Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 20. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednja poslanka in poslanci: Alenka Jeraj od 14. do 17. ure, Janko Veber, Silven Majhenič in Zmago Jelinčič Plemeniti. Na sejo sem vabil: predsednika Vlade, ministrice in ministre k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Urada predsednika republike, predstavnika Sodnega sveta in kandidate za poslance k 41. točki dnevnega ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 20. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje z dne 10. 9. 2010. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točke z dnevnega reda nisem prejel. Poslanska skupina SDS je dne 17. 9. 2010 predlagala, da se dnevni red 20. seje zbora razširi s predlogom sklepa o spremembi sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije Državnega zbora za ugotovitev in oceno dejanskega stanja v zvezi z ustanovitvijo izdajateljev, izdajanjem in financiranjem brezplačnih tednikov Slovenski tednik in Ekspres. S tem v zvezi vas obveščam, da je na dnevnem redu 20. seje zbora že uvrščena 41. točka Mandatno-volilne zadeve, ki jo bo zbor obravnaval danes, 20. 9., v sredo, 22. 9. in v torek, 28. 9. 2010. Zadeve v zvezi s to točko dnevnega reda se na sejo zbora ne uvrščajo z razširitvijo, temveč velja dogovor poslanskih skupin, da Državni zbor obravnava vse tiste Mandatno-volilne zadeve, ki so mu predložene do začetka vsakokratne obravnave točke. Če bo Mandatno-volilna komisija pripravila ustrezen predlog sklepa za obravnavo na seji Državnega zbora, bo zbor o tem predlogu sklepa razpravljal in glasoval v nadaljevanju te točke. Zaradi navedenega Državni zbor omenjenega predloga Poslanske skupine SDS za širitev dnevnega reda seje ne bo obravnaval. Proceduralno, gospod Tanko, prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Korektno ste navedli našo zahtevo za širitev dnevnega reda. To zahtevo smo dali predvsem zato, izključno zato, ker smo že 10. septembra na Mandatno-volilno komisijo naslovili zahtevo, da se črta iz sestava komisije, ki obravnava brezplačnike, tako našega člana te preiskovalne komisije gospoda Zorna kot njegovo namestnico gospo Irgl. To smo storili zato, ker koalicija ni upoštevala ali pa ni želela upoštevati našega predloga, da se predmetna preiskovalna komisija ukvarja tudi z nekaterimi drugimi brezplačniki, kot so, recimo, brezplačnik Dobro jutro ali brezplačnik Blogorola, ki sta oba pravzaprav zelo profilirana in glavna promocijska brezplačnika vladajoče koalicije. Se pravi, koalicija temu ni ugodila. In nam kot poslanski skupini ne preostane drugega, kot da zaradi tega predlagamo, ker Mandatno-volilna komisija ni sprejela širitve dnevnega reda, in s tem tudi dosežemo, da bo Mandatno-volilna komisija na seji, vsaj v četrtek, to točko obravnavala. Vendar glede na to, kakšen je sklic, ta točka ni uvrščena na dnevni red. Mi v preiskovalni komisiji, ki ni upoštevala naših predlogov in ki zelo selektivno obravnava brezplačnike, ne želimo sodelovati. In v podobnih primerih, recimo, v preteklem mandatu sta bila vsaj dva taka primera, je Mandatno-volilna komisija brez problema takoj na prvi naslednji seji obravnavala zahtevo poslanske skupine in razrešila članstva tiste, ki so predlagali, da izstopijo iz preiskovalne komisije. V tem mandatu, ko imamo opravka z rdečo-oranžno koalicijo, ne veljajo nobena pravila več v Državnem zboru. Poslovnik se krši na vseh mogočih ravneh, tako pri delu delovnih teles, tako pri delu Državnega zbora. Mi predlagamo, spoštovani predsednik, da se ta točka uvrsti na dnevni red in da potem Mandatno-volilna komisija, ki bo zasedala v četrtek, zadevo razširi in o tem tudi odloči. Zloraba, ki si jo je dovolila koalicija pri delu Mandatno-volilne komisije pretekli četrtek, je pa še hujša. Namesto razrešitve dveh naših članov je bil izglasovan sklep, da se ta preiskovalna komisija razširi na dva člana iz vsake poslanske skupine in dva njihova namestnika. Skratka, v popolnoma nasprotno smer. Zato predlagam, da točko damo na dnevni red in odločimo o zahtevi in predlogu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, s katero predlaga črpanje svojih kandidatov, svojih članov v tej preiskovalni komisiji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Najprej moram zanikati vsesplošne kršitve poslovnika, na katerega ste se sklicevali. Ni res! Ravno če bi obravnavali in sprejeli predlog, da gre na dnevni red, bi v bistvu kršili poslovnik in običaje in dogovore o delu Državnega zbora. Kot rečeno, seja Mandatno-volilne komisije bo še v tem tednu. In če bo pripravljen predlog, bo tudi uvrščen na sejo Državnega zbora. Mandatno-volilne zadeve bomo obravnavali tudi na sam zadnji dan te seje. Če pa tega predloga ne bo, pa tudi, če bi širili, kar bi bilo v nasprotju s poslovnikom, te točke ne bi mogli obravnavati. Zato tega predloga, kot sem že omenil, ne morem dati na glasovanje. S tem to razpravo zaključujem. Gospod Kumer, proceduralno? Proceduralno, ker ni potrebne nobene vsebinske razlage v zvezi s tem. Izključno, če imate kakšen proceduralni predlog.
Hvala. Mislim, da je proceduralni, ker bi rad povedal dejstva. Predlog za spremembo, ne za črtanje, za spremembo v preiskovalni komisiji je bil poslan 10. septembra po že sklicani redni seji Mandatno-volilne komisije. In jaz kot predsedujoči sem se sam odločil in sem dodatno uvrstil to točko na dnevni red. Na seji smo sprejeli predlog sklepa, ki pomeni to spremembo, da se istočasno črtata iz te komisije član in njegova namestnica, in istočasno smo upoštevali zakon o preiskovalni komisiji in Poslovnik Državnega zbora, da na isti seji nove člane in namestnike evalviramo. Tako bo to pripravljeno za oktobrsko sejo. Mislim pa, da sem šel celo nasproti poslanski skupini, ko sem po sklicu dodatno, samo zato, da bi lahko stvari uredili do oktobra. Namreč, zunaj je že poziv poslanskim skupinam, da predlagajo dodatne člane in njihove namestnike. Tako mislim, da nismo ničesar v delovanju Mandatno-volilne komisije kršili.
Hvala lepa. Zdaj, tu se je začela razprava. To, kar je kolega Kumer povedal, ni bila proceduralna zadeva. Tudi vi imate možnost še enkrat, zadnjič, da proceduralno obrazložite svoj predlog. Prosim.
Hvala lepa. Če je to tako, kot pravi gospod Kumar, potem je predlog poslanske skupine na Mandatno-volilni komisiji bil sprejet in bi bila dolžna Mandatno-volilna komisija ta predlog, tako kot je ostale predloge z Mandatno-volilne komisije, uvrstiti na dnevni red te seje Državnega zbora. Ni razlogov, da se sklep o spremembi sestave, v kateri ne bo več članov iz Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, ne uvrsti na to sejo Državnega zbora: ali danes, ali v sredo, ali v petek. In ker so pogoji, spoštovani predsednik Državnega zbora, za to, da se dnevni red širi, zahtevamo, da o tej širitvi odloča Državni zbor. Če pa boste manipulirali tako, da boste vi točke iz nabora mandatno-volilnih zadev uvrščali na dnevni red takrat, ko se bo koaliciji zdelo primerno, da jih je treba obravnavati, potem je pa točno tako, kot sem povedal, da si rdečo-oranžna koalicija pravila dela v Državnem zboru v nasprotju z dosedanjo prakso, v nasprotju s poslovnikom ureja in razlaga čisto po svoje in dela, kakor ji prija. Če želi koalicija razširiti število članov Mandatno-volilne komisije oziroma preiskovalne komisije, potem naj to izpelje in to bomo obravnavali na oktobrski seji. Sklep o spremembi sestave pa je pripravljen in ga je treba, spoštovani predsednik, uvrstiti na to sejo Državnega zbora, ki se začenja danes. In predlagam, zahtevamo, da o tem odloči Državni zbor.
Hvala lepa. Še enkrat ponavljam, če bo, tako kot velja za vse mandatno-volilne zadeve, gradivo pripravljeno, za to imate priložnost, da se o tem pogovorite na seji Mandatno-volilne komisije, do zaključka obravnave te točke, to pa je zadnja točka tako rekoč na tej seji, bo zadeva obravnavana, sicer ne. Kršil bi, če bi dal na glasovanje razširitev, ker gre za mandatno-volilne zadeve, pa tudi, če bi to storili v nasprotju s poslovnikom, je ne bi mogli obravnavati, če točka ne bi bila pripravljena. To je preprosto in enostavno dejstvo, ki ga vsi poznamo. Gospod Tanko, žal vam ne morem več dati besede, ob kakšni drugi priliki z veseljem. To razpravo zaključujem, ker je zadeva evidentno jasna in nedvoumna. Zato prehajamo na določitev dnevnega reda. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na glasovanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujmo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 1. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je dnevni red 20. seje zbora določen. Prehajamo na 41. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Prehajamo na obravnavo določitve kandidatov, ki v skladu s 17. členom Zakona o volitvah v Državni zbor postanega poslanca za preostanek mandatne dobe namesto poslancev, ki jima je prenehal mandat. Ker sta mag. Antonu Ropu in dr. Mateju Lahovniku 7. septembra 2010 prenehala mandata, je Državna volilna komisija zboru posredovala ugotovitev, da sta mandata poslanca prešla na Andreja Magajno in Lojzeta Posedela. Ugotovitev je obravnavala Mandatno-volilna komisija, ki je zboru pisno poročala. Poročilo ste prejeli. Želi poročevalec komisije besedo? Ne želi. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Pri tej točki ste se prijavili? Ja, potem predstavniki poslanskih skupin pri točki določitev kandidata. Prosim. Pri tej točki? Gospod Tanko, pri tej točki.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, vidim, da je delo Državnega zbora izredno neorganizirano. Pri točki potrditev mandata gospodu Posedelu sem prijavljen tako v imenu poslanske skupine kot tudi v svojem imenu. Rad bi opozoril, da ste prebrali na seji Državnega zbora, 9. julija, na začetku julijske seje, da je gospodu dr. Mateju Lahovniku prenehala funkcija ministra za gospodarstvo. Nisem prepričan, da je od tega dne naprej gospod Lahovnik dobil tudi poslanski mandat, vendar vaša koalicija oziroma tudi vi ste šele na koncu te iste seje ugotovili oziroma potem na izredni seji ugotovili, da je z imenovanjem gospe Radić ta poslanski mandat prešel ponovno na gospoda Lahovnika. Tu mislim, da ste si v koaliciji nekako prilagodili ta pravila po svoje. Mi bi morali takoj na začetku, ko ste ugotovili prenehanje funkcije ministra, ugotoviti, da je Lahovnik ponovno poslanec Državnega zbora, in od takrat najprej nima preiskovalna komisija, ki se ukvarja s Pivovarno Laško in ostalimi, več predsednika preiskovalne komisije in tudi gospod Posedel ne bi bil več poslanec. Žal, tega niste storili. To ste izpeljali v nasprotju z dosedanjo prakso in to pomeni ponovno nek precedens v delovanju Državnega zbora. Ob tem bi povedal, da povsem vzbujajo pomisleke tudi razlogi, zaradi katerih je gospod Lahovnik odstopil. Gre namreč za to, da delo Vlade ni bilo več transparentno, kar naj bi bilo eno izmed temeljnih načel. Tukaj veliko piše v tem svojem pismu, v odstopni izjavi, glede sodelovanja družb iz sistema Ultra na javnih razpisih njegovega ministrstva. Tudi v naslednjem pismu, ki je bilo napisano 8. julija, je zapisal, da je prepričan, da je problematika, ki se nanaša na integriteto in transparentnost dela ministru te vlade pomembna za razvoj Slovenije. Žal se na tej integriteti in transparentnosti ni zgodilo nič, zgodilo se je to, da je potem odšel tisti, ki je opozoril na kolizijo interesov, ki se dogaja v Vladi Republike Slovenije pa tudi še na nekaterih drugih področjih. Zato vidim, da se ta vladna koalicija skriva za temi rešitvami, za posebnimi pristopi in očitno ji transparentnost in odprtost javnost dela ni ravno velika odlika. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vsebinsko se seveda ne bom opredeljeval, samo pojasnilo naprej. Povsem je jasno in nedvoumno, da se je Državni zbor seznanil z ugotovitvijo, s sporočilom predsednika Vlade, da je minister dr. Matej Lahovnik odstopil in da opravlja funkcijo ministra do imenovanja, pač za neko določeno dobo, evidentno do imenovanja nove ministrice. V tistem trenutku, ko je bilo to imenovanje izpeljano, je seveda ugotovitveni sklep sledil, da dr. Matej Lahovnik opravlja poslansko funkcijo. To sem vam že večkrat pojasnil in potrdil oziroma tudi pisno. Cvetka Zalokar Oražem, predstavnica Poslanske skupine Zares, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Ostro protestiram proti temu, da se pravzaprav ta zadeva, ki jo vodja Poslanske skupine SDS neprestano pogreva kot neko postano juho in izkorišča neko tako proceduralno zadevo, kot je potrjevanje poslanskega mandata novemu poslancu zaradi odstopa prejšnjega, izkorišča to za to, da se tukaj celo prebira pisma, ki so bila napisana; skratka, ostro protestiram proti načinu in dopuščanju – jaz vem, da ste in si predsednik v zadregi –, ampak to je nedopustno. Mi ne moremo tu govoriti o nekih vsebinskih zadevah, o vzrokih za odstop in to za nek odstop, o katerem smo že bili obveščeni pred počitnicami. To je popolnoma izkoriščanje zadeva samo zato, da se tukaj ponovno o nečem govori, kar ni predmet te točke. Predmet te točke je potrjevanje poslanskega mandata poslancu, ki bo nadomestil tistega, ki je odstopil. Tako mislim, da je prišlo do hude kršitve poslovnika. Ker predsednik nisi protestiral, si bom to dovolila jaz, ker mislim, da je to nedopustno, da na tak način izigravamo in izkoriščamo Poslovnik Državnega zbora za popolnoma vsebinske razprave o zadevah, ki niso predmet in niso na dnevnem redu.
Hvala lepa. Želi še kateri predstavnik poslanske skupine? Ne želi. Želijo besedo poslanke in poslanci? Torej, nimam nobene vaše prijave, vendar se lahko prijavite iz klopi. Gospod Tanko, prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Mislim, da sem se pisno prijavil k razpravi. Tako je bilo predlagano, tako sem predlagal in mislim, da je to tudi pisno podano. Kar zadeve obravnavo točke Mandatno-volilne zadeve, spoštovani predsednik, ta točka je bila obravnavana ravno takrat kot naša točka, ko smo predlagali spremembo v sestavi članov v preiskovalni komisiji tako imenovanih brezplačnikov – na isti seji. In ena točka se danes obravnava, in to je potrjevanje mandata dvema poslancema, druga točka, za katero je poročilo najbrž pripravljeno, pa ni predloženo Državnemu zboru, pa se ne obravnava. tu bi ostro protestiral proti takšnemu načinu dela. Drugo, kar pa je, pa je žal vse premalo razprave o tem, kaj so tudi razlogi za odstop s funkcije [[...]]
Gospod Tanko, opozoriti vas moram, [[...]]
Ja [[...]]
[[...]]kjerkoli je bila ta razprava, bila je in še bo, in sem prepričan, da bo še razprava. Vendar samo pri tej točki je pa res ne bom dovolil! To je prvo opozorilo. Po tretjem opozorilu sledi izključitev mikrofona, to poznate. Da ne bi bilo dileme. Bila je razprava, in to veliko, in o tem bo še veliko razprave, ampak ne pri tej točki, gospod Tanko. To vam povem zdaj, to je prvo opozorilo, še enkrat.
Hvala lepa za besedo. Pričakujem, da bo poslanec, na katerega bo prešel mandat z glasovanjem, deloval transparentno in pregledno in da bo s svojim delom zagotovil, da bomo poslanci, državljani in tudi drugi imeli vpogled v kvaliteto dela ministrstev in tudi v komisije, ki jih bodo najbrž še naprej vodili. Mislim, da je pri delu, ki ga morajo poslanci opravljati, treba veliko pozornosti nameniti predvsem temu, ali so vsebine dela na področjih, ki jih bomo sprejeli, s svojo funkcijo takšne, da omogočajo transparenten pregled, da omogočajo upoštevanje zakonov in tudi drugih zadev. Žal smo bili v tem obdobju tudi priče, ko nekateri poslanci Državnega zbora, in to še posebej poslanci koalicije, tudi tisti, ki so v Državnem zboru na najodgovornejših funkcijah, ne izvajajo nalog v skladu s Poslovnikom Državnega zbora. Poslovnik Državnega zbora, tako članom kolegija kot tudi predsedniku Državnega zbora nalaga, da so pri svojem delu še posebej pazljivi pri tem, da delo poteka v skladu s poslovniku, da delo poteka v skladu z zakonom, vendar, kot vidite, se v tem obdobju, tudi na tej seji Državnega zbora dogajajo stvari, ki nimajo nobene podlage. Ko se na eni strani izrazito privilegira interese vladajoče koalicije in v drugem primeru prisiljuje opozicijske stranke ali opozicijsko stranko, da sodelujejo v preiskovalni komisiji, čeprav tam nočejo sodelovati, [[...]]
Gospod Tanko, to ni predmet te točke.
Seveda je! Pri potrjevanju mandatov govorim o nalogah tistih, ki tak mandat dobijo. In tu moram navsezadnje ugotoviti, da je treba delo v Državnem zboru spremeniti, če hoče Državni zbor dobiti tudi na javnomnenjski raziskavi, če hoče dobiti na kredibilnosti in če se hočemo v Državnem zboru ukvarjati dejansko s problemi, ki so temelj ali pa problem delovanja te države. In žal vse prevečkrat lahko ugotovimo, da se poskuša z raznimi triki, zlorabami odvrniti pozornost od temeljnih problemov države, od razvojnih in drugih temeljnih problemov in se poskuša te zadeve preusmeriti na čisto druge zadeve. Pričakujem od novega poslanca, da bo svoje delo prilagodil aktom Državnega zbora, zakonom in da bo njegovo delo pač tako, da bo dalo neko dodatno vrednost Državnem zboru. Če bo pa potekalo tako, kot je dosedanja praksa koalicijskih poslancev, potem pa je naše pričakovanje zaman.
Hvala lepa. Obvestim vas samo, da ste se napačno prijavili. Prijavili ste se k 34. d točki dnevnega reda, to pa je 41. d točka dnevnega reda, zato seveda vas nisem imel navedenega kot razpravljavca, ne za poslansko skupino in ne individualno. Želi besedo še kakšen poslanec in poslanka? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje o naslednjem predlogu sklepa. Potrdi se poslanski mandat Andreju Magajni, rojenemu 4. maja 1952, stanujočem v Ljubljani, Mihov štradon 13. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 74, proti nihče. [[Za je glasovali 74.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je bil sklep sprejet. Glasujemo o naslednjem predlogu sklepa. Potrdi se poslanski mandat Alojzu [[Lojzetu]] Posedelu, rojenemu 26. avgusta 1955, stanujočem v Žalcu, Ulica Rista Savina 11. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 73, proti nihče. [[Za je glasovali 73.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je bil sklep sprejet. Poslanska kolega Andreja Magajno in Lojzeta Posedela vabim, da se nam pridružita in zasedeta svoji poslanski mesti. Prehajamo na obravnavo ugotovitve prenehanja opravljanja funkcije poslanca na podlagi 14. člena Zakona o poslancih. Gospod Magajna ni nov obraz v Državnem zboru, zato ga ne pozdravljam posebej. Torej, prehajamo na točko D, čeprav pozdravljam, Glede na sklep Državne volilne komisije, da je mandat poslanca Državnega zbora v tretji volilni enoti za volitve poslancev v Državni zbor z liste kandidatov Socialni demokrati SD prišel na Andreja Magajno ter ob upoštevanju dejstva, da je Andrej Magajna nadomeščal izvoljenega poslanca dr. Franceta Križaniča v času, ko ta opravlja funkcijo ministra v Vladi, je s potrditvijo mandata izvoljeni kandidat Andrej Magajna prenehal nadomeščati na funkciji poslanca Državnega zbora dr. Franceta Križaniča v času, ko le-ta opravlja funkcijo ministra v Vladi. Ugotovitev je obravnavala Mandatno-volilna komisija, ki je zboru tudi pisno poročala. Poročilo ste prejeli. Želi poročevalec besedo? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Želijo besedo poslanke in poslanci? [[Ne želijo.]] Zaključujem razpravo. Državni zbor se na podlagi 14. člena Zakona o poslancih seznani z naslednjim ugotovitvenim sklepom. Z dnem potrditve mandata poslanca na podlagi 17. člena Zakona o volitvah poslancev v Državni zbor Andrej Magajna preneha opravljati funkcijo poslanca na podlagi 14. člena Zakona o poslancih. Ugotavljam, da se je Državni zbor seznanil z ugotovitvenim sklepom, da Andrej Magajna ne opravlja več funkcije nadomestnega poslanca, ker je postal stalni poslanec za preostane mandatne dobe. Prehajamo na obravnavo določitve kandidata, ki bo v skladu s 14. členom Zakona o poslancih opravljal funkcijo poslanca namesto poslanca, ki opravlja funkcijo v Vladi. Ob upoštevanju dejstva, da je Andrej Magajna prenehal opravljati funkcijo poslanca na podlagi 14. člena Zakona o poslancih, pripada pravica, da nadomešča poslanca dr. Franceta Križaniča, naslednjemu kandidatu po vrstnem redu dobljenega deleža glasov v skupnem številu glasov v volilnem okraju z liste kandidatov Socialni demokrati, SD v tretji volilni enoti za volitve poslancev v Državni zbor. Ta pravica je prešla na Janeza Kiklja. Ugotovitev je obravnavala Mandatno-volilna komisija, ki je zboru tudi pisno poročala. Poročilo ste prejeli. Želi besedo poročevalec? [[Ne želi.]] Predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Poslanke in poslanci? [[Ne želijo.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje o naslednjem predlogu sklepa. V času, dokler poslanec dr. France Križanič opravlja funkcijo ministra v Vladi in zato v skladu s prvim odstavkom 14. člena Zakona o poslancih ne more opravljati funkcije poslanca, opravlja to funkcijo v skladu z drugim odstavkom 14. člena Zakona o poslancih od vključno 20. septembra 2010 Janez Kikelj, rojen 23. julija 1972, stanujoč na Verdu, Krimskega odreda 32, Vrhnika. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 73 poslank in poslancev. Za je glasovalo 73, proti nihče. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Poslanskega kolega Janeza Kiklja vabim, da se nam pridruži in zasede svoje poslansko mesto. Kolegu želim seveda uspešno delo v poslanskih klopeh. [[aplavz]] S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v sredo, 22. septembra 2010. Prekinjam tudi 20. sejo zbora, ki jo bomo ob 15. uri nadaljevali z vprašanji poslank in poslancev.
Spoštovane kolegice in kolegi, nadaljujemo s prekinjeno sejo! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 44 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute, predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec postavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki postavi vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30-ih dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki postavi vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministri in ministrica: mag. Dejan Židan, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, dr. Boštjan Žekš, minister brez resorja, odgovoren za področje odnosov med Republiko Slovenijo in avtohtono narodno skupnostjo v sosednjih državah ter med Republiko Slovenijo in Slovenci po svetu, dr. Patrick Vlačič, minister za promet, od 17.30 dalje ter Majda Širca, ministrica za kulturo. Na klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Kot rečeno, bo na prva štiri vprašanja odgovarjal predsednik Vlade Borut Pahor. Poslansko vprašanje mu bo postavil Franc Bogovič, Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke. Prosim. Proceduralno, se opravičujem. Proceduralno ima besedo gospod Hrovat. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Na tisoče besed si izgovorimo vsak dan med seboj, in kot so si dnevi med seboj različni, so si različne tudi besede, ki si jih izgovorimo. Za nekatere lahko rečem, da bi bilo bolje, da jih nikoli ne bi slišali. So pa besede, za katere je nujno, da jih v določenih trenutkih izrečemo iskreno, na glas pa tudi iz srca. Ena teh besed je preprosta beseda hvala. Preprosta zato, ker v svoji preprostosti do konca pove vse tisto, kar želimo pravzaprav povedati in zadane direktno v bistvo. Globoko sem prepričan, da si vsi tisti ljudje, govorimo o možeh in o ženah, ki so na kakršni koli način priskočili na pomoč ob zadnjih poplavah, ko je narava dejansko pokazala svojo moč, in mislim, da je prav in si ti ljudje zaslužijo, da jim tudi v imenu Državnega zbora izrečemo to preprosto besedo: hvala. Hvala predvsem za njihovo nesebičnost, za njihovo dobroto in za njihovo požrtvovalnost. Moj predlog gre v smeri, da vodstvo Državnega zbora pripravi skupno zahvalo vsem tistim ljudem, ki so pomagali pri teh zadnjih dogodkih v Sloveniji, in to v imenu vseh nas, vseh devetdesetih, in se jim preprosto izreče beseda hvala. Kdor je to občutil na lastni koži, ve, o čem govorim. Gre za ljudi, ki so dejansko pustili svoje srce tam, kjer je bilo potrebno. Govorim o ljudeh, ki so dejansko nesebično pomagali in še vedno pomagajo. Ogromno prostovoljnih gasilcev, poklicnih gasilcev, prostovoljcev, članov civilne zaščite in tako naprej je še vedno na terenu. In mislim, da je najmanj, kar lahko naredimo mi, poslanke in poslanci, da jim izrečemo le besedo hvala. Tisti ljudje, ki so pomagali in pomagajo, bodo to razumeli, ni treba velikih besed. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prav gotovo se bo Državni zbor in vodstvo v primernem trenutku zahvalilo vsem, ki so nesebično in solidarno delali in še delajo na odpravljanju posledic teh poplav. In pred nami, Državnim zborom, je poleg tega tudi ta naloga, da vedno znova preverimo in ugotovimo, ali so vse naše rešitve takšne, da omogočajo kar se da ustrezno in olajšano delo neštevilnih mož in žena, ki so se zadnji vikend žrtvovali za to, da država in ljudje niso nastradali huje, kot bi lahko. Gremo naprej. Prvo poslansko vprašanje bo postavil Franc Bogovič iz Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik parlamenta, spoštovani predsednik Vlade, spoštovani ministrski zbor, spoštovane kolegice in kolegi! Tudi z moje strani iskrena hvala tistim gasilcem, s katerimi smo do treh ponoči skupaj črpali vodo iz Krškega. Iskrena hvala ministrici Jelušičevi, ki nas je obiskala in nam tudi dala spodbudo pri tem delu. Pri tej točki pa postavljam vprašanje predsedniku Vlade. Že nekaj časa kot predsednik Vlade napovedujete sistemske reforme, reformo zdravstvenega sistema, reformo pokojninskega sistema, delovnopravne zakonodaje, varčevanje javnega sektorja, če naštejemo samo nekaj najpomembnejših. Vsi se zavedamo, da brez teh reform ni rešitve iz gospodarske krize, upam si trditi, da tudi ne naše prihodnosti in prihodnosti Republike Slovenije. In kakšno je stanje na teh področjih? Varčevanje v javnem sektorju, zdravnikom ste že popustili, sindikati javnega sektorja so ob napovedani zamrznitvi plač napovedali stavko. Reforma delovne zakonodaje, na pritisk sindikatov je bila umaknjena z dnevnega reda. Pokojninska reforma, še preden ste jo uspeli dokončno izoblikovati, so vsi sindikati v Sloveniji napovedali množične proteste. Reforma zdravstvenega sistema, zaenkrat je le v javni razpravi. Gospodarstvo komaj preživlja trenutne težke čase, prepotrebne reforme se ena za drugo sesuvajo v prah. Slovenska ljudska stranka je sicer opozicijska stranka, vendar vodimo konstruktivno politiko, kar je razvidno tudi iz našega delovanja v parlamentu. Zavedamo se, da so omenjene reforme nujno potrebne, vendar pogrešamo dialog tako z zainteresirano javnostjo kot z nami, torej parlamentarno stranko opozicije. Menimo namreč, da bi se morali okoli tako pomembnih sistemskih reform najprej poenotiti v okviru celotne slovenske politike, potem pa rešitve predstaviti javnosti. Na takšen način bi bile možnosti za uveljavitev in izpeljavo reform mnogo večje, kot pa so sedaj, ko predlogi reform v javnosti ne pridejo usklajeni niti skozi vrste koalicije. Spoštovani predsednik Vlade, sprašujem vas: Kako boste rešili nastalo situacijo? Kaj se je zgodilo z vašo pregovorno pripravljenostjo na pogovor, dialog in iskanje rešitev, po kateri ste bili prepoznani v vlogi predsednika Državnega zbora in kasneje predsednika opozicijske stranke? Kdaj boste končno, tokrat dejansko, v vlogi tistega, ki ima v rokah škarje in platno slovenske prihodnosti, za isto mizo povabili poleg zainteresirane javnosti tudi vse akterje politike in tako vzpostavili prepotreben dialog pri iskanju rešitve za našo skupno prihodnost?
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade, gospod Borut Pahor.
Spoštovani gospod poslanec! V četrtek sem se udeležil Sveta Evropske unije, ki je bil vsaj v času delovnega kosila posvečen ukrepom Evropske unije za uspešen izhod držav Evropske unije iz krize. Pripravljena finančna regulativa predvideva velike kazni za tiste, ki ne bodo izpolnjevali pričakovanih rezultatov konsolidacije javnih financ v nekaj letih. Sloveniji gre v tem smislu relativno dobro. Mi smo na dobri poti glede okrevanja. Treba pa se bo držati zelo disciplinirano nekaterih odločitev. To so med drugim tudi odločitve, ki zadevajo strukturne reforme. Vlada se disciplinirano drži urnika in načrtov, ki so s tem povezani. Če bi pri tem popustila, tvegamo, da bomo sicer kratkoročno kakšno od polemik dali z dnevnega reda, dolgoročno pa bomo odgovorni za to, da bodo državi naložene čez nekaj let sankcije, ki jih bodo občutili tudi naši državljani. In za to ne bi bil rad odgovoren. Mi smo v parlamentarno proceduro že poslali predlog, če tako rečem, pokojninske reforme. Do konca leta, tak je načrt, bo pod streho tudi dogovor glede zdravstvene reforme. Državni zbor bo kmalu diskutiral o enem od instrumentov, kar se tiče omejitve porabe v javnem sektorju. Govorimo o temeljnih premikih, ki smo jim priča pri izhodu Slovenije iz krize in so plod številnih pogovorov s socialnimi partnerji, ne pa nujno tudi soglasja med njimi. Praviloma ne soglasja, ker je bilo treba, in to je treba, kolegice in kolegi, upoštevati pri presoji, v relativno kratkem času pripraviti relativno korenite spremembe. Mi bi se lahko odločali, da bi podaljševali čas razprave za dialog med socialnimi partnerji, vendar bi tvegali, da kljub podaljšanemu roku do soglasja ne bi prišlo, čas pa bi bil izgubljen. Vlada se je odločila, da na svoja ramena prevzame breme odgovornosti za te reforme in jih predlaga Državnemu zboru v sprejetje. Brž ko ne bo še kakšen od detajlov teh reform v Državnem zboru doživel kakšno spremembo, vendar pa si Vlada želi, da bi bolj ali manj prišlo znotraj Državnega zbora do večinske podpore tem reformam. V tem času bo dovolj priložnosti tudi za čisto politični dialog med koalicijo in opozicijo o tem, kaj je dobro in kaj je slabo. Moja namera, da bi preko čisto praktičnega sporazumevanja med opozicijo in koalicijo glede strukturnih in drugih reform in drugih vprašanj gospodarskega okrevanja imeli dialog, se je izjalovila, ker, naj samo spomnim, je ena od pomembnih opozicijskih strank postavila kot pogoj to, da najprej dosežemo dogovor o besedilu dokumenta o sodelovanju. To bi nam vzelo veliko časa, tistega časa, ki ga Vlada potrebuje za to, da usklajuje reforme. Zato naj vam še enkrat, spoštovani gospod poslanec, povem: Vlada je v času, ki je bil na voljo, in ta je relativno omejen, pripravila eno za drugo reforme, ki ena za drugo prihajajo pred ta visoki zbor. V času na odborih, med njimi, do razprave na sejah Državnega zbora, večinoma bo to šlo po redni proceduri, bo dovolj časa za to, da bodo vsi pokazali konstruktiven pristop k temu reformam. Ne mislim, da je treba nujno vedno samo pohvaliti, pričakujem pa, da bo za kakšno rešitev, ki bo predlagana, če bo ocenjena kot slaba, predlagana boljša rešitev. In Vlada bo v tem smislu poskušala temu tudi prisluhniti. Skratka, za enkrat Slovenija relativno dobro okreva. Če hočemo uspešen izhod iz krize, se moramo držati nekaterih svojih načrtov, ki smo si jih zadali, strukturne reforme prihajajo ena za drugo v Državni zbor in možnosti opozicije za sodelovanje pri našem skupnem uspehu je veliko.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod Bogovič? Prosim.
Spoštovani predsednik Vlade, bojim se, da tudi iz tega odgovora veje to, kar v Slovenski ljudski stranki resnično pogrešamo. Tako zahtevne reforme, kot jih mora Slovenija sprejeti, ki sem jih prej naštel, so reforme, ki potrebujejo zelo veliko politične podpore. Opažamo od ene do druge reforme, ki ste nam jih našteli, kakšna so razhajanja znotraj koalicije, včasih imam zelo resen občutek, da nekaterim koalicijskim partnerjem ne gre za drugo kot zgolj za tekoče nabiranje političnih glasov in da mislijo, da je državna blagajna neomejena in da ne bo nikoli zmanjkalo prostora v njej. Po drugi strani pa je pri ostalih reformah videti tudi velika razhajanja znotraj največje politične stranke. In to, ko trdite, da zato, ker je ena izmed opozicijskih strank postavila neke pogoje, se z drugimi ni treba pogovarjati, mislim, da ni primeren način dela v tem času. V Slovenski ljudski stranki smo v zvezi s pokojninsko reformo dali zelo jasne napotke, podporo reformi, in tudi dali zelo konstruktivno mnenje, kaj mislimo, da bi bilo treba še narediti. Sicer pa, spoštovani predsednik, sam mislim, da je v tem vašem optimističnem nastopu, tudi sam sem rad optimist in sem po naravi optimist, tudi v teh težkih dneh smo bili optimisti, ko smo reševali mesto pred nesrečo, vendar pa mislim, da je prav, da je tudi v nas nekaj realizma. Javni dolg smo povečali, javni dolg predstavlja pri proračunu letno 30 % davčnih prihodkov, zadolženost smo povečali že za polovico, obresti so s 300 milijonov že prišle na 550 milijonov letos, do konca mandata bodo 700 milijonov, to je 10 % proračuna. Pokojninska blagajna, da še stoji pokonci, potrebuje 20 % davčnih prihodkov, da so konci pokojninske blagajne skupaj [[...]] [[znak za konec razprave]] In sam se zelo bojim, da je resnično že skrajni čas, ne samo, da govorimo, da smo iz krize, če smo na 85 % neke proizvodnje izpred nekaj let dobili procent, dva gor, ampak da resnično pogledamo [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Prosim, gospod predsednik.
Želim izkoristiti to priložnost za naslednji poudarek. Smo v zelo delikatnem položaju, ko bi prvi znaki gospodarskega okrevanja in iluzorna predstava, da smo že izšli iz krize, lahko dodatno omajali pogum in voljo za spremembe. Vidim ponovno strah pred spremembami in zatekanje k utvaram, da brez teh sprememb lahko uspešno Slovenija izide iz krize. Ravno to, da se po težkem letu 2009 v drugi polovici leta 2010 končno premikamo k luči, ki je na koncu tunela, mora biti dodatna spodbuda za to, da nadaljujemo z reformami, ne kakršnimikoli, ne govorimo o tem, da jih je treba izglasovati čez noč, bo dovolj prostora in časa v tem visokem domu, da si boste vzeli potreben čas za to, da boste temeljito predebatirali rešitve, Vlada pa bo, to pa moram reči, trmasto pripravljala reformo za reformo, jo poskušala uskladiti s socialnimi partnerji, če bo menila, da socialni dialog pripomore h kvaliteti predlaganih reform. Toda na koncu ima Vlada odgovornost za to, da so reforme pred Državnim zborom ali niso. Jaz želim to odgovornost opraviti. Reforme pred Državnim zborom bodo. Ena za drugo bodo manj popularne. Bolj kot se bo ljudem zdelo, da je kriza že mimo, manj bo pripravljenosti za spremembe. Toliko težje bo za nas, da prepričamo socialne partnerje, javnost, ne nazadnje tudi ta visoki dom, da je temu tako. Toda tako je. Nekatere države so že šle skozi nekatere spremembe, nekatere, večina, pa bodo šele šle. In med njimi smo tudi mi. Moramo pokazati tudi malo poguma in vztrajnosti ter odločnosti, da skozi te spremembe gremo. Brez sprememb, spoštovani gospod poslanec, ne kakršnihkoli, ampak sprememb, ki zagotavljajo dolgoročno vzdržnost, ne samo finančno, ampak tudi siceršnjo, Slovenija ne more srečno iziti iz te krize. Vlada bo tukaj parlamentu dala vse potrebno orodje, da na koncu odloči o tem, katero od tega bo zgrabil, da se Slovenija izkoplje iz krize.
Hvala lepa. Imate proceduralni predlog, gospod Bogovič? Prosim.
Spoštovani predsednik! V Slovenski ljudski stranki smo že pri rebalansih proračuna za 2009 začeli prvi govoriti o tem, da je potrebno varčevanje, da so reforme potrebne. In nam ni treba dopovedovati, da so reforme potrebne. Mi želimo sodelovati kot konstruktivna opozicijska stranka pri nastajanju reform in poskušati skupaj z Vlado, ki ima, kot sem že dejal, velikokrat veliko težje delo znotraj sebe, da se dogovorimo, kaj je za Slovenijo dobro. V teh reformah je na eni strani prepotrebno varčevanje, na drugi strani pa tudi nekaj poguma, ko je treba tudi narediti nekaj za zagon gospodarstva. Samo s trajnim varčevanjem ne bomo mogli tega storiti. Vendar pa smo v naši stranki tisti, ki že dve leti prepričujemo tudi vaše ministre, da je treba z različnimi infrastrukturnimi ukrepi nadaljevati, narediti zagon gospodarstva. Občine so danes gonilo gospodarskega razvoja v Sloveniji. In na drugi prepričujemo tudi vaše ministre, ne vem, da je prepotrebna gradnja hidroelektrarn na reki Savi, investicija, s katero gradimo energetsko infrastrukturo, investicijo, s katero varujemo Slovenke in Slovence pred poplavami. Tukaj mislim, da je potreben širši dialog. Ni dovolj, če samo pripravite zakonodaje "vzemi ali pusti" sindikatom in opoziciji. Mi mislimo, da so to tako zahtevne reforme, da če ta dialog ne bo stekel najprej med nami vsemi tukaj v parlamentu in da bomo vsaj iz te hiše prišli dokaj usklajeni, ni nobene možnosti, da prepričamo Slovenke in Slovence. Predvsem pa mislim, da si je treba naliti čistega vina, in iz teh zelo optimističnih besed, še enkrat poudarjam, je prav, da so, vendar moramo mi tudi z realnimi številkami operirati in ljudem povedati, da gre zares. In v Sloveniji gre danes zelo zares. Tako kot je šlo ta vikend tistim, ki živimo ob vodotokih v Sloveniji, in je bilo treba hitro, odločno odreagirati. Na tej poti je danes Slovenija in zato potrebujemo odločno besedo. Treba se je usesti skupaj in dogovoriti. In resnično vam povem, kot opozicijski poslanec se zelo slabo počutim [[...]]
Gospod Bogovič, proceduralni predlog.
Dobite gospod, imam še 30 sekund časa. Hvala lepa! Kot opozicijski poslanec bi zelo rad sodeloval, tako kot tvorno sodelujemo kje drugje. V skladu s poslovnikom predlagamo, da se pogovorimo. Mogoče pa v pripravi za to sejo, spoštovani predsednik Vlade, najdete čas za pogovor tudi z opozicijo.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Franca Bogoviča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 21. septembra 2010, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo predstavil Bogdan Barovič iz Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Spoštovani! Zunanjepolitična predstavnica Evropske unije Catherine Ashton je prejšnji teden razkrila seznam 29 imenovanj na visoke položaje v evropski diplomatski službi med novoimenovanimi veleposlaniki Evropske unije v tretjih državah. Večino mest je dodelila starim članicam Evropske unije, med novimi je izbrala Bolgarijo in Litvo. Slovenija se je prijavila in želela imeti dva visoka diplomatska predstavnika, in sicer v Albaniji in Makedoniji, dobila pa ni nobenega. Slovenska nacionalna stranka je od vsega začetka približevanja Slovenije Evropski uniji zelo realistična stranka. Vsa leta smo nepretrgoma opozarjali vse aktualne vlade, naj ne izvajajo hlapčevske politike do Evropske unije, tako kot smo jo Slovenci do Dunaja, tako kot smo jo Slovenci do Beograda in jo danes do Bruslja. Toda ta vlada slepo uboga Evropsko unijo pri vseh odločitvah. Tako pri odpiranju poglavij s Hrvaško, kljub ogroženosti slovenske nedotakljivosti. Ta vlada je ubogala Evropsko unijo pri dodeljevanju 400 milijonov Grkom, za katere se bo celo zadolžila ta vlada, za slovenske delavce pa nima 200 milijonov in za njih se noče zadolžiti. Ta vlada je zavrgla milijardo evrov vreden posel z Azerbajdžanom, najbrž iz strahu pred Evropo ali pa mogoče po navodilih iz Evrope. Ta vlada je slepo ubogala Evropo, dala je brezpogojno jamstvo Evropi za 2 milijardi evrov, ki jih bomo dali po potrebi ubogim v Evropi. Ta vlada pa je zamolčala opozorilo švedskega parlamenta, ki je izrazilo sum kršitve načela subsidiarnosti točno v tem dejanju, ki ga je ta vlada izpeljala, in sicer pravi, da v času finančne krize, v kateri so se znašle vse članice Evropske unije, takšna pomoč ne bi smela biti samoumevna, in ni pošteno, da tiste države, ki jih kriza prizadene manj, financirajo vse ostale države. Zamolčali ste nam tudi predlog Švedske, ki pravi, da je vsaka država odgovorna za financiranje zgolj svoje finančne sheme. Zakaj sem to naštel? To je vse politika dobrih odnosov do Evrope, medtem ko nam je Evropa rekla, "ne, nimate diplomata". Zato vas sprašujem, gospod predsednik: Kako je mogoče, da med devetindvajsetimi imenovanji ni Slovenca? Slovenska nacionalna stranka je v tem primeru prepričana, da gre za diskriminacijo Slovenije v izvajanju skupne evropske zunanje politike, zato nas zanima: Kdo, kdaj in kako bo proti odločitvi visoke zunanje predstavnice Catherine Ashton vložil protest? In še zadnje: Kaj konkretno bo v odnosih do Evropske unije storila Slovenija, če ne bo imela v izvajanju evropske zunanje politike nobenega diplomata?
Hvala lepa. Prosim predsednik Vlade, gospod Borut Pahor.
Slovenija ima v sekretariatu te službe že svoje diplomatske predstavnike in smo lahko zadovoljni tako z njihovim številom kot z njihovimi kvalitetami in službo, ki jo opravljajo. Prav tako je z njihovimi uslugami zadovoljna Evropska komisija oziroma visoka predstavnica za zunanjo in varnostno politiko. Drugič. Kot vse druge države je tudi Slovenija po prvem krogu usklajevanja imenovanja diplomatov znotraj novonastajajoče evropske diplomatske mreže, ko diplomata ni dobila, izrazila protest in nezadovoljstvo. Seveda zato, da bi si izboljšala svoje pogajalske možnosti pred drugim krogom. Slovenija bo prav gotovo dobila svoje diplomatske predstavnike v evropski diplomatski mreži. Moram pa pošteno povedati eno stvar. Brž ko ne bi se izognili tej polemiki in tej diskusiji, češ, da je bila Slovenija za kaj prikrajšana ali pa celo, da je kdo od slovenskih ministrov ali jaz osebno opravil slabo delo, če bi takoj na začetku ponudili Catherine Ashton tisto, kar je pravzaprav na koncu, to se je pokazalo, iskala, in to je visoko usposobljene diplomatske predstavnike, ki so imeli dolgoletne izkušnje znotraj inštitucij Evropske unije. Mi imamo nekaj takih diplomatov, ampak bolj kot znotraj evropske diplomatske mreže, jih potrebujemo doma. In zato smo se odločili, da kljub temu, da smo imeli nekaj dobrih kandidatov, diplomatk in diplomatov za skupno evropsko zunanjepolitično diplomatsko mrežo, da teh redkih diplomatov, ki imajo poleg vseh drugih referenc tudi izkušnjo z evropskimi inštitucijami, v prvem krogu ne damo. S tem smo seveda tvegali, da Slovenija ostane brez kandidata ali kandidatke v prvem krogu. Ga bo dobila v drugem krogu. Jaz sem z visoko predstavnico govoril, z njo je govoril tudi zunanji minister Žbogar, zagotovila imamo. Moram pa še enkrat povedati, ko se odločamo o tem, ali ljudi, ki jih potrebuje evropska zunanja politika, damo evropski zunanji politiki ali pa jih, ker so redke dobrine, ohranimo v slovenski diplomatski mreži, smo se tokrat v prvem koraku, v prvi tretjini imenovanja odločili za to, da jih ohranimo za slovenske potrebe. Ker so to ljudje, nimamo jih veliko, ki imajo poleg ostalih diplomatskih referenc tudi to, da zelo, zelo dobro poznajo Evropsko unijo.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Gospod Barovič, prosim.
Hvala lepa. Gospod predsednik Vlade, Slovenija se je odločila, da vstopi v Evropsko unijo in mislim, da ves čas ponavljamo državljankam in državljanom Republike Slovenijo, da ne živimo samo v državi Republiki Sloveniji, ampak da živimo tudi v veliki državi, ki se ji reče Evropa. Zato smo v Slovenski nacionalni stranki prepričani, da Slovenija mora imeti visokega diplomatskega predstavnika v tretjih državah v imenu države Evropske unije, ker je Slovenija sposobna in ker s tem dobiva svoje priznanje znotraj Evropske unije za vsa svoja dobra dejanja. Kolikor je meni poznano, bo drugi krog razpisa za visoke diplomate v tretjih državah znotraj Evropske unije za Brazilijo in še dve državi, lahko me popravite, če to ne drži, vendarle sem prepričan, da je Slovenija predlagala dva kandidata za Albanijo in Makedonijo z nekim določenim razlogom. In mislim, da bi imenovanje teh diplomatov, s tem natančnim razlogom v ti dve državi, prineslo Sloveniji tudi nekaj koristnega. Če smo pošteni, vsak igra v Evropi svojo pomembno vlogo tudi zato, da sebi zagotovi primeren prostor v okviru Evropskih držav. Zato bi rad dopolnilni odgovor. Dejali ste, da se bo Slovenija ponovno prijavila za imenovanje visokega diplomatskega predstavnika. Če mi lahko odgovorite: V katerem času bo to in za konkretno katero tretjo državo?
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade.
