Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, kolegice in kolegi, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 9. izredne seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Aurelio Juri, Geza Džuban, Feri Horvat do 13.00 ure, Kristijan Janc, mag. Majda Potrata, Davorin Terčon do 16.00 ure in Janko Veber. Prehajamo na prekinjeno 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG REBALANSA PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2005. Upoštevaje že opravljeno razpravo na izredni seji v četrtek, 16.6.2005, bo najprej predsednik vlade, gospod Janez Janša, predstavil rebalans proračuna. Zatem bomo prešli na razpravo o splošnem delu rebalansa proračuna in tako naprej. Besedo dajem predsedniku vlade, gospodu Janezu Janši, za predstavitev rebalansa proračuna. Izvolite, prosim.
Spoštovani gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci, kolegice in kolegi! Priprava rebalansa proračuna za leto 2005 je bila nujna zaradi nekaterih odhodkov, ki v sprejetem proračunu niso bili predvideni in ki jih enostavno samo s prerazporejanjem ni bilo mogoče pokriti. Prav tako pa je glede na nove napovedi makroekonomskih kazalcev, ki jih je objavil Urad za makroekonomske analize in razvoj v spomladanski napovedi gospodarskih gibanj, bilo treba ponovno oceniti proračunske prihodke za leto 2005. Pri tem naj posebej poudarim, da o rebalansu proračuna razpravljamo v času, ko se izteka prva polovica leta 2005; da je bil proračun za leti 2004 in 2005 sprejet leta 2003; da je veliko sredstev, ki se skrivajo za številkami, ki jih imate v Poročevalcu, že porabljenih, bodisi neposredno, ker proračun velja in se pač porablja, bodisi posredno prek obremenitev in predobremenitev, ki so bile mnoge podpisane že v lanskem letu. Se pravi, za temi številkami, ki jih imate pred sabo, dejanskih sredstev še zdaleč več ni toliko, kot kažejo številke, in v razpravah bi se morali tega zavedati. Manevrskega prostora, ki ga je imela vlada, je bilo zelo malo in te stvari je na začetku razprave zelo nazorno in konkretno predstavil že minister za finance dr. Andrej Bajuk. Opozoril bi tudi na to, da se s sprejetjem rebalansa mudi predvsem zaradi črpanja evropskih sredstev. Še posebej ministrstvo za gospodarstvo s tem rebalansom prerazporeja nekatera sredstva na postavke, ki so potrebne za to, da se evropska sredstva bolj uspešno črpajo. Zaradi zapletene procedure, ki smo jo podedovali zaradi potrebe po objavi razpisov, je vsak dan zamude možno meriti v škodi, v milijonih. V nadaljevanju bom ponovno predstavil nekatere ključne številke iz rebalansa. Te številke je že predstavil minister za finance. Meni je žal, da me ni bilo na začetku razprave tukaj. Časovnica, ki je bila na začetku predvidena, se je podrla, ko se je po mojem mnenju povsem nepotrebno zavlačevalo s sejo matičnega delovnega telesa. Evropski svet zaradi ene seje matičnega delovnega telesa slovenskega parlamenta nikoli ne bo prestavljal svojih sej; to bi morali tudi upoštevati v prihodnje. Ampak ker je bila takšna želja, bom še enkrat ponovil te ključne razloge za takšne postavke v rebalansu, kot jih imate pred sabo in ki jih je pred mano že v celoti predstavil minister za finance. Precej prihodkov v rebalansu državnega proračuna za leto 2005 temelji na oceni davčnih osnov oziroma doseženi realizaciji leta 2004, na novih makroekonomskih izhodiščih ter vključuje tudi učinke spremenjene zakonodaje in drugih znanih dejavnikov, ki vplivajo na višino prihodkov. Vlada v rebalansu proračunu predvideva 1 683 milijard tolarjev prihodkov, kar je 63,9 milijarde tolarjev več kot v sprejetem proračunu. Na prihodkovni strani rebalansa proračuna tako vlada pričakuje dodatnih 20,6 milijarde tolarjev davčnih prihodkov, od načrtovanih v veljavnem proračunu, zaradi uveljavitve novih računovodskih standardov, višjih dobičkov podjetij, zaradi boljšega poslovanja v letu 2004. Nadalje za 28,8 milijarde tolarjev več nedavčnih prihodkov, predvsem gre za trošarine, glede na cene nafte na svetovnem trgu, za tečaj evro, ameriški dolar, nadalje za 1,8 milijarde več kapitalskih dohodkov in donacij, ter za 12,7 milijarde tolarjev več evropskih sredstev. Ocene prihodkov temeljijo na predpostavko, ki jih je v spomladanski napovedi gospodarskih gibanj v mesecu aprilu objavil Urad za makroekonomske analize in razvoj. Nominalna gospodarska rast, nominalna poudarjam, da ne bo pomot, naj bi dosegala 6,1 odstotek, letna rast cen življenjskih potrebščin 2,5%, nominalna rast zasebne potrošnje 6,2%, nominalna rast državne potrošnje 5,8%, nominalna rast povprečne bruto plače na zaposlenega 5,6%, rast števila zaposlenih oziroma bolj rečeno prejemnikov plač 0,4%, nominalna rast investicij v osnovna sredstva 7,1%. Pri oceni proračunskih odhodkov je vlada je izhajala iz realizacije proračuna za leto 2004 in iz napovedi inflacij v višini 2,5%, kot to izhaja iz spomladanske napovedi gospodarskih gibanj. Odhodki proračuna se bodo tako v primerjavi s sprejetim proračunom povečali za 43,7 milijarde tolarjev na skupaj 1 775 milijard tolarjev. Odhodki bodo od načrtovanih višji zaradi višjih vplačil v evropski proračun za 17,5 milijarde tolarjev in se bodo tako povišali na 90,3 milijarde tolarjev skupaj. Drugi odhodki pa izhajajo predvsem iz dejstva, da je morala vlada zagotoviti dodatnih 70 milijard tolarjev za obveznosti, ki jih je načrtovala prejšnja vlada, pa zanje v letošnjem proračunu ni predvidela sredstev. Vlada je tako v rebalansu morala zagotoviti dodatna sredstva pri tistih namenih, kjer so bila načrtovana v premajhen obsegu ali pa sploh niso bila načrtovana. Tako je za plače in prispevke zaposlenih v državni upravi zagotovila dodatnih 9,4 milijarde tolarjev, za plače zaposlenih v javnih zavodih, predvsem v osnovni in srednjih šolah, pa dodatnih 23,8 milijarde tolarjev. Več denarja je med drugimi zagotovljenega še za transfere posameznikom, vzdrževanje železniške infrastrukture, poravnavo predvidenih vnovčitev, jamstev in investicije na schengenski meji. Povečujejo se tudi rezerve za naravne nesreče. Kljub temu, pa je vladi uspelo skupni znesek sredstev za investicije v primerjavi z uresničenim v letu 2004 zvišati za 23% na 32 milijard tolarjev, kar je bistveno več kot v lanskem letu. Z rebalansom proračuna za leto 2005 vlada Republike Slovenije ostaja zavezana cilju vstopa v evropsko monetarno unijo v letu 2007, saj bo proračunski primanjkljaj znašal 91,9 milijarde tolarjev, kar bo v deležu bruto domačega proizvoda predstavljalo 1,4%. S tem je vladi uspelo predvideni primanjkljaj zmanjšati za več kot 20 milijard tolarjev. Vlada tako nadaljuje z ukrepi ekonomske politike, ki bodo zagotovili izpolnjevanje konvergenčnih kriterijev v naslednjem dveletnem obdobju in so opredeljeni v dopolnitvi konvergenčnega programa, ki poleg predpisanih vsebin povzema tudi sprejete zaveze Republike Slovenije ob vstopu v ERM 2. Slovenija z rebalansom proračuna za leto 2005 nadaljuje z izpolnjevanjem teh kriterijev. Na javnofinančnem področju je ob pričakovanih makroekonomskih razmerah cilj vlade uresničen, saj je dosežen glavni predpogoj, to pa je znižanje proračunskega primanjkljaja iz 112 milijard na 91,9 milijard oziroma na 1,4 odstotka bruto domačega proizvoda. Prav tako se znižuje tudi strukturni primanjkljaj proračuna, in sicer iz 1,32% BDP v lanskem letu na 1,3% BDP v letošnjem letu. Do leta 2007 naj bi se primanjkljaj države po sedanjem makroekonomskem scenariju znižal na 1,2% BDP. Začrtane cilje bo vlada dosegla tako, da bo ob nespremenjeni skupni fiskalni obremenitvi postopno prestrukturirala javnofinančne odhodke in prihodke na ta način,da bodo v večji meri prispevali h povečanju konkurenčnosti gospodarstva in gospodarske rasti, hkrati pa bo skupni obseg odhodkov prilagajala ciljnjemu primanjkljaju. Dolg širšega sektorja države v navedenem obdobju ne bo presegel 31% BDP. Spoštovani! Še enkrat bi rad poudaril, da je letošnji rebalans proračuna sanacijski, kljub temu pa je vlada dosledno upoštevala omejitve, ki nam jih nalaga prevzem evra. Na ta način želimo izpolniti ključni etapni cilj, ki je pred nami, to je izpolnitev vseh pogojev za vstop v evropsko monetarno unijo in prevzem evra v začetku leta 2007. Hvala lepa.
