sklep, s katerim pravi dve stvari. Prva je, da bodo ti projekti prednostno obravnavani, in drugi del, da morajo izpolnjevati pogoje nove finančne perspektive. Kaj se je do zdaj v resnici zgodilo? Res, 16. 12. 2014 nam je Evropska komisija dokončno potrdila operativni program, ki je osnova za črpanje. V okviru treh mesecev morajo države članice vzpostaviti sistem izvajanja kohezijske politike in postaviti tudi izvedbeno strukturo. V SVRK intenzivno delamo na uredbi, uredba gre naslednji teden v medresorsko usklajevanje. Tu smo res naredili velike korake, tako predvidevamo, da bo uredba na seji Vlade sprejeta v začetku marca. Sredi marca pa nameravamo vzpostaviti tudi zahtevani odbor za spremljanje. Odbor za spremljanje je telo, ki ga predvideva Partnerski sporazum, ki mora biti postavljen zato, da določi merila in da se dejansko lahko potem izvedba vseh projektov tudi začne. S temi projekti moramo počakati do takrat. Ne samo, da moramo zdaj čakati, ker se z nekaterimi že kar precej pogovarjamo, ampak merila morajo biti potrjena, preden lahko uradno kakršenkoli postopek začneš. Tako v tem trenutku intenzivno lahko spremljamo. Na Ministrstvu za okolje in prostor se tudi pogovarjajo, tudi mi smo imeli kar nekaj sestankov z njimi. Cilj vseh nas je, da vsem tem občinam čim bolj približamo in omogočimo čimprejšnjo izdajo odločb. Moramo pa absolutno počakati do tega datuma. Rada bi samo še opozorila, da bodo občine morale poleg nove vloge in navodil, ki bodo sprejeta najkasneje v začetku marca – lahko rečem, da bodo te nove vloge relativno zelo zelo podobne obstoječim, tako da verjamemo, da bodo občine lahko to storile relativno hitro. Tisto, kar pa bodo morale vse vsekakor še storiti, je pa, da bodo morali izpolniti obvezni pogoj, ki pa je v novi perspektivi, to je pa izpeljati postopek predhodne presoje vplivov na okolje. Ta postopek je zahteven in ta postopek v skladu z uredbo izvede Arso, se pravi Agencija Republike Slovenije za okolje. Takoj ko bodo občine imele te pogoje izpolnjene, bomo lahko začeli potem tudi izdajati odločbe. Verjamem, da vse to, kar smo do sedaj govorili tukaj, pred vami v Državnem zboru ali na vseh odborih, da bodo dejansko odločbe lahko izdane pred poletjem. Pa še nekaj mi je ostalo. Sofinanciranje pa kasneje.
Poslanec Zvonko Lah želi dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa za ta del odgovora. Upam, da bom dobil še drugi del. Med tem časom od prejšnjega poslanskega vprašanja pa do zdaj, pred dnevi smo imeli priložnost tudi poslušati evropsko komisarko s tega področja, ki je pohvalila sodelovanje in vaše delo. Upam, da bo res. Tudi sam sem mnenja, da ste storili dosti velik korak naprej, seveda tudi zelo pomemben za državo, da se ta sredstva počrpajo do konca letošnjega leta. Vendar, ko sem govoril z nekimi investitorji, s katerimi naj bi bili na zvezi, da pravočasno te spremembe postorijo, ni bilo čutiti nekega pospešenega sodelovanja v tem času. Zato me skrbi. Skrbi me pa še tole, ker ste povedali, da je treba izvesti PVO. To pa, kolikor vem, je včasih trajalo tudi dve leti. Upam, da zdaj ne bo, da bo zelo hitro. Me pa zanima: Ali bi občine že lahko zdaj pričele s tem postopkom ali morajo počakati tako uredbo kot pravila? S tem bi pridobili čas, ker kakršne pač roke imajo tam, pri sosednji ministrici, upam, da bo šlo hitro, kakršna je praksa bila do sedaj, je to trajalo lahko tudi leta. Zato me zanima: Ali je mogoče res ta postopek hitro izpeljati? Zato pričakujte, gospa ministrica, moje naslednje poslansko vprašanje je naslovljeno [[znak za konec razprave]] [[…]]na okolje in prostor, ker bo verjetno to zelo aktualno. Mene je strah, da bo to predolgo trajalo.
Hvala. Odgovor bo dopolnila ministrica brez resorja, pristojna za razvoj, strateške projekte in kohezijo, gospa Alenka Smerkolj. Izvolite.
Prej mi je zmanjkalo časa za drugi del odgovora, kar se tiče sofinanciranja projektov. V bistvu lahko povem, da je bila že sprejeta odločitev, da se bo za te projekte v operativnem programu, se pravi za prednostno os šest ,v katero spadajo ti projekti, ohranil način izračuna stopnje sofinanciranja preko izračuna finančne vrzeli. To pa pomeni, da bodo praktično tretirani enako, kot bi bili, če bi bili izvršeni v okviru te finančne perspektive. Tako smo ta del dogovorili in sprejeli. Vse ostalo – presoja na okolju [[…]]Moram reči, da bi verjetno, če bi bila na enem od teh projektov, počakala najprej na merila, na to, da izpolnjujemo vse, naredila vlogo, ugotovila na posredniškem telesu organov, ki bi bil tam že pripravljen, da je to dejansko odkljukano, in verjetno bi šla kasneje na presojo, zato da se ne bi delalo dodatnih stroškov, če bi na kakršenkoli način šlo karkoli narobe. Ampak to je verjetno res bolj vprašanje za ministrico za okolje in prostor. Jaz vem samo, da če bi bila jaz investitor, bi verjetno hotela najprej imeti 100 %, da imam vse v rokah, preden grem v kakršenkoli dodatni strošek. Verjamem pa, mi smo skupaj s kolegi iz Ministrstva za okolje in prostor sedeli že dvakrat v mesecu januarju ravno na to temo. Interes tako v naši službi kot na tem pristojnem ministrstvu je, da tem projektom res pomagamo in da jih čim prej spravimo v izvajanje. To je želja od vseh. Tukaj imamo skupni interes. Ko je interes skupni, verjamem, da bo tudi potem potiskanje na ARSO šlo v enaki luči. Toliko zaenkrat.
Hvala. Gospod Zvonko Lah, izvolite.
Jaz se vseeno bojim. Ta vaš predlog, da investitor počaka tudi še na pravila, da ugotovi vlogo. Mislim, če so investitorji že toliko zapravili, da je šlo 7 milijonov za pripravo projektov in da izvajalci plačujejo bančno garancijo in podaljšujejo, kar je velik strošek, si investitorji že ne morejo privoščiti, da bi te pogodbe prekinili, ker potem je še treba plačati, tudi povrniti škodo izvajalcem, če prekineš pogodbo. Po mojem mnenju bi vsi investitorji takoj šli v ta postopek poročila vpliva na okolje, če imajo vsa izhodišča, za kar mislim, da imajo; saj je že minister Židan v prejšnjem mandatu, ker je bilo pod njegovim resorjem, rekel, da je ministrstvo opravilo vse, kar se tiče potrditev teh projektov s tehničnega vidika, da je sedaj vse v rokah tistega dela oziroma organa upravljanja, ne več posredniškega telesa. Po mojem so pogoji za izdelavo poročila vplivov na okolje dani in da bi bilo treba investitorje takoj spodbuditi, da gredo v to poročilo, da čim prej pridobijo odločbo. Po vašem mnenju pa se lahko zavleče to poročilo tudi do konca tega leta ali pa še več, če se res ne bo bistveno pospešilo s temi postopki. To pomeni, da bo šel še kakšen milijon stroškov na račun bančnih garancij. Vprašanje, če bodo izvajalci vzdržali toliko časa. Občine imajo vse v proračunih, tudi rezervirana finančna sredstva za te projekte, tako da bi bilo po mojem treba čim bolj poenostaviti ta poročila in pospešiti, da so odločbe čim prej. Najbolje bi bilo takrat, ko so vsa merila in vloge notri dane k vam, da je v roku nekaj tednov odločba in vsi pogoji izpolnjeni. Ker v nasprotnem primeru se lahko zgodi, da bomo še eno gradbeno sezono zapravili, ker v jeseni pričeti z gradnjo, izgubimo skoraj celo leto, ker priprava projektov oziroma pričetek gradbenih del, prevzem gradbišča in vse, tudi nekaj časa traja, ker so to veliki projekti. Bilo bi škoda, da ne počrpamo čim več teh kohezijskih sredstev [[znak za konec razprave]] v letu 2015 iz nove finančne perspektive, ker mislim, da bo prav prišlo za proračun vsaki vladi, pa tudi tej. Hvala.
Hvala. To ni bila zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru. Sedaj bo dr. Franc Trček postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Kolegice in kolegi, gospa ministrica! Slovenija spada med evropske države z najvišjim deležem zasebnega lastništva stanovanj. Mogoče bi nekdo celo pomislil, kako ta kazalec kaže na visoko stanovanjsko in bivanjsko kvaliteto v naši družbi, a temu žal ni tako. Narašča število starostnikov pod ali na robu praga revščine, ki ne zmorejo plačevati osnovnih komunalnih stroškov, kaj šele vzdrževati ali celo prenavljati stanovanja. Na nasprotni strani starostne kohorte so mladi, za katere je reševanje stanovanjskega vprašanja za večino od njih znanstvena fantastika. Vmes je srednja generacija, prezadolžena s stanovanjskimi krediti, pogosto tudi v obliki toksičnega bančnega produkta, ki sliši na ime posojilo v švicarskih frankih. Stanovanja republiškega sklada so bila slabo grajena in so še po nekaj letih pogosto skorajda neprimerna za bivanje. Sočasno imamo v Sloveniji okoli 120 tisoč praznih stanovanj in slabo urejeno, zelo slabo urejeno področje najemanja le-teh. Ob tem klavrnem stanju na področju stanovanjske politike še vedno čakamo Nacionalni stanovanjski program, čeprav bi ga morali sprejeti že pred šestimi leti. Sočasno v novem stanovanjskem svetu – posvetovalnemu organu, ki naj bi se ukvarjal s temi perečimi problematikami – ni vodilnih strokovnjakinj in strokovnjakov s področja stanovanjskih politik in tudi predstavnikov ljudstva z eno častno izjemno ne. Glede na vse navedeno gre za problematiko, ki jo ta država dobesedno nikoli ni ustrezno premislila, kaj šele razvijala, kaj šele udejanila. Zato vas, gospa ministrica, sprašujem: Kako se boste v letu 2015 ukvarjali z očitno prioritetnim področjem stanovanjske politike Republike Slovenije? Hvala.
Hvala. Odgovor bo podala ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani poslanec dr. Franc Trček! Za stanovanjsko problematiko je bilo na Ministrstvu za okolje in prostor posvečeno veliko skrbi že v lanskem letu. Seveda se to nadaljuje, okrepili smo tudi ekipo, ki pripravlja ta program. Je pa res, da je bil ta Nacionalni stanovanjski program v lanskem letu razgrnjen v neformalni obliki. Možno je bilo do njega dostopiti na spletni strani, v mesecu januarju se sedaj nekatera izhodišča prilagajo vsem tistim pripombam, ki smo jih prejeli. V mesecu februarju bo dan v javno obravnavo. Javna obravnava traja en mesec in je namenjena vsem, kar pomeni, da lahko morebitne pripombe na tak dokument podajo številni, ki jih ta tematika zanima. Priznam, da je naš cilj, da ga v parlamentu sprejmete še letos. Ali bo ta cilj dosežen ali ne, pa je na vsak način odvisno veliko tudi od nas. Zakaj sem tako previdna? Previdna sem predvsem zaradi tega, ker se je že v tej neformalni javni razgrnitvi pokazalo, da je kar nekaj teh vsebin pri pripombah diametralno nasprotnih. In je seveda treba previdno pristopiti k uresničitvi oziroma k sprejemanju tistih pobud, ki nekako v kontekstu zasledujejo cilj, da se z načrtom, Nacionalnim stanovanjskim programom zagotovi čim širša osnova za zagotavljanje reševanja stanovanjske problematike mlajših in seveda tudi starejših. Jaz vam dam priznanje, spoštovani poslanec, vas ta tematika zanima, nas spremljate. Mi smo vam že v začetku decembra in potem tudi konec decembra pisno odgovarjali. Upam, da smo bili v odgovorih dovolj natančni, da ste zadovoljni z odgovori. Res je, ko sama navajam prioritete MOP, ta prioriteta ni med prvimi tremi, je pa med prvimi šestimi prioritetami. Res se posvečamo ne samo nastajanju Nacionalnega stanovanjskega programa, predvsem vsebini, ki bi zadovoljila potrebe vseh tistih, ki si še morajo v svojem življenju rešiti ta stanovanjski problem. Toliko. Hvala.
Hvala. Dr. Franc Trček želi dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za besedo. Jaz z odgovorom žal nisem zadovoljen. Res je, da ne le jaz, ekipa sodelavcev v Združeni levici delamo na tem, spremljamo situacijo, delamo tudi neke mednarodne primerjave. Jaz sem lahko zadovoljen s promptnostjo odgovorov z ministrstva za razliko od nekih drugih ministrstev, kjer čakam več časa, čeprav imajo bolj popolnjeno sestavo. Vsekakor pa ne morem biti zadovoljen s stanjem. Vi ste recimo rekli, da je bila neka neformalna oblika razgrnitve. Se grem pogovarjati na Urbanistični inštitut in mi neki vodilni strokovnjaki za to področje skorajda ne vedo reči; ja, saj nekaj so obesili. Skratka, kot sem navajal, v stanovanjskem svetu je samo ena predstavnica najemnikov, v stanovanjskem svetu ni nobenega od pol ducata ali mogoče 10 – ne, kar pol ducata bom rekel – vodilnih strokovnjakinj in strokovnjakov za to področje, niti z Urbanističnega inštituta, niti s FDV, niti kolegica Cirmanova z Ekonomske fakultete. Malo se po eni strani čudim, da jih ni, po drugi strani pa se nič ne čudim, ko berem tisti osnutek, ki je tudi za nas, ki malo obvladamo področje, težko berljiv. Saj ima neke teme, ki so izpostavljene, ampak v tej državi pričakujemo ne 50 strani neke solate, ampak lahko zaradi mene ducat, 15 strani, ki bodo sleherniku zanimive in razumljive. Skratka, kaj je stanovanjska politika, kako se bomo v tej državi ukvarjali z njo. Ne gre le za mlade, ki še nimajo stanovanja, polovica upokojencev živi na robu ali pod robom revščine. Kaj se bo dogajalo z njimi, iz kje bodo zagotovili denar za avtonomijo v nekih stanovanjih, katerih kvaliteta bo padala; in lahko bi še tri ure govoril. Hvala za [[izklop mikrofona]]
Hvala. Želi ministrica za okolje in prostor dopolniti odgovor? Izvolite.
Hvala. Jaz pri samem odgovoru ne bi kaj dopolnjevala, bi pa povedala, da če so strokovnjaki, ki so pripravljeni sodelovati pri pripravi tega dokumenta, se vsaj na ministrstvo ni obrnil nihče. Pri ustanavljanju različnih komisij doživljamo ravno obratno, se zahvaljujejo za sodelovanje, ker je v samem sistemu, pravijo, dovolj drugih možnosti. Dokumentacija se mora dati v javno obravnavo in pravijo, da bodo takrat koristili možnosti in se vključevali v pripravo dokumentov. Hvala.
Hvala. Dr. Franc Trček, izvolite.
Delno lahko razumem to zagato strokovnjakov, verjetno iz zgodovine nekih pretentanosti v zadnjih dvajsetih letih. Seveda bom izkoristil možnost in predlagal javno razpravo in glasovanje o tej tematiki. Ampak prej sem razmišljal, ali naj to sploh predlagam ali ne, ker na prejšnji redni seji, vse, kar je opozicija predlagala, je bilo preglasovano; čeprav je bilo mogoče od tistih predlogov preko palca kvečjemu kakšna tretjina, bom rekel, lokalnih in mogoče za nekoga, ki ne pozna zadeve, celo eksotičnih; dve tretjini pa je bilo nekih nujnih zadev, s katerimi bi se morali v tej družbi in državi ukvarjati. Žalosti me, kako zelo hitro je zlasti SMC privzela to navado preteklega četrt stoletja v Sloveniji na način, kaj nam pa morete. Skratka, jaz bom predlagal javno razpravo, ampak že vnaprej vem, da bom verjetno preglasovan. Hvala za besedo.
Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 27. januarja 2015, v okviru glasovanj. Dr. Franc Križanič bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju, ki je odsoten. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani visoki zbor! Slovenija je bila v letih 2012 in 2013 v umetno organiziranem gospodarskem šoku. In v tem šoku so bile sprejete nekatere izjemno škodljive makroekonomske poteze. Ena od hujših je bilo veliko povečanje javnega dolga na rovaš državnega prevzemanja obveznosti iz povsem privatnih razmerij. Da je do tega prišlo, so bili krediti poslovnih bank prikazani kot nasedli, v obsegu in strukturi, ki nikakor ne more ustrezati slovenskemu gospodarstvu. Šlo je v glavnem za kredite do gospodarskih organizacij, do podjetij. Nadaljevanje scenarija je očitno, javni dolg ostane državi, podjetja in banke pa se poceni razprodajo kot pogoj, da je država v skladu s standardi državnih pomoči lahko tako nesmiselno prevzela tako velik dolg. Socialni demokrati menimo, da prodaja državnega deleža v različnih bankah in podjetjih ne more služiti temu namenu. Upoštevati je treba, da so bile obenem banke še nacionalizirane, da bodo nacionaliziranci terjali nazaj svoje deleže in da bodo zelo verjetno v tem uspešni. Za kaj je šlo? Ocene, ki so privedle do velikega prevzema državnih obveznosti v slovenski javni dolg, so bile izvedene s tako imenovanimi stres testi. Ti testi so bili v bistvu trije. Prvega je maja 2013 že globoko sredi orkestrirane histerije, tudi v javnosti ustvarjene, izvedla Banka Slovenije in ugotovila, da ima celoten slovenski bančni sistem 2,4 milijarde evrov primanjkljaja v primeru neugodnega scenarija, se pravi globoke recesije. Drugega je po metodi od spodaj navzgor izvedlo svetovalno podjetje Oliver Wyman, tretjega pa po metodi od zgoraj navzdol svetovalno podjetje Ronald Berger Strategy Consultants. Ronald Berger je ocenil v primeru osnovnega scenarija 2,7 milijarde evrov primanjkljaja, v primeru neugodnega scenarija 3,3 milijarde evrov primanjkljaja v slovenskem bančnem sistemu. Oliver Wyman pa je ocenil v primeru osnovnega scenarija 4 milijarde evrov in v primeru neugodnega scenarija 4,8 milijarde evrov primanjkljaja. Uganite, koga so vzeli kot pokazatelja za prenos terjatev na slabo banko? Vzeli so, jasno, najslabše – 4,8 milijarde. Oba testa sta se razlikovala za skoraj 50 %; 45 %, če štejemo Ronalda Bergerja kot osnovo. In od tod sledi, da bi teste morali ponoviti. Na osnovi teh testov so prelili precejšen del kreditov v slabo banko, država pa je prevzela obveznosti. In zdaj me zanima: Koliko bo iz javnih sredstev v letu 2015 namenjenih za poplačilo obresti iz naslova izdanih obveznic in dokapitalizacije Družbe za upravljanje terjatev bank?
Hvala. Odgovor bo posredovan pisno.
Predlagam, da je na naslednji seji, da javnost to številko izve. Jaz pa jo bom, jasno, uporabljal v političnem delu naprej.
Hvala. Gospod Ljubo Žnidar bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala, podpredsednica. Spoštovana ministra, kolegice in kolegi! Ob spremljanju evropskega statističnega urada Eurostat lahko ugotovim naslednje. Pri pregledu obsega gradbenih del je lani na območju celotne Evropske unije ta naraščal, v Sloveniji pa je v lanskem letu krepko upadel. Če pogledam še bolj konkretne podatke, zadnji kvartal oziroma kar zadnji mesec gradbene sezone v lanskem letu, je v novembru na območju Evropske unije obseg gradbenih del narasel za 2,5 %, v Sloveniji upadel za 11,2 %. To je krepko največ med vsemi članicami Evropske unije. Sam ne razumem tako drastičnega znižanja investicijskih sredstev tako občinam kot tudi državnim projektom na nivoju države oziroma projektom državnega pomena. Še veliko manj pa razumem, da priprava projektov, velikih projektov državnega pomena, ne teče s tako veliko dinamiko, kot bi morala teči; kjer pa ni napredovanje teh projektov, umeščanje v sam prostor toliko odvisno od sredstev. Tu ne gre za pomanjkanje sredstev, tu gre za slabo zakonodajo, tu gre za veliko birokratskih ovir, gre za skup segmentov, ki krepko upočasnjujejo napredovanje, priprave velikih projektov, priprave v samo umeščanje. Zaradi tega sprašujem ministra za infrastrukturo in prostor gospoda Gašperšiča tudi ob dejstvu, da že teče finančna perspektiva 2014–2020: Kakšen je plan aktivnosti pri umeščanju v prostor tretje razvojne osi od avtoceste do Velenja? To gre za severni del tretje razvojne osi v tem spodnjem odseku. Pa me zanima, kakšno je predvideno napredovanje umeščanja v prostor v letu 2015 [[…]] [[znak za konec razprave]]
Hvala. Odgovor bo podal minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič. Izvolite.