Glede na zagotovila visoke predstavnice Catherine Ashton lahko povem, da bo Slovenija svoje diplomate dala na razpolago evropski diplomatski mreži in bo ta to tudi sprejela. Kje bodo dobili svoje mesto, bo odločila Cahterine Ashton. Kot rečeno, če bi želeli na vsak način, za vsako ceno v prvem krogu dobiti enega ali dva diplomata, potem bi morali dati enega ali dva diplomata med redkimi, ki poleg drugih diplomatskih izkušenj tudi zelo dobro poznajo delo v evropskih institucijah. Preprosto, ta hip jih potrebujemo bolj doma, kot jih potrebuje evropska diplomatska mreža, mi pa bomo v naslednjem krogu s kandidati izpolnili pričakovanja Catherine Ashton, tako da bodo imenovani v evropsko diplomatsko mrežo tudi slovenski diplomati. Ta zagotovila vam dajem.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil Zvonko Černač iz Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani predsednik Vlade! Podatki o poslovanju države v preteklem letu, to je prvo leto, za katero je v celoti odgovorna vaša vlada, so slabi. V proračun se je nateklo okoli 7,5 milijarde evrov prihodkov, iz njega pa je odteklo 9,3 milijarde evrov, primanjkljaj znaša skoraj 2 milijardi evrov. Vprašanje pa je, če je sploh verodostojen, saj so bili podatki po mnenju Računskega sodišča napačno prikazani, zato je bilo izdano dvakratno negativno mnenje. Dolg državnega proračuna se iz dneva v dan veča in znaša že skoraj 12 milijard evrov. Vse to so simptomi, zaradi katerih je Grčija težko zbolela. Gospodarstvo ječi, vsak dan smo priča novim stečajem in zapiranjem delovnih mest. Na drugi strani tudi rezultati v letošnjem letu ne bodo nič boljši Slabši bodo. Namesto učinkovitih ukrepov, iskanja pravih rešitev, ki bi na eni strani znižali javno porabo in na drugi strani omogočili gospodarstvu ponovni zagon, v javnosti pa zbudili prepotreben optimizem, ki je nujen za prebroditev kriznih razmer, premier energijo vlaga v posle z Libijo, ki so predvsem v korist zaključka divjega lastninjenja največjega slovenskega gradbenega podjetja, 100 novih BMW-jev za potrebe Vlade, ker želijo mimo javnega natečaja in pravil konkurence zaslužiti mladi yesovci, direktorji podjetij, ki so blizu vladajočemu SD-ju, in ostale podobne projekte. Javnost se upravičeno sprašuje, gre za paniko, gre za klientelizem ali gre morebiti celo za korupcijo. Socialistične vlade v Evropi so se praviloma izkazale za neuspešne. Tipičen primer je naša soseda Madžarska, ki se po dveh mandatih socialistov na oblasti, po tistem, ko so potvarjali bilance, in to pod pritiskom javnosti tudi priznali, le stežka pobira s tal. Sprašujem: Ali čaka Slovenijo isti scenarij,ali se zato, spoštovani premier, tako brezglavo zaletavate v iskanje rešitev, ki se vam vse kot bumerang vračajo kot neuspešne? Ali resnično menite, da je slovensko gospodarstvo možno rešiti iz krize s tujimi investicijami in posli s tujino, ne glede na to, kakšen je izvor denarja? Zanima me: Katera banka bo porok za posle z Libijo? Kaj bo od teh poslov imel državni proračun? Kaj bo od tega imelo naše slovensko gospodarstvo? Kaj bodo od tega ne nazadnje imeli naši slovenski delavci? Koliko delovnih mest z visoko dodano vrednostjo, spoštovani premier, bo rojeno v naslednjih letih na osnovi teh poslov? Hvala.
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Nikoli ne bomo vedeli, kako bi kakšna druga vlada ravnala v posebnih okoliščinah gospodarske recesije, mislim pa, da bo ostalo v spominu to, da smo na začetku krize poskušali najprej predvsem ohraniti socialno varnost najbolj prizadetih ljudi – in danes mi ni žal za to odločitev – in da smo, čeprav to zaupanje ni eruptivne narave, vendarle uspeli zadržati dovolj socialne in politične kohezije, da se zdaj lahko lotevamo tistih posegov, ki pomenijo globoko sidranje konkurenčnosti naše ekonomije. Med te ukrepe sodi tudi ekonomska diplomacija. Libije ne bi posebej izpostavljal, ker je tako kot vsaka druga država predmet našega zanimanja. Sodi med najbogatejše afriške države, z veliko namero, da investira v drugih državah oziroma da ima zlasti gradbene investicije v svoji lastni državi, in je s tega vidika za nas zanimiva. Jaz od teh posredovanj ne kot predsednik Vlade, ne jaz osebno, ne moji kolegi nimamo nič, imajo ljudje, ki uspejo na teh naročilih v Libiji. In vedno sem rekel, da si bom tako v tej državi kot na Kitajskem, kot v vseh drugih državah, ki jih obiščemo, prizadeval za to, da bomo pomagali slovenskemu gospodarstvu, enemu podjetju, petim ali desetim, da bodo na novih trgih videli priložnost za svoje nove posle. In to tudi počnemo. Brez kakšnih posebnih interesov, ne mojih osebnih, ne interesov koalicije, ampak interesov Vlade, ki poskuša voditi državo v tem času. In nismo edina država, ki poskuša z investicijami v tretjih iskati priložnosti za oživitev gospodarske rasti doma. Vaše navedbe, da gre v letu 2000 enako slabo, kot je šlo v letu 2009, niso točne. In vi natančno veste, da niso točne. Jaz ne pravim, daleč od tega, to tudi ni v slovenski naravi, da je treba zdaj biti brezmejen optimist. Pravim samo, da smo se prebili skozi najhujše in da je Slovenija na poti gospodarskega okrevanja, da ti doseženi rezultati niso dovolj trdni, da bi se zdaj lahko mirno prepustili toku dogodkov, ampak da moramo zelo čvrsto iti po poti začrtanih ukrepov. Bilo je potrebnega nekaj časa, da smo prišli do nekaterih odločitev, recimo strukturnih reform, ki bodo zdaj predmet razprave v Državnem zboru. In v Državnem zboru se boste lahko odločili, kako primerno se je Vlada izpogajala bodisi s socialnimi partnerji oziroma ima svoje premise za izhod iz krize. Spoštovani gospod poslanec! Slovenska vlada poskuša svoja ravnanja osredotočati na izhod iz krize, prvič. Drugič, poskuša dati bremena socialne krize sorazmerno z močjo ali šibkostjo socialnih slojev. Tretjič, razume, da ni mogoče obremenjevati socialnega miru z dolgoročno nekonkurenčnostjo. Ampak nasprotno. Da je mogoča samo z dolgoročno konkurenčnostjo prebiti možnosti, ki jih imamo ali smo jih imeli doslej glede povprečne razvitosti naše države nasproti drugim državam Evropske unije. In to počnemo. In zaradi tega smo tudi predmet številnih napadov in kritik in ugovorov. In prav gotovo to, kar počnemo, ni popularno, je pa nujno. In sedaj je vaša odločitev, ne moja, vaša, ali boste pri tem sodelovali, s kritikami, drugačnimi stališči, morda tudi kakšno podporo, ali ne. Ampak Vlada meni svoj posel opraviti, ker je to naša zgodovinska dolžnost. In me nič ne skrbijo usode drugih vlad glede njihove politične naravnanosti. In ne morem reči za kakšnega od ukrepov, ali je iz škatle za orodje socialističnih, socialdemokratskih, neoliberalnih ali konservativnih strank. Slovenska vlada poseže po vseh tistih instrumentih, za katere presodi, da so v korist izhoda naše države iz krize. Včasih nam to uspe dovolj hitro, dovolj vešče, dovolj velikopotezno, včasih pa naletimo tudi na probleme, ki so vsaj včasih kratkoročno večji od nas, ampak jih pogumno skušamo prerasti s svojo vztrajnostjo.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod Černač?
Spoštovani premier, jaz, pa tudi, verjamem, da večina javnosti vam verjame, da vi osebno v sebi razumete, da se trudite, da ste pri tem celo uspešni, vendar so dejstva drugačna. Žal so drugačna. V letu dni, pravzaprav v dveh letih, kmalu bo druga obletnica, odkar ste bili v Državnem zboru potrjeni za mandatarja, ni nobenih posledic teh vaših odločitev. Žal jih ni. In ena izmed konkretnih stvari, o čemer sem vas spraševal, je ta posel v Libiji, kjer ste šli pozdravit enega izmed zadnjih diktatorjev. In prva informacija s tega obiska, ki jo je javnost izvedela, je, da je predsednik Vlade zlobiral pol milijarde vreden posel s področja gradbeništva. Vaša ministrica za gospodarstvo gospa Radićeva vas je nekaj trenutkov za tem popravila in rekla, posel je sklenil SCT. Torej se je predsednik Vlade pojavil kot lobist privatnega podjetja, tistega podjetja, ki delavce plačuje mizerno in ki se je pred kratkim v obliki ustanovitve invalidskega podjetja znebilo številnih delavcev. Tistega podjetja, v katerem so preiskovalci odkrili dokumentacijo, ki potrjuje sume o pranju denarja, fiktivnih nakazilih v tujino z namenom divjega lastninjenja podjetja. In kaj se je zgodilo? Nič. To podjetje je dobilo nagrado s strani predsednika Vlade v višini pol milijarde evrov vrednega posla. Ali bodo imeli od tega posla korist slovenski delavci? Ali bo imela od tega posla korist slovenska država? Nihče. In v tem primeru ni šlo samo za omenjanje predsednika Vlade v medijih, pač pa je šlo za neposredno in direktno lobiranje predsednika Vlade v korist privatnega podjetja. Spoštovani premier! Jaz ne vem, če nisem bil v svojih vprašanjih dovolj razumljiv. Sprašujem vas o drobnem tisku. Javnost želi izvedeti za drobni tisk teh poslov, ne samo tega, tudi vseh ostalih, ki niso bili vodeni in peljani na transparenten način, verjamem, da z ambicijo nekaj storiti. Vendar je ta ambicija, kot vidite, po odzivih javnosti in vseh ostalih napačna.
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade.
Spoštovani gospod predsednik! Da, pred tem visokim zborom priznam, da storim vse, kar je v moji moči, da pomagam skupini, podjetju na tujih trgih, kolikor je mogoče, pa naj gre za državno, mešano ali privatno podjetje. Ko gre kanclerka Merklova na Kitajsko, za katera podjetja pa mislite,da dela? Za državna, ali dela za privatna? Za vsa podjetja dela. In tako delam tudi jaz. Imam kakšno slabo vest zaradi dogovora s predsednikom libijske vlade glede posla SCT? Nobene slabe vesti. Še enkrat bi to storil. In bom, takoj ko bom imel to možnost. Problem je samo v tem, da premalo veste o tem, kaj vse se stori za to, da podjetja dobijo posel, in kolikokrat smo tiho in naredimo to diskretno, ker je pač to sestavni del nekih poslovnih uzanc, ne naših, ampak tudi drugih. In nič ne dobimo za to. To naredimo, ker je to naše delo. Povedal sem, da si bo slovensko gospodarsko opomoglo, bomo morali priti tudi na tržišča, na katerih doslej nismo bili prisotni. Na ta tržišča prihajajo tudi druge države, enako demokratične, kot smo mi, iz enake unije kot mi, in poskušajo urediti posle za podjetja, ki so v privatni lasti. In zaradi tega imajo koristi seveda tudi matične države. Za koga pa mislite, da drugi predsedniki vlad in predsednice vlad urejujejo posle v tretjih državah? Zase? Za ta podjetja. In to so podjetja, ki so praviloma večinoma privatna podjetja. Moja naloga je bila odpraviti nekaj nesporazumov, do katerih je prišlo pri sklepanju poslov med SCT in subjektom, ki skrbi za investicije na libijski strani. In s predsednikom libijske vlade sva v tem primeru te nesporazume odpravila. Jaz sem štel to za svojo domačo nalogo. Za domačo nalogo predsednika Vlade. In k meni lahko pride vsak direktor, vsak predsednik uprave in mi predlaga, kaj naj naredim, da mu pomagam. In mu bom pomagal. To rečem brez slabe vesti. Če pa mislite, da je to narobe, pa povejte in opravimo tukaj neko debato v Državnem zboru. Kaj je naloga predsednika Vlade? Jaz mislim, da je naloga predsednika Vlade, da vodi in usmerja delo ministrov doma, da ima jasno vizijo, kam želi z usmerjanjem tega dela pripeljati dosežke te vlade, in ponavljam, ni res, da so rezultati v letošnjem letu enako slabi, kot so bili v lanskem letu. Tako kot so druga gospodarstva začela iz krize, zlasti tista, ki so za nas trgovinsko bolj zanimiva, tako smo se začeli iz krize počasi vleči tudi mi. Zdaj gre za to, kako močni bomo na koncu te krize v razvojnem smislu in v socialnem smislu. V tem smislu je iti na nova tržišča naša velika naloga in odgovornost in bi jo bil pripravljen storiti še enkrat.
Hvala lepa. Imate proceduralni predlog gospod Černač? Prosim.
Jaz predlagam, da na podlagi določil poslovnika ta Državni zbor opravi razpravo o teh odgovorih predsednika Vlade. Brez razburjanja, spoštovani predsednik. Slovenija potrebuje umirjenega, razsodnega predsednika Vlade, predvsem pa potrebuje predsednika Vlade, ki bo enak do vseh, ne glede na to, kakšne barve bodo. Veste, diplomatov, ki so sposobni, se recimo ne da pobarvati kot velikonočnih jajc. Tudi enak do vseh podjetij v tej državi. Zanimivo, kakšna skrb je bila izražena do popolnoma privatnega podjetja. Ni bilo videti take skrbi z vaše strani do podjetja, ki je delno v državni lasti, to je Vegrad. Ravno danes berem, da bodo ti delavci končno dobili 240 evrov plače za avgust. Ko ste sklenili, tako ste se izrazili, posel v Libiji, ste izjavili: "Z libijskim predsednikom vlade sva segla v roke za posel, ki je vreden več kot pol milijarde evrov." In sledil je takoj dodatek pristojne ministrice, da je posel sklenil SCT. Torej jaz to tako razumem, spoštovani premier, da je posel za SCT sklenil premier s tem, ko je premierju libijske vlade sklenil v roke. Vemo, kakšni običaji in kakšna pravila veljajo v tem delu sveta [[...]]
Kolega Černač, gospod predsednik Vlade ne more več odgovarjati. Vas opozarjam, da samo obrazložite predlog, ker predsednik ne more več odgovarjati, ne more polemizirati z vami.
[[...]]in vemo tudi, da bo treba za te posle jamčiti z državnim jamstvom. Vse to so vprašanja, ki niso bila odgovorjena. Jaz sem večkrat poudaril, da bi bilo prav, da izvemo za drobni tisk. Ne samo v tem primeru, tudi v vseh ostalih primerih, ki so se dogajali s temi nesojenimi 100 BMW-ji za Vlado, kjer se je spet posel odvijal v nekem krogu treh direktorjev, članov združenja Yes, ki bi vsi zaslužili, tako Hypo Leasing, pisali so mediji o 15 tisoč evrih na vozilo, kot prodajalec vozil, kot tisti, ki bi te sončne elektrarne gradil [[...]]
Kolega Černač, prosim, da ste pri temi. Prosim vas še enkrat!
[[...]]samo vprašanje, če bi država pri tem kaj imela. Spoštovani predsednik, jaz razlagam, zakaj bi bila potrebna in dobrodošla ta razprava, ker se v nekaj minutah teh stvari ne da pojasniti. Mislim, da je ta razprava tudi v interesu predsednika Vlade. Prav bi bilo, da pred Državnim zborom pojasni, zakaj čuti malo večjo naklonjenost samo do enih kot do drugih, ali meni, da mu funkcija, ki jo opravlja, ne pogojuje tega, da mora biti do vseh v tej državi enak, predvsem do vseh gospodarskih subjektov. Treba bi bilo v okviru te razprave tudi razčistiti, kako je mogoče, da je takšnih privilegijev deležno podjetje, ki ne plačuje davkov, ki ne plačuje prispevkov za svoje zaposlene, ki ne plačuje svojih podizvajalcev, se pravi podjetje, ki bi moralo biti skozi druge instrumente te pravne države, ki jo predstavlja tudi predsednik Vlade, na ustrezen način procesirano. Pričakujem, da bomo to razpravo v Državnemu zboru opravili. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Zvonka Černača, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 21. septembra 2010, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo predstavil Joško Godec iz Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Prosim.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovani ministrski zbor, spoštovani gospod predsednik Vlade kolegice in kolegi! Poslansko vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije glede pokojnin v prihodnje. Glede na to, da slovensko upokojensko sredino v zadnjih dneh pretresajo vesti iz medijev ob morebitni ponovni zamrznitvi pokojnin, ki se sicer izteče konec tega leta, vas sprašujem, gospod predsednik: Kakšne so namere Vlade v tej smeri? Če takšna namera Vlade obstaja in bi se morebiti uresničila, kako bi jo zagovarjali kot utemeljeno glede na dejstva, da bo pokojninska blagajna v naslednjem letu očiščena državne pokojnine in varstvenega dodatka kot dveh transferjev, ki po virih financiranja nista spadala vanjo in bo zaradi tega več sredstev na razpolago za pokojnine? Kriza pojema in se kaže gospodarska rast, torej ne bi bilo več razloga, zaradi katerega se je lani sprejel interventni ukrep 50 % zamrznitve osnovanja pokojnin za letošnje leto.
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade.
Tukaj je spoštovani gospod poslanec omenil nekaj, kar sem prej omenjal kot problem, da ne bi kdo, to bi bilo zares paradoksalno, v teh časih prehitro videl izhoda iz krize. Izhod iz krize je mogoč, vidimo luč na koncu tunela, vendar moramo, če hočemo priti do tja, iti skozi nekaj neljubih korakov, med katerimi je tudi napovedan ukrep, o katerem ste razpravljali v svojem vprašaju. Rekli ste, da je ponovna gospodarska rast gospodarstva dovolj trden razlog za to, da bi se odrekli nekaterim ukrepom, ki so pred nami. Poglejte, Vlada je pri predlogu, ki ga je že predložila Državnemu zboru, gre za predlog, ki v bistvu ne omogoča višanja plač uslužbencem v javnem sektorju, sporočila, da moramo na nek način – in poskušali smo biti pri tem kolikor je mogoče pravični z vidika socialnih bremen – nositi ta bremena za izhod iz krize. Med drugim zadeva ta solidarnost tudi solidarnost med generacijami, ne samo solidarnost med sloji, zlasti seveda solidarnost tistega, ki je premožnejši, do tistega, ki je socialno šibkejši, ampak tudi solidarnost med sloji. Ni potrebne stopnje gospodarske rasti in trdnosti, ki bi zagotavljala ta hip, da bi se odrekli nekaterim ukrepom. Sklepi še niso dokončni, ampak v to smer razmišljamo, da bi tudi upokojenci nosili svoj del bremena, ki pa mora biti seveda sorazmeren njihovemu socialnemu položaju. In že ves čas razpravljamo o tem, ali je mogoče znotraj te generacije imeti tudi razlike v pristopu, glede na to, da so upokojenci bolje ali slabše socialno stoječi. O vsem tem se pogovarjamo s tistimi, ki pripravljajo proračun, in skupaj z vami bomo poskušali poiskati neke rešitve, ki bodo, vsaj tako si želimo, v javnosti razumljene kot socialno uravnovešene rešitve. Predvidevam, glede na sklep Vlade, ki ga je sprejela na prejšnji seji, da bomo šli v smeri, o kateri govorite.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod Godec? Prosim.
Nadalje bi vprašal gospoda predsednika: Ali menite, da je oportuno v javnosti ustvarjati sliko, da so upokojenci tisti, ki najbolj obremenjujejo državo, in je zato upravičeno, da so vključeni v ukrep blaženja oziroma reševanja iz krize z zamrznitvijo pokojnin? Ali se pozablja, da so aktualne generacije upokojencev ves čas svojega delovanja aktivne dobe polnile pokojninsko blagajno s plačili prispevkov, pri čemer naj spomnim tudi na znižanje prispevne stopnje za pokojninsko in invalidsko zavarovanje z 31 % na 24,35 %, ki pa se je odrazilo na način, da je bila prispevna stopnja zmanjšana zgolj pri delodajalcih, in to tako, da je v razmerju do prispevne stopnje delavca znižana skoraj za polovico, glede na prispevek delavca, in to 8,85 % delodajalec, 15,5 % delavec? Kljub temu da naj bi bilo to znižanje zgolj začasne narave, se ni v zvezi s tem zgodilo nič, niti po tem, ko je bil ukinjen davek za plače, niti v času ugodnih gospodarskih rasti, državni proračun je ostal tisti, ki naj pokriva manjko v razliki med prihodki in odhodki v blagajni ZPIZ-a. Dodam naj še to, da se je v preteklosti ves čas tudi iz presežkov v pokojninski blagajni financiralo nekatere pomembne državne investicije, ki niso imele nobene povezave z namenom pokojninske blagajne, na primer: ceste, karavanški predor in tako dalje. Danes pa bi država želela naprtiti breme krize upokojencem, ki so pošteno plačevali v pokojninsko blagajno, v pričakovanju, da si bodo v starosti tako zagotovili dostojno pokojnino.
Prosim, predsednik Vlade Borut Pahor.
Za vse te razprave o upravičenosti in pravičnosti, mislim, da sta to dva legitimna pojma za diskusijo o ukrepih, bo še priložnosti za razpravo v Državnem zboru - na matičnih delovnih telesih in v tem visokem domu na plenarnih sejah. Glejte, če in kolikor bi bilo mogoče, bi se iz oportunih razlogov Vlada prav rada odrekla kateremukoli ukrepu, ki očitno ne bi vznemirjal te ali one javnosti. Jaz vam bom zelo odkrito povedal, kakšna je moja filozofija, in moji kolegi, ki sedijo skupaj z mano na formalnih in neformalnih sestankih, naj vam povedo, ali je to, kar vam bom zdaj rekel tukaj v tem visokem zboru, res ali ne. Moje mnenje je naslednje, pridejo zgodovinska obdobja, ko mora nekdo narediti tisto, kar meni, da je prav, in ne tisto, kar bi nekdo ocenil, da je všečno - in takšno zgodovinsko obdobje je zdaj. Ta hip je to padlo na ramena vlade, ki jo vodim, in to svojo zgodovinsko nalogo bomo opravili. Poskušali bomo iskati prava ravnovesja med različnimi socialnimi skupinami, pri čemer bomo poskušali tiste, ki so ranljivejši, bolj zaščititi in bolj obremeniti tiste, ki so premožnejši. Poskušali bomo zagotoviti mladim enak položaj, perspektivo, zaupanje v prihodnost kot tudi socialno varnost generacije, ki je mnoga desetletja delala pošteno in pridno, da bi zdaj uživala sadove svoje življenjske jeseni. Absolutno! In tukaj med nami verjetno ni nobenega preroka, ki bi lahko dokončno in na milimeter zmeril to pravičnost in upravičenost. Pogovorili se bomo, ampak imejte to, prosim, pred očmi. To je preprosto treba storiti. Toliko poguma in politične volje moramo pokazati, in tukaj verjetno v tem kritičnem zgodovinskem trenutku za oportunizem ni časa, ne glede na to, kako nas bodo potem sodili čas in ljudje. Ta hip za te računice ni časa, jaz jih ne delam in moji kolegi tudi ne. So zgodovinska obdobja, ko je treba storiti, kar je prav. In zdaj Vlada počne to, kar meni, da je prav, in vabi visoki zbor, da se pridruži v razpravi o tem, ali so njene ugotovitve in predlogi najboljši. Če bomo tukaj slišali kaj boljšega, bolj pravičnega in upravičenega, vam garantiram, spoštovani gospod poslanec, bomo z veseljem pograbili.
Hvala lepa. Prehajamo na odgovore na poslanska vprašanja, postavljena na 18. in 19. seji zbora. Minister za finance dr. Franc Križanič bo najprej odgovoril na vprašanje Danijela Krivca v zvezi z igralništvom. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Spoštovani! V zvezi s pripravo strategije razvoja iger na srečo v Sloveniji in upoštevanjem predlogov in pripomb družbe HIT, d. d., Nova Gorica, želim najprej pojasniti, da sem pred enim letom imenoval strokovni svet za igre na srečo v širši in ožji sestavi, z nalogo, da pripravi strategijo razvoja iger na srečo. Ta strokovni svet sestavljajo strokovnjaki s področja prirejanja iger na srečo, tako v salonih kot igralnicah in teh klasičnih igrah na srečo, kot so loterija in športna loterija, obenem pa tudi drugi strokovnjaki s povezanih področij. Moram reči, da je bil odziv na članstvo v svetu in sam obisk zelo velik in svet je uspešno končal svoje delo. Obenem moram reči, da so kot strokovnjaki v tem svetu sodelovali tudi zaposleni družbe HIT, d. d., Nova Gorica in so se sej sveta redno udeleževali in tudi podajali svoje predloge. Osnutek strategije razvoja iger na srečo v Sloveniji je bil v javni obravnavi 70 dni, v spomladanskih mesecih, tako da je lahko pripombe in stališča posredoval širši krog udeležencev iz strokovne in civilne javnosti in da so se stališča lahko soočila in uskladila v čim večji možni meri. Na začetku tega meseca je bila v Novi Gorici organizirana tudi javna tribuna na temo Strategija razvoja iger na srečo v Sloveniji. Na tribuni je s svojim prispevkom sodeloval celo sam premier Republike Slovenije. Predlog strategije razvoja iger na srečo v Sloveniji je trenutno v medresorskem usklajevanju, pripombe in predlogi družbe HIT, d. d., Nova Gorica pa so bili v največji možni meri upoštevani. Gre pa za državno strategijo, ne za strategijo tega podjetja, tako da je strategija širša in se v celoti pripomb ni dalo upoštevati. Drugo vprašanje je bilo glede vloge mojega svetovalca in člana kabineta gospoda Draga Isajloviča pri koncipiranju strategije iger na srečo in pri igralništvu in drugih dejavnostih. V koncipiranje strategije iger na srečo ni bil vključen kot član kabineta, to so opravljali drugi ljudje z odgovornostjo, zlasti z Direktorata za javno premoženje. Sicer pa je delal kot svetovalec in koordinator, predvsem na področju, kjer se je finančni sistem vključeval v sanacijo ali v obdobju padca likvidnosti posameznih podjetij, kjer je bilo treba vzpostaviti koordinacijo na način, da bi se ohranilo čim več delovnih mest. Po prekinitvi sodelovanja pa je njegovo delovno mesto zasedel nov zaposleni, to je gospod Žiga Čebulj, in tudi on deluje na podoben način. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister Franc Križanič bo odgovoril tudi na vprašanje Milenka Ziherla v zvezi z ustanavljanjem skupne družbe za reševanje članic evrskega območja. Prosim, gospod minister.
Spoštovani! Jaz se opravičujem, da sem manjkal, sem bil na Ecofinu na eni od skupščin. Enkrat je bila ena od nujnih vmesnih aktivnosti pri vodenju fiskalne politike. Zato je nekoliko več vprašanj prišlo sedaj na začetek. Vprašanje se glasi, kakšna bo vloga Slovenije, kako bo delovala in kaj lahko pričakujemo od skupne družbe za reševanje članic evrskega območja. 10. maja 2010 je bil sprejet sklep držav članic Evropske unije o vzpostavitvi mehanizma za zagotavljanje finančne pomoči državam območja evra, to smo potem lahko tudi mi, v obliki posojil posamezni državi članici, ki bi se znašla v finančnih težavah. Šlo je za razmere, ko je zaradi grške finančne krize, zaradi krize plasiranja obveznic, državnih obveznic ene od držav območja evra, prišlo do padca zaupanja v območje evra. Ta padec zaupanja bi lahko imel spiralni učinek in verižni učinek na način, da bi finančni trg, najprej v Evropski uniji, potem pa tudi drugje v svetu, gre vendarle za najpomembnejšo svetovno gospodarsko območje, z največjim bruto domačim produktom, da bi se enostavno začel trg zopet krčiti, podobno kot se je začel krčiti po stečaju Lehman Brothers. Grčija je bila podobne primer kot Lehman Brothers, če bi jo pustili, da zaide v bankrot, potem bi ugasnil že zopet kreditni trg, padlo bi kreditiranje, padel bi izvoz, padlo bi povpraševanje in začela bi se nova finančna in gospodarska kriza. Dejansko bi imeli dvojni V. Take amaterske napake mi, ki smo vodili ekonomsko politiko Evropske unije, tako finančni ministri kot zlasti premierji, seveda nismo ponovili. V tem kontekstu je bila ustanovljena družba za pomoč državam območja evra, se pravi tudi za Slovenijo, če bi potrebovala, kot kreditor na zadnji ravni. Ostali veliki gospodarski kompleksi, kot so ZDA, Japonska, Kitajska, lahko rečemo tudi Anglija v manjši meri, takega kreditorja imajo. To je kar centralna banka. Struktura Evropske centralne banke ni namenjena tovrstnemu kreditiranju, zato smo morali vzpostaviti novo inštitucijo, ki bi to linijo zagotovila in dejansko zagotovila, da so naložbe v državne obveznice držav območja evra z vidika investitorjev varne in da so države v območju evra zanesljiv kreditojemalec. Makroekonomsko to brez dvoma so, ker prihranki območja evra približno ustrezajo investicijam območja evra. Imamo območja, kjer to tudi slučajno ni tako. Recimo v ZDA je veliko neravnovesje, v Evropi ga pa ni, zato je bila ta kriza v bistvu nenavadna za Evropo kot celoto, za Grčijo kot nek segment pa je bila seveda še kako realna in boleča. In Grčija se je morala začeti tej krizi prilagajati z zelo bolečimi ukrepi na socialnem področju, glede na njen človeški in naravni potencial, lego, komparativne prednosti, ki jih imajo iz turizma, transporta pa nekaterih področij ekonomije znanja, pa je vendarle pričakovati, da se bo iz teh težav izvila. Mi smo na začetku maja vzpostavili najprej režim pomoči Grčiji, potem pa posebno družbo z imenom European Financial Stability Facility, ki ima možnost, sicer sorazmerno malo kapitala, mi smo v njem udeleženi s 141 tisoč evri, vendar pa možnost najema kar 450 milijard evrov kreditov na trgu, dosegla je po mojih informacijah že ali pa je tik pred tem, da doseže oceno trojni A, ti krediti bodo poceni, in s tem bo seveda lahko reagirala povsod tam, kjer bi se kakšna od držav evra znašla v takih težavah, da do ustreznih virov ne bi mogla priti. V tem kontekstu je tudi Slovenija zaščitena, s tem da si bomo lahko zagotavljali stabilne pogoje za naš prehod na novo raven v družbo znanja z večjo dodano vrednostjo in tudi z višjim socialnim standardom. Pri izhodu iz krize bomo že na dobri poti, cela vrsta ukrepov je bila izvedena, da bomo tako prestrukturiranje, ta projekt tudi dosegli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, Gospod Ziherl? Prosim.
Morda bo bolj komentar. Vsekakor hvala lepa, gospod minister, za odgovor. Z današnje časovne perspektive vsa zadeva zgleda nekoliko drugače. Nekaj stvari se je zgodilo, ki nadaljujejo naše dvome o smiselnosti pristopa k tej zadevi, vendar sedaj smo že člani te skupine. Ena od prednosti, da smo del te skupine, je vsekakor, ker smo za Grčijo lahko prav kmalu na vrsti tudi mi. Sedanja vlada se je že zadolžila oziroma se bo zadolžila z vsemi poroštvi tam za okrog 8 milijard evrov. To je za bolj plastičen prikaz, da bodo ljudje razumeli, za 10 prog drugega tira Divača–Koper, za 518 falconov ali pa za 90 tisoč audijev A8. Tudi situacija v Evropi ni tako rožnata. Ta poletni optimizem, ki je bil v bistvu nekako tudi posledica padca evra napram dolarju, kar se je pa seveda takoj kompenziralo, ko se je tudi dolarska vrednost znižala in evropska prednost in ta zagon, ki ga je pričela Nemčija, je lahko močno ogrožen oziroma se že kaže, da plahni. Poleg tega mislim,da cela regija niti malo ne kaže, da bi se izvlekla iz krize, je še vedno precej globoko v krizi. Danes je bilo tudi že mnenje Švedske, da je celo evrsko območje v krizi in da naj najprej poskrbi vsak zase. Vsekakor je pa dober primer Slovaška, ki k zadevi ni pristopila, pa zaenkrat še ni kakšnih znakov, da bi bila kakorkoli kaznovana.
Odgovor ni potreben. Če prav razumem, je gospod Ziherl sam dopolnil ta odgovor. Minister za finance dr. Franc Križanič bo tudi odgovoril na vprašanje mag. Andreja Vizjaka v zvezi z napovedano spremembo obdavčevanja nepremičnin.
Spoštovani, hvala lepa. Pripomba je lahko šteta tudi kot prispevek k javni razpravi, ker je zakon sedaj v dodelavi, predelavi. Midva z gospodom Vizjakom sva imela tudi daljšo razpravo in sva v tej razpravi tudi načela ta zakon. Vaše vprašanje se nanaša na koncept obdavčitve nepremičnin in povišanje prihodkov iz naslova obdavčitve pri gospodarskih subjektih in gospodinjstvih ter primerno razporeditev finančne obremenitve prebivalstva na eni in gospodarstva na drugi strani, glede na predlog zakona o davku na nepremičnine, ki ga je Ministrstvo za finance 15. julija 2010 dalo v javno razpravo. Najprej naj pojasnim, da je namen in cilj zakona obdavčitev vseh nepremičnin, s poudarkom, da se na ta način zagotovi financiranje lokalnih javnih storitev za posamezne občine. Nadalje je treba poudariti, da se osnutek zakona še dopolnjuje in usklajuje, ter se zato pričakuje,da se bo na podlagi prejetih pripomb in predlogov s strani občin ter drugih zainteresiranih skupin, vključno s posameznimi poslanci, skupinami, strankami, eksperti, po potrebi še dopolnil in spremenil. Za sedaj se v zakonu zasleduje princip čim širše davčne osnove, čim manj oprostitev ter ohranitev relativno nizke ravni obdavčitve. Tu se sedaj, zlasti pri zadnjem, lomijo kopja. Verjetno bo obdavčitev nekoliko višja, da bo zagotavljala tudi ustrezno raven financiranja javne porabe na ravni lokalnih skupnosti. To velja tako za stanovanjske, poslovne, industrijske nepremičnine. Ob upoštevanju omenjenih izhodišč se prav tako razmišlja o uvedbi zgornje in spodnje meje obdavčitve, katere možnosti določitve bi imele občine same. Proučuje se tudi določitev diferenciranih stopenj za določene funkcije za različne vrste nepremičnin. Tu se zopet, če se izrazim v prispodobi, lomijo kopja pri vprašanju, koliko teže dati razvojni funkciji tega davka, ali upoštevati določene spodbude z znižanjem davčnih stopenj in določena zavirala tam, kjer gre za prenaseljenost, z nekoliko višjimi stopnjami. To bo na neki ravni prišlo kot vladni predlog v parlament in boste zopet v razpravi odločili, na kakšen način razrešiti to dilemo. Se pravi, ali ima zakon pretežno javnofinančno fiskalno funkcijo ali ima tudi v večji meri razvojno funkcijo usmerjanja določenih investicij in aktivnosti. Ministrstvo za finance podpira vsako možno rešitev, po kateri bi obdavčitev nepremičnin ostala relativno nizka in ne bi prekomerno obremenjevala zavezancev za plačilo davka in s tem vplivala na njihove osebne in poslovne odločitve, povezane z nepremičninami. Obseg davčne obveznosti mora zato biti določen v višini, ki omogoča njeno plačevanje, ne da bi silili davčnega zavezanca k prodaji nepremičnine oziroma tega premoženja. Ocenjuje se, da se bodo prihodki iz naslova obdavčitve nepremičnin, predvsem na podlagi večjega zajema nepremičnin, ne zaradi višje stopnje, ampak ker je bilo več nepremičnin upoštevanih v tem registru, zmerno povečali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, mag. Vizjak? Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik Državnega zbora. Spoštovani minister, res je, še preden ste dali zakon v javno razpravo, sem vam zastavil to vprašanje. Sedaj vidim koncept iz samega zakona, ki ste ga vložili. Se mi pa kar pravzaprav postavlja neko zelo jasno videnje, da je večina vprašanj še vedno relevantnih. Najprej vas sprašujem, pa niste odgovorili: Ali drži to, kar je bilo napovedano tudi v proračunskem memorandumu, da bi rezultat tega davka moral biti povečanje tega davčnega vira za najmanj pol odstotka bruto domačega proizvoda, to je cca 150 milijonov evrov, 160, ker se BDP spreminja, pada in tako naprej? Zanima me konkretno: Kaj mislite, koliko bo novih davčnih prilivov iz tega naslova? To je bilo vprašanje, pa nisem slišal odgovora. Sam menim, da bi bilo povečevanje prihodkov iz tega naslova v času gospodarske krize neprimeren ukrep. Privijanje davčnega vijaka, dodatno davčno obremenjevanje ljudi in gospodarstva v času krize ni na mestu. To so aksiomi tudi drugod po Evropi in svetu, ne glede, da se vsi proračuni nahajajo v podobnih težavah, torej zmanjševanja davčnih prilivov. Naslednje: Ali se vam ne zdi, da bi bilo smotrno poenotiti te davke po Sloveniji, ne da se občinam pušča toliko diskrecije pri določanju faktorjev in bo torej v različnih občinah lahko obdavčitev nepremičnin zelo različna? Poslovni in industrijski objekti so več kot pet in sedemkrat obdavčeni, glede na vrednost, kot stanovanjski. Ali ni to pravzaprav neko sporočilo podjetništvu, gospodarstvu, še posebej v tej krizi napačno sporočilo podjetništvu in gospodarstvu? Ali lahko pričakujemo kaj sprememb v popravljenem tekstu, glede na dosedanji potek javne razprave?
Hvala lepa. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Ta drugi del je bil vsekakor v popravljenem gradivu upoštevan. Stopnja bo bistveno bolj enotna. Odstopanja bodo verjetno navzgor, za enkrat se postavlja še vprašanje navzdol ali pa za nekatere razvojne namene. Stopnja po dosedanji ideji ne bo bistveno višja od sedanjega nadomestila, bo pa širša, zajela bo širše več nepremičnin. Na ta način si dejansko obetamo nekoliko več javnofinančnih prihodkov, približno v teh dimenzijah, kot je govoril gospod Vizjak.
Hvala lepa. Prosim, imate proceduralni predlog mag. Vizjak.
Predsednik, jaz predlagam razpravo v tem parlamentu glede odgovora ministra. Kar 150 milijonov, če prav razumem, več priliva iz naslova tega davka bo usodno zarezalo v standard ljudi, v standard gospodarstva. In ni bilo tu omenjenega do danes še kmetijstva, namreč predvideva se tudi določena obdavčitev kmetijskih površin. Veliko polemik v javnosti je okoli tega. Jaz mislim, da bi bila tudi v duhu in v pomoč ne nazadnje ministru pri pripravi končnega besedila parlamentarna razprava okoli tega in soočenje ne nazadnje tudi koalicijskih mnenj pri tem. Izkoriščam to možnost, da predlagam javno diskusijo oziroma da predlagam diskusijo o odgovoru ministra, kajti vidim, da bo precej več pobranih davkov iz tega naslova. To seveda minister rad pove, da se bo reflektiralo kot občinski prihodek, vendar je treba vedeti, da se bo po drugi strani zmanjšal izdatek državnega proračuna v obliki izravnav tistim občinam, ki bodo iz tega vira že dobile ta potreben denar. Torej bo profitiral na koncu v glavnem državni proračun. Problem je tudi ta, slišal sem, da gre zadeva v smeri nekega večjega poenotenja, torej da ne bodo ti koeficienti med občinami tako različni, od 0,03 do 1 cela pa ne vem koliko. Torej se zna zgoditi, da bo v eni občini 50-krat nižji ali 50-krat višji davek kot v drugi. Po pravilu so v tistih revnejših občinah višji davki kot v tistih bogatih. Zato menim, da bi veljalo še posebej to razpravo usmeriti tudi v ustreznost teh rešitev. Tretji sklop je pa ta odnos do gospodarstva. Gospodarstveniki zelo radi opozorijo, da postavlja ta zakon, ki spreminja koncept, namreč doslej je bila obdavčena kvadratura poslovnega objekta, sedaj bo pa obdavčitev šla po vrednosti, da to zna recimo zlasti pri visokotehnoloških in tudi podjetjih, ki imajo precej te opreme in vsega tega, povzročiti pravzaprav eno dodatno nepotrebno breme. In še nekaj. Jaz upam, da bi razprava v tem parlamentu tudi pokazala odgovor na ta člen zakona oziroma osnutka, ki je res nesprejemljiv, da se ne da tega davka odpisati, tudi če bi bil ogrožen socialni položaj in preživetje davčnega zavezanca. To se je zapisalo ministru, pa verjamem, da ne ministru Križaniču, ker mislim, da ima le več nekega socialnega čuta, kot pa ta določba sporoča.
Hvala lepa. O predlogu poslanca mag. Andreja Vizjaka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za finance na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 21. septembra 2010, v okviru glasovanj. Dr. Franc Križanič bo odgovoril tudi na vprašanje Rudolfa Petana v zvezi s slovenskimi finančnimi institucijami, ki so kupovale grške državne obveznice. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Samo ministrstvo za finance ne razpolaga s podatki o plasmajih v grške državne obveznice, zato smo se za pomoč obrnili na nadzornike slovenskega finančnega sektorja, to je na Banko Slovenije, Agencijo za zavarovalni nadzor in Agencijo za trg vrednostnih papirjev. Omenjeni nadzorniki so nam skladno s sektorsko zakonodajo, ki nadzornike zavezuje k varovanju zaupnih informacij in teh ne morejo razkriti drugače kot v obliki povzetka, ta povzetek pa lahko izvedejo samo na način, da objavijo agregatne podatke. In te agregatne podatke, se pravi skupaj za posamezne od teh treh sektorjev, navajam sedaj, obenem boste pa videli sedaj razsežnost recimo vključenosti slovenskega finančnega sektorja v financiranje grškega javnega dolga. Pri zavarovalnem sektorju je tako. Skupne naložbe zavarovalnic, pozavarovalnic in pokojninskih družb v grške državne obveznice so 31. 12. 2009 znašale 29,5 milijona evrov, kar predstavlja 0,51 % vseh naložb zavarovalnega sektorja v Sloveniji. Od tega so naložbe v grške državne obveznice pri zavarovalnicah znašale 24,9 milijona evrov, pri pokojninskih družbah pa 4,6 milijona evrov. Pozavarovalnici teh naložb nista imeli. Sektor trga finančnih instrumentov ima naslednje podatke. Investicijski skladi v upravljanju družb za upravljanje s sedežem v Republiki Sloveniji, se pravi investicijski skladi, so v obdobju od začetka januarja do konca junija 2010 kupili 2,2 milijona evrov, prodali pa 1,3 milijona evrov obveznic Republike Grčije. V enakem obdobju so upravljavci na račun vzajemnih pokojninskih skladov kupili 2,5 milijona evrov in prodali 11,9 milijona evrov omenjenih obveznic, se pravi, da so se teh obveznic v glavnem rešili. Na dan 30. 6. 2010 je skupna izpostavljenost investicijskih skladov do obveznic Republike Grčije znašala 0,1 %, izpostavljenost vzajemnih pokojninskih skladov pa 0,2 % njihovega portfelja, kar je še manj kot pri zavarovalnicah; približno petino tistega, kot so si izpostavile zavarovalnice. Bančni sektor. Po zadnjih razpoložljivih podatkih, Banka Slovenije je tukaj bolj kurantna, se pravi objavlja tudi znotraj letne podatke; 31. 5. 2010 znaša skupna izpostavljenost slovenskih bank do Republike Grčije 59,4 milijona evrov, gre za pet bank, izpostavljenost pa predstavlja zanemarljiv delež v celem kreditnem portfelju slovenskih bank. Če se boste vprašali, zakaj. Gre za relativno visoke obrestne mere in pričakovanja, da bodo dobili vrnjeno, obenem pa zaslužili na obrestnih merah.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod Petan? Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister! Poglejte, jaz sem vesel teh podatkov, se vam zahvaljujem! Vsa izpostava je bila okoli 118 milijonov evrov, če to skupaj seštejem, se ne izide, Nekaj še manjka. Tako da podatki niso kompletni in ti ljudje, ki so vam to posredovali, so nekje zamolčali približno 20 milijonov evrov. Ampak to je zdaj druga zgodba. Mislim, da ta stara floskula, da mi moramo pa varovati podatke, za tiste firme, ki so v državni lasti posredno ali neposredno, ne velja, ker gre za denar davkoplačevalcev. Oprostite, tako pač to je. In, spoštovani gospod minister, jaz mislim, da lahko tudi vi tem svojim nadzornikom to enostavno tako poveste, da ne bomo presenečeni, ko bomo čez pol leta ali pa čez eno leto pred dejstvom, da bomo morali pokrivati izgube. Tako to pri njih ne gre. Me je pa nekaj zbodlo. Bančni sektor, 60 milijonov, 5 bank, od tega sta dve še v državni lasti ali večinski državni lasti. Mislim, da od teh dveh bi lahko dobili podatke, od ostalih treh pa je vprašanje, če so privatne. Pač pa je nek drug podatek: pokojninske družbe. Katere pokojninske družbe pa so to? Pravimo, da imamo strahovit primanjkljaj na tem pokojninskem delu, pri financiranju pokojnin. Neke pokojninske družbe pa, dobro, sicer v znesku malo manj kot 5 milijonov evrov, ampak tudi to je denar, tudi to je nek denar. In mene bi zanimalo: Katera pokojninska družba? Ta podatek pa mislim, da tudi lahko dobimo, ker govori agregatno, lahko rečem. Ali je to tista, ki je v večinski državni lasti, ali pa imamo mogoče kakšno, ki ni v večinski državni lasti, ampak jaz je ne poznam. Lahko, da je, ampak jaz je ne poznam. Se pravi, neka pokojninska družba je dala 5 milijonov evrov in je špekulirala na grškem finančnem trgu. Ta podatek bi pa jaz resnično rad imel. In še: Kje je zmanjkalo tistih manjkajočih skoraj 20 milijonov evrov? Ker po seštevku na hitro zmanjka 20 milijonov evrov. Kakšne inštitucije so bile pa tu? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Prosim, gospod minister.
Jaz predlagam, da mi dopolnimo odgovor na način, da bomo poenotili vse na 31. 12. 2009. Takrat bomo verjetno dobili teh 120, ker so se pozneje seveda s tega trga začeli umikati. Od tod tudi ta sorazmerno nizka cifra za banke na 31. 5. Kar se tiče pokojninskih družb in vzajemnih skladov. Mi imamo drugi in tretji pokojninski steber, ki živita v Sloveniji že približno 10 let intenzivno. Gre za dodatno pokojninsko varčevanje. Tu skladi poslujejo v skladu s pravili čim večje razpršenosti in s tem varnega investiranja. Investirajo po celem svetu. V tem kontekstu so deloma prišli tudi do investicij v grške obveznice in se iz njih tudi, kot smo videli vsaj pri vzajemnih skladih, zelo hitro umaknili, ko je zadeva prišla v krizo. Očitno so imeli to možnost, da je bil trg za ta del takrat odprt. Bistveno tega poslovanja pa je ravno tolikšna razpršitev, da je naložba v vsakem primeru varna. Nekje pade, na Kitajskem se pa poveča, vsota pa potem vendarle pomeni varno rastočo naložbo. Za obdelavo konkretnih subjektov bomo verjetno morali imeti ali zaprto sejo ali sejo Odbora za finance. To je treba proučiti preko Zakonodajno-pravne službe parlamenta in potem terjati od posameznega nadzornika, to pa bomo seveda mi v vašem imenu, če imamo le pravno možnost, da take podatke prikaže.
Hvala lepa. Minister za finance dr. Franc Križanič ter minister za zunanje zadeve Samuel Žbogar bosta odgovorila na vprašanje Jožefa Jerovška v zvezi z reševanjem sukcesijskih vprašanj. Kdo bo začel? Opozarjam, da imata oba skupaj 5 minut časa. Prosim, minister dr. Križanič.
