Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 25. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnjega nadelavanja seje ne morejo udeležiti naslednji poslanki in poslanci: Melita Župevc, Eva Irgl, Franc Jurša in dr. Vinko Gorenak. Vse prisotne lepo pozdravljam. Postopkovni predlog. Prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani kolegi! Na začetku dnevnega reda pred enim tednom smo potrdili dnevni red te seje. Med temi točkami je bila tudi 31. točka dnevnega reda, podtočka a, to se pravi imenovanje člana strokovnega sveta Agencije za zavarovalni nadzor. Mandatna komisija je ta predlog ustrezno procesirala, pripravila tudi poročilo, vendar kot vidimo, na današnji seji te točke ni na dnevnem redu. Rad bi pojasnilo, kako je mogoče, da se točka na seji Državnega zbora enostavno briše, kljub temu da smo potrdili dnevni red. Rad bi utemeljitev skladno s poslovnikom, ne interpretacijo, rad bi poslovniško podlago, da vemo, kako se lahko to sploh zgodi, da je točka umaknjena s potrjenega dnevnega reda. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zdaj so me ustno informirali, prej o tem nisem bil obveščen, da je Vlada predlog za imenovanje umaknila in zato ni na dnevnem redu seje. Poslovniško bomo preverili, ali je to mogoče, ali to pomeni, da bi kljub vsemu moral Državni zbor o tem razpravljati. To bomo poslovniško preverili in vas o tem tudi obvestili. Da je Vlada ta predlog umaknila, pa sem izvedel zdaj. Želite še pojasniti? Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Jaz menim, da ni poslovniške podlage, da se na tak način točka umakne z dnevnega reda. Vlada je korektno predlagala, na Mandatno-volilni komisiji smo tudi to zadevo korektno sprocesirali, odločali o njej, predlog sicer ni dobil podpore in mnenja sem, da bi morali postopek zaključiti tudi z glasovanjem na plenarni seji Državnega zbora, kot je bilo predvideno tudi z dnevnim redom, ki smo ga potrdili v ponedeljek. Podlage za umik točk z dnevnega reda so zapisane v poslovniku, veljajo za zakone in akte. Točke je možno umakniti iz postopka, dokler ni sklicana seja, ne samo, da ni potrjen dnevni red, ampak dokler ni sklicana seja s predmetno obravnavo točke dnevnega reda. V tem konkretnem primeru pa smo imeli obravnavo na delovnem telesu, imeli smo sklic seje Državnega zbora in potrjen dnevni red, na katerem je bila točka dnevnega reda: Imenovanje člana strokovnega sveta Agencije za zavarovalni nadzor. To je bila potrjena točka dnevnega reda. Državni zbor o preložitvi odločanja, o čemerkoli ni odločal, zato bi morali po mojem mnenju, vsaj tako piše v poslovniku, točko zaključiti z obravnavo na plenarni seji Državnega zbora in točko zaključiti tudi z glasovanjem na seji Državnega zbora. Tako ali drugače, čisto vseeno. Ampak to je možno storiti samo tako, da Državni zbor glasuje. Vse druge zadeve ali drugi načini manipuliranja s temi točkami dnevnega reda pa pomenijo zlorabo Poslovnika Državnega zbora. In ne predsednik in ne predsedujoči, ne predsednik in podpredsedniki na tak način ne morejo umikati ali spreminjati dnevnega reda sej Državnega zbora. Točke, kar zadeva umik, so precizno določene. Rad bi tudi povedal, da se kaj takega do sedaj v Državnem zboru, vsaj kolikor jaz po letu 2000, ker sem član, spremljam te zadeve, še ni zgodilo. Tak način dela, tako prosto interpretacijo poslovniški pravil pa si le ne moremo dovoliti. Predlagam, da točko uvrstite na dnevni red, da se o njej opravi razprava in tudi odločanje, tako kot je dovoljeno in kot bi moralo biti po poslovniku.
Dodatna informacija, ki vam jo lahko dam, je zelo enostavna. Točka je uvrščena na prečiščeni dnevni red 25. seje Državnega zbora pod mandatno-volilne zadeve. Kot veste, so mandatno-volilne zadeve tako rekoč odprte do obravnave. Ko bomo prišli do te točke, ki je a) Predlog Vlade za imenovanje člana strokovnega sveta Agencije za zavarovalni nadzor, bo Državni zbor odločil, kakor bo pač odločil, imenoval, neimenoval, ali, ne vem, predstavil točko tako, kot je v skladu s poslovnikom določeno. Se pravi, gospod Tanko, da ne bi zavlačevali, točka je na dnevnem redu in ko bomo prišli do nje, jo bomo tudi obravnavali. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, na razporedu dela za ponedeljek te točke ni na dnevnem redu. Mi smo jo v ponedeljek potrdili v tistem generalnem razporedu dela. V dnevnem načrtu dela, ki velja za danes, pa te točke ni na dnevnem redu. In na to sem vas na začetku opozoril. Menim, da je treba ta vrstni red za današnji dan dopolniti s tistim, kar ste črtali z dnevnega reda. Mi začenjamo mandatno-volilne zadeve s točko b in točke a ni na dnevnem redu za današnji dan. Po mojem prepričanju je treba zadevo dopolniti in, tako kot ste dejali, tudi zaključiti.
Jaz mislim, da bomo ta razpored dela za danes dopolnili. Upam, da ne bo treba še enkrat printati celotnega dnevnega reda. Kot sem povedal, točka ni bila umaknjena, je na prečiščenem dnevnem redu. Ko bomo prišli do nje, jo bomo tudi obravnavali. Hvala lepa. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA: OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O LASTNINSKEM PREOBLIKOVANJU LOTERIJE SLOVENIJE, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade. Besedo ima dr. Igor Lukšič minister za šolstvo in šport.
Spoštovani gospod predsednik, poslanke in poslanci! Pred nami je Predlog zakona o spremembah Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije. Gre samo za spremembo enega člena, in sicer člena, ki obravnava sestavo sveta. Do predloga je prišlo zato, ker je bil eden od predlagateljev, Javni zavod za šport Republike Slovenije – Inštitut za šport, to je celo ime tega zavoda, prenehal obstajati. Zato ni bilo možno uskladiti Odloka o ustanovitvi Fundacije za šport z zakonom. In zato sedaj spreminjamo najprej ta člen zakona. V svet fundacije bo tako po novem zakonu enega člena namesto Javnega zavoda za šport Republike Slovenije – Inštituta za šport Republike Slovenije predlagal Zavod za šport Republike Slovenije Planica. To je glavni razlog za spremembo. Naslednja zadeva. Uskladitev določil zakona z dejanskim stanjem prestavljajo predlagane spremembe tudi pri zastopanosti predstavnikov civilne športne sfere, lokalnih skupnosti in strokovne javnosti pri odločanju o svetu fundacije za financiranje športnih organizacij. Olimpijski komite, združenje športnih zvez, ne združuje in ne predstavlja le nacionalnih panožnih športnih zvez, temveč tudi 86 občinskih in medobčinskih športnih zvez, tri zamejska športna združenja ter množico splošnih in strokovnih združenj ter nacionalnih zvez. Sprememba zakona, ki ne bo več določal, da lahko Olimpijski komite Slovenije predlaga v svet fundacije svoje predstavnike le izmed nacionalnih panožnih športnih zvez, zagotavlja bolj primerno in široko zastopanost civilne športne sfere. Naslednja zadeva se tiče občin, lokalnih skupnosti. Do sedaj je bilo v zakonu napisano, da sta predlagatelja dva, Skupnost občin in Združenje občin, in gre za dva predstavnika lokalnih skupnosti. Ukinjamo to možnost, da se predlagatelja imenuje, predlagamo, da se samo določi, da sta dva predstavnika lokalnih skupnosti. Leta 2010 je bilo ustanovljeno še eno združenje, Združenje mestnih občin, tako da imamo sedaj tri združenja. Lahko se bo ustanovilo še kakšno in ni nobenega razloga, da zmeraj na novo spreminjamo zakon, da bi vključili še novo združenje kot možnega predlagatelja. Na podlagi predloga sprememb zakona pa bo člana v svet fundacije imenovala tudi Vlada Republike Slovenije na predlog ministrstva, pristojnega za področje športa. Ta rešitev je predlagala zato, ker se poskuša iskati nek enoten model, ki je že bil uveden z ureditvijo pri fundaciji za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij, kjer Vlada v svet fundacij imenuje enega člana na predlog Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve in enega na predlog Ministrstva za zdravje. Predlogi Olimpijskega komiteja in lokalnih skupnosti so bili v postopkih sprememb zakona upoštevani. Res je, da je prišlo do nekih časovnih zamikov zaradi poznega odziva športne sfere šele z amandmajem na matičnem odboru Državnega zbora. Na koncu je predlog naslednji. S spremembo zakona se bo število članov sveta fundacije zmanjšalo s 17 na 15, pri tem število članov, ki jih predlaga OKS v svet fundacije, ostaja 7, torej nespremenjeno, tako kot je v prejšnjem zakonu. Vlada Republike Slovenije in njen Strokovni svet za šport Republike Slovenije pa bosta imela pristojnost predlagati v svet fundacije skupno 2 člana. Torej Vlada imenuje enega, 14 pa Državni zbor. Pred petnajstimi leti se je Republika Slovenija z Zakonom o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije odločila, da športnim organizacijam nameni del dajatev iz naslova iger na srečo. S svojimi dosežki je slovenski šport dokazal, da je bila ta odločitev pravilna. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pred nami je predlog spremembe zakona, za katerega prosim, da ga podprete. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino kot matično delovno telo. Za prestavitev poročila odbora dajem besedo predsednici mag. Majdi Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavcem, poslanke in poslanci! Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino je Predlog zakona o spremembah Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije obravnaval na 26. seji 16. februarja letos, in sicer po skrajšanem postopku, kar je bilo na predlog Vlade in potrjeno na 90. seji Kolegija predsednika Državnega zbora. Obravnava je zato tekla po 142. členu Poslovnika. Zakon je preučila tudi Zakonodajno-pravna služba. Odboru je bilo posredovano še gradivo, in sicer pripombe JHD, Društva za teorijo in kulturo hendikepa, potem pripombe Zveze društev gibalno oviranih in oseb z invalidnostjo Invalid in pripombe Športne unije Slovenije. Amandma je vložila Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke k 1. členu. Predloge za amandmaje odbora pa so na sami seji predložili poslanke in poslanci štirih koalicijskih skupin. Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino je v skladu s 126. in 131. členom Poslovnika opravil razpravo in glasovanje o posameznih členih in vloženih amandmajih. Predstavnik predlagateljev dr. Igor Lukšič je uvodoma podal dopolnilno obrazložitev k predlogu zakona. Povedal je, da se bo s predlagano novelo zagotovila bolj uravnotežena zastopanost različnih nepridobitnih organizacij s področja športa v svetu Fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji. S sprejetjem novele bo v svet fundacije enega člana namesto Javnega zavoda za šport – Inštituta za šport, ki je prenehal delovati, predlagal Zavod za šport Republike Slovenije Planica, en član bo imenovan na predlog Skupnosti in Združenja občin Slovenije, tri člane bo predlagal strokovni svet Republike Slovenije, enega člana pa bo v svet imenovala tudi Vlada na predlog Ministrstva za šolstvo in šport. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da na predloženi zakon nima pripomb, saj bo s sprejetjem amandmaja odbora odpravljena tudi pomanjkljivost glede predhodne določbe, na katero je opozorila v mnenju. V okviru krajše razprave o posameznih členih so nekateri člani in članice odbora ter drugi vabljeni menili, da se razmere v slovenskem športu od zadnje spremembe zakona v letu 2007 niso bistveno spremenile, zato po njihovem mnenju ni potrebe po spremembi sestave sveta Fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji razen v primeru Javnega zavoda za šport Republike Slovenije – Inštituta za šport, ki je na predlog Vlade v letu 2009 prenehal delovati. Po končani razpravi o posameznih členih predloga zakona in o vloženih amandmajih odbor ni sprejel amandmaja Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 1. členu, je pa sprejel predloga za amandmaje odbora, predlagana s strani koalicijskih poslanskih skupin k 1. in 4. členu. Odbor je tako na podlagi osmega odstavka 131. člena Poslovnika Državnega zbora oblikoval in sprejel ta dva amandmaja. Amandmaja sta vključena v dopolnjeni predlog zakona, ki je pred vami in je predlagan za sprejem. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Miran Györek. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! S predlaganimi spremembami Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije Vlada Republike Slovenije kot predlagateljica predloga sprememb trdi, da bo zagotovila ustreznejšo, bolj uravnoteženo in bolj proporcionalno zastopanost nepridobitnih organizacij na področju športa v svetu Fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji. V svet Fundacije za financiranje športnih organizacij bi po tem predlogu enega člana po novem predlagal Zavod za šport Planica. V svetu fundacije bi enega od članov imenovala tudi Vlada Republike Slovenije, in sicer na predlog Ministrstva za šolstvo in šport. Predlagatelj trdi, da so bile predlagane rešitve usklajene tudi med predstavniki Skupnosti občin Slovenije, Združenja občin Slovenije in Združenja mestnih občin Slovenije in bi le-te zastopal en član v svetu fundacije. Navedena ureditev ne ustreza več dejanskemu stanju, kajti kljub temu, da je bilo v letu 2010 ustanovljeno še eno združenje občin, to je mestnih občin, pa hkrati sprememba zakona predvideva sorazmerno enega tovrstnega predlagatelja manj ne pa razširjanja na novoustanovljeno združenje občin. Težko si je sedaj predstavljati, kako bo in kdo bo diskrecijsko odločal med več upravičenimi predlagatelji treh združenj občin in izbral tistega pravega. V Slovenski nacionalni stranki menimo, da gre prej za poskus prevzema vpliva Direktorata za šport Ministrstva za šolstvo in šport pri delitvi finančnih sredstev ter izrivanje civilne družbe s področja športa pri delitvi sredstev Fundacije za šport, kar je v nasprotju z vsemi smernicami dobrega vladanja v javnem sektorju. Zanima nas, ali naj bi to pomenilo, da se bodo finančna sredstva delila, kot bo to pripravil minister, in če bo tako bolje zastopana ustrezna zastopanost interesov v predmetnih odločitvah, zato smo se v Slovenski nacionalni stranki odločili, da ne sprejemamo predlaganih sprememb v 10. členu, to je v tretjem odstavku Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije in podpiramo predlagano članstvo v svetu fundacije, kot je to med drugim predlagano z vloženim amandmajem SDS.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil Ljubo Germič. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. Gospod minister s sodelavcem! V Poslanskem klubu LDS se strinjamo s stališčem, da je bila odločitev v Republiki Sloveniji, da se del dajatev iz Loterije Slovenije namenja športu, torej Fundaciji za šport, kajti tako množičnost, kot ena izmed pomembnih civilnodružbenih aktivnosti, ki je usmerjena v krepitev zdravja, aktivno preživljanje prostega časa na eni strani, kot potem vrhunski rezultati, ki jih naš šport dosega, so prav gotovo tisti, ki utemeljujejo to odločitev. Z zakonom o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije smo tudi opredelili Fundacijo za financiranje športnih organizacij Republike Slovenije, ki odloča o namenski porabi teh sredstev. Predlog spremembe zakona, ki je danes pred nami, je vezan predvsem na 10. člen veljavnega zakona, ki določa sestavo sveta Fundacije za šport. Javni zavod za šport Republike Slovenije – Inštitut za šport, ki je bil eden od predlagateljev za člana sveta Fundacije za šport, je prenehal obstajati in namesto njega je bil ustanovljen Zavod Republike Slovenije za šport Planica. Za sprejetje odloka o ustanovitvi Fundacije za financiranje športnih organizacij moramo torej spremeniti veljavni zakon tako, da bo odražal to spremembo. Ko smo natančno pogledali spremembo sestave fundacije, smo lahko ugotovili, da je bil ob tej spremembi predlog predlagatelja tudi ta, da se je število članov zmanjšalo s 17 na 15 in da se je nekoliko spremenila tudi struktura tistih, ki predlagajo. Zato želimo v Poslanskem klubu LDS ob spremembi 10. člena Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije opozoriti, da kljub podpori zakonu, ki jo smatramo za potrebno, nismo najbolj zadovoljni s postopkom nastajanja tega zakona, kajti menimo, da bi sodelovanje ministrstva z akterji oziroma deležniki, ki predlagajo svoje predstavnike v svet fundacije, bilo lahko boljše. Tako smo na odboru na predlog in opozorila tako Združenja občin Slovenije kot Skupnosti občin Slovenije z amandmajem povrnili podobno vsebino, tako da iz preteklega, torej tistega, ki je zdaj zapisano v zakonu, kjer združenje in skupnost predlagata po enega člana, se zdaj besedilo glasi tako, da iz združenja in skupnosti predlagamo dva kandidata v svet fundacije, prav tako pa je zmanjšano število tistih članov, ki jih predlagamo na predlog Strokovnega sveta Vlade Republike Slovenije za šport se število 6 zmanjšuje na 3, hkrati pa se nekako spreminja po analogiji sestave sveta Fundacije invalidskih in humanitarnih organizacij, da v svet Fundacije za šport tudi Vlada imenuje namesto dveh zdaj enega člana. Menimo, da bi na tej točki lahko bilo storjeno več, preden je prišel predlog zakona v parlamentarno proceduro, da se ne bi ustvarjal občutek, kot da gre za spremembe zakona, ki imajo nek drug interes, ne pa, da se okrepi delovanje Fundacije za financiranje športnih organizacij. Ker smo v Poslanskem klubu LDS prepričani in menimo, da šport v svojem profesionalnem in amaterskem čim širšem civilnodružbenem segmentu ne sme biti predmet politizacije, in ker temu nismo bili priča do sedaj, smo prepričani,da nihče med nami tega ne želi niti v prihodnje. Zaradi tega mora politika poskrbeti, da se tovrstni zapleti v prihodnje ne bi več dogajali. Pri spremembah tovrstne zakonodaje je pomembno sodelovati z vsemi zainteresiranimi deležniki, še posebej s tistimi, ki so med glavnimi izvajalci in nosilci športne dejavnosti pri nas. Kot sem dejal, bomo v Poslanskem klubu LDS predlog sprememb zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila Silva Črnugelj.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljeni minister in sodelavci, dragi kolegi in kolegice! Slovenski športniki v zadnjem obdobju nadaljujejo z doseganjem vrhunskih rezultatov. Kar nekoliko oddaljeni se že zdijo nepojmljivi dosežki najmanjše udeleženke svetovnih prvenstev v nogometu, košarki in hokeju, številne kolajne na olimpijskih igrah v Vancouvru in Pekingu, že so tu uspehi na svetovnih prvenstvih v alpskih in nordijskih disciplinah ter boksarskem ringu. Naj omenim le nekatere: Lucija Polavder, Petra Majdič, Tina Maze, Mitja Valenčič, in naši skakalci, namiznotenisači sedaj ob 20. državnem prvenstvu. To so vse aktualne zadeve. V Poslanski skupini Socialnih demokratov zasluge zanje ne pripisujemo le aktualni vladi, kot so to radi počenjali nekateri v preteklosti, pač pa dosežke spoštujemo kot plod celokupnih okoliščin, nenadomestljivega talenta ter prizadevanj številnih delavcev v športu tudi iz preteklosti. Med njimi ima pomembno vlogo in mesto Fundacija za šport, ki z letnimi razpisi v višini 13 milijonov evrov že nekaj let ohranja status največjega sponzorja vrhunskega športna pri nas. Največ javnih sredstev za financiranje športa, okoli tri četrtine, sicer prispevajo lokalne skupnosti, preostanek pa dodata Ministrstvo za šolstvo in šport ter fundacija. V javnofinančnem viru financiranja športa tako delež fundacije znaša nekaj manj kot 10 % vseh sredstev, njena vloga pa postaja v času, ki za pridobivanje sponzorskih sredstev ni najbolj ugoden, še toliko bolj pomembna. Zavedajoč se tega, da smo lani oktobra podprli spremembe pravilnika o pogojih in merilih in postopkih za razporeditev sredstev fundacije, kar je omogočilo, da se sredstva za športno dejavnost oziroma investicije porazdelijo tako, da se večji delež približno dodanih 1,3 milijona evrov nameni dejavnosti. Javnofinančna sredstva se od leta 2001 povprečno povečujejo za 7,38 na leto. V Poslanski skupini Socialnih demokratov podpiramo vse tiste ukrepe Vlade Republike Slovenije, s katerimi se krepi vloga socialnodružbenih organizacij pri imenovanju različnih organov. Verjamemo, da bo udejanjenje tovrstnih rešitev v praksi najboljši odgovor na pomisleke tistih, ki so v preteklosti izkazovali nezaupanje v asociacije, kjer svoje politične večine niso mogli uveljaviti. Zato pozdravljamo odločitev predlagatelja zakona, da zmanjša število predstavnikov Vlade oziroma njenega strokovnega sveta v svetu za fundacijo s 6 na 4 ter sestavo uskladi z dejanskim stanjem. Inštitut za šport, ki je prenehal z delovanjem, bo tako kot predlagatelja enega člana sveta nadomestil Zavod za šport Planica. Verjamemo, da predlagana struktura sveta, kjer se ob zmanjšanem številu članov ohranjata dva predstavnika lokalnih skupnosti, odraža primerno zastopanost različnih akterjev v športu. Ob tej priložnosti želim opozoriti, da je tudi Ministrstvo za šolstvo in šport kljub neugodni javnofinančni stiski uspelo ne le ohraniti, ampak celo povečati sredstva v proračunu za šport. Samo za leto 2011 je tako predvidenega nad 10% več denarja, kot ga je bilo v letu 2008 in letu 2009. Skupaj z drugimi javnofinančnimi viri to predstavlja znaten delež v razvoju vseh oblik športnega udejstvovanja, tako tistih, ki promovirajo zdrav način življenja, kot drugih, ki dodatno spodbujajo razvoj športnega potenciala našega naroda. V Poslanski skupini Socialnih demokratov predloga amandmaja Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ne bomo podprli, saj bi to pomenilo nazadovanje glede na obstoječe stanje. Bomo pa podprli zakon v celoti in verjamemo, da ga bodo tudi tisti, ki so obravnavo pomena financiranja športa na izredni seji oktobra lani označili kot obrobno stvar in se jim je to zdelo smešno. Naj omenim, da izdatki prebivalstva za šport stalno rastejo. Gospodinjstva povprečno porabijo 500 evrov oziroma 5,6 % povprečne letne neto plače, od tega 370 evrov za športne izdelke in 130 za športne storitve. Žal bo kriza prispevala tudi svoj delež na tem področju in upamo, da bo s takimi in podobnimi ukrepi šport vendarle napredoval, kot je že do sedaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavila Alenka Jeraj. Prosim.
Lep pozdrav vsem! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke spremembe zakona ne podpiramo. Ocenjujemo, da spremembe niso potrebne, ker se dejansko od sprememb iz leta 2007 stanje na področju športa ni bistveno spremenilo. Edino, kar se je spremenilo, je to, da je bil ukinjen Javni zavod za šport RS – Inštitut za šport, ki je v letu 2009 prenehal delovati in je isti dan Vlada ustanovila nov javni zavod za šport Republike Slovenije Planica. Že takrat smo povedali, da bo zadeva nekaj stala – stroški ukinitve, ponovna ustanovitev zavoda, ki deluje potem v istih prostorih z enakimi vsebinami kot je bil ukinjen zavod. Mi ocenjujemo, da je to samo manever, da se zamenja vodstvo oziroma zaposleni. Za nas je glavni problem tudi to, da novela oziroma sprememba zakona ni bila obravnavana na vseh tistih organih, kjer bi morala biti, tako na Fundaciji za šport, Strokovnem svetu za šport, Olimpijskem komiteju RS. Vsi ti so pojasnili na matičnem odboru, da niso imeli priložnosti podati pripomb. Posledično tudi ni bila seznanjena na primer Športna unija in še nekatere druge organizacije. Zakon o športu v 15. členu določa, da mora biti kakršenkoli akt, ki se dotika športnega področja, preden ga sprejme Vlada oziroma Državni zbor, obravnavan na Strokovnem svetu Republike Slovenije za šport. In 5. člen Zakona o športu pravi, da se vse izvajalce javnega programa, ki so v povezavi z nacionalnim programom športa, povpraša o takih spremembah in v teh primerih mora dati soglasje Olimpijski komite. Predstavnik Olimpijskega komiteja je povedal, da tega niso obravnavali in niso mogli podati svojih pripomb. Minister pravi, da je glavni problem sprememba javnega zavoda za šport v nov zavod Planica. S tem se mi strinjamo, zato smo tudi pripravili amandma, ki to ureja. Pomembna sprememba, ki je pa minister ni omenil, je to, da sedem predstavnikov res imenuje oziroma predlaga Olimpijski komite Slovenije, vendar ne več skupščina, torej najvišji organ – Olimpijski komite, to pomeni vodstvo, predsednik, kajti v Olimpijskem komiteju je mandatarski sistem, se pravi, tisti, ki je izvoljen kot predsednik, postavi tudi izvršni odbor, kar pomeni, da o teh predstavnikih ne bo več odločala skupščina, pač pa vodstvo oziroma lahko rečemo predsednik. Vemo pa, kdo je že dolga leta predsednik Olimpijskega komiteja. Tudi protikorupcijska komisija je opozorila, da ugotavlja, da obstoječa zakonodaja in predlagane spremembe ne preprečujejo možnega nasprotja interesov, kot ga opredeljuje četrto poglavje Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije, zato ocenjuje, da bi bila potrebna sprememba oziroma dopolnitev 10. člena, ki opredeljuje sestavo obeh fundacij z določbami, ki bi preprečevale nasprotje interesov. Mi ocenjujemo, da delamo korak nazaj, saj bomo na ta način še bolj skoncentrirali odločanje v vodstvu oziroma, kot sem omenila, predsednika in izvršnega odbora v primeru Olimpijskega komiteja. Naš amandma tudi predlaga, da se šest članov strokovnega sveta za šport na predlog Vlade imenuje izmed predlogov, ki jih podajo športne organizacije – zdaj se to ukinja – po novem predlogu samo strokovni svet, ne glede na kakšen način, ne glede na pozivanje predlagateljev, ker jih ne zavezuje, da morajo upoštevati predloge predlagateljev. Namreč sedanja ureditev določa dva člana iz občinskih športnih zvez, enega člana iz športnih zvez, ki niso članice Olimpijskega komiteja – že tu ministrstvo pravi, da so vsi vključeni v Olimpijski komite, kar vemo, da ni res – in tri člane izmed športnih organizacij, ki niso predlagani od drugih upravičenih predlagateljev. S spremembo, ki jo predlaga ministrstvo, bomo vsem tem odvzeli možnost, da predlagajo kandidate. Mi bomo amandma, ki smo ga predlagali v Slovenski demokratski stranki, podprli. Če ne bo sprejet, zakona ne bomo podprli, ker ocenjujemo, da gre samo še za en manever postaviti vodstvo fundacije, kakršno želimo, in v drugem koraku zamenjati direktorja.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil Vito Rožej. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Zakon o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije tokrat odpiramo zgolj v točki sestave Sveta fundacije za financiranje športnih organizacij. Predlagatelj s tem želi doseči ustreznejšo zastopanost različnih nepridobitnih organizacij s področja športa v svetu fundacije. Kot je že bilo lahko slišati, se število članov zmanjšuje, odslej jih bo 15, 14 jih bo imenoval Državni zbor, 7, polovico torej od svojih predlaganih, na predlog Olimpijskega komiteja – Združenja športnih zvez, ki zdaj, za razliko od takrat, ko so nastajale prejšnje določbe tega zakona, še ni bilo združenje zvez ampak zgolj in samo Olimpijski komite Slovenije, tako da nekatere nacionalne športne zveze, ki sicer niso predstavnice olimpijskih športov, so zdaj ravno tako v Olimpijskem komiteju. Pričakovati je, je pa to pravica civilne družbe, da bodo imenovali kakšnega od predstavnikov tudi izmed teh športnih zvez, na primer planinske, plesne in še kakšne, ki ne predstavljajo olimpijskih športov, so pa vsekakor nacionalno še kako zastopane in tudi dosegajo v svetovnem merilu lepe uspehe, enega na predlog Univerze v Ljubljani, kot že doslej Fakultete za šport, na predlog novoustanovljenega zavoda za šport Planica. Ostajata tudi dva člana na predlog Skupnosti oziroma Združenj občin, po sprejetem amandmaju na odboru je seveda treba dodati tri na predlog Strokovnega sveta Vlade Republike Slovenije in enega imenuje Vlada na predlog ministrstva. Kot je bilo že tukaj rečeno, odločitev, sprejeta pred leti, da država del sredstev od iger na srečo odstopi športnikom ter tudi invalidom in humanitarcem, je pravilna in se nam potrjuje ne samo skozi športne uspehe, ampak tudi skozi zavidljivo raven skrbi za invalide in prek dobrega delovanja humanitarnih organizacij. Ne smemo pa nikoli pozabiti, da gre v tem primeru za javna sredstva. In skrb za ta javna sredstva mora biti enaka, kot je za integralni proračun za pokojninsko, zdravstveno blagajno, za, ne vem, sklad za razgradnjo nuklearne elektrarne in tudi kot skrb za deleže, ki jih ima država v gospodarskih družbah in proračunih lokalnih skupnosti ravno tako. Zakaj o tem govorim? Zato, ker je v krizi integralni državni proračun prvi med tistimi, ki občuti breme, ki ga gospodarstvo v krizi nosi. Vsi ostali proračuni, vsa ostala javna sredstva so glede tega v drugem, tretjem planu ali šele drugi, tretji val gospodarske krize se jih dotakne, čeprav bi bilo prav, da breme krize nosimo vsi in da prispevamo vsak po svojih močeh. Zato bi bilo dobro, da ko urejamo to področje, urejamo tudi drugi del, ki ga ta isti člen, ki ga zdaj spreminjamo, ureja, delovanje Sveta fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij, v katerem kar 16 od 30 članov predlaga Nacionalni svet invalidskih organizacij Slovenije, se pravi večino. In tukaj se ta občutek, da gre za javna sredstva, dostikrat izgublja, ker je ta večina očitno zapisana v zakonu in se tako tudi postopa. Pozivi različnih invalidskih organizacij oziroma društev ne kažejo na to, da bi bile stvari tam urejene. Nekateri trdijo, da je razmerje članov FIHO neprimerno, ključni problem pa je konflikt interesov pri razdeljevanju sredstev fundacije, ker so člani sveta FIHO hkrati tudi največji prejemniki sredstev. Na to opozarja Komisija za preprečevanje korupcije. Tudi Poslanska skupina SDS je omenila, da je to problem tudi pri športnih organizacijah, tako da se glede nujnosti te klavzule tudi v Poslanski skupini Zares – nova politika lahko strinjamo. Ampak moramo pa se lotiti tega problema očitno ob naslednjem odpiranju zakona, ki bo uredil tudi razmerje v svetu FIHO. O načinu razdelitve teh sredstev, o smotrnosti porabe teh sredstev ima pripombe tudi Računsko sodišče, zato pozivam kolegice in kolege, da se kmalu lotimo tudi tega za mnoge zelo perečega problema. Samo spremembo sveta fundacije v Poslanski skupini Zares sicer podpiramo, je potrebna. Glede načina sprejemanja predlagane spremembe pa smo prepričani, da bi usklajevanju med deležniki veljalo nameniti več časa, in to preden je zakon v proceduri, ne pa šele potem, ko je že na naših mizah. Obenem bi z medresorsko usklejanim noveliranjem zakona lahko naenkrat uredili obe področji, ki ju zakon o lastninskem preoblikovanju loterije zadeva, torej financiranje športnih ter tudi invalidskih in humanitarnih organizacij. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Janez Ribič.
Dober dan, spoštovani poslanke in poslanci, gospod minister. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo mnenja, da je zakon o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije izjemno pomemben za financiranje športne dejavnosti pri nas. V času, v katerem živimo, ko se sredstva za vse družbene aktivnosti zmanjšujejo, je izjemnega pomena, da imamo fundacije, ki skrbijo za financiranje invalidskih, humanitarnih in športnih organizacij ter jim tako omogočajo opravljanje njihove dejavnosti, ki ima pozitiven učinek na širok krog ljudi. Dosedanje spremembe obravnavanega zakona so vedno vključevale tudi spremembo sestave Sveta fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji oziroma Sveta fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji, čemur so botrovala predvsem preoblikovanja, preimenovanja ali ukinitve posameznih organizacij, ki so predlagale člane v svete navedenih fundacij. Tudi predlagana sprememba Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije zadeva spreminjanje sestave Sveta fundacije za financiranje športnih organizacij. Kot glavni razlog pa je navedeno zagotavljanje ustreznejše, bolj uravnotežene oziroma bolj proporcionalne zastopanosti nepridobitnih organizacij s področja športa v svetu fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se sprašujemo, ali izločitev članov športnih organizacij, ki niso članice Olimpijskega komiteja Slovenije, iz sveta fundacije res pomeni bolj proporcionalno zastopanost. Bojimo pa se tudi, da lahko predlagane spremembe pomenijo zmanjšanje sredstev za športne organizacije, ki niso vključene v Olimpijski komite Slovenije. Tega pa si poslanci Slovenske ljudske stranke nikakor ne želimo, saj smo mnenja, da je treba športno aktivnost med prebivalci Slovenije čim bolj spodbujati, saj ima to izjemno pozitiven vpliv na posameznikovo zdravje in počutje. Poslanci Slovenske ljudske stranke zato ne vidimo razlogov za spreminjanje sestave Sveta fundacije za financiranje športnih organizacij, zato bomo tudi podprli predlagani amandma Slovenske demokratske stranke. V primeru nesprejetja tega amandmaja tudi zakona ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Matjaž Zanoškar.
Hvala, spoštovani predsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavci, kolegice in kolegi! Dovolite, da predstavim stališče Poslanske skupine DeSUS glede Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije. Nedvomno gre za sredstva, ki se izločajo iz poslovanja Loterije Slovenije in se namenjajo za razvoj športa, humanitarnih organizacij ter invalidskih organizacij, ki so silno pomembna, saj vemo,da je teh donacijskih in sponzorskih sredstev vedno manj. Prav je, in ta predlog vsekakor v Poslanski skupini DeSUS podpiramo, da se tudi preoblikovanje članstva Sveta fundacije za financiranje športnih organizacij Republike Slovenije preoblikuje in prilagodi sedanjemu in dejanskemu stanju, obenem pa tudi stanju, ki je že uvedeno s sestavo Sveta fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji. Tam sta namreč dva člana v sestavi sveta imenovana na predlog dveh področnih ministrstev in naj bi šlo za poenotenje dveh sorodnih področij. Tako je namesto člana iz vrst Javnega zavoda za šport Republike Slovenije – Inštituta za šport, ki je prenehal delovati, imenovan član iz novoustanovljenega Zavoda za šport Republike Slovenije Planica. Vlada pa bo dobila pristojnosti imenovanja in razreševanja po dopolnjenem predlogu zakona do enega od petnajstih članov sveta, kar se nam zdi zelo primerno. V besedilu dopolnjenega predloga ostaja število članov, predlaganih s strani Skupnosti in Združenja občin, danes gre torej za tri asociacije, tu gre še za Skupnost združenj mestnih občin, nespremenjeno. Ostajata torej dva člana, kot velja za že sedaj veljavno ureditev, kar je glede na prvotni predlog novele spremenjeno tako, da bo na ta račun participacija članstva s strani Vlade manjša za enega člana. To je bil tudi predlog Olimpijskega komiteja in lokalnih skupnosti, ki je upoštevan. Zdi se nam primerno in popolnoma sprejemljivo, da je tu zastopanost lokalnih skupnosti dobra, saj vemo, da se naj o delitvi tega denarja odločata tam, kjer se dejansko tudi rabi in se porabi. Spremembe po naši oceni ne podirajo načela sorazmerne zastopanosti posameznih področij športa, prav tako pa zaradi spremembe v sestavi sveta naj ne bi bil izločen noben subjekt, ki za sredstva lahko kandidira, saj se pogoji in merila za delitev sredstev v ničemer ne spreminjajo. Po mnenju Poslanske skupine DeSUS gre za nujno potrebne spremembe, vse te spremembe pa so prilagojene stanju, ki bo zadeve na tem področju še izboljšalo. Zato v Poslanski skupini DeSUS podpiramo predlog sprememb. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 4. 3. 2011. Prehajamo k 1. členu. V razpravo dajem 1. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Alenka Jeraj in Majda Potrata.
Hvala za besedo še enkrat. Kot sem rekla, bomo mi naš amandma podprli. Poslanke in poslanci smo dobili pred sejo matičnega delovnega telesa tudi dopis Športne unije Slovenije, ki sem ga že omenila, da so dobili neuradno informacijo, da bo odbor obravnaval ta predlog zakona in sami ocenjujejo, da trditev, ki je zapisana v obrazložitvi, da bo takšna sestava bolj uravnotežena, proporcionalna in da zastopa različne interese, ne drži. Mi se s tem strinjamo. Povedala sem tudi zakaj. Če ponovno dajemo neko posebno veljajo Olimpijskemu komiteju, ki jo seveda ima, ker povezuje nacionalne športne zveze, vendar pa s spremembo, da ne bo več odločala o tem skupščina pač pa samo vodstvo, in s tem, da izvzemamo, na kakšen način bo Strokovni svet za šport predlagal dodatne delegate oziroma predstavnike, ocenjujemo, da bomo s tem naredili korak nazaj. Zato predlagamo, da podprete naš amandma. Večina tistih, ki so nam pisali, je ocenila, da je bil način, kot je bil predlagan v letu 2007 s spremembo, dober, eventualno se strinjamo s spremembo, ki jo tudi sami predlagamo, da se popravi predstavnik predlagatelja Zavoda Planica, ki je nastal v tem času. Vse ostale stvari pa se dejansko niso spremenile. V zvezi z mestnimi občinami je pa tako. Večina jih je tudi v Združenju in Skupnosti občin, je pa sprememba sedaj, ko smo prišli najprej iz prvotnega predloga ministrstva z enega člana nazaj na dva, zagotovo boljša. Mi vseeno ocenjujemo, da je sedanja ureditev ustrezna, zato smo jo tudi povzeli v našem amandmaju, ki ga bomo podprli.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kar nekaj stvari je, na katere bi bilo dobro reagirati. Najprej pa naj povem, da predlaganega amandmaja ne bom podprla predvsem tudi zaradi tega, ker sta v predlaganem amandmaju obe združenji predstavnic občin Slovenije direktno poimenovani. Gre pa za to, da je prav ohraniti dva predstavnika reprezentativnih zvez in združenj lokalnih interesov, kajti tik pred registracijo in pridobitvijo reprezentativnosti je tretje združenje, kdo ve, koliko jih bo še kasneje, če bomo tako pridno drobili občine, kot jih drobimo zdaj. To glede tega. Tisto, kar je treba povedati v zvezi z mnenjem protikorupcijske komisije. Mnenje protikorupcijske komisije je prišlo po končani obravnavi te točke na seji matičnega delovnega telesa. Branje tega gradiva pa vendarle kaže na to, da se pripombe nanašajo na tisti del, ki zadeva FIHO, se pravi ne športne fundacije, ampak fundacije, ki ureja participacijo na sredstvih iz Loterije Slovenije za invalidske in humanitarne dejavnosti. In če bi bili korektni in bi hoteli v ta del posegati, potem bi morali biti opravljeni vsi z zakonom predpisani postopki, da bi lahko posegli v ta del spremembe sestave Sveta FIHA. To ni bilo opravljeno, zato tudi na odboru nismo mogli upoštevati predlaganih sklepov tistih, ki sicer nimajo tudi statusa kvalificiranih predlagateljev amandmaja. Govorila sem že v poročilu, da sta YHD in Društvo Invalid poslala pripombe na ta del. Ne bom se vpletala v razčiščevanje javne polemike, ki teče v medijih, glede postopkov. Bi vas pa morala glede na to, kar je bilo rečeno, vendarle opozoriti, da imam v rokah dopis Olimpijskega komiteja – Združenja športnih zvez z datumom 17.2., v katerem je zapisano, da je Olimpijski komite Slovenije obravnaval predlog zakona in na svoji seji 18. januarja 2011 sprejel sklep glede predloga sprememb Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, to je torej 18.1.2011. Z datumom 28. februar 2011 pa smo dobili tudi dopis Strokovnega sveta Republike Slovenije za šport, v katerem ugotavlja, da je res po obravnavi na matičnem delovnem telesu, ampak vendarle izpeljal zakonsko predpisan postopek in je na 35. seji 28. februarja sprejel sklep, s katerim nas ob soglasju opozarja tudi na to, da imamo napako v dopolnjenem predlogu, ki ga podpirajo v dopolnjenem predlogu in zato vas opozarjam, da je vložen tudi predlog uskladitvenega amandmaja, ker je namesto 13 članov treba zapisati, da Državni zbor imenuje 14 članov, ker smo tam spremenili število in zmanjšali število tistih, ki jih predlaga Vlada. Prej smo imeli dva predstavnika, zdaj Vlada imenuje samo enega, torej je na Državnem zboru, da imenuje 14 predstavnikov, tako da pridemo do končne številke 15. V drugem odstavku je sicer tudi pripomba, da bi ob pozitivnem mnenju pa vendarle raje videli, če bi tudi namesto predstavnika Vlade oziroma ministrstva imenoval četrtega člana Strokovni svet Republike Slovenije za šport. Sama te ideje ne morem podpreti, bil je tudi zamujen čas za vlaganje takšnega amandmaja. Hočem pa povedati, da je pravzaprav tukaj le usklajeno s tistim delom, ki ga imenuje Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve ter Ministrstvo za zdravje, ko imenuje vsako od ministrstev po enega člana v svet FIHA. Tukaj je nekako usklajeno in mislim, da je tako tudi v redu. Predlaganega amandmaja SDS torej ne nameravam podpreti. Hvala.
Je še želja po razpravi? Da. Matjaž Zanoškar in potem Alenka Jeraj.
Hvala za besedo. Kot sem povedal tudi v imenu Poslanke skupine DeSUS, se strinjamo s tem predlogom sprememb Zakona o lastninskem preoblikovanjem in strinjamo se tudi s sestavo sveta v taki obliki, kot je. Zastopanost s 17 na 15 se nam zdi dobra vseh teh pomembnih akterjev, ki so tisti, ki odločajo o denarju za spodbujanje športa v javnem interesu, vendar tudi ta stvar glede dveh članov, ki zastopata Skupnost in pa Združenje občin, se mi zdi v redu, je dobra. Imam pa osebno pomisleke pri tistem delu, ko gre za sedem članov Olimpijskega komiteja. Ni sporno, da je sedem članov v tej sestavi. Zdi se mi pa malo pod vprašanjem način odločanja o teh članih. Zdelo bi se mi bolj prav in bolj pravično, bolj demokratično, pluralno, če bi se teh sedem članov Olimpijskega komiteja določalo prek sklepa skupščine Olimpijskega komiteja. Tako pa vemo, da se bodo določali na podlagi sklepov oziroma odločitve izvršilnega odbora Olimpijskega komiteja. Verjetno bodo tam razsodni in bodo tudi predlagali tiste najboljše člane za sestavo sveta, vendar se mi zdi, da ne bi bilo tako napačno, če bi to pristojnost, ki je zelo odgovorna za razvoj športa, dali v pristojnost odločanja skupščine Olimpijskega komiteja. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Alenka Jeraj. Prosim.
Hvala za besedo, še enkrat. Rečeno je bilo, da bi morali biti v primeru, da bi šlo za večjo spremembo, izvedeni vsi z zakonom predpisani postopki. Morali bi biti tudi tokrat. Kolega Rožej je rekel, da bi usklajevanju veljalo nameniti več časa. Ne bi veljalo, ampak bi se moralo, ker po zakonu je tako določeno in Vlada, ki krši zakone, ne vem, kakšen zgled je lahko. Kolega je omenil tudi, da če Športna unija ni članica Olimpijskega komiteja, bodo pa morda vseeno predlagali njihove predstavnike. To bi res rada videla, da bi nekdo predlagal predstavnike, ki niso iz njihovih vrst. Jasno, da predlagajo tiste, ki so njihovi člani, ne pa iz dobrote še kakšnega drugega. V zvezi z Olimpijskim komitejem. Na odboru je bil gospod Bogdan Gabrovec, ki je povedal: "Sem Bogdan Gabrove, podpredsednik Olimpijskega komiteja, želim samo nekaj povedati, da Olimpijski komite dejansko v predpostopku ni bil usklajevan. Mislim, da bi bilo prav oziroma da vsem članom, se pravi, da skoraj večina v tem novem predlogu pomeni kar veliko in nas na koncu koncev nihče ni vprašal, razen po tem, ko je bila zadeva že v tako imenovani proceduri. Pomeni, da tega sklepa, ki je bil na nek način na silo spravljen čez na izvršilnem odboru, kot smo predlagali..." itn. Toliko o tem. Kaj so naknadno pisali, je pač stvar naknadnega pisanja in tudi očitno se malo spreminja logika. Ko mi govorimo, dajmo en mesec kasneje imeti referendume, ker jih bo več, nam govorite, kaj zdaj prognoziramo in se gremo vedeževalce, kaj vse še bo. V tem primeru se vi greste, koliko bo še takih zvez in združenj občin, zato dajmo kar za rezervo malo si vzeti več in v zakon to zapisati. Kar se pa tiče stališča Komisije za preprečevanje korupcije. Res se je komisija odzvala na tisto, kar so poslali z društva YHD in govori predvsem o humanitarnih organizacijah, vendar pa izrecno zapiše, da bi bila potrebna dopolnitev 10. člena Zakona o loteriji, ki opredeljuje sestavo obeh fundacij z določbami, ki bi preprečile nasprotje interesov, uskladiti itn. Zato je treba to kar brati tako, kot je napisano, ne pa samo izbrati tisto, kar nam paše. Jaz bom seveda podprla naš amandma.
Hvala lepa. Replika? Prav replika? Ja, imate repliko. Prosim.
Če razumemo repliko kot popravek navedbe, ki ni natančna, potem še enkrat povem, da je Komisija za preprečevanje korupcije opozorila na nujnost spremembe 10. člena Zakona o Loteriji Slovenije. Res je, da ta člen obravnava sestavo svetov obeh fundacij. Še enkrat povem, postopki za spremembo fundacije FIHO niso bili izpeljani, ni bilo predloga za spremembo in tega Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino v okviru predlagane spremembe zakona ni mogel opraviti in je zato zavajanje, če hoče spoštovana kolegice trditi, da bi mi nekaj morali narediti, česar narediti na odboru zaradi izpeljanih postopkov nismo mogli. Da pa smo izrekli nezadovoljstvo s postopkom usklajevanja tudi za ta del, za katerega smo bili zadolženi, je pa res. In jaz posebej poudarjam, da tega ni nihče skrival, da to ni bilo, ampak hkrati govorim tudi o tem, da je Strokovni svet Republike Slovenije za šport dopolnjeni predlog zakona potrdil. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Silva Črnugelj.
Hvala lepa za besedo. Res je, pričujoče spremembe Zakona o lastninskem preoblikovanjem Loterije Slovenije so spodbudile v športnih krogih kar veliko razprav. In ne glede na to, da so bila usklajevanja kar številna, se vedno najde nekdo, ki si želi drugačno ali kakorkoli že boljšo pozicijo zase ali za svojo asociacijo, unijo in tako naprej. Resnično je tako, da glede na to, da je iz leta v leto vse manj sponzorskih sredstev, vsi športniki in vsi tisti, ki v tej verigi na nek način participirajo državna, lokalna in sredstva s strani ministrstva, so toliko bolj pozorni in iščejo poti, da pridejo tudi do možnosti, da tako ali drugače vplivajo in artikulirajo svoje interese. Tukaj pa je interesov zelo veliko in se težko primerjajo s katerimkoli drugim področjem, ker vemo, da so športniki najbolj aktivni in najbolj zavzeti, in glede na to, da so tudi rezultati na tem področju tako dobri, so tudi nekatera nezadovoljstva toliko bolj prisotna. Glede FIHA in glede invalidskih organizacij, te so znotraj svojih asociacij deležne sredstev za šport, normalno pa iz leta v leto iščejo in zahtevajo, da je ta delež nekoliko večji. Mislim pa, da je ustrezna organizacija in ne nazadnje predlog, ki je bil ponujen s strani Vlade,je na nek način sprejemljiv za večino asociacij na tem področju. Večno pa bodo prisotna tudi nerganja in nezadovoljstva. Ampak ta predlog je optimalen glede na situacijo, v kateri smo, in želje vseh se žal ne morejo uresničiti. Takšno je življenje, bilo je nekoč in bo tudi vnaprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Da. Vito Rožej.
Hvala lepa za besedo. Najbrž me je kolegica narobe razumela. Jaz o Športni uniji nisem rekel niti besede, povedal pa sem, da je Olimpijski komite – Zveza športnih zvez danes širša organizacije, kot je bila ob prejšnjem noveliranju zakona in da so določene športne zveze, ki so nacionalne, ki so velike, ki so široke, niso pa predstavnice olimpijskih športov, tudi članice Olimpijskega komiteja. Plesna zveza, Planinska zveza sta recimo največji takšni. Članice Olimpijskega komiteja – Zveze športnih zvez pa so načeloma oziroma morajo biti organizirane tako, da imajo med svojimi dejavnosti tudi tekmovalni šport. V plesu je že tako. Naši plesni pari dosegajo lepe uspehe na evropskih in svetovnih prvenstvih, alpinizem je tudi takšna stvar, športno plezanje je seveda športna panoga, ni pa olimpijski šport. Zato so tudi člani Olimpijskega komiteja in bodo najbrž izmed njihovih članov, recimo, upam lahko, ne vem, ne smem pa civilni družbi tega narekovati, izbrali tudi kakšnega izmed teh sedmih predstavnikov. Vi boste rekli, da Olimpijski komite ni nikakršna civilna organizacija, ampak v redu, to je zdaj že druga debata, ki ji danes ni prostor. Dejavnosti Športne unije so lahko na področju preventive ali ljubiteljskega športa ali pa še kje nepogrešljive, ampak kot smo danes tukaj lahko slišali, so mnogi izmed predstavnikov, ko so predstavljali mnenje poslanskih skupin, govorili o uspehih slovenskih športnikov, vrhunskem športu in tako naprej. Denar iz športne loterije je namenjen predvsem temu, da se iz čim širše baze s strokovnim delom pride do vrhunskega športa. Dejavnosti Športne unije pa niso tiste, ki bi vsebovale tudi vrhunski šport, zato je najbrž tukaj vprašanje, ali mora biti predstavnik tudi tam ali ne. Podobno bi najbrž veljalo reči tudi za občinske športne zveze. Marsikatera občina športnih zvez niti nima. Ali so potem tisti, ki se s športom ukvarjajo v občinah, ki so brez občinskih športnih zvez, diskriminirani? Izmed sredstev, ki jih pa Fundacija za šport razdeljuje, pa gre le zelo majhen del v kašne investicije v občine, načeloma za aktivnosti občinskih športnih zvez niti ne, občine pa svojega predstavnika tam notri imajo. Jaz vem, da nikoli ne bodo vsi zadovoljni s tem, kako in kakšne predstavnike kdo ima, saj recimo tudi na primorski univerzi obstaja en inštitut za šport, novoustanovljeni, in čisto strokovno se tam dela in mogoče so tam še celo kakšni pametnejši ljudje, kot so na Fakulteti za šport v Ljubljani, kdo bi vedel, ampak čas bo pokazal, ali je tista inštitucija tudi takšna, da bi lahko bila predlagatelj nekoga za ta svet Fundacije za šport. Najbrž ta sprememba ni zadnja, ampak takšna, kakršna je zdaj, je odslikava dejanskega stanja in verjamem, da je boljša, kot je bila dosedanja. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima minister dr. Igor Lukšič.