Hvala, predsedujoča. Hvala spoštovanemu poslancu gospodu Ljubu Žnidarju za postavljeno vprašanje. Uvodoma bi sicer tudi sam podvomil v statistične podatke, ki ste jih navajali v zvezi z velikim upadom gradbeništva v letu 2014. Kajti že samo na področju infrastrukture so bile v tem letu kar intenzivna vlaganja; samo v železniško infrastrukturo preko okrog 400 milijonov evrov, kar je že zelo blizu temu, kar se je v času intenzivnega izvajanja avtocestnega križa vlagalo letno v cestno infrastrukturo. Pa vemo, da so se izvajala še druga dela, tako da bom prav preveril te statistične podatke, ki ste jih navedli, ker me, kot rečeno, presenečajo. Glede področja cest v finančni perspektivi 2014–2020 moram tudi reči, da to ni sicer prioritetno področje, za katerega bi Evropska unija želela vlagati večji del sredstev. Prednostne naložbe bodo namreč osredotočene na področje železnic in javnega potniškega prometa. Kljub temu pa je Slovenija v svojih načrtih v naslednji finančni perspektivi predvidela financiranje cestnih projektov, ki so v tem trenutku sicer pripravljeni za izvedbo, to sta zlasti odsek Draženci–Gruškovje in tretja razvojna os mimo Novega mesta, pa tudi druga cev karavanškega predora. Pri umeščanju tretje razvojne osi od avtoceste A1 do Velenja pa smo bili soočeni s kar precejšnjimi težavami, ki so povezane predvsem s področji varovanja okolja in kmetijskih zemljišč. V tem trenutku potekajo dela na umeščanju v prostor v sredinskem koridorju pri Podlogu, kjer pa se nakazujejo tudi precejšnje okoljevarstvene težave v nadaljevanju sprejemanja državnega prostorskega načrta. Danes je ministrica že omenjala težave z vodovarstvenimi območij. Zato je bilo tudi že na posvetu v Velenju konec leta 2014 napovedano, da se bo poleg nadaljevanja postopka v tem delu še enkrat preverila sprejemljivost trase na območju priključka Šentrupert, kjer smo postopek zaradi varovanja kmetijskih zemljišč pred leti že ustavili. To je bilo v letu 2012. Lahko vam zagotovim in potrdim, da napore na tem projektu skupaj z Ministrstvom za okolje in prostor usmerjamo v iskanje najhitreje izvedljivega postopka, ki bi pripeljal do sprejetja DPN, kar bi potem omogočilo tudi čim hitrejšo gradnjo tega prepotrebnega odseka. Ne moram pa vam tukaj še dejansko terminsko potrditi, ali bo to možno zagotoviti že v letošnjem letu, ker moramo pač – tako kot je tudi ministrica že omenjala – preveriti še možnosti, da bi prišlo do te sprejemljivosti umestitve v prostor tudi z vidika varovanja kmetijskih zemljišč. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Ljubo Žnidar, želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Spoštovani minister, hvala lepa za odgovor. Naj dodam, iz Eurostata sem povzel podatke, s konca meseca novembra, ti podatki so tamle navedeni, jaz sem jih tam povzel. To je vir za to oceno. Se pa strinjam, da so nekateri infrastrukturni projekti na področju železnic držali. Tisti, jaz bi rekel nekako statističen, visok procent izvajanja gradbenih del, ki pa je res kar bolj statističen. Jaz bi tukaj opozoril na prakso v preteklosti pri umeščanju vseh največjih infrastrukturnih projektov v državi. Zelo redki so ti projekti, ki so bili umeščeni prej kot v desetih let. Če se tukaj vprašamo, koliko nas kot državo to stane, lahko na hitro ugotovim, da smo tukaj neracionalni. Velikokrat se izgovarjamo na kmetijsko zakonodajo, okoljsko zakonodajo, naravovarstveno zakonodajo. Ja, potem pa dajmo te zakone spremeniti, popraviti. V tem je težava. Zdaj bom ocenil, mislim, da tudi to umeščanje tretje razvojne osi teče osem, devet let, tukaj nekje smo že blizu. Tudi tukaj se zopet ponavlja ta slaba praksa. Jaz verjamem, da si prizadevate za to aktivnost, vendar bi tukaj le želel, da se gre korak dlje. Kjer določena zakonodaja ni operativna, ni izvedljiva ali tako drastično ovira, potem je treba to zakonodajo spremeniti, se resorsko uskladiti in to zakonodajo spremeniti. Cilj je najti in priti do rešitev; ne pa, "ja, se ne da, so ovire takšne in drugačne," [[izklop mikrofona]]
Hvala. Minister za infrastrukturo, želite dopolniti odgovor? Izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi mogoče dodal samo še čisto kratek svoj pogled v zvezi s to zakonodajo, ki je dejansko zelo zahtevna za umeščanje objektov v prostor. Tudi iz svojih izkušenj na tem področju bi rekel, da nisem preveč naklonjen tem kar naprejšnjim spreminjanjem zakonodaje. Mislim, da moramo narediti napredek pri izvajanju te zakonodaje. Na ta način bomo tudi lahko hitreje prišli do rešitev in umeščanja v prostor, če bi le to zakonodajo, ki jo imamo, ustrezno izvajali; in ti postopki so velikokrat, po moji oceni, tudi po nepotrebnem tako dolgotrajni, velikokrat tudi projektanti pri teh svojih rešitvah niso preveč dejavni oziroma se lovijo v nekih procedurah. Mislim, da je velikokrat potrebno tudi – in država že dela na tem –, da se razne svoje baze podatkov dopolnjuje, izpopolnjuje. Zlasti recimo na področju poplavne varnosti je že precej tega narejenega, tako da bodo vse te procedure lahko hitreje tekle. Hvala.
Hvala. Gospod Ljubo Žnidar želi še proceduralno. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi predvsem s tega stališča predlagal, da se opravi javna razprava, da se poudari oziroma da se še bolj izkristalizirajo tista problematična polja, ki ovirajo umestitev večjih državnih projektov v sam prostor. Predlagam, da se opravi javna razprava, da se opozori na vse te birokracijske, zakonodajne in ostale zaviralce in da pridemo do hitrejšega umeščanja v prostor. Mislim, da bi bilo za nas vse koristno in seveda tudi za stroko kot tudi za samo ministrstvo.
Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 27. januarja 2015, v okviru glasovanj. Sedaj pa bo gospa Janja Sluga zastavila vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanislavi Setnikar Cankar. Izvolite.
Hvala, gospa podpredsednica. Spoštovani ministrici, oba ministra, kolegi poslanci! Ministrico za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanislavo Setnikar Cankar sprašujem naslednje: Ali menite, da sedanji sistem potrjevanja novih srednješolskih izobraževalnih programov omogoča dovolj razvojnih in zaposlitvenih možnosti v določenem lokalnem okolju oziroma regiji? Kje vidite probleme in ali lahko na tem področju pričakujemo kakšne spremembe? Pogosto namreč slišimo, kako izobraževalni programi ne sledijo potrebam delodajalcev, po drugi strani pa nas v Deklaraciji o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v obdobju od julija 2014 do decembra 2015 opozarjate, da obstaja preveliko poudarjanje prilagajanja sistema izobraževanja trgu dela. V povezavi s tem se mi zdi, da so kriteriji, po katerih se odloča o ustreznosti in potencialni uvedbi nekega novega izobraževalnega programa v srednjih šolah, pomanjkljivi, to pa prav gotovo ne prispeva k napredku. Letos so bili programi za srednje šole že razpisani, vendar nekateri dobri programi niso bili odobreni, kljub temu, da so bili izdelani elaborati z natančno analizo ter zagotovljenimi kadrovskimi in materialnimi kapacitetami. Tako je bilo v primeru novega poklicno-tehniškega programa Ustvarjalec modnih oblačil v Šolskem centru Celje, umetniškega oddelka na Gimnaziji Ljutomer ter v primeru oddelka Zdravstvene nege na Gimnaziji Ormož. Za primer bom podala samo kratek opis za Srednjo šolo za storitvene dejavnosti in logistiko iz Šolskega centra Celje, ki je podala prošnjo za odobritev novega poklicno-tehniškega programa Ustvarjalec modnih oblačil. Po novem programu naj bi se dijaki izobraževali o področjih, kot so biologija, kemija in tekstil, ki jih lahko izobražujejo učitelji, ki že izobražujejo na teh področjih na tej šoli. Na zavodu imajo tudi vso opremo, učilnice in delavnice za izvajanje programa, prav tako pa srednješolski program odgovarja na potrebe trga dela, saj je šola pridobila tudi oceno, koliko učnih mest bi podjetja v regiji lahko ponudila za praktično izobraževanje ter tudi za kasnejšo zaposlitev. Za praktično izobraževanje je na podlagi ocene 15 podjetij predvidenih 30 do 31 učnih mest za vsako leto izobraževanja, v letih 2017–2021 pa bi lahko podjetja zaposlila okoli 20 dijakov; vendar ta program ni bil odobren. Hvala.
Hvala. Odgovor bo podala ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanislava Setnikar Cankar. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani poslanke in poslanci! Spoštovana poslanka, zahvaljujem se za vprašanje, ki je res zadelo v bistvo problematike; in sicer kako ujeti ravnotežje med potrebami trga dela, torej delodajalcev, željami dijakov, staršev ter tudi lokalne skupnosti in organizacij, ki izobražujejo za te potrebe. Gre namreč za razmeščanje, ne potrjevanje izobraževalnih programov, ampak razmeščanje razpisnih mest, ki so predmet vsakokratne odločitve Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport. Soočamo se z mrežo šol, ki je očitno nastajala v obdobju, ko so bile demografske potrebe drugačne, ko je bilo število otrok v osnovnih šolah višje in ko je bila tudi gospodarska aktivnost drugačna. Danes ni mogoče spregledati, da je ta mreža šol sposobna izobraževati večje število dijakov, kot se jih bo vpisovalo, in da so zaradi preteklih odločitev pred 10, 15, 20 leti zrasle srednješolske izobraževalne inštitucije, ki so bile zgrajene v oddaljenosti 20, 25, 30 kilometrov ena od druge. In danes imajo dve, tri, ki smo jih razvrščali in zelo podrobno analizirali tudi v tem širšem regijskem okviru, velike težave, kako pridobiti zadostno število otrok za izvajanje programov. Še več, ko smo se sestajali z veliko večino vodstev teh izobraževalnih inštitucij in tudi lokalnih skupnosti – naj povem, da je bilo eno od zadnjih srečanj sestanek z županom Občine Ormož, županom Občine Ptuj in ravnatelji Gimnazije Ormož, Gimnazije Ljutomer in Gimnazije Ptuj –, smo ugotovili, da ne samo, da si konkurirajo v tem delu za premajhno število osnovnošolskih otrok, ampak da se v zadnjih letih starši odločajo in zdaj že več kot razred otrok šolajo v sosednji Avstriji. Tako se je na tako majhnem prostoru pojavila še četrta konkurenčna inštitucija, za katero se odločajo mladi in njihovi starši. Zato je to res eno od najbolj perečih vprašanj, kateremu se pridružuje še problematika dijaških domov. Tudi ta je bila zgrajena, postavljena za čase, ko je bilo otrok več; dijaški domovi se praznijo in že kar nekaj let iščejo možnosti za svojo dejavnost. Povezali smo se z drugimi resorji, ko smo iskali odgovore na ta vprašanja. Za dijaške domove smo se sestali z Ministrstvom za delo, družino in socialne zadeve, za to mrežo šol pa z lokalnimi skupnostmi in tudi inštitucijami, ki delajo v nekoliko širšem okolju. Ugotovili smo, da moramo samo skupaj najti rešitve. Naj omenim nekaj, kar ste jih omenili. Kar se tiče Gimnazije Ormož, je problematika najbolj pereča. Zakaj ni bil razpisan program Zdravstvene nega? Zato, ker ni bilo predloga; predvsem pa zaradi tega, ker med kriteriji za svojo odločitev poleg materialnih pogojev, kadrovskih pogojev, poleg podatkov o tem, koliko otrok je bilo vpisanih v preteklem letu, koliko je bilo razpisanih mest in koliko vpisanih mest, upoštevamo tudi mnenje Zbornice. Mnenje Zbornice zdravstvene in babiške nege in tudi Ministrstva za zdravje je, da je treba spoštovati evropsko direktivo in da se bodo tukaj kriteriji zaposlovanja povišali. Glede Šolskega centra Celje je bilo ugotovljeno, da se že izvaja program Ustvarjalec modnih oblačil v okviru srednjega strokovnega izobraževanja [[…]] [[znak za konec razprave]] Za nadaljevanje pa je predvideno, da bo v okviru evropskih kohezijskih sredstev mogoče črpati ta sredstva za nadaljnje specializacije. Ker se možnost koriščenja nakazuje šele konec leta 2015, bo to mogoče v naslednjem študijskem letu.
Hvala. Gospod Franc Breznik bo zastavil vprašanje ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču. Izvolite.
Najlepša hvala, gospa podpredsednica. Spoštovani minister! Rad bi povedal svoje poslansko vprašanje, rad bi opozoril na problematiko, ki se je že v lanskem letu začela dogajati številnim slovenskim državljanom in državljankam. Več kot 15 tisoč slovenskih državljanov dobiva, je dobivalo z navadno pošto opomine Odvetniške pisarne Platovšek, da morajo v osmih dneh plačati parkirnino, ki naj bi jo že tri leta in več dolgovali hrvaškemu podjetju Sanitat Dubrovnik in tudi nekaterim drugim hrvaškim podjetjem. Račun je znašal 22,21 evra za parkiranje in 50 evrov odvetniških stroškov. V nasprotnem primeru bodo iztoženi pred slovenskimi sodišči. Že hiter izračun pokaže, da bi nekateri odvetniki in hrvaška podjetja iz žepov slovenskih državljanov radi neupravičeno dobili več kot en milijon evrov. Podlaga za te terjatve bi naj bile samo fotografije parkiranih vozil, na podlagi katerih sploh ni mogoče ugotoviti, kje se je vozilo nahajalo, kdaj se je vozilo nahajalo. In seveda zraven tudi ni pojasnil, ali je sploh to podjetje imelo kakršnokoli koncesijo za opravljanje takšnih storitev; kar pa je nedvomno in kar danes dokazujejo številni spori in mediji na Hrvaškem, da so številna podjetja zahtevala neko plačilo, kjer sploh nimajo koncesije, v nekih turističnih krajih po Hrvaškem. In da zahtevajo to, bi lahko v bistvu celo opredelili kot neko goljufijo. Zato vas sprašujem: Prvič. Kako bo izvršilna oblast zaščitila slovenske državljane pred neupravičenimi terjatvami hrvaških podjetij? Saj so mnogi od njih tudi parkiranje plačali, dokazila o plačilu po treh in več letih pa seveda nimajo; drugi pa celo nikoli niso parkirali na njihovih parkiriščih. Drugič. Kako bo izvršilna oblast zaščitila državljane pred neupravičenim dostopom do njihovih osebnih podatkov, saj nekatere odvetniške družbe zlorabljajo prvi in drugi odstavek 10. člena Zakona o odvetništvu? Tretjič. Ali bo izvršilna oblast zaradi očitnih zlorab v škodo vseh slovenskih državljanov spremenila prvi in drugi odstavek 10. člena Zakona o odvetništvu; in če bo, kdaj bo to storila? Četrtič. Kako bo izvršilna oblast ukrepala zoper oderuške odvetnike, ki slovenskim državljanom brez vsake pravne podlage zaračunavajo nesorazmerno visoke odvetniške stroške? Petič. Kaj meni o očitni zlorabi Zakona o odvetništvu informacijska pooblaščenka? To seveda ni vprašanje za vas, ampak na splošno v neki sugestiji; po vsej verjetnosti gre tudi za zlorabe informacijske narave. Ali je tudi z njene strani predlagana kakršnakoli sprememba zakonodaje, predvsem mislim na Zakon o odvetništvu, ki sem ga omenil. Najlepša hvala za odgovor.
Hvala. Odgovor bo podal minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod poslanec! Mislim, da ste mi šest konkretnih vprašanj postavili. Žal na nekatera ne morem odgovoriti, ker nisem pravi naslov, bom pa poskušal na tista, za katera sem pravi naslov. Problema se zavedamo, ampak problem je večplasten. Najprej je tukaj vprašanje [[…]], bom poskušal skrajšati. Prva stvar je, saj veste, odvetništvo je samostojna služba, ministrstvo ne more voditi disciplinskih postopkov zoper posamezne odvetnike in tako naprej. Smo pa že, ko so se oziroma mislim, da je že prejšnja vlada, ko so se pojavile te stvari v medijih, stopili v kontakt z Odvetniško zbornico, ki nam je povedala, da v zvezi s tem že vodi dva disciplinska postopka, ki pa še nista zaključena. Zdaj smo, ko smo pri vašem zadnjem vprašanju, spet povprašali. Nato sem se jaz 21. 11. 2014 obrnil na Odvetniško zbornico s predlogom, da to problematiko obravnava tudi etična komisija Zbornice. Ne gre samo za poseg v pridobivanje osebnih podatkov, mimogrede – po mnenju Odvetniške zbornice, ki je to pristojna presojati – tukaj naj ne bi šlo zlorabo. Glede tega je tudi informacijska pooblaščenka dala mnenje, češ da v tem primeru naj ne bi šlo za zlorabo, ker odvetniki, kakorkoli že, imajo podlago v sklenjenih pogodbah v zvezi s tem. In dejstvo je, da odvetniki pri opravljanju svojih nalog imajo vpogled ob sklenjenem pooblastilu v skladu z 10. členom Zakona o odvetništvu do pridobivanja podatkov, ki so v zbirkah osebnih podatkov, ki jih vodijo državni organi. Problematično je to, da z izterjavo nekaj evrov ali nekaj 10 evrov glob zaračunavajo tudi okrog 50 evrov odvetniških storitev; in to kljub temu, da je zakon zelo jasen pri tem in določa, da mora stroške odvetniške storitve plačati stranka oziroma naročnik storitve, se pravi parkirišče, ne pa tisti, ki naj bi to plačal. In navsezadnje še ena zadeva, ki je pomembna. Če bi delali po odvetniški tarifi, bi na en tak postopek pripadalo približno 5 evrov. Vendar so pač s temi parkirišči sklenili posebne pogodbe. Mi smo mnenja, da to zasluži disciplinski postopek. Upamo, da bo čim prej tudi končan pred Odvetniško zbornico. Zaradi zakona, novele zakona, ki je bil sprejet v tem državnem zboru pred novim letom, pa bodo rezultati tega disciplinskega postopka, kakorkoli se bo že odvrtel, in odločitev etične komisije javno dostopni tudi na internetu. Drugače pa gre v bistvu za zasebnopravni spor, tukaj država ne posega, država tega ne bo izvrševala ne z represivnimi metodami. Čeprav je mogoče prepogumno, da to rečem, ampak jaz bi vsakemu državljanu svetoval – plačilo parkirnine je ena stvar. Če si ga dolžan, če veš, da si ga dolžan, ga plačaj. Plačilo tovrstnih odvetniških storitev, ki si jih nisi sam nakopal na glavo, je pa druga stvar. Če bi bil zasebnik, jaz tega ne bi plačal in ne verjamem, da bi bilo kdaj iztoženo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Franc Breznik želi zahtevati dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovani gospod minister, tisto, kar mene zanima kot člana zakonodajne veje oblasti, je seveda to, ali obstaja neka pravna praznina. Kdo so lobiji, ki so tudi zlobirali prvi in drugi odstavek 10. člena Zakona o odvetništvu? Ali je bila tu neka implementacija evropske zakonodaje, dogovorov, ali pa bi vseeno morali premisliti, če obstaja nek praznina, da bi ta dva, vsaj ta dva odstavka 10. člena nekako novelirali. Zaradi tega tudi danes ne bom predlagal instituta javne obravnave, ampak da bi vsaj do naslednje seje mogoče naredili pregled, mogoče mi dali še en pisni odgovor, da bi šli v neko novelacijo tega prvega in drugega odstavka. Menim, da gre za zlorabo in da dopuščamo z neko zakonsko dikcijo širšo zlorabo številnih odvetnikov. Mislim, da tudi etično razsodišče v okviru Odvetniške zbornice ne bo tega moglo storiti, popraviti vseh teh krivic. Drug problem je pa ta, da so ta številna podjetja tudi že zgubila številne sodne spore na Hrvaškem. Po nekaterih podatkih, ki jih imam, ki sem jih tudi dobil s strani policije, so zgubila in nimajo nobene koncesije, nimajo nobene pravne podlage, da bi sploh bili upravičeni do tega. V bistvu lahko temeljito sumimo, da gre za čisto zlorabo, gre za čisto goljufijo v navezavi teh odvetniških pisarn, skupaj s temi podjetji; morda ne z vsemi, morda obstajajo neka podjetja, ki imajo koncesije. Tudi po navedbi medijev, tudi nekaterih naših policijskih strokovnjakov obstaja resna pravna praznina. In seveda gre za neko zlorabo. In to je tisto, kar bi nas moglo kot poslance, kot zakonodajno vejo oblasti nekako zanimati. Tu bi predlagal, da premislimo, če bi šli v neko novelacijo teh dveh odstavkov, ker menim, da bi s tem nekako stopili na prste tem ljudem, ki poskušajo takšne goljufije preko naših državljanov in državljank. Najlepša hvala.
Hvala. Dopolnitev odgovora bo podal minister za pravosodje, izvolite.
Hvala lepa. Vaš predlog sprejemam kot izrazito dobronameren. Bomo pogledali, čeprav smo že gledali s strokovnimi sodelavci na ministrstvu. Treba je vedeti, ta člen Zakon o odvetništvu potrebuje, ker v 99 % opravlja svojo dolžnost odvetnik, če ima pooblastilo stranke, mora imeti dostop do pridobivanja osebnih podatkov v bazah. Ta člen je navsezadnje prisoten tudi v drugi področni zakonodaji. Recimo zasebni detektiv, če ga vi pooblastite, da gre nekaj delati, ima pravico do pridobivanja določenih osebnih podatkov. Kar je pomembno in vendarle je prav, da ljudje to vedo, da se vsak tak vpogled tudi registrira. To ni tako na črno pridobljeno. V tem konkretnem primeru pa se bi pridružil temu, čeprav nočem prejudicirati, da gre za zlorabe. Nič drugega vam ne morem reči, kot da vam obljubim, da bom na prvem kolegiju kolegov iz Direktorata za zakonodajo spet izpostavil to, da bomo še enkrat vrgli oko na problematiko; pa se mogoče pogovorili tudi z Odvetniško zbornico, za katero verjamem, da ji taki ekscesi niso v interesu. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Tilen Božič bo zastavil vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister – upam, da se nam bo pridružil –, moje vprašanje se bo nanašalo na hiperprodukcijo zakonodaje na eni strani ter pomanjkljivo izvrševanje le-te na drugi. Naj kot uvod k vprašanju dam primer, ki je na Obali – v Državni zbor sem bil namreč izvoljen s strani Izolank in Izolanov – posebej pereč. Črne gradnje. Na Obali gre število črnih gradenj v tisoče. Težave so tako na zemljiščih zasebnikov, kot na primer Sklada kmetijskih zemljišč. Pri tem je posebej pomenljivo to, da je bil sklad ustanovljen z namenom zaščite teh zemljišč, sicer v povezavi s postopki denacionalizacije, pa vendar. Primeri so pisani, od nekdanjih poljskih hišic, počitniških prikolic ali tovornih zabojnikov za orodje, ki so se počasi na črno obzidali, dozidali in postali bivalne enote z bogatim pogledom na morje. Pogled na ta zemljišča z morja pa postaja sila siromašen, do kolibnih zemljank, sušilnic sadja ter pravcatih kmečkih dvorcev. Na področju preprečevanja črnih gradenj imamo po zakonodaji številne zaposlene na različnih nivojih ter resorjih, ti so poleg vlade prvi poklicani, da se zakonodaja izvršuje. V tej verigi, ki bi morala brezhibno delovati, je izpadel člen, ki postavlja celoten sistem pod vprašaj. Lahko mu rečemo kar klasični slovenski politični paradoks – nimamo denarja za rušenje črnih gradenj. Izjema je seveda le, ko država za potrebe osveščevalskih oziroma oglaševalskih akcij de facto poruši nepremičnino sama sebi. Najbrž je vsem znan primer gospoda Kuzmiča iz Bohinja. Na terenu najdemo različne zgodbe. Na primer, inšpektor obišče prijavljeno gradbišče za dvig nadstropja, saj mora; čez cesto pa se sočasno gradi popolnoma enak ukrep na črno, brez gradbenega dovoljenja – tega ne obišče. Kmet bi rad dogradil gospodarski objekt za širitev kmetijske dejavnosti in v boju z birokratskimi mlini na veter tega nikakor ne more. Nekdo pa na sosednji parceli vehementno zgradi tako imenovani pomožni objekt, ki to ni, in se celo brez podlage priklopi na vodo in elektriko. Takšni primeri so bili večkrat izpostavljeni v medijih. Izogibanje pravilom se dogaja tudi v tesnem sodelovanju z nekaterimi projektanti, ki imajo licence. O odvzemih zaradi zlorab nimam podatkov. Kot kaže, so nekateri projektanti, tudi upokojeni, izjemno produktivni, saj podpišejo nekaj desetkrat več projektov kot njihovi konkurenčni kolegi v panogi. Smo v času, ko ob hiperprodukciji zakonodaje obstajajo skladovnice predpisov, ki se ne implementirajo ali se ne implementirajo v celoti; spremljanje, ki bi zagotavljalo sistematično uveljavljanje teh predpisov, pa je pomanjkljivo, bodisi se predpisi spreminjajo, še celo preden se začnejo v praksi izvajati. Gre torej za pomen načrtovanja implementacije in izvajanje teh potrebnih virov ob sprejemanju zakonodaje. Gre za pomen analize učinkov oziroma rezultatov, ki jih [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]zakonodaja po določenem času izkazuje. Sedaj pa vprašanje: Zanima me, katere ukrepe bo Vlada vpeljala na področju spremljanja implementacije oziroma izvrševanja zakonodaje v roku naslednjega pol leta? Hvala.