Hvala lepa. Spoštovani! Vprašanje se je glasilo, kako je z najnovejšimi, izraz je "grožnjami" Republike Hrvaške v zvezi z reševanjem sukcesijskih vprašanj, ki jih povezujejo z vračilom tako imenovanega dolga hrvaških varčevalcev NLB. Najprej bi želeli poudariti, da zadnjega dogajanja glede hrvaških deviznih varčevalcev poslanci Državnega zbora kot tudi slovenska javnost ne bi smeli razumeti kot grožnjo Republike Hrvaške v zvezi z reševanjem sukcesijskih vprašanj. Razlogi pa so tile. Izjave guvernerja hrvaške narodne banke, ki se v medijih pojavljajo v zadnjih mesecih, ne prinašajo nič bistveno novega glede stališča Hrvaške do vstopa NLB, se pravi Nove Ljubljanske banke d. d. na hrvaški trg. Tovrstne izjave v hrvaških in slovenskih medijih ter dejansko omejevanje vstopa NLB ali njenih lastnikov na hrvaški finančni trg, in ne le grožnje s tem, se pojavljajo že vrsto let. Na to dejstvo je Vlada Republike Slovenije opozorila tudi Evropsko komisijo, saj mora Hrvaška na svoji poti v Evropsko unijo zagotoviti pogoje za prost pretok kapitala. Reševanje nasledstvenih vprašanj Republika Slovenija nikakor ne razume kot grožnje. Republika Slovenija si je že od osamosvojitve prizadevala za reševanje odprtih vprašanj z ostalimi naslednicami nekdanje SFRJ in marsikatero od teh odprtih vprašanj je bilo tudi rešeno. Pomemben uspeh so naslednice dosegle s podpisom in ratifikacijo sporazuma o vprašanjih nasledstva. To je tako imenovani Dunajski sporazum, mislim, da je bil ratificiran leta 2004. Ta predstavlja osnovo za nadaljnje reševanje preostalih odprtih vprašanj. Slovenija je v dosedanjih pogovorih nastopala z dobrimi argumenti in konstruktivno, vendar pa morajo takšno držo pokazati tudi ostale naslednice. Eno takšnih odprtih vprašanj, ki ga je po omenjenem sporazumu treba rešiti z nadaljnjimi pogajanji pod okriljem banke za mednarodne poravnave v Baslu, je tudi jamstvo nekdanje SFRJ za devizne hranilne vloge občanov. Sem sodijo tudi vloge, položene na ozemlju Republike Hrvaške. Kakršnakoli drugačna možnost reševanja tega nasledstvenega vprašanja v Dunajskem sporazumu ni predvidena. Pomembna novost, ki jo je mogoče zaslediti v zadnjih izjavah guvernerja Rohatinskega, je prav nakazana možnost, da bi Hrvaška pristala na nadaljevaje teh pogajanj v Baslu, kar v Republiki Sloveniji toplo pozdravljamo. Za enkrat sicer razpolagamo le z izjavami guvernerja, da bo to možnost predlagal Vladi Republike Hrvaške. Tako predsednica Vlade Republike Hrvaške kot predsednik Vlade Republike Slovenije sta se konec julija v Bohinju zavzela, da v roku treh mesecev najdemo rešitve glede tega vprašanja. Na koncu naj spomnimo, da je prav Državni zbor Republike Slovenije sprejel stališče, da naj Republika Slovenija ob odprtju poglavja štiri - Prost pretok kapitala, pogajanj Hrvaške za vstop v Evropsko unijo, posreduje enostransko izjavo o zaščiti interesov Republike Slovenije, v kateri smo izrazili pričakovanje, da bo komisija pri oceni izpolnjevanja prvega pogoja za zaprtje poglavja upoštevala tudi vprašanje diskriminatorne obravnave vseh pravnih subjektov iz Evropske unije, ki želijo vstopiti ali so navzoči na hrvaškem trgu torej tudi Ljubljanske banke. V tej izjavi je Slovenija izrazila tudi pričakovanje, da se bodo pogajanja o prevzemu jamstva za devizne vloge brez nepotrebnega odlašanja nadaljevala v okviru sporazuma o nasledstvu nekdanje SFRJ, tako da bi bili konkretni rezultati doseženi še pred začasnim zaprtjem poglavja štiri. Vlada Republike Slovenije s svojimi aktivnostmi uresničuje mandat, ki je bil potrjen v Državnem zboru. Tako si prizadeva za uresničevanje interesov Republike Slovenije in za reševanje odprtih vprašanj nasledstva, ki bo po našem mnenju imelo pozitiven regionalni učinek. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister Žbogar, želite še kaj dodati? Imate še 55 sekund.
Jaz bi odgovoril samo na trditev poslanca Jerovška, da 9. člen arbitražnega sporazuma onemogoča Sloveniji odpiranje vprašanj v pogajanjih Hrvaške z Evropsko unijo. 9. člen arbitražnega sporazuma govori samo o mejnem sporu in s tem členom se je Slovenija samo zavezala, da mejne problematike ne bo več odpirala v hrvaških pogajanjih. To Slovenije ne ovira, da odpira, problematizira, postavlja vprašanja glede ostalih odprtih vprašanj. In to točno počne pri poglavju štiri – Prost pretok kapitala. Hvala.
Hvala lepa. Minister za zunanje zadeve Samuel Žbogar bo odgovoril na vprašanje Milenka Ziherla v zvezi z ustanavljanjem Evropske službe za zunanje delovanje. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Poslanec Ziherl je že pred časom postavil vprašanje, kako se oblikuje zunanja evropska služba, pa bi mogoče na kratko predstavil sklepe, ki so bili s tem povezani. Visoka predstavnica je 21. junija dobila soglasje parlamenta, komisije in sveta za vzpostavitev te službe, kot jo je predlagala v sklepu. Služba bo sestavljena iz službe, iz uradov v Bruslju, nekako zunanje ministrstvo v Bruslju, in veleposlaništev po svetu. V Bruslju bo službo vodila oziroma celotno službo bo tako ali tako vodila visoka predstavnica, ki bo imela generalnega sekretarja za koordiniranje službe, z dvema namestnikoma, pod njim pa bodo geografski in tematski generalni direktorji. Tako bo služba razdeljena na geografske in tematske direktorate, ki jih bodo vodili generalni direktorji. Za vsa ta mesta trenutno poteka razpis. Razpis je objavljen, nanj se lahko prijavljajo interesenti tako iz služb Evropske komisije kot iz držav članic. Pri imenovanju veleposlanikov oziroma pri imenovanju ne samo veleposlanikov, ampak sploh osebja na veleposlaništvih, je bil dosežen dogovor, da naj bi tretjina teh mest do leta 2013 pripadala državam članicam. Ta mesta naj bi bila postopoma zasedena. Diplomati, ki bodo prišli iz nacionalnih služb, bodo prišli v zunanjo službo začasno, za dobo štirih let, z možnostjo podaljšanja še za štiri leta oziroma največ 10 let, potem se bodo vrnili v nacionalno službo. Mi smo si skupaj z desetimi drugimi državami prizadevali oziroma smo velik poudarek dali geografskemu predstavljanju, geografski zastopanosti manjših, novejših držav v tej službi, glede na odsotnost sicer v službah, posebej teh, ki se ukvarjajo z zunanjo politiko v Bruslju. Tako je bilo potem tudi v sklepu zapisano, da se bo v pogojih upoštevala tudi ustrezna geografska in tudi spolna strukturna. Tako pričakujemo, da bodo temu sledile tudi odločitve visoke predstavnice. V teh pogovorih je ta skupina desetih vztrajala tudi pri tem, da bi bilo veleposlaništvo na voljo tudi državljanom držav članic, se pravi, da se bodo ukvarjali tudi s konzularno pomočjo, predvsem z nujno konzularno pomočjo, če bo potrebno. Na koncu je bilo to tudi doseženo in se bo služba tudi s tem ukvarjala. Glede razpisov je predsednik Vlade že podrobno pojasnjeval. Jaz bi samo dodal k temu, da je bil to prvi razpis. Nad rezultatom sem tudi sam izrazil razočaranje. Mi za razliko od vtisa, ki je v javnosti, nismo kandidirali samo za mesta na Balkanu, kandidirali smo tudi za druga mesta. Seveda je pa tako, da so naši kandidati najbolj usposobljeni oziroma so najdlje prišli na dveh mestih na Balkanu. V bistvu so prišli v finale samo na dveh mestih na Balkanu, ne pa na drugih mestih. Zavedati se moramo omejitev, ki jih imamo v slovenski diplomaciji. Ne poznamo, nimamo ljudi, ki znajo arabski jezik, in ljudi, ki znajo kakšne druge jezike, na primer kitajski, japonski jezik ali pa podobne jezike, in seveda s tem gotovo nismo v prednosti. Tako je omejeno področje, kjer lahko naši diplomati konkurirajo, in omejeno je tudi s tem, kje imamo mi konkreten interes. Kot je predsednik Vlade rekel, kandidirajmo ljudi na mesta, kjer je seveda interes Evropske unije, pa tudi, kjer je slovenski interes, ne kar počez na vsa mesta, ki so razpisana. Po pogovoru z visoko predstavnico lahko zatrdim, da imamo zagotovila, da bomo v prihodnjih krogih dobili slovenske predstavnike na veleposlaniških mestih in tudi na nižjih mestih. Kandidiramo pa tudi na mesta v Bruslju. Hvala.
Hvala lepa. Minister Samuel Žbogar bo odgovoril tudi na poslansko vprašanje [[...]]Imate dopolnilno [[...]]Sem bil presenečen, ker nisem videl vaše roke. Prosim, gospod Ziherl.
Hvala lepa, gospodu ministru za odgovor. V tem času je seveda preteklo nekaj vode, se je zgodilo tudi to, o čemer sta danes že predsednik Vlade in minister govorila. Takrat sem seveda postavil vprašanje, delno tudi kot spodbudo, da bi se res dobro pripravili, da s strani Slovenije pride kdo v to zunanjo diplomatsko službo Evropske unije. Ni nujno, da je ravno za Balkan. Tukaj vidim, da je še vedno odprto mesto za Brazilijo. Brazilija izkorišča vsako priliko, da bi povečale ekonomske in vse druge stike s Slovenijo. Slovenija se pa dela nekakšno mačeho, kmečko nevesto in raje tišči na druge zelo tvegane trge, kjer je v bistvu država zaradi diktatorskega sistema pod posebno pozornostjo mednarodne javnosti. Vsekakor so še druge pomožne službe, seveda najbolj sladke in tudi najbolj reprezentativne za določeno državo pa so bile te, ki jih je v prvem krogu Ashtonova objavila. Kolikor vidim, naj bi do 1. januarja 2011 popolnila tudi vso pomožno osebje. Glavna priložnost je zamujena, da ne bo druga manjša priložnost tudi tako slabo izkoriščena. V časopisih še piše, da divje lobiramo pri Ashtonovi, vendar to ni veliko pomagalo, ker so bile nekatere države zelo uspešne. Španija jih je uspela uvrstiti pet, tudi na naš račun, Irska in Francija tri in nekatere druge države [[...]] [[znak za konec razprave]] še po dve mesti. In če bom rekel zelo po kmečko, "konja z zlomljeno nogo je zelo težko prodati". Morda tudi ponudba ni bila najboljša. Skozi naše oči ja, skozi evropske pa sigurno ne, če ne [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Če sem prav razumel, ni bilo neke zahteve po dopolnitvi odgovora. Ali želite še kaj komentirati? Čeprav ni potrebne zahteve. Prosim, izvolite.
Bi želel, ker ene trditve niso bile pravilne, pa terjajo tudi pojasnilo. Glejte, pri Braziliji je tako, prvič, osnovno je poznavanje jezika, osnovno je, če je tam mogoče že diplomat služboval. In gotovo tukaj nismo v prednosti. Potem je pa še to, da mora tudi kandidat imeti interes, da se prijavi. Seveda imamo ljudi v ministrstvu, ki marsikaj vedo, so zelo dobri, ampak ni nujno, da imajo tudi sami interes, da se bodo prijavili na ta evropska mesta. Veliko stvari je treba kombinirati, da si na koncu uspešen. Drugo. Ni res, da smo glavno priložnost zamudili. To je bilo trenutno samo 29 veleposlaniških mest. Odprta so v Bruslju še vsa visoka mesta, se pravi šefi oddelkov, šefi direktoratov, odprta so tudi mesta nižjih diplomatov. 80 mest nižjih diplomatov je, ker vem, da je velik interes med našimi mladimi ljudmi, da se prijavljajo. V januarju bo drugi krog veleposlaniških mest. Tako mislim, da je še veliki priložnosti, kjer bomo lahko kandidirali in tudi bili uspešni. Pri Špancih bi pa samo to rekel, ja, dobili so pet mest, in sem jaz tudi to problematiziral. In odgovor je bil, da so predsedovali, med predsedovanjem so se zelo izkazali, zato so potem te ljudi hoteli tudi uporabiti. Vprašanje je, škoda, da nismo mi po predsedovanju te ljudi, ki so se izkazali med našim predsedovanjem, ravno tako poskušali vključiti v sistem Evropske unije. Hvala.
Hvala lepa. Minister Samuel Žbogar bo odgovoril tudi na vprašanje Mira Petka v zvezi z zaposlovanjem na Ministrstvu za zunanje zadeve. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Kot razumem vprašanje, je bilo postavljeno vprašanje vezano na pogodbe, ki jih ima zunanje ministrstvo z zunanjimi sodelavci. Izpostavljena sta bila predvsem dva. Vprašanja so bila za leto 2009 in prvo polovico leta 2010. V letu 2009 smo imeli veljavnih 24 takšnih pogodb z različnimi zunanjimi izvajalci in svetovalci. Večina od njih je tudi v lanskem letu že potekla. V letu 2010 je bilo sklenjenih 8 novih pogodb in petim je veljavnost že potekla, dvema bo potekla do konca tega leta, ena ostaja v veljavi do leta 2011. V štiri kategorije bi nekako lahko razdelili te naše pogodbe. Prvo so pogodbe, ki jih imamo s pravniki, predvsem pravniki s področja mednarodnega prava, ki so nam in nam svetujejo, pomagajo pri različnih opravilih, vezanih na mednarodno pravo. V letu 2009 je bilo na tej postavki oziroma iz teh pogodb izplačanih skupno približno 65 tisoč evrov, v prvi polovici 2010 pa 11 tisoč evrov. Drugo so administrativna opravila na naših veleposlaništvih. Na nekaterih veleposlaništvih imamo zaposlene slovenske državljane na pogodbo, ki nam opravljajo administrativne posle. V letu 2009 je bilo tako izplačanih 33 tisoč evrov, v prvi polovici 2010 pa 48 tisoč evrov. Vse to so bruto podatki. Potem je tretja kategorija, to je strokovna pomoč, ki je nimamo na Ministrstvu za zunanje zadeve in jo koristimo preko pogodb. Predvsem imamo pogodbo s podjetjem vezano na javna naročila in v letu 2009 je bilo izplačanih 94 tisoč, v prvi polovici 2010 pa 23 tisoč evrov. In potem je četrta kategorija, to je pa pomoč nekdanjim veleposlanikom. To ste vi spraševali, gre za veleposlanika Toša in veleposlanika Dragana. V 2009 jima je bilo izplačano skupaj 30 tisoč, v prvi polovici 2010 pa 24 tisoč evrov bruto. Če grem naprej odgovarjat na vaše vprašanje, ki se v bistvu nanaša samo na to, zakaj ob sto petinpetdesetih pooblaščenih ministrih uporabljamo zunanjo pomoč. Prvič bi rekel to, da z nobenim od njih nimamo več nobene pogodbe; obe pogodbi sta se iztekli in ju nismo obnovili. Drugič, oba veleposlanika smo angažirali pri vzpostavljanju dveh novih projektov v zunanjem ministrstvu. Eno je projekt diplomatskega nadzornika, diplomatskega inšpektorja, kot smo mu tudi rekli. To je projekt, ki ga je veleposlanik Toš že vzpostavljal pred leti, ko je bil še sam zaposlen na zunanjem ministrstvu. Ta inšpektorat oziroma delo je zamrlo v zadnjih letih in smo to želeli oživiti predvsem glede na veliko potrebo, ki smo jo čutili pri nadzoru naše DKP mreže. Zato smo ga prosili, da, glede na to, da je sam vzpostavljal pred leti podoben projekt, je začel, postavil nekako na noge ponovno pravila delovanja in tudi opravil prvo inšpekcijo oziroma mislim, da je opravil dve inšpekciji. Potem smo pa to funkcijo predali veleposlaniku Vrhuncu, ki je bil na voljo na zunanjem ministrstvu in jo tudi uspešno sedaj opravlja. Veleposlanika Dragana smo angažirali za pomoč pri vzpostavljanju gospodarske diplomacije, projekta gospodarske diplomacije. To je bila pomembna nova prioriteta v zunanjem ministrstvu, glede na to, da je imel veleposlanik Dragan velike izkušnje kot veleposlanik in tudi sicer z ekonomskim področjem, s pomočjo gospodarstva smo ga angažirali kot pomoč, kot svetovanje pri vzpostavljanju tega projekta, za katerega smo menili, da je pomembno, da se ga vzpostavi, kot je prav, in si ne moremo privoščiti nekih napak ali pa nekega izgubljenega časa. Zato je bil tudi angažiran, vključno s prvo polovico letošnjega leta. V tem trenutku pa tudi ta prioriteta dobro funkcionira, imamo ljudi, okrepili smo ta direktorat ravno z diplomati, ki so se letos poleti vračali iz tujine, tako da tudi z njim nimamo več pogodbe.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod Petek? Prosim.
Hvala lepa. Minister, hvala za vaš korekten in konkreten odgovor tudi s številkami, vendar iz tega odgovora tudi izhaja na nek način, da je slovenska diplomacija v krizi. Ne le to, da moramo kljub obsežni kadrovski sestavi na Ministrstvu za zunanje zadeve najemati nekdanje jugoslovanske diplomate, ki imajo izkušnje v nekaterih drugih razmerah, predvsem na področju neuvrščenosti. Očitno tudi nabor diplomatov, s katerimi razpolagamo v Sloveniji, ni najboljši. To je pokazalo tudi dejstvo, o katerem smo danes že veliko govorili, in sicer, da med devetindvajsetimi imenovani veleposlaniki Evropske unije ni Slovenija dobila niti enega, za razliko od Bolgarije ali Litve, da o Poljski niti ne govorimo. Mislim, da je to nezaupanje celotni slovenski diplomaciji in tudi slovenski vladi. Na primer, Mitja Drobnič, ki je bil kandidat za eno od evropskih veleposlaništev, je imel znano afero washingtonska depeša in tudi ta afera diplomatskim krogom v Evropi zagotovo ni neznana. Mislim, da bi se nad tem morali zamisliti in se vprašati, kam vodi in kako se vodi slovenska zunanja politika. Mogoče bi v tem kontekstu veljalo omeniti tudi obisk predsednika Vlade Boruta Pahorja v Republiki srbski pri gospodu Dodiku. Gospoda Dodika velik del evropske politične javnosti povezuje z organiziranim kriminalom. In gospod predsednik Vlade je Dodika obiskal neformalno na zasebnem obisku. Na drugi strani pa na primer gospa Ashtonova najavlja možnost, da bi Dodiku prepovedali vstop v Evropsko unijo. In seveda Evropa gleda na takšno prakso slovenske diplomacije s svojimi očmi, zato ni čudno, da se znajdemo v takšni situaciji. Zato vas sprašujem: Kam gre slovenska zunanja politika? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim za odgovor.
Vprašanje sem si prebral na vaši spletni strani. Gre v pravo smer, bi jaz rekel,v zelo dobro smer gre slovenska diplomacija. Gre v prioritete, ki so bile tudi včasih mogoče zapostavljene. Mislim, da je gospodarska diplomacija nekaj, na kar smo lahko ponosni. Pred enim letom je bil moj prvi posvet, letos smo imeli drugi posvet slovenskih veleposlanikov. In lahko rečem, lahko pritrdim, da je velika razlika v dojemanju te prioritete med slovenskimi veleposlaniki med lanskim letom in letošnjim letom. Mislim, da je to velik naš uspeh. Kam gre slovenska diplomacija? Mislim, da gre slovenska diplomacija bolj angažirano, bolj aktivno na področje zahodnega Balkana. Seveda se je marsikaj dogajalo zadnjih 20 let. Mi smo se najprej umikali z zahodnega Balkana, nismo hoteli nič imeti, sedaj se vračamo. Ampak sedaj se vračamo zelo aktivno. In mislim, da se to opaža. V Evropski uniji je cenjeno naše mnenje. Jaz sem danes ponovno podpisal na našo pobudo tretje pismo z italijanskim zunanjim ministrom, s svojim kolegom v Evropski uniji, , kjer smo govorili o zahodnem Balkanu, o tem, kaj nas čaka do konca leta in kaj želimo. Tukaj mislim, da imamo neko zgodbo, ki se bo prej ali slej, upam, da čim prej, pokazala tudi v tem, da bomo dobili svoje ljudi v institucijah Evropske unije, ki delajo na področju Balkana ali pa v kakšnih drugih mednarodnih organizacijah. V preteklosti nismo spodbujali, če tako rečem, plasiranja naših diplomatov v katerekoli mednarodne institucije. Zakaj bi zavračali znanja nekdanjih bivših veleposlanikov, slovenskih veleposlanikov, ne vem, zakaj jih je treba imenovati jugoslovanske veleposlanike, ko so pa bili tudi slovenski veleposlaniki in so tudi v času Jugoslavije zastopali slovenske interese, predstavljali Slovenijo. Ampak če hočeš nekoga očrniti, mu daš to nalepko, pa ni treba nič več razlagati. To so slovenski veleposlaniki, ki so imeli določena znanja, ki smo jih potrebovali v zunanjem ministrstvu, zato nam pomagajo postaviti stvari v pravo smer. To smo naredili. Upam, da bomo še naprej z njimi sodelovali, ne pogodbeno, ampak še občasno z nasveti. Njihovih nasvetov in tudi vseh bivših slovenskih veleposlanikov in diplomatov smo vedno veseli. Tudi imenovanje gospe Ashton jaz ne bi jemal kot nezaupanje slovenski diplomaciji. Potem bi tako moralo razmišljati kar veliko držav v Evropski uniji, med njimi tudi devet novih držav od dvanajstih, ki niso dobile svojih predstavnikov, pa se v bistvu ostali nič ne sekirajo, ker v bistvu je to trideset imenovanj od številnih, ki še prihajajo. In vsi računajo, da bodo v naslednjih rundah dobili. In imamo tudi zagotovilo gospe Ashton, da bomo v naslednjih rundah gotovo dobili tudi svoje kandidate na mesta v zunanji službi Evropske unije. Hvala.
Hvala lepa. Minister brez resorja, odgovoren za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, dr. Henrik Gjerkeš bo odgovoril na vprašanje Zvonka Laha v zvezi s pregledom nad izvedljivostjo EU-projektov.
Hvala za besedo. Spoštovani poslanec gospod Zvonko Lah je postavil vprašanje, ali ima Služba Vlade za lokalno samoupravo in regionalni razvoj pregled nad izvedljivostjo evropskih projektov za črpanje evropskih sredstev za obdobje 2009 do 2013. Služba Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko, ki jo vodim, je odgovorna za izvajanje kohezijske politike, kar pomeni, da moramo v postopkih načrtovanja in porabe sredstev zagotavljati učinkovitost in pravilnost izvajanja operativnih programov. SVLR v vlogi organa upravljanja spremlja izvajanje projektov, sofinanciranih s sredstvi kohezijskega sklada in strukturnih skladov, preko informacijskega sistema ISAR, preko mesečnih vsebinskih poročil, s pomočjo rednih sestankov med organom upravljanja in raznimi ministrstvi v vlogi posredniških teles ter ne nazadnje tudi preko letnih poročil. O izvajanju projektov in črpanju sredstev redno obveščamo tudi Vlado Republike Slovenije in v skladu s sklepom Odbora za lokalno samoupravo tudi Državni zbor. Operativni programi so bili načrtovani v drugačnem času, kot se izvajajo. Tudi zato smo pristopili k optimizaciji predvsem v izvedbenem smislu in spremembi operativnih programov, ki so osnova za črpanje evropskih sredstev. Govorim predvsem o operativnem programu krepitve regionalnih razvojnih potencialov in operativnem programu razvoja okoljske in prometne infrastrukture. SVLR je kot organ upravljanja odgovoren v postopkih načrtovanja in porabe sredstev zagotavljati učinkovitost izvajanja operativnih programov. Tudi zato smo naročili analizo izvedljivosti, ki bo zaključena konec septembra. Poročilo o izvedljivosti bomo v oktobru 2010 posredovali v dopolnitev sprememb operativnih programov Evropske komisije. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod Lah? Prosim.
Hvala lepa. Pozdravljeni gospodje ministri in gospa ministrica! Hvala za besedo. Zadnji stavek, ki ste ga povedali, to smo zahtevali na Odboru za lokalno samoupravo in tudi na Odboru za okolje in prostor še pred kakšnim letom in pričakovali tudi odgovor. Kje so ti projekti oziroma na kakšni stopnji izvedljivosti? Enkrat smo dobili na odboru na mizo izvedljivost projektov za ravnanje z odpadki, pa so bili nekateri projekti znotraj operativnih programov še v fazi investicijske dokumentacije, kaj šele v fazi umeščanja v prostor. Vemo, da veliko občin še ni sprejelo OPN tudi verjetno za kakšne evropske projekte. Zato smo pričakovali poročilo o izvedljivosti. Kot ste rekli, bo to do konca septembra narejeno in pričakujemo, da bo to na mizi. Pohvalno je, da boste temu primerno tudi spremenili operativni program, ker bi bilo škoda, za nekatere projekte je premalo denarja, nekateri projekti, ki pa imajo svoja sredstva, pa mogoče ne bodo izvedeni in ne bo prišlo do črpanja v tem času teh evropskih sredstev, zato to pozdravljamo. Bi pa pričakoval, da ste kot služba Vlade za lokalno samoupravo nekje povezava in bolj povezani z občinami in posameznim resornimi ministrstvi in verjetno je vsem cilj, da se ti projekti izvedejo, da delujete bolj povezovalno, da tudi spodbujate, da so projekti izvedeni, kar je pa problem pri projektih med več občinami, pet, šest občin, glede same koordinacije in izvedljivosti. Tukaj bi pričakoval več sodelovanja z vašo službo.
Želite še kaj dodati? Prosim.
Tudi razprava na Odboru za lokalno samoupravo je bila eden od razlogov in naša skrb za maksimalno črpanje pri kolikor se da optimalni vsebini, ker se približujemo drugi polovici izvajanja finančne perspektive 2007-2013, ,da smo naročili to študijo izvedljivosti. Dejstvo je, da ti operativni programi, ki so bili zastavljeni štiri leta nazaj, niso niti mogli upoštevati nekaterih okoliščin, ki se kažejo zdaj predvsem pri večjih projektih. Ti večji projekti nimajo časa čakati na 2012. in 2013. leto ravno zaradi teh nevarnosti, ki se pojavljajo ob umestitvi v prostor ob nakupu zemljišč in tako naprej. Seveda so tu tudi nevarnosti, ki ste jih omenjali, nevarnosti v smislu dogovarjanja lokalnih skupnosti o potencialni trasi za večje regijske projekte. Tu je odgovornost deljena. Razlog, da mogoče kateri od projektov ne bo več na tisti prioritetni listi, je lahko tudi to, da se na nekem območju ne da dogovoriti o na primer trasi vodovoda, kanalizacije ali kakšnem drugem večjem okoljskem projektu. Naša odgovornost pa je, da zagotovimo vse ostale pogoje, preverimo izvedljivost in poskrbimo za to, da se vsi projekti, predvsem ti večji, začnejo ustrezno zgodaj, da lahko v skladu z načelom n +2 zagotovimo, da bodo ta sredstva prišla tudi v Slovenijo. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev. Danijel Krivec bo postavil vprašanje ministrici za gospodarstvo mag. Darji Radić. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovana ministrica, kolegi ministri, kolegice in kolegi! Jaz sem verjel, da ne bo treba ponovno postavljati tega vprašanja, vendar kot kaže, je le treba. Za osvežitev. Pred časom je bil spremenjen interni akt Ministrstva za šolstvo, ki ga sprejema minister in ureja tudi področje zimskih šolskih počitnic. Ta pravilnik po novem določa, da so vse zimske počitnice skoncentrirane v enem tednu in ne tako, kot je bila dosedanja praksa in kar je večinska praksa tudi v državah po Evropi, kjer so termini porazdeljeni po regijah in po različnih območjih. To bo dejansko turistično ponudbo obremenilo preko zmogljivosti. Na nek način bo povzročilo tudi težave, povzročilo bo verjetno tudi porast cen turističnih proizvodov, povzročilo bo odhajanje določenega števila naših uporabnikov v tujino in verjetno tudi določen upad deleža otrok, ki bodo prikrajšani za aktivno preživljanje zimskih počitnic. Po nekaterih ocenah bo ta ukrep povzročil izpad približno v višini 10 milijonov evrov za zimskošportna središča. Tu pa niso vštete tudi ostale storitve v teh destinacijah. Zato lahko upravičeno ocenimo, da bo to združevanje zimskih šolskih počitnic imelo negativno vplive na naše gospodarstvo. Zato tudi sprašujem spoštovano ministrico, ker vem, da je na področju turističnega gospodarstva zelo razgledana, doma in tudi obvlada to področje: Ali je bila opravljena analiza gospodarskih pa tudi prometnih in okoljskih posledic spremenjenega pravilnika o šolskem koledarju, se pravi o tej združitvi šolskih počitnic v en teden? Kakšne posledice bo ta pravilnik prinesel? Ali ste kaj storili za to, da bi se umaknila sprememba pravilnika, kot sem pričakoval tudi takrat, ko smo pred poletjem postavili to vprašanje v Državnem zboru? Lahko tudi povem, da je minister dr. Igor Lukšič na moje prejšnje vprašanje v juliju odgovoril, da ministrstvo ni naredilo nobene analize o gospodarski škodi, govorim o Ministrstvu za šolstvo, kot je ne dela v nobenem primeru, ko se ukvarja s šolsko politiko. To je bil zelo zanimiv odgovor. Zato tudi postavljam to vprašanje: Ali resor, kot je gospodarstvo, naredi neko oceno takrat, ko resor, kot je šolstvo, sprejme nek ukrep, ki sigurno pomeni obremenitev za naše gospodarstvo in tudi poslabšanje v določeni branži, konkretno v tem primeru na področju turizma? Hvala za odgovor.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. To vprašanje je bilo že postavljeno. Jaz moram reči, da na Ministrstvu za gospodarstvo smo že od vsega začetka spremljali to področje in namero Ministra za šolstvo in šport, da spremeni interni pravilnik, s katerim ureja zimske počitnice in jih združuje v en termin v začetku zimske sezone. Mi posebne analize vpliva na turistično gospodarstvo nismo delali, vendar smo pa pridobili analize, ki so nam jih posredovala glavna združenja s področja turizma, predvsem združenje gorskih centrov pa Slovenska turistična organizacija in seveda tudi vse turistične občine, ki pretežno živijo od zimskega turizma. Ocena vseh je enotna, da združitev zimskih počitnic v en termin, v en teden, bo zagotovo imela negativne posledice na sam turistični promet. Bolj kot samo to, da bodo naši gostje zdaj zaradi tega, ker bodo kapacitete zapolnjene v Sloveniji samo v enem tednu, odhajali v tujino, pa nas skrbi varnost, zagotavljanje varnosti in pa predvsem gneča na slovenskih smučiščih, ker pričakujemo, da bodo v tem tednu, ko bodo slovenske počitnice, kapacitete polno zasedene. Dejstvo je, da smo mi kot predstavnik turističnega gospodarstva z ministrom Lukšičem večkrat o tej temi govorili, smo mu tudi posredovali, še prej minister Matej Lahovnik, pisna zaprosila, da naj vendarle razmisli o tem ukrepu, o smotrnosti tega ukrepa, vendar se je minister za šolstvo v skladu s svojimi pristojnostmi odločil, da bo zaradi argumentov, ki jih ima na svoji strani, vztrajal pri enotedenskihpočitnicah. Seveda mi zdaj ne moremo posegati na področje pristojnosti Ministrstva za šolstvo in šport, smo reagirali, vsekakor pa lahko zdaj naprej reagiramo samo v tej smeri, da se skupaj s turističnim gospodarstvom pogovorimo in pogledamo, kaj se pravzaprav da narediti, da bo ta prehod z dvotedenskih na enotedenske počitnice imel čim manjše posledice. Toliko lahko naredimo. Ker ste pa širše vprašali, je pa dejstvo, da odkar sem ministrica za gospodarstvo, redno spremljamo vse predpise, tudi interne predpise in vsa gradiva, ki prihajajo v vladno proceduro prav z vidika vpliva teh predpisov na konkurenčnost slovenskega gospodarstva. Kar nekaj predpisov nam je na ta način že uspelo spremeniti ali pa vsaj zmanjšati načrtovane obremenitve. To bo naša naloga tudi v prihodnje. Morate pa razumeti, da verjetno bomo včasih pa tudi v situaciji, ko bodo prevladovali drugi interesi. Hvala.
Hvala. Imate dopolnilno vprašanje? Izvolite.
Težko se strinjam za vami, gospa ministrica, kajti mislim, da je interni akt ministrstva mogoče spremeniti. To ni zakon, ki gre skozi določeno proceduro. V primeru, ko Vlada ugotovi, da se z nekim aktom dela velika škoda v gospodarstvu, bi to tudi pričakovali. Tudi glede na odgovore, ki jih je predsednik danes na določena vprašanja podajal, ker je rekel, da se zavzema za to, da se gospodarstvo okrepi,da ima boljše pogoje in tako naprej. V tem primeru pa gremo ravno v nasprotno smer in omejujemo naše turistično gospodarstvo zaradi nekih razlogov, ki jih minister ni znal pojasniti, niti jih niso analizirali. In tudi vi ste na hearingu na nek način povedali, da ste odreagirali takrat, ko je bilo s strani ministrstva objavljeno, da je ta pravilnik sprejet. Tudi na postavljeno vprašanje na prejšnji seji, ko sem ministra vprašal glede razprave in glede tega, kje je bil ta pravilnik objavljen, je bil odgovor, da je visel petinštirideset dni na določenih internetnih straneh, vendar smo ugotovili, da ga nikjer ni bilo. In tudi vi priznavate, da ste ga dejansko videli šele takrat, ko je bil sprejet. Se pravi, niti turistično gospodarstvo, niti Ministrstvo za gospodarstvo ni imelo možnosti sugerirati ministru, da dela veliko napako. Tudi njegov odgovor je bil zelo, bi rekel, ciničen in je, citiram zdaj njegov odgovor, ki pravi, da se je treba naučiti prilagajati spremembam, "je pa gotovo, da se bodo žičničarji morali tudi prilagoditi in tudi vsi drugi gospodarski subjekti, časa imajo dovolj ..." in tako naprej. Mislim, da to ni prava smer in da zelo škodujemo gospodarskemu delu tega področja in ne vem, če so ti argumenti o tem, da je bil nekdo zaposlen v Mariboru, nekdo pa v Ljubljani, tisti tehtni razlogi, zaradi nekaj primerov v Sloveniji, ki so zahtevali, da se pravilnik tako rigorozno spremeni in poslabša stanje tako za večino populacije, večino staršev in na nek način tudi za ponudnike teh storitev. Ti argumenti ne stojijo.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Jaz mislim, da v tem primeru bi bilo bolje, da bi vprašanje naslovili na pristojnega ministra. Jaz sem povedala, kaj smo mi naredili, kaj lahko naredimo, ne moremo vplivati na odločitve drugega ministra, sploh če gre za interne akte. Sem pa povedala, da bomo s turističnim gospodarstvom pogledali, kaj se da zdaj narediti. Je pa treba poudariti, da zaradi zimskih počitnic ni treba iz tega delati tudi takšnega slona, ker zaradi enega tedna se turistično gospodarstvo vseeno ne bo podrlo. Se bo pač treba prilagoditi, če je situacija takšna. Dejstvo pa je, da tudi te ocene, ki so bile narejene, so bile narejene tako čez prst. Bomo potem tudi lahko v tem letu ugotovili, ali je škoda dejansko takšna. Še enkrat pa poudarjam, da pravi naslov za to poslansko vprašanje je zagotovo minister za šport.
Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Imam proceduralni predlog. V skladu s poslovnikom bom zahteval, da se opravi razprava o odgovoru ministrice, kajti ni bilo nekih tehtnih argumentov glede tega, da se pravilnik ne da spremeniti in tudi na hearingu je bilo stališče gospe ministrice, bom citiral, "ko je prišla informacija do nas, da je to sprejel, smo takoj napisali ne samo pismo, ampak protestno pismo ministru Lukšiču, ker za nas je to seveda nesprejemljivo." Se pravi, v trenutku, ko smo se pogovarjali na hearingu, je bilo to za vas nesprejemljivo, zdaj pa govorimo o tem, da se bo to ocenilo, ko bo škoda že narejena. Mislim, da ta pristop v tej vladi ni dober. Mislim, da se to da rešiti, če je dobra volja na strani Vlade in Ministrstva za gospodarstvo, in s primernim angažmajem lahko to zadevo rešimo. Enako je zapisal v svojem odgovoru tudi zdaj že bivši minister dr. Matej Lahovnik, kjer je jasno povedal, da so te negativne posledice že zdaj očitne in da je treba ta pravilnik korigirati. Tudi praksa povsod po Evropi govori v nasprotno smer, nikjer teh počitnic ne združujejo. In tudi naš zgled, ko smo ločevali počitnice, je bil na osnovi praks v tujini, kjer se počitnice odvijajo tudi po različnih regijah. Sprenevedanje o tem, da so razlogi na Ministrstvu za šolstvo tako veliki, da je to dobra rešitev, pa ne zdržijo, in tudi sprenevedanje ministrstva, da nikoli Ministrstvo za šolstvo ne dela nobene analize o gospodarski škodi, ko sprejema neke odločitve, je za mene kot poslanca nesprejemljiva. To bi pomenilo, da vsak resor znotraj Vlade lahko dela tako, kot njemu ustreza, kar pa mislim, da tudi za večino vas ostalih poslancev, ki to poslušate, ne bo zdržalo. In mislim, da se mora Vlada zavedati, da so resorji povezani, da morajo pri določenih odločitvah vseeno pogledati tudi drug na drugega. Vi sami ste omenili, da gre tukaj tudi za vidik varnosti, in to vidik varnosti tako na cesti v določenem trenutku, ko bo gostota prometa narastla zaradi takšne spremenjene odločitve, kot tudi zaradi varnosti na samih smučiščih, kjer se bo ravno tako v določenem trenutku povečala gostota ali pa povečal obisk. Mislim, da so vse to razlogi, zaradi katerih je treba o tem opraviti razpravo in če bo treba, bomo na naslednji seji postavili vprašanje tudi ministru za promet, tudi on je udeležen v teh spremembah pravilnika, kajti v lanskem letu v zimski sezoni je zelo veselo vijugal po smučiščih in razglašal potrebo po večji varnosti na smučišču. Ta pravilnik pa ta koncept ruši. Zato v skladu s poslovnikom predlagam, da se o tem vseeno opravi razprava.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Danijela Krivca, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice za gospodarstvo na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 21. septembra 2010, v okviru glasovanj. Sedaj pa bo gospod Miran Györek postavil poslansko vprašanje ministrici za kulturo, vendar ministrice ni. Ali boste kljub temu postavili vprašanje? Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Letos mineva 91 let, od kar so prekmurski Slovenci na zboru v Beltincih zahtevali združitev Prekmurja z matico Slovenijo, kajti do takrat smo živeli zunaj slovenskega ozemlja več kot 900 let. Združitev Prekmurcev z matičnim narodom praznujemo kot državni praznik šele od leta 2006. Do leta 2009 so bile štiri državne proslave, dvakrat v Beltincih, pri Gradu na Goričkem in v Murski Soboti. Letos pa je morala lokalna skupnost v Črenšovcih, občini Črenšovci, sama organizirati slovesnosti in je tako častno obeležila ta za prekmurske Slovence tako pomemben zgodovinski dogodek, in to popolnoma samostojno, dobrovoljno in brez enega evra stroškov na račun države. Vlada Republike Slovenije se je namreč letos na svoji 63. seji 14. januarja lahkomiselno odločila črtati državno proslavo ob tem prazniku oziroma jo pripravljati samo ob okroglih obletnicah. Ta nerazumna odločitev je sprožila med Prekmurci precej hude krvi in nezadovoljstva. Svojo odločitev Vlada utemeljuje z neke vrste varčevalnimi ukrepi, kar mimogrede spominja na tisto varčevanje pri kavicah, rezanem cvetju in podobno. Stroške takšne proslave bi bilo možno enostavno skrčiti, pa kljub temu častno obeležiti ta svetli dogodek slovenske zgodovine. Združitev in pridobitev Prekmurja za slovenski narod predstavlja eno redkih svetlih točk, kajti Slovenci smo v zgodovini v glavnem izgubljali. In žal, kot kaže, še kar naprej izgubljamo. Nikoli nismo resnično dojeli izjemnega pomena pridobitve Prekmurja in ne nazadnje tudi Primorske, ki je prav tako žrtev takšne nesmiselne odločitve naše vlade o varčevanju. Edino zadovoljstvo ob letošnjem praznovanju je bil obisk predsednika Republike Slovenije dr. Danila Türka in predsednika Vlade Boruta Pahorja, ki sta s tem na nek način izkazala spoštovanje do tega dogodka in da tudi premoreta toliko nacionalnega in političnega čuta, česar, žal, na nekaterih ministrstvih ni zaslediti. Zato sprašujem gospo ministrico za kulturo: Zakaj se je ministrstvo odločilo za odpoved ravno te proslave? Zakaj takšno varčevanje ravno na Prekmurcih? Prekmurje je vedno nekje na robu. Stoletja je bilo madžarski rob, nato jugoslovanski rob, zdaj pa slovenski rob. In dovolite mi še eno misel dr. Antona Trstenjaka iz knjige Misli o slovenskem človeku, njegova značajska popotnica, "... popolna politična in kulturna ločenost od drugih Slovencev ter odvisnost od Madžarov je rodila zavest narodne osamljenosti, ki ji slovensko narodno jedro niti po imenu ni bilo znano do zadnjih časov. Duša prekmurskih Slovencev se je mogla ..." [[izklop mikrofona]]
Hvala, gospod Györek. Niste pa še povedali, ali želite pisni odgovor ali ustni. Želite torej ustni odgovor na naslednji seji. Hvala. Zdaj bo gospod Miran Potrč postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Žarniću. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, poslanke in poslanci iz Socialnih demokratov se že leta zavzemamo za odpravo diskriminacije, ki jo je najemnikom v denacionaliziranih stanovanjih in hišnikom v hišniških stanovanjih povzročil stanovanjski zakon iz leta 1991. V ta namen smo celo sami v letu 2007 vložili novelo stanovanjskega zakona, ki zadeva hišnike, poleg tega pa smo na vse spremembe in dopolnitve stanovanjskega zakona, ki jih je do danes predlagala Vlada, vlagali tudi amandmaje, da bi uredili položaj najemnikov v teh stanovanjih. Da gre za nezakonita ravnanja in kršenje pravic najemnikov v denacionaliziranih stanovanjih, danes ni več mnenje samo nekaj poslank in poslancev, ampak tudi nevladne organizacije [[...]] [[nerazumljivo]] , ki je ugotovila, da obstaja kršitev pravice do stanovanja in predlaga Parlamentarni skupščini Sveta Evrope, da zahteva ukrepe od Slovenije. Po tej odločitvi sem vas, gospod minister, 16. marca pisno zaprosil, da v zvezi s spremembami in dopolnitvami zakona ukrenete vse potrebno in k tej pobudi sem priložil tudi dva zakona, enega, ki se je nanašal na hišnike, in drugega na najemnike v denacionaliziranih stanovanjih. V vašem odgovoru ste načelno obljubili reševanje, za enkrat nisem zaznal ničesar konkretnega. Glede na to, da je Slovenija kot pogodbenica Evropske socialne listine dolžna spoštovati določbe Evropske socialne listine in upoštevati odločbe Evropskega odbora za socialne pravice, vas gospod minister sprašujem: Ali je Ministrstvo za okolje in prostor že pripravilo kakšne ukrepe, ki bi spremenili položaj najemnikov v denacionaliziranih stanovanjih in hišnikov v hišniških stanovanjih? In če ni: Kdaj bodo ti predlogi vloženi v Državni zbor? Zavedam se mnogih nalog, ki jih ima ministrstvo. Zavedam se tudi omejenih finančnih možnosti države, zato ne pričakujem, da bi rešitve bile mogoče za vse najemnike preko noči. Ne morem pa razumeti, da se v vseh teh letih ni našla rešitev, ki bi postopoma uredila popravo krivic, ki jih je tem državljanom storila država s stanovanjskim zakonom. Pričakujem odgovor in rešitve. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane gospe poslanke in gospodje poslanci, spoštovani gospod Potrč! Res je, da sem že pred časom obljubil, da bomo na tem področju nekaj storili. Od takrat aktivnosti potekajo v treh smereh. Najprej priprava dopolnitve pravilnika o dodeljevanju neprofitnih stanovanj v najem, da bi s tem olajšali možnost pridobitve neprofitnega najemnega stanovanja najemnikom, ki sicer bivajo v tako imenovanih denacionaliziranih najemnih stanovanjih, je pa njihovo najemno razmerje oteženo zaradi morebitnih poskusov prenehanja razmerij. Zato se razmišlja o dopolnitvi pravilnika o dodeljevanju neprofitnih stanovanj v najem. Tako bi najemniku denacionaliziranih stanovanj, ki bi želeli sprazniti stanovanje, v katerem bivajo, ter nadaljevati najemno razmerje v stanovanju v lasti občine, javnega stanovanjskega sklada ali neprofitne stanovanjske organizacije, še dodatno zvišali število točk pri vrednotenju njihovih socialnih razmer in jim s tem omogočili, da bi se uvrstili višje na prednostno lestvico, s tem pa bi hitreje pridobili ustrezno neprofitno stanovanje v najem. Ustrezno število točk bi se jim dodelilo tudi v primeru, če bi spraznili večje stanovanje, kot jim po normativu pripada, saj ti najemniki sedaj praviloma bivajo v večjih stanovanjih. Drugi ukrep je podaljšanje roka za uveljavljanje pravice po 173. členu stanovanjskega zakona. Možen ukrep je tudi podaljšanje oziroma ponovno odprtje roka za uveljavljanje pravic po 173. členu obstoječega stanovanjskega zakona, pri čemer bi skušali zagotoviti višje finančne spodbude najemnikom, ki bi bili pripravljeni izprazniti denacionalizirano stanovanje, in sicer za 30 %. Ocenjujemo, da je še tisoč šesto petdeset najemnikov, ki bi lahko uveljavljali pravico po tem členu. Pripomnimo pa, da bi prišlo v tem primeru do neenakopravnega položaja s prejšnjimi najemniki, ki so že rešili svoje stanovanjsko vprašanje z nižjimi spodbudami s strani države in bi verjetno prišlo tudi do vprašanja nadomestitve te razlike. Tretja možna ali vzporedna pot je izplačilo tržnih odškodnin. Predlog, da bi se najemnikom v denacionaliziranih stanovanjih izplačale tržne odškodnine, podpirajo v Združenju najemnikov Slovenije. Velja povedati, da bi s tem nastale razmeroma velike finančne posledice, ki bi jih prinesla izplačila tržnih odškodnin najemnikom, ki doslej še niso reševali stanovanjskega vprašanja, in najemnikom, ki so doslej že rešili stanovanjsko vprašanje po 173. členu. Pri tem gre za izplačilo tržne odškodnine, ki pripada vsem najemnikom, ki bivajo oziroma so bivali v denacionaliziranih stanovanjih, tako kot prejšnjim imetnikom stanovanjske pravice. V tem primeru se ne preverja višina njihovega dohodka, kot to velja v primeru pravičnosti do subvencije pri plačilu neprofitne ali tržne najemnine. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa, gospod minister. Vaš odgovor me najprej prepričuje, da problem obstaja in da bi bilo treba pristopiti k njegovemu reševanju, ker je točno naša ugotovitev in ugotovitev Parlamentarne skupščine sveta Evrope, da gre za kršitev pravic tem osebam, državljanom Republike Slovenije. Mene veseli, da razmišljate o rešitvah. Nakazali ste tri možne rešitve. Jaz bi želel, da kot dopolnitev svojega odgovora poveste: Kdaj se bo ministrstvo odločilo med temi tremi, zaradi mene lahko tudi tretjo a in b varianto, in kdaj bo pripravilo ustrezne predloge? Mi namreč vemo, in vsakokrat, ko postavimo to vprašanje, dobimo relativno prijazen odgovor, da se Vlada problemov zaveda in išče rešitve. Rešitev do zdaj ni bilo takšnih, ki bi zajele vse upravičence. Tu in tam kakšne rešitve so bile. Zato prosim, da poveste: Do kdaj in po kakšni od teh treh ali pa še kakšni četrti metodi se boste lotili reševanja tega problema? Ne pričakujem, da boste obljubili, da bo problem v enem mesecu rešen za vse, ki se jim zdaj dogaja krivica. Mislim pa, da bi bil skrajni čas, da se rešitve poiščejo. Prosim za konkreten odgovor, ker mislim, da je časa bilo dovolj in enostavno več ne moremo verjeti, da se lahko reševanje tega problema odlaša iz meseca v mesec. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Iz tega bi mogoče lahko logično sledilo in bo, ker imamo 3 videne scenarije, da se pripravi za Vlado Republike Slovenije nek predlog za razpravo in izbiro ustreznega modela, kajti ravno zaradi finančnih zadev mislim, da je to izven okvira samo našega ministrstva, ker gre za večje finančne obveznosti in bi potem rabili od Vlade neke odločitve, napotila oziroma vpogledne sklepe.