Hvala gospodu premierju. Prehajamo na obravnavo splošnega dela predloga rebalansa proračuna. Kdo želi besedo? Gospod Cvikl. Izvolite.
Hvala lepa. Gospod predsednik državnega zbora, gospod predsednik vlade, poslanke in poslanci, ministri, državni sekretarji. V svoji razpravi o splošnem delu proračuna bi rad predvsem izpostavil naslednjo ključno vprašanje. Danes bomo v okviru te točke dnevnega reda obravnavali rebalans proračuna, potem pa še dve točki, in sicer zakon o izvrševanju proračuna in pa zakon o prevzemu dolga pokojninske in zdravstvene blagajne. V okviru zakona o izvrševanju proračuna bomo obravnavali tudi vprašanje povečane glavarine, kar pomeni, da se bomo v današnji razpravi dotaknili vseh štirih blagajn javnega financiranja. V tej zvezi bi rad predsednika vlade obvestil, da za postopek sprejemanja rebalansa državnega proračuna velja isti postopek kot za sprejem državnega proračuna. Torej, da predsednik vlade uvodoma predstavi dokumente, ki jih vlada posreduje. Med temi dokumenti je običajno tudi struktura vseh štirih blagajn. Danes obravnavamo predlog rebalansa državnega proračuna, vmes bomo dvignili glavarine za 10%, potem pa bomo za 45 milijard prevzeli dolga pokojninske in zdravstvene blagajne. Vse to bo pomembno vplivalo na javnofinančne blagajne v Sloveniji, na strukturo celotnih, če hočete davčnih obveznosti. Zato me zanima, in to smo pričakovali, da bomo slišali s strani predsednika vlade, kakšna bo ob koncu leta po ocenah vlade s tem rebalansom državnega proračuna, s prevzemom dolga pokojninske in zdravstvene blagajne, z nekaterimi drugimi zakoni ter z dvigom glavarin javnofinančna slika. To je še posebej pomembno, ker običajno predsednik vlade ob takšnih razpravah predstavi svoj pogleda na ekonomsko politiko. Na ekonomsko politiko, ki jo vodimo skozi štiri blagajne in še skozi vrsto drugih aktivnosti vlade, vendar danes o tem nismo slišali. Slišali smo ponovitev četrtkove razprave. Zato obžalujemo, da predsednik vlade ni tega predstavil. Dobro bi bilo, da bi. Mogoče bomo v nadaljevanju razprave to še slišali, vendar je izredno težko odločati v okviru razprave o splošnem delu proračuna o rebalansu državnega proračuna, ne da bi slišali uvodno predstavitev, kaj je z javnofinančno situacijo. Ali ne bi bilo mogoče bolje, zaradi situacije, v kateri v Sloveniji smo, mogoče narediti kaj na strani davčnih prihodkov. Ali ne bi bilo mogoče bolje zaradi padca gospodarske rasti predlagati ob tem rebalansu proračuna še kaj na spremembi davčnih prihodkov ali na spreminjanju prispevkov v pokojninsko oziroma zdravstveno blagajno. To običajno predsedniki vlad predstavljajo ob predstavitvi bodisi državnega proračuna, bodisi rebalansa državnega proračuna. V tej zvezi pa samo še ena majhna opazka. Jaz bi vendarle rad predsednika opozoril, da matično delovno telo mora v drugi obravnavi, potem ko bi sicer morali slišati uvodne besedi, pa jih nismo, pripraviti rebalans državnega proračuna v neki vsebinski diskusiji. Če je za predsednika vlade diskusija o 77-ih amandmajih, ki skušajo popraviti rebalans državnega proračuna in ga vrniti v tiste okvire, ki bi omogočili v Sloveniji pospešitev gospodarske rasti, zavlačevanje dela, potem seveda ne razume razmerja med vlado in državnim zborom glede proračuna. Povsod v svetu je državni zbor ali pa parlament ključna proračunska avtoriteta. Opraviti dvomesečno razpravo, ki jo je vodila vlada, skozi diskusijo, ki ste jo imeli najprej na sončni Primorski, potem v času prvomajskih praznikov, ko ste se usklajevali z ministrstvom za finance in potem še na nekaj sejah tako koalicije kot vlade, v petih urah matičnega delovnega telesa, je po mojem mnenju nesprejemljivo. Mi smo obžalovali, da je predsednik državnega zbora in pa predsednik odbora za finance sklical sejo tako, da naj bi imeli samo pet ur časa. To, kot veste, ni bilo dovolj časa in zato seveda je prišlo do porušitve tega. To, da pa evropski svet ne bo prestavljal, je pa res. Ampak veste, gospod predsednik, nismo mi sklicali v četrtek seje na temo rebalansa, sklical jo je predsednik državnega zbora in smo tudi mi obžalovali, da niste najprej vi podali uvodne predstavitve, ki bi morale biti na vsebino ekonomske politike, za tem pa minister za finance na vašo predstavitev. Danes smo pa slišali ponovitev diskusije gospoda ministra, zato seveda nismo zadovoljni s tem. Pričakujemo, da bo gospod predsednik vlade še kaj odgovoril in potem bomo lahko nadaljevali razpravo. Hvala lepa.
Hvala gospodu Cviklu. Besedo ima gospod Barovič. Prosim.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi, dober dan voščim, lep sončen dan. Spoštovani kolegi ministri! Lepo je, da smo skupaj. Seveda je obrazložitev predloga v splošnem delu, kakršna je, in tu se v posamezne elemente, kamor bi se lahko pač v tem trenutku v imenu Slovenske nacionalnega stranke, ne bom obrnil. Zdi se mi pa, da je zelo pomembno vprašanje, ne trditev, ne domneva, ne da bi se delali pametne, zelo na mestu. Med prejetimi sredstvi iz Evropske unije v splošnem delu pod postavko 2.1.4 so številke: 115 milijard tolarjev predvidenih v skupni višini za strukturno in kohezijsko politiko, načrtovano v višini skoraj 37-ih milijard. Schengenski vir so predvidevanja. Vse lepo in prav in lahko tudi razumemo, da so to sredstva, ki so predvidena in zagotovljena iz takšnih ali drugačnih dogovorjenih virov iz preteklega obdobja. Glede na to, kar pa se je zgodilo, spoštovani kolegi iz vlade so bili zraven pri rešitvi finančne perspektive, pa v Slovenski nacionalni stranki izražamo dvom, da je vse to napisano res. Zato pa sprašujemo, da ne bomo govorili na pamet: Ali številke v poglavju 2.1.4, ne glede na dogajanja, ki so povezana s sprejemom evropske ustave, kot pri oblikovanju finančne perspektive za prihodnjo obdobje, ampak kljub temu govorim, da je vezano na to obdobje, ali te številke držijo, ali se na njih lahko zanesemo ali ne? Veste, z vsem spoštovanjem, 20 milijard prihranka je zelo lepa številka. Če pa ta ne bo uresničena zaradi dogodkov in dogajanj, o katerih še ta trenutek premalo vemo, potem nismo naredili nič, razen da bomo zapravljali ure in ure in ure. Drugo vprašanje, na katerega bi prav rad odgovor. Jaz spoštujem delo ministrstva za zdravje, se trudi, ampak opozorjeni smo bili na dnevni in nočni seji na velik, nominalno gledano, manko sredstev, namenjenih za razvoj zdravstva, za katerega verjamem, da si vsi želimo, da se razvija. Jaz bi želel samo vedeti, ali je nominalno, še enkrat pravim, gledano, tisto, kar smo doživeli v delu odbora za finance, je realno v primerjavi s tem, da pač ministrstvo ima vizijo vlaganja, ne vem, zasebnega kapitala, vlaganja evropskega kapitala, ker teh nekaj, mislim, da enkrat 2, enkrat pa 1.7 milijard tudi ni tako enostavno nadomestiti. To sta dve vprašanji, o katerih ne bi rad komentiral mnenje Slovenske nacionalne stranke, ker se želimo najprej prepričati. Hvala, za odgovore.