Odgovor bo podal minister za javno upravo gospod Boris Koprivnikar.
Hvala, predsedujoča. Hvala, gospod poslanec, za vprašanje. Se opravičujem, ker sem zaradi neke druge obveznosti malce pozen, ampak k sreči je bilo poslansko vprašanje vnaprej najavljeno. Na kratko bi pojasnil, samo z nekaj ključnimi projekti, ki se dejansko izvajajo in se že implementirajo v praksi. Od leta 2009 smo pregledali 3 tisoč 500 predpisov in jih izmerili s tako imenovanim sistemom merjenja bremen predpisov v praksi po evropski metodologiji, kjer je ugotovljeno, da je celotno breme predpisov v smislu stroškov in časa, ki ga zanje porabimo, približno milijardo in pol. Takrat je bil zastavljen ambiciozen cilj, da se bo zmanjšalo breme za 25 % zaradi teh posameznih predpisov. Ukrepi se letos zaključujejo in ravno v preteklih tednih smo pričeli z zaključno fazo, torej z merjenjem, koliko dejansko je bilo predpisov izboljšanih, kakšno je zmanjšanje tega bremena; in to bo do novembra 2015 znano. Vsi ukrepi so tudi objavljeni na portalu www.stopbirokraciji.si kjer so konkretno predstavljeni ukrepi, njihovi učinki, finančno ovrednotenje, pa tudi predpisi, ki so bili spremenjeni. Je pa od 250 evidentiranih predpisov ca. 50 že v celoti spremenjenih, 100 jih je v postopku. Prav v tem času pa tudi prenašamo nadzor nad izvajanjem debirokracijskih postopkov, ki se tičejo podjetnikov, z Ministrstva za javno upravo na Ministrstvo za gospodarstvo. Druga pomembna aktivnost je odpravljanje administrativnih ovir. To je posebna procedura. Tudi tu smo, če samo pogledamo konkretne podatke, v letu 2012 dali negativna mnenja na skupaj 303 preverjene predpise, v letu 2013 177 negativnih mnenj na več kot 500 preverjenih predpisov in v letu 2014 96 negativnih mnenj na 530 preverjenih predpisov; kar pomeni, da vsak predpis, ki pride v končni fazi tudi preko Ministrstva za javno upravo do mnenja, ga mi preverimo, kakšna so njegova bremena in kakšna je njegova usklajenost z ostalimi predpisi. In ugotavljamo, da se tudi ti učinki oziroma vsebina predpisov izboljšuje, predvsem pa je pomembno, da je bilo v tem času tudi že veliko podzakonskih aktov dejansko ukinjenih ali združenih. To je eden od tistih ukrepov, ki daje največje učinke. V letošnjem letu pa začenjamo tako imenovani MSP test, kar pomeni test učinka posameznega predpisa na gospodarstvo v smislu porabljenega časa, ki ga ima gospodarstvo z izvajanjem nekega predpisa, in porabljenih sredstev, ki se vežejo za ta posamezni predpis. Zato je zgrajena posebna aplikacija, povezana z e-predpisi, kar pomeni, da ni samostojna, ampak je povezana s sedanjim procesom sprejemanja predpisov, tudi IPP. Posebna prednost te aplikacije je ta, da lahko predpis pripraviš v različnih variantah, jih spustiš skozi tako imenovani kalkulator in neposredno ugotoviš, koliko časa in denarja bo potrebno za izvajanje določenega predpisa. Tukaj je pa še en sklop dejavnosti, ki jih tudi na našem ministrstvu koordiniramo, to je pa projekt vključevanja javnosti. Prav v letošnjem februarju se začenja za ta RIA projekt, kot mu rečemo, konkretno usposabljanje, ki poteka po posameznih ministrstvih. Tudi v okviru tega projekta je bilo ugotovljeno eno zanimivo dejstvo, da smo imeli leta 1991 tisoč 360 predpisov, trenutno pa jih imamo nekaj več kot 19 tisoč. To pomeni, da res obstaja velika hiperprodukcija predpisov, način njihovega ukinjanja pa ni tako enostaven, kajti vsak predpis določeno zadevo dejansko ureja. In je možno samo, ali prenesti odgovornost, ki jo določa nek predpis na enega odločevalca, ali pa dejansko predpise združiti in na tak način tudi poenostaviti. Torej ne moreš preprosto ukiniti nekega predpisa, ampak moraš vedno oceniti, kakšen je njegov učinek na dejansko izvajanje. Tukaj nas v prihodnosti čaka zahtevna naloga – sinhronizacija celotne zakonodaje, ta je bolj odmaknjena v prihodnje. Mogoče bi na tem mestu samo pokazal recimo ta, verjetno vam je znan logo Stop birokraciji. Predlagam, da si res ogledate to spletno stran, ker je tam zelo jasno predstavljeno, kaj se z našimi predpisi dogaja. In zanimiva kampanja, ki je namenjena izvajalcem predpisov, ki pa tangira točno tisto področje, da se v zgodnji fazi v pripravo predpisov vključuje čim širšo javnost; in so s tem le-ti tudi bolj kvalitetni.
Hvala. Gospod Danijel Krivec bo zastavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu, ki je odsoten. Prosim, če lahko izjavite tudi, ali zadostuje pisni odgovor ali vztrajate pri ustnem odgovoru. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana predsednica. Lep pozdrav vsem kolegicam in kolegom! Lep pozdrav ministrom, ki so prisotni! Ministra za kmetijstvo mag. Dejana Židana sprašujem o novi Uredbi o dopolnilnih dejavnostih na kmetiji. Uredba je bila spremenjena tik pred zaključkom prejšnje vlade. Nova uredba je datirana na julij 2014, objavljena je bila 12. 8. 2014. Sprašujem ministra: Zakaj v novi Uredbi o dopolnilnih dejavnostih na kmetiji, ki je v veljavi od 12. 8., ni več proizvodne in prodaje energije iz vodnih, vetrnih in sončnih obnovljivih virov? Stara uredba, ki jo imam tudi pred sabo, iz februarja, 13. februar 2014, se pravi, da je veljala približno pol leta, govori o pridobivanju in prodaji energije iz obnovljivih virov, kjer govori o lesni biomasi, gnojnici, drugih vrstah biomase, vodnih virih, vetrnih virih in sončnih virih; kar je meni tudi razumljivo. V začetnih členih govori o pridobivanju in prodaji iz obnovljivih virov. V novi uredbi, ki je bila sprejeta tik pred zaključkom dela prejšnje vlade, pa ni več priloge o tem, kaj so obnovljivi viri in kateri so omogočeni kot dopolnilna dejavnost na kmetiji. V 19. členu je kot dopolnilna dejavnost predelave rastlinskih odpadkov ter proizvodnja in prodaja energije iz obnovljivih virov samo soproizvodnja iz biomase in gnoja, gnojnice ter rastlinskih substratov. Sprašujem ministra za kmetijstvo: Zakaj so izločeni obnovljivi viri, kot so vodni viri, vetrni in sončni viri? Mislim, da je to pomembno vprašanje, na katerega do zdaj nisem dobil odgovora navkljub spraševanju, zakaj so bili ti obnovljivi viri izločeni iz Uredbe o dopolnilni dejavnosti na kmetiji. Mislim, da je za precejšen del Slovenije kar pomembna dopolnila dejavnost vodnih virov na kmetij. Gre tudi za zelo majhne enote, kjer je nesmiselno, da bi ti ljudje v skladu z novo uredbo morali odpirati espeje, deooje in podobne stvari. Razumel bi uredbo, ki bi opredelila neko moč teh elektrarn, in na osnovi tega tudi opredelila, kaj je še dovoljeno in kaj ni. Da pa se ključni obnovljivi viri, ki jih imamo v Sloveniji na razpolago, to je voda, izločijo iz take uredbe, je pa zame nesprejemljivo. Pričakujem pisni odgovor ministra.
Hvala. Gospod Ivan Hršak bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovana ministrica, minister, spoštovani kolegice in kolegi! Vsem nam je znana problematika Termoelektrarne Trbovlje. 17. novembra lani je bil na seji skupščine termoelektrarne sprejet sklep o začetku postopka redne likvidacije družbe. Ta seja je bila, po moji osebni oceni, sklicana izjemno hitro, celo prehitro, kot da bi se nekomu strašno mudilo poslati termoelektrarno v likvidacijo; in v nasprotju s sprejetim sklepom na ORZ v Zagorju, kjer ste bili prisotni tudi vi, spoštovani minister. 8. decembra lani je bil na zahtevo zasavskih poslancev sklican delovni posvet na Občini Trbovlje. Navedeni posvet vseh deležnikov in strokovnjakov s področja energetike, od katerih so se pričakovale najboljše ideje za rešitev Tet in zaposlenih v njej, se je na mojo pobudo odvil v Zasavju, točneje v Trbovljah; seje pa se je osebno udeležil tudi predsednik Vlade dr. Miro Cerar. Na tem sestanku je bila ustanovljena posebna koordinacijska skupina, ki naj bi s svojim delovanjem poskušala najti in udejanjiti najboljšo možno rešitev za Tet in njene zaposlene. Vse od tedaj ni bilo s strani ministrstva, ne s strani omenjene koordinacijske skupine zaslediti nobene uradne informacije glede tega, kakšne rešitve so se, če so sploh se, našle za termoelektrarno in njene zaposlene. Zato vam danes tudi zastavljam to poslansko vprašanje. Zanima me in prosim za konkretne odgovore: Kaj točno je bilo do sedaj sploh narejeno v postopku likvidacije Termoelektrarne Trbovlje? Imam pa še dodatno vprašanje glede samih prezaposlitev zaposlenih v termoelektrarni. Pred dnevi sem namreč dobil v roke program razreševanja presežnih delavcev Termoelektrarne Trbovlje v likvidaciji z dne 14. januarja 2015, ki ga je izdelal likvidacijski upravitelj Luka Podjed. Nad vsebino programa sem bil izjemno razočaran, da ne rečem šokiran. V njem namreč piše, da bo v prvi fazi likvidacijskega postopka delo takoj izgubilo 24 delavcev, to se pravi, da bodo prejeli odločbe s 30-dnevnim odpovednim rokom. V drugi fazi pa v razmiku od 3 do 24 mesecev še preostalih 57 delavcev, torej skupaj kar 151 delavcev termoelektrarne. Več kot očitno navkljub maksimalnemu trudu, tako je bilo vsaj zapisano v tem programu, ki naj bi menda bil vložen v to, niso uspeli prezaposliti niti enega delavca, še tiste ne s statusom invalida. Ne v HSE, tudi v Eles ne, ki je prej edini napovedal, da bo zaradi svojih potreb zaposlil večje število delavcev iz termoelektrarne. Zato vas sprašujem: Kakšna usoda pravzaprav čaka te delavce, kako sploh kaže s prezaposlitvami? Zahvaljujem se vam, spoštovani minister, za te odgovore ter za najino dosedanje korektno sodelovanje, katerega pričakujem tudi v bodoče. Hvala lepa.
Hvala. Odgovor bo podal minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič. Izvolite.
Hvala, predsedujoča, za besedo. Hvala spoštovanemu poslancu Ivanu Hršaku za postavljeno vprašanje. Na Ministrstvu za infrastrukturo ves čas z veliko pozornostjo spremljamo dogajanje v Termoelektrarni Trbovlje. Vendar pa se moramo zavedati, da je družba Tet gospodarska družba, ki je morala tako kot vse ostale gospodarske družbe preživeti s svojo dejavnostjo na trgu. Poudaril bi rad, da z vsem znanimi spremembami na področju kapitalskega upravljanja podjetji Ministrstvo za infrastrukturo de facto in tudi de jure nima možnosti vplivanja na poslovanje družbe Tet, saj je Tet v večinski lasti družbe HSE, katerega pa upravlja Slovenski državni holding. Glede Tet želim tudi ponovno povedati, da je država v okviru sheme prevzema obveznosti uporabe domačega vira primarne energije za zagotavljanje zanesljive oskrbe z energijo v letih 2001–2012 namenila družbi Tet nekaj več kot 175 milijonov evrov. Ta shema se je sicer s prenehanjem pridobivanja premoga v Rudniku Trbovlje-Hrastnik zaključila, je pa v tem času omogočila obratovanje in razvojne možnosti za Termoelektrarno Trbovlje. Poleg tega je država do sedaj namenila več kot 186 milijonov evrov za zapiranje Rudnika Trbovlje-Hrastnik. Ob tem si je prizadevala, da bi zagotovila čim lažje prestrukturiranje z dodatnimi denarnimi pomočmi za razvojne programe v regiji. Problematika Tet je bila večkrat obravnavana tudi na že omenjenem ekonomsko-socialnem odboru energetike, kjer sindikati s področja energetike, delodajalci in Ministrstvo za infrastrukturo obravnavamo teme, ki so pomembne za socialne partnerje. Direktor Elesa je na ESOE, to je na ekonomsko-socialnem odboru, predstavil vlogo obratovanja Tet na Elektroenergetski sistem Republike Slovenije. Lahko ponovimo dve ključni točki, ki jih je izpostavil. Zanesljivost obratovanja na področju osrednje Slovenije je praktično neodvisna od delovanja družbe Tet in nespametno bi bilo opustiti to energetsko lokacijo. Eles je iz teh razlogov že odkupil in prevzel stikališče, ki je del prenosne infrastrukture. Glede na tržne razmere se je lastnik, to je družba HSE, odločil za likvidacijo družbe Tet. Likvidacijski upravitelj je na tem odboru 22. januarja, torej v preteklem tednu, predstavil program presežnih delavcev, in sicer da bo v naslednjem tednu delo izgubilo 94 delavcev; kasneje, v obdobju do dveh let pa še preostali, kot ste tudi vi že omenil. Seje se je udeležil tudi koordinator delovne skupine za Zasavje pri predsedniku Vlade, ki je predstavil rezultate koordinacije v primeru Tet in številčno naštel možnosti zaposlitev in možne nove delodajalce. Pri tem je Ministrstvo za infrastrukturo tudi aktivno pozivalo vse energetske družbe, da proučijo možnosti zaposlitve presežnih delavcev iz Termoelektrarne Trbovlje. Likvidacijski upravitelj je poudaril, da še vedno dopušča več poti za izpeljavo likvidacije, to je prodajo delujoče celote, prodajo funkcionalnih delov in prodajo po posameznih delih. Ministrstvo za infrastrukturo sicer pripravlja sektorsko strategijo, ki pa ne more posegati na tovrstne poslovne odločitve odvisnih družb. Ocenjujem sicer, da reševanje problematike Tet, predvsem preteklo dvoletno prodajanje, ni bilo optimalno, saj je bilo izgubljenega veliko časa, ki bi ga lahko uporabili za iskanje učinkovitejših rešitev. Pogrešamo sinergijsko vodenje Slovenskega državnega holdinga na področju energetike, saj si ne predstavljamo, da bi lahko bilo optimalno upravljanje podjetij na način, da usposobljene kadre iz sistemov odpuščamo in jih nato na trgu iščemo drugje in na novo. Prezaposlovanje bi bilo sicer lažje izvedljivo, če bi bile določbe 188. člena ZUJF razširjene tudi na zaposlene v pretežni državni lasti. Gre za določbe, ki omogočajo odpuščanje delavcev, ki so že izpolnili pogoje za upokojitev. Ocenjujemo namreč, da je v elektroenergetiki okoli 550 zaposlenih, ki že izpolnjujejo vse pogoje za upokojitev, vendar se še ne upokojijo oziroma, bom rekel, se ne želijo upokojiti. Hvala.
Hvala. Gospod Žan Mahnič bo zastavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Ministrice, ministri, drage kolegice poslanke in poslanci! Stanje na državnem cestnem omrežju v Republiki Sloveniji je katastrofalno. Zadnja leta se je v Sloveniji največji poudarek, predvsem z finančnega vidika, dal izgradnji avtocestnega križa, ki je zagotovo pozitivno pripomogel k prometni ureditvi, predvsem z vidika pretočnosti in mobilnosti. Zdaj, ko je le-ta dokončan, pa lahko opazimo, da smo v vseh teh letih pozabili na vzdrževanje državnih cest. Manj sredstev za le-te se pozna kot dolgotrajna škoda oziroma neizvajanje potreb po obnavljanju in sanaciji. Nekaj cest je še makadamskih, nekatere so ozke in nevarne, v veliki meri pa tudi dotrajane in potrebne temeljite sanacije. Tudi novogradnje so načrtovane in umeščene v razvojne programe, pa vendar čakajo na ugodnejši čas za financiranje. Mnogi cestni projekti se iz leta v leto premikajo iz proračuna v proračun. Tudi če so dela že začeta, so marsikje obstala zaradi propada, se pravi stečaja gradbenih podjetij. Marsikje so ceste bolj uničene tudi zaradi tega, ker so se uporabljale pri gradnji avtoceste in pri obnovi železniške infrastrukture. Pogosto so težave pri odkupu zemljišč, oderuške cene seveda potem onemogočajo, in gre več sredstev za same nakupe, manj ostane za gradnjo. Najbolj zaskrbljujoč pa je vpogled v proračun Republike Slovenije za leto 2015, saj so sredstva v primerjavi z letom 2014 za investicije za obnovo cestne infrastrukture še nižje. Po štirih mesecih od prevzema ministrstva ni ne duha ne sluha o tem, da bi imeli kakšen načrt glede financiranja obnove cest, čeprav je bila to ena od predvolilnih obljub Stranke Mira Cerarja. V sklopu te obljube bi osebno pričakoval, da boste takoj ob začetku mandata spremenili zgrešen ukrep vlade Boruta Pahorja, ki je dovolil prerazporeditev sredstev iz naslova povračila za uporabo cest ob tehničnem pregledu vozila v železniško infrastrukturo. Zato vas, gospod minister, sprašujem: Kakšne kriterije boste uporabili glede prioritet pri vzdrževanju, modernizaciji in rekonstrukciji državnih cest, ki so v precejšnjem zaostanku? Kdaj lahko pričakujemo odpravo ukrepa, po katerem se lahko sredstva, ki bi jih morali vložiti v obnovo cestne infrastrukture, vlagajo v železniško infrastrukturo? Ali lahko v rebalansu za leto 2015 pričakujemo povišanje sredstev na postavki, namenjeni Direkciji Republike Slovenije za ceste? Ali boste vztrajali pri trenutnih letnicah, ki so določene za načrt razvojnih programov; ali pa lahko ponovno pričakujemo, da jih boste preložili neznano kam v prihodnost? Ali podpirate ideje občin o bencinskem centru? Hvala za odgovore.
Hvala. Odgovor bo podal minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič. Izvolite.
Hvala. V zvezi s tem vprašanjem vzdrževanja oziroma obnavljanja državnega cestnega omrežja bi začel takole. Obnova tega omrežja, s katerim upravlja Družba Republike Slovenije za infrastrukturo, je odvisna zgolj in izključno le od zagotavljanja finančnih sredstev. Izdelane so že bile natančne analize, koliko teh sredstev na letni ravni bi Direkcija potrebovala za svoje optimalno delo; in sicer je ta ocena na ravni okoli 300 milijonov evrov. Na ta način, če bi bila ta sredstva zagotovljena v taki višini, bi se začelo stanje državnih cest izboljševati, zagotovljena pa bi bila tudi večja prometna varnost. Pri pripravi rebalansa proračuna za leto 2015 pa se žal srečujemo z omejitvami, ki ne bodo omogočile tolikšnega vlaganja v to cestno infrastrukturo. Iz tega razloga smo pripravili tri scenarije financiranja, s prioritetami na treh ravneh; in sicer so to prioritete na nivoju A kot najnujnejše, potem pa še prioritete B in C kot recimo bolj optimalne rešitve. Če se zadržim na prioriteti A, ki predstavlja izvajanje najnujnejših zakonskih obveznosti in realizacijo že podpisanih pogodb, kjer bi torej bila zagotovljena sredstva za redno vzdrževanje, upravljanje in prometno varnost, za izvajanje že podpisanih pogodb na področju investicij, za izvajanje obveznosti na področju sanacije brežin, plazov, mostov, za odškodnine za zemljišča, za pridobivanje zemljišč, za samo osnovno administracijo Direkcije in za izvajanje evropskih projektov, potem bi morala biti ta sredstva dodeljena v višini 190 milijonov evrov. S sredstvi za to prioriteto sicer še ne izboljšujemo stanja državnih cest, temveč se s tem zagotavlja le sanacija najnujnejših poškodb, izvajanje rednega vzdrževanja cest v minimalnem obsegu. Ne zagotavljamo pa prevoznosti na vseh državnih cestah in objektih brez omejitev. Prioriteta B bi predstavljala višino sredstev, ki so potrebna za zagotavljanje prometne varnosti in prevoznosti na državnih cestah ter ohranjanje obstoječega stanja le-teh. Poleg tega pa so v tej prioriteti upoštevani tudi občinski projekti iz evropskih sredstev, ki jih v skladu s sofinancerskimi sporazumi delno sofinancira tudi Direkcija. Ocena teh sredstev znaša dodatnih skorajda 80 milijonov evrov. Za izvajanje vseh aktivnosti po prioriteti A in B bi potrebovali približno 270 milijonov evrov. Če pa bi želeli v državno cestno infrastrukturo vlagati v tolikšni meri, da bi tudi izboljševali obstoječe stanje, se pravi da bi zagotovili sanacijo mostov, brežin, sanacijo plazov in uredili ceste skozi naselja, obvoznice ter še druge aktivnosti, pa bi potrebovali sredstva v dodatni višini približno 30 milijonov evrov. To je skupno tistih 300 milijonov evrov, kot sem omenil že na začetku. Sedanji viri žal ne zadoščajo niti za popolno izvajanje najnujnejših aktivnosti pod prioriteto A. Zato na ministrstvu že pospešeno iščemo rešitve v smeri zagotavljanja stalnega vira financiranja v zadostni višini, ki bi omogočil ciljno, namensko in ekonomično upravljanje cestne ter železniške infrastrukture. Za enkrat še ne morem na tem mestu povedati nekih rešitev o tem, na kakšen način bomo ta sredstva, ta stalen vir zagotovili. Razmišljanja so bila, tako kot je bil predlog s strani občin, da bi se uvedel nek dodatni bencinski cent. To je sicer možno. Mi vemo, da od približno vsakega centa se zbere približno 20 milijonov evrov v proračunu. Vsakega centa, recimo trošarin; vendar po drugi strani tudi vemo, da imamo s trošarinami goriva že sedaj močno obremenjena in da to povzroča, da se z gorivi oskrbujejo izven Slovenije. Tukaj moramo na nek razumen in ustrezen način zagotoviti še druge vire poleg te letne dajatve, ki ste jih že omenjali [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]zagotavljale vzdržno in stalno financiranje teh ukrepov v vzdrževanje cestne in tudi železniške infrastrukture. Hvala.