Predsednik, hvala lepa za besedo. Nekaj zadev se mi zdi, da je prav, da obudimo. Leta 1996 je bil predlagan svet fundacije, ki je štel 11 članov. Leta 1997 je bilo povečano na 13 in leta 2007 17. Zdaj pa predlagamo na 15. Jaz mislim, da ni prav, da delamo iz vsakega organa parlament. In ni prav, da se celotna strukturiranost Slovenije prelije v vsak organ, ki o čem odloča. To je ena zadeva. Se mi zdi, da je to dobra rešitev, da gremo nazaj. Če bi bilo po moje, bi bilo dobro, da gremo na 5 do 7 članov sveta in tovrstnih organov, ne pa 17, kot je bilo do zdaj, torej kar zadeva samo števila. Kar zadeva pa strukture, zdaj slišimo, da so eni zelo zainteresirani za to, da bi bila Športna unija predlagateljica. Če bi hoteli Športno unijo, potem bi vaš amandma moral biti tak, kot je že bilo napisano v dikciji 2006, in sicer da je Športna unija direktna predlagateljica, ne pa, da jo mora strokovni svet enega od nečlanov predlagati. Leta 1996 je bila tudi recimo Zveza za šport otrok in mladine enega člana, Univerzitetna študentska športna zveza Slovenije enega člana, Zveza društev učiteljev in profesorjev športne vzgoje Slovenije enega člana – vsi ti so izpadli leta 2007. Zakaj? Zaradi tega, ker se je struktura, organiziranost športa povezala znotraj Olimpijskega komiteja. In to bi morali še zožiti. Se pravi, da tisti, ki so dejanski predstavniki športa naj dajo svoje predstavnike. Zdaj pa glede organov. Ali naj zakon predpiše, kateri organ naj v imenu neke organizacije odloča, da bo sklep legitimen? Tu se spravljate samo na Olimpijski komite. Olimpijski komite naj bi sprejemal, tako da bi skupščina. Univerza ima tudi različne stopnje organov. Ali bi tukaj morali napisati, da to predlaga rektor, ali to predlaga rektorat, ali to predlaga senat univerze ali pa mogoče celo akademski zbor celotne univerze. Podobno pa velja tudi za vse druge, ki so tu predlagatelji. Mislim, da ta podrobnost določanja, kdo v imenu neke zveze predlaga, da je to nekaj, kar lahko pustimo vsem legitimnim zvezam. Zveze, da so se lahko registrirale, morajo izpolnjevati en pomemben pogoj, ki se mu reče demokratičnost. Mi kot Državni zbor moramo zaupati celotnemu sistemu, da je registriral samo tiste zveze, ki so demokratične, in da bodo ustrezne institucije reagirale v primeru, če se bo izkazalo, da te organizacije niso demokratične. Mislim, da ni nobenega razloga, tako kot je bilo v zakonu iz leta 2007 napisano, in sicer samo za olimpijski komite, ne pa tudi univerzo, za javni zavod, za združenje občin, za skupnost občin. Tudi te imajo svojo birokracijo, imajo občni zbor in imajo izvršni odbor in pri teh ni bilo določeno, da zahteva neko plebiscitarno podporo. Potem še glede članov. 15 članov je. 14 članov določa Državni zbor. Mi se tu pogovarjamo o predlagatelju, ampak odločitev je na Državnem zboru. Gre za predlagatelje, ne za to, kdo imenuje. Vlada ne bo imenovala svojega člana ali pa ministra ali pa uradnika, ampak bo imenovala nekoga, dokler bom jaz minister, ki bo popravil to strukturo. Se pravi, če bomo iz strukture dobili neuravnotežene predloge, bo z vladnim predlogom popravljena ta struktura, ki je lahko regionalna, lahko pa tudi strokovna. Se pravi, če se bo izkazalo, da bodo notri samo predstavniki, recimo košarke, bomo poskrbeli za to, da bo vsaj eden pa iz smučanja. Ne gre za to, da smo kogarkoli izločili s tem, ko ne piše, da je nekdo lahko predlagan, ki ni član OKS, ampak pomeni, da OKS predlaga, lahko predlaga široko paleto, vse lahko predlaga, za katere meni, da so predstavniki športa. Isto velja za vladnega predlagatelja in strokovni svet. Ne gre za nobeno zožitev, gre za to, da enostavno ne preslikavamo, tako kot sem na začetku rekel, celotne strukture slovenskega prebivalstva v ta organ, ker ta namen ima Državni zbor. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 10. točki dnevnega reda. S te prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA – PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ORGANIZACIJI IN FINANCIRANJU VZGOJE IN IZOBRAŽEVANJA V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade. Besedo ima dr. Igor Lukšič, minister za šolstvo in šport. Prosim.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Poslanke, poslanci, gre za spremembo zakona samo zato, da bi lahko uvedli centralno evidenco. Vi veste, da se je tudi prejšnja vlada precej trudila za to, da bi evidenco predšolskih otrok, učencev, dijakov in študentov višjih šol zakonsko uredila. Tu je sedaj neka rešitev, ki je zlasti spodbujena s tem, da mora stopiti v veljavo s 1. 9. 2011. Centralna evidenca se uvaja predvsem zaradi zagotavljanja podatkov za potrebe odločanja o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev. Podatke iz centralne evidence bo uporabljal vzgojno-izobraževalni zavod, center za socialno delo ter Ministrstvo za šolstvo in šport. Ministrstvo za šolstvo in šport bo lahko uporabljalo le podatke v anonimizirani obliki, kar pomeni, da ne bo imelo vpogleda v ime, priimek, EMŠO, rojstni datum, kraj rojstva, državljanstvo, naslov bivanja. Jaz mislim, da je ta predlog dober, je usklajen z vsemi pristojnimi, tudi z informacijsko pooblaščenko, zato vas prosim, da to novelo zakona podprete. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici mag. Majdi Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavcem, poslanke in poslanci! Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja obravnaval na 26. seji 16. februarja letos. Vlada je predlagala skrajšani postopek. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 90. seji skrajšani postopek potrdil, zato je odbor obravnaval predlog zakona po 142. členu Poslovnika. Zakonski predlog je preučila tudi Zakonodajno-pravna služba z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom in dala pripombe k 2., 3., 4., 5. in 6. členu. Predlog zakona je pregledala tudi Komisija Državnega sveta za kulturo, znanost, šolstvo in šport in v svojem mnenju predlog zakona podprla. Predlog oziroma mnenje Državnega sveta je predstavil dr. Zoltan Jan. Odboru je bilo posredovano še mnenje Mestne občine Nova Gorica, Mestne občine Maribor in mnenje Sveta pomurske madžarske samoupravne narodne skupnosti. Amandmaje so vložili poslanske skupine Socialnih demokratov, Zares, DeSUS in LDS k 2., 3., 4., 5. in 6. členu in za novi 6.a člen. Odbor je opravil razpravo o posameznih členih in glasovanje. Najprej je dopolnilno obrazložitev podal minister za šolstvo in šport dr. Igor Lukšič. Povedal je, da se bodo s sprejetjem novele izločili predstavniki dijakov iz glasovanja o ravnatelji višjih strokovnih šol, vzpostavila pa se bo tudi centralna evidenca podatkov, za katero bo skrbelo Ministrstvo za šolstvo in šport. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da amandmaji, vloženi s strani koalicije, v celoti sledijo pripombam, na katere so opozorili v svojem mnenju. Odbor je brez razprave sprejel amandmaje štirih koalicijskih skupin k 2., 3., 4., 5. in 6. členu in za novi 6.a člen. Ko je odbor opravil še glasovanje v skladu s 128. členom Poslovnika, je bil na podlagi tega pripravljen tudi dopolnjeni predlog zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Ta dopolnjeni predlog vam je dan v odločanje. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil Ljubo Germič.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavcem, kolegice in kolegi! Temeljni cilj spremembe zakonodaje je v usklajevanju s potrebami zakona o uresničevanju pravic iz javnih sredstev. Obenem je ministrstvo želelo s spremembami zakona omogočiti šolskemu skladu, da bi pridobival sredstva iz deleža dohodnine. Med postopkom v Državnem zboru pa se je izkazalo, da je nasprotovanje pravne stroke, glede na mnenje Zakonodajno-pravne službe, tej rešitvi tolikšno, da bi bila uskladitev nemogoča, obenem pa mora spremenjeni zakon veljati čim prej, da bo omogočal urejanje pravic, tako da bi že s septembrom oziroma po uveljavitvi določb zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev omogočil nemoteno izplačevanje sredstev tistim, ki so do njih upravičeni. Evidence, ki jih morajo voditi izvajalci vzgojno-izobraževalnih programov, so določene v področnih zakonih. Take so evidence, ki jih vodijo izvajalci predšolske vzgoje, določeni v Zakonu o vrtcih, evidence, ki jih vodijo izvajalci osnovnošolskega izobraževanja v Zakonu o osnovni šoli, Zakonu o glasbenih šolah, evidence, ki jih vodijo izvajalci srednješolskega izobraževanja v Zakonu o gimnazijah, Zakonu o poklicnem in strokovnem izobraževanju, evidence, ki jih vodijo izvajalci višješolskega strokovnega izobraževanja v Zakonu o višješolskem strokovnem izobraževanju, evidence, ki jih vodijo udeleženci izobraževanja odraslih v Zakonu o izobraževanju odraslih itd. Do podatkov, ki so jih na podlagi zakonov s področja vzgoje in izobraževanja vodili izvajalci vzgojno- izobraževalnih programov, dostopajo različni subjekti. Tako so izvajalci vzgojno-izobraževalnih programov izdajali različna potrdila. Če se omejimo zgolj na potrdilo o izobraževanju, na katero so vezane številne ostale pravice, je področje vzgoje in izobraževanja še edino področje, kjer državni organi, lokalne skupnosti, nosilci javnih pooblastil ter drugi niso mogli v elektronski obliki ali pa na enem mestu preverjati dejstva o vpisu otroka v vzgojno-izobraževalni program. Prav zaradi tega je še vedno potrebno, da v postopkih priznavanja pravic, ki izhajajo iz naslova vključenosti v program vzgoje in izobraževanja, otrok, učenec, dijak, študent ali udeleženec izobraževanja odraslih pri izvajalcu programa pridobi pisno potrdilo o vključenosti v program in ga nato izroči uradni osebi, ki vodi postopek. Takšno poslovanje predstavlja dodatne administrativne ovire. K vzpostavitvi enotne evidence oseb, vključenih v vzgojno-izobraževalne programe, je predlagatelja dodatno spodbudilo dejstvo, da bodo podatki o vključenosti v vzgojno-izobraževalne programe sedaj dostopni za potrebe ministrstva, pristojnega za šolstvo, ter zaradi že sprejetega Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev. Zaradi izvajanja navedenega zakona se bo število potrdil, ki jih bodo izdajali izvajalci programov vzgoje in izobraževanja, povečalo, hkrati pa bo sedanji način predstavljal tudi dodatno nepotrebno podaljševanje postopkov za pridobitev socialnih pravic, ki se financirajo iz javnih sredstev. Z vzpostavitvijo centralne evidence bodo lahko drugi državni organi, ki potrebujejo podatke o statusu udeležencev v vzgoji in izobraževanju, te podatke pridobili na enem mestu in v elektronski obliki. Ker smo v Poslanskem klubu LDS mnenja, da bo sprememba zakona olajšala realizacijo pravic državljank in državljanov Republike Slovenije, ki jim te pravice pripadajo, bomo predlog zakona tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila mag. Majda Potrata. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Socialni demokrati smo že v drugo pripravljeni podpreti predlog dopolnitve Zakona o financiranju vzgoje in izobraževanja. Prva sprememba se nam je s stališča našega pojmovanja participacije udeležencev vzgoje in izobraževanja pri odločanju o nekaterih stvareh zdela zelo pomembna. Prav pa se nam zdi, da v tem predlogu popravljamo napako, pri kateri bi dijaki iz srednjih šol odločali tudi pri imenovanju ravnatelja, tako da je to zdaj dobro urejeno. Pridružujem se vsem tistim, ki so opozorili, da je mnenje Zakonodajno-pravne službe k tistim členom predlagane novele, ki bi urejala možnost, da bi se 0,5 % dohodnine, s katero razpolaga vsak posameznik po lastni vesti in se odloča, komu jo bo dodelil, da bi se zagotovila ta možnost, da bi jo dobile šole kot javni zavodi. Vendar je rešitev, kakršna je bila predlagana, imela toliko pripomb, da je z amandmaji ne bi bilo mogoče popraviti, ker je pravzaprav umestitev v ta zakon pri predstavnikih Zakonodajno-pravne službe povzročala največ pripomb. Tako smo koalicijski poslanke in poslanci že v okviru usklajevanja vložili amandmaje za črtanje vseh tistih členov, ki so tej določbi sledili. Še enkrat pa poudarjam, da poslanke Socialnih demokratov ne vidimo siceršnjega pomisleka v zvezi z možnostjo dodelitve 0,5 % iz dohodnine tudi javnim zavodom. Le rešitev, kot rečeno, ni bila ustrezno pripravljena. Kar pa zadeva vzpostavitev centralnega registra evidenc, pa je to nujna sprememba, zato bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov predlagani dopolnjeni predlog zakona podprli. Ker k zakonu ni vložen noben amandma, bomo izrekli soglasje k dopolnjenemu predlogu zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Darko Menih. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister s sodelavcem, poslanke in poslanci! Vlada je v Državni zbor po skrajšanem postopku poslala spremembe Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja. Sprašujemo se, ali so tovrstne spremembe resnično potrebne tako hitrega sprejemanja. Po našem mnenju ne, kar se je pokazalo tudi na obravnavi na matičnem delovnem telesu, ko je koalicija sama umaknila člene, ki se tičejo šolskih in vrtčevski skladov, saj je očitno ugotovila, da gre za nedomišljene spremembe, ki bi povzročile cel kup nejasnosti v šolah in vrtcih. V predlogu novele pa vseeno ostaja vzpostavitev centralne evidence oziroma zbirke podatkov. Vlada to potezo utemeljuje z obrazložitvijo, da se bodo s centralno evidenco odpravile dosedanje administrativne ovire, hkrati pa se bo zagotovilo, da bodo pristojni organi, vključno s predlagateljem zakona, lahko hitreje, lažje, predvsem pa z manjšimi stroški sprejeli ustrezne podatke, ki jih potrebujejo pri svojem delu. V osnovi si vsi želimo čim lažje operiranje s podatki po sistemu VEM – vse na enem mestu, vendar pa moramo v primeru te zbirke podatkov opozoriti na nekatere vprašljive rešitve. V predlogu členov ni nikjer upoštevana razlika med navadnimi osebnimi podatki, katere organ lahko pridobiva, razen če je stranka pridobitev teh podatkov izrecno prepovedala, in občutljivimi osebnimi podatki, to so podatki o rasnem, narodnem ali narodnostnem poreklu, političnem, verskem ali filozofskem prepričanju, zdravstvenem stanju in podobno, katere organ lahko pridobiva le, če tako določa področni zakon ali na podlagi izrecne pisne privolitve stranke oziroma osebe, na katero se ti podatki nanašajo. Glede na razliko med prvimi in drugimi, je tudi razlika v pridobivanju osebnih podatkov s strani vzgojno-izobraževalnih zavodov. Priloženi pravilnik o načinu in pogojih dostopa do podatkov iz centralne evidence udeležencev vzgoje in izobraževanja bi moral v preambuli kot podlago vsebovati tudi Zakon o varstvu osebnih podatkov, saj je to temeljni zakon, na podlagi katerega se bodo odgovorne osebe šol ravnale pri zbiranju in varstvu osebnih podatkov. Navedba Zakona o varstvu osebnih podatkov kot pravna podlaga je pomembna zato, ker predlog sprememb ZOFVI in pravilnika nimata določb, prvič, o pisnih izjavah pogodbenih obdelovalcev, da bodo varovali tajnost osebnih podatkov, s katerimi se seznanijo pri opravljanju svojih nalog, primernem varovanju gesel in podobno. To je v Zakonu o varstvu osebnih podatkov 24. člen. Drugič, o določitvi odgovorne osebe, ki bo skrbela za točnost in ažurnost podatkov, ki bodo navedeni v zbirnih podatkih centralne evidence, kar je v skladu z 18. členom Zakona o varstvu podatkov. Tretjič, o organizacijskih, tehničnih, logično-tehničnih postopkih in ukrepih, s katerimi se varujejo osebni podatki, preprečuje slučajno oziroma nenamerno ali namerno nepooblaščeno uničevanje podatkov, njihova sprememba ali izguba ter nepooblaščena obdelava teh podatkov. Ukrepi so predvsem v tem, da se varujejo prostori, oprema in sistemsko-programska oprema, vključno z vhodnimi, izhodnimi enotami, varuje aplikativna programska oprema, s katero se obdelujejo osebni podatki, omogoča poznejše ugotavljanje, kdaj so bili posamezni osebni podatki vneseni v zbirko osebnih podatkov, uporabljeni ali drugače obdelani in kdo je to storil, sicer za obdobje, ko je mogoče zakonsko varstvo pravice posameznika zaradi nedopustnega posredovanja ali obdelave osebnih podatkov. Zgoraj navedeno je pomembno zaradi tega, ker s spremembo ZOFVI v tem delu Ministrstvo za šolstvo in šport dejansko postaja veliki brat, nastala bo namreč ena največjih, če ne največja zbirka osebnih podatkov na enem mestu. Upamo, da bo predlagatelj naše pripombe upošteval in ustrezno zavaroval osebne podatke. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke spremembi zakona kljub očitni nepremišljenosti pri pripravi ne bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Zares bo predstavil Vito Rožej. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Tokratna novela zakona o financiranju vzgoje in izobraževanja daje možnost uvajanja centralne evidence, ki je podlaga za to, da se bo lahko izvajal Zakon o upravičenosti prejemanja javnih sredstev. To je bolj ali manj to, kar je sprememba tega zakona. Vse bojazni, ki so bile izražene, so lahko razumljive, mislim pa, da se je pri nas že vzpostavil dovolj visok standard varovanja osebnih podatkov. Tudi minister sam je v obrazložitvi zakona navedel, kateri podatki se bodo uporabljali v te namene – samo tisti, ki so najbolj nujni. Teh o veroizpovedi niti nisem prepričan, če jih take baze sploh vsebujejo, saj to je konec koncev podatek, do katerega se ob popisu prebivalstva opredelimo prostovoljno ali se pa ne. Seveda so vse dobronamerne pripombe tukaj dobrodošle. Sam zakon pa seveda te intencije velikega brata verjetno nima. Veseli nas v poslanski skupini Zares, da se bo ta zakon o upravičenosti prejemanja javnih sredstev lahko izvedel. Mislim, da nas tudi z drugih področij zgledi učijo, da je te evidence treba urediti, če hočemo biti urejena država. Po drugi strani pa sprememba, ki jo je Vlada želela s tem doseči tudi pri učbeniških skladih, pa ni bila možna. Ob tem bi rad rekel, da vsi tisti, ki še ne namenjate pol odstotka dohodnine za različne civilnodružbene organizacije, bi bil mogoče čas, da se spet opozori na to, da se to lahko počne, mogoče bo sicer Ministrstvo za finance malo manj zadovoljno, bo pa zato civilna družba toliko bolj in na spletni strani Davčne uprave so te možnosti navedene. Šol za enkrat še ni med njimi, morda pa bodo ob kakšni drugi spremembi. V Poslanski skupini Zares to novelo zakona podpiramo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Janez Ribič. Prosim.
Spoštovani! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo namero Ministrstva za šolstvo, ki želi z dopolnitvijo Zakona o organizaciji in financiranju izobraževanja vzpostaviti centralno evidenco vseh udeležencev vzgoje in izobraževanja. Posamezne evidence, ki jih morajo voditi izvajalci vzgojno-izobraževalnih programov, so sicer določene s posameznimi področnimi zakoni na področju vzgoje in izobraževanj. Z navedeno centralno evidenco pa se bo državnim organom, organom lokalnih skupnosti in nosilcem javnih pooblastil omogočilo pridobivanje podatkov o izobraževanju, ki jih slednji potrebujejo pri nekaterih upravnih postopkih. Predvsem potrdilo o izobraževanju je pomemben dokument, ki predstavlja pomembno osnovo za uveljavitev socialnih in ostalih pravic. Poslovanje z njim v papirni obliki pa je tako šolajočim, njihovim staršem kot ostalim povzročalo nepotrebne birokratske nevšečnosti. Centralna evidenca, ki se bo uveljavila na podlagi tega zakona, sledi načelu ekonomičnosti upravnega postopka, saj se bodo z uveljavitvijo zmanjšale administrativne ovire za stranke, hkrati pa se bodo upravni postopki poenostavili in skrajšali. Nekoliko nerazumljiva pa se nam zdi poteza Ministrstva za šolstvo in šport, ki je v predlog zakona vključila tudi določbe, s katerimi bi se omogočilo sofinanciranje šolskih skladov in skladov javnih vrtcev iz naslova dohodnine. Spremenil naj bi se ustanovitelj sklada, in sicer naj bi to postal svet staršev, ki je do sedaj imenoval le upravni odbor sklada, medtem ko je bila ustanoviteljica sklada šola. Kot je opozorila Zakonodajno-pravna služba, bi ureditev, ki jo predlaga zakon, povzročila ustanovitev šolskega sklada ali sklada javnega vzgojno-varstvenega zavoda brez soglasja sveta šole oziroma sveta javnega vzgojno-varstvenega zavoda. To pa bi pomenilo, da organ upravljanja šole ali vrtca nima nobenega vpliva na ustanavljanje šolskega sklada ali sklada javnega vrtca in tudi njegovo delovanje. Postavlja pa se tudi vprašanje subsidiarne odgovornosti za obveznosti šolskega sklada, glede na to, da svet staršev ni pravna oseba in tudi nima lastnih sredstev, s katerimi bi lahko poplačal morebitne neplačane obveznosti sklada. Te določbe so bile v obravnavi na matičnem delovnem telesu z amandmaji koalicije nato črtane iz predloga zakona. Poslanci Slovenske ljudske stranke se zato sprašujemo o smiselnosti določb posameznih zakonov, ki jih v sprejetje Državnemu zboru pošilja Vlada in ne predvidijo vseh posledic oziroma so neusklajene z določbami drugih predvsem sistemskih zakonov. Vendar glede na to, da se z obravnavanim zakonom v veliki meri odpravljajo administrativne ovire in skrajšujejo upravni postopki, na osnovi katerih bodo upravičenci lažje uveljavljali pravice, vezane na potrdilo o izobraževanju, bomo poslanci Slovenske ljudske stranke zakon podprli.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil mag. Vasja Klavora. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, spoštovane poslanke in poslanci! Prvotni predlog zakona je prinašal dve več ali manj tehnični spremembi in eno vsebinsko, ki pa se je izkazala kot neprimerna, da se ureja v sklopu tega zakona, zato ostajata po dopolnjenem predlogu zakona dve stvari, ki spreminjata in dopolnjujeta zakon. Ena dopolnitev je povezana z noveliranjem tega zakona v letu 2009, ko se je spremenila sestava sveta javnega vzgojno-izobraževalnega zavoda na način, da so člani postali tudi predstavniki dijakov. S tem predlogom pa se področje glasovalnih pravic članov sveta javnega vzgojno-izobraževalnega zavoda pri imenovanju ravnatelja organizacijske enote - višje strokovne šole, ki se takrat ni spreminjalo, tokrat spreminja tako, da se dijaki – tako kot to velja za predstavnike staršev – izvzamejo iz glasovanja. Druga sprememba pa je neposredno povezana s sprejetim Zakonom o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev. Tako se bo s tem zakonom omogočila vzpostavitev centralne evidence, ki vsebuje podatke o udeležencih vzgoje in izobraževanja. Sedaj evidence določajo področni zakoni in jih tudi vodijo izvajalci različnih vzgojno-izobraževalnih programov ter tako izdajajo različna potrdila. Nosilci javnih pooblastil ne morejo v elektronski obliki preverjati dejstev, ki so ključna za uveljavitev kakšne pravice. Današnji način pridobivanja raznih potrdil pomeni časovne in tudi administrativne ovire. Z vzpostavitvijo centralne evidence bodo tako lahko pristojni organi, ki potrebujejo podatke o statusu udeleženca v vzgoji in izobraževanju, te podatke pridobili na enem mestu in v elektronski obliki, kar bo olajšalo postopke za pridobitev socialnih pravic, hkrati pa se bodo tudi za potrebe ministrstva za šolstvo in drugih državnih organov, ki imajo za to zakonsko pooblastilo, podatki zagotavljali na enem mestu. Posebnega pomena pri zbirkah podatkov je seveda tudi varovanje osebnih podatkov, zato se bo lahko do njih dostopalo na podlagi zakonskega pooblastila oziroma bodo podatki varovani skladno z določili Zakona o varstvu osebnih podatkov. Zaradi ažurnosti podatkov iz teh centralnih baz v povezavi z uveljavljanjem pravic iz javnih sredstev pa je nujno, da se te zbirke sproti posodabljajo, kar pa ta zakon tudi nalaga. V Poslanski skupini DeSUS se s predlogom zakona strinjamo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Miran Györek.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Pri predmetnem zakonu o predlogu zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja se opravi obravnava po skrajšanem postopku, saj naj bi šlo za manj zahtevne spremembe in dopolnitve obstoječega zakona. Bistvena sprememba oziroma bolje rečeno dopolnitev je dodatek novega poglavja o zbirki podatkov, to je 135. člen, ki vsebuje določbe v zvezi s centralno evidenco, ki ureja vprašanje vzpostavitve vodenja, vzdrževanja in nadzora zbirke podatkov vseh udeležencev v vzgoji in izobraževanju, predšolskih otrok, učencev, dijakov, študentov in tudi odraslih oseb, ki sodelujejo v kakršnemkoli izobraževalnem procesu. Ta isti člen določa tudi način zagotavljanja podatkov za to centralno evidenco, uporabo takšnih podatkov iz centralne evidence kot tudi njihovo shranjevanje v centralni evidenci. Žal pa zadeva ni tako enostavna in je ne gre jemati kar tako lahkotno in po skrajšanem postopku na sploh. Gre namreč za delo in razpolaganje z bistveni pomembnimi osebnimi podatki, kot to predlagatelj navaja v 135. členu, torej shranjevanje vseh podatkov v centralni evidenci. V Slovenski nacionalni stranki se sprašujemo in se tudi vsakemu, ki je seznanjen z vodenjem evidenc udeležencev vzgoje in izobraževanja, odpira vprašanje, ali se bodo ukinile že obstoječe evidence, ki jih morajo voditi izvajalci vzgojno-izobraževalnih programov in so določene v področnih zakonih, kaj sedaj to pomeni, ali se bodo le-te ukinile z uvedbo centralne evidence, ali pa to pomeni, da bomo imeli dejansko vodenje dvojnih evidenc. Tudi končne in prehodne določbe predlaganega zakona tega ne opredeljujejo. Gre namreč za zelo obširno zbirko osebnih podatkov, skratka popolnoma vse, kar je možno zapisati oziroma registrirati o posamezniku, udeležencu pri prej navedenih vzgojno-izobraževalnih programih. Odpira se tudi vprašanje usklajenosti, aktualiziranja že obstoječih evidenc po vzgojno-izobraževalnih zavodih in seveda povezovanje s centralno evidenco. In da ne govorimo o postavljenem časovnem roku, o kadrovsko administrativnih zadevah po šolah in vrtcih, kdo, s kakšnimi pooblastili bo te zadeve vodil, in logično se tudi odpira vprašanje stroškov in finančnih posledic. Odpirajo se občutljiva vprašanja in številne nedorečenosti v predlogu zakona, zato v Slovenski nacionalni stranki takšnega neurejenega, nedorečenega predloga ne bomo podprli. Nasploh pa se čudne zadeve dogajajo v zvezi s tajnostjo in zaščito osebnih podatkov po šolah. Naj omenim samo polnoletne učence, udeležence izobraževanja v šolah, ki lahko dajejo prepoved v skladu z zakonom tudi svojim staršem, na drugi strani pa bo sedaj, kot vidimo, obširen seznam novih podatkov o subvencijah, o ne vem čem vse, lahko vodeno dejansko nedorečeno, kar se tiče pooblastil, centralno. Zato v Slovenski nacionalni stranki, ponavljam, ne bomo tako nedorečenega predloga sprejeli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 10. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O URESNIČEVANJU JAVNEGA INTERESA ZA KULTURO V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predlog zakona dajem besedo predstavnici Vlade. Besedo ima Majda Širca, ministrica za kulturo. Prosim.
Spoštovani, vsem lep pozdrav! Na prvi pogled gre pri spremembah in dopolnitvah Zakona o uresničevanju javnega interesa na področju kulture za manjši poseg, za nekaj manjših posegov, a ker je vsak poseg, še tako majhen, v tako imenovano ustavo na področju kulture, kajti zakon o uresničevanju javnega interesa na področju kulture je naš krovni zakon, ki govori o organiziranju in tudi o načinu delovanja celotne kulture, so ti posegi vseeno pomembni. Najpomembnejša sprememba je tista, ki lajša bivanje in ustvarjanje samozaposlenim, torej vitalnemu delu ustvarjalnega potenciala, ki je v obdobju ekonomske nestabilnosti zagotovo še posebej prizadet. Kot se spomnite, smo v teh prostorih nedavno tega že posegli v ta zakon, prav na področju samozaposlenih, ko smo olajšali pridobitev postopkov za vpis in pridobitev statusa samozaposlenega in tudi za lajšanje pridobitve pravic. Hkrati smo tudi zmehčali prehod za starejše samozaposlene, kar pa je najpomembneje, ampak ne v zakonu, v praksi smo bistveno zvišali sredstva za samozaposlene. Naj povem, da imamo s samozaposlenimi oziroma njihovimi predstavniki trajni dialog, s pomočjo katerega urejujemo različna vprašanja. Eno izmed teh vprašanj je tudi tisto, ki v tem zakonu izboljšuje socialni položaj samozaposlenih v kulturi ter na nek način ustvarjamo tudi redakcijo z uskladitvijo z dejanskim stanjem. Bistvo pa je v tem, da se bo cenzus za samozaposlene iskal v povprečenju treh let nazaj, ne pa v enem letu. Po zdajšnji obliki so lahko avtomatično in nepravično izpadli ustvarjalci, ki so v trenutnem letu zaslužili toliko, kolikor jim cenzus dovoljuje, njihovo delo pa je recimo trajalo tri ali štiri leta ali še več, če so pisali knjigo ali karkoli drugega, in so bili zaradi tega posledično kaznovani. Tisto, kar bi rada poudarila pri tem zakonu, sta še dve drugi spremembi. Prva je zagotovitev enakih možnosti do odpravnine zaradi redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnih razlogov vsem zaposlenim v javnih zavodih s področja kulture. Tukaj pravzaprav prehitevamo Ustavno sodišče, ker je bila dana pobuda, tudi vemo, da bi bila pozitivno sprejeta, zato na nek način neprimerno stanje odpravljamo že sedaj, ker vemo, da ga je treba odpraviti. In tretja sprememba, ki je tudi pomembna, je poenostavitev in skrajšanje postopkov financiranja posebnih nalog splošnoizobraževalnih in osrednjih knjižnic ter uskladitev z obveznostmi, ki jih državi in knjižnicam nalagata tako zakon o knjižničarstvu kot tudi zakon, ki ureja delovanje Uradnega lista. Kaj je pa bistvo tega? Da poenostavljamo, skrajšujemo in tudi odpravljamo birokratske težave pri razpisih, ki jih spreminjamo v pozive pri knjižnicah, in da ne bo pomote, glede na to, da je amandma na mizi, ne gre za netransparentnost, ampak za samoumevno boljše, primernejše iskanje in financiranje knjižnic, kar je zapisano v 58. členu Zakona o knjižničarstvu, kjer so natančno definirane naloge, kaj mora država v odnosu do knjižnic početi. Da ne bi bilo javnih pozivov z naslovniki, za katere vemo, kateri so, sistem in mreža splošnoizobraževalnih knjižnic je jasna, gremo k pozivom, ki pa pomeni olajšano, zagotovo pa transparentno delo, zato naj na začetku povem, da umik oziroma amandma, ki ga je dala poslanska skupina, da se črta člen, ki govori o javnih pozivih, ne velja podpreti, ker ni bil prav razumljen, in tudi opredelitev, zakaj bi ga veljalo črtati, ne izhaja iz dejstev ampak iz predpostavk. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino, kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici mag. Majdi Potrata. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica s sodelavkama, poslanke in poslanci! Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo obravnaval na 26. seji 16. februarja leto, in sicer po skrajšanem postopku, kakor je predlagala Vlada, to pa potrdil Kolegij predsednika Državnega zbora, zato smo ga skladno s temi določili tudi obravnavali. Predstavnica predlagateljev ministrica Majda Širca je uvodoma podala dopolnilno obrazložitev k predlogu zakona. Povedala je, da bo s sprejetjem novele delavcem, ki ob prenehanju delovnega razmerja zaradi odpovedi pogodbe o zaposlitvi zaradi poslovnih razlogov izpolnjujejo pogoje za upokojitev, zagotovljen enak položaj glede materialnih pravic oziroma pravica do ustrezne odpravnine v skladu z zakonom in kolektivno pogodbo, kot ga imajo preostali. Zaradi prilagoditve naravi umetniškega ustvarjanja se uvaja sprememba ugotavljanja dohodkovnega cenzusa za uveljavljanje pravice do plačila prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje ter obvezno zdravstveno zavarovanje iz državnega proračuna. S tem bo omogočeno pravičnejše omejevanje plačil prispevkov za tiste vrhunske umetnike, ki nimajo zagotovljenih normalnih razmer za delo. Novela pa prinaša spremembe tudi glede postopka financiranja posebnih nalog osrednjih in splošnih knjižnic ter financiranja dela letnega nakupa njihovega knjižničnega gradiva in računalniške opreme. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da so njihove pripombe upoštevane v vloženih amandmajih koalicijskih poslanskih skupin, opozorila je le na pojem "upravičenec", ki je zmotno uporabljen v petem odstavku 3. člena novele. Svetovala je, naj se pripomba upošteva pri morebitni nadaljnji noveli, ker presega obravnavo. V okviru razprave o posameznih členih so člani in članice odbora ter drugi vabljeni največ pozornosti namenili 5. členu in k njemu vloženima amandmajema. Razprava je potekal predvsem o problematiki v zvezi z uvedbo neposrednega poziva za splošne knjižnice. Nekateri članice in člani odbora so menili, da niso proti temu, da se omogoči knjižnicam čim lažje sofinanciranje iz državnega proračuna, ker gre za javno korist, so pa proti pogostim spremembam zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo. Menili so tudi, da neposredni javni poziv ne bo zadostil načelu enakosti in enakega obravnavanja vseh knjižnic, poleg tega pa bo bolj netransparenten od javnega razpisa. Predstavnica Vlade je pojasnila, da se je javni razpis za sofinanciranje delnega nakupa knjižničnega gradiva in računalniške opreme osrednjih območnih knjižnic ter programov splošnih knjižnic na narodnostno mešanih območjih pokazal za neprimernega. Z neposrednim pozivom se bodo splošnim knjižnicam zagotavljale enake možnosti pri pridobivanju sredstev, s tem pa bo vsem državljanom Slovenije zagotovljena enaka dostopnost do knjižničnega gradiva in informacij. Knjižnice namreč opravljajo tako pomembno nalogo, da je treba omogočiti dostop do njih čim večji množici ljudi. Po končani razpravi o posameznih členih predloga zakona in vloženih amandmajih je odbor sprejel koalicijske amandmaje k 3., 4., 5. in 6. členu, ni sprejel amandmaja Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 5. členu. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji, dopolnjeni predlog zakona pa je predmet odločanja na plenarnem zasedanju in vam ga izročamo. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Narodnih skupnosti bo predstavil László Göncz.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica s sodelavkama, spoštovane kolegice in kolegi! V naši poslanski skupini smo posvetili precejšnjo pozornost Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo predvsem zaradi predlaganih sprememb na področju dodeljevanja sredstev državnega proračuna, namenjenih za sofinanciranje nakupa knjižničnega gradiva, računalniške opreme in določenih posebnih programov na knjižničnem področju. Z vidika avtohtonih narodnih skupnosti so vse predlagane spremembe potrebne, njihovo udejanjanje pa je po naši presoji korektno. Predvsem je pomembno, da na tistih področjih, kjer veljajo specifične okoliščine, predlagane spremembe pa so v duhu že do sedaj uveljavljenih dobrih praks, zato je treba, da se v 103. členu zakona za drugim odstavkom doda tretji odstavek, ki točno določa področja, kjer se tudi v bodoče pri dodeljevanju sredstev uporabi neposredni poziv ne pa javni razpis. Med specifična področja spadajo tudi programi splošnih knjižnic na narodnostno mešanih območjih za zagotavljanje knjižnične dejavnosti, namenjene pripadnikom italijanske in madžarske narodne skupnosti ter romske skupnosti, določeni v skladu z zakonom, ki ureja knjižnično dejavnost. S sprejetjem predloga zakona v obliki, kot je bilo določeno na matičnem delovnem telesu, se tudi v bodoče zagotavlja usklajen razvoj tovrstne dejavnosti za potrebe madžarske in italijanske narodne skupnosti, romske skupnosti ter tudi Slovencev v zamejstvu. S tega razloga izrekamo torej podporo zakonu v predlagani obliki. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila mag. Andreja Rihter. Prosim.
Lep pozdrav! Hvala za besedo, spoštovani predsednik. V obravnavah proračunskih dokumentov smo v tem mandatu z zadovoljstvom spremljali spreminjanje proračunske postavke, ki je namenjena delovanju kulturnega sektorja. Ta se je namreč kljub nenaklonjenim finančnim okoliščinam v primerjavi s preteklimi leti bistveno povečala. Večina zakonodajnih sprememb je bila zato storjena za izboljšanje statusa zaposlenih v kulturi ter položaja ljubiteljskih kulturnih društev. Razumemo jih lahko kot pomembne korake v smeri pospešenega razvoja potenciala kulturnih ustvarjalcev, ki ga v javnem sektorju zavira toga uslužbenska umeščenost, ki ni prilagojena naravi dela zaposlenih v kulturi, v zasebnem sektorju pa kontinuirana negotovost in dohodkovna neprimerljivost z zaposlenimi v kulturnih institucijah. Predlog zakona, ki je pred nami, sledi zavezi koalicijskega sporazuma, da se ustvarijo pogoji za sproščanje ustvarjalnosti in dostopnosti kulturnih dobrin. Samozaposlenim v kulturi se zato prilagaja ugotavljanje dohodkovnega cenzusa, kjer se osnova ne bo izračunavala letno, ampak bo vezana na povprečje dohodkov minulega triletja. Na ta način se bo bolj upoštevala specifika dela samozaposlenih v kulturi, kjer stabilni mesečni prihodki ne obstajajo in so v pretežni meri vezani na enkratne dohodke. Cenzus se je v zadnjih desetih letih sicer zvišal za nekaj več kot 50 %, a tudi zaradi izračuna na osnovi prihodkov v enem letu ni zagotavljal primernega socialnega položaja samozaposlenih na področju kulture. Zato se zdijo upravičena pričakovanja po večji pravičnosti, ki naj bi jo predlagana sprememba prinesla, v nasprotnem primeru pa bi bilo treba poseči še z dodatnim dvigom cenzusa. Z novelo zakona se odpravlja tudi anomalija, da delavec v kulturi, ki se mu odpove pogodba o zaposlitvi in izpolnjuje pogoje za upokojitev, ni upravičen do odpravnine. Ker gre za neenakopravno obravnavanje zaposlenih, ki bo s sprejetjem tega zakona odpravljeno, teče ne nazadnje postopek tudi pred Ustavnim sodiščem. Z možnostjo uporabe neposrednega poziva za dodelitev sredstev iz državnega proračuna za nakup knjižničnega gradiva in sofinanciranje programov knjižnic predlagatelj zakona zagotavlja uresničevanje cilja večje dostopnosti do kulturnih dobrin. Izkazalo se je v preteklosti, da klasičen javni razpis splošnim knjižnicam ne omogoča enakih možnosti za dopolnjevanje knjižničnih zbirk ter pridobivanje sredstev za izvajanje javne službe, saj preferira kriterije ter pogoje javnega razpisa in ne zakonskih obveznosti države. Posledično zato uporabnikom ni zagotovljena primerljiva dostopnost in uporabnost storitev, ki naj bi jo v skladu z zakonom tudi nudila vsaka knjižnica. Zato v Poslanski skupini Socialnih demokratov ne bomo in ne moremo podpreti amandmaja Slovenske demokratske stranke, saj bi z njegovim sprejetjem ohranili neenakopravnost, ki jo pri posodabljanju gradiva občutijo manjše knjižnice in s tem lokalne skupnosti. Neposredni poziv bo hkrati skrajšal postopke in jih naredil prijaznejše do knjižnic. Z njegovo uvedbo pa bo odpravljen postopek, ki se je za vse splošne knjižnice še posebej na narodnostno mešanih območjih izkazal kot neprimeren. V Poslanski skupini Socialnih demokratov predlagane rešitve v predlogu zakona o javnem interesu na področju kulture podpiramo, hkrati pa verjamemo, da bomo nadaljevali z uspešnim nadgrajevanjem položaja stebra nacionalnega identitete tudi v bodoče. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Aleksander Zorn. Prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovana ministrica, spoštovani kolegi! Poslanska skupina SDS podpira dopolnitve Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo. Nove rešitve so dobre, kljub temu pa menimo, da se s čedalje pogostimi izjemami in spremembami ZUJIK-a neutemeljeno in nepregledno drobi uveljavljen postopek javnega natečaja o kulturi, to sta javni razpis in javni poziv. ZUJIK sam po sebi ne pozna postopka neposrednega javnega poziva, ki po zakonski dikciji pomeni, da ministrstvo določene knjižnice, ki jih sama izbere, neposredno pozove k predložitvi programa za sofinanciranje. Takšni postopki najverjetneje ne bodo pripomogli k načelu enakosti in enakega obravnavanja, kljub temu da predlagatelji to zagotavljajo in jim lahko načeloma verjamemo. Gotovo pa ne bodo zlahka tudi transparentni. Poleg vsega opisanega pa knjižnice niso edino področje, ki bi potrebovalo drugačne ureditve z neposrednim javnim pozivom, če smo že pri tem. Tukaj so najmanj še sofinanciranje določene programske produkcije RTV Slovenija in nekateri postopki na filmskem skladu oziroma Slovenskem filmskem centru, na primer postopek izbire izvajalca letnega festivala v Portorožu. Takšno drobljenje postopkov in izvzemanje drugih področjih, ki bi prav tako potrebovala podobno rešitev, pa je z vidika spreminjanja zakona nepopolno. Kljub temu bomo zakon podprli, zdi pa se nam umestno, da podprete tudi naš amandma. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Vito Rožej v imenu Poslanske skupine Zares.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana ministrica, kolegice in kolegi, ostali prisotni! Novela zakona, ki je pred nami, ni kakšna reformna, kaže pa, da je včasih dobro tudi z majhnimi koraki na podlagi izkušenj izboljševati zakonodajo. V gospodarski krizi se je pokazalo, da je tudi vpliv na umetniško ustvarjanje velik, da je povpraševanje ali pa število naročil za umetniška dela padlo in za številne samozaposlene v kulturi to lahko pomeni, da se je morda bolje odpovedati statusu, novela zakona pa ustrezno in pravočasno odgovarja na to in ponuja rešitev za ta del ustvarjalcev v kulturi. Če smo ob sprejemanju prve novele ZUJIK-a v tem mandatu na predlog ministrstva olajšali vpis in pridobitev statusa, s plačilom prispevkov pa olajšali status za starejše samozaposlene, s to novelo uvajamo koristno povprečenje, in to triletno, torej pravičnejši način ugotavljanja dohodkovnega cenzusa in lažje uveljavljanje pravic, ki izhajajo iz statusa samozaposlenega v kulturi. Tako se po tej spremembi ne bo več dogajalo, da so posamezniki po letih slabih honorarjev kakšno leto zaslužili več, čeprav je seveda razlog za ta boljši zaslužek temeljil tudi v delu prejšnjih let, in na ta način, da tako rečemo, padli iz sistema, posledično je poleg izgube pravice za plačilo prispevkov sledilo tudi povračilo za preteklo leto. V določenih primerih se seveda potem izkaže pri odmeri dohodnine, da bi bilo tudi bolje, če ne bi prejemali otroških dodatkov in še kaj takega bi se našlo. Taki so pač primeri iz življenja, ki jih poznam sam. Odslej se bodo pri ugotavljanju cenzusa tudi smiselno odštevali prejemki iz delovnih štipendij in nagrad na področju kulture in obračunali obvezni prispevki za socialno varnost, ki so plačani iz državnega proračuna. S tem se bodo pogoji za delovanje samozaposlenih v kulturi izboljšali in omogočalo se jim bo nemoteno umetniško ustvarjanje. Na nek način se to triletno povprečenje lahko primerja tudi s sistemskim financiranjem na javnih razpisih, ki je triletno, štiriletno za tiste organizacije, ki niso javni zavodi in se ne financirajo neposredno. Na nek način ta sprememba odgovarja tudi, kot je bilo že tukaj omejeno, na dileme o tem, ali je dohodkovni cenzus pri samozaposlenih v kulturi dovolj visok ali ni. Pri zdajšnjem, ki je po mnenju nekaterih nizek, nekako prevladuje dejstvo, da v Sloveniji velja, da mora biti umetnik reven, če ni, najbrž da ni dober, da je to eden od osnovnih pogojev za njegovo ustvarjanje, če ni najbolje materialno situiran. Ampak tudi to verjamemo, da se bo na nek način s to spremembo izboljšalo. Poleg teh rešitev, ki jih ponuja ZUJIK, so se na ministrstvu bistveno povečala sredstva za nevladni sektor za milijon in pol, sredstva pa so namenjena subvencijam za prve projekte, štipendijam in umetniškim rezidencam. Na podlagi pobude za presojo ustavnosti so predlagatelji, Vlada oziroma ministrstvo tudi razveljavili peti odstavek 55. člena in tako dosegli enakopravno obravnavanje vseh zaposlenih ob redni odpovedi pogodbe o zaposlitvi zaradi poslovnih razlogov, ne glede na to, ali zaposleni ob prenehanju pogodbe o zaposlitvi zaradi poslovnih razlogov že izpolnjuje pogoje za upokojitev ali ne. In na koncu ta novela ZUJIK-a prinaša tudi ne nepomembno poenostavitev in skrajšuje postopke financiranja posebnih nalog osrednjih in splošnih knjižnic ter financiranja dela letnega nakupa knjižnega gradiva ter računalniške opreme splošnih knjižnic. Z uvedbo neposrednih pozivov bodo osrednjim in splošnim knjižnicam zagotovljene enake možnosti pri pridobivanju sredstev za dopolnjevanje knjižničnih zbirk in za nakup računalniške opreme, s čimer bodo pridobili prebivalci oziroma uporabniki knjižničnih storitev, in to je tudi ena od nalog, ki jih knjižničarski mreži v Sloveniji zapoveduje zakon. Morda o predlaganem amandmaju kaj v nadaljnji obravnavi. Novelo ZUJIK-a bomo v Poslanski skupini Zares podprli. Hvala.
Besedo ima gospod Janez Ribič v imenu Poslanske skupine SLS.
Spoštovani! Zakon o uresničevanju javnega interesa za kulturo določa, kaj je javni interes za kulturo, kateri organi so pristojni in odgovorni za njegovo uresničevanje, določajo pa se tudi mehanizmi, s katerimi se zagotavlja uresničevanje javnega interesa. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo prepričani, da je kultura temeljni element identitete slovenskega naroda, zato jo je treba negovati in spodbujati, za ustvarjalce na področju kulture, predvsem samozaposlene v kulturi, pa je treba vzpostaviti takšne pogoje za delovanje, ki jim bodo zagotovili dovolj sredstev za normalno in dostojno življenje. Zato pozdravljamo predlagano rešitev, da se pogoji za ugotavljanje dohodkovnega cenzusa za uveljavljanje pravic do plačila prispevkov za socialno varnost iz državnega proračuna širijo, saj bo ugotavljanje cenzusa, vezano na povprečje dohodkov v preteklih treh letih, velik korak naprej od trenutne ureditve, ko je to obdobje omejeno le na preteklo leto. Tovrstna ureditev bolj sledi naravi dela samozaposlenih v kulturi, saj na primer umetnik lahko ustvarja dlje časa, prihodki iz naslova njegove ustvarjalnosti namreč niso konstantni, pač pa nihajo iz meseca v mesec in iz leta v leto. Prav tako se v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke strinjamo z razveljavitvijo petega odstavka 55. člena Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo, ki se ga je ministrstvo odločilo razveljaviti zaradi utemeljene zahteve za presojo ustavnosti, ki jo je na Ustavno sodišče Republike Slovenije vložilo Višje delovno in socialno sodišče iz Ljubljane. Črtanje te določbe iz zakona bo namreč preprečilo morebitno ugotovljeno neustavnost zakona ter vzpostavilo enakopravno obravnavanje vseh zaposlenih ob redni odpovedi pogodbe o zaposlitvi zaradi poslovnih razlogov, zakon pa se tako usklajuje z ostalimi predpisi s področja delovnopravne zakonodaje. Se pa v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke sprašujemo, zakaj to isto Ministrstvo kulturo ni podobno ravnalo pri Zakonu o varstvu dokumentarnega in arhivskega gradiva ter arhivih, ko bi lahko ministrstvo samo podalo zahtevo za presojo ustavnosti 65. člena omenjenega zakona, če je ocenilo, da je zakon v neskladju z ustavo. Tako bi se v preteklih dveh mesecih lahko pogovarjali o zadevah, ki so pomembne za prihodnost Slovenije, ter o tem, kako se soočati z nešteto problemi, ki pestijo našo državo, namesto da se ukvarjamo z dokumenti izpred 20, 30 let. Odločbo Ustavnega sodišča, ki bi ugotovilo ustavnost ali neustavnost zakona, ne glede na to, kakšna bi bila, pa bi bili dolžni spoštovati vsi, čeprav se bojim, da bi se še takrat našel kdo, ki bi se obregnil ob Ustavno sodišče, češ, da je preseglo svoje pristojnosti in je ravnalo v nasprotju z ustavo ter ostalimi načeli, kot se je to na premier zgodilo v primeru ustavne odločbe glede občine Ankaran. No, pa da se ne oddaljim preveč od obravnavanega zakona. V Poslanski skupini se strinjamo z določbami predlaganega zakona, saj po našem mnenju izboljšujejo pogoje za kulturno ustvarjanje in omogočajo boljši razvoj kulturne dejavnosti pri nas, zato sprejetju zakona ne bomo nasprotovali.
Besedo ima gospod Matjaž Zanoškar v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica s sodelavkami, spoštovane kolegice in kolegi! Dovolite, da predstavim stališče Poslanske skupine DeSUS glede Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo. Skrajšani postopek obravnave predloga zakona je namenjen manj zahtevanim spremembam, ki pa vsebinsko niso nepomembne in so zaokrožene v tri vsebinske sklope. S predlogom za razveljavitev določbe veljavnega 55. člena, glede katerega sicer teče postopek presoje ustavnosti, bodo imeli vsi zaposleni ob redni odpovedi pogodbe o zaposlitve zaradi poslovnih razlogov, ne glede na to, ali že izpolnjujejo pogoje za upokojitev ali ne, enake možnosti do odpravnine. Ta sprememba uresničuje načelo enakosti pred zakonom in v tem smislu tudi v poslanski skupini močno podpiramo to spremembo. Zaradi zagotavljanja celotnega sistema socialnega varstva, ki zajema tudi prispevke za starševsko varstvo in zaposlovanje, se predlaga sprememba 83. člena zakona glede vključitve plačevanja tudi tega dela prispevka, kar v praksi že dejansko poteka. Naslednja sprememba bo prispevala k izboljšanju socialnega položaja samozaposlenih v kulturi. Gre za spreminjanje načina ugotavljanja dohodkovnega cenzusa za uveljavljanje pravic do plačila prispevkov za socialno varnost iz državnega proračuna. Kot vemo, lahko samozaposleni v kulturi pod pogoji, ki jih določa ZUJIK, pridobijo pravico do plačila prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje ter zdravstveno zavarovanje, pri čemer se lahko ta pravica uveljavlja le, če jim njihov dohodkovni položaj ne zagotavlja normalnih razmer za delo oziroma ne presega dohodkovnega cenzusa. Le-ta je po veljavni zakonodaji vezan na eno leto, kar pa je glede na naravo dela na področju kulture preveč togo. Tako bo novela zakona namesto ugotavljanja cenzusa na podlagi dohodkov iz preteklega leta dala normativno podlago za ugotavljanje dohodkovnega cenzusa na podlagi povprečja dohodkov iz preteklih treh let, kar je tudi po oceni Poslanske skupine DeSUS, glede na časovno nastajanje neke umetniške stvaritve, primerneje od uveljavljene ureditve. Prav tako naša poslanska skupina podpira tudi spremembo načina financiranja posebnih nalog splošnih in osrednjih knjižnic ter financiranje dela letnega nakupa knjižničnega gradiva in računalniške opreme splošnih knjižnic, s katero se odpravljajo težave pri sofinanciranju nakupov na podlagi javnega razpisa. Uvaja se neposredni poziv, ki bo splošnim knjižnicam zagotavljal enake možnosti pri pridobivanju sredstev za dopolnjevanje knjižničnih zbirk in za nakup računalniške opreme. V tej luči se povečuje dostopnost do knjižničnih gradiv in elektronskih informacij vsem prebivalcem, kar je nedvomno v javno korist, hkrati pa tako lahko knjižnice neovirano izpolnjujejo svoje zakonsko določene obveznosti in naloge. Gre za precej sprememb, ki so vsekakor vredne in pomembne za razvoj kulture, zato jih bomo v Poslanski skupini DeSUS podprli.
