Gospod minister. Vse skupaj lepo pozdravljam, voščim uspešen, pa kolikor je to mogoče, prijeten dan. Danes bomo nadaljevali 27. sejo državnega zbora. Nekaj naših kolegov in kolegic bo zaradi opravičenih razlogov odsotnih. Prosili so me, da vas obvestim o tem. Kolega Avšič od 14. ure dalje, od 15. ure dalje kolega Bevk, od 18. ure dalje kolega Brenčič, od 12. ure dalje kolega Diaci in od 12. ure dalje kolega Vnučec. Danes pa ne bodo v celoti navzoči kolegi Božič, doktor Brejc, Germič, Horvat, Jakič, Janša, Jelinčič, Kacin, Kavčič, Peterle, Pozsonec in Terčon. Ko govorim o odsotnosti, bi rad rekel, da me je minister doktor Dušan Mramor pred začetkom seje, na kateri bo sodeloval kot glavni predstavnik vlade, kot minister, pristojen za resor, prosil, da državni zbor prijazno prosim za razumevanje, ker bo nekaj časa odsoten iz dvorane in se bo vrnil vanjo med razpravo takoj, ko bo mogoče. Tako da prosim državni zbor za to razumevanje, sicer bo pa tukaj pri uvodu in tudi pri zaključku razprave ob sprejemu predloga rebalansa proračuna Republike Slovenije za leto 2003. Kolegice in kolegi, predlagam, da danes z delom začnemo. Po zbrani časovni najavi nas čaka 5 ur in 11 minut razprave in odločanja o 10. TOČKI DNEVNEGA REDA - PREDLOG REBALANSA PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2003. Sklenili smo, da bomo odločali po končani razpravi, se pravi takoj, ko pride do odločanja, bo državni zbor tudi odločal. To pomeni, da bomo danes delali nekoliko drugače kot sicer, ko imamo vnaprej predviden čas za razpravo in čas za glasovanje. Zdi pa se mi prav, da bi pred odločanjem dali nekaj minut odmora, zato da se lahko kolegice in kolegi, ki tisti hip ne bodo v dvorani, tukaj zberejo in odločijo. Ko bomo priče prvemu glasovanju, bo predsedujoča ali predsedujoči, ki bo takrat vodil sejo, dal nekaj minut odmora, da bomo kolege in kolegice dobili v dvorano za glasovanje. Predlog rebalansa proračuna je, kolegice in kolegi, državnemu zboru predložila vlada Republike Slovenije. Minister za finance, doktor Dušan Mramor, je prosil, da bi v 15 minutah predstavil predlog rebalansa in prosim, da to sedaj pred državnim zborom tudi stori. Gospod minister, imate besedo. Za vami pa bo nastopil predsednik odbora državnega zbora, kolega Pucko, za poročilo odbora. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke, poslanci, gospod predsednik. Pred vami je predlog rebalansa proračuna Republike Slovenije za leto 2003, skupaj s spremljajočimi dokumenti. Predlog rebalansa sledi zastavljenim javnofinančnim usmeritvam, kot izhaja iz sprejetega proračunskega memoranduma, vendar ob upoštevanju spremenjenega makroekonomskega okolja. Dovolite mi, da umestim pričujoči predlog rebalansa v nekoliko širšo zasnovo ekonomske politike.Zavedati se je potrebno, da Slovenija 1. maja prihodnje leto vstopa v Evropsko unijo, kar pred nas postavlja nove priložnosti, vendar tudi določene nevarnosti. Če želi Slovenija izkoristiti priložnosti, ki jih nudi naše članstvo v EU, in se hkrati izogniti tem nevarnostim, se mora strukturno tako prilagoditi, da bo čimprej dosegla zahteve po tako imenovani nominalni in realni konvergenci z Evropsko unijo. Takšne strukturne spremembe so nujne, če želimo v okviru EU doseči glavna cilja ekonomske politike, to je višja gospodarska rast in nižja brezposelnost. Nujnost potrjujejo tudi zaskrbljujoči rezultati poglobljene raziskave, ki jo je ministrstvo za finance naročilo pri strokovnjakih ekonomske fakultete Univerze v Ljubljani in ekonomskega instituta pravne fakultete. Raziskava je pokazala, da je prilagodljivost slovenskega gospodarstva na hitre spremembe v mednarodnem in domačem ekonomskem okolju, imenujemo jih šoki, dosegla zelo nizko raven. Že relativno majhni, a zelo verjetni šoki lahko povzročijo pomembno povečanje brezposelnosti in zmanjšanje gospodarske rasti. Fiskalna politika lahko k višji rasti in nižji brezposelnosti prispeva z ukrepi, s katerimi dosega tri neposredne cilje. Prvič, večjo prilagodljivost fiskalne politike, drugič bolj prilagodljivo in konkurenčno gospodarstvo in tretjič nižjo inflacija. Želel bi vam predstaviti te ukrepe, ki jih lahko razdelimo v štiri skupine. Prvi so ukrepi za zniževanja strukturnega primanjkljaja proračuna. Zavedati se moramo, da bomo z vstopom Slovenije v evropski sistem deviznih tečajev RM-2 izgubili samostojno denarno politiko. Zato bo tudi od prilagodljivosti naše fiskalne politike odvisna naša odzivnost na pričakovane, pa tudi nepričakovane zunanje in notranje ekonomske šoke. Poleg tega bo poseben javnofinančni izziv leto 2004, ko bo potrebno del proračunskih prihodkov preusmeriti v proračun Evropske unije, od koder pa bodo pritekli nazaj za druge namene kot letos, brez zelo skrbnega prestrukturiranja proračunskih odhodkov bi bili prizadeti najbolj pomembni programi ali pa bi se zelo povečal strukturni primanjkljaj proračuna. Ocene sedanje višine strukturnega primanjkljaja proračuna v Sloveniji segajo med 50 in 60 milijard tolarjev, kar je približno 1% bruto domačega proizvoda. Če želimo v naših javnih financah vzpostaviti ustrezen mehanizem za reakcijo naravnovrstne šoke, potem je potrebno naveden obseg strukturnega deficita postopno znižati in v srednjeročnem obdobju tudi odpraviti. Pomemben korak v tej smeri je vlada izvedla v prejšnjem tednu, ko je sprejela paket uredb za kadrovsko in organizacijsko racionalizacijo v javni upravi. V ta sklop nedvomno sodi tudi celovita finančna racionalizacija, običajno jo imenujemo varčevalni ukrepi, ki jo vlada postopno uvaja na različnih področjih. V ta okvir pa sodijo tudidogovarjanja glede rasti plač v javnem sektorju, izvajanju vladne politike zniževanja strukturnega primanjkljaja, sledi tudi pričujoči predlog rebalansa. Vlada z njim ne želi v celoti prenesti bremena ekonomskega šoka v obliki stagnacije in recesije v tujini na dodatni proračunski primanjkljaj, temveč predlaga povečanje primanjkljaja le za 0,3% bruto domačega proizvoda in uskladitev preostanka izpada prihodkov z zmanjšanjem izdatkov. Izredno pomembne pa bodo tudi odločitve v zvezi s spremembami proračuna za leto 2004. Drugi sklop ukrepov se nanaša na opustitev povečevanja denarnih zneskov z inflacijo, tako imenovana deindeksacija. Skrajni čas je, da se v sodobni Sloveniji znebimo relikta preteklega hiperinflacijskega sistema in prekinemo s prakso splošne indeksacije s preteklo inflacijo, ki sama po sebi povzroča inflacijo predvsem v razmerah strukturne inflacije. Le popolna tako imenovana deindeksacija bo lahko znižala inflacijska pričakovanja in hkrati omogočila bolj prilagodljive javne finance ter takšnogospodarstvo, ki se bo lahko prilagodilo nujnim strukturnim spremembam pred in po vstopu v Evropsko unijo, na primer strukturne spremembe, ki se tičejo usklajevanja nadzorovanih cen, cen storitev in blaga, ki so različne v Sloveniji kot v Evropski uniji, razlike v plačah, obrestnih merah in tako dalje. Deindeksacija je zato nujna, vendar pa se vlada zaveda, da mora biti izvedena na način, ki v začetnem kratkem obdobju ne bo prizadel socialno najšibkejših, pri čemer bodo prav ti dolgoročno od nje imeli največ koristi, saj inflacija najbolj prizadene prav socialno najšibkejše. Pomembni koraki v smeri deindeksacije so že bili storjeni z odpravo indeksacije v računovodstvu, z ukinjanjem temeljne obrestne mere [[TOM]] , s prepovedjo indeksacijskih klavzul v pogodbah, ki jih sklepa država, s sprejetim socialnim sporazumom, ki tako imenovano eskalacijo plač ne veže več na inflacijo v Sloveniji, temveč na tri sestavine: inflacijo v Evropski uniji, na tečaj tolarja in inflacijo v Sloveniji. V teku pa so tudi nadaljnje aktivnosti. Naslednji sklop ukrepov se nanaša na davčno reformo. Tudi ta je nujno potrebna za dosego bolj prilagodljivega in konkurenčnega gospodarstva. S celovito davčno reformo je treba doseči predvsem relativno razbremenitev obdavčenja dela in povečanje davčnih obremenitev kapitala, hkrati pa pravičnejši in preglednejši ter Evropski uniji prilagojen davčni sistem, ki bo spodbujal produktivne investicije in omogočal hitrejšo rast. V zadnjih fazah priprave je vrsta zakonov, prvega pa je vlada že poslala v proceduro. Četrti sklop ukrepov se nanaša na znižanje inflacije. Izpolnjevanje maastrichtskega inflacijskega kriterija ni pomembno zgolj za čimprejšnji vstop v evropski sistem deviznih tečajev RM-2 in sprejem evra, temveč lahko nižja domača inflacija znatno pripomore h konkurenčnosti našega izvoznega sektorja. Vlada si je zato zadala ambiciozen cilj, da v tesni koordinaciji z Banko Slovenije zniža inflacijsko stopnjo na približno 4% do konca leta 2004 in temu cilju sledimo z vrsto ukrepov. Prilagajamo trošarine v cenah naftnih derivatov, da bi preprečili začasno previsoka nihanja; nadzorovane cene določamo v skladu s ciljno inflacijo ali pa pod njo; bolj učinkovito reguliramo monopole in jih, kjer je to mogoče odpravljamo. Postopno odpravljamo tudi indeksacijo, kar sem že omenil. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Verjamem, da bo državni zbor podprl naša strukturna prizadevanja in se dejavno vključil v pripravo omenjenih ukrepov, ki bodo Sloveniji v tem ključnem obdobju omogočili tako imenovan mehak pristanek v Evropski uniji, evropskem sistemu deviznih tečajev RM-2 in končno v evro območju. Pričujoči predlog rebalansa je v tem okviru, torej smiseln inštrument ekonomske politike in korak na poti k zagotovitvi boljše in bolj prilagodljive strukture slovenskega proračuna. Razlogi zanj so znani. Makroekonomske razmere so se v času od priprave in sprejema proračuna pa do danes bistveno spremenile. Najprej to velja za naše glavne zunanjetrgovinske partnerje. Če so novembrske napovedi rasti bruto domačega proizvoda za Nemčijo znašale 1,3%, se je napoved do februarja letos prepolovila, junijska pa nadalje znižala na borih 0,2%. Podobno je padala napoved rasti za celotno območje evra, z 1,7% novembra 2002 na razpon med 0,4% in 1% danes. Na svetovnih trgih je ob tem prišlo tudi do povečanja cen nafte, katere povprečna letna cena je višja kot prvotno načrtovana za 2,8 dolarja. Tako spremenjeno mednarodno okolje je nujno vplivalo na razmerje doma v Sloveniji. Poleg nižjih stopenj rasti izvoza namesto 5,7% le še 54%, se podjetja logično previdneje odločajo za nove investicije. Majska napoved rasti investicij v osnovna sredstva znaša le še 3,2%, medtem ko je bila jesenska še na ravni 4,8%. Splošna gospodarska negotovost vodi tudi v zmanjšanje trošenja prebivalstva,ki ob tem velik del dohodkov namenja za odplačila dolgov, najetih pred uveljavitvijo davka na dodano vrednost. Zadnja napoved rasti osebne potrošnje so od jesenskih nižje za 0,7% točke in znašajo le še 2%. Razlogi za rebalans proračuna 2003 so znižana napoved gospodarske rasti, ki je ob pripravi in sprejemanju ni bilo mogoče predvideti, in po novem znaša za leto 2003 3,1%. Nižja gospodarska rast pa po naših ocenah pomeni, da bodo prihodki proračuna za 28,2 milijardi tolarjev nižji od načrtovanih. Približno polovica znižanih prihodkov gre na račun davčnih prihodkov, druga polovica pa na račun nedavčnih prihodkov. Največje znižanje davčnih prihodkov je predvideno pri davku na dodano vrednost v višini 9 milijard tolarjev, kot posledica nižjega domačega trošenja, nižjega uvoza in izvoza. Za okoli 11 milijard bodo nižji prihodki iz dohodnine, davka na plačilno listo in prispevka za socialno varnost zaradi nižje pričakovane rasti plač in nižje rasti zaposlenosti. Povečali pa se bodo prihodki od davka na dobičke pravnih oseb za okoli 13 milijard tolarjev, kot posledica večjih poslovnih dobičkov in lanskih sprememb računovodskih standardov. Prihodki od premoženja se bodo znižali zlasti zaradi stanja na trgu telekomunikacijskih storitev, ki ne bo omogočila realizirati načrtovanih prihodkov od koncesij, nižji pa bodo tudi pričakovani prihodki od taks in pristojbin. Tudi pričakovani prihodki od obresti so nižji, ker predvidevamo takšen padec obrestnih mer, ki bi omogočil hkratno odplačilo in prestrukturiranje državnega dolga z ugodnim neto učinkom obrestnih prihodkov in odhodkov. Ob neugodnih okoliščinah na zunanjih trgih pa so proračun za leto 2003 dodatno obremenili: odločba ustavnega sodišča, ki terja povečane izdatke za plače zaposlenih v državnih organih v višini 7 milijard tolarjev, in prenos zapadlih neporavnanih obveznosti preteklega leta v višini 7,8 milijarde tolarjev, ki so bile posledica lanskega nepredvidenega izpada davčnih prihodkov zaradi nižjega trošenja. Potencialno povečanje proračunskega primanjkljaja bi torej znašalo 43 milijard tolarjev, vendar vlada s pripravo rebalansa ne želi zgolj večati primanjkljaja, temveč se je odločila za kombinacijo delnega povečanja primanjkljaja in delnega znižanja ter delnega prestrukturiranja odhodkov proračuna. Vlada zrebalansom s selektivnim znižanjem proračunske porabe in hkratnim povečanjem proračunskega primanjkljaja ne vpliva dodatno na nižanje gospodarske rasti. Povečanje proračunskega primanjkljaja za 15,7 milijarde tolarjev ali 0,3% bruto domačega proizvoda je v skladu z izračuni o dolgoročni vzdržnosti javnofinančnega položaja v Sloveniji. Ob tem smo tudi po rebalansu proračuna ohranili varovalko v obliki fiskalnega stabilizatorja v višini 15 milijard tolarjev, za primer, če bi se ekonomske razmere do konca tega leta dodatno nepričakovano poslabšale. Z rebalansom pa hkrati v skladu s politiko prilagodljivejših javnih financ posegamo tudi v strukturo proračuna na odhodkovni strani, s čimer nameravamo nadaljevati pri spremembah proračuna za leto 2004 in pri predlogu proračuna za leto 2005. Predlog rebalansa po mnenju vlade predstavlja v največji meri znižanje odhodkov tam, kjer ne ogroža izvajanja načrtovanih politik in prednostnih nalog. Po pričakovanem znižanju prihodkov za 28,2 milijarde tolarjev so odhodki znižani za 12,5 milijarde tolarjev, medtem ko se ciklični primanjkljaj, kot sem že povedal, povečuje za 15,7 milijarde tolarjev. Najpomembnejše vrste znižanja odhodkov so: odhodki za nakup in izgradnjo osnovnih sredstev za državne organe v višini 4,8 milijardetolarjev, odhodki za blago in storitve državnih organov v višini 3 milijarde tolarjev, investicijski transferji v višini 2,2 milijarde tolarjev, transferji posameznikom in gospodinjstvom v višini 1,4 milijarde tolarjev ter subvencije v višini 10 milijard tolarjev. Spoštovane poslanke in poslanci! Po mnenju vlade je predloženi rebalans proračuna ustrezen odgovor na spremenjene ekonomske razmere, zato vas prosim, da ga podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, spoštovani gospod minister, doktor Mramor. Predlog rebalansa proračuna je v državnem zboru obravnaval pristojni odbor za finance in monetarno politiko. Gospod predsednik odbora, kolega Pucko, bo predstavil na kratko poročilo o ugotovitvah odbora, potem pa bomo šli na razpravo. Prosim.
Gospod predsednik, spoštovani minister, predstavniki vlade, kolegice in kolegi! V skladu s poslovnikom je odbor za finance in monetarno politiko opravil ustrezno splošno razpravo o rebalansu in o posameznih delih proračuna. Pri tem smo po uvodnih obrazložitvah predlagatelja, kateri so razlogi za sprejem oziroma za predstavitev za predlog rebalansa, največ pozornosti namenili naslednjim vprašanjem. Prvič. Izjemnemu povišanju davčnega dolga v obdobju 2000/2003 ter načrtom in strategiji vlade oziroma ministrstvu za finance za rešitve tega problema oziroma izboljšanje stanja na tem področju; predvidenemu znižanju sredstev, posebne proračunske rezerve in programov pomoči v primerih nesreč in v tem okviru vprašanju zadostnosti proračunskih sredstev za financiranje popotresne obnove Posočja, kot tudi posledic suše, ki je že prizadela določena območja v Sloveniji, mnenju ministrstva za finance, kdaj bodo razmere na področju javnih financ ugodnejše od pričakovanih razmer v letu 2004/2005, stališču ministrstva za finance v zvezi z učinki sprejete odločitve o spremembi zneska zunanjega dolga iz ameriškega dolarja v evre ter stališču ministrstva za finance o sprejemljivosti povečanja javnofinančnega primanjkljaja v primeru uporabe fiskalnega stabilizatorja. Iz razprave na odboru je bilo nedvoumno jasno, da v težavnem obdobju, ki se nam obeta v letu 2004 in tudi v letu 2005, moramo nujno, resno prestrukturirati proračunske odhodke in zagotoviti bolj prilagodljive javne finance, da do leta 2007 v skladu s smernicami Evropske unije ne bomo več imeli strukturnega deficita in da bo proračun izkazoval celo rahel suficit. Najtežje bo v prihodnjem letu in ob ustrezni prilagoditvi strukture proračuna bi morali v letu 2007 na javnofinančnem področju doseči evropsko raven. Nedvomno pa je Slovenija pri reševanju teh problemov v veliko boljšem položaju kot ostale države kandidatke. Nato je odbor za finance posebno pozornost namenil vprašanju interventnega zakona v zvezi z letošnjo sušo. Po zagotovilih ministrstva za finance bo predlagana prerazporeditev sredstev v tekoči proračunski rezervi ob upoštevanju dejstva fleksibilnosti porabe sredstev omogočala razreševanje tega vprašanja. V okviru razprave o posameznih delih posebnega dela predloženegarebalansa, v skladu s tretjim odstavkom 166. člena poslovnika državnega zbora, je odbor za finance in monetarno politiko oblikoval amandma, s katerim se v okviru ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano zagotovijo potrebna sredstva v višini 349 milijonov tolarjev, da bi bila omogočena izvajanja temeljnih nalog v gozdovih, ki jih brez teh dodatnih sredstev ne bi bilo mogoče izvajati. Spoštovane kolegice in kolegi! Predlagam, da predlagani rebalans po razpravi sprejmemo skupaj s prej navedenim amandmajem odbora. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, gospod predsednik odbora, kolega Pucko. Zdaj bomo najprej slišali predstavnike vseh poslanskih skupin. Potem pa bomo začeli z razpravo o posameznih delih predloga rebalansa državnega proračuna, kjer boste, kolegice in kolegi, lahko sodelovali vsi. Najprej bomo slišali stališče poslanske skupine Nove Slovenije, dr. Andrej Bajuk ga bo predstavil. Za njim pa bo nastopil kolega mag. Vizjak, za poslansko skupino Socialdemokratske stranke. Vseskozi bom v dvorani prosil za mir in pozornost. Besedo edini ima dr. Bajuk ta hip. Prosim.
Hvala lepa gospod predsednik. Pozdravljeni vsi predstavniki vlade, prav posebno ministrstvo za finance, gospoda ministra pozdravljam, kolegice in kolegi. Rebalans proračuna za leto 2003. Zakaj potrebujemo rebalans? Potrebujemo rebalans, ker je naša vlada odkrila, da se bodo prihodki, ki smo jih pričakovali, ko smo ta proračun obravnavali in tudi sprejeli, znižali za 28,2 milijarde tolarjev. Posledica tegapa je deloma znižanje odhodkov, sicer za 12,5 in pa povečanje primanjkljaja od 54,8 milijard na 70,6. Seveda to je zaenkrat tako. Najprej bi rad opozoril na eno dejstvo, ki je sicer priznano v dokumentacijah, a vendar ni bilo tako jasno obrazloženo tukaj v tem državnem zboru, da deloma se vse to tudi dogaja, ker vplivajo na leto 2003 določene stvari, ki so se dogajale v letu 2002. Po navedbi vlade je v letu 2002 ostalo neporavnanih 7,8 milijard tolarjev zapadlih obveznosti. To lahko preberete na strani 36 8. Poročevalca in pa 1,7 milijard dodatkov k plačam po odločbi ustavnega sodišča, ki jih je potrebno kriti v breme proračuna za leto 2003. Proračunski primanjkljaj je bil tako za leto 2002 prenizko izkazan po podatkih vlade v večini 9,5 milijard. Opozarjam na to, kaj se dejansko zgodilo v letu 2002, še ne vemo, to bomo dobili v državni zbor tam enkrat oktobra meseca z zaključnim računom za leto 2002. Opozarjam pa, da ne vemo, kakšna je celotna podoba. Ko smo zadnjič gledali in obravnavali v tem državnem zboru zaključni račun za leto 2001, smo odkrili da še vedno obstaja neka stalna nagnjenost vladajoče oblasti v naši državi za friziranje s podatki, ker drugače se ne more to povedati kot tako. Gotovo se spomnite, da je takratni minister za finance in sedajpredsednik vlade spremenil računovodske smernice in izkazal primanjkljaj za 20,5 milijard manjši, kot pa bi dejansko bil. To ni ugotovitev samo opozicije, to je bila ugotovitev računskega sodišča in s tem je tudi ta državni zbor bil seznanjen. Pa pojdimo k bistvenemu vprašanju, zakaj in kje so se znižali ali se bodo znižali prihodki v letu 2003. Pomembno je, da omenimo, da je opozicija že opozarjala, ko smo debatirali in obravnavali proračun za leto 2003, da so bili po naši oceni prihodki načrtno napihnjeni, da se je pokazala lepa podoba, kar se je zdaj tudi deloma izkazalo, da je tako. Prihodki našega proračuna imajo tri močne vire: najmočnejši so davčni prihodki, potem so nedavčni in pa kapitalski prihodki. Zanimivost pri vsem tem je, da se za davčne prihodke pričakuje, da se bodo znižali za cca 1%, nedavčni prihodki pa kar za 11,4%, kapitalski prihodki pa za 44,7%. Pa poglejmo, zakaj se nam prihodki znižujejo. Vlada nam razlaga - in to je v obrazložitvi - da na osnovi novih makroekonomskih napovedi UMAR-ja, kar je prvi vzrok, drugič pa realizacija prihodkov v letu 2002. Rad bi tudi opozoril, da boste zaman iskali v tem dokumentu predloga rebalansa dokumentacijo, kje se je vse to zgodilo, kaj je dejansko situacija v letu 2002, vendar si lahko poslanci vedno pomagamo s podatki, ki so na spletnih straneh ministrstva za finance. Naj vam povem, prvič, da od vseh teh prihodkov, ki se bodo znižali ali za katere pričakujemo, da se bodo znižali na 28,2 milijarde, polovica izhaja iz davčnih prihodkov. Ta polovica, 12,6 milijarde, 1% vsega, je predvsem znižanje za 7,5% dohodnine, povišanje za 15% davka od dobička pravnih oseb - to je sicer razumljivo in tudi pričakovano, ker ko se planira proračun, je zelo težko vedeti vnaprej, kakšni bodo dejansko dobički, in to dobički pravnih oseb, pravne osebe morajo poročati tam okoli meseca marca, kar je tudi prišlo in zato vlada danes to tudi upošteva. Potem se znižajo tudi prispevki za socialno varnost. Pri tem bi rad opozoril - sicer to nima velikega vpliva na dokončne številke, vendar pa le kaže, kakšen je pristop, rekel bi, povprečnost, po domače bi temu rekli "šlamparija", ker obrazložitev pa seveda ni. Prispevki za socialno varnost - zanimivo je, da bi človek le pričakoval vsaj tam med prispevki zaposlenimi in delodajalci,da se bo obdržalo to, kar zakon veleva, to sorazmerje. A vendar tega sorazmerja ni. Prispevki za socialno varnost zaposlenih se znižajo za 1,3%, delodajalcem pa za 0,47, se pravi, samo za eno tretjino tega kot zaposlenim. To ni jasno, in čeprav smo prosili za obrazložitev, je zaenkrat še nismo dobili. Nižajo se za 3,8% davki na plačilno listo in delovno silo, pričakovano se tudi nižajo davki na premoženje, kar za štiri petine, kar se potem tudi pojavi v pričakovanem, se pravi planiranem zvišanju DDV. Pri DDV-ju samem pa ponovno pričakujemo, da bo manjši, in to skoraj za 9 milijard ponovno. Sam sem na to že večkrat opozarjal in mislim, da ta vir predstavlja še vedno odprta vprašanja, ki niso rešena, predvsem pa na področju administracije ali uprave, kako upravljamo s tem davkom. Najbolj zanimivo pa je, da davki na posebne storitve se nam znižajo kar za 2,4 milijarde oziroma 11%, obrazložitev za tega ni, trošarine vlada pričakuje, da se bodo obdržale, tako kot so le načrtovane. Drugi davki na uporabo blaga in storitev se nam pa kar znižajo za eno petino, skoraj 18 in še nekaj procentov, za 1,6 milijard. Če vzamemo vse to skupaj in glede na to, da se davki od dobička pravnih oseb povišajo za 13 milijard, potem je neto efekt, kar se tiče davčnih prihodkov, samo12,6. Spreminja se struktura. Obrazložitve ni, obrazložitev dejansko je samo ena stran, ena stran v dokumentu, ki ga imamo in ga sedaj obravnavamo. Seveda nam veliko razlaga, kako so se spremenile stvari na svetu, ampak kaj se pa spreminja pri nas, na Slovenskem, je pa samo ena stran. Nedavčni prihodki. Pri nedavčnih prihodkih je pa padec predvidevanj kar 11%, pri davčnih 1%, tukaj pa kar 11%. Seveda poviša se, in sicer močno za 3,6 milijarde, za 16%, prihodki na udeležbi od dobička dividend javnih podjetij, javnih skladov in javnih finančnih institucij. To je razumljivo tudi na podlagi teh podatkov, kako se tudi višajo dohodki ali dobički zasebnih pravnih oseb. Zanimivost pri tem pa je, da pa prihodki od udeležbe na dobičku iz dividend drugih podjetij infinančnih institucij, pa praktično padec 99%. Obrazložitev tega ni, predvidevali smo 1 milijardo 3, padec je za 12,8, praktično izgine, ostane samo 14,8 milijonov. Da se znižajo prihodki na obresti, smo že slišali, to je bilo pričakovano. Prihodki od premoženja pa kar za malo več kot eno tretjino od 9,6 milijard, ki smo jih predvidevali, padejo na 6,1, za 3,5. Sicer je pa zanimivo opozoriti, da v obdobju januar: marec 2003, to se pravi v prvem kvartalu tega leta na podlagi podatkov ministrstva za finance je na postavki 7103 že prišlo nad 50% vsega, kar se je pričakovalo ob sprejetem proračunu. Pričakovali smo 42,6 milijonov, dobimo pa 21,3. Kako to, da se bo zdaj še znižalo tako močno do konca leta, obrazložitev ni. Tudi ni zadostnih obrazložitev, zakaj pričakuje vlada, da se bodo takse in pristojbine znižale kar za 10%, in sicer za 9,4, sodne takse za 10, upravne takse in pristojbine pa za 9%. Na vprašanje, ki smo ga zastavili gospodu ministru za finance na odboru, moram reči, da nam je gospod minister obrazložil, kakšna je procedura, kako to naše ministrstvo za finance dela. In sicer, da imajo dvojni pristop, po eni strani modelski, to se pravi obstajajo neki matematični modeli, ki to omogočajo, da se to izračuna, po drugi strani pa zelo detajlna analiza določenega davka. Jaz nimam nobenega razloga, da ne bi verjel, da so to sedaj napravili. Obstaja pa vprašanje, kaj so pa delali takrat, ko so nam ta proračun prinesli. In mi ostane občutek, da vedno delamo na tem področju tako, da če so kakšne volitve blizu, se nam prikaže neka rožnata podoba, potem pa popravimo z rebalansom. Takšen pristop k javnim financam je za naše skupno dobro silno negativen in jaz le pričakujem, da bo le prišel čas, da se bomo tega problema, kako delamo z našimi javnimi financami, inodnos med državnim zborom in pa vlado, da bo res takšen, kakor je predviden v našem ustavnem redu. Zaskrbljujoče je tudi, da denarne kazni padejo, predvidevamo da bodo padle za 6,2 procenta. Zelo mogoče, da bodo padle. Zakaj smo jih pa potem zastavili tako visoke, ko je bilo treba predstaviti en rožnati proračun? Prihodki od blaga in storitev padejo za eno tretjino. Kaj je razlaga vlade? Tukaj citiram: "Glede na dosedanji potek postopkov prodaje osnovnih sredstev v skladu z načrtom prodaje stvarnega premoženja države, ne moremo predvidevati izvrševanja prvotnih predvidenih ciljev..." in tako naprej. Zanimivost je pa v tem, da če gledate podatke ministrstva za finance za prvi kvartal, odkrijete, da dejansko povprečno za prve 3 mesece, mesečno je padlo nekamza 10 procentov. Zakaj pa predvidevamo, da se bo ta padec 10 procentov kar naenkrat spremenil za celotno leto 2003 za 32,9, pa ni obrazložitev. Drugi nedavčni prihodki padejo za 12 procentov. Potem pa pridemo na kapitalske. Kapitalskih prihodkov, ki so tudi pomemben vir prihodkov v tem našem proračunu, naših javnih financah, predvideni padec je 44,7 procentov. Od prodaje osnovnih sredstev 65,8 procentov. Dve tretjini manj. Prihodkov od prodaje zemljišč pa je za 135 procentov več. Kdo načrtuje, kaj načrtuje, zakaj se spreminja, razlag v tem dokumentu ni. In končno še eno vprašanje, ki ga jaz vedno zastavljam, in ga bom vedno zastavljal v imenu vseh tistih, ki verjamemo, da je pravna država nujnost našega časa. To je davčni dolg. Danes vemo v tem državnem zboru, na podlagi podatkov, ki jih je vlada nam že poslala, da se je davčni dolg povečal od leta 2000 do leta 2003 za več kot 100 procentov. Na vprašanje zakaj in kako dobimo vedno odgovor, tipičen odgovor vladajoče koalicije in to je mednarodne primerjave, "ja saj v drugih državah je pa še hujše, saj povprečno smo še kar". Človek se pa vpraša in moramo to vprašati, ali takšni odgovori, gotovo se spomnite, resničen odgovor gospoda predsednika vlade glede korupcije, češ, saj je drugje še malo hujše. Takšni odgovori ali pomenijo ali ne, da se je naša vlada že sprijaznila s tem dejstvom. S čim se pa sprijaznimo? Da ravno v teh trenutkih, ko nas gospod minister pravilno opozarja, da gremo v hude čase, kjer se moramo vsi zelo dobro zavedati, da je prilagodljivost našega gospodarstva izzivov zunanjega sveta, potrebuje ukrepe in pa še takšne, trde ukrepe, moramo zagotoviti enakosti vseh pred zakonom. Če ta slovenska vlada ne bo zagotovila enakost pred zakonom, predvsem pred davčnimi zakoni, se nam slabo piše, da bomo lahko urejevali probleme, ki so že jasno zdaj na horizontu. Kar se tiče prihodkov, ki je glavni vir tega rebalansa, se ne moremo otresti tega občutka, da imamo v tem državnem zboru opravka z igračkanjem, številkami, ne rečem, da so sedanje igračkanje, ne morem pa zaključiti drugače, da tiste, ki so nam jih poslali v obravnavo, pa prav gotovo so. Zdaj pa še nekaj o odhodkih. Izhajajoč iz predlaganih sprememb zakona za izvrševanje proračuna, ki ga bomo kasneje tudi obravnavali, je v rebalansu potrebna proračunska poraba še vedno nerealno načrtovana. Odhodke za plačila obresti, domačih in tujih, v rebalansu vlada znižuje, domače iz 51,8 milijard na 50,2 ter obresti do tujine od 32,99 do 32, 98, torej vse skupaj za 1,7 milijard. Na drugi strani v 21.a členu zakona o izvrševanju proračuna pa predvideva, in to citiram: "da se obresti, ki presegajo v rebalansu predvidene pravice porabe, lahko plačujejo tudi nad to višino, bodisi z višjimi prihodki od načrtovanih ali z dodatnim zadolževanjem v breme tistega fiskalnega stabilizatorja." Višje obresti od načrtovanih je mogoče tudi pričakovati zaradi krepitve tečaja evra nasproti dolarja. V zvezi s tem pa je potrebno še posebej opozoriti, da je slovenska vlada, ne da bi državni zbor za to vedel, celotni dolg do tujine pretovorila leta 2001 v evre in tako celotno tečajno tveganje vezala na evre, kar je bilo po našem mnenju nepremišljeno ob samem začetku skupne evropske valute in tudi v nasprotju z osnovnim načelom upravljanja javnega dolga, ki pravi, da je treba tveganje razpršiti. Trenutno je glede na stanje v zadnjem kvartalu leta 2002 naš dolg do tujine zaradi okrepitve evra lahko višji za 12% do 15%. Podobna ugotovitev velja za tekoči transfer v pokojninski zavod, ki se v rebalansu znižuje iz 228 milijard na 227. V 21.a členu ZIPRA pa je prav tako predvidena možnost, da se morebiti potrebni dodatni transferji krijejo v breme fiskalnega stabilizatorja. Struktura celotnih sprememb pravic porabe, prikazana po ekonomskih kategorijah na strani 13, Poročevalca, številka 36,je v naši oceni zavajajujoča, saj ne izhaja iz prejetega proračuna, temveč iz veljavnega proračuna, torej iz številk, ki jih je začasno določila vlada pred rebalansom. Rebalans pa je akt, ki ga je treba primerjati le s sprejetim proračunom. Rebalans je napodlagi tega, kar je ta državni zbor že odločil. Res je, da mi dovoljujemo v zakonu o izvrševanju proračuna določeno fleksibilnost vladi. In to je prav. A vendar, kje pa je meja med fleksibilnostjo in samovoljo izvršilne oblasti. To mejo mora določati ta državni zbor. To ni moja naloga ali enega poslanca, opozicije, ampak državni zbor mora to določiti. In to je že določil v zakonu o izvrševanje proračuna. Vendar tudi to, in to bo predmet razprave, ko bomo govorili o izvrševanju proračuna, o zakonu za izvrševanje proračuna, se je ta državni zbor baje že odločil, da bo še bolj povišal. Potrebno je, da se v tem državnem zboru torej zavedamo, da če primerjamo vse te podatke na podlagi sprejetega proračuna, to se pravi, to kar je ta državni zbor dovolil in naročil izvršni oblasti, da se tekoči odhodki skupaj znižujejo iz 433 milijard na 431 ali za 1.6 milijard. Od tega se plače in prispevki povečujejo za 3.3 milijarde, prispevki delodajalcev se povečujejo za 100 milijonov, izdatki za blago in storitve se znižujejo za 1.1 milijarde, proračunska rezerva se pa znižuje iz 7.1 na 4.9 prav tako tudi tekoči transferi in drugi. Čas me je prehitel, bom se še oglasil in še dodal druge stvari, ko bo prišel čas, predvsem čas poslanske skupine. Rad bi pa opozoril, da pri odhodkih pa imamo prav tako "friziranje" podatkov na nesprejemljiv način, na te bom pa opozoril kasneje. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega dr. Bajuk. Stališče poslanske skupine Socialdemokratske stranke bo sedaj predstavil kolega mag. Andrej Vizjak, za njim kolega Podobnik, najprej torej poslanska skupina Socialdemokratske stranke in kolega Vizjak. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister, spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi. V Socialdemokratski stranki smo z zanimanjem pričakovali ta rebalans, čeprav moram povedati, da smo ga pričakovali v jesenskih mesecih in sedaj očitno že nastaja praksa, da bomo s proračuna rebalansirali na leto kar dvakrat. Upam, da temu ne bo tako. Prepričan sem, da vzrok za rebalans ni le poslabšano makroekonomsko okolje oziroma je znižanje napovedi gospodarske rasti, da je to le povod. Vzroki so globlji, vzroki za ta rebalans in tudi za določene težave na finančnem področju so v neizvajanju oziroma v ekonomski politiki, ki jo jeDrnovškova in sedaj Ropova vlada peljala že zadnjih deset let, kajti ni zagrizla v nekatere potrebne sistemske spremembe [[...]]
Samo hipec, kolega mag. Vizjak. Prosim za mir v dvorani. Še enkrat bom prosil, da če imate morebitne posvete, to opravite tako diskretno, da ne motijo govornika. Prosim, mag. Vizjak.
[[...]]ni na finančnem področju izvedla potrebnih reform in stabilizirala tega sektorja, da bi zagotavljal neko normalno možnost, tako planiranje javnih financ kot tudi pripravo proračunov. Sedaj je prišlo do sprememb v napovedi gospodarske rasti, ki so pogojene in so posledica nekih zunanjih, tudi evropski razmer, vendar to ni vzrok za ta rebalans, to je le povod, da je bilo to treba storiti nekoliko hitreje, kot bi bilo sicer. Zakaj govorim o nekaterih sistemskih spremembah, ki jih nismo doživeli oziroma ki povzročajo tudi težave? Zaradi tega, ker mislim, da je praktično nedopustno, da v državi Sloveniji imamo v času, ko je kar precejšnja gospodarska rast, s čimer se radi pohvalimo, tudi primerjalno, glede na druge države, da si v tem obdobju vedno in zmeraj privoščimo primanjkljaj. Primanjkljaj praktično skoraj do meje, vgrajujemo tudi druge fleksibilneoblike, ki omogočajo povečevanje tega primanjkljaja, namesto da bi v času gospodarske rasti zniževali primanjkljaj oziroma imeli presežke. Ko pa se spremenijo razmere, ko postanejo razmere malo bolj slabe, takrat se ta primanjkljaj, ki je že ob dokaj veliki gospodarski rasti, relativno na druge države, samo še povečuje in krčijo se tisti odhodki, zaradi zmanjšanih prihodkov, ki so proticiklično naravnani in so investicijski odhodki. In to, po moje, ni prav, in po mnenju Socialdemokratske stranke ne vodi k normalnemu funkcioniranju javnih financ. Kaj je sistemsko zgrešenega? Prav gotovo davčna zakonodaja. Glede na primerljive države evropske skupnosti, imamo nekatera davčna bremena neenakovredno razporejena. Še danes nimamo davka na nepremičnine, ki bi zlasti obdavčil tisto, kar je za vsakega našega državljana nek luksuz oziroma nekaj nad osnovo potrebo. To zakonodajo s področja obdavčitve nepremičnin je vlada, ki je sedaj v neki spremenjeni obliki, napovedovala že v koalicijski pogodbi. Tega še do danes nismo videli in dvomim, da bomo videli v tem mandatu. Nenormalni nizki so davki na dobičke pravnih oseb. Po drugi oceni imamo pa bistveno, bistveno preveč obdavčeno delovno silo, obdavčene plače in podobno. Nesorazmerje na tem področju kaže na neko neustrezno ureditev davčnega področja. Da ne omenjam tudi davčnega dolga, ki je praktično neobvladljiv in iz poročil Poročevalca državnega zbora izhajajo zelo zanimive ugotovitve, zakaj v konkretnih primerih ni bil izterjan nek davčni dolg. Kar pogosto je tu tudi neaktivnost oziroma neprofesionalni odnos davčnih organov in ostale državne uprave. Tudi sistemska zakonodaja s področja koncesij, ki bi lahko - in o tem bo govora tudi v nadaljevanju - prinesla tudi na tem finančnem področju neko ugodnejšo rešitev, je v povojih, je ni. In prav kaže na ugotovitve, da je žal posledica nenehnih prilagajanj odhodkov z zmanjšanimi prihodki predvsem posledica neke slabe oziroma neizvedbe reform finančnega sektorja in ne le spremembe ter poslabšanje makroekonomskega okolja, takov Evropi, svetu in posledično tudi v Sloveniji. Če nekoliko podrobneje pogledamo ta rebalans proračuna, lahko ugotovimo, da je vse to, kar danes vidimo, bilo pričakovati že iz dopolnjenega proračuna za leto 2003. Sedanje znižanje gospodarske rasti in razmere na tujih in domačem trgu bodo po našem mnenju terjale še dodatne prilagoditve proračuna do konca leta. V rebalansu se najbolj znižujejo investicijski odhodki za investicijska vlaganja, ki predstavljajo skupaj 11% vse porabe, skupaj torej za 7,4 milijarde slovenskih tolarjev, od tega investicijski odhodki za 5,9 milijarde in investicijski transferji za 1,5 milijarde slovenskih tolarjev. Tekoči odhodki in tekoči transferji, ki skupaj predstavljajo kar 64% vse porabe, pa se skupaj znižujejo za 5,2 milijarde in v tem subvencije kar za 1,9 milijarde slovenskih tolarjev. Tak rebalans je torej nerazvojno naravnan in glede na sprejet proračun ne more delovati proticiklično. To je tudi osnovna kritika tega rebalansa, da ob jasni napovedi takratnega ministra za finance, da moramo povečati gospodarsko rast in delovati proticiklično zlasti z državnimi investicijami, se to v tem rebalansu, žal, podira in se prav kaže pravilnost ugotovitve mojega predhodnika, dr. Bajuka, ko govori, da je v predvolilnem času lažje obljubljati investicije, kot jih pa po volilnem času izpeljati. Na nerealno proračunsko načrtovanje na strani porabe pa še posebej opozarjajo podatki oziroma spremembe v možnem dodatnem zadolževanju, se pravi, tega tako imenovanega fleksibilnega stabilizatorja, in seveda v zadolževanju ostalega javnega sektorja. Iz rebalansa je jasno, da je dopustnost zadolževanja ostalega javnega sektorja povečana, pri čemer vlada navaja, da so zahtevki še večji. S tem se daje možnost dodatnega zadolževanja agenciji Republike Slovenije za železniški promet, zavodu za zdravstveno zavarovanje, družbi za državne ceste in slovenski odškodninski družbi. To dodatno zadolževanje dejansko v veliki meri pomeni prikrivanje tekočega proračunskega primanjkljaja in prikrivanje proračunskega primanjkljaja po maastrichtskih kriterijih, kar je še posebej zaskrbljujoče ob vstopanju Slovenije v Evropsko skupnost. Želim opozoriti na tista področja, kjer so po naši oceni odhodki najbolj neupravičeno znižani. Želel bi opozoriti na investicijska vlaganja v bolnišnice - za 430 milijonov slovenskih tolarjev; investicije in investicijsko vzdrževanje v srednjem šolstvu za milijardo slovenskih tolarjev; sofinanciranje komunalne okoljske infrastrukture za 100 milijonov; sanacija plazov velikega pomena za300 milijonov slovenskih tolarjev; pomoč šolajočim za 155 milijonov; programi v kulturi za 461 milijonov tolarjev. In da ne omenjamo posebej še ministrstva za kmetijstvo, kjer je program reforme kmetijstva in živilstva v višini ene milijarde slovenskih tolarjev. Mislim, da si ob napovedih, ob nastajanju tega proračuna ne bi smeli z rebalansom privoščiti tako korenitih sprememb v nekatere proračunske uporabnike. Omenil bi še posebej ministrstvo za šolstvo oziroma ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, kjer so nekateri odhodki prav zaskrbljujoči, zlasti ko govorimo o izvajanju, o programu socialnega varstva, ki se znižujejo za 600 milijonov slovenskih tolarjev. In Slovenija je zapisala v ustavo, da bo socialna država, in smo sprejeli v preteklem obdobju reformo in spremembo zakonov s področja socialnega varstva, in v tej reformi obljubljali, da bo s tem nivo sociale dvignjen, se seveda sedaj kaže v rebalansu, ki odseva neke zakonske obveznosti, da bo tega denarja kar precej manj, kot je bilo predvideno v proračunu. Skratka, 600 milijonov na račun izvajanja programa socialnega varstva. Poudaril bi še zniževanje za starševska nadomestila za 442 milijonov tolarjev, rejništvo 50 milijonov tolarjev. Ob prihajajočem, tudi s strani ministra napovedanem, obdobju, ko ni pričakovati nekega povečanega zaposlovanja, to se pravi prej povečanja brezposelnosti, se zmanjšujejo transferi brezposelnim za četrt milijarde. Seveda to predstavlja zgolj 1 procent predvidene mase za te namene, vendar ocenjujem, da to ni pravi vir. Iz povedanega bi zaključil s tem, da tak rebalans ne odseva neke skrbne selektivnosti pri zniževanju odhodkov, temveč precej kazanja mišic, prisile nad tem, da je pač potrebno odhodke nekje skrčiti. Mislim, da bi naša država morala bistveno več pozornosti posvetiti prihodkovni strani, zlasti prihodkovni strani, da bodo davčna bremena porazdeljena evropsko primerljivo in da bodo prizanesla socialno in premoženjsko najšibkejšim slojem. V Socialdemokratski stranki seveda takega rebalansa ne bomo podprli. Hvala.
Hvala, kolega magister Vizjak, za predstavitev stališč poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Sedaj bo stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke predstavil kolega Podobnik. Prosim, imate besedo.