Zahtevo za dopolnitev odgovora ima ima gospod Žan Mahnič.
Hvala za odgovor, minister. Naj vam samo kot primer, kakšen odnos ima država do svoje cestne infrastrukture in s tem posledično do državljank in državljanov, ponazorim na primeru ceste iz mojega kraja; verjamem, da poznate. To je cesta v Sorico, v Selški dolini. Začetek rekonstrukcije sega v leto 2005 s prvo fazo. Celoten projekt rekonstrukcije slabih treh kilometrov ceste naj bi bil zaključen po prvotnih informacijah v štirih fazah in tudi v doglednem času. In kje smo zdaj? Kot sem že dajal, se je leta 2005 pričela prva faza rekonstrukcije v dolžini 0,8 kilometra. Dela so se izvajala na najmanj zahtevnem delu in izvajalcem je uspelo izvesti grobo asfaltacijo tik pred prvim snegom v novembru. Sama kvaliteta opravljenega dela je bila vprašljiva. Že do naslednje spomladi so se pojavile na cesti prve razpoke. Leta 2007 je sledilo nadaljevanje del z začetkom druge faze v dolžini 0,8 kilometra, ki se je končala leta 2008. Leto kasneje, leta 2009 se je pričela gradnja 3 faze v dolžini 0,9 kilometra. Potem se ni zgodilo nič leta 2010 in leta 2011. Cesto so odpirali, zapirali, odprla se je z omejitvami in tako naprej. Tudi leta 2012 se prav tako ni nič naredilo, cesta je ostala odprta z omejitvami. Šele leta 2013 se je cesta zaprla in na enem od sestankov je bil sklenjen ustni dogovor z občino, izvajalcem in krajevno skupnostjo, da bodo dela končana do konca leta 2013 do te mere, da bo cesta čez zimo prevozna tudi z avtobusom. Tudi od četrte etape ni bilo kaj dosti, da ne govorim o tem, da je pred nami še peta etapa v dolžini 500 metrov. To se pravi, da država v 10 letih ni sposobna urediti približno 3 kilometrov dolge ceste. Cesta še vedno ni prevozna za avtobuse, s tem da je Direkcija že dajala, da stanje, v kakršnem je trenutno cesta v Sorico v Selški dolini, v takem stanju ceste kmalu ne bo več mogla vzdrževati. Zahvaljujem se vam, da ste mi dali konkretno te tri točke oziroma A, B in C. In zato vas še enkrat sprašujem: Ali lahko cesto v Sorico računamo pod ukrep A? Ker je zadeva urgentna, kako boste pristopili k reševanju? Kdaj lahko pričakujemo zadnjo fazo? Kako je z železnicami; ali boste prekinili ukrep?
Besedo ima minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Sredstva, ki so bila namenjena vzdrževanju cestne infrastrukture, so se v zadnjih letih neprestano zmanjševala in niso bila redna. To je tudi razlog, da so se projekti, ki ste jih omenjali, tako financirali – neekonomično, nelogično, da so se začeli, pa se niso dokončali. Skratka, da so tudi že začeta dela potem vmes propadala. Tudi to je razlog, da smo v preteklem letu kar nekaj projektov, ki so bili že financirani celo z evropskimi sredstvi, morali prekiniti. In tako nedokončani projekti čakajo na zagotavljanje teh virov. Ključno je, da bomo v naslednjih letih – poskušali bomo že tudi v letu 2015, vendar z rebalansom to, kot kaže, še ne bo možno zagotoviti – zagotovili te ustrezne vire, ki bi zagotavljali redno načrtovano vzdrževanje. Ocenjujemo, da bi najmanj 200 milijonov evrov moralo biti zagotovljenih za cestno infrastrukturo, za železniško infrastrukturo pa tudi približno takšen znesek. Ta sredstva, ki se zbirajo iz letne dajatve, so še vedno razdeljena približno na polovico; pol na cestno ter pol na železniško infrastrukturo. Verjetno v nadaljevanju tega še ne bomo morali prekiniti, ampak bomo, kot rečeno, morali zagotoviti neke dodatne vire, ki bodo predstavljali nek stalen dotok, na podlagi katerega bo potem možno načrtovati ukrepe na usposabljanju in vzdrževanju cestnega omrežja. Za ta konkreten odsek tudi še ne morem zagotoviti, ali bo v letošnjem letu moč zagotoviti njegovo dokončanje ali ne, ker se v rebalansu ravno sedaj, v teh dneh razporejajo sredstva. Konkretno za vsak posamezen projekt še nimam podatka, koliko bo možno zagotoviti; lahko pa v naslednjih dneh že kaj več povem.
Torej imamo postopkovno, gospod Žan Mahnič.
Hvala za besedo, predsednik. V skladu s Poslovnikom predlagam, da Državni zbor opravi razpravo na odgovor ministra dr. Gašperšiča. Ne bom rekel, da z odgovorom nisem zadovoljen. Minister mi je korektno povedal, kakšna je situacija, kakšno je stanje, kako je s proračunom, kdaj lahko zadevo pričakujemo in kdaj ne. Vendar menim, da je potrebna razprava, da se pogovorimo o tem, kakšno infrastrukturo v Sloveniji imamo, kako jo naprej financirati, predvsem pa kje najti te vire. Gospod minister, jaz bi vam res svetoval, če greva malo vprašat ljudi, ki plačujejo ob registracijah in tehničnih pregledih, kako se strinjajo, da gre tista dajatev potem v železniško infrastrukturo. Po eni strani gre [[nerazumljivo]], po drugi strani pa še vedno vozi avtobus iz Ljubljane v Koper, ker posledice žledoloma še niso bile odpravljene. Tukaj imam številke za leto 2014. Letna dajatev za uporabo vozil – iz tega naslova je prišlo 144 milijonov. Davki od prometa motornih vozil – iz te postavke je prišlo približno 28 milijonov evrov. Za Direkcijo pa damo 105,7 milijonov evrov. To se pravi, da od teh dajatev mi poberemo 172 milijonov, za Direkcijo damo 105 milijonov, manko 67 milijonov pa gre na železnice. In teh 67 milijonov, če bi vsaj delček tega več vlagali v cestno infrastrukturo, verjamem, da takih problemov, kot je recimo cesta v Sorico – 10 let morajo čakati za 3 kilometre. Ko sem bil takrat gor, sem bil res presenečen, da se morajo ljudje vsak dan voziti po taki cesti, pa mislim, da to res ni noben standard. Ne vem, kje to imajo, so res v slabem stanju. Jaz bi vas res prosil, ko boste načrtovali rebalans proračuna, da bi mogoče predhodno izvedli ta ukrep, ki sem ga omenil, glede financiranja oziroma glede zneska, ki pride iz letne dajatve za uporabo vozil in ga potem namenjamo za železniško infrastrukturo, da bi potem vsaj tu nekaj spremenili, ker ceste so v slabem stanju. Vemo, v preteklosti smo imeli kar nekaj hudih zim, od soljenja, peska, poplav, ceste so slabe, denarja ni, da bi se vzdrževalo. Tudi pri nas, v Občini Gorenja vas v Poljanski dolini, na območju bivšega rudnika urana Žirovski vrh imamo industrijsko cono s približno 60 zaposlenih, ampak cesta Gorenja vas–Todraž je v slabem stanju. Ne zahtevamo ne vem česa, ampak vsaj tisto osnovno, za kar pa je država zadolžena. In da bi država preko te razprave, v kateri bi lahko dorekli neke cilje oziroma vsaj neke osnovne smernice na področju cestne infrastrukture, pa mislim, da bi se lahko potrudili in tudi na vladi potem sprejeli nek načrt oziroma neke prioritete, bodisi v okviru NRP, ki so že; seveda pa so problem letnice. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 27. januarja 2015, v okviru glasovanj. Zdaj bo dr. Vinko Gorenak, SDS, zastavil vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ugotavljam, da ima ministrica za notranje zadeve z menoj težave. Zlasti ima težave, kadar je treba odgovoriti na moja vprašanja, tudi kadar se je treba soočiti pred kamerami, pošlje koga drugega. Predsednik, ministrici sem poslal naslednje vprašanje. To je tako enostavno vprašanje, saj je smešno, da sem šel na tak nivo, da sem tako elementarno stvar vprašal. Moje vprašanje se je glasilo: Gospa ministrica, kakšna je vaša vizija vodenja Ministrstva za notranje zadeve, na podlagi katere ste ocenili, da bo novi direktor bolje opravljal naloge kot stari? Evo, ministrica je najela "odvetnico", ki mi je že odgovorila, tako da sem zdaj malo v dilemi in ne vem, kaj naj naredim. Namreč, odgovor že imam, veste. Ker to ni po Poslovniku – po Poslovniku mora ministrica sama odgovoriti, ne preko svoje "odvetnice" gospe Elizabete Planinšič –, vas moram opozoriti, gospa ministrica, da bi vas želel poleg tistega, kakšna je vizija, tako kot sem postavil tudi vprašanje, opozoriti na nekatere napake, ki jih je storila vaša "odvetnica" Elizabeta Planinšič. Gospod Veniger vam je takrat ponudil, ko ste ga razrešili, da sam odide, in sicer da odide v teh dneh v mesecu januarju, zato da bi se s tem izognili temu, da bi plačala država 70 tisoč evrov. Ampak vi tega niste sprejeli. Vi ste ga hoteli in ste ga tudi razrešili – immediately in takoj, vrata, pojdi! In to pač državo stane 70 tisoč evrov. Zato vas prosim, da pojasnite, kakšna je ta vaša fantastična vizija, ki jo je nov direktor boljše ponujal kot stari. Mimogrede, jaz nimam nič proti novemu direktorju, je čisto v redu zadeva, da smo si na jasnem. Če pa so izbire po sistemu, če sva skupaj potičke delala v peskovniku, je pa nekaj narobe. Potem pa je nekaj narobe. To je ena zadeva. Zdaj pa tisto, kar je tu napačnega. Prva stvar, gospod Veniger ni dobil 70 tisoč, ampak 26 tisoč evrov, tako da veva; in od tega bo plačal dohodnino. Vaša "odvetnica" pa poroča, da je dobil 70 tisoč – ni res. To je ena zadeva. Druga zadeva. Tu je sporočilo, da je bil neupravičeno poslan na DCAF in je tam preveč zaslužil, tam ste ga malo diskreditirali. Ne, ni res. Tja sta ga poslala gospa Kresalova in gospod Klemenčič. Onadva sta podpisala akt o njegovi napotitvi in višini plače. Dajte gospoda Klemenčiča diskreditirati, ne bivšega direktorja. Naprej. Sporočili ste mi, da sem jaz kriv za višino odpravnine. Ko smo mi pisali zakon o organizaciji in delovnem področju policije, nismo vnesli člena, ki bi kakorkoli bivšemu direktorju omogočil kakršnokoli odpravnino. zakonodajno-pravna služba Vlade in Ministrstva za upravo pa sta me opozorili, da to moram narediti. Bom potem dopolnil vprašanje, vas pa prosim predvsem o viziji [[izklop mikrofona]]
Odgovarja ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovani poslanec Gorenak! Vi meni to vprašanje postavljate, kot sami ugotavljate, že tretjič. Prvič ste mi ga postavili lani in ste dobili odgovor. Nato ste mi ga ponovno postavili letos, rok je še odprt, v roku 30 dni boste dobili odgovor. Sedaj pa mi postavljate ustno poslansko vprašanje z enako vsebino, samo malo ste premetali besede. Vam bom odgovorila, ker vztrajate, da končno razčistimo to situacijo okoli vizije, ker vam je ta beseda očitno zelo všeč. Odgovorila vam bom tako, da bom primerjala mojo vizijo z vašo vizijo. Moja vizija se udejanja, vaša pa se je že udejanila v času, ko ste vi bili minister za notranje zadeve, tako da bomo bolj razumeli koncept vizije. Celotno vizijo sem vam jaz že predstavila na hearingu, je trajal več kot eno uro. Danes tudi ni časa, da vam to v celoti ponavljam, je pa zanimivo, da vas je najbolj zmotil del, ko sem rekla, da minister pod nobenim pogojem in nikakor ne sme posegati v operativno delo policije. Vi ste takrat rekli, da minister lahko ve vse. In tukaj, gospod Gorenak, se moja vizija razlikuje od vaše vizije. Ker minister je namreč politik in dokler sem jaz na funkciji ministrice za notranje zadeve, bom dosledno spoštovala Zakon o organiziranosti in delu v policiji, ki kristalno jasno določa, kakšno je razmerje med ministrstvom in policijo ter med ministrom in generalnim direktorjem policije. Vi prav tako ves čas pogrevate primerjavo Veniger–Fank, sedaj to vežete na vizijo, da ste vi na nekem višjem nivoju. Bolj kot z gospodom Fankom se vi ves čas ukvarjate z gospodom Venigerjem, ki ste ga dejansko vi predlagali Vladi za generalnega direktorja policije. Vi celo zahajate tako daleč, da mi pišete pisna poslanska vprašanja, v katerih nastopate kot davkoplačevalec, in mi ugovarjate njegovi odpravnini, ki mu je bila izplačana v skladu z zakonom, torej povsem zakonito, na podlagi Zakona o organiziranosti in delu policije. Vi meni pišete pisna vprašanja in vi ugovarjate zoper odpravnino. Ta zakon pa je bil sprejet v času vaše vlade oziroma vašega ministrovanja. Po drugi strani pa vas nekako ne razumem, ker izbiri novega generalnega direktorja ne nasprotujete. Oba se strinjava, da je gospod Fank vrhunski strokovnjak in tudi človek, ki uživa veliko stopnjo spoštovanja v policiji. In kot veste, kot sem tudi že povedala, ko sem govorila v javnosti o svoji odločitvi, da pride do menjave generalnega direktorja policije, midva z gospodom Stanislavom Venigerjem sva se razšla na visokem profesionalnem nivoju. Dogovorila sva se, da menjave v javnosti ne bova komentirala, česar se je gospod Veniger tudi držal, držala sem se tudi jaz. Ta članek, ki ga vi kažete, žal tega članka še nisem prebrala. Tudi novinarka ni odvetnica, te pojme moramo razčistiti, ker me je zelo začudilo, da teh pojmov ne ločite na začetku. Zato menim, da ni prav, da vi gospoda Venigerja izpostavljate sedaj, ko ni več na funkciji, ker menim, da to ni dostojno do bivšega uniformiranega policista, in se s tem nikakor ne morem strinjati. Hvala.
Zahtevo za dopolnitev odgovora ima dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Greva po vrsti. Pisna poslanska vprašanja ali ustna poslanska vprašanja so v domeni poslanca, ki jih postavlja; vi pa ste tista oseba, ki morate odgovoriti. Kaj jaz pišem v poslanskih vprašanjih, pa presoja še predsednik Državnega zbora, ki zadevo pošlje vam ali pa meni zavrne; tako da sva to razčistila. Drugo, minister lahko ve vse ali pa ne, je reklo Ustavno sodišče. Verjetno vi kot pravnica Ustavno sodišče spoštujete, vsaj domnevam, da ga spoštujete. To namreč piše leta 2002 v odločbi Ustavnega sodišča, ki je to zelo jasno napisalo; in jaz sem vam rekel, da si jo preberite. Jaz sem večkrat poudaril, da mora dober minister za notranje zadeve vedeti vse, kar se dogaja v policiji. Jasno je, da mora vedeti. Potem pa so omejitve, ki so predpisane v zakonu; saj zakon sem pa sam pisal, pa seveda vem, kaj sem napisal. To morava vedeti. Jaz ne ugovarjam zoper odpravnino, ne ugovarjam, čeprav jo je vnesla Služba Vlade za zakonodajo in Ministrstvo za upravo – in ne Ministrstvo za notranje zadeve, ki sem ga jaz vodil, to moramo vedeti. Ugovarjam pa zoper način, kako vi to počnete. Vi ga razrešite oktobra iz nekih ne vem kakšnih vzgibov, če pa bi on januarja sam šel, kar vam je fizično ponudil, pa teh stroškov ne bi bilo. Jaz, mimogrede, direktorja policije sploh nisem menjaval, da sva si na jasnem, zato tudi stroškov ni bilo nobenih. Kar se tiče "odvetnice", bodiva resna. Mislim, da morate biti resni kot ministrica za notranje zadeve. Če jaz v petek postavim poslansko vprašanje, novinarka mi pa v ponedeljek odgovori in opljuva bivšega šefa policije, opljuva mene in govori, kako imate vi prav; potem je vse jasno, da je to zraslo na zelniku med vami in med novinarko. Seveda sem o odvetnici govoril v narekovajih. Vi dajte meni stvari argumentirati, ne novinarka, prosim.
Besedo ima ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar.
Menim, da tukaj ni več kaj dopolnjevati. Tudi se ne bom spuščala v vaše domneve, ker so popolnoma nepreverjene. Ponovno apeliram na vas, da pustite gospoda Stanislava Venigerja pri miru.
Postopkovno ima dr. Vinko Gorenak.
Jaz predlagam razpravo o odgovoru ministrice, ker to pa res ni bil odgovor. Vi imate na razpolago 5 minut in 3 minute ter lahko odgovorite, to pa ni odgovor – ne bom se spuščala na tak nivo in tako naprej. Vi ste s svojimi odločitvami, gospa ministrica, zapravili 70 tisoč evrov; in to zaradi 3 mesecev. Imate pa to zakonsko pravico, seveda to ni kak očitek. Ampak stopite pred kamero in recite: Da, to sem naredila. To ni bilo dobro. Predsednik, prosim, da o tem opravimo razpravo. Verjamem pa, če bo ta razprava izglasovana, da bo čez kak mesec dni in se bo lahko ministrica pripravila na soočanje z menoj. Hvala lepa.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 27. januarja 2015, v okviru glasovanj. Zdaj pa bo mag. Branislav Rajić, SMC, zastavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu, ki pa je opravičeno odstoten. Zato ga ob tem prosim, da pove, ali želi pisni ali ustni odgovor.
Spoštovani gospod predsednik, hvala za besedo. Ne samo jaz, tudi občani Maribora bi želeli ustni odgovor. Za prvi odsek tako imenovane mariborske južne obvoznice, to je od zaključka zahodne obvoznice pri rondoju s Streliško cesto do Kardeljeve ceste je ureditveni akt sprejet in dokumentacija urejena. Odkupljena je že večina potrebnih zemljišč. Za preostali del južne obvoznice, torej od Kardeljeve do navezave na avtocestni križ, še ni sprejet državni prostorski načrt, saj nobena od predlaganih variant trase ni bila sprejemljiva za pristojna ministrstva. Leta 2012 je bila izvedena javna razgrnitev študije variant za gradnjo zahodne mariborske obvoznice. Kot najugodnejša je bila izbrana varianta 1. Ker bi izbrana trasa zasegla 43 hektarjev kmetijskih zemljišč, Ministrstvo za kmetijstvo ni izdalo soglasja k sprejemu državnega prostorskega načrta. Je pa predlagalo modificirano varianto 2, ki sicer zasede manj kmetijskih zemljišč, vendar pa je neustrezna, ker promet na zahodni obvoznici nelogično in dolgoročno gledano potratno odvleče na vzhodni del mesta ter šele nato veže na obstoječo avtocesto. Kot takšne je ne podpirata ne mesto ne stroka. V cilju iskanja rešitve, ki bi bila sprejemljiva za Ministrstvo za kmetijstvo, je bila trasa variante 1 optimizirana na način, da so v njen minimalizirani posegi v kmetijska zemljišča. Zasedba kmetijskih zemljišč je tako znižana iz 43 na 25 hektarjev. Ta varianta ima podporo mestne oblasti, stroke in lokalne skupnosti. Nemogoče prometne razmere zaradi nezgrajene južne obvoznice v Mariboru so v mestnih četrtih Razvanje, Spodnje in Zgornje Radvanje, Nova vas, Studenci in Pekre pripeljale revolt krajanov do takšne mere, da je lahko pričakovati konkretne oblike izražanja nezadovoljstva; prav tako pa tudi začetek postopkov za izterjavo odškodnin zaradi prekomernega hrupa. Moje vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano se glasi: Ali ste na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano pripravljeni v kratkem preučiti optimizirano varianto 1 mariborske južne obvoznice, po kateri bo zasedba kmetijskih zemljišč zanjo znižana iz 43 na 25 hektarjev; in se glede na ugodnejšo bilanco zasedbe kmetijskih zemljišč na njo odzvati pozitivno? S tem bi se ustvarili pogoji, da Vlada Republike Slovenije ponovno skliče prostorsko konferenco in v ustreznem postopku sprejme državni prostorski načrt za izgradnjo prepotrebne mariborske južne obvoznice. Skrb Ministrstva za kmetijstvo je povsem razumljiva, kljub temu pa se moramo zavedati, da osnovanje prostorskih posegov državnega pomena, kot je denimo cestna obvoznica okoli drugega največjega mesta v državi, nedotakljivost [[izklop mikrofona]]
Vaše vprašanje bom uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora, glede na vašo željo. Zdaj pa mag. Bojana Muršič, SD, zastavlja vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc.