Hvala. Gospod Miro Petek bo postavil poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve gospe Katarini Kresal ter ministru za pravosodje gospodu Alešu Zalarju. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovana ministrica, spoštovani ministri! Pranje denarja je praviloma povezano z organiziranim kriminalom, to je s trgovini z mamili, trgovanjem z orožjem in tudi poslovnimi prevarami. Pred temi pojavi tudi Slovenija ni imuna. Imeli smo ljudi, ki so bili dovolj drzni in so imeli tudi določeno politično podporo, da so z nezakonitimi potezami s pomočjo državnih bank, poudarjam, državnih bank, prali denar in nato z očiščenim denarjem, tako imenovanim čistim denarjem kupovali podjetja in za to dobivali celo nagrade Gospodarske zbornice in druga družbena priznanja. Na Koroškem se podjetniki, ki so bili osumljeni pranja denarja, niti niso trudili, da bi izvor denarja oziroma ta umazan denar in kriminalna dejanja pretirano prikrivali, saj so vedeli, da imajo popolno imuniteto in da jim organi pregona ne bodo stopili na prste. Pranje denarja pa seveda za seboj potegne tudi druge negativne posledice, od korupcije, nasilništva, terorja, če ne kar terorizma in podobno. V Sloveniji imamo danes po moji oceni in tudi po oceni mnogih drugih ustrezno zakonodajo in tudi na mednarodni ravni je vrsta konvencij in direktiv, ki narekuje povezovanje in medsebojno delovanje na tem področju. Vprašanje pa je, ali se tega pri nas dovolj poslužujemo. Vprašanje je tudi, ali imamo v Sloveniji dovolj kontrolnih mehanizmov in kvalitetnih kadrov, da lahko opravijo pregon teh kaznivih dejanj. Ministrico za notranje zadeve sprašujem: Koliko primerov sumov kaznivega dejanja pranja denarja je policija obravnavala v zadnjih letih? Kakšni so trendi? In še vprašanji za ministra Zalarja: Koliko je bilo v tem obdobju obsodb oziroma pravnomočnih sodb? Koliko primerov je še v fazi sodne obravnave? Morebiti še vprašanje za oba: Kakšna je ocena obsega pranja denarja v Republiki Sloveniji? Obstajajo namreč modeli, s katerimi je to mogoče izračunati, in me zanima, če obstaja ta ocena tudi za Slovenijo. Hvala.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Poslanke, poslanci! Ja, res je, strinjam se z vami. Pranje denarja je vedno hujši problem v sodobnih družbah. Tudi Slovenija se temu ne more izogniti. Ravno zaradi tega, ker je ta kriminal eden od tistih najbolj zahtevnih za preiskovanje in pregon, smo tudi ustanovili Nacionalni preiskovalni urad, ena od njegovih dejavnosti je tudi ugotavljanje bolj kompleksnih kaznivih dejanj, odkrivanje, med katere zagotovo spada tudi pranje denarja. Glavni namen je seveda pridobivanje protipravne premoženjske koristi za posameznika ali za skupino. Osnovna karakteristika pa je seveda, da mora biti prikrivanje, s tem gre za prikrivanje nekega, v narekovajih, umazanega denarja, kar pomeni, da se mora umazati skozi nekatera druga kazniva dejanja. Torej gre za zelo kompleksno kaznivo dejanje, ki potrebuje pravzaprav tudi prvo fazo – dokazilo tega, da so obstajala kazniva dejanja, na podlagi katerih je nastal ta denar, ki je bil potem kasneje kaznivo opran. Seveda, policija se ukvarja tudi s temi področji, ugotavlja, da je število teh kaznivih dejanj v zadnjih letih v porastu. V obdobju zadnjih petih let je na pristojno državno tožilstvo policija tako podala 33 kazenskih ovadb zaradi suma storitve 65-ih kaznivih dejanj pranja denarja. V tej fazi postopkov je bilo ugotovljenega za več kot 42 milijonov tako imenovanega opranega denarja. Torej kar za veliko količino denarja. Samo v lanskem letu je bilo takšnih ovadb 20, kar je glede na leto 2008, ko jih je bilo 6 bistveno več. In tudi število kaznivih dejanj se je bistveno povečalo iz 7 v letu 2008 na 46 v letu 2009. Aktivnosti potekajo in bodo potekale tudi naprej, glede celotnega obsega pa bi težko rekla, ali obstaja neka ocena, kakšen je.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec, najprej suhoparen odgovor na prvi del vprašanja. Dve pravnomočni obsodbi zaradi tega kaznivega dejanja imamo v Sloveniji ta trenutek. Sam kot minister nisem prav posebej zadovoljen z uspehom Državnega tožilstva v teh postopkih. Zlasti če primerjamo ta podatek s podatkom o vloženih kazenskih ovadbah v zvezi s tem kaznivim dejanjem, predvsem skrbi tisto, kar ugotavljajo tudi strokovnjaki Sveta Evrope – obstaja namreč poseben odbor pri Svetu Evrope, ki se ukvarja z vprašanji ocenjevanja ukrepov proti pranju denarja in financiranju terorizma, to je tako imenovana skupina MONEYVAL. Le-ta opozarja, da glede na število registriranih kaznivih dejanj v Sloveniji – 200 tisoč zoper premoženje, 35 tisoč zoper gospodarstvo, 19 tisoč drugih kaznivih dejanj –, da to gotovo ne odslikava premoženjske koristi, pridobljene z navedenimi kaznivimi dejanji, ki so lahko povezane tudi s pranjem denarja. V zvezi s tem ta skupina meni, da bi naši državni tožilci glede na ovadbe policije morali posredovati čim več primerov v zadevah pred sodišča. To je prvo priporočilo, ki je povezano s tem, da naj se vendarle na ta način zagotovi ustrezna sodna praksa. Poleg tega ta skupina predlaga, naj naši državni tožilci pogosteje vlagajo ustrezna pravna sredstva in med drugim, da naj, če menijo, da je to potrebno, predlagajo pri Vrhovnem sodišču tudi spreje načelnega pravnega mnenja v zvezi s težavno kvalifikacijo oziroma dokazovanjem tega kaznivega dejanja. Skratka, tukaj je še precej notranjih rezerv v našem pravosodnem sistemu in skozi novelo zakona o državnem tožilstvu, ki jo pripravljam na Ministrstvu za pravosodje in politiko pregona, ki bo med drugim morala vključevati tudi določanje prioritet, določanje politike pritoževanja in podobno, računamo, da bo v prihodnje državno tožilstvo lahko uspešnejše pri pregonu teh kaznivih dejanj. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. To vprašanje sem vama postavil tudi zaradi tega, ker sem podobno vprašanje, sicer precej konkretno, okrog LHB Franfurt, postavil že finančnemu ministru. Pa se je sprenevedal in ni hotel decidirano odgovoriti, kaj se je dogajalo v tem primeru. Takrat je šlo za sum pranja denarja v višini 30 milijonov evrov s strani podjetja Eurocity v lasti Janka Zakeršnika, večinskega lastnika Preventa, podjetja, ki ga danes obiskujeta predsednik Vlade in gospodarska ministrica, kjer delavci danes iščejo pomoč na Rdečem križu. Mimogrede, slovenska javnost nestrpno pričakuje, kdaj bo gospod Danilo Türk z državnim odlikovanjem odlikoval gospoda Janka Zakeršnika. Pa da nadaljujem, gospa ministrica bil sem vesel vašega pisnega odgovora, ki je bil v sklopu vprašanj naslovljenih na Vlado, kjer pravite, da je glede koroškega gospodarskega podzemlja policija že od leta 1999 aktivno zbirala podatke o dogajanjih v Preventu Slovenj Gradec in dalje, da je o ugotovitvah ažurno in sproti obveščala Državno tožilstvo Slovenj Gradca. Tukaj pa že velik problem, kajti obveščati Državno tožilstvo v Slovenj Gradcu je podobno, kot da bi dali lisici čuvati kure. Če je policija slučajno že kaj naredila, so se na tožilstvu potrudili, da so vse lepo prikrili. Odgovarjate v tem pisnem odgovoru na moje poslansko vprašanje, da preverjate tudi obvestila o prenosu prodaje lastniškega dela družbe Aerodrom in da tudi tam gre za sum pranja denarja. Upam, da boste imeli pri tožilstvu to pot več sreče. Nasploh rečeno, če bi glede pranja denarja pravi čas reagirali, potem marsikje v Sloveniji dandanes ne bi imeli takšne socialne stiske, kot jo imamo sedaj. Mislim, da je treba narediti še korak naprej, to je odvzem premoženja. Pred tem pa je potrebno tem ljudem, ki počnejo te rabote, odvzeti tudi imuniteto. Zato vprašanje: Ali je v Sloveniji zaradi pranja denarja že prišlo do kakšnega odvzema premoženja?
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Konkretnih podatkov vam ne morem povedati, ker pač z njimi nisem seznanjena. Vem pa za generalno usmeritev predvsem dela Nacionalnega preiskovalnega urada, ki gre praktično vedno z roko v roki s predlogom za zaseg oziroma za začasno zadržanje premoženja do dokončnega postopka. Vem, da je kar nekaj teh postopkov že v teku. Gre za več desetmilijonske zneske, v evrih seveda. Ne vem pa po posameznih postopkih in do tega podatka v tej fazi niti nisem opravičena. Morda, če to vprašanje naslovite na policijo, boste dobili kakšen bolj detajlni odgovor ali pa zopet name in bom jaz preko ustreznega direktorata to povprašala. Hude obtožbe ste izrekli na račun slovenjgraškega tožilstva. Jaz predlagam, da v kolikor menite, da je tam karkoli narobe, obvestite mene kot notranjo ministrico, pa menim, da tudi ministra za pravosodje kot resornega ministra, v kolikor veste, da se tam res dogaja kaj protizakonitega.
Hvala. Želite še vi? Izvolite, gospod minister.
Jaz bi samo nekaj dodal v zvezi z odvzemom premoženjske koristi. Naše ministrstvo pripravlja v prvem tednu oktobra veliko nacionalno konferenco o tem vprašanju. Namen te konference pa je, da razčistimo vsa pravna vprašanja v zvezi s pravilom obrnjenega dokaznega bremena – ki bi predstavljalo veliko novost v našem kazenskem postopku –, da lahko v nadaljevanju storimo en korak več v smeri k temu, da se to premoženje pravočasno identificira in če je treba tudi zaseže.
Hvala. Mag. Radovan Žerjav bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivanu Svetliku.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, ministri! Pomurje je v zadnjem času šlo skozi hude čase, pa ne zaradi vremenskih razmer, ampak predvsem zaradi izgube mnogih delovnih mest. Takrat je bilo seveda obljubljeno, da bo država skozi različne inštrumente, predvsem inštrumente aktivne politike zaposlovanja, pomagala ljudem, predvsem tistim, ki so izgubili delo v Muri kot tudi v nekaterih drugih podjetjih, pomembnih za Pomurje. Sam tega vprašanja ne bi postavljal, ampak v zadnjem času so me začeli ljudje ustavljati na cesti in me obveščati o tem, kaj se dogaja predvsem s temi ustanovami, kot se jim reče, za izvajanje aktivne politike zaposlovanja, torej s skladi, preko katerih se ta aktivna politika zaposlovanja pelje. Naj povem, da je bil maja leta 2000 ustanovljen r+-Regionalni sklad dela za Pomurje, torej ta ustanova za izvajanje aktivne politike zaposlovanja in ustanovljena je bila s strani Regionalne razvojne agencije Mura in delno z območne organizacije Zveze svobodnih sindikatov Slovenije. Torej, gre za nek javni sklad, da temu tako rečem. Zmotilo pa me je, da se je lanskega oktobra ustanovil še en sklad, Sklad dela za Prekmurje, ki ga je ustanovilo podjetje Moje delo d. o. o., Litostrojska 44, 1000 Ljubljana. Seveda me s tega zornega kota zanima, glede na to, kot sem ugotovil, da je takšnih skladov v Sloveniji 14, računam, verjetno, da v vsaki regiji eden: Zakaj ste pravzaprav vi kot minister 20. oktobra lanskega leta, torej v času, ko se je napovedoval in pričakoval velik porast brezposelnih iz podjetja Mura, dali soglasje k aktu o ustanovitvi tega drugega sklada dela Prekmurje v lasti družbe Moje delo d. o. o., kljub temu, da Pomurje takšen sklad že ima ustanovljen s strani nekih javnih inštitucij? Zanima me: Zakaj je to potrebno? Zakaj ste to soglasje dali, glede na to, da je sklad že obstajal? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovana poslanka, poslanci! Gospod Žerjav, najprej glede imen. Obstoječi sklad je Sklad dela Prekmurje. Novi se imenuje Sklad dela Pomurje. Ampak v imenu ni vse sporočilo. Vlada oziroma ministrstvo se je odločilo, da ta novi sklad ustanovi iz preprostega razloga, ker se je pred enim letom, še malo več od tega, napovedovalo in potem tudi uresničilo izkazovanje velikega števila presežkov v podjetju, v družbi Mura, d. d., Ocenjevali smo, da bo tolikšno število presežnih delavcev oziroma brezposelnih oseb potrebovalo izdatno pomoč s strani naših institucij oziroma institucij, preko katerih ministrstvo in Zavod za zaposlovanje delujeta. Zato smo seveda tudi ocenili, da en sklad za tolikšno število delavcev ne bo zadostoval, ker nima zadosti virov, niti kadrovskih in niti znanja, da bi lahko v kratkem času vključil tolikšno število presežnih delavcev, za vse aktivnosti, ki so bile v tem času potrebne. In od tod ta odločitev. Drug razlog, zakaj smo se za to odločili, je bil, da smo v prejšnjem letu načrtovali vložitev vloge za pridobitev sredstev Evropskega sklada za prilagoditev globalizacij ali globalizacijskega sklada za presežne delavce družbe Mura, d. d., kar je predstavljalo, kot rečeno, dodatno spodbudo, predvsem iz razloga, ker se upravičenost do teh sredstev utemeljuje s tem, da je v kratkem obdobju bilo izvedeno določeno število aktivnosti za vse te delavce. To obdobje pa je omejeno na dobre štiri mesece. Zaradi tega smo se še dodatno odločili za takšno potezo. Ta vloga za pomoč globalizacijskega sklada je bila potem tudi pripravljena in oddana v višini slabih treh milijonov in pol sredstev. Aktivnosti za presežne delavce družbe tako v večji meri izvajata že omenjena sklada oziroma sta jih izvajala in jih še naprej izvajata. In ministrstvo ima z njima tudi sklenjeno pogodbo. Deloma seveda to delata sklada sama, deloma pa tudi v tem primeru morata poiskati pomoč zunanjih izvajalcev, zbranih na podlagi javnega naročila v skladu z Zakonom o javnem naročanju. Moram reči, da z obema skladoma dela ministrstvo dobro, dobro sodeluje, ima dobre izkušnje. Potem, ko so bili ti delavci odpuščeni, sta aktivnosti v kratkem času izpeljala tako, da sta vključila tisoč 900 Murinih delavcev v različne programe. In ocena je bila, da so bile te storitve izvedene doslej kakovostno. Mi izvajamo tudi ogled, torej nadzor nad delovanjem teh skladov na terenu, tudi preko udeležencev in izvajalcev, s katerimi imata sklada pogodbe, dobivam informacije, da njuno delo teče dobro. In oba sklada tudi med seboj dobro sodelujeta in sta si tudi razdelila področje svojih aktivnosti. S tem tudi ugotavljamo, da je bila ta poteza, vsaj po našem mišljenju, ustrezna. V nasprotnem primeru bi lahko to predstavljalo pomanjkanje teh aktivnosti, namenjenih brezposelnim, ozko grlo, ki bi nas oviralo pri tem, da bi lahko prišli pravočasno do ustreznih storitev in tudi pravočasno do izvedbe programov, na podlagi katerih zdaj pričakujemo sredstva od globalizacijskega sklada. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Žal se, gospod minister, tukaj preprosto z vami ne morem strinjati. Čisto resno. V Pomurju smo imeli sklad dela, Regionalni sklad dela za Pomurje in ta bi bil po moji oceni popolnoma dovolj, da bi se vsi ukrepi aktivne politike zaposlovanja speljali skozi ta sklad. Ni nobenega razloga, da se ustanovi novi sklad, ustanovljen tukaj iz Ljubljane, s strani neke privatne firme in da se preko tega novega sklada še dodatno peljejo sredstva, da imajo tam neki zaposleni neke programe. Sami ste dejali. Oba sklada najemata še podizvajalce za to, mimogrede, potem pa pride predavatelj, ki je včeraj končal fakulteto, kakršnokoli, in predava ljudem, kako se naj gredo zaposlovat in kako naj pišejo prošnje in ne vem kaj vse skupaj. Ponižujoče za nekatere, tiste, ki so delali v menedžmentu v Muri in marsikje drugje. Zgrožen sem nad tem, da se očitno tudi na tem področju, ko gre za grozljive zgodbe, za žalostne zgodbe, najde nekdo, ki očitno hoče tudi tu nekaj, bom rekel, zaslužiti ali se kakorkoli okoristiti. Ni bilo nobenega razloga, da smo ustanavljali še en sklad. Imeli smo sklad, ki je bil ustanovljen s strani regionalne razvojne agencije in Zveze svobodnih sindikatov Slovenije. Vse ukrepe bi lahko peljali skozi ta sklad, seveda z podizvajalci, tako kot sami trdite. Ni potrebno nobenih drugih skladov, še najmanj pa ne skladov, ki prihajajo tukaj iz Ljubljane tja v Prekmurje nam pamet soliti, po domače rečeno. In jaz upam, da se ne bo zdaj ponovno dogajalo, podobno, ko se gre za Koroško in za ne vem katere druge regije, da bodo spet prihajali ljudje iz Ljubljane in tam seveda učili ljudi, kako in kaj.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Torej, gospod poslanec Žerjav, v primeru, ko gre za odločitev, kdo bo delal na tem področju, ne razlikujemo med privatnimi in zasebnimi in javnimi ustanovami, če le vse izpolnjujejo določene pogoje. Tukaj so pač vsi subjekti enakopravni in morajo biti enakopravni. In kot rečeno, evalvacija doslej ni pokazala, da katerikoli izmed obeh skladov, ki, kot rečeno, dobro sodelujeta, ne bi dosegal tudi ustrezne kakovosti svojih storitev. Kar pa zadeva njune učinke, moram pa še to dodati, da je na območju Murske Sobote, ki ga poleg ptujske območne službe pokriva območna služba Zavoda za zaposlovanje, v tem letu prišlo za razliko od drugih regij do upada, bistvenega upada brezposelnosti, kar moramo pripisati tudi aktivnosti teh dveh skladov, seveda tudi siceršnji aktivnosti in ukrepom Ministrstva za delo. Tako da sodim, da smo v tem primeru ustrezno ravnali. Zdaj pa, če teh argumentov ne sprejmete, jim pa jaz seveda tudi ne bom nasprotoval. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Rado Likar, gospoda ministra Vlačiča ni tu med nami. Boste kljub temu postavil vprašanje? Izvolite.
Ja, kljub temu bi postavil vprašanje. Želim, da mi odgovori ustno na naslednji seji. Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovana ministra, kolegice in kolegi! Kljub temu, da slovenske avtoceste niso stare, so očitno že potrebne temeljite prenove. Na to nas opozarjajo oziroma spominjajo številna gradbišča in pa delne zapore na številnih avtocestnih odsekih širom po Sloveniji. Eden takih primerov je tudi primorska avtocesta na odseku Vrhnika–Logatec. Gre za dvokilometrski odsek, kjer so morali že komaj vgrajeni beton izkopati in ga ponovno položiti. Bojda zato, ker je bil ta beton neustrezen oziroma premalo kakovosten. Pri 5,5 milijonski investiciji bo tako po ocenah prišlo do preko 100 tisoč evrov škode, rok za dokončanje teh del pa se bo občutno podaljšal. Državljani se upravičeno sprašujemo, koliko je še takšnih neugotovljenih primerov, ko zaradi malomarnosti izvajalcev gradbenih del na naših cestah še dodatno plačujemo že tako preplačane ceste oziroma avtoceste. Namreč, če napaka ne bi bila ugotovljena v tej fazi, bi se le-ta pojavila kasneje, lahko tudi po preteku garancijskega roka in tako bi zopet nastali dodatni stroški za proračun in seveda za nas davkoplačevalce. Slovenija je v zadnjih petnajstih letih vložila ogromno finančnih sredstev v izgradnjo avtocest. Tako je po podatkih, ki sem jih zasledil za 9. slovenski kongres o cestah in prometu znašal povprečni strošek izgradnje kilometra avtocest v obdobju 1994–2008 10,4 milijona evrov, po nekaterih podatkih pa celo preko 12 milijonov evrov. Zato gospoda ministra sprašujem: Kako je mogoče, da do tako banalnih napak, kot je recimo premalo cementa v betonu, sploh lahko prihaja? Kdo bo odgovoren za nastalo škodo v konkretnem primeru? S kakšnimi ukrepi nameravata v bodoče minister in njegovo ministrstvo preprečevati takšne nepravilnosti?
Hvala. Gospod minister vam bo odgovoril na naslednji seji Državnega zbora, to se pravi na oktobrski seji. Sedaj bo gospod Ivan Grill postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prosto dr. Žarniću. Prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovani gospod minister! O problemih, ki se v Sloveniji pojavljajo v zvezi z upravljanjem dimnikarskih storitev, lahko večkrat beremo v sredstvih javnega obveščanja, na televiziji. Verjamem, da ste tudi vi s tem seznanjeni, predvsem pa tudi seveda poslanci. Na mene se je že veliko ogorčenih uporabnikov oziroma lastnikov malih kurilnih naprav obrnilo osebno, tudi preko maila. Ogorčeni so nad nemočnostjo, ki jo sami doživljajo ob številnih arogantnih odnosih dimnikarjev, dimnikarskih podjetij, predvsem pa tudi nad pasivnostjo vašega ministrstva. Nepravilnosti, ki se dogajajo, so povezane z zaračunavanjem storitev, ki jih dimnikarji sploh ne opravijo. Dobil sem konkreten primer, prišel je dimnikar, zapisal številko kurilne naprave in za to postavil račun v višini 78 evrov. Potem so ljudje ogorčeni, da zaračunavajo dimnikarji prevoze, kljub temu, da uredba tega več ne dovoljuje. In še bolj absurden primer pri tem pa je, da pride recimo dimnikar v neko stolpnico, kjer je lahko dvajset, deset ali petdeset stanovanj in vsakemu posebej zaračuna storitev v višini 3,20 evra. Da so to resnični primeri, kažejo tukaj tudi fotokopije teh računov. Ravno tako so tukaj nepravilnosti povezane s tem, da dimnikarji, recimo, kot sem že omenil, zaračunavajo stvari, ki jih v bistvu sploh ne opravljajo. To je povezano tudi z opravljanjem emisij. Pri tem nikjer ne dokazujejo, da imajo instrumente, ki so umerjeni, poleg tega tudi zakonodaja pri nas ne dopušča te možnosti, da bi lahko dimnikarji opravljali takšne storitve. Še večji lahko rečemo temu tudi absurd pa je v tem, da številni dimnikarji sploh niso strokovno usposobljeni, da lahko takšne nadzore opravljajo in so številni primeri, ko se dimnikar loti nekega, po domače "štelanja" kurilne naprave, jo v bistvu onesposobi in mora potem uporabnik ponovno plačati usposobljene serviserje. Da se tukaj lahko dogajajo tudi absurdi, kažejo številni časopisni članki, ko je bila ogrožena tudi varnost, lahko bi prišlo do eksplozije. Zato vas, spoštovani gospod minister, prosim: Ali imate podatek, koliko takšnih prijav je prišlo neposredno na vaše ministrstvo? Ali ste postopali v skladu s temi prijavami na način, da bi odvzeli kakšno koncesijo? Kako nadzorujete izvajanje dimnikarskih storitev po Sloveniji? Ministrstvo za okolje bi zagotovo bilo edino, ki bi takšen nadzor tudi moralo v strokovnem smislu opravljati. Hvala lepa za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani gospod Grill, po svoje sem vesel tega vprašanja, kajti zgodba z dimnikarji je neka težka zgodba, ki sem jo podedoval in ki sem jo začel na začetka svojega mandata, skušal z enakim razmišljanjem, identičnim, kot ga vi sedaj kažete, urejevati. Naletel sem na izredno močan lobi, na izredno močan odpor in moram reči tudi zelo zanimive zapletene zgodbe. Odkrilo se je, da je bil pred leti celo v lastni hiši pisan neki zakon na pobudo koristnikov. Kot pravim, tega vprašanja sem se lotil zelo radikalno, tudi v tisku sem doživel neke take odmeve tega lobija, da se ne morejo enakopravno pogovarjati z ministrom, ki ima tako nizke dohodke in potem gleda njim v žep. Ministrstvo je v letošnjem letu prejelo okoli 500 pritožb s strani uporabnikov dimnikarskih storitev. V kolikor gre za pritožbe glede nestrokovno opravljenega dela ali neustreznega ravnanja koncesionarja, so le-te v skladu z določbo dimnikarske uredbe o načinu, predmetu in pogojih izvajanj vezane na gospodarske ali javne službe izvajanja meritev, pregledovanje, čiščenje kurilnih naprav, dimnih vodov in zračnikov, zaradi varstva okolja in učinkovite rabe energije, varstva človekovega zdravja in varstva pred požarom, odstopijo v reševanje koncesionarjem s pozivom, da v določenem roku pojasnijo in obrazložijo svoje ravnanje oziroma izvajanje. V primeru napačnega zaračunavanja storitev so koncesionarji najprej opozorjeni na dosledno uporabo cenika o dimnikarskih storitvah. Šestim koncesionarjem so bila poslana pisna opozorila z najavo uvedbe strokovnega nadzora. Na vse druge pritožbe ali vprašanja poskušamo odgovoriti pisno. V sprejemu je akcijski načrt izvedbe strokovnih nadzorov, ki bo pripomogel k večji učinkovitosti dela na tem področju. Poleg navedenega je treba dodati, da je želelo Ministrstvo za okolje in prostor zmanjšati število pritožb in pripomb uporabnikov dimnikarskih storitev tudi na ta način, da je v letošnjem letu intenzivno pristopilo k spremembi nekaterih predpisov. V juliju je bil sprejet nov cenik dimnikarskih storitev s ponovno uvedbo tarifnega sistema. In ravno to je povzročilo ogromno reakcij, negativnih, na naše delo. V prvi pripravi je uredba o emisiji snovi v zrak iz malih in srednjih kurilnih naprav, ki bo posredno vplivala tudi na obseg storitev dimnikarske službe v segmentih izvajanja meritev dimnih plinov na malih kurilnih napravah. Moram še nekaj povedati. Koncesije so bile podeljene kar precej pred mano za nerazumno dolg čas. In to je eden od zelo nerazumljivih postopkov, ki so bili v preteklosti. Iščemo način, kako to področje urediti, kako disciplinirati zadeve in tukaj vas poslance v bodoče prosim za pomoč. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Točno tako je, kot pravite gospod minister. To stvar ste vi podedovali. To se po mojih informacijah vleče že od leta 2004 naprej in očitno je tukaj v ozadju velik lobij in tudi veliki zaslužki, zato so številni pritiski, ne verjetno samo na vas, predvsem pa tudi na uradnike na vašem ministrstvu in ravno neučinkovitost teh uradnikov in verjetno tudi neka povezanost, vsaj indici kažejo na to, so razlog za to, "da se vse naredi, da se nič ne naredi". To je dejstvo. Jaz verjamem, da tisti, ki imajo koncesijo, sedaj v skladu z dobo trajanja ni moč nič narediti. Vas pa ob tem sprašujem: Ali razmišljate, da bi se ta stvar spremenila na način, da bi se v bistvu podelilo neko licenco dimnikarju, pomeni nekomu, ki je kvalificiran, da strokovno opravlja to delo, in da se potem uporabniki sami odločamo o tem, da bomo dali svoje kurilne naprave pregledati takšnemu dimnikarju, ki bo prijazen, ki bo korekten, predvsem pa seveda tudi strokoven? Kajti zdaj se dogaja, da so tisti, ki so koncesije dobili, dobili tudi na podlagi lažnih podatkov, so tukaj verjetno predstavili, da imajo ne vem koliko strokovno usposobljenih ljudi, potem pa vidimo, da polpismeni dimnikarji, tudi verjetno iz drugih držav, opravljajo to storitev nestrokovno. Zato bi vas prosil, če vas nisem najbolj razumel: Ali bo zdaj ta strokovni nadzor resnično omogočil, da se bodo ugotavljale te nepravilnosti? Kdo bo to izvajal? Bo to v okviru vašega ministrstva ali boste za to pooblastili neko strokovno podjetje? Predvsem pa: Ali imate v načrtu, da odvzamete kakšno koncesijo na podlagi tistih nepravilnosti, ki so bile ugotovljene? Kajti, mislim, da bo lahko ena odvzeta koncesija vzgled vsem tistim, ki svoje delo seved tudi slabo opravljajo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Glede kadrovskih zamenjav smo identificirali in že ukrepali zelo kmalu po mojem prihodu, tako da je ta stvar nekoliko pretrgana v hiši. Glede tega, kar pa ste zadnje pripomnili, ta razmišljanja so zelo prisotna in intenzivno delamo v tej smeri. Hvala.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Grill.
Seveda. Navezal bi se na to, kar je sam gospod minister v svojem odgovoru prosil ali pa sugeriral, na pomoč poslank in poslancev. Jaz sem prepričan, da bo ta podpora tukaj, lahko rečem, skorajda enotna, razen če ni tudi tukaj kakšnih takšnih interesov. Zato pa bi verjetno lahko bilo v pomoč pri pripravi kakršnihkoli novih rešitev, uredb ali celo spremembe zakonodaje, da se tukaj opravi neka razprava. Zato predlagam, da v skladu s Poslovnikom Državni zbor opravi razpravo na odgovor gospoda ministra, kjer bomo lahko verjetno z vseh vidikov proučili predvsem tiste nepravilnosti, ki so prisotne v slovenskem prostoru, in verjetno lahko tudi nakazali tiste rešitve, ki bodo to področje uredile predvsem v korist številnih uporabnikov kurilnih naprav. S tem bi jih v bistvu prepričali, da nam ni vseeno, da so prepuščeni dimnikarskim podjetjem in njihovim zlorabam, ki so očitno zelo pogoste. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Grilla, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri, v torek, 21. septembra 2010, v okviru glasovanj. Zdaj pa bo mag. Majda Potrata postavila poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport dr. Igorju Lukšiču. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, spoštovani poslanki in poslanci! Dober teden po začetku novega šolskega leta je v javnost prišlo pismo Združenja ravnateljic in ravnateljev osnovnega in glasbenega šolstva Slovenije, ki v sedmih točkah izraža protest zaradi različnih stvari. Res se prve tri točke dotikajo plač ravnateljic in ravnateljev, naslednje štiri pa dogodkov, ki jemljejo, kot pravijo, navajam, "slovenski osnovni šoli kredibilnost, vzgojno moč in obremenjujejo šolski prostor po nepotrebnem". Mogoče je tudi prve tri točke, ki zadevajo plače, šteti v širši družbeni kontekst vsega tistega, kar se v slovenski šoli dogaja. Če gledamo na nizke plače ravnateljev in ravnateljic zlasti v majhnih šolah, potem to ni stimulativno za pridobivanje najboljših kandidatov za opravljanje te funkcije. Še bolj je lahko zaskrbljujoče dejstvo, da se nekateri funkciji odpovedujejo. Če to povežemo še s tem, kakšne so razmere glede postopkov na šoli, pritožbenih postopkov, tistih, ki so povezani s stiki s starši, z učenci in dijaki, je mogoče zaslediti, da je družbeno okolje, v katerem delujejo slovenske šole, postalo tako, da so ravnateljice in ravnatelji čutili potrebo izraziti javni protest in pozvati najvišje politike, da bi pripravili neke vrste moralno spodbudo oziroma oceno tega, kar se v šolstvu dogaja, in bi neke vrednote za to področje pripravili. Zato vas spoštovani gospo minister sprašujem: Kako odgovarjate na nezadovoljstvo in zaskrbljenost ravnateljic in ravnateljev zaradi pritiskov na zaposlene v osnovnih in glasbenih šolah ter odnosa družbe do slovenskega šolstva? Za odgovor se vam zahvaljujem.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Poslanka, hvala za vprašanje. Pozdrav tudi vsem poslancem in kolegom ministrom! Vprašanje, ki ga ali pa pismo, protest, ki so ga naslovili v združenju ravnateljev, zlasti osnovnih šol, je zaskrbljujoče. Zaskrbljujoče zato, ker vemo, da je slovensko šolstvo dobro, dobro organizirano in so šolniki pravzaprav zadnji, ki povzdignejo glas. Ampak, ko povzdignejo glas, gredo stvari res narobe in jaz sem jih sprejel, sem se z njimi pogovarjal in njihove ocene so tudi moje ocene. V tej družbi stvari ne gredo v pravo smer, in sicer ne gredo zaradi tega, ker imamo še zmeraj močne sile, ki podpirajo neko, recimo temu, zdraharsko politično kulturo in siceršnjo družbeno kulturo. Gre zato, da enostavno, kot se je včasih reklo, da bi recimo v Državnem zboru vsi tisti, ki smo na najbolj odgovornih mestih, morali dajati nek zgled, torej postavljati na dnevni red tista vprašanja, ki so v resnici prava vprašanja, tako kot počne to Vlada, kot počne to dobršen del javnosti, vendar precejšen del prostora pa gradi na neki politični klimi, ki kar naprej povzroča predstave, da vrednote ne veljajo, da izobrazba nič ne šteje, da je možno do dobrobiti priti tudi po kakšnih drugačnih poteh, da pristojni organi ne delujejo v skladu s svojimi pristojnostmi. Skratka dela se neka klima, vzdušje, ki je zdaj začelo počasi pronicati tudi v šole in v šolah so okrepljeni tisti, ki gradijo na tovrstnih predstavah. Torej, ko pride recimo oče v šolo s policistom in zahteva od učiteljice, da vrne mobitel, ki ga je prejšnji dan ukradla njegovemu otroku, potem lahko vidimo, da gre res za zaskrbljujočo zadevo. Namreč poglejte, šola je avtonomni prostor in v šoli se predvsem ljudje učijo, kako bodo reagirali kot odrasli. Ta prostor je treba zaščititi in ni prav, da iz šole delamo prostor, v katerega lahko vdirajo s takimi predstavami, pa so to lahko starši ali kdo drug. Torej klima ni najboljša, ni dobra. Seveda imamo tu probleme, vsi vemo, da imamo probleme, ampak se mi zdi, da se v tej državi tudi nekatere ključne politične sile ne zavedajo, da je tu treba delovati odgovorno. Torej razlog, ki ga oni navajajo tam v oklepaju, reakcija širše javnosti in tudi, recimo, bivšega ministra za šolstvo, na vprašanje avtonomne reakcije, vzgojne reakcije ljubljanskih šol pri delitvi hrane. Ampak to je samo ena od zadev, ki izkazuje nerazumevanje enega dela političnega telesa, zakaj pravzaprav v šolstvu gre. In zato ta njihov poziv razumem kot poziv k treznosti, ne aktualnega ministra ali Vlade v odnosu do šolskega polja, ker tu smo si priznali, da smo na istih stališčih, ampak enega dela politične javnosti, ki poskuša uporabiti kakršnokoli možnost za to, da iz tega naredi eno veliko zgodbo tam, kjer je ni. Naše šolstvo je dobro in v tem ga je treba podpirati.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa za ta del odgovora, spoštovani gospod minister. Poziv o nacionalnem konsenzu glede moralnih vrednot v družbi je tista misel, ki prihaja iz tega poziva posebej do izraza. Seveda sem prepoznala zgodbo o obmetavanju s hrano in reakcijo ravnatelja na eni od ljubljanskih šol in različne odmeve v javnosti glede te odločitve. Ampak pri vsem tem se mi zdi zanimivo, da kakorkoli se že trudimo oblikovati šolo kot avtonomen prostor, v katerem ima stroka glavno besedo tudi takrat, kadar je treba razsojati o nekaterih vzgojnih vprašanjih, se mi zastavlja vprašanje, kakšna je vaša izkušnja s tem, da smo v prejšnjem mandatu sprejemali v zakonu tudi postavitev vzgojnih načrtov. Ti so bili velik obet, kako bodo vzgojni načrti v okviru posameznega šolskega subjekta zmagali nad nekaterimi, bomo rekli, tudi vplivi okolja, ki vedno ne prinašajo samo dobrih izkušenj v šolski prostor. Šola je vedno na stičišču domačega, družbenega in šolskega polja. In koliko se zna avtonomno odločati in zdržati pritisk, različne pritiske in izpolnjevati svoje osnovno poslanstvo, potem je prepoznavna tudi njena kakovost. Mi pa smo v preteklosti storili nekaj takih stvari, kjer smo tudi z opuščanjem posameznih, recimo, določitev uspeha ali česa podobnega ali zmanjševanja pomena eksternega preverjanja, zmanjšali tudi to, da bi se posameznik lahko primerjal z drugimi. Kaj menite tudi o vzgojnem načrtu in teh rečeh? Hvala za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala tudi za to dopolnilo vprašanja. Vzgojni načrti so bili sprejeti do leta 2009 do junija. Šole so jih sprejemale skupaj s starši. Tu opravljati neko razpravo o tem, kako naj znotraj teh možnosti, ki jih imajo v posameznih okoljih, posamezne šole, torej gre za osnovne šole, predvidijo tudi neke ukrepe, tudi vzgojne ukrepe nenazadnje. Vedeti moramo, da imajo šole opravka z zelo različnimi populacijami, tudi znotraj šol so zelo različne populacije otrok ali pa celo posamezniki. Zato je prav, da so šole tu razvile neke lastne strategije, ravnanja, ki krepijo njihovo avtonomno delo znotraj vzgojnega polja. Tu je bilo opravljeno neko sorazmerno dobro delo, ki lahko ostane tudi črka na papirju, če tega ne bomo nadgradili. Ravno danes sem imel sestanek z vsemi zaposlenimi na Šoli za ravnatelje, kjer smo se pogovarjali o tem, kako bi prešli iz obstoječega načina delovanja, kjer obstajajo programi, potem pa razpisujejo te programe zato, da javljajo ravnatelji ali pa tisti, ki želijo biti ravnatelji in te programe. Namreč, tisto kar mene zanima kot šolskega ministra, je, kakšno je stanje ravnateljevanja v vsakem trenutku. Tega danes skozi ta sistem nimamo, ker enostavno sistem na to ni bil pozoren. Torej, tisto kar bomo zdaj poskušali razviti je, da bo tudi preko Šole za ravnatelje in podobno Zavoda za šolstvo in še drugih institucij, ki jih imamo na razpolago, jasno, da moramo voditi politiko kvalitete vseh šol, torej ne samo tako, kot je zdaj bil princip, da se tisti, ki so dobri in zainteresirani, lahko čim bolj izobražujejo, dobivajo sredstva in tako naprej, ampak da razvijamo mehanizem, da bomo prišli tudi tja, kjer si to nekako ne želijo najbolj, niso razvili tovrstnih aspiracij. Torej, če hočemo utrditi avtonomijo šol, potem moramo tudi okrepiti povezovanje in povezanost vseh teh institucij in aktivov ravnateljev, da bo ta naš šolski prostor še boljši, kot je zdaj, in da bo avtonomija še močnejša. Zdaj so ljudje navajeni, da bi želeli več direktiv ali pa stroke, kot se je pojavi na nacionalni ravni [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala, gospod minister. Imate proceduralni predlog? Ne. Gospod Milenko Ziherl bo postavil poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve, gospodu Samuelu Žbogarju. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Lep pozdrav še enkrat gospodom ministrom, kolegicam in kolegom! No, gospod minister, del tega vprašanja sva danes že obdelala oziroma sorodno vprašanje, vendar v bistvu je to sedaj nadaljevanje, nadaljevanje tiste moje želje oziroma spodbude o vprašanju, da se čim bolj pripravimo in zasedemo čim boljša mesta, skozi katera bi se prepoznavnost Slovenije, zastopanje interesov Slovenije lahko čim bolje odražalo. Vendar se da to poročilo gospe Ashtonove komentirati na veliko načinov. Namreč, izbira – vidim, da gredo nekako v ponovno obravnavo Brazilija, Washington. Mi nimamo verjetno kakšnih večjih šans, če so tista imena predlagala, ki so se ravno nekako opekla v Washingtonu z znano washingtonsko depešo. Seveda se da tudi razlagati, torej Španija je dobila levji delež. Seveda, prej ste omenili, na račun predsedovanja. Mislim, da je bilo ocenjeno to kot eno najslabših predsedovanj v zadnjih letih, saj tisti, ki so se udeležili zasedanj COSAC-a, so imeli ogromno pripomb nad organizacijo. Eno je organizacija, drugo je, koliko je trpela vsebina. Vsekakor, če bi šli po analogiji, da bi tudi slovenske kadre, ki so se izkazali v predsedovanju – naše predsedovanje je bilo kot predsedovanje nove članice Evropske unije zelo opazno, nekaj novih stvari smo zopet na agendo uvrstili in tako naprej, vendar ravno tisti kadri so nekako poniknili, če so nekako na vašem ministrstvu še šli skozi, jih potem predsednik države po zelo dvomljivih pravnih poteh ni upošteval in smo dolgo časa bili brez diplomatskih predstavnikov v pomembnih evropskih državah. Zgodba se je ponovila tudi z imenovanjem, kajti predlagana imena očitna niso zadovoljila kriterijev. Saj nismo mi edini, ki smo se nasmolili. Tukaj vidim, da so recimo Angolo dodeli Špancem, čeprav bi po govornem področju ali po zgodovinskih povezavah pričakoval, da bi jo dobili Portugalci. Morda bi v kakšno od teh afriških držav kazalo poslati Slovenca, saj imamo Afriko izredno slabo pokrito, edino s Kairom. Torej, nekako ocenjujem, da je to slabrezultat za našo zunanjo politiko in seveda pričakujem, kako bo [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Glejte, jaz moram najprej vendarle reči nekaj besed v obrambo, če tako rečem, našim kandidatom, ki so se na našo željo, na mojo željo izpostavili v teh kandidaturah. Mi smo pogledali seznam 30-ih mest. Pogledali smo mesta, ki nas zanimajo, in potem smo opravili notranji razpis na zunanjem ministrstvu in izbrali tiste ljudi, za katere smo mislili, da so dobri kandidati. Cahterine Ashton je govorila, dajte mi najboljše kandidate. Mi smo potem pristopili k tem najboljšim kandidatom in smo rekli, prosimo, kandidirajte za ta mesta. To ni enostavna kandidatura. Bilo je ogromno prijavljenih iz vseh 27-ih držav. Od štirih ljudi, ki smo jih prijavili, sta samo dva dobila povabilo na pogovor s strokovno komisijo. Mislim, da je treba nekaj korajže in nekaj samozavesti, zato da greš v celo to proceduro. Navsezadnje tudi zaradi tega, kar se jim zdaj dogaja, da se v bistvu kompromitira na nek način, da niso bili sami strokovno dovolj dobri in da zato niso uspeli, kar bom pojasnil, da ni res. Prišli so pred to komisijo dva od štirih oziroma samo dva sta dobila povabilo pred to strokovno komisijo, sestavljeno iz držav članic Evropske unije. Samo en kandidat oziroma kandidatka je šel naprej v finale, kot mi govorimo, se pravi, v najožji izbor dveh, med katerima je odločala Ashton. Dva sta prestala strokovni izbor, posebej ena, ki je prišla do konca, je absolutno prestala vse kriterije, potem je bil na koncu tudi politični izbor. Izbor, ki je bil opravljen, kot zdaj analiziramo, je tak, da je Ashton preferirala ljudi, ki so prišli iz struktur Evropske komisije. Nekatere strukture se zdaj utapljajo v zunanjo službo, nekateri ljudje bodo izgubili službe in je najprej reševala nekatere ljudi, ki so v strukturah. Recimo od treh irskih predstavnikov, ki so bili izbrani, ni noben iz Irske direktno, ampak so vsi trije iz Evropske komisije. Iz Luksemburga, dveh predstavnikov, ki jih imajo na seznamu, je ena, ki sploh ni iz Luksemburga in je tudi iz Komisije. Tako da vsaj v prvem krogu je bila orientacija, da se rešuje, da se jemlje ljudi iz Komisije. Ni bil problem v naših kandidatih, problem je bil v samem izboru in vendarle je to prvi krog. Mislim, da je prav, da ne moremo reči, da smo dali slabe kandidate, zaradi kandidatov samih. To so bili dobri kandidati. In kandidatka, kandidat, ki je prišel do konca, je imel izkušnje s predsedovanja, je vodila delovno skupino za vhodno Evropo in Rusko federacijo v času predsedovanja. Ko sem jaz omenil špansko predsedovanje, lahko vsak ocenjuje špansko predsedovanje po svoje, ampak vendarle so ljudje, ki se izkažejo, posebej v Bruslju, skozi vodenje skupine ali pa na kakšnih lokacijah. Oni so uspeli zaradi tega, zaradi svoje prepoznavnosti so jih uspeli pet plasirati v to službo. Kot jaz razumem, je bil naš čas takrat, poleti 2008, da plasiramo ljudi v Komisijo, takrat so jih poznali, takrat so vedeli za imena, takrat so bili tam prisotni. Sedaj je to že kar malo distance. Ampak veliko ljudi, ki smo jih predlagali, je imelo izkušnje tudi iz predsedovanja Evropski uniji. Kako bomo šli naprej? Mi smo že doslej opravili neke priprave za te naše kandidate, tudi v Bruselj smo jih poslali, da so na našem stalnem predstavništvu opravili za njih neke pogovore, neke konzultacije. Mislim, da bomo zdaj mogoče te priprave še razširili, da bomo v stiku s kabinetom Ashton, kako lahko naše kandidate še bolj pripravimo, mogoče jih tudi več prijavimo. Mislim, da je še veliko mest, trenutno imamo kar nekaj kandidatov, nekaj zelo dobrih kandidatov, tudi veleposlanikov, ki kandidirajo na mesta generalnih direktorjev v službi v Bruslju. Med njimi tudi taki, ki govorite, da so bili zavrnjeni. Imamo ogromno mladih ljudi, ki so se prijavili in prihaja nov razpis, prihaja nov razpis za mesta prihodnje leto, ko se bomo poskušali še boljše pripraviti, še boljše jih pripraviti, tako da bomo na koncu tudi uspešni. Mislim, da je bil ta prvi krog določena izkušnja tudi za nas, določene lekcije smo potegnili iz tega in mislim, da bomo v prihodnje uspešnejši.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Ja, vsekakor. Torej sam nekako razbiram tudi glede na mesta, na katere so kandidirali naši predstavniki, kot neko tiho diplomacijo in posredno nezaupnico našim dosedanjim angažmajem. V Skopje gre predstavnik Danske, ampak recimo v Albanijo gre predstavnik Italije. Velik interes in velike povezave, zgodovinske, bodisi slabe bodisi tudi v novejšem času čisto interesantne med Italijo in Albanijo obstajajo. In glede na to, da se je v temu letu zgodilo kar precej dogodkov, recimo na notranjepolitičnem področju, vsekakor je bila konferenca na Brdu. Tisti slab rezultat se je nekako potem prenesel na ta proces Brdo, v okviru katerega bi se potem še nadalje sestajali. In vendar so na forumu predstavniki iz nekdanje Jugoslavije spraševali, kaj se dogaja s pobudo Brdo, ali se bo kaj nadaljevalo, kakšni dogodki? Vse bolj kaže, da morda celo z vpletanjem predsednika države in pa njegovega trikotnika svetovalcev in tako naprej, da vedno bolj zavijamo proti neuvrščenosti in kot takšne za nas seveda kakšnih velikih priložnosti v Evropski uniji v ne bo. Hkrati tudi opažamo na notranjepolitičnem področju, da včasih leva roka ne ve, kaj dela desna. Imeli smo hearing za veleposlanico v Lizboni, hkrati pa je v smislu racionalizacije, da bi se to mesto nekako ukinilo. Torej za te kandidate, prej smo govorili o družbi znanja, je v Sloveniji bilo težko, ker je znanje v zadnjih dvajsetih letih bolj slabo plasirano, ker prevladujejo znanja tipa Kordež in podobni tajkuni, ne pa kakšno drugo znanje. In zato ne vem, morda bo res težko dobiti kandidate, da bi v drugem krogu res zapolnili ta mesta, kjer so še [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Gospod minister, izvolite.