Hvala gospodu Baroviču. Besedo ima gospod Bajc.
Hvala, gospod predsednik. En lep pozdrav tudi v mojem imenu predsedniku vlade in predstavnikom vlade. Kolega Cvikl je v prejšnji obrazložitvi oziroma svojem nastopu uporabljal množino in je rekel: "pričakovali smo, pričakujemo", bom poskušal enako uporabljati oziroma razpravljati. Prejšnji teden smo sprejeli predlog dnevnega reda izredne seje na kateri imamo tri točke dnevnega reda: obravnava rebalansa proračuna, zakon o izvrševanju proračuna in prevzem obveznosti dveh blagajn. Mislim, da je danes v svojem nastopu in v pričakovanju, ko je rekel, pričakovali smo, omenjal tudi ti dve točki dnevnega reda. Mislim, da smo v prejšnjem tednu in tudi v petek, ko naj bi nadaljevali v popoldanskem času 1. točko dnevnega reda, to je obravnava splošnega dela rebalansa proračuna, takrat pa dejansko res se odločili in skupaj, bom rekel, dogovorili, ne glede na to, da je bilo nekoliko drugače prej dogovorjeno, da bomo na današnji seji poslušali predsednika vlade, ki nam bi naj, tako smo rekli v petek, predstavil predlog rebalansa proračuna. Mislim, da smo, tako kot je kolega Cvikl rekel, poslušali dejansko prejšnji teden ministra za finance, ki nam je predstavil predlog rebalansa proračuna splošnega dela in mislim, da tudi predsednik vlade ne more bistveno kaj drugače povedati kot tisto, kar je zapisano oziroma tisto, kar nam je tudi minister za finance pretekli teden predstavil oziroma povedal. Zdaj pa bom rekel, pričakujem pa, da se na plenarnem zasedanju, ko bomo obravnavali splošni in posebni del rebalansa proračuna, ne bo ponovila seja odbora za finance, ki je trajala več kot 30 ur in kjer so se ponavljale, ponavljale in ponavljale zadeve. Hvala lepa.
Hvala gospodu Bajcu. Besedo ima gospod Mikolič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljeni spoštovani predsednik vlade, gospodje ministri, spoštovane kolegice in kolegi! Jaz razumem, da razpravljamo o splošnem delu rebalansa proračuna, zato se bom v svoji razpravi nekako navezal na temo na razprave, ki so se odvijale na matičnem delovnem telesu in zadnjič tukaj na predstavitvi stališč posameznih poslanskih skupin. Uvodoma želim povedati, da odločno zavračam vsakršen pomislek, ki je bil izražen na matičnem delovnem telesu, ali je rebalans potrebno sprejeti, glede na to, da obstaja 40. člen zakona o javnih financah oziroma možnosti predhodnih ukrepov, če se ugotovi, da bo izvrševanje proračuna bistveno odstopalo od sprejetega. Na prvo mesto postavljam vedno načelo, da mora biti proračun transparenten in novi makroekonomski okviri in obveznosti, ki niso bili v proračunu sprejeti oziroma planirani v letu 2003, nam pravzaprav vse to zakonsko nalaga, da moramo proračun popraviti, da ne bo zaključni račun za letošnje leto, za leto 2005, bistveno odstopal od sprejetega proračuna. Že samo dejstvo, da realizacija v letu 2004 na nekaterih postavkah oziroma področjih bistveno odstopa od planiranih, govori temu v prid, in v predlaganemu rebalansu vlada želi planirane aktivnosti tudi v letu 2005 realizirati. Zakaj pravzaprav govorim o tem? Zaradi tega, ker so nekateri poslanci iz opozicije na maratonski seji matičnega delovnega telesa imeli velike težave glede primerjav, koliko je bivša vlada namenila za posamezno področje in koliko namenja sedanja vlada. Veste, namen je dosežen oziroma zaključen, ko je dokončno realiziran. Če bi se nekateri bolj posvetili realizaciji proračuna v letu 2004 in ne samo številkam, ampak tudi vsebini predlaganega rebalansa, bi na koncu ugotovili, da nimajo nobenih argumentov z vidika primerjav s preteklimi leti, da v rebalansu namenjamo manj finančnih sredstev za nekatera področja, ki jih opozicija navaja. Veste, za mene je vedno, če lahko rečem tako, pod narekovaji, veljalo, da je greh, če so sredstva bila planirana v proračunu, pa niso bila porabljena. O tem, če se spomnite, sem že kritično razpravljal pri sprejemanju zaključnega računa za leto 2003. In seveda kritika leti na račun slabega ali pa nesposobnega planiranja. Seveda pa moram v isti sapi omeniti, da je še večji greh, če so bila finančna sredstva realizirana, pa izplen ni bil pravi oziroma so bila finančna sredstva vržena stran oziroma se je na ta račun okoristila peščica ljudi. In tega je, spoštovane poslanke in poslanci, v preteklem obdobju bilo preveč. Vlada želi s predlaganim rebalansom poseči na tista področja, ki so bistvena za dosego v koalicijski pogodbi zastavljenih ciljev in bodo pripomogla k stabilnemu gospodarskemu razvoju in uravnoteženi javni porabi. Res je, da v pripravljen rebalans zaradi časovnih omejitev še niso vključene vse prioritete nove vlade. Omogočeno pa bo izvrševanje proračuna brez omejevanja in velikega prerazporejanja. Rebalans je prav gotovo dobra osnova za pripravo proračuna za leto 2006 in 2007. S predlaganim rebalansom so zadovoljne lokalne skupnosti, kajti po nekaj letih neuslišanega opozarjanja se je končno le zgodilo, da bo občinam namenjal več finančnih sredstev. In to je storila nova vlada. Očitek, da rebalans ni razvojno naravnan. 32 milijard je več namenjenih za investicije, kot je bilo realizirano v letu 2004. V preteklosti se je pač na žalost preveč sredstev za investicije prerazporejalo tekom leta za tekočo porabo in zato ni nobenih argumentov, da je rebalans manj razvojno naravnan, kot so bili proračuni v preteklih letih. Trdim, da je ravno obratno. Zmanjšujejo se sredstva, namenjena za aktivno politiko zaposlovanja, kar ni dobro, razlagate, spoštovane kolegice in kolegi iz opozicije. Ampak moram povedati, da govorite na pamet. Lani je bilo porabljenih za ta namen 17,2 milijarde, letos jih namenja nova vlada 20,6 milijarde, torej 20% več, kot je bilo realizirano v preteklem letu. Jaz pa kar verjamem ministru, da je vprašanje, če bo to še porabljeno, kajti spremenile so se okoliščine glede brezposelnosti. Logično bi bilo, da o finančnih sredstvih, namenjenih za to področje, razpravljajo tisti, ki poznajo vsebino, predvsem pa ukrepe, ki se izvajajo v okviru aktivne politike zaposlovanja. In če je bil kje brez pravega efekta trošen davkoplačevalski denar, potem je prav gotovo bil tukaj. Verjamem ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve, ki je zavzelo odločno stališče, da se denarja kar tako ne deli, ampak mora ministrstvo imeti izdelane instrumente za merjenje učinkovitosti vloženih finančnih sredstev, da lahko meri oziroma ugotavlja finančne učinke. Zelo dobro vemo, da se je v preteklosti marsikateri tolar, ki je bil namenjen za določen ukrep, prekanaliziral za kakšen drug nepošten in nezakonit namen. Vlada se je odločila, in prav je tako, da ne bo metala denarja raznim političnim botrom in ta denar se je pod pojmom aktivne politike zaposlovanja ali česa drugega prelival raznim podjetnikom, špekulantom v žep. Sredstva iz evropskih skladov so vključena v tako imenovani integralni proračun. Očitek, da zmanjšujemo domača sredstva na račun evropskih, predvsem na področju, ki jih pokriva ministrstvo za gospodarstvo. Tako pravite. Najbrž zanemarjate, da moramo določen delež tudi mi prispevati v evropsko blagajno. Pa še nekaj. Vzklikanja, da lahko pričakujemo uspešnejši gospodarski razvoj le, če bomo več sredstev namenjali za tehnološki razvoj. Seveda pa vsi vemo, da je tako. Najbrž pa spet vsi ne vemo, da veljajo enaka pravila, kot sem jih prej omenil, pri aktivni politiki zaposlovanja. Končni efekt je pomemben. Koliko dodane vrednosti nam bo na storitvi ali pa izdelku prineslo teh tri, pet, šest ali pa 10 milijard, ali pa bo vse to ostalo nekje zavito v megli. In ravno na to temo je bilo do sedaj večkrat slišati veliko pozitivnega s strani ministra za gospodarstvo in ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo glede ustreznih rešitev, da bodo učinki čim večji. Hvala lepa.