Hvala lepa, predsednik. Ministrici, minister, kolegice, kolegi, prav lepo pozdravljeni. Ministrici za zdravje postavljam naslednje vprašanje. Konec lanskega leta je Zavod za zdravstveno zavarovanje sporočil, da namerava s 1. 1. 2015 uveljaviti belo napotnico, s katero bi lahko zasebni zdravnik svojega pacienta poslal k specialistu v javni zdravstveni sistem pod enakimi pogoji kot z zeleno napotnico. Taka namera je naletela na ostra nasprotovanja, zaradi česar se je generalni direktor Zavoda za zdravstveno zavarovanje odločil, da bo z uvedbo bele napotnice počakal. Po mnenju nekaterih, ki glede predloga izražajo pomisleke, bi tak sistem omogočil preskakovanje čakalnih vrst. Gibanje za ohranitev in izboljšanje javnega zdravstva je na več naslovov poslalo protestno pismo, v katerem izražajo svoje nasprotovanje in izpostavljajo, da se bele napotnice, ki jih določa uredba o uveljavljanju zdravstvenih storitev, uveljavljajo v breme sredstev obveznega zavarovanja. Opozarjajo tudi, da je širša javnost za to izvedela iz medijev in da za uveljavitev takšnega ukrepa ni doseženega konsenza. V protestnem pismu med drugim tudi zapišejo, da se bo s to uredbo še bolj prepletalo javno in zasebno zdravstvo, pri čemer gre za odvajanje denarja iz javne zdravstvene blagajne. Izražajo pa bojazen, da bodo v bodoče lahko zasebniki brez koncesije izbrani zdravniki, ter opozarjajo na diskriminacijo med revnimi in bogatimi. Koalicijski partnerji smo se v koalicijski pogodbi zavezali, da bomo krepili javno zdravstvo in se zavzemali za jasnejšo mejo med izvajanjem javne in zasebne zdravstvene dejavnosti ter da bomo krepili javni zdravstveni sistem na način, da bomo imeli za vse zavarovane osebe enake možnosti do zdravstvenega varstva. Na podlagi vsega navedenega in z ozirom na vsa opozorila ter bojazni, ki se porajajo, vas zato sprašujem: Kakšno je stališče ministrstva do uvedbe bele napotnice? Kdaj lahko pričakujemo začetek obravnave novega predloga Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju ter Zakona o zdravstveni dejavnosti, za katera pričakujemo, da bosta bolj jasno postavila ločnice med javnim in zasebnim? Hvala lepa.
Odgovarja ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Spoštovani predsednik, ostali poslanke in poslanci! Hvala za besedo in za poslansko vprašanje. Res je tako, kot je gospa poslanka ugotovila, da je decembra Zavod za zdravstveno zavarovanje izdal navodila, kako naj zasebniki napotujejo na preglede v javnozdravstveno mrežo, in predpise, katere elemente mora ta tako imenovana bela napotnica vsebovati. Vendar je treba iti malo bolj nazaj v zgodovino in povedati, da je leta 1998 Ustavno sodišče s svojo odločbo razveljavilo določbo 257. člena Pravil obveznega zdravstvenega zavarovanja; v delu, ki se je nanašal na zavrnitev povračila stroškov zdravstvenih storitev, ki so bile opravljene na podlagi napotnice, izdane v samoplačniški ambulanti. Svojo odločitev je Ustavno sodišče utemeljevalo s tem, da zavarovana oseba z izbiro osebnega zdravnika izven javne mreže, za katerega storitev je plačala polno ceno, kljub plačanim prispevkom obveznega zdravstvenega zavarovanja, ne more biti kaznovana še s tem, da mora v celoti plačati še storitve vseh drugih zdravstvenih delavcev, ki jih v svoji situaciji potrebuje. Zavod, kot zavarovalnica, je dolžan odpustiti svobodno izbiro zdravnika in zdravstvenega zavoda na vseh ravneh zdravstvene dejavnosti. Zato je Zavod za zdravstveno zavarovanje po izdaji odločbe izvajalcem že nekajkrat podal pojasnilo, da je v skladu s to odločbo zavarovana oseba, ki uveljavlja storitve pri zasebnem izvajalcu, ki z zavodom za zdravstveno zavarovanje nima pogodbe o opravljanju storitev v breme zdravstvenega zavarovanja, lahko napotena k zdravniku javnega izvajalca in na podlagi te napotitve uveljavlja zdravstvene storitve pod enakimi pogoji, kot če bi jih uveljavljala na podlagi napotnice, tako imenovane zelene, ki jo poznamo vsi. Hkrati je izvajalcem zavod tudi pojasnil, kateri podatki so nujno potrebni za obravnavo tako zavarovane osebe pri javnem izvajalcu. Situacija v praksi torej ni nova. Možnost uveljavljanja pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja na podlagi napotitve od zasebnega izvajalca v javno zdravstveno mrežo, na podlagi odločbe ustavnega sodišča torej obstaja že od, bom rekla, kar davnega leta 1998. Se pa je seveda v praksi izvajala neenotno. Uvedba tako imenovane bele napotnice tako ne vpeljuje drugačnih pravil ravnanja, temveč po mnenju zavoda omogoča bolj enotno obravnavo zavarovanih oseb. Kot ste pravilno omenili, je Zavod za zdravstveno zavarovanje na svoji seji skupščine v decembru leta 2014, na katerem so nekateri opozorili, da bi lahko sistem bele napotnice pomenil tudi legalizacijo preskakovanja čakalnih vrst, in na osnovi te debate na skupščini se je zavod odločal, da naj o tem razpravlja najprej Upravni odbor zavoda, o tem zavzame stališče in šele potem ponovno razpravlja na skupščini. Zadnje informacije s seje Upravnega odbora zavoda so, da bo o tem ponovno sprejet sklep, da bo o beli napotnici ponovno razpravljal čez 3 mesece. In zdaj še odgovor na drugo vprašanje. Kot ste pravilno ugotovili, je v skladu s koalicijskim sporazumom v programu naveden tudi zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju kot tudi priprava zakona o zdravstveni dejavnosti. Naj povem, da priprava zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju je načrtovana v letu 2015 in bo dokončno sprejeta v začetku leta oziroma v prvi polovici leta 2016, je pa pogojena s predhodno celovito analizo izdatkov in pa oceno uspešnosti zdravstvenega sistema ter resolucijo nacionalnega programa. Takoj po tem zakonu bomo pripravili tudi predlog [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]javnosti. Hvala.
Sedaj bo gospa Marjana Kotnik Poropat, Desus, zastavila vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Poslansko vprašanje naslavljam na spoštovanega ministra za infrastrukturo gospoda Gašperšiča. Zaradi negotovega roka dokončanja rekonstrukcije regionalne ceste Ruše–Puščava, vas sprašujem, spoštovani gospod minister: Kdaj bo naročnik del, Direkcije Republike Slovenije za ceste, v nadaljevanju DRSC, poskrbel za to, da bo izvajalec dokončal investicijo in s tem preprečil povzročanje nadaljnje škode na že zgrajeni infrastrukturi? Za lažje razumevanje navajam naslednje. Investitor in nosilec projekta DRSC in Občina Ruše, kot sofinancer, sta v maju 2011 sklenila Sporazum o sofinanciranju o ureditvi druge etape regionalne ceste Ruše–Puščava skozi naselje Ruše. Pogodba, ki je bila marca 2012 na podlagi tega sporazuma sklenjena med izvajalcem, Cestnim podjetjem Ptuj, sofinancerjem Občino Ruše in naročnikom DRSC, določa dela, ki jih bo opravili izvajalec, vrednost pogodbenih del v višini nekaj več kot milijon 800 evrov, rok dokončanja del, ki bi naj bil 31. maj 2013 in tako dalje, da ne citiram vsega. Kasneje so bili k tej pogodbi podpisani kar štirje aneksi, s katerimi se je spreminjala pogodbena cena ter rok za dokončanje del, ki se je seveda zamaknil v prihodnost, in projekt izgradnje še vedno ni končan. Zaradi nedokončane investicije se na že izvedenih delih povzroča nepopravljiva škoda, saj se pojavljajo usadi, posedajo se jaški in pokrovi vodovodnih ventilov in tako naprej. Občina izgradnje infrastrukture ne more predati namenu, kar posledično pomeni, da občina občanom ne more zagotoviti priključkov na novo infrastrukturo. Torej sprašujem vas, gospod minister, če lahko odgovorite: Kdaj lahko pričakujemo, da bi se ta investicija nadaljevala in zaključila? Hvala lepa. Hvala za vaš odgovor.
Odgovarja minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovana poslanka! Na to vprašanje bom malo zapleteno odgovarjal. Namreč zgodovina tega projekta je res nekoliko bolj zapletena. Vsem je znano, da smo bili zaradi omejenih proračunskih sredstev tudi na tem projektu primoran gradbena dela v decembru leta 2014 žal zaustaviti. Za ta projekt smo konec leta 2013 sklenili aneks za podaljšanje roka izgradnje do 30. maja 2014. Do izteka tega roka potem sredstva za dokončanje in izpolnitev pogodbene obveznosti niso bila dodeljena v proračunu. Zaradi tega smo potem že v aprilu 2014 pripravili nov aneks za podaljšanje roka do konca leta 2014, vendar pa ga na žalost Občina Ruše kot sofinancer ni podpisala. Tako je z dnem, 1. 6. 2014, pogodbeni rok po sklenjeni pogodbi in aneksu žal potekel. Objekt bi sicer lahko bil dokončan že do roka, 30. 11. 2013, če ne bi na zahtevo sofinancerja, to je Občine Ruše, ki je bil tudi naročnik projektnih rešitev, prihajalo med gradnjo do sprememb na urejanju komunalne infrastrukture. Celovita problematika je bila tako občini sicer že večkrat pisno razložena in tudi pojasnjena. V oktobru 2014 je Vlada Republike Slovenije z novim rebalansom proračuna sicer zagotovila sredstva za dokončanje nekaterih nujnih že ustavljenih del na podpisanih pogodbah in aneksih. Če bi Občina Ruše v maju 2014 sicer podpisala aneks, bi lahko tudi že v lanskem letu, torej konec leta 2014, ta investicijski projekt v celoti zaključili. V tem primeru pa mora Direkcija Republike Slovenije za infrastrukturo kot naročnik sedaj izvesti nov razpis, ko bodo sredstva v proračunu za leto 2015 zagotovljena, če jih bo moč zagotoviti seveda. Po potekli pogodbi bi bilo treba namreč zagotoviti za dokončanje teh del še nekaj manj kot 335 tisoč evrov. Sklenitev te pogodbe pa bo možno šele, ko bo rebalans proračuna za leto 2015 sprejet in veljaven, in če bodo finančni pogoji z rebalansom proračuna 2015 to dopuščali, bo možno vsa dela zaključiti okvirno do konca junija prihodnje leto. Tako da je zgodba, kot rečena, zapletena. Pogodba trenutno ni veljavna, če bodo sredstva v rebalansu to dopuščala, bo treba narediti nov razpis in potem ta dela dokončati. Hvala lepa.
Zahteva za dopolnitev odgovora.
Hvala, minister, za ta odgovor. Jaz pričakujem, da se bodo stvari tako odvijale, da bomo res lahko prišli, kot ste pač povedali, do zaključka teh del in da se bo zadeva zaključila. Bile so pa res okoliščine take, da so pripeljale do vsega tega. Hvala lepa.
Ja. Ne bom dajal besede ministru, pa tudi vas ne bom opozarjal. Moral bi vam jaz dati besedo najprej, ampak v redu. S tem smo zaključili prvi krog vprašanj poslank in poslancev. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Kot prvi bo vprašanje zastavil gospod Jani Möderndorfer, Zavezništvo, in sicer ministrici za okolje in prostor, gospe Ireni Majcen.
Hvala lepa. Lep pozdrav po vseh teh silnih urah še enkrat! Moje vprašanje se nanaša na okoljsko agencijo oziroma predvsem na poročilo, ki ga je podala glede hrupa v Evropi, glede na to, da ugotavlja, da v letu 2014 več kot 125 milijonov Evropejcev trpi zaradi prekomernega hrupa. Ta hrup pa povzročajo naslednji dejavniki: cestni promet, sledijo železnice, letališča in industrija. Zakaj to omenjam? Predvsem zato, ker je razlika med državami v Evropi zelo velika. Največji onesnaževalci s hrupom so Belgija, Danska, Malta in Nizozemska. Med onesnaževalci, ki imajo tega hrupa najmanj, pa so Finska, Islandija, Norveška, Švedska in med njimi tudi Slovenija. Tisto, kar je v mojem poslanskem vprašanju, ministrica, za vas pomembno, je predvsem to, da smo v letu 2013 na predlog vašega takratnega predhodnika, ministra Dejana Židana, ki je takrat pokrival tudi ta resor, sprejeli zakon na podlagi Direktive 2002/49/ES, ki ureja hrup, ki je opredeljen kot nezaželen ali škodljiv zunanji zvok. Tisto, kar je za mene najbolj pomembno pri tem vprašanju, pa je, da vsi vemo, da smo takrat naredili veliko napako. Danes se sicer sprašujem, kdo je v resnici odgovoren za to, minister, ki je predlog predlagal, Državni zbor, ki je to sprejel, ali tisti, ki so ministru to podtaknili, govorim o ARSO ali pa o komurkoli drugemu. Zaključno vprašanje, ki bo naslovljeno na vas, bom pa še podal. Namreč, sprememba tega 94. člena je pomenila to, da nimamo več izjem pri hrupu, namreč, pri gradnji objektov. Spomnite se, da smo imeli pred kratkim nek problem, da neko veliko gradbišče zaradi tega spremenjenega zakona ni dobilo dovoljenja. Mene zanima predvsem to, namreč, ker na podlagi tega zakona v državi ne moremo več imeti velikih gradbenih jam, kjer bodo velike investicije, ki jih ta vlada napoveduje, in predvsem zaradi tega, ker ta investicija ne bo možna točno zaradi te spremembe. Jaz vem, da se je ta napaka ugotovila. Tudi vem, da se pripravlja uredba, ki je v razpravi, s katero me boste verjetno danes uradno seznanili. Vendar me predvsem zanima naslednje: Sprememba uredbe, ki bo sledila, kako boste torej ukrepali, da bo ta uredba in kdaj bo sprejeta na Vladi? In drugo, kar je bolj pomembno, v nasprotju bodo tudi vsi zahtevki za investicije preprečeni. Poleg tega pa še: Kako mislite ukrepati, da se to ne bi več ponovilo? Hvala.
Odgovarja ministrica za okolje in prostor, gospa Irena Majcen.
Hvala, predsednik, za besedo. Spoštovani poslanec, gospod Möderndorfer! V vprašanju ste pravzaprav že nakazali vse postopke, ki so bili na ministrstvu v preteklih dveh letih. Res pa je, da se je uredba o mejnih vrednostih kazalcev hrupa v okolju pripravila lani v mesecu septembru, bila dana v javno razgrnitev, kjer so se poleg tistih, ki si želijo, da bi se te mejne vrednosti spremenile na višje, v javni razpravi oglašali tudi tisti, ki pa želijo, da se ne bi. No, in prav zaradi razlag v smislu tega, kaj je v strokovnem pogledu dovoljeno in kaj ni, se je izkazalo, da niso bile izdelane ustrezne strokovne podlage. In ugotavlja se, da so mejne vrednosti v veliki meri različne med državami, tako se zanašati na nek predpis EU v sprejemanju te uredbe ni možno. Zato bomo, če že nismo šli v naročilo za ustrezne strokovne podlage, in v programu ministrstva za delo Vlade je seveda tudi sprejetje te uredbe, nekje jo imamo v časovnici do sredine leta. Ni pa samo tisto, kar pripravi ministrstvo, odločujoče, prav gotovo je v javni razpravi v takih primerih možno pričakovati zelo nasprotujoča si mnenja in je že sam sprejet zakon seveda kar velika omejitev. Namreč mi ugotavljamo, da so te mejne vrednosti in kritične vrednosti, ki so – te kritične vrednosti so možne v času gradnje seveda – še vedno nekoliko nizke za tiste, ki želijo v pri poslovanju ali pa pri gradnji dosegati to hitrost oziroma zagotavljati si ekonomično gradnjo. In v tem delu pa mislim, da do spremembe v tako kratkem času ne more priti. Hvala.
Zahteva za dopolnitev odgovora, gospod Jani Möderndorfer.
Na eno vprašanje, ki je bilo na koncu, mi še niste odgovorili. Kako boste ukrepali, da se to več ne bo ponovilo? Namreč vsak eksces seveda pogojuje tudi neke določene varovalke. Namreč, minister se je v Državnem zboru skliceval na to, da je treba z direktivo urejati kompleten zakon in seveda veste, kadar se to reče, vse tukaj utihne. V resnici pa vsi vemo, da temu ni tako. Mene zanima predvsem naslednje. Vi ste videli pred kratkim, da za Bežigradom se, recimo, ne more zgraditi bežigrajski stadion, da imamo propadli projekt Emonika, ki takega dovoljenja tudi ne bo dobil. In mene zanima glede na to, da ne bo v doglednem času še ta uredba sprejeta: Kako lahko investitorji pridejo do takšnih projektov, ker verjamem, da stojijo? In drugo, kar je meni bolj pomembno, ARSO je izdajal odločbe za projekte, katere zdaj enostavno ne izdaja več zaradi okoljskega poročila. Zato me zanima glede na to, da vem, kako nastajajo takšni predlogi zakonov: Kdo v ARSO je dal takšen predlog, ki je v resnici na škodo Republike Slovenije? In takega je treba pri priči eliminirati. O teh varovalkah govorim. Eliminirati v smislu, da ne more več opravljati tega dela in predlagati nezakonite ali pa škodljive procese v Državnem zboru. In, žal mi je ministrica, ampak to je zdaj pod vašo jurisdikcijo, vem pa, da ste to vse skupaj podedovali.
Besedo ima ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen.
Spoštovani poslanec, jaz nisem prepričana, da so te vaše trditve verodostojne v smislu, da je nekdo iz ARSO nekaj predlagal. To pač povem zaradi številnih delovnih procesov, ki se sedaj odvijajo na ministrstvu in v postopkih prenosa direktiv, prenosa direktiv, seveda ARSO tega ne počne. Če pa imate vi, bi rekla, kakšno osebo v mislih, bom to tudi sprejela, da mi to poveste, bom potem ustrezno urgirala. Namreč okolje je ena tistih dobrin, ki je v zadnjih letih posebej varovano tudi s številnimi nevladnimi organizacijami. Njihovo dejavnost, njihovo delo, njihovo zavzemanje ne samo v primeru hrupa, gre seveda za številne druge primere, na ministrstvu redno obravnavamo in jim tudi prisluhnemo. Je pa seveda še vedno možnost, da potem poslanci odločite na podlagi vaše politične volje. Ministrstvu pa nekako preprečiti, da se srečuje s temi nevladnimi organizaciji, upošteva njihove pripombe v manjši ali višji meri, je pa seveda naloga našega ministrstva. Tako da, kako v nadalje preprečiti ekscese, strinjam se z vami, res je na našem ministrstvu kar nekaj predpisov, kjer je pri prevzemanju uredbe iz evropskega pravnega reda, bilo zapisano strožje pravilo, kot je v Evropski uniji. S temi uredbami se bomo srečevali med dela v prvi polovici dela. Meni je tudi žal, da je tega toliko in da je pravzaprav poslovanje številnih organizacij – v tem primeru konkretnem, ko govoriva pa o hrupu, gre pa za gradbene izvajalce – tako otežkočeno. Tega dejstva, tega problema se zavedamo in ga bomo poskušali ne samo na tem področju, ampak na številnih področjih odpraviti. Je pa seveda pri vsakdanjem delu, bi rekla, v smislu sprejemanja aktov potem tudi Državni zbor tisti, ki v končni fazi pri zakonih sprejema ureditve. In meni je tudi žal, da je do te napake prišlo. Hvala.
Zdaj pa bo dr. Franc Trček, Združena levica, zastavil vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani kolegice in kolegi! Spoštovana ministrica! Na pretekli redni seji Državnega zbora sem spraševal predsednika Vlade, če se zaveda naraščajočih razlik v kvaliteti življenja med posameznimi predeli, regijami Slovenije. Govoril sem o tem, kako neko dejstvo, kje bivate, vpliva na vašo kvaliteto življenja. Danes bi nek lokalni problem iz meni bližnjega okolja povedal, primer problematike nujne medicinske pomoči v tako imenovani enoti B največji v Sloveniji, ki pokriva prebivalce občin in območje Makole, Oplotnica, Poljčane in Slovenska Bistrica. Zakaj? Ker ta problem kaže, da lokacija vašega bivanja lahko dobesedno vpliva tudi na to, ali boste preživeli ali ne. Financiranje nujne medicinske pomoči se ureja na državni ravni, sistem enot A, B, C je preživet. V konkretnem primeru največje enote v Sloveniji, ki pokriva območje vse do Ruške koče na Pohorju, se je zaradi varčevanja zgodila situacija, da ko gre enota nujne medicinske pomoči na teren, so vrata zdravstvenega doma zaprta, saj imajo priznanega le enega zdravnika, ki je sočasno na terenu in dežuren v zdravstvenem domu, enega medicinskega tehnika, voznika reševalnega vozila in voznika reševalnega vozila, ki je tudi medicinski tehnik. Občine očitno nimajo več denarja za plačevanje, bom rekel plačevanje nadstandarda, še enega medicinskega tehnika. Gre za problem, na katerega neuspešno opozarjajo že tam nekje od leta 2010. Ministrstvo jim svetuje, naj počakajo do jeseni, ko bo vzpostavljena mreža urgenc. Spoštovani zbor, verjetno vam je jasno, da ogrožena življenja ne morejo čakati do septembra ali oktobra letošnjega leta, saj se, citiram, "možnost uspešnega oživljanja …", citiram vodjo te reševalne službe nujne medicinske pomoči v Slovenski Bistrici gospo Alenko Antolinc Košak "… vsako minuto zmanjša za 10 %." Gospa ministrica, sprašujem vas: Kaj boste nemudoma storili, da teh približno 35 tisoč oseb ne bo več tretjerazrednih državljank in državljanov s sistemsko ogroženimi življenji? Hvala.