No, kandidatov imamo še veliko, tako da jaz verjamem, da jih bomo zapolnili. Dolžan sem samo odgovor na proces Brdo. Proces Brdo se nadaljuje. Potekal je sestanek prometnih ministrov procesa Brdo, pripravlja se sestanek ministrov za energijo procesa Brdo, v kratkem, še letos. V začetku prihodnjega leta pa bo Slovenija gostila ministre za pravosodje procesa Brdo. Tako da ta proces se nadaljuje in da upajmo po resoluciji v Generalni skupščini OZN vezano na Kosovo in Srbijo, upajmo, da bo tudi med Srbijo in Kosovom prišlo do dialoga in da bomo lahko v bližnji prihodnosti ponovno gostili oziroma organizirali tudi vrh procesa Brdo, na katerem bodo sodelovali vsi udeleženci. Dvomim, da to lahko letos, dvomim, da bo prav hitro, ampak mislim, da stvari vendarle gredo tudi v regiji v pravo smer.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Vsekakor, hvala gospod predsedujoči. Imam proceduralni predlog, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru gospoda ministra. Hkrati pa že napovedujem, da bomo verjetno zahtevali tudi izredno sejo Odbora za zunanjo politiko.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Ziherla, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za zunanje zadeve na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, to je v torek, 21. septembra, v okviru glasovanj. Sedaj pa sprašujem gospod Jurša, dr. Vlačiča, ministra za promet, ni v dvorani, mu boste kljub temu postavili vprašanje? Ja. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Jaz bom Patricku Vlačiču, ministru za promet, postavil naslednje vprašanje. Na podlagi četrtega odstavka, 46. člena Zakona o javnih cestah je izdal takratni minister za promet pravilnik o omejitvah uporabe državnih cest, katerih trajanje je daljše od enega leta. To je bilo v letu 2007. Pravilnik določa omejitev uporabe državnih cest, katerih trajanje je daljše od enega leta, prepoveduje vožnjo posameznim vrstam vozil zaradi zavarovanja državne ceste iz razlogov, ki se nanašajo na zavarovanje ceste in prometa na njih, in sicer zaradi neustreznih tehničnih elementov ceste, neustrezne nosilnosti voziščne konstrukcije ali neustrezne nosilnosti premestitve objektov. V drugi točki 6. člena so določeni odseki državnih cest, na katerih se zaradi neustreznosti nosilnosti voziščne konstrukcije prepove promet za vozila z večjo osno obremenitvijo od 8 ton. Na tem seznamu je tudi odsek regionalne ceste Ljutomer–Pavlovci, v dolžini 13,96 kilometra. Glede na to, da že nekaj časa na navedenem odseku regionalne ceste skozi mesto Ljutomer zaznavamo povečan tranzitni promet tovornih vozil s tujimi registrskimi tablicami, sprašujem ministra: Kdo izvaja nadzor nad izvajanjem tega pravilnika? Na kakšen način? Hvala lepa.
Hvala. Ali naj vam odgovori ustno na naslednji seji ali pisno?
Naj mi odgovori ustno.
Hvala.
Prosim.
Zdaj bo dr. Peter Verlič postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Žarniću. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani minister dr. Žarnić, v vaš resor sodi eno težavno področje, to je področje priprave in potem tudi sprejemanja državnih prostorskih načrtov. Če pogledamo spletno stran Ministrstva za okolje in prostor, je tam naštetih veliko dokumentov, ki kažejo na to, da se precej državnih prostorskih načrtov za ceste, železnice, gospodarske objekte, energetske objekte, pripravlja za umeščanje v prostor in za sprejem. Mene še posebej zanima, in to vas tudi sprašujem: Kakšni so terminski plani? Kako ocenjujete po tem času, od kar ste zasedli to mesto? Kje se nahajamo, še posebej na področju cestne in železniške infrastrukture? Vemo, da je pravzaprav kriza lahko tudi tisti čas, ko se lahko poraba spodbudi tudi z večjim vlaganjem v ceste in železnice, ampak žal do teh vlaganj niti ne more priti, če ni pripravljena dokumentacija. Zato me zanima: Kaj se je na tem področju, v času, ko ste vi prišli na ministrstvo, predvsem izboljšalo? Kakšni so terminski plani? Kako jih ocenjujete? So skladni z roki ali ste jih morda uspeli celo pospešiti? Namreč, to je pogoj, da se lahko potem tudi začne pridobivati gradbena dovoljenja, in da Slovenija tudi na področju razcveta cest in železnic zaživi. Namreč, občutek imam, da nekako ne pridemo do pravih odgovorov. Nekaj se sicer obljublja z zakonom o umeščanju prostorskih objektov v prostor. Meni je žal, da se to ni omejilo samo na prometnice, ampak najbrž to še vedno, tudi po vseh dopolnilih, ki smo jim bili priča v dosedanjem postopku sprejema zakona, ne bo dalo pravih učinkov - ali pa se motim. Torej, čisto preprosto: Kako ocenjujete postopke sprejemanja državnih prostorskih načrtov? Kakšni so terminski plani? Ali vam jih je uspelo pospešiti, še posebej na področju priprave državnih prostorskih načrtov cestne in železniške infrastrukture? Hvala lepa za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani poslanec Verlič! To je zelo aktualno vprašanje, ravno tik pred sprejemom predlaganega zakona. Vi ste že velik del odgovorov na vprašanja ponudili in v bistvu kar se tiče ožjega pripravljavca, to je Direktorata za prostor, pri nas ni večjih težav pri sleditvi terminskih planov. Težave se začnejo pri tistih, ki ne morejo pripraviti podatkov, da lahko svoje delo opravljamo. Ne upoštevajo se zakonski roki za podajo smernic in mnenja nekaterih nosilcev urejanja prostora se čakajo in čakajo. Ravno te najbolj žgoče probleme smo skušali v predlogu zakona umeščanja prostorske ureditve državnega pomena v prostor nekako preseči, če tudi ne morem reči, da ponujamo čudeže, vendar v naši oceni je, da bi se v normalnih postopkih zadeve morale skrajšati tudi na polovico. Moram povedati, da imamo v naši državi dostikrat ne preveč normalne primere. Tudi te poplave so pokazale, ko recimo za nek premik nekega ovinka, ki je nevaren za poplave, 4 leta posameznik zavlačuje zadevo, izsiljuje državo, pri tem ustvarja stroške, denar, ki bo namenjen, je porabljen za kaj drugega, in za tisti ovinek, mogoče ste slišali, šele januarja letos so se zadeve odprle, da gre lahko zadeva naprej. Jaz se bojim, da se je v naši družbi razpasla močna navada, da lahko posameznik zaradi svojih ozkih želja blokira zelo pomembne javne interese, kot so tudi zaščita pred poplavami, promet in tako naprej. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Ja, hvala lepa za ta odgovor. Najbolj si bom zapomnil del vašega odgovora, kjer ste rekli, da pričakujete, da bo novi zakon skrajšal postopke sprejema državnih prostorskih načrtov tudi za polovico. To je zelo, zelo obetavno in prav gotovo boste imeli tukaj podporo vseh poslank in poslancev v Državnem zboru. Upajmo, da vam bo uspelo, kajti to bi radi želeli preveriti, ne samo poslanci, verjetno tudi javnost. Namreč nikjer mi ni uspelo ugotoviti ali pa najti, da bi dobili k posameznemu državnemu prostorskemu načrtu tudi konkretni datum sprejema, recimo, uredbe na Vladi. Se pravi pričakovan datum. Zato vas v tem dopolnilnem vprašanju sprašujem: Ali boste morda posodobili to vašo spletno stran na Direktoratu za prostor tako, da bo zraven pisal tudi pričakovan datum sprejema na Vladi? Tako, da recimo bomo, če greva kar na konec, iz katerega oba prihajava, da bova recimo vedela, kdaj bo priključek za avtocesto v Šmarju-Sap, kdaj bo sprejeta uredba, kdaj bo sprejeta uredba recimo za železniški nadvoz v Sončne dvore in tako naprej, recimo tudi za drugi pas avtoceste od Grosuplja proti Višnji gori. Ali imate v načrtu kaj takega? To nam bi omogočilo, da bomo lahko tudi konkretno spremljali, ali vam bo ta korak skrajšanja sprejema državnih prostorskih načrtov uspel in bomo imeli čisto preprosto možnost vpogleda v realizacijo dela Ministrstva za okolje in prostor in seveda s tem tudi možnost preveriti vašo uspešnost. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Ko smo ta zakon pripravljali, smo naredili par simulacij, datumskih. Vse gre krasno ob predpostavkah, predpostavkah, ki so v naših rokah. So pa vedno nenadni dogodki, sem že prej povedal kakšni. Tudi recimo ne morem predvideti zamude nekaterih pripravljavcev. Nekaj je pri omejitvi teh zamud že v zakonu narejeno, kar se da glede na ostalo zakonodajo in zato mi lahko naredimo pri vsakem takem scenarij želenih datumov in potem na točkah, kjer ne navedemo, kdo in kaj je to zadevo zamudil. To je neka taka dokaj radikalna, ne preveč popularna metoda, ker bi nekdo rekel, da potem pa ministrstvo tožari. Če bo taka zahteva, jaz sem vedno za učinkovitost. Hvala.
Sedaj bo gospod Jakob Presečnik postavil poslansko vprašanje ministrici za gospodarstvo gospe Radićevi.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica in spoštovana ministra, kolegice in kolegi! Jaz nameravam postaviti poslansko vprašanje oziroma odpreti krajšo diskusijo na temo lesne industrije. Vedno je problem, če se v nekem kraju ali v neki pokrajini zapirajo delovna mesta, če se zapira, če gre v stečaj posamezna firma. Vendar dejstvo je, da je v lesni branži po podatkih, ki jih pač imam, bilo ukinjenih v zadnjem obdobju, obdobju skorajda dveh desetletij, to je res, več kot 20 tisoč delovnih mest, in to večinoma v velikih obratih lesne industrije. Manjši obrati, ki so tudi resnici na ljubo nastajali, vendar žal z zastarelo tehnologijo, tega propada nikakor ne morejo nadoknaditi. Imamo tako rekoč najbolj gozdnata področja praktično brez lesne industrije. Hlodovina, to pa vemo in o tem smo se še večkrat pogovarjali, in to najkvalitetnejša gre v izvoz. Že na skupni sej več odborov, za okolje, kmetijstvo, gozdarstvo je bilo sprejetih več sklepov, ki bi naj pripomogli k večjemu razvoju panoge. Zaenkrat rezultati zagotovo še niso vidni. Predstavniki lesne branže in gospodarstva nasploh pričakujejo konkretne ukrepe države, ki bodo šli v smeri dviga konkurenčnosti lesnopredelovalne industrije, večje porabe na vseh področjih, tako pri stanovanjski in drugi gradnji, na področju pohištva in tako dalje in posledično manjšega izvoza hlodovine v vse naše okoliške države, predvsem v Italijo in v Avstrijo. Posledica naj bi bil tudi večji posek. Torej, trenutno že kar nekaj let ta posek ne dosega letnega prirastka, kar je tudi svojevrstna škoda in zopet posledično manjšega plačila okoljskih kazni v blagajno Evropske unije. Sprašujem vas, gospa ministrica – skupaj sva bila na posvetih na to temo, kar je bilo dobro z vaše strani, to že moram reči, in je bila izražena pohvala tudi s strani gospodarstva na področju lesne industrije: Kaj bosta storila Vlada Republike Slovenije in vaše ministrstvo, da bosta po razpadu velikega števila lesnopredelovalnih podjetij in ukinitvi več kot 20 tisoč delovnih mest zagotovila večjo konkurenčnost lesnopredelovalne industrije? Prosim za odgovor.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala za vprašanje. Tako kot je gospod Presečnik že povedal, je pravzaprav prestrukturiranje ali pa zagon, ponovni zagon lesnopredelovalne industrije v Sloveniji ena prioritetna naloga, ne samo našega ministrstva, temveč tudi Vlade in lahko rečem tudi parlamenta, saj smo vendar o možnostih za izboljšanje položaja in za nadaljnji razvoj tega sektorja razpravljali kar trije odbori v Državnem zboru. Se pravi, klima za pospešitev razvoja lesnopredelovalne dejavnosti tako v parlamentu kot tudi v Vladi je več kot ugodna. Dejstvo je, da je lesnopredelovalna industrija, ki je bila nekdaj zagotovo ena od paradnih industrij Slovenije, danes v nezavidljivem položaju. Dejstvo je, da lesnopredelovalna industrija v preteklosti ni izkoristila tistih možnosti ali pa priložnosti, premalo je bilo vlaganj v razvoj. Podrli so se pravzaprav tisti najpomembnejši prodajni sistemi, ki so omogočali uspešno trženje slovenski lesnopredelovalni industriji in danes smo v situaciji, v kakršni smo. Vendar po drugi strani je dejstvo, da ima Slovenija na področju lesnopredelovalne industrije enkraten razvojni potencial in tudi priložnosti. Les je pravzaprav edina, lahko rečemo, skorajda edina surovina, ki jo ima Slovenija v dokaj velikem obsegu in res nesprejemljivo je, da danes te surovine ne znamo predelati v Sloveniji in ustvariti dodane vrednosti v Sloveniji, ampak jo pravzaprav izvažamo skupaj z dodano vrednostjo v naše sosednje države. To so bila vodila tudi na našem ministrstvu, da smo se odločili, da tej dejavnosti, čeprav ne vodimo sektorske politike, se pravi se ne ukvarjamo s posamezno industrijo posebej, ampak smo se prav v tem primeru zaradi te posebnosti odločali, da lesnopredelovalni industriji namenimo posebno pozornost. Nekaj ukrepov smo že izvedli, najprej smo začeli tam, kjer sicer sama osebno pravim, da ni smiselno zgubljati preveč časa, vendar kljub temu da eno podlago, in sicer smo začeli s pripravo celovite analize lesnopredelovalne industrije. Na podlagi te analize pričakujemo tudi nekaj sistemskih ukrepov za sistematičen pristop k prestrukturiranju lesnopredelovalne industrije. To veste, da čaka, jaz mislim, da mi nimamo časa zdaj čakati eno leto, da do te raziskave oziroma analize pridemo, zato smo kljub temu in ob znanih dejstvih, da nekaj se pa že lahko naredi, pristopili tudi k drugim ukrepom. Kot veste, je Vlada že sprejela akcijski načrt za zeleno javno naročanje, na tej podlagi je tudi v obravnavi že uredba o zelenih javnih naročilih, ki določa, da morajo biti pri novogradnji in pri prenovi stavb vgrajeni gradbeni materiali in stavbno pohištvo, ki vsebuje minimalno 30 % lesa. To je ena takšna konkretna spodbuda lesnopredelovalni industriji, ki pospešuje povpraševanje po tovrstnih proizvodih. Vendar želim pri tem poudariti, da moramo biti pri teh ukrepih pa tudi zmerni, ne smemo pozabiti na drugo industrijo, ki dela iste materiale iz drugih materialov, recimo Trimo Trebnje delajo iz drugih materialov in ne smemo biti tukaj zdaj preveč v tej evforiji, da pomagamo lesnopredelovalnemu sektorju, ne smemo biti preveč zagreti in pozabiti na drugo industrijo, da ne bomo škodo na tisti strani naredili. Ampak ne glede na to, les bo v vseh teh uredbah dobil eno posebno pozornost. Vendar resnejšega razvojnega preboja ne moremo narediti iz državnih pisarn, ne more narediti Vlada. Ključno je – in tu gredo tudi vsi moji pozivi pravzaprav vsem podjetjem lesnopredelovalne industrije – iniciativa, zavzetost in pripravljenost, da nekaj naredijo na področju razvoja, mora biti njihova. Mi jih bomo pri teh njihovih iniciativah, da se med sabo povežejo, združijo in skupaj naredijo en razvojni preboj, podprli in zato smo tudi v razpis za sofinanciranje vzpostavitve gospodarsko-razvojnih središč, ki je zdaj objavljen, kot posebno pa [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Gospod Presečnik, želite dopolnitev? Izvolite.
Ja, želim, seveda, tudi zato, da gospe ministrici omogočim dokončanje tega, kar je ob koncu začela. No, ampak bom še nekatere druge težave, če mi dovolite, navedel. Eden od problemov je tudi, da se lesna industrija in gozdarstvo dostikrat kar mešata in dostikrat se daje bistveno večji poudarek gozdarstvu kot pa lesarstvu oziroma lesni industriji. Mi imamo že kot panoge razdeljene praktično na tri ministrstva, kmetijstvo, gospodarstvo in visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, kar se tiče razvojnega dela. Kar se tiče izobraževanja, jaz sem na teh posvetih večkrat rekel, da je tudi premali poudarek pri izobraževanju, konkretno na naših fakultetah, kot so gradbene, arhitektura in tako naprej, tudi sam od tam izhajam pa vem, da je bil les en privesek, ampak to je bilo pred mnogimi leti. Jaz sem prepričan, da bi morali izobraževalne programe posodobiti. Minister za okolje, ko od tam izhaja, mi kima in zagotovo je to res. Na drugi strani so se pojavila seveda tudi vprašanja kvalitete lesa, ki se lahko uporablja za kurjavo, za biomaso, za palete in tako dalje. Pojavlja se mogoče banalno vprašanje, ki pa zagotovo ni stvar ministrstva, ampak stvar tržnega prijema. Mi imamo pri avtomobilih sistem staro za novo. Zakaj pa ne bi tega uvedli pri pohištvu? Sistem staro za novo pri lesenem pohištvu in na ta način pospešili tudi uporabo lesa ali pa na ta način seveda propagirali uporabo lesa namesto plastike, namesto kovine in kaj jaz vem katerih materialov še. Seveda brez prepovedi, kot ste prej tudi omenil. Hvala lepa.
Hvala. Želite gospa ministrica? Izvolite, imate besedo.
Hvala. To je tema, ki sigurno zahteva malo širšo obravnavo. Prav ste začeli gospod Presečnik, v bistvu je za celovito reševanje ali pa za celovit pristop k boljšemu, bolj učinkovitemu razvoju lesnopredelovalne industrije treba delati na več področjih. Eno je to, da je to področje razvojno področje, kjer moramo podjetjem omogočiti, da bodo ujela ta razvojni korak za ostalimi industrijami, drugo je področje izobraževanja. Kot sem seznanjena, Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo pripravlja nov program, razvojni program visokega šolstva, v katerem je poudarek prav na tem, da se visokošolski programi prilagodijo tistim industrijam in potrebam gospodarstva, kot izhajajo. Tretji segment se pa nanaša na spodbujanju povpraševanja po lesu. Na vse treh segmentih je pravzaprav treba delati. In še četrti segment, ki ga tudi zdaj prepoznavamo in se nanaša na gozdarstvo, je pa problem same cene lesa, ki prihaja iz gozda. Tudi tukaj so zaznane anomalije. Jaz morem reči – odkar sem se malo bolj tako javno izpostavila kot, bom rekla v narekovajih, nekdo, ki razume lesnopredelovalno industrijo –, da so mi pravzaprav šele začeli pošiljati vprašanja, dileme, nesorazmerja, anomalije, ki se pojavljajo na tem sektorju. Dejansko tukaj moramo sodelovati skupaj, predvsem z Ministrstvom za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. In ravno na to temo imava z ministrom za kmetijstvo že dogovorjen sestanek, kjer se bova pogovarjala o teh zelo visokih dvigih cen lesa v zadnjih parih letih, ki so bili menda spodbujeni s previsokimi subvencijami za pridobivanje elektrike iz biomase. Skratka dejansko gre tukaj za cel sklop enih problemov, ki jih je treba strukturirati in seveda potem tudi ustrezno rešiti. Mi na Ministrstvu za gospodarstvo smo kar tako, bom rekla, sami po sebi prostovoljno prevzeli eno vlogo koordinatorja in tako, kot sem rekla, bomo pač postopno izvajali ukrepe na tem področju, seveda s ciljem, da bomo lahko jutri govorili o industriji, ki nam bo v ponos. Ampak še enkrat poudarjam, brez aktivne vloge podjetij ne bomo mogli narediti kakšnega večjega preboja. Hvala.
Hvala. Mag. Julijana Bizjak Mlakar bo postavila poslansko vprašanje ministru za pravosodje gospodu Zalarju ter ministrici za gospodarstvo gospe Radićevi. Prosim.
Hvala lepa za besedo gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, poslanci, ministrica, ministri in ostali! Približno leto dni je odkar sem sprožila problem neplačevanja plač in prispevkov. Znano je, da nekateri brezvestni delodajalci oškodujejo in socialno ogrožajo zaposlene in njihove družine ter javni blagajni tako, da ne izplačujejo plač in socialnih ter zdravstvenih prispevkov. Pri odlaganju plačila prispevkov sodelujejo celo javne institucije kot je Davčni urad Republike Slovenije. Prav tako sem opozorila na špekulacije in oškodovanje zaposlenih zaradi zakonskih možnosti ustanavljanja novih družb z omejeno odgovornostjo s strani oseb, ki v svojih prejšnjih družbah z omejeno odgovornostjo niso poravnale svojih obveznosti do zaposlenih in do drugih pravnih ali fizičnih oseb. Špekulacije omogoča zakon tudi z institutom prisilne poravnave. Tudi pri gospodarski družbi, ki je pred dobrim mesecem razglasila prisilno poravnavo, kateri naj bi odpisala terjatve v višini skoraj dveletnih prihodkov te družbe, naj bi upniki dobili le petino svojih zahtevkov, pa še to v nekaj letih. Zaradi teh odpisov je oškodovana tudi država preko družb v njeni lasti, ki so prav tako upniki te gospodarske družbe. Kljub podpisom bo ta družba med samim postopkom prisilne poravnave in po njem lahko, če bo poravnava uspešna, normalno poslovala na trgu. Spet gre za zakon, ki rešuje špekulativna podjetja, ne varuje pa upnikov in zaposlenih. Vlada je na mojo pobudo in pobudo še drugih poslancev ustanovila medresorsko skupino, ki naj bi poskrbela, da bi se zakonske anomalije odpravile, zaposleni in upniki pa zavarovali pred špekulanti in oškodovanji. V vmesnem času sem odgovorne ministre povprašala, kdaj in na kakšen način bo poskrbljeno, da se ta nehumana dejanja, ki ogrožajo socialno varnost zaposlenih, kvarijo konkurenčnost podjetij in pošteno poslovno prakso, ne bi več dogajala. Pravih odgovorov še ni bilo in konkretnih ukrepov še nisem zaznala. Zato vaju, gospa ministrica za gospodarstvo in gospod minister za pravosodje, sprašujem: Kateri so konkretni ukrepi, s katerimi ste že poskrbeli, da do navedenih anomalij in oškodovanj zaposlenih ne bi več prihajalo? V kolikor teh ukrepov še niste izvedli, pa vaju sprašujem: Do kdaj bodo ukrepi pripravljeni? Kakšni bodo? Kdaj naj bi začeli veljati? Hvala.
Hvala. Kdo bo prvi? Boste vi gospod minister? Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana gospa poslanka. Kar nekaj ukrepov je ta vlada že sprejela, ne samo Vlada tudi Državni zbor je sprejel vrsto ukrepov, po katerih sprašujete. Naj vas spomnim na spremembo Zakona o finančnem poslovanju, to je tako imenovana novela ZFPPIPP-B, tam je bila uvedena neizpodbojna domneva, kako olajšati dokazno breme upnika, v tem primeru lahko tudi delavcev in Javnega jamstvenega in preživninskega sklada, kadar gre za začetek stečajnega postopka. In ta neizpodbojna domneva je določena tako, da če tri mesece zapored niso izplačane plače oziroma obračunani prispevki, se šteje, da gre za takšno neizpodbojno domnevo. Torej tu se direktno varuje delavce. Enako velja tudi za primer, ko gre za poskus, sicer legitimen, na zakonit način, odloga začetka stečajnega postopka. Tudi tu je posebna nova določba, ki preprečuje, da bi do takšnega odloga prišlo, če pred tem niso poravnane vse obveznosti do delavcev. Enak ukrep, ki se nanaša na to področje, je povezan tudi s kasnejšo novelo tega istega zakona, tako imenovano C novelo, ki je usmerjena v povečanje učinkovitosti teh postopkov, pa recimo tudi novela Zakona o izvršbi. Vse skupaj je naravnano na to, da se čim prej poplačajo terjatve vseh upnikov, tudi delavcev. Naj posebej omenim določbo 199.a člena Insolvenčnega zakona. Ta namreč rešuje situacijo, ki sta jo ponazorila s konkretnim primerom. Tu se morajo oziroma se lahko, pričakovati je, da se bodo, zlasti tam, kjer je država udeležena kot posredni ali neposredni lastnik, upniki organizirajo na način, da prevzamejo lastniška upravičenja lastnikov, ki niso pravočasno dokapitalizirali družbe in pravzaprav povzročili, da je prišlo do insolvenčnega stanja. Skratka, gre za vrsto ukrepov, ki jih je ta vlada predlaga in Državni zbor sprejel. Še več, posebej smo preverili tudi kazenskopravne vidike neplačevanja in neobračunavanja prispevkov in ugotovili, da Kazenski zakonik v celoti varuje prizadete upravičence tudi na način, ki je predpisan v 196. členu Kazenskega zakonika, kar je nenazadnje potrdilo tudi Vrhovno državno tožilstvo. To pa seveda še ni vse. Ko omenjate slamnata podjetja, je tu še določba Zakona o sodnem registru. Tukaj moram posebej poudariti, da je to predvsem naloga registrskih sodišč, da preverjajo, kako je s poplačilom obveznosti z naslova plačanih davkov in obračunanih prispevkov v vseh tistih primerih, ko gre za ustanavljanje novega podjetja in kjer gre za kapitalsko družbo, kjer je družbenik udeležen z več kot 25%. Tukaj še vidimo nekaj rezerv za spremembe in skupaj z Ministrstvom za gospodarstvo bomo v prihodnje poskušali tu še zaostriti politiko glede teh vprašanj. Hvala.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. No saj v bistvu gre samo za dopolnitev. Minister Zalar je pravzaprav zelo dobro pojasnil. Ministrstvo za gospodarstvo je ves čas tudi sodelovalo v medresorski skupini, kjer smo iskali možne rešitve za izboljšanje stanja. Smo tudi pregledali, ali se da karkoli narediti še v Zakonu o gospodarskih družbah, vendar ko smo pogledali določbe Zakona o gospodarskih družbah, smo pravzaprav prišli do spoznanja, da so vse te, bomo rekli, odškodninske odgovornosti že dobro opredeljene v Zakonu o gospodarskih družbah, da pa je problem v tem, da ne prihaja do njihove uporabe. Se pravi, sodne prakse na temu področju je pravzaprav zelo malo. Zato smo pravzaprav – mogoče toliko v dopolnilo še ministrovemu pojasnilu – tudi pripravili pregled vseh členov, ki že zdaj nadzornikom ali pa upnikom in tudi tistim, ki morajo opozoriti na potencialne nepravilnosti, na poskuse zlorab so pripravili pravzaprav eno preglednico vseh členov, ki omogočajo že ukrepanje proti tovrstnim poskusom zlorab. In tudi na ta način želimo prispevati h temu, da se število teh zlorab zmanjša oziroma da se pravočasno odkrijejo in tudi ustrezno sankcionirajo. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala, bi prosila, predvsem zaradi teh odgovorov, ki sem jih dobila tudi že od ministra Lahovnika, vendar v praksi se stvari, tako kot ste povedali, gospa ministrica, odvijajo povsem drugače. Torej, zakon naj bi v celoti varoval delavce in brezposelne, pa vendarle ni dolgo, kar smo imeli tudi primer Vegrada in vemo, kaj se dogaja, kaj se je dogajalo z delavci in kaj se z njimi še dogaja. Skratka zakon mora biti napisan tako, da ne bo možnega dvoma o tem, kaj je prav in kaj ni prav, in da bodo pristojne institucije v celoti ukrepale. Namreč, pred kratkim sem dobila v roke načelno mnenje protikorupcijske komisije, ki je od leta 2007 opozarjalo vsa ministrstva, poleg vajinih ministrstev tudi Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, finančno ministrstvo, Davčno upravo, Inšpektorat Republike Slovenije za delo, Državno tožilstvo, Zavod Republike Slovenije za pokojninsko zavarovanje in še koga, da gre pri okoriščanju delodajalcev na škodo domačih in tujih delavcev za opustitev dolžnih ravnanj javnih uslužbencev, za korupcijo in za kršitev temeljnih pravic delavcev, s čimer si posamezni delodajalci pridobivajo neupravičeno korist. Pristojni organi naj bi ukrepanje glede te problematike vedoma opustili. Danes zakonodaja še vseeno omogoča vse te kršitve. Skratka, še vedno varuje špekulativno usmerjene in neodgovorne podjetnike in omogoča tudi nekaznovano oškodovanje upnikov in zaposlenih. Zaradi tega pričakujem in ne le jaz, da bodo ti zakoni spremenjeni tako, da bodo onemogočili špekulacije podjetnikov, da bodo varovali zaposlene in druge upnike, da bodo pristojni inšpektorati takoj ukrepali ali pa da bodo pristojna ministrstva dosegla to, da bodo tisti uslužbenci, ki ne varujejo javnega interesa, ki ne varujejo [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospa poslanka. Gospod minister Zalar, želite odgovoriti? Izvolite.
Odgovorim lahko v omejenem obsegu. Predvsem rad bi ponovil to, kar je povedala ministrica Radićeva, ni problem v tem, da imamo slabe zakone, problem je v tem, da imamo premalo odgovorne uprave in nadzorne svete. In na žalost deloma tudi v primerih, kjer je država udeležena bodisi kot posredni bodisi kot neposredni lastnik določenih podjetij. Zaradi tega je prav na, recimo, primeru Vegrada Vlada pripravila poseben pregled določb, različnih zakonov, s posebnim poudarkom na Zakonu o gospodarskih družbah, ki omogočajo pravočasno ukrepanje nadzornikov. Upamo, da bo to priporočilo, ki bo posredovano vsem podjetjem, kjer je država udeležena kot večinski ali manjšinski lastnik, upoštevano kot možni primer dobre prakse, kako ravnati v takih primerih, kot je bil tisti, ki ste ga omenila. Sicer pa bi rad opozoril še na nekaj, da je Vlada na predzadnji seji sprejela tudi predlog pokojninske reforme in izrecno predvidela možnost oziroma odpravila možnost odloga plačevanja prispevkov na osnovi odločitve pristojnega davčnega organa. Mi smo doslej imeli sistem, ker je bil tak odlok iz različnih načinov in razlogov možen. Vlada se je odločila, da se ta možnost odpravi. S tem se bodo po naši oceni pomembno zmanjšale tudi možnosti, da se še dogajajo primeri, ki jih lahko vsi samo obžalujemo. Hvala.
Ministrica za gospodarstvo gospa Radić, želite dopolniti odgovor? Izvolite.
Hvala. Mogoče samo še en stavek. Resnično, treba bo začeti izvajati te zakone. Mogoče zdaj aktivnosti na tej zakonodaji in proti bolj uspešnemu preganjanju tovrstnih zlorab trajajo kakšen mesec, dva. Pravi učinki se bodo po mojem; tudi iz spremenjenih zakonov, o katerih je govoril minister Zalar; zdaj pa le začeli kazati. In tudi v vseh teh konkretnih primerih vem, da je bilo sproženih že več ali kazenskih ovadb ali prekrškovnih postopkov. Skratka jaz sem prepričana, da tudi nadzorniki zdaj razumejo, da so to njihove obveznosti in da so dolžni tako reagirati. Pričakujem, da se bo na ta način zadeva uredila. Je pa res, da je naša naloga, da poostrimo nadzor. In tudi na tem področju smo že, vsaj kar se tiče davčne uprave, dogovorjeni, da bodo bolj intenzivno izvajali nadzor, da ne bo prišlo do, kot ste rekli, opuščanja, kako ste rekli, mi je ušlo, v glavnem, da bodo tudi naši organi nadzora učinkovito delovali.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Lah bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Pozdravljeni, gospod minister! Na prejšnji seji, ko sem postavil vprašanje gospodu ministru Gjerkešu, ste se vi hotel oglasiti. Danes boste imel pa priložnost, sem podobno vprašanje pripravil za vas. V operativnem programu okoljske in prometne infrastrukture je kar nekaj projektov v pristojnosti Ministrstva za okolje in prostor, predvsem na področju vodooskrbe, odvajanja in čiščenja odpadnih voda in ravnanja z odpadki. Moje vprašanje se glasi: V kateri fazi pripravljenosti so ti kohezijski projekti? Ali bodo po vašem mnenju izvedeni pravočasno za črpanje evropskih sredstev v obdobju do 2013? Namreč, občine imamo nad seboj kar nekaj nalog, precej velikih, na področju vodooskrbe nam za vratom stojijo zdravstveni inšpektorji glede odprave lokalnih vodovodov. Potem odvajanje in čiščenje odpadnih voda. Držav je obljubila Evropski uniji, da bomo to uredili v določenem obdobju, to je do leta 2017, pa občine ne vidimo rešitve. Potem pa tudi na področju ravnanja z odpadki, število centrov za ravnanje odpadkov naj bi se zmanjšalo na 10 iz 15 ali celo manj. Ne vemo, katere občine bodo spadale v kakšen center, in tudi projekti niso kaj dosti pripravljeni. Glede na to, da je v fazi, v proceduri državnozborski zakon o umeščanju državnih projektov v prostor in vse s tem povezano, me zanima: Ali bodo ti kohezijski projekti, ki so po mojem mnenju državnega pomena, tudi deležni tega zakona? Zanima me predvsem zaradi tega, ker drugače ne vidim neke luči na koncu tunela, kako priti do zemljišč za te objekte ali pa do služnostnih pogodb, ker jih je v primeru te linijske infrastrukture ogromno in bodo imele občine težave, nekateri že, nekateri pa še ne. Zanima me: Kakšno je vaše mnenje? Prek zakona namreč vidim precejšnjo rešitev tega najtežjega problema.
Minister dr. Žarnić, izvolite odgovor.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovani gospod poslanec, spoštovane gospe poslanke in poslanci! Bom začel z zadnjim vprašanjem. Mogoče to ni opravičilo, ampak ta zakon je prišel, prihaja do vas z nekajmesečno zamudo iz enega enostavnega razloga. Malo sem sam kriv za to. Najprej je bil to zakon za linijske objekte. Ko je bila zadeva že daleč, sem kolege povprašal in so se strinjali za razširitev, pa če rečem tako po domače, še na točkovne pa ploskovne oziroma bolj strokovno ima ta zakon širše ime. To, kar je dr. Verlič rekel, da mu je mogoče žal, da niso samo linijski. Niso linijski nič zapostavljeni v tem zakonu, samo razširjeno je in ravno to, kar ste vi ugotovili, upam, da bo ta zakon, kakršen je, še k temu prispeval. Vendar ob koncu odgovorov ste pa videli, da je ključ pa nekje drugje, zakaj zadeve stojijo in lahko zamujajo. Samo mogoče na začetku, da povem, naše ministrstvo ja v bistvu posredniško telo za te programe in v obdobju 2007–2013 so, vsaj kar se nas tiče, našega dela, trije taki segmenti: ravnanje s komunalnimi odpadki, odvajanje in čiščenje voda in oskrba s pitno vodo. Vse skupaj je v tem programu za ta tri področja 457 milijonov, približno. Moram povedati, da sem do zdaj kar dobre volje, je izdanih za 46 % odločb. 46 % tega denarja gre praktično v izvedbo, in sicer pri ravnanju z odpadki, kjer je 205,5 milijonov, je 51 % že izkoristek, pri odvajanju in čiščenju, kjer je 102 milijona 60 %, pri oskrbi s pitno vodo, ki je 148 pa 30 %. Bom pojasnil, zakaj tako malo. Verjetno volivce zanima natančno, kateri centri so naprej za tisti denar, ki še ni izkoriščen. V skladu s programom je tukaj regijski center z odpadki Dolenjske, druga faza, tu gre zdaj za odločbe praktično, potem regijski center za ravnanje z odpadki Primorje, druga faza, pred odločbo. Potem na PT1 – odvajanje in čiščenje odpadne vodje, tukaj so odvajanje in čiščenje odpadne vode v porečju Krke, Drave, Ljubljanice, Dravinje in srednje Save. V pregledu in dopolnitvah je še dodatno porečje Drave drugi sklop, prvi sklop je že v redu in odvajanje v porečju Soče CČN Nova Gorica in prvi sklop zgornje Save. Se pravi tukaj so neke zadeve, ki jih je treba urediti. Pitna vodja je sistem A, sistem B in sistem C, lendavsko, Goričko, Prlekija. Potem v pregledu je še porečje Drave, Sotle, Domžale, Kamnik, obala in Sora. No in zdaj pa kje vidimo največje težave? Tudi tam, ko so zadeve lepo speljane, postopki padajo zaradi pritožb na državno revizijsko komisijo in tukaj ne moremo nič. Mi smo se glede tega po enem pogovoru z ministrom Gjerkešem dogovorili z Državno revizijsko komisijo, da zadeve nekoliko bolj pospešeno in bolj učinkovito obravnava in tukaj se že vidi nek napredek in mislim, da se je tukaj treba še posebej pogovarjati in angažirati. Problem je v tem, da bo mogoče treba tudi aktivirati malo bolj strogo tisto zadevo, da so neupravičene pritožbe kaznovane. Hvala.
Gospod Lah, izvolite. Zahtevate dopolnilni odgovor?
Hvala. Glejte, ravno v tem je problem, namreč porečje Krke, to je bil nek pilotni projekt, izmed katerih nekateri projekti že osem let čakajo na izvedbo, to je kar precejšnja doba. Nekateri župani čakajo na ta sredstva in občine še nimajo čistilnih naprav, kar bi drugače že sami zgradili. Primer čistilne naprave Novo mesto vam je verjetno poznan, kjer je 8,8 milijonov evrov, rok naj bi bil 30. 6. 2012, pa se je zataknilo ravno pri izbiri izvajalca. Jaz upam, da se bodo tukaj stvari poenostavile. Potem pri vodooskrbi nisem slišal, verjetno gre bolj za konkretne projekte, belokranjski vodovod, suhokranjski vodovod. Moram povedati, da gre za projekte, kjer gre po pet, šest ali sedem občin in je že usklajevanje med občinami zelo naporno, da morajo občine financirati prej tako idejno zasnovo, potem tipe, idejne projekte, predinvesticijske zasnove, investicije programe in potem še opraviti analizo stroškov in koristi, potem pa pridejo na vrsto tako imenovane služnostne pogodbe, ki jih je na stotine in se hitro kje zatakne. Vloženih je veliko sredstev in ker to traja že nekaj let ljudje, svetniki zahtevajo odgovore, so precej skeptični, da iz tega nič ne bo, pa veliko denarja že porabljenega. In bi želel, da se te stvari poenostavijo, upam, da s tem. Enako velja za centre za ravnanjem z odpadki, tako imenovani CERO2. Inšpektor je izdal odločbo o prenehanju odlaganja [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]in upam, da se bo to rešilo. Treba bo pa tudi vključiti verjetno še občino Trebnje, ker ne spada v noben CERO [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod Lah. Izvolite, dr. Žarnić.
Hvala. Samo nekaj dopolnilnih informacij. Krka 2 že tretjič pada in zdaj upamo, da bo tega konec. Glede Trebnja pa tako. Trebnje je bilo nekoliko nesrečna zgodba, ker se niso mogli dogovoriti, ker se niso mogli dogovoriti, je del tiste njihove klientele moral pobegniti v Ljubljano in je Trebnje dojelo, da se ne gre več tako in so se priključili Novemu mestu in so bili pogovori na mojem ministrstvu z obeh strani, bi rekel, zelo konstruktivni. Zdaj lahko računamo in delujemo v to smer, da se bo Trebnje pridružilo Novemu mestu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod dr. Patrick Vlačič je odsoten. Gospod Čadež, boste postavil vprašanje? Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani ministrici, spoštovana ministra! EuroRAP je evropski neodvisen program ocene varnosti cest, ki ga je ustanovila mednarodna neprofitna organizacija. Tudi za Sloveniji so bili v letu 2009 izdelani rezultati, in sicer na podlagi podatkov o državnem cestnem omrežju ter podatkov o prometnih obremenitvah, o prometnih nesrečah in so bile tudi izdelane karte tveganja cest. Zelo zanimivi izsledki oziroma zelo obremenjujoči za naše ceste so podatki, da ima kar 59,3 % državnih cest visoko oziroma srednje visoko stopnjo tveganja in pa da se kar dve tretjini prometnih nesreč s težko poškodovanimi ali mrtvimi zgodi na samih regionalnih cestah. Tako je tudi na škofjeloškem oziroma na odseku od Škofje Loke po Poljanski dolini, in sicer 1/210, ki ima tudi oznako, da je tveganje srednje do veliko. Jaz sem gospodu ministru že v mesecu marcu zastavil poslansko vprašanje, kjer sem ga opozoril, da je cesta zelo dotrajana, da ima več udrtin, da so zelo moteče za vsakdanje vožnjo in pa tudi nevarne. Predvsem sem še prav posebej označil kilometer 7,5, na katerem se je prav ta mesec zgodila prometna nesreča s smrtnim izidom, in sicer že tretja na tem mestu. Dobil sem pa tudi odgovor v mesecu aprilu, da bodo vsi ti odseki sanirani do poletja 2010. Sedaj ga pa ponovno sprašujem: Kdaj bo spet poletje 2010 oziroma kdaj bodo ti prenevarni odseki sanirani? Hvala.
Hvala lepa. Gospod Čadež, želite ustni ali pisni odgovor?
Želim seveda ustni odgovor.
Se pravi, da boste dobil v 30 dneh od gospoda ministra pisni odgovor. Poslanec Darko Menih želi postaviti poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve gospe Katarini Kresal.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani ministrici, ministra, kolegice, kolegi! Spoštovano gospo ministrico za notranje zadeve sprašujem: Kdaj in kako si bo Ministrstvo za notranje zadeve prizadevalo, da se izboljša podhranjena zaposlitev v policiji? Tu posebno mislim na policijske postaje, kajti tudi s tem se potem izboljša vsa varnost za občane. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica Katarina Kresal, izvolite.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, poslanci! Poslanec Menih, hvala za vaše vprašanje. Identificirali ste problem, ki je pereč v policiji, zato smo se mu tudi sami zelo veliko posvečali ves ta čas tega mandata. Veliko naporov je šlo v izboljšanje zasedenosti delovnih mest, povečali smo tudi število policistov, ki opravljajo operativne naloge. Uspelo nam je bistveno izboljšati realizacijo kadrovskega načrta iz 96,3 %, kot je bil konec leta 2008, na 99,3 %, kar je bilo 30. 6. tega leta. Kar v največji meri je to posledica zaposlitve dodatnih treh generacij kandidatov za policiste, to je vse skupaj približno 486 kandidatov, ki se izobražujejo za policiste. V začetku leta 2011 načrtujemo zaposlitev še ene generacije, vendar ta odločitev še ne more biti popolnoma dokončna, ker končni proračuni še niso sprejeti in seveda je to odvisno od tega, koliko sredstev za plače nam bo pripadlo. Upoštevajoč dejstva, da so trenutno v zaključni fazi izbirni postopki za zaposlitev 22 strokovnjakov za delo na Nacionalnem preiskovalnem uradu,ter še nekaj drugih postopkov za nekatere druge, strokovne službe policije ocenjujemo, da bomo do konca leta 2010 praktično v celoti realizirali kadrovski načrt, kar za leto 2010 pomeni 9 tisoč 220 dovoljenih zaposlitev v policiji. Poleg tega je bilo izvedenih tudi več organizacijskih ukrepov, s katerimi smo želeli izboljšati učinkovitost in uspešnost policije pri izvajanju nalog. Tako je na primer že bil izveden projekt reorganizacije policije na državni ravni, tako da bi pač povečali njeno operativno sposobnost. Naslednja stopnja, ki se že izvaja, ki bo trajala še nekoliko dlje, je reorganizacija policije na regionalni ravni s tem namenom, da se omogoči čim večja avtonomija vodenja, odločanja in delovanja policije na regionalni ravni in pa seveda posledično tudi na lokalni ravni. To potem doprinese tudi k večji vpetosti policije v delo v lokalni skupnosti. V tem okviru, v okviru projekta priprave reorganizacije, ki je izjemno zajeten in dolgotrajen projekt, so bili tako izbrani in identificirani tudi konkretni problemi v posameznih fazah delovanja policije s tega vidika. Potem so bili ugotovljeni vzroki za to in tudi nakazane določene možne rešitve, kar vse skupaj predstavlja določen ukrep, ki izboljšuje delo policije. Tudi celovita analiza obremenjenosti policistov je bila opravljena in kažejo se pozitivni vplivi, učinki policije so veliki. Tudi konkretna analiza, ki je bila opravljena, je pokazala, da je zadovoljstvo s policijo v Sloveniji še nad evropskim povprečjem, kakor tudi zaupanje v delo policije. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospa ministrica. Gospod Darko Menih želite dopolnilno vprašanje? Prosim, izvolite.
Hvala lepa za izčrpen odgovor. Jaz bi se pa mogoče navezal še na 8. redno sejo, ko sem vam podobno vprašanje postavil glede policijskih postaj, kakšna je možnost, da bi jo dobila občina. Namreč, mi smo občina Šoštanj. Vemo, da se je zdaj začela gradnja bloka 6. V tem trenutku je že kar nekaj 100 delavcev na novo v Šoštanju, v nadaljnjih letih pričakujemo približno tisoč do 2 tisoč delavcev in seveda je nas skrbi varnost naši občanov. Takrat ste odgovorili, da boste posredovali vprašanje Generalni policijski upravi. Od tukaj naprej nimam informacij. Želel bi pa, da bi prisluhnili naši želji, in nam svojih zmožnostih pomagali, kajti varnost naših občanov je le na prvem mestu. Hvala lepa.
Ministrica, izvolite za odgovor.
Hvala lepa za dodatno vprašanje. Se strinjam, varnost je na prvem mestu, to je tudi glavna naloga policije. Res je, vem, da sem vam obljubila vprašanje, sem ga tudi prenesla naprej. Sem pa pri takih zadevah strokovno, kadar je treba odločati, kje je potrebna dodatna koncentracija policijskih postaj, vezana na mnenje policije, to je njihova strokovna ocena in do danes predloga za ustanovitev nove policijske postaje še nisem dobila. Ne bom pa pozabila na vaše opozorilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslanec gospod Laszlo Göncz želi postaviti poslansko vprašanje ministrici za gospodarstvo mag. Darji Radić. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani ministrici, spoštovani ministri, gospe in gospodje! Velik del obrti in malega gospodarstva v Sloveniji je v resnih težavah. Problemi ne nastajajo zgolj zaradi splošne gospodarsko finančne krize, temveč tudi zato, ker je s strani države omenjena sfera obremenjena enako oziroma morda še bolj kot pred krizo. Protikrizni ukrepi so namenjeni predvsem srednjim in velikim podjetjem. V mikro in malih podjetjih se je zmanjšal obseg poslovanja, zato smo marsikje priča odpuščanju delavcev in zapiranju obratovalnic. Potrebni so ukrepi, ki bodo v najkrajšem možnem času znižali obremenitev drobnega gospodarstva. Pri tem mislim predvsem na samozaposlene, samostojne podjetnike ter družinska in mikropodjetja, kjer so težave izredno hude. Veliko strokovnjakov je mnenja, da bodo mikro in mala podjetja, predvsem tista, ki imajo inovativne izdelke ali storitve, lahko tudi v prihodnje eden od stebrov slovenskega gospodarstva in pa razvoja. Žal pa se precej izmed tistih, ki so bila v preteklih letih uspešna na trgu, danes zaradi omenjenih vzrokov prepočasi razvija, prej stagnirajo ali nazadujejo. Nekateri gospodarski in trgovinski obrati, predvsem tisti s specifičnimi količinsko omejenimi dejavnostmi, so pred zaprtjem proizvodnje oziroma obratovanja, kar bi bilo treba nujno preprečiti. V ta namen bi bilo treba oblikovati ustreznejše ukrepe oziroma programe v podporo njihovi razvojni možnosti. V zadnjem času se je več družinskih podjetij in samostojnih podjetnikov, tudi v Pomurju predvsem tisti, ki se ukvarjajo s storitveno dejavnostjo, zaradi občutno zmanjšane kupne moči lokalnega prebivalstva znašlo v nepredvidljivem položaju, mesečno morajo plačevati davke, prispevke za socialno varnost, najemnino, režijske stroške in podobno, kar pa zaradi zmanjšanega obsega dela pogojuje nelikvidnost in postopno ugašanje obratov. Sprašujem gospo ministrico za gospodarstvo: Ali imajo v okviru ministrstva oziroma Vlade odgovore na omenjene težave? Ali imajo konkretne programe oziroma rešitve, ki bi lahko bile v prid reševanju predvsem tistih podjetij s specifično odgovornostjo, ki so že danes v brezizhodnem položaju? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite odgovoriti na vprašanje.