Besedo ima gospod Miran Györek v imenu Poslanske skupine SNS.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, spoštovana gospa ministrica! Spremembe in dopolnitve zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo bomo obravnavali po skrajšanem postopku, ker gre za manjši obseg sprememb oziroma kot navaja predlagatelj za manj zahtevne spremembe obstoječega zakona, kar vsekakor ni isto. Gre namreč za dokaj pomembna vprašanja oziroma spremembe, na primer zagotavljanje enakih možnosti vseh zaposlenih v javnih zavodih na področju kulture, do odpravnin iz naslova redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnih razlogov. Zadeva je namreč povezana s postopkom pred Ustavnim sodiščem, ker je bil zoper peti odstavek 55. člena obstoječega zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo vložen zahtevek za presojo ustavnosti, ker naj bi posamezna določba bila v nasprotju s 14. členom Ustave Republike Slovenije, ki govori o enakopravnosti vseh državljanov pred zakonom. Gre tudi za neskladnost z 12. členom ratificirane konvencije mednarodne organizacije dela, in sicer o pravici delavca do odpravnine in drugih nadomestil v primeru prenehanja delovna razmerja na pobudo delodajalca. Zakon definira tudi samozaposlene v kulturi, njihove pravice v zvezi s plačilom prispevkov za pokojninsko, invalidsko in zdravstveno zavarovanje in tako naprej. Gre tudi za poenostavitve in skrajšanje postopkov financiranja posebnih nalog splošnih in osrednjih knjižnic ter uskladitev z obveznostmi, ki se nanašajo na obveznosti države in knjižnic po zakonu o knjižničarstvu. V bistvu je temeljni cilj predlaganih sprememb omogočiti nemoteno delovanje zaposlenih v kulturi in jim zagotoviti možnost nemotenega umetniškega ustvarjanja, kajti gospodarska in vsesplošna kriza prizadeva tudi njih. Po zakonu gre tudi za določitev priznavanja socialnih pravic samozaposlenih v kulturi, kar je povezano z zagotavljanjem kulturnih dobrin. Pomembnejša je sprememba 85. člena, ki govori o dohodkovnem cenzusu za samozaposlene v kulturi, to pomeni pogoje za pridobitev pravic do plačila prispevkov za socialno varnost iz državnega proračuna v skladu s 83. členom Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo. V Slovenski nacionalni stranki sicer načelno predlogu sprememb in dopolnitev ne bomo nasprotovali, se pa ne strinjamo z načinom oziroma pristopom in postopki takšnega načina oblikovanja vsebinskega zastavljanja ciljev zakonov, ko ugotavljamo, da enostavno v tej državi ni možno izdelati oziroma sprejeti kakšnega takšnega zakona, ki bi zagotavljal svoj osnovni namen, za kar pač zakoni so, za dlje časa. Pri nas pa jih nonstop dopolnjujemo, spreminjamo, in je to odvisno od marsičesa. Pa naj je to spremenjena politična klima, naj je to kakšna gospodarska ali finančna kriza, obvezno pa takrat, ko se menja Vlada in pride novi minister ali nova ministrica, ki si marsikaj enostavno želi storiti po svoje ali pa pokazati, da tudi ona nekaj dela ali pa pokazati oziroma mnogokrat dokazati, da prejšnji minister ni delal dobro, da so zakoni predhodnikov zgrešeni projekti in tako naprej. Nekdo je v šali rekel, ko slišimo kritiko na takšno frekvenco sprememb zakonov, da bi bilo treba ustanoviti kakšno agencijo, zdaj namreč že nekaj dni nismo ustanovili nobene, ki bi raziskovala in spremljala vpliv klimatskih sprememb in globalnega segrevanja na odločanje v tej vladi in sprejemanje slabih, nekoristnih sprememb in zakonov kot tudi zakona v celoti. Raziskati bi bilo treba tudi psihointelekt nekaterih ministrov, da bi lažje napovedali in načrtovali pogostost sprememb vladnih uredb in se pravočasno pripravili za daljnoročno gospodarsko in vsesplošno drugo načrtovanje politike dela v tem parlamentu. Tipičen primer je bila namreč nedavno sprejeta uredba gospodarskega ministrstva oziroma kmetijskega ministra v zvezi s spodbudami za obnovljive vire energije. Takšna uredba, gre za uredbo 94/10, ima namreč za posledico ogromno gospodarsko škodo, predvsem pa konkretno škodo moji pomurski regiji, predvsem pa za pomurskega kmeta. In če bi ob zamenjavi ministra lahko bilo pričakovati ali napovedati, bi Pomurci investitorji privarčevali milijone evrov in jih raje investirali v druge projekte. To sicer sedaj nima direktne zveze s tem zakonom, ampak govorim načelno o postopkih in načinu sprejemanja, dopolnjevanja, spreminjanja zakonov s takšno frekvenco, kar seveda v Slovenski nacionalni stranki zavračamo. Hvala.
Besedo ima gospod Ljubo Germič v imenu Poslanskega kluba Liberalne demokracije.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica s sodelavkami! Zakon o uresničevanju javnega interesa za kulturo ureja registracijo samozaposlenih v kulturi. Posameznik, ki izpolnjuje pogoje, določene v okviru tega zakona, se lahko namesto po splošnih predpisih registrira pri Ministrstvu za kulturo, vendar lahko to pravico uveljavi samo, če mu njegov dohodkovni položaj ne zagotavlja normalnih razmer za delo. Dohodkovni cenzus se ugotavlja vsako leto na podlagi odločbe o odmeri dohodnine. Narava umetniškega ustvarjanja pri mnogih poklicih v kulturi je taka, da umetnik svoje delo, ki se kaže v njegovem prihodku v določenem letu, ustvarja skozi daljše časovno obdobje. Dejstvo, da kultura nima pravega trga oziroma je le-ta izrazito majhen in specifičen, se kaže tudi v socialnem položaju svobodnih umetnikov. Predlagano triletno povprečje dohodkov, ki naj se upoštevajo pri ugotavljanju dohodkovnega cenzusa, bi pomenilo prilagoditev naravi umetniškega ustvarjanja, kar mora po našem mnenju biti cilj vsake družbe, ki daje pomembno težo kulturi in ustvarjanju v kulturi. S spremembo zakona se zagotavljajo enake pravice vsem zaposlenim ob odpovedi pogodbe o zaposlitvi zaradi poslovnih razlogov. Predlog spremembe zakona namreč omogoča enake možnosti do plačila odškodnine zaradi odpovedi pogodbe, neodvisno od tega, ali delavec, ki se mu odpove pogodba, izpolnjuje pogoje za upokojitev ali ne. S tem bo vsem delavcem ob odpovedi pogodbe o zaposlitvi zaradi poslovnih razlogov zagotovljen enak položaj glede materialnih pravic oziroma do ustrezne odpravnine v skladu z zakonom in kolektivno pogodbo. Obenem novela zakona prinaša tudi spremembe glede uporabe postopkov javnega razpisa za podporo usklajenemu razvoju knjižnične dejavnosti, kjer je nujno potrebna poenostavitev in skrajšanje dosedanjih postopkov, ki so bili cokla razvoja tovrstne dejavnosti v Sloveniji. Z neposrednim pozivom bodo osrednjim in splošnim knjižnicam zagotovljene enake možnosti pri pridobivanju sredstev za dopolnjevanje knjižničnih zbirk in za nakup računalniške opreme. S tem bo zagotovljena večja dostopnost do knjižnega gradiva vsem prebivalkam in prebivalcem, omogočen pa bo tudi prost dostop do gradiva javnih oblasti, ki je splošno dostopno v elektronskih medijih, še zlasti do Uradnega lista Republike Slovenije. Tako bodo spremembe zagotavljale večje možnosti izpolnjevanja zakonsko določenih obveznosti države. Načela predlagane novele zakona se ne odmikajo od načel temeljnega zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo, ampak jih še poglabljajo. V Poslanskem klubu LDS menimo, da je takšna usmeritev prava, zato bomo zakon tudi podprli. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 4. 3. 2011. V razpravo dajem 5. člen ter amandma Poslanske skupine SDS, ki predvideva, da se ta člen črta. Želi kdo besedo? Gospa Črnugelj.
Hvala lepa za besedo. Iz dikcije obrazložitve tega amandmaja Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke je videti, da dejansko ne razumejo bistva sprememb osnovnega zakona o uresničevanju javnega interesa na področju kulture. Kako pomembne so spremembe, smo slišali danes v vseh utemeljitvah poslanskih skupin. Zlasti bi pa rada tik pred praznikom dneva žena povedala, žal že pokojni slikarki, Mara Kraljeva in Alenka Gerlovič, sta bili v skupini teh samozaposlenih v kulturi in sta bili bojevnici za pravice in za uresničitev nekaterih pravic slikark, kipark, ustvarjalk v kulturi. Tega nista doživeli in upam, da vse ostale mlade generacije na tem področju bodo imele s to novelo zakona vsaj malo približane nekatere pravice, ki so jim do sedaj bile kratene. Glede ZUJIK-a, kar navaja poslanska skupina, da se s tem utegne porušiti razmerje, bi jaz samo rekla, da je bil za slovenske splošne javne in posebne knjižnice način naročanja po zakonu o javnem naročanju zelo zapleten, zlasti če se zavedamo, kako so bile nekatere knjižnice majhne in da dejansko niso mogle tega dela opraviti na strokoven in kakovosten način. Tisto malo sredstev, ki jih dobijo za materialne stroške, seveda niso mogle uveljaviti samo za servisiranje tega strokovnega opravila. Jaz mislim, da s tem se bo ne samo dostop do knjižničnega gradiva, ne le knjig, ampak dejansko tudi ostalega gradiva, med to sodi tudi multimedijsko gradivo, kar je zelo pomembno, zlasti za mlade generacije, ki nima toliko sredstev, da ima dostop do tega gradiva, v splošnih javnih knjižnicah pa ga ima. Jaz tega amandmaja ne bom podprla, ker mislim, da je bila novela zakona, ki je bila predlagana, kar dosti prediskutirana v sklopu asociacij samostojno zaposlenih kulturnih delavk in delavcev, praksa pa bo pokazala, kako je bil ta del kar dobro urejen. Čaka nas pa še kar dosti dela na tem področju. Hvala.
Besedo ima gospod Aleksander Zorn.
Hvala lepa. Tega amandmaja mogoče celo ne bi bilo, če ne bi na matičnem odboru prav takemu amandmaju in tem pomislekom sledila tako strastna in nasprotujoča in zanikujoča razprava, da se nam zdi, da za tem stoji nekaj več in da smo najbrž zadeli v pravo smer. Zato smo amandma ponovili. In da rečem še enkrat, naši pomisleki niso iz neznanja, pač pa iz prepričanja, da tukaj nekaj vendarle ne drži. Takole vam povem. Predstavnica Vlade ja seveda pojasnila, da se je javni razpis za sofinanciranje delnega nakupa knjižničnega gradiva in računalniške opreme osrednjih območnih knjižnic ter programov splošnih knjižnic na narodnostno mešanih območjih pokazal kot neprimeren, z neposrednim pozivom pa se bodo splošnim knjižnicam zagotavljale enake možnosti. Ali to pomeni, da se bodo poklicale vse knjižnice, ali to pomeni, da bo ministrstvo, kjer se bo pač to dogajalo, izbralo nekatere knjižnice? Kako se tukaj kaže enakost? Ker za to nismo dobili pametnega, natančnega ugovora, ki bi to s kakšnim drugim členom pojasnjeval, se nam je zdelo potrebno te pomisleke ponoviti in smo jih ponovili. To ni velika zgodba, pa vendarle se lahko za njo skriva tudi kaj drugega. Na primer vendarle tudi netransparentnost. Izbor sam je položen v roke ministrstva, knjižnic pa je mnogo. In da bi ne prišlo do tega, da bi ne prišlo do prepira med knjižnicami, smo seveda ta amandma ponovili. Tako da gre za kar natančno razumevanje problematike. Hvala lepa.
Gospa ministrica, izvolite, imate besedo.
Treba je pojasniti tudi zaradi tega, ker razumem, da še vedno menite, da gre za zaroto. Ne gre za zaroto, ampak gre za spoznanje strokovnih služb, uporabnikov, da sistem, ki sedaj velja, ni dovolj primeren, da bi lahko bil boljši. Če nekaj prepoznaš, da je lahko boljše, potem se potrudiš, da zagotoviš, da bo boljše. In te spremembe gredo v to smer. Tudi ne iz tistih razlogov, kot smo slišali s strani predstavitve stališča Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, da je nekaj v ozadju. V ozadju je samo iskanje boljših rešitev. Boljše rešitve dobiš takrat, ko stopiš v dialog, to se pravi, ko slišiš uporabnike, kaj je lahko boljše, kako je tisto, kar je moteče, možno odpraviti, kaj je v sistemu, ki je neverjetno normiran, ki povzroča ogromno težav že pri procesiranju, ker so norme in birokratizem vsak dan večji, lahko bolj enostavno pa nič manj transparentno. In če najdeš takšno rešitev, in to rešitev najdeš takrat, kadar imaš odprt dialog z nevladnim sektorjem, sindikati, z uporabniki, nacionalnim svetom, tudi svetom za knjižničarstvo, ti oni povedo, in tudi sami uslužbenci na Ministrstvu za kulturo, ki vsak dan svojim določenim področjem procesirajo vprašanja, sami predlagajo in vidijo, kje so težave, ne pa, da bi šlo za zaroto in za kakšne udarce nazaj iz kakšnega političnega razloga, kot je na primer povedati prejšnjemu ministru, da ni bil dovolj občutljiv za določeno vprašanje. Mogoče ni bil, če ni odprl dialoga, to je drugo vprašanje, mi smo ga in smo prinesli to rešitev, za katero menite, kot pravim, da gre za zaroto. Nobene zarote ni. Ravno tako pri pozivu kot pri razpisu imamo komisije, ki odločajo, preverjajo, svetujejo. Razlika med pozivom in razpisom v tem primeru in tudi v drugih primerih, ki jih nekje tudi v obrazložitvi navajate in niso nič sporni, ker je narava dela oziroma narava predmeta razpisov drugačna, torej razlika med pozivom in razpisom, ki, kot pravim, ne bo nič manj transparenten, je zgolj v tem, da bo enostavneje in hitreje lahko priti do rešitev. Ampak zakaj v knjižničarstvu? V knjižničarstvu zaradi tega, ker natančno vemo, da imamo mrežo splošnoizobraževalnih knjižnic, ki šteje 58 splošnoizobraževalnih knjižnic, ki bodo pozvane in postopek njihovega ocenjevanja, ker ni tako vezan na roke, sami se spomnite, da prejšnji v spremembi ZUJIK-a smo celo podaljšali rok pri javnem pozivu, da najprej dobijo možnost dopolnitve. Mimogrede, zaradi tega nam razpisi trajajo skoraj pet tednov dlje in so odločitve tudi kasnejše. Naj samo ponovim, ker zakon natančno opredeljuje, koliko jih je, ne da bi zdaj rekla, povabili bomo pa samo 50 tistih, ki so nam všeč, kje pa, zakon govori, kaj mora država vizavi splošnoizobraževalnih in ostalih knjižnic in tukaj so še programi splošnih knjižnic na narodnostno mešanih območjih in tudi programi splošnih knjižic na obmejnih območjih. No, pa govorim še o ostalih. In ti postopki bodo enostavno bolj priročni, bolj primerni in ravno tako transparentni, ker jih procesira ista komisija, kot javne razpise drugje, kajti ravno razpisi drugje tudi obstajajo. Ko govorimo o vlaganju v investicije, v opremo, v računalniške sisteme, v gradnjo knjižnic, takrat govorimo o javnih razpisih, o bibliobusih, ki izhajajo iz naslova tako imenovanega kulturnega tolarja. Takrat so razpisi. Verjemite, da ni nekih namenov, ki jih mogoče že po inerciji vidite v vsaki potezi, ki jo še posebej Ministrstvo za kulturo naredi, zgolj za poenostavitev, za bolj prijazno tretiranje oziroma obravnavanje splošnoizobraževalnih knjižnic, ko gre za odnos države in obveznosti države do mreže knjižnic – ne bom nič nova, ampak s toliko večjim ponosom lahko rečem, dobro urejene, čeprav se v zadnjem času zaradi ekonomske krize ne dvigujejo pretirano sredstva za nakup knjižničnega gradiva. Ampak ne glede na to, gre za tradicijo in gre za skrbno, še posebej tudi v primerjavi z drugimi državami, urejeno področje. Konec koncev 1/4 prebivalk in prebivalcev Slovenije, se pravi ogromna količina ljudi je uporabnica, so člani knjižnic na sploh, ne samo splošnoizobraževalnih. In gradivo, ki ga imajo splošnoizobraževalne knjižnice in knjižnice tudi z drugih področij, je enormno, zavidanja vredno in moram reči, da tudi bolj bogato kot mogoče kje drugje po svetu, kjer pa zakoni same dolžnosti države do knjižnic ne ščitijo do te mere, kot jo mogoče pri nas. Seveda pa ne bom zanemarila tudi samih vložkov lokalnih skupnosti, ki imajo tudi določene obveze do hramb te naše nacionalne identitete, bogastva in tradicije. Hvala.
Besedo ima gospod Anton Anderlič.
Lepo pozdravljeni! V tej državi velja splošno nezaupanje. In jaz izražam skepso do spremembe tega zakona, ne zaradi tega amandmaja, ampak zaradi tega, ker je to neka splošna praksa v tej državi, nič ne izstopa Ministrstvo za kulturo, ampak velja za vsa ministrstva, da po možnosti v enem mandatu, pa tudi prej je bilo tako, enkrat, dvakrat ali trikrat spremenijo en zakon. In mi imamo opravka že z drugo spremembo v tem mandatu. In da bi bil scenarij popoln, 2/3 amandmajev z vladne strani pride na Odbor za kulturo in se jih tam sprejme. To je za mene neustrezno delovanje in mi imajo razpaseno maniro; tukaj imam tri primere iz drugih ministrstev in dva primera sta že v razreševanju na način, da se uradniki in tisti, ki se ukvarjajo s temi stvarmi, obnašajo neodgovorno do tistih, na katere se zakon nanaša. Ker oni ugotovijo, da se zakona ne da izvajati in je treba zakon spremeniti. To pač ni res. To pač ni res. Seveda ta amandma ni dober, da se ta člen črta. Jaz sem za to, da ima Vlada odgovornost in skrbi za usklajen razvoj knjižničarske dejavnosti in da razdeljuje denar. Tukaj je pa vprašanje. In pri tem, pravim, če ne bi imel danes na mizi treh primerov, dva sta že na škodo tistih, ki s tem denarjem razpolagajo, eden pa očitno bo tudi šel v smer, da se bo pokazalo, da je nekaj čudnega. In če bi vi napisali sedaj v tem členu, da jih vse pozovete, če bi pozvali vse – tukaj ni dovolj beseda ministrice ali kateregakoli uradnika, če bi pisalo, da se obvestijo vsi, da imajo pravico vsi sodelovati pod enakimi pogoji in potem bo komisija izbrala in razdelila, potem bi jaz to z lahkim srcem podprl. Tudi tako bom zakon podprl. Nimam dilem s tem. Ampak imam pa v obdobju, ko je neko vsesplošno nezaupanje do vsega, kar pove gospa Širca, ni prav, ker se gospod Zorn ne bo strinjal, kar pove gospod Zorn, se jaz ne bom strinjal z njim – kdaj pa že, kdaj se pa že strinjava, to ni zadrege. Ampak tukaj, če bi v tem 5. členu pisalo na način, kot sem vam povedal, bi jaz absolutno lažje gospodu Zornu in ostalim ugovarjal in pojasnjeval, da ne gre za zarote, da ne gre za ne vem kaj in da je to neka kritika prejšnjega ministra ali pa opozorilo bodočemu ministru in tako naprej. Ne pristajam pa na tisto razlago, da ko nekdo ugotovi, "da se ne da", gremo spremenit zakon. Teh primerov vam naštejem vsaj 100 v zadnjih štirih letih v Državnem zboru, v času prejšnje in zdajšnje vlade. In mi moramo enkrat narediti temu konec, kot se reče. Osnovno pravilo v pravu velja, da zakoni morajo biti takšni, da so čim dlje v veljavi, da se državljani in državljanke lahko po njih ravnajo, da se pripravijo, da načrtujejo in tako naprej. Če pa se neka zadeva spreminja v enem mandatu dvakrat in večkrat, nekatere spremembe zakonov, ampak ne govorim, ministrica, izključno o tem zakonu, ampak tudi tukaj je nekaj tega. Če smo mi lani spreminjali zakon in imamo zdaj od sedmih členov tri ključne člene amandmirane s strani iste koalicije, ki ga je vložila. Ja, kako pa, odbor je to naredil? Nov tekst je. Jaz tukaj drugega nimam. Tukaj imate sedem členov. 1. člen pravi:" V zakonu o uresničevanju javnega interesa za kulturo se črta 55. člen". Potem imate v 2. členu spet samo "in za besedama zdravstveno zavarovanje," in tako naprej. Potem pa imate 3. člen, ki je čez celo stran in več, ki ga je amandmiral odbor, imate 4. člen, ki ga je amandmiral, je 5. amandmiral, je 6. amandmiral, 7. pa ni, "ta zakon začne veljati 15. dan po objavi v Uradnem listu". O tem jaz govorim. Zato pravim, jaz upam, da boste dali pojasnilo v tem smislu, da bo resnično ta poziv veljal in bo šel na način, da bodo vsi obveščeni in da bodo lahko vsi participirali po postopku, ki je predpisan, in najbrž bo komisija na koncu ali kdorkoli pač že bo ta denar razdelil. To, da ga pa Vlada razdeljuje in da skrbi za to, pa je nesporno.
Besedo ima gospod Aleksander Zorn.
Hvala lepa. Jaz se moram v celoti strinjati s tem, kar je gospod kolega Anderlič povedal. Razen s tem, da je rekel, da se nikoli z njim ne strinjam, ampak pustimo šalo. Zadel je bistvo stvari. Če bi namreč o tem členu ministrstvo zapisalo oziroma predlagatelj, da bodo poklicali oziroma pozvali vse knjižnice, potem tega amandmaja kratko malo ne bi bilo. Seveda je zaupanje odlično, ampak kontrola je vseeno nekoliko boljša in zato sem tudi danes postavil to vprašanje ministrici, kljub temu nisem dobil drugačnega odgovora, kot to, da so knjižnice pomembne in da ministrstvo že ve, kaj dela. Verjamem, ampak kljub temu bi bilo mnogo bolje, da bi v tem členu pisalo, da se pozovejo vse knjižnice. Stvar je lahko tudi enostavna. Hvala lepa.
Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovana poslanca, vzemita si v roke Zakon o knjižničarstvu, tam je 55. člen, kjer natančno govori o tem, kaj mora država do vseh knjižnic početi. 55. člen nas usmerja, pa ni samo 55., tudi 27., 25., 26. in še kakšen drugi. Pač zakoni morajo biti, kot vi dobro veste, imate dolgoletno prakso, med seboj skladni, povezani in razumljivi. In tukaj so, zato ne bomo delali in bomo rekli, da ljubljansko knjižnico bomo pozvali, novogoriške pa ne bomo. Država ima določene obveznosti in tukaj jih bo izvajala. Verjemite, da gre za poenostavitev. Zapisano je v tem, ko je zapisano v drugem zakonu in je v obrazložitvi in k napotkom to tudi nedvoumno povedano. Za sofinanciranje projektov iz programov, ki niso zajeti v teh členih, ki sem jih omenila, in to zakona o knjižničarstvu, in obveze države do tega, je treba še naprej izvajati javne razpise. To se pravi razpise, za katere želite, da bi ostajali tudi za to področje, ki pravim, da ni življenjsko dovolj urejeno. Konec koncev te rešitve niso našle poti, so prihajale od ljudi, ki to delajo. In če se življenje spreminja in če ljudje, ki spremljajo funkcioniranje in nefunkcioniranje te države, ki ima, vemo, ogromno birokratskih cokel, potem je pač treba iskati boljše rešitve. Sedaj gospod poslanec Anderlič vam ni všeč, da te rešitve prihajajo prepogosto. Jaz pa pravim, da bolje, da prihajajo in da se rešijo, kot da bi ostale nespremenjene, če pa je življenje zaradi tega težje. Marija Terezija je delala večne zakone, res, mi jih ne, ampak imamo življenje, imamo prakso, imamo ugotovitve, ki kažejo, da po določenem obdobju določene stvari niso tako dobre, kot bi si želeli, da so, in jih spreminjamo. Mimogrede, amandmaji, ki so bili na odboru za kulturo, so bili nomotehnični, ne bom govorila, da so bile samo vejice, bile so uskladitve, ki kot veste, sploh pa tisti, ki dolgo let tukaj sedite, da en člen povleče za seboj spremembe tudi k drugemu in nomotehnika, priznamo, še posebej je treba spoštovati zakonodajnopravno mnenje Državnega zbora, je pomembna. V tem smislu res pravite in menite tudi že vsi ostali, da ni v redu, da se določene spremembe dogajajo prepogosto, da bi samozaposlene morali v enem obratu rešiti. Ampak, gospod Anderlič, mi imamo trajno odprt dialog z nevladnim sektorjem, ki verjemite, ima ogromen spisek želenih sprememb in si želi še več sprememb, kot smo jih zagotovili do sedaj. Kot rečeno, v prejšnjem posegu v zakon smo olajšali dostopnost do statusa samozaposlenega na področju kulture za starejše umetnike, spremenili smo sočasnost vpisa v razvid in tudi določitve socialnih prispevkov oziroma prispevkov za socialno, zdravstveno pokojninsko in invalidsko zavarovanje, kar ponovno odpravlja blokado, ki se s premikanjem in prekladanjem papirjev na Ministrstvu za kulturo tako podaljšuje, da določeni postopki trajajo že po pol leta, kar je neprimerno in neprijazno do ljudi, še posebej samozaposlenih, ki nimajo trajnih virov, ki nimajo varnosti, tako kot jo imajo vsi ostali na področju redne zaposlitve in rednih delovnih razmerij. Ti ljudje so ranljivi in imajo možnost, ko jih poslušamo, ko imamo delovno skupino in ko se z njimi pogovarjamo, imajo da se stvari spreminjajo. Odkrito povedano, povedali so nam, "res, v preteklosti nismo smeli niti mimo hiše, kaj šele, da bi bila vrata Ministrstva za kulturo za prisluh našim problemom odprta". Sedaj so odprta in ker vidimo možnost, bomo te možnosti tudi skupaj dorekali in tudi kulturniška zbornica, tudi sindikati, tudi nacionalni svet za kulturo je podprl spremembe, ki pač jih vi, kot vidim, nekateri razumete, da zaradi prepogostosti nimajo dovolj higiene v sebi. Vse, kar pomeni lažje življenje, lažje procesiranje vprašanj, ki so zelo birokratsko zapletena, vse to je za družbo dobro, pa če tudi je nek zakon večkrat ranljiv in večkrat odprt. Spreminja se tudi življenje, spreminjajo se tehnologije, spreminjajo se pristopi, spreminjajo se časi, spreminja se tudi kriza in spreminjajo se tudi ekonomske in ostale razmere v družbi, ki bodo, verjemite, prinesle še mnogo drugih sprememb, ne samo te, ki vam jih tako po nedolžno prinašamo sami.
Zaključujem razpravo o tem amandmaju. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 10. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SOCIALNEM PODJETNIŠTVU V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 46 poslank in poslancev s prvopodpisano gospo dr. Andrejo Črnak Meglič. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici predlagateljev zakona gospe dr. Andreji Črnak Meglič.
Spoštovani gospod podpredsednik, kolegice in kolegi, lep pozdrav! Pred nami je tretje branje zakona o socialnem podjetništvu, ki smo ga pripravili poslanci. S tem zaključujemo leto in pol dolgo pripravo in oblikovanje zakona, ki je doživel mnoge spremembe. Veseli nas, da smo ga predvsem v zadnji fazi dopolnjevali s pripombami in predlogi tistih, ki so ali bodo postali iniciatorji socialnopodjetniških pobud z namenom, da bi zakon postal čim bolj življenjski in resnično predstavljal sistemski okvir za razvoj te v Sloveniji premalo izkoriščene priložnosti. Temelji cilj zakona je, da tudi v Sloveniji omogočimo načrtovan in skladen razvoj socialnega podjetništva. Gre torej za sistemski zakon, katerega namen je vzpostavitev pravnega okvira in podpornih inštrumentov za izvajanje socialnega podjetništva. Soočeni smo z velikimi izzivi sodobnega sveta. In ti izzivi niso zaobšli tudi Slovenije: staranje prebivalstva, izguba delovnih mest kot posledica globalizacije in tehnoloških sprememb, večanje strukturne brezposelnosti, porast potreb po pasivnih socialnih transferih kot odraz povečevanja revščine in socialne izključenosti. In prav socialno podjetništvo predstavlja enega izmed učinkovitih odgovorov na navedene težave. Prispeva k povečevanju gospodarske rasti, k ustvarjanju novih delovnih mest, ob tem da upošteva trajnostno naravnan razvoj, zagotavlja vključevanje izključenih skupin na trg dela, dviguje njihovo samozaupanje, spodbuja razvoj njihovih strokovnih kompetenc ter omogoča inoviranje in izboljševanje tradicionalnih javnih storitev in njihove ponudbe na lokalni ravni. Ponovno pa bi želela poudariti, kaj so socialna podjetja. Socialna podjetna morajo v prvi vrsti slediti javnim interesom, vendar delujejo kot podjetja in če je le mogoče, sledijo tudi tržnim zakonitostim. Ne zasedejo celotnega prostora dejavnosti tretjega oziroma neprofitnega sektorja, pač pa zgolj tistega, ki ga usmerijo v trajno proizvodnjo in prodajo dobrin in storitev na trgu. V primerjavi s klasičnimi podjetji pa njihovo delovanje, zlasti če zaposlujejo težje zaposljive osebe, ki so praviloma manj produktivne, za svoj obstoj na trgu potrebujejo ustrezno zakonodajo in tudi finančne spodbude. Da bodo socialna podjetja lahko uresničila svoj potencial, potrebujejo ugodno poslovno okolje, enakovredne konkurenčne pogoje kot klasična podjetja, manj rigidno zakonodajo, dostop do svetovanja in podpore in ne nazadnje tudi nižjo stopnjo davkov. Ko bo zaživel zakon, ki ga sprejemamo danes, ko bodo implementirani instrumenti za podporo socialnim podjetjem, ki smo jih vanj vgradili, bodo tudi socialna podjetja lažje vstopala na slovenski predvsem lokalni trg in konkurirala tradicionalnim podjetjem. Eden ključnih pogojev za uspešno implementacijo zakona pa je tudi sodelovanje socialnih podjetij pri ustvarjanju ustreznega okolja in spodbud za njihovo delovanje. Socialna podjetja morajo imeti svoje zastopstvo tudi v organih, ki oblikujejo politiko do njih, kar smo v zakonu zagotovili s soudeležbo njihovih predstavnikov v ključnem organu, to je Svetu Vlade za socialno podjetništvo. Spoštovani kolegice in kolegi poslanci! Vabim vas, da podprete zakon in tudi koalicijske amandmaje, ki predstavljajo predvsem nomotehnične popravke, ki so bili nujni, saj se je zakon pisal praktično do zadnjega trenutka. Nekateri so seveda skeptični, da bo zakon resnično zaživel in dal ustrezne rezultate. Mi pa trdimo, da bo odprl možnost, da bomo sledili razvoju socialne ekonomije v razvitih državah, kjer je v socialnih podjetjih zaposlenih že več kot 10 milijonov ljudi, in odprl možnost aktivne participacije in zaposlovanje za mnoge, ki jim je vstop na trg dela zaprt in so obsojeni na pasivno prejemanje socialnih pomoči. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo tudi predstavniku Vlade. Gospa dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Drage poslanke in poslanci! Predlog zakona o socialnem podjetništvu, ki je danes v obravnavi, je bil pripravljen s strani poslank in poslancev, v oblikovanje zakonskih rešitev pa se je aktivno vključila tudi Vlada Republike Slovenije, ki zakon v celoti podpira. Zakon zasleduje cilje, ki so pomembni za celotno slovensko družbo, socialno vključenost ranljivih skupin, zmanjševanje dela na črno, dvig stopnje zaposlenosti, preusmerjanje iz pasivnih v aktivne oblike pomoči, odpiranje novih možnosti na trgu dela za težje zaposljive in druge. Socialno podjetništvo predstavlja nov inovativen koncept reševanja socialnih problemov, ki z uporabo podjetniških veščin dosega socialne cilje. Posamezna ministrstva že sedaj izvajajo aktivnosti, ki jih lahko označimo kot ukrepe, ki podpirajo in spodbujajo načela socialnega podjetništva. Kljub že obstoječim politikam vlade pa predlog zakona prinaša dodano vrednost, in sicer predvsem v smislu zagotovitve sistemskega pristopa in tudi v smislu večjega medresorskega usklajevanja delovanja na tem področju. Mednarodna konferenca, ki jo je prejšnji teden organiziralo Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve skupaj z Organizacijo za gospodarsko sodelovanje in razvoj, je pokazala, da obstajajo nekatera trenja med glavnimi akterji socialnega podjetništva v Sloveniji, zato je nujno treba izboljšati zaupanje in sodelovanje med njimi, da bi socialna podjetja lahko dejansko uresničila svoj potencial. Konferenca je pokazala, da v Sloveniji obstaja izrazito močna naklonjenost in interes za razvoj socialnega podjetništva tako na strani strokovne javnosti, nevladnih organizacij in podjetij, ki že delujejo na področju socialne ekonomije, kakor tudi s strani politike in Vlade. Za dosego skupnih ciljev pa je ključnega pomena vzpostavitev jasnega institucionalnega in zakonodajnega okvira. In ravno to nam ponuja predlog zakona o socialnem podjetništvu. Predlog zakona bo povezal in okrepil ukrepe različnih vladnih resorjev ter zagotovil skladno povezavo med načrtovanjem politike, izvajanjem te politike in dodeljevanjem proračunskih sredstev. Vlada Republike Slovenije se zaveda odgovornosti, ki jo nalaga predlog zakona predvsem pri vzpostavitvi ustreznega institucionalnega okvirja in razvoja podpornega okolja za socialna podjetja. Pri tem pa je treba opozoriti, da bo izvajanje nalog na tem področju predstavljalo poseben izziv Vladi, saj smo se zavezali k cilju zmanjševanja števila uslužbencev v prihodnjih letih, vendar kljub temu bomo vse, kar je v naši moči, storili za to, da bo zakon v polni meri zaživel v skladu z določbami zakonskih rešitev, ki so predlagane. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Dejan Levanič v imenu skupine poslancev Socialnih demokratov.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Drage kolegice in kolegi! Predlog zakona o socialnem podjetništvu je v drugi obravnavi dobil potrditev in široko podporo pri poslanskih skupinah, česar smo Socialni demokrati zelo veseli. Veseli nas tudi dejstvo, da se očitno vedno bolj zavedamo, da se Slovenija sooča s številnimi izzivi in tudi vprašanji, na katera mora poiskati prave, hitre in seveda učinkovite odgovore, ki temeljijo na konsenzu med nami. Menimo tudi, da z uveljavitvijo zakona o socialnem podjetništvu lahko začnemo reševati nekatere pereče probleme, s katerimi se sooča naša družba. V drugi obravnavi je bilo poudarjeno, da je dodana vrednost novega zakona predvsem v tem, da zagotavlja sistemski pristop in prinaša več medresorsko usklajenega delovanja na tem področju. Socialni demokrati menimo, da zakon o socialnem podjetništvu prinaša še nekoliko več. Zavedamo se namreč, da je ena od najtežjih posledic gospodarske in finančne krize, s katero se trenutno soočamo, prav brezposelnost, ki se je v zadnjih dveh letih precej povečala, zato menimo, da poleg aktivne politike zaposlovanja zakon o socialnem podjetništvu predstavlja alternativo in priložnost za ustvarjanje novih in kakovostnih delovnih mest, predvsem za ranljive skupine na trgu dela, med katerimi je treba izpostaviti predvsem dolgotrajno brezposelne ter mlade. Prav brezposelnost mladih težko na trajnejši osnovi rešujemo z nekimi klasičnimi pristopi, ki jih ponujajo obstoječi programi zaposlovanja, zato je socialno podjetništvo lahko priložnost, da se aktivno vključijo na trg dela. Dejstvo je, da se glede na učinke, ki jih je v slovenskem gospodarstvu in na trgu dela do zdaj imela globalna gospodarska kriza, ne bomo mogli zadovoljiti zgolj s pasivnimi ukrepi, kot je povečevanje socialnih transferjev in spodbud gospodarstvu. Namesto finančnih subvencij in olajšav, ki ne prinašajo trajnih razvojnih ter strukturnih učinkov, se je treba usmeriti v aktivne spodbude. Zakon o socialnem podjetništvu daje podlago za oblikovanje ter izvajanje dejavnosti socialnega podjetništva na neki trajnejši osnovi. Daje tudi podlago za krepitev in razvoj slovenske podjetniške mreže. O tem, kakšne vsebine oziroma rešitve zakon prinaša, smo podrobno razpravljali že v drugi obravnavi, zato naj omeni le še nekaj izzivov, na katere v Sloveniji lahko odgovorimo s pomočjo socialnega podjetništva. Prvič, demografske spremembe v povezavi s staranjem prebivalstva narekujejo razvoj novih oblik storitev in dejavnosti predvsem na področju dolgotrajne oskrbe in nege starejših. Drugič, nadgradnja in krepitev sicer tradicionalnih javnih storitev predvsem na lokalni ravni ter nadaljnji razvoj storitvenega ter nevladnega sektorja. In tretjič, spodbujanje novih, bolj prožnih oblik dela, kar posledično vodi v fleksibilnost trga dela in zmanjševanje sive ekonomije. Vse našteto predstavlja le nekatere možnosti in priložnosti, ki jih lahko v Sloveniji spodbudimo z razvojem socialnega podjetništva. Glede na številne razsežnosti in dimenzije, ki jih mora nov sistemski zakon na novo opredeliti, smo koalicijske stranke tudi v tretji obravnavi vložile amandmaje, s katerimi bo omogočeno učinkovitejše izvajanje zakona v praksi, zato predlagamo in bomo veseli, če jih bodo poslanke in poslanci tudi podprli. Socialni demokrati upamo, da bo tudi v tretji obravnavi, torej v končnem odločanju, zakon deležen takšne podpore kot že poprej. Hvala lepa.
Besedo ima gospod mag. Štefan Tisel v imenu Poslanske skupine SDS.
Vsem lep pozdrav. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana državna sekretarka, poslanke in poslanci! Socialno podjetništvo se od klasičnega podjetništva razlikuje predvsem po tem, da daje prednost rasti socialnega kapitala pred ustvarjanjem dobička. Predstavlja tržni odgovor na reševanje socialnih, okoljskih, lokalnih in drugih problemov in ima za primaren cilj zagotavljanje družbenega blagostanja. Predstavlja torej nov koncept reševanja socialnih problemov in hkrati tudi inovativni pristop, ki z uporabo podjetniških veščin dosega socialne cilje, čeprav z omejenimi viri. Socialna podjetja predstavljajo del tako imenovanega tretjega sektorja, to je nevladni sektor. Socialna podjetja danes v svetu predstavljajo producenta, ki zapolnjuje vrzel produkcije socialnih storitev, predvsem zadovoljuje potrebe po bolj individualiziranih storitvah, ki jih odpira in zahteva razvoj sodobne družbe. V zadnjih desetletjih socialna podjetja vse bolj postajajo ključni subjekt za zaposlovanje in reintegracijo dolgotrajno brezposelnih in oseb, ki so manj konkurenčne na trgu delovne sile. Socialna podjetja imajo pogosto več ciljev delovanja, različne lastnike in raznolika sredstva financiranja. Socialno podjetništvo v Sloveniji ni nekaj povsem novega. Zakonodaja, ki ureja potencialne oblike organizacij socialnega podjetništva, v glavnem omogoča vzpostavitev podjetij, ki se ukvarjajo z dejavnostmi socialne ekonomije. Predvsem zakoni o društvih, zavodih, zadrugah in ustanovah v veliki meri omenjajo osnovna načela socialne ekonomije ali pa vsaj ne onemogočajo njihove uveljavitve. Oblika podjetij, ki je v Sloveniji zakonsko urejena po principih socialnega podjetništva, pa so invalidska podjetja. Slovenija se tako kot preostala Evropa sooča s finančno in gospodarsko krizo ter intenzivnimi demografskimi spremembami. S podaljševanjem življenjske dobe in upadanjem rodnosti se spreminja starostna struktura prebivalstva, to pa bo dolgoročno vplivalo tudi na trg dela. Večajo se tudi razlike v sami strukturi brezposelnosti. Poleg visoke stopnje brezposelnih starejših nad 55 let se povečuje tudi število iskalcev prve zaposlitve, se pravi mladih, povečuje pa se tudi število dolgotrajno brezposelnih in težje zaposljivih oseb. Do zdaj razvite oblike pomoči brezposelnim osebam skozi projekte javnih del in subvencioniranja zaposlitev niso prinesla trajnejše izboljšave zaposlitvenih priložnosti za posebej ranljive skupine ljudi na trgu dela. Nasprotno pa prilagojeno zaposlovanju oseb s statusom invalidov v okviru invalidskih podjetij predstavlja relativno trajno in stabilno obliko zaposlovanja. Globalizacija in tehnološke spremembe tudi v Sloveniji prinašajo opuščanja tradicionalnih dejavnosti, pa tudi selitev proizvodnje na cenejše trge oziroma na trge cenejše delovne sile. To predstavlja nove izzive za družbo in posameznike, istočasno pa nevarnosti in ovire za nekatere skupine prebivalstva ter povečevanje njihove izključenosti iz trga dela. Izgubljena delovna mesta se prepočasi nadomeščajo z novimi kakovostnimi delovnimi mesti. Zaradi demografskih, socialnih, ekonomskih in drugih družbenih sprememb pa je očitna potreba po reformi javnih storitev. Poiskati je treba inovativne rešitve, prilagojene potrebam lokalne ravni oziroma potrebam posameznih manjših ciljnih skupin prebivalstva, ki pa morajo biti bolj aktivno in ljudem prijazno naravnane, kar je mogoče doseči z novimi javno-zasebnimi iniciativami v okviru socialnega podjetništva. Po deležu zaposlitev v storitvenih dejavnostih je Slovenija uvrščena na rep članic Evropske unije. Dejstvo je, da je mnoge nove storitve mogoče razviti le v okviru socialne ekonomije, s kombiniranjem prožnih oblik zaposlovanja in prostovoljnega dela. V Evropski uniji na ta način deluje 10 % podjetij. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo predlagali več amandmajev že pri prvi obravnavi, tako da so bili nekateri predlogi vključeni v samo vsebino in tako je zdaj rok za izpolnitev pogojev socialnega podjetja podaljšan z enega leta na dve leti. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke predlog zakona podpira, saj prinaša kar nekaj pozitivnih novosti najbolj ranljivim skupinam na trgu dela: starejšim, invalidom ter drugim, ki se težko vključujejo na trg dela in so odvisni od socialnih transferjev. Cilj je, da se tudi te skupine lažje vključijo v delo, kajti delo je tudi socialna kategorija, ki ljudem pomaga pri vzpostaviti boljše samopodobe. Hvala.
Besedo ima gospod Tadej Slapnik v imenu Poslanske skupine Zares.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Nobelov nagrajenec za mir Mohamed Junus je v knjigi Socialno podjetništvo za svet brez revščine o socialnem podjetništvu zapisal: "V ta namen moramo ustanoviti novo obliko gospodarske dejavnosti, ki bo sledila drugim ciljem, kot je maksimiranje dobička, dejavnost, ki se bo v celoti posvečala razreševanju družbenih in okoljskih problemov. Ta nova podjetja so v številnih potezah podobna tistim, ki jih poznamo, a vendar se od njih razlikujejo po zastavljenih ciljih. Kot vsa podjetja tudi socialno podjetje zaposluje delavce, proizvaja dobrine in storitve, ki jih kupcem ponuja po ceni v skladu s postavljenimi cilji. Toda poglavitni cilj in merilo, po katerem se bo podjetje ocenjevalo, je ustvarjati koristi za njegove deležnike. Podjetje lahko ustvarja dobiček, vendar vlagatelji, ki ga podpirajo, tega ne potegnejo iz podjetja. Po določenem času dobijo nazaj le osnovni vložek. Socialno podjetje je bolj kot v ustvarjanje dobička usmerjeno v neko dobro stvar. Na ta način lahko deluje kot vektor sprememb. Socialno podjetje ni dobrodelna organizacija, ampak podjetje v polnem pomenu besede. Pokrivati mora vse lastne stroške in hkrati dosegati postavljeni družbeno koristni cilj. Ko vodite podjetje, je vaš način razmišljanja drugačen, kot če bi bili na čelu dobrodelne organizacije. Dejstvo, da je socialno podjetje v prvi vrsti podjetje, omogoča njegovo opredelitev in vrednotenje njegovega vpliva v skupnosti." Konec citata. Temeljni cilj zakona, ki smo ga pripravili, je v Sloveniji omogočiti načrtovan in skladen razvoj socialnega podjetništva, zato zahteva zakonsko opredelitev pojma socialnega podjetništva in v svetu že prepoznanih načel, po katerih deluje socialna ekonomija. V zakonu smo opredelili, kateri subjekti lahko delujejo kot socialna podjetja, kakšne pogoje morajo pri tem izpolnjevati, opravljanje katerih dejavnosti izkazuje njihov družbeno koristen značaj oziroma katere skupine ljudi zaposlujejo skladno s prepoznavnim javnim interesom. Izredno pomembno pa je, da je ob jasno prepoznanem položaju, ki ga socialno podjetništvo zavzema v celotnem gospodarskem sektorju, tudi izgradnja podpornega okolja, ki bo omogočalo razvoj socialnega podjetništva in z njim aktivne politike zaposlovanja, ki bo usmerjena v oblike in vsebine, primerne temu sektorju. Kot rečno, zakon o socialnem podjetništvu opredeljuje pojem socialnega podjetništva po merilih, kot jih opredeljuje Evropska komisija. Pri tem uvaja odprt sistem socialnega podjetništva, kjer lahko nastopajo kot socialna podjetja različni tipi pravnih oseb, ki lahko zadostijo kriterijem, ki jih predpisuje zakon. Zakon določa tudi cilje socialnega podjetništva in načela, po katerih se morajo ustanoviti ali preoblikovati pravne osebe, ki želijo poslovati kot socialna podjetja ali po njih poslovati. Skladno s tem smo v imenu Poslanske skupine Zares vložili tudi dopolnilo, ki po naši oceni uvaja ustrezen nadzor nad delovanjem teh podjetij. Dopolnilo k 8. členu je v zakon umeščeno tako, da se lahko socialna podjetja sama odločijo za brezplačno koriščenje tako imenovanega spletnega računovodstva, ki pa zagotavlja povsem transparentno poslovanje teh podjetij. Dopolnilo je pripravljeno tudi v sodelovanju Slovenskim inštitutom za revizijo, zato upamo, da bo v nadaljevanju tudi sprejeto. Nadalje zakon določa področja, na katerih so dejavnosti, ki jih bo opredelila Vlada, družbeno koristne in ki jih lahko opravljajo socialna podjetja. Določa tudi najbolj ranljive skupine ljudi na trgu dela, katerih zaposlovanje v socialnih podjetjih je družbeno koristno. Poslovanje socialnega podjetja opredeljujejo predpisi, ki veljajo za posamezno vrsto pravne osebe, ki nastopa kot socialno podjetje, najsibo to društvo, zasebni zavod, ustanovo, osebno ali kapitalsko družbo, zadruga, ki v celoti ali delno opravlja dejavnost, ki ni pridobitna. Predlog zakona prinaša tudi podporno okolje za načrtno spodbujanje razvoja socialnega podjetništva. Za načrtovan razvoj bo zato treba sprejeti strategijo, v kateri bodo opredeljeni ukrepi, pa tudi viri sredstev financiranja za izvedbo načrtovane politike in ukrepov ter izvedbeni načrt s katalogom aktivnosti. Vsi začrtani ukrepi so usmerjeni v spodbujanje socialnega podjetništva, v oblikovanje takšnega okolja za socialna podjetja, da bodo ti usmerjeni v omogočanje ustanavljanja socialnih podjetij, začetek poslovanja in v podporo pri trajnem poslovanju v spodbujanje zaposlovanja socialnih podjetij in v omogočanje dostopa do virov financiranja naložb v socialna podjetja. Poslovanje in dolgoročno delovanje socialnih podjetij je cilj, ki ga je treba stimulirati, zato smo v Poslanski skupini Zares poleg ostalih koalicijskih amandmajev, ki izboljšujejo rešitve zakona, vložili še eno dopolnilo na področju posredne delitve dobička, ki trenutno določa, da se kot posredna delitev dobička šteje tudi izplačevanje plač v višini, ki za več kot 20 % presega izhodiščne plače za posamezni tarifni razred, določen v kolektivni pogodbi za posamično dejavnost. Ocenili smo, da je takšna opredelitev nekoliko prestroga, saj se s tako nizkim pragom socialna podjetja neupravičeno sili v neupoštevanje delovne zakonodaje oziroma se upoštevanje delovnopravne zakonodaje neutemeljeno klasificira kot prikrito izplačevanje dobička. Z dopolnitvijo smo zato predlagali, da navedena meja 20 % velja za osnovno plačo delavca, v sodelovanju s koalicijskimi partnerji pa smo v skupnem dopolnilu to mejo zvišali na 30 %. Zato upamo, da bo eno izmed vloženih dopolnil tudi sprejeto. Za oblikovanje politike razvoja socialnega podjetništva, analiziranje potreb razvoja socialnega podjetništva, spodbujanje vključevanja občin v določanje in izvajanje politik razvoja socialnega podjetništva na lokalni in regionalni ravni ter za pripravo strategije razvoja socialnega podjetništva zakon predvideva tudi ustanovitev posebnega delovnega telesa pri Vladi Republike Slovenije, to je vladnega sveta za socialno podjetništvo. Za izvajanje ukrepov spodbujanja socialnega podjetništva, oblikovanje ugodnega podjetniškega okolja za socialna podjetja, izvajanje ukrepov za omogočanje dostopov do vira financiranja naložb v socialna podjetja in ukrepov spodbujanja zaposlovanja v socialnih podjetjih bodo izvajalci določeni s strategijo razvoja socialnega podjetništva. Za izvajanje posebnih ukrepov za spodbujanje socialnega podjetništva pa predlog zakona opredeljuje tudi ustanovitev sklada za spodbujanje socialnega podjetništva, ki ga bo ustanovilo Ministrstvo za gospodarstvo. V razvitih evropskih državah predstavljajo zaposlitve v socialnem podjetništvu kar 10 % vseh zaposlitev. Ker je v Sloveniji trenutno na tem področju zaposlenih le slabih 0,7 % vseh zaposlenih, lahko z optimizmom ugotavljamo, da imamo v tem sektorju priložnost zagotoviti več kot 50 tisoč novih delovnih mest. V Poslanski skupini Zares - nova politika smo ponosni, da bo zakon o socialnem podjetništvu, ki smo ga vsebinsko tudi sooblikovali in predlagali v sprejem, danes v Državnem zboru tudi sprejet.