Odgovarja ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Hvala za vprašanje. Lepo pozdravljeni vsi še enkrat! Moram reči, da sem prav vesela vašega vprašanja, ker to vprašanje tudi dokazuje, da je reorganizacija službe nujne medicinske pomoči v Sloveniji nujno potrebna in da je sedanja ureditev, kot ste že sami rekli, zastarela in preživeta. Vendar pa to ne pomeni, da bi bila s tega vidika življenja ogrožena. Kot verjetno veste, v Sloveniji s pomočjo EU sredstev gradimo 9 urgentnih centrov oziroma 10. En center je že bil izgrajen in je že v svoji funkciji, to je v Brežicah. 9 jih bomo dokončali v letošnjem letu in jih bomo skupaj s tako imenovanim dispečerskim centrom, o katerem se v Sloveniji pogovarjamo že zadnjih 20 let in ki je velika pomanjkljivost organizacije nujne medicinske pomoči, uspeli vzpostaviti in aktivirati tudi v letošnjem letu. Delovna skupina, ki sem jo imenovala za pripravo analiz, podlag podatkov in ki pripravlja nov pravilnik, ta pravilnik bo sprejet v marcu letošnjega leta in bo urejal v celoti na novo organizacijo in financiranje nujne medicinske pomoči. Naj povem, da ga pripravljajo priznani strokovnjaki iz prakse. In naj omenim, da je bila ravno gospa zdravnica, ki ste jo omenjali, tudi članica te delovne skupine, ki je s svojimi izkušnjami pripomogla tudi k bodoči organizaciji in organiziranju te pomoči. Naj dodam še, da bomo istočasno vzpostavili dispečersko službo. Zakaj? Zaradi tega, ker je ta služba oziroma dispečerski center tako zelo pomemben, ker bo zagotovil, da bo z enotnim pregledom pozicije interventnih reševalnih vozil na enem samem ekranu na enem mestu tako, da bo v primeru klica nujne medicinske pomoči možno takoj vpoklicati reševalno vozilo in tisto ekipo, ki bo najbližje osebi, ki to nujno pomoč potrebuje. V tem dispečerskem centru bosta na voljo zdravnik in diplomirana medicinska sestra, ki bosta odgovarjala na vprašanja in ki bosta tudi iz prve informacije znala pravilno oceniti, kakšno pomoč potrebuje pacient na terenu in zaradi tega poslala pravilno vozilo in pa usposobljeno pravilno ekipi za to pomoč. Ministrstvo za zdravje je seznanjeno z razmerami v Slovenski Bistrici, ki pa po naših informacijah glede na to, da je tudi gospa zdravnica sodelovala v tej ekipi, je ena izmed boljših organizacij nujne medicinske pomoči v tej državi. Zagotovim vam lahko s tega mesta, da se bo s to organizacijo do konca letošnjega leta izboljšalo stanje v celotni Sloveniji, s tem seveda tudi v Slovenski Bistrici, da se bo ta služba okrepila, izvajala se bo triažna služba, kjer bodo bolniki razporejeni glede na svojo triažno kategorijo, kar pomeni na zahtevnost zdravstvenega stanja bolnika. Bolniki, ki bodo življenjsko ogroženi, bodo takoj obravnavani. Tisti, ki lahko počakajo, bodo počakali, o tem bo seveda odločila strokovna oseba. V novem sistemu se namreč ne bo moglo zgoditi, da bolnik pride pred zaprta vrata, recimo, zdravstvenega doma, ker je splošni zdravnik lahko nekje na kraju nesreče in na nekem drugem urgentnem obisku, zato ker bo tam vedno usposobljen zdravstveni delavec, ki bo poskrbel za sprejem bolnika in njegovo triažo. Zato bo dobro organizirana mreža reševalnih vozil z dispečersko službo nam vsem zagotavljala boljše dostopne čase za življenjsko ogrožene bolnike. Hvala.
Zahtevo za dopolnitev odgovora ima dr. Franc Trček.
Hvala na odgovoru. Me veseli, da se bo vse to zgodilo, ampak zdi se mi, da en bistveni del mojega vprašanja ste nekako preslišali. Do konca letošnjega leta. Kaj pa v vmesnem času? V vmesnem času bodo pa ta vrata zdravstvenega doma zaprta. Govorim o zaposlitvi enega medicinskega tehnika, včasih smo v šali rekli medicinskega brata ali pa medicinske sestre, če to zdaj traja do konca leta, verjetno govorimo tukaj o bruto nekje cirka 20, recimo, 25 tisoč evrov. Kaj se bo zgodilo, gospa ministrica, če se vam bo zgodil primer kot v Brežicah? Vi boste objektivno odgovorni za to, da je nekdo umrl. In še neka druga zadeva. V bistvu dve zadevi. Ena zadeva, govorite o devetih urgentnih centrih, zdaj ne vem, mediji lažejo ali ne – jaz imam tudi samo 24 ur dan, ne morem vse preverjati na terenu pri informatorjih –, piše se, aha, center v Brežicah je začel funkcionirati, ampak še ne funkcionira v celoti, saj še niso sprejeti ustrezni predpisi. Mislim, pa saj niso ti centri padli iz kinder jajčka, saj se je vedelo, da se bodo zgradili. Zakaj ni še ustreznih predpisov, verjetno ste to podedovali, ampak ne vem, zaprite ljudi v klet za 14 dni, pa naj spišejo, bom rekel, nekako ustrezne predpise. Upam, da boste v kratkem rešili tudi na naši strani Trojan nujno helikoptersko reševanje, ki ga še vedno nimamo, čeprav plačujemo, bom rekel, iste dajatve kot na tej strani Trojan, kjer imajo nujno helikoptersko reševanje. Hvala.
Besedo ima ministrica za zdravje, gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Hvala za besedo. To ni točno, da ni predpisov, ki bi urejali nujno medicinsko pomoč. Veljajo vsi obstoječi predpisi in ravnanja. Jaz pa govorim o celoviti prenovi in reorganizaciji nujne medicinske pomoči po tem, ko bo vseh 10 urgentnih centrov spravljeno v svojo funkcijo, skupaj z dispečerskim centrom, ki bo na enoten način povezal vseh teh 10 urgentnih centrov. In to, da so vrata zdravstvenega doma v Slovenski Bistrici po zagotovilu gospe Alenke Antolinc Košat, ki je bila v delovni skupini, ni točna oziroma se ne more zgoditi, ker veljajo ravno tako pravila, sedanja, za nujno medicinsko pomoč in so v vseh zdravstvenih domovih zagotovljene dežurne službe, ki poskrbijo za te nujne klice.
Postopkovno dr. Franc Trček.
Ja, malo ga bom moral zlorabiti. Zdaj ne vem, nekdo laže. Bom preveril pri sami gospe zdravnici, ki jo osebno poznam, bom preveril tudi pri Večeru, našem lokalnem dnevniku, upam, da ne lažejo, če lažejo, bom zelo zgrožen. Seveda pa predlagam v skladu s poslovnikom razpravo na to temo in upam, da bomo to izglasovali, navsezadnje upam, da je tudi koaliciji v interesu, da zaradi takšne birokratske šlamastike v Sloveniji ljudje ne umirajo. Hvala.
Ker ste podali veljaven predlog, ne gre za zlorabo poslovnika, zato bo o vašem predlogu Državni zbor odločil jutri, 27. januarja 2015, v okviru glasovanj. Zdaj pa bo dr. Vinko Gorenak, SDS, zastavil vprašanje ministru za obrambo gospodu Janku Vebru.
Hvala lepa. Čas je dragocen, bom zelo kratek, minister, spraševal sem po politični uravnoteženosti inšpektorata za obrambo. Namreč, organi v sestavi so organi v sestavi prav zato, da so, bom rekel, neodvisni, da delajo enakopravno, korektno, v skladu z zakoni. Zanimalo me je: Kako je z Inšpektoratom za obrambo? Namreč inšpektor je kaznoval gospoda Dežmana, ki je plačal kazen, ker je nosil nek znak od Teritorialne obrambe, kar je vse v redu in zakonito. In sem spraševal, kako pa je z Dražgošami, tam vidimo pa celo orožarno: Ali inšpektor tudi tam kaj ukrepa? Saj sem tudi napisal. Hvala lepa.
Odgovarja minister za obrambo gospod Janko Veber.
Predsednik, hvala za besedo in tudi hvala za vprašanje dr. Vinko Gorenak. Seveda, če smo korektni, vprašanje, ki je bilo pisno postavljeno, se glasi nekoliko drugače. Tri vprašanja ste postavili, ampak glede na vaše vprašanje, ki ste ga podali, lahko povem, da je inšpektorat povsem neodvisen organ in dela v skladu z zakonodajo, za katero je odgovoren, na podlagi katere je tudi organiziran. Prav nobene razlike ni, ali je to, ne vem, nekdo, ki je kršil zakonodajo, udeležen, recimo, na kakšnem srečanju, ki ga organizira ena politična stranka ali druga, to nikakor ni kriterij. Torej, kriterij Inšpektorata za obrambo je dejansko spoštovanje zakonodaje in tudi varovanje ugleda Slovenske vojske. Na podlagi prijave, ki je bila posredovana tudi v primeru gospoda Dežmana, je preveril vse dejanske razmere oziroma stanje, ki je bilo ugotovljeno, in tudi izrekel ustrezno kazen. Glede Dražgoš, ki ste jih omenjali, ravno tako, prijava je prišla, na podlagi pisma, ki ga je gospod Dežman naslovil na ministrstvo oziroma na inšpektorat, in je tudi ta v obravnavi.
Zahteva za dopolnitev odgovora dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Jaz sem v bistvu zadovoljen s tem, kar ste rekli, če je zadeva v obravnavi. Vas bom pa naslednji mesec vprašal, kakšni so rezultati. Tako, da že vnaprej povem. Pa eno prijavo vam bom dal, ker imate tule eno, pa štejte to kot prijavo. Hvala lepa.
To sicer ni v skladu s postopkovnikom [[…]]Ja, ni dopolnitev. Prav. Gremo naprej. Gospod Danijel Krivec, SDS, bo zastavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Lep pozdrav ministrski ekipi, še posebej ministru Gašperšiču in vsem kolegicam in kolegom, ki še vztrajate! Ministra sprašujem v zvezi s Pravilnikom o znakih državne pripadnosti, registrskih in drugih oznakah na civilnih zrakoplovih, ki je bil sprejet in je začel veljati 7. 1. 2015. Gre namreč za precej perečo zadevo, ki se je pojavila z uveljavitvijo tega pravilnika, na kar je bilo ministrstvo opozorjeno tudi že v predhodnih dopisih in v pripravi tega pravilnika. Tudi odgovori s strani ministrstva so bili, da bodo v pripravi tega pravilnika upoštevali te pripombe, ki so jih posredovali zainteresirani uporabniki, predvsem govorimo o jadralnem padalstvu in jadralnem zmajarstvu. Zanima me: Kako bo minister razrešil to zagato, kajti ta pravilnik s to uveljavitvijo te nove obveze o registraciji teh plovil namreč posega precej rigorozno na to področje, treba pa je tudi povedati, da take zahteve ne uvaja oziroma ne izvaja nobena evropska država, na kar je bilo ministrstvo tudi opozorjeno s strani mednarodne organizacije, ki se ukvarja s prostim letenjem z zrakoplovi? Ta direktiva oziroma ta pravilnik, na katerega se sklicuje ministrstvo, tudi nima nobene podlage v evropskih direktivah. Po mojem skromnem mnenju tudi v zakonu o letalstvu zelo težko najde oporo. Gre pa za precej neugodno stvar, ki predvsem prizadene tista območja, v katerih se odvija ta dejavnost. Predvsem govorimo o padalcih in zmajarjih. Pred seboj imam izračun, ki govori za Posočje o izpadu cirka milijon in pol evrov iz naslova turističnega dotoka s strani teh gostov, enako tudi za Goriško območje cirka milijon, da ne govorimo o drugih območjih Slovenije. In to zaradi enega pravila, na katerem nekdo na upravi trmasto vztraja navkljub temu, da nima v Evropski regulativi praktično nobene opore. Pa kot pravim, tudi Zakon o letalstvu, ki je bil sprejet 2010, nima neke podlage, sklicuje se na 78. alinejo 17. člena, kjer govori o tem, da so zrakoplovi vsaka naprava, ki lahko leti, se lahko obdrži v atmosferi zaradi reakcije zraka. Vse ostale dikcije ne podpirajo tega pravilnika. Zato sprašujem ministra: Kako bo ukrepal?
Odgovarja minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala, predsednik, za besedo. Spoštovani poslanec gospod Danijel Krivec, hvala tudi za postavljeno vprašanje. Res je, kar pravite, da ta obveznost nekako ni utemeljena s kakšnimi evropskimi predpisi oziroma direktivami, vendar pa po mnenju naših strokovnih služb obveznost predstavlja, je utemeljena s samim zakonom, kjer govori o obvezni registraciji zrakoplovov, kot ste že sam omeni. V ta namen je potem Ministrstvo za infrastrukturo konec lanskega leta izdalo omenjeni pravilnik o znakih državne pripadnosti registrskih in drugih oznakah na civilnih zrakoplovih. Ta pravilnik tako med drugim določa tudi, da morata biti na jadralnem zmaju in na jadralnem padalu nameščeni oznaki državne pripadnosti in registrska oznaka. Z vzpostavitvijo teh evidenc želimo namreč zagotoviti dostop do relevantnih podatkov o lastništvu letalne naprave, kajti nadzor nad izvajanjem letenja s temi letalnimi napravami bo tako lažji in posledično učinkovitejši. Nadzor pa je po našem mnenju ključni dejavnik pri izboljšanju letalske varnosti pri letenju z jadralnimi padali in jadralnimi zmaji, kajti v zadnjih letih je v izrednem porastu število nesreč iz kategorije jadralnih letalnih naprav. S predstavniki Letalske zveze Slovenije in Zveze za prosto letenje Slovenije smo v preteklem opravili po mojem mnenju konstruktiven sestanek, na katerem smo se pogovarjali o tej problematiki, kaj pravzaprav to pomeni za njeno izvajanje. In na tem sestanku smo predlagali dve možnosti za rešitev nastalih okoliščin, ki sta v padalski in zmajarski skupnosti vzbudili veliko nasprotovanj. Tako bomo na ministrstvu v naslednjih dneh sprejeli odločitev, da bomo bodisi spremenili pravilnik v delu prehodnih določb in podaljšali rok za uveljavitev tega pravilnika predvidoma do konca letošnjega leta. V tem času pa se bo Letalska zveza Slovenije ustrezno pripravila in vzpostavila evidenco letal in naprav, govorim zdaj o evidenci, ne več, da bi bila zahtevana potem tudi oznaka na napravah. Druga možnost pa je razveljavitev pravilnika v celoti, pod pogojem, da Letalska zveza Slovenije in Zveza za prosto letenje v najkrajšem možnem času tudi utemeljeno predstavita vzroke za takšno raven nesreč z jadralnimi padali in jadralnimi zmaji v Sloveniji v zadnjih letih. Želeli bi namreč strokovno utemeljitev, kje tičijo vzroki za nesreče, oziroma se želimo prepričati, da niso vzroki v tehničnem stanju letalnih naprav. Letalska zveza Slovenije se mora namreč po našem mnenju aktivno vključiti v analizo podatkov o številu nesreč, o vzrokih zanje, predlagati ukrepe za odpravo vzrokov in tudi predlagati način nadzora nad tehnično brezhibnostjo teh naprav. Skratka, to so zadeve, ki bi jih želeli urediti. In, kot rečeno, v naslednjih dneh se bomo odločili, v sodelovanju z letalsko stroko, kako bomo to uredili. Hvala.
Zahteva za dopolnitev odgovora, gospod Danijel Krivec.
Hvala za ta del odgovora. Sicer sem pričakoval neko bolj konkretno zavezo ministrstva oziroma ministra, da se bo opredelil do tega malo butastega pravilnika, no. Upam, da ste si ga prebrali. Sam sem ga kar podrobno pogledal in tudi zakon še enkrat pogledal, ampak če vi na osnovi tega, kar so vam napisali, zahtevate to izvajanje, to pomeni, da vsi tujci, ki pridejo v Slovenijo, morajo registrirati svoje padalo, nalepiti na to padalo državno oznako, kar ne zahteva nobena država v Evropski uniji in še marsikje na svetu. Kam bodo ljudje namestili neko oznako na padalo, mislim, to je nonsens od nonsensa. Če pa pogledate še pravilnik pa tiste tabele, ki ste jih napisali, kjer niti padal ni opredeljenih, se pravi, da priloga in pravilnik ne gresta skupaj. Po drugi strani, če se sklicujete na Zakon o letalstvu, ki govori o zrakoplovih in ima neke izjeme, če uveljavljate oznake, potem morate uveljavljati tudi vse ostale zahteve iz zakona. Kako vam to strokovnjaki lahko pripravijo, samo en delček, in se sklicujejo na zakon, kje so zahteve glede opreme za komunikacijo. Kako boste izpolnili zahtevo glede dokumentov o zrakoplovu? Kam bodo to v padalu dali? To so res butnskale v tej zgodbi. In vi ste na nek način odgovorni in morate to urediti. V nasprotnem primeru verjamem, da bodo vsa ta območja, kjer bo prihajalo do izpada dohodka, ravno v trenutku, ko vsi govorimo, da je treba čim bolj spodbujati neke gospodarske subjekte, da na nek način pridobimo neka tuja vlaganja oziroma obiske turistov in tako naprej. Bo nekdo tožil državo, zato ker je sprejela tako neumen pravilnik, da zdaj nimamo določenega segmenta turistov na našem območju. Jaz pričakujem, da v roku enega meseca ta pravilnik umaknete in ga razveljavite. V nasprotnem primeru bomo pač ukrepali na drug način, kajti dejansko ni v skladu ne z evropskimi direktivami niti z zakonom.
Besedo ima minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala lepa. Kot rečeno, odločitev o tem, kako bomo postopali pri odpravi ali pa spremembi tega pravilnika, bo sprejeta v naslednjih dneh. Še enkrat bi želel poudariti, da želimo zagotoviti vzpostavitev neke evidence in to bomo naredili na način, ki je primerljiv tudi z ureditvami v evropskih državah, tako da bo vzpostavljena neka sledljivost o tem, kdo je lastnik kakšne letalne naprave. Namreč, ti podatki pri proizvajalcih padal in zmajev so na voljo in v bistvu želimo torej te evidence vzpostaviti. Verjetno pa bomo odstopili od tega, da se te oznake in registracijske označbe na same te letalne naprave nameščajo. Kajti tako, kot ste rekeli, tega tujci ne bodo počeli in bi bilo potem nesmiselno to zahtevati od naših letalcev. Skratka, jaz računam, da bomo z Letalsko zvezo Slovenije in Zvezo za prosto letenje dosegli nek ustrezen dogovor, kako bomo to področje na ustrezen in tak ne preveč birokratski način ustrezno uredili. Hvala lepa.
Zdaj pa bo gospa Janja Sluga, SMC, zastavila vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala, predsednik, za besedo. Spoštovani ministrice, ministri, kolegi poslanci! Ministrico za okolje in prostor, gospo Ireno Majcen sprašujem v luči socialne problematike Zasavja, vsi smo z njo seznanjeni, v luči likvidacijskega postopka v Termoelektrarni Trbovlje, vse več je brezposelnosti v celotnem Zasavju, predvsem pa v občini Trbovlje, zato sprašujem: Kako daleč so postopki prenosa koncesij za upravljanje z vodami za projekte hidroelektrarn na srednji Savi, Ali je pogodba pripravljena? Kako hitro bi bila podpisana ?i V kakšnem času lahko pričakujemo premike pri projektu izgradnje hidroelektrarn na srednji Savi, ki bi lahko Zasavcem ponudila kar veliko število delovnih mest? Hvala.
Odgovarja ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen.
Spoštovani gospod predsednik, hvala za besedo! Spoštovana poslanka, gospa Janja Sluga! Vprašanje, ki ste mi ga zastavili, je precej vezano na tistega, ki ima že podeljeno koncesijsko odločbo. Do podpisa koncesijske pogodbe še ni prišlo, kar pomeni, da se je v primeru prenosa koncesije treba na ministrstvu obrniti tako za vlogo tistega, kateremu je koncesija bila podeljena, kot tudi tistega, ki bi jo morebiti prevzel. Da pa ne bi bil zdaj, tako bi rekla, ta suhoparen odgovor, bi jaz vseeno nekaj stvari povedala, če se pa bo zdelo kaj, pa lahko še potem razdelava. Namreč, za območje srednje Save je že od leta 2005 Holdingu slovenskih elektrarn podeljena koncesija za rabo vode, zaradi izrabe energetskega potenciala. Koncesija je bila podeljena z odločbo brez javnega razpisa obstoječemu imetniku koncesije na delu vodnega telesa zgornje Save – to je bil takrat ta Holding slovenskih elektrarn – na podlagi njegove pobude za povečanje obsega proizvodne električne energije na reki Savi. Uredba je bila izdana leta 2004, odločba pa 2005, koncesijska pogodba pa še do danes ni bila sklenjena, zaradi česar koncesijsko razmerje še ni v celoti sklenjeno. Zdaj, v tej koncesijski pogodbi se seveda določajo tudi obveznosti ali koncidenta ali koncesionarja, ki so na nek način sproducirane seveda od občin, ki ležijo v tem območju. Torej, koncesijska pogodba, ki jo skleneta koncedent, to je Vlada Republike Slovenije, in koncesionar, je bila v medsebojnih usklajevanjih konec leta 2015 s koncesionarjem že v celoti načelno usklajena. MOB je besedilo koncesijske pogodbe že tudi medresorsko uskladil z vsemi resorji, razen z Ministrstvom za finance in usklajevanje se je ustavilo januarja 2014, ker je bilo ugotovljeno, da ni dovolj finančnih sredstev za izgradnjo potrebne cestne infrastrukture, in sicer gre za povezovalno cesto Zidani Most–Hrastnik, ki so jo pogojevale tudi lokalne skupnosti. Dogovor o sodelovanju ter medsebojnih pravicah in obveznosti za izgradnjo hidroelektrarne Suhadol, hidroelektrarne Trbovlje in hidroelektrarne Renke, ki je spremljajoči dokument k podeljeni koncesiji, ki ga zahtevajo lokalne skupnosti. Sklepajo ga Vlada, koncesionar in lokalne skupnosti, na območju prvih petih hidroelektrarn, ki se bodo gradile, nastale zaradi zadostitve zahtevam lokalnih skupnosti, da jim pripada enak položaj, kot ga imajo lokalne skupnosti pri gradnji hidroelektrarn na spodnji Savi, ki poteka na podlagi posebnega zakona z namenom, da se bodo z umeščanjem, gradnjo in z delovanjem s hidroelektrarno povezane vsebine urejale s posebnim dogovorom. Po drugi strani pa se sklepanje koncesijske pogodbe ni nadaljevalo tudi zaradi tega, ker je koncesionar izjavil, da glede na sedanjo situacijo, ko so določena območja Nature 2000 na srednji Savi do Kresnic, kjer bi naj bila prisotnost sulca, zaradi česar država ne more garantirati koncesionarju, da bo lahko gradil verigo desetih pretočnih hidroelektrarn, ampak je velika verjetnost, da bo treba uporabiti druge tehnologije in ne bo mogoče zgraditi vseh desetih hidroelektrarn. Tako da delu tega prenosa koncesije, kot sem povedala, se je treba na ministrstvu obrniti z obeh strani, bomo intenzivno se posvetili tej nalogi, če bo nam zastavljena. Ko pa imamo, bi rekla, tistega koncesionarja, ki bi morebiti pristopil h gradnji hidroelektrarn, pa je seveda vse zopet odvisno od njega, ampak če intenzivno pristopi k zahtevi po izvedbi državnega prostorskega načrta, če zagotovi tudi sredstva za pripravo investicijske dokumentacije, potem je, bi rekla, ta sprejem DPN lahko tudi v roku, eno leto se mi zdi zelo skrajšano, ampak v letu in pol, v dveh letih je pa to tudi realno. Hvala.