Hvala, predsednik. Kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki vlade, na čelu z ministrom, doktor Mramorjem! V Evropi velja, da nekako ključne politične odločitve kreirata dva politična bloka. Eden je socialdemokratski, drugi pa je konzervativni. Liberalni pa je tu pa tam povabljen, da sodeluje pri kreaciji ključnih političnih gospodarsko socialnih odločitev Evropske unije. Pravkar je spoštovani kolega Vizjak predstavil socialdemokratski model. Sam bi rad predstavil konzervativnega. Potrebno je pa povedati, da sedanja vladna koalicija vsebuje vse tri, socialdemokratskega oziroma socialističnega, konzervativnega in tudi liberalnega. Prav v tem se morda kaže ta velika nedoročenost. Kajti na koncu pa je potrebno, da nek model prevlada. Večni kompromisi na koncu rodijo težave. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke, tokrat v moji osebi, danes že tretjič na tem mestu govori o proračunu za leto 2003. Najprej smo imeli v okviru dveletnega proračuna na mizi papirje, nato smo proračun dopolnjevali, danes pa sprejemamo rebalans. Moj današnji nastop je lahko samo nadaljevanje stališč izpred leta in pol, izpred pol leta in iz današnje situacije. Zavedamo se, da se je vlada že nekaj let soočala in se še sooča z zapletenim položajem, v katerem se je znašla na področju javnih financ. Na eni strani ji moramo priznati dobre namene pri iskanju stabilnejših pogojev predvsem s tem, ko je uvedla dveletno sprejemanje državnega proračuna. In danes, ponavljam, na drugi strani pa se je ta načinkreiranja javnih financ in proračuna v Sloveniji začel v neprimernem obdobju svetovne gospodarske recesije, ko bruto domači proizvod neprestano pada oziroma stagnira. Takšno obdobje pa je zelo neprimerno okolje za stabilizacijo tega sektorja. Kot rečeno, smo o tem govorili ves čas sprejemanja državnih proračunov in smo tudi opozarjali z zelo direktnimi besedami na prevelik optimizem vlade pri napovedih gospodarske rasti, ki je osnova za oceno višine proračunskih virov. V sintetičnem dokumentu, ki smo ga danes v obliki nekaterih podatkov dobili na klop s strani finančnega ministrstva, je predvsem zelo simbolična zadnja stran, ki govori o poslabšanem makroekonomskem okolju. Ko smo imeli predlog proračuna 2002, 2003, je bila narejena projekcija, da bo bruto družbeni proizvod za letošnje leto porasel za 4,5%. Ko smo le-ta proračun po nekaj mesecih sprejeli, smo zapisali 4,3. V memorandumu za 3,4 smo zmanjšali na 3,7. Jesensko poročilo UMAR-ja je govorilo 3,7. Letošnje govori o 3,1. Zadnje napovedi tudi Banke Slovenije in nekaterih drugih pa pravijo, da je realno pričakovati, da bo padel pod 3%. To so realna dejstva. Istočasno pa se zasebna potrošnja, od 4% se po letošnji napovedi že zmanjšuje za 100%, torej na 2%. Tudi zato je pač pred nami rebalans državnega proračuna. In tudi predlog zakona o izvrševanju proračuna. Oba dokumenta sta zelo povezana. Naše mnenje je, da bi bilo potrebno zelo resno razmisliti, ali bi vlada prekinila s prakso sprejemanja dveletnih državnih proračunov. V takšnih makroekonomskih pogojih je smisel le-teh mnogo manjši, in tako dobro zamišljen sistem stabilizacije javnih financ postane svoje nasprotje. Drugi namen vlade je, da z rebalansom državnega proračuna bistveno pripomore k zniževanju inflacije. V tem namenu ima popolno podporo Slovenske ljudske stranke. V naši stranki smo podprli vsa dosedanja prizadevanja finančnega ministra, da se ustavi indeksacija v finančnem sistemu. Žal nam je, da njegov predlog ni doživel podpore celotne vlade in koalicije. Bojimo se, da bo čas pokazal, da smo zamudili optimalni trenutek. V Slovenski ljudski stranki podpiramo tudi ukrep zamrznitve poslanskih plač, predvsem na simbolni ravni. Pričakujemo pa, da bo vlada že v najkrajšem času predlagala nove mehanizme uravnavanja plač v javnem sektorju. Še vedno smo trdno prepričani, da je treba uvesti enoten mehanizem usklajevanja plač, transferjev ter pokojnin, ki bo skupaj z dokončanjem pokojninske reforme in reforme financiranja zdravstvenega sistema začel funkcionirati normalno in ne bo več povzročal novih primanjkljajev državne blagajne in primanjkljajev v pokojninski in zdravstveni blagajni. Ne gre več zgolj za vprašanje zmanjševanja inflacije, ki je glavni motiv vlade za predlaganje sedanjih restriktivnih ukrepov v državnem proračunu. Mnogo pomembnejši motiv je reforma javnih financ in tudi postopna reforma vseh socialnih sistemov, ki so ostali na pol poti in sodijo še vedno v obdobje prehoda v tržno gospodarstvo. V Slovenski ljudski stranki se zavedamo, da je takšne reforme treba izvesti zgolj na podlagi resnih vsebinskih reform vseh socialnih sistemov, ki pa morajo odpraviti vzorce pričakovanj in ravnanj, ki so nekatera še ostala iz obdobja prejšnje družbenopolitične in ekonomske ureditve. Takšne reforme morajo temeljiti na večji odgovornosti prejemnikov transferjev in na bolj tržni usmeritvi subjektov, ki izvajajo državne politike na vseh področjih socialne države. Ministrstva - in tu imajo našo podporo - pa morajo poskrbeti za mnogo bolj racionalno ter učinkovito delo in naj predlagajo, kje lahko nadomestijo drago plačevanje storitev s cenejšimi in konkurenčnimi na trgu. Na tem mestu bi rad opozoril, kolegice in kolegi, na svoj nastop, ko smo pred pol leta volili sedanjo vladno ekipo. Takrat sem spomnil na naše pričakovanje, da bo predlagani minister za finance prof. Mramor pomenil morda ključno osebnost v novi ministrski ekipi, okrog katerega se bo oblikoval verodostojen politično-gospodarsko-socialni program, v katerega bodo zaupali slovenski državljani in državljanke. In takrat sem mu povedal, da kadar bo v težavah, se na Slovensko ljudsko stranko lahko zanese. Nekaj težav se mu je že zgodilo, in mi smo ga podprli in ga v njegovih prizadevanjih še podpiramo. Po našem mnenju je ključ za dokončno finančno stabiliziranje socialnega sektorja deindeksacija, kot je bila predlagana s strani ministra za finance. In le-ta naj po našem prepričanju v bodoče temelji na usklajevanju plač v javnem sektorju, pokojnin, subvencij in vseh drugih socialnih transferjev z rastjo življenjskih stroškov oziroma naj se na področju plač v javnem sektorju navzgor omeji z letno rastjo bruto družbenega proizvoda. Stara ljudska modrost je, da lahko poješ samo to, kolikor ustvariš, nič več; če poješ več, se zadolžuješ. In kadar ljudi povabiš k temu, da pač pojedo samo to, kar so ustvarili, moraš sam tako ravnati. Tudi zato so bile nekatere zgrešene poteze, ki so bile sprejete v zadnjih letih v okviru vlade, slaba popotnica, ko se je vlada pogajala s sindikati. Nekatere poteze, vezane tudi na ta nesrečni nakup vladnega letala, so vsajdelno bile odpravljanje. Kot rečeno, je rebalans povezan tudi z zakonom o izvrševanju proračuna, ampak naš pogled na ta zakon bomo povedali k naslednji točki dnevnega reda. Zaključil bi rad s sporočilom, da bo poslanska skupina Slovenske ljudske stranke, kot vladna koalicijska parlamentarna stranka, podprla predlagani rebalans proračuna. Ocenjujemo, da so nekatera vladna prizadevanja, ki so vezana na reformo javnih financ, v skladu z našimi programskimi stališči. Vendar pa se zavedamo, da je za njihovo izvedbo potreben čas, veliko političnega poguma in notranji mir v vladni koaliciji. Upamo le, da se te poteze ne bodo spremenile v cepetanje na mestu, ki nas bi nehote pripeljalo v resnejšo gospodarsko krizo. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Podobnik, za predstavitev stališča poslanske skupine SLS. Stališče poslanske skupine Stranke mladih bo predstavil kolega Igor Štemberger za njim pa bo nastopil kolega Peče. Najprej kolega Štemberger in stališče poslanske skupine Stranke mladih. Prosim.
Hvala za besedo. Rebalansi proračunov očitno postajajo redna točka sej državnega zbora. Decembra smo sprejemali spremembe proračuna za leto 2003 in niti šest mesecev ni minilo, ko ponovno popravljamo proračun za leto 2003. Resno se že sprašujemo, v čem je pravzaprav smisel sprejemanja dvoletnih proračunov, če proračun niti za eno leto ne zdrži v predvidenih okvirih prihodkov in odhodkov. Proračun, ki smo ga sprejeli za leto 2004, je vreden toliko kot nič, saj se noben proračunski uporabnik ne more zanesti, da zneski predvidenih prihodkov in odhodkov v njegovih postavkah dražijo in da jih bo lahko tudi realiziral. Že sedaj vemo, da bomo še pred koncem leta popravljali tudi ta proračunin zelo verjetno je, da bomo imeli naslednje leto na mizah tudi njegov rebalans. Očitno tudi proračun za leto 2003 ni izjema in so bili gospodarski kazalci, ki so podlaga za višino prihodkov, kljub opozarjanju opozicije spet previsoko postavljeni. Ti so običajno nerealno optimistično načrtovani, kar velja še posebej za letošnje razmere, ko smo doma in v svetu v recesiji. Današnji rebalans, ki ga je predlagala vlada, vključuje spomladanske napovedi o znižanju gospodarske rasti, verjetno pa bo rast nižja tudi od sedanjih napovedi, še posebej, če bo država resno poskušala znižati inflacijo. Očitno je pri nas že praksa, da se vsako leto pripravlja proračun na podlagi pričakovane porabe in potem vlada prilagaja prihodke tem odhodkom. Kako naj si drugače razlagamo to, da vsako leto ob rebalansu ugotovimo, da gospodarski kazalci spet niso tako visoki, kot so bili napovedani ob lanski spremembi proračuna. Vendar vlada pozablja, da je bil v spomladanski napovedi o gibanju gospodarskih kazalcev predstavljen tudi takoimenovan pesimistični scenarij, po katerem naj bi bila gospodarska rast le 2,7%, v primeru počasnega okrevanja evropskega gospodarstva in višanja cen nafte. Ker so te v zadnjem času spet v porastu, je ta pesimistični scenarij veliko bolj verjeten. Kaj bo vlada storila v tem primeru, ali bomo jeseni ob ponovnih izračunih ponovno popravljali proračun, že tretjič. Vlada, kot vzrok za nerealiziranje predvidenih prihodkov krivi predvsem zmanjšanje potrošnje prebivalcev in zmanjšanje uvoza in manjšo potrošnjo države; pravzaprav so se zmanjšali vsi napovedani kazalci gospodarskega razvoja Načrtovana rast izvoza blaga in storitev se je znižala za 0,3 odstotka, po mnenju vlade predvsem zaradi upočasnjenega oživljanja gospodarske rasti v naših najpomembnejših trgovinskih partnericah. Še posebej bo pa na gospodarsko rast, predvsem v prihodnje, vplivalo zmanjšanje investicij, tako v gospodarstvu kot tudi v zasebnem sektorju. Investicije se bodo zmanjšale kar za 1,6 odstotka, kar je še posebej zaskrbljujoče. Manjša rast investicij v zasebnem sektorju je prav gotovo pogojena z manjšo rastjo zaposlenosti v letu 2002, kazalci za letošnje leto pa prav tako niso spodbudni. Edini kazalec, ki se ne spreminja, je stopnja napovedane inflacije. In zdi se, da je cilju ohraniti inflacijo v predvideni meji podrejeno celotno delovanje države. Sprejeti načrt določanja nadzorovanih cen - vlada preprečuje dvige cen nafte in naftnih derivatov z nižanjem trošarin in kar je najpomembnejše, vlada pripravlja nove mehanizme usklajevanja plač in socialnih prejemkov. To je po svoje logično, če hoče doseči zastavljeni cilj, saj plače in obresti predstavljajo velik delež proračuna, ker si je vlada z večanjem plač v javnem sektorju v preteklosti kupovala socialni mir. Vlada se je lani ob predstavitvi proračuna za leto 2003 hvalila z visokimi indeksi na področju izobraževanja, socialne politike, štipendij in podobno. Vendar lahko danes ob rebalansu ugotovimo, da je takrat držala figo v žepu, saj se sedaj zmanjšujejo sredstva, namenjena izgradnji dijaških domov, sredstva, namenjena štipendijam za pedagoške poklice, mladinskim centrom, mladinskim prenočiščem in podobnim postavkam, ki so prioritetne za našo stranko. Zato smo pri predlogu rebalansa proračuna vložili amandmaje. Zanima nas, kakšen je ta koncept, ki ga je pripravila vlada na področju izobraževanja, če univerze razmišljajo o postopni uvedbi šolnin za redni študij. V Stranki mladih Slovenije opozarjamo, da je na teh področjih omejevanje izdatkov škodljivo in nepotrebno. Pri rebalansih bi pričakovali, da se vlada odpove kakšnim zgrešenim naložbam in neracionalnim porabam, a se žal v nobenem od sedaj že množice rebalansov vlada ni odpovedala, denimo nakupu famoznega letala. Država očitno troši več, kot ima, in takšni proračuni in njihovi rebalansibodo bodočim mladim generacijam pustili preveliko breme. Poslanci Stranke mladih Slovenije predloga rebalansa ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Štemberger je predstavil stališče poslanske skupine Stranke mladih. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil kolega Peče. Potem imamo predstavitve še treh poslanskih skupin, in prehod na razpravo. Najprej kolega Peče za poslansko skupino Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Spoštovani prisotni! Namen Slovenske nacionalne stranke ni samo in pa le politična kritika javnih financ, proračuna in pa rebalansa, temveč bo naša razprava šla predvsem v smer zahtevkov po odgovornejšem in pa jasnejšem delu na področju javnih financ. Žal se v tem obdobju v Sloveniji pojavljajo strukturne spremembe, in to v negativni obliki. Dejstvo je, da teh negativnih oblik oziroma strukturnih sprememb v negativni obliki vlada ne priznava. Osebno pa verjamem, da jo vsak državljan in državljanka čuti.In sicer povečuje se brezposelnost, povečujejo se strukturna nesorazmerja, zmanjšuje se bruto družbeni produkt in pa v končni fazi padanje gospodarske rasti. Dejstvo je, da slovenska vlada vedno in izključno vidi krivca za dogajanje na domačem trgu oziroma na ozemlju Republike Slovenije, mednarodno dogajanje, krizo, vojne in podobne stvari. Dejstvo je, da je to zelo slab izgovor, da je to izgovor, ki si ga Slovenci ne bi smeli zaslužiti. Kaj je ministrov cilj? Cilj ministra za finance je mehko pristajanje v Evropski uniji. V Slovenski nacionalni stranki pa izražamo bojazen in iskreno upamo, da bo bojazen naletela na posluh v okviru Vlade Republike Slovenije, kot edina [[...]]
Ali lahko ugasnete mobilne telefone, ki motijo delo. Prosim.
[[...]]kot edinega tistega, ki ima pravico določati javne finance v naši državi. Da bo Slovenija v nekaj prihodnjih letih dobila stečajnega upravitelja v okviru Evropske unije. Dejstvo je, da Slovenija ne bo izpolnjevala konvergenčnih kriterijev. In dejstvo je, da Slovenija, žal, slovenska vlada napačno namerno prikazuje osnovne finančne instrumente oziroma kazalce. Prav tako se bojimo, da bo razkorak socialnih slojev v naši državi se povečal, in torapidno navzdol. Po drugi strani, pa prav tako ocenjujemo, da bodo vse te posledice najbolj čutili tisti ljudje, ki predstavljajo aktivno prebivalstvo. Žal, verjamem in izražam bojazen, da bomo v naslednjih osmih letih, v tej državi, zaradi vodenja javnih financ, morali med drugimi tudi podaljšati delovno dobo. Dejstvo je, da bo vlada s tem predlogom slej ko prej morala priti. Sicer pa rebalans je najboljši kazalec za stanje javnih financ v naši državi. Tone Rop, nekdanji finančni minister, je ob sprejemanju osnovnega akta proračuna za leto 2003 oktobra 2001. leta dejal, "tokratni predlog - torej govorim o proračunu, ki ga danes že spreminjamo - tokratni predlog je še posebej pomemben zato, ker vlada prvič prihaja pred državni zbor s proračunom za dve letiin se bo s sprejemom dveh proračunov uvrstila med tiste maloštevilne države v Evropi in svetu, ki jim je uspelo tudi dejansko uveljaviti dolgoročnejšo planiranje izdatkov in prihodkov." Iz besed, ki jih je podal finančni minister, vidimo, da žal vlada Liberalne demokracije oziroma slovenska vlada vodi izključno enodnevno politiko. Vodi politiko za sprejemanje določenih odločitev, ki se ne odvijajo v bodočnosti. Kajti, še enkrat poudarjam besedo dejstvo, dejstvo je, da so slovenske finance v nezavidljivem položaju. Prav tako pa je dejstvo, da so vladne projekcije o proračunskem primanjkljaju zgrešene. Vlada Republike Slovenije oziroma Tone Rop je predstavljal v tistem obdobju, ko smo sprejemali proračun, da bo v letu 2002 proračunski primanjkljaj 50 milijardoziroma 0,98 BDP-ja, in v letu 2003 se znižal na 48 milijard, v naslednjem letu pa naj bi dosegel celo 32,4 milijarde. Dejstvo pa je, da so v prvi polovici letošnjega leta vsi ti zneski, za katere je vlada napovedovala, da bodo celo začeli padati, močno porasli. In rezultat tega porasta je današnji rebalans. V proračunu za leto 2003 so nam ob sprejemu zagotavljali, da bo primanjkljaj 54,7 milijarde slovenskih tolarjev. Vzeli so si rezervo v tako imenovanem finančnem stabilizatorju. Tako, da seveda, prekoračili smo tako finančni stabilizator kot predvideni primanjkljaj. Govorim pa to zaradi tega, ker ocenjujem, da take napovedi slovenske vlade izgubljajo kredibilnost oziroma celotna slovenska politika izgublja kredibilnost. In mislim, da bo tudi sprejem proračuna danes, oziroma rebalansa, samo še en korak v tej celotni zgodbi. Dejstvo je, da smo samo v prvih treh mesecih oziroma v prvem četrtletju v Sloveniji prekoračili vse okvire za celotna leta. In kaj so osnovni vladni ukrepi? Osnovni vladni ukrepi so seveda delno varčevanje. Delno varčevanje na posameznih proračunskih postavkah, ki se po naši oceni ne bodo sinergijsko kazale v celostni podobi javnih financ. V praksi to zmanjševaje zgleda v tisti obliki, da se zmanjšujejo sredstva za socialne pomoči. V praksi to zgleda, da se investicije predvsem v tisti panogi, ki bi jo morale pospeševati, zmanjšujejo. In v Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da so ukrepi, predlagani s strani Vlade Republike Slovenije in pa podani v tem rebalansu, dolgoročno brezpredmetni. Prav tako ocenjujemo, da je dejstvo, da bo ravno predlagani rebalans in pa njegov sprejem še dodatno potrdil tendenco oziroma težnjo po novem zadolževanju, prvič, in drugič, po povečevanju proračunske luknje. Zdaj, kaj si kateri posameznik o tem misli, mislim da ni tako pomembno. Kaj si katera politična stranka o tem misli, tudi ni tako pomembno. Pomembno je predvsem to, kako bomo predstavniki v tem državnem zboru glasovali. In jaz osebno ocenjujem, da bi bilo veliko bolj smiselno in pa modreje takrebalans zavreči, pristopiti k novemu, pristopiti k takemu, katerega je cilj oziroma katerega vsebina bo zasledovala cilj, to je dolgoročno stabilnost finančne politike. Glede na to, da je časovna razprava v okviru stališč poslanske skupine omejena, bom našo razpravo razdelil na dva dela. Torej, v tem prvem delu predstavitev stališča poslanske skupine SNS na splošno o politiki javnih financ. In v drugem delu, ki mislim da bo veliko pomembnejši, bodo predvsem ukrepi, ki smo jih na Vlado Republike Slovenijekar nekajkrat naslovili. Kako bi po naši oceni lahko zagotovili tovrstne oziroma takšne javne finance, ki bi dolgoročno nosile pozitivne posledice, ki za sabo ne bi nosile zmanjšanja gospodarske rasti, ki za sabo ne bi nosile padanja BDP-ja, v končni fazitudi povečevanja brezposelnosti in ki za sabo ne bi nosile razslojevanja, kar pomeni obstoječe prakse slovenske vlade. Prav tako ocenjujemo, da Vlada Republike Slovenije, ki še pred dvema letoma, pred enim letom, ni hotela slišati besede o inflaciji - nekdanji predsednik vlade, Drnovšek, je govoril, da oziroma njegovo odgovor na poslansko vprašanje o nevarnosti inflacije je bil vedno: "Poslanci ne govorite o inflaciji, kajti to bo sprožilo val gospodarskih razmislekov, le-ta pa bo sprožil inflacijsko spiralo." Tudi danes, ko vsi vemo, da je inflacija, ki jo prikazuje Vlada Republike Slovenije ali pa urad, še zmeraj prikrita inflacija. Dejstvo je, in jaz osebno se bojim, da smo prišli v tisto fazo, kjer se bomo kmalu začeli srečevati celo s "hiperinflacijo."Dejstvo je, da slovenska vlada, po moji oceni, izključno in pa napačno gleda in usmerja svoje politične aktivnosti v zunanji pogled, torej v pogled na Slovenijo, ki prihaja iz tujine, zato da bodo lahko rekli, v Sloveniji imamo pa takšen delež tega, tega in tega, ne gledajo pa na dejanski razvoj naše države. Dejstvo je, da se slovenski proračun, strukturno gledano, že od osamosvajanja naprej razvija v približno enaki smeri. Torej dejstvo je, da se naša država financira, žal, skoraj izključno iz tako imenovanih davčnih prihodkov. Tako v proračunu kot v rebalansu vidimo, da so davčni prihodki, torej tisti prihodki, ki jih država po pravilu pobere od državljanov Republike Slovenije, torej kot nujo, in državljani republike nimajo nobene pravice do njih oziroma če se jim izognejo, so kaznovani, prek 90%. In da je država sposobna, žal, prejeti nedavčnih prihodkov okoli 104 milijarde na leto, po predlogu, kar pomeni manj kot 7,5%. Ocenjujemo, da je ravno ta pristop zelo nekvaliteten pristop, razlog za nastop obstoječih javnih financ. Kajti dejstvo je, da če država oziroma vlada, izvršilna veja oblasti, pridobiva finančna sredstva izključno od davkov in manj prek svojega premoženja, to meče slabo luč. V nadaljevanju razprave pa se bomo omejili na ukrepe in takrat bi prosil za pozornost vlade. Proračuna ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa, kolega Peče, za predstavitev stališč Slovenske nacionalne stranke oziroma njene poslanske skupine. Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil kolega Pucko, za njim kolega Grošelj. Kolega Pucko, imate besedo, prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister za finance, drugi predstavniki vlade, spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci! Liberalna demokracija Slovenije podpira sprejem rebalansa državnega proračuna za letošnje leto iz vrste razlogov. Prvi je ta, da s prilagoditvijo in uskladitvijo javnofinančne, denarne in dohodkovne politike sledimo cilju vzpostavitve ERM2 in članstva v Evropski denarni uniji po vstopu v EU maja prihodnje leto. Usmeritve teh politik morajo težiti k zniževanju inflacije ob hkratnem doseganju zadovoljive gospodarske rasti, ki bo zagotavljala državljanom Republike Slovenije višji življenjski standard. Drugi razlog za našo podporo je naslednji. Slovenija se želi še naprej uspešno prilagajati spreminjajočim se gospodarskim razmeram v svetu, zato moramo dograditi obstoječi mehanizem valorizacije plač in pokojnin ter s tem poskrbeti za večjo prilagodljivost in obvladljivost javnih financ. Naslednji razlog za našo podporo rebalansu je v tem, da bodo delno znižani odhodki proračuna zagotovili primernejšo osnovo za pripravo spremenjenega proračuna za leto 2004. Z delnim povečanjem primanjkljaja proračuna preprečujemo dodatno znižanje gospodarske rasti, glede na neugodne makroekonomske razmere v mednarodnem okolju, povečanje cikličnega deficita pa je le začasno. Hkrati se zagotavlja fiskalni stabilizator zaradi negotovosti oziroma morebitnih nestabilnih gospodarskih razmer. Gre predvsem za negotovost glede sposobnosti hitrega okrevanja gospodarstev znotraj Evropske unije. Liberalna demokracija Slovenije podpira rebalans proračuna za leto 2003 tudi zato, ker z njim Vlada Republike Slovenije sledi stalnim očitkom opozicije po zniževanju izdatkov za blago in storitve, in sicer v višini 3 milijard tolarjev, in zmanjšuje sredstva za nakup in gradnjo osnovnih sredstev za državne organe v višini 4,8 milijarde tolarjev, hkrati pa ohranja izdatke za vse vrste socialnih prejemkov najbolj potrebnemu delu prebivalstva v proračunu za letošnje leto v zagotovljeni višini in na ta način sledi v ustavi zagotovljeni socialni državi. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Sprejem rebalansa proračuna za leto 2003 bo omogočil nadaljevanje vodenja konzervativne politike vlade, zniževanje inflacije, nadaljevanje sorazmerno ugodne gospodarske rasti in ohranjanje že zagotovljenega socialnega varstva vseh kategorij prebivalstva. Zato bomo poslanke in poslanci Liberalne demokracije Slovenije ta rebalans podprli in tudi tako poskušali prispevati k temu, da bo Republika Slovenija v letu 2004, ko vstopamo v Evropsko unijo, pripravljena na vse izzive in čeri, ki jih v tem trenutku še morebiti ne poznamo v celoti. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega Pucko, za predstavitev stališča poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Stališče poslanske skupine Združene liste socialdemokratov bo predstavil kolega Grošelj, za njim bo stališče poslanske skupine DeSUS, kot zadnjih, predstavil kolega Kebrič, potem pa bomo šli na razpravo poslank in poslancev. Najprej kolega Grošelj.
Gospod predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister za finance, cenjena državna sekretarka, kolegice in kolegi! Naj kar na začetku povem, da bomo v poslanski skupini Združene liste socialdemokratov podprli predlagani rebalans proračuna za leto 2003. Čeprav so rebalansi pogosto pogojeni celo s povečanimi pričakovanji in zahtevami posameznih proračunskih porabnikov glede možne porabe sredstev za izvedbo njihovih predvidenih programov, sedaj nismo v takem položaju, da bi proračunsko uporabo povečevali. Pomembno spremenjene gospodarske in makroekonomske razmere v svetu in tudi pri nas, ki smo jim priča od sprejema samega proračuna in predvsem pomembno znižane napovedi predvidene gospodarske rasti v letošnje letu zahtevajo spremembe tudi v planiranju obsega javne uporabe. Zahtevanost tega posega je v tem, da se kljub znižanju porabe ohrani tisti del proračunske porabe, ki kar najbolj zagotavlja možno gospodarsko rast glede na zahtevne pogoje in ohranja temeljna izhodišča za bodoči razvoj države. Žal v zadnji napovedi gospodarske rasti ogrožajo celo napovedano in enkrat že popravljeno realno gospodarsko rast iz 3,7 na 3,1%, saj nekateri ocenjujejo, da bo rast v letošnjem letu morda celo pod 2,9%. Tako nizka gospodarska rast bo dala le minimalne možnosti za normalno doseganje gospodarskih in javnofinančnih ciljev v letošnjem letu, zato bodo za izvedbo samega proračuna kljub predlaganemu rebalansu potrebne še druge zahtevne aktivnosti pri omejevanju javne porabe. Posledice takih napovedi se bodo najbolj pokazale pri izpadu nekaterih prihodkov proračuna, in sicer davkov za 14,5 milijarde, največ pri tem DDV, 9 milijard, in davkov na posebne storitve, 2,4 milijarde, čeprav se bodo istočasno povečali davki od dobička pravnih oseb, zaradi spremenjenih računovodskih standardov, za 11,4 milijarde. Bolj zaskrbljujoč jeizpad prihodkov iz dohodnine, davka na plačilno listo in socialnih prispevkov, ki bo dosegel skoraj 12 milijard tolarjev. Rebalans proračuna predvideva vrsto aktivnosti za zniževanje inflacije, kar je eden od pomembnih pogojev vključevanja naše države v Evropsko unijo in posledično v ERM2 ter evropsko monetarno unijo. Predpogoj za doseganje zastavljenih ciljev je izpolnjevanje načrta določanja nadzorovanih cen pod neposrednim nadzorom vlade, obvladovanje davčnih dajatev, taks in drugih pristojbin, ob nekaterih ukrepih zniževanja trošarin na naftne derivate, ki so bili že izvedeni in s katerim je bil zagotovljen vpliv na nižjo stopnjo inflacije v prvem trimesečju, čeprav so naftni derivati tudi sicer dražji od prejšnjih napovedi in bodo kljub dobri vladni politiki vplivali na gospodarsko rast. Čaka pa nas še najpomembnejši dogovor s socialnimi partnerji o mehanizmih usklajevanja plač in socialnih prejemkov v naslednjih letih. In ravno v razpravi s socialnimi partnerji bodo v precejšnji meri tudi vplivale na določanje prioritet v tem in prihodnjih letih, saj bodo opredelile tudi dinamiko zniževanja inflacije v primerjavi s potrebno gospodarsko rastjo države. Ti pogovori potekajo v teh dneh in smo upamo lahko, da bodo tako sindikat kot tudi vladna pogajalska skupina sposobni doseči pogumne dogovore, ki bodo imeli dolgoročne posledice tudi za povečanje konkurenčnosti našega gospodarstva in zmanjševanje brezposelnosti, kar je gotovo eden ključnih socialnih in ekonomskih problemov v državi. Poudarjanje deindeksacije je v zadnjem času postala osrednja tema ekonomistov, kako voditi gospodarsko in fiskalno politiko. Za nas v Združeni listi socialnih demokratov je predvsem pomembno, da poleg fiskalnih ciljev države z morebitno deindeksacijo mi ne prizadenemo gospodarske rasti, ki v pomembni meri zagotavlja tudi povpraševanje ljudi, ki so vezani na prihodke, ki naj bi bili podvrženi želeni deindeksaciji s strani ministrstva za finance. Pri tem nas pomirjajo tudi današnja zagotovila ministra, da z deindeksacijo ne bodo prizadeti socialno najbolj ogroženi sloji prebivalstva, kar bi bilo za našo stranko popolnoma nesprejemljiva poteza vlade. Prioriteta družbenega razvoja, ki jo v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov poudarjamo, mora biti večja gospodarska rast, ki bo zagotovila povečano zaposlenost, s čimer bomo lahko zagotavljali sprejemljivo socialno vključenost prebivalstva, ob socialni razlojnosti, ki jo čuti vse več ljudi. Vendar ravno na področju sredstev za zaposlovanje tudi v tem rebalansu proračuna nismo naredili potrebnih premikov, in to kljub sprejemu nacionalnega programa zaposlovanja. Čeprav očitno tudi na drugih področjih in resorjih menijo podobno, da nimajo dovolj sredstev za izvajanje nujnih programov, ker omejeni prihodki proračuna ne dopuščajo večje javne porabe, bodo v prihodnosti za povečano zaposlenost potrebna dodatna sredstev, še posebej za povečanje zaposlenosti skoraj nezaposljivih ali težko zaposljivih kategorij prebivalstva. Žal nam dodatno zaostruje razmere tudi prestrukturiranje odhodkov proračuna, ki izhaja iz odločbe ustavnega sodišča, o kateri je danes tudi že govoril gospod minister. Vse to ne olajšuje nujno izravnave predlaganega rebalansa proračuna, tudi z vidika določenih prioritet vladne politike, ampak izravnavo prihodkov odhodkov in prihodkov tega leta samo otežuje. Ker pričakujemo še zahtevnejšo razpravo o proračunskih možnostih v letu 2004, se nam zdijo planirani ukrepi v predlogu rebalansa proračuna še znosna osnova zahtevne naloge, ki nas čaka v jeseni, ob pripravi izhodišč za leti 2004 in 2005. Lahko se sicer sprašujemo, ali ima smisel tolikšen napor in številne razprave posvečati predlogu akta, ki znižuje predvideno porabo samo za dobrih 12,5 milijard tolarjev. Če pogledamo predvideno znižanje odhodkov proračuna, bi lahko rekli, da so spremembe proračuna tako majhne, da bi jih bilo smiselno izpeljati z možnimi prerazporeditvami v samem proračunu. A po našem mnenju je potrebno upoštevati, da gre za učinke rebalansa, ki lahko pomembno prispevajo k ustvarjanju boljših osnov za pripravo proračuna za leti 2004 in 2005. Ob upoštevanju dejstva, da tudi v rebalansu proračuna ne zagotavljamo dodatnih sredstev za pospešitev gospodarske rasti, lahko vsaj ugotovimo, da se je vlada v predlaganem aktu izognila zniževanju sredstev za investicije oziroma je za izpade našla nadomestilo na tistih področjih, kjer bi se lahko dodatno zaustavila gospodarska rast, zaradi bistveno znižanih investicij. Vedeti pa moramo, da smo se le stežka izognili zamrznitvi različnih socialnih transferjev in pomoči, kar bi poleg zniževanja povpraševanja in gospodarske rasti prizadelo predvsem sloje prebivalstva na spodnji dohodkovni lestvici, kar bi bilo za Združeno listo socialnih demokratov nesprejemljivo. Skratka, v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov, tako kot ostali, nismo v celoti zadovoljni s predlaganim rebalansom proračuna, a ga bomo podprli, ker smo prepričani, da je potreben in smiseln, kljub očitkom, ki jih danes poslušamo. Podprli pa bomo tudi predlagani amandma odbora za finance in monetarno politiko, ki ga je pripravil h kmetijskemu delu proračuna, saj menimo, da izboljšuje predlog rebalansa, ki ga je pripravila vlada, in odgovarja tudi na proteste delavcev v gozdarstvu, ki potekajo pred vladno palačo. Hvala.
Hvala lepa, kolega Grošelj. Kot zadnja bo svoja stališča predstavila poslanska skupina DeSUS-a oziroma kolega Kebrič v njenem imenu. Potem bomo prešli na razpravo o posameznih delih predloga rebalansa državnega proračuna, na splošni del, posebni del in načrt razvojnih programov. Najprej kolega Kebrič. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, vaši sodelavci, kolegice, kolegi! Pred nami je predlog rebalansa proračuna. Vprašamo se, zakaj. Drugič se vprašamo, če imamo odgovor zakaj, ali je pravi čas, ali je prezgodaj, ali je prepozno ali je pa ravno prav. Na vprašanje zakaj rebalans, je bil odgovor od gospoda ministra podan, in sicer zaradi spremenjenih pogojev gospodarjenja, tako v tujini, malo manj pa je povedal, čeprav je nekaj tudi povedal, da tudi zaradi spremenjenih pogojev doma. Predvidena rast bruto družbenega proizvoda v letošnjem letu je bila 3,7%. Sedaj je predvidevanje, da bo le 3,1, vendar je tudi ta odstotek, gledano z evropskega in svetovnega tržišča oziroma širše, še vedno ugoden, če vemo, da je predvidena rast družbenega bruto proizvoda v dosedanjih deželah Evropske unije le 1,3, dočim v teh, ki bodo in bomo [[vključena je Slovenija]] prihodnje leto vstopili v Evropsko unijo, povprečje prav tako 3,1, kot pri nas. Kaj je bistvo problema rebalansa? Pomemben je proračunski primanjkljaj, ki se ugotavlja že na osnovni dosedanjih podatkov teh mesecev, ki so v tekočem letu pokazali, da se prihodki, prilivi v državni proračun pomembno zmanjšujejo. Kje je vzrok, se sprašujemo. Pa ni nujno, da si ne vem kakšen ekonomist, vsak gospodar se sprašuje, čemu je manj prilivov, čemu je manj dohodka, kako bo pokrival planirane izdatke, če so ti višji od prihodkov. V tej smeri je ugotovitev, dabi naj prihodkovna stran v letošnjem letu bila zmanjšana kar za 28,2 milijarde tolarjev. Na drugi strani pa vidimo, da če hočemo ta primanjkljaj nadoknaditi, je treba nekaj storiti. Kaj se lahko stori? Stori se lahko dvoje ali celo troje. Prvo je, da bi zukrepi na eni strani povečali to, kar so sedaj prvi meseci pokazali, da se znižujejo prihodki. To, po vseh predvidevanjih urada za makroekonomske analize in razvoj, pa tudi gospodarsko gledano, ne bo mogoče. Na drugi strani je možnost, da zmanjšamo odhodke, stroške. Tudi tu smo omejeni, če nočemo prizadeti vseh socialnih pravic, prizadeti gospodarstva, da mu damo še vedno nekaj, čeprav nekaj manj, sredstev za njegovo prosperiteto, za njegovo rast, ali pa tretja varianta, da se dodatno zadolžimo. Ta dodatnazadolžitev pa je vedno vsaj za tiste, ki so skrbni gospodarji, najmanj sprejemljiva, kajti vsako dodatno zadolževanje pomeni višanje tega dolga, vsaj za obresti, in na drugi strani pomeni odliv domačega kapitala, odliv domačega družbenega proizvoda. Ko gledamo predlog, ki ga vlada predlaga in razlaga, vidimo, da je v ospredju razlog, zaradi katerega se znižuje prihodkovna stran. Zmanjšana je - in to je zelo pomembno in zaskrbljujoče - osebna potrošnja, na drugi strani pa je zmanjšana tudi realna rast investicij, in sicer kar od 4,8 predvidenih na 3,2. Znižanje inflacije je zelo pozitivno, tako vsaj gledamo državljani, vendar pomeni na drugi strani, da moramo to nekako plačati. Če hočemo, da bomo inflacijo znižali, je treba najprej omejiti agregate, ki so pogon za inflacijo. Na drugi strani pa je delna ali do nekje znosna, sprejemljiva inflacija glavni agregat za povečevanje proizvodnje. Če bomo obvladali plače - to, o čemer se ravno sedaj najbolj razpravlja v pogajanjih v ekonomsko-socialnem svetu, kjer imavlada kot partner zelo pomembno besedo in vlogo - bomo videli dvoje: če se bodo plače obvladale, bo to na drugi strani pomenilo zmanjševanje kupne moči. Pa ne, da bi prišel sam s sabo v nasprotje, zmanjšana kupna moč bo še nadalje zmanjševala prilive v državni proračun iz naslova DDV in ostalih postavk, ki so v proračunu vezane na te prihodke. Na drugi strani pa povejmo, da tudi to obvladovanje plač lahko pomeni, da se bomo jeseni znašli pred novimi problemi, ko ne bo zvišanja pokojnin, če se določene zadeve ne bodo uredile. Minister, gospod prof. Mramor je poudaril, pa tudi vlada poudarja, da bo skrbela in ne bo zmanjševala socialnih transferjev oziroma zniževala socialnih dajatev in podpor. Današnje Finance pa žal prinašajo - ravno v nepravem času ali pa morda celo ravno v pravem času - pomemben članek z naslovom "Slovenija, več kot socialna država". Iz tega jasno izhaja nekaj, kar je neposredno vezano na naš rebalans proračuna. V ustavi imamo zapisano - in že eden od predgovornikov je to omenil - da smo socialna država. Če smo socialna država, moramo poskrbeti, da bo vsaj standard socialne države ne samo ostal na nivoju, kakršnega smo dosegli v teh letih po osamosvojitvi države, ampak da bo tudi napredoval, saj to državljani od samostojne države, vlade innas kot zakonodajnega telesa utemeljeno, upravičeno pričakujejo. Če pa bomo posegali po teh postavkah v državnem proračunu, se bo to nedvomno moralo zgoditi. Na drugi strani preidemo na odhodkovno stran. Kaj je tam možno storiti? Ne bom papagajsko ponavljal, kje je potrebno in bi se dalo mnogo privarčevati, o letalu in tako naprej, ampak obrnimo se tja, da se začne varčevati res konec koncev od zgoraj navzdol. Kajti tisti sloji, ki so premožni in imajo dokaj, bom rekel, pod narekovajem, visoke ali višje dohodke, bi naj nekaj prispevali k temu varčevanju. Oprostite, da uporabim izraz spodnji sloji, to so tisti, ki so na slovenskem povprečju ali pod povprečjem, kar se dohodkov tiče, ti so pa že ne prostovoljno, prisilno danes prisiljeni varčevati na vseh koncih in krajih. Če bomo obvladali inflacijo, se res lahko pričakuje, da bodo določeni prejemki verjetno šli v neki meri v varčevanje, zakaj, kajti, če inflacija ni znatna, potem lahko varčuješ in se ti splača kupiti samo takrat, ko nekaj nujno potrebuješ, saj računaš, da ti bodo dohodki, če bodo dejansko realno rasli - in to je moje vprašanje ministru za finance, ali se predvideva realna rast prihodkov državljanov? Kajti če se to ne bo zgodilo, pomeni to stagnacijo in vsa ta stagnacija na tem področju pomeniprej ali slej tudi socialne nemire, kajti tudi inflacija, načrtovana okoli 5 odstotkov, ali kako desetinko več ali manj, sploh ni tako pomembna, pomembne so celotne indeksne točke. Zato še kratko samo o davčnem dolgu. Ta dolg bi naj bil po nekih podatkih 175 milijard. Od tega smo slišali, kdor se je pač malo več zanimal, da je možno izterjati okroglo 100 milijard, to pa je največ odvisno od sodišč, ki žal po mojih poizvedbah in informacijah nimajo strokovno usposobljenih ekonomistov, da bi stopili tistim davčnim zavezancem, ki toliko dolgujejo, na prste, ampak v glavnem v tožbah, ki se rešujejo na sodiščih, vedno davčna uprava potegne krajši konec. V kolikor bo še v poslanski skupini kaj časa, bomo še kakšno stvar posebej osvetlili. Zaenkrat lepa hvala.