Hvala lepa za postavljeno vprašanje. Dejstvo je, da je ta kriza pravzaprav razkrila pravo konkurenčnost našega gospodarstva in tudi pravo konkurenčnost ne samo naših velikih, ampak tudi mikro, malih in srednjih podjetij. Dejstvo je, da smo na Ministrstvu za gospodarstvo že takoj na začetku tega mandata pripravili paket ukrepov, s katerim smo poskušali pomagati predvsem mikro in malim podjetjem, da bi se ohranili tudi v času krize. Vendar pa moram pri tem poudariti, da smo se zavestno odločili že na začetku priprave vseh programov in tudi protikriznih ukrepov, da bomo pomagali zdravim podjetjem. Za tista podjetja, ki so že prišla v krizo v slabšem konkurenčnem položaju, smo ugotovili, da verjetno iz krize ne bodo mogla iziti. Smo se usmerili na spodbujanje oziroma ohranjanje razvojnih aktivnosti v malih in srednjih podjetjih, ravno na to področje, za katero ste me vprašali. In v bistvu je večina naših ukrepov, ki smo jih pripravili v teh dveh letih, usmerjena prav na mikro, mala in srednja podjetja. In tako smo v bistvu izvedli vrsto ukrepov in vrsta ukrepov je tudi še v izvajanju. Med njimi naj omenim razvojne spodbude za nakup nove tehnološke opreme, ki smo ga izvajali v letu 2009. Potem je bila že v lanskem letu in je še odprta spodbuda, in sicer garancije za bančne kredite, subvencije, obrestne mere spet za mikro, mala in srednja podjetja, s katerimi omogočamo podjetnikom, da sploh lahko dobijo ugodne kredite v bankah, ne samo za razvojne projekte, ta ukrep velja tudi za najem likvidnostnih posojil, se pravi za tista posojila, s katerimi bi podjetja lažje prebrodila trenutno likvidnostno krizo. Potem smo razvili za tiste malo bolj ambiciozne tudi instrument tveganega kapitala, ki omogoča tistim podjetjem, ki imajo inovativne ideje pa nimajo dovolj kapitala in ga ne morejo dobiti v bankah, da s pomočjo tveganega kapitala uresničijo svoje ideje. Potem imamo prav za mikro, mala in srednja podjetja vzpostavljen sistem tako imenovanega vavčerskega svetovanja, po katerem podjetnikom, takšnim mikro, ki nimajo vseh znanj, omogočamo, da dobijo svetovalne storitve, da jim usposobljeni svetovalci pomagajo pri tem, kako ravnati v specifični situaciji, na koga se lahko obrnejo, kje lahko dobijo določene razvojne spodbude. Imamo tudi vavčerski sistem usposabljanja. Podjetjem pomagamo, da se usposabljajo za ravnanje v takšnih kriznih razmerah. Skratka, kar nekaj ukrepov in aktivnosti imamo vzpostavljenih predvsem za mikro in mala podjetja. In s temi ukrepi bomo nadaljevali tudi še v prihodnje. Problem, s katerim se vi srečujete in na katerega vas opozarjajo posamezni podjetniki, jaz vidim predvsem v tem, da predvsem podjetniki iz odročnejših krajev enostavno ne vedo in ne prepoznajo teh priložnosti in možnosti, ki jih ponuja država s svojimi instrumenti. In mogoče na tem področju apel tudi pristojnim za regionalni razvoj v Pomurju, da to funkcijo obveščanja, informiranja mikro in malih podjetnikov o vseh možnostih, ki jih ponuja ta država, izvajajo. Nenazadnje pa je treba tukaj omeniti, da imamo zakon o Pomurju, ki pa še dodatno zagotavlja spodbude prav za podjetnike iz tega območja. To je zaenkrat vse. Dejstvo pa je, spoštovani, da vseh podjetij, mikro, malih, ki nimajo ne razvojne perspektive, ki ne vidijo poti oziroma luči na koncu tunela, se ne bo dalo rešiti oziroma to tudi ni nič posebnega. Podjetja povsod po svetu umirjajo in seveda se rojevajo nova. Hvala.
Gospod poslanec Göncz, izvolite dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za izčrpen odgovor, ampak kljub temu bom še postavil kakšno vprašanje. Predvsem se strinjam z ugotovitvijo, da je pomembno podpirati zdrava podjetja in pa zdravja jedra, o tem ni nikakršnega dvoma, kot je verjetno tudi resnica v tem, da informiranost ne prodre do take mere na določena območja, kot bi si to želeli, ampak kljub temu se ne bi zdaj dotikal zakona o pomurskih regijah, ker gre za en drug kompleks, ampak postavil bi dve dodatni vprašanji. Prvo vprašanje: Ali spremljate rezultate glede omenjenih možnosti? V zadnjem času je namreč precej negodovanje v zvezi s tem in kljub vašim odgovorom so določene verjetno tudi na mestu. In drugič: Prav posebej sprašujem za specifične male obrti, mala podjetja, ki trdijo, da se nikakor ne morejo najti v nobenem od predpisanih ukrepov, niti v zakonu za Pomurje. Hvala lepa.
Gospa ministrica Radićeva, izvolite.
Hvala lepa. Jaz sem prepričana, da je informiranje tisti glavni razlog. Zdaj, kar se tiče samih očitkov, da določeni podjetniki ne morejo priti do sredstev. Vem, da se pojavljajo, tudi k nam se posamezni podjetniki obračajo. Imamo vzpostavljen mehanizem in tudi sproti preverjamo, če slučajno prihaja do kakšnih nepravilnosti. Vendar vam iz lastnih izkušenj povem, ker želim dejansko vsak primer posebej raziskati, zakaj, recimo, naj neko podjetje ne dobi ali, če mi kdo reče, da so kakšne nepravilnosti, se pojavljajo v samem postopku. Vedno pridemo do pravega odgovora in tistih namernih nepravilnosti, če lahko tako rečem, je pravzaprav zelo malo ali skorajda nič. Dejstvo pa je, da morajo pa tudi podjetniki razumeti, da za vse razvojne spodbude, ki jih država da, mora vseeno zagotoviti, kako bomo rekli, eno kakovost. Zdaj veliko podjetnikov pač smatra, da je njihova ideja v redu, kakovostna in da bodo lahko preživeli, če bodo dobili določena sredstva. Vendar se potem večkrat izkaže tudi v pogovorih s svetovalci, strokovnjaki iz tega področja, da njihove ideje le niso tako dobre, kot oni mislijo. Mislim, da je pa prav, da naši svetovalci te podjetnike tudi zavrnejo, kajti na koncu koncev, če se že vnaprej ve, da ideja ne bo uspešna, da njihovo podjetje nima preživetja, čeprav je to težko, vem, nima smisla take stvari naprej podpirati. Jaz na tem mestu lahko rečem samo to, uspešno smo podprli več kot tisoč projektov, dejstvo pa je, da kakšnega tudi zavrnemo zaradi različnih razlogov. Jaz na tem mestu lahko rečem samo to, da kakšnih večjih nepravilnosti nismo odkrili. Če pa vi slučajno razpolagate s kakšnim takim primerom, lepo prosim, dajte me obvestiti, da lahko tudi mi kaj odkrijemo. Ampak še enkrat poudarjam, da razumem vaša prizadevanja, razumem tudi tiste podjetnike, vendar verjemite, da pač tudi mi moramo narediti eno selekcijo in podpreti res tiste, za katere verjamemo, da bodo lahko preživeli na trgu.
Hvala lepa. Poslanec Samo Bevk želi postaviti poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki je odsoten. Boste postavil vprašanje? Izvolite gospod Bevk.
Hvala za besedo gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Letos poleti smo se v Sloveniji ponovno soočili s problemom poljskega majskega hrošča, ki je v preteklih letih povzročil veliko škodo na kmetijskih zemljiščih po več slovenskih občinah, predvsem v Idriji in Logatcu ter nekaterih drugih predelih. Lansko leto se je uspešno zaključilo triletno sistematično zatiranje majskega hrošča z ječmenovo glivo na več kot tisoč sto hektarjih, tako da se je na primer v Zadlogu populacija majskega hrošča znižala za 85 %. Travniki so postali ponovno zeleni in po kar nekaj letih so imeli kmetje ponovno normalen pridelek krme. V juliju pa se je škoda pojavila na Gori nad Ajdovščino na več kot tridesetih hektarjih travnikov. Žal pa smo tudi na saniranih območjih, na Črnovrški planoti v občini Idrija, kjer je bil let kebrov najštevilčnejši, letos ponovno ugotovili veliko število ogrcev. Na teh delih ruša že odstopa, govorimo o populaciji od devetsto do štiristo ogrcev na kvadratni meter. Pomladi in po levitvi poleti 2011 bodo te površine spet gole, škodo pa beležijo tudi drugje, kot na primer v Kobaridu, Bovcu, Tolminu in Čepovanu. Žal glive, s katero smo uspešno sanirali škodo v letih 2007 do 2009, v Sloveniji in tudi v Evropski uniji ni mogoče več kupiti, ker je izgubila evropsko registracijo zaradi pomanjkljive dokumentacije. Tako da bi jo bilo treba dobiti zgolj z izjemnim dovoljenjem, vsaj tako pravi Fitosanitarna uprava Republike Slovenije. Opozoriti pa velja, da bodo kmetje ob že sicer težki ekonomski situaciji v kmetijstvu težko financirali kakršen koli način zatiranja sami z lastnim denarjem. Poleg tega pa so prav ta območja, o katerih sem zdaj govoril, prizadele tudi poplave, tako so recimo na Črnovrški planoti nekateri zaselki odrezani od sveta že nekaj dni. Opozoriti velja tudi, da je treba zagotoviti z ustreznimi dovoljenji vsaj eno sredstvo za zatiranje tega škodljivca, da je treba zagotoviti sredstva za sistematično zatiranje ali pa vsaj za nadomestilo škode oziroma sanacije prizadetih površin. In seveda, da mora država priznati škodo kot naravno nesrečo na površinah, kjer zaradi nagiba ni mogoče na noben način ukrepati. Ministra za kmetijstvo mag. Dejana Židana sprašujem: Kako se bo lotil reševanja nastalega problema? Ali so zagotovljena sredstva za sanacijo posledic majskega hrošča v naslednjih dveh do treh letih? Prosim, da mi minister mag. Židan odgovori na naslednji seji Državnega zbora, in to ustno. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Bevk. Odgovor boste dobili ustno na naslednji seji Državnega zbora. Naslednje vprašanje bo postavil doktor France Cukjati ministru za zdravje, gospodu Dorijanu Marušiču. Izvolite.
Hvala za besedo gospod predsedujoči. Pozdravljen gospod minister za zdravje in ostali prisotni! Kot sem vam napovedal v pisni obliki, se vprašanje nanaša na informacijski projekt v zdravstvu. To je projekt, ki ga vi dobro poznate, saj ste bili takrat državni sekretar na ministrstvu. Predvsem z zadnjimi dogodki v zvezi s pogajanji s Fidesom in pa nadurnim delom zdravnikov in podobno je vendarle v javnosti sicer tudi bila potrjena zavest, da je treba v zdravstvu iskati racionalizacijo, da je treba reorganizirati marsikaj v zdravstvu in še poiskati notranje rezerve, ki so. No, tam pri Fidesu je šlo za 12 milijonov, napovedanih, nekaj takšnega, nekaj se bo verjetno kljub temu dalo uresničiti iz tega načrta, ampak tukaj gre pa za projekt 136 milijonov. Če preprostemu človeku rečemo, kaj je to, ne bo razumel, če pa rečemo v medicinskem jeziku, v primerjavi z najdražjimi operacijami, ki recimo zahtevajo najdaljše čakalne dobe, recimo endoproteza kolka, pomeni to 25 tisoč operacij kolka. In ker je malo ortopedov, nikakor ne pridete na vrsto, pomeni ta denar 180 kompletno opremljenih ortopedskih ordinacij z vsem kadrom 10 let. In, če rečete, da je to zelo zahteven projekt informatizacije v zdravstvu, potem poglejmo, koliko ur se lahko plača iz teh sredstev, kajti materialni stroški tukaj niso tako veliki. To pomeni 540 visoko kvalificiranih programerjev 10 let. Jaz dvomim, da je to tako zahteven program, da bi ga moro 540 visoko kvalificiranih programerjev pripravljati 10 let. Jaz sem zelo vesel, ko sem bral v časopisu, da pripravljate revizijo tega projekta, kajti to je čuden projekt, tudi protikorupcijska komisija je letos spomladi podala neke zelo zanimive sume na koruptivno ozadje ravnanja s tem projektom. Zato sprašujem, kot sem napovedal – časa mi zmanjkuje: Gospod minister, kaj napovedujete, v katero smer bo šla ta revizija? Ali je in v kolikšni meri je informacijski projekt poveza s projektom SPP, to se pravi skupin primerljivih primerov? SPP-je je namreč sistem, ki je osnova marsičemu drugemu in podobno. Skratka, tukaj so vprašanja, na katera bi želel odgovore.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite odgovoriti na vprašanje.
Spoštovani gospod predsedujoči podpredsednik Državnega zbora, cenjeni poslanec doktor Cukjati, poslanci, kolegica ministrica, ministri! Hvala za odgovor. Projekt e-zdravje se je praktično rodil v Sloveniji leta 2007, idejno na žalost štartal šele v poznih jesenskih mesecih leta 2008, ko je Služba Vlade za lokalno samoupravo potrdila ta projekt, dejansko prvi korak je pa šele aprila 2009 s prvimi javnimi naročili. V kolikor postavlja v to finančno diskusijo ali pa dilemo, ki ste jo odprli, seveda moramo odpreti projekt v celotni dimenziji do leta 2023. Da. Izvorno v 16-ih letih naj bi Slovenija z informatizacijo v zdravstvu porabila 133 milijonov, tak je bil projekt v začetni fazi. Naj povem, da približno 5 milijonov namenjamo že danes iz sredstev obveznega zdravstvenega zavarovanja za informatizacijo. Ampak bodimo raje realni in pojdimo k tistim datumom, ki so bolj realni, to je leto 2015, ko naj bi Slovenija od začetka projekta namenila okoli 67,5 natančno milijonov sredstev za ta projekt. 24 milijonov si je pa Slovenija zagotovila iz evropskih skladov. Kaj naj bi projekt zagotovil? Zagotovil naj bi nacionalno infrastrukturo, zagotovil naj bi postavitev centra za informatiko v zdravstvu. Naj bi spremljal uvajanje in izobraževanja, ter vpeljal nekatere projekte, ker oba veva, da brez njih bo zdravstvo težko nadaljevalo svojo učinkovitost in transparentnost. Med drugim e-naročanje, teleradiologija in številni drugi projekti, ki jih, mislim, zdravstveno osebje nujno rabi pri svojem delovanju. Revizija. Od mojega nastopa sta bili narejeni dve reviziji. Ena je v skladu z zahtevo Evropske unije, da se izvaja in preverja delovanje in zagotavljanje sledenja ciljev projekta. Na to poročilo je ministrstvo že podalo odzivno poročilo, na to še čakamo. Ob nastopu mandata predan – in seveda verjamem v to, da bi lahko informacijska tehnologija pomembno delovala na področju zdravstvenega sistema –, sem naročil revizijo tega projekta kot minister. Dobili smo poročilo o stanju na projektu, o možnih izboljšavah racionalizacijah na tem projektu. Pripravili smo strokovno poročilo na to revizijo in to bo moral v skladu s postavitvijo projekta obravnavati projekti svet. Skratka, zagotavljam vam, da se zavedam situacije, v kateri se nahaja zdravstveni sistem, obenem verjamem, da bi informacijska tehnologija lahko povečala učinkovitost, transparentnost v zdravstvenem sistemu in pa na nek način pomenila tudi pomembno orodje pri delu zdravstvenega osebja v bodočem obdobju. Skupine primerljivih primerov ste omenili. Gre za del v modelu financiranja. Ta projekt je popolnoma ločen od projekta e-zdravja, tudi v smislu financiranja. V preteklem letu je bila podpisana pogodba Ministrstva za zdravje z avstralsko vlado za tako imenovan klasifikacijski sistem. Ta bo v celotnem obdobju stal Slovenijo 220 tisoč evrov v petih obrokih. Ob tem bomo morali dodati še, mislim da, okoli 10 tisoč evrov za tako imenovan gruper. Gre za nujno posodabljanje tega sistema, ki je bil vpeljan že aprila 2003. Nekako po štirih letih se ta posodobitev ni zgodila, v preteklih letih pa te aktivnosti. Gre pa za ločen projekt iz druge postavke, iz tako imenovane postavke za informatizacijo zdravstva. Če sklenem, lahko odpirava razprave o smislu takšne diskusije, kot ste jo odprli, v primerjavi bodisi z zdravniki, medicinskimi sestrami, informatiki, vendar projekt je, po mojem, zastavljen dolgoročno. Sama racionalnost in hitrost doseganja pa, po mojem, bo na podlagi revizije in pa tudi na obravnavi na projektnem svetu, upam, doživela dodatno pospešitev in se nekako približala neposrednim uporabnikom. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Cukjati želite dopolnitev odgovora?
Zagotovo gre za dva različna projekta, čeprav sta zelo povezana. SPP, to se pravi skupine primerljivih primerov, ne morejo funkcionirati brez ustreznega informacijskega suporta. Tukaj se pojavlja dvoje vprašanj. Prvič, informacijski sistem se v primeru drugih držav v Ameriki izvaja oziroma uvaja programiranje z nižjimi stroški in v celot. Kot sem slišal tako skupine primerljivih primerov kot informatizacijo v zdravstvu v softverski obliki poteka v nemškem govornem področju skupaj. Avstrijska zbornica je rekla, da so oni premajhni, Avstrija je premajhna, da bi sama uvajal to, zato skupaj z Nemčijo in Švico. Recimo, Irska je šla v celoti sama v informacijski sistem, čeprav je veliko kopirala od Angležev oziroma od Škotov, ampak za 5-milijonski irski narod je samo 120 milijonov evrov. Tukaj se vprašam, kako prihaja do pretoka informacij oziroma povezav. Avstralski sistem, ki se kopira pri nas v skupine primerljivih primerov je grajen na avstralskem sistemu in nimajo oni urejeno tako kot imamo mi mednarodne klasifikacije bolezni, ki je naša, Svetovna zdravstvena organizacija in pravzaprav evropska. Tukaj se bodo pojavile velike naloge izvajalcev, da bodo potem kasneje morali prevajati oziroma dograjevati celoten softver vsak zase, da bodo priredili avstralsko klasifikacijo bolezni oziroma prevedli na to, ki jo [[...]]
Hvala lepa. Gospod Marušič, izvolite.
Ja, seveda z veseljem odgovarjam, vendar mislim, da gre v dimenzije, ki zelo malo zanimajo vse ostale, ampak tu vas moram popraviti in ste malo zašli. Avstralski sistem, ameriški sistem, kanadski sistem so vsi v osnovi klasifikacijski sistemi na enakih osnovah, na MKB kvalifikacij, treba je samo prevesti. Ob nabavi novega klasifikacijskega sistema moramo v Sloveniji samo nove spremembe glede na leto 2003 prevesti, in to bo Klinični center izvedel. Ampak govoriva o popolnoma dveh ločenih stvareh. Strinjam se, da je potrebna razprava, ali dejansko potrebujemo svojo zdravstveno informacijsko omrežje ali bi lahko iskali druge rešitve. Strinjam se, da je pač treba iskati take softverske rešitve. SPP je samo en drobec, ki bo zelo blizu uporabnikom in k temu bom tudi kot minister strmel. Torej razpirati danes razprave, leta 2010, o uvedbi avstralskega, ameriškega in kanadskega sistema, je že preživeto. To razpravo smo opravili pred sedmimi leti. Slovenska stroka, vrh slovenske stroke je izbral ta sistem. Takrat je bilo treba prevesti model in ga moramo samo obnavljati. Zagotavljam vam, da je na podlagi mednarodnih standardov, tako imenovane MKB klasifikacije, in se tu popolnoma nič ne razlikuje. Presenetljivo je, da nekateri strokovnjaki tako dobro sploh ne poznajo MKB klasifikacije in da so začudeni ob nekaterih diagnozah, ki so dane po nekaterih regijah, da jih srečajo v tej klasifikaciji. Te razprave smo končali, treba bo pa opraviti razprave o tem, ali imeti svoje zdravstveno omrežje in kako hitro uvajati določena orodja v mikro okoljih. Tu se z vami strinjam. Primerov dobre prakse imamo veliko tudi v Sloveniji. Jaz bom stremel za tem, da se ta orodja približajo uporabnikom, na eni strani zdravnikom, medicinskim sestram, na drugi strani pa seveda državljanom. Zato tudi rešitve e-naročanja, nacionalna lista in podobno. Hvala.
Hvala lepa. Poslanec Janez Ribič, želi postavit vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki je odsoten? Boste vprašal odsotnega ministra? Izvolite, gospod Ribič.
Hvala za besedo gospod predsedujoči. Spoštovana ministrica, spoštovani ministri, gospe in gospodje poslanci! Perniško jezero, ki velja s svojimi 203 hektarji na nadmorski višini 260 metrov za največje jezero v Slovenskih goricah, je 9. julija doživelo pogin rib, ki je bil kasneje z vsemi posledicami vred označen za veliko ekološko katastrofo. Ta je najbolj prizadela okoliško prebivalstvo, ki je bilo upravičeno zaskrbljeno zaradi morebitnih hujših in dolgoročnih negativnih posledic. Ob ekološki katastrofi v tem jezeru julija letos, ko je poginilo 12 ton rib, je minister mag. Dejan Židan napovedal, da bo za primere reševanja morebitnih podobnih primerov v prihodnosti ustanovil interventno ribiško skupino, ki bo v takšnih primerih pristojna za hitro ukrepanje. Minister je tudi zagotovil, da bodo predlog ustanovitve te skupine na kmetijskem ministrstvu hitro in natančno preučili. Zanima me: Ali je ta skupina ustanovljena? Kakšne so njene pristojnosti, če bi prišlo do podobne katastrofe, kot se je zgodila poleti v Perniškem jezeru? Ob poginu rib v Perniškem jezeru je prišlo do nedopustnega prelaganja odgovornosti med inšpekcijskimi službami Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano in Ministrstva za okolje in prostor. Pojavile so se celo informacije, da naj bi za katastrofo kriv Dars, in sicer zaradi napačne izgradnje avtoceste mimo jezera. Zato me zanima: Ali ste po dveh mesecih od katastrofe ugotovili, kdo bi takrat moral ukrepati in kdo je za nastanek katastrofe odgovoren? Odgovor na to moje vprašanje bi prosil na naslednji seji.
Hvala lepa gospod Ribič. Gospod minister vam bo ustno odgovoril na naslednji seji. Poslanec Iztok Podkrižnik želi postaviti vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću. Prosim.
Predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovana ministrica, spoštovani ministri, kolegica in kolegi! Spoštovani minister, sprašujem vas: Na podlagi katerih kriterijev MOP izdaja dovoljenje za obratovanje obvoznic? Predvsem me zanima kriterij za izdajo dovoljenj za obratovanje obvoznice Ljubno ob Savinji. Namreč manjka dobrih 200 metrov pločnika na državni cesti, ki je za varnost udeležencev v prometu izjemnega pomena. Hvala lepa za odgovor.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovani gospod poslanec, poslanke in poslanci! Zakon o graditvi objektov ureja področje graditve vseh objektov. Proces graditve posameznega objekta se zaključi šele takrat, ko se izda uporabno dovoljenje. Na vlogo investitorje za izdajo uporabnega dovoljenja se izvede tehničnih pregled, ki ga opravi za to posebej imenovana komisija. Člani so predstavniki soglasodajalcev in drugi strokovnjaki, ki jih določi uradna oseba pristojnega upravnega organa. Komisija ob tehničnem pregledu ugotavlja: ali je zgrajeni oziroma rekonstruirani objekt izveden v skladu z gradbenim dovoljenjem, ali je iz dokazila o zanesljivosti objekta razvidno, da je objekt izveden v skladu z gradbenimi predpisi, ki so obvezni pri izvedbi objektov takšne vrste, in s predpisi, ki določajo pogoje za gradnjo objektov brez vgrajenih in komunikacijskih ovir, ali je iz dokazila o zanesljivo objekta razvidno, da so bili upoštevani predpisani ukrepi, s katerimi se bodo preprečili oziroma bodo imeli najmanjšo mero vplivi, ki jih utegne povzročiti objekt sam po sebi oziroma z uporabo v svoji okolici. Ugotovitve so zapisniško podane in če ni problemov, če so izpolnjeni vsi pogoji, objekt dobi uporabno dovoljenje. Vendar, ko smo pogledali uradne evidence za zadnjih 10 let, je bilo ugotovljeno, da objekt, za katerega sprašujete, ni dobil uporabnega dovoljenja. Če želite, lahko pogledamo še evidence za 20 let nazaj, ampak v zadnjih 10-ih letih tega dovoljenja ni. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Podkrižnik, izvolite.
Zahvaljujem se ministru za ta odgovor, ki ga je dal. Se pa sprašujem, kaj to pomeni – da je bila obvoznica narejena leta 1994 in do danes, da rečem, nima uporabnega dovoljenja. Tu gre res predvsem za varnost udeležencev v prometu, kajti gre za državno cesto. Tu hodijo pešci, osnovnošolci hodijo v šolo, dejansko pa jih danes morajo na Ljubnem voziti v polmeru 2, 3 kilometrov ali nekaj sto metrov z avtobusi do šole. Mislim, da je to katastrofalno. Kje je tu komponenta samega razvoja, ali gre za turizem ali za karkoli?! Predvsem pa gre za racionalizacijo teh projektov, ki se umeščajo v prostor. Kajti, če gremo zdaj naknadno delat teh 200 metrov, bo to stalo 5-krat več, kot bi stalo takrat 1994. leta, če bi se vse končalo v enem koraku. Gre pa tudi za drugo, ker se ta državna cesta nadaljuje naprej v Logarsko dolino in ker zdaj veliko govorimo o turizmu, o vseh teh razvojnih možnostih, se sprašujem, kako to, da vsa ta področja, ki se ukvarjajo s to prometno infrastrukturo, nekako teh razvojnih komponent ne vključujejo v vse te projekte. Se pravi, ko se je cesta delala na novo, so se .delale škarpe na določenem območju, v bistvu pa niso vzporedno peljali ne pešpoti ne kolesarskih stez, v bistvu pa je Zgornja Savinjska dolina bila ena zelo velika možnost razvoja samega turizma. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister Žarnić, izvolite besedo za odgovor.
Hvala. Samo na kratko. Zadeva je takšna, da lahko pošljemo inšpekcijsko službo, pa bodo zadeve mogoče bolj jasne, verjetno pa je treba vprašanje nasloviti tudi na kakšno drugo, za to resorno ministrstvo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Marjan Bezjak bo postavil vprašanje ministrici za gospodarstvo mag. Darji Radić. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik Državnega zbora. Lepo pozdravljeni, gospa ministrica. Lepo pozdravljeni ministri, kolegice poslanke in poslanci! Po mojih informacijah je podjetje Prevent Halog d. o. o. iz Lenarta izrazilo zanimanje za razširitev proizvodnje v koroški regiji v obratu Radlje ob Dravi in Slovenj Gradcu. Zaposlili bi delavke podjetja Prevent Global, d. d., v stečaju, vendar pa Vlada ni pomagala oziroma naj ne bi obravnavala podjetja Prevent Halog d. o. o. enako kot podjetje Boxmark Leadher d. o. o. Sprašujem: Ali to drži? Kako bo Vlada v tem primeru ukrepala naprej?
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za gospodarstvo mag. Darja Radić.
Hvala lepa za vprašanje in zelo na kratko odgovor: to, seveda, ne drži! V zvezi s tem primerom želim pojasniti naslednje. Prvič, Vlada v primeru Preventa nima nobene pristojnosti, da bi se pogovarjala, kdo bo lahko odkupil kakršen koli del podjetja v stečaju. To je naloga stečajnega upravitelja. Kar se je Vlada vključevala v reševanje podjetja Prevent, se je vključevala v tistem delu, ko je zagotovila oziroma pripravila model podpore zainteresiranim novim vlagateljem v ohranjanje delovnih mest in proizvodnje v primerih stečajev velikih podjetij v pretežno zasebni lasti, s katerim je vsem zainteresiranim novim vlagateljem, poudarjam, novim vlagateljem dala možnost pridobitve določenih vrst državnih pomoči, kakršne so pač mogoče: bodisi subvencije za delovna mesta, če gre za tuje investicije subvencijo za tujo investicijo in še nekaterih drugih vrst pomoči za tovrstne primere. Ta model smo razvili na primeru Preventa. Tukaj je treba pojasniti nekaj. Boxmark je bil tisti, ki se je prvi dejansko tudi res oglasil na Ministrstvu za gospodarstvo, takoj ko se je ta zgoda Preventa začela, in izkazal in izrazil interes za nakup oziroma za vključitev v reševanje tega podjetja oziroma za nakup podjetja v primeru, če bo šlo v stečaj – se je oglasil pri meni. Pravzaprav je bil on pobudnik oziroma tisti, ki mi je dal misliti, da moramo nekaj narediti kot sistemski ukrep za tovrstno ukrepanje, ker enostavno se ministrica za gospodarstvo ne more pogovarjati z vsemi interesenti, ki se bodo v vseh naslednjih primerih javljali oziroma ponujali svojo pomoč. Zato mogoče je Boxmark, ker je bil pa potem tudi očitno pri stečajnih upraviteljih najbolj uspešen in se je uspel dogovoriti za to pogodbo, je tudi zdaj izpostavljen v javnosti. Kar se tega primera Preventa Halog tiče, pa moram poudariti neka: veste, kdo je lastnik Preventa Halog – lastniki Preventa Global v stečaju! Tukaj pa želim nekaj povedati. Da smo tako Vlada v teh ukrepih in instrumentih, s katerimi smo rekli, da bomo pomagali novim vlagateljem, jasno izpostavila, da ta vlada z nobenim instrumentom ne bo pomagala tistim lastnikom, ki so pripeljali podjetje v stečaj, zato da bi potem odkupovali dele tega podjetja. In mogoče je bil tudi to razlog, da se stečajni upravitelji, pa niti ne vem, ali so v Halogu ali dali ponudbo stečajnim upraviteljem za kakršnekoli namere, ampak zagotovo je bil to razlog tudi pri stečajnem upravitelju, da se s tem podjetjem, jasno, niso pogovarjali, kar je po moji oceni tudi edino pravilno, če govorimo o konkretnem primeru. Ampak za naprej pa velja, da se Vlada ne bo pogovarjala z vsakim vlagateljem posebej. Razvili smo model, tukaj veljajo standardne procedure, treba je dati vlogo, tudi Boxmark ni dal še nobene vloge za kakršnokoli subvencijo, da smo si na jasnem, ampak ta set instrumentov je izpostavljen in za vse primere za naprej bo veljalo, da se bodo tisti, ki bodo želeli izkoristiti te pomoči, prijavili, seveda bodo ustrezno obravnavani skozi komisijo in če bodo njihovi predlogi in njihova zagotovila, da bodo ohranjali delovna mesta, dovolj trdna, bodo lahko dobili te pomoči. Še enkrat pa ponavljam: tisti, ki so zakuhali stečaj, pa zagotovo ne morejo biti udeleženi pri kakršnekoli državi pomoči.
Gospod Bezjak, ali želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala za besedo. Ministrica, v medijih je bilo napisano, da dejansko Boxmark prihaja v Slovenj Gradec, da bo zaposlil v prvi fazi 200 do 400 ljudi, kasneje tudi do 1000 ljudi; normalno, so mu bile že obljubljene določene subvencije za ljudi in tako naprej. Ali ni to govorjenje preuranjeno? Druga stvar, moram poudariti to, tudi iz medijev prebrano, da je dejansko večinski lastnik Preventa Halog iz Lenarta nemško podjetje Dev iz Wolfsburga. Ali se ne bojite, da bo tu tudi prišlo do stečaja ravno s tega vidika? Tu je zaposlenih cca 600 ljudi v tem podjetju. Iz Slovenj Gradca se vozi delat okoli sto ljudi, iz Mure so zaposlili preko sto ljudi, ko je šla v stečaj z Madžarske vozijo štirideset ljudi, ker, žal, te delovne sile ni. Zato ker je dejansko Prevent Halog iz Lenarta, iz Slovenskih goric, povezano s podjetjem Dev iz Wolfsburga, se zna zgoditi tudi, da lahko to podjetje doleti enak primer, kot se je to zgodilo v Slovenj Gradcu. Moram pa poudariti to, da si tega nihče ne želi, kajti podjetje Prevent Halog v občini Lenart v Slovenskih goricah pomeni ves kader, ki je v tej občini dejansko zaposlen v temu podjetju. Zato bo še marsikdaj padlo kakšno vprašanje ravno v povezavi s tem. Prosil vas bi tudi, gospa ministrica, ker se bomo na določena vprašanja odzivali, za določene pomoči. Nikakor pa Prevent Halog ni bil povezan; bili so solastniki, ampak so tisti kapital v Slovenj Gradcu izgubili. Hvala.
Hvala lepa. Želite odgovoriti, gospa ministrica? Izvolite.
Gospod Bezjak, še enkrat ponavljam: s tistimi lastniki, kakor koli povezanimi, ki so spravili v stečaj podjetje s tisoč dvesto zaposlenimi, se zagotovo ne bomo pogovarjali. Gre za zasebno podjetje in ti ljudje, ne glede na to, kaj se lahko zgodi – to lahko tudi vzamemo kot neke vrste – ne vašo – grožnjo, "da bomo pa še tam preselili". Ja, saj! Kje imamo pa garancijo, da tega ne bi naredili, če jim nekoč ne bo kaj prav. Takšnih lastnikov enostavno ne želimo in absolutno jim Vlada ne bo pomagala! Še enkrat pa poudarjam, Vlada v konkretnem primeru stečaja Prevent Global nima direktne vloge. Da je bil Boxmark medijsko izpostavljen – verjetno zaradi tega, ker je bil to prvi tovrstni primer. Prepričana sem, da o naslednjih primerih ne bomo toliko na široko razpravljali, in očitno je Boxmark imel najboljšo ponudbo, zato so ga stečajni upravitelji sprejeli. Jasno pa je, da se je prišel na ministrstvo pozanimat, preden je podpisal najemno pogodbo in preden se je odločil, da bo, če bo, tudi odkupil te stvari, da je videl, kakšne instrumente in kakšne ukrepe pa mu ta država lahko ponudi. Če bi prišel kdorkoli drugi, pa tudi so prišli, moram to povedati, pa ne bomo tega dajali v javnost, smo vsem enako povedali: takšne in takšne instrumente imamo, če mislite, da se boste z njimi lažje odločili za nakup določenih delov podjetja v stečaju, tega ali katerega koli drugega, ker to velja za celo Slovenijo, so vam ti instrumenti na razpolago. Še enkrat pa poudarjam in še stokrat bom to ponovila, s tistimi, ki so zakrivili stečaj, pa Vlada ne bo sodelovala.
Hvala lepa za odgovor. Izvolite, gospod Bezjak.
Hvala, gospa ministrica, za dejansko izčrpno diskusijo in odgovore. Absolutno se strinjam, da s takšnimi podjetji, za katera sami vemo, kakšna so ta podjetja, da dejansko nima smisla sodelovati. Ampak še enkrat zatrjujem, da to podjetje je strateškega pomena za Slovenske gorice, da to podjetje ni podjetje, ki bi selilo proizvodnjo kam drugam, in da to podjetje je že v sedanjem času v Slovenj Gradcu šivalo za Mercedes kar nekaj prevlek in teh stvari. Absolutno pa ne želim, da bi bila neka praksa na vašem resorju kakor tudi na Vladi, da bi šle pomoči določenim podjetjem, ki bi samo izkoristila denar, državna sredstva, nikakor pa ne dajala proizvodnje naprej in zaposlovala določene ljudi. Absolutno, ne narobe razumeti, Boxmark spoštujem, tudi so sosedje in so zelo uspešno podjetje. Želel bi, da bi izvedli razpravo, javno razpravo, v Državnemu zboru, kajti bi s tem tudi lahko imeli več diskusije ter dejansko morda preprečili tudi kakšne prihodnje nove stvari v državi Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Razumem, gospod Bezjak, da predlagate, da Državni zbor o odgovoru gospe ministrice opravi razpravo. O tem bomo sklepali jutri ob glasovanjih. Besedi ima gospod Anton Colarič, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za šolstvu in šport, dr. Igorju Lukšiču.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Ministrica, ministri, kolegice, kolegi! Šport ni prav pogosta tema na našem dnevnem redu. Sam se sicer trudim, da jo večkrat pripeljem, vsaj pri poslanskih vprašanjih, pa mi je malo žal in časih ne vem, ali je šport tista dejavnost, kjer je vse v redu, pa zato nimamo o tem kaj povedati, ali pa se malo izogibamo temu področju. V zadnjem času burijo slovensko javnost predvsem investicije v velike pomembne športne objekte. Mene sicer veseli, da smo jih v zadnjem času veliko tako rekoč dogradili ali zastavili – tu mislim na park Stožice, Pokljuko s tekaškim in biatlonskim centrom, ne nazadnje Planico, veslaški center Bled, mnoge investicije v obnove nogometnih igrišč, od Maribora, Kopra in tako naprej, vendar upam, da so vse te investicije v dobro slovenskega športa. Seveda sem prepričan, da samo dobri objekti lahko pripomorejo k prihodnjim uspehom slovenskih športnikov. Ti objekti morajo biti seveda moderni, tehnološko napredni in takšni, da bodo zadovoljevali potrebe tako športnikov kot nas, gledalcev. Ob tem pa sprašujem ministra, gospoda Lukšiča, čeprav to ni ravno najbolj njegovo področje, vendar se dotika njegovega dela. Veliko se govori o številnih nepravilnostih, ki se dogajajo ob gradnji te prepotrebne športne infrastrukture, zato ga sprašujem in ga naprošam za komentar: Kako komentira anomalije, ki se pojavljajo ob gradnji teh prepotrebnih objektov: od težkega pridobivanja zemljišč, preko težav z dokumentacijami in porasta vrednosti investicij glede na prvotne napovedi do prekoračitve rokov in, ne nazadnje, neplačila delavcev za opravljeno delo?
Gospod minister Lukšič, izvolite besedo.
Hvala, gospod predsedujoči, hvala gospodu poslancu za vprašanje. Kolegi ministri, preostali poslanci, lep pozdrav še enkrat! Vprašanje je umestno, zadeve v resnici segajo tudi na moje področje. Mandat traja zdaj že dve leti in v teh dveh letih sem imel priložnost postaviti temeljni kamen za marsikakšno telovadnico, osnovno šolo in vrtec in po enem letu v dogovorjenem roku tudi sodelovati na otvoritvi te telovadnice, šole, tako kot je bilo dogovorjeno; in to je zmeraj lepo. Problem pa je v nekaterih primerih, kjer se to dogaja. Mi imamo, recimo, tu eno pomembno investicijo v stadion Stožice, kjer nekateri zaradi tega, ker se je komisija, ki je delala z razpisom, odločila, da sredstva iz evropskih skladov nameni v ta stadion, povsem regularno in po kriterijih, ki veljajo, povezujejo to odločitev z anomalijami, ki se odvijajo in ki nimajo nobenih povezav z Ministrstvom za šolstvo in šport in še najmanj z ministrom. To je slabo in meče po nepotrebnem slabo luč tudi na slovenski šport. Če pogledamo ravno ta stadion Stožice, vidimo, da tudi javnost ocenjuje to investicijo kot potrebno. Ljubljana in Slovenija je potrebovala tak stadion ne samo za vrhunske tekme, ampak tudi za rekreativne, turistične prireditve ali celo za umetniške nastope. O tem ni nobenega dvoma. Ampak to, kar se v javnosti pojavlja, torej, da delavci niso dobili plačila, da se cena za dvakratno vrednost povečuje, to je pa nekaj, kar je nezaslišano in vredno vse obsodbe. Kolegi ministri, ki so pristojni za posamezne zadeve, torej za pravosodje, notranje zadeve, že iščejo rešitve, kako bodo ta vprašanja po svojih pristojnostih reševali tako, da se te zadeve ne bodo več ponavljale oziroma da se jih bo omejilo. In tu je prav, da imajo podporo tudi nas, posameznih resornih ministrov in seveda tudi Državnega zbora. Zato me veseli, da tudi Državni zbor izkazuje to skrb in zaskrbljenost, da ne bo to samo skrb, ki jo izrekajo nekateri nogometaši in drugi športniki. Mislim, da je slovenski šport – to, kar je bilo prvi del vprašanja – na zelo dobri poti. Organizacijska struktura, politika investiranja, to, da se občine zavedajo, da je odgovornost za infrastrukturo pri njih in da država samo v nekem manjšem deležu dograjuje ta prizadevanja, se pravi, tam, kjer je ambicija, tam, kjer želijo imeti igrišče. Nogometna zveza je v zadnjih dveh letih zgradila deset nogometnih igrišč. Država je tu sodelovala z nekim pomembnim deležem, ampak vendar sorazmerno simboličnem. Da se gradijo telovadnice; sedaj se gradijo telovadnice celo manjše, prirejene, ampak vendar tudi v vrtcih. Imamo že nekaj vrtcev s telovadnicami. Torej, ta športna kultura se, tudi ko gre za investicije, razvija in uveljavlja. To se mi zdi, da je dobro in da se razvija po celi Sloveniji. Namreč, ko govorimo o Stožicah, imajo nekateri vtis, da Vlada vlaga sredstva samo v Ljubljano. Daleč od tega! Sredstva, kot je gospod poslanec omenil, gredo sorazmerno po vseh Sloveniji: 14 dni nazaj sem bil na otvoritvi stadiona v Ajdovščini, pred tem je Vlada vlagala v stadion Ljudski vrt v Mariboru, gradi se stadion v Kopru in ta v Ljubljani. Torej, pred nami so še investicije. Recimo, Plavalna zveza ugotavlja, da je bila zanemarjena. Plavalna kultura, ki jo mi gradimo v osnovni šoli, s tem da so vsi učenci [[...]] [[izključen mikrofon]]
Hvala lepa, gospod minister. Gospod Colarič, želite dopolnilni odgovor?
Veseli me, da je minister omenil tudi probleme bazičnega športa plavanja, ampak da ne bi bili preveč konkretni. Ker je omenil tudi pridobivanje sredstev preko strukturnih skladov, me zanima: Kakšen je sistem nadzora pri dodeljevanju teh sredstev in pri porabi teh sredstev? Ali ste pri zadnjem razpisu ugotovili kakšne nepravilnosti?
Gospod minister dr. Lukšič, izvolite.
Hvala tudi za to dodatno vprašanje, ker razčiščuje ali pa bo pripomoglo k razčiščevanju nekaterih odprtih vprašanj. Se pravi, v celoten postopek nadzora črpanja sredstev iz evropskih kohezijskih skladov je vključenih 11 organov nadzorovanj. Ne bi vseh našteval. Nadzor je postavljen tako, da gre za neodvisne organe, gre za različne ravni tako znotraj Vlade, se pravi različna ministrstva ali deli vladnih služb, in tudi evropski organi, pa tudi Računsko sodišče in tako naprej. Problem, ki se je tu postavil v javnosti v zvezi z razpisom o Stožicah, se pravi, potem ko je že prišlo do izbora, je bilo vprašanje, ali napačna navedba podatkov, prvič, obstaja in ,drugič, kako vpliva to na možno razveljavitev izbora. Takoj, ko se je to v javnosti pojavilo, smo mi zahtevali pri mestni občini dodatna pojasnila, torej 1. septembra, 7. septembra smo dobili odgovor in na osnovi tega ugotovili, da ni nobene potrebe po reviziji postopka. Torej pogodba, ki je sklenjena, ostaja v veljavi, zdaj čakamo na zahtevek, ki ga mestna občina še ni izdala, potem ko bo zahtevek izdan, bomo ta zahtevek preučili mi na ministrstvu, potem še drugi organi, preden bo Ministrstvo za finance izdalo ali pa izplačalo zadevo, bo še tam temeljito preučeno, kako je z upravičenostjo tega zahtevka. Tako je sistem vendar tak, da nikakor ne omogoča samovolje nobene posamezne osebe ali skupine oseb na ministrstvu. Interes vseh nas je, da sredstva, ki jih je Evropska komisija Sloveniji dodelila, počrpamo in zato smo razvili sistem, ki je zelo zahteven in ki preprečuje, da bi zaradi samovolje kogarkoli v tem postopku bila Slovenija oškodovana in ne bi mogla počrpati teh sredstev. Tako je skrb javnosti, da bi tu [[...]] [[znak za konec razprave]] Vlada ali konkreten minister pri tem ali kateremkoli drugem razpisu ravnala napačno in slabo, ne v interesu Slovenije, je povsem odveč. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Gospod Branko Marinič bo postavil poslansko vprašanje ministru brez resorja, odgovornemu za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, dr. Henriku Gjerkešu. Izvolite, gospod Marinič.
Hvala lepa za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani ministri! Projekt varovanja podtalnice Ptujskega polja sega v leto 2002. Formiran je bil konzorcij sedmih občin spodnjega Podravja z namenom celovitega reševanja in zaščite vodnih virov. Zaključena je prva faza, vzporedno s prvo fazo projekta se je pripravljala vloga za potrditev pomoči preko kohezijskega sklada z naslovom Naložbe v infrastrukturo in podnaslovom Odvajanje in čiščenje odpadne vode na območju Ptujskega polja, ki predstavlja drugo fazo. Občina Videm in Grajena v Mestni občini Ptuj naj bi ne izpolnjevali pogojev za nadaljevanje financiranja druge faze iz kohezije, ker imata premalo število enot imenovanih aglomeracija. Spoštovani minister, sprašujem vas: Kako so se lahko spremenili pogoji med izvajanjem projekta, saj se je že na začetku vedelo skoraj zagotovo natančno število tako imenovanih enot agromelioracije? In drugo vprašanje: Ali so Občina Videm in Občina Ptuj seznanjeni z nadaljnjimi aktivnostmi. Glede na dejstvo, da je v dosedanjem projektu bilo s strani vseh sodelujočih vloženih veliko sredstev, bi bilo zelo čudno, da ne rečem nenavadno, da bi sedaj, potem ko je bila opravljena prva faza, torej položeni so cevovodi, zgrajena je kanalizacija, za zagotavljanje virov sofinanciranja čistilnih naprav na teh dveh območjih, tj. Grajena in Občina Videm, zmanjkuje tako imenovanih enot. To postavlja pod vprašaj financiranje navedenih projektov s pomočjo kohezijskih sredstev, kar bi povzročilo neslutene posledice saj bi bili ti dve območji izločeni iz nadaljnje izgradnje, torej druge faze.
Gospod minister Gjerkeš, izvolite besedo za odgovor.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Omenjeni projekt odvajanja in čiščenja odpadne vode na območju Ptujskega polja je bil že v začetku zaradi različne faze pripravljenosti razdeljen na dve fazi. Prva faza se financira s sredstvi kohezijskega sklada iz finančne perspektive 2004–2006. Projekt je v zaključni fazi izvajanja. Druga faza projekta pa je predvidena za sofinaciranje s sredstvi kohezijskega sklada v okviru operativnega programa ROPI, torej Razvoj okoljske in prometne infrastrukture za obdobje 2007–2013. Obseg investicije iz Ministrstva za okolje in prostor, ki je kot posredniško telo odgovorno za izvajanje okoljske politike v okviru OP ROPI, je dogovorjen. Tako je vloga za potrditev pomoči iz naslova kohezijskega sklada v dopolnjevanju pri občinah, ki sodelujejo v projektu Ptujskega polja. Popravljeno vlogo na Ministrstvu za okolje in prostor pričakujejo septembra 2010 in pri nas na Službi Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko, ki smo organ upravljanja, tako pričakujemo, da prejmemo usklajeno vlogo v zadnjem četrtletju tega leta. Vaše vprašanje glede spremenjenih meril pa se nanaša na spremembe evropske uredbe. Namreč, merila za izbor operacij med projekti kohezijskega sklada iz obdobja 2004–2006 niso enaka tistim iz programskega obdobja 2007–2013. To je skladno z evropsko uredbo 1083/2006 in razveljavitvijo uredbe 1260/1999, kar je bila osnova za sklep nadzornega odbora OP ROPI decembra 2007, ki je sprejel tako imenovana merila za izbor operacij, financiranih iz sredstev kohezijskega sklada. Tam med drugim tudi piše, da na področju odvajanja in čiščenja komunalnih odpadnih voda mora projekt izpolniti oziroma zadostiti merilu, citiram, "celostne rešitve problematike odvajanja in čiščenja odpadnih voda na območju poselitev z obremenjenostjo več kot 2.000 populacijskih enot". Torej merila za izbor operacij na področju odvajanja in čiščenja komunalnih odpadnih voda v programskem obdobju 2007–2013 se od takrat niso spremenile.