Hvala gospodu Mikoliču. Besedo ima gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Najprej bi rad povedal, da me čudijo čudenja gospodov iz Liberalne demokracije, Cvikla, Gabra, Gantarja in ostalih nekdanjih najvišjih predstavnikov bivše vlade. Nekateri ste tudi oblikovali proračun za leto 2003 in čudijo me predvsem stvari, ki ste jih izražali ob dosedanjih postopkih sprejemanja rebalansa. Te čudne odzive smo doživeli tako na sejah odborov, kakor tudi že na tej plenarni seji. Čudim se predvsem zato, ker gre za vaš proračun, ki ga je potrebno popraviti zaradi spremenjenih okoliščin in sprememb najpomembnejših kazalcev, ki so izhodišče za določitev proračunskega okvirja. Ob tem se najprej postavlja vprašanje smiselnosti dveletnih proračunov, ki niso prav pogosti v evropski praksi, in to pravzaprav potrjuje, da je bila bivša koalicija nagnjena k raznim posebnostim, k posebnim pristopom, in to na vseh področjih. Tako lahko recimo ocenimo tudi uvajanje mature v osnovno šolo, visoke in neživljenjske kazni, recimo uvedbo unikatne in predrage nalepke in tako naprej. Rebalans sicer ni nič posebnega v normalnem, poslovnem in tudi političnem svetu, seveda, če so razmere normalne in če prevlada zdrav duh in trezen pogled. Vendar je potrebno ugotoviti, da situacija ni povsem normalna. V nekaterih političnih strankah so se pojavili notranji problemi, za rešitev katerih ne obstaja zadosti volje. In zato se poskuša notranje strankarsko bojišče prenesti navzven v državni zbor in vanj povleči vso državno sfero. Tako vsaj ocenjujem vse te postopke, ki so vezani na rebalans proračuna, vse te neskončne, neproduktivne, občasno žaljive in netične razprave in povzročanje časovne stiske. In sprašujem se, ali so to dejanja resnosti in modrosti ali gre za pobalinstvo. Sam menim, da gre za zelo neodgovorno ravnanje ene od parlamentarnih strank, ki očitno nima ničesar drugega v programu kot oviranje dela državnega zbora in oviranje nujnih popravkov zakonov in finančnih načrtov. In očitno se v nekaterih strankah še niste uspeli znebiti "nadmudrivanja", ki smo mu bili priča dolga desetletja in kar ni prineslo prav nič dobrega. Razprava, ki je potekala te dni, je pokazala pravzaprav, zakaj prejšnja koalicija ni zmogla voditi in upravljati države. Predvsem zaradi tega, ker ni imela pravega vodje in so vso realno politiko vodili neformalni vodje, in to ne eden, ampak več. In formalni premier je bil le protokolarni predsednik vlade. In isti problem se je ponovil tudi v senčni vladi. Bivša vlada se je podobno kot smo bili priča te dni zapletala v brezplodne razprave, ki niso prinesli nikakršnega rezultata. In edini merljivi rezultat je bila predvsem poraba časa oziroma bolje izguba časa. Mi, to povem zelo odkrito, nismo pristaši tehnologije brezplodnih razprav in dokazovanja, kdo je bolj pameten v tej absurdni bitki. In temu se bomo tudi v bodoče izogibali. Prisotna je tudi odsotnost kakršnekoli strategije, kar se vidi tudi pri stališčih do rebalansa, kjer najprej sploh ni bil potreben, potem pa ste vložili na desetine amandmajev in zahtevali celo izredne seje, kjer ste utemeljevali svoje potrebe, zahteve in tako naprej. Prav tako je zelo zanimivo, da ste dosedanji koalicijski in sedanji opozicijski poslanci nenadoma zelo oživeli. Prej, pa čeprav ste bili nekateri poslanci deset ali še več let, niste opazili ničesar. Od lanskega decembra pa kar naenkrat vidite tisoče problemov, podhranjenost občin, težave v šolstvu, težave v zdravstvu in tako naprej. Prej ste zatirali občine, zavode, pozabili na znanje, na medije, danes pa ugotavljate in tudi to podkrepljujete z amandmaji, kako so pravzaprav podhranjeni. In očitno ni potrebno veliko, da se spregleda. Še bi lahko našteval take stvari. Če pogledamo obrazložitve rebalansa in tiskovne predstavitve, ki so jih imeli ministri, in naredimo primerjavo med proračunom in rebalansom, potem vidimo, da je bilo v prejšnjem mandatu precej cenenega populizma, ki ga je bivša vlada vrsto let, in to uspešno, prodajala državljanom. Ko je bilo treba pokazati investicijsko naravnanost, ste načrtno pozabili v proračun zapisati kakšnih 20 milijard sredstev za plače in jih premaknili pogosto na namišljene investicije. Te se tako ali tako niso realizirale in zato je bilo izvedenih vsako leto nekaj 10 milijard manj investicij, kot je bilo načrtovanih. In v zaključnem računu ni bilo ne duha ne sluha o kakršnikoli razvojni naravnanosti. Prekmurcem, na primer, ste obljubili predčasen začetek in dokončanje del na njihovem avtocestnem kraku, pa čeprav smo na vaš predlog samo mesec dni prej sprejeli nacionalni program, v katerega smo zapisali odseke s povsem drugimi datumi. Da tak način spremeni finančni tok, ste povsem prezrli. Kljub temu, da smo imeli dvoletni proračun, zraven priložen petletni načrt razvojnih programov, so se sklepale lizinške pogodbe, katerih poplačilo se v nekaterih primerih zaključuje celo v letu 2015, torej čez tri mandate. In proračune ste obremenili za 10 ali še več let. Vse je bilo predstavljeno mnogo lepše, kot je bilo v resnici. Gre torej za zelo nenavaden pristop. Lahko pa tudi mirno ugotovimo, da do sedaj še ni bilo proračunskega leta, ki bi se normalno zaključilo. Prav vsa dosedanja so bila prekratka na strani prihodkov in predolga na strani odhodkov. Zato je bilo treba prihodkovno stran podaljševati tudi do februarja naslednjega leta, odhodkovno pa rezati in zaključevati že oktobra. Včasih ali pa ponavadi se je to zgodilo oboje hkrati. In ni treba posebej poudarjati, kakšne posledice je to imelo za investicije, za proračunske uporabnike, za občine, za ugled države kot največjega upravljavca javnih sredstev. Lani, na primer, smo doživeli del davčne reforme, letos se je uveljavila, posledice pa se bodo občutile predvsem prihodnje leto, ko bodo prišle dohodninske odločbe. Lahko rečemo, da je bila ponesrečena. Javljajo se cele skupine, ki niso zadovoljne in ki protestirajo - študentje, kulturniki, obrtniki in tako naprej. In celo tedanji vladni kulturniki - v tej hiši jih je še zdaj kar nekaj prisotnih - so omogočili, da je njihova oziroma Ropova vlada udarila prav po kulturnikih in njihovih honorarjih in jih postavila še v bistveno bolj neugodno situacijo. Letos bo za njih težko leto, tako kot tudi za male podjetnike, za izdelovalce domače in umetni obrti in še za koga. Nekaj podobnega se dogaja tudi s športniki, ki so celo stavkali. Vendar ne Rop ne ministri njegove vlade se na te proteste niso uspeli odzvati in sta tarči postala ministra Bajuk in Zver. Prav zanimivo. Moram pa pohvaliti sedanjo vlado, da kljub temu, da ni mogla skoraj ničesar narediti na popravku davkov, je vsaj popravila nekatere zakone, s katerimi je pocenila življenje državljanom. Na primer, odpravila nalepke, pocenila notarske storitve, odpravila že nekaj birokratskih ovir in še morda kaj bi se našlo. Verjetno bo nekaj takih popravkov izpeljanih še letos, kar bo zmanjšalo stroške ljudi in jim tudi olajšalo življenje. In ne samo popravki davkov ali zmanjšanje davkov, tudi zmanjšanje in odprava drugih dajatev vpliva na realni standard