Besedo ima gospod Gvido Kres v imenu Poslanske skupine SLS.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana sekretarka, spoštovani kolegice in kolegi! Poslanci Slovenske ljudske stranke smo se konstruktivno vključili v razpravo o tem zakonu in zato vložili dopolnila k zakonu, saj se strinjamo, da moramo v Sloveniji po dolgih letih dogovarjanja končno urediti tudi področje socialnega podjetništva. Zakon prinaša, ali naj bi prinesel, dobro ureditev in možnosti za izvajanje te vrste podjetništva, zato ne sme biti omejujoč. V tem smislu so napisana tudi naša dopolnila k zakonu. Dober primer delovanja socialnih podjetij predstavljajo zlasti invalidska podjetja in zaposlitveni centri, v nekaterih elementih pa tudi javna dela. V Sloveniji je bilo v zadnjih letih izvedenih že precej uspešnih pilotnih projektov s področja socialnega podjetništva, poznane so dobre prakse na tem področju. Zato še naprej upamo, da ta zakon ne bo preprečil možnosti, da bi se te vrste podjetništva lahko opravljalo tudi na kmetijah, kljub temu da naša dopolnila v predhodnih postopkih niso bila sprejeta. Zavedati se je treba, da največ na tem področju lahko in mora narediti država oziroma Vlada. Ne pozabimo, da se podjetniki obnašajo po logiki podjetništva, podjetnika in zato je delo Vlade na tem področju oziroma ta odločitev sigurno najpomembnejša in tudi odločujoča. Z dopolnili predlagamo, ponovno, tudi za tretjo obravnavo, lažje pogoje za socialno podjetništvo, in sicer trajna zaposlitev samo enega delavca in ne dveh, saj ni prav, da so pogoji zahtevnejši kot za ostale podjetnike. S tem zakonom je treba dati še posebne možnosti mladim za zaposlitev in za uresničitev njihovih kreativnih idej. K obravnavi zakona smo pristopili konstruktivno. Nedoslednosti zakona so se odpravile tako s strani predlagateljev kot tudi s številnimi amandmaji, ki so jih vložile poslanske skupine koalicije. Poslanci Slovenske ljudske stranke pozivamo vse kolege, da podprejo naše dopolnitve in da vsi podpremo ta dobronameren zakon. Glede na prakso pa bodo kasneje še mogoče dopolnitve in izboljšave. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Urh v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Lepo pozdravljeni! Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana gospa državna sekretarka, spoštovani kolegice in kolegi! Predstavil bom stališče Poslanske skupine DeSUS k Predlogu zakona o socialnem podjetništvu. V parlamentarni proceduri se je besedilo predloga zakona v marsikaterem členu spremenilo oziroma dopolnilo, seveda v luči izboljšanje zakona za čim bolj uspešno implementacijo v praksi. Poglaviten namen in cilj predloga zakona pa ostaja: to je, omogočiti načrtovan in skladen razvoj socialnega podjetništva, ki bo sledilo družbenoekonomski situaciji današnjega časa, ker učinkom gospodarske in finančne krize ni moč stopiti nasproti zgolj s klasičnimi pristopi k reševanju brezposelnosti s povečevanjem socialnih transferjev, s spodbudami gospodarskemu sektorju in z vzdržnostjo tržne ekonomije. V Poslanski skupini DeSUS podpiramo uveljavitev socialnega podjetništva, ki pomeni razvoj socialne ekonomije, kar pomeni, da se kot vmesna možnost proti tržno naravnanemu gospodarstvu razvije neprofitno podjetništvo. Njegov koncept je preusmerjanje iz pasivne v aktivne oblike pomoči, povečevanje družbene odgovornosti k oblikovanju socialnega in pravičnega okolja, zlasti pa ima posluh za ogrožene skupine prebivalstva, ki so socialno in družbeno potisnjene v ozadje. V naši poslanski skupini smo ocenili, da je skozi večplastnost učinkov, ki jih bo ta zakon prinesel, bistveno to, da se spozna in prizna, da bo nova oblika podjetništva v javnem interesu, interesu družbe kot celote, seveda pa bo uspešen razvoj te vrste podjetništva v veliki meri odvisen od podpore države, uspešne vključitve v podjetniško mrežo in oblikovanja skupne nacionalne strategije oziroma politike, ki bo morala ustrezno povezovati ukrepe različnih vladnih resorjev. V predhodnih obravnavah zakona na sejah matičnega delovnega telesa in na samem plenarnem zasedanju zbora je bila vsebina zakona podrobno izčrpana, zato ne bi ponavljal teh istih vsebin, zgolj v enem stavku naj zaključim stališče Poslanske skupine DeSUS. Uvedbo socialnega podjetništva v Poslanski skupini DeSUS vidimo kot veliko dodano vrednost za slovensko družbo, zlasti zato, ker bo prispevalo k trajnejšim in strukturnim učinkom tako v gospodarstvu kot na področju socialnih transferjev in aktivnih politik zaposlovanja kritičnih skupin prebivalstva. Zato bomo zakon skupaj z nekaterimi predlaganimi dopolnili, katere smo sopodpisali, z veseljem podprli. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Bogdan Barovič v imenu Poslanske skupine SNS.
Lep dober dan! Kolegice, kolegi, gospod podpredsednik! Dobili smo oziroma upam, da ga bomo, sistemski zakon, ki naj bi urejal socialno podjetništvo, kar je seveda pohvala avtorjem tega zakona, in s to sistemskostjo dajejo poudarek temu zakonu. Namen je družbeno koristno delovanje, dobrih namenov je seveda še veliko več. Spoštovana gospa predlagateljica je v svojem uvodnem govoru v začetku meseca februarja dejala, kar seveda eventualno absolutno potrjujem, da je bila vesela podpore večine koalicijskih poslancev. Mislim, da bi lahko mirno rekli, da ste deležni podpore vseh poslancev v Državnem zboru. Tako vsaj enkrat ne pridemo do raznih sporov, ki polnijo časopisne strani na prvi strani, ampak upam, da bo mogoče časopis ali pa medij kdaj zapisal, da smo tudi enotni pri reševanju teh problemov. Ampak mislim, da tega ne bomo doživeli v tej državi, ker samo čakajo, kdo bo komu kaj rekel pa kaj naredil. Na žalost je pač tako. Pred nami pa je zelo pomemben zakon, o katerem nisem slišal ali pa prebral niti ene same besede. Gre za socialni zakon, ki vključuje številne strukture ljudi, vse te so jasno zapisane v 5. členu, zelo določno zapisana področja dejavnosti socialnega podjetništva, ki ga kolegi, mislim da iz Slovenske ljudske stranke, celo dopolnjujejo, ki ga kolegi iz različnih strank – ali pa, ki tudi druge člene dopolnjujejo ali pa delno spreminjajo z željo, da bi ta zakon vendarle zaživel. Mislim, da je to enkrat lepo sporočilo o pozitivnem razmišljanju v današnjem času, ko očitno v državi Republiki Sloveniji sploh ne vemo, kje živimo. Živimo namreč v Evropi in Evropa pa ima danes na milijone problemov – ne le sama s seboj, temveč tudi povezanih s svetom. Zelo veseli smo v Slovenski nacionalni stranki, da je bil predlog nekega sistemskega zakona, ki bo spremenil še marsikaj tistega, kar se v resnici po tej državi dogaja. V tej državi je na veliko žalost skorajda 120 tisoč evidentiranih brezposelnih, med katerimi je večina, v to osebno verjamem, zelo prizadetih Slovenk in Slovencev, ki jim ni težko ali pa ki jim ni toliko hudo za to, da ne zaslužijo pač tistega denarja, ki ga za življenje potrebujejo, ampak jih je bolj sram; sram, ker se čutijo družbeno nekoristni, sram jih je, ker nimajo okolja, v katerem bi delali in soustvarjali. Veliko jih je, sem prepričan! Na žalost pa je veliko tudi tistih, ki komaj čakajo, da so na seznamu brezposelnih, ki komaj čakajo, da rečejo, da jih boli to ali ono, in ki komaj čakajo, da rečejo, prijavil sem se, zdaj mi pa kar napišite, da nisem sposoben, in čaka doma na 600 ali 700 ali pa 500 evrov , s katerimi za določen čas lepo živi. Zraven pa seveda za približno tisoč evrov dela na fuš, ko ga nenadoma nič ne boli, in zraven dobiva še vso socialno podporo te socialne države, vštevši vse stroške, ki jih ima. Tudi takšni so in ne zatiskajmo si oči pred njimi! Upam, da jih je manj kot tistih drugih, ki čutijo sram in ki so odstranjeni od družbenega življenja, ki so odstranjeni od družabnega življenja in ki imajo voljo, željo in hotenje delati, pa ne morejo. Ta zakon ima nekatera določila, o katerih v Slovenski nacionalni stranki vidimo, da bo tem ljudem, tistim prvim, ki sem jih naštel, pomagal. Ta zakon je resen, vsaj po mnenju Slovenske nacionalne stranke, tudi zato, ker ponuja določene olajšave tem socialnim podjetjem pri davku, pri javnih naročilih, pri povrnitvi plačil socialnih prispevkov, pri subvencijah za zaposlovanje. Bilo je nekaj pomanjkljivosti zakona, te so bile sprejete, marsikateri amandma je marsikatero pomanjkljivost popravil. Lahko da še kaj v tem zakonu ne štima. Tisti najbolj ortodoksno usmerjeni iskalci pomanjkljivosti ali pa dobrobiti zakonov pravijo, kako lahko socialno podjetje ustvarja dobiček, dohodek ali pa prihodek. Logično je, da prihodek mora ustvarjati že zaradi reinvestiranja, zaradi enostavne reprodukcije. Dobro je, če ustvari tudi prihodek za razširjeno reprodukcijo, vsekakor pa ni dobro, da bi ustvarjal dobiček, že spet zato da bi ga po dobri slovenski navadi zadnjih 20-ih let pobasal v žep. Veseli smo, da je ta zakon, s tem da bi, če bi lahko, če bi imeli več časa, če bi imeli več možnosti, poiskali še en takšen zakon, mogoče spodbuda vsem, ki nas poslušajo, in sicer sistemski zakon za podjetništvo za mlade. Cel svet, cela Evropa, predvsem pa Slovenija trpi na gospodarskem in finančnem področju ravno zaradi nezmožnosti zaposlovanja mladih, zato so, spoštovane kolegice in kolegi, tudi razhajanja pri pogledu na zakonu o malem delu, zato so razhajanja pri pogledih na zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Nihče od nas ne nasprotuje zakonom, ki sem jih omenil, zaradi tega, da bi a priori nasprotovali, ampak v življenju je vedno tako, da se stvari izključujejo, dan zamenja noč, upokojence zamenjajo mladi [[...]]Mladi so danes problem, mladi nimajo zaposlitve, nimajo možnosti zaposlitev, to je prvi korak. Drugi večji problem je ta, da ti mladi ne bodo videli več nobene perspektive in bodo opustili šolanje in bodo opustili voljo do življenja, do ustvarjanja družine, do ustvarjanja nove prihodnosti, do ustvarjanja novih domov. V tem je problem. Ni problem zato, da je zdajšnja koalicija pripravila nek zakon ali je opozicija predlagala enega drugega. Ni v tem problem! Problem je v tem, da moramo mi rešiti mlade. Mogoče v členih tega zakona manjka, je sicer en del, ki je spodbuden za tiste mladoletne, ki nimajo šol, ki šol niso mogli narediti in jim omogoča to socialno podjetništvo zaposlovanje – spodbudno –, ampak ob tem, ko govorimo o tem zakonu, za katerega sem prepričan in upam, da bo končno dobil enkrat skupno potrditev v Državnem zboru, pa se ne spomnim, če bi že bil kak zakon v tem mandatu, in bomo mogoče vsi skupaj pokazali voljo, da vemo, kaj želimo. Ob tem še enkrat pravim v imenu Slovenske nacionalne stranke: želimo in hočemo poudariti – ne pozabiti na mlade, mlade, mlade! In če smo že pri volji, pri vseh zakonih, ki jih sprejemamo in pišemo, in če smo ustvarili en sistemski zakon na področju, ki je potrebno v tej državi, dajmo skupaj narediti še en sistemski zakon, ki bo omogočil, razširil, ki bo dal večje možnosti delodajalcem, investitorjem, komurkoli že, za zaposlovanje mladih. Samo zaposlovanje mladih nas bo rešilo. Predlagateljem zakona, seveda, hvala za dobro voljo in za ustvarjeno. Mislim, da bomo pri posameznih amandmajih konstruktivno sodelovali, da ne bomo spet iskali pomanjkljivosti in napake, ki pa so mogoče, ko se človek spusti v samo drobovje predlaganega zakona. V Slovenski nacionalni stranki mu v celoti nismo nikoli nasprotovali, ves čas smo tvorno sodelovali in dajali zelo pozitivne smernice za sprejem tega zakona. Edino, kar si na koncu še želimo, je, da ko bo, jaz verjamem, da bo ta zakon zaživel, da bo zaživel iskreno in pošteno, da se ne bo spet pojavil kdo, ki bo vse dobre stvari predlaganega sistemskega zakona o socialnem podjetništvu izkoristil za socialno podjetništvo zame in za nikogar več. Jaz in potem nihče več. Žal je takšnih ljudi preveč, upam, da je dovolj varovalk v tem zakonu, da takšnih zgodb ne bomo videli, da ne bo izkoriščanja ranljivih skupin ljudi, ki so našteti v tem zakonu – od invalidov do starejših od 55, do mlajših od 15 let, ki nimajo izobrazbe in do vseh ostalih struktur. Vsi želijo – tisti, ki iskreno želijo soustvarjati dobrobit te države in vsi imajo pravico do poštenega plačila za opravljeno delo. Upam, da jim bo to možnost ta zakon dal. V Slovenski nacionalni stranki ga podpiramo. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Ljubo Germič v imenu Poslanskega kluba LDS.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Zakon o socialnem podjetništvu, ki ga danes obravnavamo in že v tretji obravnavi sprejemamo v Državnem zboru, ureja vprašanje socialne ekonomije in postavlja temelje socialnega podjetništva, solidarnosti in neprofitnosti. V fazo nastajanja zakona je bilo vključenih veliko različnih predstavnikov civilne družbe. Socialno podjetništvo je pomembna možnost in priložnost za zaposlovanje ter za razvijanje novih produktov in storitev. Odpira nove vidike socialne ekonomije in posrednega vstopanja na trg dela, storitev in produktov. Njegova posebnost je tudi v tem, da je močno vpeto v produkcije in storitvene okvire za zadovoljevanje lokalnih potreb oziroma trgov. Razprava o tem zakonu in pozornost, ki jo namenjamo socialni ekonomiji in socialnem podjetništvu, je naš prispevek k razvoju te oblike organiziranega dela, usposabljanja, pa tudi zaposlovanja. Določbe zakona, ki določajo poseben sklad za socialno podjetništvo, dodatne olajšave za težje zaposljive in druge oblike pomoči, ki jih bo zagotovila država na davčnem, organizacijskem in statusnem področju, so pomemben korak v smeri izgradnje družbe konsenza, kjer nihče ne ostaja zadaj; družbe, ki se zaveda svoje odgovornosti do posameznikov, ki jo tvorijo; družbe, katere vrednote niso zgolj omejene na štetje dobička ob koncu fiskalnega leta. Osnovno načelo predloga zakona je, da se v socialno podjetništvo vključujejo katerekoli pravne osebe, katerih namen ustanovitve ni pretežno ali izključno pridobivanje dobička, ki so v pretežni meri ustanovljene za trajno proizvodnjo in prodajo proizvodov ali za zagotavljanje storitev na trgu na področjih in dejavnostih, ki so prepoznavne kot družbeno koristne, ali pa so ustanovljene z namenom, da za opravljanje takšnih dejavnosti zaposlujejo najbolj ranljive skupine ljudi na trgu dela. Socialna podjetja morajo poslovati po naslednjih načelih: zasebne pobude za ustanovitev, nepridobitni in socialni namen ustanovitve, prostovoljnost delovanja, neodvisnost, tržna naravnanost, vključevanje prostovoljnega dela, enakopravnost članstva, sodelovanje deležnikov pri upravljanju, nepridobitnost delovanja, preglednost poslovanja in družbena koristnost. Socialno podjetništvo pa lahko ne glede na vrsto dejavnosti, ki se opravljajo, opredeljujejo tudi posebni pogoji zaposlovanja delavcev, potrebnih za opravljanje dejavnosti. Javna korist opravljanja dejavnosti je v tem primeru izkazana v dejstvu, da se dejavnost opravlja predvsem z namenom zaposlovanja posebnih skupin ljudi, za katerih zaposlitve je država zaradi njihovih posebnih lastnosti posebej zainteresirana. To so najbolj ranljive skupine na trgu dela. Dodatni pogoji, ki po tem zakonu socialno podjetništvo ločuje od klasične tržne ekonomije, so cilji, ki jih udeleženci v socialnem podjetništvu zasledujejo. Ustvarjanje dobička ne more biti izključni, pa tudi ne glavni cilj opravljanja dejavnosti. Socialno podjetništvo primarno zasleduje cilje, ki jih tudi opredeljuje predlog zakona. Ti pa so: krepitev družbene solidarnosti in kohezije, spodbujanje sodelovanja ljudi in prostovoljnega dela, krepitev inovativne sposobnosti družbe za reševanje socialnih, gospodarskih, okoljskih in drugih problemov, zagotavljanje dodatne ponudbe proizvodov in storitev, ki so družbeno koristni, razvijanje novih možnosti zaposlovanja, zagotavljanje dodatnih delovnih mest ter socialna integracija in poklicna reintegracija najbolj ranljivih skupin ljudi na trgu dela. Zakon o socialnem podjetništvu je poslanski zakon, kar pomeni, da je nastajal v poslanskih klopeh, od koder je prišla tudi iniciativa zanj, s prvopodpisano dr. Andrejo Črnak Meglič. Zakon, ki ga bomo danes sprejeli, je zakon, ki je bil skozi celoten postopek sprejemanja dopolnjevan z rešitvami, ki bodo omogočale njegovo čim lažjo in čim bolj korektno implementacijo. Tudi danes, v tretjem branju bo predlog zakona deležen kar nekaj amandmajev, katerih cilj je poskrbeti, da bo zakon čim boljši. Od teh bi posebej izpostavil amandma k 43. členu predloga zakona, ki je namenjen zagotavljanju ustreznega nadzora nad delovanjem socialnih podjetij, saj si nihče izmed nas ne želi, da bi zakon dopuščal možnosti zlorabe. Ker v Poslanskem klubu LDS menimo, da sta tako družbena dejavnost kot odgovornost vrednoti, ki ju država mora promovirati in gojiti, ker menimo, da v okviru izvajanja svobodne podjetniške pobude obstaja prostor za gradnjo mostu med tržnim in socialnim, in ker menimo, da je naloga države tudi to, da išče neke alternative ekonomskemu modelu, ki je zahodni svet pripeljal do ekonomske, finančne in tudi moralne krize neverjetnih razsežnosti, bomo v Poslanskem klubu LDS Predlog zakona o socialnem podjetništvu podprli. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev k predlogu zakona v celoti. Besedo ima gospod Marijan Križman. Pripravi naj se gospa Cvetka Zalokar Oražem.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Že do zdaj je bilo zelo veliko povedanega o zakonu o socialnem podjetništvu, predvsem zelo pozitivnega, kar me veseli, ker je ta eden izmed res pozitivnih zakonov, ki omogoča ljudem, ki do sedaj niso mogli stopiti v proces zaposlovanja in jim je ta zakon na kožo napisan, da bodo s tem zakonom našli tudi oni svojo zaposlitev. Sam sem videl veliko ljudi v eni izmed monetarnih organizacij, kjer sem delal, ki niso imeli možnosti in načina, da bi se zaposlili tako, kot to možnost dopušča ravno ta zakon. Še posebej je iz tega zakona dobro poudariti to, da so ranljive skupine tiste skupine, ki imajo določene ovire za normalno delovanje, da so to tiste skupine starejših ljudi, ne samo nad 55, tudi bistveno nižja je ta meja, ki se danes težko zaposlijo. Zaposlitev, kot rečeno, po 55. oziroma 50. letu postaja neke vrste nacionalni šport in dobil sem občutek, ko sem se pogovarjal z nekaterimi, kjer se delodajalci na različne načine poskušajo takšnih ljudi znebiti, s tem da jih pošiljajo v predčasne penzione, če lahko tako rečem, s tem da nekaj časa spet preživijo na račun države na zavodu za zaposlovanje in tako dalje. Ta zakon tega ne obravnava, ampak samo mimogrede o tem, kaj se vse danes na tržišču dogaja, in s to svetlo točko prav tega zakona se bo nekoliko okrepila samozavest tistih, ki so porinjeni na obrobje dogajanja ob zaposlitvah za lastno preživetje. Videli smo nekaj primerov dobre prakse, en tak primer je Luka Koper, ki ima svoje lastno podjetje Inpo, ki zaposluje invalide, ki se poškodujejo, ki so zaradi takšnih in drugačnih razlogov kjerkoli težje zaposljivi in bi njihova kariera zaposlitve bila klavrno končana, če se podjetje ne bi zanimalo za to, da bi svoje ljudi prerazporedilo ne samo na lažja dela, ampak na dela, ki jih takšni ljudje lahko opravljajo. To je ena svetla točka, verjetno pa jih je še v Sloveniji kar nekaj, ampak to je treba pozdraviti, kajti v takšnem podjetju, kot je Luka Koper, je frekvenca vsega zelo velika in tam se dogaja kar nekaj delovnih nesreč. Zato je prav, da opozorimo tudi na takšne primere dobre prakse. Pravzaprav so nekatera podjetja tudi v preteklosti kar dobro funkcionirala, seveda niso imela tako dobrega zakona, kot je ta. Bilo je nekako prepuščeno glede mešanja neprofitne in profitne organiziranosti in sam sem bil priča tragediji enega takšnega podjetja, kjer je delo izgubilo približno 80 ljudi, tisti, ki so pa to podjetje vodili, niso končali tako kot naši slavni tajkuni, ampak so dobili kar lepo število let zapora in je ta zgodba zaprta, zaključena, žal zaključena tudi za tistih 70, 80 ljudi. Od takrat je minilo že kar nekaj let in ti ljudje niso nikoli več imeli možnosti, da bi se zaposlili in da bi tudi doživeli čas upokojitve za polno pokojninsko dobo. To sem povedal namenoma zaradi tega, ker se v tem zakonu vsem tem možnostim izogibamo in možnosti, da bi se taki in podobni, kot je predhodnik rekel, tajkuni ali pa netajkuni, to niso nobeni tajkuni, to so navadni smrtniki, ki so poskušali zasloveti na račun drugih in jim to ni uspelo. Taki ljudje ne bodo imeli priložnosti, da bi posegli v taka podjetja in iz njih pobrali dobiček in tisto, kar je zgolj za njih dobro, ter prepustili zaposlene državi, njenemu hrbtu in seveda proračunu. S tem zakonom je to regulirano; se pravi, ni mogoče podjetje uničiti in ga prepustiti, kot sem rekel, državi na skrb, še posebej njenih delavcev, in to je tudi ena svetla točka in pozitivna zadeva, ki ne izhaja iz izkušenj iz preteklosti, ampak izhaja iz mednarodnih izkušenj, kajti na podoben način, kot je ta zakon, se po Evropi v številnih državah odvija socialno podjetništvo. Sam bom seveda v končni fazi podprl tudi nekaj amandmajev, o katerih bo beseda tekla kasneje. Sam zakon, kot rečeno, je pa resnično nekaj zelo pozitivnega; zaposlili bomo lahko ljudi, ki do sedaj niso bili zaposljivi, in bodo tisti, ki se ne želijo obešati zgolj na humanitarne organizacije in čakati na rešitve države in nekoga drugega, imeli priložnost, da bodo sami zaslužili svoj kruh, sami delali, na to bili ponosni in bili samozavestni, kot je vsak izmed nas, ki je samostojen, ki ima službo in ki seveda prispeva svoj delež v družbi. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Matjaž Zanoškar. Ga ni. Gospod Silven Majhenič. Naslednji gospod Ljubo Germič.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Res je, da gre za zaposlitev najbolj ranljivih skupin in ljudi na trgu dela, kot so invalidi, brezposelni starejši od 55 let, Romi, tisti po odsluženi zaporni kazni itn. Gre za nevladni sektor, ki sloni na prostovoljnem vključevanju. Menim, da to ne bo tako enostavno, kajti vsaka firma ima svoje razvojne programe in planirane proizvodnje. Vse skupaj pa sloni na zaslužku, ki bo od vseh v tej branži zahteval enak delovni učinek kot v ostalih podjetjih, sicer morda v začetku v prilagojeni zasnovi, vendar kasneje, ko se bo izkazalo, da je treba preživeti in da se dela zato, da se zasluži, bo za v osnovi začrtani namen pozabljen. Že do sedaj smo imeli podjetja, ki so zaposlovala invalide, pa so brez pomoči države propadla. Zelo dobra primerjava je zaposlovanje delinkventov znotraj zavodov za prestajanje kazni. Imamo gospodarske družbe, ki zaposlujejo zapornike, ki pa, kot vemo, nimajo delovnih navad, so bolniki, tudi narkomani in podobno. Pa vendar, tudi v teh firmah ni to le namen prevzgoje oziroma njen sestavni del, ampak se dela plansko, se dela po normi in se borijo na trgu za delo in plačilo, enako kot vsa druga podjetja. Ko zmanjka v državni blagajni denarja, se vsi borijo za delo in plačilo, samo da preživijo. Zato sem mnenja, da socialna podjetja ne bodo zaživela brez subvencij države in tudi prilagojenih programov dela. Sicer je zamisel dobra, ampak v praksi se je pokazalo pri javnih delih, da ljudje delajo za denar, tisti, ki pa delo daje, pa hoče tudi zaslužiti in imeti od vloženega dela tudi neko korist. Socialno podjetništvo je treba podpreti, vendar, kot ugotavljamo, so danes časi, ko ima probleme večina podjetij. Še posebej bi se lahko tukaj primerjali z malimi podjetji, ki so predvsem odvisna od večjih podjetij in delujejo kot partner v delovnem procesu podjetja, ki plasira lasten proizvod. Če sodeluje v takšnem sistemu, je vezano na rok in kvaliteto, samo nadaljnje delo pa je odvisno od plačilne discipline. Enostavno je, če imaš svoj proizvod, kateremu je zagarantiran odkup in s tem tudi plačilo, vse skupaj pa je povezano z raziskavo trga. Saj, če prav razumem, gre tudi za manj zahtevno delo, teh pa na trgu ni kaj dosti. Hvala.
Besedo ima gospod Ljubo Germič. Naslednji bo gospod Franco Juri.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Že dolga obdobja je v javnosti znano, da samo ekonomski razvoj, gospodarska rast in podrejanje vseh pravil temu cilju ni dovolj, če želimo imeti sodobno družbo, kjer je odnos do posameznika postavljen tudi kot eno izmed temeljnih vodil. Zato več ne govorimo samo o tako imenovani ekonomski rasti, o gospodarskem razvoju, ampak govorimo o paradigmi trajnostnega razvoja, kajti cilje ekonomske rasti, gospodarskega razvoja je treba prav gotovo deliti še z dvema pomembnima ciljema. To je, da v tej družbi vzpostavimo tudi odnos, kjer je treba gojiti spoštovanje do vsakega posameznika, kjer je treba vzpostaviti temelje socialne družbe, ki naj temelji na solidarnosti, spoštovanju različnosti. Kot tretjo omejitev postavljamo okolje, do katerega mora biti odnos živeče generacije takšen, da okolje zapustimo tako, da bo omogočeno korektno življenje tudi prihodnjim generacijam. In ko danes govorimo o socialnem podjetništvu, prav gotovo lahko govorimo o enem zakonu, ki vključuje elemente tega trajnostnega razvoja. Kajti na eni strani govorimo o tem, da naj takšen zakon pripomore k spodbujanju gospodarske in ekonomske rasti, seveda na načelih, ki pa govorijo o tem, da je treba proučevati tudi tiste družbene skupine, ki recimo v tej tekmi gospodarske rasti mogoče ostajajo zadaj. Sam si tega ne želim; želim si vključevanje in spoštovanja različnosti med nami in seveda zagotavljanje korektnega, dostojnega življenja vse tistih, ki tudi v tej tekmi, v tekmovanju ne sledijo z uspehi tistim najboljšim. Socialno podjetništvo je treba razumeti tudi v širšem kontekstu oziroma ta zakon o socialnem podjetništvu je treba razumeti tudi v širšem kontekstu zakonov, ki smo jih sprejeli v zadnjem obdobju. Eden izmed teh zakonov je prav gotovo zakon o prostovoljstvu, ki prav gotovo tudi goji ta načela, kot jih goji zakon o socialnem podjetništvu. Jaz si samo želim, da bodo te vrednote splošno sprejete v slovenski družbi, ki je soočena s toliko anomalijami, kjer je pravzaprav cilj samo uspeti za vsako ceno – in še to poenostavljeno v 1. os. ednine – seveda mogoče nadgraditi s tem, da takšni zakoni, kot je ta, omogočajo ponoven razmislek o tem, kam in na kakšen način želimo stopiti naprej. Razprava o takšnih zakonih je prav gotovo priložnost, da se o teh vrednotah tudi pogovarjamo. Zato se mi zdi vredno, da sprejemamo ta zakon, ki obravnava na enakopraven in enakovreden način vse družbene skupine, ne samo tiste najbolj sposobne, ampak tudi tiste, ki jim je potrebna pomoč, zato da bodo lahko enakopravno vključeni v slovensko družbo. To je zelo pomembno tudi za samo Slovenijo kot majhno državo z dvema milijonoma prebivalcev, ker je za nas pomemben vsak posameznik, v katerem je treba najti vse tiste sposobnosti in jih razviti do maksimuma, zato da bomo lahko uspešni tudi na področju ekonomske rasti in tako tudi pri zagotavljanju vseh pridobitev socialne države skozi vso zgodovino, ki jih je potem naša generacija dolžna tudi nadgraditi. Zato sam razumem ta zakon kot enega izmed prispevkov k zagotavljanju trajnostnega razvoja v čim širšem smislu in želim si in upam, da ne bo ta zakon predmet zlorab za obhode določenih usmeritev, ki niso ciljane s tem zakonom. Seveda pa tudi apeliram, da bo nadzor za izvajanje tega zakona izpeljan tako, da bomo lahko kasneje s pozitivnostjo ocenjevali sprejetje tega zakona. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Franco Juri. Naslednji bo gospod mag. Borut Sajovic.
Hvala, gospod predsedujoči. Vemo, da ni samo Vlada, ampak je tudi Državni zbor na udaru večkrat utemeljenih kritik, češ da se ne ukvarjamo s pravimi temami, veliko energije in časa izgubljamo za ideološke razprave, za zgodovinske razprave, za osebne zamere, pozabljamo pa na ključni problem današnje družbe, to je zaposlovanje oziroma pomanjkanje perspektiv za zaposlovanje. Zato me veseli, da danes o tem odločamo in tudi razpravljamo dokaj konsenzualno. Čutiti je bilo do zdaj precejšnjo podporo temu zakonu in tudi načelno podporo razmišljanju o novi paradigmi, ki v tem zakonu ima zanimiv zametek. Gre za tisto, kar je že večkrat zapisal in povedal danes že citirani Mohamed Junus, Nobelov nagrajenec, ki je postal, poglej ga zlomka, trn v peti velikim bankam, velikim multinacionalkam, ker se zaveda pomena in moči socialnega podjetništva. Ne samo za tiste kategorije, ki jih danes obravnavamo kot porabnike tega socialnega podjetništva, ampak v prihodnosti tudi za širši okvir gospodarstva in zaposlovanja. Kajti socialno podjetništvo gre verjetno dlje od zaposlovanja invalidov, starejših in tistih kategorij, ki jih smatramo za problematične z vidika hitre zaposljivosti. Gre za nov način upravljanja z gospodarstvom. Gre za bistveno spremembo v percepcijo javnega dobra in tudi gospodarske rasti. Pa ni nujno, da socialno podjetništvo ni profitabilno oziroma da ne ustvarja dobička. Ga ustvarja, ga ustvarja! Če bo upravljanje racionalno in namenjeno rasti, ki je lahko tudi del ambicij socialnega podjetništva, se bo ustvarjal tudi dobiček. Razlika bo v upravljanju tega dobička, razlika bo v sami zasnovi tega podjetništva. Ne bo prepuščen več niti tajkunom niti klasičnemu menedžerstvu, ampak v ospredju bo javno dobro, bo kvaliteta dela, življenja zaposlenih po eni strani in kvaliteta pa razvoj, trajnostni razvoj okolja. V bistvu gre za ključno spremembo te percepcije in tudi perspektive razumevanja, tolmačenja dela in zaposlovanja in gospodarske rasti. Zato smo pred zanimivim izzivom in menim, da je prav, da posredujemo javnosti, in to skupno, jasno sporočilo, da s tem začenjamo obdobje reševanja nekaterih perečih vprašanj; v tem primeru vprašanje in problem brezposelnosti za tiste kategorije, ki so najbolj na udaru tudi v času krize. Ko govorimo o socialnem podjetništvu, imam tudi v mislih širše okvire in bistveno večje razsežnosti tega vprašanja in obujam spomin na določeno dogajanje na samem začetku krize in tudi prej, ko so se brezposelni skušali samoorganizirati v majhna podjetja oziroma v majhne kooperative, niso pa naleteli na podporo vlad, na podporo, ki bi jo takrat potrebovali. Nasprotno, naleteli so na probleme, na težave. V mislih imam izolski primer majhnega podjetja, ki je nastalo, potem ko je veliko delavk, zlasti delavk, torej ženske delavke, izgubile delo v Delamarisu in se skušale samoorganizirati s tistim znamenitim podjetjem Saladia, kjer smo vsi kupovali, kajti ponudba je bila odlična. Ampak, zgodila se je birokracije, zgodilo se je slabo tolmačenje direktiv Evropske unije in tista izkušnja je bila zatrta pri samem nastanku. Manjkal je duh socialnega podjetništva, manjkal je duh sodelovanja z ljudmi, ki se želijo samoorganizirati in ponuditi novo paradigmo lastnega razvoja. Zdaj, socialno podjetništvo vsekakor odgovarja na določen segment te problematike, ne pa na celoten spekter vprašanja zaposlovanja. Zato mislim, da je to samo začetek, da je treba nadaljevati po tej poti, da imamo še nekaj konkretnih projektov, ki jih bomo v prihodnosti vsekakor podpirali. Začnimo pri tem, podprimo ta zakon in sporočimo javnosti, zlasti najšibkejšim slojem, da jih ne bomo pustili na cedilu v tem hudem kriznem času in niti potem. Kajti, v socialnem podjetništvu v kooperativah, tudi v soupravljanju in celo samoupravljanju, ko je treba, lahko vidimo tudi prihodnost neke nove ekonomske paradigme, in torej tudi bolj trajnostnega razvoja in pravega napredka. Hvala.
Besedo ima gospod Miran Györek. [[Ga ni.]] Franci Kek. [[Ga ni.]] Zmago Jelinčič Plemeniti. [[Ga ni.]] Vito Rožej. [[Ga ni.]] Bogdan Barovič. [[Ga ni.]] Alojz Potočnik. [[Ga ni.]] Tadej Slapnik. [[Ga ni.]] Vili Trofenik. [[Ga ni.]] Lojze Posedel. [[Ga ni.]] Mag. Štefan Tisel, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa sekretarka, kolegice in kolegi! Vesel sem, da je to zakon, ki ga podpira tako koalicija kot opozicija, vsaj v njegovih namenih, čeprav to ni nekaj novega za Slovenijo oziroma je v praksi po Evropski uniji ta način zaposlovanja oziroma dejavnosti v podjetništvu že močno razširjen. V Sloveniji so kot primer, ki dobro funkcionira, invalidska podjetja, ki funkcionirajo v glavnem na tem principu socialnega podjetništva, medtem ko so podobne dejavnosti tudi v društvih in tudi drugih oblikah dejavnosti, tako da bo zdaj ta sistemski zakon to področje nekako bolj sistematično uredil. Zavedamo se, da ni idealen, tudi ne more biti; ko bo zaživel v praksi, se bodo pokazale tudi tiste pomanjkljivosti, ki se jih bo dalo potem s popravki ali dopolnitvami tudi korigirati. Vedno nam prihaja na misel, kako se bo to nadziralo, kako se bo manipuliralo oziroma kje so deviacije. Vemo, da gotovo obstajajo ljudje, ki pri vsakem zakonu mislijo na to, in da bodo skušali tudi na tem področju, ampak ker gre za tako široko področje, se pravi dejavnosti, razširjene po celotni Sloveniji, zlasti na periferiji, in pokriva tako področje sociale in drugih oblik podjetništva, tako da se ni bati, da ne bi vsaj do določene mere zakon zaživel tudi v praksi. Če samo pogledamo staranje populacije – s tem so tudi večje potrebe po skrbi za starejše ljudi. Vemo, da je veliko socialno ogroženih, tudi domovi ne morejo pokriti vseh teh dejavnosti. Tu je neko področje, kjer so dodatne možnosti, zlasti s kombinacijo prostovoljstva, ki je v Sloveniji do neke mere dobro razvito, ga pa je treba tudi podpirati in kombinirati te dejavnosti tako, da se vsaj stroški pokrijejo za tiste dejavnosti, ki jih prostovoljci izvajajo na področju sociale – in pa drugih zadev, tako starejših, otrok. Mi je pa nekako žal, da nismo mogli najti rešitve za kmetije oziroma za to obliko dejavnosti na kmetijah, za katero bi tudi bilo smiselno, da bi bila vključena v ta zakon. Kajti tam, vemo, so dejavnosti, ki niso rentabilne, pa vendar je prav, da se odvijajo za vzdrževanje podeželja, kulturne krajine. Niso pa, kot sem omenil, profitabilne in bi tako omogočili več ljudem, da bi nekako lažje shajali tudi na podeželju. Ampak mislim, da se bo s kombinacijami z drugimi zakoni dalo tudi to. Vemo, da te dodatne dejavnosti na kmetijah tudi to omogočajo. Tako kot sem omenil že prej, sam podpiram zakon, seveda pa bomo tudi sodelovali pri izboljševanju, ko se bo to pokazalo. Tako bo tudi poslanska skupina podprla zakon. Hvala.
Hvala lepa. Želi besedo predstavnica Vlade? [[Ne.]] Predlagateljica zakona? [[Ne.]] Zaključujem razpravo in prehajam na razpravo o amandmajih in členih, h katerim so amandmaji vloženi. K dvanajstim členom je vloženih šestnajst amandmajev. Odločali in razpravljali bomo po pregledu, ki ste ga dobili z datumom 4. 3. 2011. Najprej dajem v razpravo dva amandmaja, ki sta vložena k 5. členu zakona, in sicer prvi amandma je vložila Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke, drugega pa poslanske skupine koalicije. Želi kdo besedo? Gospod Kres, izvolite.
Hvala za besedo. V 5. členu predlagamo dopolnitev z nekaterimi dejavnostmi kot dodatno možnost opravljanja socialnega podjetništva, kot so področje človekovih pravic, zagovorništva, pravne pomoči ranljivim skupinam prebivalstva in terapevtska dela z živalmi in rastlinami. Že po svoji naravi so te dejavnosti neprofitne, socialne, kot določajo osnovna načela za delov socialnih podjetij. Področja, ki jih predlagamo, so po našem mnenju zelo pomembna, vsaj enako pomembna kot že vsa ta napisana v tem členu. Zaradi tega smo tudi predlagali te amandmaje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Andreja Črnak Meglič.
Hvala. Še enkrat lep pozdrav. Rekla bom, da mi je po svoje žal, da tega amandmaja v celoti ne morem podpreti. Kajti, če se vrnem na svojo uvodno predstavitev zakona, sem izrecno poudarila, da ni vse, kar opravlja tretji oziroma nevladni sektor, dejavnost socialnega podjetništva, ampak so to zgolj tiste dejavnosti, ki se tržijo, s katerimi nastopamo na tržišču. In definitivno področje človekovih pravic in zagovorništvo to ni. Pač pa se mi zdi odločna ideja o pravni pomoči ranljivim skupinam prebivalstva, ki pa sedaj, seveda ker je sestavni del tega amandmaja, ne more biti posebej vključena, pač pa bi opozorila na to, da že sam zakon pravi, da lahko predlagatelj ob pripravi uredbe med drugim zapiše tudi širši nabor dejavnosti, kot je predviden v samem 5. členu zakona. Rekla bom: zelo bi podpirala to idejo, da se pravna pomoč ranljivim skupinam prebivalstva vključi, ne glede, da določen del brezpravne plačne pomoči v Sloveniji imamo, ampak ker so storitve pravne pomoči zelo zelo drage in ker so njihove cene dostikrat tudi prenapihnjene, mislim, da tovrstna dejavnost bi bila krasna in bi v nadaljevanju lahko razmišljala o vključitvi. Sicer pa žal ne morem podpreti tega amandmaja, kot sem rekla, ker ni v skladu z nameni zakona. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo k 5. členu? Ne. Zaključujem razpravo k 5. členu in dvema amandmajema k temu členu. Prehajamo na 6. člen in amandma k 6. členu, ki so ga vložili poslanke skupine koalicije. Želi kdo besedo? Ne želi. Zaključujem razpravo k 6. členu in amandmajem k temu členu. Prehajamo na razpravo k 8. členu in trem amandmajem k 8. členu. Prvega je vložila Slovenska ljudska stranka, drugega Poslanska skupina Zares in tretjega poslanke skupine koalicije. Želi kdo besedo? Gospa dr. Črnak Meglič, izvolite, kot predlagateljica ali bi rajši kasneje? Gospod Gvido Kres, izvolite.
Hvala lepa. K 8. členu z amandmajem predlagamo črtanje določila, da mora socialno podjetje zaposlovati najmanj dva delavca, ker se nam zdi ta pogoj omejevalen; vsa ostala podjetja imajo lahko normalno zaposlenega enega ali več, v tem primeru pa v nadaljevanju celo zahtevamo najmanj dva zaposlena – saj ne vemo, kako se bodo ta podjetja razvijala. Mislim, da bi bilo pametno, če bi ta amandma sprejeli, ker je sigurno dobronameren, tako kot cel zakon. In pa hvala tudi za podporo pri prejšnjem amandmaju k 5. členu. Razumemo, da se ne da tega narediti v tem trenutku, če bi se pa dalo kasneje, pa hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Andreja Črnak Meglič kot predlagateljica zakona.
Hvala lepa. Opredelila se bom do dveh amandmajev, prvega Poslanske skupine SLS, pa tudi Poslanske skupine Zares. Torej, v pripravi oziroma ob drugem branju zakona o socialnem podjetništvu smo se srečevali z zelo nasprotujočimi interesi: s tistimi, ki so nekako predlagali, da kot pogoj za delovanje socialnega podjetja ne postavimo pogoja, da se zaposluje vsaj en zaposlen delavec, pa do tistih intenc, ki so želele, da po določenem obdobju dveh, treh letih, socialna podjetja zaposlujejo vsaj šest ljudi. Kot kompromis je nastala rešitev, ki smo jo vključili v zakon, in sicer da po enem letu naj zaposlujejo enega delavca, po dveh letih dva, še vedno pa obstaja tudi moratorij oziroma obdobje, če socialna podjetja tega pogoja ne bodo dosegla, lahko pripravijo tudi načrt prestrukturiranja oziroma načrt, kako bodo te pogoje dosegla. Zdaj, če bi podprli ta amandma, bi morali spremeniti vrsto drugih členov in to tukaj ni predvideno. Ker smo v tretjem branju, žal tega amandmaja ne morem podpreti. Zdaj pa bi se opredelila tudi do amandmaja Poslanke skupine Zares. Torej, najprej bi rekla, da je ideja dobra, vendar premalo evalvirana in postavljena na totalno napačno mesto. Namreč, 8. člen v drugem odstavku govori o pogojih, ki jih mora doseči socialno podjetje, da lahko deluje kot socialno podjetje. Tukaj pa se že sam amandma začne z besedo "lahko pooblasti", skratka gre za samo kontradikcijo v besedilu člena. Druga stvar, ki jo lahko rečem, je, da preprosto ta vsebina v 8. člen ne sodi in je v nasprotju s 43. členom zakona, ki govori o nadzorstvu in ki smo ga uskladili z Vlado. To se pravi, gre zopet za neko določilo, ki bi jaz rekla, da je brezpredmetno in ne dovolj domišljeno. Potem lahko rečem, da amandma ne določa brezplačnega računovodstva za socialna podjetja, kot je to zatrjevano v obrazložitvi. Potem amandma ne določa, kaj je spletno računovodstvo, kar bi bilo treba pojasniti; potem določa, da je za izvajanje nadzora takšna prosta izbira subjekta za vodenje računovodstva neprimerna, saj ne zagotavlja možnosti celovitega nadzorstva. Beseda "lahko" ne govori o celovitem nadzoru. Sama bi zaključila s tem, da predlog predstavlja poskus specifične ureditve vodenja računovodstva in nadzorstva nad socialnimi podjetji v primerjavi z drugimi nepridobitnimi pravnimi osebami, zato bi bila uvedba računovodskih servisov, ki bi imela javna pooblastila za pravilno in zakonito vodenje poslovnih knjig in nadzorstvo, nesistemska. Skratka, ideja, ki je dobra. Mislim, da jo je treba še razdelati in verjetneje najboljše urediti v krovnih zakonih, da se to uredi sistemsko, na primer za vse nepridobitne pravne osebe zasebnega prava, ki deluje v javno korist, kot na primer v zakonu o računovodstvu in zakonu o javno koristnih organizacijah. Naj rečem še to, da pri usklajevanju, ki smo ga imeli, pomisleke k tovrstnemu amandmaju izražajo najmanj tri ministrstva te vlade. Hvala lepa za to. Seveda amandmaja ne podpiram.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Tadej Slapnik. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. K temu amandmaju, ki smo ga vložili, velja še nekaj besed. Zagotovo smo ga vložili po drugi obravnavi. Vemo, da smo predlagatelji v sodelovanju z ministrstvi kar precej pozornosti namenili iskanju ustreznega nadzora nad poslovanjem socialnih podjetij v zavedanju, da bo to dejansko zelo pomembno pri nekem vzpostavljanju socialnega podjetništva. Se tudi zavedamo, predvsem zaradi tega, ker je bil že pravi člen, v katerega bi to kot zavezo lahko zapisali, zaprt in tudi zaradi tega ga nismo mogli amandmirati, da smo tega opcijskega lahko vložili zaradi tega, da tudi danes lahko na to opozorimo in se strinjamo tudi z obrazložitvijo predlagateljice, gospe Andreje Črnak Meglič, da je to naloga, ki jo bo ob sami implementaciji zakona mogoče sistemsko urediti v sistemskem zakonu. V zaključku bi pač povedal, da smo to rešitev iskali tudi v sodelovanju z Ministrstvom za delo, družino in socialne zadeve. Na koncu, kot je bilo že povedano, smo ugotovili, da kot takšna v tej tretji obravnavi ne more biti sistemsko zapisana oziroma v sklopu tudi amandmaja sprejeta, ampak še enkrat, omogoča pa ta amandma, da smo opozorili na dejansko velik pomen kvalitetnega nadzora delovanja socialnih podjetij, in verjamem, da bo to mogoče v nadaljevanju v zakonu, ki ga je gospa Megličeva že omenila, tudi sistemsko zapisati. Tako ne bomo imeli težav, če amandma ne bo dobil ustrezne podpore.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ne želi nihče več. Zaključujem razpravo k 8. členu in amandmaju k temu členu. Prehajamo na razpravo k 9. členu in amandmaju, ki so ga vložila poslanske skupine koalicije. Ne želi nihče razpravljati, zato zaključujem razpravo. Prehajamo k 11. členu in dvema amandmajema k temu členu. Prvega je vložila Poslanska skupina Zares, drugega pa so vložile poslanske skupine koalicije. Želi kdo besedo? Gospa Andreja Meglič Črnak kot predlagateljica. Prosim.
Hvala lepa. Kar bi rekla ob tem amandmaju oziroma teh dveh amandmajih, je, da smo si dejansko prizadevali iskati subjektom prijazno rešitev. Veste namreč, da se bodo med socialna podjetja lahko uvrščali subjekti, ki bodo morali delovati popolnoma neprofitno. To se pravi društva, ustanove ne smejo deliti nikakršnega dobička tudi med zaposlene. Obstajajo pa seveda subjekti, kot so d. o. o., kot so zadruge, ki pa jim matični zakon določen del delitve dobička omogoča. Mi smo omejitev postavili v 11. členu in seveda iskali rešitev, ki bi bila najboljša. Zavedamo pa se, da vezava na izhodiščno plačo – ob takšnih izhodiščnih plačah, kot jih imamo – zelo hitro trči ob višino minimalne plače. Če sem prav razumela, lahko že pri petih tarifnih razredih govorimo, da so izhodišče plače manjše od minimalne plače. Zato smo mi predlagali, tudi v dogovoru z ministrstvom, zato da bodo stvari transparentne, da se odstotek delitve dobička v primeru plač, to smo dali v popravek amandmaja k 11. členu, poveča z 20 na 30 %. Skratka, predlagam, da podprete amandma koalicije in da, bom rekla po posvetu z vsemi udeleženimi, ugotovimo, da pravzaprav je boljši, primernejši od amandmaja, ki ga je vložila Poslanska skupina Zares. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi kdo besedo? Zaključujem razpravo k 11. členu in amandmajema k temu členu. Prehajamo na 14. člen in amandma poslanskih skupin koalicije. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo k 19. členu in amandmaju, ki so ga k temu členu vložile poslanske skupine koalicije. Ne želi nihče besede. Zaključujem razpravo. Prehajamo k 21. členu in amandmaju, ki so ga k temu členu vložile poslanske skupine koalicije. Ker ne želi nihče besede, zaključujem razpravo. Prehajamo k 35. členu in amandmaju, ki so ga vložile poslanske skupine koalicije. Nihče ne želi razpravljati, zato razpravo zaključujem. Prehajamo k 40. členu in amandmaju k temu členu, ki so ga vložile poslanske skupine koalicije. Nihče ne želi razprave, zato zaključujem razpravo. Prehajamo k 43. členu in amandmaju, ki so ga vložile poslanske skupine koalicije. Dr. Andreja Črnak Meglič kot predlagateljica. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Če smo prej lahko govorili o dejansko nomotehničnih amandmajih, amandma k 43. členu predstavlja iskanje še ene rešitve, ki bi dejansko zagotovila ustrezen nadzor in tudi sankcioniranje kršitev. Ta rešitev, ki je predstavljena, je bila usklajena z Ministrstvom za finance in Ministrstvom za delo, družino in socialne zadeve, zato menimo, da v danem trenutku predstavlja najboljšo mogočo rešitev in vas vabim, da amandma podprete. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Ne. Zaključujem razpravo k 43. členu. Prehajamo na razpravo k 49. členu in amandmaju poslanskih skupin koalicije. Ne želi nihče besede. Razpravo zaključujem. Ker ne želi nihče več razpravljati, končujem oziroma prekinjam to točko dnevnega reda. O amandmajih bomo glasovali ob koncu seje v delu glasovanj. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPODBUJANJU SKLADNEGA REGIONALNEGA RAZVOJA, V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo ministrici Duši Trobec Bučan, ministrici Službe Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke in poslanci! Na začetku bi želela na kratko izpostaviti ključne vsebinske dopolnitve, ki so bile sprejete v drugi obravnavi, in amandmaje Vlade za tretjo obravnavo. Do sprememb je prišlo pri sestavi in delovanju razvojnega sveta regije. Tukaj je bila sprejeta kompromisna rešitev, ki naj bi zadovoljila tako velike kot tudi manjše občine. Akt o ustanovitvi razvojnega sveta regije se bo potrjeval na občinskih svetih. Potrditi ga morata 2/3 svetov občin za 2/3 večino prebivalstva v regiji. Člani sveta bodo predstavniki občin, predstavniki gospodarstva v regiji in predstavniki nevladnih organizacij v regiji. Člani sveta se volijo po območnih upravnih enotah v regiji, pri čemer je treba vsakemu območju upravne enote zagotoviti najmanj enega člana sveta. S tem smo dosegli, da bodo vsa območja v regiji zastopana enakopravno. V drugem branju so bili sprejeti predlogi avtohtonih narodnih skupnosti tako, da so te zdaj neposredno zastopane v razvojnem svetu regije in tudi v državnem proračunu s posebnimi programi za hitrejši razvoj območij, na katerih živijo. Računamo, da bo nov zakon prispeval k hitrejšem razreševanju problemov na območjih narodnih skupnosti. S sprejetimi amandmaji se krepi vloga območij razvojnih partnerstev. Če je v regiji oblikovano območno razvojno partnerstvo, se območni in regionalni razvojni menedžment povežeta in skupaj opravljata naloge, ki so v javnem interesu. Oblikovano območno razvojno partnerstvo je tudi neposredno zastopano v razvojnem svetu regije s svojim predstavnikom. Kar se tiče regionalnih razvojnih agencij, je bila v drugem branju sprejeta oblika javnega zavoda kot obvezna za vse razvojne regionalne agencije. V tem je bilo doseženo soglasje v Državnem zboru, gre pa za večji poseg v vsebino predloga zakona. Vlada zato najavlja uskladitveni amandma, s katerim bo treba na več mestih prilagoditi vsebino drugih členov. Vlada je za tretjo obravnavo predložila Državnemu zboru amandma k 20. členu, ki ureja vprašanje regionalnih razvojnih agencij. 20. člen namreč določa, da ustanovijo regionalno razvojno agencije občine in država. Vlada meni, da je ustreznejša ureditev, če javni zavod ustanovijo samo občine. Država bo vstopila kot ustanovitelj regionalne razvojne agencije le v problemskih območjih z visoko brezposelnostjo. Vlada meni, da bo prehod v novo pravno obliko javnega zavoda lažji, če se omogoči prehodno obdobje in če bo lahko regionalna razvojna agencija opravila svoje naloge skupaj z območnimi razvojnimi institucijami. Predlagam, da opravite razpravo in predlog zakona sprejmete v tretjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Zvonko Lah v imenu Slovenske demokratske stranke.
Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani podpredsednik, spoštovana ministrica! Sedanji zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja je po mnenju naše stranke dober. Mogoče bi ga bilo treba v nekem delu dopolniti, ne pa tako drastično spreminjati. Zagotavljal je določena sredstva za skladen regionalni razvoj v višini 1,5 % bruto dohodka. Na osnovi regionalnih razvojnih programov, ki so bili izdelani, so bili izdelani tudi izvedbeni načrti regionalnega razvojnega programa. Občine so se uskladile glede prioritet in potrdile to na svetu regije, ki je sestavljen iz vseh županov občin v tej regiji. Izvedeno je bilo tudi pet javnih razpisov za črpanje sredstev iz operativnega programa razvoja regij za obdobje 2007 do 2013. Ostalo je še manjši del teh sredstev, nekaj več kot 100 milijonov za vseh 12 regij oziroma 210 občin. Sistem dobro funkcionira v večini razvojnih regij, kjer so občine primerno organizirale regionalne razvojne agencije in te tudi dobro delujejo. Pristojnost teh regionalnih razvojnih agencij bi bilo mogoče treba razširiti še na področje kohezijskih projektov, predvsem na pripravo teh projektov in koordinacijo, ki šepajo zaradi slabega dela posameznih investitorjev ali koordinatorjev. Ko je bilo pričakovati, da bo Vlada pospešila izvajanje tega zakona, se je pač odločila za popolnoma nov zakon, ki naj bi sistemsko reševal spodbujanje skladnega regionalnega razvoja, vendar pa po našem mnenju uničuje vse tisto, kar se je v teh letih dobro pokazalo in je že utečeno po sedanjem zakonu; tako regionalni razvojni program kot načrti razvojnih programov in tudi prioritete, ki so jih občine med seboj uskladile. V sedanjem predlaganemu zakonu pa v odločanje na regionalnem nivoju preveč forsira predstavnike gospodarstva in nevladnih organizacij, ki so že zastopane v občinah. Pri dogovoru za razvoj regij je prevelik vpliv države in s tem se povečuje centralizacija oblasti. Dogovor, sklenjen za obdobje štirih let, je premalo fleksibilen in ne omogoča sprotnih letnih prilaganj kot sedanji načrt razvojnih programov. Za organizacijo novih regionalnih razvojnih agencij po tem novem zakonu, ustanovitev regionalnih razvojnih svetov in sprejetje potrebnih aktov na občinskih svetih bo glede na sedanjo gospodarsko situacijo preteklo preveč časa. Velik poudarek v zakonu je z začasnim ukrepom razvojnih podpor za problemska območja, kar je po našem mnenju edini razlog za čimprejšnje sprejetje tega zakona, ne pa sistemsko reševanje razvojnih razlik. Ta zakon bo predvsem orodje Vlade za blaženje socialnih problemov na posameznih območij. Temu zakonu nasprotujejo tako občine same kot preko svojih nacionalnih združenj. Kako naj zakon dobro deluje, če se z njim ne strinja eden od dveh partnerjev, ki je zadolžen za skladen regionalni razvoj? Ta zakon je po našem mnenju in tudi po mnenju občin prava katastrofa in ne spodbuja skladnega razvoja, ampak ga zavira. To se bo pokazalo tudi pri uveljavitvi tega zakona, ko bodo razvojne razlike še naprej med regijam samo večje, ne pa manjše. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke temu zakonu odločno nasprotuje.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil gospod Vili Trofenik.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! V naši poslanski skupini smo imeli na prvotni tekst zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja nekaj pomislekov, predvsem na tiste dele predloga zakona, ki so se nanašali na status regionalnih razvojnih razvojnih agencij, sestavo regionalnih svetov, način sprejemanja regionalnega razvojnega programa, vlogo območnega razvojnega partnerstva, zlasti v odnosu do regionalnega sveta in regionalnega razvojnega programa in števila razvojnih regij. Ker so s sprejetimi amandmaji v drugi obravnavi bile določbe zakona na navedenih področjih, razen zadnjega, to je število razvojnih regij, bistveno izboljšane, so odpadli temeljni razlogi za naše pomisleke. Zaradi navedenega in nujnosti sprejetja nekaterih prepotrebnih ukrepov, zlasti na področju z visoko brezposelnostjo, ki jih bo mogoče sprejeti po uveljavitvi tega zakona, bomo predlagani zakon v tretji obravnavi podprli, vključno z amandmajema Vlade k 20. oziroma 28. členu zakona, ki sta potrebna zaradi sprejetih amandmajev v drugi obravnavi zakona. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Franc Pukšič.
Lep pozdrav, kolegice in kolegi, podpredsednik, ministrica s sodelavcem! Spet smo pri točki, ko rušimo to, kar smo komaj zgradili. Smo pri točki, ko imamo dober zakon o skladnem regionalnem razvoju, glede na gospodarsko situacijo bi ga bilo treba v nekaterih zadevah samo dopolniti, ne pa celega pohoditi in porušiti, kar je slabo. Ampak, zakaj bi tokrat pričakovali od te vlade, da bi naredila kaj dobrega za državljanke in državljane? Je pač že tako. Zato bom stališče Slovenske ljudske stranke o tem zakonu tudi predstavil. Torej, zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja v takšni obliki regionalnega razvoja ne bo prinesel, pač pa bodo njegovi učinki ravno nasprotni. In naj že na začetku povem, da poslanci Slovenske ljudske stranke takšnega skrpucala centralizacije ne bomo podprli. Naj na kratko opišem, zakaj. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo že v prvi obravnavi zakona bili začudeni nad potezo Vlade, da je v Državni zbor vložila zakon, ki ni usklajen niti s Skupnostjo občin Slovenije niti Združenjem občin Slovenije, medtem ko seveda v največji meri to zadeva prav občine. Obnova sistema bi morala temeljiti na preverjanju upoštevanja veljavne ureditve. V ta postopek pa bi vsekakor morale biti vključene občine kot glavni nosilci regionalnega razvoja, saj same v praksi najbolj vidijo pomanjkljivosti obstoječega sistema in lahko na osnovi svojih izkušenj predlagajo učinkovite ukrepe. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se nam zdi tako ignorantski odnos do občin, ki znatno sofinancirajo regionalne projekte in ki dejansko skrbijo za ustrezno izvajanje regionalne politike, malodane nesramen. Vlada je v času zakonodajnega postopka poskušala popraviti vtis, da se je z omenjenima združenjema, predvsem z Združenjem občin, uskladila. V resnici pa je šlo zgolj za nekakšen gnil kompromis, pri katerem je bilo Združenje občin stisnjeno v kot in je predlagane vladne amandmaje glede sestave razvojnega sveta regije sprejelo. Vlada je namreč sledila načelu "vzemi ali pusti", tako da združenje druge možnosti niti ni imelo. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo se zelo aktivno vključili v postopek spreminjanja zakonodaje. Kot veste, smo vložili 25 amandmajev na sam zakon pri delu v delovnem telesu, s čimer smo želeli zakon izboljšati in ga približati ljudem ter okrepiti regionalni razvoj, vendar nam zaradi vehementnega odnosa nekaterih poslancev koalicije ni preostalo drugega kot to, da smo skupaj s poslanci Slovenske demokratske stranke po – mislim, da treh in pol urah – zapustili sejo Odbora za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, saj so bili vsi naši amandmaji popolnoma ignorirani in zavrnjeni. Pa vendar nismo obupali. Ponovno se je zgodilo, da smo na sejo Državnega zbora ob drugem branju vložili 14 amandmajev, s katerimi smo želeli rešiti to, kar se še rešiti da. Uspeli smo z "zero pika zero". Tokrat ne vem, zakaj [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] [[...]]to ti Pahorja vprašaj, ne vem, zakaj. Zato ker smo trmasti, ker želimo tem državljankam in državljanom vendar nekaj dati, vlagamo celo tri amandmaje k členom, za katere lahko celo vnaprej napovem, da jih vladna koalicija ne bo podprla, ker pač ne želi regionalizacije, ampak želi centralizacijo. Poslanci Slovenske ljudske stranke torej predlaganemu zakonu nasprotujemo iz že naštetih razlogov in seveda nekatere bom še posebej poudaril. Prvi razlog je ta, da se s predlogom zakona bistveno zmanjšuje vloga županj in županov pri soodločanju o razvoju v posamezni regiji, medtem ko delež sredstev za financiranje splošnih nalog v regiji še vedno znaša približno 40 %, kar bodo seveda morale pokriti občine. To je svojevrsten paradoks, saj se nekomu, ki prispeva sorazmerno velik del sredstev za izvajanje aktivnosti regionalnega razvoja znotraj kolektivnega organa, tako imenovanega razvojnega sveta regije, odvzemajo pravice pri odločanju, saj bodo v tem organu imeli le dve petini glasovalnih pravic. Pri tem se upravičeno pojavlja tudi skrb, da bodo manjše občine popolnoma izključene iz postopka soodločanja; samo župani bodo morali v predlogu proračuna predlagati denar za izvajanje regionalnih razvojnih programov, pri katerih niti ne bodo smeli sodelovati. Drugi razlog, zaradi katerega poslanci Slovenske ljudske stranke ne podpiramo zakona, je ta, da v predlogu zakona niso določeni nobeni viri regionalnih spodbud, kot je to določeno v zdajšnjem obstoječem zakonu, ki predvideva 1,5 % GDP-ja za regionalne spodbude do leta 2013. Zato se pojavlja bojazen, da se bo že tako katastrofalno črpanje evropskih sredstev še poslabšalo. Županje in župani, na svidenje ob takšni postavki, kot ste jo imeli do sedaj, 600 milijonov za regionalni razvoj v operativnem programu! Tretji razlog našega nasprotovanja zakonu je tudi ta, da v zakonu nimamo nikjer predvidenih dveh kohezijskih regij vzhodne in zahodne Slovenije. Delitev Slovenije na takšen način bi namreč posameznim kohezijskim regijam v prihodnosti omogočil neposredno črpanje sredstev iz evropskih skladov, tudi v novi finančni perspektivi 1420, brez posredovanja bele Ljubljane oziroma administratorjev v Ljubljani. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo prepričani, da bi takšna ureditev morala biti jasno zapisana tudi v zakonu, tovrstna ureditev v evropski uredbi po našem mnenju, jasno, ni dovolj za izvajanje ustrezne kohezijske politike, saj uredba predvideva zgolj delitev Slovenije na dve kohezijski regiji, ne določa pa nobenih organov kohezijske regije ter njihove pristojnosti, ki bi dejansko omogočile decentralizacijo pri upravljanju programa Evropske unije po načelu subsidiarnosti. Zato v zdajšnjem zakonu to piše – in to ste dali ven! Samo pustili bi notri in bi bilo dobro. Četrti razlog, zaradi katerega nasprotujemo zakonu, je tako imenovani dogovor za razvoj regij. Županje in župani točno vemo, kaj to pomeni, s katerim se po našem mnenju zgolj še povečuje stopnja centralizacije, saj bodo regionalni razvojni programi morali prestati še božji blagoslov Vlade, kar po našem mnenju seveda vodi v centralizacijo in se nikakor ne približuje potrebam prebivalcev razvojne regije. S sprejemanjem dogovorov za razvoj regij vsake štiri leta pa se določa popolnoma nefleksibilen sistem, ki onemogoča odzivanje na razmere v razvojni regiji, zaradi česar obstaja bojazen, da bodo marsikateri regionalni projekti izostali. Poglejte, pred dvema in pol letoma smo imeli pozitivo v bilanci državnega proračuna, danes imamo skoraj 4 milijarde minusa. Imeli smo nekaj čez 40 tisoč brezposelnih, danes jih imamo preko 120 tisoč brezposelnih. In zacementirati za štiri leta, je enostavno neodgovorno in nemogoče. V naši poslanski skupini smo prepričani, da je mogoče ustreznejše ukrepanje za izboljšanje spodbujanja regionalnega razvoja doseči že z uveljavljenimi izvedbenimi načrti regionalnih razvojnih programov. Zato vam dajemo tudi amandma. Zato smo poslanci Slovenske ljudske stranke vložili amandma, s katerim bi se dogovor za razvoj regij nadomestil z izvedbenim načrtom regionalnega razvojnega programa, ki bi ga pripravila regionalna razvojna agencija, potrdili pa bi ga razvojni sveti regij. Prepričani smo, da bi to dejansko omogočilo decentralizacijo pri odločanju, z možnostjo spreminjanja izvedbenega načrta pa bi se omogočilo ustrezno odzivanje na razmere v razvojni regiji. Z dogovori za razvoj regij pa to enostavno ne bo mogoče. Pika. Razlogov za naše nasprotovanje je še več, vendar bomo o naših nasprotovanjih razpravljali še v nadaljevanju ob razlaganju stališč pri naših amandmajih. Kljub temu da je bil zakon tekom zakonodajnega postopka nekoliko spremenjen, poslanci Slovenske ljudske stranke ostajamo trdno na stališču, da bi se dalo stanje na področju regionalnega razvoja izboljšati s spremembami nekaterih členov trenutno odličnega zdaj veljavnega zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. In ocenjujemo, da bo takšen zakon prinesel več škode kot koristi. In ne verjamemo Vladi, da ve več kot obe slovenski združenji skupaj. Ne verjamemo! Zato takšen zakon, ki bi ga lahko imenovali kar namesto zakona o skladnem regionalnem razvoju zakon o centralizaciji regionalnega razvoja, ne želimo in ga tudi ne bomo podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanke skupine DeSUS bo predstavil gospod Matjaž Zanoškar.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Spoštovana gospa ministrica s sodelavcem, kolegice in kolegi! Dovolite, da predstavim stališče Poslanske skupine DeSUS glede Predloga zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ki bo zanesljivo diametralno nasproten temu, ki smo ga slišali. Vsi smo si enotni o tem, da stvari niso dobro postavljene, da se ne odvijajo dobro, da so razlike med regijami vedno večje, vendar v isti sapi govorimo, da zakon ni v redu, da ni potreben in tako dalje. Temu ne moremo pripomniti kaj drugega kot pa to, da so ali v zmoti ali pa imajo neko svoje gledanje na ta problem. Republika Slovenija ima za seboj že več kot 30 let dolgo zgodovino politike spodbujanja regionalnega razvoja. Prvi vzpostavljeni sistemi so dali vidne pozitivne rezultate, saj so se manj razvita območja v smislu pospeševanja razvoja gospodarstva in posledične rasti zaposlenosti zelo približala povprečju Slovenije. V letih osamosvajanja je prišlo do zmanjševanja sredstev za regionalno politiko in odsotnost koordinacije sektorskih politik. Ob zaključevanju pogajanj za vključitev v evropsko kohezijsko politiko smo pristopili k reformi regionalne politike z vzpostavitvijo novih sistemov, pogojev za njeno izvajanje. Dobili smo dva zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, sprejeti so bili strateški okviri na ravni države, dobili smo ključne institucije za zagotavljanje delovanja in spodbujanje regionalnega razvoja. Od leta 2004 je Slovenija upravičena do sredstev Evropske unije iz naslova kohezijske politike in politike razvoja podeželja. Kljub temu pa so danes še vedno prisotne razlike v razvitosti regij, pri čemer v negativnem smislu na žalost prednjačijo regije z vzhodne polovice zemljevida Slovenije. Stanje v nekaterih regijah je silno težko. Razvojne razlike se ne zmanjšujejo, celo nasprotno! V območjih, ki najbolj zaostajajo v razvoju, pa je finančna in gospodarska kriza povzročila nesorazmerno poslabšanje gospodarske situacije, posledično tudi socialno ogroženost in temu sledijo povišani pritiski na javne finance. Položaj nekaterih pa je že oziroma bi moral v času aktualne krize gospodarskih razmer terjati celo interventno ukrepanje. Trenutno stanje v regionalnem razvoju ob upoštevanju slabih ekonomskih kazalnikov Slovenije in ob sila negotovi napovedi za prihodnost zahteva resen premislek o obstoječem modelu spodbujanja regionalnega razvoja. Namreč, veljavni sistem regionalne politike ne funkcionira zadostno in ni dovolj odziven na vsakodnevne aktualne probleme, ki se pojavljajo lahko povsem nepričakovano. Tako se je ob sprejemanju interventnega zakona za Pomurje v lanskem letu začela v tem mandatu širša razprava o problematiki regionalnega razvoja in ta zakon je bil prvi korak k prenovi celovite zakonodaje o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Predlog tega zakona izhaja iz opredelitve, da je treba s sistemskim pristopom, torej s sistemskim zakonom območjem, ki se srečujejo s podobnimi razvojnimi problemi kot Pomurska regija, zagotoviti približno enako državno podporo, kot jo prejema Pomurje po interventnem zakonu. Tako ne bi bilo treba poseči po sprejemanju novih interventnih zakonov, kot so že bili predlagani za Pokolpje, za Maribor s Podravjem in ne nazadnje, kot je bil predlagan interventni zakon za spodbujanje razvoja Koroške. Regionalno neenakost je treba zaustaviti in obrniti tok regionalne politike naprej, k odpravi trenutnih razkorakov med razvitimi in nerazvitimi regijami. Seveda bo tudi potem treba postaviti sistem, ki bo zagotavljal enakomerno in skladno odvijanje dogodkov v prihodnje. V Poslanski skupini DeSUS menimo, da ima ta predlog zakona vgrajene mehanizme, ki bodo omogočili, da se bodo danes velika odstopanja začela poravnavati. Nadgradnja v učinkovitejšo regionalno politiko naj bi šla v smeri opredeljevanja regionalne politike k strukturnim politikam, ki obsegajo razvojno dejavnost in programe za doseganje skladnega regionalnega razvoja. Izvaja se z ukrepi endogene regionalne politike, med katerimi naj izpostavim možnosti dodatnega ukrepanja v obmejnih in ob obmejnih območij ter dodatnega ukrepanja na območjih z visoko stopnjo brezposelnosti. Torej, za tiste, ki so bile zaradi krize najbolj prizadeti. Obmejni pas naj bi se okrepil z novimi naložbami in s tem novimi možnostmi zaposlovanja, kar bi lahko pripomoglo k izboljšanju demografske slike v teh okoljih. Takih ukrepov bi bile deležne tudi tiste problematične občine, ki mejijo na obmejne in so podhranjene v prometnih povezavah ali imajo visok delež prostora, vključenega v območje Nature 2000. Območja, problematična z vidika velike brezposelnosti, bodo deležne podpore za spodbujanje konkurenčnosti, plačevanja prispevkov delodajalcem za zaposlovanje in tako dalje. To so vsi ukrepi in mehanizmi, ki so sprejemljivi in jih v Poslanski skupini DeSUS absolutno podpiramo in spodbujamo tudi naprej. S tem zakonom se vpeljuje tudi poenostavljen sistem organiziranja v regije, ki temelji na konceptu večnivojskega teritorialnega upravljanja. Na ravni regije so nosilci regionalne politike razvojni sveti regije, o katerih seveda imamo tudi mi, nekateri, pomisleke, potem regionalne razvojne agencije in regijske razvojne mreže. Razvojni svet bo kot temeljni organ usklajevanja razvojnih pobud in interesov zasnovan na tripartitni sestavi članov sveta, kjer bo 40 % predstavnikov občin, torej županov, kar je dobro, in pa 40,% zastopnikov iz združenja gospodarstva in 20 % iz sektorja nevladnih organizacij. Mislimo, da je taka kombinacija v svetu regij, ki bo zastopal nek regionalni razvoj, zelo optimalna in zelo dobra. V Poslanski skupini DeSUS popolnoma razumemo nujo, da se čim prej sprejme zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. To je potrebno zaradi vse večjega naraščanja razlik med razvitimi in manj razvitimi regijami, kar je pravzaprav tudi razlog, da se dan za dnem pojavljajo zahteve po sprejemanju interventne zakonodaje za pospeševanje razvoja posameznih regij, pri čemer pa menimo, da do zdaj, razen Pomurja, niso bile uspešne. Pa na koncu koncev tudi pri zadnjih poskusih sprejemanja interventne zakonodaje smo bili skoraj enotnega mnenja, da to ni sistemski način reševanja nekih problemov v nerazvitih regijah, pač pa da moramo pristopiti k celovitemu sistemskemu reševanju tega problema. In to vsekakor ta zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja z našega vidika je. V Poslanski skupini DeSUS ocenjujemo, da je bil osnovni predlog zakona izboljšan s sprejetimi amandmaji, ki prinašajo pomembno kvaliteto zakonu samemu. Sicer pa povejmo tako, da napisano je dobro oziroma sestavljeno, zakon je oblikovan po najboljših željah, ambicijah, da bi bil uspešen, da bi dal rezultate. V tem času se je odvila zelo poglobljena razprava o sprejemu zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, v bistvu vloženi amandmaji. Mislim, da vsi tisti, ki smo v tem konstruktivno sodelovali, smo mnenja, da smo naredili tisto, kar je pač mogoče; da pa bo praksa pokazala svoje, v prihodnje, ko se bo implementiral zakon v praksi, je pa tudi treba pričakovati. In ne izključujem tudi tega, da se bo pri nadaljnji realizaciji tega zakona pokazala še kakšna vrzel, kakšna pomanjkljivost, kakšna slaba točka. Vendar imamo sisteme, da bomo tudi te slabe točke ugotovili, da jih bomo odpravili, da jih bomo modificirali, in jih sprejeli take, da bodo dajali rezultate, kakršne si želimo. Torej, danes govoriti o problemih in neusklajenosti tega zakona je popoln nesmisel. Mi zakon rabimo. To je pokazala tudi trenutna situacija in razlike med razvitimi in nerazvitimi. Zato bo poslanska skupina v tem smislu in v tej luči absolutno podprla zakon, ki je pred nami. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Bogdan Barovič.
Še enkrat dober dan vsem v dvorani. Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospa ministrica, sodelavci! Najprej bi rad rekel, da je zelo težko konstruktivno in korektno govoriti o zelo pomembnem predlogu zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ampak s tem ni mišljeno nič slabega, to so pač dejstva. Zelo težko to rečemo, ko pa vsi skupaj vidimo in vemo, tako Slovenke in Slovenci kot moje kolegice in kolegi v Državnem zboru, kako občutljivo je to področje, saj je gospa ministrica, ki je pač po funkciji dolžna biti podpornica temu predlogu, že tretja v tem mandatu. Torej, v dveh letih in še malo so se izmenjali trije ministri za lokalno samoupravo. Drugič. Žalostno je to, da niti ministri niso na enakem nivoju, ampak so tako imenovani ministri brez listnice, ko pa smo, vsaj v Slovenski nacionalni stranki, vedno ali pa večkrat opozorili, da bi to ministrstvo moralo biti boj samostojno. Naslednje, zelo korektno vprašaje. Če smo korektni do vsebine in do cilja in namena tega zakona, ki pa se dejansko tiče cele Slovenije, je to, da sedaj ne vemo, ali mora biti to ministrstvo brez listnice podrejeno Vladi in ostalim ministrstvom. Po naši presoji je ravno obratno. Ostala ministrstva bi se morala prilagajati in usklajevati z ministrstvom za regionalni razvoj, kajti ministrstvo in zakon, o katerem govorimo, o skladnem regionalnem razvoju, zajema gospodarstvo, šolstvo, šport, ne bom našteval, finance [[...]]Vsa ministrstva, vse vsebine so v bistvu pomembne in združene v predlogu tega zakona. In nisem ne videl ne čutil, da bi ostali ministri z vsebino svojega dela in s svojim odnosom gospe ministrici pomagali, z njo sodelovali, se usklajevali z njo. Ne moremo reči, da gospa ministrica s tem predlogom zakona, ki ga je spisal pravzaprav gospod Gjerkeš in ki smo ga mi tudi prvič pozdravili, da ima zdrav in dober namen – gospa ministrica je zdaj pač nasledila to in ga mora zagovarjati. Ampak, vmes se o vsebinah, ki so zapisane zelo splošno, ampak so, o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja ministrstva znotraj te iste vlade med seboj prepirajo. In ne samo ministrstva znotraj te iste vlade, o isti vsebini, eni sami, ampak celo koalicijske stranke se prepirajo med sabo o eni malenkostni vsebini tega zakona. Ja kako bomo potem, kolegice in kolegi, pošteni in z dobro vestjo sprejeli tak zakon, če sami vemo, da en delček tega zakona je povzročil že ne vem koliko sporov!? In če želite, bom imenoval eno od področij, o katerih govorim. To je energetika. Drugo od teh področjih, o katerih govorim, so razvojne osi. So področja, ki jih pokrivajo posamezna ministrstva – za promet, za okolje in prostor, za gospodarstvo in so med sabo sprta, kje bo kaj. Gospa ministrica in to ministrstvo naj pa to reši in s tem zakonom bo rešilo Slovenijo. Nismo fer eni do drugega. Nismo fer, ni pošteno! Ne morete reči in zapisati v uvodnem delu v predlogu zakona, kjer sem natančno analiziral stanje in rekel, da bomo videli, kaj bo iz tega potem v predlogu zakona, torej iz analize, upoštevano. Karkoli sem prebral, od bruto družbenega produkta do delovnih mest, do regionalnih razlik, do prebivalstva, do izobrazbe prebivalstva, do visokošolskega izobraževanja, ne nazadnje po vseh strukturah – sem pač iz Zasavja, na kar sem ponosen –, sem prebral, da je v Zasavju vsepovsod kritično stanje: BDP je najmanjši v Zasavju, brezposelnost je največja v Zasavju, največje regionalne razlike – Zasavje, problematično prebivalstvo – Zasavje, in tako naprej. Razvojna os – Zasavje, gospodarstvo – Zasavje. Ampak, mirno teče tretja razvojna os daleč stran. Kolega me opozarja, da mu bom dal nekaj časa, mu bom pustil. Veste, da sem podprl zakon v prvem branju, podpiral sem ga v drugem, opazil sem, da je bilo kar nekaj amandmajev sprejetih. In kaj naj rečem?! Jaz osebno ne bom nasprotoval Predlogu zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, zato ker mogoče pa bo le prinesel nekaj dobrega, ker v Sloveniji rabimo nekaj dobrega. Ampak, imam še tam kolege, ki bodo povedali svoje mnenje, ki živijo v svoji regiji, in bodo povedali svojo presojo in bodo sami odločali o tem, ali je zakon zanje sprejemljiv ali ne. Opozarjam pa še enkrat, z vsem spoštovanjem do dela tega ministrstva, ministrstvo, ki niti to ni, ker se ministri morajo ali pa nehote menjajo kar po tekočem traku, kjer je takšno ministrstvo v podrejenem položaju, kjer ni posluha s strani ostalih ministrov in ministrstev, se lahko še tako trudi, bo zelo težko spisal zakon, ki pa bo v celoti dosegel tisto, kar je njegov cilje – to pa je pomagati ljudem in razvoju v državi Republiki Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu Poslanskega klubu LDS bo stališče predstavil mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Prijazen pozdrav ministrici in sodelavcu. Moram reči, da sem kar malo v zadregi pred predstavljanjem stališča, kajti po dveh letih kritik, kaj vse je pri skladnem regionalnem razvoju v tej državi narobe, danes slišimo, da imamo opravka s sistemom, ki odlično deluje, in to s strani enih in istih, ki so bili najprej kritizerji, danes pa hvalijo ta sistem; na drugi strani tudi vidim, kar je pomembno, da se omejujejo pristojnosti slovenskih županov in županj, ki naj bi bili tudi eni glavnih, najbolj problematičnih vidikov v tej zgodbi – in to ocenjujem kot dobro. Očitno potem zakon kljub temu ni tako slab in kot takšnega ga ocenjujemo tudi v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije, kajti cilj predloga zakona, ki je pred nami in ga podpiramo, je izgradnja sistema, ki bi okrepil razvojne moči regij na podlagi lastnih razvojnih potencialov in globalnih priložnosti, kajti splošni cilji spodbujanja skladnega regionalnega razvoja po našem razumevanju so zagotovo povečanje gospodarskega, okoljskega in družbenega kapitala v razvojnih regijah, predvsem v smislu konkurenčnosti gospodarstva, izboljšanje kakovosti življenja in trajnostne rabe naravnih virov; nadalje, odprava strukturnih težav problemskih območij in zmanjševanje njihovega razvojnega zaostanka; in še tretja pomembna naloga – uresničevanje in krepitev razvojnih potencialih regij, predvsem na podlagi mednarodnega sodelovanja. Zato sama nadgradnja v učinkovitejšo regionalno politiko zahteva opredelitev regionalne politike kot strukturne politike, ki obsega tako razvojne dejavnosti kot tudi programe za doseganje skladnega regionalnega razvoja in se izvaja z usklajevanjem razvojnih politik, ki pomembno vplivajo na regionalni razvoj na podlagi teritorialnega razvojnega dialoga. Za načrtovanje in izvajanje regionalne politike so zagotovo pristojne na eni strani država, na drugi strani občine. Temeljna teritorialna enota za načrtovanje in izvajanje regionalne politike pa je in mora biti razvojna regija. Regijski projekti, ki zahtevajo kritično maso, se oblikujejo in usklajujejo na širšem območju več razvojnih regij. Zakon uveljavlja prožno načelo večnivojskega teritorialnega pristopa in subsidiarnosti, po katerem se funkcije opravljajo na teritorialne ravni, ki je zanje najprimernejša. Regionalna politika na ravni razvojne regije temelji na regionalnih razvojnih programih in dogovorih za razvoj regij, sklenjenih med državo in razvojno regijo. Regionalni razvojni program je sestavljen iz strateškega in programskega dela. Strateški del vsebuje analizo regionalnih razvojnih potencialov, opredelitev ključnih razvojnih ovir in prednosti, ki jih regija ima, tako v državnem kot tudi v mednarodnem prostoru, nadalje sledi razvojnim ciljem in prioritetam v razvojni regiji v programskem obdobju ter tudi, če regija to ima, razvojno specializacijo. Programski del vključuje spodbujanje razvoja v razvojni regiji s časovnim in finančnim ovrednotenjem ter določi sistem spremljanja, predvsem pa tudi vrednotenja in organiziranosti za izvajanje regionalnega razvojnega programa. S tem dokumentom regija določi na eni strani svojo razvojno specializacijo, na drugi strani pa opredeli tudi prioritete ter določi posamezne programe, ki bodo pripeljali do uresničitve tega. Z dogovori za razvoj regije se uresničuje tudi regionalni razvojni program, dogovori pa se sklepajo med državo in regijo, in sicer za opredeljeno obdobje štirih let. Zato vključujejo tako regijske kot tudi sektorske projekte, ki imajo še kako pomemben vpliv na uresničevanje razvojnih prioritete in razvoja regije. Dogovor za razvoj regije, s tem pa tudi velik del odgovornosti, sprejme razvojni svet regije, potrdi pa ga vlada. Dogovor mora zagotovo upoštevati usmeritve in javnofinančne okvire za pripravo programskega proračuna države ter že za sprejete proračune države kot seveda zadevo tudi uskladiti s proračuni vsake od posameznih občin, ki sodelujejo v tem vprašanju na regijskem svetu. Razvojni svet regije je nadalje organ, v katerem občine uresničujejo tako pristojnost za načrtovanje kot pa tudi izvajanje regionalne politike v razvojni regiji. Sedanji svet regije in pa regionalni razvojni svet se združita v nov razvojni svet regije. Svet uporablja za delovanje naslov in finančni račun regijsko-raziskovalne agencije, število članov pa je odvisno predvsem od velikosti regije. Sami člani sveta pa so predstavniki občin, združenj gospodarstva in nevladnega sektorja iz razvojne regije ter se volijo ali imenujejo v skladu s pravili pravne osebe, ki jo v svetu predstavljajo. Jaz mislim, da ta trojnost, da v razvojnem svetu združimo tako politiko iz lokalnih skupin, kot tudi sile s področja gospodarstva in prevečkrat odrinjenega nevladnega sektorja, da ta zadeva ni slaba. Obenem pa predlog zakona prinaša še eno pomembno novost, za katero smo si pa v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije še posebej prizadevali in mislimo, da je relativno ugodno tudi rešena. Regionalna razvojna agencija bo z uveljavitvijo tega zakona lahko zgolj oseba javnega prava in ne več zasebnega. Znani so namreč številni primeri iz preteklosti, ko je prav privatno lastništvo v regionalni razvojni agenciji pomenilo uveljavljanje zasebnih interesov na račun javnih interesov. Po mnenju Poslanskega kluba Liberalne demokracije je javno-zasebno partnerstvo zagotovo potrebno, dobrodošlo, vendar naj bo to partnerstvo na vsebini, ne pa v obliki, ne pa na formi. V Sloveniji imamo kopico primerov javnih in zasebnih partnerstev, katerih epilog na koncu, po izgradnji in pod čtro, je, da je zasebni sektor pridobil v glavnem na račun javnega. Partnerstvo je pri projektih ne pa v lastništvu institucij, ki so zadolžene za izvajanje nalog, povezanih z javnim interesom. Ravno zaradi tega je tudi danes v tretjem branju, ko sprejemamo amandmaje oziroma jih bomo, ki jih je Vlada pripravila na podlagi jasno izražene volje Državnega zbora, seveda da se v prihodnosti ne dopušča več mešetarjenja s sredstvi, namenjenimi za javne storitve, kar se je v kar nekaj primerih v Sloveniji dogajalo do sedaj. Zato seveda bodo amandmaji, ki sem jih vsebinsko omenil, deležni podpore Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Sredstva za sofinanciranje regijskih projektov se zagotovijo z državnim proračunom v finančnem načrtu službe v višini, ki zagotavlja ustrezno razmerje med obsegom sektorskih in regijskih projektov. To razmerje določi Vlada v programu državnih razvojnih prioritet in tudi državnih investicij. Med programi sedanje regionalne politike je finančno zagotovo najobsežnejši, največji program sofinanciranja regionalnih razvojnih programov, ki se je izvajal s sredstvi kohezijske politike Evropske unije. Zagotovo bo regionalna politika tudi v prihodnje razpolagala s temi sredstvi, s katerimi bo dopolnjevala programe sektorskih razvojnih politik. Odločitev o izbiri projektov se pri teh programih sprejme na regionalni ravni, cilji pa so vezani na razvojne cilje območja, kajti temu območju so sredstva in projekti tudi namenjeni. Regionalna raven, ki odloča o projektih, jih zagotovo tudi sofinancira in zato je prav, da se sliši tudi njihov glas. V sedanjem programskem obdobju regionalna politika v ta namen uporablja sredstva Evropskega sklada za regionalni razvoj in na podlagi operativnega programa za spodbujanje regionalnih razvojnih programov v obdobju od 2007 do 2013. Od razpoložljivega zneska, okoli 1,7 milijarde evrov sredstev Evropske unije, je bilo po tem programu 1,2 milijarde evrov razdeljenih med nacionalne sektorske politike, okoli 600 milijonov evrov pa med 12 razvojnih regij v podporo uresničevanju njihovih razvojnih programov. Tudi po letu 2013 regionalna politika računa na sredstva kohezijske politike Evropske unije. Razdeljena bodo med razvojne regije, upoštevali se bodo operativni programi in kriteriji upravičenosti v okviru kohezijske politike, ki jih seveda postavlja institucija Evropske unije, ter korektiv vrednost indeksa razvojne ogroženosti in število prebivalcev, ki jih ima vsaka od takih regij. Ker v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije menimo, da je sistemski okvir, ki ga predstavlja predlog zakona, dober, bomo ta predlog zakona podprli. Verjamemo, da so kriteriji za različne oblike financiranja, ki jih postavlja ta zakon dobri, prav tako pa je jasno, da so aplikabilni za vse slovenske regije, tako da ne bo več treba sprejemati tako imenovanih regionalnih zakonov za vsako ožje ali manjše območje posebej. Hkrati pa smo v procesu nastajanja te zakonodaje po našem mnenju in prepričanju uspeli v največji mogoči meri zavarovati javni interes z uvedbo javnih regionalnih razvojnih agencij, ki so se do sedaj z zasebnim lastniškim deležem v nekaterih območjih žal izkazale kot zaviralec razvoja ali pa kot predstavnik zasebnih interesov, ki so v marsikateri zgodbi prevladali nad javnimi interesi. Zato v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije napovedujemo podporo koalicijskim amandmajem in pa tudi sprejetju zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine narodnih skupnosti bo predstavil gospod László Göncz.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, s sodelavcema, kolegice in kolegi! V naši poslanski skupini ocenjujemo, da Predlog zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja nedvomno prinaša korak naprej na tem izredno zahtevnem področju. Na predlog gledamo v luči daljšega časovnega intervala predvsem dosedanjih težav v zvezi z izvajanjem programa lokalne samouprave in regionalne politike, pri čemer lahko trdimo vse prej, kot da so bile tovrstne dejavnosti urejene sistemsko in predvsem s strokovnega vidika optimalno. Ob zavedanju, da je na področju sistema lokalne samouprave od sredine 90-ih let prejšnjega stoletja prišlo do velikih nedoslednosti, kar pogojuje sorazmerno veliko netransparentnost na tem področju, ter situacij, da do druge ravni lokalne samouprave oziroma do pokrajin še vedno nismo prišli, predlagani zakon prinaša določene rešitve, ki bodo lahko nekoliko izboljšale stanje na področju spodbujanja skladnejšega regionalnega razvoja. Nove zakonske določbe, ki so sistemsko naravnane, bodo morda vzdržne zgolj v krajšem obdobju, marsikdaj morda le kot vsebine prehodnega značaja, vendar v tem trenutku so nedvomno podpore vredne. V predlogu zakona zasledimo določbe, ki širijo oziroma pospešujejo vsebine, ki so bile postavljene v tako imenovanem pomurskem zakonu, predvsem kar se nanaša na pozitivne primere in izkušnje. Z vidika avtohtonih narodnih skupnosti zakon vsebinsko vsekakor nadgrajuje dosedanje sistemske rešitve, predvsem zato, ker v 14. členu določa, da se pri pripravi razvojnih programov, dogovorov za razvoj regij in ukrepov regionalne politike upoštevaje specifične potrebe za razvoj območij, kjer živijo pripadniki avtohtonih narodnih skupnosti in romske skupnosti. Zelo pomembno pa je, da država lahko samoupravne narodne skupnosti pooblastil za opravljanje določenih nalog s tega področja z državne pristojnosti, kar je sicer tudi ustavno omogočeno, ter da se v državnem proračunu zagotavljajo finančne spodbude za ta namen; torej za hitrejši razvoj avtohtonih narodnih skupnosti oziroma območij, kjer le-te živijo. Ta korak je bil po našem mnenju nujno potreben in formalno omogoča premik na področju, kjer v preteklih letih ni bilo prav bistvenega napredka. Torej, iz omejenih razlogov bo zakon deležen najine podpore. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Lep pozdrav tudi v imenu Poslanke skupine Socialnih demokratov. V Sloveniji lahko opažamo, da se regionalne razlike povečujejo in ta razkorak v razvitosti med posameznimi regijami je tudi eden od najpomembnejših razlogov, da je stekla priprava novega predloga zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Vse skupaj je pa še pospešila sama gospodarska in finančna kriza, ki se je še posebej drastično odražala prav na območjih, kjer je gospodarstvo z majhno dodano vrednostjo, in to so območja, ki so tudi bila izjemno prizadeta v teh kriznih časih. Eden od zakonov, s katerim smo se izjemno hitro odzvali na takšne razmere, je bil zagotovo pomurski zakon, ki prinaša rešitve, s katerimi dejansko lahko spodbujamo gospodarsko rast in ne nazadnje omogočamo tudi razvoj institucij in menedžmenta, ki bo prevzel pomembne razvojne naloge v teh območjih v prihodnosti. To so tiste usmeritve, ki jih je bilo treba tudi v veliki meri preliti ravno v ta novi zakon in te rešitve bi potem veljale prav na celotnem območju Republike Slovenije. Velikokrat smo v dosedanjem obdobju poslušali tudi tukaj v parlamentu, da se soočamo s problemom premajhne učinkovitosti črpanja evropskih sredstev in da je nekako mogoče tudi vzrok temu neustrezna komunikacija ali med posameznimi ministrstvi, agencijami oziroma razvojnimi institucijami ter tudi podjetji, ki delujejo v posameznih regijah, ali pa tudi same lokalne skupnosti kot takšne, ki so se vključevale v te razpise. Zagotovo je izjemno pomembno, da se še naprej nadaljuje poenostavljanje postopkov, na podlagi katerih lahko pride do čimprejšnjega črpanja evropskih sredstev, seveda se pa zavedamo, da za to resnično potrebujemo dobro pripravljene projekte. Zato je tudi ena od pomembnih rešitev v tem zakonu tista, ki se nanaša na to, da bomo imeli v okoljih tudi tako imenovani menedžment, ki se bo ukvarjal s pripravo projektov in spremljanja razmer v posameznih regijah, kar je najučinkovitejši ukrep, ko ne nazadnje lahko sam zaznaš težavo in iščeš rešitev skozi črpanje evropskih sredstev. Tako se bodo v nadgradnjo učinkovitejše regionalne politike, ki se bo izvajala tudi po tem zakonu s sofinanciranjem regijskih projektov v skladu z dogovori v regijah, resnično vključevali tako lokalna samouprava oziroma občine kot tudi vlada, gospodarstvo in ne nazadnje tudi nevladne organizacije, in to je nekaj, kar zagotovo lahko pripomore k temu, da bodo rešitve bolj usklajene in tudi zaradi tega programi kvalitetnejši. Zakon prinaša tudi dodatne ukrepe za obmejna problemska območja in tudi dodatne začasne ukrepe za problemska območja z visoko brezposelnostjo. Namreč, analize kažejo, da je največ težav pri regionalnem razvoju prav v obmejnih območjih in da je prav največ težav tudi z visoko brezposelnostjo v tem prostoru. Tako bodo intervencijski ukrepi izboljšali razmere v gospodarstvu in zmanjšali takšno stanje že v času zaznavanja poslabšanja razmer, ne pa tako kot danes, ko smo morali počakati, da se je nekje sistem skorajda zrušil, da je nastala visoka brezposelnost in potem smo začeli iskati rešitve. Zakon je bistveno fleksibilnejši in zaznava takšno dogajanje bistveno prej in s tem tudi bolj učinkovito ukrepanje in predvsem z manj sredstvi. Tako je sam pomen novega zakona resnično izjemno pomemben ravno zaradi tega, ker se odziva na realne razmere v razvojnih razlikah v Sloveniji. Za ti dve problemski območji, torej obmejno problemsko območje in območje z visoko brezposelnostjo, je zagotovo en ukrep, ki ga v temu obdobju nismo spoznali. In če tukaj izpostavimo že prej omenjeni problem Pomurja potem Kočevske, Bele krajine, Koroške, tudi Notranjske oziroma območja Ilirske Bistrice, to so nekje tista območja, kjer se zaznavajo zelo velike razvojne razlike v primerjavi z ostalimi regijami. In tudi če se nekje drugje pojavi takšna težava tudi znotraj samega osrčja Slovenije, se seveda s temi enakimi ukrepi lahko odreagira na podoben način kot v Pomurju, na Kočevskem, Beli krajini ali v že drugih omenjenih območjih, kot je, recimo, tudi Koroška. Če pogledamo, s kakšnimi ukrepi se želi regionalna politika ukvarjati in ustvarjati nova delovna mesta: gre dejansko za ukrepe, ki so zelo konkretni, kajti ta programski pristop predvideva pripravo razvojnega programa in potem konkretnih spodbud za zaposlovanje in ne nazadnje tudi davčnih olajšav za investiranje v gospodarstvo in davčnih olajšav za zaposlovanje. Gre tudi za dodatna proračunska sredstva za takšna območja, ki jih do sedaj ni bilo mogoče zagotoviti, ko je bil sprejet izvedbeni program za posamezno razvojno regijo. In seveda, ta zakon omogoča tudi prednostno obravnavo tistih območij, ki imajo največje razvojne razlike v posameznih sektorjih. To so vse tisti ukrepi, ki so bistveno bolj konkretno opredeljeni v tem zakonu, kot je veljalo do sedaj, zato bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov zakon podprli. Podprli bomo tudi amandmaje Vlade v tej tretji obravnavi in s tem mislimo, da bo zakon resnično še bolj operativen in še kvalitetnejši, kot je bil, ko je prišel v samo proceduro v Državni zbor.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o predlogu zakona. Besedo ima gospod Anton Kampuš, pripravi naj se Cvetka Zalokar Oražem, za njo Matjaž Zanoškar.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana ministrica s sodelavcem, lepo vas pozdravljam! Kar takoj bom povedal, da amandmaja k 3. členu ne bomo podprl. Dovolite mi pa krajšo razpravo in če že pogledamo nazaj na zakonodajo o skladnem regionalnem razvoju, ki je že nazaj bila posledica različnih interesov, tudi kupčkanj, tudi v smislu dnevne politike, je takšna zakonodaja, kot je. In velikokrat slišimo, da so za to krivi župani malih občin. Nesmiselno! Nesmiselno, niso krivi župani malih občin, niti srednjih, niti velikih, ampak so na žalost predvsem krivi tisti, ki so takšno politiko skladnega regionalnega razvoja pripeljali v Državni zbor in jo tu tudi potrdili. Ta dosedanja zakonodaja v Sloveniji je problematična. Zrcali se v povečanju razlik v razvitosti med statističnimi regijami, zrcali se v tem, da se nikakor ne more povezati lokalna in nacionalna stran oziroma raven in je predvsem neustrezna. Iz tega izhaja tudi veliko napisanih zadev, ki se niti slučajno ne implementirajo v praksi. Vedno so se do sedaj pripravljali ali pa uporabljali manjši popravki, ki niso vnesli nobenega napredka, na nobenem nivoju, še najmanj pa pri črpanju evropskih sredstev. Lahko se torej ugotovi, da je ta dosedanji zakon slab in je imel veliko lukenj in je dopuščal veliko deviacij. Danes boste v razpravi lahko zasledili, da so nekateri te deviacije v tem zakonu prav s pridom izkoriščali in so danes najglasnejši, imajo danes največ povedati in imajo v tem trenutku na ta novi zakon, ne na stari, največ pripomb. Ampak, danes sem prebral nov podatek – 6,5 milijona minusa v eni od osrednjih občin v Sloveniji v štajerskem delu. Torej, nekateri so res bili pri teh deviacijah zraven in se v tem trenutku verjetno ne znajdejo. Ampak, to je stari zakon, ki ga v tem trenutku poskušamo popraviti oziroma spraviti na nek nov nivo, to pa pomeni, da je pri spodbujanju skladnega regionalnega razvoja z novim zakonom določen način medsebojnega usklajevanja države in občine, da je pri tem načrtovanju regionalne politike in izvajanju nalog regionalnega razvoja treba videti prav te stvari, ki jih posamezne regije imajo. Torej je cilj tega novega zakona v razvojni moči regij, ki sloni na lastnih razvojnih potencialih, in v globalnih priložnostih. Kaj pa to pomeni? Če vzamem samo en primer in se bom lotil, tako kot ste se danes do sedaj vsi ostali ali pa tudi naprej, pomurske regije. Ja nič! Vsi tisti strokovnjaki, ki so pripravili razvojne ambicije ali razvojni potencial pomurske regije, vsekakor pravijo, da je števila 1 pridelava hrane. V redu, jaz se tudi strinjam s tem. To je naša prirodna danost in ob tej prirodni danosti je treba izkoristi vse tisto, kar v Pomurju je. To pa pomeni veliko število nezaposlenih, jih usmeriti v te prednostne naloge, izkoristiti vse prirodne danosti v smislu termalne vode, tople vode iz naše reke Mure za namakanje in tako naprej. Lahko bi še našteval. V tem trenutku je treba izkoristiti tudi plasma – ali smo ga sposobni plasirati v Evropsko unijo, če že doma ne moremo sami porabiti te doma pridelane hrane? Splošni cilj spodbujanja skladnega regionalnega razvoja pomeni tudi povečanje gospodarske moči v posameznih regijah in pridobitev kapitala za sploh razvojne spodbude in tako naprej v smislu konkurenčnosti gospodarstva, kakovosti življenja in trajnostne rabe naravnih virov, o kateri sem pravkar govoril. Treba je iti čez strukturne težave, ki jih je na nekaterih območjih v Sloveniji veliko in prav na račun tega, da se ponovno ne ukvarjamo s pomursko regijo, s kakšnimi drugimi, ki so potrebne posebne pozornosti, je treba sprejeti ta novi zakon; in temu je tudi namenjen: da se izognemo temu, da se ukvarjamo s posameznimi regijami, ki imajo razvojne težave. Če bi poskušal nadaljevati, zelo mi je všeč in prav je in je odlično – dodatni ukrepi za obmejna problemska področja. Tako je po navadi tudi drugje v svetu, ne samo v Sloveniji, da se v obmejnih območjih nakopiči največ problemov. Največ problemov je pri nas – in tudi drugje, imam sosede Avstrijce, tudi pri avstrijskih sosedih je popolnoma enako, da imajo največje število nezaposlenih v obmejnih območjih in tako naprej. Zato je že prav, da damo obmejnim območjem nekoliko več poudarka, da se bolje najdejo in da tja usmerimo nekatere posebne potenciale, ker analize tako kažejo. Analize kažejo, da se problemi značilno kopičijo v obmejnih območjih. V obmejni pas je treba poseči z novimi naložbami, z možnostjo zaposlovanja, seveda na podlagi tega ustvariti izboljšanje demografske slike in obdržati tudi tam neko normalno število ljudi, ker poznamo izseljevanje iz teh območij. Druga pomembna stvar so dodatni začasni ukrepi za problemska območja z visoko brezposelnostjo. Torej, ta območja lahko primerjamo z obmejnimi območji. Tema dvema območjema je treba dati posebno pozornost. Ne vidim nobenega razloga pri novem predlogu regijskega sveta, to pomeni 40 % župani, 40 % gospodarstveniki in 20 % nevladne organizacije. Ne vem, čudim se, kdo se tega boji?! Kateri župan se tega boji in zakaj se boji? Jaz se tega ne bojim, zaradi tega, ker vidim, da pridejo še drugi. Torej, ne samo župani, ampak da pridejo še drugi, ki se na gospodarstvo spoznajo. Predvidevam, da se bodo te stvari, ki sem jih opredelil, z novonastalo situacijo v razvojnih svetih še izboljšale. Torej, v tem primeru, če bodo gospodarstveniki, župani in še nekateri drugi znotraj regijskega sveta, potem bodo komaj skočili na prvo mesto pravi problemi. Pravi problemi, pa vemo vsi, kateri so danes. Ne moremo govoriti o tem, da tudi občine ne bi bile na nek način zadolžene, da poskušajo sodelovati pri zmanjšanju nezaposlenosti in tako naprej. Torej, to so pravi problemi. Ker nimam namena, da bi se pozneje še oglašal, moram v tem trenutku reči, da 3. in 11. člena ne morem podpreti. Podprl bom pa 20. in 28. člen, torej amandmaje k 20. in 28. členu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Cvetka Zalokar Oražem. [[Ne bo razpravljala.]] Gospod Matjaž Zanoškar. Pripravi naj se gospod Miran Györek.