Hvala lepa. Slišali smo torej stališča poslanskih skupin do predloga rebalansa. In sedaj prehajamo na razpravo o posameznih delih predloga rebalansa državnega proračuna. Kot posamezni del je torej štet splošni del predloga rebalansa proračuna, posebni del predloga rebalansa proračuna in načrt razvojnih programov. Po končani razpravi o vsakem posameznem delu bomo tudi glasovali. Prehajamo torej na obravnavo splošnega dela predloga rebalansa proračuna. Sprašujem, kdo želi besedo? Dr. Bajuk izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Rad bi dodal še nekatere stvari, ki jih po časovni omejitvi, sicer napovedani od naše poslanske skupine, nisem mogel dokončno izvesti. Rad bi predvsem opozoril na dejstvo, da poleg tega, kar sem imenoval v svoji predstavitveni analizi prihodkov in pa obrazložitev, ki jih je vlada temu državnemu zboru podala, v dokumentu, ki ga sedaj obravnavamo, da so tudi, to kar sem omenil, da je to po naši oceni neko igračkanje s številkami. Sicer ne sedaj, ker obrazložitve, ki jih je dal gospod minister, se nam zdijo na tistih področjih, na katerih je dejansko obrazložitev podal, se nam zdijo umestne in nimamo nobenega razloga, da bi dvomili. Da so sicer te stvari, preden se neki določeni prihodek označi ali pa skalkulira, da se dejansko naredi neka analiza, modelska analiza, potem pa neka bolj podrobna analiza. In da to je pač to izkazalo v teh primerih in seveda obstaja pa vprašanje, če so zdaj tako zavestno napravili in nimam nobenega razloga, da bi dvomil, kako so pa to načrtovali konec leta, ko smo ta proračun dobili v obravnavo. Ob dejstvu, da smo opozarjali, da so prihodki napihnjeni, in sicer napihnjeni samo zato, da seje izkazala neka bolj rožnata podoba naše skupne prihodnosti, kot se pa dejansko zdaj izkazuje, da bo. So pa tudi določene stvari na področju izdatkov, ki pa so zaskrbljujoči. Jaz bi samo rad opozoril spoštovane kolegice in kolege na dva. In to je, ko pregledujemo, kje bo varčevanje in kakšno bo to varčevanje. Predvsem bi se osredotočil na proračun predsednika vlade in na proračuna urada predsednika države. Pa pojdimo prvo na predsednika države. Tukaj je eno silno pomembno povečanje, in to 40 milijonov, izdatki za blago in storitve. Izdatki za blago in storitve. Obrazložitev je, da to je na podlagi 42. člena zakona o javnih financah, da so nastopile nove obveznosti. In kakšne pa so te nove obveznosti? V nekaj vrsticah se nam pove, da je nek sklep o določitvi protokolarnih pravil, koliko je to, se nam ne pove. Potem pa, da je sklep vlade, da je bil sprejet pred kratkim nek dogovor o upravljanju poslopja, v katerem je vlada. In to je, ena tretjina bi pripadala uradu predsednika vlade, ena tretjina uradu predsednika države, ena tretjina pa glavnemu generalnemu sekretarju. Konkretnih podatkov ni. Zaman sem iskal, morda je kje skrito, pa se nisem mogel znajti. Zaman je pa najti, da bi to bilo neko varčevanje pri proračunu predsednika vlade ali pa generalnega sekretarja. To so te nedorečenosti. Istočasno pa imamo za bivšega predsednika države zelo podrobno poročilo, kaj se bo zgodilo pa kam gre tistih šestdeset milijonov, ki jih je državni zbor že opredelil, torej, za novega predsednika države 40 milijonov pa ni jasno od kod. Po drugi stani pa je proračun predsednika vlade. Proračun predsednika vlade ima obrazložitev 11 vrstic ali 11 in pol in zadnje dve vrstici pa pravita, tukaj berem, "skupno znižanje sredstev na postavkah urada predsednika vlade znaša 28,7 milijonov oziroma 4,7% sprejetega proračuna," sprejetega proračuna. Kaj je sporočilo tukaj za javnost? Sporočilo je, novi predsednik vlade bo v proračunu manj stal kot pa prejšnji, za katerega se je to načrtovalo - a to drži? Tukaj pride to igračkanje s številkami in da ustvarjajo neke podobe. Dejstvo je, da je po ukrepu vlade, in sicer legalno tako, kot je pač predvideno v proračunu, se je v javni proračun urada predsednika vlade povečal za 36 milijonov, torej prvo se je vlade odločila, da ga poveča, prav gotovo ima za to kakšne razloge - razlogi niso zelo jasno povedani in ne vemo. Potem pride pa ta gesta predsednika vlade, ki pa zniža za 27,8 milijonov. Jaz pa se vprašam, ali ni to igračkanje s številkami in ustvarjanje podobe, ker dejansko proračun urada predsednika vlade se zviša za 1,2% nad tisto vsoto, ki je bila predvidena v sprejetem proračunu, ki ga je sprejel ta državni zbor. Takih stvari bi lahko našli še in še. Dejstvo je, da nejasnosti so pa bistvena značilnost te dokumentacije, ki jo imamo pred seboj. Rad bi tudi omenil, da kar se tiče odhodkov, da se popolnoma strinjam s temi stališči, ki jih je predstavil gospod kolega Andrej Vizjak, da ne vidim v tem nobenega socialističnega pristopa marveč neko socialno držo, ki ji skrb, da se v tem trenutku, kose možnosti naših sredstev pač ožijo, da naj ne bilo to na račun ravno tam, kjer so stvari najbolj boleče v naši družbi. Torej v tem smislu ugovarjam gospodu Janezu Podobniku, ki je pač to označil, kot neko socialistično stališče, ker se jaz tudi s tem strinjam in mislim, da nobeden nima nobenega dvoma, da nisem socialist, naj pa pač premisli, kaj je pa povedal in kaj to pomeni dejansko. Rad bi pa omenil še eno stvar. Da naš, in to bo tudi predmet morda debate, ko bomo obravnavali zakon o izvrševanju proračuna, to je pa zadolževanje. Res je, da sedaj, kako smo rešili ali kako vlada predlaga, naj se reši ta padec, ali je predvideni padec v prihodkih. 12,6 milijard je znižanja odhodkov, drugo je pa povečanje zadolževanja. Torej predvideno je, da bo naš deficit, to se pravi primanjkljaj, ki je bil predviden za nekaj čez 54 milijard tolarjev, da bo šel nekam čez 70, seveda v tem pa ni upoštevano dejstvo, da imamo še fiskalni stabilizator. Fiskalni stabilizator pa da možnost pravno vladi, da še doda k temu 15 milijard. Jaz bi vas pa tudi rad opozoril na dejstvo, da bomo tudi povečali, ali bi morali povečati ta primanjkljaj, v kolikor bi bili verodostojni. Kar se tiče pa povečanje tako imenovanih poroštev. Ker v zakonu o izvrševanju proračuna ste gotovo opazili, da večamo poroštva od 110 milijard na 150, in to sicer za 4 ustanove: za Agencijo Republike Slovenije za železniški promet 12 milijard, Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije za 14 milijard, Dars pa za 20. Vprašam vas, do kdaj bomo sami sebe še varali in dejansko delovali, kot da imajo ta poroštva sploh neko možnost, da bi prišla v proračun. Dejstvo je, da bo velika večina teh 40 milijard prešla v breme proračuna. Ali ni že čas, da naša vlada pove Slovencem po pravici, kje dejansko smo, ne pa da še naprej skrivamo v predalčke stvari in čakamo na neko prihodnost, ko nas bodo presenetili - oh! - neka vojna nekje na svetu, Busheva administracija dela takšne pa drugačne stvari, evro je premočan [[...]]Gospodje, to vemo, da bo prišlo v veliki večini v breme našega proračuna. Zakaj takšne igrice? Ja, zato ker je pač zgodbo o uspehu treba še okrepiti. Ne samo to, da je to dejansko že del našega primanjkljaja, in sicer letošnjega leta, dejstvo je, da ko poročamo o tem, dajemo naše podatke Evropski uniji, po maastrichtskih kriterijih pa moramo to vključiti. Tako imenovani ESA95 zahtevajo, da so ta poroštva tudi del primanjkljaja. Torej, po maastrichtskih kriterijih je tudi naš primanjkljaj večji. Koga varamo? Samo domače politično prizorišče, slovenske državljanke in državljane, ker Evropi pa moramo po pravici povedati. Še na nekaj bi rad opozoril. Da v vsej tej debati - in kolega, predstavnik DeSUS, je na to tudi opozoril, vsaj deloma - o letalu. Gotovo ste slišali tudi vi, kako bo vlada privarčevala pri tej dokončni rešitvi, vsaj izgleda dokončna, ali pa predlogu rešitve problema letala. Opozoril bi vas, da v tem proračunu letala sploh ni - ne samo izdatkov, tudi ne tako imenovanega varčevanja. Pa veste, zakaj ne? Upam, da se boste spomnili, kolikokrat sem opozoril na problem temeljnih razvojnih programov, kako financiramo ali pa kako prikazujemo financiranje prek javnih sredstev potrebe naših oboroženih sil. To letalo, kolikor nam je pač znano, se je financiralo prek tega programa. Ta program se pa ne izkazuje v poročilih javnih financ. Zakaj se ne izkazuje? Zato, ker je to že nek dogovor tam nekje iz leta 1994, ki je v popolnem neskladju z zakonom o javnih financah, da ne govorim, da je v neskladju z zdravo pametjo. In to ni samo stališče opozicije, to ni stališče teh ljudi, ki jih vi, normalno, razumljivo, ocenjujete tako, kot da sitnarimo na tem področju. To je opozorilo tudi mednarodnega denarnega sklada, na katerega sem tudi v državnem zboru opozarjal. Ne samo, da letalo tu ni vključeno, ne kot izdatek ne kot morebitno varčevanje, vse to je še dodatno! Istočasno pa nimamo nobenega poročila o temeljnih razvojnih programih, koliko smo tam že zapravili sredstev, zakaj in kako. Jaz razumem, da določene stvari v temeljnih razvojnih programih morajo biti, ker so strateškega značaja, tudi prikrite in se na tak način pač obdržijo - a ne državnemu zboru Republike Slovenije. Ker tu, in s tem bom pa končal, je pa ključna odgovornost državnega zbora, v naši ustavni ureditvi in pa tudi v pojmovanju parlamentarne demokracije povsod, kjer jo imajo. Mi imamo odgovornost kot državni zbor, da določamo, kaj naj izvršilna oblast dela. Izvršilna oblast, vlada izvrši to, kar mi določamo. A vendar, ker teh poročil nimamo, ker je ta državni zbor v preteklosti in še sedaj - in tudi danes načrtuje v zakonu o izvrševanju proračuna povečati bianco menice izvršilni oblasti, zato se nam to dogaja, da nosimo odgovornost, ne vemo pa, za kaj pravzaprav gre. Spoštovane kolegice in kolegi, v imenu poslanske skupine Nove Slovenije zaradi vseh teh argumentov, ki sem jih že navedel - mi ne bomo podprli tega rebalansa. Ne bomo podprli tega rebalansa, ker nam še sedaj ni jasno, ali je to tudi del igračkanja s številkami, česar smo že navajeni, ali je to končno le nek resen pristop. Da ni v veliki meri resen pristop, sem pa, upam, tudi že vam prikazal v svoji predstavitvi. Torej, Nova Slovenija tega ne bo podprla. Upamo pa, da bo čimprej prišel tisti trenutek, ko se bomo vsi streznili, ne samo vlada, tudi ta državni zbor, da je vprašanje transparentnosti naših javnih financ ključnega pomena in da če tega ne bomo rešili, bomo zelo težko predlagali eni, drugi pa izvrševali svojo lastno dolžnost. Gospod minister Mramor nas je pravilno opozarjal na izzive te naše države in naše družbe v bližnji prihodnosti. Da še danes nimamo nekega jasnega stališča slovenske vlade glede odprtega problema davčnih dolgov, je za nas v opoziciji in tudi za veliko večino Slovenk in Slovencev popolnoma nesprejemljivo. Da mi tukaj debatiramo cele dneve o 12-ih milijardah varčevanja, ko pa istočasno vlada priznava, da je čez 173 milijard davčnih dolgov - spoštovane gospe in gospodje, kaj pa počenjamo. In če ta slovenska država ne bo v tem obdobju, v tem ključnem obdobju takih močnih izzivov zagotovila enakost vseh pred zakonom, predvsem pred davčnimi zakoni, se nam slabo piše in ne bomo mogli teh problemov reševati. Jaz sem prepričan, da naši državljani in naše državljanke so prav tako odgovorni kot povsod drugje po svetu in da, v kolikor jim bo jasna podoba predstavljena, bodo tudi takšne ukrepe podprli. A ne prav v takšnem položaju, če smem po domače povedati, ko se nam dogaja to, da velika večina poriva ta voz, nekateri pa na vozu sedijo in se na luštno smehljajo, kako se drugi matrajo. Spoštovani gospodje, tako ne bo šlo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rokavec, za njim gospod Peče. Gospod Rokavec, izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovani predstavniki vlade, poslanke in poslanci. Umestno se je vprašati na začetku, kakšen ima smisel sprejemanje dvoletnih proračunov. To vprašanje si zastavljam predvsem zaradi samega postopka, ki smo ga deležni pri sprejemanju oziroma izvrševanju proračuna za leto 2003. Najprej smo v decembru 2001 obravnavali predlog in sprejeli proračun za leto 2003. To je bil zveličaven dogodek, da smo ena redkih držav v Evropi, kjer smo prišli na sprejemanje dvoletnih proračunov. Temu je sledil dopolnjen predlog proračuna v decembru lanskega leta. Temu sledi sprejemanje rebalansa na tej seji državnega zbora. In verjetno bo temu sledila tudi vsakoletna praksa zaključevanja letnih proračunov s približno okoli 20 ali 25-imi milijardami neizplačanih računov, predvsem na investicijskem področju posameznih proračunskih uporabnikov. Menim, da je takšna praksa nevzdržna in nesprejemljiva. Predvsem je nesprejemljiva za izvajalce proračunskih nalog na področju razvoja investicij. Dobesedno se dogaja to, da se planirajo postavke letos in jih sredi prihodnjega leta ni več. In tukaj je na mestu vprašanje, kakšen ima smisel sploh sprejemati dvoletni proračun, kjer so predvideni kazalci gospodarske rasti oziroma tudi planirani prihodki nerealni. In na mestu je tudi dejansko mogoče vprašanje, zakaj se danes tu prepiramo o 12-ih milijardah in pol - res je na mestu vprašanje - če je vlada hotela priti resno z rebalansom proračuna, bi morala priti za celih 28 milijard in 243 milijonov, kolikšen je dodaten izpad prihodkov. Namreč, s tem dodatno povečujemo primanjkljaj. Kot poslanec sem v zagati, če pa temu rebalansu nasprotujem, bo ta primanjkljaj lahko še celo večji. Ampak neodgovorno pa je od vlade, če se loti problema razreševanja, kako rešiti izpad prihodkov, da ga ne reši celovito. Da pride na pol poti in se ustavi. Se pravi, omaga in prepusti pač, kako rešiti nastalo situacijo - v javni dolg, v povečanje primanjkljaja. To mislim da je neodgovorno, tak pristop. Če se pride z rebalansom, je potrebno najti rešitev za izpad celotnega okvira prihodkov. Pri tem pa menim, da je, če gledamo po letošnjem predlogu rebalansa, še vedno prisotna nesprejemljiva miselnost na področju planiranja javnih financ z vidika, kaka povečati tudi gospodarsko rast. Namreč, še vedno je bistveno manj krčenja v javnem sektorju, predvsem v javni porabi, in bistveno večje krčenje na področju investicij. Dokazano je, da investicije pospešujejo gospodarsko rast, pospešujejo razvoj. In tukaj je naredila vlada pri tem rebalansu premalo. Verjetno sta bila tudi predsednik vlade, kakor tudi minister za finance, premalo pogumna pri usklajevanju letošnjega rebalansa. Namreč, dejstvo je to, kar je bilo danes že večkrat povedano, da lahko pojemo samo toliko, kolikor ustvarimo. Ta miselnost še ni dovolj prodrla na plan. In nenazadnje potrebno je povedati, da se mi zdi dejansko čudno, kako to, da se na področju urada predsednika republike povečujejo sredstva kar za ca. 17%. Nekaj je res tisti zakon o predsedniku republike, ampak dejstvo se človeku postavlja vprašanja, da postaja urad predsednika republike nenasitno cesartvo. Menim, da je neodgovorno, tudi od vlade in pa predsednika vlade, da danes ni tu med nami. Razumljivo, povedano bo, da pač sedaj poteka seja vlade. To je tudi napaka med usklajevanjem pri določitvi obravnave te točke dnevnega reda. Namreč, običajna praksa v vseh razvitih državah je, da pri sprejemanju proračuna ali njenega rebalansa, sedi celotna vlada na čelu s predsednikom vlade v parlamentu. In tukaj bi se vodstvo državnega zbora moralo potruditi, da se izbere tak termin za obravnavo rebalansa proračuna, kjer bo to tudi omogočeno. Poleg tega pa menim, da je zelo pogumno nastopil minister za finance v zvezi z načrti, kako izravnati proračun v prihodnjem letu glede vstopanja v Evropsko unijo. Ampak sprašujem se, ali mu bo uspelo. Že danes smo slišali od ene koalicijskih strank, da je napoved takšne deindeksacije za to koalicijsko stranko nesprejemljivo. Jaz se strinjam, da mora biti ta postopek izpeljan na način, ki bo enakomerno razporedil bremena deindeksacije. Ampak, če ne bomo posegali temeljito v proračun leta 2004, potem bo Slovenija nepripravljena na izzive, s katerim bo neposredno soočena ob pristopu v Evropsko unijo. In to mora storiti. Pri tem pa opozarjam, da tako finančno ministrstvo kot vlada zamujata z ukrepi. Če ukrepi ne bodo pravočasni, bomo prišli v volilno leto, tam pa vemo, kaj se dogaja. In dvomim, resnično dvomim, da bo optimistična napoved ministra Mramorja tudi uresničena, uresničena v načrtu deindeksacije, to je bilo že danes jasno slišati, kakor tudi v načrtu davčne reforme. Pri tem bi pa opozoril, da je potrebno najprej, seveda, pospraviti pri sebi. Vlada naj najprej pride, tako kot je bilo že v imenu poslanske skupine povedano, s predlogom, kako zamrzniti funkcionarske plače in plače, ki so vezane na funkcionarske plače. Najprej mora pokazati to gesto pri sebi; samo na ta način lahko prepriča tudi ostale partnerje v javnem sektorju, da bodo sprejeli reformo za svojo. Na koncu, težko bo sprejeti ta rebalans, verjetno z zelo grenkimi občutki. Dejstvo pa je, če ga ne sprejmemo, da je potem državni zbor sokriv, da lahko vlada ustvari še večji primanjkljaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Peče. Izvolite.
Zakaj je vlada pristopila k dvoletnemu proračunu? Takratni finančni minister je izjavil, da zaradi tega, da bo imela večjo kontrolo nad prihodki in odhodki v tem obdobju; zato da bodo proračunski uporabniki znali načrtovati svoje obveznosti in svoje prejemke iz naslova tega akta. To, vidimo, da se žal ni odvilo in da je bil ta argument zgrešen. Drugi argument, ki ga je takrat uporabljal minister Rop, je bil, da bomo s tem dvoletnim proračunom zmanjšali javnofinančni primanjkljaj, in sicer, da bo znašal le 48 milijard. Tudi to, vidimo, da je bilo takrat zgrešeno oziroma se danes kaže, da je zgrešeno. Skratka, tudi v Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da so pristopi slovenske vlade k dvoletnim proračunom zgrešeni in da je edini razlog, zakaj pristopiti k dvoletnemu proračunu, izključno zaradi tega, da se lahko nekje v tujini pohvalimo, da smo ena redkih držav, ki ima dvoletni proračun. Istočasno pa pozabljamo, da smo pa sploh edini, ki ta proračun potem letno nekajkrat menjamo in zavajamo vse tiste, ki so od tega proračuna odvisni. Skratka, prepričani smo, da je koncept slovenske vlade glede izvajanja in pisanja proračunov ter vsakomesečnih rebalansov napačen in da bi bilo treba za stabilizacijo javnih financ ter za odgovorno finančno politiko pristopiti k popolnoma drugačnemu konceptu. Dejstvo je, da smo v Slovenski nacionalni stranki ministra za finance trikrat pozivali od napovedi rebalansa, da bi se z njim posvetovali in mu ponudili tudi predlog Slovenske nacionalne stranke. Toda, žal, z ministrstva za finance niso bili niti toliko, da bi nas o svojih stališčih do morebitnega sestanka in pogovora obvestili. Po naši oceni to kaže na popolno ignoranco finančnega ministra ali pa po drugi strani popolno nepoznavanje zadev oziroma nepripravljenost na določene novosti. Navkljub vsemu temu, da mora biti tudi ljudem, ki vodijo finančno sliko v naši državi, jasno, da naša država dolgoročno ne more preživeti s takim načinom oziroma konceptom javnih financ. V uvodnem govoru Slovenske nacionalne stranke sem poudaril, da se bo, žal, kot posledica obstoječe finančne politike v prihodnjih letih marsikaj spremenilo. Spremenilo predvsem na račun delovno aktivnih prebivalcev, ki se jim bo v končni fazi tudi zaradi finančne politike podaljšala delovna doba. Toda kritik na račun vlade,njenih financ in preteklega dela, mislim, da je bilo skozi stališča poslanskih skupin brez izjeme dovolj; nekje bolj direktne, nekje med vrsticami. V Slovenski nacionalni stranki pa smo prepričani, da je smiselno, tudi tokrat opozoriti in pa predlagati posamezne ukrepe, ki bi po naši oceni pripeljali do boljšega stanja in pa predvsem do dolgoročnejšega, kvalitetnejšega življenja v naši državi. In izključno v naši državi, kajti dejstvo je, da se mi in pa slovenska vlada še zmeraj imenujemo Državni zbor Republike Slovenije in pa Vlada Republike Slovenije. Iz česar sledi, da bi morali v osnovi gledati za državljane in pa državljanke te države. Njim omogočiti življenje, enostavnejše, kvalitetnejše in na višjem nivoju. In ne povzročati to, kar je slovenska vlada povzročala zadnjih pet let, to je, da se je razslojevanje ljudi povečalo, da smo za nekajkrat povečali most med revnejšim slojem in tistim delom, ki je premožnejši. In da smo dosegli vsi skupaj, predvsem pa je krivec slovenska vlada, da cirka 300 tisoč ljudi živi pod pragom revščine. Ocenjujemo, da od prihodkov skupaj, med katerim je davčnih prihodkov, ki jih je prek 90 odstotkov, in pa nedavčnih prihodkov, ki jih sestavlja samo 7,5 odstotkov, osnovni greh slovenskih javnih financ. Dejstvo je, da davčne obremenitve, torej kot inštrument, ki ga slovenska vlada uporablja vsako leto znova, kajti dejstvo je, da vsako leto, vsak mesec ta slovenska vlada, ali poveča davčne obremenitve ali pa uvaja nove davke, ne pripomore k spodbujanju razvoja. V poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke tako dajemo prvo kritiko in pa željo po spremembah v strukturi prihodkov, in sicer v spremembi deleža 90 napram 9 odstotkov. Ocenjujemo, da bi bilo smiselno pristopiti k deležu, ki bi odslikaval sliko 75:25. Je pa res, da za dosego 25-ih odstotkov nedavčnih prihodkov bi pač morali imeti sposobne ljudi v slovenski vladi. Žal tega nimamo. Iskreno pa upam, da bomo to nesposobnost slovenske vlade nadomestili vsaj z morebitno njihovo elastičnostjo in sposobnostjo prisluha drugim ob podajanju idej. V Nacionalni stranki ocenjujemo, da bi morali pristopiti k znižanju davčnih stopenj. Po naši oceni bi seveda v prvotni fazi to pomenilo povečanje osebne potrošnje in pa potrošnje v zasebnem sektorju, kar bi se odvijalo v višjem investicijskem toku. Po drugi strani pa bi država v tem momentu s svojimi subvencijami in pa pomočmi morala usmerjati ta investicijski tok predvsem v dve smeri razvoja: prvič v delovno intenzivno, kajti dejstvo je, da še zmeraj v Sloveniji zaposlenost se zmanjšuje, torej se povečuje brezposelnost, in pa drugič v tehnološko intenzivno, če bomo hoteli preživeti v Evropski uniji, kamor so se državljani in pa državljanke odločili, da bomo vstopili. Po drugi strani pa iz tega naslova, torej dolgoročno gledano, bi po naši oceni nadomestili izpad tistih davčnih prihodkov, s katerimi bi pristopili k zmanjšanju. Res je, da v okviru takega razmišljanja pride tudi do neke vrste časovnega zamika. Torej med izgubo davčnih prihodkov in pa pridobitvijo finančnih sredstev iz naslova nedavčnih prihodkov. Na kratek rok v Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da bi bilo seveda potem smiselno pristopiti s tremi ukrepi. Prvič. Varčevalni ukrepi, ki nikakor ne smejo biti linearni. Varčevalni ukrepi, ki se ne smejo odzivati v zmanjševanju socialnih pravic tistih 300 tisoč v naši državi, ki so praviloma brez politične moči in pa absolutno brez kapitalske moči in zato žal nezanimivi za slovensko vlado. Po drugi strani pa je govor o davčnih dolgovih. V Sloveniji jih je za cirka 170 milijard slovenskih tolarjev. V poslanski skupini SNS ocenjujemo, da jih je 100 milijard izterljivih. In dejstvo je, da so nosilci teh stotih milijard tisti, ki so kapitalsko in pa strankarsko zanimivi za vlado Republike Slovenije. In ravno zaradi te nenačelnosti slovenske vlade po drugi strani trpijo tisti, ki niso zanimivi. 100 milijard slovenskih tolarjev bi kratkoročno samo iz naslova normalne davčne politike ta država morala dobiti. Obstoja jih pa 170 milijard. Po drugi strani ocenjujemo v Slovenski nacionalni stranki, da bi lahko v letošnjem letu spremenili taktiko delovanja javnih podjetij in kapitalskih družb. V Slovenski nacionalni stranki smo na to nesorazmerje opozarjali tokom naj si bo koncesijskih razprav ali razprav o javnih podjetjih. Prav tako je treba opozoriti, da ista pravna oznaka enega podjetja, javno podjetje, d.d., ima proračunske posledice v nedavčnih prihodkih. Udeležba na dobičku javnih podjetij tako v proračunih lokalnih skupnosti kakor v proračunu Republike Slovenije je zanemarljivo majhna. Zakaj? Zaradi tega, ker kadar se dobiček deli, se podjetja sklicujejo na d.d., zakon o gospodarskih družbah, kateri v osnovi govori eno in samo eno, to je: interes take družbe je interes dobička. Dobička delnice. Po drugi strani pa je zakon o javnih gospodarskih družbah, katerega osnovni in edini namen po zakonu o javnih gospodarskih družbah je zagotavljanje javnega interesa. V Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da način, da zaradi dovoljevanja takih anomalij, ki jih slovenska vlada seveda nadaljuje in vpeljuje v slovenski pravni prostor in pa na tržni red, v tej državi vsako leto iz tega naslova izgubimo dodatnih 70 milijard slovenskih tolarjev. To so bili ukrepi na kratek rok. Torej 100 milijard iz naslova davčen politike, 70 milijard iz naslova razlikovanja in pa enotnega pojmovanja ali d.d. ali javnega podjetja. Po drugi strani pa je potrebno opozoriti, da bi dolgoročno oziroma srednjeročno bilo seveda smiselno v tej državi enkrat za vselej pristopiti k napovedanemu in pa sprejetemu načrtu prodaje državnega premoženja in o postopkih prodaje. Žal, tudi na tem področju se je slovenska vlada izkazala kot nekaj nekredibilnega. Državni zbor je v povezavi z zakonom o izvrševanju proračuna že v preteklem letu sprejel odločitev o prodaji oziroma povezavi Poštne banke in Mariborske kreditne banke kot zamenjavi za prvi steber, ki ste ga v Liberalni demokraciji prodali tujcem. Toda slovenska vlada namerno zavlačuje na tem področju. Zakaj? Ne držite se niti zakona o izvrševanju proračuna. Čeprav bi s takiminačrti, s takimi načini dosegli nov bančni steber, to bi bil prvi učinek - steber, ki bi lahko dolgoročno preživel, ampak se ga slovenska vlada izogiba. Po drugi strani pa je bil to zgolj samo en primer. Dejstvo je, da slovenska vlada to prodaja takrat, ko ustreza le njej v tej državi in le njej na tistem področju, kadar to ustreza tujcem. Ta država, ta vlada, ta slovenska politika nima postopkov prodaje premoženja, kolikor pa jih ima, se jih ne drži. V Nacionalni stranki ocenjujemo - kar prikazujem sedaj s svojimi besedami in resničnimi trditvami - da smo z napačnim pristopom v povezavi s prodajo Nove Ljubljanske banke zamudili oziroma izgubili prek 300 milijard slovenskih tolarjev. Sanacijska vrednost bančnega sistema je državljane prek obveznic stala prek 400 milijard slovenskih tolarjev! Liberalna demokracija oziroma, se opravičujem, predstavniki Liberalne demokracije v vladi Republike Slovenije pa so jo prodali za manj kot 100 milijard slovenskih tolarjev. Dodatnih 300 milijard slovenskih tolarjev! In pa, seveda, dolgi rok - torej tisti rok, ki bi vpeljal eno pomembnejših slik. Dejstvo je, da bi lahko v letošnjem letu sprejeli tudi krovni zakon s področja koncesij, kajti tudi koncesijske dajatve oziroma koncesijski prihodki so edinstvena priložnost, najsi bo na eni strani države ali pa po drugi strani lokalne skupnosti, kajti dejstvo je, da samo ti dve instituciji, torej država in lokalne skupnosti, lahko dajeta koncesije. Tega zakonsko v naši državi nimamo. To pomeni, da se tudi namenoma izpuščajo koncesijski prihodki; da se koncesije podeljujejo tistemu, komur se hočejo. In ti, ki se jim hoče podeljevati, so zopet kapitalsko zanimivi za slovensko vlado in politične stranke v slovenski vladi ali pa politično zanimivi. V Slovenski nacionalni stranki prav tako ocenjujemo, da z ukrepi, kot jih je predlagal sedanji finančni minister, žal - žal, še enkrat poudarjam - ne bomo prišli do kvalitetnejših javnih financ. Prišli bomo le do novega rebalansa, s katerim se bomo srečali oktobra ali septembra letošnjega leta in ko bo vlada Republike Slovenije zopet kot argument navajala, da se je nekje tisoč milj od nas pojavilo neko vojno žarišče in da se je zaradi tega dvignila neka cena, čeprav se sploh ni. V Slovenski nacionalni stranki takega predloga rebalansa ne nameravamo podpreti; bilo bi smiselno, da ga državni zbor zavrne ter pristopi k novemu rebalansu, ki bo imel učinke za odjemalce proračuna in tiste, ki smo proračunu zakonsko zavezani. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Drobnič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Rad bi za začetek postavil nekaj vprašanj; morda bodo provokativna, vendar mislim, da so glede na tekst, ki smo ga dobili kot obrazložitev proračuna, povsem umestna. Glede na to, da je napoved gospodarske rasti 3,1 in tako rekoč že vrabci čivkajo, da to ne bo doseženo, me zanima, ali vlada še verjame v te številke. Ali v to izhodišče, ki so ga pač takrat postavili, pa ga zdaj zagovarjajo, morda ne verjamejo več? Naslednje. Ali načrtuje vlada Republike Slovenije letos še izvesti kakšen rebalans za letošnje leto? Potem, kolikšen delež oziroma kakšen znesek sredstev letošnjih obveznosti boste prenesli v prihodnje leto - po logiki obnašanja v preteklih letih? Ali se bo še nadaljevalo zmanjševaje investicij v znanost in infrastrukturo? Namreč, ko prebiram ta tekst, vidim, da ste v veliki meri črtali investicije v temeljno infrastrukturo, nekaj je navedeno pri cestah, tudi pri ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve. Nekateri projekti se, žal, ne bodo mogli izvajati, čeprav so nujno potrebni. Niste se pa lotili klestenja drugih stroškov. Zakaj to poudarjam? Zato, ker zmanjšanje naložb v infrastrukturo bo zagotovo imelo tudi vpliv na zmanjšanje gospodarske aktivnosti.Če pogledamo gospodarsko strukturo Slovenije, vidimo, da je v veliki meri tudi privatni sektor vezan na državno ponudbo, na državni sektor. S tem se bo zmanjšalo poslovanje privatnega sektorja, tistega dela, ki je vezan na državno ponudbo. Zato tudi te ocene utegnejo biti netočne in neprimerne. Sicer pa za izhodišče tega proračuna takrat, ko je bil napovedan, mislim, da pred dvema mesecema, je premier povedal, da je ključni razlog za predložitev tega rebalansa dvig cene nafte. Cena nafte takrat se je dvignila, vendar je že po treh tednih padla in padla je zdaj celo nižje, kot se je pričakovalo. Kje so potem razlogi za uvedbo rebalansa, če je takrat omenil, da je to ključni razlog? Iz teh poročil oziroma napovedi se da jasno razbrati, da lahko s temi sredstvi zagotavljate obveznosti nekaterih plač in stroškov materialnih storitev in podobno le za deset ali enajst mesecev, to se da razbrati. Zato so tista vprašanja, ki sem jih na začetku postavil, utemeljena in želim dobiti odgovore. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Kangler, izvolite, in za njim gospod Kelemina. Gospod Drobnič, ali lahko, prosim?
Se opravičujem.
Hvala lepa.
Hvala za besedo. Sedaj pa deluje mikrofon. Spoštovane poslanke in poslanci! Pred nami je zelo pomemben dokument, ki je dokument, ki daje podlago za nadaljnje delo vladnih in še kakšnih drugih ustanov in institucij in celotne države. Več ali manj so moji predhodniki veliko govorili o rebalansu, o primanjkljaju, o prihodkih in odhodkih. Vendar bi sam želel in rad poudaril, da rebalans se ne dela zmerja zaradi primanjkljaja ali povečanja prihodkov ali odhodkov. Rebalans je potreben tudi takrat bodisi v občini bodisi v državi, kadar nekatere stvari ne tečejo tako, kot si jih je zamislil predsednik vlade. Danes smo v zelo težki in v čudni situaciji, da je finančni minister, ki je pripravljal proračun, katerega smo sprejeli, danes predsednik vlade. In po svoje, osebno, sem zadovoljen, da imamo finančnega ministra, gospoda Mramorja, ki je dosleden pri javnih financah. Čeprav si želimo, da bi proračun bil nekoliko večji, težji, močnejši in da bi vsaka beseda, ki je bila izrečena v temparlamentu na odborih in komisijah, in vsaka zahteva našla svoj prostor v proračunu, vendar tako ne gre. Sem pa zelo razočaran nad nekaterimi potezami vlade, nad nekaterimi potezami posameznih ministrov in ministrstev. Zelo sem bil vesel in tudi zaradi tega govorim, da Slovenija gre v Evropo, da Slovenija se približuje Evropi in da Slovenija ima odprta vrata pri strukturnih skladih Evrope. Pri dobrem pregledu tega proračuna in tudi rebalansa, in izključno zaradi tega tudi govorim, da rebalans ni zmeraj zaradi prihodkov in odhodkov, rebalans bi lahko tudi bil zato, da bi se lahko nekatere stvari, postavke znotraj proračuna, prilagodile tistim potrebam, tistih stvarem, ki bi naša država lahko bolj učinkovito in temeljito bila pripravljena na tista sredstva, ki naj bi nas čakala znotraj Evropske unije, kar se tiče črpanje sredstev strukturnih skladov. Premalo damo na to pozornost. Evropa si želi, da so regije med seboj čim bolj enakovredne, enako razvite, da so socialne stiske, socialna kriza in brezposelnost po vseh regijah enaka. Zato sem tudi pričakoval, da bi ta rebalans bil tudi nekoliko drugače pripravljen, da bi tudi naša vlada in tudi predsednik vlade glede na besede, ki jih je podal takrat, ko smo ga volili in ko smo mu zaupali to funkcijo, pripravil ta rebalans, da bi se zmanjševale razlike med enimi in drugimi regijami. Ne bom veliko jemal časa pri moji razpravi, vendar sem bil zelo razočaran in presenečen v tem oziroma v prejšnjem tednu nad nekaterimi informacijami, da je samo ministrstvo za gospodarstvo porabilo okrog 7 milijard tolarjev za subvencioniranje nekaterih razpisov in prerez sredstev po regijah kaže na to, da je osrednja slovenska regija dobila 30% teh sredstev, Pomurska samo 2%, Koroška samo 2%, Zasavska samo 2%, Podravska 8%. Ugotavljam to, da tiste regije, ki so najmanj razvite, tiste regije, ki imajo največjo brezposelnost, tiste regije, ki imajo največjo socialno in gospodarsko krizo, so dobile najmanj sredstev iz tistih razpisov, ki so bili namenjeni za zmanjšanje razlik tako v gospodarstvu, ekonomskih, finančnih in socialnih med enimi in drugimi regijami. To je eden primer, katerega ponazarjam, da bi si želel, da bi rebalans proračuna posegel tudi v te strukture ministrstva za gospodarstvo. Za mene osebno je nedopustno, da se v srednji regiji, ki skratka nima brezposelnosti, porabijo iz proračuna taka sredstva, pri čemer vse ostale regije, ki so pa najmanj razvite, najbolj prizadete, pa namenja le majhen odstotek. Čeprav bo predstavnica ministrstva oziroma vlade, ki ima razlog, da se ne strinja z mano, vendar proračun je tisti dokument, ki daje možnost razvoja tistim, ki najbolj čutijo potrebo po takšnem razvoju in brez proračuna in brez sprememb proračuna denarja ne moremo spraviti tja. V tem delu sem pričakoval rebalans proračuna v tem delu. Za mene osebno to ni smešno, vem pa, da se nekatera sredstva, ne samo v ministrstvu za kmetijstvo tudi ministrstvo za gospodarstvo, dajo usmerjati v tiste regije, ki so nujno potrebne te pomoči. To je odgovornost vseh nas. Meni je žal, da danes nipredsednika vlade med nami, ker je službeno odsoten, da bi mu tudi lahko pri tej točki postavil kakšno vprašanje. Prav gotovo bi bilo dobro, da bi tudi ministrica za gospodarstvo, ki ima pomembno vlogo in njen del proračuna, dala na te moje pomisleke, na ta vprašanja odgovor. Kako je mogoče v osrednji regiji uporabiti 30%, v tisti prekmurski regiji pa, recimo, samo 2%? To so statistični podatki. Če niso točni, potem tudi moje navedbe, ki jih črpam iz statističnih podatkov, niso točne. Zato pričakujem, kadarkoli se bo še zgodilo, da bo ta državni zbor imel v obravnavi rebalans proračuna, da bi se rebalans proračuna spreminjal v tej smeri, kako zmanjšati razlike med eno in drugo regijo, kako prilagoditi nekatere javne razpise tako, da bodo lahko tisti, ki sonajbolj prizadeti, prišli do tisti sredstev in jih tako priredili, da bodo lahko tudi počasi začeli črpati sredstva, ne samo v Sloveniji, verjetno tudi še prek naše meje. Še nazadnje, kot je tudi moj poslanski kolega Peče omenil, zakon o izvrševanju in o tistem sklepu, ki smo ga sprejeli takrat, ko smo sprejeli proračun, in o tisti obljubi predsednika vlade, ki jo je dal pred parlamentov, o povezovanju dveh finančnih stebrov Nove kreditne banke in Poštne banke bi imel kar postaviti veliko vprašanj, vendar predsednika vlade ni med nami. Upam in si želim, da bo izpolnil obljubo, ki jo je dal pred nami, ki je bila zapisana. Namreč, čas je že potekel za združitev teh dveh bank. Ne bi želel govoriti na glas, kateri so tisti posamezniki in iz katerih vrst prihajajo, ki nasprotujejo taki združitvi, vendar, če se to ne bo zgodilo v kratkem, če ne boste predsednik vlade in finančni minister izpeljala te obljube v kratkem, javno naznanjam za tem za to govornico, da bomo začel govoriti o imenih in priimkih tistih ljudi ki preprečujejo to, da bi do tega prišlo. Pa mi je popolnoma vseeno, spoštovane poslanke in poslanci, iz katere stranke prihajajo ti ljudi, verjetno pa lahko domnevate. Še enkrat hvala, da ste si vzeli toliko časa, da ste me poslušali pri tako pomembnem dokumentu, kot je rebalans proračuna.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Kelemina. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani vsi skupaj. Tudi sam ocenjujem, da bi pri tako pomembnem dokumentu, pa čeprav je to samo rebalans proračuna, moral biti tukaj in predsednik vlade in še kakšen drug predstavnik ministrstva, tudi finančni minister, ki je verjetno zaradi obveznosti moral iti kam drugam; skratka, prav bi bilo, da bi poslanci, tisti, ki bomo sprejeli ta državni proračun oziroma ki ga boste sprejeli - jaz naj takoj povem, da za rebalans proračuna ne bom glasoval - ki boste sprejeli in ko boste kaj povedali, da bi nekdo slišal tole in da bi se malozapomnil, ampak mogoče tudi upošteval potem v nadaljevanju. Vsaj upam, da bodo magnetograme prebrali ministri, predsednik vlade itd. - če bodo, je vprašanje veliko. Ampak, dobro pustimo to, govorimo v glavnem, verjetno, kar tako v tri dni. Je pa to, kar je bilo danes povedano, sicer v neki skromnejši obliki s strani ministra, slišano že neštetokrat. Jaz sicer pri velikih rebalansih nisem bil zraven, ker jih še v prejšnjem obdobju ni bilo, rebalansi so se začeli pojavljati v zadnjem obdobju, vendar pri vseh teh politikah, napovedih oblasti, vlade, politike, ki je napovedovala in sadila rožice celo večnost že v prejšnjih obdobjih, se dejansko današnja zgodba samo nadaljuje z nekimi novimi ljudmi; sprememb pa ni nobenih. Minister je sicer govoril o strukturnih spremembah, verjetno je imel v mislih ne samo finančno prestrukturiranje, verjetno je imel tudi splošno družbeno prestrukturiranje, gospodarsko prestrukturiranje v Sloveniji, omenjal nekaj teh stvari. Povedal je, da je pomembno, da dosežemo višjo gospodarsko rast in zmanjšamo brezposelnost itd. Spoštovani! Jaz vam bom glede gospodarske rasti nekaj povedal. Že sedmo leto sedim tukaj v državnem zboru in trdim, in to zavestno, da državni zbor, ki je najbolj odgovorna institucija v tej državi, ki bi morala skrbeti v prvi vrsti za gospodarstvo v tej državi, da bi bilo uspešno, ni naredil za gospodarstvo nič, razen da je sprejel nekaj zakonov, ki jih je predpisal takorekoč iz zakonodaje Evropske skupnosti in prilagodil obstoječim našim razmeram. V sedmih letih je to naredil državni zbor za gospodarstvo! Niti politika kot taka, kot vlada za gospodarstvo - po moji oceni, jaz tako ocenjujem, to je moja subjektivna ocena - je za gospodarstvo naredila zelo malo ali nič. Če je gospodarstvo kaj naredilo, je naredilo samo zase prek svojih lobijev, prek svojih institucij, ki jih ima in prek naših delavcev, pridnih, ki so garali in delali za to državo, da jih je lahko politika izkoriščala. To je naredil ta državni zbor za gospodarstvo! Toliko, da bo jasno. Minister je govoril o brezposelnosti, da bi bilo potrebno zmanjšati to strukturno spremembo in tako naprej, vsesplošno. Jaz si želim, da bi to bilo, ampak težko verjamem. Mi sedaj stagniramo na brezposelnosti okoli 100.000 že leta in leta. To je definitivno. Plače, da negovorim o plačah, kakšne so v posameznih vejah gospodarstva. Sami dobro veste. Posebej, recimo, v moji občini, kjer delovno intenzivne panoge se krčijo neizmerno, pospešeno in zelo zanimivo in smešno tako rekoč sedajle, recimo [[...]]Zadnjič je gospod minister oziroma predsednik vlade na poslanska vprašanja odgovoril, da takoj, ko so zaznali te spremembe, da se je začela stagnacija in izgubljanje delovnih mest na področju delovno intenzivnih panog, takoj so pristopili k ukrepanju. Lepo vas prosim, pa to je smešnica! Mi tukaj, vsaj jaz se spomnim, smo na odboru za gospodarstvo že od leta, kar sem v državnem zboru, 1997. menda smo začeli aktivno delati, smo o teh stvareh govorili, pa stotine ukrepov sprejemali in vsega tega in sklepov, pa iz tega ni bilo nič. Nič ni bilo iz tega! In ne vem, kako si vi predstavljate in vedno znova in znova sadite rožice ljudstvu, ampak od tega ljudje ne morejo živeti. Travme doživljam take v svoji občini, ko prihajajo ljudje k meni in mi razlagajo, kakšne travme oni doživljajo, ko jih mečejo na cesto, pa so mogoče ženska samohranilke tudi s tremi otroki, družine, kjer sta oba brezposelna. Vemo, da se ponavadi ravno združujejo, pač po neki naravni logiki, verjetno, ljudje z nižjo izobrazbo tudi živijo skupaj. In potem dva taka človeka, oba ostaneta na cesti - z družino. Z neko socialno pomočjo 30, 35, 40 tisoč tolarjev. Tega ljudstvo ne rabi. Meni govorijo: mi ne rabimo socialne pomoči, delo nam zrihtajte. Tako je bilo vedno, tako ste jih učili v prejšnjem sistemu ali pa smo učili, kako želite, in tudi država mora biti zainteresirana, da ljudstvu zagotovi delovna mesta. Mora! Kulturna delovna mesta, da lahko preživijo. Samo en primer bom povedal, ker vas ne želim zdaj s tem obremenjevati. Neka punčka je skoraj jokala, ko je bila zraven očeta, in je rekla: "Kako se naj učim, če sem pa lačna?!" Tu pa vi razmetavate na vseh nivojih! Da ne govorim: od letala in naprej. IN govorite o nekem varčevanju! Pa to ni varčevanje! In to, kar je zdajle minister povedal, recimo, da je vlada prejšnji teden - prejšnji teden! - ko je ugotovila vse te stvari, sprejela paket ukrepov. Prejšnji teden! Si lahko predstavljate, to je ironija! Prejšnji teden - paket ukrepov. Eden teh je, recimo, racionalizacija v javni upravi. To je gospod minister povedal. Lepo vas prosim, racionalizacija! Saj ne rečem, da ne, ampak mi smo te krivice in nepravilnosti storili že zdavnaj. Zdaj odpravljate za nazaj - pa kaj ste do danes delali?! Zdaj naenkrat danes vsi veste s tem rebalansom, kaj vse bi bilo treba narediti, do zdajpa deset let nismo vedeli, kaj je treba narediti! Politika je na tej celi fronti odpovedala totalno! In čas je, da se politika umakne enkrat s strani vladanja v tej državi. Naj pridejo strokovnjaki in naj vladajo! Politika je odpovedala na celotni fronti,to je definitivno. Naj pridejo ljudje, ki so sposobni, in naj vodijo to državo! Racionalizacija v državni upravi - težka napaka, ki smo jo storili v preteklosti, da smo dopustili, da so se plače v javnem sektorju toliko povečale, da so daleč, daleč prerasle plače v gospodarstvu. Sam se spomnim, da je že v prejšnjem sistemu to bilo bolje urejeno, vam povem! Pa me nobena nostalgija ne žene nazaj, ker si želim svobodne iniciative vsakega posameznika, naj se izkaže, naj pokaže, kaj zna, naj se preizkusi na trgu, to je definitivno, to je pozitivno. Toda v prejšnjem sistemu so bile plače v gospodarstvu vsaj nekoliko višje od plač v javnem sektorju. Kam so pa danes šle plače v javnem sektorju? Poleg tega, da se razpolaga z ogromnimi proračunskimi sredstvi, ki enostavno poniknejo kdo ve kam, mogoče na desetine, sto milijard ali pa še več. Da ne govorim potem o vseh teh avtomobilih, vseh bančnih karticah, kdo bi vedel, kakšne privilegije vse se daje na ta račun. Tako ne gre! Dokler ne bo gospodarstvo ovrednoteno pošteno, dokler ne bodo v gospodarstvu bistveno večji prihodki - recimo, v Nemčiji je bil nekoč osnova [[ne vem, če je še danes]] kvalificirani delavec v kovinskopredelovalni industriji kot neka podlaga za vrednotenje