državljanov. Konec lanskega leta se je sprožil tudi velik beg kapitala, saj največji tranzicijski poslovneži niso bili pripravljeni plačati uvedenih nenormalno visokih obdavčitev kapitalskih dobičkov. In vprašamo se lahko samo, ali je šlo morda v tem primeru celo za namenski izgon kapitala. V praksi smo se soočali tudi z učinkovitostjo, in to predvsem na področju investicij. Kljub temu da so bile načrtovane investicije izredno visoke, je bila realizacija zelo slaba, recimo lani samo 138 milijard, zmanjšanje je bilo bistveno. Letos pa se načrtuje na področju investicij približno 25% več glede na lanskoletno realizacijo. Moram reči, da pa smo vsi predvsem zelo razočarani nad tem, da je bilo slabše od pričakovanega črpanja in tudi možnega črpanja evropskih sredstev. Prav na področju na katerem, vsaj tako sledi iz razprave, opozicija izkazuje največji suficid znanja in poznavanja, to je evropska zgodba, to smo spoznali skozi te razprave v državnem zboru, je bila koriščena zelo slabo in daleč pod razpoložljivimi pravicami. Če ne bi bilo tolikokrat grajanega kmetijstva in v zadnjem času precej grdo obdelanih kmetijskih ministrov, bi bil že tako slab izkoristek še bistveno slabši. In to kljub temu, da so večino ostalih resorjev vodili ljudje iz Liberalne demokracije. Posebej zadolžen za evropsko področje je bil sedanji poslanec gospod Cvikl, ki sedaj, ko se gradi zgodba prav na izboljšanju črpanja evropskih virov, sedaj ga je začelo še posebej skrbeti. Če bi bili morda tudi prej bolj uspešni, bi se morda pojavila tudi kakšna napaka, nerodnost pri evidencah, toda neto efekt vstopa v Evropsko unijo bi bil bistveno boljši. In ugotavljam, da ste imeli izrazito velike težave takrat, ko je bilo treba priliti v dejanja. Ob tem pa morda samo beseda o aktivnostih, kljub temu, da je bil izplen na tej evropski zgodbi izredno nizek, pa je gospod tedanji minister Cvikl samo v pol leta za avionske karte porabil več kot 9 in pol milijona tolarjev, in to praktično do Hanoja. Zanimivo! Moram povedati, da sem pravzaprav zelo vesel popravka tudi sredstev, ki jih ta vlada namenja občinam, in to s povečanjem primerne porabe, ki je na izhodišču višja za skoraj 10% in s katerimi se bo pomagalo predvsem malim oziroma po vaše odpisanim občinam. Prej se je hotelo z nizko primerno porabo predvsem zatreti male občine in jih prisiliti, da bi se začel postopek združevanja. Upam, da bodo občine ta sredstva porabila delno za pokritje prenesenih in z zakonom naloženih obveznosti, delno pa bo morda tudi ostalo za investicije. Tu vidimo tudi del na tej eni od blagajn, ki se bo lahko prelilo v izboljšanje stanja na posameznih področjih. Lahko tudi ugotavljamo, da je bila v mandatih pred nami izredno slaba izterljivost davčnih prihodkov, ni pregleda ali pa se skriva nad stanjem dolžnikov, nihče jih ne objavi, ker tudi prej se jih ni, pač niti očitno niso bili v javnem interesu, marsikje pa so bili celo prejemniki še dodatnih javnih sredstev. Zanimivo je, da se s tem ne ukvarjajo niti raziskovalni mediji. Zelo nenadzorovano je potekalo tudi vplačevanje v državne blagajne, v pokojninsko in zdravstveno. Mnogi, ki odidejo oziroma odhajajo v penzijo, niti ne vedo, za kaj imajo ali bodo imeli prenizke pokojnine. Proračun pokriva primanjkljaj v pokojninski in zdravstveni blagajni, skratka, dediščina tudi na tem področju ni obetajoča. Podobno je pri socialnih transferih. Mnogi so pravzaprav posledica izigravanj in izkazovanj plač in načinov izplačila plač. Precej obveznosti, ki so ostale iz zgodbe o uspehu, je nastalo tudi iz sodnih odločb, iz sodnih procesov, ki jih je izgubila država proti posameznikom in družbam, vendar jih je pozabila plačati. Zaradi tega pa zneske bremenijo še visoke zamudne obresti. Eden takih, na primer, je sklad obrtnikov in podjetnikov, ki mu je potrebno vrniti kar nekaj milijard. Skratka, kakorkoli obračamo proračunsko zgodbo, stvari je potrebno postaviti na svoje mesto, na trdne temelje in začeti predvsem resno delati. Danes je prva priložnost, da s sprejemom rebalansa opravimo nekatere nujne korekture. Moram pa povedati, da je težko na slabo podlago, na slabe finančne temelje postaviti dober projekt, možne so le izravnave in poračuni, še posebej, če vemo, da je bilo izvedenih precej predobremenitev in koriščenja pravic, kar pomeni, da je velik del tega rebalansa tudi že potrošen oziroma zacementiran s pogodbami. Tudi dopolnila, ki so bila vložena k temu proračunu in jih je vlagala opozicija, so po mojem mnenju odraz slabosti prejšnje vlade, ki bi vse to, ne samo zlahka uvrstila proračun, ampak tudi realizirala, saj je dolgo časa imela na razpolago moč argumentov in tudi argumente moči, in to istočasno. Seveda bi sedanja vlada odpravila še kakšno moteče nesorazmerje in bi vse izpadlo še bolj razvojno, recimo v primeru, če bi se odločila za nekoliko večje zadolževanje, vendar bi bili v tem primeru ogroženi drugi cilji, višji cilji in predvsem cilj prek vstopa v skupni monetarni trg. Lahko pa ugotovimo, da se je pojavila še cela vrsta primanjkljajev, ker so ostala sredstva v raznih aferah, ki so se pojavile, delno je šlo za proračun, neposredna proračunska sredstva, delno za sredstva proračunskih uporabnikov, vendar v vsakem primeru je šlo za izgubljena velika javna sredstva, ki se niso našla v nobenem finančnem načrtu, ampak so se odlivala na posamezne izbrane račune. In takih zgodb bi se morda našlo še kje. Ker je potrebno te stvari popraviti upam, da bodo stekli tudi kakšni drugi postopki, ki bodo morda pripomogli k temu, da se bodo ta sredstva vrnila v proračunske ali druge blagajne in da bomo tudi s temi nerazvojnimi sredstvi poskušali razbremeniti proračun in tista sredstva, ki jih pobiramo z davščinami, v večji meri nameniti za druge razvojne potrebe te države. Hvala lepa.
Hvala gospodu Tanku. Gospod Cvikl replika? Izvolite.
Postopkovno bi prosil predsednik, če bi v skladu z drugim odstavkom 75. člena gospoda vodjo poslanske skupine opozorili, da danes ni diskusija o, ne vem, vprašanjih političnih strank, ampak o rebalansu proračuna. Če bi lahko to naredili, ker drugače bomo tudi mi o čem drugem diskutirali. Hvala lepa.
Za repliko se niste javili? Izvolite.
Replika, pa zelo na kratko. Gospod vodja poslanske skupine ni vaš, ni naš proračun, ampak je proračun slovenskih davkoplačevalcev. Sprejema ga državni zbor. Drugič, evropske zadeve. 1. maja 2004 smo postali članica EU. In do 1. maja 2007 se po postopkih EU črpajo evropska sredstva, ki smo jih dobili na voljo od 3. maja, ponedeljek, 2004. V prvi polovici leta so se črpala tista sredstva, ki so postopkovno mogoča in kot je bilo dogovorjeno. V drugi polovici prvega leta članstva v EU pa predlagam, da mogoče minister za finance odgovori, koliko sredstev se je črpalo. Predlagal bi, da se o črpanju evropskih sredstev pogovarjajo strokovnjaki, ne pa politiki. Mogoče je najboljše, da si kupite knjigo, kako priti do EU sredstev, jo imam s seboj, in potem razpravljate o teh vsebinskih vprašanjih. [[....]] [[Oglašanje iz klopi.]] Glede avionskih kart predlagam, da urad za proračunske [[...]]