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Mnenje Poslanske skupine DeSUS sem že povedal. K vsemu temu naj bi, pa ne da bi hotel polemizirati s kom, rekel tako, da absolutno ne vidim tega zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja v tretjem branju kot spodkopavanje, kot rušenje nekega obstoječega sistema, samo vidim kot neko nadgradnjo in anuliranje tistih pomanjkljivosti, ki jih je dosedanji sistem o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja nekako prinesel s seboj. Stvari se menjajo. Stvari se spreminjajo in tako se spreminja tudi zakonodaja in razmere naproti tej zakonodaji in je treba korigirati in modificirati tudi zakonodajo o skladnem regionalnem razvoju. Sprejem tega zakona je bil kot neka olajšava, kot neka rešilna bilka za mnogokatere regije, ki so tik pred tem dale v razpravo interventne zakone. Tako je tudi s koroško regijo. Koroška je dala predlog zakona o interventnih ukrepih zato, da bi se rešila te ujetosti v nerazvitost in bi se dala možnost za nadaljnji razvoj Koroške. V tem zakonu, ki ga imamo danes v razpravi, je kar nekaj takih stvari, ki bodo ravno za Koroško, in tudi verjetno za ostale regije, prinesle nek boljši položaj v tem razvoju. Poglejte, opredelitev v tem zakonu za obmejne in obobmejne regije, ki imajo, ne bom rekel, privilegiran položaj, pač pa imajo nekateri možnosti za hitrejši, za boljši razvoj, je izjemnega pomena. Saj je nacionalni interes, da ščitimo območja, ki so ob meji tako z Avstrijo, z Italijo in tudi s Hrvaško. In ta zakon prispeva k temu, da se bodo ta območja lahko hitreje razvijala. Problem je, recimo, če pogledamo Koroško, ta brezposelnost. Seveda se rešuje – na kakšen način? V tem trenutku celotne situacije ne rešuje država Slovenija, pač pa ljudje hodijo čez mejo, tam se zaposlujejo. Ljudje vozijo otroke v vrtec v Avstrijo. Ljudje kupujejo parcele v Avstriji, takoj čez mejo, in tam gradijo. Gospodarstvo, gospodarske družbe na Pliberškem polju kupujejo zemljišča in gradijo svoje tovarne. Ali je to cilj, ali je to namen naše države? Verjetno ni. Verjetno bi vsaka država imela nacionalni interes zaščititi obmejna območja. Ravno ta zakon bo s temi ukrepi prispeval k temu, da se bo lahko Koroška pa tudi ostala nerazvita območja in obmejna območja hitreje razvijala. Zato se v celoti strinjam s tem in podpiram ta zakon. Ne samo obmejna območja. Hendikep je tudi v tem, da so tu območja, ki niso cestno povezana. Pa to je izrazit hendikep, ki ne bo dovoljeval vse do takrat, ko ne bo hitre ceste do neke nerazvite regije, da se bo hitreje razvijala; da je tu stopnja brezposelnosti tako visoka ravno zaradi tega, ker ni urejenih prometnih povezav; da temu dodamo še Naturo 2000, ne nazadnje je privilegij imeti 60 ali koliko odstotkov v Naturi 2000, vendar je gospodarjenje na takem območju omejeno in ti ljudje, ki tam živijo, ne morejo tega območja izkoriščati in eksploatirati v smislu dobrega gospodarjenja in ravnanja s tem delom, ker so omejitve. Natura 2000 postavlja neke limite in postavlja neke omejitve, da se tam ne more gospodariti tako, kot bi se lahko gospodarilo. Da gre tu za veliko stvari, ki so absolutno dobro naravnane v tem zakonu – ne bom govoril o tem, da je idealno. Zanesljivo ni in tako kot sem povedal, se bo najbrž v nadaljevanju, v naslednjih letih pokazalo, kje so še tiste vrzeli, ki bi jih bilo treba popolniti, ampak v tem trenutku je treba nekaj spremeniti, če ne želimo, da bo ta diskrepanca, ta razlika med razvitimi in nerazvitimi regijami še naraščala. Najbrž pa je interes Vlade, vseh ministrstev in vseh nas tak, da bi se Slovenija skladno, enakomerno razvijala, ker se ne more razvijati en del hitreje, en del počasneje, ker verjetno ne bomo zadovoljni s takim načinom in bo treba nerazvitim regijam enostavno dajati še neke tudi dodatne spodbude in subvencije in te stvari. V besedilu sta predlagana dva amandmaja k 20. in 28. členu. Absolutno se z njima strinjam in ju bom podprl tako kot tudi celotna poslanska skupina. Dobra je tudi opredelitev o regionalnih razvojnih agencijah. Razvojni svet je sestavljen tripartitno. V tem tripartitnem svetu so verjetno zastopniki vseh interesov, vsi nosilci razvoja, tako župani – res da niso vsi župani, tako kot kolega očita, niso vsi, ampak je 40 % županov in če bodo dale regije župane, ki so iz občin, ki so najbolj propulzivne, je namen dosežen – in da je 40 % predstavnikov gospodarstva. Absolutno se strinjam s tem! Gospodarstvo in lokalne skupnosti morajo sodelovati skupaj in ne nazadnje še 20 % nevladnih organizacij, kar je tudi zelo dobro. Naj bodo opredeljeni tako, kot so; naj bodo to javni zavodi. Tu nimamo kaj slepomišiti in to ni javno-zasebno partnerstvo! Tu gre za javne zavode in po tem režimu naj tudi delajo in naj sklepajo pogodbe z lokalnimi skupnostmi in iz teh pogodb naj bo jasno razvidno, kaj je njihovo delo, kaj je njihova vsebina. RRA, regionalne razvojne agencije, so in morajo biti servis lokalnim skupnostim, ne pa, tako kot danes večkrat ugotavljamo, da so sateliti, ki delajo zase in delajo na nekih dobičkih, nekih profitih in jim je zelo malo mar, kaj se v lokalni skupnosti dogaja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Pripravi naj se Miran Jerič, za njim Miran Čadež. Besedo ima gospod Miran Györek.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. V Slovenski nacionalni stranki smo prepričani, da je nujno potrebno zagotoviti trajnejše, boljše in koristnejše zakone, kot je – recimo, če navedem samo za primer prav prakso v sosednji Avstriji. Tam imajo danes kup skorajda nespremenjenim zakonov, starih že 50, 70 let, nekatere pa v osnovi še iz časov Marije Terezije. In država posluje pozitivno, državljani so zadovoljni, standard nadpovprečen, upokojenci z visokimi, zagotovljenimi pokojninami, brezposelni so zgolj lenuhi in podobne kategorije oseb in tako naprej. V vsaki deželi, če pogledamo po strukturi njihovo deželo, geografsko, izkoristijo maksimalno obstoječe naravne in gospodarske potenciale. Pri nas pa, žal, to še zdaleč ni tako, kot bi moralo biti. S sprejemanjem, dopolnjevanjem, spreminjanjem zakonov se igramo, kot da bi šlo za gostilniške partije šnopsa, kar tako, da mine čas, da naj imajo Slovenke in Slovenci občutek, da nekaj delamo. Žal nam že dolgo več ne verjamejo, in to upravičeno! In da ne govorimo o nespametnem izdajanju vladnih uredb nekaterih ministrov! Tipičen primer je namreč nedavno sprejeta uredba gospodarskega ministrstva oziroma s posredovanjem in pritiskanjem kmetijskega ministra Židana v zvezi s spodbudami za obnovljive vire energije, konkretno za bioplin. Takšna uredba ima namreč za posledico ogromno gospodarsko škodo; predvsem konkretno škodo v moji, Pomurski regiji, če že govorimo o regijskih zadevah, predvsem pa za pomurskega kmeta. In če bi jo lahko ob zamenjavi ministra pričakovali, bi Pomurci in investitorji privarčevali milijone evrov in se ne bi spuščali v takšne projekte in ne bi investirali denarja, tukaj gre za velik denar, gre za desetine milijonov evrov, tako pa prihaja do sprememb uredb in zakonov kar nepričakovano, kar čez noč, praviloma – kot sem že danes enkrat rekel pri ne vem katerem zakonu – ob zamenjavah ministrov in predvsem v odvisnosti od njihovega trenutnega psihofizičnega, intelektualnega stanja in potenciala. Če bom malo ciničen, mi to dovolite: prav bi bilo in treba bi bilo raziskati, izdelati analize in statistične podatke iz preteklosti, kakšna je verjetnost takšnih neljubih, nepričakovanih sprememb zakonov, ko se zamenja določeni minister ali ministrica, kakšna je verjetnost, da bo prihajalo do sprememb glede na starost, delovne izkušnje, spol, socialni izvor, gmotno stanje, zakonski stan, poklic ministra ali ministrice. Ni namreč vseeno, če je minister, recimo, veterinar, ki obvlada evropsko in globalno energetsko strategijo, ali pa je bil zaposlen na prašičji farmi, kjer mu je poginilo pol črede svinj in prašičev, ker ni pravilno dojel nekaterih določb zakona o spodbujanju pridobivanja energije iz obnovljivih virov energije. Potem izobrazba, ministrsko področje, ki ga pokriva, veroizpoved, glasbene in spolne usmeritve in ne nazadnje tudi horoskopski znak ministra ali ministrice. Politična opredeljenost skorajda ni toliko relevantna, ker preteklost kaže, da jih je praviloma večina nagnjena k temu fenomenu delati slabo in delati za vsako ceno. Žal, konkretno gre za početje ministra Židana, ki je s pritiskom na gospodarsko ministrico s pretvezo urejanja sistema prehranske verige, reševanja problema prehranske samooskbre, poskrbel za škodljivo uredbo o proizvodnji bioplinske energije, v ozadju pa ščiti svojega bivšega delodajalca, monopolista Panvito na področju regijskega celega kmetijskega sektorja in s tem seveda istočasno krši vse slovenske zaveze do Evropske unije na področju obnovljivih virov energije. Posledično nam pa grozijo kazni. In to je konkurenčnost: ščititi monopoliste! Pri nas, v moji regiji, za katero se ve, kakšna regija je, kaj je naravni gospodarski potencial, se ustvarjata dva velika monopolista: Panvita in Perutnina Ptuj. Kje je zdaj tukaj zdrava konkurenčnost? Bivši minister Lahovnik je kolikokrat govoril, da je edini izhod iz takšne prehranske krize in nižjih cen hrane spodbujanje konkurenčnost in nedovolitev razraščanje monopolistov. In prav to se zdaj žal dogaja v Sloveniji, v mojem delu, v moji regiji. Ne morem razumeti, da se tukaj ne da napraviti enkrat konca. Če sem že poslanec iz Pomurske regije, mi dovolite, da ponovno izpostavim nekaj dejstev in problemov, ki tarejo Pomursko regijo. Nedavno je bila izdana knjižica Služba Vlade Republike Slovenije – gospa ministrica, saj ste jo prebrali, poznate jo. Ta čas sta se sicer menjali dve glavni ključni osebi oziroma ena se je že zamenjala, to je minister, eni pa, kot sem slišal, če to drži, so ji bila prejšnji teden odvzeta pooblastila – ne vem, lahko se samo govori po parlamentu. Vse je lepo zastavljeno, kaj so naravni tradicionalni ekonomski potenciali moje regije: geotermalna energija in drugi obnovljivi viri energije, kot je, recimo, bioplin itn., sončna energija, agroživilstvo in razvoj podeželja. Potem pa pogledamo predlog zakona – skoraj ni govora o tem. In kolikokrat smo že v tem parlamentu pa tudi na vseh odborih, kmetijskem odboru, rekli, kaj je potencial Prekmurske regije: vrtnine – spodbujati vrtnine, spodbujati sadjarstvo, spodbujati zeliščarstvo, spodbujati predilnice, Vlada pa izdaja uredbe, ki delajo ravno kontra temu, kar je tukaj sama sprejela, ker smo vsi prepričani, da je to edini izhod iz takšne brezupne situacije v našem severovzhodnem delu Slovenije. Naj vam navedem konkretno; če govorimo o predilnicah, se pravi lan, konoplja itd., sprejemajo se uredbe, ki so uničile pridelovalce konoplje, kot da obstaja strah, da bo Prekmurje postal Amsterdam in da bomo začeli trgovati z mehkimi drogami. A sploh se ne izdela analiza, kaj pomeni za to regijo industrijska konoplja. Koliko je tukaj izdelkov, ki bi se jih dalo plasirati, kjer so povpraševanja velika, kjer praktično ni konkurence. O zeliščarstvu, vrtninah, na vsakem odboru skoraj vsi poslanci, ni pomembno, če so iz koalicije ali iz opozicije, se strinjajo, da je to izhod, da je to rešitev za Pomurje oziroma celo severovzhodno Slovenijo. Ko pa se pojavi, recimo, bioplinski ali geotermalni projekt – geotermalne smo sploh zanemarili, pa vsi vemo, da je celo Prekmurje, celo Pomurje na geotermalni vodi –, pa se pojavi kakšen minister, kot sem že enkrat slikovito rekel, kot "kralj na deseto ali asa", pa začne zavirati takšne projekte, ki v sodelovanju z rastlinjaki, kot je Ocean Orchids v Dobrovniku, ustvari zaključen krog, kjer "gre biznis" Ocean Orchids in bioplinarju in še okoliškim kmetom, ki so v taki brezupni situaciji našli izhod z dolgoročnimi pogodbami, da lahko preživijo in spodbujajo proizvodnjo bioplina tudi posredno. In zdaj se ti pojavi minister, ki vse to ruši; potem pa tukaj govoriti o nekem treznem, trajnem, skladnem razvoju s tem zakonom [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Čadež. Pripravi naj se Franco Juri, za njim Samo Bevk. Izvolite gospod Čadež.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, spoštovane kolegice in kolegi, lep pozdrav tudi v mojem imenu! Lahko rečemo, da je obstoječi zakon o spodbujanju skladnega razvoja dober, in tudi vemo, da je ciljno zagotavljal tudi sredstva in da so ta zakon tudi potrdile občine. Počrpanih je bilo veliko sredstev in lahko rečemo, da je bil tudi napredek v lokalni skupnosti kar opazen. V novem zakonu pa ocenjujem, da je prevelik vpliv države in same centralizacije. Nekoliko so me zmotili tudi začasni ukrepi, predvsem ko se spomnim, ko smo lansko leto potrdili zakon o Pomurju, kasneje pa smo bili tudi priča evidentnih napak, dokazanih napak in tudi goljufij. Bojim se, da je prav to tisto, kar bo peljalo ta novi predlog naprej. Sam želim tudi poudariti razliko med vzhodnim in zahodnim delom Slovenije, kajti vzhodni del Slovenije je bolj ravninski in tudi bistveno lažji za obdelavo, kot pa je zahodni. Če se samo skoncentriram na Gorenjsko, od koder prihajam, in če primerjamo površine, ki jih je moj kolega gospod Györek omenil, potenciale v Pomurju, razne pridelave, in vse to se dogaja tudi na Gorenjskem, ampak z veliko več stroškov, z veliko več truda, kajti zavedati se moramo, da so površine bistveno težje za obdelavo in tudi veliko se že dogaja v tej smeri. Imamo tudi že rezultate, ampak želim poudariti to, da je tudi razlika v ljudeh in da je treba več vlagati v to smer, da se izobražuje ljudi in se jih tudi usmerja v delo, kajti je čisto enostavno je reči, da je treba naučiti loviti ribe, ne pa ribo dati v roko. Ko pogledam, kako se umešča cestna infrastruktura, moram spet poudariti različnost Slovenije. Hvala bogu, da je različna Slovenija, to je prednost naše države, vendar spet je življenje precej bolj različno. Ko ocenjujem vložena sredstva iz občinskih proračunov, recimo, škofjeloške občine, pa občine Idrija in Cerkno, kjer namenimo veliko sredstev za zimsko službo, urejanje hudournikov, za zemeljske plazove, medtem ko o teh stvareh na vzhodnem ravninskem delu Slovenije niti ne vedo. In tudi gradnja cest je bistveno drugačna v hribovitem delu in je lahko tudi indeks izgradnje krat 1,6 do 2. To pomeni, da je izgradnja cest v hribovitem delu enkrat dražja kot pa v ravninskem predelu. Vse to pogrešam v novem predlogu zakona in me tudi ne čudi, kajti občine nasprotujejo temu zakonu, sam pa lahko tudi rečem, da ta novi predlog ne prinaša razvojnega momenta v našo državo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Franco Juri. [[Ne bo razpravljal.]] Pripravi naj se Branko Marinič. Gospod Samo Bevk, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Naj kar na začetku povem, da bom Predlog zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja podprl. Zelo zanimivo je, da je bil danes na STA-ju objavljen tudi članek, ki ima naslov Največ Slovencev v spopadanju s krizo zaupa Evropski uniji. Mislim, da imata ta naslov in zakon, o katerem danes razpravljamo, kar nekaj skupnega. Po tem članku STA – gre namreč za objavo podatkov Eurobarometra, to je raziskave evropskega javnega mnenja, ki je bila izvedena konec lanskega leta. Te raziskave javnega mnenja v Evropi so delane v vseh državah članicah, in tudi na Hrvaškem, Turčiji, Makedoniji in tudi še nekje drugje, in iz njih je razvidno, da Slovenci kot prednostni nalogi Slovenije in Evropske unije še naprej navajajo okrevanje gospodarstva, to je 56 %, in boj proti brezposelnosti, to je 55 % vseh anketirancev, tako kaže nacionalno poročilo Eurobarometra. Zanimivo je tudi, da 63 % vprašanih meni, da se bodo najhujši učinki gospodarske krize na trgu delovne sile šele pokazali, in le 33 % vprašanih jih meni, da gospodarska kriza še ni dosegla svoj vrh. Če vemo, da je bila ta anketa narejena konec lanskega leta, potem vidimo, da so anketiranci imeli prav, kajti danes je na trgu brezposelnih 115 tisoč iskalcev zaposlitve. Zanimivo je tudi vprašanje o potrebnosti reform za Slovenijo. Da so reforme v Sloveniji potrebne, se strinja več kot štiri petine Slovencev ali 82 %. Če bi verjeli tem podatkom, in jaz upam, da so vsaj približno realni,m potem se seveda referendumov o malem delu in pokojninski reformi sploh ne moremo bati, vendar kakšna je politična realnost, bomo videli šele takrat, ko bomo o teh stvareh glasovali. Zakaj sem povedal te statistične podatke oziroma sem navajal podatke Eurometra javnega mnenja, ki je bilo izmerjeno konec lanskega leta? Zaradi tega, ker tudi ta zakon odgovarja na številna vprašanja glede gospodarskega razvoja, glede brezposelnosti v Sloveniji. Namreč, v 25. členu Predloga zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja imamo dodatne začasne ukrepe razvojne podpore za problemska območja z visoko brezposelnostjo. V 27. členu imamo spodbude za zaposlovanje na problemskih območjih z visoko brezposelnostjo, v 28. členu imamo davčne olajšave za zaposlovanje in investiranje na problemskih območjih z visoko brezposelnostjo. Se pravi, da bomo tudi s tem zakonom lahko pospešili gospodarski razvoj in zmanjšali število brezposelnih, seveda, če bomo začeli ta zakon tudi čim prej uveljavljati. Pa še nekaj bom povedal, zakaj podpiram ta zakon. Podpiram ga tudi zaradi tega, ker smo v fazi obravnave tega zakona spremenili nekatere člene, med drugim tudi 24. člen, ki govori o obmejnih problemskih območjih, in smo za kriterije za uvrstitev v problemska obmejna območja zmanjšali in omilili nekatere kriterije. Tako ne velja več, da kot kriterij za uvrstitev na problemska obmejna območja ni več oddaljenost od hitre ceste oziroma od avtocestnega križa šestdeset minut oziroma ena ura, temveč da je to petinštirideset minut. To pomeni, da se nekatera druga problemska območja, ki do sedaj v obravnavi pred tretjo obravnavo niso bila vključena, sedaj vključujejo. Tako, recimo, je sedaj celotno območje Cerkljanskega vključeno v to obmejno problemsko območje, čeprav to prej ni bil primer. So pa še nekatere dileme, kaj pa tiste občine, kjer sicer središče ni oddaljeno petinštirideset minut od avtocestnega križa in ki po tej ureditvi ne spada na obmejna problemska območja. Kaj pa, če so naselja v tej občini oddaljena več kot petinštirideset minut? Tako bi po teh kriterijih prišla v okviru obmejnih problemskih območjih tudi občina Idrija, saj so nekatere vasi oddaljene tudi bistveno več kot petinštirideset minut od najbližjega vstopa na avtocesto. Poleg tega imamo na območju idrijske občine zelo velik delež občine, ki spada v okvir Nature 2000, zelo težko konfiguracijo, majhno število prebivalcev na kvadratni kilometer in še nekaj teh elementov bi se dalo našteti, ki bi lahko tudi idrijsko občino uvrstili na obmejna problemska območja. Namreč, zakaj je to pomembno, da prideš na ta zemljevid obmejnih problemskih območij? Zaradi tega, ker bodo obmejna problemska območja prednostna območja vseh razvojnih politik v državi. Namreč, proračunski uporabniki bodo morali upoštevati obmejna problemska območja pri pripravi sektorskih programov in v razpisnih merilih javnih razpisov, ki jih izvajajo na območju celotne države. Del finančnih sredstev bo namenjen tudi za vlagatelje iz obmejnih programskih območij ali pa bodo pri teh razpisih problemska obmejna območja dobila dodatne točke pri izboru in lažjo možnost za kandidiranje in pridobitev sredstev iz razvojnih skladov. Kot rečeno, sam bom Predlog zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja podprl in upam, da bo dobil dovolj veliko število glasov, čeprav ste nekateri iz opozicije temu nasprotovali, vendar, še je čas, da si premislite. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Branko Marinič, pripravi naj se Janko Veber. Prosim.
Najlepša hvala za besedo. Mene veseli, da se lahko vsaj v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke pohvalimo s tem, da smo tako v prejšnjem kot tudi sedanjem mandatu obiskovali in obiskujemo slovenske regije, mesta in vasi. Zato lahko toliko bolj verodostojno trdimo o skladnem regionalnem razvoju, torej o tistem delu, ki ga lahko na svoj način, s svojim očesom neposredno vidimo na terenu. Veseli me, da je sedanja ministrica tudi ubrala neko pot v tem smislu, ampak bi jo ob tem želel opozoriti predvsem na dejstvo, da je treba besede, ki so izrečene na obisku, oplemenititi v neka dejanska stanja oziroma če je konkreten razgovor, je potem treba tudi neke obljube realizirati. Vaš nedavni obisk je bil tudi na območju haloških občin Žetal, Podlehnika, Vidma. Ob tem je treba izpostaviti, da k temu sodijo še vsaj tri občine, Cirkulane, Zavrč, Majšperk, ki nekako zaokrožujejo ta del haloškega območja, ob tem pa je treba izpostaviti tudi tako imenovano južno mejo. Kaj so vam povedali prisotni župani teh občin? Povedali so vam, da se konkretno vaše ministrstvo zgolj seznanja z nekim konkretnim stanjem, da pa od vsega tega ni nobenega haska. To pa se odraža predvsem pri realizaciji številnih razpisov, ko se te in mnoge druge slovenske občine prijavljajo na številne razpise za pridobitev državnih ali evropskih sredstev, a žal je birokracija tako nedosledna, da tudi če zamudijo kakšno urico, ker poštarji v teh krajih ne odnašajo pošte tako kot po mestih, se jim žal zgodi to, da se birokrati zapičijo v neveljavnost prijaviteljev zaradi tega, ker so pač en dan zamudili. Konkreten primer je občina Zavrč, pa preverite to zadevo. Prejšnji teden ste jih obvestili, da so en dan zamudili. Pa ne gre za to, gre bolj za vsebine. Ne gre za birokratske zadeve, gre za vsebine. Kaj si pravzaprav ljudje na teh območjih, ko govorimo o skladnem regionalnem razvoju, želijo? Želijo si, in to si želimo tudi poslanke in poslanci Državnega zbora, da bi država oziroma Vlada Republike Slovenije prinašala v ta parlament takšno zakonodajo, ki bi dejansko pripomogla k skladnemu regionalnemu razvoju tudi na terenu, ampak žal se to ne zgodi. Dogaja se nam to, da so nekateri kraji v Republiki Sloveniji še daleč daleč za mestnimi središči, da jih sprejeta zakonodaja v Državnem zboru ponovno postavlja na rob kompletne infrastrukture in s tem seveda onemogoča skladen enakomeren razvoj. Pričakoval bi, da je vsaj ta predlog, za katerega ne vem, koliko lahko zanj prevzemate odgovornosti, ker je nastajal v obdobju, ko še niste bili ministrica; ampak ne glede na to, dejstvo je, da je vaša naloga, ker vodite ta resor in boste prevzeli tudi vso odgovornost. Ampak predlog in vsebina zakona, ki ne temelji na statističnih podatkih o razvojni ogroženosti in zaostanku posameznih regij, ki bi na osnovi izdelanih kriterijev narekoval izboljšanje stanja tistim delom Slovenije, ki so najbolj razvojno zaostali, potem bi mirne duše temu vašemu predlogu dejali: "Da! Smo za to." Tako pa, ko se Vlada loteva parcialnega reševanja tako pomembne vsebine, kot je skladen regionalni razvoj, in to zaradi tega, ker v preteklosti niste želeli sprejeti pokrajinske zakonodaje, potem je soočenje s konkretnimi dejstvi in z razvojnim zaostankom pri ponovni obravnavi Predloga zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja zelo pričakovano. Da se ponovno vrnem na začetek. Kdo si želi tega skladnega regionalnega razvoja? Ja, državljanke in državljani, ki ugotavljajo, da je nekaterim, ko se rodijo, nekaj že v zibelko dano. Žal pa morajo nekateri na to čakati, čakati in čakati. Tako kot je kolega govoril o Prekmurju, tako lahko številne poslanke in poslanci v tem parlamentu govorimo o svojih območjih, ki niso razvita, ki potrebujejo ta razvojni denar, ne pa, kar se nam žal dogaja v tem mandatu, da se poskrbi za vse prej kot za tiste odročne kraje v Republiki Sloveniji. Pa ne rečem, da Ljubljana ima vse. Tudi marsikaj manjka, ampak že samo mesto in zakon o glavnem mestu rešujeta nekatere stvari, ki jih preprosto kraji izven Ljubljane danes nimajo. Z veseljem bi ugotovil, da bi ministrstvo, ki ga vodite, spoštovana ministrica, obveščalo vsaj tiste, ki se prijavljajo na južni meji, da so le oni tisti, ki so upravičeni do teh sredstev, in da teh sredstev ni mogoče deliti znotraj nekega pasa, znotraj nekega območja ali pa tik pred tem, ko nekdo vidi in je politični interes močnejši, da se pa ta denar preusmeri nekam drugam, in ne v kraje, ki izključno morajo dobiti ta sredstva. Žal, lahko mi to izpodbijate samo na osnovi konkretnih dejstev, ampak vse tisto, kar je bilo do sedaj, kaže na to. Denarja za razvoj tistih, ki so ob južni meji, niso dobili tisti, ki bi ga morali dobiti. Bojim se, da je predlog te vsebine ponovno eden tistih, ki ni na osnovi nekega dejanskega stanja, kjer bi bili statistični podatki glede razvojne zaostalosti tisti kriteriji po vrstnem redu, ki bi narekovali, katera od pokrajin v Republiki Sloveniji si zasluži prioritete. Tega nimate in žal bo tako kot do sedaj, da bomo na koncu ugotavljali, da zakon, ki ga predlagate, ne prinaša želenih ciljev. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Janko Veber. Pripravi naj se Franci Kek, za njim Silva Črnugelj.
Hvala za besedo. Res je treba razlikovati med obiski Vlade, ko Vlada pride na teren in odide, torej pride pogledat, se seznani, vendar ukrepov ni. Za razliko od tega, kar je počela prejšnja vlada, ta vlada dejansko sprejema ukrepe. Nadaljuje to tradicijo obiskov posameznih območij. Tako je zagotovo zelo konkreten primer reševanja Pomurje, kjer je Vlada bila. Vlada je bila tudi v Pokolpju, Vlada je bila na Koroškem, na Gorenjskem in če naredimo primerjavo med prejšnjimi obiski in zdajšnjimi, je Vlada ukrepala v Pomurju s konkretnim zakonom, s konkretnimi spodbudami za razvoj gospodarstva in razvoj infrastrukture. Tudi če pogledamo Pokolpje, je sprejet program na osnovi razvojnega sveta, ki ga je imenoval predsednik Vlade po obisku Kočevske in Bele krajine. In danes je na razpolago za ta program v proračunu 20 milijonov evrov in zakon o skladnem regionalnem razvoju, ki ga danes sprejemamo, bo tudi zakonska podlaga za črpanje teh sredstev. Sredstva se namenjajo predvsem za spodbujanje gospodarstva, torej obrtnikov, malih podjetij, velikih, srednjih podjetij. Skratka, gre za konkretno pomoč tistim, ki imajo željo in možnost, da ali posodobijo svojo tehnologijo ali pa razširijo svojo proizvodnjo z novimi proizvodnimi prostori. Torej gre za zelo konkretne rešitve, ki jih ta zakon prinaša in treba je povedati, da je ravno analiza razvojnih razmer v Sloveniji pokazala, da so obmejna območja daleč najbolj izpostavljena in po vseh kriterijih daleč manj razvita kot pa osrednji del Slovenije, ki je nekako prepreden tudi s cestnim in železniškim omrežjem. Torej daleč največja vlaganja, želim še enkrat poudariti, v samostojni zgodovini Slovenije so bila v projektu izgradnje avtocest. To je bil daleč največji regionalni program, ki se zaključuje, začenjajo se v bistvu tudi projekti na železnici, vendar obmejna območja so ostala izven tega; in ta zakon to rešuje. Zaznal jih je ta zakon, če lahko tako rečemo, ravno na podlagi podatkov in seveda konkretnih ogledov in obiskov na terenu. Tako ukrepi, kot so prednosti pri posameznih razpisih, ki jih objavljajo ministrstva, pomenijo, da se ne bo to dogajalo, da, recimo, območja južne meje ne bo prišlo v okvir izbranih projektov. Torej ta zakon prinaša prednost obmejnim območjem in še posebej prednost tistim območjem, ki imajo visoko stopnjo brezposelnosti; ta visoka stopnja brezposelnosti je lahko tako v obmejnem območju kot tudi nekje v osrednji Sloveniji in tudi tem omogoča, da Vlada takoj odreagira in reši problem, ki pač nastane. Tako lahko govorimo o tem, da gre za izjemno operativen, izjemno življenjski zakon, ki resnično prinaša učinke takoj; in to je najpomembnejše predvsem v tej fazi gospodarske in finančne krize. Tako zavračanje tega zakona pomeni, da ohranjamo takšno regionalno politiko, ki smo jo imeli do danes. Evidentno pa je tudi na podlagi zbranih podatkov, da se razvojne razlike med posameznimi regijami povečujejo. Torej je sprememba nujno potrebna in ta zakon to spremembo prinaša v zelo konkretni obliki in moram priznati, da so velika pričakovanja tudi na Kočevskem, kjer je največja stopnja brezposelnosti. Vse od leta 2007 naprej se pozna pravzaprav to dogajanje in to je tudi tisto obdobje, ki ga je zaznala gospodarska in finančna kriza. Tako je odziv na to gospodarsko in finančno krizo nujen v teh območjih, ker dejansko sama ne more vzpostaviti mehanizma, da spodbudijo gospodarsko rast. Samo s konkretnim zakonom, samo s konkretnim denarjem v proračunu je mogoče te trende spremeniti in seveda tudi s konkretnimi ukrepi. In če govorimo o davčnih olajšavah v investicije, ta zakon prinaša 70 % olajšavo pri davku, če investiraš v nek objekt. Prinaša tudi 70 % olajšavo pri davku za tistega, ki ga zaposliš. Torej gre za to, da ta zakon spodbuja investicije in spodbuja zaposlovanje in ne nazadnje je to tudi, lahko rečem, eden od učinkovitih odgovorov tudi na zahteve Obrtniško-podjetniške zbornice, ki pričakuje neke konkretne ukrepe, konkretne zakone. Ta zakon to prinaša. Tako je tudi ta zakon odgovor na te aktualne zahteve, ki se danes zaznajo v slovenskem prostoru, predvsem s strani slovenske obrti in to je tisto, kar resnično je treba podpreti, sprejeti in v praksi čim prej začeti izvajati. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Franci Krek. [[Ga ni.]] Besedo ima Silva Črnugelj, pripravi naj se Zvonko Lah. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljena gospa ministrica in sodelavec, lepo pozdravljeni kolegi in kolegice! Naj uvodoma čisto jasno povem, da bom Zakon o skladnem regionalnem razvoju podprla. Zavedam se, da ta zakon sam po sebi ne bo rešil nakopičenih problemov. Zavedam se, da je skladnost pač en cilj, h kateremu naj bi strmeli vsi. Zavedam se, da je skladnost tako kot harmoničnost zelo težko doseči in da je treba mnogo energije, mnogo volje, veliko znanja in integrativnosti. Zavedam se, da se lahko skladen regionalni razvoj doseže samo z uravnoteženostjo in z sozvočjem med vsemi faktorji, ki se pač nahajajo v procesu načrtovanja, dogovarjanja, usklajevanja. Zakon bom podprla zaradi tega, ker je trajen, resen, kompleksen, medresorski pristop, ki je dejansko dokazal, da se v verigi načrtovalcev, usklajevalcev da dogovoriti tudi tak zakon in take formulacije, ki omogočajo, da se pač vsaka regija in vsako področje v Sloveniji na nek način najde, da se prepozna, vidi in da ni izločujoč za take ali drugačne primere in situacije. Zakon bom podprla tudi zaradi tega, ker bodo njegovi učinki trajni in takojšnji, zaradi tega, ker je kriza in ker ljudje, ker posamezniki, ker vsi tisti, ki nekaj pričakujejo, pričakujejo takojšnje učinke. Takojšnji učinki se dajo s takimi formulacijami, ki so v tem zakonu, tudi na nek način realizirati. Zakon bom podprla seveda tudi zaradi tega, ker je načelo Evrope 2020 tudi 70 % zaposlitev, in ta zakon seveda omogoča zaposlitev velikega številka Slovencev, zlasti tistih, ki iščejo prvo zaposlitev, to se pravi tistih mladih, izobraženih, ki se bodo jasno in nedvoumno videli v tem zakonu. Zakon bom podprla, zaradi tega, ker obmejna področja, pa naj navedem eno območje, ki je žal v Državnem zboru redko navedeno, ker pač nima nekega svojega nosilca, nima svojega poslanca, ampak to je nenazadnje tudi področje enega dela Notranjske, področje občine Cerknica in Loška dolina, to se pravi Notranjske, prečudovito območje tere mistike, ki je nekako tako kot tudi kočevska in ne nazadnje Bela krajina, pozabljeno. Pust je mogoče bil čas, da so se nekateri spomnili Notranjsko-kraške regije in Cerknice zaradi Butalcev in ne vem česa vsega, ampak ta krasna in prečudovita regija žal zaostaja že vrsto let in je v načrtih tako ali drugače zapostavljena in pozabljena in rabi takojšnjo transfuzijo, rabi takojšnjo udejanjanje. Ker sem po naravi optimistka, sicer realna, verjamem in upam, da bo ta zakon pač nekako imel takojšnje učinke tudi za to območje. Ta zakon bom podprla zaradi tega, ker se v tem zakonu vidijo tudi mestne občine, kljub temu, da se nekatere, zlasti te iz obmejnih krajev, čutijo ogrožene s strani mestni občin, ker mislijo, da so mestne občine privilegirane in da imajo zadosti denarja in financ za razvoj. Mestne občine, zlasti tiste velike, zlasti ena največjih oziroma največja, ki je tudi glavno mesto Slovenije, Ljubljana, ima probleme, ki so nakopičeni tekom stoletij in desetletij, in se s čarobnimi palicami in tudi z nemajhnimi sredstvi ne dajo rešiti. Problemi so pa seveda veliki. Zlasti tisti problemi, ki izhajajo iz okoljskih področij, da ne govorim o onesnaževanju ozračja, o prašnih delcih, o tem, kako in na kakšen način je treba delati na urejanju in saniranju nabrežin in vodotokov okoli Ljubljane in tako naprej in o poplavni ogroženosti Ljubljane. Ta zakon bom podprla zaradi tega, ker se zavedam, da ga je bilo zelo težko napisati ravno zaradi tega, ker se ga je moralo uskladiti z vrsto zakonov. Dragi kolegi in kolegice, bom samo naštela nekatere. To so Zakon o urejanju prostora, Zakon o prostorskem načrtovanju, Zakon o varstvu okolja, Zakon o ohranjanju narave, Zakon o vodah, nenazadnje tudi Natura 2000 – sicer ni zakon, ampak ima neke posledice, ki se nanašajo na to –, Zakon o kmetijskih zemljiščih, Zakon o gozdovih, Zakon o varstvu kulturne dediščine, Zakon o javnih cestah in še dosti tega, in sicer Zakon o lokalnih skupnosti, Zakon o financiranju lokalnih skupnosti in tako naprej [[...]]usklajevanja, harmoniziranja zelo veliko. Samo umetniki in dobri dirigenti so sposobni narediti eno dobro orkestrsko skladbo, ampak v orkestru seveda vsi poslušajo le enega, tukaj v tej druščini je vrsta ministrstev, vrsta interesov in skladni regionalni razvoj. S tem Zakonom bo seveda z dobro odmerjeno in modro politiko lahko uresničen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Zvonko Lah, pripravi naj se mag. Borut Sajovic in za njim Marijan Bezjak. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. No, jaz bi glede na vse te podpore temu zakonu, recimo, malo drugače pogledal ta zakon pa bi poskusil hitro iti kar po členih, boste videli, kaj ta zakon prinaša. V 2. členu pravi zakon, "nosilci odločanja vseh teritorialnih ravneh pri izvajanju tega zakona sodeluje v skladu z načelom partnerstva", – poudarjamo – partnerstvo. Od tega se eden od partnerjev, to so vse občine, s tem zakonom ne strinja. Kako bo potem to partnerstvo potekalo? Če preskočim 3. člen okoli izrazov in grem na 4. člen Pristojnost države in občine. Za načrtovanje regionalne politike in izvajanje nalog regionalnega razvoja so pristojne država in občina. In nihče drug. Ni tukaj Petrola, Istrabenza pa ne vem katerih firm še, ker v temu zakonu dajete vi notri še predstavnike gospodarstva in nevladnih organizacij. 5. člen. Programsko obdobje in dokumenti regionalne politike. Programsko obdobje je enako finančni perspektivi Evropske unije, se pravi sedem let. In po temu zakonu je po mojem mišljeno programsko obdobje 2013–2020. Kako naj bi začel ta zakon učinkovati takoj, mi smo v letu 2011? Potem je regionalna politika v 5. členu – regionalna politika se načrtuje z naslednjimi medsebojno usklajenimi dokumenti, poslušajte, Strategija razvoja Slovenije – je nimamo, imamo SPRS, to se ve, kaj je -, Strategija prostorskega razvoja Slovenije, ki je bila že zdavnaj sprejeta in je en sam skupek želja, potem Državni strateški prostorski akt – ga nimamo –, potem Program državnih razvojnih prioritet in investicij – tudi tega nimamo – ali TEŠ 6 ali termo elektrarna oziroma nuklearka ali hidroelektrarna že na področju energetike. Programski dokumenti na mednarodni in državni ravni. Kateri? In potem regionalni in območni razvojni programi. Imamo regionalne razvojne programe, ki bi jih bilo nujno treba dopolniti, razumem, da te nove regionalne razvojne programe, ki bodo sprejeti spet za obdobje sedmih let. In potem dogovori za razvoj regij, ki naj bi bili sprejeti zopet za obdobje štirih let. Občine imamo v načrtu razvojne programe za obdobje štirih let, imamo regionalni razvojni program in posamezna ministrstva imajo načrt razvojnih programov. Kako se bo to usklajevalo? 6. člen. "Regije v obsegu občine, ki so vključene v teritorialno enoto NUTS 3." NUTS 3 so pokrajine. In če bi imeli pokrajine z izvoljenimi organi, bi bile te pokrajine pravi partner do države, ne pa na ta način neke umetno ustvarjene razvojne regije. 7. člen. Določene strategije. "Vlada Republike Slovenije, v nadaljnjem besedilu Vlada, s strategijo razvoja v Sloveniji in državnem strateškem prostoru ter aktom določi cilje in usmeritve za priprave regionalnih razvojnih programov." Z dvema aktoma, ki jih nimamo. Potem pa: "Vlada ustanovi svet za teritorialno usklajevanje razvojnih pobud na ministrski ravni, ki ga vodi predsednik Vlade." To je po mojem Vlada, ne pa nek svet. Zakaj svet? 9. člen. "Državni organ pristojen za regionalno politiko, tako imenovana služba", jaz to razumem, sedanja služba SVLR, ki bo to skupaj koordinirana. 10. člen. Javni sklad Republike Slovenije za regionalni in razvoj podeželja. Ta javni sklad bo imel določena sredstva. Koliko? Kje so ta sredstva določena? Ali bo Vlada to določala sprotno, po svoji volji? 11. člen. Svet regije. Svet regije je ustanovljen, ko akt o ustanovitvi sprejme 2/3 občinskih svetov občin z najmanj 2/3 večino prebivalstva v regiji. Glede na to, da ne vem za niti eno občino, ki bi bila za ta zakon, so proti, kdaj, kako to bo potrjeno na občinskih svetih? Kaj pa, če ne bo v določenem času? Kaj pa potem? Potem 13. člen. Regionalni razvojni program. Regionalnega razvojnega programa glede na akte, ki jih država nima, nimamo s čim uskladiti. Se pravi, nekaj si je treba izmisliti. V tretjem odstavku pravi, "regionalni razvojni progam se sprejme za programsko obdobje iz 5. člena tega zakona", to se pravi, da mora biti za obdobje sedmih let usklajen s strategijo razvoja Slovenije. Še Evropska unija trenutno ne ve, kako naj bi vodila politiko 2013–2020 na področju kmetijstva, je velika neznanka, pa tudi zelo pomembna. Kako naj zdaj mi pripravimo regionalni razvojni program za sedem let, če niti Evropa še ni pripravila izhodišč? In tako naprej. Dogovor za razvoj regije za štiri leta. Za štiri leta naj bi se sprejel dogovor, ni odstopanja. Ta dogovor podpišeta svet regije in pa Vlada. In potem še drobimo razvojno območno partnerstvo, se pravi še manjše dele, kot so statistične regije, bomo reševali po tem zakonu. Potem pridemo na bistvene zadeve, rešujemo obmejna problemska območja, potem dodatne začasne ukrepe razvojne podpore za problemsko območje z visoko brezposelnostjo, to se pravi začasne ukrepe, potem imamo še spodbudo za zaposlovanje na problemskih območjih, in to je bistvo. Potem 28. člen, ki z amandmajem še posega v to, da se zmanjša davčna stopnja. To zadevo bi moral reševati drug zakon, da še tukaj dajemo določeno popustke. Kot je že eden od kolegov prej rekel, mi se gremo neko sistemsko politiko, zgleda pa tako, kot da obljubljamo, da bomo v čisti reki lovili velike ribe in se bomo mastili z njimi, po drugi strani pa v istem zakonu govorite, kako boste delili male sardelice, cele ali pol, pa še kako jih bodo nekateri samo polovico plačali. To je bistvo tega zakona, ne pa sistemski zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. To je pa tisto, kar pa res potrebujete takoj, da boste v tem obdobju že delili tiste drobtinice in ljudem kazali, kako se bosta cedila med in mleko. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Marjan Bezjak. Pripravi naj se Vito Rožej, za njim Rudolf Petan. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik velikega doma. Spoštovana ministrica, kolegice poslanke in poslanci! Danes imamo Predlog zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. V tem zakonu – ne smemo si zapirati oči – je nekaj pozitivnih stvari. Če ne drugega, vsaj to, da je lahko tudi 40 % gospodarstvenikov v tem segmentu. Ampak bojim se, da prinaša preveč slabih stvari, več kot pa dobrih, iz konkretno več razlogov. Poglejte, sam prihajam iz Slovenskih goric, kjer je kmetijstvo, so male kmetije od 3 do 5 hektarjev. Kako bo tukaj ta skladni regionalni razvoj začrtan, zapisan ali obravnavan? Tukaj je pretežen del vinogradov. Res je, da so nam pred leti vinski sejem ukradli in pripeljali v Ljubljano. Tako zgleda, da bo tudi sedaj. Namesto regij bo Ljubljana celotna regija Slovenije. Zato ne vidim razlogov ob starem zakonu, ki je bil tukaj dobro reguliran z regulatorji enakomernega razvoja Slovenije, v tem novem predlogu zakona je pa zelo velika centralizacija. Veste, tudi mi v Slovenskih goricah si želimo Stožice, ampak ne na takšen način, kot so bile zgrajene v Ljubljani. Na način pravičnosti. Na način davkoplačevalcev, delodajalcev iz tiste regije. Zato je nujno potrebno, da bi danes bil na mizi zakon o regijah. Verjamem, da ste se ustrašili, da ta zakon ne bi šel skozi, in zato ste prišli z gašenjem požara. Nikakor pa ne morejo biti z gašenjem tega požara zadovoljni moji občani, moji krajani, moji Slovenskogoričani, kajti pri tem zakonu bodo deležni bore malo ali nič. Nasprotno. Celo nasprotovanja so bila z Ministrstva za gospodarstvo pri zavzemanju gospodarskega subjekta Prevent za širitev proizvodnje v Slovenj Gradec in Radlje. Žal, tudi tukaj vidim negodovanja ali neposlušnost Vlade do Slovenskih goric, do Pomurja, do Koroške regije, do Bele krajine, kajti vedeti moramo, da je okrog Ljubljane precej teme. Res je, da je tukaj svetloba, ampak vedite, da s tem zakonom, ki ste ga danes predlagali, se ne bo nič kaj spremenilo na boljše, ampak morda poslabšalo. Nikakor ne smete pozabiti na ljudi iz teh krajev, iz strani, kjer je dejansko težko življenje. Veste, občina Lenart je bila že pred mnogimi leti nerazvita občina. Hvala bogu, da je nekako prišla na površje. Na površje je prišla ravno s tega vidika, ker je bilo nekako enakomerno razporejanje sredstev po celotni državi. S tem zakonom, se bojimo, se bo spet to, kar je bilo, ampak ne da bi bila kot nerazvita občina, da bi zato dobila subvencioniranje, ampak zato, ker ji bo zelo oddaljena Ljubljana, in s tem zakonom centralizacija Slovenije. Veste, imamo veliko problemov na področju zaposlovanja, na področju gospodarstva, na področju kmetijstva, posluha pa imate zelo malo. Tukaj v tem velikem domu bi morali imeti posluh za vse državljanke in državljane. Tukaj v tem domu bi morali sprejeti zakon, kot smo ga sprejeli za Pomurje, tudi za ostale dele Slovenije, ne pa da imamo ali imate zdaj figo v žepu. To ni fer. Ne vem, predstavljajte si, da ste sami del teh ljudi ali da živite na teh področjih. Vsi si želimo boljšega dne, vsi si želimo boljšega razvoja, enakomernega razvoja, vsaj približno enakomernega razvoja. Če temu ni tako, potem ljudje obupajo. Pri nas je že zelo veliko ljudi obupalo, predvsem kmetov. Gospodarski subjekti selijo podjetja z veliko hitrostjo v sosednjo Avstrijo tako kot Primorci v sosednjo Italijo. Zakaj? Samo en razlog je - mi smo najdražja država po prispevkih, obdavčitvi delovnih razmerij. To je razlog prevelike birokracije, prevelike obdavčitveljudi, ki ustvarjajo. Na tem segmentu žal nihče ne napravi nič. Žal ni posluha, ko govorimo iz meseca v mesec, iz leta v leto. Se ne prime nobenega nič. Dokler bo imela država tako drago in tako veliko birokracijo, tako dolgo, verjemite, da ji ne bo napredka k razvitemu svetu. Jaz upam, da si boste tudi ministrica kdaj ogledali Slovenske gorice, ljudi, ki živijo v Slovenskih goricah in tudi z njimi pokramljala, se pogovorila o težkem življenju, o težkem delu, o težki zaposljivosti ljudi, ki so tam. Zato bi si želel z velikim posluhom celotne države, vseh regij uskladitev tega zakona. Še enkrat poudarjam, ni vse slabo, so dobre, svetle točke, ampak zakaj ne naredimo še pike na i. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Vito Rožej. [[Ga ni.]] Besedo ima Rudolf Petan. Pripravi naj se Luka Juri. Za njim Alojz Potočnik.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani! Ta zakon, ki ga danes spreminjamo, je prav gotovo posledica parcialnega zakona o reševanju Pomurja. Takrat je bilo seveda najavljeno, da se bo prav gotovo takoj pojavilo še 12, 13 podobnih zakonov, ampak dobro, koalicija je naredila, kar je. Poleg tega, da smo v okviru tega zakona za Prekmurje dobili Landeshauptmanna ali pa fikus, smo dobili tudi ne vem, afero, kako bi naj ta gospod, ki bi naj reševal Pomurje in razvoj preko čudnih postopkov, dodeljeval pomoč nekaterim podjetjem, ki so pred volitvami financirale SD. Ampak to je zdaj neka druga zgodba. Zdaj smo pri tem zakonu, ki bi naj sicer izgledal, kot da je globalen. Glede na zakonodajo, ki jo že imamo, na obstoječo zakonodajo, bi vendarle pričakoval, da bi bilo več konkretnih resorskih ukrepov. Se pravi, od besed k dejanjem. Spreminjanje tega zakona se mi zdi zdaj tako, kot če bi zjutraj ob 7. uri dejal, "no, zdaj pa moram vstati in iti delati", ampak bi še kar naprej ležal, pa bi si kar naprej govoril, "no, zdaj pa moram vstati in iti delati", naredil pa ne bi nič. In ta zakon je nekaj takega. Če želimo zdaj pomagati tudi drugim regijam – recimo, veliko je govora o Koroški –, če želimo pomagati Koroški, potem je treba čim prej narediti avtocestno povezavo s Koroško. To je predpogoj za kakršenkoli boljši razvoj, ne pogoj, predpogoj. In, če želimo pomagati Beli krajini je tudi treba narediti avtocestno ali pa hitro cesto povezavo z Belo krajino, drugače bo vse nekje na nivoju nekih birokratskih pristopov. Prav gotovo samo ta zakon ne bo pripomogel kaj dosti, mogoče kakšno birokratsko delovno mesto, kjer se bodo zopet, ne vem, strankarskim kolegom podeljevala finančna sredstva iz državne malhe, kaj drugega pa verjetno ne bo šlo. Prav gotovo je celovit pristop pravilen, to se pravi, da velja za celo Slovenijo. Dobro, potem so lahko določene izjeme, ampak generalno mora veljati za celo Slovenijo. Če bomo reševali parcialno, tako kot je bilo za Prekmurje, potem bodo v Sloveniji še vedno nastajali problemi. Pri tem zakonu je pa še nekaj drugega – novi birokratski organi. Mi sicer govorimo o svetih, kako bodo pluralno in demokratično sestavljeni, ampak oprostite, če je tukaj zraven, v tem svetu, ki ima relativno veliko moč, tudi civilna družba – jaz nimam nič proti civilni družbi, vendar je pri nas v Sloveniji ta trenutek vsa civilna družba, vsaj jaz ne poznam nobene, ki ne bi bil proti kakršnemukoli razvoju –, proti kakršnemukoli razvoju, nič se ne sme graditi, ne na področju ekologije, ničesar. Ne smejo se graditi vodne elektrarne, ne smejo se graditi vetrne elektrarne, še pri sončnih kolektorjih so določeni problemi, bi se zaviralo. V glavnem nič. Da ne govorim o daljnovodih in tako naprej, nič se ne sme graditi, razen pri TEŠ 6, tam so bili malo tiho, ker so jih verjetno veliki igralci utišali. To je naša civilna družba v tem trenutku. In še, kaj je naša civilna družba, zelo so glasni, potem pa pridejo v parlament, tam pa potem spremenijo ploščo. Ne bom govoril o imenih, lahko pa tudi, če bi bile kakšne težave, da bi moral spregovoriti o imenih. To je naša civilna družba. Ne vem, kaj bodo delali tam pri razvoju, si enostavno ne znam predstavljati. Civilna družba je proti vsakemu umeščanju cest ali kakšne druge infrastrukture v prostor. Ne znam si predstavljati, kako bodo oni govorili o tem, če se bodo zavzemali za hitro cestno povezavo Koroške ali Bele krajine. Nekje bo morala iti cesta. In oni so vedno a priori proti. Zato bi se mi zdelo bolj primerno, da glede na zakon, ki ga imamo, o regionalnem razvoju, da bi šli na neke konkretne resorske ukrepe, verjetno je najbolj aktualno tisto na finančnem področju. Poleg tega bi še želel povedati to. Gospa ministrica, to ni bila kritika vas, ker vi še niste tako dolgo, da bi morali za vse, kar je tu narobe, odgovarjati. Želel bi vam povedati, da če Ministrstvo za okolje in prostor ne bo bolj fleksibilno ali da ne bo začelo delati, potem boste vi pisali fantastične zakone, ki bodo štimali samo na papirju, v praksi pa se ne bo nič spremenilo. To, da se na Ministrstvu za okolje in prostor praktično se ne da, o prostorskih načrtih za občine sploh ne bom govoril, to je izgubljanje časa, ampak tudi pri umeščanju določenih objektov v prostor se najde milijon in še deset vzrokov zraven, zakaj to ni možno. Če bi pa že bilo možno, potem se pa najde še milijon in enajsti vzrok, da to ne gre. In če ne boste našli nekega skupnega jezika, da se bo na Ministrstvu za okolje in prostor nekaj spremenilo, da se bo v miselnosti spremenilo, potem se tudi na regionalnem razvoju ne bo dalo veliko narediti. Ker to, kar so moji kolegi omenjali, da podjetniki odhajajo v tujino iz preprostega razloga, ker se da čez mejo na severu ali pa na zahodu v enem mesecu dobiti gradbeno dovoljenje za veliko halo. Ni šans, da bi ga v Sloveniji dobili. V tem je problem. To je eden velikih problemov. Ne samo, da težko najdemo investicije, še tisti podjetniki, ki bi bili pripravljeni zaradi takšne ali drugačne zakonodaje na različnih področjih, na različnih resorjih, so ugotovili, da se jim ne splača iti v boj z mlini na veter v Sloveniji, če pa lahko takoj čez mejo, 20 kilometrov od svoje matične firme zelo enostavno v enem mesecu brez velikih problemov rešijo vse za izgradnjo prostorov za novo halo. Jaz gledam ta skladnejši regionalni razvoj ravno v tej luči resorskih ukrepov na različnih področjih, da se tam omogoči lažji pristop in pa delo nekaterih pristojnih služb predvsem Ministrstva za okolje in prostor, da bodo postali malo bolj fleksibilni. In to bo najboljši pristop k skladnejšemu regionalnemu razvoju, ne pa direktno s tem zakonom, kar je sicer najbolj enostavno. Ampak še noben zakon, kot tak, ni rešil ničesar. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Luka Juri, pripravi naj se Alojz Potočnik, za njim Breda Pečan in Tadej Slapnik, Vili Trofenik.