vseh razredov ali pa vrednotenje vseh drugih delovnih mest. Ne vem, če je še danes tako, vendar je tako včasih bilo. In tako je treba danes - tisti, ki ustvarja, ki dela za strojem, to mora biti podlaga in osnova potem za selekcijo vseh ostalih plač v državi. Danes smo ta razmerja popolnoma porušili. Tako ne gre. Tako ne gre in ne bo šlo, sem trdno prepričan, da ne. Gospod minister je govoril tudi o nekih ciljih, tri cilje je omenil. Tudi prilagodljivost fiskalne politike. Dobro. Me prav zanima. Jaz mu sicer verjamem in bi rad videl, da bi na tem področju nekaj naredil, saj se trudi. Ampak mislim, da ga bo politika zavirala, da mu ne bo dovolila, da bi lahko naredil tisto, kar ve iz stroke, da bi bilo potrebno. Govoril je o konkurenčnem gospodarstvu, nižji inflaciji. Tukaj bi se dotaknil te nižje inflacije, te indeksacije, o kateri je tudi govoril. Si predstavljate, kdaj smo, tudi sam osebno sem že govoril v državnem zboru, ker kot amater, nepoznavalec financ in tako naprej, lahko rečem, ampak prav gotovo sem se nekaj v življenju naučil, ampak že takrat sem spoznaval, da ta indeksacija oziroma ta TOM, da je to ena velika prevara. In že takrat sem govoril, zakaj mi ne bi, če želimo znižati inflacijo, zakaj mi ne bi napisali, da imamo 22-procentne obrestne obresti, če smo imeli, recimo, TOM 15, pa normalne obresti 7 ali pa 8 - ne vem, saj ni važno - ali pa 20-procentne obresti, ali pa 18 procentne obresti. Zakaj ne bi tega napisali, neko nominalno vrednost teh obresti. To je bila čista prevara. In ko si vprašal na banki, kakšne so pa obresti: ja, samo 7 procentov so. Čudovita stvar. Sploh ni veliko. Potem pa še plus 15 in tako naprej. Če bi mi to naredili pred davnimi časi. Danes ste spoznali, da je to potrebni narediti. Danes, ko prihajamo v Evropsko skupnost, ki tega ne poznajo in nikdar niso te formulepoznali. Nikdar niso poznali te formule. Če so, se opravičujem, sem pač napačno informiran. Ampak to dejansko pomeni, da se prilagajate dnevni politiki in da poskušate še naprej izvajati prevare nad državljani in nad ljudstvom. Kako dolgo vam bo uspevalo, ne vem. Ne vem. Bomo videli. Bodo volitve pokazale. Skratka, jaz upam, da bo sedaj ta indeksacija resnično zaživela in da bomo znižali inflacijo in da bo potem tudi preprosto ljudstvo, tako kot je minister napovedal, lažje zadihalo. Bomo videli. Samo tega naj se še dotaknem, da ne bom preveč časa kradel, ker vem, da potem postane itak nezanimivo vse. Tako ni komu govoriti. Pa vendar, nekaj bi povedal primanjkljaju proračuna, ki je sicer sedaj - gospod minister pravi, malenkost ga bomo povečali s tem rebalansom. Tam za 0,2 odstotka ali koliko. Ne vem točno, ni pomembno, ampak, da se še vedno naš primanjkljaj giblje v okvirih enega procenta. To res ni veliko. Resnično, priznajmo, to ni veliko, ampak mene moti to, ker ta podatek 1 procent itak ni resničen. Toje zlagana stvar, če bi mi upoštevali vse ostale stvari, kjer se denar zgublja na različne druge načine, saj smo povedali že stokrat, nima smisla, bi to bilo verjetno 4 procente. Pa tudi za 4 procente bi rekel, da ni veliko za bogato deželo. Za bogato deželo, ne pa za reveža. Predstavljate si samo, če ima nekdo 50 tisoč tolarjev plače, pa da 5 tisoč na mesec ali pa 3 tisoč samo za odplačilo kredita, ali pa, recimo, 5.000. Mislim to ni veliko, ampak njemu zaradi tega, ker ima samo 50.000 tolarjev plače, ki itak ne more preživeti z njo, ne more preživeti, mora dati še 5.000 za odplačilo kredita, si je svoj prihodek dejansko zmanjšal in še težje bo živel, dejansko ne more živeti in ne more preživeti. Če pa ima eden milijon plače, pa ima lahko 500.000 anuitet. S 500.000 bo lahko vedno živel in to lepo živel. Vidite vi to primerjavo med bogatim in revnim v razmerju - imeti enak primanjkljaj, ker pravite, da ti kriteriji evropski, maastrichtski ali kako se že imenujejo, dovoljujejo višji primanjkljaj in druge države imajo višji primanjkljaj. Seveda imajo višji primanjkljaj, ampak to so bogate dežele! Nemčija, Švedska in tako naprej. Saj ne vem, koliko ima Švedska, ampak za Nemčijo približno vem. Oni imajo produktivnost trikrat višjo kot mi. Mi smo se ukvarjali, v glavnem smo se v preteklosti pač - dobro, saj to je zgodovinsko pogojeno - ogromno delovno intenzivnih panog in tako naprej, tukaj veliko dodane vrednosti na enoto proizvoda ni. In naša produktivnost in dodana vrednost na enoto proizvoda vemo, kako nizka jein kako visoka je v nekaterih zahodnoevropskih državah. Tudi, ne vem, nekje sem prebral podatek, menda celo 10-krat višje kot pri nas. To pove vse. Ko vidiš, kako reven si in še zadolžuješ se. Ampak to še ni vse! Najhujše pa je to, da mi imamo - ta proračunski primanjkljaj to po moje sploh ni problem vrniti - ampak mi imamo - po moji oceni, če ne več - najmanj 2.000 milijard zunanjih dolgov po podatkih Banke Slovenije. Si lahko to predstavljate, 2.000 milijard zunanjih dolgov? Jaz sem izračunal, da bi to približno bilo vredno, da 100 let niti en Slovenec ne bi smel pojesti niti koščka kruha. Dajte preračunati ostali, boste videli, koliko to znese. Izračunajte, koliko se kruha v Sloveniji poje. 100 let ne bi smel noben Slovenec pojesti koščka kruha! Tako, papač ne bodo jedli. Skratka, to so ogromne cifre. Kdo bo to vrnil, jaz ne vem. Katera generacija bo to vrnila, jaz ne vem. Upam, da meni vsega ne bo treba, ker me bo prej pobralo. Skoraj nima smisla izgubljati besed, ampak o tej regionalni politiki je tudi že nekaj kolega Kangler povedal. Kako ste nas tukaj okoli prinesli! In državni zbor, se pravi regionalnega razvoja in tega, in državni zbor in ljudi na terenu, lokalne skupnosti. Kako ste nas tukaj prevarali, pa to ni res! To ni res! Stotine milijonov denarja smo zapravili, mogoče milijarde za zaposlitve in za programe in tako naprej, učinkov pa skoraj nobenih. Skoraj nobenih. Kdaj bo to zaživelo? Kdaj boste ta denar pravično razdelili tistim, ki so resnično najbolj potrebno, mi ni jasno. In potem celo nova ministrica na nekam srečanju - v Novi Gorici ali kje je bilo tisto, ne vem, se ne spomnim točno, gospod Strmšnik bo verjetno znal povedati. Nedavno tega, slučajno sem na televiziji videl, ponovno vsem tistih strokovnim - verjetno so bili strokovnjaki nekega področja, točno ne vem, kaj so bili, ampak bili so lepo urejeni, prav gotovo so morali biti zelo pomembni - jim je zopet lagala, da Slovenija že danes namenja za regionalni razvoj več kot 1% bruto domačega proizvoda z nekimi posrednimi in neposrednimi spobudami in tako naprej. Ta izraz ste si tako ali tako izmislili, to sem vam že povedal ne vem kolikokrat. In tako zavajate in tako lažete, huje kot pes teče! Ampak nič ne pomaga, vi imate v rokah oblast, imate v rokah čisto vse. Skratka, meni je zelo žal, da tudi na tem področju, na področju regionalne politike, regionalnega razvoja nismo naredili tistega, kar bi bilo treba. Saj veste, tista demografska sredstva, ko smo imeli milijardo in pol, dve milijardi ali koliko, še tisto ste nam pobrali in še za tisto se lahko pod nosom obrišemo na lokalnih nivojih. Da ne govorim o financiranju občin in tako naprej, ki so daleč podhranjene, pod evropskim povprečjem, kar smo že stokrat povedali - pa dobro, saj ni važno. Skratka, resnično ne vem, kako bomo preživeli. Gospod minister je sicer rekel, da nas čakajo prihodnje leto še težji časi in težji trenutki, tudi zaradi tega, ker bomo del našega proračuna morali dati v proračun Evropske skupnosti, nazaj pa bomo dobili, če bomo dobili, za druge namene, kot je bil razporejen za letošnje leto. Sam pa pravim: zato, ker je ta slovenska politika tako slab gospodar in tako zanič gospodar, da smo tako daleč prišli, kot danes smo, je bolje, da pošljemo v Bruselj celoten državni proračun in dobimo nazaj takšnega in tako razporejenega, kot je edino pravilno, korektno in učinkovito. Tako se naj naredi! Obstoječa politika ne zna gospodariti, to je definitivno. Upam, da bodo prišli drugi časi. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Jerovška. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Kolegice in kolegi, predstavniki vlade! Nobenega ministra ne morem pozdraviti, ker ga pač ni, čeprav bi pri sprejemanju proračunskih dokumentov po mojem mnenju se ne le spodobilo, ampak bi bila dolžnost, da bi ključni ministri sedeli tu. In če bi imeli kaj pokazati v dejanskem smislu, napredek od prejšnjega sprejemanja proračuna, potem sem prepričan, da bi sedeli tukaj. Ker pa tiščijo glavo v pesek, pošiljajo državnesekretarje, češ, bodo že oni amortizirali negativen vtis in pravzaprav, moram reči, tudi zavajanje javnosti, ki je bilo napovedano ali pa se je dogajalo, recimo, ob sprejemanju dveletnega proračuna. Sam sem si šel pogledat, kaj so najpomembnejši ljudje v tej državi govorili ob predstavitvi proračunskega memoranduma za leti 2003 in 2004 in predloga proračuna Republike Slovenije za leto 2004. To je bilo, mislim, da oktobra - to je bilo 15.10.2002. Zanimivo obdobje, malo pred lokalnimi volitvami. Gospod Drnovšek takrat še v vlogi predsednika države in gospod Rop, današnji predsednik vlade, takrat v vlogi finančnega ministra. In moram vam reči, da se je temu ljudstvu napovedovala pravljica. Dveletni proračun rešuje vse stvari v tej državi, blaži vse bolečine,pravzaprav jih odpravlja. Današnjega finančnega ministra še takrat ni bilo v vladni ekipi. In glejte, kakšne učinke, bom samo prečital dva stavka iz ekspozeja takratnega finančnega ministra, gospoda Ropa: "Ustavni cilj javnofinančne politike v naslednjih dveh letih so zniževanje finančnega primanjkljaja, določanje ciljnega strukturnega primanjkljaja ob možni uporabi v naprej določenega omejenega cikličnega primanjkljaja proračuna ob neugodnih gospodarskih razmerah, s čimer se bo v omejenem obsegu omogočalosamodejno izravnavanje cikličnih gibanj in s tem tudi vodenje proticiklične gospodarske politike vlade in zmanjševanje stroškov financiranja javnega dolga, upoštevanje meril likvidnosti, varnosti in donosnosti. Glavni cilj zniževanja javnofinančnega primanjkljaja. Po nekaj mesecih realizacije proračuna je novi finančni minister dolžan priznati, da se javnofinančni primanjkljaj zvišuje za 0,3% točke. Po nekaj mesecih je to. Ena postavka, ki sta jo tako pompozno pred lokalnimi volitvami obelodanila takratnipredsednik vlade gospod Drnovšek in gospod finančni minister gospod Rop, se ne uresničuje, pa kljub temu, da je vlada imela na razpolago vse inštitute za makroekonomske raziskave: klientelo, državno upravo, 40.000 ljudi dela za vlado in za to državo. Ampak od takrat, ko je za to državo delalo 10.000 ljudi, to je bilo, ko se je država osamosvojila ali pa malo po tem pa do danes, ko je zaposlila dodatnih 30.000, se vsi ti makroekonomski kazalci slabšajo. Ampak kljub temu so takrat oktobra in tudi pozneje, moram reči, tudi ob sprejemanju proračuna 12.12.2002 je gospod Rop, takrat še minister, odstopil, bi spet poudaril, spoštovane poslanke in poslanci, ugotovimo lahko, da bo vodenje relativno omajevalne politike javnih financ privedlo v naslednjih dveh leti do znižanja stanja dolga ožje države, merjenega kot delež v bruto domačem proizvodu. Šest mesecev nazaj je bilo spet obljubljanje, ker takrat je stal pred tem, da bo naslednji teden postal predsednik vlade. Seveda je bila to demagogija, populizem, ki se gaje prav gotovo zavedal in napovedal je dolg, ki naj bi konec leta znašal 27,9% bruto domačega proizvoda, bo predvidoma konec leta 2000 znašal 26,1 bruto domačega proizvoda. Sedaj se pa ni zmanjšal, sedaj se je pa povečal. Poglejte, ta razkorak med stvarnostjo in idealom, ki ga je risala vlada, se z vsakim dnem povečuje. In povečuje se na tistih najbolj ključnih segmentih, kjer posledice slabega vodenja javnih financ, slabega vodenja države čuti največja množica naših državljanov. Včeraj smo sprejemali zakon o poroštvu za izgradnjo Onkološkega inštituta. Vlada je najela kredit oziroma Klinični center, ampak ob vsem tem, kar sem danes prečital, se mi zdi, da bi bilo treba za zdravljenje države tudi narediti en Onkološki inštitut. Javne finance, država je rakasta na vseh mestih. Metastaze nekega hudega raka so se pojavile na vseh segmentih. Mislim, da bi bilo skoraj to, čeprav je stanje izredno kritično z rakavimi bolniki, skoraj bolje iznajti možnost neke operacije, odstranitve rakavih celic iz telesa države In ne da se več drugače kot z operacijo, mogoče celo amputacijo kakšnega dela. Država pa se loteva z nekimi citostatiki, to rečejo v medicini, da bi preprečila nadaljnjo rast metastaz. To nam ponujajo danes. Mi vemo, da na človeškem bitju je rak pravzaprav smrtnonosna bolezen. Na telesu države pa je ravno tako uničujoč. Na onem področju nam minister Keber slika, ne vem, kakšno lepo sliko. Tu sedaj sredi leta, ko niso čez dva meseca volitve, nam ne slikajo lepe slike. Če pa bi bile čez dva meseca volitve, bi pa seveda bila slika izredno lepa. Kar me pa še posebej preseneča, tudi novi minister, gospod Mramor, se je nalezel govorice in iskanja vzrokov zgolj v zunanjih, makroekonomskih razmerah, ki so se znatno spremenile. Mislim, da od decembra, ko nam je gospod Rop trosil te cvetlice, se pa niso tako spremenile. Pričakovanja so bila, da se bodo drastično v negativno smer spreminjala, da se bo zaradi pričakujoče vojne v Iraku podražila nafta, čeprav je bilo tudi rečeno, ne vem, za 2 tolarja podražila. Dvomimtudi o tem podatku. Meni se zdi, da se je generalno zelo pocenila in da se bo v tem letu še pocenila, ker je na trgu tudi iraška nafta. To napoveduje vsak inštitut. Seveda to je prijetno opravičilo, da je izven tega rakavega telesa stalno nekaj krivo. Podana je bila primerjava predvsem z Nemčijo, ki je sedaj med vsemi zahodnoevropskimi državami ena redkih z recesijo. Primerjajte se z drugimi, z Irsko, Finsko, to so bolj primerljive države z nami. Rast dodane vrednosti, BDP-ja in vse to, kakšne stopnje rasti, in inflacija! Ne, moramo doživeti enkrat v tem parlamentu, da se bo primerjalo na neki realni ravni. In zakaj je stanje, recimo, takšno? Osnovni cilj tega rebalansa je odpraviti razkorak med idealom, ki je bil podan v obliki dveletnega proračuna, in sevsaj delno približati stvarnosti, čeprav s to oblastjo verjetno ne bomo nikdar imeli vlade, ki bi bila pripravljena stvarnosti dejansko pogledati v oči oziroma pred avditorijem, ljudstvom, pred televizijskimi kamerami slikati realnega stanja. Osnovni cilj vlade bi naj bilo varčevanje. Nekaj je bilo treba storiti in ni osnovni greh, da je rebalans na mizi. Čeprav, kot sem že na začetku rekel, ko so tako idealno vse napovedovali, so imeli vse ekonomske kazalce pa vse inštitute. Opozicija pa nič tega nima inje pravilno napovedovala, kaj se bo zgodilo. Vse je pravilno prognozirala, čeprav jo v javnosti blatijo, da je nestvarna, da nerga in tako naprej. In kdo v tej državi lahko verjame v resnost varčevanja oziroma takšnega delovanja, da bodo v državni proračun pritekli vsi prihodki, ki bi jih bilo treba izterjati, recimo davčni prihodki, kajti tam je selekcija davkoplačevalcev oziroma teh podjetij. Nekatera predestinirana podjetja, ki imajo dobre povezave že leta in leta, se izogibajo plačilu davkov. Tam se vladne službe ne potrudijo, da bi denar pritekal. Potem denar od prodanega premoženja. Glejte, slovenska razvojna družba - kup primerov je, ko se je slovenska razvojna družba, ki je prodajala, trudila za negativno licitiranje pri prodaji, ker je bil nek lastnik že v naprej določen, v katerega roke mora priti podjetje, pa kljub temu, da so se pojavili konkurenti, ki so ponujali državi bistveno več, na vsakem takem se je našla kakšna napaka, češ, ta pa ni zanesljiv, samo da se je čim ceneje prodalo. Ob takem ravnanju države ne morejo biti zdrave finance. Namesto da bi bili zainteresirani, da se proda po najvišji možni ceni, ob tem, da se zasledujejo tudi določeni drugi ekonomski efekti, ampak ne more se kar v naprej pojavljati, da tisti, ki prodaja, si želi čim manjšo prodajno ceno. Od tistega, kar se je pa prodalo, večino tistega denarja, namesto, da bi stekel, bil nakazan v proračun, se je pa razdelilo po razno raznih pogodbah o intelektualnih storitvah, o ne vem, kakšnih storitvah. Navedel bom samo dve: milijardne nagrade vodstvu Elena in milijon 200 mark nekdanjih nagrade recimo eni sorodstveni navezi z vodstvom Elana, tovarni vozil Maribor. Pogodba se glasi, da je vodja upravičen do 2.1% nagrade za opravljanje premoženja od knjigovodske vrednosti premoženja Danes se je izkazalo, da je ta knjigovodska vrednost premoženja negativna, ampak nagrade so pa bile izplačane. Na vsaki način se trudijo, da čim več denarja ponikne. Cel kup je teh primerov. Ko vlada prodaja stanovanja, jih visokim funkcionarjem LDS-a da polovico zastonj, kljub temu, da so 10 let bili socialni opravičenci in so bili subvencionirani pri stanarini, jim je treba potem za zasluge za narod prodati oziroma podariti 50 kvadratnih metrov stanovanja, 50 kupijo, 50 se podari. Nesmotrno ravnanje z denarjem v zvezi z vladnim letalom Falkon je bilo nič kolikokrat omenjano. Prav je, da se vedno znova omeni. Če to ne bi bila tehnologija razpolaganja z denarjem, se potem ne bi zgodilo. Vendar je to vladni "know-how" in tudi vladni uradniki se potem težko izognejo spoštovati vladni "know-how". Omeniti je treba vzvode oblasti, ki segajo recimo v Mestno občino Ljubljano, SIB banka, milijarde so šle. Saj to je tudi denar te države, pa boste rekli, da ni direktno iz proračuna. Potem pa mora država vrzeli polniti na drugačen način. Direktor vladnega urada za boj proti korupciji je dejal, da se sprejema zakonodaja, ki pokriva korupcijo. Mi smo v zadnjem času imeli dva taka zakona: Zakon o bankah, kljub vsemu smo opozarjali, da se tam dajejo neslutene možnosti oziroma tem povezanim osebam, ki krojijo in vedrijo v Sloveniji. Nek novinar Financ je poudaril, da gre za incestualne povezave, stalno iste osebe povsod. Ampak nismo uspeli. Šlo je za zaščito njihovih interesov. Podobno je pri zakonu o javnih financah. Ko primerjam to, kar je bilo obljubljeno, moram reči, da so bile obljubljene strašne rasti denarja za znanost, kako se bo vse izboljšalo. Včeraj pa sem bil na otvoritvi konference na pravni fakulteti o znanosti, kjer je bil predsednik vlade in v prvi vrsti celotna vlada. Niso bile tako optimistične in tako lepe obljube, še slabše pa je bilo potem, ko so referirali tisti iz gospodarstva in znanosti. Tam sem pa videl, da se to ne izpolnjuje, kar je bilo obljubljeno. In seveda se sredstva manjšajo v rebalansu. O regionalnem razvoju oziroma o razporejanju teh spodbud po regionalni razporejenosti je že moj predhodnik govoril. In je tudi čudno, zakaj so deprivilegirane regije z najnižjimi procenti udeležene. Stalno sem trdil, da se spodbud na kateremkoli področju zaenkrat zavrti največ tukaj v centru. Vladni uradniki naročijo, projekt naredite pri tistem in tistem razvojnem institutu, od tam pojdite ta, in do takrat, ko pride do realizacije oziroma do nekega neto zneska, je že 50% denarja odšlo. Brezposelnost. Tu je bila izredno lepa slika, kako se bo to zmanjševalo. Prejšnji teden pa smo imeli protest žensk, neznosna socialna stiska, ukinjanje delovnih mest, ženske so rekle, da vlada spodbuja tudi zapiranje podjetij, da bodo lahko prišle v točno določene roke. Jaz sem postavil o tem poslansko vprašanje. Ta parlament je izglasoval, da odgovor ministra Dimovskega ni bil ustrezen. Če bi odgovoril samo tisto, kar je bilo obljubljeno decembra in oktobra s strani gospoda Ropa, bi bil odgovoren ustrezen, zadovoljiv. Ampak potem bi bili rezultati tudi na terenu. Rezultatov na terenu, pa žal, ne vidimo. Šli bi lahko še po različnih področjih. Meni se zdi, da žal tega rebalansa proračuna ni možno podpreti, ker vsebuje takšne kazalce, vsebuje takšne trende, jaz ne rečem, da je potreben, pa da je to naglavni greh, da je tukaj pred nami. Ampak ne prikazuje nekega dobrega, izboljšanega stanja. Zaradi tega ga tudi jaz ne bom podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Franc Sušnik.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Obravnavanje tega letošnjega rebalansa je žalostna, hkrati pa tragična zgodba, ki bo prizadela predvsem podeželje, prizadela predvsem obrobje, prizadela predvsem tiste dele Slovenije in slovenskega prebivalstva, ki so že danes na robu, odmaknjeni in ki, na žalost, po volilni matematiki ne predstavljajo bistvenega faktorja, da se jih ne bi ta predlog rebalansa tako neposredno, direktno dotaknil. Že izpeto je ponavljanje podhranjenosti lokalne skupnosti večine slovenskih občin. 165 od 185 ni deležno ustrezne finančne obravnave. Namenoma bi rekel, ustrezne finančne izravnave. Tolerira se nesprejemljiv zakon na področju lokalne samouprave, ki kar 165 pretežno podeželjskim občinam ne zagotavlja normalnega funkcioniranja. Tako se na žalostSlovenija uvršča na rep evropskih držav, ki namenjajo najmanjši delež bruto družbenega proizvoda za lokalno samoupravo, z vsega 5 procenti bruto družbenega proizvoda. Ampak to je pač stara pesem, ki ji lahko dodamo samo še neizvajanje zakona o skladnem regionalnem razvoju, pa mislim, da tudi s tem nisem povedal ničesar novega. Sem pa izjemno presenečen, da danes tu v vrsti vladnih predstavnikov ni ministra za kmetijstvo. Gospod minister Franci But je ob sprejemanju proračuna za leto 2003 in 2004 izrazil nezadovoljstvo z višino sredstev, dodeljenih za kmetijstvo. Po njegovih navedbah teh 58 in še nekaj milijard tolarjev nikakor ne zadošča za to, da bi se lahko ustrezno slovensko kmetijstvo, ki je bistveni sestavni del podeželja, ustrezno pripravilo za vstopv Evropsko unijo, da bi se ustrezno pripravili za pričakovani pritisk na cene, za pričakovano 20 in več procentno znižanje odkupnih cen kmetijskih pridelkov. Zaradi tega sem še bolj presenečen in kar ne morem verjeti, da je gospod minister s tako lahkoto pristal, da je bilo ministrstvo za kmetijstvo s tem rebalansom proračuna deležno največje restrikcije odstotkovno. Največje restrikcije - milijardo in 500 milijonov tolarjev se jemlje ministrstvu za kmetijstvo! Če je to posledica neke nove ocene stanja, izboljšanega položaja oziroma tega, da kar naenkrat na področju kmetijstva ni nobenih potreb, potem bi bil jaz najbolj zadovoljen. Tako pa nikakor ne razumem, da se z levo roko znižajo sredstva pri proračunskem uporabniku - ukrepi za stabilizacijo trga, da se vzame 235 in še nekaj milijonov za ukrepe slovenskega kmetijsko-okoljskega programa, to so območja s težjimi razmerami, eko 1, slovenski kmetijski okoljski program, eko 2, eko 3, obnova in urejanje pašnikov - ob dejstvu, da se nam istočasno zarašča 70 inveč tisoč hektarjev kmetijskih zemljišč. Nerazumljivo, nesprejemljivo, za nameček pa mislim, da še ta ignoranca predstavnikov vlade, da nam niti tega niso prišli obrazložit v državni zbor. Če grem naprej z razvojem podeželja, isti proračunski uporabnik, ministrstvo za kmetijstvo - 81 milijonov manj, in pa splošne storitve v kmetijstvu, službe na področju kmetijstva. Na eni strani ugotavljamo, da je svetovalna služba še kako nujno potrebna in edini garant za to, da bomo našega kmeta izobrazili, pripraviliza delovanje v Evropski uniji. Na drugi strani minister za kmetijstvo z lahkoto pristane na to, da se prek 330 milijonov odvzame za financiranje že tako in tako podhranjene službe. Popolnoma druga zgodba in podobna zgodba, ki pa ima več drugih političnih botrov, je pa financiranje javne gozdarske službe. V problematiki financiranja javne gozdarske službe se jasno odraža neprimernost gospodarjenja z državnimi gozdovi, ki ji botruje ne nazadnje tudi kmetijski minister in ta vlada. Če bi z državnimi gozdovi,prek 250.000 hektarjev najkvalitetnejših, najvitalnejših gozdov, za kolikor gozdov gre, gospodarili tako, kot se šika, v vlogi dobrega gospodarja, bi z lahkoto pokrili teh 300 in še nekaj milijonov tolarjev, ki manjkajo za financiranje javne gozdarske službe, ne pa da dopuščamo, da 4 in še nekaj milijard tolarjev kot rezultat slabega gospodarjenja ostaja v obliki dobička lastnikom 14 gozdnih gospodarstev, ki jim je ta vlada oziroma minister za kmetijstvo zaupal takšen način gospodarjenja z gozdovi še za naslednjih 20 let. Poglejte, to je popolnoma nerazumljivO, popolnoma kontradiktornO in mislim, bi se moral minister za finance vprašati, če in na kakšen način se lahko dopušča, da se štiri oziroma po ocenah zavoda za gozdove še nekaj več milijard tolarjev potencialnega državnega prihodka tako enostavno spusti iz rok. Se pa v stalnem zmanjševanju sredstev, namenjenih javni gospodarski službi, skriva zvit scenarij, in sicer ta, da bi se ta služba zmanjšala, da bi se kontrola nad gospodarjenjem teh 14 gozdnih gospodarstev v državnih gozdovih še zmanjšala in zaradi tega tudi to zmanjševanje sredstev. Prozorno, vendar jasno, katera politična opcija stoji za tem scenarijem, ki bo imel dolgoročne negativne posledice za razvoj podeželja in pa za usodo naših gozdov. Popolnoma nerazumljivo meni ob stanju, ki ga beležimo na naših vodotokih in pa ob pereči problematiki poplavne varnosti je tudi znižanje sredstev za vodno gospodarsko javno službo, in sicer konkretno na proračunskem porabniku, ki je namenjen za urejanje vodotokov. Poglejte, že tako pičla sredstva, ki so se v zadnjih desetletjih stalno zmanjševala, namenjena za urejanje voda, še dodatno zmanjšujejo, kar posledično ob velikih povodnjah pomeni neizmerne škode na urbanih območjih, ki jih država tako ali drugače mora pokriti. Popolnoma nerazumljiva mi je tudi, bom rekel, ta gesta ob dejstvu, da minister za šolstvo na veliko razlaga, kako šolajoča družba da smo. Za 20% zmanjšanje investicij v srednje šolstvo, s tem mislim tudi posledično onemogočen dostop oziroma onemogočene enakopravne pogoje do izobrazbe. Zelo me pa moti in tudi ne razumem, zakaj je prišlo do takšnega zmanjšanje regresiranja prehrane učencev, ob tem, da ugotavljamo, da večina naših zdravstvenih služb ugotavlja, to niso moje ugotovitve, da se večina naših osnovnošolcev in srednješolcev izrazito prehranjuje nezdravo, neredno in pomanjkljivo. Družinski prejemki in starševska nadomestila, tukaj je predvideno znižanje kar za 520 milijonov. To je dodatno nerazumljiva zadeva ob dejstvu, da nas je Slovencev vse manj in da nataliteta pada. Takšnih spodbud bi bilo treba kvečjemu več. O regionalnem razvoju je bilo že veliko govora, dejstvo je, da se z rebalansom proračuna zmanjšujejo tudi neposredne regionalne spodbude, ki že itak niso omembe vredne v primerjavi ali pa vis-a-vis leta 1999 sprejetega zakona o skladnem regionalnem razvoju, da se tu znižujejo sredstva na vzpostavitvi in delovanju sistemov regionalne strukturne politike, pa še ostale regionalne spodbude, pri tem pa zanimivo ostajajo vsa sredstva, ki so bila do sedaj planirana na ministrstvu za gospodarstvo za financiranje institucij na regionalnem razvoju in pa še dodatno namenjamo 318 milijonov tolarjev službi vlade Republike Slovenije za strukturno politiko in regionalni razvoj. Popolnoma nerazumljivo pa mi je dejstvo oziroma predlagano zmanjšanje posebne proračunske rezerve in programov pomoči v primeru naravnih nesreč oziroma rezerve Republike Slovenije enkrat za celo milijardo in pa na ministrstvu za okolje in prostor posebni programi vprimeru nesreč še za nadaljnjih 303 milijone. To kaže na to, da predlagatelji rebalansa oziroma ta vlada sploh ne indicira, kaj se v okolju v Sloveniji dogaja. Hrušev ožig, huda suša, popoln zastoj v sanaciji plazov manjšega obsega, za katere so občine vložile ogromna sredstva za pripravo projektov, so dejstva, ki govorijo proti načrtovanemu zmanjševanju. Ko smo se pogovarjali na odboru za kmetijstvo o hruševem ožigu, smo ugotovili, da lahko namenimo, do sedaj uveljavimo višino proračunskih sredstev, 42 milijonov direktno iz rezerve, dejstvo je, da je napovedan in da je minister napovedal, vlada je napovedala sprejetje interventnega zakona na tem področju. Da ne govorimo o suši sami, smo pa šele na pol leta. Ob vseh teh dejstvih je popolnoma nerazumljivo tako drastično zmanjšanje sredstev proračunske rezerve Republike Slovenije. Veliko je bilo že govora tudi o tem, kje pa se ta proračunska sredstva neracionalno trošijo. Jaz mislim in bi rad omenil samo prvi list. Predsednik Republike Slovenije, tukaj se je z lahkoto pa brez posebnih problemov ta postavka povečala za celih 100 milijonov. Mislim pa, da bi se dalo na tej, pa ne samo na tej, še na ostalih postavkah, ki jasno rezultirajo tudi v dejstvu, da so se plače in prispevki v tem rebalansu proračuna povečali za celo milijardo in 700 milijonov. To jasno kaže na to, da je ta poraba oziroma da je ta državna uprava prepotratna in na račun plač v javnem sektorju, na račun plač v upravi so normalno potem krčena ostala življenjsko potrebna področja proračuna. Predvsem pa še enkrat poudarjam, sam sem izjemno presenečen, pa niti ne tako presenečen, prej žalosten, da je ta proračun spet prizadel tisto najbolj obrobno prebivalstvo Republike Slovenije. Prizadel je podeželje, kar pa ne nazadnje niti ni čudno in postajavse bolj normalno, ker zaradi teh in takšnih postopkov vlade in takšnega odnosa do podeželja na tem podeželju živi čedalje manj volivcev in zaradi tega ni pričakovanega nekega velikega odziva oziroma revolta, pa so mi takšni ukrepi kar razumljivi. Na vsak način, takšnega rebalansa proračuna ne bom podprl. Hvala lepa.
Hvala, kolega Sušnik. Zdaj je k besedi prijavljen še Ivan Kebrič. Če želi še kdo razpravljati, prosim, da se prijavi. Ivan Kebrič, prosim.
Hvala, gospod podpredsednik, za besedo. Spoštovani gospod minister in ostali predstavniki vlade, kolegice in kolegi! V svoji razpravi v imenu poslanske skupine smo vam, gospod minister, dobronamerno namenili kar nekaj predlogov pa kritičnih misli, vse z namenom konstruktivnosti, da bi izboljšali poslovanje v vašem resorju in poslovanje vlade v mandatu, ki nam še ostaja. Ne bom ponavljal določenih stvari, čeprav mi je prej zmanjkovalo časa, ker ga ima naša poslanska skupina zelo malo na razpolago, vendar upam, da boste ne samo iz naše razprave, pač pa iz razprave vseh poslank in poslancev, ki so dobronamerno, konstruktivno v svojih izvajanjih dali tudi predloge, za katere upam, da jih boste prenesli na vlado. Glede na kratek čas, bom strnil vse tisto, kar sem povedal, in bom postavil, glede na to, da imate 15 minut časa za odgovore v imenu vlade, nekaj vprašanj, na katera pričakujem v interesu tega državnega zbora vaše konkretne odgovore, ki nam bodo razjasnili situacijo, da se bomo ob koncu razprave danes, ko bo čas glasovanja, lahko ustrezno odločili, ali bomo podprli ta predlog rebalansa ali pa bomo imeli kake pomisleke. Kot prvo se mi iz svojega izvajanja pojavlja vprašanje, kako mislite zavreti padec ne samo industrijske proizvodnje, ampak gospodarstva z ozirom na predlog oziroma na sprejeti proračun in primerjave z lanskim letom in seveda tisto, kar ste vi v svojem uvodnem nagovoru povedali, kaj so problemi, in če so problemi, pričakujemo z vaše strani rešitve teh problemov. Če boste potrebovali pomoč državnega zbora, smo vsi oziroma jaz in ostali trdno prepričani, da vas bomo podprli v konstruktivnih predlogih za spremembo potrebnih zakonov, kar se pa uredb tiče, pa uredite to na vladi sami. Drugo vprašanje je, kako mislite, da bo vplivala stagnacija ali zamrznitev plače pri določenem javnem sektorju oziroma pri drugem delu javnega sektorja, da se ne bodo zvišale, kakšna bo po vašem mnenju realna rast plač, ki je edina kot osnovni generator za večjo potrošnjo. Če bomo vse zamrznili, bovse stagniralo, to se pravi tudi ti prilivi, ki ste jih v rebalansu nakazali, ne bodo mogli biti uresničeni. Naslednje vprašanje je, ali bo tudi letos po vašem mnenju ob koncu leta ostalo določeno število računov na vladi neplačanih. Koliko je to, če to predvidevate, koliko se bo to preneslo v drugo leto? In bomo drugo leto stali pred istim problemom, ki ste nam ga nakazali, koliko računov v lanskem letu ni bilo plačanih. So morali biti preneseni v letošnje leto in so šli na račun letošnjega proračuna. Imam še malo časa, bom postavil še eno vprašanje. Kakšne ukrepe boste vi povzeli kot minister za finance in vlada na vašo spodbudo z ozirom na izterjavo davkov. Nakazali smo, koliko je po določenih podatkih, ki so nam bili dostopni, neizterjanih davkov, kar 170 milijonov. Koliko od tega je neizterljivih, vsaj po tistih izjavah, ki smo jih dobili? Koliko pa je recimo izterljivih in kako mislite to izterjati, da bi davčni dolg za Republiko Slovenijo znatno bistveno zmanjšali? Ne moremo se strinjati s tolažbo, da je kje drugje, v kakšnih drugih državah se slabše. Ne bomo se zgledovali po slabših, zgledujmo se po boljših. Če se bomo zgledovali po boljših, bomo prišli prej na zeleno vejo, če mislimo, da sedaj ta veja, na kateri sedimo, ni dobro zelena. Menim, da je upravičeno, da v imenu državnega zbora pričakujemo konkretne odgovore na ta vprašanja, saj boste imeli petnajst minut časa za odgovore. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima Anton Butolen. Prosim.
Gospod predsedujoči, poslanke in poslanci lep pozdrav. Hvala za besedo. Pred nami je rebalans proračuna Republike Slovenije. Verjetno je bilo zelo težko sestaviti bodisi proračun, bodisi rebalans, ki bi zadovoljil vse, in ne glede na to, ali je to občinski ali je državni. Posebej je seveda težko zagotoviti zadovoljstvo z rebalansom, če ga sprejemamo v težjih, makroekonomskih pogojih in če gre navzdol. Ne glede na to, bi pa želel reči, da sam ocenjujem, da je priprava rebalansa s strani Vlade Republike Slovenije pravilen odziv na spremenjene pogoje gospodarjenja v svetu. Sigurno je, da je slovensko gospodarstvo malo in da je kot takšno še bolj podloženo spremembam na mednarodnem trgu. Vemo, da takšne spremembe negativno vplivajo tudi na mnogo večja gospodarstva, kot so naša. Zato menim, da odgovori o zmanjšanjem bruto proizvodu, niso samo izgovori na mednarodne razmere, ampak so dejstva. Želel bi reči gospodu ministru, naj se ne zgleduje po Irski kot je bilo tukaj rečeno. Rast na Irskem je namreč samo 0,3, pri nas je pa, vsaj takšne sem jaz dobil podatke, 3,1. To se pravi, da je rast bruto domačega proizvoda na Irskem desetkrat manjša, kot je pri nas, in bi tak izgled bil res slab. Prav gotovo je objektivno dejstvo, da je v vseh evropskih razvitih državah ta rast mnogo manjša, v celotni evropski skupnosti štirikrat manjša, se pravi 0,8%. Pri nas vseeno še pričakujemo 3,1%. Prav gotovo pa bi lahko, s tem se pa strinjam, prihodke povečali z ustrezno davčno reformo. Apeliram na vlado in ministra, da to čimprej izvedejo. Upam, da bo opozicija ta prizadevanja podprla. Ne bi se pa mogel strinjati z oceno, da pravzaprav tako pripravljen rebalans proračuna nič ali pa negativno vpliva na razvoj gospodarstva - uravnavanje inflacije, politika obrestnih mer, tako imenovana deindeksacija in davčna politika določajo pogoje gospodarjenje in imajo večji vpliv na gospodarstvo kot pa kratkoročni ukrepi. Če je naša gospodarska rast kljub vsemu štirikrat večja, kot je v evropski skupnosti, menim, da so ti ukrepi ustrezni, prav gotovo bi pa lahko bili še boljši. Tu se pa seveda strinjam. Kar se pa tiče odhodkov, bi želel reči, da je ta država vendarle v zadnjih letih vlagala v šolstvo in znanost, kar je bilo danes zelo očitano, nekajkrat več kot katerakoli druga država in pa bistveno več kot v zadnjih petdesetih letih. Popolnoma se pa strinjam z opozicijo, ko govori o skladnem regionalnem razvoju. Povsem nerazumljivo je, da so pri večanju sredstev za regionalni razvoj razlike med regijami vedno večje. Mogoče, gospod minister, bi bil prvi korak v smeri zmanjšanja teh razlik, da bi se držali zakona o financiranju občin, čeravno vsi ugotavljamo, da je slab. Vendar ugotavljamo, da so razpisi, ki jih delajo posamezna ministrstva, s fiksnim odstotkom. Ne glede na to, da zakon o financiranju občin govori, da je razponsko financiranje države pri posameznih projektih od 10 do 70%. Tako se dejansko zgodi, da se nekatere majhne občine na razpise sploh ne prijavljamo, ker enostavno z 20%, ki bijih imeli možnost pridobiti na razpisu, ne vemo, kaj početi oziroma ne moremo zaključiti investicije. Sicer se verjetno to tiče že bolj izvrševanja proračuna, vendar ker ministrstvo za finance daje soglasje k posameznim investicijam, bi bilo prav, da o tem v vladi razmišljate. Hvala lepa.
Hvala. In še zadnji prijavljeni razpravljavec, kolega Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Danes smo veliko slišali o tem rebalansu proračuna, o delu z javnimi financami in podobno, tako da tega ne bi ponavljal, ker so moji predgovorniki že veliko o tem povedali. Bi pa opozoril na čisto specifičen problem. Na začetku bi želel povedati, da smo že ob sprejemanju osnovnega proračuna v opoziciji veliko opozarjali, kaj je s tem proračunom po našem mnenju narobe, ali ni dober ali ni najbolje rešeno, ali rešitve niso zadovoljive. Vendar moram žal povedati, da smo takrat bili kar do neke mere izsmejani. Ne samo, da nam niste dali prav, temveč stenas izsmejali. To smo potem lahko tudi prebrali v raznih komentarjih o naših stališčih, kako da pojma nimamo, kako da se motimo. Vendar dejstvo je, da imamo sedaj pred sabo rebalans. Rebalans pa pomeni, da je nekdo nekaj napačno načrtoval. Mirne duše se lahko uporabi izraz napačno načrtovanje, pa ne glede na to, ali smo popolnoma mimo udarili ali pa so se mogoče razmere, v katerih delamo, tako spremenile. Res, da je svetovna javnost kar razburkana, vendar k sreči, bom rekel, te razmere niso toliko vplivalena naš proračun, da bi lahko rekli, da je to osnovni vir in osnovni vzrok teh težav, ki jih imamo in zaradi katerih moramo sprejemati rebalans proračuna. Celo nasprotno, pa bom o tem kasneje povedal še kakšen stavek. Dejstvo je, da so bila predvidevanja vlade, ki je pripravljala ta proračun, osnovni proračun, napačna, da so bila zmotna in da so bile predpostavke napačne. Dejstvo je tudi, da ne bi smelo biti opravičilo, zakaj je pri nas stanje takšno, "saj tudi drugi imajo težave". To je res, vendar če bi bilo a priori absolutno tako, potem ne bi imeli nobene države, ki bi bila nadpovprečna, uspešna, nadpovprečno uspešna. Pa imamo takšne države. Ne glede na to, če imajo nekatere druge države, tudi njihovi glavni partnerji, kakšne težave takšne ali drugačne.To se pravi, to ne more biti osnovni vzrok. Tudi izgovor ni najboljši. Mi bi verjetno se morali zgledovati ali pa vsaj tisti, ki želi nekaj dobrega narediti, se zgleduje po tistih, ki so boljši od tebe, ne pa po tistih, ki so slabi, pa imajo mogoče kar naprej težave. Še posebej je to pomembno v luči tega, da se je nafta v bistvu pocenila. Enostavno je skoraj nerazumljivo, kako smo pri nas bili kar zgroženi, da je nafta cenejša. To se pravi, če je sedaj nafta tisti eksponent zaradi katerega se lahko zamaja ali pa tudi otežuje gospodarstvo, potem tega ni. Lahko bi rekli celo obratno. Dejstvo je, da pri istih cenah naftnih derivatov na domačem tržišču bi lahko v bistvu več zaslužili, država bi lahko več zaslužila. To se pravi, če bi bil to osnovni vzrok, bi kvečjemu lahko imeli rebalans navzgor. Kvečjemu rebalans navzgor, ker bi se v državni blagajni nabralo več denarja, ampak očitno se to ni zgodilo, je šlo ravno obratno. Kljub temu, da imamo sedaj rebalans, ki je dokaz nekega napačnega načrtovanja, bi rad povedal, da tudi ta rebalans ni realističen in ne upošteva dejanskega stanja in ni grajen na pričakovanem stanju. Spet se je na nekaj pozabilo, ne vem, ali zavestno, ali pa zopet niso bili v stanju nekaj predvideti, da nismo vedeli, kaj dela desnica, da levica ni vedela, kaj dela desnica pa obratno, da ne bi kdo mislil, da je to ideološki predznak, pa ni. Hočem povedati, da ne vemo pri nas, kaj dela en organ in kako se mora odzivati drugi. In to je sedaj tisti specifični primer, o na katerega želim opozoriti. V naši državi se ogromno in preveč pozornosti daje statusu takoimenovanih izbrisanih. Kdo si je izmislil takšen termin, ne vem, mislim, da ni dober, ker gre za ljudi, ljudje enostavno ne morejo biti zbrisani, ampak takšen je. Ustavno sodišče je svoje povedalo. Odločbe ustavnega sodišča je potrebno žal ali pa k sreči spoštovati. Res pa je, ali se s tem strinja kdo ali pa ne. To pa je druga zadeva. Upam si trditi, in to z vso odgovornostjo, da je to bila neka politična akrobacija in neka politična formulacija stanja, da je nastala ta odločba. Ampak odločba je tu. Sanacija zaradi te odločbe, ki bo potrebna, bo stala od 600 do 800 milijard tolarjev. O tem smo govorili že v tem parlamentu večkrat, ampak nekateri niso hoteli, niso želeli, niso zmogli, niso bili sposobni to slišati. Vprašanje je, kje se bo ta številka ustavila. Se pravi, gre za polletni proračun države Republike Slovenije. Gre za petletni investicijski del proračuna v slovenski državi, pa če je to komu všeč ali pa ne. Meni sicer ni, ampak žal je tako. Ta denar bo moral zagotoviti proračun. Res je, da letos ta vsota ne bo celotna, ampak dejstvo je, da se bodo začele tožbe, ker bo morala biti sanacija tega stanja na osnovi odločbe ustavnega sodišča izvedena v določenem roku. Če ne, bomo pač kršili zopet pravila v zvezi z ustavnim sodiščem. Tega verjetno ne bi želeli. Kdo je to zakuhal, bo pač moral tudi to ohladiti in pojesti. Dejstvo je, da tožbe bodo začele deževati, nato bo potrebno seveda na sodiščih zadevo rešiti. Jaz sem sicer prepričan, če se bodo na sodišču tako odzvali, kot se odzovejo na vse ostale stvari, da bo trajalo nekaj let in te zadeve ne bodo rešene, se bodo samo preložile. Sem pa prepričan, da v tem primeru bodo sodišča verjetno hitreje delala, če je prišlo do takšne odločbe ustavnega sodišča, potem je to zadeva takšna, kot je, da ne bi komentiral. Dejstvo je tudi, da bo to potrebno finančno urediti. To pomeni to, da bomo morali zagotoviti, rezervirati finančna sredstva za to problematiko. Dejstvo je, da se gremo politično igro z ljudmi. Tisti, ki jo je sprejel, jo bo pač moral izvesti do konca v vsakem primeru pa je zadeva resna. Do sedaj ni bilo opaziti, da bi tisti, ki bi morali zadeva spremljati, to resno vzeli. Ali nočejo tega slišati ali ne želijo tega slišati ali pa mislijo, dase bodo temu elegantno izognili. Ne bo šlo, gospodje. Tako kot smo mi opozarjali ob sprejemanju proračuna na vse tegobe, ki bodo nastale s tem proračunom, pa se je zdaj pokazalo, da imamo prav, tako se bo tudi za to zadevo pokazalo. Res, da še ni dokončnerešitve, ampak ta bo morala priti. Žal za enkrat ni videti druge rešitve, kot to, da bo potrebno pripraviti denar. V tem rebalansu ne vidim nobenega tolarja, vsaj jaz ga ne vidim, če pa je kje drugače prikazan, kar je tudi možno, in ne bi bilo nič narobe,me pa prosim popravite in bom to, kar sem izrekel na ta račun, vzel tako, kot sem izrekel, tudi dobronamerno nazaj. Imam občutek, da to žal ni tako, zato se mi ta rebalans tudi ne zdi takšen, kjer se vidijo vsi pričakovani dogodki, ki se nam tako ali drugače bližajo. Zato se mi ne zdi stvaren in se mi ne zdi dovolj realen in ne grajen na dovolj realnih predpostavkah. Tako kot nas je pravi proračun presenetil, tako nas bo tudi to presenetilo. Ampak, žal, ta politična igra, za to temo, ki sem jo nakazal, se ne vidi, da jo nekdo jemlje resno. Vsaj v vladi to ni videti, zato ker to finančno ni ovrednoteno. Drugo so verbalna zagotovila, verbalne predpostavke, verbalna podpora. Nekaj čisto drugega je pa izvedba tega. In izvedba tega pa ne pomeni nič drugega kot rezervacijo ogromnih sredstev, kot smo že govorili v tem parlamentu, 600 do 800 milijard. Ker to nikjer ni predvideno, kot sem že dajal, se mi ne zdi dovolj stvaren ta rebalans. Da obrazložim glas, rebalansa ne bom podprl, ker bodo težave vedno večje. Hvala lepa.