Prosim, gospod Cvikl ima besedo.
[[...]]glede avionskih kart predlagam, da urad za proračunski nadzor izvede vse tako imenovane revizije. V lanskem letu je bil ta urad za proračunski nadzor še samostojen in neodvisen. Od kar ste sprejeli zakon o javnih uslužbencih, ni več, tako da predlagam, za leto 2004 obstaja tudi pregled proračunske inšpekcije za službo vlade za evropske zadeve. Zato menim, da o tem diskutirati danes nima smisla. Predlagam, da bomo ob zaključnem računu tudi o tem diskutirali. Dileme, na katero nisem dobil odgovora, razen, da ste vi posredno odgovarjali, pa nekateri drugi, je pa seveda ta, da je v skladu z uredbo o pripravi, uredba o [[...]] [[nerazumljivo.]] [[..]]za pripravo predloga državnega proračuna vedno podlaga vsebinska razprava vlade o ekonomski in finančni politiki. In formalnopravno danes vlada predlaga rebalans proračuna na podlagi proračunskega memoranduma, ki ga je sprejela Vlada Republike Slovenije v marcu, aprilu leta 2003. Zato smo pričakovali vsaj nagovor predsednika vlade, da bo predsednik vlade povedal, katere so tiste bistvene usmeritve ekonomske in javnofinančne politike, ki so temelj rebalansa državnega proračuna. Tega nismo slišali, razen, da smo slišali nekaj vas, ki tukaj insinuirate nekaj, kar ni mogoče insinuirati. Hvala lepa.
Hvala. Naslednji je na seznamu razpravljalcev gospod Veršnik. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Pozdrav predsedniku vlade, ministrom in spoštovanim poslankam in poslancem. Spoštovani prisotni! Sprašujem se, kdaj se je sprejemal proračun ali rebalans, s katerim smo bili vsi zadovoljni. Kot vem, se to še ni nikoli zgodilo in prepričan sem, da se to tudi nikoli ne bo zgodilo. Pred nami je rebalans proračuna za leto 2005, ki je bil sprejet decembra leta 2003. Verjamem, da so se pripravljavci trudili pripraviti kar najboljši proračun, čeprav so že takrat vedeli, da ga bo potrebno tudi korigirati, kar so tudi zapisali v 52. člen ZIPRIS-a 2004/2005. Prav gotovo pa niso vedeli, da se bo med tem zamenjala tudi vlada, zato je nove ministre po pregledu stanja v ministrstvu čakala naslednje naloga: to je priprava rebalansa za leto 2005, ki je sedaj tu pred nami. Novi ministri so v rebalansu morali in lahko opravili le najnujnejše prilagoditve državne porabe svojim načrtovanim nalogam in spremenjenim razmeram v letu 2005. Razlogi za to so še večkrat slišane črne luknje, govorimo o 70-ih milijardah, ki so se pojavile na železnici, v šolstvu, Revozu, Schengenu in tako dalje. Pri izdelavi rebalansa proračuna 2005 z vidika njegove fiskalne preglednosti zato ne moremo pričakovati večjih kvalitetnih premikov glede na sam proračun za leto 2005, saj večje spremembe v preglednosti in vsebini načrtovanja proračunske porabe terjajo čas za strokovno pripravo takih nalog, vključno z računalniškimi programi in usmerjanjem državnih uradnikov k sodobnejšim rešitvam. Nikakor pa ni mogoče soglašati s trditvami, ki jih demagoško trosijo kolegi poslanci iz opozicije, da rebalans proračuna za leto 2005 poslabšuje makrofiskalen položaj države, saj je podatke rebalansa treba bolj presojati z vidika dejansko realiziranih postavk iz leta 2004 kot pa z vidika samega proračuna za leto 2005, ki je bil sprejet decembra leta 2003. To svojo trditev želim tudi podkrepiti s podatki, čeprav so jih nekateri kolegi poslanci pred menoj nekaj že navedli. Če pogledamo postavko investicijskih odhodkov, ki so v veljavnem proračunu opredeljeni v višini 93 milijard, realizacija 2004 pa je bila v višini samo 70 milijard ali realizirana samo 75%. Predlog sedanjega rebalansa je 82 milijard, kar pomeni 17% več investicijskih odhodkov, kot jih je bivša vlada uspela realizirati v letu 2004. Poglejmo investicijske transferje, ki so v veljavnem proračunu opredeljeni v višini 86 milijard, realizacija 2004 pa je bila v višini 69 milijard, kar pomeni samo 79% realizacijo. Predlog sedanjega rebalansa je 88,7 milijarde, kar pomeni 28% več investicijskih transferjev, kot jih je bivša vlada uspela realizirati v letu 2004. Podobna situacija je tudi na postavki subvencij, ki so po veljavnem proračunu opredeljene v višini 76 milijard, realizacija 2004 je bila 72,6 milijarde ali 95%. Predlog sedanjega rebalansa na postavki subvencije je 80 milijard, kar pomeni, da v rebalansu sedanja vlada predvideva 10% več subvencij, kot jih je bivša vlada uspela realizirati v preteklem letu. Kako je bivša vlada razvojno skrbela za državo, smo slišali pred dnevi pri odpiranju mejnega prehoda Gruškovje, ko smo v občilih javnega obveščanja slišali, da so si dovolili za izvedbo prehoda izbrati ne najbolj ugodnega izvajalca, zaradi česar smo bili prikrajšani za 900 milijonov evropskih nepovratnih sredstev. Posebno poglavje o tako veliki skrbi za razvoj gospodarstva pa predstavlja poročilo o prejetih sredstvih iz EU skladov v letu 2004. Pa poglejmo nekaj podatkov. Predpristopna sredstva: predvidenih je bilo 21 milijard, realiziranih 10,8 ali 51%. Prejeta sredstva iz proračuna EU za izvajanje skupne kmetijske politike: predvidenih je bilo 11,2 milijarde, dejansko realiziranih 5,5 milijarde ali 41%. Naslednje, prejeta sredstva iz proračuna EU za strukturno politiko: predvidenih 7,7 milijarde, realizacija - nič. Prejeta sredstva iz proračuna za kohezijsko politiko: predvidenih 6,6 milijarde, realizacija - nič. Prejeta sredstva iz proračuna EU za izvajanje notranje politike: načrtovanih je bilo 2,2 milijarde, realizacija - ponovno nič. Takšno stanje na področju črpanja EU skladov pomeni neizpolnjevanje lastnih razvojnih ciljev in odmik od vsebinskih ciljev za novo finančno perspektivo. Slabo realizacijo črpanja iz EU skladov moramo pripisati slabostim institucionalne in kadrovske narave. Za črpanje v letu 2005 je pomembno, da bo pravočasno pripravljenih dovolj kvalitetnih projektov, s katerimi bomo lahko kandidirali za sredstva, ki so nam na voljo v Bruslju. Absorbcija teh sredstev pa za nas predstavlja razvojno možnost, ki jo nikakor ne smemo zamuditi. Hvala lepa.
Hvala gospodu Veršniku. Besedo ima gospod Potrč, pripravi naj se gospa Širca. Jaz bom napovedal enega za tem, zato bo stvar bolj tekoča. Gospod Potrč izvolite.