Hvala lepa. Ob tem, kar je bilo povedano s strani številnih sogovornikov doslej, mislim, da je vredno dodati nekaj sklepov, ker konec koncev razprava z vseh strani te dvorane, niti z obeh, ampak z vseh, kajti mnenja so bila raznolika, je izostrila prednosti in tudi tisto, kar so še slabosti tega zakona. Najbolj se strinjam oziroma najbolj pomembna se mi zdi poleg samega zakona trditev oziroma ugotovitev, da moramo pristopiti v Sloveniji pri načrtovanju našega prostora in razvoja v našem prostoru manj tehnokratsko, manj birokratsko, bolj vsebinsko in bolj učinkovito. To, kar je pred kratkim, pred nekaj minutami povedal moj sogovornik o vprašanju pridobitve dovoljenj za gradnjo, drži. Definitivno drži in je plod let in let nadgradnje zakonodaje, ki ni bila mišljena oziroma narejena zato, da bo omogočala razvoj po pameti, ampak je bila usmerjena predvsem zelo tehnokratsko. Posledica tega je, da se moramo danes, ne za veliko halo, ampak skorajda že za kokošnjak, spraševati, ali imamo vsa dovoljenja, ali imamo vso dokumentacijo. In tudi takrat, ko spremenimo – pa tu delam karikaturo tega – streho kokošnjaka iz enokapne v dvokapno, že skorajda potrebujemo dovoljenja. To je izziv, ki se ga moramo lotiti skupaj. Strinjam se z ugotovitvijo, da je eden glavnih pogojev, sine qua non za razvoj, za skladni regionalni razvoj, prometno ožilje, ne samo avtocestna, čedalje bolj moramo pritiskati tudi na železniško povezavo in moramo pritiskati tudi na to, da poleg avtocest ne pozabljamo razvijati tistega, kar je z vidika prometnega ožilja bistveno za integracijo regij med seboj, in to so magistralne in ostale ceste. Če bomo delali napako, da se bomo koncentrirali le na avtocesto in pozabili na ostalo, bomo dosegli samo to, da bo Slovenija še bolj centralizirana, kajti vse regije bodo hitro in učinkovito povezane s centrom, ne bodo pa hitro in učinkovito povezane med seboj in znotraj samih sebe. Ni skrivnost, pa bom za zanimiv primer vzel severno Primorsko, da pridete iz središča severne Primorske, Nove Gorice, prej v Ljubljano kot pa iz Nove Gorice v Trento, ki je del iste regije. Vprašanje vključevanja civilne družbe. Na to bi odgovoril s pomislekom, da da, definitivno, velikokrat se nam zdi, da nam civilne družbe določene stvari onemogočajo. Ampak jaz bi to obrnil drugače in rekel, da je civilna družba velikokrat priložnost za to, da izostrimo določene slabosti, seveda ob zavedanju, da pa je politika tista, ki mora odločati, poslušati mora, sovključevati čim več, zato tudi civilno družbo, ampak odgovornost za odločitev mora sprejeti politika. In včasih tudi ne v soglasju z vsako civilno družbo, ki se pojavi, seveda ob argumentaciji, zakaj se je za nekaj odločila, in ob tem, da prevzame odgovornost za tisto odločitev v celoti, ne pa da jo prenaša na civilno družbo, da jo prenaša na druge dejavnike. Politika je tista, ki odloča, vodilni v državi in v občinah, upam, da čim prej tudi v pokrajinah, so tisti, ki odločajo, ker imajo za to mandat in zaradi tega nosijo odgovornost. Zaključil bom z ugotovitvijo, da nam ta zakon predstavlja predpostavko, zagotovo pa ne zadovoljuje vsem pogojem za to, da lahko v Sloveniji vodimo zgodbo regionalne raznolikosti. Torej, zgodbo enotne Slovenije, ki je znotraj sebe zelo bogata, zelo raznolika in prav v tej raznolikosti nosi enotno zgodbo. Pred leti, se spomnim, mi je moj trener košarke razložil, da je košarkarska ekipa samo toliko močno, kolikor je močan njen najšibkejši člen. To velja tudi za našo državo, za našo Slovenijo in za regije. Slovenija bo samo toliko močna, kolikor bo močna njena najšibkejša regija, zato nam je v interesu, da so vse čim bolj močne. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Alojz Potočnik. [[Ga ni.]] Tadej Slapnik. [[Ga ni.]] Jožko Godec. [[Ga ni.]] Franc Pukšič ima besedo. Pripravi naj se Jože Tanko.
Hvala lepa, predsednik. Jaz sem sicer že v stališču poslanske skupine nekaj zadev omenil, pa vendarle. Mislim, da je to četrti zakon o skladnem regionalnem razvoju od kar imamo samostojno Slovenijo, mislim, da je nekaj takšnega, navsezadnje niti ni važno. Jaz sem v stališču poslanske povedal, da je narobe to, da se je celotni zakon, ki je do sedaj bil, črtal oziroma se sprejema novi, da bi glede na problematiko, ki se je pač pokazala v tem času, bilo treba starega nekoliko dopolnit v tistem delu in bi stvar funkcionirala. Ampak veste, edino prejšnji zakon, ki je bil pripravljen pod vodstvom ministra Žagarja, je imel finančni element notri. Je imel, konstantno je imel, najmanj 1,5 BDP, najmanj 1,5 %, in to je pomenilo 600 milijonov, zato 600 milijonov evrov tem obdobju 2007–2013. Takega razpored občine nikoli, nikdar in še potem ne, kakor reče naš predsednik velikokrat, ne bodo več dočakale in ga imele, da bi pisalo občina Cirkulane, kvota do 2013 milijon 995 tisoč evrov pa občina Dornava milijon 616 tisoč evrov, občina Majšperk 3 milijone 508 tisoč evrov, občina Videm 4 milijone 225 tisoč. Kaj so že to za ene občine? Iz nekih Haloz nekje. Nikoli več. Občine so imele po 300, 400, 500 tisoč evrov investicijskega denarja na leto. Ni bilo treba vsega vsako leto izkoristiti. Ne. Med seboj smo se dogovorili, župani med seboj, kako ga bomo v posamezni regiji izkoristili. V spodnjem Podravju je bilo za eno obdobje 5 milijonov 300 tisoč in smo si razdelili, kako to, kdaj bo kdo imel projekte pripravljene. Tudi zaradi tega, kar je govoril Luka, kar je govoril Petan in tako dalje. Problem je seveda spraviti dokumentacijo skupaj. Nekdo je imel že nekaj pripravljeno in je takrat s tistim lahko "uletel" in stvari realiziral. Še več. Ta Vlada je 2 leti dobesedno pljuvala po prejšnji in po ministru Žagarju in tako dalje in iskala hudiča in pol pa ga ni našla, kako bi ga oblatila. Na koncu je seveda sama naredila po dveh letih razpis, po dveh letih, ko smo pritiskali, ko smo imeli izredno sejo in ne vem kaj vse, in pripeljala to ven. Ministrica, ali želite s tem zakonom tistih 120, 130 milijonov, ki jih še imamo za razdeliti, spodnje Podravje 5 milijonov 300 tisoč, zgornje 14 milijonov oziroma celotno Podravje 20 milijonov in še nekaj, porazdeliti tako, da boste dajali soglasje oziroma da bo Vlada dajala po tem novem zakonu soglasj ali bo to veljalo šele za novo perspektivo? Ko boste odgovrajali, ker imate čas, bi prosil, da na to tudi jasno odgovorite. Zakaj je pravzaprav prišlo do spremembe tega zakona? Zato ker Gjerkešu ni bilo všeč, da je nek poseben zakon za Prekmurje, in potem se je ustrašil, potem so mu tu iz DeSUS-a napovedovali in tudi ostali, ja, potem bom pa spremenil zakon, ne, na novo ga bo napisal. Odlično, super. To je padlo odlično v roke Gaspariju in seveda je vse tisto, kar mu ni ustrezalo v tem zakonu, zmetal ven – torej obe statistični regiji. Pustite tisto, kar piše v evropski direktivi, ampak mi nimamo organov, kaj bomo mi preko evropske direktive organe vzpostavljali. In seveda je zraven eksistirala, vemo kako, po 14 dnevih, ko je bila državna sekretarka, kaj vse je hotela narediti s temi sredstvi iz operativnih programov, tudi gospa državna sekretarka. In zato je danes nastalo to, kar je nastalo. Jaz verjamem, da se ga veselijo koalicijski poslanci, ampak pazite, danes ste še, jutri pa ne več. Potem boste pa cvilili, kako slab zakon je, ker bo Vlada, vaši ministri bodo pač izdajali soglasja na tiste projekte, kjer boste mogoče sami participirali zraven, ostalo pa bo ostalo tako, kot je ostajalo in ostaja. Ja, strinjam se, prometne povezave tudi na lokalni in regionalni ravni so seveda pomembne. Kako pomembne? Brez tega pač ne gre. In diskrepanca razvoja s tem zakonom. Seveda boste samo povečevali ne zmanjševali. Bodimo pa si enkrat popolnoma na jasnem; naloga občin ni, ker teh pristojnosti nimajo in nimajo teh možnosti, da bi na gospodarskem področju razvijali to državo. To bi pač morala biti naloga pokrajin, katere pa ste 1. februarja 2008 rušili, kljub temu, da je na pokrajine prihajalo 1,2 milijarde evra, da je prihajalo več kot 5 % GDP-ja itd., itd. in to pač enostavno ni dobro.
Hvala lepa. Besedo ima Jože Tanko, pripravi naj se Renata Brunskole. Prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani. Tukaj ne moremo prezreti dejstva, da se Vlada na nek zelo nekonvencionalen, neobičajen način poslužuje urejanja regionalnih problemov. Najprej je prišla z nekim parcialnim projektom, to je Zakonom o skladnem regionalnem razvoju v Pomurju. Potem je prišla neka druga varianta, druga oblika s tem Pokolpjem. Naslednji, Koroška, že ni bil več aktualen, interesanten itn. Skratka, ni nekega sistemskega, ni nekega celovitega pristopa in to za seboj vleče tudi vrsto drugih zadev. Druga, pravzaprav nekonvencionalna oblika je to, da zakon z denarjem in jasnimi obveznostmi v obliki deleža BDP za regionalni razvoj zamenjamo z zakonom, ki nima denarja. To je drugi tak feler, ki ga lahko damo temu zakonu. In nemogoče je pričakovati, da se bo na tem področju karkoli resnega zgodila, če ni zagotovljenih rednih, resnih proračunskih sredstev za skladen regionalni razvoj. Tretja pomanjkljivost tega zakona so organi, ki so tudi na nek neobičajen, nekonvencionalen način oblikovani. Tudi tisti, ki so izvoljeni, pravzaprav nimajo več tiste vloge, ki jim jo prinesejo volitve in mandat, ampak se te stvari nekako na nek partikularen, nek poseben način urejajo preko raznih organov z zelo, bom rekel, neobičajnimi sestavami, z nekimi civilno-družbenimi skupinami v organih odločanja, kar pravzaprav lahko samo pomeni, da bo prihajalo v tem delu tudi do nekih klientelističnih zadev, povezav in tudi morda do nekega dogovorjenega pranja denarja za te razvojne namene. To je v teh pogojih možno. Naslednja stvar, ki je pravzaprav problem, so ravnanja, praktikum na tem področju. Mi imamo primere, recimo, ko so vsi župani na neki razvojni osi za nek koridor in se najde oseba z zelo močno politično pozicijo, ki edina temu projektu nasprotuje, in glede na to, da je vpeta v neke procese odločanja, tudi v neke povezave, lahko blokira za leto, dve, pet, celoten proces umeščanja nekaterih koridorjev v te zadeve. To so aktualni problemi. Imamo tak primer, recimo, na področju Škofljice. Vsi župani tega območja podpirajo koridor, ki je predviden, pa imamo poslanca recimo, ki edini temu projektu nasprotuje, na tak način kot je zastavljen. Potem imamo podoben problem s tem razpisom za telekomunikacije. Razpis je padel, zato ker se je pritožili neko podjetje, ki je v močni povezavi z nekom, ki obvladuje telekomunikacije. Najbrž gre tu tudi za neka, morda, tiha partnerstva v ozadju, ampak problem je hujši, zaradi tega, ker je razpis padel, se pojavi neka alternativna rešitev, kako preusmeriti tok sredstev preko neke druge variante in rešiti del tega problema, ne tiste, ki so se prijavili, ampak del tega. Jaz mislim, da takšni pristopi ne prispevajo k transparentnosti, racionalnosti niti k neki kohezivnosti tega področja, ampak razbijajo takšno zadevo na teh področjih. In da takšni pristopi niso v redu, nas uči tudi vsakdanja praksa. Povsod tam, kjer se išče neke kriterije, kako neke stvari preusmeriti, izločiti, zaobiti, tam ne moremo govoriti o transparentnosti, dobronamernosti, o ničemer drugem, ampak lahko govorimo samo o tem, da podpiramo neke klientelistične, neke lobistične povezave. Čisto o ničemer drugem ne moremo govoriti. In na tak način se tudi sredstva zagotovo ne porabljajo racionalno. In še nekaj. Leta 1995 in 1994, 1993 sem bil župan občine, ki je imela zaradi situacije tudi preko 20 % brezposelnost. Nekaj let sem bil tam župan, dva mandata. Podobna zgodba, kot v Kočevju, obe področji sta bili primerljivi. Ribniško in Kočevsko. Vendar, če se zastavijo neke stvari, če je malo sreče, malo dobre volje, če ni izključevanja, če ni odrivanja kogarkoli, potem se lahko na tem področju naredi nek preboj. Danes je, recimo, to področje Ribnice kljub vsemu med uspešnejšimi slovenskimi področji. Nihče ni kaj veliko jamral, nihče ni kaj veliko jokal, nihče ni ne vem kaj, ampak se je marsikaj na tem področju storilo, tako na gospodarski kot politični ravni. In potem imamo pred sabo primere, ko tu samo poslušamo neke stvari, da se nekaj ne da, da ni možno, da ni sredstev, da ni ničesar, pa je za vse istočasno veljal isti zakon o skladnem regionalnem razvoju. Istočasno smo kandidirali na iste ali podobne razpise, pridobivali sredstva in tako naprej. Skratka, tu se strinjam z vsemi tistimi, ki pravijo, da skladni regionalni razvoj ustvarijo tudi ljudje – tisti, ki povezujejo, tisti, ki so prodorni, takšni, ki zadevo premikajo. Tam, kjer iščejo samo neke alternative in se postavljajo na točko nasprotovanja, ignorance, obvodov, tam zagotovo ni možno pričakovati nobenega napredka. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Renata Brunskole.
Hvala lepa. Aha, kolega ima repliko.
Ja, mogoča je kot popravek napačne navedbe. Če vas je gospod Tanko napačno navajal, ko ste vi govorili. V tem smislu je možna replika. Prosim. On pravi, da bi želel popraviti napačno navedbo, prosim gospod, bomo pa ugotovili, ali gre za repliko ali gre za polemiko. Prosim.
Predvsem gre za netočne navedbe, ki jih je kolega Tanko imel. Nanašale pa so se pravzaprav name, glede Škofljice in cestnega koridorja v Škofljici. Ja, nasprotujem odločitvi županov, ker vztrajajo na trasi po Barju, iz enostavnega razloga, ker je Vlada v letu 2004, gospod Tanko, ko ste bili na Vladi, sprejela uredbo o Naturi 2000, s katero je minister Podobnik takrat dobesedno zacementiral prepoved gradnje ceste po Barju. Zato vztrajam, da se priključimo na Šmarju - Sap na avtocesto in uporabimo tudi staro cesto Ljubljana-Novo mesto, kot tisto, ki se jo usposobi in se izognemo civilnim iniciativam in pridemo na Pijavi Gorici brez težav že v letu 2012 z gradnjo v program razvojnih osi. Glede ostalih zadev nesodelovanja in tega, kar očitate, poglejte, 3. a razvojna os je v programu konkurenčnosti Pokolpja, ki bo zaživel,če bo zakon o regionalnem razvoju, ki ga danes obravnavamo, sprejet. Noter je 3. a razvojna os, uvoznica Ribnica, železniška povezava, skratka to, kar potrebuje to celotno območje. To, da je stopnja brezposelnosti na kočevskem najvišja v Sloveniji, je pa tudi razlog, da imamo oblikovan program za Pokolpje, in seveda skupaj z Belo krajino rešujemo gospodarske družbe, podjetnike, obrtnike, ki sami tega ne morejo prebroditi zaradi posledic gospodarske in finančne krize. Gospod Tanko, osebno ste nasprotovali temu, da bi bila v Kočevju regionalna razvojna agencija in zato danes oboji hodimo, Kočevje in Ribnica, v Novo mesto v regionalno razvojno agencijo. Kar se tiče vrtca v Ribnici, osebno sem ga podprl kot prejšnji župan, zato da imate lahko zelo veliko sredstev na razpolago iz regionalnih razvojnih programov za vrtec v Ribnici, tudi na račun programov v Kočevju [[...]]
Kolega, prosim, ker striktno vzeto niste popravili napačnih navedb, samo dali ste drugačne argumente k navedbam, prosim, tukaj bo treba zaključiti s to repliko, ker če ne, bomo kršili poslovnik. Prosim.
Se strinjam. Zaključujem repliko predvsem v temu smislu, da ta zakon, ki ga danes sprejemamo, še enkrat poudarjam, je izjemno pomemben za 3. a razvojno os in železniško povezavo, ki rešuje Ribnico in kočevsko območje. Tako da nasprotovanje temu zakonu pomeni, da definitivno nasprotujete izgradnji obvoznice v Ribnici.
Hvala lepa. Se pravi, replika služi dejansko popravku napačnih navedb, tukaj navedbe niso bile zanikane, zanikan je bil motiv ali vsebina tiste navedbe. Tako da prosim, da se pri replikah držite poslovnika. Proceduralno Tanko, ampak morate podati proceduralni predlog predsedniku Državnega zbora. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Mislim, da ste čisto upravičeno intervenirali v primeru poslanca Vebra, kajti nanizal je nekaj navedb, ki absolutno ne držijo. Natura 2000 je bila sprejeta leta 2004, takrat je bil minister Kopač, ko se je sprejemala Natura 2000, in takrat so se določen stvari zamejile [[...]]
Proceduralni predlog – ni vsebinske razprave, posebej ne, ker je očitno – samo toliko vas bom prekinil, ker je očitno, da se v dejstvih ne bi rekel, da se prepiramo, to je, da ima eden od županov drugačno stališče do obvoznice, da je brezposelnost takšna in takšna in tako naprej. O dejstvih se ne prepiramo, vsebinske razprave o tem, zakaj je tako, pa v okviru replik in proceduralnih predlogov ne bom dovolil. Prosim, vam bom zdaj besedo nazaj vrnil, da nadaljujete s proceduralnim predlogom in daste proceduralni predlog. Prosim.
Hvala lepa. Poglejte, jaz predlagam, spoštovani predsednik, da pridobite podatke o tem, kdaj je bila sprejeta Natura 2000, kdaj je bila sprejeta Resolucija o Nacionalnem programu izgradnje avtoceste, da pridobite, kdaj so bili prvič vneseni določeni odseki in koridorji v načrte Republike Slovenije v NRP, kdaj se je prvič začelo z obnovo proge in tako naprej. Skratka vse tisto, o čemer gospod Veber govori, in da pridobite tudi tisto, da delitev sredstev regionalnega razvoja, ker tudi marsikateri drugi župan je moral podpreti kakšen projekt, ki je bil pa iz Kočevja, pa morda trikrat večji in ne tako majhen, kot je nek ribniški vrtec. Skratka, kar zadeva delitev regionalnih sredstev lahko te podatke pridobite, zadeve rotirajo in tudi tam se sredstva ne delijo na korekten način. Gospod Veber bo tam tudi sodeloval pa še kdo iz njegove poslanske skupine.
Hvala lepa. Jaz teh podatkov ne bom pridobil, večino teh podatkov, če že ne vse, imam in v tem ni problemov. Okoli replik in proceduralnih vprašanj pa ni možno voditi vsebinske razprave. Proceduralni predlog gospod Pukšič. Prosim.
Gospod predsednik, moj proceduralni predlog gre v smeri, da se s pomočjo procedure odpravi to, kar ni res, ne samo da ni točno, ampak ni res. V temu trenutku sem govoril z gospodom Podobnikom in zato proceduralno predlagam, da se gospod Veber javno opraviči Janezu Podobniku, ki ga je po nemarnem tukaj imenoval, da je kriv za Naturo 2000, ki jo je zakoličil že bivši minister, takrat Kopač, in to nima veze z Janezom Podobnikom.
Moram vam odvzeti besedo, gospod Pukšič.
Ja, ampak predsednik, če je [[...]]
Gospod Pukšič, poglejte, proceduralni predlog se naslovi predsedniku Državnega zbora ne drugemu poslancu, ki ne vodi in ne opravlja procedure vodenja seje. Vprašanje, ki ste ga načeli gospod Veber in vi in Tanko, je vsebinske narave. V zadnjih dveh letih in pol, treh ste imeli v Državnem zboru že nekaj prilik da se okoli tega razpravlja in ste razpravljali, ste se sporekli, tako ali drugače, imeli različna mnenja in imate ta različna mnenja danes in ne dvomim, da boste do konca tega mandata še imeli priložnost, da o teh zadevah razpravljate. Jaz, ker spremljam to, vem, poznam te argumente že skoraj na pamet. Se opravičujem, da sem vam to povedal tako. Nadaljujemo z razpravo v okviru proceduralnih predlogov. Vsebinska razprava, gospod Pukšič, ni mogoča. Besedo ima Renata Brunskole.
Najlepša hvala, spoštovani gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica s sodelavci! Sama bom Zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja v tretji obravnavi podprla. Verjamem, da so bile razprave tudi danes pestre tako kot vsakokrat, danes vidim le, da nas je nekoliko več poslancev kot na preteklih dveh obravnavah, sploh kadar je bilo to v kasnejših urah. Prihajam iz posvetovanja v Novem mestu, kjer je bilo tudi veliko razgovora in debat o inovativnih pristopih k regijskemu razvoju tako Bele krajine, Dolenjske in Posavja in v povezavi z ustanovitvijo Univerze v Novem mestu. Zanimiva je bila zadnja razprava poslancev iz tega območja, torej Dolenjske, Bele krajine in Posavja, in nekateri so bili tudi mnenja v povezavi s tem zakonom, ki ga zdaj v tretji obravnavi obravnavamo, da bi moral Zakon o skladnem regionalnem razvoju pomagati k razvoju, ne pa pomagati območjem, ki danes potrebujemo podporo ali pomoč, da to ni nikakršen sanacijski zakon. Vendar, če se osredotočim na to, zakaj sprememba Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Gospa ministrica – in še pred njo tudi prejšnji gospod minister – je večkrat poudarila, da je sprememba zakona potrebna ravno zaradi tega, ker se ugotavlja, da še vedno prihaja do vedno večjih regionalnih razvojnih razlik, to je do razkoraka v razvitosti posameznih regij. In zatorej to narekuje spremembo regionalne politike s ciljem doseganja enakomernejše razvitosti Slovenije. Verjamem, da tudi iz današnjih razprav, pa tudi iz preteklih, je nekajkrat že bilo zaznati nezadovoljstvo nekaterih kolegov, ki so sicer bili sami osebno kakorkoli iz zadovoljni s črpanjem evropskih sredstev, pa je morebiti kdaj tudi bilo v povezavi z nekaterimi prej izrečenimi očitki nekaterih, verjetno tudi za zanimive ugotovitve, zakaj nekje možnost črpanja evropskih sredstev in pridobivanje le-teh, ponekod pa ne. Gospodarska in finančna kriza pa sta še dodatno opozorili na slabosti do zdaj obstoječega modela. Jaz sama sem prepričana, da tako, kot smo poslanci in poslanke Državnega zbora podprli Zakon o podpori in pomoči območju Pomurja, pa verjetno ravno tisti, ki prihajamo iz območij, ki smo ravno tako v težavah, verjetno ne z lahkim srcem, saj namreč marsikdo od nas je javno bil deležen očitkov, zakaj pomoč tam, kjer že imajo, kot je prej bilo tudi izrečeno, cestno infrastrukturo, ponekod pa še tega nimate. Vendar moram reči, da sem zadovoljna v toliko, da se tudi na področju cestne oziroma prometne infrastrukture zadeve na vseh območjih Republike Slovenije, kjer je ta pomoč potrebna, peljejo v pravi smeri, v smeri priprave dokumentacije, v smeri, če navedem primer 3. a razvojne osi, o kateri je prej kolega Veber pred menoj že govoril, oziroma tudi 3. razvojne osi od Koroške vse do Bele krajine. 3. marca, torej prejšnji teden se je začela javna razgrnitev in obravnava predloga sprejema državnega prostorskega načrta za 3. razvojno os, južni del za območje od avtoceste Ljubljana–Novo mesto–Zagreb, torej iz Novega mesta do Bele krajine, predora pod Gorjanci in priključka Malence. Gre za območje, torej območje iz Dolenjske proti Beli krajini, ki se dejansko danes sooča s težavami. In kot nekateri izrekajo, prav bi bilo, da se denar namenja za razvoj, ne da gre denar za pomoč. Vendar jaz mislim, da tukaj ne gre za pomoč, tukaj gre za razvoj, saj namreč še ni infrastrukture, potem ne moremo govoriti, da že imamo zagotovljen skladen regionalen razvoj. Dejstvo pa je, da bo ta zakon omogočil objavo razpisov za neposredno pomoč gospodarstvu, obrti, podjetništvu. Torej predvsem vsem tistim akterjem razvoja, ki bodo lahko zagotavljali nova delovna mesta oziroma še več, kar je pomembnejše, zagotavljali zaposlitve tistim, ki so ostali zaradi težav v industriji, pretežno je to tekstilna industrija, brez dela. Mislim, da nov zakon temelji, na eni strani na izkušnjah iz Pomurja in prinaša rešitve na podoben način oziroma zagotavljal bo skladnejši regionalni razvoj na celotnem ozemlju Slovenije. Določa pa tudi merila sofinanciranja regijskih projektov v skladu z dogovori za razvoj regij. Zato je nekatere pripombe, prej izrečene o tem, kako so se delila sredstva razvoja regij, tukaj tako na pamet nekorektno izrekati, še posebej kadar kdo mogoče ni prisoten pa tvori svoje mnenje. Ima pa vsak pravico do mnenja. Tudi drugim območjem, ki izkazujejo podobne razvojne probleme kot Pomurje, bo s sistemskimi rešitvami v tem zakonu zagotovljena približno enaka raven državne pomoči. Torej ne gre samo za pomoč Beli krajini ali Kočevski, kot bi kdo mogoče želel izreči, temveč tudi drugim območjem. Nadgradnja v učinkovitejšo regionalno politiko pa se izvaja z ukrepi endogene regionalne politike, kot je sofinanciranje regijskih projektov v skladu z dogovori za razvoj regij. Tukaj gre tudi za dodatne ukrepe za obmejna problemska območja. Sami se soočamo s tem, da območja ob meji, ob celotni, recimo, če pogledamo, predvsem zadnje čase se območje ob schengenski meji sooča s težavami v razvoju. Vendar ne moremo zaobiti, da mogoče tudi ob meji, ne vem, mogoče na meji z Italijo ali Avstrijo je ravno tako, niso nekateri problemi, ki jih je ravno tako treba rešiti ali pa še tudi v tej smeri pomagati. Tudi Koroška je na meji z Avstrijo pa so težave z brezposelnostjo. Skratka, v samem tem zakonu je bilo veliko razprav o tem, veliko dvomov, tudi v povezavi z regijskimi sveti, tudi v povezavi z razvojnimi regionalnimi agencijami, tudi o tem, kdaj do pokrajin, zakaj do pokrajin in ne. Jaz bi samo izrekla tudi še nekaj. Na terenu, tako rečeno, tam kjer bivamo ali kjer se poslanke in poslanci tudi udeležujemo raznih prireditev ali tudi raznih okroglih miz, pobud in mnenj, s katerimi se soočamo, danes je na tem posvetu, na katerem sem bila, vezano na Univerzo v Novem mestu, so bili tudi prispevki gospodarstvenikov, predsednikov uprav večjih podjetij, članov uprav in zanimiva so bila mnenja v povezavi s tem. Tudi tukaj je bilo izrečeno, da je v povezavi s skladnim regionalnim razvojem treba zagotavljati določen del sredstev območjem, ki na eni strani tudi ustvarjajo bruto družbeni produkt Republike Slovenije, torej ne samo v glavnem mestu Republike Slovenije, ampak tudi v ostalih mestih, tudi v ostalih območjih, tudi v območjih, ki so regionalno nekoliko odmaknjena od prestolnice, vendar ravno tako tudi pomembna. In zakon o skladnem regionalnem razvoju želi ravno z razvojnimi regionalnimi agencijami in tudi z razvojnimi sveti v tej povezavi pomagati. Jaz sem prepričana, da tudi poslanke in poslanci tistih poslanskih skupin, ki mogoče razmišljajo – kolikor mi je bilo s strani nekaterih kolegov županov ali županj predstavljajo –, da tega zakona ne bodo podprli. Vprašam se, kako pogledati v oči volivkam in volivcem, kako v javnosti predstavljati – "podpiramo razvoj, ja, res ste nerazviti", na drugi strani pa nekdo javno izreka oziroma so naši župani ali županje zaskrbljeni, ker slišijo, da zakona ne bodo podprli. Zanimivo je, ali so to poslanci koalicije ali opozicije. Še več, mogoče je županov več, če pogledam celotno Republiko Slovenijo, morebiti je v danem trenutku, pa mi ne zamerite, kolegi iz koalicije, morebiti je županov več iz vrst opozicije v tem trenutku, če preštejemo – pa ne v parlamentu, temveč v Republiki Sloveniji –, kot v koaliciji. Vendar sem prepričana, da tukaj sploh ni dileme, da ne bi bil tako kot pomurski zakon, ki smo ga s 73 glasovi ZA podprli, tudi ta zakon temu primerno visoko visoko podprt. Jaz upam, da bo temu tako. Če ne bo, potem je verjetno škoda hoditi po terenu, po Beli krajini ali Kočevski ali Koroški ali še kje, in se zgražati, kako je nerazvito. Zakaj? Pove se javno, smo prišli, vendar zakona nismo podprli. Ali realno povejmo, smo za podporo nekim območjem, ki potrebujejo razvoj, ali ne. Jaz sicer ne polemiziram z nobenim od mojih kolegov, da bi jim kakorkoli želela očitati, samo ni mi vseeno, če slišim s strani županov, ki so člani nekaterih političnih strank, pa so zaskrbljeni, ker kolegi v parlamentu ne bodo zakona podprli. Zaskrbljeni so pa samo zato, ker ljudje, ki živimo na določenih območjih, ki vidimo, kaj pomenijo težave ljudi, težave za preživetje, skrb za preživetje, potem nam ni vseeno. In zatorej v tej smeri v in v povezavi z zakonom je treba tukaj tudi vedeti, ali podpreti ali ne, ne samo s figo v žepu, resnično, in tudi v povezavi s tretjo razvojno osjo. Očitno ni vsem všeč, ker se je v javno obravnavo, ker je minister za promet to, kar je obljubil tudi minister za okolje in prostor, da je zadeva šla naprej, da se obravnava v javni obravnavi predlog državnega prostorskega načrta za tretjo razvojno os, južni del, očitno sedaj nekaterim to ni všeč. Vendar bodimo v tej smeri nekako realni, da tukaj ne gre za ozko razmišljanje političnega nivoja, ampak gre za širše razmišljanje potreb prebivalstva, potreb in spodbujanja skladnega regionalnega razvoja, predvsem pa tudi potreb gospodarstva. Danes je nekdo na tem srečanju lepo izrekel, predstavnik županov, da je treba samo pomagati in podpirati domače gospodarstvo, obrt in podjetništvo, ni treba vabiti od drugod, iz drugih držav podjetij, naj prihajajo k nam. Podprimo domače. In mislim, da ravno ta zakon z razpisi v neki meri pomaga tudi tem območjem. Prav pa je to, o čemet je bila tudi že prej razprava, da se pa ne pozabi tudi na Republiko Slovenijo kot tako, da ljudje, ki nas obiščejo, ali kadar se imamo kot poslanci priložnost pogovarjati s kolegi poslanci drugih parlamentov Evropske unije, ki omenjajo, kako prelepo deželo imamo z neokrnjeno naravo. Res je, da imamo visok delež območij Nature 2000, in da je prav, tudi sama osebno podpiram, da tudi v povezavi z okoljevarstvenimi cilji podpiramo varstvo narave, varstvo okolja, s tem pa da tudi še v večji meri podpiramo tudi vse tiste projekte, ki gredo po tej poti. V mislih imam tudi reševanje potreb centrov za ravnanje z odpadki, kot je center za ravnanje z odpadki Dolenjske, druga faza, kot so tudi drugi projekti, varovanje vodnih virov in oskrbe. Torej, v tej povezavi je zagotovo še veliko projektov, ki jih moramo narediti. Pa ne samo v območju, od koder sama prihajam, tudi drugje. Mogoče je prav, da se tudi v neki meri pomaga kvalitetni prometni povezavi območju Idrije ali še kje drugje, kot je Ilirska Bistrica in tako dalje, tudi območij, od koder so drugi predstavniki, pa se ravno tako zavzemajo. Zato sem prepričana, da bomo zakon o skladnem razvoju v tretji obravnavi podprli. Na ta način bomo zagotovili gospe ministrici in pa strokovnim službam Službe Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko možnost in pogoje, da objavijo razpise za podporo in pomoč, ne za, kot je nekdo tudi danes izrekel, nikar nekako samo pomagati ali podpirati ali potuho dajati nekomu, ni tukaj izrekel, ampak na posvetu, kjer sem bila, potuho nekomu, da bi se podprl ta zakon. To je krivično rečeno, območjem, ki potrebujejo pomoč, da se izreče, da je potuha. To je dejansko pomoč v tej smeri, da bi se ohranila delovna mesta ali zagotovila nova za tiste, ki so zdaj brezposelni. In konec meseca marca, če bo ta zakon danes sprejet, jaz pričakujem, da bo, bodo lahko s strani Službe Vlade za lokalno samoupravo objavljeni razpisi za pomoč vsem tistim, ki v danem trenutku potrebujejo pomoč. Res sta to, v danem trenutku območji Kočevske, Bele krajine, vendar bodo morala tudi vsa ostala območja pridobiti in imeti tovrstne pomoči. Jaz sem prepričana, da nobenemu od nas ni bilo žal, da smo pomagali Pomurju. Sem pa prepričana, da je prav, da se pomaga tudi drugim območjem, tudi pri cestni povezavi in razvojnih oseh. Danes je bilo izrečeno, poglejte, saj cesta je osnovni predpogoj za razvoj, ne da rečete, bomo cesto naredili za razvoj. Samo kaj hočemo izreči sedaj, če ceste nekdo prej ni naredil, če se ni uspelo, pa ni to očitek nobenemu od kolegov ali pa ker je tam kolega, ki je bil prej minister za promet, in vem, da se je tudi zavzemal, ni to očitek, ampak hočem samo izreči, da je želja v tem, da se stvari končno premaknejo do tega, da bodo postavljeni pogoji za nadaljnji razvoj do skladnega in enakomernega razvoja. Zagotovo s sprejemom tega zakona ne bomo prišli v enem letu. Gre za proces. Ampak na ta način bomo lahko vsaj pričeli s tem procesom, za katerega bi bilo nujno treba narediti, verjetno že v preteklosti, nekatere ukrepe. Prav je, da tudi s tem zakonom zagotovimo, da bi se čim prej nadaljevale izgradnje cestne infrastrukture. Na ta način bi imela gradbena podjetja delo, bi imeli tudi ostali obrtniki in podjetniki delo in bi bilo tudi na regionalni ravni posameznih območij manj brezposelnosti, kot je je v danem trenutku. Zakon o skladnem regionalnem razvoju v tretji obravnavni bom podprla. Moram pa reči, zadnji čas je že, da je končno prišla ta točka na sejo Državnega zbora, žal pa mi je, da je skoraj čisto zadnja točka današnjega oziroma celotnega plenarnega zasedanja v tem zadnjem tednu. Hvala.
Hvala lepa. Ja, gre za tretjo obravnavo in tretje obravnave so običajno, če ni drugih, eksplicitno izrečenih želja, na koncu dnevnega reda. Besedo ima ministrica Duša Trobec Bučan, ministrica brez listnice, odgovorna za lokalno samoupravo in regionalno politiko. Prosim.
Hvala lepa. Na večino vprašanj je bilo tekom razprave že odgovorjeno, vendar menim, da je na nekatere treba še enkrat odgovoriti. Zlasti glede očitka, da v tem zakonu ni meril za delitev sredstev v korist manj razvitih. Drugi odstavek 23. člena določa, "pri zagotavljanju skupnega obsega sredstev za sofinanciranje regijskih projektov v posamezni regiji se upoštevajo opravičenost v okviru kohezijske politike in število prebivalstva in stopnja razvitosti regije". Iz tega sledi, da so indeksi razvojne ogroženosti kriterij za sofinanciranje regionalnih projektov. Kar zadeva vprašanja glede uporabe zakona. Interventni del zakona se bo začel izvajati takoj po sprejetju. Kakor veste, obstajajo prehodne določbe in prehodne določbe zagotavljajo, da bodo vse institucije delovale do nastopa novih institucij. Regije, ki bodo želele, bodo lahko že v obdobju 2012–2013 sprejele tudi dogovor za razvoj regije. Postavljeno je bilo tudi vprašanje glede kohezijske politike in glede šestega javnega razpisa za razvoj regij. Tukaj bi opozorila na 33. člen, se pravi, prehodno obdobje, drugi odstavek, kjer je določeno: "Izvedbeni načrti regionalnih razvojnih programov se sprejemajo do izteka veljavnosti regionalnih razvojnih programov, ki so bili sprejeti pred uveljavitvijo tega zakona ali do njihove nadomestitve z dogovori za razvoj regij." Tudi v podzakonskih aktih, ki so že v prehodni obravnavi, je vse to upoštevano. Se pravi, da bo po veljavnih pravilih pripravljen tudi javni šesti razpis za razvoj regij. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajih z dne 4. 3. 2011. V razpravo dajem 3. člen ter amandma Poslanske skupine SLS. Želi kdo razpravljati? Ja. Prosim, gospod Pukšič.
Hvala lepa. Mi tukaj predlagamo, da se dogovor za razvoj regij nadomesti z izvedbenim načrtom regionalnega razvojnega programa, kar je bilo tudi do zdaj. Regionalni razvojni program se lahko spreminja, dogovor za razvoj regij pa, kot piše v zakonu, bo sprejet za štiri leta in bo popolnoma nefleksibilen. Kaj to pomeni? Če bi ga hoteli spreminjati, bo seveda ponovno treba imeti soglasje Vlade in tako dalje. In še nekaj. To definitivno bolj centralizira kot decentralizira, ker bo pač na dogovor za razvoj regij morala dati soglasje Vlada, zdaj, ko pa je bil izvedbeni načrt regionalnega razvojnega programa, ga je sprejemala regija sama. Iz amandmaja dajemo ven, da se ne ločuje med regijskimi in lokalnimi projekti, saj je lahko kakšen lokalni projekt, ki je vreden desetine milijonov večji, močnejši in bo imel za celotno regijo več zaposlitev kot tako imenovani regijski, ker ni odvisno od tega, kako se imenuje, ampak je odvisno od vsebine. In zadnje, kar predlagamo, da ni tako imenovanega regionalnega menedžerja, novi zakon predvideva štiri do pet zaposlenih, kar bo seveda občine dodatno obremenilo, denarja za to pa v zakonu ni.
Hvala lepa. Besedo ima Vili Trofenik. Prosim.
Hvala za besedo. Prej je bilo že kar težko poslušati, ampak jaz sem si poskušal na nek privarčevati čas za te amandmaje, kjer bo možno bolj konkretno obelodaniti ali ilustrirati situacijo, ki je, ker se bojim, da tisti, ki so prej spremljali tako imenovano splošno razpravo, imajo zelo popačeno sliko. Kaj predlaga amandma? Amandma predlaga, da se iz 3. člena črta definicija pojma "dogovor za razvoj regije", ki je dvostranski izvedbeni akt, s katerim se uresničuje regionalni razvojni program tako, da se določijo ključni regijski in sektorski projekti za premagovanje razvojnih ovir in doseganje razvojne specializacije razvojne regije ter viri financiranja. Predlagatelji želijo to nadomestiti s tekstom "izvedbeni načrt regionalnega razvojnega programa je nabor usklajenih razvojnih projektov, ki predstavljajo uresničevanje regionalnega razvojnega programa". Glejte, za kaj gre. Če je kaj kvaliteta novega zakona, je ravno ta določba o pogodbi, če hočete po sporazumu med regijo in Vlado, kjer se definira program in kjer se definirajo finančni viri za realizacijo programa. Kaj pomeni poenostavljeno "izvedbeni načrt"? izvedbeni načrt pomeni seznam želja s strani regije, ki pa ni pokrit z ustreznimi finančnimi viri in Vlada zanj ni prevzemala nobene odgovornosti. Kako se je realiziral? Realiziral se je s problematičnimi razpisi, ker vsaj od prvega do četrtega, razpisi, ki so bili, so s strani Bruslja problematični, mi še vedno to doma skrivamo pod preprogo in še nekaj več. Obstoječi regionalni programi so bili sprejeti na zelo komplicirani proceduri. Sprejeli so jih vsi občinski sveti. Potem si je pa nekdo ob uveljavitvi do sedaj veljavnega zakona vzel to pravico, da regionalne programe, ki so jih sprejeli občinski sveti, nadomesti z letnimi izvedbeni programi, ki so se jih dogovarjali samo župani. In zato je zdaj bitka za to. Za to privzeto pravico, izključno ekskluzivno, da mimo občinskih svetov sprejemajo prioritete in zaveze, v resnici pa nimajo pokritih, ker tista določba o 1,5 GDP ni jamčila nikomur, da bo dobil potrebna sredstva za realizacijo programa. Kako so se pa pridobivala sredstva pa jaz ne bi želel odpirati tu teme, ker to je pa najbolj žalostna tema, kar je je v preteklosti. Je treba samo pogledati. Enkrat smo že postregli s temi podatki in zamerim Vladi, da ni predloga obrazložila s temi podatki. Potem marsikatere razprave ne bi bilo, ker bi marsikdo moral biti, po domače, tiho zaradi v preteklosti uveljavljenega načina za nekatere projekte, kako so se pridobivala sredstva. In seveda zato takega amandmaja ni možno sprejeti. Ta izvedbeni načrt, ne glede na to, da se ne bo tako imenoval, bo polovica ali pa vsebinski del tega dogovora za razvoj regije s strani regije, na drugi strani bo pa nastopila Vlada kot podpisnik. In seveda ni res, da bi tak pristop pomenil centralizacijo. Ne. To je realna zaveza, da ne bomo imeli nekih hišnih številk in nekaterih projektov, za katere so si nekateri po političnih protekcijah znali zagotoviti ali mogli zagotoviti sredstva na račun drugih. To je dejstvo. Treba je samo objaviti število projektov, seznam občin, število odobrenih projektov in še kaj drugega. Dejstvo je, da kazalci razlik med regijami obstajajo in ne opravičujejo trditev, o katerih se danes ure govori, da je bil dosedanji zakon odličen. Jaz ne bom rekel, da je bil dosedanji zakon slab. Dejstvo pa je, da ni slabšal razvojnih razlik med regijami. To je dejstvo. To je matematično dokazano in s tem ni možno polemizirati. Kaj pa to pomeni? To pomeni, da vsi ti projekti, ki so bili financirani z državnimi, zlasti pa evropskimi sredstvi pa tudi delno z občinskimi, po domače niso prijeli. Niso prijeli na tistih kazalcih, ki so vsebovani, mislim, da jih je 10 ali pa 12, v indeksu razvojne ogroženosti. In zdaj plediramo, da ohranjamo pri istem receptu, če pa zadeva ni prijela, po domače povedano. Seveda ne vzdržijo trditve, ki so tu implicirane in se vedno pojavljajo. Odgovornost za skladen razvoj regij je prvenstveno na državi, na izvršni oblasti, na Vladi in na parlamentu in manj na občinski. Tako kot je nevzdržna trditev, da so občinski programi enakovredni regijskim. Oboji so pomembni. Vendar regijski projekti so eno, občinski razvojni projekti so drugo. In največji problem preteklosti je, da je bilo premalo regijskih, ki bi prijeli, in je bilo preveč razdrobljenosti v občinske, ki so tudi potrebni, vendar ne na račun ali v škodo regijskim. To sta dve različni stvari in ne moremo kar po čez metati vsega v isti koš. Verjetno bi, če bi bilo treba kaj k temu zakonu očitati, mogoče bilo možno očitati, da je premalo jasen pri tej razdelitvi ali pa premalo strog, bom rekel, da ne bi več omogočal namesto prepotrebnih kvalitetnih regijskih projektov, nabor občinskih, ker tega se ne da zamenjati, to se lahko kvečjemu dopolnjuje. Iz tega razloga seveda tega amandmaja, ker bi bil korak nazaj in bi eno od kvalitetnejših rešitev, ki je ta novela zakona prinaša, izničil, ni možno podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ja, gospod Pukšič, prosim.
Torej, ni res, da je bilo kaj narobe s prvimi štirimi razpisi. Računsko sodišče je ugotovilo, da ni bilo nič narobe, če pa je bilo kaj narobe, pa povejte, kje in kdo in kako. Prvič in drugič, če je kdo delal izven izvedbenih načrtov, ki so bili na regionalnih svetih potrjeni, delal po svoje ali ne vem kako drugače, kakor to že dve leti in pol poslušamo v Državnemu zboru, pa tudi ni res, ker še nikoli nobeden ni prišel z nobenim konkretnim primerom. Res pa je, da nikoli več ne bo tabele, da bi občine imele denar [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa gospod Pukšič, čas je potekel. Besedo ima Anton Kampuš. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovana ministrica ter sodelavke in sodelavci! 3. člena ni za podpreti. Predvsem zaradi tega ne, ker je znotraj te zakonodaje nasploh v celoti narejen kar en korak naprej, in sicer prej je bilo tudi govora o območnem razvojnem partnerstvu, ki pomeni ne kontinuiteto znotraj tega [[...]]Kaj pa pomeni območno razvojno partnerstvo? Toliko je bilo razprav pa seveda tudi si upam reči, da so bile razprave čudne, da ne bom kaj drugače rekel, ker nekateri pač ne razumejo, kaj je to območno razvojno partnerstvo. To je povezovanje posameznih občin po interesih ali pa po problemih, lahko tudi upravna enota lahko tudi kako drugače, torej povezovanje tistih, ki imajo specifične probleme, kot na primer, ali se turizem konča na meji ene občine. Prosim vas lepo, turizem povezuje neko število občin in ni čudno, da se potem lahko povežejo v območno razvojno partnerstvo. Lahko pogledamo tudi drugače, hribovito področje ima popolnoma drugačne probleme kot nižinsko področje. In na račun tega je bodoča regija lahko sestavljena iz več območnih razvojnih partnerstev, ki se povezujejo interesno. In seveda znotraj tega je tudi prisotno to, da seveda določeno območno razvojno partnerstvo skupaj z regionalno razvojno agencijo pripravi program razvoja določenega področja, to je sestavni del regionalnega razvojnega programa. To je ena stvar. Druga stvar. Seveda bi si želel malo odzvati na ta pomurski zakon. Spoštovani kolegi, vljudno vas naprošam, vsi ste glasovali za pomurski zakon, in prosim vas, da ne zlivate več gnojnice na pomurski zakon. Pomurski zakon v temu trenutku daje rezultate, daje nova delovna mesta, daje v temu trenutku nekatere novitete, ki jih drugje ni in se komaj uvajajo. To pa pomeni, bil je razpis za razvojne konzorcije, ki pomenijo znotraj, za sedaj bom tako rekel, Pomurske regije popolnoma nove firme, ki sodelujejo in se ukvarjajo ali pa so namenjene novim produktom. In torej gre tukaj za dolgoročno prestrukturiranje gospodarstva. Tukaj torej te razvojne poteze vnašajo popolnoma nove izdelke, ki pomenijo res korak naprej in res tisto pravo prestrukturiranje gospodarstva. Zdaj pa še samo na eno. Res smo župani kdaj pa kdaj malenkostni, torej tukaj bom primerjal s sektaštvom in z nenormalnimi razpravami; slišal sem spet, ni možno dobiti gradbenega dovoljenja za nekatere hale. Zdaj, če izhajate iz stališča, da hoče imeti vsak obrtnik ali pa podjetnik halo pri svoji stanovanjski hiši, potem verjamem, da je res. Ampak, spoštovani kolegi, nehajte se enkrat igrati z nekaterimi stvarmi, to pa pomeni, vprašal sem Ministrstvo za gospodarstvo, koliko prostih industrijskih con imamo v Sloveniji? 134. V Sloveniji imamo praznih, prostih 134 industrijskih con, ki so kolikor toliko urejene. Kar pomeni, da vsak lahko že jutri pristopi k pridobitvi gradbenega dovoljenja in tam naredi novo halo. Če jih je 134 v Sloveniji, potem vas prosim ne govorite več o tem, da ni to na vsakih 30 ali 20 kilometrov. Verjetno nekateri ne ločite, kaj je to industrijska cona. Vem pa dobro, kaj so to obrtno-poslovne cone, tisto je popolnoma nekaj drugega. Tam se uporabljajo storitvene dejavnosti, ki pa jih potrebujejo tudi manjši kraji. Ampak to z industrijsko cono nima nič skupnega. In potem ne bodite nekorektni ali ne bodimo nekorektni in ne mešajmo hrušk in jabolk, ker to seveda škodi. Mi v tem trenutku s tako razpravo odbijamo še tiste gospodarstvenike, ki seveda imajo interes, da bi si zgradili kakšno halo in znotraj nje začeli dejavnosti. Da se ne pogovarjamo o tem, če bi nekdo iz tujine spremljal to našo razpravo, in bi mi tako, bom milo rekel, nespametno govorili. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmaju k 3. členu? Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo k 11. členu. V razpravo dajem 11. člen in amandma Poslanske skupine SLS. Besedo ima Vili Trofenik.
Hvala. Zdaj je sicer ena nerodna situacija, da avtorjev amandmaja ni. In je težko, ker ni možna polemika, ampak vseeno je treba opozoriti, kaj ta amandma prinaša. Nanaša se na način sprejemanja sveta in seveda razmerij znotraj. Prvi del. "Svet je ustanovljen, ko akt o ustanovitvi sprejme 90 % občinskih svetov občin, ki so vključene v regijo." Taka določba je mogoče na prvi pogled všečna, ampak je sila problematična. Kaj bi to pomenilo, recimo, v Zasavski regiji, kjer so tri občine? Bi morale vse tri sprejeti soglasno. Pa tam bi se verjetno še zmenili. Problem je Podravska regija, kjer je 40 občin, in bi recimo 4 po številu prebivalcev manjše občine, pa še niti ni nujno, da bi bile problematične z razvojnega smisla, lahko v celoti zablokirale delovanje, in v preteklosti se je nekaj takšnega že dogajalo. Še bolj problematičen je drugi del amandmaja, ki se nanaša na sestavo regijskega sveta, ki pravi: "Z aktom o ustanovitvi se določi število članov sveta, ki ne sme biti manjši od 16. Svet sestavljajo predstavniki občin, katerih število je enako številu občin vključenih v regijo, 8 predstavnikov članov združenj gospodarskih dejavnosti in 4 predstavniki članov nevladnih organizacij s sedežem v regiji. Predstavniki občin v svetu so župani, v regijah, v katerih tako določeno število članov ne doseže 16, so lahko predstavniki občin tudi podžupani", in tako naprej. Ta amandma je očitno pisan, brez da bi preigrali številska razmerja na vseh 12 statističnih regijah. Zdaj bom zopet vzel kot primer dve skrajnosti. Če bi ta amandma sprejeli bi svet regije v Podravju izgledal tako: 40 županov, 8 predstavnikov gospodarstva, 4 predstavniki civilne družbe. To bi bilo 52 članov regijskega sveta. V Zasavski regiji pa, kjer so tri občine, bi bili 3 župani, 8 predstavnikov gospodarstva, skupaj je 11, 4 predstavniki civilne družbe, to je skupaj 15. Ker pa tekst govori, da jih mora biti najmanj 16, in če jih ni 16, so lahko podžupani, pa bi prišli v dilemo, ali bi eni občini priznali podžupana, da bi prišli do 16, ali bi vsem trem občinam priznali župane in prišli na 18, in seveda bi bili predstavniki občin v skrajno podrejenem položaju, tako kot bi bili v Podravju vskrajno nadrejeni situaciji. Oprostite, taki amandmaji se ne dajo pisati, brez da bi to preigrali in prediskutirali na konkretnih številkah, ki so pač take, kot so. Imamo 12 statističnih regij in v najmanjši imamo, po številu občin govorim, tri, v največji pa 40 občin. na tako kopito, oprostite izrazu, se taka rešitev enostavno ne da nabiti. Zaradi tega takega amandmaja ni možno podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmaju k 11. členu? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo k 20. členu. V razpravo dajem 20 člen ter amandma Vlade in amandma Poslanske skupine SLS. Želi kdo razpravljati? Ja, ministrica. Prosim.
Vlada predlaga novo besedilo 20. člena, ki ohranja ključno vsebino sprejetega amandmaja v drugi obravnavi in dodatno ureja nekatere podrobnosti. Vlada sprejema stališče poslancev, da morajo biti regionalne razvojne agencije ustanovljene kot javni zavod. Predlaga pa, da država ne nastopa kot ustanoviteljica, ampak da so ustanoviteljice občine. Amandma Vlade uvaja pogoje, ki jih morajo izpolnjevati regionalne razvojne agencije, imeti morajo razpršene ustanoviteljske deleže občin in ne smejo omejevati vstopa novih občin med ustanovitelje. Regionalna razvojna agencija mora imeti strokovno usposobljene kadre za opravljanje splošnih razvojnih nalog v regiji. Oblikovati mora regijsko razvojno mrežo z območnimi razvojnimi institucijami, regijskimi turističnimi centri, energetskimi pisarnami in podobno. S svojo dejavnostjo mora pokrivati območje celotne regije, če pa je v regiji oblikovano območno razvojno partnerstvo, si mora deliti razvojne naloge z območno razvojno institucijo. Kadar opravlja splošne razvojne naloge v regiji več razvojnih institucij, lahko skupaj izpolnijo kadrovske in druge pogoje, vendar pa morajo biti v tem primeru tudi območne razvojne institucije javni zavodi. Možnost opravljanja splošnih razvojnih nalog s strani zasebnih institucij je izključena. Tudi ustanovitelji javnega zavoda so lahko samo občine. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati k amandmajema k 20. členu? Ugotavljam, da ne želi. Zato zaključujem razpravo. Prehajamo k 28. členu. V razpravo dajem 28. člen in amandma Vlade. Želi kdo razpravljati? Ja, gospod Kampuš. Prosim.