Hvala. S tem bi sklenil razpravo poslank in poslancev, ker smo izčrpali vse prijavljene in bi dal besedo vladi, ministru za finance dr. Dušanu Mramorju oziroma po potrebi državne sekretarke gospe Heleni Kamnar. Minister, izvolite, imate besedo, prosim.
Hvala lepa. Osredotočil bi se na nekatera bistvena vprašanja, ki ste jih izpostavili v svoji diskusiji. Mogoče najprej dr. Bajuk, gospod Vizjak, gospod Kebrič, glede davčnega dolga je bilo vprašanje. Običajno se izpostavlja vprašanje davčnega dolga ob rebalansu proračuna. Vprašanje, ki se je tudi postavilo, je, da naj ne odgovarjamo s primerljivostjo s tujino. Ena stvar je, da dejansko je to primerljivost težko doseči, druga stvar je pa, da je potrebno doma z ukrepi zmanjšati oziroma narediti vse, da je ta davčni rok čim manjši. Jaz sem že večkrat povedal, da pripravljajmo sistemske spremembe na tem področju. Cel ta komplet davčne zakonodaje naj bi tudi z davčnim postopkom in z večjo jasnostjo, določitev davčnih zakonov naj bi omogočilo bolj učinkovito pobiranje. Drugi del, ki se nanaša na to sistemsko ureditev, je informatizacija. Informatizacija je končno stekla celovita informatizacija davčne uprave, ki bo omogočala bistveno boljši pregled. Naslednje področje, ki je nekoliko izven našega ministrstva, ampak je znotraj vlade, so sodni zaostanki na področju izvržbe, kot je bilo tudi omenjeno. To je problem in o tem smo se ravno zadnjič pogovarjali tudi s predsednikom vrhovnega sodišča in naredili bomo vse, da sodni zaostanki, posebej na tem področju, ki je najbolj pač tisto, kar prizadene davčni dolg, čim bolj učinkovito. Potem so še čisto tehnične zadeve okoli načina izkazovanja dolga. Druge države imajo v glavnem 5-letno izkazovanje dolga, potem sedolg odpiše, v Sloveniji imamo 10-letno, potem imamo te posebne visoke obresti, ki jih v drugih državah tudi nimajo. Sedaj smo z odpravo TOM-a in s fiksno obrestno mero nekoliko to znižali. Potem je problem zabilančnega dolga, to je tisti, ki pač nikoli ne bo mogel biti izterjan, da se prikazuje kot dolg. Se pravi, več tehničnih stvari, od prikazovanja do bolj učinkovitega pobiranja. S tega vidika sem povedal, da bomo na tem naredili vse, kar se da, da je davčni dolg čim manjši, čeprav pa ob podatkih, ki jih imamo, bom vseeno poudarili, smo med državami, med državami, ki imamo enega najnižjih davčnih dolgov v deležu v bruto domačem proizvodu. Drugo vprašanje, ki se je postavilo, je bilo - dr. Podobnik, gospod Štemberger in Peče - smiselnost dvoletnega proračuna. Ja, to je vprašanje, se popolnoma strinjam z vami. Kadar so razmere, ki so nestabilne, kadar je v bistvu recesija, takrat je dvoletno načrtovanje seveda vprašljivo. Ta dvoletni proračun dobro deluje takrat, kadar je stabilna ekonomija oziroma kadar raste. Seveda, s tega vidika sedaj prihajamo v tisto obdobje, ki je najbolj problematično, ker je najbolj nestabilno, in mi proučujemo možnost racionalizacije na tem področju, da bi za ta obdobja, ki so taka, kot je sedaj, naredili mogoče nek racionalnejši ta proračun - za drugo leto, ne za prvo, ta mora biti takšen, kot je. Naslednje vprašanje, ki sta ga postavila gospod Vizjak in gospod Grošelj, ki se mi zdi zelo pomembno v zvezi z rebalansom, je zmanjšanje postavk za socialno varnost in za aktivno politiko zaposlovanja. V zvezi s tem bi dejal, da je treba gledati to pa le malo širše. Ker če pogledamo samo razliko med sprejetim proračunom leta 2003 in med tem rebalansom, imate pri socialnem varstvu povečanje rasti. Pri sprejetem proračunu je bila rast 9,9% pri rebalansu 14,4% in povečanje deleža v bruto domačem proizvodu za 0,17%, glede na sprejeti proračun. To se pravi, rebalans tukaj seveda ne zmanjšuje; so bili ti skoki še višji, če bi šli gledat leta nazaj. Enako velja za aktivno politiko zaposlovanja.Realna rast je bila predvidena v sprejetem proračunu za leto 2003 2,8%, v tem rebalansu pa 3,4%. Tako da na tem področju smo zelo socialni, bojim se, da po določenih elementih na določenih področjih mogoče še z vidika konkurenčnosti gospodarstva preveč; druge države sedaj to socialno noto preverjajo, kje ni dobro ciljana, in tam, kjer ni dobro ciljana, na te skupine, ki so najbolj socialno ogrožene, zmanjšujejo obseg socialnih transferjev, ker to izjemno vpliva na konkurenčnost gospodarstva. Taka tipična država, ki gre zdaj skozi to, je Nemčija, ob njej sta tudi Avstrija in Francija. Naslednje vprašanje, ki se večkrat pojavlja - gospod Vizjak, gospod Kebrič - je bilo, kako to zmanjševanje investicijskih izdatkov in v tem kontekstu tudi stagnacija plač vpliva na gospodarsko rast. Najprej bi se lotil investicijskih izdatkov. V tem okviru investicijskih izdatkov bi rad povedal, da smo država z enim največjih deležev javnofinančnih investicij med praktično vsemi državami. Imamo 3% bruto domačega proizvoda iz proračuna investicij in investicijskih transferjev, kar je ogromno. Če dodamo, recimo, samo še posojila za avtoceste, smo na 4% bruto domačega proizvoda. To je zelo velik delež in, seveda, če mi sedaj ta delež financiramo predvsem s krediti, s posojili, je vprašanje, kakšne so te investicije - nekatere vplivajo na gospodarsko rast, nekatere ne vplivajo na gospodarsko rast. Če so te investicije avtomobili, predvsem, recimo, ne narejeni doma, ampak v tujini, če so to računalniki, ki jih prehitro menjamo, in tako naprej - se pravi, treba je videti strukturo teh investicij in potem videti, kako vplivajo na gospodarsko rast: vplivajo ali ne vplivajo. Mi smo šli skozi to strukturo in smo pogledali skupaj z UMAR-jem, kakšen je vpliv na gospodarsko rast teh investicij, ki smo jih zmanjšali, in pazili smo, da praktično ni vplivalo na gospodarsko rast. Enako vplivajo plače. Če stagnirajo plače v javnem sektorju, vprašanje, seveda, ali bi povečevanje plač v javnem sektorju financirali s posojili. Seveda, financirati s posojili plače je zelo problematično in je na dolgi rok - se popolnoma strinjam z gospodom Pečetom - slabo. Naslednje vprašanje, ki se je večkrat pojavljalo, in tu pa moram, oprostite, malo kot profesor nastopiti, vendar ne morem iz svoje kože. "Pesimistični scenarij je bolj verjeten, napovedi so neustrezne, vemo, kaj bo s ceno nafte" in tako naprej. Oprostite, trenutne razmere svetovne ekonomije, posebno pa nafte, so takšne, da nobena napoved ni gotova. Nihče ne ve, kaj bo točno s ceno nafte letos. Včeraj sem imel razgovor, tri dni je bil pri nas strokovnjak za nafto, ki so nam ga poslali z Mednarodnega denarnega sklada, pardon, Svetovne banke in sem ga včeraj prav vprašal: "Ali mi lahko poveste", ker je eden največjih strokovnjakov, "kaj se bo dogajalo s ceno nafte". In on mi je naštel vse, bo pač toliko in toliko dodatnega črpanja nafte v Iraku, še za neke, za katere sploh nisem vedel, in je rekel na koncu: "Ne vem, kaj bo s ceno nafte." Kaj mi vzamemo? Potem mi vzamemo tiste napovedi, ki jih te svetovne institucije dajejo in, recimo, tukaj je institucija kot Mednarodni denarni sklad, ki je pač predvidel 27,8 dolarja povprečno ceno nafte v letošnjem letu, kar je za 2,8 dolarja več, kot smo imeli mi v proračunu lansko leto. Tudi, katera napoved je najbolj verjetna. Vi imate od različnih institutov različne napovedi tudi z utežmi, kakšno je tveganje posamezne napovedi. In iz tega smo tudi naredili najbolj verjetno napoved, 3,1% na UMAR-ju, in seveda neko konzervativno napoved, ki je bila že od takrat, ko smo proračun delali, znana, ta rebalans proračuna, 2,7 odstotka. Saj smo jo poznali, vendar je bila njena verjetnost relativno majhna, druga je pa bila več kot 3,1, ki je imela tudi določeno verjetnost. Tako mi vzamemo tisto, ki je najbolj verjetna, računamo, da je lahko gospodarska rast nižja in seveda v tem primeru se uporabi fiskalni stabilizator, ki smo ga tudi predlagali ob tem proračunu. Še to bi rekel, kredibilnost vlade, ali točno napove do konca leta ali ne. Jaz ne vem, nikogar ne poznam, ki bi znal čisto točno napovedati, in seveda to vsako leto v naprej, kaj bo z izvozom, z uvozom, s potrošnjo in tako naprej. To ni mogoče. Seveda, o tej prihodnosti ve samo "šlogarca". Tako s tega vidika napovemo najbolje, kar z modeli lahko, in v tem primeru je 28 milijard izpada, če pogledamo še tisto, kar ni bilo možno napovedati, pa kako bo ustavno sodišče razsodilo, kakšen bo točen upad potrošnje in potem vpliv na DDV lansko leto. Če je to 43 milijard, so se zmotili za lansko leto za 4%. Taka napaka ni zelo velika v tako nestabilnih razmerah. To bi bilo vse. Hvala lepa.
Hvala lepa, minister. Še želi kdo od predstavnikov vlade? Prosim, gospod Strmšnik.
Spoštovani poslanci. Na kratko bi se dotaknil razprave gospodov Kanglerja, Kelemine, Jerovška, Sušnika, ki so govorili o problematiki spodbujanja skladnega regionalnega razvoja v povezavi s proračunom. Vlada prihaja v ta parlament s poročilom, septembra bo obravnavano, in s celim nizom ukrepov, ki jih namerava na področju regionalnega razvoja sprejeti. Torej, daleč od tega, da bi bili zadovoljni s stanjem, ki vlada v regionalnem razvoju. Prihajamo pa tudi s podatki, ki so bili danes nekajkrat napačno uporabljeni. Namreč, okoli 80 milijard razvojnih spodbud obstaja po tem poročilu, identificiranih po posameznih ministrstvih, in te milijarde pomenijo sofinanciranje projektov iz regionalnih razvojnih programov. Opravljen je tudi preračun za leto 2002, kje se tasredstva nahajajo. In, če preračunata na prebivalca, potem je pomoč Pomurju približno enkrat večja od pomoči v osrednji slovenski regiji. Torej pri regionalnih razlikah 1,7 proti 1 med Pomurjem in osrednjo Slovenijo razvojna politika vlade usmerja razvojne spodbude v razmerju 2 proti 1. Ali je to dovolj ali ne, je predmet razprave, ki jo bomo imeli v tem parlamentu, in ukrepov, ki jih predlagamo. In menimo, da ni dovolj in da so potrebni dodatni ukrepi. Napačno pa je, če se vzame en javni razpis enega samega ministrstva in na njem razglablja o tem, kako so regionalno ta sredstva razporejena. To je velik napredek, da te podatke imamo. Imamo jih na internetu in ministrstvo za gospodarstvo je tukaj še posebej aktivno, to vse objavlja. Je pa izjemno napačno, čena enem razpisu, na primer za financiranje visokošolskih ustanov, za katere vemo, da so locirane večinoma v Ljubljani in v Mariboru, dokazujemo napačno razporeditev sredstev in napačno lokacijo za Pomurje. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še minister želi eno pojasnilo. Prosim, minister.
Se opravičujem, gospod Kebrič, še dva odgovora sem vam dolžan. Prvi, kako zavreti upad gospodarske rasti. Ravno to želimo z vsemi ukrepi, ki sem jih navedel v začetku, tudi doseči. Seveda ti ukrepi, ki sem jih jaz navedel, se nanašajo na makroekonomsko okolje. Seveda je potem še cela vrsta ukrepov, ki niso samo v pristojnosti ministrstva za finance, in tukaj so seveda naložbe v infrastrukturo, izobraževanje, raziskave in razvoj. Tukaj moramo bistveno pospešiti prestrukturiranje posameznih sektorjev, kar dela ministrstvo za gospodarstvo za to celovito politiko konkurenčnosti itn. Skratka, tukaj je cela vrsta aktivnosti, s katerimi poizkušamo doseči možnost razvoja gospodarskega. Seveda pa še enkrat opozarjam, da ni smiselno pa temeljiti gospodarskega razvoja na deficitu proračuna, se pravi zadolževati za to, da določene sektorje financiramo, razen, če ni donos takih naložb, res zelo visok. In še, ali bodo ostali neplačani računi konec leta - ravno zato je ta rebalans. Jaz bi želel in tako smo tudi načrtovali, da konec tega leta ne bi imeli nič neplačanih računov, ker bo leto 2004 zelo problematično.
Hvala. Razpravo sem sklenil. Odgovora smo dobili. Saj drugače ne bomo končali. Prej sem vas pozval, ste se prijavili in minister je bil zadnji, ki je dal odgovore. Dal bi 5 minut odmora pred odločitvijo. Tako je dogovorjeno, da se zberejo vsi poslanci. Glasovali bomo sproti, sicer [[...]]Ja. Po vrsti. Pozivam vse poslanke in poslance, da pridejo v dvorano, da bomo glasovali! Kolegice in kolegi! Prešli bomo na odločanje o splošnem delu predloga rebalansa proračuna. Prosim, da se umirite, preverite, če imate vstavljene kartice, da ne bo potem napak pri glasovanju. Prehajamo na glasovanje. Pred tem imam najavo obrazložitve glasu. Kolega Sašo Peče, obrazložitev glasu, prosim.
Spoštovani! V Nacionalni stranki sicer ocenjujemo, da bi bilo smiselno in modro, glede na to, da danes govorimo o aktu, ki ima ne samo posledice v sedanjosti, pač pa tudi v prihodnosti, da bi splošno razpravo dopolnili vsaj z dvema urama razprave. Dejstvo je, da so bile razprave vezane tako na socialno politiko kakor na bodoči gospodarski razvoj države in pa v končni fazi tudi na temeljne razvojne programe. Skozi razpravo je bilo mogoče videti, da državni proračun in javne finance ne zadovoljujejo, ne zadovoljujejo poslancev, kaj šele državljanke in državljane Republike Slovenije. Osebno tudi ocenjujem, da so bili odgovori ministra za finance nedorečeni, na nek način pa so celo izkazovali odnos do javnih financ s strani vlade Republike Slovenije. Primerjalna analiza slovenskih transferjev za socialno politiko s transferji, ki so za to področje namenjeni, na primer, v Nemčiji, kot je bilo rečeno s strani ministra Mramorja, nikakor ne morejo vzdržati. Dejstvo je, da je tudi želja po prostovoljni brezposelnosti v Republiki Sloveniji v primerjavi z nekaterimi drugimi državami v okviru Evropske unije drugačna. In izhajajoč iz tega nikakor ne moremo voziti paralele in govoriti, da je 300.000 ljudi v naši državi prostovoljno brezposelnih. Nadalje ocenjujemo, da tudi govor glede kredibilnosti slovenske vlade [[...]] [[Nemir v dvorani.]]
Prosim za pozornost!
[[...]]ne drži v tolikšni meri, kot je izjavil minister za finance. Dejstvo je, da je slovenska vlada z vso kredibilnostjo in zavedanjem, vsaj tako so ocenili, nastopila pred tem državnim zborom leta 2001 ob sprejemu proračuna za letošnje leto in so povedali, da je cilj javnih financ stabilizacija, kar prav tako ocenjujemo, da ne drži. Nadalje pa ocenjujemo, da je tudi govor glede regionalne politike, ki so ga sprožili nekateri poslanski kolegi, do te mere pomemben, da bi bilo smiselno in vas prosim, če razširite splošno razpravo za dve uri, da se bomo lahko pogovorili o temeljnih smereh razvoja naše države. Prosim, če predlog jemljete tudi proceduralno. Hvala.
Ni bila obrazložitev glasu, ampak proceduralni predlog iz obrazložitve glasu. Še želi kdo obrazložiti svoj glas? Nihče. Prehajamo na glasovanje. Geza Džuban. Prosim. A pardon, hvala. Nihče. Hvala. Zaključujem obrazloževanje glasu in prehajamo na glasovanje. Glasujemo. 64 prisotnih, 48 za, 15 proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 15.]] Kaj je bilo narobe, kolega Barovič? Glasovalna naprava ni delovala? Ali sedaj dela? Lahko ponovim glasovanje? Ni potrebno. Torej, velja rezultat, kot je bil. Hvala lepa. Ugotavljam, da je splošni del predloga rebalansa proračuna sprejet. Prehajamo na obravnavo posebnega dela predloga rebalansa proračuna. Kdo želi besedo? Prosim.
Jaz se opravičujem, nimam nobenih intencij, tako ali tako sem glasoval proti, kot je stranka napovedovala, ampak meni res kartica ni delala in mislim, da je fer in pošteno, da glasovanje ponovimo. Jaz sem se pravočasno javil. Gre samo zgolj za proceduralni in pošteno delo. Jaz ne bom spreminjal nobenega mnenja, ampak res mi ni delala. Tudi gospod predsednik je videl. Mislim, da je pošteno, da ponovimo. Mislim, da ne morete mimo mene, svoj glas sem sicer izrazil, ampak ni mi ga pokazalo. Hvala lepa.
Za 5 minut prekinjamo, da ugotovimo, če glasovalna naprava res ni delala, da preverimo izpis.
Poglejte, res ni delala, sam gospod predsednik državnega zbora mi je vzel [[...]]ni potrebna pavza, res ni. Ni potrebna pavza, jaz prosim samo, da se ponovi glasovanje, rezultat bo samo en glas več proti. Nič drugega. Želim pa, da je tudi moj glas vključen. Hvala lepa.
Brez ugotovitve službe, da glasovalna naprava res ni delala, ne bom ponavljali glasovanja. Zato stripe trenutek, da to preverimo. Kolegice in kolegi, prosim za pozornost! Na izpisu njegov glas res ni zabeležen. Jaz se opravičuje, res nisem videl roke v času pred začetkom glasovanja, mi pa to predsednik in drugi to potrjujejo, zato bom ponovil glasovanje o splošnem delu predlaga rebalansa proračuna za leto 2003. Prosim za pozornost. Glasujemo. Navzočih 66. Za je glasovalo 47, proti 18. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da je splošni del predloga rebalansa proračuna sprejet. Prehajamo na obravnavo posebnega dela predloga rebalansa proračuna. Kdo želi besedo? Kolega Bogdan Barovič. Se opravičujem, kolega Alojz Sok je bil pred tem, pa ga nisem videl.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani minister in ostali predstavniki vlade. Kolegice poslanke in poslanci! Jaz bi želel v okviru razpoložljivega časa spregovoriti o posebnem delu proračuna, in sicer o področju kmetijstva, gozdarstva in pa prehrane. Danes je tukaj nekaj že bilo v zvezi s tem povedanega, sam pa bi seveda hotel opozoriti na eno dejstvo, in sicer v Republiki Sloveniji v Pomurju se je začela letošnja žetev. Po podatkih, ki smo jih lahko prebrali, je izpad pridelka grozovit. Tam omenjajo okoli 70%, nekje v Primorju pa pravijo, da se žit niti ne bo zaradi prizadetosti splačalo žeti. Ko se je pripravljal ta rebalans proračuna, smo sprejeli kar nekaj zakonov po nujnem postopku za potrebe tega rebalansa, med drugim ministrstvo za regionalni razvoj, potem poroštvo Darsu za več kot 60 milijard tolarjev. Skrbi pa nas v Novi Sloveniji to, da pa o tej katastrofalni suši, za katero meteorologi pravijo, da v 150 letih ni padlo manj padavin kot letos, ni v tem proračunu niti besede. In moram reči da prizadeti na podeželju pričakujejo - in ker je prej bilo vprašanje, ali bomo sprejemali še en rebalans, si upam trditi, da bo to nujno potrebno. Na nek način bo potrebno ublažiti posledice letošnje katastrofalne nesreče. Pa ta ni edina. Poleg suše se seveda pojavlja tudi tako imenovana rastlinska bolezen hrušev ožig, ki pa prav tako povzroča veliko gospodarsko škodo. Kar pa nas v tem posebnem delu proračuna moti, pa je, da se s tem rebalansom proračuna ukinjajo sredstva za projekt ustanovitve kmetijske vzajemne zavarovalnice. O tej zadevi govorimo že kar nekaj let. Vlada obljublja nek sistemski zakon za blažitev teh posledic naravnih nesreč. Na drugi strani pa zametek tega zakona oziroma zametek projekta ustanovitve kmetijsko Vzajemne zavarovalnice enostavno ukinja. Niso bila velika sredstva v ta namen, vsega skupaj nekaj več kot 86 milijonov, ampak kljub temu se s tem rebalansom predlaga črtanje teh sredstev. Če pa potem pogledamo razvojne načrte, pa se v teh razvojnih načrtih ponovno pojavljajo sredstva za ustanovitev vzajemne kmetijske zavarovalnice, in sicer v letu 2004 in 2005. Mi smo prepričani, da takšen pristop ni pravilen in da obrazložitev vlade, češ da so to premajhna sredstva za ustanovitev take vzajemne zavarovalnice, ni prava. Če so sredstva premajhna oziroma če so bile premajhne aktivnosti na tem področju, potem bi pač pričakovali od vlade, od vseh tistih, ki ste za to področje zadolženi, da bi te svoje aktivnosti povečali in da bi konec koncev na tem projektu naredili nekaj več, kot je bilo do sedaj narejenega. Poglejte, suše so stalnice v našem prostoru, tudi druge naravne nesreče se nam pojavljajo in vedno večja sredstva bodo tudi potrebna za blažitev teh naravnih nesreč. Drugo, kar je bilo že tudi tukaj danes omenjeno, kljub temu, da bo škoda v kmetijstvu zaradi suše ogromna, da sredstev za to v trenutnem rebalansu proračuna ni, se sredstva proračunske rezerve občutno zmanjšujejo, in to s 7,1 milijarde tolarjev na 4,9 milijarde tolarjev. Takšno zniževanje sredstev proračunske rezerve seveda daje misliti, da se vlada ne misli resni soočiti s temi katastrofalnimi posledicami, kar pa seveda pred vstopom Slovenije v Evropsko unijo ne bo lahko in ne bo dobro. Mislim, da bi bilo potrebni hitro na tem področju sprejeti interventni zakon in vsem tistim, ki najbolj občutijo te posledice, na nek način pomagati. Kmetje tudi to pomoč pričakujejo, jo potrebujejo in moramo se zavedati, da tisti, kdor hitro da, dejansko dvakrat da. V tem smislu torej predlagam, da vlada o tem razmisli oziroma če je še možno, da v tem posebnem delu proračuna odgovori, zakaj se je tako odločila, in da odgovorite vsem tistim, ki seveda tudi danes spremljajo to razpravo, kako in na kakšen način boste pomagali ob tej naravni nesreči. Hvala lepa.
Mir v dvorani! Hvala lepa, kolega Sok. Prosim za malo več miru v dvorani, da ne bi prekinjal govornikov med nastopom! Če nihče več ne želi razpravljati, bomo prešli na odločanje o amandmajih. Magister Kramberger, ste želeli besedo pred odločanjem o amandmajih, pred razpravo?
Bom vključi v razpravo tudi en amandma.
Glejte, če se strinjate, predlagam, da bi šli od amandmaja do amandmaja, in se pri amandmajih za katere menite, da bi bila razprava primerna, oglasite. Imamo jih kar nekaj. Ali želite pred tem, kolega Rokavec? Prosim.
Hvala za besedo. Jaz bi se priključil kolegu Soku pri zadnji razpravi, predvsem glede vprašanja posebne kakor tudi splošne proračunske rezerve, ki se v predlogu rebalansa letošnjega proračuna dejansko zmanjšuje skoraj za 3 milijarde. Namreč, dejstvo je, da so Slovenijo in kmetijstvo prizadele dve naravne katastrofe, s tem se soočamože v tem trenutku, tako hrušev ožig kakor tudi suša, ki ima dejansko zelo velike razsežnosti na celotni celini. In tukaj bi pa želel, da bi dejansko vlada oziroma gospod minister odgovoril na vprašanje, kako bo vlada reševala to problematiko v luči zmanjševanja proračunske rezerve; na kakšen način bo pristopila k reševanju tega vprašanje, ker menim, da je problematika predvsem letošnje suše že tako velikega obsega, da bo potrebno na nek način reševati tudi v okviru interventnega zakona. V tem trenutku dejansko se zastavlja vprašanje, koliko je še sploh razpoložljivih sredstev na tej postavki in kako bo vlada ukrepala v zvezi s pomočjo prizadetim po letošnji suši, da ne govorim tudi o hruševem ožigu in tako naprej. Hvala lepa.
Prosim, izvolite kolega Pucko.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Vlada je na današnji seji, če sem prav seznanjen, razpravljala o preliminarni škodi v kmetijstvu, tako kot se tiče hruševega ožiga kot letošnje suše, in zadolžila ustrezne resorje za pripravo dveh interventnih zakonov. Osebno ocenjujem, da je to na vse težave, ki so, najhitreje možno in prepričan sem glede na tisto, kar je bilo povedano v splošni razpravi na matičnem delovnem telesu- to sem tudi posebej v uvodnem poročilu izpostavil - , je bilo s strani ministrstva za finance obrazloženo, kako se bo krila škoda po suši oziroma hruševem ožigu v letošnjem letu. Menim, da lahko tudi tukaj prisotni predstavniki vlade to še enkrat povedo zaradi razjasnitve vprašanj, ki so bila postavljena. Hvala.
Če kdo želi, lahko ima to možnost, sicer bomo zaključili ta del razprave in prešli na razpravo o amandmajih in seveda tudi odločali o njih. Prav. Potem bom razpravo sedaj vodil po posameznih podprogramih v okviru posameznega proračunskega uporabnika, h kateremu so vloženi amandmaji. Prosil bom za pozornost v dvorani. Seveda bo vsakdo, če bo tako želel, dobil tudi besedo pred odločanjem. V razpravo najprej dajem amandma odbora za finance in monetarno politiko k podprogramu: Delovanje služb in javnih zavodov pri proračunskemu uporabniku, ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Ali želi kdo o tem besedo? Kolega Džuban, prosim. Pa kolega mag. Kramberger, pa kolega Komljanec itn. Gremo po vrsti. Najprej kolega Džuban.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ne bom podprl amandmaja pod verjetno številko 1, ki je pred nami. Razlog je naslednji. Nenavadno mi je prvič to, da je natančno 349 milijonov. Drugič. Vlada tega amandmaja ne podpira. Razlogi so znani, pri kar nekajkratnih nastopih predsednika vlade in verjetno tudi ministra za finance, da država v tem resornem ministrstvu ne bo povečevala sredstev za financiranje služb, pač pa, da bo sredstva povečevala za financiranje proizvodnje. Amandma je povsem v nasprotju s tem stališčem in mislim, da je stališče vlade tukaj pravilno. Tretjič. Res je, da je veliko treba postoriti pri organizaciji javne gozdarske službe, tudi pri njenem financiranju, pristojnostih in morda še pri čem, vendar s to rešitvijo tega problema ne bomo rešili. Tudi morebitno razmerje med plačami se rešuje na drug način, ne pa amandmajsko na tak način. Najbolj pomembno, kar pa je - so nekateri kolegi malo prej v razpravi omenjali - , v tej situaciji jemati proizvodnji sredstva in jih namenjati katerimkoli službam, je povsem nesprejemljivo in krivično. Trenutna situacija, ki je - to, kar govorite okoli suše - , mislim, da še premalo poznamo stanje takšno, kot je. Razmere okrog pojava bolezni, izguba tržišča zaradi kloranfenikola, ki ni raziskan in bi ga morali v tej državi zelo hitro in natančno raziskati - zadaj so zelo čudne zgodbe - težave v predelovalni industriji, padec cen - so razmere takšne, da proizvodnji v tem trenutku jemati, je nesprejemljivo. In seveda jaz tega amandmaja ne bom podprl in prosim, da razmislite pred odločitvijo, da ga tudi vi ne bi podprli. Hvala lepa.
Gremo, kot sem prej rekel, po vrsti. Mag. Kramberger, sedaj imate vi besedo. Lahko prosim vse ostale, da ne motijo govornikov! Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik, kolegice in kolegi! Želim spregovoriti nekaj besed o tem amandmaju. Namreč, matični odbor, odbor za finance in monetarno politiko, je na svoji seji sprejel amandma, s katerim daje 349 milijonov tolarjev za službe v javno gozdarsko službo, ta denar pa jemlje iz neposrednih plačil v kmetijsko, in sicer iz EKO-0 področja. Glede umesnosti tega amandmaja, lahko ugotovimo, da se s podobnimi problemi srečujemo, smo se že srečevali lanskega novembra, ko smo tukaj v tem prostoru govorili tudi o teh problemih financiranja javnih služb v kmetijstvu. Vemo, da z naslednjim letom, ko bo Slovenija vstopila v Evropsko unijo, bo potrebno verjetno v teh službah tudi kaj spremeniti: spremeniti organiziranje, ugotoviti, ali je strokovnjakov na področju gozdarstva, svetovalne službe in drugih služb, ki so v kmetijstvu, premalo ali preveč, ali jih je ravno prav. To je naloga tako nas kakor tudi vlade, da to ugotovimo. Seveda, do takrat, dokler pa tega ne bomo ugotovili, pa mislim, da smo odgovorni tako v tem državnem zboru kakor tudi v vladi, da so ljudje, ki opravljajo neke službe, za svoje delo tudi dostojno plačani. V tem času smo dobili kar nekaj argumentov, kar nekaj pisem sem dobil kot predsednik odbora, tako od sindikata kot tudi zavoda za gozdove in od posameznikov, kjer ugotavljajo, da so plačani gozdarji pravzaprav 20 do 40% manj kot druge enake službe v državni upravi. Nimajo sredstev za zaščito, ena tretjina ljudi oboleva za borelijo; skratka, to so stvari, ki niso v ponos tej službi in konec koncev tudi vladi. Sedaj pa drugo vprašanje: kako sistemsko to zadevo rešiti. To, kar je pred mano govoril kolega podpredsednik Geza Džuban, sam ga v njegovem razmišljanju popolnoma podpiram. Namreč, ni umestno, da mi na tak način, bom rekel nestrokovno, poberemo denar nekje in ga damo drugam; na to ne morem pristati. In, kolegice in kolegi, prebral vam bom citat iz lanskega 11. novembra,ko smo sprejemali rebalans, ko je spoštovani član tega parlamenta povedal tole: "Tega amandmaja eksplicitno ne podpiram in želim to posebej poudariti, kajti izraža ves absurd, ki ga ni mogoče odobravati, in ni razumljivo, da nosilci aktivnosti na področjukmetijstva, oblikovanja politike, vključno z ministrstvom in gospodom predsednikom odbora za kmetijstvo, predlagajo, da se vzame direktna plačila kmetom in se da za funkcioniranje birokracije in službe v zavodih." To je bilo tu, v tej hiši povedano. Danesse je zgodilo enako. Enako se je zgodilo, iz enakega področja se je vzel denar in se je dal tem službam. In, seveda, to ni konsistenten pristop! Prav tisti, ki so takrat nasprotovali, so zdaj to izglasovali. Torej, želim povedati, da ljudje morajo imeti plačo, in mislim, da je pristojnost ministrstva in vlade, da zagotovi sredstva tem ljudem. Da pa iz denarja, ki je rezerviran za direktna plačila, ni primerno, da ta sredstva jemljemo. Torej, osebno tega amandmaja ne morem podpreti. Predlagam pa, da pred odločanjem vzamemo 15 minut odmora in se dogovorimo, kako bomo to zadevo izpeljali. V imenu poslanske skupine najavljam 15 minut odmora.
Ko bodo kolegi sporočili svoja stališča v zvezi s tem predlogom amandmaja, bom odredil petnajst minut odmora na zahtevo poslanske skupine SLS. Pred nami je kar nekaj govornikov. Kolega Komljanec, vi ste prvi na vrsti, za vami kolega Sušnik, Sok, Anderlič in Veber.
Hvala, gospod predsednik. Prihaja iz enega najbolj bogatih gozdnogospodarskih območij, ampak moram reči, da sem zaskrbljen na nacionalnem nivoju, predvsem zato, da ne bi izgubili gozdarske stroke. Slovenija ima kar 60% površin gozdov, vsi to vemo. Spadamo v države, ki ima najbolj negovane in najbogatejše gozdove z lesno maso. Imamo svetovno priznano gozdarsko stroko, z gozdarsko fakulteto, več kot 100-letno tradicijo stroke, ki sega daleč v avstroogrsko monarhijo. Gozdovi predstavljajo v manjši meri materialno dobrino, posebno še na dolgi rok, ampak predvsem naravovarstveno dobrino, ki se jo nekatere države še kako zavedajo in ki se nikoli več, ko bo enkrat uničena, ne bo več vrnila. Pred tem pa seveda, posebno še, če bomo uničili pri tem še gozdarsko stroko. Leta 1995 smo sprejeli nacionalni program razvoja gozdarstva, ki pa ga ne izvajamo. Trdim, da že deset let uničujemo gozdarsko stroko, ne izvajamo niti približno sprejetega programa javne gozdarske službe, vlaganja v gozdove, razvojno raziskovalnega dela - program predvideva za leto [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]skoraj 8 milijard sredstev. V resnici pa se od sprejetja naprej vsakoletno znižuje, v zadnjih treh letih kar od 68 na 55%. Amandma predvsem rešuje preživetje javnogozdarske službe in pa tudi ravno to, da se ob tem zamislimo, posebno tisti, ki so to dolžni, in da slutijo ukrepi, pa čeprav je potrebno spremeniti nacionalni program razvoja gozdarstva in da dobimo takega, ki ga bomo tudi spoštovali, da bi ohranili stroko, predvsem pa, da bi ohranili naše gozdove. Zato bom amandma podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Sušnik, dajem vam besedo, s tem da vas opozarjam, da imate malo časa. Kolega Sok ne more dobiti, kolega Veber pa tudi ne.
Hvala lepa, gospod predsednik. Poglejte, ta amandma je po mojem globokem prepričanju nadaljevanje gonje proti zavodu za gozdove, proti temu, da se javna gozdarska služba skrči na tisti minimum, ki ne bo več zagotavljal normalnega nadzora nad upravljanjem z državnimi gozdovi. Prefinjeno, zelo dobra režija, ki smo ji priča, že zadnja tri leta. Istočasno se to dogaja zato, da bi teh 14 zloglasnih gozdnih gospodarstev, katerim je minister za kmetijstvo podelil 20-letne koncesije za upravljanje z gozdovi lahko nemoteno za piškav denar, ki ga namenjajo, plačujejo skladu kmetijskih zemljišč in gozdov kot koncesnino za gozdove, sekali in rovarili po najkvalitetnejših državnih gozdovih. To se dogaja in upoštevajoč to, bi se jaz odločil za to, da podprem ta amandma, ker sem prepričan, da bo na ta račun povzročene manj škode - tudi če vzamemo temu programu neposrednih plačil dodatnih 349 milijonov pri tistih, bom rekel, 12-ih milijardah, kot je sedaj - , bo povzročeno manj škode, kot pa je lahko izmerimo škodo,ki bo nastala posledično z ukinitvijo javne gozdarske službe. Nenazadnje se je pa treba tudi vprašati, kakšne obveznosti ima država, če bo treba naenkrat odpustiti toliko in toliko ljudi, tudi to je denar. Sploh pa mislim, da ob napovedih pa ob stalni praksi, da se ta neposredna izplačila izplačujejo šele v naslednjem letu, se odvzem tega denarja iz skupne vreče neposrednih plačil EKO-0 v višini 12 milijard ne bi bistveno poznal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolegoma Soku in Vebru pravim, da sedaj ne moreta dobiti besede, lahko pa dobita to besedo pri obrazložitvi glasov. Proceduralni predlog? Prosim.
Predlagam, gospod predsednik, da v skladu, ne vem, s 65., ali 165. členom poslovnika razpravo za 30 minut podaljšamo in daste besedo še tistim, ki nam je zmanjkalo časa, da lahko obrazložimo stališča poslanskih skupin.
Glejte, sedaj smo pri glasovanju o amandmajih, ne pri splošni razpravi. Pri splošni razpravi bi bil tak predlog mogoč in bi se o njem izrekli. Pri razpravi o amandmajih ne. Kot rečeno, če mi dovolite povedati, kje je izhod - je pri obrazložitvi glasu. Tudi tam je sicer omejen čas, pa vendar je možnost, da sepojasni svoje stališče. Pri amandmajih časa ne moremo podaljševati, kajti: ali bi to storili za vsak amandma ali pa za nobenega. Tako prosim razumite, da to ni mogoče storiti, bosta pa dobila in kolega Sok in kolega Veber možnost pri obrazložitvi glasu. Pred tem ima kolega Anderlič besedo in za njim kolega Rokavec. Prosim. Vi imate besedo.
Zelo težko je razumeti tovrstne diskusije, kot sem jo poslušal od predsednika odbora za kmetijstvo, glede na to, da imam [[...]]
Samo hipec, kolega Anderlič. Ali se lahko, prosim, umirite? Prosim. Hvala. Izvolite.
[[...]]imam spomin in vedenje, kaj se je dogajalo pri zadnji obravnavi proračuna. In prav absurdno je, absurdno je seveda gospod Brenčič, da ste se tudi vi tako vehementno zavzemali pri tisti obravnavi, katero je citiral gospod Kramberger, za to, da so se neke službe sfinancirale, in seveda ste jemali z iste postavke. Ne podpiram tega, da se jemlje iz direktnih plačil za funkcioniranje katerihkoli služb. Ampak, sprašujem se pa, kako je mogoče, da se pri ministrstvu za kmetijstvo vsako leto pri eno službi zatakne: enkrat veterinarji, enkrat drugi, zdaj gozdarji. Za gozdarje vem - hočete uničiti javno gozdarsko službo, prenesti, verjetno, te uslužbence ali v zbornico ali kamorkoli drugam in želite to na ta način početi. Zato gospod But v razpored sredstev ni dal dovolj denarja zato, da ta služba lahko funkcionira. To, da vi pozivate sedaj, da naj se pripravi program, da naj se ugotovi, kaj je potrebno storiti - kaj pa je bilo do zdaj in kaj je bilo lani, ko se je opozarjalo na to? Vseskozi se opozarja na to! Zdajle v tem trenutku se zares drugega ne da narediti. Danes zjutraj preberem, kaj se dogaja, v časopisu, poslušam zunaj 400 ljudi, ki so tukaj - iz tega istega resorja, ki ga pokriva gospod But in to ministrstvo. Povejte nesporno jasen odgovor! Ali tisto, kar ste sami citirali ne drži? Če drži, da imajo delavci tak status, da ne morejo opravljati te službe, potem je nekaj narobe s planiranjem. Še enkrat pravim, jaz se ne zavzemam za to, da se iz direktnih plačil to daje. Se ne zavzemam, tako kot se tudi takrat nisem. Sem pa za to, seveda, da se službe, kakršnekoli so potrebne, dimenzionirajo, se zagotovijo sredstva in se to izpelje. Nikakor ne med letom, ampak v programu s programom, kot se to dela. Zato: če ste dosledni svojim principom, potem boste seveda ta amandma in meni ga podpreti treba ni. Če ste dosledni, vsaj delno konsistentni v svoji politiki, ali pa je vse tisto, kar ste razlagali do zdaj in kar ste razlagali ob sprejemanju proračuna za leto 2003 in za leto 2004, bila neresnica. Ali je slabi planiranje ali je neka zavestna politika, da se zruši služba, kot je - se strinjam z gospodom Sušnikom.
Kolega Rokavec, vam dajem besedo.
Hvala za besedo. Ta amandma, mislim, da ima parlament kar veliko težav, kakorkoli se bo odločal. Namreč, dejstvo je, da je posledica tega amandmaja napačna odločitev pred desetimi leti - takrat pristojnih, ko je prek 700 gozdarskih strokovnjakov vzela država na svoja pleča. Trdim, da je bilo to osnovna zgrešena napaka te države. Če gledamo analogno proti kmetijski svetovalni službi, kjer jih je nekaj čez 300, je bila to sigurno napaka te države. Seveda, potem je logična posledica tega, da je vedno premalo denarja za vzdrževanje tega aparata. Iz leta v leto ga je premalo, iz leta v leto se srečujemo s temi vprašanji. Strinjam se, da bi bilo potrebno celovito pristopiti k reševanju služb na področju kmetijstva in gozdarstva. Ampak, kaj se zdaj dogaja? Predsednik vlade je v vladni proceduri zahteval od ministra za kmetijstvo, da mora zmanjšati sredstva na področju kmetijske javne službe, se pravi kmetijskih svetovalcev, kontrolne službe na področju živinoreje, in so bila zmanjšana za več kot - za okoli 340 milijonov. Obratno pa sedaj seveda preko koalicijskega poslanca na odboru za finance je pa odbor za finance sprejel predlog, da se za 340 milijonov povečajo sredstva za strokovne službe na področju gozdarstva. Ja, čisti absurd! Tukaj se je izgubil kompas. Popoln kompas. Če se je že sprejel tak proračun, kakor se je sprejel z dopolnjenim proračunom v decembru lanskega leta, potem bi morala vlada ostati na teh usmeritvah, pripraviti celovit program prestrukturiranja javnih služb in za leto 2004 začeti na novo. Namreč, nesporazum je v tem; kmetijskosvetovalna služba tudi, če ima minus 340 milijonov, če da sedaj ljudi na cesto, jim bo morala država plačati odpravnino in ne bo profitirala ničesar. Na drugi strani bomo pa v tem trenutku mogoče malo zadostili delavcem zavoda za gozdove, toliko, da bodo seveda šli pomirjeni danes domov, rešili ne bomo problema, vzeli bomo pana neposrednih plačilih - ker vemo pa tudi, kakšna so tukaj razmerja glede tudi standardov, ki jih je potrebno doseči do Evropske unije. Menim, da bi bilo najbolj korektno, da bi državni zbor tokrat pa le sledil stališču vlade, da zavrne ta amandma. Ker drugače bomo pa naredili še večjo neumnost, kolikor je bila že storjena. Hvala lepa.
Mag. Kramberger.
Hvala, gospod predsednik. Moram se strinjati z ugotovitvijo kolega Anderliča, da stvari, ki so v teh javnih službah, da niso celovito rešene. Absolutno, kolega Anderlič, s tem se strinjam. Ampak te stvari niso od včeraj. Te stvari se vlečejo in tukaj bo treba najti konsenz v vladni koaliciji, kako se bodo te stvari uredile. Mislim pa, da ima minister, resorni minister, pristojnost in konec koncev tudi dolžnost, da zagotovi plačo delavcem v javnih zavodih. In to možnost ima, lahko pa razporedi denar v skladu z zakonom o izvrševanju proračuna. Torej, najmanj kar je, je pa to, da se iz teh postavk, ki so za direktna plačila, da se pa tukaj jemlje. Temu jaz nasprotujem. In mislim, da so vse možnosti, da se lahko zagotovi tem ljudem, da bodo dobili plačo in da bodo dobili za materialna sredstva, da pa ne smemo vzeti denarja iz teh postavk, iz EKO-0, tako kot sem že prej povedal.
Sprašujem, ali želi še kdo besedo? Če ne, bomo prešli na [[...]]Kolega Džuban. Ne vem, če imate še čas. Se bojim, da vam je pošel čas. Ne, nimate ga. Ali želi še kdo besedo od tistih kolegic in kolegov, ki imajo možnost, da razpravljajo? [[Ne.]] Potem bomo prešli na glasovanje. Prosil bom za pozornost, kolegice in kolegi! Prosim, mag. Drobnič, obrazložitev glasu. Še enkrat pojasnim: v odločanje bom dal amandma odbora za finance in monetarno politiko k podprogramu "delovanje služb in javnih zavodov" pri proračunskem uporabniku ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Pred odločanjem bo mogoče obrazložiti tudi glas, za kar boste imeli na voljo dve minuti. Pred tem pa odrejam 15 minut odmora na zahtevo poslanske skupine SLS. Do takrat prekinjam razpravo. Nadaljevali bomo ob 15.20 uri.
Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke! Pretekel je čas, v katerem se je želela posvetovati poslanska skupina Slovenske ljudske stranke pred odločanjem o amandmaju k podprogramu delovanja služb in javnih zavodov pri proračunskem uporabniku ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Sprašujem predstavnika Slovenske ljudske stranke, če želi pojasniti stališče stranke? Izvolite, gospod Kramberger. Lepo prosim za mir v dvorani.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi! V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo se po posvetu s predstavniki vlade dogovorili oziroma ugotovili možnost, da če podpremo ta amandma, torej vlada je tako ali tako dolžna zagotoviti sredstva za plače. In če jih prerazporedi znotraj ali če podpremo ta amandma, in se po sprejetju tega amandmaja natančno prouči višina sredstev, ki so potrebna za pokritje teh stroškov - ostala sredstva so, ker ta sredstva so nekoliko višje planirana, kot je potreba, se pa prerazporedijo nazaj. Tako da smo se odločili, da bomo, in tudi predlagamo, da ta amandma podpremo in bo potem vlada to tako prerazporedila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo obrazložiti glas, preden preidemo na glasovanje. Samo trenutek, lepo prosim, če lahko, kar nekaj rok sem videla, da vas lahko zapišemo - gospod Drobnič, gospod Sok, gospod Džuban, gospod Merlo, gospa Zupan. Še kdo? Ne. Hvala lepa. Najprej dajem besedo za obrazložitev glasu gospodu Drobniču. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Že ob razpravi sem povedal, da številkam, ki jih predstavlja vlada, ne verjamem. Očitno nima pravih izračunov, zato prihaja do takšnih diskusij. Ni pravih izračunov. Če bi imela vlada prave izračune, potem bi vedela, na kateri postavki je to možno in na kateri to ni. Veliko boljših možnosti je bilo in jih je glede prerazporeditve sredstev in zagotovitev denarja, ki je nujno potreben za izvajanje javne službe. Z javno službo se ne moremo igrati. Kakorkoli bi naredili, bi morali zagotoviti ta sredstva, to je obvezno. Razen, če bi se odločili, tako kot ste se že v prejšnjem letu, da boste "fliknili" obveznosti v prihodnje leto. Ampak to ni dostojno ravnanje. To je fevdalizacija resorjev, in ravno ta diskusija je pokazala, da bomo imeli v Sloveniji še en rebalans za to leto. Glede na to, da je potrebno zagotoviti za takšno službo denar in glede na to, da bo potreben verjetno še en proračun, je smiselno in utemeljeno, da se ta amandma podpre. Zato, da bomo imeli vsaj za silo delovanje te javne službe, sicer nam bo še to padlo dol. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, besedo ima gospod Sok. Izvolite.