Hvala lepa. Gospod Marinič, izvolite.
Hvala lepa za odgovor. Razumel sem ga, se mi pa postavlja drugo vprašanje. Torej gre za spremembo evropske uredbe, ki je spremenila te pogoje. Meni pa se sedaj postavlja vprašanje. Zato me veseli, da oba resorna ministra, ki sodelujeta pri teh zadevah – tudi minister za okolje in prostor ter nedvomno vajini sodelavci – z Občino Videm in s tem delom Mestne občine Ptuj, z vodjem projekta, ki celotno zadevo vodi na nivoju celotnega konzorcija, da vsi dobro sodelujete. Resnično bi želel apelirati tako na oba resorna ministra kot na vaše sodelavce in sodelavke, ki bodo v prihodnje postavljeni pred neko preizkušnjo, kako reševati morebitno izgubo možnosti pri nadaljnjem sodelovanju pri financiranju s strani evropskih sredstev, kajti vemo, da proračuni občin niso toliko obsežni, da bi premogli financiranje tako zahtevnih projektov, bi pa bila to velika škoda za ogromna sredstva, ki so do sedaj bila vložena v ta projekt. Kaj bi se zgodilo? Zgodilo bi se, da je na teh dveh območjih položena kanalizacija, ni pa denarja za čistilne naprave, zato ker ni zagotovljeno določeno število tako imenovanih enot, ki morajo biti izpolnjene. V tem primeru apeliram še enkrat na oba ministra, da pomagata tem občinam in posredno seveda občanom, da bodo na nek način zagotovljena tudi ta prepotrebna sredstva in s tem zaključen projekt tudi v drugi fazi. Hvala.
Hvala lepa. Želite odgovor, gospod Gjerkeš? Minister, izvolite!
Hvala za besedo še enkrat. Seveda! Zato sem jaz tukaj, zato je moj kolega Žarnić tukaj – da pomagava! Jaz predvsem na področju lokalne samouprave. Tam, kjer je volja, je tudi pot¸namreč malo več različnih virov. Zdaj, če se je izkazalo, da je zaradi razmejitev med kohezijskim skladom in OP ROPI in razvojem regij prišlo do takšnih razlik v primerjavi s prejšnjim projektom, da zdaj nekateri projekti več niso izvedljivi, se je treba usesti in najti neko rešitev. Mislim, da smo do zdaj še vedno našli rešitve za zagate, tudi takšne, ki so bile eksplicitno drugače, ampak se da interpretirati nekatera pravila tako, da je še vedno vse pravilno, ampak da se stvar vseeno, ali pa kakšen projekt, vseeno pravilno izvede. Jaz ne dvomim, da bomo tudi v tem primeru našli rešitve.
Hvala lepa, gospod minister. Mag. Franc Žnidaršič, bo postavil poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve, gospodu Samuelu Žbogarju. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani ministri, kolegica in kolegi! Državni zbor Republike Slovenije je že 2. februarja let 1994 in 2. aprila 1996 s sklepom zadolžil Vlado, da nemudoma prične pogajanja z Zvezno republiko Nemčijo kot naslednico okupatorskega nemškega rajha za plačilo reparacij oziroma vojne škode nastale v drugi svetovni vojni. Poročila o tovrstnih aktivnostih, ki bi morala v Državni zbor prispeti po treh mesecih, do danes še nismo videli. Obstaja bojazen, da potrebnih aktivnosti v tistem času sploh ni bilo. Zaradi pritiska in zahtev oškodovancev je Vlada 5. maja 2002 s sklepom naložila Ministrstvu za delo, družino, socialno zadeve, da se opredeli do te problematike skupaj z Ministrstvom za finance, Ministrstvom za gospodarstvo in Ministrstvom za zunanje zadeve. Ministrstvo za delo je v sodelovanju z naštetimi 2. 6. 2003 pripravilo ustrezno gradivo, na podlagi katerega je Vlada sprejela naslednje stališče, da dogovor o poplačilu odškodnine za povzročeno nematerialno in materialno škodo, ki jo je povzročil okupator v letih 1941–1945 na naših tleh, v razmerju do Zvezne Republike Nemčije ni zaključen. Zato ostaja vprašanje poplačila materialne odškodnine oškodovancev iz 2. svetovne vojne še naprej odprto. In drugi sklep, da ponovno prične z delom medresorska komisija Vlade za obravnavo vprašanj vojne škode. Tej komisiji je bilo naloženo, da prouči to problematiko in Vladi predlaga nadaljnje aktivnosti. Na razmeroma številna vprašanja več poslancev Državnega zbora po tistem letu konkretnih odgovorov na vprašanje, kdaj, kaj in na kakšen način so tekli poskusi začeti pogajanja na to temo, nikoli nismo dobili. Prav tako je v odgovoru na moje zadnje vprašanje na isto temo prispelo zgolj mnenje, da kljub vztrajnemu in doslednemu prizadevanju Republike Slovenije, kamor spada tudi intenzivna diplomatska dejavnost Ministrstva za zunanje zadeve, Slovenija ni uspela z Nemčijo vzpostaviti dialoga o nadaljnjem reševanju odprtega vprašanja neporavnane vojne škode. Zato ponovno postavljam naslednje vprašanje. Kaj je bilo dejansko storjenega v omenjenih prizadevanjih s strani Ministrstva za zunanje zadeve in kakšne aktivnosti je ministrstvo izvajalo v času od leta 2003 dalje? Na kakšnem nivoju je ministrstvo v skladu s pooblastili Vlade poskušalo vzpostaviti potreben dialog za začetek pogajanj? Kdo, kdaj, kje in kako je izvajal te povsem neuspešne poskuse? In končno: Ali lahko postreže ministrstvo s pisnimi odgovori oziroma dokaže z dokumenti, da Republika Nemčija zavrača dialog na to temo? Hvala za odgovore.
Hvala lepa. Besedo ima minister za zunanje zadeve gospod Samuel Žbogar.
Hvala lepa. Gospod poslanec, na to vprašanje bom odgovoril v treh delih in bom malo širše odgovoril, kot ste zastavili, v zadnjem delu pa konkretno na to, kar sprašujete. Prvi del je odnosi Slovenije z Nemčijo, kajti vsa ta vprašanja sodijo tudi v nek okvir, in to je bilateralni odnosi med Slovenijo in Nemčijo, ki so vse od osamosvajanja, ko smo imeli nemško podporo, pa do danes zelo dobri oziroma partnerski, zavezniški. Nemčija je naša politična zaveznica, naš politični partner v Evropski uniji, podobne poglede imamo, identične poglede imamo na dogajanje znotraj Evropske unije, kot tudi na dogajanje v mednarodni skupnosti ali na probleme v mednarodni skupnosti. Nemčija je naš največji ekonomski partner in pomemben investitor v Sloveniji. To je nekako okvir, v katerem iščemo tudi odgovore na vprašanje, ki jih vi zastavljate. Drugi del vprašanja, drugi del odgovora bi vezal čisto na zgodovinske okoliščine, s katerimi, vem, ste zelo dobro seznanjeni, vendar bi jih želel ponoviti, da nikoli ni prišlo do mirovne pogodbe med Nemčijo in zavezniškimi silami, in tako tudi nikoli ni prišlo do dogovora o reparacijah za vojno škodo, ki jo je Nemčija takrat povzročila. Glavni razlog se je takrat omenjal – predvsem obstoj dveh nemških držav. Ampak, tudi ko je prišlo do združevanja dveh nemških držav, so izostale klavzule, ki bi določile takšne mirovne reparacije. Tako ni nikjer nobene pravne podlage za to, da bi Slovenije to zahtevala, razen v bilateralnih pogovorih oziroma v nekem bilateralnem dogovoru z Nemčijo. Nemčija je leta 2000, kot sami dobro veste, ustanovila sklad Spomin, odgovornost in prihodnost, s katerim je plačevala reparacije za prisilno delo posameznikom, ki so bili na prisilnem delu in so iz tega dobivali neke odškodnine. Tudi nekdanja Jugoslavija, ki je z Nemčijo imela sklenjen ta večkrat omenjeni, po navadi, običajno sporazum Tito-Brandt iz leta 1974, po katerem je Jugoslavija dobila neko ugodno posojilo, nima nobenih klavzul, ki bi se nanašale na vojno reparacijo oziroma poravnavo obveznosti Nemčije do Jugoslavije, čeprav je prav Nemčija večkrat navajala omenjeni sporazum, omenjeni dogovor Tito-Brandt kot nekakšno obravnavo vseh svojih obveznosti do bivše Jugoslavije iz naslova odškodnin za povzročeno škodo med 2. svetovno vojno. To so te pravne okoliščine, ki jih sami zelo dobro poznate. In zdaj tretje. Vi sprašujete konkretno, kaj smo počeli. Sami ste že navedli vse te aktivnosti, ki jih je Vlada počela. Na osnovi sklepov, sprejetih 2003, bi navedel dva konkretna primera, ki smo ju uspeli izbrskati, da tako rečem, oziroma potegniti iz arhivov, zabeležk. Verjetno je tega več, zagotovo je več, ampak navedel bi dva konkretna, tudi z navedbami, kaj je bilo rečeno. Tako je minister za zunanje zadeve dr. Rupel leta 2003 problematiko omenjal tedanjemu ministru za zunanje zadeve Nemčije Joschku Fisherju ob njegovem obisku v Sloveniji 12. marca 2003. Tega obiska se dobro spominjamo, ker je potekal na dan uboja srbskega predsednika vlade. Takrat ga je – imam tukaj navednice, kako je v naši zabeležki to zapisano – "seznanil s slovenskimi zahtevami in izpostavil dejstvo, da nekatere kategorije niso bile vključene v nemški sklad Spomin, odgovornost in prihodnost. Potem je minister Fisher poudaril, da razume frustracijo žrtev vojnega nasilja v vzhodni Evropi, zaradi česar si je nemška vlada zelo prizadevala za ustanovitev sklada Spomin, odgovornost in prihodnost, s katerim so rešili vprašanja prisilnih delavcev. Nemška armada je vodila zločinsko vojno, Nemčija je poskušala te krivice popraviti po vojni. Odpiranje vprašanj glede drugih kategorij bi sprožilo verižno reakcijo, kar bi imelo v ZRN negativen učinek". In je nekako zavrnil nadaljnjo razpravo o tem vprašanju. Nadalje je 27. julija 2004 tedanji "minister za zunanje zadeve Vajgl ravno tako ob obisku v Nemčiji sprožil isto vprašanje, odprl vprašanje odškodnin žrtvam 2. svetovne vojne, opozoril, da v Sloveniji obstajajo še nekatere kategorije prebivalstva, nakar je Fisher rekel, da so do slehernih novih zahtev zelo zadržani in da sodijo, da je problem odškodnin zaključen. Dosegli so dogovor s prisilnimi delavci, zgodovine ni mogoče spremeniti in podobne zahteve bi lahko sprožile nenadzavarovan plaz finančnih obveznosti za Nemčijo". Tako da to sta dva zelo konkretna odgovora. Samo še to bi – ali pa bom v odgovoru, ker verjetno boste imeli še kakšno dodatno vprašanje.
Gospod Žnidaršič, izvolite.
Lepa hvala. Torej težava je v tem, da Nemčija nima nobenega dokumenta, ki bi označeval, da je to vprašanje glede poplačila vojne škode oziroma reparacij zaključeno napram Jugoslaviji oziroma do naslednic bivše države. To je ena zadeva. Druga zadeva je v tem, da iz vašega odgovora razumem, da je šlo za nekaj pogovorov, spominjam se celo pripomb na to temo, ki so tekle tako, da se bomo o tem pogovarjali pri kavi. Takšne stvari se "pri kavi" da pogovarjati, ampak rezultat je pa takšen, kakršen je. Sam sem bil v delegaciji Državnega zbora leta 2000 v Bundestagu, kjer smo govorili o zakonu Spomin, odgovornost in prihodnost in spraševali, zakaj nismo v kuratorju. In takrat so povedali, da je naša država prijavila samo nekaj nad tisoč petsto prisilnih delavcev, kasneje se je izkazalo, da so samo izgnanci realizirali odškodnino za okoli deset tisoč svojih prisilnih delavcev za časa izgona v Nemčijo. Tako ti podatki kažejo na mlačen odnos naše države in naše diplomacije do naših prizadetih materialnih oškodovancev in tudi sicer do žrtev vojnega nasilja. In dve poslanki Bundestaga sta obžalovali, da tega niso prej vedeli, kar smo takrat povedali, koliko je bilo izgnancev, koliko je bilo talcev pobitih in tako naprej, ker bi bil zakon drugačen. Skratka, bojim se, da na nivoju neke diplomatske note pismenega zahtevka ali kaj podobnega naša država napram Republiki Nemčiji ne preko diplomatskega predstavništva niti neposredno v pogovorih z najvišjimi predstavniki oblasti ni vložila in zaradi tega seveda je stvar ostala tako, kot je. Se pravi, Nemci mislijo, da je stvar zaključena, mi vemo, da to ni, smo pa revna država proti njim in lahko bi se zmenili za nekaj več kot nič.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Najprej, jaz sem samo dva primera omenil, teh primerov je bilo več. V vseh teh pogovorih je bilo na ta način odprto vprašanje in ta način tudi odgovorjeno z nemške strani, mislim pa, da sta nekako eksemplarična, kako so pogovori tekli. Zdaj, če mi rečemo, da bo to "ob kavi" oziroma če je bilo rečeno "ob kavi", ni bilo mišljeno pejorativno, ni bilo mišljeno slabšalno. V bistvu to pomeni na štiri oči, verjetno. In na štiri oči se po navadi ministri pogovarjamo najbolj občutljive zadeve oziroma tudi najbolj pomembne zadeve, ker je tudi pogovor nekako bolj sproščen pa tudi več si poveš, če je manj ljudi okoli tebe. Tako da to v bistvu tudi ne pomeni, da se je ta tematika zanemarjala pa se je reklo, da se bomo ob kavi o tem pogovarjali, ampak bolj, da se pogovarjamo na štiri oči zaradi občutljivosti tematike. Samo obvestil bi, da je pred kratkim potekel sestanek na Ministrstvu za pravosodje, kjer je prav ob tej temi glede odškodnin žrtev okupatorjev bila tudi obravnavana ideja, da bi se mogoče oživelo to medresorsko komisijo, ki ste jo tudi vi omenili, za obravnavo vprašanj vojne škode. Mogoče tudi za razmislek, kako z vsemi temi zadevami naprej.
Hvala lepa. Gospod Žnidaršič, izvolite.
Glede na odgovore gospoda ministra je jasno, da ima zadeva slabo prihodnost. Zaradi tega menim, da bi kazalo, da bi Državni zbor opravil širšo razpravo na to temo, zato da se ta stvar vsaj navznoter glede naših pogledov in naših možnih nadaljnjih postopkov končno razreši. Težava je v tem, da materialni oškodovanci druge svetovne vojne pričakujejo neko rešitev, ker je to edina zadeva iz polpretekle zgodovine, ki ni bila sanirana. Mnogi so do danes ostali revni zaradi tega, ker jim je bilo porušeno, odvzeto ali uničeno premično in nepremično premoženje. Menim, da ni dobro, da bi naložili davkoplačevalcem plačilo kakršne koli odškodnine, čeprav se je v tem smislu v prejšnjem mandatu pripravil zakon, ki bi do neke mere na simbolični ravni oškodovancem vendar priznal neko odškodnino. Mislim, da ne samo zaradi finančne in gospodarske krize, tudi zaradi načela samega, da naj posledice in škodo, ki je bila posledica okupacije, plača povzročitelj. Zato je zelo težko priti pred davkoplačevalce z zakonom, ki bi v škodo naših državljanov na nek način poskušal zapreti to vprašanje. Zato je prav, da Državni zbor o tem opravi najširšo mogočo razpravo, da vidimo, kaj se da narediti. Nisem prepričan, da je res treba verjeti, da se bojijo efekta domin, če bi se z nami pogovarjali. Nam bi lahko nekaj odškodnine dali pod kakšno drugo znamko, denimo v obliki pomoči žrtvam vojnega nasilja, ali socialne pomoči, ali gospodarske pomoči. Lahko bi se o tem, tako kot ste rekli, na štiri oči dogovorili, pa na nek način poravnavali vsaj del tega dolga, ki bi za Nemčijo predstavljal dejansko drobiž glede sredstev, za nas pa prav gotovo velik denar, s katerim bi lahko vsaj en del te škode poravnali prizadetim, čeprav verjamem, da nikoli v celoti in seveda z veliko zamudo, pa vendar. Skratka, predlagam, da v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika opravi Državni zbor to razpravo, potem pa bomo videli, kaj se da skleniti. Hvala.
Hvala lepa, gospod Žnidaršič. O vašem predlogu, da bi Državni zbor opravil razpravo o odgovoru ministra Žbogarja, bomo odločali jutri v okviru glasovanj. Besedo ima poslanec Gvido Kres, ki želi postaviti poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki je odsoten. Boste postavili vprašanje? Izvolite, gospod Kres.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik.
Se opravičujem, dvema ministroma, še ministru za delo, družino in socialne zadeve. Izvolite, imate besedo [[...]]
[[...]]ki pa je navzoč [[...]]
Minister je pa tu.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, spoštovana kolegica, spoštovani kolegi! V tem času parlamentarnih počitnic, ko sem se srečeval z volivci, sem dobil med drugim tudi vprašanje, ki pravi: res je težak je položaj v državi, težak je položaj delavcev in delavk, ampak težak je položaj tudi majhnih obrtnikov, o katerih nihče ne spregovori, in tudi kmeta. Imam konkretno vprašanje, in sicer žalostno zgodbo slovenskega kmeta, mojega prijatelja. Z odliko je zaključil osnovno šolo, nadaljeval v tehnični smeri in brez problema zaključil srednjo šolo, odslužil vojaški rok in takrat se je bilo treba odločiti za pot v življenje. Edinec, otrok matere samohranilke in lastnice velike tradicionalne slovenske kmetije. Bil je na razpotju, kam. Odločil se je, da ostane doma, obdeluje kmetijo, skrbi za njen obstanek in pomaga materi. S težavo obdelujeta kmetijo, plačujeta prispevke, davke, kmetija ostaja nekako na mestu, ne razvija se tako, kot so se nekatere podobne kmetije. Družine si ni ustvaril, ker se v preteklem času mlada dekleta niso odločala za življenje na kmetiji, danes je še slabše. Leta bežijo, pride starost in tudi bolezen. Ostal je sam z materjo, ki jo ima rad, ima kmetijo, ki jo ima rad, nima družine in nobene pomoči. Ima pa veliko obveznosti s to kmetijo, gara od jutra do večera in živi, po mojem mnenju, zelo težko življenje. Dohodki so zelo slabi, obveznosti pa velike. In ker je življenje že tako težko, mora priti nasproti še kaj hujšega, bolezen. Mater je prizadela možganska kap, potrebuje strokovno oskrbo, ki stane 1.200 evrov mesečno. Ima kmečko pokojnino 200 evrov – in kaj sedaj. Morala bi biti sprejeta v domsko oskrbo, toda plačevati je ni mogoče. V naši državi znamo govoriti o vseh mogočih žalostnih zgodbah. Ogromno parlamentarnega časa je bilo namenjeno razpravam glede krivic, povzročenim nekaterim v zadnjih 18 letih. Brez težav sprejmemo odločitve za reševanje mnogih problemov. Za reševanje takšnih zgodb pa ne najdemo ničesar. Še več, ukinjamo državno pokojnino. Kompliciramo tam, kjer je najmanj treba. Spoštovana ministra! Ali mi lahko vidva pokažeta pot za reševanje takšnih in podobnih zgodb ter za reševanje slovenskega kmeta in kmetij s podobnimi problemi? Hvala lepa.
Gospod minister, dr. Svetlik, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana poslanka, poslanci! Uvodoma bi rad poudaril, da imamo v Republiki Sloveniji sistem za vse državljane oziroma za prebivalce, ki zaradi svojega slabšega materialnega položaja ne morejo sami kriti stroškov za določene storitve, ki v takšnih primerih zagotavlja pomoč države oziroma lokalni skupnosti. V primeru potrebe po dolgotrajni negi, kot je v primeru matere omenjenega prijatelja, torej,v primeru te potrebe lahko takšni posamezniki zaprosijo za dodatek za tujo nego in pomoč ali pa subvencijo storitve. V primerih, kot je opisan v tem vprašanju, je mogoče zagotoviti tudi pomoč na domu, pod določenimi pogoji tudi storitev družinskega pomočnika ali pa namestitev v institucionalno varstvo. V vseh treh primerih se višina plačila uporabnika določi glede na njegov materialni položaj oziroma socialno ogroženost. Ustrezno svetovanje v zvezi s primerno rešitvijo lahko potencialnim uporabnikom oziroma upravičencem zagotovi pristojen center za socialno delo ali pa najbližji dom za starejše oziroma pri izvajalcu storitev pomoči na domu. Socialnovarstvene storitve, med katerimi so tudi institucionalno varstvo, so v Republiki Sloveniji sicer plačljive. V primeru, da pa upravičenec do storitve le-te ne more plačati, lahko zaprosi za oprostitev plačila pri pristojnem centru za socialno delo, kjer ima stalno prebivališče, ki odloči na podlagi materialnega položaja njegove družine. Po prvem odstavku 110. člena Zakona o socialnem varstvu so upravičenci in drugi zavezanci – ti zavezanci so potem družinski člani, sorodniki – storitev institucionalnega varstva dolžni plačati. Na zahtevo upravičenca do storitve pa center za socialno delo, ki je pristojen za upravičenca, odloči o delni ali celotni oprostitvi plačila v skladu z merili, ki jih je predpisala Vlada Republike Slovenije. Ta merila so določena v posebni uredbi, ki pa pravi naslednje: če zavezanci ne morejo plačati celotne vrednosti storitve, se postopa po naslednjem vrstnem redu. Najprej se pričakuje, da bo storitev plačal upravičenec. Upravičenec ima pravico do oprostitve plačila, če plačilo presega njegovo plačilno sposobnost. Znesek, za katerega je upravičenec oproščen plačila, lahko tudi v celoti plača zavezanec – to so družinski člani, sorodniki –, razen v primerih, ko ni zavezancev. Zavezanec, ki je fizična oseba, ima pravico tudi pravico do oprostitve plačila, če plačilo presega njegovo plačilno sposobnost, in v drugih primerih, ki jih določa ta uredba. Skratka, pogleda se materialni položaj upravičenca in zavezancev in če ta narekuje, da je ta položaj tako slab, da ni mogoče plačati storitve v celoti ali delno, se potem tudi oprosti plačila. V primeru oprostitve upravičenca oziroma zavezanca plača razliko do vrednosti storitve občina. Občina je že po samem Zakonu o socialnem varstvu zavezana za plačilo oziroma doplačilo socialnovarstvenih storitev, saj se na podlagi 99. člena Zakona o socialnem varstvu iz proračuna občine med drugim financirajo tudi stroški storitev v zavodih za odrasle, kadar je upravičenec oziroma drug zavezanec delno ali v celoti oproščen tega plačila. Na podlagi 100.b člena Zakona o socialnem varstvu se upravičencu do storitve, ki uveljavlja oprostitev plačila storitve institucionalnega varstva in je lastnik nepremičnine, z odločbo o oprostitvi plačila prepove odtujiti in obremeniti nepremičnino, katere lastnik je, v korist občine, ki zanj financira institucionalno varstvo. Ob tem pa je treba poudariti, da gre v primeru te zaznambe le za zavarovanje terjatve občine do upravičenca, ki zanj doplačuje ali plačuje socialno varstveno storitev. Ta terjatev pa se nato lahko uveljavlja v zapuščinskem postopku. Se pravi, nihče ne posega v to lastnino prej, preden ne pride do tega primera. Toliko zaenkrat. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. Gospod Gvido Kres, izvolite.
Jaz sem popolnoma zadovoljen s tem odgovorom. Tudi pričakoval sem takšen odgovor. Ampak ravno na koncu pa pridemo v srž te zgodbe. Kaj bo potem, ko vemo, kako je z vrednostjo nepremičnin na kmetih, ko vemo, kolikšni so ti stroški? Vam povem, če se bo to na ta način izvedlo, potem bo temu mlademu fantu – no, relativno mlademu, danes je star 50 let -in bog vedi, koliko bo star, ko se bo ta zgodba zaključila – kaj bo njemu še ostalo? To je to. Jaz popolnoma razumem in vaš odgovor je korekten, kvaliteten, na podlagi tega bom tudi bistveno lažje pristopil k svojemu prijatelju in skušal to zadevo reševati, pa mogoče se bomo še slišali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Razumem, da ni bilo dodatnega vprašanja, ampak samo zahvala. Poslanec Marijan Križman bo postavi poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport dr. Igorju Lukšiču.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, spoštovani kolegi! Spoštovana kolegica! Ena ženska je tudi med nami – dve, se opravičujem vaši sodelavki. Moje vprašanje gre predvsem v smer neke zelo uspešne investicije, ki jo je Ministrstvo za šolstvo izvedlo v Mestni občini Koper. Skupaj z občino je pridobilo zemljišče v prostoru nekdanjega Tomosa, zgradila se je zelo lepa in lična šola in je popolnoma končana. To je sicer srednja tehnična šola, ki je do sedaj domovala v starem mestnem jedru v nemogočih prostorih. To so bili prostori, po pravici povem, ker sem velikokrat bil tam pri nekdanjem ravnatelju, v prostorih so imeli miške, podgane, imeli so delavnice, mislim, da iz leta 1950 ali še od prej, kjer so tehniki in mehaniki učili in tudi drugi. Mislim, da je to za nas, Koprčane zelo velika pridobitev, še posebej smo veseli zato, ker smo odprli šolo, ki izobražuje tudi tehnični kader, ne zgolj druge kadre, ki se jih je v naši državi kar nekaj nabralo. Spoštovani gospod minister, glede na vložena sredstva in trud, ki ste ga na ministrstvu skupaj z drugimi vložili v ta objekt, me zanima in to je moje vprašanje: Zakaj se ni izkoristilo poletje za selitev v to šolo? Kaj se pravzaprav dogaja, da ta šola sameva? Kajti vemo, imamo tehnični pregled, imamo tehnični prevzem, imamo vse papirje, mislim, da je vse nared. Veliko staršev se sprašuje, zakaj šola ni izkoristila poletja, kot večina šol, za prenove, adaptacije in za ureditev vsega tistega, kar je potrebno za nemoten pouk učencev, dijakov in študentov. Bilo je kar nekaj časa na razpolago. Investicija, kot rečeno, je bila uspešna, zadovoljni smo, ne samo v Kopru, tudi širše, to je šola za celo primorsko regijo. Zanima me: Zakaj kljub tako uspešni investiciji nismo doživeli pravzaprav tega, da šola zaživi, tako kot je bilo nekako tudi planirano? Hvala lepa za vaš odgovor.
Hvala lepa. Prosim, minister dr. Igor Lukšič.
Hvala, gospod predsednik. Hvala za vprašanje. Tudi mene moti ta zgodba. To je, naj povem uvodoma, podedovana zgodba. Ministrstvo za šolstvo je leta 2006, še v času prejšnjega ministra Zvera, sklenila pogodbo z NLB Leasingom o investiranju v ta projekt. Potem je prišlo do prekinitve te investicije in mi smo takoj v začetku mandata sprožili ustrezne postopke, da je prišlo leta 2009 julija do obnove pogodbe. Takrat smo se dogovorili in podpisali pogodbo o tem, da bo investicija zaključena 1. septembra 2010. Jaz sem bil na obisku takrat na tej šoli, je že stara, dotrajana, pomembna za naš šolski sistem znotraj mreže šol in seveda še posebej za Koper. Vsi smo se takrat strinjali, da je to mogoče izvesti do 1. 9., ampak potem se je pokazalo, da nekateri niso opravili svojega dela in nalog. Torej, postavljeno je bilo vprašanje, zakaj se od junija in naprej čas ni izkoristil. Namreč, to je novogradnja, tu ni bilo treba čakati na počitnice, ampak do 1. septembra bi moralo biti že vse narejeno. Torej, ne samo pridobljeno uporabno dovoljenje, kar so pridobili, ampak bi moral biti izveden že tudi nadzor. Ministrstvo je šele 9. septembra dobilo ustrezno, potrebno dokumentacijo, da je lahko šlo z ekipo pogledat, kaj je narobe. Ta ekipa je ta posel opravila in ugotovila vrsto napak. Pri tem poslu sodelujejo tudi nekateri učitelji iz šole, tako da so pozorni še na neke detajle, za katere oni vedo, ker bodo ne nazadnje te prostore uporabljali in so tudi oni opozorili na nekatere napake. Zdaj se z izvajalcem te napake odpravljajo, teh napak je kar nekaj. Zaenkrat ugotavljajo, da nobena ni strukturna, se pravi tako, da bi bilo treba zadevo popolnoma podaljšati ali pa reči, da bo to trajalo še vrsto mesecev. Zaenkrat kaže, da so te napake manjše in da bodo v doglednem času – kolegi niso mogli dati dokončne ocene, ali bo to 14 dni ali bo to en mesec – te zadeve odpravljene. Upam, da bo tudi to poslansko vprašanje pripomoglo k temu, da bodo vsi, ki so odgovorni za to, da bo ta prevzem in potem tudi šola na razpolago dijakom in tudi univerzi v Kopru, da bo ta šola na razpolago in da bodo vsi ti odgovorni se zavedali, da so zdaj še posebej pod drobnogledom, da jih opazuje tudi Državni zbor in da je njihova naloga, da ta posel, ki so ga s pogodbo prevzeli in dobili koretno plačanega, tudi opravijo. Ministrstvo pa bo potem seveda gledalo in pogledalo, kako bo sankcioniralo, če bo to treba, vse tiste, ki v pogodbenem roku niso opravili svojih obveznosti. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Križman.
Prosim, gospod predsednik. Hvala za besedo. V glavnem sem, gospod minister, z vašim odgovorom zadovoljen, ker ste povedali bistvo. Zadovoljen sem tudi, da ni prišlo do strukturnih napak. Če tega ni, potem so to kozmetične zadeve in se jih da rešiti zelo hitro, če je volja, če pa volje ni, pa se verjetno ne da rešiti še mesece in mesece. Kljub temu da je bil vaš odgovor zelo izčrpen, vas zelo konkretno sprašujem: Kdaj bo otvoritev? Kdaj bodo dijaki sedli v šolske klopi? Kdaj bodo v šolske klopi sedli tudi vsi tisti z Univerze na Primorskem, ki so tam dobili svoj prostor? Havla lepa.
Hvala lepa. Prosim, minister dr. Igor Lukšič.
Hvala. Se predpostavlja, če nekoga vprašaš, da mu potem tudi daš možnost, da odgovarja. Glejte, že prej sem povedal, da datuma ne morem povedati. Sam bi ga rad in rad bi se držal roka 1. september, kot smo se takrat dogovorili z vsemi, ki so bili zraven. Vsak dan sem in tudi bom v stiku s kolegi na ministrstvu, ki so tudi v stiku z ekipami na terenu z namenom, da se pospešeno odpravijo vse te, zaenkrat, majhne napake, zato da bo do tega čim prej prišlo. Tudi preden sem prišel odgovarjat na to vprašanje, sem prosil kolege, če mi lahko povedo nek okviren datum, kdaj bomo lahko odprli šolo za dijake, so rekli, da je težko karkoli reči. Se mi zdi, da ne bi bilo korektno, da potem jaz kot minister tu na pamet tvegam nek datum, ker bi zavajal tako te, ki so odgovorni, da do konca opravijo posel, tako kot dijake in učitelje, da bi nekako svoja pričakovanja nastavili na določen datum, potem pa bi se lahko zgodilo, da se to ne bi zgodilo. Skratka, jaz bom naredil vse, kar je v moji moči, da se to zgodi čim prej. Hvala.
Hvala lepa. Franc Pukšič bo predstavil poslansko vprašanje ministru za finance, dr. Francu Križaniču. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, ministri, lep pozdrav! Gospod minister Križanič, glede na to, da je v četrtek v Financah izšel članek Danilo Toplek zaloten s prsti v marmeladi in glede na to, da je nekaj četrtkov že od tega, ko sem vas 10. avgusta letos pozval, da razrešite Danila Topleka kot predsednika nadzornika sveta NKBM, torej Kreditne banke Maribor, iz več razlogov. Opozoril sem vas posebej še na leto 2007, ko so se opravljale revizije, ki so jih pripravili kar vodje družbe in so potem revizorji to samo podpisali. Opozoril sem vas, da se je v tistem letu spremenil način dobave v Talumu – od vseh ostalih družb sedaj samo izključno iz Merkurja – in takrat namignil, da gre razlika v dobavnih cenah za neko neimenovano osebo, torej tihega družbenika. Očitno sem imel nekaj pravih podatkov, saj drugače tudi ne bi sredi poletja prekinil dopust in skliceval tiskovne konference in vas opozoril na svinjarijo, ki je bila narejena s strani Taluma, ko se je z delnicami Ljubljanske banke kupovala Merkurjeva lastnina, ampak s tem, da se je reševalo tisto, kar je v nekih privatnih, tajnih pogodbah. Gospod minister, takrat sem napisal, da je to neodgovorno s strani nadzornega sveta, ki je to poročilo sprejel, danes dodajam, da je to nedopustno in škandalozno. No, in na to se je odzval tudi predsednik uprave Danilo Toplek in je rekel, da so vse poslovne odločitve sprejete v skladu z internimi pravili družbe. Gospod minister: Ali kje v internih pravilih družbe ali v slovenski zakonodaji piše, da direktor podjetja, ki je v večinski lasti države, sme poslovati s podjetjem, čigar tihi lastnik je? Ali ste, gospod minister, vprašali oziroma zahtevali kakšne podatke okoli tega in naredili kakšno resnejšo preveritev, ali je še gospod Toplek tihi lastnik v kateri drugi družbi? Gospod minister, kako higienično je biti predsednik nadzornega sveta, na drugi strani pa biti direktor firme, ki pa ima velike kredite v tej banki?
Hvala lepa. Prosim, minister dr. Franc Križanič.
Hvala za vprašanje. Dovolite, da odgovorim. Torej, glede na obtožbe o lastništvu in ravnanju predsednika uprave Taluma, mag. Danila Topleka, Ministrstvo za finance razpolaga samo s podatki, ki jih je objavil časopis Finance, kjer je objavljena nepodpisana pogodba o ureditvi medsebojnih razmerij v tihi družbi, ki je oblikovana v družbi SCHOP d. o. o. Zaenkrat gre le za domneve. Če je v poslovanju Taluma morebiti prišlo do zlorabe položaja in negospodarnega poslovanja v škodo Taluma zaradi domnevnega tihega lastništva, mora to ugotoviti njegov nadzorni svet in sprožiti ustrezne postopke. V takšnem primeru se postavlja vprašanje zaupanja v profesionalnost in v srčno ter korektno ravnanje in v tem primeru bodo sledile tudi nadaljnje akcije pri članstvu v nadzornem svetu. Vendar, kot rečeno, najprej je treba preveriti, kaj od tega je res in kaj od tega ni res. Sicer Zakon o bančništvu ureja in sankcionira položaj članov nadzornega sveta banke v svojem 71. členu in določa, da funkcije članov nadzornega sveta banke med drugim ne more opravljati oseba, ki je v razmerju tesne povezanosti s pravno osebo, v kateri ima banka – to se pravi banka – več kot 5% delež glasovalnih pravic ali v kapitalu in ki nima položaja podrejene družbe znotraj skupine iz 14. točke 2. člena Zakona o finančnih konglomeratih. Če bi Banka Slovenije, ki je izključno pristojna za nadzor nad izvajanjem Zakona o bančništvu, ugotovila, da je nastopila kakšna druga zakonska ovira za imenovanje in delovanje člana nadzornega sveta banke, lahko kot nadzornik zahteva od uprave banke, da skliče skupščino banke in predlaga razrešitev člana nadzornega sveta. Se pravi, tu gre pa za kogentno normo. Glede na navedeno se omenjene določbe Zakona o bančništvu v konkretnem primeru uporabljajo le, če bi se ugotovilo razmerje tesne povezanosti s pravno osebo, v kateri ima banka več kot 5% delež glasovalnih pravic ali v kapitalu, torej med banko NKBM ter družbo, v kateri naj bi imel predsednik nadzornega sveta NKBM lastniški delež in naj bi bila po navedbah poslanca Pukšiča v lasti Talumovega dobavitelja. V nadaljevanju podajam še dodatna pojasnila. Banka Slovenije lahko skladno z Zakonom o bančništvu še v dveh primerih zahteva od uprave banke, da skliče skupščino banke in predlaga razrešitev člana nadzornega sveta banke, in sicer, če član nadzornega sveta krši dolžnosti člana nadzornega sveta in če član nadzornega sveta ne izpolnjuje pogojev za imenovanje. Dolžnosti člana nadzornega sveta so po 74. členu Zakona o bankah, da nadzira primernost postopkov in učinkovitost delovanja službe notranje revizije; drugič, da obravnava ugotovitve Banke Slovenije, davčne inšpekcije in drugih nadzornih organov v postopkih nadzora nad banko; tretjič, da preverja letna in druga finančna poročila in o tem izdela pisno poročilo skupščini delničarjev banke in četrtič, da obrazloži skupščini delničarjev svoje mnenje k letnemu poročilu službe notranje revizije in mnenje k letnemu poročilu uprave. Pogoji za imenovanje članov nadzornega sveta pa so, da se za člana nadzornega sveta banka lahko imenuje le oseba, ki je ustrezno strokovno usposobljena in ima lastnosti in izkušnje, potrebne za nadzor nad vodenjem poslov banke, in ki ni bila pravnomočno obsojena za kaznivo dejanje iz druge točke prvega odstavka 63. člena Zakona o bankah in kazen še ni izbrisana. Stanje je tako, da v tem primeru gre za direktne ukrepe, v ostalih primerih gre za posege enega od lastnikov, če se bo izkazalo, ki pa terja dvotretjinsko večino na skupščini. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim Franc Pukšič.
Žal, gospod minister, mogoče oziroma verjetno se bo res izkazalo to, kar sem že takrat na tiskovni konferenci povedal, glede na to, da je član uprave tudi član vladajoče politične stranke SD, se mu seveda ne bo nič zgodilo. Celo več! Gospod minister, vi pravite, da gre za papirje, ki so objavljeni v Financah. Če ste si prebrali korespondenco s šefom Taluma, Danilom Toplekom, piše tako: Toplekov odgovor: Družba Schop ni bila nikoli v nobenem poslovnem odnosu s Talumom. Razmerje, o katerem govorite, je z gospodom Bernhardom kot fizično osebo. Minister, takšne pogodbe ni. Obstaja po pogodba 1 in 2, razmerje med firmami, torej Schopom in osebami: Samo Majcenovič, Borut Bernhard in Danilo Toplek. Celo tako daleč so šli, da so svoje premoženje v teh pogodbah zavarovali; kam in kako, če se njim kaj zgodi – ženam in otrokom. Torej, tako daleč! Tu govori, da ni res. Na drugi strani pa čez nekaj minut že prizna, "sem družbenik fizične osebe", ampak ugotavljamo, da fizične osebe ne, ampak družbe, in ne družbe, ki je bila poslovno partnerica Taluma. Torej, firma Schop je pa imela večinski delež v GP Ptuj, Gradnje Ptuj. Ampak veste, to poslovanje, ali je 1,3 milijone približno evrov letnega poslovanja, ali je to v desetih letih, ali je bilo, minister, to poslovanje v tistih letih, ko so bile investicije, pa je on to samo razvlekel, kot da sedaj posluje. Kolikor jaz vem, že nekaj let ne posluje več to gradbeno podjetje v Talumu. Gospod minister, če bi bili korektni in če bi se resnično poskusili vsaj malo držati napovedi, ki jih govorite, ko govorite o reformah, ko govorite o poštenosti, delavnosti in tako dalje, potem bi nemudoma nekaj ukrenili. Podatkov je dovolj in [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Želite odgovoriti minister gospod dr. Franc Križanič?
Hvala lepa. Torej, so določeni postopki in je določen vrstni red postopkov, ki ga je treba upoštevati, da se razjasnijo stanja v tej zvezi. Prišlo je do določenega utemeljenega suma, pričakujem, da bo nadzorni svet in da bo resorno ministrstvo, to je Ministrstvo za gospodarstvo, izvedlo ustrezne postopke kontrole in na osnovi teh postopkov bo potem sledila akcija poziva Ministrstva za finance v zvezi s članstvom v nadzornem svetu, če se bodo izkazale obtožbe za resnične. Kar tako, na hitro, seveda ukrepati ne moremo.
Hvala lepa. Prosim, imate proceduralni predlog, gospod Pukšič? Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. V skladu s poslovnikom želim predlagati, da bi opravili o tej temi razpravo v Državnem zboru. Obrazložitev, zakaj želim, da opravimo o tej temi razpravo [[...]]
Kolega Pukšič, o odgovoru ministra, o tej temi ne.
Ja, gospod predsednik, seveda o odgovoru ministra. Hvala lepa, da ste me opozorili pa mi vzeli nekaj sekund časa. Če je bil to vaš namen, vam je očitno uspelo. Torej, obrazložitev. Očitno bomo na slovenski sceni dobili novega največjega tajkuna. Gospod minister, resnično se postavlja zelo resno vprašanje: Ali je gospod Danilo Toplek, glede na to, da je iz nekdanjega TGA nastalo veliko podjetij: Revital, Vital, Pralik, Kopirnica, Golf invest inženiring in tako dalje, tihi družbenik tudi teh podjetij? Gospod minister, postavlja se vprašanje: Ali je mogoče tudi tihi družbenik Goja transport, ki ekskluzivno vozi za Talum, ki letno dela nekaj milijonov evrov? Čakate na dokumente in papirje, ki bodo nastali. Seveda vas razumem, čakate na to, da bo lahko gospod postavil določene papirje, v tovarnah gorijo noč in dan luči in baje, po informacijah, se vozijo fascikli ne v avtomobilih, ampak v tovornjakih. Torej, dela se čistka, da se ja ne bi kaj našlo. Čakate na to, delate, po mojem seveda, v nasprotju s prisego v Državnem zboru, kar je vaša osnovna naloga. Ali gre za nekoga, ki ima seveda posebne privilegije, tako kot smo že nekajkrat v tej državi, v Državnem zboru ugotavljali. Tako kot je smel eden od ministrov lagati pred slovensko javnostjo in je še vedno minister, tako kot je smela ministrica nabaviti neke prostore za prijatelje, ki so jih sedaj unovčili in tako dalje. Gre tudi v tem primeru za to [[...]]
Kolega Pukšič, prosim vas, da ostajate v okviru teme. Dodatno vas opozarjam, kolega Pukšič, če ne, vas bom prekinil!
In mislim, da bi imeli razpravo o vašem odgovoru [[...]]
Vas bom prekinil, imate še štirideset sekund [[...]] [[znak za prekinitev razprave]] Kolega Pukšič, želim vas enkrat za vselej opozoriti, da se držite teme in proceduralnega predloga, ki ste ga najavili – prva stvar. Druga stvar: želim vam položiti na srce, če želite tako razumeti, da ne obtožujete preko meje ljudi, ki jih ni v Državnemu zboru in se ne morejo braniti pred vami, pa naj bodo nečesa krivi ali ne. To je vprašanje etike, niti ne politike. In tretjič, ne mešajte drugih ministrov in ministric v odgovor, ki ga imate. Na razpolago imate še štirideset sekund in prosim, da se prijavite.
Hvala lepa za vašo etiko in moralo, zato pa smo tam v tej državi, kjer smo danes. Gospod minister, postavljajo se vprašanja in upam, da ste ugotovili ali pa še boste: Zakaj se je plačevala elektrika preko nekega posrednega podjetja, če je Talum v večinski lasti države? In gospod minister: Zakaj 60 % glinice, ki bi jo morali dobiti v Impolu, pride preko Švedske? Ali je tudi tukaj gospod Toplek tihi družbenih teh raznih podjetij? Zato je nujno, da opravimo razpravo v Državnem zboru.
Hvala lepa. Dr. Luka Juri bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću.
Hvala lepa, predsedujoči. Čeprav priznam, da bo skorajda težko postaviti vprašanja, potem ko smo v tem prejšnjem dosegli takšne vrhunce. Kakorkoli, minister, dovolite mi, da se vseeno potrudim. Skratka, zanima me: Zakaj in kako smo prispeli do situacije, v kateri smo vključili tudi vse inšpekcijske službe – večina je pod okriljem vašega ministrstva – v plan zmanjševanja državne uprave, glede na bistveno drugačno naravo inšpekcijskih služb glede na ostalo državno upravo? V bistvu inšpektorati po svoji naravi naj ne bi bili dodatno breme državni upravi z vidika odhodkov, z vidika plač večinoma, ampak naj bi predstavljali priložnost za dodaten prihodek. Kajti, inšpektorati, poleg tega, da seveda nadzorujejo in uveljavljajo spoštovanje zakonodaje v Sloveniji, pri tem uveljavljanju velikokrat izrekajo upravičene globe, ki pa tudi za državno predstavljajo določen prihodek. Pri tej logiki po eni strani vidimo, da imamo inšpektorate, ki so kadrovsko močno podhranjeni in bi morali zaposlovati več ljudi, zato da bi lahko uveljavljali zakonodajo. Po drugi strani pa ugotavljamo: če bi imeli več takih ljudi, bi konec koncev lahko rešili tudi vprašanje državnih odhodkov, torej plačevanja plač tem ljudem, kajti v bistvu naj bi si jih tudi sami prislužili z upravičenim izdajanjem sklepov, ki velikokrat zaradi namernega ali nenamernega nespoštovanja zakonodaje upoštevajo tudi globe. Torej: Ali obstaja možnost, da bi inšpektorate izvzeli iz vsakoletnega plana zmanjševanja uslužbencev v državni upravi in imeli do inšpektoratov drugačen pristop? Ali ste se glede tega pogovarjali tudi z ministrico za javno upravo, ki koordinira takšno zmanjševanje? Ali se lahko nadejamo, da bomo v prihodnje imeli bolj učinkovite inšpekcijske službe, večinoma prav na račun dejstva, da potrebujemo bolj kadrovsko podkrepljene službe? Kot primer vam bom dal inšpektorat za okolje. Po mojih informacijah za področje celotne istrsko-kraške statistične regije, torej od Kopra vse do Sežane, imamo štiri inšpektorje za okolje. Razumljivo je, da ne morejo izvajati celotne zakonodaje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, minister dr. Roko Žarnić.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik, spoštovani poslanci! Zopet, taka vprašanja, pa da ne bi kdo mislil, da so dogovorjena, so v veliko podporo mojemu delovanju kot ministru. Tudi ta vprašanja, ki jih vi postavljate, sem si sam postavljal. Sedaj, ko sem že nekaj časa minister, so mi odgovori jasni, pa ni treba, da se tudi strinjam z njimi. Ko sem bil na zaslišanju, sem rekel, da vidim, da v državi, če želimo funkcionirati, moramo imeti tudi neke kontrolne mehanizme za izvajanje zakonov. Tudi sam ne vem, zakaj je število inšpektorjev v kvoti, vendar na to mogoče lažje odgovorite poslanci, ki ste zakonodajni organ. Na to vam ne morem odgovoriti, ker verjetno odgovore bolje poznate sami. Število dovoljenih zaposlitev za Ministrstvo za okolje kot za vsa ostala ministrstva je določeno s sklepom Vlade Republike Slovenije in ta sprejme skupen kadrovski načrt. Leta 2010 ima Ministrstvo za okolje in prostor dovoljenih tisoč 481 zaposlitev, 2011 pa tisoč 466 v skladu z načelom zmanjševanja za en odstotek. Za Inšpektorat Republike Slovenije za okolje in prostor je bilo v preteklih letih določeno naslednje število dovoljenih zaposlitev: leta 2006 – 187, 2007 – 185, 2008 – 187, 2009 – 195, 2010 – 195. Te številke namenoma navajam, kajti vidite, da je porast števila inšpektorjev kljub padcu števila celotnih uslužbencev. Se pravi, ne sledimo padcu enega odstotka, temveč dvigujemo na račun drugih služb. Tako skušamo, kar se da znotraj okvira, ki imamo, vzdrževati raven inšpektorjev in ravno pred kratkim smo želeli pridobiti še štiri nova mesta za popolnoma nova področja. Tukaj ste sprejeli zakon o Triglavskem narodnem parku – jaz ne moremo zaposliti inšpektorjev za izvajanje zakona. Tukaj ste sprejeli zakon o gensko spremenjenih organizmih – jaz ne morem pridobiti dveh inšpektorjev za to področje. Mislim, da to vprašanje, ki ga postavljate meni, bi bilo mogoče boljše, da jaz postavim vam. Prinesete zakone, morate, upam, da morate poskrbeti tudi za izvajanje. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, dr. Luka Juri.