Spoštovani predsednik, ministrica! 28. člen je korak naprej in v tem trenutku tudi izraz povzemanja prakse iz Pomurskega zakona, torej davčne olajšave, ki so bile zapisane tudi v pomurskem zakonu in se tičejo zaposlovanja, torej novih delovnih mest, investiranja predvsem v področju z visoko brezposelnostjo. Ta dobra praksa se torej v tem 28. členu prenaša iz Pomurskega zakona v to novo zakonodajo, ki se nasploh tiče tematike, ki jo danes obravnavamo. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljat k 28. členu? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. Končali smo razpravo o amandmajih, o katerim bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Uskladitveni amandma? Nobenega uskladitvenega amandmaja nismo prejeli. Samo trenutek! Se opravičujem, trenutek. Tako, kot sem želel povedati, amandma je prišel in se seveda da na mizo, zato razprava o njem v procesu glasovanja. Prekinjam 25. sejo zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 17.30.
Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Prehajamo na glasovanja Državnega zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, skrajšani postopek. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 4. 3. 2011. Prehajamo na odločanje Poslanske skupin SDS k 1. členu. Prekinjam. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima Alenka Jeraj. Prosim.
Hvala za besedo. S spremembo Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije spreminjamo en člen. Mi predlagamo amandma k temu členu. Ker ocenjujemo, da zakon sprememb ne potrebuje, smo pripravili amandma, ki stvari vrača na zdaj veljaven zakon iz leta 2007. Predlagamo edino, da se spremeni, da enega člana predlaga Zavod za šport Planica, ki se je ustanovil, ko je bil ukinjen predhodni zavod. Za nas je problematično tudi to, da 7 članov, ki jih je doslej imenovala skupščina Olimpijskega komiteja, po novem imenuje – kar je pojasnil minister– Olimpijski komite. Torej se bodo sami odločili, kateri organ, predvidevamo pa, da bo to izvršni odbor, ki ga imenuje predsednik, torej je po izboru predsednika. Glede na to, da gre za večino, ki bo lahko odločala o sestavi sveta, 7 od 13 članov, se nam to ne zdi primerno. Mi bomo naš amandma podprli, bojimo pa se, če ta amandma ne bo sprejet, da se bo zgodilo samo to, da v prvem koraku si bo ministrstvo postavilo tak svet fundacije, kakršnega želi, v drugem koraku pa zamenjalo sedanje vodstvo fundacije. Amandma bomo podprli, če bo sprejet, bomo podprli tudi zakon, če pa ne bo podprt, bomo glasovali proti zakonu.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 37. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona, to je na glasovanje o zakonu. Zdaj smo ugotovili, da je predlog zaradi sprejetega amandmaja k 1. členu v drugi obravnavi na seji matičnega delovnega telesa neusklajen, to sporoča Vlada, in je treba predhodno opraviti uskladitveni postopek. Vlada je pripravila uskladitveni amandma k 1. členu, ki se pravkar deli v dvorani. Predstavnikov Vlade, ki bodo ta amandma predstavili, ni, zato odrejam pet minut za to, da se seznanite z amandmajem in da bomo o njem potem lahko razpravljali in odločali. Sejo prekinjam in jo bomo nadaljevali ob 17.40.
Amandma, ki je očitno čista tehnična uskladitev, ste prejeli na klop. Želijo besedo poslanke in poslanci? Gospa Alenka Jeraj, izvolite.
Najmanj, kar bi pričakovali od Ministrstva za šolstvo, je to, da zna prešteti, koliko članov predlaga ali jih ne predlaga, ne pa, da se zmoti pri številki. Če bi tako delali šolarji, bi si prislužili zelo slabo oceno, če ne bi znali prešteti 13 ali 14 članov. Za nas stvar še vedno ni sprejemljiva. Na začetku smo povedali, da je ministrstvo, Vlada kršila 15. člen Zakona o športu, ki določa, da mora vsak akt, ki se dotika športnega področja, obravnavati strokovni svet Republike Slovenije za šport. Kršila je tudi 5. člen Zakona o športu, ki odreja, da se mora o vseh takih predlogih, ki so povezani z nacionalnim programom športa, opredeliti Olimpijski komite. Nič od tega se ni zgodilo. Še več. Tudi Komisija za preprečevanje korupcije poudarja, da bi bilo treba dopolniti 10. člen Zakona o loteriji, ki opredeljuje sestavo obeh fundacij z določbami, ki bi preprečevale nasprotje interesov v skladu z Zakonom o preprečevanju korupcije in mednarodnimi standardi. Mi smo to povedali tako na odboru, matičnem delovnem telesu kot tudi ministru tukaj. To je naloga Vlade. Jaz ne govorim, da mora to urediti Odbor za šolstvo in šport, ker seveda tega ne more urediti, pač pa tisti, ki je predlagatelj. Vlada v postopku, ko je pripravljala zakon, ni opravila vseh tistih zakonskih dolžnosti, ki bi jih morala, na kar je bila tudi opozorjena. Še najbolj žalostno je pa to, da smo od prvega trenutka, ko je prinesla zakon v parlament, novelirali ta 1. člen, ki je kot vse kaže ključni, da ga spreminjate, pa smo ga kar naprej spreminjali, da smo sedaj prišli do ene variante, ki naj bi bila ustrezna. Za nas je stvar še vedno problematična. 7 članov bo predlagal Olimpijski komite. Problem je v tem, da ga ne bo predlagala skupščina, pač pa verjetno predsednik z izvršnim odborom. In tisti, ki bo potem "prevagal" med temi 15 člani, bo predstavnik Vlade, ki ga bo imenoval minister za šolstvo oziroma predlagalo Ministrstvo za šolstvo, potrdila pa Vlada. Vsi ostali, ki bodo sodelovali v tej fundaciji v svetu, bodo najbrž imeli bolj obrobno vlogo, ne pa odločujočo. In to se nam ne zdi prav, zato tega ne bomo podprli.
Hvala lepa. Prosim mag. Majda Potrata.
Hvala. Pred vami je uskladitveni amandma, ki bi lahko bil zgolj formalnost in odprava pomanjkljivosti, malomarnosti ali napake, lahko pa iz tega delamo veliko zgodbo. In ravnokar smo taki veliki zgodbi bili priča. V nekem zakonu, sprejetem v prejšnjem mandatu, je celo v zakonu računska napaka, pa se nihče od opozicije nad tem ne škandalizira. Toliko glede tega. Je pa res, da bi lahko ugotovili spremembo števila članov sveta fundacije, ki jih imenuje Državni zbor, po tistem, ko je bil sprejet predlog, da Vlada imenuje samo 1 člana, 14 članov pa imenuje Državni zbor, ker se je v seštevku povečalo razmerje med tistimi, kot rečeno, ki jih imenuje Vlada, in tistimi, ki jih imenuje Državni zbor. Gre zgolj za redakcijski popravek. Kar pa zadeva druge pripombe, bom pa danes že tretjič povedala, poročilo Komisije za preprečevanje korupcije je bilo poslankam in poslancem na seji odbora razdeljeno po tem, ko smo že opravili obravnavo točke na seji matičnega delovnega telesa. Poročilo korupcijske komisije se nanaša izključno na tista vprašanja, ki so povezana s Svetom FIHA. Res je pa komisija pripisala, da bi bilo treba popraviti 10. člen Zakona o Loteriji Slovenije, vendar vsi postopki, ki so bili pripravljeni dotlej, so posegali samo v spremembo sestave Sveta Fundacije za šport in je bilo na odboru ali zdaj kakorkoli nemogoče posegati v sestavo Sveta FIHA. Nobeden od postopkov ni bil prej opravljen, da bi lahko to spreminjali, in bi bilo odločanje na odboru za kulturo, šolstvo in šport ter mladino brez poprejšnjega posvetovanja in usklajevanja tako z Ministrstvom za delo, družino in socialne zadeve kot Ministrstvom za zdravje, da ne govorim o tistih organizacijah, ki so neposredno prizadete, nemogoče in nesprejemljivo. Zato je zame v tem primeru manipulacija odpirati to vprašanje na način, na kakršnega nam je razprava vsiljena tako na matičnem delovnem telesu kot zdaj na seji Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Jože Tanko, izvolite.
Hvala lepa. Verjetno ni za zanemariti opozorila tistih, ki so ugotovili, da je regularnost postopka vprašljiva. Če minister za šolstvo in šport v postopku priprave spremembe nekega akta krši 5. in 15. člen Zakona o športu, potem verjetno ne moremo govoriti, da je ta postopek potekel na nek regularen način. To, da kršiš dva člena zakona, pomeni, da se je nekdo za to zadevo odločil zavestno. To ni slučajno, ampak zavestno. Predvsem tudi zato, ker ima ministrstvo dovolj močno, strokovno ekipo. Kaj in zakaj se je na tak način pristopilo k spremembi tega zakona, ve verjetno predlagatelj sam in tisti, ki branijo njegove barve. Kljub temu pa bi, spoštovana gospa Potrata, bilo možno, čeprav ste povedali, da je prišla ta pripomba, to poročilo protikorupcijske komisije po obravnavi tega člena, to spremeniti, kajti člen je bil odprt tudi med drugo obravnavo odbora na odboru in drugo obravnavo v Državnem zboru. Če bi koalicija ali vlada resno želela ta problem odpraviti, na katerega opozarja protikorupcijska komisija, bi to v postopku amandmiranja zakona lahko storila. Vendar očitno so na nekaterih področjih puščene zavestne sive lise, ki omogočajo manipuliranje z delitvijo sredstev in manipuliranje tudi z drugimi stvarmi. Na tak način se iti nek resen sistemski pristop boja proti korupciji, ko puščate zavestno te sive lese, enostavno ni mogoče, ni resno. Ni resno! In opozarjamo, in to že večkrat, v več primerih smo na to opozorili, da če hočeta vlada in koalicija zastaviti na nekem področju delo kredibilno in korektno, potem morata biti pri svojem delu dosledni in upoštevati vse, ki participirajo pri pripravi nekega zakona, da se jih tudi povabi zraven, ne samo da se povabijo tisti, ki naj bi sodelovali zraven. Povabiti je treba predvsem tiste, ki so po zakonu obvezni, da se jih povabi zraven. In v tem primeru je ugotovljeno, pisno postavljeno in je pisna pripomba, da se ta dva člena Zakona o športu nista upoštevala, in to se je storilo zavestno. Mislim, da bo treba marsikaj v nadaljevanju spremeniti do konca mandata, da se bodo sprejemale odločitve v Državnem zboru, tako z upoštevanjem partnerjev, ki so pri nekih zakonih obvezni, pa naj bodo to ekonomsko-socialni ali kakršnikoli drugi, predvsem pa tudi tistih, h katerim ste zavezani na osnovi zakonskih določb. Še posebej je to problem, da se te stvari ne upoštevajo na področju šolstva, vzgoje in izobraževanja, kajti to je kaj slaba popotnica tudi za vse tiste, ki to področje bolj specialno obvladujete. Če učimo v Državnem zboru, če koalicija v Državnem zboru uči, kako je treba nekaj storiti mimo zakonov in določb, potem je to slabo sporočilo slovenski javnosti. Kršitev zakona je s tem, ko boste ta zakon potrdili, zavestno legalizirana, in to danes pri tem zakonu o športu oziroma pri zakonu o Loteriji Slovenije in v naslednjih primerih tudi v drugih zakonih. In teh primerov je enormno veliko v tem mandatu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ta razprava je bila popolnoma mimo uskladitvenega amandmaja, prosim vas, da se osredotočite na uskladitveni amandma. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne želi. Zato zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 24. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 24.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo, glasovanje teče. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 28. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 28.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, v okviru skrajšanega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti 2. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo, v okviru skrajšanega postopka. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 4. 3. 2011. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 5. členu. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 26, proti 37. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmaju in z drugo obravnavo predloga zakona, v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagani amandma ni bil sprejet, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti nihče. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o socialnem podjetništvu. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 4. 3. 2011. Prehajamo k 5. členu. Najprej bomo odločali o amandmaju Poslanske skupine SLS k 5. členu. To je v pregledu amandmajev pod zaporedno številko 1 k 5. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 37. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS o amandmaju k 5. členu. To je amandma pod zaporedno številko 2 k 5. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo k 6. členu in odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 6. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 64, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo k 8. členu in najprej odločamo o amandmaju Poslanske skupine SLS k 8. členu. To je amandma pod zaporedno številka 1 k 8. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 36. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Zares k 8. členu. To je amandma pod zaporedno številko 2 pri pregledu amandmajev k 8. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti je glasovalo 31. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 31.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 8. členu. Ta je v pregledu amandmajev pod zaporedno številko 3 pri amandmajih k 8. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti 1. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo k 9. členu in odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 9. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo k 11. členu in najprej odločamo o amandmaju Poslanske skupine Zares k 11. členu, to je amandma pod zaporedno številko ena v pregledu amandmajev k 11. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 13, proti 52. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 52.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 11. členu, to je amandma pod zaporedno številko dva v pregledu amandmajev k 11. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti nihče. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo k 14. členu in odločamo o amandmaju Poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 14. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 64, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanskih skupin SD, DeSUS, Zares in LDS k 19. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 64, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 21. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 35. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 40. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 43. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 49. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zakon neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 69, proti nihče. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 4. 3. 2011. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine SLS k 3. členu. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine SLS, Franc Pukšič. Prosim.
Hvala lepa. V Slovenski ljudski stranki bomo podprli amandma k 3. členu, saj smo v postopku sprejemanja zakonodaje izkoristili vse proceduralne možnosti, vložili smo amandmaje na drugo branje kot sedaj tudi v tretjem branju. Predlagamo, da se izvedbeni načrt zamenja z dogovorom za razvoj regije, ker je dogovor za razvoj regije dvostransko izvedbeni akt, za katerega mora dati soglasje Vlada. Če Vlada ne da soglasja, takšen dogovor ne more biti sprejet. Izvedbeni načrt regionalnih razvojnih programov pa je nabor usklajenih razvojnih projektov, ki predstavljajo uresničevanje regionalnega razvojnega programa. Kdo več ve o tem, kje in katere programe je treba dati v razvoj regij, kot tisti, ki na tistem območju živijo. Ali pa mogoče vedo več tisti, ki v Ljubljani v pisarni o nečem odločajo, ki pa ne vedo niti za katera področja oziroma za katere kraje, kaj šele programe gre. V tem 3. členu z našim amandmajem črtamo regionalne menedžerje ali menedžerke. S tem novim pojmom pravzaprav Vlada pripravlja zopet neke dodatne stroške, ki jih bodo morali financirati proračuni občin. Že do sedaj smo ta del financirali tudi iz svojih virov, sedaj pa Vlada predvideva zaposlitev štiri do pet novih regionalnih menedžerjev na tem področju in s tem dodatne obremenitve. Razlikovanje med regijskimi in lokalnimi projekti. Pravzaprav ni nam popolnoma jasno, kaj hoče Vlada s tem doseči. Ni pomembno, ali se mu reče regionalni ali lokalni, pomembno je, kakšna je vsebina. Samo vsebine bodo pripeljale do možnosti razvoja posamezne regije. Dejstvo pa je, da brez pokrajin tako ali tako do regionalnega razvoja ne bomo prišli. S tem, kar smo sedaj delali, in z zakonom, ki ga sedaj imamo, pomaga na primarni ravni tako rekoč priprava za skladnejši regionalni razvoj. Če naš amandma ne bo sprejet bomo zakonu v celoti nasprotovali.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 38. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 38.]] Amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine SLS k 11. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 38. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 38.]] Amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Vlade k 20. členu. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma pod številko 2 poslanke skupine SLS k istemu členu brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 26. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem je amandma pod številko 2 postal brezpredmeten. Prehajamo na odločanje o amandmaju Vlade k 28. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 26. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih. V zvezi z usklajenostjo me je ministrica zaprosila, da ji dam besedo.
Hvala. Predlagam uskladitveni amandma, ki je potreben zaradi sprejetih amandmajev, in sicer uskladitveni amandma k 2. členu je potreben zaradi amandmaja k 11. členu, ki je bil sprejet v drugem branju in iz sestave razvojnega sveta regije izključuje posameznike. Amandma k 1., 9., 12. in prvemu odstavku 21. člena je potreben zaradi amandmaja k 20. členu, ki je bil sprejet v drugem branju in nadomešča javno pooblastilo za evidenco. Amandma k drugemu odstavku 21. člena je potreben zaradi amandmaja k 20. členu, ki je bil sprejet v drugem branju in je za opravljanje splošnih razvojnih nalog v regiji določil enotno pravno obliko javnega zavoda. Amandma k 26., 35., 38. in 39. členu je potreben zaradi preštevilčenja členov, odstavkov in alinej zaradi sprejetih amandmajev v drugem branju. Uskladitveni amandma na 24. člen določa, da mora biti pri regionalnih razvojnih agencijah prehod iz pravne oblike deoojev v pravno obliko javnega zavoda izveden do konca leta 2013. Spremembe bodo potrebne pri šestih regionalnih razvojnih agencijah. Z določitvijo prehodnega obdobja se želi omogočiti postopen prehod in zmanjšanje možnost zastojev pri izvajanju regionalnih razvojnih programov, še posebej tistega dela, ki se financira s sredstvi kohezijske politike Evropske unije. Hvala.
Hvala lepa. Pravkar dobivate na klop uskladitveni amandma. Jaz predlagam oziroma dajem na razpolago 5 minut odmora za seznanitev vsebine uskladitvenega amandmaja. Potrebujete 5 minut? Ne? Potem nadaljujemo. Želijo besedo poslanke in poslanci v zvezi z uskladitvenim amandmajem? Ne želijo. Zato zaključujem razpravo o uskladitvenem amandmaju. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 24. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 24.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS, SLS, se opravičujem, globoko, Franc Pukšič.
Hvala lepa. Zakonu bomo nasprotovali, in to bo eden izmed prvih zakonov, ki ga bo treba takoj po sestavi nove vlade spremeniti. Tisti, ki danes govorijo ali so razmišljali, da ti, ki nasprotujemo temu zakonu, nismo za regionalni skladni razvoj, gospe in gospodje, prav ti, ki temu nasprotujemo, se še kako zavedamo skladnega regionalnega razvoja. In s takšno zakonodajo tega ne morete doseči. Nikoli več, če bi ta zakon veljal, ne bi prišli do takšnih tabel, kjer bi 600 milijonov evrov porazdelili v nekem obdobju. Tudi vsi tisti kolegi župani ali županje, ki bodo danes ta zakon podprli, bi jih rad videl, kako se bodo čez nekaj časa zavzemali, da bi bilo treba zagotoviti na postavki – Razvoj regij sredstva in jih razdeliti, ker je bil to do sedaj edini logičen način za skladen regionalni razvoj. Res je, da s temi sredstvi nismo gradili tovarn, hotelov, bazenov, v smislu turizma, ampak so se ustvarjali elementarni pogoji na cestni infrastrukturi, okoljski infrastrukturi in tako dalje. Celo ob spreminjanju operativnih programov je bilo s strani koalicije velikokrat povedano, da je prav na okoljski infrastrukturi in na področju razvoja regij pripravljenih, narejenih ogromno projektov, pa vendar vlada ni usmerila sredstev na te postavke, kljub temu da je šla spreminjat operativne programe. S tem zakonom, kolegice in kolegi, prihajamo do možnih razpisov, ki se bodo glasili tako, kot so se glasili razpisi za širokopasovno omrežje, v katerem bodo seveda vse podeželske slovenjegoriške, haloške občine in podobne občine tudi drugod izpadle. V tako imenovani dogovor za razvoj regij bodo prišli tisti projekti, ki bodo zvezani z vlado, župani, ministri, poslanci itd. To je tudi začetek vaše predvolilne kampanje, kako vse lepo in prav bo po tem sprejetem zakonu. Ni res, ne bo, sicer je še toliko časa, da bodo ljudje to tudi sami na lastni koži videli, zato mi tega zakona ne podpiramo.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS. Prosim, Zvonko Lah.
Hvala lepa. Že velikokrat je bilo tukaj z naše strani povedano, da je po našem mnenju sedanji zakon dober, da se je v praksi pokazal kot dober in da tudi funkcionira. Mogoče bi bilo treba ta zakon nadgraditi na tistem področju, da bi vključili še kohezijske projekte, kajti v veliki meri ravno tisti, ki so najbolj potrebni za skladni regionalni razvoj, na področju komunalne infrastrukture, stojijo. Pa ne po krivdi občin, veliko tudi po krivdi Ministrstva za okolje in prostor, ki je posredniško telo. Zakon, o katerem bomo danes glasovali, pa ne rešuje,,kot je bilo rečeno, sistemsko spodbujanja skladnega regionalnega razvoja, ampak omogoča samo financiranje posameznih območij s posebnimi potrebami, tako kot recimo že sprejeti zakon za Pomursko regijo. S tem zakonom pa se še ostalim območjem daje možnost, da se na osnovi tega zakona delijo sredstva po posameznih območjih, nikakor pa ne rešuje tega sistemsko, kot je bilo rečeno. Ravno obratno. Preden bo ta zakon zaživel, preden se bodo organizirali vsi organi po tem zakonu, bo preteklo kar precej časa. Med tem časom pa se se ne bo izvajalo drugo, kot po posameznih področjih se bodo delila sredstva. Mislimo, da bi bilo treba sprejeti zakon o pokrajinah in pokrajine bi bili tisti pravi partner za državo za spodbujanje skladnega regionalnega razvoja. Dokler bomo pa na tak način reševali zadevo, pa se bodo razvojne razlike med regijami samo še povečevale, ne pa zmanjševale, kar bi moral biti namen tega zakona. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke odločno nasprotujemo temu zakonu, ker prinaša oziroma blokira še tisto, kar je do sedaj na tem področju dobro funkcioniralo. Veliko je projektov, ki so pripravljeni za razpis, ne samo za šesti razpis, tudi kohezijskih projektov, ki ne gredo nikamor, zato bi moral ta zakon to pospešiti. Mislimo, da je storjen korak nazaj in da pomeni samo še centralizacijo na regionalnem področju, ne pa spodbujanja oziroma razvoj tistih območji, ki so razvoja najbolj potrebna. Zato bomo proti temu zakonu.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov ima Renata Brunskole. Prosim.
Jaz sem hotela v lastnem imenu.
To boste pozneje. V imenu Poslanske skupine DeSUS ima besedo Matjaž Zanoškar.
Hvala za besedo. Pred odločanjem o tem zakonu smo deljenega mnenja. Eni pravijo, da je zelo dober, eni pravijo, da je zelo slab. Mi smo za to, da se zakon podpre, ker je nujen. Ker je nujen v tem primeru, ko gre za naraščajoče razlike med razvitimi in nerazvitimi regijami. Spomnimo se malo nazaj, ko so bili predlogi za interventno ukrepanje v določenih regijah, da bi se rešili nazadovanja, da bi se rešili tega večanja, razkoraka med razvitimi in nerazvitimi. Ne trdimo, da je zakon idealen, vemo tudi, da bodo potrebne verjetno modifikacije v nadaljevanju, vendar v tem trenutku je zakon nujen, da bi zajezili te naraščajoče razlike med razvitimi in nerazvitimi in da bi na drugi strani vključili vse mehanizme, vse instrumente za pomoč tistim regijam, ki so zdaj na robu, ki so zdaj v trendih nerazvitih, in takšni trendi se nadaljujejo, in da bi se pomagalo tudi regijam, ki so na obmejnih oziroma obobmejnih območjih. Poslanska skupina stoji za tem zakonom, zato ga bomo podprli, ker vemo, da je v tem trenutku nujen in da bo dal neke rešitve. Hvala.
Želi še katera od poslanskih skupin obrazložiti svoj glas. Ugotavljam, da ne želi. V lastnem imenu ima obrazložitev glasu Renata Brunskole. Prosim.
Hvala lepa. Zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja bom v tretji obravnavi podprla. Moram pa ob tej priložnosti izreči, da me je posebej opozorila kolegica županja Semiča, da pričakuje podporo, ravno tako tudi njen bivši kolega župan, da pričakuje podporo temu zakonu. Ravno v Beli krajini prihaja do problematike širšega pomena, možnosti napeljave z električno energijo, da bi recimo občina Semič, katere kolegica je stranka opozicijskih kolegov SLS, lahko zaposlili 100 ljudi. Preseneča me to dejstvo, kot je kolega izrazil, da ne bo podpore. Jaz in kolega Veber neprestano dobivava opozorila, da ne ukrepava oziroma da ne opozarjava na širšo problematiko. Sem prepričana, da v tej smeri razmišljanje kolegov, če je mogoče to samo iz politične ravni, v redu, vendar predstavite to svojim kolegom in kolegicam županjam drugje po Sloveniji, kjer so težave. Menim, da to ni vredno posmeha, še najmanj smeha, in tisti, ki imate res ceste in potke do vsake stezice in vrta, verjamem, da vam gre na smeh. Nam, ki pa nimamo ceste, tako kot ne v Belo krajino ali ne električne energije, pa nam gre prej na jok kot na smeh. Zato sem presenečena nad takšnim razmišljanjem nekaterih kolegov, in vam predlagam, da še enkrat ponovno, kdor o tem razmišlja takole, dobro razmisli, o čem govori. Moram reči, da verjamem, da je to lahko politična odločitev zaradi preteklih odločitev preteklih kolegov, ki so vodili resorje, to spoštujem, vendar nikar delovati v nasprotju s svojimi, mogoče strankarskimi kolegi. Menim, da to ni najbolj korektno, še manj korektno je do vseh območij, ki so danes v težavah. Pa to ni samo Bela krajina in Kočevska, ampak so tudi druga območja. Hvala.
Hvala lepa. Ker je še interes za obrazložitev glasu odpiram prijavo. Obrazložitev glasu v svojem imenu Franc Pukšič. Prosim.
Kolegice in kolegi, ne samo županji Semiča tudi državljankam in državljanom gre na jok glede na to, kdo nas vodi, jezdeci gospodarske rasti minus 8,1 % padec gospodarstva v času vodenja vaše vlade. Za začetek. Kolegica Brunskole pa tako. Ne se tukaj iti volilne kampanje [[...]]
Kolega Pukšič, brez polemik, ni razprave.
Ona je polemizirala s SLS in prav je, da se briga za svojo stranko, ne pa delati tu volilne kampanje. Kolikor vem, je tudi iz vladne koalicije prišel predlog šestih pokrajin in je moj poslanski kolega iz SD na Ptuju jasno in glasno povedal, da to ne pride v poštev, da se je treba najprej v koaliciji uskladiti in da Ptuj brez pokrajine pač ne bo. Tudi župan LDS-a Štefan Čelan je celo zatrdil, da bo z mosta skočil, če LDS ne bo podprl pokrajin. Pa seveda tega on ni naredil, hvala bogu, LDS pa tudi tega ni podprl.
Kolega Pukšič, res je, da smo v pustnem čas, dajmo prosim [[...]]
Gospod predsednik, pustili ste polemiko gospe Renati, ki je to že začela danes drugič. Kar se tiče tega zakona, ta zakon ne prinaša razvoja, ta zakon centralizira zadeve. Mogoče bo res Semič kaj dobil, ker ste v tem trenutku pač vi v koaliciji. Torej čisto po politični strani, ne pa po regionalnem razvoju, in to je narobe. To ni sistemsko. Tako se država ne vodi, tako se ne vodi niti športno društvo, kaj šele kakšna občina, bog ne daj, da pa država. Ampak če jo že vodiš tako, potem si tam, kjer si, na 120 tisoč brezposelnih. To je rezultat vašega dela in ta zakon tega ne rešuje.
Hvala. In kako boste glasovali? Tega niste povedali. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima Bogdan Barovič. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. V prvi obravnavi sem podprl ta zakon, ker sem v njem prebral, da ima Osrednjeslovenska regija več kot 24-krat večji bruto družbeni produkt glede na najmanjšo Zasavsko regijo. Podprl sem ga zato, ker je v analizi pisalo, da ima največji negativni naravni prirastek, kar pa bo popravil ta zakon, Zasavje. V analizi sem prebral, da je z vidika človeškega kapitala v najslabšem položaju Zasavje. In v analizi sem prebral, da k izboljšanju povezanosti obrobnih območij naj bi prispevala predvsem izpeljava projektov 3., 3. a in 4. razvojne osi. Jaz sem prepričan, da bo to, kar piše v tem zakonu, udejanjeno. Razmerje med najbolj in najmanj razvito regijo je še vedno takšno, kot je, indeks je ostal takšen, kot je, 3. razvojna os pa gre tam – brez zamere, kolegice in kolegi s katere koli strani – kjer ni potrebna, kjer je že razvoj, kjer so že ob avtocesti. Zasavje pa rabi povezavo z avtocesto, pa je šla 3. razvojna os po trikratnih prigovorih mimo. In tudi v tem zakonu, mi je zelo hudo in zelo žal, nisem našel te rešitve, zato je nelogično, da bi lahko ob vsej podpori, ki sem jo temu zakonu dajal, ta zakon še enkrat podprl. To pomeni, da sem podpisal smrtno obsodbo za Zasavje. Samo zato ga žal pač ne morem podpreti, ker Zasavju, od tam sem doma, 6. volilna enota, tudi Novo mesto in še drugi kraji, tudi Semič spada zraven, od tega nimajo veliko. Torej podpreti ga ne morem.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima mag. Branko Grims. Prosim.
Hvala. Vsem lep pozdrav! Zakon je zagotovo lepo in strokovno napisan, se prijetno bere in najbrž odraža avtorico zakona. Žal pa je težko verjeti, da je Vlada ta lepo pripravljen zakon potrdila v dobri meri, da bi ga tudi izvedla. Tega preprosto ni mogoče verjeti. Zakon o enakomernem regionalnem razvoju je predlagala Vlada, ki je hkrati izvedla razpis za širokopasovna omrežja, nekaj, kar malo in srednje podjetništvo potrebuje za svoj razvoj, potrebujejo pa to tudi navadni ljudje za bolj kvalitetno življenje, zlasti v obmejnih področjih. Ampak ta razpis, gospe in gospodje, je bil izveden tako, da so bili iz njega potem izločeni Bela krajina, severni del Koroške, severna Primorska, skratka tisti najbolj razvojno občutljivi deli Slovenije, ki so že sicer mnogokrat zapostavljeni, sedaj pa jim je še pridobitev teh sredstev onemogočena. In kako naj človek potem verjame v vaš enakomeren, enakopraven regionalni razvoj, če hkrati odrečete denar najbolj izpostavljenim regijam, izpostavljenim zaradi pritiska okolice, tistih zaradi izsiljevanja, zaradi razvoja, zaradi odliva visoko izobraženega kadra, ki bi vsi potrebovali infrastrukturo in v prvi vrsti dostop do znanja, ki ga pomeni širokopasovni internet. In še enkrat poudarjam, ki ga določeni deli malega in srednjega podjetništva nujno potrebujejo sploh za svoj razvoj. Vi jim to odrekate in obenem predlagate zakon, ki se lepo sliši. Toda vam naj verjame, kdor hoče.
Tudi vi niste povedali, kako boste glasovali, ob tem ko ste navedli stvari, ki niso povezane s tem zakonom in tudi ne držijo. Ampak dobro. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 24. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 24.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 20. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA O SPREMEMBI SPORAZUMA O SOCIALNEM ZAVAROVANJU MED REPUBLIKO SLOVENIJO IN BOSNO IN HERCEGOVINO. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni mogoče vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 21. točko dnevnega reda, to je na obravnavo predloga Zakona o ratifikaciji sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Vlado Slovaške republike o vojnih grobiščih. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni mogoče vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti nihče. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA O USTANOVITVI MEDNARODNE AKADEMIJE ZA BOJ PROTI KORUPCIJI KOT MEDNARODNE ORGANIZACIJE. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 23. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI KONVENCIJE MED REPUBLIKO SLOVENIJO IN REPUBLIKO ARMENIJO O IZOGIBANJU DVOJNEGA OBDAVČEVANJA IN PREPREČEVANJA DAVČNIH UTAJ V ZVEZI Z DAVKI OD DOHODKA IN PREMOŽENJA S PROTOKOLOM. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakon. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 69, proti nihče. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti nihče.]] Zakon je sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 24. TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI KONVENCIJE MED REPUBLIKO SLOVENIJO IN REPUBLIKO CIPER O IZOGIBANJU DVOJNEGA OBDAVČEVANJA IN PREPREČEVANJA DAVČNIH UTAJ V ZVEZI Z DAVKI OD DOHODKA, S PROTOKOLOM. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 70, proti nihče. [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti nihče]] Zakon je sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 25. TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI KONVENCIJE MED REPUBLIKO SLOVENIJO IN REPUBLIKO BELORUSIJO O IZOGIBANJU DVOJNEGA OBDAVČEVANJA IN PREPREČEVANJA DAVČNIH UTAJ V ZVEZI Z DAVKI OD DOHODKA IN PREMOŽENJA, S PROTOKOLOM. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti nihče. [[Za je glasovalo.]] [[Proti nihče.]] Zakon je sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 30. TOČKO DNEVNEGA REDA – POTRDITEV URADNEGA PREČIŠČENEGA BESEDILA ZAKONA O SLOVENSKEM ODŠKODNINSKEM SKLADU TER URADNEGA PREČIŠČENEGA BESEDILA ZAKONA O PLAČILU ODŠKODNINE ŽRTVAM VOJNEGA IN POVOJNEGA NASILJA. Uradna prečiščena besedila je pripravila Zakonodajno-pravna služba in jih zbor potrdi brez razprave. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o slovenskem odškodninskem skladu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67 .]] [[Proti nihče.]] Zbor je uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o plačilu odškodnine žrtvam vojnega in povojnega nasilja. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Zbor je uradno prečiščeno besedilo navedenega predloga zakona potrdil. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 31. TOČKO DNEVNEGA REDA – MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. V zvezi z 31.a točko dnevnega reda vas obveščam, da je Vlada Republike Slovenije kot predlagateljica zahteve z dopisom dne 3. 3. 2011 umaknila Predlog za imenovanje člana strokovnega sveta Agencije za zavarovalni nadzor, zato je obravnava te zadeve brezpredmetna. Gospod Tanko, ste želeli proceduralno? Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani! Ne vem, kaj se dogaja danes, vendar že cel dan imamo težave s številkami. Najprej pri tem vladnem predlogu Zakona o loteriji, potem pri vašem vrstnem redu obravnave točk dnevnega reda, potem se nam je zgodilo pri tej isti točki, da smo sprejeli zakon o skladnem regionalnem razvoju, ki je brez sredstev in je boljši kot tisti, ki ima 600 milijonov evrov. In sedaj je izginila z dnevnega reda tudi ta točka 31.a, o kateri bi morali odločati v zvezi člana strokovnega sveta Agencije za zavarovalni nadzor. Glede na to, da je Vlada podala predlog, da je bila ta točka že obravnavana na Mandatno-volilni komisiji Državnega zbora, da je bil pripravljen tudi ustrezen predlog sklepa za odločanje, menim, da ni nobenih poslovniških pogojev in možnosti, da točka izgine z dnevnega reda. Že zjutraj, ko sem povedal oziroma razpravljal o tej zadevi, sem vas lepo prosil, da pripravite podlago iz poslovnika, na osnovi katere je možno, da se zgodi kaj takega. Pred enim tednom smo potrdili dnevni red z omenjeno točko dnevnega reda, potem pa se je zgodilo, da ste brez glasovanja, brez odločanja črtali, ukinili točko dnevnega reda. To ne gre. Vse odločitve Državnega zbora, ki so sprejete z glasovanjem, se tudi z glasovanjem lahko odpravijo ali spremenijo. Brez glasovanja ne more nihče, ne predsednik Državnega zbora, ne kdorkoli, še najmanj pa Vlada v Državnem zboru odnesti točke z dnevnega reda. Vlada nima nobenih kompetenc, da na tak način ureja dnevni red Državnega zbora. Tisti trenutek, ko je zadeva bila predložena Državnemu zboru in bila razpisana obravnava, Vlada točke ne more več umakniti z dnevnega reda delovnega telesa, še manj pa s seje Državnega zbora. Zato zahtevamo proceduralno, da sta ta točka uvrsti na dnevni red, da se o njej opravi razprava in odločanje, tako kot je to običajno. Tudi sicer, da vas spomnim, spoštovani predsednik, vi ste dopoldne dejali, da je točka na prečiščenem dnevnem redu in ko bomo prišli do nje, jo bomo tudi obravnavali. Žal, isti dan, samo nekaj ur razlike je, pa je stališče predsednika Državnega zbora glede te točke diametralno nasprotno. Poslanska skupina zahteva, da se o tej točki razpravlja in da o njej tudi glasujemo. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Tanko. Vam in želji vaše poslanske skupine ne morem ugoditi. Najprej moram reči, kot sem že zjutraj povedal, o umiku predloga Vlade nisem bil obveščen, zato tudi nisem mogel zadosti kompetentno takoj odgovoriti. Najprej vam moram povedati, da na sklicu za 25. sejo Državnega zbora so pod točko 31. mandatno-volilne zadeve, to so zadeve, predložene do začetka obravnave točke. Zadeve, ki so bile pripravljene in so bile predložene, so bile potem uvrščene na prečiščen dnevni red zasedanja Državnega zbora. Dejstvo pa je, da so mandatno-volilne zadeve točka, v kateri se pravzaprav točke dodajajo, običajno dodajo, ne odvzemajo, in se obravnavajo do začetka obravnave te točke. Pregledal sem, ali smo že imeli primer, ko je predlagatelj, naj bo to Vlada ali kdorkoli drug, potem ko je bil na Državnem zboru oziroma na Mandatno-volilni komisiji že predlog imenovanja obravnavan in je šel na sejo, ko se je takšen umik zgodil. Dejansko se je. Na 3. izredni seji 2. 12. 2004 smo imeli primer, ko je Sodni svet predlagal 9 predlogov o izvolitvi v sodniško funkcijo, ki jih je potrdila in obravnavala Mandatno-volilna komisija. Po tej obravnavi je Sodni svet umaknil en predlog in je Državni zbor glasoval samo o tistih predlogih, ki niso bili umaknjeni. Seveda je to smiselno in logično, kajti mi ne vemo za razloge, zaradi katerih je predlagatelj umaknil kandidaturo. Kaj če se predlagani za imenovanje v izvolitev ne strinja več s tem predlogom, da bi bil imenovan. Kaj če so določene okoliščine, zaradi katerih predlagatelj ugotavlja, da ga ne more več predlagati itn. S tega vidika je umik smiseln in se je že zgodil v delovanju tega Državnega zbora. Sklicujete se na 118. člen, da ni mogoče umakniti zadev do sklica, da je možno umikati zadeve samo do sklica seje matičnega delovnega telesa, vendar se to nanaša samo na predlog zakona ne pa na takšne akte. Temu predlogu ne morem ugoditi in bomo zato nadaljevali kar z obravnavo predloga Sodnega sveta za izvolitev v sodniško funkcijo s predlogom sklepa. Proceduralno, gospod Anderlič.
Gospod predsednik, moram reči, da tole ne meji na kakšno dobro delo Državnega zbora. To, da smo mi začeli s točko B, ob tem, ko smo že imeli potrjeno tudi točko A na tem dnevnem redu, ne morete opravičiti s tem, da je enkrat nekega dne že to bila neka praksa. Če gre nekdo v rdečo luč v križišču, pa ga ne ujamejo, ne pomeni, da gre lahko tudi drugič, ko ga ujamejo, in se izgovori, da ne bo plačal, ker je enkrat šel, pa ga niso ujeli. Ampak gre za to, natanko za to gre. In osnovno pravilo v tem poslovniku je, imeli smo tudi druge primere, gospod predsednik, ko je prišlo do tega, da nekdo ni želel biti izvoljen ali imenovan ali kakorkoli, da je prišla obrazložitev v Državni zbor, se je poslancem to obrazložilo in če je umaknil kandidaturo ali kakorkoli, se šteje, če je sam tisti, ki je prizadet, ne predlagatelj, predlagatelj tega itak ne more narediti več, ko je prišel do te faze, v kateri smo sedaj bili. In jaz vam resnično predlagam, da ne jemljete za vzor tisti december leta 2004, ker je itak bilo veliko narobe. Ampak o tem bi lahko kdaj drugič. Ker je bil začetek vlade, vemo, kako je, pa se je lovilo, na marsikakšnem začetku vlade se je lovilo. Tukaj se mi zdi, da ta razlaga pa tako zlahka odpraviti, to preprosto ne gre. Točka je na dnevnem redu, jo lahko zavrnemo, če nam obrazložite, da Vlada ne želi, da o tem odločamo, jaz bom glasoval po želji Vlade, da se ta predlog ne obravnava. Ampak brez tega pa ne moremo narediti, da iz prejšnjega tedna kar izgine neka točka z dnevnega reda. Tisti člen, ki ste ga citirali, ne velja samo za zakonodajne postopke, ampak velja za vse predloge aktov, ki pridejo v Državni zbor in od takrat naprej z njimi razpolaga Državni zbor, nič več predlagatelj. To je generalno pravilo v poslovniku. Jaz si seveda ne domišljam, da bi lahko bilo to upoštevano, pravim pa, da tak način dela ni v redu, ker splošna določba je tista bistvena.
Hvala lepa, gospod Anderlič. Poglejte, o razlagi in uporabi poslovnika na seji zbora odločam jaz. Jaz sem vam povedal razloge, zakaj prve alineje, 31. a točke dnevnega reda ne bomo obravnavali. Sem obrazložil, ne bom še enkrat in pri tem tudi ostajam. Sem pa zelo za to, da v zvezi s tem sprejme svoje mnenje in odloči Komisija za poslovnik v celotni sestavi. S tem nimam nobenih problemov, če bo zahtevala takšno obravnavo. Še enkrat, mislim, da je treba poslovnik razlagati ne samo in samo s črko, temveč tudi z logiko in smislom tega poslovnika. Proceduralno, gospod Tanko.
Hvala lepa. Gospod predsednik, 118. člen Poslovnika, ki ste ga citirali, je zelo precizen. Predlagatelj lahko umakne predlog zakona ali nadomesti predlog zakona z novim do sklica seje Državnega zbora in nič več. Do takrat je predlog njegov, po sklicu seje Državnega zbora je predlog v oblasti Državnega zbora. Ne samo to, da je bilo to narejeno do sklica, mi smo točko tudi obravnavali, pripravljeno je bilo poročilo matičnega delovnega telesa, to je Mandatno-volilne komisije. Ko smo glasovali o dnevnem redu, smo to potrdili in ni mogoče citirati 118. člena kot podlago za to, da se ta točka umakne z dnevnega reda. Ni mogoče. Ne glede na to, kdo razlaga poslovnik. Če se poslovnik tako razlaga, kot ste sedaj povedali, potem poslovnika v Državnem zboru ne potrebujemo več, ker bo vsak predsedujoči povedal natančno tisto, kar on misli, da je za njega pravilno. 118. člen je pa zelo precizen in pove, samo do sklica seje Državnega zbora ali delovnega telesa v tem primeru lahko predlagatelj, to se pravi Vlada Republike Slovenije, točko umakne z dnevnega reda. Pozneje ne more več. Vse ostale odločitve v Državnem zboru se urejajo z glasovanjem, ne z interpretacijo poslovnika, ampak z glasovanjem na delovnem telesu ali na plenarni seji Državnega zbora. Še enkrat povem. Predlagamo, zahtevamo, da o tej točki odločamo danes, da opravimo razpravo, ker je bila uvrščena na dnevni red, ker je bil dnevni red potrjen, ker so izpolnjeni pogoji, ker je pripravljeno poročilo delovnega telesa in o tem je treba opraviti razpravo in točko sprejeti ali zavrniti z glasovanjem. Tu ni možno, da predsedujoči ali predsednik Državnega zbora ali kdorkoli interpretira, kako si on razlaga ta poslovnik. Če nekaj v tem poslovniku ne piše, spoštovani predsednik, tega ni mogoče tako razložiti, kot ste vi povedali. Ni mogoče. Ker piše diametralno nasprotno od tistega, kar ste povedali. Diametralno nasprotno! In jaz predlagam, da svoj diametralno nasprotni predlog od poslovnika umaknete, daste točko na dnevni red, opravimo o njej razpravo in potem, tako kot je običajno v Državnem zboru, odločamo o tej točki dnevnega reda, pa kakršna koli že bo odločitev. Ne moremo na tak interpretativen način delati v tej hiši, da si kdor ima tisto moč interpretacije, razlage, razloži zadeve tako, kot je želja Vlade Republike Slovenije. V tem primeru Vlada od trenutka, ko je bil objavljen sklic Mandatno-volilne komisije, ne more več o ničemer odločati. Od sklica Mandatno-volilne komisije naprej v celoti odloča matično delovno telo in nato Državni zbor. In ni mogoče drugače te zadeve interpretirati. Zato predlagam, da se vrnemo k točki dnevnega reda in glasujemo.
Jaz sem svoje stališče pojasnil. Zaprosil bom za mnenje Komisijo za poslovnik. Utemeljil sem to in da se za mandatno volilne zadeve 118. člen Poslovnika ne more uporabljati in sem vam tudi citiral primer, ko se je to že zgodilo. Zato smo s tem zaključili. Prehajamo na 31.b točko – obravnava Predloga Sodnega sveta za izvolitev v sodniško funkcijo, s predlogom sveta. Sodni svet je Državnemu zboru predložil predlog o izvolitvi v sodniško funkcijo, in sicer na sodniško mesto okrožne sodnice na Okrožnem sodišču v Kranju. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo ter zboru predložila predlog sklepa. Prijavljenih k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi Eve Hartman na sodniško mesto okrožne sodnice na Okrožnem sodišču v Kranju. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti nihče. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o spremembi Sklepa o imenovanju članov Sveta Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se pod številko 3 razreši član Sveta Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji mag. Marjan Hudomal, Društvo revmatikov Slovenije, za članico pa se pod številko tri imenuje Petra Zajc, Društvo revmatikov Slovenije. Ta sklep začne veljati naslednji dan po objavi v Uradnem listu Republike Slovenije. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev. Za je glasovalo 64, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Spoštovani, Državni zbor ima ustanovljenih sedem preiskovalnih komisij, ki imajo nepregledna in dolga imena, kar ustvarja probleme pri delovanju in prepoznavnosti posamezne komisije. Zato je Mandatno-volilna komisije na predlog Kolegija predsednika Državnega zbora pripravila in v sprejem Državnemu zboru predložila predloge sklepov, s katerimi se spreminjajo in dopolnjujejo sklepi o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov posamezne preiskovalne komisije, in sicer se pri vseh preiskovalnih komisijah določa novo skrajšano ime komisije, pri dveh komisijah pa se tudi spremeni sestava komisije. Poslanke in poslance prosim za razumevanje, saj bom pred glasovanjem o posameznem predlogu sklepa navedel le številko točke dnevnega reda. Ker prijavljenih k razpravi o vseh sedmih predlogih sklepov ni in ker k predlogom sklepov ni vloženih amandmajev, prehajamo na odločanje. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o spremembi Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije Državnega zbora v okviru 31.č točke dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev. Za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[proti nihče.]] Ugotavljam, da je odbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o spremembi Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije Državnega zbora v okviru 31.d točke dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev. Za je glasovalo 64, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o spremembi Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije Državnega zbora v okviru 31.e točke dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev. Za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o spremembi Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije Državnega zbora vokviru 31.f točke dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev. Za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o spremembi Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije Državnega zbora vokviru31.g točke dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev. Za je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o spremembi Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije Državnega zbora vokviru 31. h točke dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev. Za je glasovalo 64, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o spremembi Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije Državnega zbora vokviru 31.i točke dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na 31.j točko dnevnega reda – obravnavo Obvestila Okrožnega sodišča v Ljubljani, Preiskovalni oddelek, v zvezi s preiskavo zoper poslanca Državnega zbora. Preden preidemo naodločanje o podelitvi imunitete, vas želim opozoriti, da je Poslanska skupina SNS z dopisom z dne 25. 2. 2011, ki ste ga prejeli na klop, predlagala, da se to odločanje opravi na seji brez navzočnosti javnosti. Na glasovanje dajem naslednji predlog sklepa: Glasovanje o 31.j točki dnevnega reda se opravi na seji brez navzočnosti javnosti. Gospod Barovič, ob tem ni obrazložitve, ker je proceduralna zadeva in pravzaprav se lahko že nanaša na zadeve, ki se obravnavajo tajno. Ni razprave. O pisnem proceduralnem predlogu ni obrazložitve po poslovniku. Proceduralni predlog podaš in ta proceduralni predlog je podan pisno. Samo trenutek. 72. člen, tretji odstavek. Gospod Barovič, želite predstaviti proceduralni predlog? Prosim, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Edino drugi odstavek 207. člena Poslovnika omogoča poslankam in poslancem, Janezu Novaku ali gospodu Smithu v Angliji ali Ameriki, da ne bom koga imenoval, osnovno pravico, zapisano v ustavi, da pove, zakaj želi imuniteto. Poudarjam, vsi, vseh 89, eden žal ne more več, jo bo mogoče kdaj v življenju potrebovalo. Zato imamo poslansko izkaznico in na hrbtni strani določila 83. člena Ustave. To možnost v tem parlamentu nikoli nikdar ni imel nihče. Če je moj predsednik poslanske skupine prejel anonimno pismo, s katerim je najprej hotel preveriti resničnost in, drugo, dal novinarjem, ni storil popolnoma nič žalega za kazenski pregon. Če pa je že proti njemu podan kazenski pregon, ima absolutno pravico kot poslanec Državnega zbora po 83. členu Ustave, tako kot vsi vi, obrazložiti, zakaj zahteva imuniteto. Nikoli se je ni posluževal. Prvič in tokrat. Tudi vi se jo boste kdaj in mislim, da ima pravico. Ni samo odbor KMVI tisti, ki bo rekel, odpiši. Vsi vemo, zakaj je poslanska imuniteta. Zato, da ohranjamo demokracijo, da lahko v Državnem zboru človek pove ali pokaže javnosti, kar se mu ne zdi prav. Če imamo to samo na prvi strani za lepo sliko, vsebina pa ne velja, potem napišimo, da Slovenija ni več demokratična, ampak je pač neka država, ki demokracije nima. In to je predlog, s katerim želim opozoriti, kolegice in kolegi, da ni pošteno in ni prav, da svojim kolegom, svojemu sosedu ne dovolimo nikoli, da z besedami obrazloži, zakaj zahteva poslansko imuniteto. Ne zahteva je zato, ker je popival in razbijal v gostilni. Če bi jo za to, sem tudi jaz za to, da je ne dobi. Zahteva jo zato, ker je povedal resnico, povedal je tisto, kar je dobil v roke, zraven pa zahteval še preiskavo, ali je to res ali ne. Zato pa mora dobiti imuniteto, ne da mu jo odvzamete. Za vse druge lumparije pa nihče v tej dvorani, z mano na čelu, ne sme dobiti imunitete. Zapovedano in narejeno pa ima vsakdo pravico. Zato je ta predlog, da bi lahko, če drugače ne smemo in ne moremo, na zaprtem delu govorili o tem, zakaj nekdo želi imuniteto. Hvala lepa za razumevanje.
Hvala lepa. Prehajamo na glasovanje o proceduralnem predlogu, da se 31.j točka dnevnega reda opravi na seji brez navzočnosti javnosti. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 34. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da Državni zbor sklepa ni sprejel, zato prehajamo na obravnavo zadeve. Obvestilo je v obravnavo zboru posredovalo Okrožno sodišče v Ljubljani, Preiskovalni oddelek. Obvestilo je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno, ki je zboru predložila poročilo s predlogom sklepa. Prehajamo na odločanje. Mandatno-volilna komisija predlaga Državnemu zboru, da sprejme naslednji sklep: Državni zbor na podlagi tretjega odstavka 83. člena Ustave Republike Slovenije ter 22. člena Zakona o poslancih v zvezi z obvestilom Okrožnega sodišča v Ljubljani, Preiskovalni oddelek, opravilna številka IKPR 82194/2010, z dne 4. 2. 2011 v preiskavi zoper poslanca državnega zbora Zmaga Jelinčiča Plemenitega zaradi kaznivega dejanja žaljive obdolžitve po drugem in prvem odstavku 160. člena Kazenskega zakonika 1 v zvezi z drugim odstavkom 168. člena Kazenskega zakonika 1 ne prizna imunitete poslancu Državnega zbora Zmagu Jelinčiču Plemenitemu in dovoli vodenje kazenskega postopka. Na podlagi 207. člena Poslovnika Državnega zbora Državni zbor o predlogu sklepa odloči brez razprave. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 55, proti 3. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem tudi 25. sejo Državnega zbora. Hvala lepa in nasvidenje. Seja se je končala 7. marca 2011 ob 19.07.