Hvala lepa. Jaz sem si sicer želel, da bi tudi v času moje razprave lahko bil prisoten gospod predsednik vlade, na žalost izgleda, da to ne bo mogoče. Ne glede na to, naj povem, da sem pričakoval, da bo današnja predstavitev in razprava govorila o vprašanjih perspektive Slovenije, gospodarske perspektive, razvojne perspektive, da bo pokazala, kje je mogoče uresničevati skupaj dogovorjene cilje, kje pa obstojajo problemi, ne pa, da bo to razpravo o različnih političnih pogledih in interesih v preteklosti in o tem, kako je tudi ob proračunski razpravi treba pokazati čim večjo razliko med parlamentarnimi strankami in politiki v Sloveniji. V tem pogledu, iskreno rečeno, sem razočaran tudi nad nastopom gospoda predsednika, ki je v njem pač želel glede na sklep državnega zbora pokazati formalen odnos in nastopiti. To je tudi storil, vendar v njegovi vsebini ne zaznam nobene jasne ocene in perspektive položaja Slovenije v današnjem času in realizacijo temeljnih ciljev v letu 2005, pa tudi ne želje prepričati državni zbor, tudi nejeverne ali pa mogoče zlonamerno, da je politika vlade jasna in da je usmerjena nesporno v razvoj Slovenije in tudi v uresničevanje naših temeljnih ciljev, ki smo si jih zastavili, vključno z lizbonsko strategijo. Zaradi tega bi posebej pričakoval tudi ocene o tem, ali v zadnjem tednu spremenjene okoliščine glede razprave in doseganja soglasja o finančni perspektivi pomenijo za sprejem našega rebalansa proračuna kakršnekoli spremembe ali je treba glede na to položaj Slovenije ponovno ovrednotiti ali ne. Da se oceni končno tudi ali v zadnjem času spremenjene gospodarske razmere, manjša stopnja BDP, zmanjševanje obsega investicij in podobno pomenijo karkoli, kar bi morali z vidika razvojnih ciljev za leto 2005 ponovno oceniti. Namesto da govorimo o tem in ocenjujemo, kje in na katerih točkah bomo dali temeljni poudarek v rebalansu proračuna, je razprava gospoda predsednika vlade relativno zelo zelo formalna, ne pove resnično mnogo več od tistega, kar je že bilo v dosedanjih razpravah izrečeno. Razprava poslancev koalicije pa obtožujoča, vendar ne z vidika slabih ciljev za leto 2005, vendar tega, kar bi bilo ali naj bi bilo v preteklem času, ne da bi postopoma le ugotavljali, da več ko pol leta vladanja počasi prihaja tudi, da po več kot po pol leta vladanja počasi prihaja tudi čas, ko je treba opredeliti koncepte in politiko, ne se pogovarjati samo o tem, kaj je bilo po mnenju vladajoče koalicije v preteklosti narobe. Še enkrat poudarjam, da so naše ocene v poslanski skupini Socialnih demokratov, da bi v tem času posegali, da bi zaradi težav s katerimi se srečuje Evropa, morali v Sloveniji strniti moči in sile, jasno pokazati cilje in prioritete, jasno se dogovoriti kako jih bomo uresničevali in prenehati z medsebojnimi obtožbami, ki so prisotne ta trenutek s strani vladajoče koalicije v tem državnem zboru, da bi opravičila svojo pasivnost v razpravah o rebalansu proračuna in da bi obtožila opozicijo, da si je drznila o rebalansu sploh razpravljati in povedati svoje pomisleke. To je neproduktivna razprava za ta državni zbor. Zato pričakujem, da bo nadaljevanje imelo vsebinsko razpravo o posameznih predlogih, ki smo jih tudi v opoziciji vložili, da bo imela za podlago argumentacijo, zakaj nekaterih od teh ciljev ni mogoče doseči. Mi pa globalno še vedno ocenjujemo, da je proračun prek predlaganega rebalansa manj razvojno naravnan, kot je bil na začetku, da manj sledi temeljno ekonomsko-socialnim ciljem, kot smo si ga ob sprejemu proračuna zadali, in v tej smeri so šli tudi naši amandmaji. Hvala lepa.
Hvala gospodu Potrču. Besedo ima gospa Širca, pripravi naj se gospod Ficko.
Hvala lepa. Dovolite, da se obnašam, kot da ti gospod predsednik bil tukaj, kajti njemu sem namenila nekaj vprašanj in tudi njegova seja danes to je. Proračun, več kot 1.700 milijard je predsednik vlade opravil v krhkih 10 minutah. Žel mi je za to, res da tudi v preveč pragmatičnih, ampak vendarle omenil je dve za mene pomembni postavki. Predsedniku vlade, če mogoče kje to spremlja, bom pa vseeno postavila vprašanje zaradi tega, ker na matičnem odboru nisem dobila zadovoljujočih odgovorov. Pa tudi na ostalih odborih, ki smo jih na žalost morali izsiliti, kajti prvič v zgodovini slovenskega parlamenta naj bi se rebalans obravnaval zgolj na matičnem odboru, ne pa posvetoval tudi v ostalih odborih. Konec koncev gre za udejanjanje politike, ne samo števil. Gospod predsednik, rekli ste, da smo na odboru za finance povsem po nepotrebnem zavlačevali delo. Mogoče bi bil sam potek dela na matičnem odboru krajši, če bi imeli takrat bolj zadovoljive in razumne odgovore oziroma argumente, a tega je bilo zelo malo. Zato mi je žal, da se izpodbija legitimnost diskusij in tudi razprav, da se reče, da se je na odborih zavlačevalo po nepotrebnem, kajti razprave so naše in vaše temeljno orodje in moramo ga pač izkoristiti, to je: državni zbor je prostor soočanja, ne mižanja, in prostor razmišljanja, ne pa molčanja. Gospod predsednik je dejal, da so tudi nekatere postavke - če ga pravilno citiram, "večina denarja je že porabljenega." Rebalans proračuna pomeni materializiranje politike, pomeni udejanjanje besed. Eno so namreč obljube, drugo pa finančne postavke, ki te besede udejanjajo. In skozi ta rebalans pravzaprav lahko šele razumemo, katere prioritete ima vlada, kateri programi se ji zdijo pomembnejši oziroma kateri v danih okoliščinah niso primarni oziroma so zaradi odmika časa, ker je bil sprejet pred dvema letoma potrebni korektur. Predsednika vlade oziroma vlado sprašujem: Katere okoliščine so se spremenile v tem času, da je v primeru programa veteranskih organizacij vlada v celoti zniževala sredstva za veteranske organizacije, in sicer, za Zvezo društev invalidov vojn Slovenije, za društvo Tigr, za Zvezo združenj borcev narodnoosvobodilne borbe, za Združenje Sever, za Društvo vojnih invalidov Slovenije, za Združenje žrtev okupatorjev Kranj, za Zvezo vojnih invalidov narodnoosvobodilne vojne v Trstu in za Društvo za ureditev zamolčanih grobov. Ne gre za velike številke, ampak tudi majhne številke so indikativne, in ker pač razumem, da veteranske organizacije niso prioriteta te vlade. In če postavimo v kontekst dosedanjih diskusij, tudi razumemo zakaj ne. Želela bi, da ta kontekst ne bi tukaj držal oziroma da ne bi dobila odgovora, da so ti programi postali za novo vlado manj pomembni. Dobili smo sicer delni odgovor, da ne bom delala krivice, da veteranske organizacije in združenja borcev nisi podali dovolj jasnih programov in načrtov. V natančnem informiranju, ali to drži ali ne drži, so bili odgovori diametralno nasprotni. Podatki, nikoli sicer pisno zaprošeni, so bili sprotno posredovani od februarja do današnjega oziroma do zadnjih dni, ko so morali izstaviti društvene programe, evidenco list svojih članov, načrte dela itn., itn. Ampak sedaj, če je gospod predsednik vlade dejal, da je večina denarja že porabljenega, seveda sprašujem, ali so bila tudi ta sredstva porabljena, in če so bila, kako se bodo ta znižanja kazala v pogodbah. Predpostavljam, da te pogodbe tudi bi morale biti. Sicer dovolite samo še eno opazko predstavnikom pozicije. Mislim oziroma vsi mislimo, po vsej verjetnosti, da ne bo šlo več v nedogled sklicevanje na preteklost in na domnevne napake drugih, zato da bi prikrivali svoja ali pa, da bi usmerjali poglede drugam. Čas je, da opustite te alibije in da se postavite na lastne noge, tudi tukaj, ne samo tam, kjer že tako in tako izvajate zelo agresivno in kadrovsko politiko. Rebalans je ta priložnost in ob rebalansu lahko poveste, katere vaše politike so prioritetne, ne pa se ukvarjati, prosim, s tem, da je nek minister v osmih mesecih porabil za službena potovanja, ki jih je bilo več kot 30, 9 milijonov, medtem ko vaš minister v par dnevih porabi 3 milijone. Se oproščam, če zdrsnem tudi jaz kdaj tja, kjer ne bi bilo potrebno. Hvala.