Hvala lepa. Glede na to pavzo in na te dogovore, na katere opozarjate tukaj v koalicijskih vrstah, bi želel povedati, da je nenavadno, na kakšen način ena koalicijska stranka pomaga drugi urejati njeno področje. Če bi se to zgodilo v kakšni normalni evropski državi, bi se verjetno res koalicija zamajala. Tu pa smo nenehno priče temu usklajevanju v parlamentu. Razumem to, da gozdarji potrebujejo večja sredstva za svoje delo, vendar da se istočasno jemljejo sredstva iz Eko 0, ki pa je dogovorjen s strani naših pogajalcev z Evropsko unijo, to pa istočasno ne gre. Ob tem, seveda, da ko bo rebalans sprejet, bo z rebalansom nazaj tem službam, in sicer kmetijski svetovalni službi, vzetih 140 milijonov tolarjev. Ne vem, kako si vi zamišljate, kako naj bi te zadeve šle skupaj, kajti letos imajo probleme gozdarji, prihodnje leto bodo imeli probleme oziroma že letos ima probleme svetovalna služba, in na takšen način povzročate neke nenormalne razmere znotraj kmetijskega področja, za katerega smo že prej ugotavljali - več nas je na to opozorilo - v kakšni situaciji se zaradi suše in zaradi pojava teh novih, lani živalskih kužnih bolezni, letos rastlinskih bolezni, naše kmetijstvo nahaja. Prosil bi vas, da če že takole kupčkate, da bi te zadeve delali brez prisotnosti opozicije, sicer pa z malo več modrosti poiskali sredstva na kakšen drug način, ne pa na takšnega. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Džuban, izvolite.
Hvala lepa. Najprej moram reči, da se mi zdi presenečenje nad presenečenji stališče poslanske skupine in bi se žal skoraj moral s kolegom Sokom strinjati. Še vedno nasprotujem in ne bom glasoval za amandma. V pomoč vzemite Poročevalca, na strani 101 in 172, kjer imamo ene in druge službe. Jaz ne nasprotujem financiranju in pomoči javni gozdarski službi do konca leta. Ljudi je okrog 700 in imajo na tej postavki na strani 172 3 in pol milijarde; verjetno je premalo. Na strani 171 sta dve kmetijski službi s približno 700 ljudmi, ki imata v seštevku 3,2 milijarde, povprečno na zaposlenega okrog 5 milijonov. To so mi danes tudi potrjevali eni indrugi. Zdaj, koliko je pod in nad, je seveda potem vprašanje, toda ali so vsi podhranjeni ali so vsi oskrbljeni, ali so pa vsi, ne vem, narobe organizirani. Skratka, to niso argumenti, da bi mi morali to storiti, da posegamo - to se mi pa zdi ključen problem - da posegamo v sredstva, ki financirajo proizvodnjo, ki je v tem trenutku, in verjetno bo naslednje leto podobno, v največji krizi. Zaradi naštetih razlogov - morda ni narobe, da v 25 sekundah ponovim - kloramfenikol, tržišče, Erwinija, sekanje sadovnjakov, suša v nekaterih predelih Slovenije, ne vseh, pa padec cen na tržišču. In mislim, da ni razlogov, da ne bi nasprotoval temu amandmaju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za obrazložitev glasu ima besedo gospod Merlo. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Mislim, da smo danes že slišali, kakšna je pomembnost sprejema tega amandmaja. Mislim, da o pomembnosti gozdov v tej državi sploh ni možno kaj več povedati, ker vemo, kolikšna je poraščenost, kakšna je vloga gozda sploh, in mislim, da je od današnjega glasovanja odvisno marsikaj, ali bomo imeli red na tem področju ali pa bomo dovoljevali, da nam bodo ušle zadeve iz rok, da bo lahko kdorkoli karkoli in kjerkoli sekal in podobno. Jaz mislim, da je trenutno ta služba, ne bom rekel optimalna, ampak, da dela dobro za relativno nizke osebne dohodke, da je izpostavljena ta populacija boleznim, ki smo tudi že slišali, katere so, da imajo neštete slabosti v tem delu, kot so recimo ne vem, neplačani materialni stroški, da vozijo s svojimi avtomobili, da imajo recimo plačane kilometre kot drugi, ne vem po asfaltnih cestah, oni makadamske ceste in podobno. Ti ljudje so se obračali na nas s številnimi pripombami. Jaz mislim, da velja to podpreti, kakor smo tudi večina govorcev tule v današnji razpravi, gotovo tisti, ki prihajamo iz teh bolj pogozdenih območij, že povedali. Tako da moj glas bo za sprejem amandmaja. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Zupan. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Sama bom podprla amandma, ki dodeljuje javni gozdarski službi 349 milijonov tolarjev. Dejstvo je, da se ta služba stalno bori za sredstva, za zagotavljanje plač in materialnih stroškov in da so plače v gozdarstvu dejansko vsaj za 20, za petino nižje, kot primerljive v državni upravi. Je pa jasno to posledica napak iz sprejetih odločitev iz preteklosti, ki pa jih enkrat bo treba dati na mizo Na drugi strani pa se mi zdi resnično malce nenavadno, da se sredstva jemljejo neposrednim plačilom v kmetijstvu, vendar po premoru smo lahko ugotovili, da stvari se bodo dale dogovoriti in upam, da bo stvar rešena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kar nekaj se vas je priglasilo k besedi za obrazložitev glasu. Dovolite, da vam po vrstnem redu povem, kako boste prišli na vrsto: gospod Veber, gospod Rokavec, gospod Petan, gospod Sušnik in gospa Majnikova. Še gospod Kelemina. V redu, najprej ima besedo gospod Veber. Izvolite.
Hvala za besedo. Amandma bom podprl in želim podkrepiti to z naslednjimi dejstvi, ker gre vendarle za službo, ki je organizirana na celotnem teritoriju Republike Slovenije in seveda velikokrat pripomore ravno ta služba tudi k skladnemu regionalnemu razvoju. Predvsem v tem smislu, ker so to zelo visoko izobraženi ljudje, kajti delovnih mest, ki jih imajo v Zavodu za gozdove Slovenije je 824. sistemiziranih. Dejstvo je, da se od leta 2000 število zaposlenih znižuje, in to, o čemer se pogovarjamo v letu 2003, se nanaša na 730 zaposlenih, od tega je 7 magistrov, 263 jih ima univerzitetno izobrazbo, 390 visoko strokovno in višjo ter srednjo 70. Torej gre za resnično stroko, ki je uveljavljena v tem prostoru in tudi, kot smo že slišali, v mednarodnem in seveda ni mogoče primerjati tega zavoda recimo s kmetijsko pospeševalno službo ali drugimi javnimi službami in reči, tisti končni znesek, ki je v proračunu zapisan, je pa merilo, po katerem bomo govorili, ali ima neka služba dovolj sredstev ali ne. Dejstvo je, da so ti ljudje zaposleni, dejstvo je, da seveda so te plače ne nazadnje tudi iztožljive, v kolikor ne bodo izplačane, in seveda dejstvo je, da je škoda v gozdu lahko nepopravljiva, v kolikor bomo nekontrolirano posegli v zavod za gozdove, ki je, kot sem poskušal podati podatke o izobrazbi, resnično izredna strokovna institucija. Vse te posledice se bodo zagotovo odražale neposredno, tudi pri gozdnogospodarskih načrtih, ki ne bodo kvalitetni in s tem bo seveda izpad tako v proračunu kot pri skladu kmetijskih zemljišč itn.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rokavec. Izvolite.
Hvala za besedo. Jaz tega amandmaja ne bom podprl. Podprl ga pa ne bom zaradi tega, ker je bilo to danes jasno, razločno povedano že v sami obrazložitvi pri proračunu. Kdor je prebral, je lahko ugotovil, da dejansko dve približno enakomerni javni službi na področju kmetijstva in gozdarstva, tako javne službe kot gozdarstva, operirajo pri rebalansu proračuna s približno enako vsoto denarja. In menim, da bomo dali prioriteto oziroma, da bomo eno službo obravnavali tako, drugo drugače. Menim, dato ni odgovorno od zakonodajalca in zato ne bom podprl tega amandmaja. Ni odgovorno od zakonodajalca, da to počne tudi samo zaradi tega, da se bo mogoče določeni strukturi ljudi priljubil. Določenim skupinam v tem parlamentu. Menim, da kot odgovornost zakonodajalca mora biti, da gleda na javno službo, eno ali drugo, z enakim vatlom. Mi bomo danes naredili sigurno tukaj velik premik v tej smeri, da bomo določeni službi dali drugačen tretma kot drugi službi. In še, če gledamo, kje jemljemo sredstva, potem pamenim, da je to pa bistveno nesprejemljivo in prepričan sem, da bi bila tista pot, kjer lahko resorni minister, če ugotovi, da je premalo sredstev s prerazporeditvijo znotraj resorja, zagotovi dodatna sredstva, da to zagotovi. V tem konkretnem primeru ni argumentov za to, da bi zmanjkalo sredstev za plače. Zato menim, da je nesprejemljivo in bom glasoval proti temu amandmaju.
Hvala lepa. Gospod Petan, izvolite.
Hvala za besedo. Torej jaz bom sicer bolj s težko roko, ampak vseeno bom to podprl. Dejstvo je, da javna gozdarska služba je potrebna. Kakorkoli že, pa kakorkoli funkcionira, jaz jo smatram kot stroko na tem področju in pa tudi kot nek neodvisen arbiter v gospodarjenju z gozdovi. Vem, da v tem trenutku je situacija taka, da bi marsikdo se rad tega znebil. To je popolnoma jasno. To ne navsezadnje kažejo tudi amandmaji, ki smo jih imeli pri sprejemanju proračuna, ko sta kar dva amandmaja, celo trije jemali ravno tej službi, potem se je sicer malo spremenilo. Zakaj pa malo težje, bolj s težko roko to podpiram, je pa za to, ker takšna situacija, ko v neki takšni službi rešujemo kožo na takšen način, pa kaže ves blišč, predvsem pa bedo dela te vladne koalicije, ki dela že dva mandata pa še nekaj zraven, in če v tem času ni bila sposobna rešiti sistemsko te službe, za katero vemo, kakšen pomen ima, potem je to res totalna beda. In zato bom seveda bolj težko glasoval, ker pa vem, da je služba pomembna, pa v redu, pa v tem primeru, čerešujemo to službo, drugih pa ne, vsaj to rešujemo, zato bom tudi glasoval za. Je pa to res beda te vladajoče koalicije, kako rešuje tako pomembne zadeve. In to je tisto, ne vem, hvala, da ne bom še kaj rekel po nepotrebnem.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sušnik. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Tudi jaz bom podprl ta amandma, ker sem prepričan v nujnost nadaljnjega obstoja in dobrega funkcioniranja javnega zavoda za gozdove. Jaz sem prepričan, da bo to podporo, ki jo bo danes javni zavod za gozdove dobil s strani parlamenta, tudi s sprejetjem tega amandmaja, da bodo zaposleni razumeli kot obvezo po še kvalitetnejšem delu, po še kvalitetnejšem nadzoru. Tu imam predvsem v mislih nadzor gospodarjenja z državnimi gozdovi, kjer so še velike rezerve in kjer je na vsak način treba pustiti kontrolo ter na ta način poskrbeti, da se bo že tako pičla koncesija, ki jo plačujejo gozdna gospodarstva, plačevala v pravilnem obsegu in v takšnem obsegu, za katerega sem prepričan, da bi lahko v celoti pokril stroške delovanja te javne službe, če bi se ta kontrola 100% izvedla. Na drugi strani sem prepričan, da bodo uslužbenci razumeli tudi tisti svoj del naloge planiranja odstrela divjadi, kjer mislim, da je treba še kaj narediti, da se gospodarjenje z divjadjo, ki je zaupano tudi tej službi, nadaljuje, oziroma razvijati naprej tako, da bo doseženo sožitje med kmetom, med neposrednim proizvajalcem na podeželju in pa med staležem divjadi v gozdovih. Prepričan sem, da bo temu tako, zato bom ta amandma podprl.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Majnik. Izvolite.
Hvala lepa. Tudi sama bom podprla amandma. In sicer pred desetimi leti smo naredili reformo na področju gozdarstva, kjer smo ločili gozdarstvo na del, ki je v javnem interesu, in del, ki je v interesu lastnikov gozdov. V ta namen smo za uresničitev javnega interesa ustanovili proračunsko financirano javno gozdarsko službo, za materialno spodbujanje lastnikov gozdov pa uvedli proračunsko financiranje in sofinanciranje del in ukrepov, ki prispevajo k uresničevanju javnega interesa nad gozdovi. Materialna podpora države lastnikom gozdov med drugim predstavlja tudi nadomestilo za omejitve, ki jih prinaša uzakonjeni sistem. Leta 1996 smo sprejeli nacionalni program gozdarstva. V vseh teh letih smo dosegli to, da se ta služba financira le še 54%, in s sprejetjem tega amandmaja bomo mogoče dali signal, da je potrebno izpolnjevati vse obveze, ki jih ta država sprejema, tako do izpogajanih kvot v Evropi kot do sprejetih zakonov v državnem zboru. Rada bi povedala tudi to, da bom amandma podprla še posebej zaradi tega, ker dobro organizirana javna gozdarska služba lahko prispeva v ta proračun od 20 do 35 milijard tolarjev letno pri pravilni odmeri poseka gozdov. Zato vsekakor amandma podpiram.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Kelemina. Izvolite.
Hvala lepa. Težko je glasovati o takih amandmajih, ko ni jasno, kako se bo to na koncu izšlo. Namreč, današnja razprava kaže, da oblast, tisti, ki bi morali te stvari imeti "popredalčkane" in točno vedeti, kam gre proračunski denar, očitno sami ne veste, kaj počnete. To je definitivno, ne veste, kaj počnete. In tisti, ki smo zdajle spremljali to razpravo, imamo občutek, da se dejansko ne ve, kdo pije in kdo plača. Ne veste, ali je tega denarja dovolj za plače, enkrat pravite, dovolj, ne veste, ali ga je premalo, ali ga je ravno prav - jaz ne vem, kaj delate. In zdaj se sprašujem, kdo sestavlja proračun. In če je to zdajle samo en primer take napake, ko se ne ve, kam gredo sredstva, ali jih je dovolj ali jih ni dovolj, kaže na to, da dejansko ne vemo, kako je ta državni proračun sestavljen in kam denar gre. Si lahko predstavljate?! In mi potrjujemo rebalans proračuna, sprejemamo proračun za 1.500 milijard in tako naprej, in ne vemo, kam ta denar gre, in nimamo nobene kontrole! To je do skrajnosti neodgovorno ravnanje z javnim denarjem in se samo sprašujem, kam nas bo to pripeljalo. Če bi ljudje to videli, pa če so zdaj spremljali to razpravo, mislim, da ne bi mogli drugače razmišljati kot jaz. Sam bom verjetno ta amandma podprl, ker upam, da boste potem v okviru svojih pristojnosti uspeli te stvari zbalansirati, tako kot ste napovedali. Vendar na tak način, sem trdno prepričan, politike in države ni možno voditi.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Brenčič. Izvolite.
Hvala lepa. Trdno sem prepričan, da je ta javna služba premočna in premalo učinkovita. To je neke vrste ceh. Preden pa karkoli storimo - to, kar bi želeli s tem amandmajem - mora imeti najprej interes vlada, da se pride do ustreznega programa racionalizacije oziroma reorganizacije te službe. V tej službi nekaj ljudi veliko dela, kvalitetno dela, velik del ljudi pa hodi samo v službo. Velik del teh ljudi bi rad postavil v neko podjetje, v neko fabriko, ko bi morali svoje delo prodati na trgu; šele takrat bi videli, koliko je to delo vredno. Vendar v tej situaciji ni druge rešitve ali ni drugega pristopa, kot da se na nek način zagotovi ustrezen denar za ta čas, dokler ne pride do ustreznega programa, projekta racionalizacije, reorganizacije, ki ga mora potrditi vlada. Zato bom amandma podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Slišali smo obrazložitve glasov. Sedaj lahko preidemo na glasovanje o amandmaju. Glasujemo. Navzočih nas je 63, za je glasovalo 50, proti 6. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. V razpravo dajem amandma Bogdana Baroviča k podprogramu "investicijska vlaganja v bolnišnice" pri proračunskem uporabniku ministrstvo za zdravje. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? Gospod Barovič, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Bom kratek in zelo jedrnat. Bogdan Barovič, poslanec Slovenske nacionalne stranke, sem vložil amandma, s katerim sem želel preprečiti, da bi z rebalansom proračuna Republike Slovenije bolnišnici Trbovlje bilo odvzetih 40 milijonov tolarjev za investicijo v izgradnjo kirurške ambulante. Zgodba je stara že dve leti in je povzročila ničkoliko žolčnih debat in besed v tem parlamentu. Tega amandmaja nisem vložil na pamet. Vodstvo bolnišnice me je namreč obvestilo, da so bila prvotna mnenja ministrstva za zdravje, ki so pogojevala odvzem 40-ih milijonov, napačna. Ker so jih oblikovali na ministrstvu za zdravje z napačno dokumentacijo. To svojo napako je fakulteta za gradbeništvo iz Maribora takoj priznala. To priznanje fakultete za gradbeništvo, laboratorija za preiskavo materiala in konstrukcij, imam tule, pri sebi. V obrazložitvi sem povedal, da je odvzem 40-ih milijonov splošni bolnišnici Trbovlje, od 50-ih danih v proračunu, že tako premalo danih, neupravičen, na osnovi dokumentiranega in arhiviranega gradiva. Na matičnem delovnem telesu mi je gospod Vrhunec dejal konkretno o tej investiciji, kot je tukaj predlagana, "smo dobili novo mnenje fakultete za gradbeništvo o izvedbi investicije, kot je bila načrtovanja, in to mnenje nam je vrnilo investicijo v začetno stanje, in sredstva, kot so planirana ta trenutek, v višini 18 milijonov, zadostujejo za to investicijo". Jaz povem že vnaprej, da bom preveril resničnost teh podatkov. Gre za to, da se je fakulteta pač zlagala. Na eni ali drugi strani, ali daje različna mnenja različnim ljudem. Poleg tega naj povem še tole. V obrazloživi matičnega delovnega telesa je napisano v zadnjem odstavku: če bi bilo, govorim za kirurško ambulanto trboveljske bolnišnice, kljub temu potrebno zagotoviti dodatna sredstva, vendar nikakor v predlagani višini 40 milijonov tolarjev, temveč kvečjemu v polovičnem bla, bla, bla bla, bla, bi lahko potrebna sredstva zagotovili s prerazporeditvijo znotraj programa investicij v zdravstvu. Če je temu tako, zakaj niso prerazporedili teh sredstev nekje drugje in pustili teh ubogih 50 milijonov, okoli katerih smo se prepirali dve leti, trboveljski bolnišnici. Še nekaj. Včeraj je 61 poslancev od 61 prisotnih dalo svoj glas za finančno pomoč onkološkemu inštitutu. Prav je tako, če bi bil zraven bi enako dal svoj glas "za". Jaz mislim, da po dveletnem prepiranju okoli trboveljske bolnišnice in izgradnje kirurške ambulante bi bilo prav tako zelo lepo, če bi vsi poslanci tule v tej dvorani tudi za teh borih 40 milijonov, ne za 342 in še nekaj za investicijo v kirurško ambulanto Trbovlje dali svoj glas za. Še enkrat pa povem, ne maram laži ali pretvarjanj. Jaz bom preveril, kakšni so resnični podatki, dajani iz pristojnega inštituta. In še eno vprašanje je zelo zanimivo, na katerega vem, da odgovora ne bom dobil. Ali je odvzem 40 milijonov trboveljski bolnišnici odvzem zaradi mnenja nekega inštituta ali pač zaradi tega, ker se mora državni proračun zmanjšati in nekdo nima tistega, kar imamo moški med nogami, pa bi rekel: "Moramo zmanjšati in tudi tu bomo zmanjšali". Če je to razlog, potem naj se to pove odkrito. Če pa je razlog kje drugje, če je pa razlog v nekem mnenju inštituta, ki je v bistvu drugačno kot se izgovarja ministrstvo za zdravstvo, potem ne vem več, kdo komu laže. Jaz pozivam, kolegice in kolegi, da je to dveletni problem, o katerem smo se dolgo tule prepirali. Gre za 40 milijonov tolarjev za investicijo v kirurško ambulanto v trboveljski bolnišnici. Hvala lepa za vaš poslu in poslušanje realnih podatkov.
Hvala lepa. Besedo dajem državnemu sekretarju v ministrstvu za zdravju magistru Vrhuncu. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Samo v kratko obrazložitev, ker prav veliko časa ni več za te obrazložitve in razprave v zvezi s tem. Poglejte, tudi če bi ne bilo tega mnenja fakultete za gradbeništvo mariborske univerze, bi denar, ki je bil letos predviden, bi tega denarja bilo preveč, ker bolnišnica za to investicijo nima pripravljenega niti idejnega projekta še, kaj šele investicijsko dokumentacijo. Mi smo v stiku z vodstvom bolnišnice, konkretno z direktorjem, aktivnosti v zvezi s tem tečejo in na podlagi informacij, ki jih imamo iz bolnišnice tudi, ne samo od fakultete, smo se odločili za takšno krčenje na tej postavki. Sicer pa gospod Barovič ni v celoti interpretiral mojega izvajanja na odboru. Jaz sem na odboru tudi zagotovil, če pa bodo potrebna za to investicijo dodatna sredstva oziroma če se izkaže, da se lahko v zvezi s to investicijo v letošnjem letu več porabi, bomo za tisto dodatno, predvidevamo, da če bo, bo to 20 milijonov do 25 milijonov, našli notranje rezerve, da bomo prerazporedili znotraj programa investicij v zdravstvu. Zaenkrat je pa ocena, tako naša kot od vodstva bolnišnice, da ta trenutek ta sredstva 18 milijonov zadostujejo za to investicijo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Barovič, izvolite.
Vidim, da imamo že rdeče številke. Gospod Vrhunec, ponovno, ne morem drugače, kaže, da postavljate na laž tudi splošno bolnico Trbovlje. Kajti jaz imam tule njihov dopis, v katerem piše: Vodstvo bolnišnice vam sporoča, da so bila prvotna mnenja, na podlagi kateri je ministrstvo za zdravje pripravilo omenjeni predlog odvzema 40-ih milijonov, napačna. Ker so jih oblikovali na vpogledu v napačno dokumentacijo. To svojo napako je fakulteta iz Maribora takoj priznala. Bolnišnica torej trdi, da je ta odvzem v rebalansu osnovan na podlagi neke dokumentacije. Vi trdite, da teh dokumentov ni in tudi če ne bi bilo tega, da bi se ta denar odvzel, ker ta bolnica naj ne bi imela pripravljene ustrezne dokumentacije. Jaz sem hvaležen za ta podatek in se bom tudi z njimi pogovoril. Ker jaz ne želim igrati klovna na eni in drugi strani, da bodo vsi meni govorili neresnico, da ne bom uporabil besede laž, zato da se bom jaz boril dve leti, tukaj že dve leti. Bilo je kar nekaj krutih besed izrečenih, ob sprejemu v poznih nočnih urah, sprejemu proračuna. In se mi zdi škoda za to, da mez ene in druge strani bombardirajo z neresnicami, jaz se pa borim za nekaj, kar je vsekakor za 50 tisoč ljudi v zasavski regiji potrebno. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Rokavec, izvolite.
Hvala za besedo. Jaz bom ta amandma podprl, zato ker menim, da je skrajni čas, da se začne hitreje reševati problem v trboveljski bolnišnici in menim, da je bilo neprimerno, da so se ta sredstva zmanjšala, in tudi gospod Barovič, kot trboveljski župan, dobro ve in tudi pravkar je tudi nanizal jasne dokaze, da bo premalo sredstev planiranih za potrebna investicijska dela v bolnišnici Trbovlje. Poleg tega pa, kot je bilo že danes uvodoma podano, sem v svoji razpravi povedal, ena redkih postavk je področje urada predsednika republike, kjer se bistveno povečujejo sredstva. In menim, da bi bilo tudi iz tega humanega vidika primerno, da se ta amandma podpre.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, lepo prosim predstavnike poslanskih skupin, ki se javljajo k besedi, da se ozrejo na čas, ki so ga ali že porabili ali pa morebiti ne, ker poslanske skupine so priglasile čas za vse tri vrste obravnav v okviru obravnave rebalansa proračuna. Tako, da tisti, ki nimate več možnosti, prosim, da to spoštujete. Ker ni želje več po razpravi, razpravo zaključujem. Obrazložitev glasu pred odločanjem. Najprej gospod Gračner, izvolite.
Hvala za besedo. Tudi sam bom podprl ta amandma, čeprav menim, da vir, iz katerega se nadomešča 40 milijonov, ni najboljši. Okrog tega bi pa rad povedal sledeče: in sicer res je, da je ta investicija na samem začetku, žal, da je na samem začetku, ker je že ta bitka za ta prizidek že približno dve leti dolga in da v trem tenutku je tudi res, kar je povedal državni sekretar, da ni idejne zasnove, ni idejnega projekta, investicijskega načrta, ni lokacijske dokumentacije, kot tudi ne projekta za pridobitev gradbenega dovoljenja. Res je, da tudi nesprejetje tega amandmaja sicer samega pridobivanja projektne dokumentacije ne bi ustavilo, zaradi tega, ker je vseeno v proračunu zagotovljenih 18 milijonov tolarjev. Na drugi strani pa se moramo zavedati, da je bolnišnica v Trbovljah izredno stara, da nam je velik interes, da bi končno prišli do tega prepotrebnega prizidka, ker splošna bolnišnica Trbovlje pokriva najmanj tri občine, približno 50.000 prebivalcev, ki so tu vsakodnevno operirani v popolnoma neustreznih prostorih. Zaradi tega bom amandma podprl, insicer z namenom, da se konča omejevanje in zmanjševanje sredstev predvsem na področju investicijskega vlaganja v bolnišnico Trbovlje. V primeru nesprejetja amandmaja pa bi vsekakor prosil, da - tako kot smo na samem odboru že sprejeli - vlada sprejme vsaj nek ustrezen sklep, da v okviru postavke investicijskih vlaganj v bolnišnice, ki naj bi se zmanjšala za 430 milijonov, z ustrezno prerazporeditvijo sredstev zagotovi sredstva, ki jih bolnišnica Trbovlje potrebuje za izvedbo investicij v letošnjem letu. Se pravi, gre za razliko od 18 do 40 milijonov, kar se je izkazalo, da manjka. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Kelemina. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ta amandma bom z veseljem podprl, predvsem tudi zato, ker gospodu Baroviču, mojemu prijatelju, zelo verjamem, da govori resnico, da je iskren in da me ne zavaja s tem amandmajem. Jaz njemu verjamem, da se bori za pravičnost, za svoj kraj, in manj verjamem predstavnikom vlade, ki so nas že tolikokrat žejne prepeljali čez vodo, to je definitivno. To, da pa vzamemo na strani proračunskega uporabnika predsednika Republike Slovenije, je pa tudi povsem korektno. Namreč, predsednik države, sem prepričan, denarja na tej postavki ne potrebuje, ker tako in tako nič ne dela. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Pohorec. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ne, da bi bil proti trboveljski bolnišnici, in verjamem tudi županu, kolegu Baroviču, vendar moram verjeti tudi državnemu sekretarju in izjavi, ki jo je dal, da bo projekt tekel nemoteno tudi, če ta amandma ne bo dobil podpore. Rekel bi, da se na raznih ministrstvih, ne samo pri zdravstvu, nabira kopica projektov, z vso dokumentacijo, prijave na razpise iz leta 1999,2000, 2001 in tako naprej, pa še niso prišli na vrsto. Najprej je treba zagotoviti dokumentacijo, pa se postaviti v vrsto. Mislim pa, da ima to vrsto določeno tudi ministrstvo za zdravje. Žal bom sledil odločitvi odbora za finance. Hvala.
Hvala lepa. Kar nekaj rok se je dvignilo. Dovolite, da vam sporočim, kako ste se priglasili po vrstnem redu [[morda sem koga spregledala]] : gospod Barovič, Brenčič, Kebrič. Še kdo želi obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Najprej dajem besedo gospodu Baroviču. Izvolite.
30 sekund imam. Hvala. Sam bom absolutno podprl amandma. Pa še nekaj [[...]]
Dve minuti, gospod Barovič, obrazložitev glasu je to. Izvolite, dve minuti.
Pardon, se opravičujem! Tolikokrat smo slišali, ni pripravljene dokumentacije. Razumel sem, da ta spoštljivi zbor ve, čigave institucije ali čigave ustanove po Sloveniji so bolnice in kdo je dolžan pripraviti vso dokumentacijo ter s kakšnimi sredstvi. Veste, vprašanje, kaj je bilo najprej, kokoš ali jajce. Odgovorite mi pravilno nanj. Če ni denarja, ki ga da država, seveda tudi država pripravlja vse dokumente, teh dokumentov ni. Zaenkrat, kolikor jaz vem, še bolnišnica ni občinska institucija, kot je javni zavod zdravstveni dom. Zato se ne izgovarjajte, ali je ali ni dokumentacija. Dokumentacija, dve leti nazaj smo slišali, dokumentacije ni. Vprašajmo se, kdo je dolžen to dokumentacijo pripraviti. Hvala lepa. Jaz bom absolutno podprl amandma.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Brenčič. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz bom amandma podprl, ker mislim, da je ta vlada resna in da je ministrstvo za zdravje odgovorno. Ko je pripravljajo projekcijo proračuna za 2003, je bila postavka notri, to se pravi, ministrstvo je bilo dolžno pripraviti postavko na temelju dokumentov, da pa ni lokacijske informacije, potem se moramo pa vprašati, kaj je narobev tem ministrstvu, ne v tem proračunu in ne v tem državnem zboru. In zato je enostavno potrebno amandma podpreti in izhodiščno postavko realizirati, pridobiti v ustreznem času dokumente, ki bi morali že biti, ko je postavka nastajala v proračunu, ali pa se tako malo po domače lotevamo sestave proračuna Republike Slovenije. Hvala.
Hvala lepa. In še zadnja obrazložitev glasu. Gospod Kebrič, izvolite. Ni zadnja, še gospod Peče za njim.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice, kolegi in predstavniki vlade! Sem v dilemi, komu naj verjamem. Z ozirom na to, da je bilo v ponedeljek na odboru za finance tako odločeno, kakor imamo v poročilu, menim, da bi kolega Barovič, ki ga zelo spoštujem in izosnovnega humanega razloga bi bil prvi, ki bi glasoval za amandma, da se zagotovi več sredstev za bolnišnico, kajti nihče od nas ne ve, kdaj bo uslugo tam potreboval, pa je vseeno, ali je to v Trbovljah ali na onkološkem institutu ali kje drugje. Ko smo pa sprejemali zakon o gradnji objektov, je popolnoma jasno, kakšna dokumentacija mora biti, in ko je dokumentacija pripravljena, se morajo zagotoviti sredstva. Ali je dokumentacija ali je ni, ali bomo rezervirali neka sredstva, ki ne bodo izkoriščena, ker pač ni dokumentacije, saj smo že v polletju, zato se bom vzdržal izjemoma tega glasovanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Peče. Izvolite.
Spoštovani! Jaz sem prepričan, da se lovimo okoli napačnega vprašanja. Dejstvo je, da je znesek, ki je v proračunu bil namenjen, oziroma predlagala Vlada Republike Slovenije in namen mojega kolega Bodgdana Baroviča ni v povišanju predlaganega zneska, ampak samo v ohranjanju zneska, kiga je tako ali tako predlagala Vlada Republike Slovenije, ki se v tem trenutku spreneveda. In toliko bolj ogorčenja vreden je ravno nastop predstavnika ministrstva za zdravstvo. Dejstvo je, da smo več govornikov, oziroma da je več govornikov pred menoj ugotovilo, kdo je lastnik bolnišnice. In če je vprašanje dokumentacije, je to isto vprašanje bilo že takrat, ko je sama vlada na predlog ministrstva za zdravstvo predlagala obstoječi znesek, katerega poskuša kolega Barovič v tem trenutku samo še utrditi. In če, zakaj takrat ni bilo vprašanje dokumentacije sporno. V tem trenutku, pa se vam zdi sporno. Jaz osebno ocenjujem, da je prav tako žalostno, da, čeprav ne prihajam iz trboveljske regije, oziroma iz okolice Trbovelj, da se poslanci ustavljamo toliko na tako majhnem znesku, in kljub temu, da je vlada Republike Slovenije dala zeleno luč za to investicijo. Enako žalostno pa je to, da sam predstavnik ministrstva za zdravstvo ne zagovarja investicije v zdravstvo, ampak ji celo nasprotuje. Podprl bom amandma kolega Baroviča. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, doktor Bernik, izvolite.
Hvala lepa, gospa predsednica. Dame in gospodje! Jaz bom podprl ta amandma, zato ker imam polno zaupanje v to, kar je povedal naš kolega Barovič, odgovoren župan, čeprav ima včasih čudno druščino, ampak naj bo. Rekel bi pa tudi tole, da že dolgo pričakujemo to belo knjigo ministrstva, ki se napoveduje in upam, da imajo ta projekt tam notri tudi. In dajte pohiteti, drugače bo vaše ministrstvo čisto vse zaupanje izgubilo. Potem, je bila omenjena ena čudna postavka za 100 milijonov, za predsednika države. Jaz mu čisto nič nisem "fovš", da dobi 100 milijonov za karkoli, ampak bi bilo zelo primerno pa dostojno, da bi ministrstvo za finance razložilo, za kaj tu gre. Namreč sem ravnokar izračunal, da bi ta denar bil zadosten za nov avion. In prosim, malo razmislite to, sicer bo malo cenejši, kot je bil sedanji, injaz vladi tudi privoščim avion, vendar dajte povedati, za kaj teh 100 milijonov gre, dajte jih v Trbovlje. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Jerovšek, izvolite.
Tudi sam bom podprl ta amandma kolega Baroviča. Zaradi tega, ker umešča ta proračunska sredstva v bolnišnico v deprivilegirani regiji. Vemo, da se je v Zasavju zgodila socialna bomba in da tam recimo gospodarstvo ni v stanju pomagati tej regionalni bolnišnici, celo več. Jaz pričakujem, da zaradi neznosnega socialnega stanja, vemo da smo bili priča pred nedavnim protestu žensk, ki so opozorile na neznosne razmere, na zapiranje delovnih mest, da se bo število bolezni in zdravstveno stanje prebivalstva znatno poslabšalo zaradi socialnih in psihičnih stresov, ki so posledica tega, da se finančna sredstva, ki se sicer namenjajo za odpiranje novih delovnih mest, produktivno ne uporabljajo. In kolikor sem videl, je bil kolega Barovič eden od redkih predstavnikov oblasti, nekih oblasti kot občinski župan, ki je prišel pozdravit in izrazit solidarnost s protestirajočimi ženskami. Mislim, da je potrebno tudi na simbolni ravni se tukaj zavedati, da smo pripravljeni tudi iz simbolnih razlogov kakšen drobiž odmakniti v kraj, ki je sicer na nek način pozabljen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še dve obrazložitvi glasov. Najprej gospod Grošelj, potem gospod Švagan. Izvolite.
Gospa predsedujoča, hvala lepa za besedo. Tudi jaz sem dobil po elektronski pošti pismo od direktorja splošne bolnišnice Trbovlje, ki nosi datum 22.5 [[..]]On se obrača na vseh pet poslancev, trije, ki so iz LDS-a, gospoda Baroviča in seveda tudi na mene, in seveda prosi, da naj storimo vse, da ne bo prišlo do prekinitve projektiranja, in v naslednjih letih do izvedbe del prve faze posodobitve, ki vključuje izgradnjo kirurške ambulante, ambulantne urgence in enotnega operacijskega bloka. Pri tem bi želel seveda povedati, da smo dogovor, ki je bil 2001 sklenjen na ministrstvu za zdravje, da ga spoštujemo in ga tudi izvajamo. Lansko leto, gospodje, sem čakal, iz LDS-a, da se boste kaj tudi oglasili, smo izvedli že prvo fazo, to je bila zamenjava vseh oken na splošni bolnišnici Trbovlje. Preko 70 milijonov. In smo seveda tudi občine zagotovile ta svoj del. Za drugi del faze je bil pa dogovorjeno, da se zagotovijo sredstva, da ne bo prišlo do projektiranja; gre za statični izračun sposobnosti splošne bolnišnice v Trbovlje. Res je prišlo do nekega zamika - ampak tudi pri nas imamo levi ali desni blok - ugotovilo se je, da je desni blok tisti, v kateriem se seveda nahaja ta kirurška ambulanta, ne oddelek, ambulanta, da so vse osnove, na podlagi katerih bi lahko ta kirurški oddelek potem tudi zgradili. In s strani državnega sekretarja je bilo tudi na odboru za finance pojasnjeno, da bodo sredstva zagotovljena v okviru investicijskih sredstev, ki jih ima ministrstvo na razpolago, in seveda, da ne bo političnega lobiranja potem tudi preko naših občin. In iz tega razloga bom seveda tudi podprl ta amandma. Bom tudi danes podprl ta amandma, vendar v prepričanju, da tudi če tega amandmaja ne bi bilo, bi bila sredstva zagotovljena, da se ta projektna dokumentacija oziroma da se za statični izračun zagotovijo ta sredstva preko ministrstva za zdravje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Švagan, izvolite.
Hvala lepa podpredsednica. Jaz se bom pri tem amandmaju kot Zasavec vzdržal. Seveda župan občine Zagorje, ki največ vlaga v bolnišnico Trbovlje in največ daje tudi sponzorskih sredstev. Verjamem sekretarju ministrstva za zdravje, verjamem vladi. Seveda bi verjel v dobronamernost tega amandmaja, kajti v lanskem letu je bilo 60 milijonov in polno izrečenih demagoških besed pri sprejemanju proračuna, tudi v letu 2001, 2002 oziroma tudi 2003 in 60 milijonov je ostalo v državnem proračunu, ki enostavno niso bila porabljena. Podprl ga pa zato ne bom, ker tudi nasmeh, ki je na strani Nacionalne stranke, češ, sprejeli bodo amandma, kajti vemo, da vsi podpiramo takšne amandmaje. Verjamem, da bo ministrstvo za zdravje šlo s tem projektom naprej. Občina Trbovlje je soodgovorna, da ni teh projektov, kot tudi vodstvo bolnišnice; seveda je pa ta smeh bolj namenjen temu, da predsedniku države jemljemo ta sredstva, ki tudi izhaja iz Zasavja, in smatram, da gre bolj za demagoško politično igro v tem parlamentu oziroma v tem slovenskem zasavskem prostoru. Seveda sem prepričan, da bom doživel veliko kritiko v Zasavju, da sem proti bolnišnici Trbovlje, vendar lahko rečem, da bom šel s ponosom domov, kajti kot župan že 11 let vsako leto dam kakšen milijon tudi za to bolnišnico, in sem edini župan. Poleg tega, da smo tudi v lanskem letu, kot je omenil župan, gospod Grošelj, namenili 60 milijonov za okna in ostalo, da ne bi našteval. Seveda pa gre za igro "igrajo se z nami, zakaj se ne bi igrali še mi". Hvala lepa.
Hvala lepa. Slišali smo obrazložitve glasov. Lahko preidemo na glasovanje o amandmaju? [[Lahko.]] Glasujemo. Navzočih nas je 55, za je glasovalo 28, proti 20. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 20.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zdaj dajem v razpravo amandma poslanske skupine Stranke mladih Slovenije k podprogramu "pomoči v srednjem šolstvu" pri proračunskem uporabniku ministrstvo za šolstvo, znanost in šport. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o tem amandmaju. Glasujemo. Navzočih nas je 56, za je glasovalo 18, proti 33. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. V razpravo dajem amandma istih predlagateljev k podprogramu "študijske pomoči" pri proračunskem uporabniku ministrstvo za šolstvo, znanost in šport. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Razpravo zaključujem. Prehajamo na odločanje o amandmaju. Glasujemo. Navzočih nas je 57, za je glasovalo 19, proti 33. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. V razpravo dajem amandma istih predlagateljev k podprogramu "programi za mladino" pri proračunskem uporabniku urad za mladino. Odpiram razpravo. Ker ne želi nihče razpravljati, jo zaključujem. Prehajamo na odločanje o amandmaju. Glasujemo. Navzočih nas je 57, za je glasovalo 13, proti 34. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Zaključili smo torej razpravo in odločanje o amandmajih in prehajamo na odločanje o posebnem delu predloga rebalansa proračuna v celoti. Glasujemo. Navzočih nas je 61. Za je glasovalo 45, proti 14. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 14.]] Ugotavljam, da je posebni del predloga rebalansa proračuna v celoti sprejet. Sedaj prehajamo na obravnavo načrta razvojnih programov. Želi kdo besedo? Ne. Razpravo zaključujem. In prehajamo na odločanje o načrtu razvojnih programov. Glasujemo. Navzočih nas je 60, za je glasovalo 43, proti 5. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je načrt razvojnih programov sprejet. Končali smo torej odločanje o posameznih delih predloga rebalansa proračuna. Sprašujem predstavnico vlade, oziroma predstavnika vlade Republike Slovenije in odbora za finance in monetarno politiko, ali je rebalans državnega proračuna glede prejemkov in izdatkov usklajen. Državna sekretarka, gospa Kamnar, izvolite.
Hvala lepa. Torej ugotavljamo, da na podlagi sprejetih amandmajev proračun, splošni in posebni del proračuna nista usklajena, zato je potrebno sprejeti še uskladitveni amandma, in zato da ga vlada sprejme in predlaga odboru za finance, rabimo približno 45 minut časa. Hvala.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke in poslanci, v kolikor se strinjate, bi glede na čas, kot je predstavnica vlade pojasnila, da ga vlada potrebuje, in potem še odbor za svoje delo, mislim, da lahko prešli na obravnavo naslednjih točk, ki so na dnevnem redu, ki bodo trajale pravzaprav kar nekaj časa, in po končanih točkah bi čas odboru, da se opredeli do uskladitvenega amandmaja.Odločanje bi opravili še danes, v kolikor nihče ne nasprotuje. Hvala lepa. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. In prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IZVRŠEVANJU PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETI 2003 IN 2004, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Prosim predstavnika vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona.Minister za finance, doktor Dušan Mramor, izvolite.
Hvala lepa. V zvezi z zakonom o spremembah in dopolnitvah zakona o izvrševanju proračunov za leto 2003 in 2004 bi jaz dal samo nekaj glavnih poudarkov, pa jih povezal s tistim, kar sem povedal v uvodnem nagovoru pri rebalansu. Ta sprememba tega tako imenovanega ZIPR-a vsebuje nekatera določila, s katerimi smo želeli to deindeksacijo uvesti tudi na ravni javne porabe s tem, da je vsebovano določilo v 31.b členu glede prepovedi valorizacije denarnih obveznosti v pogodbah, ki jih za obdobje do enega leta sklepajo osebe javnega prava. Torej, tukaj ne sme biti več indeksacijskih klavzul. Potem ta ZIPRO določa tudi nekatere oziroma v nekaterih členih se določajo racionalizacije v javni porabi. In sicer recimo, da ministrstva določijo dinamiko izplačil tekočih transferjev javnim zavodom, javnim agencijam, javnim skladom in javnim gospodarskim zavodom tako, da ti prejmejo sredstva za plače dan pred izplačilom plač. Sredstva za blago in storitev pa največ dvakrat mesečno. S tem pač ne prihaja do likvidnostnih presežkov. Potem sta ključni dve uredbi vlade, ki naj bi racionalizirali v bistvu obseg materialnih stroškov, to je uredba o postopku oddaje naročil male vrednosti na nivoju vseh državnih, cele državne uprave ter skupni postopki oddaje javnih naročil. Potem so še določila, ki določajo pač v skladu s tem, ker zdaj seveda je pač večji deficit v rebalansu, da je potrebno dodatno zadolževanje države. Kje so zdaj te meje dodatnega zadolževanja. Še določilo, ki je po moje še kar pomembno. V preteklosti je bil fiskalni stabilizator namenjen predvsem temu, da če se prihodki zmanjšajo, potem se bo lahko uporabil fiskalni stabilizator. Tokrat pa smo šli širše in smo dodali, da v kolikor se določeni, zakonsko določeni odhodki povečajo zaradi recimo večjega števila upravičencev, da tudi v takem primeru se lahko fiskalnistabilizator uporabi in s tem si v bistvu omogočimo, da ni potrebe po prenosu obveznosti v naslednje leto. Tukaj gre samo za dve vrsti takih obveznosti, to so obveznosti do Zavoda za pokojninsko-invalidsko zavarovanje ter v primeru, če bi prišlo do višjih obresti. Hvala lepa.