Zahteva za dopolnitev odgovora gospa Janja Sluga.
Jaz imam tukaj tudi en dokument, in sicer pridobljen s strani OREZ, v katerem piše, da je bil na seji OREZ že leta 2012 sprejet sklep s stran zasavskih županov HSE in tudi SRES, v katerem so se dogovorili že oni oziroma dosegli neko soglasje za prenos te koncesije. Tako da to v bistvu čisto ne drži, da ni bilo na ministrstvu nobene pobude z njihove strani. Ta pobuda je bila že v letu 2012. Bi pa dopolnila svoje vprašanje tudi s tem, kot veste je bil za hidroelektrarne na spodnji Savi sprejet poseben zakon, pa me zanima: Kakšno je vaše mnenje, ali ne bi bilo smiselno tudi za hidroelektrarne na srednji Savi sprejeti posebnega samostojnega zakona, ki bi omogočal, da se projekt spelje na daljše časovno obdobje, poleg tega pa se tudi nadaljuje čez štiri leta, ko se bo zamenjala vlada, pa to potem za tak projekt ne bi bila več ovira? Hvala.
Besedo ima ministrica za okolje in prostor, gospa Irena Majcen.
Hvala. Jaz odkrito priznam, da ne vem, kakšen dogovor imate vi. V glavnem, na našem ministrstvu je bilo poizvedb o tem prenosu koncesije že kar nekaj, tako da si jaz ne znam razlagati, da bi jaz ne imela prave informacije, da te vloge, takšna kot mora biti – sem povedala, mora jo dati koncesionar, mora soglašati s prenosom koncesije in mora biti nek novi koncesionar, ki bi bil pripravljen koncesijo prevzeti –, take vloge pri nas uradno ni. Kar se tiče priprave zakonodaje je seveda stvar razmisleka, odločitve. V smislu izvedbe investicij pa so seveda zdaj nekoliko drugačni časi, kot so bili takrat, ko se je sprejemal Zakon o spodnji Savi. Ni pa nič narobe, če se sprejme tudi zakon za izvajanje teh investicij. Strinjam se, da je za ta območja Trbovlje, Hrastnik, Zagorje nujno pospešeno pripraviti neke nove možnosti za zaposlitve. Hidroelektrarne so velika možnost v razvoju krajev, tudi na okolje bi najmanj negativno vplivale, vendar je pri iskanju ustreznega investitorja treba zagotoviti vse, da do ne samo prenosa koncesije pride, ampak da se seveda poišče investitorja, ki bo sposoben investirati v projekte v smislu sprejemanja državnih prostorskih načrtov. Tukaj se mi zdi nujno povezovanje tako z Ministrstvom za infrastrukturo kot seveda v nadaljevanju v celotni vladi, kajti državne prostorske načrte pač v zaključni fazi seveda Vlada tudi potrjuje. Hvala.
Gospod Žan Mahnič, SDS, bo zastavil vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana ministrica, poslanke in poslanci! Spominjam se 19. decembra leta 2014, ko smo imeli redno decembrsko sejo Državnega zbora. Bil je petek. In razpravljali smo o noveli Kazenskega zakonika, ki ga je v proceduro vložila Slovenska demokratska stranka. Pripravili smo nov 111.a člen, ki po resoluciji Združenih narodov številka 2178 inkriminira dejanja v zvezi s tujimi terorističnimi bojevniki, financiranjem, odhodom na bojišče, rekrutacijo in pa tako naprej. Takrat je koalicija ta naš predlog zavrnila, v Slovenski demokratski stranki smo opozarjali, kaj islamska država pomeni za Evropo. Več kot 3 tisoč 500 bojevnikov je trenutno že tam, nekateri so se že začeli vračati. Opozarjali smo, kaj se bo začelo dogajati po vseh evropskih mestih, vendar ste nekateri gledali samo z začudenjem, nekateri ste se spraševali, da verjetno ne vemo, kaj govorimo. In kaj se je zgodilo? Zgodil se je 7. januar 2015, teroristični napad na Charlie Hebdo. In od takrat naprej so se stvari spremenile. Države pospešeno pripravljajo nove zakonodaje, pripravljajo ostrejše ukrepe. Recimo, za Belgijo: med ukrepi so krepitev boja proti radikalizaciji v zaporih, izrecna uvrstitev potovanja v tujino s terorističnimi nameni med kazniva dejanja in razširitev nabora razlogov, zaradi katerih lahko nekam nekomu odvzamejo belgijsko državljanstvo ali mu začasno odvzamejo potni list. Tudi nemška kanclerka Angela Merkel se je zavzela za ostrejše ukrepe, zaostritev prepovedi potovanj za osumljene džihadiste, kmalu bo zaostrila tudi kazni za financiranje terorizma. V Avstriji so sprejeli ukrepe, prepoved oziroma prevod Korana, izrecna prepoved vsem mladoletnim potovanjem iz države, če tega ne odobrijo starši, preprečili so financiranje in zamrznili bančne račune nekaterih skupnosti oziroma društev in tako naprej. In sprašujem se, kje je tukaj Slovenija. Očitno je po mnenju vlade, vladajoče koalicije dovolj Kazenski zakonik iz leta 2008, medtem ko druge države inkriminirajo vsa druga dejanja. Zato vas, gospa ministrica, sprašujem: V katerem členu so inkriminirana pripravljalna dejanja in kje je napeljevanje? Ali ima policija pooblastila po trenutnem kazenskem zakoniku, da prepreči odhod slovenskih državljanov na bojišča Islamske države? Ali ima policija pooblastila, da prepreči prehod posameznikov čez slovensko ozemlje, ki so napoteni na bojišče Islamske države? Ali ima policija pooblastila, da preganja tiste slovenske državljane, ki se vrnejo iz bojišč v Siriji in Iraku? Kakšne ukrepe, če sploh, nameravate sprejeti v prihodnje? Hvala za odgovor.
odgovarja ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod poslanec Mahnič, jaz do neke mere zelo pozdravljam to vašo zavzeto angažiranost na področju tematike boja proti terorizmu, vendar pa ugotavljam, da vse, kar vi poveste, lahko ima negativne posledice v odnosu do percepcije varnosti v državi, zato morate biti zelo previdni in tudi zelo strokovno podučeni, ko govorite o teh temah. Namreč, v tem kontekstu me zelo zanima, v oziru glede na vaše izjave izpred nekaj dni, od kod vam ideja, da jaz naj ne bi vedela, da sem članica Sveta za nacionalno varnost, glede na to, da vi ste vendarle poslanec in ljudje so zelo občutljivi na to, kar vi govorite. Torej glede na to, da vi to zatrjujete, pomeni, da se vi uradno sploh niste podučili, koliko sej SNAV je bilo opravljenih v preteklem letu od nastopa nove vlade do danes, kdo so člani in ali so ti člani sploh bili prisotni na sejah SNAV. Če bi vi to svojo, spoštovani gospod poslanec, domačo nalogo opravili, bi vi hitro ugotovili, da so do sedaj bile opravljene tri seje SNAV, da so vsi člani bili prisotni, med temi člani sem tudi jaz bila kot ministrica za notranje zadeve. Razen če vi morda mogoče sumite, da jaz trpim zaradi motenje spomina. Kar se pa tiče vašega današnjega vprašanja. Tudi jaz zelo spremljam vaše izjave in tudi zelo pozorno sem poslušala, kaj ste danes vprašali, pa vam moram nekaj pojasniti. Jaz sem vam že na eni od zaprtih sej v Državnem zboru pojasnjevala razlike med kazenskim materialnim pravom in procesnim pravom. Ampak vidim, da dejansko nisem vam uspela natančno takrat raztolmačiti. S spremembo kazenskega zakona policiji ne boste dali novih pooblastil, glede na to, da kazenski zakon ureja kazniva dejanja in sankcije, kar pomeni, da državljanom sporoča, kaj je kaznivo in kakšne so sankcije. Prav tako pa vam moram tudi še povedati glede na to, kar ste danes rekli, policija ne preganja ljudi, policija je organ odkrivanja, organ pregona je tožilstvo. V zvezi in inkriminacijo izvršitvenih ravnanj v odnosu do kaznivega dejanja terorizma in sorodnih kaznivih dejanj vam odgovarjam, da je to urejeno v 108.–111. členu Kazenskega zakonika. Tukaj je urejen terorizem, vključno z mednarodnim terorizmom, urejena so pripravljalna dejanja, pomoč, medtem ko napeljevanje je urejano, spoštovani poslanec, v splošnem delu Kazenskega zakonika, urejano je tudi v teh členih sodelovanje v terorističnih in drugih hudodelskih skupinah in pa tudi sama ustanovitev in vodenje hudodelske združbe. Dejstvo je, da je policija do sedaj evidentirala tri odhode na krizna območja, torej v Sirijo. Policija na podlagi izbranih podatkov ni mogla potrditi sumov, da so se te osebe dejansko borile na strani terorističnih organizacij. Policija je sicer razpolagala s podatkom, da so bili odhodi v Sirijo, vendar preko tujih varnostnih sil ni mogla preveriti, kaj so ti državljani dejansko počeli na kriznih območjih. Vse te podatke je predstavila tožilstvu, torej specializiranemu tožilstvu, in tožilstvo je, verjetno veste, da zakonski mandat za usmerjanje policije ima tožilstvo ne minister za notranje zadeve, se je tožilstvo strinjalo, da za podajo kazenske ovadbe ni dovolj dokazov. Glede na to, da ni bilo dokazov, ki bi potrjevali, da so ti državljani dejansko na teh kriznih območjih sodelovali v bojih aktivno, torej z orožjem v terorističnih organizacijah. Kaj jaz pričakujem v tem trenutku, je intenzivno in poglobljeno skupno delo policije in tožilstva. Od Vrhovnega državnega tožilstva pričakujem čim bolj natančne usmeritve in tudi konkretne odgovore na določena vprašanja, predvsem tista, ki bi lahko imela posledice na delo policije. Torej vse v luči enotnosti kazenskega pregona. Hvala.
Zahteva za dopolnitev odgovora, gospod Žan Mahnič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Zdaj moram reči, da sem prvi dve minuti mislil, da sem jaz minister in gospa poslanka, ker mi ni odgovorila niti na eno vprašanje, ampak je mene spraševala na podlagi novinarske konference in tako naprej. Zdaj, recimo, da bom aroganco v vašem tonu preslišal, ste presegli gospo Majcnovo iz decembrske seje, to vam moram povedati. Kar se tiče Sveta za nacionalno varnost in da sem dejal, da niste vedela. Gospa ministrica, poglejte si oddajo Epilog, kjer je voditeljica rekla, da so vas novinarji vprašali in da ste rekli, da ne veste, da ste članica Sveta za nacionalno varnost. Očitno je prišlo do neke pomote in jaz sledim tistemu, kar sem takrat slišal, in rekli so, da niti veste ne, da ste članica Sveta za nacionalno varnost. Posledica za državljane – kot študent, ki zdaj zaključujem obramboslovje, verjemite mi, da poznam varnostno situacijo in da vem marsikaj o tem področju, kljub temu da nisem pravnik, tako kot vi, ki potem vse zadeve zavijete v neke pravnoformalne izraze, ampak saj veste, da tam, kjer je problem slovnica, to pomeni, da je vsebina pač okej. Zdaj zanimivo, ne, jaz ne vem, zakaj potrebujemo potem seje Komisije za nadzor varnostnih in obveščevalnih služb, če ste vi zdaj v zadnji minuti pravkar izdali vse tajne podatke, ki jih ima Sova. Prav vse tajne podatke, kar smo jih mi slišali na Komisiji za obveščevalne službe, ste vi zdaj izdali. Jaz upam in si želim, da zaradi tega ne boste imeli kakšnih posledic z vidika kakšnega kazenskega pregona. Generalni direktor policije oziroma takrat še vršilec dolžnosti je dejal, da nima policija podlage, da bi ukrepala. Na eni strani je tožilstvo, ki trdi, tako kot vi, da ta dejanja so inkriminirana, in zanimivo, da imamo že šest let inkriminirana dejanja za pojavno obliko terorizma, ki je čisto nova. Policija, ki pa je na terenu zadolžena za to, da dejansko nekaj mora narediti, pa pravi, da pač nima pooblastil. Prosim, če mi lahko to razjasnite in odgovorite na prejšnja vprašanja.
Besedo ima ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar.
Kar se tiče članstva v SNAV, spoštovani gospod poslanec, moram reči, da sem zelo razočarana, da vi takšne občutljive podatke pobirate iz komercialne televizije. Če ne drugega, bi me lahko vsaj poklicali in bi z mano razčistili, ali jaz vem, če sem članica SNAV ali ne. To je najmanj, kar kot poslanec lahko naredite. Kar pa se tiče tajnih podatkov – ti podatki niso tajni. Če se spomnite prve novinarske konference, takrat mislim, da je bil že vršilec dolžnosti generalnega direktorja policije, policija je jasno že takrat povedala, da odhodov na tuja krizna žarišča ni moč enačiti z zakonskimi znaki kaznivega dejanja terorizma in sorodnih kaznivih dejanj in da ima policija dejansko težave pri pridobivanju podatkov o tem, kaj se dejansko dogaja v Siriji in na ostalih kriznih žariščih. To niso nobeni tajni podatki, to je dejansko operativna ovira policije pri delu. Tako da tu v tem segmentu se vi motite, na to policija ves čas opozarja in zaradi tega je tudi zelo pomembno, da se v to problematiko bolj aktivno vključi Vrhovno državno tožilstvo, glede na to, da policija sprejema usmeritve, torej v konkretnih postopki, od tožilstva. Ker vi, kot pravite, da se tudi zelo spoznate, tudi verjetno veste, da dokazni standard razlogov za sum ima določeno jamstveno funkcijo, kar pomeni v odnosu do tega, kar sem v začetku rekla, sodišču mora biti takoj razvidno, kako je policija prišla do informacij, na podlagi katerih je potem prišla do zaključka, da so ti dokazni standardi izpolnjeni. To niso nobeni tajni podatki. Prav je, da se tukaj v parlamentu opozori, da ima policija težave pri dokazovanju, torej pridobivanju informacij iz teh kriznih območij. Lahko pa še tukaj dodam, da pa za enkrat policija, glede na to, da ste tudi to omenjali v vašem vprašanju, za enkrat ne razpolaga s podatki o nasilni radikalizaciji in novih odhodih oziroma novih novačenjih oseb za odhode na tuja bojišča. Menim, da sem s tem v celoti odgovorila na vaše vprašanje.
Postopkovno gospod Žan Mahnič.
Hvala še enkrat, predsednik. Na podlagi poslovnika predlagam Državnemu zboru Republike Slovenije, da opravimo razpravo na naslednji seji o odgovoru oziroma neodgovoru ministrice za notranje zadeve. Menim, da je problematika bistveno širša. Jaz že dolgo čakam, da bi se končno usedli dol, da bi vsi prišli na sejo, bodisi komisije bodisi kakšnega drugega organa, ki bi, kakšnega drugega odbora, ki bi uvrstil to točko na dnevni red. Žal ne dočakam, ker, kot sem že takrat dejal, na eni strani tožilstvo govori eno, na drugi strani policija govori drugo oziroma kakor slišim zdaj, že vsi govorijo enako. In to je, da so pomembne, da so potrebne spremembe Kazenskega zakonika. Očitno je bila potrebna samo ena seja Sveta za nacionalno varnost, na katero je prišel naš predsednik Janez Janša, pa ste radikalno obrnili stališče. Upam, da ga boste še kdaj povabili, da vam mogoče kakšno stvar malo bolj razjasni. Namesto tega, gospa ministrica, da vi meni tukaj očitate, kaj sem jaz rekel, kaj nisem rekel, se bolj posvetite delu na vašem ministrstvu. Od vas praktično ni nikjer zaslediti nobenih izjav, nobenih komentarjev. Jaz upam, da je to zaradi tega, ker ste zelo zasuti z delom. Verjamem, da bomo te sadove vašega dela kmalu videli tudi na področju kazenskega zakonika, ko verjamem, da boste predlagali nove popravke 108.–111 . člena, glede na to, da je tudi že koalicija, kakor sem slišal neuradno, pripravlja, naj bi pripravljala svojo verzijo oziroma neke popravke, ki bi policiji omogočili lažje preganjanje, tudi seveda tožilstvu na tem področju, ker glede na to, kaj se tam dogaja, pa ne strašim, ampak saj do Pariza si tudi noben ni mislil, kaj se bo zgodilo, stvar lahko eskalira, stvar se bojim, da bo eskalirala, ampak kot pravi stari slovenski pregovor: Po toči zvoniti je prepozno. Verjetno se ne bo takrat nihče spomnil tukaj, kaj sem jaz govoril, kaj ste vi govorili, ko se bo, bog ne daj, kje preštevalo žrtve, ali tukaj ali pa v kakšnih drugih evropskih mestih, glede na to, koliko aretacij je bilo opravljeni v zadnjih štirinajstih dnevih po vsej Evropi.
Dve stvari. Najprej. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 27. januarja 2015, v okviru glasovanj. Drugo pa, najverjetneje bo dobro, če bosta nadaljevala kje na kakšnem drugem odboru in ne zlorabljala, oba, postopkovnih vprašanj za to zadevo, za dialog, ki ni bil vezan na konkretno vprašanje, ki je bilo tukaj zastavljeno. Zdaj bomo nadaljevali. Zastavila bo vprašanje Violeta Tomić iz Združene levice, in to ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo, gospodu Zdravku Počivalšku.
Spoštovani predsednik, spoštovani ministri, kolegi poslanci in poslanke! Kot veste, sem Belokranjica, kot se reče, in zelo me skrbi za mojo regijo, ki je tam daleč za Gorjanci vse bolj oddaljena, vse bolj nerazvita in vse bolj pozabljena. Program Pokolpje za obdobje 2011–2016 obsega skupno 287 milijonov evrov, največji del pa naj bi se realiziral v letih 2015 in 2016. Po razpoložljivih informacijah je realiziranih le 8 % tega zneska, večina je pripadla programu tretje razvojne osi, ki se pa ni porabil neposredno v Beli Krajini. Prav tako je treba poudariti, da je po razpoložljivih informacijah Bela Krajina že vrsto let neto plačnica v državni proračun približno 110 milijonov evrov letno, pri čemer prejme nazaj približno 85 milijonov letno, kar je v nasprotju z vsemi strategijami in operativnimi programi, ki govorijo o skladnem regionalnem razvoju, saj je Bela Krajina ena najbolj razvojno ogroženih regij v državi. Brezposelnost se je od začetka izvajanja programa povečala, ravno tako se je povečala razlika med povprečnimi plačami v Beli Krajini in preostankom jugovzhodne regije in Slovenije kot celote. Treba je torej ne samo realizirati predvidene ukrepe, temveč tudi podaljšati program za dodatnih šest let. Velika težava je tudi popolna neodzivnost MGRT, ki za pripravo preprostih letnih pogodb potrebuje tudi do osem mesecev. Za realizacijo vseh predvidenih aktivnosti tako ostane zgolj štiri mesece. Osnova težava je v tem, da program Pokolpja nima posebnega zakona o njegovi izvedbi. Gospod minister, tudi vi izhajate iz manj razvitih krajev in sodim, da se dobro zavedate, kako pomembna je konsistentna in trajna podpora razvojno ogroženim regijam. Zato vas sprašujem: Kako nameravate celovito oživiti program Pokolpja 2011–2016? Ali nameravate za bolj obvezujoče izvajanje tega programa sprejeti poseben zakon, kot je bil sprejet za Pomurje? Kako boste zagotovili namensko porabo sredstev in preprečili odtekanje le-teh v druge namene? Kdaj bo razpis za podjetnike iz programa Pokolpja? Najlepša hvala.
Odgovarja minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, spoštovana gospa poslanka Violeta Tomić, spoštovane poslanke in poslanci! Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo je odgovorno za razvoj problemskih območij. Najprej bi želel na kratko odgovoriti na ta vprašanja, potem pa nekatere zadeve še pojasniti. Celovita oživitev programa Pokolpja 2011–2016 namerava narediti na naslednji način, in sicer predvidevamo pripravo skupnega programa za vsa problemska območja, izločiti želimo vse nerealne ukrepe, ki so bili do zdaj v programu pa jih nismo uspeli realizirati. Zelo pomemben je prehod iz integralnih sredstev na EU sredstva, s čimer bomo pričeli predvsem v letošnjem letu. V primeru, da ne bomo dosegli ciljev, bo program podaljšan. V nadaljevanju bom pač tudi povedal, koliko smo naredili v letošnjem letu. Ali nameravamo za bolj obvezujoče izvajanje tega programa sprejeti poseben zakon, kot je za Pomurje? Odgovor je ne. Zakon o skladnem regionalnem razvoju zagotavlja sistemsko rešitev za vsa območja z visoko brezposelnostjo. Težava pri izvajanju programa pa ni program, ampak pomanjkanje sredstev zaradi finančno-gospodarske krize. Mi v ukrepih za naprej pač nameravamo v večji meri izkoristiti potencial evropskih sredstev za gospodarski del teh problemskih območij. Naslednje vprašanje: Kako boste zagotovili namensko porabo sredstev in preprečili odtekanje le-tega v druge namene? Ministrstvo za gospodarski razvoj je koordinator izvajanja ukrepov. Na posameznih področjih finančna sredstva zagotavljajo ostala ministrstva za svoja področja. Odtekanja denarja po naših ocenah ni, ker ga ni. Imamo težave na drugih področjih, ampak v tem primeru odgovorno trdim, da ne. Kdaj bo razpis za podjetnike iz programa Pokolpja? Razpis bo februarja 2015, če bomo zagotovili sredstva v proračunu. Mi imamo v predvidenem proračunu, integralnem, predvidena ta sredstva. Verjamem, da bo proračun na Vladi v tem tednu šel skozi in da bomo ta razpis v roku, ki sem ga omenil, tudi izvedli. Kako boste zagotovili namensko porabo sredstev in preprečili odtekanje? To sem povedal. In tudi ta razpis. Moram povedati, da sem opravil sicer neformalni pogovor z direktorjem Razvojne agencije za Pokolpje, v soboto, ob eni drugi priložnosti, dogovorjen imamo obisk Pokolpja in pa razgovor predvsem na to temo, da v začetku leta dogovorimo vse ukrepe tudi na terenu, na področju, ki je pomembno. Neodzivnost je problem. Drži to, kar ste povedali. Zdaj, lahko se izgovarjam, da je vzrok predvsem v tem, da je bil v preteklem obdobju kar precejšen, lahko rečem stampedo ministrov na ministrstvu in ni prišlo do podpisov pogodb, ki so v nekih normalnih razmerah enostavne in podpisljive v kratkih rokih. Dejstvo je, da so roki na ministrstvu trajali 8 mesecev in da ste imeli na terenu za izvedbo potem samo še 4 mesece. Zagotavljam, da se to ne bo več dogajalo in da bomo to politiko spremenili. V letošnjem letu pa samo še to, če na hitro povem. Že prej sem rekel, da gre za realizacijo, po našem mnenju 17 %, ampak glavni programi izven tiste infrastrukture, ki drži, da je bila porabljena na drugih koncih na Belokranjskem oziroma na Dolenjskem pa ne, govorimo o tretji razvojni osi, so pa naslednji. Program spodbujanja konkurenčnosti Pokolpja v obdobju 2011–2016 20 milijonov predvidenih, realiziranih 42,3 % oziroma 8,4 milijone za podjetja, vračilo plačanih prispevkov za delodajalca za socialno varnost milijon pin pol planiranih, realiziranih samo 10 tisoč, nerazumljivo malo, na drugi strani pa kljub vsemu za investicijske olajšave 637 tisoč evrov realiziranih. Za trajnostni razvoj na kmetijskem ministrstvu 2 milijona 200 planiranih, milijon 200 realiziranih. In pa garancije za subvencijo obrestne mere za investicije – je pa planiranih 2,5 milijona in realiziranih nič. O investicijah na tem infrastrukturnem področju pa sem povedal. Skratka, zavedamo se problema, naredili bomo vse, da se zadeve, ki so bile omenjene kot problematične, spremenijo in da vključimo v gospodarske investicije na tem področju evropska sredstva. Hvala.