Hvala lepa, minister. Konkretneje, glede na to, da očitno ugotavljava skupen problem – kako lahko vi sami sedaj prispevate k temu, da rešimo to zagato? Ali je mogoče, da Ministrstvo za okolje in prostor morda pristopi z dopolnitvami zakonov, ki ste jih omenili – predvsem pri končnih določbah z uveljavljanjem določenih izjem za zaposlovanje – ali pa lahko predlagate drugačne ukrepe? Pri teh ukrepih upam, da vam bo lahko Državni zbor v podporo – ampak ni rečeno, da so ukrepi v Državnem zboru, morda so tudi na Vladi –, da se vendar izvzame inšpektorate, kajti, kot ste sami opisali, je stanje v tem trenutku praktično nesmiselno. Mi sprejemamo zakone, ampak kot sedaj slišim, z drugimi besedami rečeno, vaše ministrstvo nima moči, torej nima ljudi za to, da bi zagotavljalo spoštovanje teh zakonov. Torej dejansko nismo ne mi ne vi skupaj naredili nič koristnega, če temu i-ju, ki smo ga smo zarisali, ne dodamo še končne pike. Hvala.
Prosim, minister dr. Roko Žarnić.
Hvala lepa. Malo neodgovorno bi bilo od mene trditi, da ne bomo spoštovali zakonov. Tiste štiri inšpektorje bomo dobili, vendar na ta račun zmanjšali število drugih. Tako kot pravite: jih manjka, jih bo še bolj manjkalo, toliko jih bomo umaknili z enih delovnih nalog na druge. In to je problem. Moje mnenje po kratkem ministrovanju je, da bi na področju zaposlovanja morali tudi funkcionirati projektno. Pojavile so se poplave, tukaj bo tudi treba za neke ukrepe imeti zaposlitve – pa jih ne smemo. Pojavijo se denarji iz strukturnih skladov – brez delavcev, strokovnjakov, ki lahko tam delajo, je težko denarje črpati. Se pravi, da problem inšpektorata ni edini.
Hvala lepa. Ivan Grill bo postavil poslansko vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo Gregorju Golobiču. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod predsednik, spoštovani ministri! Doktorski študij je zagotovo velik finančni zalogaj za vsakega, ki se odloči, da bo študiral. V preteklosti je na podlagi javnega razpisa bilo s strani države sofinancirano veliko število tovrstnega študija. Na ta javni razpis so se v bistvu lahko javili vsi visokošolski zavodi, ki so ustrezali tem pogojem. Zdaj pa se na podlagi spremenjenega načina tega financiranja v bistvu ta možnost dopušča samo še vsem štirim univerzam v Sloveniji. Na ta način ste že vnaprej, spoštovani gospod minister, diskriminirali številne visokošolske institucije, ki zagotovo po kvaliteti lahko sodijo v sam vrh ali pa celo presegajo nekatere fakultete, ki so sedaj pod okriljem univerz. Naj omenim nekaj takšnih. S tem ste že vnaprej izločili sofinanciranje doktorskega študija na Mednarodni podiplomski šoli Jožeta Stefana, na Fakulteti za informacijske študije, ki je državna fakulteta iz Novega mesta, in še bi jih lahko naštevali. Zato me zanima: Na podlagi česa ste se odločili, da spremenite ta način financiranja? Kajti, kot sem rekel, s tem boste diskriminirali vse tiste, ki dodiplomsko, pa tudi potem podiplomsko študirajo na fakultetah, ki niso pod okriljem univerze. Potem me zanima: Zakaj, glede na to, da po javno dostopnih podatkih – recimo po raziskovalnih dosežkih, po kriterijih SISCRIS-a – zaposleni na nekaterih fakultetah celo presegajo vse tiste kriterije kvalitete glede primerjave fakultet pod univerzam, pa jih na ta način tudi izločamo? Zanima me: Ali imate kakršen koli zakonski oziroma drug pravni akt, da ste se sedaj odločili, da spremenite ta način financiranja in na ta način tudi uvajate to diskriminatornost v visokošolski prostor? Hvala lepa že vnaprej za odgovor.
Hvala lepa. Prosim, minister Golobič.
Hvala lepa za vprašanje. Sofinanciranje doktorskega študija je posledica spremembe strukture študija, zakonskih sprememb iz preteklih let, po katerih ni več za doktorski študij potreben dosežen magisterij znanosti, ker veste, da smo skozi bolonjsko reformo prišli do povsem drugačne strukture. Stara shema je, tako kot ste rekli, na nek način sofinancirala, ne zato, ker bi bilo to zakonsko obvezno, kot je obvezno za prvo in drugo bolonjsko stopnjo, ampak je zaradi potrebe po podpori kvalitetnim doktorskim študijem sofinancirala del šolnine, polovico šolnine, nekaterim študentom. Mimogrede, manj kot 60 % je bilo v zadnjih desetih letih, ko je ta shema veljala, bilo vključenih v to staro shemo. V letu 2009/2010 je bilo samo 45 % doktorskih študentov vključenih v to shemo sofinanciranja polovične šolnine. Na fakultetah, ki so se odločile za višjo šolnino, kot je bil pogoj, so bili vsi doktorski študenti, ne glede na socialno izhodišče, postavljeni v položaj, da so morali vsa ta leta plačevati polno šolnino. To je ministrstvu naložilo v razmislek, ta sprememba v sistemu in tudi pomanjkljivosti dosedanje sheme, da edina sredstva, ki so bila v tem trenutku na voljo – ob tem da moramo zagotavljati vse več sredstev za izvajanje visokošolske dejavnosti zaradi prehoda v novo bolonjsko strukturo, zaradi financiranja koncesioniranih zavodov, ki so bili brez pravega premisleka in premisleka tudi o finančnih posledicah ustanovljeni v preteklih letih –, da moramo zagotoviti nek drug vir za sofinanciranje doktorskega študija in na drugačnih temeljih. Minister Zupan je, približno, v ta namen zagotovil 36 milijonov evrov iz evropskih sredstev, iz Evropskega socialnega sklada, z neko specifično namembnostjo. Mi smo se v tem letu zelo trudili, da smo ta sredstva: prvič, transformirali, redefinirali na način, da to omogoča sofinanciranje doktorskega študija, da omogoča pokrivanje različnih znanstvenih disciplin, praktično vseh, in da v smislu krepitve visokošolskih ustanov kot agentov prenesemo pristojnost razdeljevanja teh sredstev na same univerze. Zakaj na univerze? Zato, ker je doktorski študij po svoji naravi multidisciplinaren, ker gre za najvišje znanstvenoraziskovalno delo, ki se v visokošolskem sistemu dogaja, in je precej običajno, da se dogaja na univerzah, marsikje izključno v univerzah. Tudi predlog novega nacionalnega programa razvoja visokega šolstva v Sloveniji predvideva, da bi se poslej v Sloveniji doktorski študij izvajal samo na univerzah. Vemo, da so doktorski študentje doslej vstopali marsikje v sistem na podlagi predpostavke, da bodo deležni sofinanciranja vsako leto. Avtomatizma ni bilo. Samo pod pogojem, da so napredovali in da je država s posebnim vladnim sklepom vsako leto zagotovila ta sredstva, so bili tega sofinanciranja tudi deležni. Vsako leto pa so morali podpisati ob vpisu pogodbo, da bodo pokrili celotno šolnino, če država tega sofinanciranja ne bo zagotovila. Mi smo s to novo shemo, o kateri govorite, vstopili v ta prostor, omogočili torej univerzam, da bodo avtonomno odločale o tem, kateri so tisti najkakovostnejši doktorski študenti, z najboljšimi mentorji, ki bodo dosegli te visoke standarde. Še več! Ob obstoječih dveh shemah, ki ne ločita naslov, na katerem se doktorski študij izvaja – torej mladi raziskovalci in mladi raziskovalci v gospodarstvu, takšnih je skoraj 500 vsako leto –, bo ta shema zagotovila približno dvestotim doktorskim študentom po izbiri univerz sofinanciranje šolnine v celoti in tudi z dodatkom pokrivanja življenjskih stroškov, približno šeststotim pa sofinanciranje polovične šolnine. Pri tem bo sofinanciranje polovične šolnine zagotovljeno kot doslej za vse, ki so v doktorski študij vstopili pod to predpostavko. To velja tudi za doktorske študente, želimo biti več kot korektni, na visokošolskih zavodih, ki niso na univerzah, da bodo namreč ti študentje lahko doktorski študij v primeru uspešnosti študija imeli sofinanciran do izteka tega obdobja, ko doktorski študij traja, da tu ne bodo diskriminirani.
Hvala lepa. Prosim, želite dopolnitev odgovora? Gospod Grill.
Spoštovani gospod minister, s tem odgovorom me niste prepričali, da je takšen ukrep smiseln in da ni diskriminatoren. Strinjam se s tem, da pač tistim, ki so zdaj v tej shemi, da boste nadaljevali s tem sofinanciranjem do samega zaključka študija, vendar poglejte, doktorski študij je multidisciplinaren, s tem se seveda strinjam. Vendar to multidisciplinarost zagotovo ne garantira ali pa ne moremo reči, da to lahko izvaja samo univerza. To lahko izvaja katera koli visokošolska institucija oziroma fakulteta, ki naj bi seveda to izvajala. In ne strinjam se s tem, da vi na tako enostaven način sedaj to predajate univerzam, vsem štirim, da bodo one lahko sedaj odločale, katerim fakultetam v okviru same univerze bodo to omogočale. Zakaj ne bi, tako kot je bilo do sedaj, dali možnost vsem visokošolskim zavodom, da se na podlagi razpisa, ki lahko vse te kriterije seveda tudi povsem jasno določa, pa se potem lahko tudi sama univerza, če bo na razpisu uspešna, potem sama odloča, za katere fakultete bo potem ta sredstva tudi namenjala. Sedaj pa se diskriminira tiste študente, ki študirajo ali pa želijo študirati na nekih drugih fakultetah, ki niso v okviru samih univerz, in kljub temu, kot sem že povedal, kvaliteto študija zagotavljajo profesorji. In številni profesorji, ki poučujejo na takšnih fakultetah, ki niso v okviru univerz, dosegajo višje ocene oziroma imajo več člankov oziroma točk, kot pa je to na samih univerzah. Tako je ta način diskriminatoren. Tudi mi niste odgovorili: Na podlagi katerega akta ali zakona ste šli v takšno spremembo? Oziroma: Ali načrtujete tudi na tem področju kakšne spremembe zakonodaje ali nekih drugih aktov, s katerimi bi se potem to tudi pravno pokrilo? Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, minister Gregor Golobič.
Hvala lepa. Za to odločitev imamo pravno podlago. Kot sem omenil, sofinanciranje doktorskega študija ni obvezno. Država k njemu ni zavezana, ni bila doslej, ni v prihodnje in tudi ne bo; to velja za prvo in drugo stopnjo bolonjskega izobraževanja, za doktorski študij ne. Smiselno in smotrno pa je, da država ob skrbi za kvaliteto visokošolskega študija in ob skrbi za to, da ne bi kateri od talentov v Sloveniji ostal neizkoriščen v smislu tega, da ima priložnost, da se razvije na podlagi neke prepoznavnosti s strani akademske sfere, da ostane zunaj takšne pomoči oziroma možnosti za uspešno dokončanje študija na tej ravni. Tako zakonodajne spremembe v tem smislu niso bile potrebne, tudi v prihodnje ne bodo. Kot sem omenil, pripravljamo nov nacionalni program razvoja visokega šolstva tja do leta 2020. V njem predvidevamo, da se doktorski študij v Sloveniji izvaja samo še na univerzah – javnih ali zasebnih – vse štiri, ki v Sloveniji ta hip obstajajo, pa so vključene v to shemo. Tukaj se lahko ne strinjamo ali strinjamo o tem, kje so bolj vrhunski raziskovalci, ali se da tisto interdisciplinarnost zagotoviti povsod ali ne. Ampak, to ni pomembno, pomembno je, in prepričanje na ministrstvu in tudi v široki strokovni javnosti, da je slovenski visokošolski prostor preveč razdrobljen, da je nastajal v preteklosti premalo domišljeno, da to povzroča vrsto težav in izhajati iz zatečenega stanja pač pri načrtovanju prihodnosti ne moremo. Visokošolske ustanove bodo v Sloveniji morale razmisliti o svoji prihodnosti; morale bodo razmisliti o tem – mnoge, ki so samostojne –, ali ostanejo samostojne ali se bodo povezale z drugimi, bodisi v politehniki, o kateri govorijo, bodisi v univerzah. K temu jih ne moremo prisiliti, jih pa lahko k temu spodbudimo. Javna razprava o tem nacionalnem programu poteka, v teh mesecih se bodo soočila različna mnenja, v tem vmesnem času pa želimo prispevati predvsem k temu, da bo kakovosten doktorski študij sofinanciran. Kot sem že omenil, že doslej je bila praktično polovica doktorskih študentov brez tega financiranja, in prepričan sem, da ta shema bolj pravično omogoča vsem, da pridejo do te podpore, ki jo potrebujejo. Nekatere druge visokošolske ustanove, ki ste jih našteli, so se nekatere že obrnile na nas in so sprejele argument, da je smiselno, da pri nadaljnjem organiziranju doktorskega študija najdejo pot, da se pri tem povežejo z univerzami iz razlogov, ki sem jih omenil. Hvala lepa.
Imate proceduralni predlog, gospod Grill? Prosim.
Hvala lepa. Glejte, vse te navedbe, ki sem jih imel danes možnost slišati s strani gospoda ministra, deloma držijo, jih lahko sprejemam, veliko tega pa dejansko ne odraža teh razmer v Sloveniji. Ne strinjam se s tem, da bi bil takšen nacionalni program visokega šolstva smiseln, kot ga že zdaj nakazujete, da naj bi bil sprejet, pa tudi nekateri odgovori so v bistvu neprepričljivi. Zato v skladu s Poslovnikom Državnega zbora predlagam, da se o tem vprašanju gospoda ministra Golobiča opravi tukaj širša razprava, kjer bomo lahko soočili vse te razne poglede in tudi argumente, ali je takšen način financiranja doktorskega študija upravičen, smiseln ali je ta diskriminatornost na mestu. V bistvu upam, da bomo na podlagi tega dobili ustrezne odgovore, ki bodo lahko tudi prispevali k temu, ko se bo spreminjala visokošolska zakonodaja, predvsem pa ta nacionalni program visokega šolstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Ivana Grilla, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 21. septembra 2010, v okviru glasovanj. Gvido Kres bo postavil poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve Katarini Kresal. Prosim, gospod Kres.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana ministrica, spoštovana ministrica, spoštovana kolegica in kolegi. Že več kot teden je tega, kar so v javnost pricurljale zelo hude obtožbe na račun policije in njenega vodstva. Mogoče bi jih lahko celo spregledali, če jih ne bi izrekel predstavnik policijskega sindikata, torej tisti, ki mora skrbeti, da so delovni pogoji naših policistov kar najboljši. Generalna policijska uprava naj bi po navedbah mnogih od posameznih policijskih postaj zahtevala izpolnjevanje določenih normativov in kvot pri izstavljanju kazni za prometne prekrške. Policisti naj bi bili ves čas pod pritiski izpolnjevanja določenih strategij, dobesedno prisiljeni v tekmo pisanja položnic v boju za obstoj in napredovanje. Da ne bo narobe razumljeno, v Slovenski ljudski stranki se zavzemamo celo za povišanje kazni za vožnjo pod vplivom alkohola in visoke prekoračitve hitrosti ter za še strožji nadzor nad objestneži in tistimi, ki na cesti realno ogrožajo človeška življenja. Vemo, da so kazni neposreden prihodek proračuna, zato je absurdna že sama misel, da bi bilo v ozadju načrtno polnjenje proračunske blagajne s kaznovanjem državljank in državljanov. Osnovna naloga prometne policije je še vedno preventiva. Spoštovana gospa ministrica, znano mi je, da je generalni direktor policije vse takšne navedbe že zanikal. Od vas pa pričakujem podroben pregled o številu izrečenih oziroma izstavljenih kazni. Ne zanima me torej le pavšalen oziroma skupni znesek, temveč podrobnejša analiza o številu izrečenih kazni v času vašega ministrovanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, ministrica gospa Katarina Kresal.
Hvala lepa, spoštovani predsednik, poslanke in poslanci, spoštovani kolegi! Obtožbe, ki so letele na Generalno policijsko upravo so hude, ampak niso resnične. Prometne varnosti se nikakor ne gre lotiti skozi prizmo povečevanja priliva v proračun ali kakšne statistike, ki naj bi bila povezana z napredovanji. Gre za preresno zadevo in tudi zelo resno smo jo vzeli, tako na mojem ministrstvu kot na nekaterih drugih. Lotili smo se jo v treh sklopih, in to kar štiri ministrstva. Prvi sklop je priprava štirih novih zakonov, ki čakajo na obravnavo tukaj v Državnem zboru in ki se osredotočajo predvsem na to, da bi se z naših cest odstranil tako alkohol kot predrzna in prehitra vožnja, ki povzroča največ nesreč v naših življenjih. Drugi sklop: ustanovitev agencije za prometno varnost, ki je že začela delati in ki uvaja posebno analitiko na tem področju, pa obravnavo infrastrukture, ali je primerna, ni, ali povzroča prometne nesreče ter poseben nov segment neodvisnega preiskovanja prometnih nesreč. In tretji segment, ki je izjemno pomemben: nov način dela policije, kar je direktna negacija tega, kar ste uvodoma povedali in naj bi bilo očitano vodstvu policije. Namreč, v začetku leta smo uvedli nov pilotni projekt dela na celjskem območju, ki dela vse nasprotno od tega, kot je, recimo, ustavljanje na tistih mestih, kjer to ni pomembno in kjer to ni nevarno. Policija se usmerja v mesta, kjer je več prometnih nesreč, kjer bolj množično prihaja do kršitev cestnoprometnih predpisov. Po prvih štirih, petih mesecih smo naredili analizo tega pilotnega projekta, ki je pokazal res izjemne posledice. Sklep Generalne policijske uprave je bil, da se to do konca 2010 prenese na celotno območje celotne Slovenije. Torej, da se tak princip dela policije, usmerjenost v probleme, ne pa v število izrečenih glob, prenese na celotno območje Slovenije. Glede podatkov, ki jih želite – teh je res veliko. Iz polletnega poročila policije izhajajo tabele, razna križanja in tako naprej. Težko bom vse povzela na tem mestu, zato predlagam, če z mojim odgovorom ne boste zadovoljni, da vam odgovorim tudi pisno, če je treba. Ampak nekaj generalnih posledic teh prvih analiz je, da se tako ali tako pozna na številu kršitev, ki se izvršijo. Za 7,4 % jih je manj zaradi vseh teh aktivnosti in preventive in jih tudi toliko manj obravnavajo policisti. Znotraj tega je več kot 50 % tistih kršitev, ki so hujše kršitve; ali drvenje po ulicah, ali prevelik alkohol na cesti, ali vožnja v nasprotni smeti. To, kar se je izkazalo za najbolj problematično, in to, kar smo tudi postavili kot prioriteto pri boju zoper neprimeren promet na naših cestah. In da je res usmerjenost policije v najhujše prekrške, izkazuje tudi to, da je bilo kar za 37 % več strokovnih pregledov zaradi suma vožnje pod vplivom alkohola, kot jih je bilo eno leto prej. Posledice so jasne. Do prvega pol leta kar 36 % manj mrtvih na naših cestah, skoraj 24 % manj hudo telesno poškodovanih in kar 13,5 % manj lahko telesno poškodovanih. Rezultati kažejo, da se policija nikakor ne ukvarja z inkasiranjem, z nabiranjem glob v proračun, ampak gre tja, kjer so problemi in jih tudi rešuje. Zato vam zagotavljam, da ni nikakršne usmeritve, niti s strani vodstva ministrstva, niti po razpoložljivih podatkih in usmeritvah s strani Generalne policijske uprave, da bi policisti morali na silo izstavljati globe, da bi polnili proračun in zaradi tega bi morda nekoč napredovali. Lahko, da se je kje kakšen takšen pojav pojavil, da kašen primer obstaja, ker filozofija prej v policiji je bila bistveno drugačna. In ti neke filozofije dela, ki je trajala leta in leta, težko spremeniš čez noč in bo verjetno še nekaj časa trajalo, da se bodo vsi zavedli, da je način dela policije zdaj drugačen. Ampak veljavne usmeritve, ki jih je izdala Generalna policijska uprava ravno na področju prometa in prometne varnosti, so to, da se morajo policisti pri nadzoru usmerjati tja, kjer je veliko nesreč, tja, kjer je lahko več kršitev, in pa tja ,kjer ljudje posebej opozarjajo, da so sporni odseki. Toliko zaenkrat.
Hvala lepa. Mag. Julijana Bizjak Mlakar bo postavila poslansko vprašanje ministru za zdravje Dorjanu Marušiču. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani poslanci, spoštovani ministri, ministrica in ostali! Vprašanje, ki vam ga danes zastavljam, so me zanj zaprosili tisti zdravniki, ki jim ni vseeno, kaj se dogaja z bolniki, ki so zboleli za rakom. Prosili so me, da vam zastavim to vprašanje. Gre pa za ukrepe, zaradi domnevno nenamenske porabe šestih milijonov evrov v letu 2008, ki naj bi jih Ministrstvo za zdravje dalo bolnišnicam, da bi jih te porabile za biološka zdravila. Po pisanju medijev naj bi bolnišnice namesto nakupa potrebnih bioloških zdravil od 9,4 milijona evra namenile nakupu bioloških zdravil le 3,4 milijona evrov, ostali denar pa naj bi porabile nenamensko. Denar naj bi se namesto za biološka zdravila porabil za aparature oziroma za plače. Bolniki, ki jim biološka zdravila pomenijo podaljšanje življenja ali celo ozdravitev, pa naj bi bili prepuščeni sami sebi in iskanju informacij o možnostih koriščenja tega zdravila po različnih bolnišnicah. Če to drži, je to nedopustno in nehumano. Namesto da bi odgovorni prevzeli odgovornost, poskrbeli za transparentnost porabe javnega denarja in za povrnitev danih sredstev za nakup bioloških zdravil v skladu z namenom teh sredstev, povzemajo mediji izjave Ministrstva za zdravje in generalnega direktorja Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, po katerih naj bi generalni direktor Zavoda zvračal odgovornost na Ministrstvo za zdravje. Zato vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Ali je bilo šest milijonov evrov za biološka zdravila res nenamensko porabljenih? Če je odgovor pritrdilen, vas prosim za naslednje odgovore: Kako so bolnišnice ta sredstva porabile in katere so tiste bolnišnice, ki so nenamensko porabljale sredstva za biološka zdravila? Kdo je odgovoren za nenamensko porabo sredstev? Ali so oziroma ali bodo sledili ukrepi proti odgovornim osebam, kdo jih bo izvedel in kakšni bodo ti ukrepi? Ali bodo bolnišnice dolžne vrniti nenamensko porabljena sredstva za nakup bioloških zdravil? In: Ali boste poskrbeli, da bo skrb za bolnike z rakom bolj celovita, da ne bodo več prepuščeni sami sebi pri iskanju informacij o možnostih zdravljenja z biološkimi zdravili? Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister dr. Dorjan Marušič, prosim za odgovor.
Spoštovani gospod predsednik, cenjena poslanka Julijana Bizjak Mlakar, cenjeni poslanci, kolega minister! Hvala za to vprašanje. Biološka zdravila sodijo v sklop novih zdravstvenih tehnologij in ta so v sklopu strategije prepotrebnih sprememb v zdravstvenem sistemu, kjer stremimo po transparentnosti, kakovosti in dostopnosti. Zahvaljujem se zdravnikom, ki so nam to vprašanje posredovali, moram pa priznati, da sem to zgodbo sam odprl, kot minister. Zakaj je niso pred menoj, boste vprašali vse tiste, ki so bili do takrat na tej funkciji oziroma na ustreznih odgovornih položajih. Problematika bioloških zdravil je širša in nekako sega v leta začetka tega tisočletja, torej govorimo od leta 2000 dalje, ko so ta zdravila prišla v sistem in smo se jih lotili tako, da smo ločeno vpeljevali zdravila preko receptov in tista biološka zdravila, ki jih apliciramo v bolnišnici. To ni najbolj transparentno, zato kot minister predlagam in skupaj z Zavodom – upam, da bodo končno le potrdili Pravilnik o razvrščanju zdravil, kjer bomo vsa zdravila razvrščali po enotni metodologiji in tako zagotovili dostopnost za vse enakovredno. Drugi velik problem je, da se del te zdravil financira iz blagajne Zavoda za zdravstveno zavarovanje, od leta 2009 del, za 3 milijone, iz proračunskih sredstev Ministrstva za zdravje. Torej ne govorimo o istem problemu, kot ste ga vi odprli. Govorimo o treh milijonih, ki jih iz proračuna Ministrstvo za zdravje zagotavlja v lanskem letu – za Klinični center Ljubljana nekaj čez 2 milijona, okrog 700 tisoč evrov za Univerzitetni klinični center Maribor in okrog 300 tisoč za Golnik. Ministrstvo natančno nadzira uporabo teh sredstev, skoraj poimensko po bolnikih, in nadzira pritok teh sredstev. Ko pa govorimo o vprašanju, ki ste ga odprli, gre za vprašanje, ki se je porodilo in analize so pokazale, da je verjetno prišlo do razkoraka med sredstvi, ki so bila namenjena v splošnem dogovoru preko partnerskega dogovarjanja – iz Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, ne iz ministrstva – izvajalcem in naj bi tu prišlo do razlike. Govorim o letu 2008. Na podlagi tega poznanega sem v juliju istočasno Zavod zaprosil za to, da pove in razloži, kako so bila ta sredstva porabljena, po drugi strani pa vpelje ukrep, in po splošnem dogovoru v letošnjem letu bodo izvajalci dobili sredstva samo takrat, ko bodo dejansko porabljena tudi za bolnike z rakom. Odgovor Zavoda za zdravstveno zavarovanje je bil, da so poizvedli v Onkološkem inštitutu, ki naj bi od leta 2005 do 2009 porabil celo 11,5 milijonov več kot sredstev, kot jim je bilo namenjenih v dogovoru. Odgovorov ostalih izvajalcev, ki naj bi ta sredstva zanesljivo še dobili, Klinični center Ljubljana, Maribor in verjetno Golnik, ni bilo. Zato tu ukrep – ker sam zagovarjam avtonomnost zavodov, bom preko svetov zavodov zahteval, da v teh bolnišnicah izvedejo poizvedbo, kako so se ta sredstva v letu 2008 in morda tudi kasneje namensko porabila. Tretji ukrep, ki je pa najpomembnejši, zato ker sodijo biološka zdravila v nove tehnologije, je, da na ministrstvu pripravljamo pravilnik za vrednotenje zdravstvenih tehnologij. Na podlagi analize zadnjih štirih let vseh programov, ki so bili uvedeni preko Zdravstvenega sveta in bili ali ne bili financirani, to bo Zdravstveni svet obravnaval v oktobru, bomo pripravili postopek, kako vsako novo tehnologijo, ki se v zdravstvenem sistemu umesti, vrednotimo, spremljamo in ugotovimo, ali je dejansko prišlo do izboljšanja zdravja državljanov – tega do sedaj v Sloveniji nismo počeli – in nato tako ohranjali naprej v zdravstvenem sistemu. Skratka, na podlagi razkoraka v porabljenih sredstev iz preteklosti smo peljali določene zaključke, jih umestili v sistem, ki bo v letošnjem letu zagotovil, da bodo sredstva porabljena samo v tistem obsegu, kot so bila namenjena, v letu 2011 pa, računamo, bomo lahko spremljali porabi bioloških zdravil po oddelkih, po zdravniku in pa bolniku in bodo ti odkloni odpravljeni. Predvidevam pa, da bodo sveti zavodov obravnavali v teh štirih bolnišnicah oziroma treh problematiko teh bioloških zdravil, kajti Zavod za zdravstveno zavarovanje tu ni izvedel ustreznega nadzora.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospa Julijana Bizjak Mlakar.
Če Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije ni izvedel ustreznega nadzora, potem mislim, da je treba izvesti nadzor nad Zavodom za zdravstveno zavarovanje Slovenije in nekaj storiti. Kar se tiče avtonomnosti bolnišnic. Ta avtonomnost vsekakor ne bi smela biti takšna finančna avtonomnost; kar pomeni, da bi lahko delali z namenskimi sredstvi tako, kot njim odgovarja. Pomeni, da bi morali tudi oni nositi neko odgovornost. Tako bi vam ponudila še možnost, da izkoristite dodatne minute za bolj natančen odgovor. Namreč, mislim, da bi bilo treba v tem primeru nekaj storiti. Pohvalno je seveda, da mislite naprej, kako to v bodoče preprečiti, in tudi da ste sami odprli ta problem, kot ste rekli, zaradi česar je zadeva verjetno sploh prišla v javnost, ampak tisto, kar se pa pričakuje, potem ko stvari pridejo v javnost, pa je, da se tudi ukrepa v zvezi s stvarmi, ki so bile izvedene neustrezno. Tisti, ki je te stvari izvedel neustrezno, pa naj bo to Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije, ki ni naredil tistega, kar bi moral, ali pa so to same bolnišnice, bi moral te stvari vsekakor korigirati. Hvala.
Prosim, minister.
Ponovno. Poizvedba, ali pa navodila, ali pa v odgovoru Onkološkega inštituta je govoril, da so v tem obdobju 2005 do 2009 porabili 11,5 milijonov več sredstev, kot jim je Zavod namenil za biološka zdravila. Zato, kot pravim, odločitev ministra in ministrstva je bila, da bomo preko sveta zavoda zahtevali poročila za to inkriminirano leto 2008. Bolj pomembno je, da se usmerimo, da v tem letu ob restrikcijah se sredstva porabijo tako in za tiste bolnike, ki so jim bila tudi namenjena. Sistem financiranja seveda ni idealen, ni v popolnosti razvit in ima določene odklone. Menim, da preko svetov zavodov s poizvedbo pri posameznih izvajalcih bomo prišli do odgovora, kako in zakaj so bila ta sredstva namenjena. Upam, da bo do konca leta ta podatek tudi znan, govorim pa o letu 2008.
Hvala lepa. Marijan Križman bo postavil poslansko vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo Gregorju Golobiču. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovana gospoda ministra, spoštovani kolegi in kolegica! Za gospoda ministra Golobiča imam zelo zanimivo vprašanje, ki se vleče kar nekaj časa; nekateri ljudje so na to že pozabili, drugi pa pošiljajo pisma, sprašujejo, kdaj se bo rešilo to, da so nekateri več vložili v infrastrukturo, in se pričakuje, da bodo dobili sredstva nazaj. Tako kot sem že v uvodu povedal, gre za vračanje sredstev, ki so bila vložena v infrastrukturo. Zakon je bil, mislim, sprejet leta 2002, doživel je tri novele in zgodba se je nekako odvila. Mislim, da je bila večina zadev rešena, je pa še kar nekaj stvari ostalo. V svoji pisarni imam nekaj seznamov ljudi, ki zahtevajo povračilo, pa jih je kar nekaj že mrtvih. Tako ima ta zgodba že dolgo brado. Nekateri trdijo, da se je zgodba zataknila na strani občinskih uprav. Zataknila se je zaradi tega, ali so bila navodila taka, da jih ljudje niso razumeli, ali niso razumeli, do kdaj naj bi te svoje zahtevke prijavili oziroma da je šlo pri nekaterih primerih za premajhna sredstva, ki niso dosegala tistega cenzusa, ki je bil z zakonom dogovorjen. Glede na dejstvo, da je ministrstvo, ki ga vodite vi, gospod Golobič, to zadevo nekako vzelo v svoje roke, sem prepričan, da se bo tudi ta zadeva v kratkem ugodno rešila še za teh nekaj ljudi, ki so ostali brez vračila. Zato vas zelo na kratko in jasno sprašujem: Ali spremljate vse te podatke, vse te zahtevke? Poleg tega bi želel tudi odgovor na vprašanje: Koliko je prispelo natančno zahtevkov za povračilo – če jih seveda imate? Koliko je bilo zavrnjenih? Koliko se jih še pričakuje? Glede na to, da je zadevo prevzel Sod: Ali bodo zadostovala sredstva za vsa povračila, ki so še odprta? Za vaš odgovor se vam zahvaljujem.
Prosim, minister Gregor Golobič.
Hvala lepa za vprašanje. Dejansko gre za staro zgodbo, za več novel zakona. Namen vse novel je bila pravzaprav pospešiti, poenostaviti postopke vračanja in tudi določiti nek skrajni rok za pripravo teh predlogov pisnih poravnav. Ministrstvo vključuje od lanskega leta Direktorat za elektronske komunikacije, ki je strokovno spremljal v skladu z zakonskimi določili dogajanja na področju realizacije tega zakona, prej je bil vključen v Ministrstvo za gospodarstvo, na začetku na Ministrstvu za informacijsko družbo. Kakorkoli, nadzorstvena vloga nad izvajanjem zakona je na ministrstvu in na ministrstvo je bilo v tem obdobju naslovljenih preko sto zahtev za posredovanje oziroma izvedbo nadzorstvene pravice; razlogi so različni, med drugimi bi morda poudaril enega, ki se je večkrat pojavil in ki še danes ponekod predstavlja problem. Namreč, da so občine vsem upravičencem vrnile enake zneske. Zakon pa, veste, da je naložil, da morajo dobiti deleže, ki so sorazmerni vlaganjem konkretnih oseb. To je nekaj, kar še danes povzroča določene težave. Trenutno je podprtih 14 zadev v 11-ih občinah, v že zaključenih zadevah za devet občin pa je bila že predlagana izvedba prekrškovnega postopka, ki naj bi stanje saniralo. Skratka, direktorat spremlja, ugotavlja nepravilnosti in posreduje tam, kjer lahko. Kar se tiče podatkov, veste, da je naslovnik državno pravobranilstvo in do današnjega dne je bilo tam vloženih 40 tisoč 62 zahtevkov. Od tega je bilo zavrnjenih 24 tisoč 742, rešenih je bilo 40 tisoč 16, vključno s temi zavrnitvami, kar pomeni, da je nerešenih samo še 46 zahtevkov. Poravnave, ki so bile sklenjene v obsegu, danes predstavljajo 188 milijonov 549 tisoč 515 evrov. Toliko denarja je Slovenska odškodninska družba vse te poravnave, ki so bile, tudi že izplačala. Ocenjuje se, da je odprtih zadev za približno 10 do 12 milijonov evrov, tako da se bo na koncu številka zaustavila nekje okoli 200 milijonov. Ker me niste povprašali o mnenju o tem, ga tudi ne bom izrekel. Glede sredstev: veste, da je bilo prenesenih v tem smislu nekaj več kot 650 tisoč delnic Telekoma, d. d., seveda je bila neka predpostavka, kolikšen naj bi bil obseg teh povračil, in tudi izhajalo se je iz tedanje tržne vrednosti delnice Telekoma, ki je danes nižja, kar je vedno podmena vašega vprašanja, kot je bila takrat, vendar to ne vpliva na to obveznost, ki iz zakona izhaja. Če to preneseno število delnic ne bo zadoščalo, potem morajo biti Sodu zagotovljena dodatna sredstva s prenosom finančnega in stvarnega premoženja in obratno, če bi slučajno bilo tega preveč, je dolžan Sod to vrniti Republiki Sloveniji Ta mehanizem je vgrajen v kar nekaj členov zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Križman.
Prosim, gospod predsednik. Hvala za besedo. Najprej se vam moram zahvaliti za resnično zelo izčrpen odgovor. Vsi tisti, predvidevam, ki so tozadevno prizadeti, to poslušajo in jim bom tudi poslal ta odgovor, tako da se vam resnično zahvaljujem, kajti vse to, kar ste povedali, je bistvo cele zadeve. Številke, denar in koliko je še ostalo. Se pravi, to so te dimenzije, ki niso tako velike, ampak velja tudi to zaključiti. Zato, gospod minister, dovolite še samo eno zelo konkretno vprašanje. Glede na to, da res razpolagate z vsemi podatki, me zdaj pa pa zanima vaše mnenje: V kolikem času predvidevate, da bi lahko brez velikih zapletov tudi teh nekaj primerov zaključili? Hvala lepa.
Gospod minister.
Se bojim, da prav natančno ne bom mogel odgovoriti. Če primerjamo te količine, ta obseg, torej več kot 40 tisoč zahtevkov in še 46 tistih, ki so ostali ta hip odprti, je treba pričakovati, da bo to v nekem razumnem času končano. Vedno je tako, tudi v postopkih denacionalizacije vidimo, da najtrši orehi ostanejo na koncu. Teh pravzaprav ne bi smelo biti, ker gre za to, da se korektno izpeljejo postopki, da občine opravijo svoje delo in da se na relaciji med občinami, pravobranilstvom in presojo na ministrstvu oziroma v pristojnih službah direktorata zagotovi izvršitev tistega, kar zakon naloga. Tako sem prepričan glede na ta sorazmerno majhen preostanek, se strinjam, po obsegu in zadev in v vrednostnem smislu, sploh glede na celoten obseg, ki je v resnici izjemno velik, težko bi se verjetno danes v tem kriznem letu pogovarjali o 200 milijonskih povračilih, če bi danes prišlo to na dnevni red oziroma drugače, kot je bilo to verjetno takrat. Ampak vse to skupaj kaže, da bomo to poglavje vendarle v doglednem času zaključili, bo pa seveda vsak primer posebej treba rešiti. Tu ni generalne rešitve, ker v vsakem primeru je treba postopati po črki zakona, bdi pa nad tem pravobranilstvo. In prej kot se bodo med seboj uskladili, ko bodo te poravnave sklenjene, poteze so tudi na strani občin, prej bo stvar končana. Ministrstvo tu poskuša asistirati, da bi se te stvari čim prej zaključile.
Hvala lepa. Dr. László Göncz bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu, ki je odsoten. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana ministra, spoštovani kolegi! Kljub temu da gospoda ministra ni, bom postavil vprašanje in bom prosil, da ustno odgovori na vprašanje na naslednji seji Državnega zbora. Izredno težak položaj kmetijstva v Pomurju, predvsem na Goričkem, še nadalje otežuje škoda, ki jo povzroča divjad. Ta škoda je prisotna kljub temu, da se je na to veliko opozarjalo, da so se sprejemali različni ukrepi – žal, stanje se ne izboljšuje. Celo zdaj, v jesenskem času kmetje opozarjajo, da je zadeva postala kar akutna. Predvsem jelenjad in divji prašiči so tisti, ki so največji povzročitelji škode, in prav število le-teh zelo narašča. Povzročajo škodo na travnikih, njivah, v sadovnjakih in tudi v gozdovih, kar je zelo hudo. Škoda se je v primerjavi s prejšnjimi leti še povečala. Kmetje so mnenja, da je dejansko ta škoda še večja, kot se sicer ugotavlja, ker se razlika pojavlja pri tem, da so ocene ugotovljene že prej, kot se potem dejansko ugotovi pri pridelku. Nekateri kmetje ocenjujejo, da je ta razlika verjetno lahko celo 40 %. Škoda v gozdovih pa je baje še večja kot v kmetijstvu. Zakon o divjadi in lovstvu določa, da za škodo, ki jo povzroči divjad v lovišču ali lovišču s posebnim namenom na kmetijskih in gozdnih kulturah, odgovarja upravljavec, ne glede na krivdo. Na omenjenem območju je to še posebej problematično, saj morajo kmetje na lastnem zemljišču, svoje njive, svoje pridelke zaščititi pred divjadjo, ki je v "lasti" države ali lovske družine. Sofinanciranje ukrepov za preprečevanje škode se izvaja na podlagi javnih razpisov, s katerimi se sofinancira nakup tako imenovanih električnih mrež in pašnih aparatov z namenom preprečevanja nadaljnje škode, kar pa ni doseglo želenega učinka. Prizadeti ponovno predlagajo rešitev s permanentnim ograjevanjem kmetijskih oziroma gozdnih površin z visoko mrežo, ki bo učinkovit in čim manj moteč dejavnik v naravi. Sprašujem ministra: Ali v okviru ministrstva podpirajo omenjene rešitve oziroma ali imajo druge sistemske predloge za reševanje tega, žal že predolgo prisotnega problema? Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister bo odgovoril na naslednji redni seji. Dr. Luka Juri bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje Dorijanu Marušiču. Prosim.
Še enkrat lep pozdrav! Pozdravljeni, minister! Zelo na kratko. Zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju določa pogoje, pod katerimi otroci lahko uživajo pravice iz obveznega, in ker so otroci, posledično hkrati tudi dodatnega zdravstvenega zavarovanja. Na hitro povedano, te pravice lahko uživajo takrat, ko njihovi starši oziroma skrbniki poskrbijo za njihovo zdravstveno zavarovanje. Pravico so sicer, kot sem že rekel, v večjem obsegu zagotovljene pri otrocih. Tudi če imajo starši le osnovno zdravstveno zavarovanje, lahko otroci, ki so prek njih tudi zavarovani le z osnovnim zdravstvenim zavarovanjem, koristijo tudi usluge iz dodatnega zdravstvenega zavarovanja brez katerih koli doplačil. Do tu vse v redu in prav, dokler starši poskrbijo za zdravstveno zavarovanje. Starši so po navadi zavarovani zato, ker so zaposleni oziroma v primeru brezposelnih staršev so zdravstveno zavarovani preko občin oziroma preko zavoda za zaposlovanje. Posledično so v teh primerih tudi otroci zdravstveno zavarovani. Vendar pa poznamo primere, ko starši, zato ker ne znajo, v veliko primerih pa tudi zato, ker za to primerno ne poskrbijo. V primeru torej, ko ti starši niso zdravstveno zavarovani in si ne uredijo niti osnovnega zdravstvenega zavarovanja, obstaja dilema in obstaja vprašanje, kaj se zgodi z otroki teh staršev. Po zakonu, po osnovnem branju zakona, je videti, da so ti otroci posledično tudi sami brez pravic iz osnovnega in posledično tudi dodatnega zdravstvenega zavarovanja. Konec koncev to ni posledica njihove neodgovornosti, ker kot mladoletni sami za to ne odgovarjajo, ampak neodgovornost ali nezmožnost staršev, da bi to uredili. Minister, zato vas sprašujem: Ali drži, da zakon ne predvideva nekih varovalk tudi v teh primerih, da so otroci dejansko nezavarovani in da ne morajo uživati pravic osnovnega in dodatnega zdravstvenega zavarovanja? In če to drži: Na kakšen način lahko to stanje, seveda, z zakonodajno spremembo uredimo? Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister.
Spoštovani gospod predsednik, cenjeni poslanec dr. Juri, cenjeni poslanci! Dejansko je to res odklon v zakonodaji. Naj vseeno nekoliko orišem, kako je urejeno zdravstveno zavarovanje otrok. V Sloveniji so vsi zavarovani na podlagi 20. člena Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ki določa družinske člane, ki so zavarovani po zavarovancu. To so otroci in zakonci oziroma izvenzakonski partnerji. Zakon nadalje določa, da otrok, ki ni sam zavarovanec oziroma je zdravstveno zavarovan kot družinski član do dopolnjenega 15. leta starosti oziroma do dopolnjenega 18. leta starosti, potem pa samo, če se redno šola, in sicer kot študent do 26. leta. Za te skupine je urejeno. Problem se pojavi takrat, ko imamo otroke staršev, ki sami opravljajo dejavnost: kmetje, upokojenci, tujci, tisti, ki se izobražujejo v Sloveniji; osebe, ki same plačujejo prispevke za obvezno zdravstveno zavarovanje. V primerih, ko te osebe ne poravnavajo obveznosti plačevanja prispevkov, se zadržijo tudi njihove pravice do zdravstvenih storitev in denarnih dajatev iz naslova obveznega zdravstvenega zavarovanja in takrat uveljavlja le nujno zdravljenje. Torej, v primeru, ko te osebe, ki sodijo v to kategorijo, ne plačujejo prispevkov za obvezno zdravstveno zavarovanje, na ta način vplivajo tudi na zdravstveno zavarovanje otrok, ki imajo takrat nudeno le nujno zdravstveno zavarovanje. Seveda to ni pravilna ureditev. Tega se zavedam sam kot minister. Bil sem na sestankih z varuhinjo človekovih pravic in sva to problematiko odprla. Zato v tezah zakona o zdravstvenem varstvu, zdravstvenem zavarovanju predvidevamo spremembo, ki bo vse otroke do 18. leta oziroma do 26. leta, če se redno šolajo in živijo na teritoriju Republike Slovenije, avtomatično vključili v obvezno zdravstveno zavarovanje, ne glede na to, ali imajo starše oziroma skrbnike, ki so zavarovani po 22. členu oziroma da bi bili ti otroci zavarovani kot družinski člani. Skratka, da bi bil status otrok neodvisen od zavarovanja staršev. Ob tem naj omenim še, da v zakonu predvidevamo tudi širše definiranje novih vsebinsko podobnih kategorij zavarovancev, da bomo določili njihove prispevne osnove na način, ki bo vsem zagotavljal enako dostopnost do zdravstvenih storitev in prav tako solidarnost pri plačevanju prispevkov, torej določitve prispevne stopnje v skladu z zdravstvenimi pravicami, ki so jih zavarovanci deležni iz sistema zdravstvenega zavarovanja. Skratka, problem, na katerega ste opozorili, je poznan. V tezah zakona predvidevamo spremembo, ki bo za vse otroke uredil dostopnost do zdravstvenega varstva tako, kot pričakujemo vsi v Sloveniji in tudi v skladu z našimi osnovnimi vrednotami.
Imate željo za dopolnilni odgovor ministra? Gospod dr. Luka Juri.
Hvala lepa, minister. Če prav razumem, gre vaše razmišljanje v enako smer kot moje; torej, da status zavarovanca otroka ni več odvisen od tega, kako so zavarovani starši, ampak je, po domače rečeno, po defoltu zavarovan do 26. leta, če se šola, oziroma zavarovanje prej preneha, če je status drugačen. Preden mi odgovorite – vidim, da verjetno pozitivno, da se razumeva –, se naj vam še zahvalim, da ste ostali z nami do te pozne ure.
Hvala lepa. To je naloga, to je njegova dolžnost mimogrede. Želite še? Janez Ribič bo postavil vprašanje ministru za promet dr. Patricku Vlačiču, ki je odsoten. Želite ustno postaviti vprašanje? Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora! Sem vesel, da sta z menoj kolega iz Slovenske ljudske stranke, drugače bi bila sama. Tragična nesreča na nezavarovanem železniškem prehodu v naselju Ranca pri Pesnici, v kateri je avgusta letos usahnilo dvoje življenj, je po novem dokaz, da je treba čim prej urediti problem nezavarovanih železniških prehodov v Republiki Sloveniji. Zato sprašujem spoštovanega ministra: Kaj je bilo v njegovem mandatu do sedaj že storjeno v zvezi s tem problemom? Za koliko se je v njegovem mandatu zmanjšalo število nezavarovanih železniških prehodov v Republiki Sloveniji? Kdaj bo zagotovljeno ustrezno zavarovanje vseh takšnih železniških prehodov? Namreč, tragična nesreča je nov dokaz, da je nujno potrebno čim prej urediti tudi tri nezavarovane železniške prehode v občini Pesnica. Preko občine poteka stara mednarodna železniška proga Dunaj–Maribor, Ljubljana–Trst, po kateri vozijo hitri vlaki. Vse to terja sodobno, avtomatizirano varovanje železniških prehodov, da ne bi prihajalo do podobnih nesreč. Zanima me: Kdaj bo zagotovljeno ustrezno zavarovanje teh treh omenjenih železniških prehodov? Odgovor bi želel na naslednji seji Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. Predsedniku Vlade, ministricam, ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, v torek 21. septembra 2010, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 20. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Lahko noč.