Gospod minister, hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Cirila Pucka, da predstavi poročilo odbora. Gospod Pucko, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod minister, predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Navedeni predlog zakona je matično delovno telo obravnavalo v skladu s poslovnikom in pri tem po zelo burni in zanimivi razpravi sprejelo določene amandmaje, da bi popravili samo vsebino, ter zavrnilo amandmaje dveh poslanskih skupin, ki so tudi oziroma bodo predmet razprave in glasovanja na današnji seji. Posebej zanimiva je bila razprava v zvezi z določili 21.a in 29.b člena, kjer je bilo predstavljeno stališče, da gre za prvo zakonsko normo, ki na določen način okvirja določen del koncesijske problematike. Znane so namreč različne ureditve koncesij, tako v ameriškem kot v evropskem sistemu. Predlagane rešitve v zakonu o izvrševanju proračuna so iz vrste rešitev, vendar so po izraženem mnenju dejanske potrebe na področju infrastrukture takšnega značaja, da jih na drugačen način ne moremo reševati. Konkretne vsebinske rešitve pa je treba še doreči, zlasti pa dikcijo 3. točke drugega odstavka novega 29.b člena. Zakonsko besedilo, ki bi naj uredilo področje koncesij, je sicer težko pričakovano, vendar ni videti izgledov za konkreten predlog v doglednem času. Zato je smiselno, da se predloženo besedilo ustrezno dopolni, zlasti v primeru, ko gre za plačila za izvajanje gospodarskih javnih služb in glede na nastalo situacijo na področju reševanja resnih problemov na področju infrastrukture, ki jih ni možno odlagati, ob tem pa je nevzdržno računati zgolj na proračunske vire ali klasično obliko zadolževanja. Po drugi strani je evidentna neizkoriščena ponudba tujega kapitala ravno iz razloga, ker nimamo predpisov, ki bi okvirjali takšne možnosti. Pokritost finančnih virov kot prvi pogoj za odprt pristop k investiciji, so sicer sredstva v proračunu, vendar se s predvidenimi rešitvami odpira tudi možnost, da se na podlagi namenskih virov s pomočjo kapitala investitorja zgradi potrebna infrastruktura. Odbor je sprejel naslednje amandmaje, in sicer k 1., 2., 4., 7. in 10. členu zakona, ki jih imate v poročilu odbora, datiranem z 18. junijem letošnjega leta. Hkrati je odbor sledil tudi določenim pripombam zakonodajno-pravne službe in jih ustrezno redakcijsko umestil v posamezne člene. Predlagam, spoštovane kolegice in kolegi, da tako izboljšan in popravljen predlog zakona o izvrševanju proračuna za leti 2003 in 2004 podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod predsednik. Temu sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej bo stališče poslanske skupine Nove Slovenije predstavil dr. Andrej Bajuk. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Glede na omejitve našega poslovnika na pet minut, smo se dogovorili tudi s poslansko skupino Socialdemokratske stranke, da bomo skupaj oblikovali stališče koalicije Slovenija do tega zakona. Vlada je spremembe, dopolnitve ZIPRO razdelila v tri vsebinske skupine. Prva skupina je namenjena odpravi prej sprejetih pomanjkljivih določb, druga skupina je neposredno vezana na spremembe, ki jih prenaša rebalans načrta proračuna. Tretja pa posega v veljavno sistemsko ureditev financiranja javne infrastrukture na nesistemski način. Nobena od teh treh skupin predlaganih sprememb ne izpolnjuje kriterijev, ki jih določajo za pregledno fiskalno poslovanje mednarodni kodeks in fiskalne transparentnosti. Vse te tri skupine predlaganih sprememb dejansko niso potrebne za pregled izvrševanja proračuna, temveč za dosego prav nasprotnih ciljev. Edine jasne določbe tako druge skupine sprememb kot vseh sprememb ZIPRA so dejansko tiste, ki določajo, da se tekoči proračunski primanjkljaj za leto 2003 poveča na 70 milijard SIT, skoraj za 16 milijard, in da se lahko ta proračunski primanjkljaj še dodatno poveča za 15 milijard iz naslova tako imenovanega fiskalnega stabilizatorja. To je edino jasno. Lani je vlada tako imenovani fiskalni stabilizator lahko uporabila samo zaradi poslabšanja napovedi makroekonomskih dejavnikov, na podlagi katerih je načrtovala proračunske prihodke. Letos ta okoliščina ni več dovolj. Letos se lahko vlada posluži dodatnega zadolževanja, tudi tedaj, če se je ob sedanjem rebalansu proračuna zmotila in je prenizko načrtovala potrebni transfer v SPIZ oziroma je prenizko načrtovala stroške servisiranja dosedanjega javnega dolga predvidenega pri tem rebalansu. Da se je zmotila, pa lahko ob pregledu številčnega dela rebalansa z veliko verjetnostjo ugotovimo že danes. Zato lahko pričakujemo, da bo proračunski primanjkljaj za leto 2003, glede na sprejeti proračun, višji za 31 milijard. Druga jasna določba spremenjenega ZIPRO pa je tista, na podlagi katere bo dal državni zbor vladi pooblastilo, da pravnim osebam javnega sektorja državni ravni dodeli dodatnih 40 milijard jamstev za njihovo zadolžitev, s čimer vlada prvotno kvoto jamstev poveča iz 110 milijard na 150 milijard. Vlada pa ob tem še opozarja, da je bil zahtevek teh oseb za državna jamstva še večji vsaj za 20 milijard, pa temu ni prisluhnila. Iz dodatnih informacij vlade o tem, komu bo odobrila ta dodatna jamstva za najem posojil, pa je jasno tudi to, da vlada na ta način umetno znižuje velikost proračunskega primanjkljaja države, ki bi ga morala izkazati po maastrichtskih kriterijih, na primer posojilo zavoda za zdravstveno zavarovanje v velikosti 14 milijard SIT, v enako velikost napovedanega primanjkljaja te državne blagajne. Njen primanjkljaj pa se všteva v proračunski primanjkljaj, ugotovljen po maastrichtskih kriterijih metodologija ESA/95. Za kaj ali za kakšne programe bo uporabljenih ostalih 110 milijard tolarjev posojil z jamstvi države, nam vlada ne obrazloži, zagotovo pa bo večina njih v naslednjih letih pristala na javnem dolgu državnega proračuna ali centralne države. Vse ostale določbe druge skupine sprememb, povezane z rebalansom državnega proračuna, se nanašajo na podelitev pooblastila vladi oziroma neposrednim proračunskim uporabnikom, da s tem rebalansom določeno porabo v naslednji polovici leta še dodatno prerazporeja in ustvarja tako imenovani veljavni proračun za leto 2003, pri tem se pa pravice pri razporejanju začnejo celo šteti znova ob polletju 2003. Edina dobrodošla sprememba, ki jo je vlada napovedala s predlogom sprememb ZIPRA in bi lahko vodila h gospodarnejši uporabi proračunskih sredstev je bil predlog enotne ureditve naročil male vrednosti in vpeljavo skupnih postopkov javnih naročil, podrobneje urejenih s posebno vladno uredbo, to je bil 7. člen. Toda vladna koalicija je ta predlog umaknila na matičnem delovnem telesu. Naj spomnimo, daje ureditev naročanja naročil malih vrednosti oziroma gospodarnejšo porabo na tem področju napovedal gospod Tone Rop še kot finančni minister lani pri predstavitvi predloga proračuna v tem državnem zboru. Nekateri smo mu celo verjeli. Bili pa smo očitno veliki optimisti, še posebej, če upoštevamo, da minister za finance v dveh letih ni bil pripravljen pripraviti niti seznama oseb, ki so dolžne spoštovati zakon o javnih naročilih, seznama proračunskih uporabnikov in drugih oseb javnega prava ter oseb, ki poslujejo z večinskim deležem državnega kapitala, čeprav je ta obveznost določena v zakonu o javnih naročilih 1 iz leta 2000. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavil gospod Leopold Grošelj. Izvolite.
Gospa podpredsednica, hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister, predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Zakon o izvrševanju proračuna, ki ga sprejmemo vsako leto po proračunu, je po mnenju poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov predvsem tehnični zakon, ki naj bi zagotovil normalno izvajanje vsakoletnega proračuna. Kljub temu pa je praksa v zadnjih letih v zakonih o izvajanju proračuna uveljavila tudi pomembno vsebinsko poseganje v druge zakone, in to na intervencijski način. Tudi v letošnjem zakonu se pojavljajo nekateri elementi, ki presegajo potrebo tekočega izvrševanja proračuna in posegajo v drugo zakonodajo. Na ta dejstva nas opozarja tudi mnenje zakonodajno-pravne službe državnega zbora. Verjetno bi bil že čas, da bi zakon o izvrševanju proračuna za posamezno leto očistili teh nepotrebnih določil, saj taka določila, katerih vsebino bi morali reševati s spremembo osnovne zakonodaje, tudi zmanjšuje pravno varnost proračunskih porabnikov in nadzor nad preglednostjo porabo javnih sredstev. V vsebini zakona je morda najpomembneje, da se z njim zagotavlja možnost povečanega obsega zadolževanja države za skoraj 16 milijard in povečuje tudi znesek možnega zadolževanja javnega sektorja na nivoju države za dodatnih 40 milijard. S tem naj bi se omogočila normalna izvedba investicij. Poudarjam, normalna izvedba investicij in programov, za katere so na posameznih področjih želeli dodatne možnosti, na primer na železnicah za 12 milijard, v zdravstvu za 14 milijard, v Darsu za 20 milijard in v slovenski investicijski družbi za vsaj 16 milijard. Ambicija predlagateljev zakona je sprva bila, da se v tem zakonu sprejmejo tudi številni ukrepi, ki naj bi prispevali k pospešenemu zniževanju inflacije za ustvarjanje pogojev vključitve Slovenije v projekt MR2 in v evropsko monetarno unijo. Zaradi teh ciljev je bila predlagana celo deindeksacija socialnih transferov, ki bi pomenila ukrep, s katerim bi prizadeli socialno najšibkejše sloje prebivalstva. V Združeni listi socialnih demokratov smo se takemu predlogu uprli, saj ukrep ni bil dogovorjen v socialnem dialogu in je bil po naši oceni tudi sicer sistemsko nesprejemljiv. Pozdravljamo pa predlagan režim usklajevanja pogodbenih obveznosti v 31.a členu, ki jih sklepajo osebe javnega sektorja, saj bo predvidena rešitev gotovo prispevala k zniževanju inflacije zaradi prepovedi revalorizacije denarnih obveznosti v pogodbah, ki se sklepajo za obdobje do enega leta. V poslanski skupini podpiramo rešitve, ki povečujejo gibljivost proračuna z movimi pooblastili vrhovnega sodišča, senata za prekrške ter ministrstva za notranje zadeve za upravne enote. Dobro je, da se znižuje obseg prevzemanja obveznosti v breme pričakujočih proračunov iz 80 odstotkov na 60 odstotkov, kar tudi omejuje možnost prenosa obveznosti tekočega leta v prihodnje leto, saj to povečuje odgovornost porabnikov in zmanjšuje anticipirano porabo, ki lahko omeji prostor za vodenje tekoče ekonomske politike države. Nekatere rešitve, ki pomenijo nadgraditev upravljanja z javnofinančnimi izdatki, bi bilo potrebno urediti v sistemskih zakonih, vendar glede omenjenih rokov in možnosti pravočasnosti sprememb teh zakonov moramo pač pristati na posredno ureditev, kot je to v novem režimu zagotavljanja sredstev javnim zavodom ter v možnosti povečanih proračunskih primanjkljajev v primeru dodatnih obveznosti držav do zavodov pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Nismo popolnoma prepričani, da bo nova ureditev iz 21.b člena, ki omogoča zasebna vlaganja v javno infrastrukturo, lahko nadomestila proračunska sredstva za investicije vanje z možnimi zasebnimi viri. A velja poskusiti. Še posebej sedaj, ko odbor za finance predlaga pomembne spremembe tega člena, ki jasneje opredeljujejopogoje teh vlaganj, ki jih bomo v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov tudi podprli. Podprli bomo tudi črtanje 7. člena, katerega vsebino je potrebno urediti v zakonu o javnih naročilih, ki je ravno sedaj v parlamentarni proceduri. Priprave za vstop v Evropsko unijo nesporno zahtevajo dodatna sredstva. Možnost, ki jo odpira zakon v predlaganem 8. členu, za sklenitev pogodbe do višine nekaj nad 10 milijard za izgradnjo schengenske meje, ki bo kmalu bodoča zunanja meja Evropske unije, je sicer dobrodošla, a je potrebna zato, ker država nekatere projekte, za katere se je zavezala pred Evropo, mora izpeljati, zanje pa ne zagotavlja v tekočem proračunu zadostnih sredstev. Spremembe in dopolnitve zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2003 in 2004 niso idealne, vendar so potrebne za izvajanje proračuna v letih 2003 in 2004. Ker smo uspeli iz njega izločiti neprimerno deindeksacijo socialnih transferov, bomo sam zakon in amandmaje, ki jih predlaga odbor za finance, in jih je vključil zakon v svoje vsebine, v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Socialdemokratske stranke Slovenije bo predstavil mag. Andrej Vizjak. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Spoštovani minister, spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi! V Socialdemokratski stranki kot v koaliciji Slovenija se zavedamo, da je tudi v Sloveniji treba izkoristiti vse razpoložljive možnosti vlaganja zasebnega kapitala v javno infrastrukturo. Na to smo že nekajkrat opozorili, da to velja uzakoniti, da to možnost velja sistemsko urediti in jo tudi spustiti v prakso. Odločno pa nasprotujemo, da gre za podelitev splošnega pooblastila za zasebna vlaganja v javno infrastrukturo na podlagi nekega zakona o izvrševanju proračuna za leto 2003. Mislimo, da gre za nesprejemljivo rešitev z dveh vidikov. Zelo pomemben je pravnosistemski vidik nesprejemljivosti, na kar opozarja tudi naša zakonodajno-pravna služba, kajti pravi, da so te rešitve nesprejemljive. Mimo tega je šel odbor za finance, mimo tega je šla vlada, mimo tega so šle tudi poslanke in poslanci na odboru za finance in seveda požegnali to pravno nesistemsko nesprejemljivost. Zakaj imamo zakonodajno-pravno službo v našem parlamentu? Seveda pa so te rešitve nesprejemljive tudi iz vsebinskih razlogov, saj posredno uvajajo privatizacijo javnih služb, ki bi jih bilo treba urediti bodisi v zakonu o zavodih, bodisi kje drugje in privatizacijo gospodarskih javnih služb, ki bi jih bilo treba urediti drugje. Gre torej za iskanje nekih izhodov v sili, kar je ne nazadnje bilo tudi jasno povedano na odboru za finance, da velja poskusiti z neko rešitvijo in da se bo v prihodnje izkazalo, ali je ta rešitev dobra ali ni dobra oziroma slaba. Imamo kar nekaj slabih izkušenj v Republiki Sloveniji z izhodi v sili in raznimi poskusi na področju privatizacije in mislim, da tega ne velja ponovno storiti na področju zasebnih vlaganj v javno infrastrukturo. Mislimo, da so rešitve v tem zakonu nesistemske, neustrezne, zato smo tudi na odboru, pa tudi danes predlagamo spremembe oziroma črtanje teh členov, ki govorijo o možnostih zasebnih vlaganj v javno infrastrukturo na tako nesistemski način. Vsaj nekaj zakonov bi bilo treba spremeniti, če bi želeli to udejanjiti in urediti. Mislim, da bi le veljalo več pozornosti nameniti sistemskemu urejanju te problematike, kot pa tako na horuk predvideti to možnost v zakonu o izvrševanju proračuna. Naslednja pomembna točka, področje, ki ga ureja ta zakon o izvrševanju proračuna in se nam zdi prav tako sporno, zato tudi predlagamo danes amandma, je 21.d člen, kjer je namreč predvideno, da se lahko davčni prihodki iz naslova davka na dodano vrednost, vplačani v proračun leta 2003 nad višino, ki bi presegla znesek, načrtovan v rebalansu proračuna, prenesejo v proračun za leto 2004 oziroma se štejejo kot prihodek za proračunsko leto 2004. Ta določba je v nasprotju z določili zakona o računovodstvu in zakona o javnih financah kot tudi v nasprotju s temeljnimi računovodskimi usmeritvami oziroma načeli. Taka določba zakona o izvrševanju proračuna bi pomenila izgubo temeljnih kriterijev za razmejevanje med prihodki dveh let in omogočala vladi oblikovanje popolnoma nenadzorovano velikost prihodkov v posameznem proračunskem letu in posledično proračunskega primanjkljaja. Ta pojav je po vsej verjetnosti že prisoten pri kreiranju zadnjih zaključnih računov državnega proračuna, kar je bilo mogoče ugotoviti že pri revizijskem poročilu v zaključnem računu državnega proračuna za leto 2001. Vlada določbo 21.b člena pojasnjuje ali opravičuje z ugotovitvijo, da bodo prihodki iz naslova DDV za proračunsko leto 2004 prenizki, saj bo to leto del DDV-ja potrebno odvajati v evropski proračun in bodo ti prihodki posledično prenizki za izkaz primerne velikosti proračunskega primanjkljaja za 2004. Skratka, z deležem davka, ki bo pobran v letošnjem letu in bo nad planiranim v proračunu oziroma v rebalansiranem proračunu za leto 2003, boš štel kot prihodek in znižanje primanjkljaja za leto 2004 in ne 2003, kot bi bilo po vsej računovodski logiki normalno. Tu to določbo amandmiramo in prispevamo s tem k neki večji transparentnosti javnih financ. Socialdemokratska stranka bo seveda te amandmaje podprla. Če ti amandmaji ne bodo podprti, bomo nasprotovali rebalansu oziroma bomo nasprotovali tej noveli zakona o izvrševanju proračuna. Hvala.
Hvala lepa. Za stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke se je prijavil gospod Podobnik, pa ga ni med nami. Stališče poslanske skupine Stranke mladih Slovenije, pa nam bo predstavil gospod Bogomir Vnučec. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi! Pri vsakoletnem sprejemanju zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije smo vajeni predvsem povečanja zadolževanja države in omogočanja financiranja povečanega proračunskega primanjkljaja. Tako se leto za letom, kljub vsakoletnim visokoletečim napovedim ob sprejemanju proračuna, na koncu vedno znajdemo za odstotek ali dva nad napovedano stopnjo inflacije. Časa nam zmanjkuje. Evropa pričakuje od nas rezultate in spoštovanje maastrichtskih kriterijev pred vstopom v Evropsko unijo. V strahu pred slabimi izkušnjami, ki so jih s šok terapijo zoper inflacijo pred nami imele nekatere druge države kandidatke za EU, se že nekaj let trudimo z njenim postopnim zniževanjem: odprava temeljne obrestne mere, ukrepi Banke Slovenije. Vse to pa ne prinaša željenih rezultatov. Zato se je vlada ob menjavi finančnih ministrov odločila za zelo radikalen ukrep, deindeksacijo socialnih transferjev. Vlada bi tako na račun socialno najbolj ogroženih prebivalcevželela ohraniti inflacijo na ravni všečne Evropski uniji. Deideksacija, ki je bila predlagana pred časom, bi pomenila močan poseg in nesprejemljivo oblikovanje fiksalne politike, ki bi najbolj prizadela prav socialno najbolj šibke kategorije prebivalstva,med njimi še posebej mlade, saj jo je vlada pripravljala za 16 zakonov, ki jo urejajo socialne transferje v državi. Vendar pa si vlada svoje neracionalno porabo proračunskega denarja z nakupom luksuznega vladnega letala in gradnjo hangerja, kar smo ugotovili skupno, da ju sploh ne potrebujemo, s krčenjem pravic prebivalcev v zdravstvu, z napovedjo uvedbe šolnin za redne študije, z napovedjo novih davkov, težko privošči prepričevanje socialnih partnerjev, da bi prav deindeksacija transferjev za brezposelne,študentsko prehrano, starševska nadomestila in pokojnine bila tisto, kar bo prineslo nižjo inflacijo in boljši finančni položaj Slovenije. V zadnjem trenutku je zato vlada vendarle popustila pod pritiski socialnih partnerjev, ampak z obljubo, da nam deindeksacija pri spremembah proračuna za naslednje leto ne uide. Letos bo tak način usklajevanja veljal le za kratkoročne pogodbene obveznosti, ki jih sklepajo pravne osebe javnega sektorja. Torej bodo neposredni in posredni uporabniki proračuna, občine ter javni gospodarski zavodi in javna podjetja, katerih ustanovitelj je država ali občina, lahko sklepale le kratkoročne pogodbe v nominalnih zneskih brez valorizacijske klavzule. Zdi se, da vlada išče zadnje rešilne bilke in se zaletava v rešitve brez resnih razmislekov o ciljih in posledicah, ki jih bodo takšne enkratne rešitve v zakonu prenesle. Realno znižanje socialnih transferjev jo prav gotovo ne bo prineslo. Zato kljub temu, da deindeksacije v letošnjem predlogu zakona še ni, poslanci Stranke mladih Slovenije tega zakona ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Sašo Peče. Izvolite.
Spoštovani prisotni! V Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da je zakon o izvrševanju proračuna narejen po istem kopitu kot v preteklih letih. Prav tako po naši oceni to dokazuje način razmišljanja slovenske vlade v preteklih letih, sedanjosti in pa, kam nas bodo javne finance v bodoče tudi pripeljale. Zelo žal nam je, da ne moremo zakona o izvrševanju proračuna pohvaliti. Kakor nam je tudi žal, da ne moremo pohvaliti samega zakona o spremembah in dopolnitvah proračuna, torej rebalansa. Dejstvo je, da bi verjetno vsi skupaj bili zelo veseli, še posebej pa Slovenska nacionalna stranka, če bi v tej državi in pa v tej vladi enkrat prevladalo razmišljanje, kvalitetno razmišljanje o kvalitetnih javnih financah in pa o posledicah za bodoče dneve, mesece ali pa leta. Dejstvo, da vlada ne misli resno in da ni dajala posebnega poudarka na izvrševanje proračuna skozi ta zakon, dokazuje tudi sama obrazložitev zakona, kjer vlada ponovno poudarja, da je skozi ta zakon mogoče izpeljati proračun ter da je predlagatelj zakona sledil predvsem oceni, da bo skozi ta zakon, torej zakon o izvrševanju proračuna, lahko pomembno prispeval k brzdanju inflacije in posledično k uspešni vključitvi v monetarno unijo. Dejstvo pa je, vsaj v Slovenski nacionalni stranki se bojimo, da bo ravno skozi ta dva akta, sprejeta danes popoldan - žal sprejeta danes popoldan - prišlo v naši državi, po vzoru nekaterih ostalih tranzicijskih držav, ki so imele podobne javne finance, kot jih imamo mi, torej žal nekvalitetne javne finance, do stečajnih upraviteljev ali pa finančnih upraviteljev iz Evropske unije. Verjamem, da nekateri poznate to bojazen in smiselno bi bilo, če bi jo spoznali tudi vsi ostali poslanci, ki bomo v končni fazi odločali o sprejemu tega akta. Prav tako mislim, da je popolnoma zgrešen - poudarjam, žal, zopet zgrešen - pristop vlade Republike Slovenije, ki v obrazložitvi pod "cilji zakona", pod točko ad 2, zniževanje inflacije - se opravičujem, tokrat navajam dejstva. Smiselno je poudariti, da bi po naši oceni morala vlada Republike Slovenije - žalostno je, da še ni, po dvanajstih letih, odkar nam inflacija trka na vrata - najprej ugotoviti, kakšna je sploh inflacija v naši državi. Kajti nameravan boj zoper inflacijo, kot ga v 18 vrsticah ponuja vlada Republike Slovenije, po naši oceni ne more vzdržati v boju z inflacijo, medtem ko ta ista vlada napoveduje nove davke, povišanje trošarin, lokalne skupnosti pa temu sledijo v obliki svojih obveznosti in taks. Prav tako se nam zdi nepojmljivo, kako lahko institucija, kot je ministrstvo za finance, torej ob tem, ko najavlja nove davke, od davka na nepremičnine s povišanimi enotnimi conskimi pristopi, prek davka na stanovanjsko varčevanje, namensko varčevanje, davka na bančne obresti, istočasno govori o brzdanju inflacije. Kot da je edini problem v tej naši državi to, kar poskuša vlada Republike Slovenije poudariti, da je za inflacijo kriva izključno cena delovne sile. Mislim, da gre za poniževalen odnos, kar pa je verjetno še huje, gre za neresen pristop pri tako pomembni zadevi, kot je inflacija. Toda kakorkoli že, v Slovenski nacionalni stranki pogrešamo v obrazložitvi zakona tudi cilj, ki bi vplival oziroma nakazoval smernice razvoja naše države, predvsem na področju javnih financ, v tisti obliki, jo v Slovenski nacionalni stranki že dalj časa zagovarjamo, a žal nikoli ne naleti na odprta ušesa slovenske vlade, to je v spremembo strukture davčnih in nedavčnih prihodkov. Prav tako ocenjujemo, da dokler se vlada Republike Slovenije ne bo lotila takega načina razmišljanja, tudi ne bomo mogli izpolniti vseh pogojev iz točke 2, to je znižanje inflacije. Na vsak način pa je pohvaliti hitrost slovenske vlade, ki ji je uspelo od osamosvojitve dalje, torej nekaj več kot v desetih letih ugotoviti dejstvo, da v naši državi manjka zakon o koncesijah. Mislim pa, da so to slišali v marsikateri slovenski občini. Iskreno pa upam, da bodo pred vložitvijo zakona o koncesijah v obravnavo, k sodelovanju povabili tudi poslanske skupine, kajti prepričan sem, da je to eden izmed tistih zakonov, ki bo mogoče napeljal kakšno zeleno luč v slovenske javne finance. Bojim pa se, in to ugotavlja tudi predlagatelj, da so še zmeraj v fazi, ki je v slovenski zakonodaji praksa, da zakon še nekaj let ne bo prišel v obravnavo. Predloga zakona o izvrševanju proračuna ne bomo sprejeli, upam da ga ne boste tudi ostali poslanci, da bomo s tem lahko ustvarili nove temelje za nove trše in pa kvalitetnejše javne finance. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil gospod Ciril Pucko. Izvolite.
Hvala lepa. Gospa podpredsednica, gospod minister, predstavnice vlade, kolegice in kolegi! Zakon, ki je pred nami, je nujni pogoj za izvrševanje sprejetega rebalansa. V Liberalni demokraciji Slovenije ocenjujemo, da so posamezne rešitve v tem predlogu boljše, kot so do sedaj veljavna določila zakona. Gre predvsem za spremembo obstoječega mehanizma usklajevanj plač in pokojnin zaradi zagotovitve večje prilagodljivosti in obvladljivosti javnih financ. Gre za povečanje gibljivosti v postopkih izvrševanja proračuna. Nadalje, gre za odpiranje prostora, za zasebna vlaganja v javno infrastrukturo, se pravi za možnost nadomeščanja proračunskih virov z zasebnimi viri. Naslednja prednost oziroma boljša rešitev je zagotovitev pravne podlage za ureditev pravic in obveznosti ministrstev drugih državnih organov ter prejemnikov proračunskih sredstev v postopkih načrtovanja in porabe sredstev iz Evropske unije. Nadalje gre za zagotovitev pogojev za vstop v Evropsko unijo. Liberalna demokracija Slovenije posebej podpira spremembo 2. člena, in sicer 16. točke, s katerim se zagotavljajo dodatna sredstva, in sicer milijardo tolarjev, za uresničevanje zakona o pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb v težavah. Na ta način bo omogočena odobritev pomoči podjetjem iz tekstilne in usnjarsko predelovalne panoge, na čelu s podjetjem Mura za projekt prestrukturiranja, in sicer na račun prodaje strateških blagovnih naftnih derivatov. Poslanke in poslanci Liberalne demokracije Slovenije bomo iz navedenih razlogov zakon, ki je pred nami, podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Slišali smo stališča poslanskih skupin. Sedaj prehajamo na razpravo o posameznih amandmajih in členih dopolnjenega predloga zakona. Kot ste verjetno videli, smo dobili na klop amandmaje dveh poslanskih skupin, in sicer poslanske skupine Socialdemokratske stranke Slovenije in poslanske skupine Nova Slovenija: k 1., dva k 10., k 15. in k 22. členu. Spoštovane poslanke in poslanci, ker bomo najprej razpravljali o posameznem členu, h kateremu je vložen amandma in potem seveda tudi odločali o njem, vas vabim v dvorano. Dovolite še pojasnilo: amandmaji obeh poslanskih skupin se nahajajo na dveh ločenih listih, in sicer k 10. členu je amandma na posebnem listu, drugače pa na posebnem listu tudi k 10., 15., 22 členu. Najprej dajem v razpravo 1. člen in amandma obeh poslanskih skupin k 1. členu. Kdo želi besedo? Dr. Bajuk, izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana gospa podpredsednica. Ponovno smo vložili ta amandma, ki ni bil sprejet na matičnem delovnem telesu, in to iz globokega prepričanja, da je predlog 21.b člena in 29. člena sistemska napaka, ki bo imela velike posledice za naše javne finance, seveda prvi je pa s tema dvema povezan. Naj rečem predvsem, da gre za to, da se s tem uvaja v naš sistem zasebno financiranje infrastrukture, sicer po novi definiciji, ki je predlagana v 1. členu. Najprej moram reči, da seveda se mi s takšnim pristopom iz načelnega vidika popolnoma strinjamo, da Slovenija še kako potrebuje neko bolj sodoben pristop k vsemu temu, ker samo na podlagi javnih sredstev ne bomo zmogli izvesti vsega tega, kar potrebujemo. Vendar moramo pa se le zgledovati na podlagi izkušenj držav, ki so kaj takega že delale in ki si na noben način ne bi niti v največjih sanjah upale tega uzakoniti preko enega člena in takšnega zakona. Ta zakon je za izvrševanje proračuna, ti trije členi sploh nimajo prostora v zakonu o izvrševanju proračuna. Ampak če celo pustimo in se osredotočimo v osnovo problema, je pa dejstvo, da mi bomo delali en korak, sicer v pravo smer, ampak na popolnoma nepremišljen način. Gotovo se spominjajo, vsaj nekateri kolegi, ki včasih le poslušajo, kaj imamo za povedati, da sem prejšnji teden zastavil vprašanje gospodu predsedniku vlade na podlagi izjav, ki sta jih dala dva visoka funkcionarja te naše oblasti. Gre predvsem za direktorja Urada za preprečevanje korupcije, gospoda Penka, ki je opozoril, da sprejemamo določene zakone ali pa uredbe, ki so načrtno luknjičaste in s tem ustvarjamo možnost, da nelegitimne stvari postajajo legalne. Ta 21.b člen je v moji oceni zelo dober primer, kaj si dovoli vladajoča koalicija v Sloveniji, da bi dosegla določene zelo, zelo vprašljive cilje. Da se mi upamo ali da sploh predlagate to stvar na tak način, je popoln nesmisel. Jaz vam zagotavljam, in če koga res kaj drugega zanima, kot pa hitro pritisniti na gumb in odložiti svojo dolžnost, pripadnosti takšni ali pa drugačni politični opciji, če vas zanima, da bi stvar preštudirali ali pa vsaj nekoliko se z njo seznanili, lahko greste na spletne strani in samo natipkate črte PFI. To je Private financial initiative. In si poglejte na primer, kakšne so razprave in kako debele so knjige ravno o financiranju z zasebnimi viri na primer na področju lokalnih oblasti. To se v določenih državah, predvsem je to v Angliji, se to šele začenja in resno na tem področju deluje. Ne pa na tak stihijski način. Moram vam priznati, da sem v nekem smislu razočaran in zelo, zelo presenečen, da dr. Mramor, novi finančni minister je sploh pristal na to odgovornost, ki mu jo ta zakon daje, da bo v 60-ih dneh sam preko neke uredbe uredil celoten sistem zasebnega financiranja infrastrukture na Slovenskem. V debati, ki smo jo imeli na matičnem delovnem telesu, so nam predstavnice vlade razložile, da že leto in pol delajo na takem zakonu, in to s pomočjo strokovnjakov, slovenskih strokovnjakov iz akademskega sveta, iz univerze in seveda tudi s podporo drugih strokovnjakov iz tujine, a tega še niso končali. Potem smo pa slišali besede, da je to skoraj neizogibno, to moramo napraviti, ker veste, te stvari se že dogajajo, ker niso prepovedane, se pa dejansko tudi izvajajo. Torej odgovarjamo na eno situacijo, ki je pač neka sila in moramo narediti. Ja, kaj pa moramo narediti? Tako, po domače povedano, "šlamparijo" si ne vem v kakšni tretjerazredni državi ne bi dovolili, kot jo pa predlagana danes v tem ZIPRU, in to je 21.b člen. Jaz sem prepričan, da se mi zmoremo tega lotiti, ampak na resen, pameten način, ki bo nam dejansko tudi omogočil, da bomo dosegli vse te cilje, o katerih nam predstavniki vlade tako lepo govorijo. Kolikokrat ste pa že slišali, da moramo imeti takšen pristop do javnih financ, ne sicer od opozicije, od vladnih predstavnikov, da bodo resnično stabilne in vzdržljive v srednjeročnem in dolgoročnem smislu. Ja, kaj pa počenjamo, če se takšnih stvari lotimo na takšen način! To je popoln nesmisel in mi smo odločno proti temu. Sicer pa bi rad še enkrat povedal, da se zavzemamo za to in smo pripravljeni podpreti en pameten pristop pri rešitvi teh dolgoročnih problemov. Obstajajo tudi v teh obeh členih taka neskladja in res nerazumljive pomanjkljivosti, ki se samo lahko razlagajo s tem, da se nekaterim v tej slovenski državi še kako mudi, da bomo ustvarili legalni okvir v zadnjem delu te divje privatizacije na Slovenskem, da bomo čimprej še posvojili, ker ura pač teče in čas se izteka. Spoštovane kolegice in kolegi! Ta predlog je popolnoma nesmiseln. Jaz sem prepričan, da bo to tudi zgled, nekdo bo kdaj le študiral, kaj smo odobravali in počenjali v tem državnem zboru, ne samo na Slovenskem tudi drugod, kaj je treba narediti, kakšne napake se lahko naredijo na tem področju. In to je ta, ki ga je vlada predlagala. Nerazumljivo je, da so ga pripravljili v 60-ih dneh, zdaj, med počitnicami bodo vse uredili, v letu in pol pa niso mogli tega prinesti. Dobro pa vemo, da to potrebuje sistemsko rešitev, da to posega v sistemske zakone, ki jih je treba tudi spremeniti, da mi potrebujemo en zakon o koncesijah, enkrat le, ki se baje pripravlja že osem let. In to se reši z enim samim členom. Jaz upam, da bomo sploh lahko še slišali kakšne argumente. Te, ki smo slišali v matičnem delovnem telesu, vam zagotavljam, niso zadosti, še zdaleč ne. In žalostno je, da po tisti dolgi debati, ko smo glasovali, je pa ta predlog prišel k nam vsem na mizo. V 60-ih dneh, ko se ne bo nič zgodilo, ko bodo vsi morali čakati na odredbo ministrstva za finance, se pa lahko dela na sistemskem zakonu in se ga prinese tukaj v ta državni zbor. Ja, kje pa, če ne v tej hiši se bodo te stvari odločale. Zakaj bi se ta državni zbor danes odpovedal svoji zgodovinskiodgovornosti in bi se odločil, da bo sprejel sistemski zakon na tem področju? In vse tiste spremembe, ki so potrebne, da bomo to uspešno izpeljali. V 60-ih dneh se ne bo nič zgodilo. V 60-ih dneh se pa lahko marsikaj zgodi, če se odločimo za resen pristop Jaz upam, da to pot pa se bomo odločili za resen pristop. To je, kar se tiče 1. člena, ki je pa močno povezan z 21. in 29. Rad bi se pa potem še oglasil, ko bomo prišli do 15. in predvsem pa črtanje 7. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo o 1. členu in amandmaju dveh poslanskih skupin? [[Ne.]] Zaključujem razpravo o 1. členu in amandmaju. Spoštovane poslanke in poslanci! Vabim vas v dvorano, ker bomo prešli na odločanje o amandmaju. Prehajamo na glasovanje o amandmaju k 1. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 55, za je glasovalo 19 poslank in poslancev, proti 34. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da amandma k 1. členu ni bil sprejet. Zdaj dajem v razpravo 10. člen in dva amandmaja k temu členu, in sicer sta amandmaja vložili poslanski skupini Socialdemokratske stranke Slovenije in Nove Slovenije. Eden se nahaja na posebnem listu, kot sem pojasnila že v začetku, in sicer predlaga črtanje 21.b člena, drugi pa 21.d člena. Odpiram razpravo o 10. členu in obeh amandmajih. Mag. Vizjak, izvolite.
Hvala lepa. V koaliciji Slovenija in tudi v Socialdemokratski stranki smo prepričani, da zakon o izvrševanju proračuna ni zakon, v katerega bi vsevprek nametali, kar v drugih področnih zakonih in sistemskih rešitvah ne uredimo. Zato je nesprejemljivo, da z enim izmed njegovih členov zagotovimo pravno podlago za urejanje zasebnih vlaganj v javno infrastrukturo na vseh področjih javnega sektorja. Da to ne mislimo samo v koaliciji Slovenije, potrjuje tudi mnenje zakonodajno-pravne službe, ki pravi, da je ta rešitev nesprejemljiva. Se pravi, da je pomanjkljiva, da je vprašljiva. Drugi bolj diplomatski izraz pravi, da je nesprejemljiva. Mislim, da ni v čast temu državnemu zboru, da sprejema rešitve, ki so iz pravnosistemskega vidika nesprejemljive, na kar nas opozarjajo naši pravniki, pravniki te hiše. Sam sem prepričan, da je urejanje vlaganj, zasebnih vlaganj v javno infrastrukturo prepotrebno v naši državi. Na vseh področjih. To je praktično ena izmed rak ran našega razvoja infrastrukture do sedaj, ker tega nismo imeli. Zato sem nenazadnje tudi razočaran, da vlade v desetletni dobi niso uredile tega vprašanja in ga ne urejajo tudi sedaj, temveč želijo po neki improvizirani poti to le"probati" po domače rečeno. Rešitve so lahko tudi zelo nevarne, vprašljive, zato smo tudi predlagali ta amandma, da se to črta in da se seveda posveti več energije sistemskem urejanju teh vprašanj. Hvala.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem [[...]]Gospod Pucko, izvolite.
Hvala lepa. Gospa podpredsednica! Govoril bom o drugem amandmaju k 10. členu, ki pravi, da se v 10. členu črta 21.d člen. Podpiram ta amandma, ker menim, da je popolnoma normalno, da dikcija, ki je bila v osnovnem besedilu, ni bila sprejemljiva, in bom povedal takole. Ko smo glavni del razprave namenili vprašanju zasebnega financiranja javne infrastrukture,smo malenkost pozabili, na ta člen, ki bi ga morali že na odboru črtati. Zato predlagam, da amandma, ki govori o črtanju 21.d člena, podpremo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? [[Ne.]] Ne želi nihče več besede? Lahko zaključim razpravo? Gospod Vizjak, izvolite.
Hvala lepa. Naj pojasnim, saj sem že v predstavitvi poslanske skupine pojasnil ta amandma, da gre za 21.d člen, ki govori, da ta določba bi pomenila izgubo temeljnih kriterijev za razmejevanje med prihodki dveh let. Višek pobranega davka na dodano vrednost v letošnjem letu se ne more šteti med prihodke naslednjega leta in zniževati primanjkljaj v naslednjem letu, temveč ga lahko kvečjemu v tem letu. Zato se mi zdi to iz računovodskega vidika edina sprejemljiva rešitev. Zato tudi ta amandma predlagamo.
Hvala lepa. Sedaj lahko zaključim razpravo o 10. členu in dveh amandmajih. Prehajamo na odločanje. Najprej bomo odločali o predlogu poslanskih skupin Nove Slovenije in Socialdemokratske stranke, da se črta 21.b člen, ker je bliže. Najprej odločamo o tem amandmaju. Glasujemo. Navzočih nas je 62. Za je glasovalo 19, proti 41 poslank in poslancev. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da ta amandma k 10. členu ni bil sprejet. Sedaj glasujemo o amandmaju istih predlagateljev, da se črta 21.b člen. Glasujemo. Navzočih nas je 59, za je glasovalo 59, proti nihče. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je ta amandma sprejet. Sedaj prehajamo na razpravo o 15. členu. Mislim, da imate že na klopeh še en amandma [[...]]Proceduralni predlog, gospod Bajuk. Izvolite.
Hvala lepa. Gospa predsedujoča! Odbor je tudi predlagal, da se črta v predlogu vlade 7. člen. Ali ne bo šlo to na glasovanje? Kar naenkrat smo šli preko tega. Če ne, bi pa jaz formalno vložil amandma, da se 7. člen predloga vlade obdrži.
Dr. Bajuk. Vsi amandmaji, ki so bili na odboru predlagani in ste jih tam sprejeli, so vključeni v dopolnjen predlog zakona in je 7. člen črtan. V dopolnjenem predlogu zakona.
Predlagam, da se predlog vlade obdrži, in da se 7. člen ne črta. Kako naj dam ta amandma? Ali ga dam ustno ali hočete, da ga napišem? Piše, da med sejo se to lahko napravi. Torej smo še med sejo. Predlagam, da se 7. člen obdrži. Hvala lepa gospa predsedujoča.
Dr. Bajuk. Verjetno vam bodo vaše službe pojasnile, da v okviru razprave do začetka obravnave členov razpravljamo in odločamo o posameznih členih in vloženih amandmajih. Sedaj smo pri 10. členu. Torej k 7. členu ni oziroma že pri 15. členu. Žal, dr. Bajuk, to ne bi bilo v skladu s poslovnikom. 7. člen je bil črtan in tak je dopolnjen predlog zakona. Prosim za pozornost, ker imamo na klopi še en amandma. Ravnokar ga dobivate, zato bom trenutek počakala. Razpravljali bomo o dveh amandmajih. Poslanski skupini Nove Slovenije in Socialdemokratske stranke Slovenije predlagata, da se v 15. členu črta 29.a člen. Skupina desetih poslancev pa predlaga, da se v 29.a členu prvi stavek sedmega odstavka spremeni tako, da se glasi: Delež davka, ki v skladu z merili iz prvega odstavka tega člena pripada občinam iz tretjega odstavka tega člena za obdobje od 28. marca 2003 do uveljavitve tega zakona, se določi na podlagi podatkov, ki jih v roku 15 dni od uveljavitve tega zakona občina pridobi od notarjev in zahtevke naslovi na ministrstvo, pristojno za finance. Ker deset poslancev predlaga spremembo prvega odstavka, dve poslanski skupini pa črtanje, bomo najprej opravili razpravo, potem pa bom natančno pojasnila, o katerem amandmaju glasujemo. Upam, da imate pred sabo že vsi. Besedo ima najprej gospod Vizjak. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi samo proceduralno, popravek amandmaja. Prišlo je do neljube napake in je napisano 29.a, dejansko pa gre za 29.b člen, saj iz obrazložitve izhaja, da gre zopet za podobno vsebino, kot je bilo pri 21.b členu. To se pravi, zasebna vlaganja. Skratka, gre za napako, ne predlagamo, da se črta 29.a člen, temveč da se črta 29.b člen. To je tudi že vloženo.
Hvala lepa. Do konca razprave o členu in amandmaju lahko predlagatelji spremenijo besedilo amandmaja. Hvala lepa. Odpiram razpravo. Gospod Beuermann, izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Amandma, ki se ravnokar deli, se nanaša na spremembo, kot ste že prej povedali, prvega stavka, ne prvega odstavka, prvega stavka sedmega odstavka 29.a člena. Gre namreč zato, da tako kot je stvar zapisana, je neoperativna in občine, ki so sicer upravičene do dela davka od prodaje ne zazidanega stavbnega zemljišča, teh podatkov nimajo, če niso same v vlogi prodajalca. Ta amandma ima samo to ambicijo, da to popravi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? [[Ne.]] Razpravo zaključujem in preidemo na glasovanje. Glede na to, da so predlagatelji popravili amandma in se glasi: "V 15. členu se črta 29.b člen." To bolj oddaljen amandma, kot amandma 10 poslancev, in sicer, da se v 29.a členu prvi stavek sedmega odstavka spremeni tako, da se glasi, kot sem ga že prej predstavila. Najprej glasujemo o amandmaju k 15. členu desetih poslancev. Glasujemo. Navzočih [[...]]Spoštovane poslanke in poslanci [[...]]
Se opravičujem [[...]]
Nimamo se kaj opravičevati. Mislim, da sem zadosti jasna, da večkrat pojasnim še kaj več, kot pa se mi zdi mogoče potrebno, ker imate pismene izdelke pred sabo. Gospod Bajuk pravi, da hočem biti profesorica, ampak vendar se potrudim, da pojasnim, o čem odločamo. In mislim, da sem pojasnila dvakrat, trikrat in zadosti jasno. Amandma desetih poslancev k 15. členu ni bil sprejet. Zdaj odločamo o amandmaju dveh poslanskih skupin [[...]] [[Nemir v dvorani.]] Spoštovani! Najprej smo glasovali o amandmajih desetih poslancev, da se v 29.a členu prvi stavek sedmega odstavka spremeni tako, da se glasi [[...]]Povedala sem, v 29.a členu, zato o tem odločamo najprej.
Spoštovana predsednica! Povedali ste, da bomo glasovali o bolj oddaljenem amandmaju, zaradi tega smo glasovali tako. In tako sem jaz razumel in ne samo jaz, verjetno tudi drugi. Hvala.
Spoštovani, dovolite, da za nekaj minut prekinem sejo, da vzamem magnetogram, ker želim razčistiti, ali sem dala jasno navodilo, in v primeru, če navodilo ni bilo jasno, se bomo pogovorili.
Žal moramo ugotoviti, da je bila moja napoved popolnoma pravilna. Napoved se je glasila: "... ker je bil spremenjen amandma obeh poslanskih skupin in, torej napada 29.b člen, je bolj oddaljen, zato bomo najprej glasovali o amandmaju desetih poslancev, ki se glasi ....," pa sem ga prebrala in sem rekla, "glasujemo torej o amandmaju." Resnično, moje napotilo je bilo brez popolnoma nedvoumno, v kolikor ste mu sledili. Tako da [[...]] Zdaj glasujemo o drugem amandmaju poslanskih skupin Nove Slovenije in Socialdemokratske stranke k 15. členu, da se črta 29.b člen. Obrazložitev glasu, doktor Bajuk, izvolite.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu. Spoštovani! 29.b člen, kot sem omenil v svoji predstavitvi, ima pa neko posebno zanimivost in to je, prva je, da določbe 21.b člena, ki ste ga že sprejeli - zgodovinska napaka, smiselno velja tudi za občine. A vendar, za občine pa velja nekoliko drugače. Za občine velja z določenimi omejenostmi. Omejenosti, ki so se tudi spremenile, kar na hitro v matičnem delovnem telesu. Vlada je predlagala 2% realiziranih prihodkov v sprejetem proračunu preteklega leta, zmanjšanih za namenske prihodke. Tukaj je bilo pa potem na hitro izglasovano 3%. Toliko, da boste tudi razumeli, kako na hitro je to delovalo, kako globoko je bilo prepričanje predlagateljev, da so kar za 50% povišali, na hitro. Ampak, zanimivost je pa v tem, da predlagatelji, vlada in pa večina v odboru vzame kot normalno, da mora biti neka omejenost na področju občin, na področju države pa nobene omejenosti, absolutno nobene. To ste že izglasovali! In ne glede na to, da ste izglasovali, bi rekel, izglasovali ste tudi nekaj, kar je sam predsednik vlade tukaj v tej dvorani, v ponedeljek popoldan povedal, da ko sem mu omenil, da takšni zakoni ne samo da so že sprejeti, ampak da se nekateri predlagajo, mi je dobesedno odgovoril: "Prepričan sem" - ko sem omenil ZIPRO in ta 21.b člen - "prepričan sem, da bo minister za finance prisluhnil vašim opozorilom." Torej, predsednik vlade ni kriv, nihče ni kriv, samo doktor Mramor je zdaj odgovoren za te stvari. Ampak, da se vrnemo k temu 29.b členu. Zakaj boste izglasovali omejitev občinam? In, če boste izglasovali omejitev občinam, zakaj je pa niste izglasovali za državo? Država pa lahko brez omejitve, brez nadaljnjega. Gremo lahko naprej, veselo naprej. Dobrodošli! Hvala.