Zahteva za dopolnitev odgovora, Violeta Tomić.
Hvala, gospod minister, za to. Zanima me le, kaj ste mislili s tem, ko ste rekli, da boste izločili nerealne ukrepe, kateri so ti nerealni ukrepi, in da ne boste sprejeli posebnega zakona, kot je bil za Pomurje. Zaveza Vlade iz leta 2011 je bila, da se bo pri točkovanju na razpisih nerazvite regije upoštevalo drugače. Potem, pravite, da ne boste preprečili odtekanja sredstev, ker denarja ni. Tega argumenta ne sprejmem. Denar je, vendar je slabo razporejen. Denar je treba najti za nujne investicije. Časopis Finance, na primer, je izračunal, pa naj jim verjamemo, da 400 milijonov investicij povzroči 1 % rast BDP. Se pravi, z investicijami ne izgubljamo, ampak dobivamo, zato bi vas prosila, da dopolnite ta odgovor. Hvala.
Besedo ima minister za gospodarski razvoj in tehnologijo, gospod Zdravko Počivalšek.
Nerealne investicije. Jaz na prvem mestu zagovarjam tretjo razvojno os, ampak v okvirih, ko je bila obljubljena, planirana, je bila nerealna. To kaže tudi realizacija na tem področju. Pa še nekaj je takih zadev. Prizadevali si bomo, da bomo v okviru razpoložljivih sredstev, ki bodo predvsem na evropskem delu, te zadeve preusmerjali v gospodarsko rast. Z vsemi ostalimi zadevami, ki ste jih navedli, glede investicij, spodbujanja gospodarske rasti, se pa strinjam. Odtekanje denarja in poseben zakon. Mislimo, da je v okviru obstoječega zakona vsebinsko dovolj prostora, da naredimo korak naprej. Naša naloga na ministrstvu je, da ta sredstva zagotovimo. Ko sem rekel, da ne odtekajo, ne odtekajo zato, ker jih nismo dali in niso imela kam odtekati oziroma jih nismo dobili. Skratka, ključni problem vidim v tem, da v okviru te finančne perspektive, ko bo naše ministrstvo razpolagalo, mislim, da skupaj z dvema viroma skoraj s 700 milijoni, najdemo dovolj vsebine in moči, da za vsa štiri problemska območja in tudi za Pokolpje zagotovimo dovolj potenciala, tudi, če hočete, v okviru pametne specializacije, zato da se bo vlagalo v večji meri v gospodarski del kot pa, da ne bo narobe razumljeno, v občinskega.
Zdaj bo Miha Kordiš, Združena levica, zastavil vprašanje ministru za obrambo gospodu Janku Vebru.
Najlepša hvala za besedo. Te dni mineva 15 let od prve namestitve sil Slovenske vojske na Kosovu. V tem času se je navzočnost tujih sil zmanjšala z začetnih 50 tisoč na 5 tisoč pripadnikov. V zadnjih štirih letih je kontingent Slovenske vojske na Kosovu sestavljalo povprečno 310 pripadnikov. V Združeni levici se zavedamo, da sodelovanje v vojaških operacijah za pripadnike Slovenske vojske zaradi nizkih plač pomeni nekakšen socialni korektiv, vendar je tudi hud psihofizičen napor; ne smemo pozabiti na dogodke iz novembra leta 2009. Kot veste, smo v Združeni levici nastopili s programom, v katerem smo si zadali za cilj izstop Slovenije iz zveze Nato. Zato je za nas sodelovanje slovenskih vojakov v operacijah pod okriljem zveze Nato kar precej občutljiva tema. Zavedamo se, da misija KFOR poteka na podlagi Resolucije Varnostnega sveta številka 1244 z dne 10. junija, kar ji nedvomno daje legitimnost, ampak napotitev Slovenske vojske na vojaške operacije v tujino je dopustna samo, če miru ni mogoče zagotavljati drugače kot z napotitvijo vojaških enot. Zato sprašujem: Ali po 15 letih cilji operacije res še niso bili izpolnjeni? Ali res ni druge možnosti zagotavljanja varnosti kot stalna prisotnost vojakov Slovenske vojske in Natovih sil na Kosovu? Ali ne bi bil vendarle že čas za umik? Hvala.
Odgovarja minister za obrambo, gospod Janko Veber.
Predsednik, hvala za besedo še enkrat. In lep pozdrav poslanke in poslanci! Glede na vprašanje gospoda Mihe Kordiša želim pojasniti naslednje. Za Slovenije je Zahodni Balkan še vedno strateškega pomena tako iz varnostnega, zunanjepolitičnega in tudi gospodarskega vidika. In mir in stabilnost ter napredek v tej regiji je tisti, ki je zelo pomemben tudi za Slovenijo, saj gre vendarle za regijo, ki je v neposredni bližini Slovenije. Prav je, da je Slovenija tudi solidarna in kot država, ki je zavezana k mednarodnemu miru, lahko veliko prispeva k temu, da je to stanje na Zahodnem Balkanu tudi takšno. Res je, da se je v tem obdobju, v teh 15 letih naredilo zelo veliko, predvsem so se razmere stabilizirale. Vendar še vedno ocenjujemo, da razmere niso takšne, da bi se lahko tudi misija KFOR zaključila oziroma, da se umaknejo tudi pripadniki Slovenske vojske s tega območja. Še posebej ne zaradi tega, ker je treba zelo skrbno spremljati tudi lani dosežen sporazum o normalizaciji odnosov med Beogradom in Prištino. To je tisto, kar lahko v prihodnosti resnično pritrja do tega, da bomo lahko rekli, misija je uspešno zaključena in naša prisotnost ni več potrebna v tej regiji. Dejstvo je, da kosovske varnostne institucije ta hip še vedno niso oblikovane, še vedno so v fazi razvoja, tudi v izgradnji zmogljivosti. Tako, da brez mednarodne skupnosti bi se ta situacija lahko zelo hitro spremenila, kar nenazadnje tudi kažejo incidenti predvsem v severnem delu Kosova, ki opozarjajo na to, da se lahko v vsakem trenutku razmere drastično poslabšajo. Tako da naša prisotnost je seveda nepogrešljiva tudi zaradi tega, ker nas lokalno prebivalstvo sprejema kot izjemno nepristranskega, zanesljivega in verodostojnega partnerja. To je tisto, kar zagotovo veliko pripomore k temu, da ljudje živijo veliko varneje, da se lahko svobodno gibajo in da lahko razmišljajo seveda o svoji prihodnosti. Tako da predvsem časovni vidik, ko sprašujete, ali ni vendarle prišel že čas, da se umaknemo iz te regije, je treba vezati predvsem na izvajanje sporazuma Beograd-Priština. Ko bodo vsi ti pogoji, ki sem jih navedel, izpolnjeni, potem bomo seveda lahko rekli, da je tudi KFOR nepotreben in da se lahko usmerimo v druga področja, za katera pač se bo pokazala potreba, da zagotavljamo predvsem mir in stabilnost, ki pa je ključna potem tudi za uspešen gospodarski razvoj, tudi Slovenije, kajti znano je, da je Slovenija izvozno usmerjena država, 70 % vsega, kar potrebujemo za to, da lahko naredimo v naši državi, ustvarimo na tujih trgih, tako da želimo te tuje trge resnično ohranjati v zelo dobri kondiciji. Zunanja politika in gospodarska diplomacija je ena od tistih, ki je lahko mogoča, če gre za stabilne regije. In to želimo zagotoviti tudi našim podjetjem. Tako da delavna mesta, ki jih omenjate, pravzaprav zagotavljamo skozi gospodarske družbe, ki lahko uspešno sodelujejo tudi v tej regiji, in ta socialni korektiv, ki ste ga omenili, ki naj bi bil razlog za to, da smo prisotni na teh misijah, temu ni tako. Slovenska vojska se usposablja predvsem zaradi varnosti svoje države. Res pa je, da svojo varnost lahko zagotavljamo znotraj kolektivne obrambe. Če ni skupnega usposabljanja, če ni tudi takšnih skupnih nastopov na teh misijah, kot je na Zahodnem Balkanu, potem seveda tudi ne moremo govoriti o tem, da lahko usklajeno in učinkovito delujemo tudi v primeru ogroženosti Slovenije. Gre predvsem za varnost in zato smo prisotni v tej regiji. Hvala.
Zahteva za dopolnitev odgovora, Miha Kordiš.
Ja, najlepša hvala za besedo. Najprej samo kratko pojasnilo zaradi tega, ker mislim, da se nismo razumeli. Nisem rekel, da misije v tujini pa vojaške operacije v tujini Slovenska vojska obravnava, kot da so nek socialni korektiv, ampak marsikakšnemu predstavniku pa lahko v eksistenčni stiski predstavlja socialni korektiv oziroma pripadniku Slovenske vojske. Pa takoj, preden grem naprej na zahtevo za dopolnitev odgovora, bi rad izpostavil še eno stvar. Odgovori, ki prihajajo, pisni, iz vašega ministrstva, so zelo kakovostni in marsikateri minister bi si jih lahko vzel za vzgled in zadeva se mi je zdela tako zelo fascinantna, da bi jo rad takole javno na seji izpostavil. Dobro, če gremo naprej na samo zahtevo. Ne strinjam se z vašo oceno stanja in političnimi usmeritvami. Tretja in osma alineja 9. člena Resolucije varnostnega sveta OZN številka 1244 daje mednarodnim silam mandat za zagotavljanje varnega in stabilnega okolja ter svobode in varnosti gibanja. In če prav razumem vaše stališče, vi trdite, da tega ni mogoče doseči drugače kot z neposredno in stalno navzočnostjo tujih bojnih enot na Kosovu oziroma trdite, da razmere še niso zrele za kaj takšnega. Zato vas prosim, če mi odgovorite na naslednje vprašanje: Kako to, da so se lahko mednarodne sile umaknile iz Iraka na Afganistan, od koder tedensko poročajo o žrtvah terorističnih napadov, ne morejo se pa umakniti s Kosova? Kot vemo, se je v Afganistanu vojaška operacija prav z novim letom letom spremenila v svetovalno operacijo [[…]]in tako naprej, ker vidim, da mi zmanjkuje časa, saj svoja vprašanj sem nenazadnje že navedel. Konec koncev gre tu tudi za operacijo, ki letno stane okoli 19 milijonov evrov, kar včasih, ko se varčuje pri zaposlovanju invalidov, učni pomoči za otroke in podobnem, ni majhen znesek. Hvala za besedo.
Besedo ima minister za obrambo, gospod Janko Veber.
Hvala še enkrat za besedo. Glede nestrinjanja. Poglejte, zdaj ne vem, v katerem delu naj bi bilo to nestrinjanje, ampak Slovenija je resnično država, ki veliko svojega bruto domačega proizvoda ustvari prav na tujih trgih. In politično gledano želim poudariti, da je bolje, da mi podjetjem odpiramo tuji trg in da mladi dobivajo zaposlitev doma, ker se potem tudi lahko ustvarja ta dodana vrednost, ki je ustvarjena s prodajo na tujih trgih. Tako da s tega političnega stališča mislim, da je predvsem usmeritev tudi delom Ministrstva za obrambo, ki ga vodim, pravilna, da pomagamo podjetjem priti na tuje trge, s tem ustvarjamo delovna mesta doma in tudi zaposlovanje za mlade. Glede primerjave z Afganistanom. Seveda ni mogoče primerjati Kosova in Afganistan. To so povsem drugačne razmere in to pač žal ni mogoče primerjati. Mi izhajamo iz stališča, ki je zelo jasno in sem ga tudi že poudaril, da je treba nadaljevati s prizadevanji, da se dejansko udejanji sporazum Beograd-Priština, in moramo priti do tiste situacije, da se bodo lahko tudi varnostne institucije na Kosovu izgradile in bodo lahko sami skrbeli za svojo varnost. In to je tista točka, ki jo želimo doseči, in to je tudi področje, na katerem delujemo v tej misiji. Tako da prizadevanje gre resnično v to smer, da se stvari uredijo znotraj same države in da se potem seveda, ko je to urejeno, tudi mednarodna misija zaključi. Vendar vsi kazalci ta hip kažejo tako, da se varnostne razmere v hipu lahko spremenijo, in so takšne varnostne razmere in takšna stabilnost ta hip v temu območju izrecno po zaslugi tudi mednarodnih sil. Tako da želim si, da seveda tako ostane tudi vnaprej in da se čim prej vzpostavijo seveda tudi lastne varnostne zmogljivosti, vendar teh zaenkrat še nimajo. Mislim, da je bolje, da prihranimo trpljenja ali pa kakršne koli dogodke, ki bi se lahko zgodili, če bi se odločili nepremišljeno ali pa prehitro, kajti žrtve so lahko resnično potem prehude.
Postopkovno Miha Kordiš.
Ja, najlepša hvala za besedo. V skladu s Poslovnikom bi želel, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru ministra na naslednji seji. Prva stvar, najlepša hvala za dodatne popolnitve odgovora, ampak mene strašno skrbi, ko se pogovarjamo o gospodarstvu in o vojski, ki gresta z roko v roki, in kako ima to neke blagodejne učinke. Mislim, čisto idejnopolitično je to lahko zelo problematično. Drugi razlog, zakaj bi pa rad, da Državni zbor opravi razpravo, pa je, da se tudi ostale poslanske skupine po 15 letih naše navzočnosti v Afganistanu opredelijo do prisotnosti bojnih enot Slovenske vojske na Kosovu. In navkljub trditvam, da to pa mogoče ni najbolj primerljivo, ponavljam, da so razmere na Kosovu neprimerno boljše, kot so na primer v Afganistanu, kjer se je bojna operacija Nata pravkar po 14 letih končala. In če prav razumem interes vojakov za sodelovanje na teh misijah, se moramo zavedati, da je napotovanje bojnih sil v tujino korak, ki ga lahko izvedemo samo v skrajni sili. Po oceni Združene levice, tu je to razhajanje, o katerem sem prej govoril, so cilji, ki jih je Nato dobil na podlagi resolucije Varnostnega sveta, že večkrat omenjene, že izpolnjeni. Tukaj pa gre še za en vidik. Vemo, da pet članic Evropske unije ne priznava enostranske odcepitve Kosova, ker naj bi bila v nasprotju z mednarodnim pravom in Ustavo Republike Srbije. Slovenska Vlada je kot običajno, ravnala po ameriških navodilih. V primeru Krima zagovarja stališče, da sta bili odcepitev od Ukrajine in priključitev Ruski federaciji nezakoniti in podpira sankcije. Na Kosovu in v Palestini je kršitve ne motijo, vsaj ne toliko, da Kosova ne bi priznala ali da bi se zavzela za sankcije proti Izraelu. Če prostega gibanja in varnosti manjšin na Kosovu še po 15 letih ni mogoče zagotoviti drugače kot z vojsko, potem moramo v Državnem zboru takoj opraviti razpravo o naši in o Natovi politiki, ki jo ta izvaja na Kosovu. Hvala za besedo.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 27. Januarja 2015, v okviru glasovanj. Prehajamo na zadnje vprašanje, ki ga bo zastavil dr. Franc Križanič, SD, in to ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovani visoki zbor, minister! Turizem v Sloveniji ustvari 12 % bruto domačega produkta, je zelo pomemben izvozni sektor, njegova konkurenčnost in njegovi obeti za naprej temeljijo na naravnih danosti, v ekonomiji temu rečemo rekardijanske komparativne prednosti imamo v turizmu, podobno kot pri lesu. V nekaterih delih se je to nadgradilo tudi s prednostmi, kot jim rečemo, življenjskega ciklusa, storitve v tem primeru, se pravi z znanjem, z novimi pristopi, ki še dodatno okrepijo to dejavnost, jo delajo stabilno in tudi v obdobju ciklusov manj občutljivo na recesijo od večine drugih sektorjev. Turizem ima še eno zelo pomembno lastnost, in sicer omogoča spodbujanje enostavnega pospeševanja oziroma spodbujanje policentričnega razvoja, te zelo kvalitetne dejavnosti v manj razvitih delih naše države. Tukaj gre za sorazmerno majhna tveganja, če se pospešuje to dejavnost. Majhna tveganja, da bi sredstva bila plasirana v projekte, ki se potem ne bi obnesli, da bi šlo v izgubo. Turizem je dal rezultate. Minister sam ve, kakšne je dal na Kozjanskem. Podobne rezultate lahko da drugje, in sicer zadnje čase doživljamo dva primera, ko je očitno, da bi država morala poseči s svojo razvojno in vso ostalo politiko, da bi omogočila razvoj turistične dejavnosti na dveh demografsko in razvojno ogroženih delih naše domovine oziroma države Slovenije. Prvi primer je Bovško z zanemarjanjem žičničnih sistemov na Kaninu. In drugi je primer severnega dela Pohorja, sedaj je Ribniško Pohorje dober izraz, in to je pa, ko se dopušča v bistvu propadanje ceste, turistične ceste med Lovrencem in Peskom. Natančno vprašanje na tej osnovi bi se pa glasilo in namenjeno ni toliko, da bi vi zdaj podali rešitev, ampak da se tukaj začne razmišljati: Kako je Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo vključeno v reševanje nekaterih infrastrukturnih problemov, pomembnih za razvoj turizma v Republiki Sloveniji, kot so smučišče Kanin in cesta Ruta–Lovrenc–Pesek na Pohorju?
Odgovarja minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, dr. Franc Križanič, poslanke, poslanci! V zvezi s Kaninom bom poskušal odgovoriti v treh stopnjah, in sicer najprej uvodoma, da se bo ministrstvo potrudilo, da se bo vključilo v reševanje tega problema zato, ker ocenjujemo, da je kakorkoli obrnemo sramota, da eno od dveh visokogorskih smučišč ni v uporabi ali v funkciji že drugo leto. To je z več vidikov nesprejemljivo. Dejstvo pa je naslednje, da je stečajni postopek v tem ATC Kanin v teku, da je znotraj tega vključena tudi Heta kot hipotekarna upnica, mislim da, Hypo banke in da oba, stečajna upraviteljica oziroma upravitelj in Heta, iščeta strateškega partnerja, ki bi sodeloval pri tem, da bi vsaj bančni del tudi ostale investicije, ki so zaradi tega prizadete, mislim tukaj na nočitvene [[…]] Druga zadeva, se pravi druga stopnja je, da moramo priti do enega modela javno-zasebnega partnerstva. Mi smo seznanjeni s tem, da ima lokalna skupnost interes, da se ustanovi javno podjetje, ki bi upravljalo z omenjeno infrastrukturno žičnico. Pričakujemo tudi in verjamem, da se bo zadeva odvijala v tej smeri, da bo lokalna skupnost v tem javnem podjetju vsaj manjšinski lastnik zaradi interesa, da se to okolje razvija. Verjamem, da v takih infrastrukturnih zadevah mora priti do sprege med lokalno skupnostjo, med privatnim kapitalom, tudi državo v smislu podpore. Na naše ministrstvu smo že v letošnjem letu v okviru teh zelo zelo omejenih sredstev, o katerih se bomo še pogovarjali, za sprejem proračuna v letošnjem letu predvideli vsaj 3 milijone evrov, ki bodo potrebne za sanacijo tega žičniškega sistema. Potrebna bo dosti večja investicija, kot bi bila, če bi se reagiralo takoj in našlo pripravljenost za neko razumsko rešitev. Verjamem osebno in verjamem v okviru politike, ki jo bomo peljali, da je v takih primerih absolutno nujna sprega lokalne skupnosti v smislu odgovornosti za kraj, zaradi multiplikativnega učinka takega infrastrukturnega projekta na vse ostale zadeve, spodaj in zgoraj, ne samo zaradi zimskega turizma, ampak njihove številke že zdaj kažejo, da se stvari strahovito selijo in usmerjajo tudi na ta letni del. Verjamem, da ima Kanin oziroma spodaj Bovec vse pogoje za to, da postane 12-mesečna turistična destinacija. To je edino zagotovilo, da bodo vse kapacitete, ki so tam že narejene, in tudi tiste, ki še bodo, lahko dale prave ekonomske rezultate. Seveda pa je pogoj, da pridemo do enega odgovornega javnega podjetja, ki se bo tega projekta lotilo, in v tem primeru bomo na našem ministrstvu z vsemi razpoložljivimi močmi podprli tak projekt. Druga zadeva je pa vprašanje za to cesto Ruta–Pesek–Lovrenc, to pa je že kar malo bolj dolga jara kača, in sicer proračun leta 2010 je predvidel sredstva za projekt. Projekti so bili narejeni in potrjeni leta 2013. Sporazum za izdelavo oziroma za investicijo je bil narejen v vrednosti 5 milijonov evrov, od tega 33 % občina. Dejstvo pa je, da za ta del v tem trenutku nimamo rezerviranih sredstev in je realizacija projekta vprašljiva. Poskušali bomo v sodelovanju z Ministrstvom za infrastrukturo najti rešitev v okviru evropskih sredstev, ampak tega v tem trenutku ne morem zagotoviti.
Hvala. Predsedniku Vlade, ministricam in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, 27. januarja 2015, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 4. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.