Hvala lepa. Proceduralni predlog. Gospod Battelli, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Glede na to, kar se je zgodilo, se moramo vendarle zavedati, da seveda pravila morajo biti spoštovana. Tako mora biti spoštovana tudi zdrava pamet. Zdaj, nemogoče je, da človek, ki predlaga amandma, glasuje proti njemu. Dobro, lahko se šalimo, ampak to niso šale, seveda. Lahko bi bili malo bolj resni vsi skupaj in ugotovili, da ker je prišlo do določene napake, se jo da tudi popraviti. Brez da se pogleda [[...]]To ni kritika vas, podpredsednica, enostavno je situacija bila taka, da ljudje, ki so predlagali ta amandma, so glasovali proti, ker so mislili, da gre za nek drug amandma. In sedaj, če obstaja zdrava pamet, potem se tako situacijo da tudi popraviti.
Gospod Battelli, hvala lepa. Verjetno veste, da ne moremo govoriti v tem primeru o zdravi pameti. Določili smo si poslovnik, določili smo si pravila igre. In mati demokracije je spoštovanje procedure in pravzaprav za vse je enaka. Za vse je enaka. In žal v tem primeru je bilo veljavno glasovanje izvedeno, marsikdaj smo se zmotili, marsikdaj smo razmišljali o drugih stvareh, pa je človek bil nepozoren. To se nam je zgodilo, mislim, da skoraj da že vsakemu v tem prostoru. Meni osebno je žal, če bi z besedico sama razlagala stvar dvomljivo, da bi kakorkoli kdorkoli mogle dvomiti, o čem odločamo. Žal sem po magnetogramu ugotovila, da resnično ni bilo dvomiti v moje besede. Res mi je žal, gospod Battelli. Sprašujem, če želi še kdo obrazložiti. Proceduralni predlog, izvolite gospod Moge.
Hvala lepa. Glede na to, kar se dogaja v državnem zboru, imam vsaj jaz občutek, pa neko oceno, da se nekateri nepravilno - da so opravilno nesposobni, tako. In bi predlagal, da glasujemo o tem, da jutri ob desetih nadaljujemo - zaradi tega. In tudi zaradi tega, ker se mi zdi, da je nevzdržno, da samo peščica poslancev, ki nas tukaj sedi, glasuje o tako važni reči, kot je zakon, ki ga pravkar obravnavamo, in je prava sramota za ta državni zbor z leve pa z desne strani, da se tako lotevamo te stvari. Zato bi predlagal, da proceduralno glasujemo in nadaljujemo s to sejo jutri, ker imamo še dosti storiti.
Hvala lepa. Gospod Moge, verjetno ste hoteli reči, da smo utrujeni, ne opravilno nesposobni. To je huda ocena. Glede na vaš proceduralni predlog lahko ocenim, da meni gospod Moge, da smo utrujeni. Spoštovane poslanke in poslanci. Predsedujoči lahko oceni, da se prekine delo državnega zbora in nadaljuje jutri, drugače sam državni zbor po sedanjem poslovniku o tem ne odloča. Vendar, kolikor mi je poznano, je bil dogovor na kolegiju predsednika državnega zbora, da danes državni zbor z delom konča. Mislim, da je samo še nekaj točk - ZIPRO lahko zelo hitro končamo. Tudi vlado smo poprosili, da nam pripravi uskladitveni amandma. Res prosim za pozornost in da nadaljujemo z delom. O tovrstnih proceduralnih predlogih, da kaj odločamo in prelagamo, več ne glasujemo po novem poslovniku. Tako da prosim, če kdo želi še to predlagati, teh [[...]]Izvolite, gospod Cukjati.
Glede na to, da se je ponovilo to, kar se je že mnogokrat dogajalo, da je vladna koalicija zavrnila nek amandma samo zaradi tega, ker ga je predlagala koalicija Slovenija, ne glede na vsebino, in ker ugotavljamo, da je bil tudi ta amandma zavrnjen v dobri veri, da je predlog koalicije, zato ste ga zavrnili, ne glede na vsebino, predlagam proceduralno, da si vladna koalicija dovoli četrt ure ali pa pol ure odmora in premisli, ali je to dober postopek, da vedno zavrne amandma koalicije, ne glede na njegovo vsebino [[...]]
Gospod Cukjati!
Ali ne bi bilo dobro tudi premisliti o vsebini, o kateri se glasuje.
Spoštovane poslanke in poslanci! Predlagatelji proceduralnih predlogov - res, to niso proceduralni predlogi. Tako prosim, če lahko nadaljujemo z delom, drugače bo tudi mene zdrava pamet počasi začela zapuščati, ker več ne vem, kje se nahajamo. Glasujemo torej o amandmaju dveh poslanskih skupin, da se črta 29.b člen. Glasujemo. Prosim za pozornost, ker glasujemo. Navzočih nas je 54, za je glasovalo 18, proti 35. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Zdaj dajem v razpravo 22. člen in amandma poslanskih skupin Nove Slovenije in Socialdemokratske stranke Slovenije k temu členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Razpravo zaključujem. Prehajamo na odločanje o amandmaju dveh poslanskih skupin k 22. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 56, za je glasovalo 16, proti 37. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Spoštovani! Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 10. členu. Sprašujem kvalificirane predlagatelje ali nameravajo k temu členu vložiti amandma? [[Ne.]] . Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Ker v tretji obravnavi ni bilo vloženih dodatnih amandmajev, prehajamo na odločanje o zakonu v celoti. Niti predstavnica vlade niti zakonodajno-pravna služba me nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Glasujemo torej o zakonu. Obrazložitev glasu, dr. Bajuk, izvolite.
Hvala lepa. Seveda bom glasoval proti temu zakonu, med drugim tudi zato, in sedaj bom obrazložil en del, ki nisem mogel prej, zaradi lastnega nerazumevanja poslovnika in sem bil prepričan, da bom o 7. členu lahko tudi debatirali, vendar se ni dalo. Zanimivost je v tem, da ena od najbolj pozitivnih stvari, edina pozitivna stvar, ki sem jo lahko našel v tem zakonu, sem jo tudi omenil v svoji predstavitvi, je bil dodatek sedmega odstavka in osmega odstavka k 7. členu. In to je, da bo končno vlada sama predlagala in obrazložila, kako je to potrebno in nujno, da morajo dejansko vsi, ne glede na 125. člen zakona o javnih naročilih, vsi organi državne uprave pri oddaji naročilmale vrednosti ravnati v skladu z uredbo vlade, ki ureja postopek oddaje naročil male vrednosti. Obrazložitev je bila, da je to nujno potrebno, in s tem smo se strinjali, pa še kako smo se strinjali! Dobro veste, da je področje javnih naročil - me silno zanima, imeli smo tudi težko debato o onem zakonu, ampak smo ga že sprejeli, da bo šlo naprej, češ da je vse v redu - in brez obrazložitve je bil črtan. Ne samo, da je bil brez obrazložitve na matičnem delovnem telesu črtan, tudi tu ni nobene obrazložitve -je črtan, je črtan! Zanimivost je pa v tem, da je gospod minister, ko je danes dopoldan začel svojo predstavitev v državnem zboru, omenil kot eno točko, da bomo to tudi sprejeli. Predvidevam, da ste svojega lastnega ministra preglasovali, da ni vedel za to, da je njegov predlog bil preglasovan in črtan v matičnem delovnem telesu in danes ste tudi izglasovali proti. Tako se dela v tej naši državi! Tudi zaradi tega bom glasoval proti temu zakonu z vso odločnostjo. Odgovornost je pa vaša in zapomnite si!
Hvala lepa. Glasujemo torej o zakonu. Glasujemo. Navzočih nas je 60, za je glasovalo 44, proti 16. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 16.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda.
Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA - MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Zbor bo pod to točko dnevnega reda obravnaval tri stvari: predlog predsednika Republike Slovenije za imenovanje treh članov Sveta Banke Slovenije, dva predloga Sodnega sveta in predlog Mandatno-volilne komisije. Zdaj bomo prešli na razpravo in odločanje o teh treh predlogih. Najprej se bomo posvetili predlogu predsednika Republike Slovenije za imenovanje treh članov Sveta Banke Slovenije. Predsednik Republike Slovenije dr. Janez Drnovšek je na podlagi 36. člena zakona o Banki Slovenije državnemu zboru predlagal, da za člane Sveta Banke Slovenije za dobo šestih let imenujemo: prof. dr. Ivana Ribnikarja, dr. Boštjana Jazbeca in mag. Boža Jašoviča. Želi predstavnik urada predsednika republike dodatno obrazložiti svoj predlog? [[Ne želi.]] Predlog predsednika republike je obravnavala mandatno-volilna komisija. Želi predsednik besedo? [[Ne želi.]] Predlagam, da združimo razprav o vseh treh predlaganih kandidatih. Kdo želi besedo? Kolega Cukjati, prosim.
Hvala za besedo. Gre torej za kadrovske zadeve, ki imajo sorazmerno velik vpliv na delovanje Banke Slovenije. Banka seveda se je v zadnjem času izkazala kot institucija, na kateri bi moralo graditi in temeljiti solidno delovanje, tako nadzorna funkcija kot spremljanje dogajanj v drugih bankah. Ne mislimo samo na SIB banko, ampak tudi na kranjsko banko in podobno. In človek bi pričakoval, da bi vendar v teh institucijah prihajalo do nekih kadrovskih boljših osvežitev oziroma do nekih diskretnih kadrovskih preverjanj starih preizkušenih kadrov, ki so šli skozi te dogodke na nek način z madežem neučinkovitosti. Tako je sama sestava kandidatov v nekaterih imenih manj primerna, v drugih bolj, vendar smo pričakovali boljše, bolj jasno in pa bolj odločno osvežitev sveta banke. Namreč, če bi vsa tri imena bila sveža, bi še vedno bila osvežitev komajda tretjinska, tako da mislimo, da bi v bodoče vendar veljalo bolj gledati, bolj odločno izbirati kadre in ne se toliko ozirati na odvisnost do kakršnihkoli vezi, bodisi eminenc, ki pa se niso izkazale v teh preizkusnih letih.
Prav. Za razpravo se je prijavil tudi kolega Jerovšek, ki ga pa ni v dvorani ta hip, tako da razpravo zaključujem in prehajamo na izvedbo glasovanja. Prosim za pozornost. V skladu s petim odstavkom 37. člena zakona o Banki Slovenije državni zbor o imenovanju kandidatov za člane sveta banke glasuje tajno. V skladu s prvim odstavkom 92. člena poslovnika vodi tajno glasovanje komisija, ki jo poleg predsednika sestavljajo še štirje poslanci, ki jih bomo izvolili. To so kolegi Moge, Kelemina, Juri in Levič. Član te komisije, kot predsedujoči, sem tudi sam. Ali kdo takemu predlogu nasprotuje? Nihče. Potem prehajamo najprej na odločanje o sestavi te komisije. Glasujemo o sestavi komisije. Prosim. Glasujemo o sestavi komisije. 50 navzočih, 48 za in 1 proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[1 proti.]] Ugotavljam, da smo komisijo v predlagani sestavi izvolili. Glejte, da ne bi ponovili zadreg, ki smo jim bili priča malo prej, predlagam, da je v dvorani mir. V skladu s tretjim odstavkom 92. člena poslovnika državnega zbora bodo poslancem vročene 3 glasovnice tako, da pride vsak poslanec k mizi predsedujočega in pove svoje ime in priimek. Posebej jasno želim povedati, da se glasuje tako, da se na vsaki glasovnici obkroži beseda "za" ali "proti". V skladu s petim odstavkom 91. člena poslovnika državnega zbora je neizpolnjena glasovnica neveljavna, neveljavna je tudi glasovnica, iz katere volja poslanca ni jasno razvidna. V skladu s petim odstavkom 37. člena zakona o Banki Slovenije bo vsak predlagani kandidat imenovan, če bo zanj ali zanjo glasovala večina vseh poslancev, torej najmanj 46. Glasovali bomo tukaj v dvorani v glasovalni kabini. Poslanke in poslanci bodo izpolnjene glasovnice oddali v skrinjico, ki bo v dvorani na mizi ob kabinah za glasovanje. Sedaj bomo prešli na izvedbo tajnega glasovanja. Preden bom prosil poslance, ki mi bodo pomagali pri glasovanju in se bomo zglasili v sobi 217, predlagam, da se dogovorimo še o eni stvari, ki ni povezana s to točko dnevnega reda, ampak z vodenjem seje danes. Predlagam, da bi v času, ko bo zaključeno glasovanje za poslanke in poslance, do časa, ko bom razglasil rezultate glasovanja, zasedal odbor za finance. Kolikor mi je bilo mogoče posvetovati se, bi bilo dovolj pol ure, da se v tem času odbor sestane in pripravi vse potrebno za odločanje v nadaljevanju seje. Tako bomo sedaj odločili, da se bo glasovanje pričelo ob 18. uri in 5 minut. Trajalo pa bo 15 minut za poslance in pol ure za odbor - 45 minut kasneje, tako da se bomo dobili ob 18. uri in 50 minut. Glasovanje bo trajalo med 18. uro in 5 minut do 18. ure in 20 minut. Še enkrat pojasnim. Glasovanje se bo pričelo ob 18. uri in 5 minut, trajalo bo do 18. ure in 20 minut. Pol ure bo nato čas za zasedanje odbora za finance. V dvorani se bomo ponovno sešli ob 18. uri in 50 minut. Sedaj pa prosim komisijo, ki mi bo pomagala pri izvedbi glasovanja, da se hitro sestanemo v sobi 217. Do 18. ure in 50 minut prekinjam sejo. Po koncu glasovanja ob 18. uri in 20 minut pa prosim predsednika odbora za finance, kolega Pucka, da skliče v velikem salonu sejo odbora. Hvala za vaše razumevanje.
Kolegice in kolegi, ali ste, prosim, tako prijazni, da zasedete svoja mesta. Nadaljevali bomo s točko dnevnega reda, pri čemer bom najprej prebral zapisnike treh glasovanj. Prosim za pozornost. Najprej bom državni zbor seznanil z zapisnikom o ugotovitvi izida glasovanja o imenovanju predlaganega kandidata prof. dr. Ivana Ribnikarja za člana Sveta Banke Slovenije. Glasovanje je bilo danes v prostorih državnega zbora. Razdeljenih je bilo 64 glasovnic. Oddanih je bilo 64 glasovnic, 2 sta bili neveljavni, 62 je bilo veljavnih. "Za" je glasovalo 49 poslancev, "proti" pa 13. Na podlagi tega izida je bil z večino glasov vseh poslancev za člana Sveta Banke Slovenije za dobo šestih let imenovan prof. dr. Ivan Ribnikar. Mandat se začne 11. septembra 2003. Zapisnik o ugotovitvi izida glasovanja o imenovanju predlaganega kandidata dr. Boštjana Jazbeca za člana Sveta Banke Slovenije. Tudi to glasovanje je bilo danes, 64 glasovnic je bilo razdeljenih, prav toliko je bilo oddanih. Neveljavna ni bila nobena, veljavnih 64. "Za" je glasovalo 62 poslancev, "proti" pa 2. Na podlagi tega izida je bil z večino glasov poslancev za člana Sveta Banke Slovenije za dobo šestih let imenovan dr. Boštjan Jazbec. Mandat se tudi njemu začne 11. septembra letos. In končno še tretje poročilo, zapisnik o ugotovitvi izida glasovanja o imenovanju predlaganega kandidata mag. Boža Jašoviča za člana Sveta Banke Slovenije. Glasovanje je bilo danes v prostorih državnega zbora. 64 je bilo razdeljenih glasovnic, prav toliko oddanih, 3 so bile neveljavne, 61 je bilo veljavnih. "Za" je glasovalo 47 poslancev, "proti" je glasovalo 14 poslancev. Na podlagi izida glasovanja je bil z večino vseh poslancev za člana Sveta Banke Slovenije za dobo šestih let imenovan mag. Božo Jašovič. Tudi njemu se začne mandat 11. septembra 2003. V imenu državnega zbora vsem kandidatom, ki so bili imenovani, čestitam in jim želim pri opravljanju dela veliko uspeha! S tem je ta del točke dnevnega reda zaključen. Gremo naprej, na naslednjo zadevo, povezano z mandatno-volilnimi zadevami. Sodni svet je državnemu zboru predložil dva predloga, in sicer o izvolitvi v sodniško funkcijo na sodniški mesti sodnice in sodnika za prekrške pri sodniku za prekrške Izola in Novo mesto. Želi besedo predstavnik Sodnega sveta? [[Ne želi.]] Predsednik mandatno-volilne komisije? [[Ne želi.]] Predstavniki poslanskih skupin in poslanci se k razpravi niso prijavili, zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Nataše Pruša Aničič na sodniško mesto sodnice za prekrške pri Sodniku za prekrške v Izoli. Glasujemo. Navzočih 50, 43 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je bil predlog sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospoda Boštjana Koviča na sodniško mesto sodnika za prekrške pri Sodniku za prekrške v Novem mestu. Glasujemo. 52 navzočih, 44 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Nihče proti.]] Tudi ta predlog je sprejet. Obema na imenovano funkcijo, za imenovano funkcijo čestitam in jima želim uspešno delo. Pri tretji zadevi bomo odločali o predlogu sklepa o imenovanju Nadzornega odbora Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila mandatno-volilna komisija. Želi predsednik besedo? Ne želi. Želi besedo kolega Jerovšek? Prosim, imate besedo. Pardon, najprej kolega Sušnik v imenu poslanske skupine SDS. Se opravičujem, za vami pa kolega Jerovšek.
Spoštovani zbor. Poslanci Socialdemokratske stranke nasprotujemo sprejetju sklepa o imenovanju članov nadzornega odbora Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije. Kljub našim stalnim opozorilom in zahtevam je predlog sklepa za imenovanje članov nadzornega odbora v popolnem nasprotju z našo splošno znano zahtevo za povečanje stopnje demokracije v Sloveniji. Naš "ne" je pogojen z vašim vztrajnim zavračanjem in onemogočanjem naših zahtev po imenovanju vsaj tretjine članov nadzornih svetov v javnih podjetjih, državnih skladov in družb v državni lasti na predlog parlamentarnih strank, ki niso podprle vlade. Na ta način bi tudi opoziciji omogočili dostop do podatkov,zagotovili možnost minimalnega nadzora in pa predvsem racionalno porabo denarja v javnem sektorju. Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije je bil ustanovljen kot orodje za oblikovanje kmetijske politike in za gospodarno ravnanje s kmetijskimi zemljišči in gozdovi z osnovnim in najpomembnejšim ciljem, zagotoviti zemljišča tistim, ki so le-ta pripravljeni tudi obdelovati. Nesporno je osnovna in primarna naloga sklada, spodbuditi tak promet s kmetijskimi zemljišči in takšno gospodarjenje z gozdovi, ki bo dolgoročno okrepil ekonomski in splošni položaj družinske kmetije kot osnovnega in najpomembnejšega subjekta in nosilca razvoja kmetijstva in posredno tudi podeželja. Predlog imenovanja nadzornega odbora je nepopoln tudi iz navedenega vidika in cilja kmetijske politike. Med petimi predlaganimi člani ni niti enega kmetovalca, niti enega kmeta, in tudi zato poslanci Socialdemokratske stranke Slovenije ne bomo glasovali za sprejem sklepa o imenovanju. Veterina in veterinarji obvladujejo ključne vzvode kmetijske politike v Republiki Sloveniji. Pod krinko skrbi za varno hrano veterina brezkompromisno uveljavlja svoje ozke cehovske in izključno finančno pridobitne interese. Slovenija je postala in ostaja izrazito veterinarska država v tistem najslabšem pomenu besede. Veterina svoje nerazumljive in posebne ukrepe uveljavlja na račun kmeta, na račun rejca, ne glede na posledice svojega početja, ne glede na vse slabši položaj živinoreje kot najpomembnejšega dela slovenskega kmetijstva. Med predlaganimi petimi člani nadzornega odbora Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije so kar trije veterinarji, kar je zadosten razlog za previdnost in premislek in tudi zaradi tega nasprotujemo imenovanju nadzornega sveta v predlagani sestavi in s tem protestiramo tudi proti temu poizkusu preboja in prevlade veterine na področje Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije. Zato pozivam v imenu poslanske skupine Socialdemokratske stranke ta zbor, da zavrne sklep o imenovanju članov nadzornega odbora Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, mandatni volilni komisiji pa priporočam, da pripravi nov predlog sklepa, ki bo upošteval - prepričan sem - upravičene pomisleke, ki sem jih izrazil. Hvala lepa.
Hvala lepa vam. Sedaj pa imate besedo, kolega Jerovšek.
Hvala lepa. Poročilo mandatno-imunitetne komisije k predlogu sklepa o imenovanju člana nadzornega odbora Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije sem slučajno začel brati na zadnji, tretji strani, kjer enega od predlaganih kandidatov ni napisano, so pa štirje, in ko sem si ogledal ta izbor, sem bil prepričan, da berem predlog nadzornega odbora Veterinarske uprave Slovenije. Kajti dejansko je polegveterinarjev tukaj še naš bivši kolega, Branko Tomažič, ki je po specializaciji živinorejec, tako da je pravzaprav telo [[...]] [[Nerazumljivo.]] oblikovan ta nadzorni odbor. In dejansko, ko pa sem se še prepričal, kako je potekalo na mandatno-imunitetni komisiji in kateri cilji so očitno bili zasledovani, lahko rečem, da LDS uveljavlja na vseh področjih svojo hegonomijo. Da dela kot buldožer, ne upošteva nobenih argumentov, nobenih interesov te države. Tukaj se gre za zemljišča, kmetijska zemljišča, stavbna zemljišča in tukaj so dolgoročni interesi, ki jih brezkompromisno z buldožersko tehniko, tehnologijo prek svojih satelitov uveljavlja. In dejansko imejte, delajte tako. Sram vas ni, nerodno [[...]]
Mir v dvorani! Mir!
[[...]]nerodno vam ni, to vemo, vendar nekje se bo enkrat se bo to končalo. Hvala lepa.
Vidim nekaj rok za razpravo, vas moram opozoriti, da to ni mogoče. Mogoče pri obrazložiti glasu, če boste tako želeli in to zdaj pri odločanju o predlogu, da imenujemo nadzorni odbor Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije za dobo dveh let. Kdo torej želi obrazložiti svoj glas? Kolega Kebrič, kolega Sok. Prosim, kolega Kebrič, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Obrazložil bom svoj glas, da bom glasoval proti predlogu mandatno-imunitetne komisije. Isto bodo storili moji trije poslanski kolegi. Menimo namreč, da ta sestav, kakor je bil predložen, ni ustrezen. Mi smo predlagali tudi našega kandidata, gospoda Zorana Lešnika, kmetijskega tehnika. Zakaj je izpadel, ni težko uganiti, ker je pač v tem nadzornem svetu deloval tako v korist kmečkega življa in to določenim, seveda, ni ustrezalo in zato ta predlog niti na komisiji ni bil sprejet in zato ne moremo glasovati za tak sestav, kakršnega je predložila državnemu zboru mandatno-imunitetna komisija. Sestav zrcali določeno profesijo enega dela kmetijskega gospodarskega življa in zato menimo, da bi sestav moral biti dokaj drugačen in zato bom glasoval kot kolegi proti temu in upam, da ta predlog ne bo izglasovan in da bo s tem dana nova možnost, da bo tak sestav, predlagan od mandatno-imunitetne komisije, ki bo sorazmerno porazdeljiv ne samo po neki taki liniji, ampak tudi po profesiji. Hvala za poslušanje.
Hvala lepa. Kolega Sok. Obrazložitev glasu, dve minuti.
Hvala za besedo. Tudi jaz ne mislim podpreti tega predloga, pa ne zato, ker so predlagani v ta nadzorni odbor trije moji stanovski kolegi. Očitno je na Kviazu prevladalo mnenje, da se veterinarji najbolje spoznamo na kmetijska zemljišča, in so se verjetno tako odločili. Ampak, moti me predvsem to, da resnično v tem predlogu ni notri nobenega, ki se neposredno ukvarja s kmetijsko proizvodnjo. Mi smo podali tak predlog, ampak očitno ni bilo volje, tudi sedaj sem razumel, da je SDS dal takšen predlog. Izglasovali ste en odbor. Rad pa bi vas spomnil na eno anonimno pisanje, ki je obkrožilo Slovenijo, preden smo v tem državnem zboru imenovali direktorico Sklada kmetijskih zemljišč. To, kar me pa še posebej moti, pa je poleg tega izrazito političnega načina kadriranja, ki ga v pretežni meri uveljavljate koalicijske stranke, je to, da se je temu pridružil še, bi rekel, familijarni princip kadrovanja. Da ste tu pogledali in predlagali določeni vodje svetniških skupin svoje družinske člane. To pa je, veste, popolnoma politično nehigienično. Torej, iz teh razlogov bom seveda glasoval proti temu predlogu in upam, da ta predlog danes ne bo dobil zadostne večine. Hvala lepa.
Kolega Partljič.
Obrazložil bom svoj glas. Sicer sem član Kviaza in se tudi zelo natanko spomnim glasovanja. Sam se bom vzdržal, ker mislim, da ni nobena tragedija, če kaka stvar, ki jo Kviaz določi, v državnem zboru ne gre skozi. Oglašam se pa zato, ker se spomnim, da ni na Kviazu nihče opozoril na stvari, o kateri zdaj govorite; tudi gospod Sušnik ne, pa bi bilo zelo dragoceno, kot podpredsednik Kviaza. Drugič naj povem, da so poslanske skupine predlagale kandidate, in sicer so bile tudi poslanske skupine zelo glasne, brez razloga sicer, mogoče pa slučajno, ta veterinarski lobi izvolile. In drugič naj povem, da je LDS predlagala dva, kakor druge, in je umaknila enega svojega člana. Smo tam rekli, da ga črtamo kot kandidata. In se mi zdi na nek način krivično - da ne uporabim kake hujše besede - očitati, da to LDS "fura kot buldožer". Mi smo svojega umaknili in smo volili. Nihče od članov Kviaza ni na stvari opozoril. Meni se zdijo argumenti dovolj resni, način se mi zdi poniglav, kljub temu pa se bom torej vzdržal.
Dajmo se vzdržati kvalifikacij naših ravnanj, prosim. Kolega Sušnik, imate dve minuti.
Hvala lepa. Možnost obrazložitve svojega glasu bom izkoristil, pa malo zlorabil poslovnik tudi zaradi tega, da [[...]]
Ne, tega ne smete storiti.
Govorim gospodu Partljiču [[...]]
Ni polemike! Ni polemike pri obrazložitvi glasu.
Ne bom glasoval za tak predlog, zaradi tega, ker se mi ne zdi ustrezen. Na neustreznost pa nisem mogel opozoriti na Kviazu tudi zaradi tega, ker smo bili prepričani, da ob predlaganih kandidatih s strani Socialdemokratske stranke in Nove Slovenije ter ob zagotovilu gospoda Anderliča z lanske majske seje Kviaza da se bo poslej upoštevalo načelo tretjinske zastopanosti v nadzornih svetih, da bodo pač poslanci, ki imajo večino v Kviaz-u, to zagotovilo upoštevali in da bo vsaj eden od predlaganih kandidatov s strani Socialdemokratske stranke in Nove Slovenije dobil zadostno podporo. To se na žalost ni zgodilo. Gospod predsednik je razpravo zaključil. Samo razglasil rezultate in niti ni bilo možnost karkoli reči na to temo. Hvala lepa.
Prosim, da v obrazložitvah glasu ne navajate in ne polemizirate z drugimi stališči, ker tisti, ki so polemizirani, nimajo možnosti, da bi se odzvali na vašo razpravo. Kolega Džuban.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz bom izjemoma glasoval za ta predlog. Z ozirom na to, ker imamo v Skladu kmetijskih zemljišč dva pomembna organa, to je upravni odbor in nadzorni odbor. Poslovno politiko vodi upravni odbor, ki je po moje tudi primerno sestavljen, k temu kakšno nalogo ima. Ta organ je nadzorni in rabi več ali manj izobražene ljudi, ki pač nadzirajo poslovanja skladov. Mene osebno tudi moti, kot ste lahko že večkrat ugotovili, da me pretirano vgrajevanje veterine v sistem upravljanja države pogosto moti in na nekaterih mestih povzroča velike težave. Vendar tukaj jaz vidim, je tale organ, da imamo predvsem dokaj visoko izobražene ljudi v tem predlogu, ker pa svojih, glede očitkov, veterinarskih ambicij ne bodo mogli izraziti, ker ne bo možno skozi pristojnosti tega organa. Tudi očitki, ki jih je kolega Partljič že zavrnil - samo eden je naš, če že to gledate. In tudi opozicija ima svojega, in to prvega. Glasoval bom "za". Hvala lepa.
Še eno roko sem videl. Pa nisem prepričan. Da, da, kolega Jerovšek. Prosim.
Hvala lepa. Jaz sem sicer že obrazložil svoje stališče, vendar informacijo, ki sem jo tukaj slišal, da gre pri nekaterih kandidaturah za izrazit nepotizem in klientelizem, se mi pa zdi dejansko nesprejemljivo, popolnoma nesprejemljivo, kajti ravno to, ko je gospod Džuban rekel, gre sedaj za nadzorni organ [[...]]
Mir. Mir.
Ne polemiziram.
Ni [[...]] [[Nerazumljivo]] [[...]]
[[...]]gre za nadzorni organ. V nadzornih organih, ne na sodišču, se morajo ljudje, ki so v sorodstvenih zvezah, izločiti. Ne pa, da so dirigirani, programirani za to, da bodo ravno to delali, kar ne bi smeli delati. In moram reči, da tista praznina, na področju zakona o Skladu kmetijskih zemljišč ni bila slučajna. In na tem področju prometa s kmetijskimi zemljišči, si na podlagi takšne kandidatne liste, takšnega izbora lahko predstavljamo in se bo dogajalo marsikaj. In nepotizem in klientelizem ne napovedujeta dobrih stvari. Hvala lepa.
Kolega Školč.
Jaz bom glasoval za ta predlog, pa ne iz razloga, ker menim, da gre za posebej posrečen izbor teh kandidatov, ampak ker je to, bom rekel, neka običajna procedura, ko pozovemo poslanske skupine, da predlagajo kandidate in potem poskušamo bolj ali manj posrečeno določiti to kombinacijo. Žal bi mi vzelo preveč časa, da bi s tega seznama, tega, kar smo imenovali v času tega mandata, nadzornih in drugih odborov povedal, kako so ti mandati razdeljeni po poslanskih skupinah, toda glede na delež glasov, ki jih imamo v tem zboru, pa le velja povedati, da se to zastopanost v nadzornih odborih in v drugih odborih, v katere pač predlaga Kviaz na predlog poslanskih skupin, približno odraža. Povedal bi, da od tega odstopata dve skupini. Da gre za veliko nesorazmerje, za veliko nesorazmerje glede na moč poslanske skupine, gre v primeru DeSUS-a, ko majhna poslanska skupina ima velik presežek imenovanj, in za veliko odstopanje v negativnem smislu gre v primeru LDS, ko velika skupina ima največji primanjkljaj vis-a-vis tega procenta. To je pač dejstvo teh statistik, ki jih pač prontno tudi spremljamo. Drugi primanjkljaj je potem na strani Socialdemokratov, in drugi presežek je, če se ne motim, na strani Ljudske stranke, ampak te stvari se na nek širši rok poskušajo ublažiti, [[...]]
Čas.
[[...]]ker za pet mest, seveda, ni mogoče predlagati po proporcu iz devetih skupin. To mi pa lahko verjamete.
Hvala. Prosim. Obrazložitev glasu, da. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Zame osebno, moram reči, da je to stanje fantastično. Opozicija v eni od gorenjskih občin je sestavljena iz Liberalne demokracije in Združene liste. In je pred dnevi izrazila željo s šestimi zahtevami po tako imenovani demokratizaciji občinskega, političnega življenja. Teh šest točk je, ampak na las [[...]]
To ni predmet te diskusije! Prosim.
Vem, gospod predsednik. Ko bom zaključil uvod, bom pa prešel na predmet te zadeve. No, in tam v eni od tistih zahtev je tudi vsaj procentualno enakovredno volilnim rezultatom tudi zastopstvo opozicije v nadzornih odborih, v odborih tistih občinskih firm in tako naprej. In se strahotno kregajo in pritožujejo, in zdaj so opazili, da ima župan na lizing avto in tako naprej. Vendar to govorim zato, gospod predsednik, da bi opozoril te iste ljudi istih strank na dvoličnost - dva obraza sta, eni tako, na drugi strani tako, odvisno od pozicije, v kateri se ta stranka nahaja. Sam bom zagotovo proti temu predlogu. Proti temu zato, ker se ne morem niti strinjati s predhodnikom, da je LDS v odstotkovno najslabšem položaju [[...]]
Ne polemizirati!
Kako je pa lahko še slabše od nič? Ali je lahko članov še manj kot pa nič? Jaz te razlage enostavno ne razumem in seveda bi prosil za razmislek o tem. Še enkrat povem, da bom proti temu, zato ker nasprotujem tudi na občinskih nivojih vsem takim politikam. Vendar politiko, ki se jo učimo od vas, uporabljamo še kje drugje. Hvala.
Hvala. Menim, da zdaj lahko glasujemo o imenovanju Nadzornega odbora Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije za dobo dveh let. Glasujemo. Navzočih 58, 33 za in 17 proti. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem je ta točka zaključena. Predlagam, da gremo na PRORAČUN. Na klopi ste dobili dodatno poročilo in uskladitveni amandma k predlogu rebalansa. Prosim za pozornost! [[Oglašanje iz klopi.]] Prosim? Predlagam, da gremo na to, če se strinjate. Prosim! Uskladitveni amandma k predlogu rebalansa proračuna Republike Slovenije za leto 2003. Želi besedo predstavnik vlade? [[Ne.]] Želi besedo predsednik odbora? [[Tudi ne.]] Predstavniki poslanskih skupin? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje o amandmaju za uskladitev rebalansa državnega proračuna. Glasujemo. 58 navzočih, 45 za in 13 proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Glasujemo o predlogi rebalansa proračuna v celoti. Glasujemo, prosim! Glasujemo o rebalansu proračuna za leto 2003 v celoti. 57 navzočih, 42 za in 12 proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da smo rebalans proračuna za letošnje leto sprejeli. Imamo sklep, ki ga predlaga odbor: "Državni zbor pooblašča predsednika odbora za finance in monetarno politiko, gospoda Cirila Pucka ter poslanca Vilija Trofenika in magistra Andreja Vizjaka, da v sodelovanju z ministrstvom za finance ter zakonodajno-pravno službo na podlagi sprejetih odločitev državnega zbora pripravijo končno besedilo rebalansa državnega proračuna za leto 2003." Glasujemo! Glasujemo o tem predlogu. 58 navzočih, 51 za in 3 proti. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 3.]] Ta predlog je sprejet. Gremo naprej s točkami, ki so navedene v dnevnem redu. Smo pri nadaljevanju 3. TOČKE. PRI TRETJI OBRAVNAVI PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PREDHODNIH SESTAVINAH ZA PREPOVEDANE DROGE. Lahko odločamo? Je državni zbor pripravljen? Je. Glasujemo! Glasujemo o zakonu. 56 navzočih, 54 za in 1 proti. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet in s tem zaključena 3. točka. Pri 4. točki smo pri tretji obravnavi predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kemikalijah. Prehajam na odločanje o zakonu. Glasujemo! Prosim za pozornost! 55 navzočih, 48 za in 3 proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 3.]] Zakon je sprejet in s tem zaključena ta točka dnevnega reda. Pri 5. točki imamo tretjo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o koz metičnih proizvodih. Odločamo o predlogu zakona. Glasujemo! Pardon. Samo hipec, prekinjam glasovanje. Samo hipec, da preverimo, ali je kakšen amandma ali ne, potem lahko odločimo. Samo hipec, to preverjamo, potem bomo odločali naprej. Potem bomo prešli še na predlog zakona o vojnih grobiščih, stanovanjski zakon in počasi sklenili sejo. So? Ja, je vložen amandma in to k 21. členu v tretji obravnavi štirih poslanskih skupin LDS, ZLSD, SLS in DeSUS. Gre za 21. člen. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Najprej bomo prešli na odločanje o vloženem amandmaju k 21. členu. Prosim, da tudi pristojne službe spremljajo potek glasovanja, da ne bi bilo kaj narobe. Lahko odločimo? Glasujemo o vloženem amandmaju štirih poslanskih skupin k 21. členu. 55 navzočih, 45 za in 1 proti [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Je zaradi tega, gospa državna sekretarka, prišlo do neusklajenosti? Lahko odločimo? Hvala lepa. Zdaj bomo odločili o zakonu v celoti. Glasujemo. Od 56 navzočih je bilo za 45 in 9 proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Tako je 5. točka zaključena. Pred nami je 6. TOČKA DNEVNEGA REDA - TRETJA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O VOJNIH GROBIŠČIH. Prešli bomo na odločanje o zakonu. Prosim, kolega Cukjati, obrazložitev glasu.
Hvala za besedo. Naša stranka z ozirom na vse, kar se je dogodilo s tem zakonom, napoveduje v skladu s poslovnikom obstrukcijo glasovanja. In sicer, najprej iz razloga, ker naj bi zakon rehabilitiral in uredil zamolčana grobišča, v resnici pa uzakonja zamolčanje revolucionarnega nasilja. Dalje, zakon naj bi bil spoštljiv do pokojnih, v resnici pa pobite vojake po vojni oropa edine časti, statusa vojaka. In tretjič, zakon naj bi bil spravne narave, a v resnici izraža veliko ignoranco do interesov pokojnih žrtev, do interesov tistih, ki jih zastopa Nova slovenska zaveza. Zakon naj bi blažil krivice in razkol iz leta 1945, ga pa v resnici poglablja. In zakon naj bi bil izraz naše zrelosti, kajti tako človek kot narod je šele takrat sposoben sprejeti sebe, ko se je sposoben odkrito in kritično soočiti s svojo preteklostjo. Ta proces mora vključevati spremembo miselnosti, spremembo v srcu in duhu, pravi resolucija Sveta Evrope o ukrepih za odpravo dediščine nekdanjih totalitarnih komunističnih režimov. Vendar pa se je ugotovilo, da nismo dozoreli temu koraku. Prav nič nas ni naučila zgodovina, še vedno delimo ta narod na črno-bele, pozitivce, negativce, in zaradi vsega tega ne moremo sodelovati in biti prisotni pri tako sramotnem dejanju, kot je sprejemanje tega zakona. Pritisk na gumb je malo dejanje s težkimi posledicami; gre za pritisk, kjer ni pomembno, ali je narejen iz veselja ali z grenkobo v srcu, posledice so enake. Zato zapuščamo dvorano pri tej točki.
Hvala lepa. Kolega dr. Bajuk, obrazložitev glasu.
Hvala lepa, gospod predsednik. Tudi poslanska skupina Nove Slovenije bo zapustila dvorano. Zapustili bomo dvorano, čeprav se to tehnično imenuje obstrukcija, dejansko zapuščamo dvorano, ker ni bilo možno priti do tistega minimalnega soglasja, da bi to vprašanje, to odprto rano naše zgodovine uredili na dostojen način, ki bo spoštoval človekove pravice. Zakon, takšen, kakršen je dejansko je žaljiv do pobitih ljudi in tudi do svojcev, zato se z njim ne moremo strinjati in obžalujemo, da ni bilo mogoče drugače urediti.
Hvala lepa. Obstrukcija je najavljena, ne? Je najavljena obstrukcija, kolega, doktor Bernik, tako da vam ne morem dati glasu, vam bi pa dal glas, če bi se oglasili, vam bi dal besedo, če bi se oglasili prej. Lahko odločimo? Prosim. Pred nami je torej predlog zakona o vojnih grobiščih v celoti. Glasujemo. Prosim za pozornost v dvorani. 47 navzočih, 44 za in 3 proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je zakon o vojnih grobiščih sprejet, s tem zaključujem to točko dnevnega reda. In nadaljujem s 7. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG STANOVANJSKEGA ZAKONA, s katero bomo tudi končali današnjo sejo. Imamo uskladitveni amandma. Več njih. Najprej, prosim? Uskladitveni amandma ste prejeli na klop. Imamo jih več. Želi kdo o njih razpravljati? Prosim, kolega Sok, imate besedo. Prosim, če se tam izklopi mikrofon. Kolega Sok ima besedo, vsi ostali prosim, da ste prijazni do tistega, ki nastopi.
Hvala za besedo. Jaz bi vas prosil gospod predsedujoči, če nam zakonodajno-pravna služba raztolmači tak uskladitveni amandma, s katerim se amandma oziroma vsebina, ki je bila sprejeta k 103. členu, s tem uskladitvenim amandmajem prelaga, mislim, da v 198. člen. Torej, rad bi pojasnilo, če res v tem primeru gre za uskladitveni amandma. Hvala lepa.
Dajte mi prosim nekaj minut odmora, v tem času želi besedo minister.
Hvala lepa. Tak uskladitveni amandma smo predlagali na predlog zakonodajne službe.
Prosim, ali lahko pojasnite to. Prosim, ali lahko pojasnite.
Zakonodajno-pravna služba ima ali vlada imata obe v skladu s poslovniškimi določili samostojne pristojnosti ocenjevanja neusklajenosti v zakonu. In ne ena o drugi nimata poslovniških možnosti ocenjevati predlagane uskladitve. O tem sem ta zbor že pred časom opozorila, tako da s strokovnega vidika mi k tem amandmajem nimamo pripomb, poslovniško se pa o njih nimamo pristojnosti izjasnjevati.
Dobro. Odločili bomo o uskladitvenem amandmaju. Šli bomo po vrsti, tako kot jih imate v pregledu. Najprej o členu, torej o amandmaju k 29. členu. Glasujemo. Smo pri uskladitvenih amandmajih. Glasujemo o tistem k 29. členu. Prosim za pozornost v dvorani. 48 navzočih, 38 za in 1 proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je izglasovan. K 103. členu. Glasujemo. 49, 38 za in 2 proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je izglasovan. K 192. členu. Glasujemo. Mir v dvorani. Prosim, vsi smo nekoliko utrujeni in moramo biti zelo pozorni. 53 navzočih, 40 za in 4 proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je ta sprejet. K 198. členu. Še zadnji uskladitveni amandma. Glasujemo. Prosim za pozornost. 51 navzočih, 39 za, 6 proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je tudi ta sprejet. Tako, da odločimo o zakonu v celoti. Lahko glasujemo? Prosim. Glasujemo o [[...]]Ne. Pardon. Prekinjam glasovanje. Obrazložitev glasu, verjetno, kolega Tanko? Prosim. Obrazložitev glasu. Pozornost v dvorani. 2 minuti.
Zakon, o katerem bomo sedaj odločali, ima zelo parcialne popravke, ki so v glavnem usklajeni z lobističnimi skupinami. Večina segmentov zakona pa je nedodelanih in ostajajo nerešena pomembna področja. Tako ni urejeno vprašanje rezervnega sklada, ker ni določena zgornja meja, prav tako niso enakopravno obravnavani vsi lastniki stanovanj. Neurejeno je področje subvencij, predvsem po tem področju se bo znižalo število upravičencev in tudi zmanjšale se bodo subvencije. Na tem področju pomeni določen prihranek države in pa manjšo socialno pomoč. Prav tako ni predvidena enotna ureditev v vseh občinah za izredne pomoči, ni zagotovljen nadzor vlade in parlamenta nad zadolževanjem stanovanjskega sklada in s tem se tudi ohranja neučinkovito delovanje nacionalne varčevalne sheme. Prav tako je v nasprotju z našimi interesi tudi določba o lastni udeležbi, ki bo bremenila predvsem najbolj ogrožene, tiste neprofitne najemnike, in pa tudi diskriminatorno je urejeno področje denacionalizacije, ki konflikt prenaša med najemnike in pa lastnike, država pa se je iz tega popolnoma izvlekla. Prav tako, po našem mnenju zelo pomembno področje, to je področje državnih pomoči, ni zajeto v tem zakonu in onemogoča pridobitev stanovanja, predvsem mladim skupinam. In pa navsezadnje se bodo izredno povečale tudi neprofitne stanarine, zato tega zakona ne podpiramo.
Hvala lepa. Še eno roko sem videl. Čigavo? Kolega Sok, prosim.
Hvala lepa. Tudi sam ne bom glasoval za ta zakon. Ocenjujem, da je ta zakon slab, da uvaja veliko birokratskih postopkov, se pravi, veliko birokracije. Mislim, tudi, da se bo pokazalo, da je ustavno sporen, kajti zakonsko predpisovanje rezervnega sklada je poseg v zasebno lastnino in s tega stališča se bo seveda pojavilo to, da bodo naši državljani v skladu z ustavo v neenakopravnem položaju. Enostavno ste pač tistim, ki živijo v najemniški oziroma ki živijo v stanovanjih, ki nimajo dovolj lastnih sredstev, da bi si zgradili lastne hiše, predpisali, da bodo morali vplačevati v nek rezervni sklad. S tem rezervnim skladom, pa bodo upravljali s strani države vsiljeni upravniki, ki bodo potem posegali v pravice teh stanovalcev. Zakon tudi ne razrešuje vprašanja vseh stanovalcev najemnikov v denacionaliziranih stanovanjih; tako ne za tiste, ki živijo in ki bi radi razrešili ta svoj problem, kot tudi ne za lastnike teh nazaj pridobljenih stanovanj. Iz tega razloga, mi smo na to v sami razpravi večkrat opozorili, iz vseh teh razlogov ne bomo glasovali za ta stanovanjski zakon. Hvala lepa.
Prav, potem lahko odločimo sedaj o zakonu v celoti. Glasujemo! Pozornost v dvorani! Glasujemo o zakonu v celoti. Stanovanjski zakon je sprejet. 53 navzočih, 36 za in 13 proti. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da smo to točko dnevnega reda sprejeli, to je bila zadnja na dnevnem redu redne junijske seje. 27. seja je zaključena. Hvala vsem za sodelovanje. Prijeten petek in lep vikend vam želim. V ponedeljek pa državni zbor nadaljuje delo. Hvala.