Hvala gospe Širci. Predstavnike vlade, ministre bi rad opozoril, da ima vlada v programu še eno uro časa, katerega pa ni potrebno, da porabi samo na koncu, lahko se oglašate kadarkoli želite, tudi ministri, in odgovarjate na vprašanja, ki so zastavljena vladi, ali premieru, ali posameznemu ministru, kajti vsi vi ste v tem smislu predstavniki vlade. Besedo ima po razporedu, gospod Ficko. Pripravi naj se gospod Starman. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana vlada, kolegice in kolegi! Tudi jaz bi rad, da bi v dvorani bili predstavniki opozicije, namreč svoja stališča bi rad soočil z njihovimi, pa se potem eventualno odločal. Ne moremo pa mimo preteklosti, saj na koncu razpravljamo o rebalansu proračuna, ki ga je pripravljala prejšnja vlada in se tega dejansko ne moremo izogniti. Obravnava rebalansov ni nuja. Pojavi se, ko nastanejo potrebe za to. V tem trenutku so nastale potrebe in vlada je pripravila predlog rebalansa. Kje so potrebe? Lahko so v tem, da proračun enostavni ni bil dobro pripravljen, lahko pa so dejstva, ki so se v postopku izvajanja tega proračuna pokazala taka, da narekujejo potrebe po spremembah. In če na prihodkovni strani pogledamo, da so prihodki pravzaprav višji, kot jih je proračun predvideval, če drugega očitka glede tega ne moremo dati, lahko podamo vsaj neoptimistično gledanje takrat pri pripravi tega proračuna, kateremu rebalans zdaj namenjamo. Na odhodkovni strani pa itak imamo veliko stvari, ki narekujejo potrebo po spremembah. Ko se je pojavilo tistih 70 milijard neplaniranih prihodkov oziroma odhodkov v proračunu, so predstavniki opozicije dobesedno "skakali v luft", češ zdaj pa je vlada našla nekaj, kar ne bo znala rešiti, kar ne bo znala razvozlati. To so tudi dejstva, ki zdaj narekujejo, da je potreba po spremembi takratnega proračuna, in to je ta rebalans, ki ga imamo na mizi. Seveda ne morem mimo postopkov sprejemanja tega rebalansa na matičnem delovnem telesu, kjer se je vrtelo vse okrog ene osebe. Jaz verjamem in vem, da imamo Slovenci vzdržljive ljudi, dva sta v tem trenutku spet na svetovni preizkušnji, Strel plava nekje na Slovaškem, Robič vozi po Ameriki, bi me veselilo, če bi gospod Cvikl povedal, da tudi on tekmuje za dosego nekega rekorda v Guinnessovi knjigi in bi potem to člani odbora verjetno drugače sprejeli in ga mogoče pri kakšni zadevi celo podprli, sicer pa zjutraj ob štirih, petih, ko poslušaš v bistvu celo noč eno in isto osebo, težko dobesedno razsodno razmišljaš, pa se malo opravičujem kolegom, kateri so sodelovali na teh razpravah. Govorili ste, da je ta rebalans proračuna zamujena priložnost. Predvidevam, da ste mislili sebe, res ste zamudili priložnost, da bi sami o tem rebalansu večinsko odločali. Žal pa za nas to ni priložnost, to priložnost ste vi zamudili lansko jesen, mi bomo pa svojo priložnost, vsaj predvidevam, uveljavili pri pripravi naslednjega proračuna, kjer bomo lahko v večji meri uveljavljali svoje programe v koalicijski pogodbi. To bo šele komaj v proračunu, s tem rebalansom v bistvu popravljamo stvari, ki so nujne popraviti. Očitki o nerazvojni naravnanosti rebalansa proračuna, v katerem 23% več sredstev gre za investicije, kratko malo ne vem, če zdržijo. O konkretni zadevi investicije v pediatrično kliniko je bilo veliko govora. Pediatrična klinika bo zgrajena v predvideni dinamiki, ki je zdaj veljavna, vsaj tako resorni minister zagotavlja. Zakaj pa že ni bila zgrajena, je spraševal predstavnik Liberalne demokracije zadnjič tu v parlamentu. To vprašanje ni naslovljeno na pravi naslov, najbolj kompetentni, da bi na to odgovorili, spoštovane kolegice in kolegi, so tisti, ki jih zjutraj gledate v kopalnici, ko se urejate, tistim naslovite to vprašanje, vsakodnevno lahko dobivate odgovore na to vprašanje. Vsaj malo slutim, kakšne odgovore vam bodo dajali. To, da bodo investicija v pediatrično kliniko povečala gospodarsko rast v Sloveniji, kot je gospod Cvikl v Odmevih Slovencem govoril, jaz tega ne morem verjeti, res ne. Vprašanje gospoda Lahovnika, ko je primerjal povečanje izdatkov proračuna s številko, koliko prebivalcev Slovenije bo to obremenilo, pa je omenjal novorojenčke in upokojence pa seveda vse vmes, jaz bi ga spomnil, naj enkrat preračuna, koliko prebivalcev, tudi novorojenčkov in upokojencev, obremenjuje njegova plača. On je namreč del tega sistema, ki se tudi iz tega financira, da ne bo izgledalo potem tako čustveno. Vedno najprej se mi pojavlja v spominu dogodek, ko je predsednik Liberalne demokracije v prejšnji vladi do takrat strokovnjake, meni se zdi, da je bilo nekje na Brdu pri Kranju, posvetil v člane stranke, jih je, kot rečemo, politično "razdevičil" ali "kontaminiral" - kakšen izraz vam je bolj po godu. Jaz obžalujem, da jim tam ni dodal substance še malo političnih izkušenj, predvsem sedaj pri delu v opoziciji, ko se nahajajo v novi vlogi, bi to zelo prav prišlo. Veliko je pripomb v tem rebalansu, da je premalo sredstev namenjenih za razvoj, neposredno za razvoj. Pri tem sam opozarjam, da zgolj sredstva za razvoj niso dovolj, pa bom samo na enem segmentu to skušal ponazoriti. Financiranje regionalnih razvojnih agencij, če pogledamo, koliko sredstev porabijo za funkcioniranje same zase, pove, da ta denar, vsaj po moji presoji, ni efektivno uporabljan. Ko je pred časom novinarka ali pa novinar spraševal eno od direktoric take razvojne agencije, zakaj je dobila tako veliko plačo, je sama sicer odgovorila, da to ni vse plača, je pa eden del, velik del za uspešnost, delovno uspešnost, za delo v preteklem letu in ko jo je novinar naprej vprašal, za kaj pa je dobila delovno uspešnost, sama najprej ni vedela niti odgovora, potem pa je vseeno povedala, da verjetno zaradi tega, ker je realizirala lanski plan, ki ga je morala realizirati. Torej, ta denar, ko realiziraš nekaj, kar ti je po programu naloženo, potem verjetno ne bi smel biti razlog za delovno uspešnost. Razvojni potenciali Slovenije niso majhni. Pričakujem, ko bomo v naslednjem obdobju pripravljali proračun za naslednja leta, z uveljavitvijo tistih izhodišč, ki smo si jih sedanje koalicijske stranke v svoje programe zapisale in združile v koalicijsko pogodbo, uveljavili na tak način, da bo to bolje za državo Slovenijo. Do takrat si tudi želim, da se največja opozicijska stranka malo konsolidira, da bomo lahko konstruktivno razpravljali in sodelovali pri sprejemanju tistega proračuna; ne nazadnje bo to tudi v njihovo dobrobit. Hvala lepa.
Hvala gospodu Ficku. Zopet bi prosil poslance, da se vendar skušajo držati vsebine razprave, in sicer splošnega dela predloga rebalansa proračuna za leto 2005. K repliki se je javil gospod Cvikl. Prosim.
Zelo kratka replika. Gospodu poslancu bi predlagal, da si pogleda številke. Prejšnja vlada je v proračunu predlagala za investicije 181 milijard [[...]] [[Oglašanje iz ozadja.]] Predlagala je 181 milijard, vi jih predlagate - minister, predsednik vlade - 170 milijard ali 11 milijard manj. Koliko boste realizirali, vam bom povedal zdajle: od 170 milijard jih boste realizirali približno 120 milijard, ker 50 milijard evropskih sredstev ne boste letos realizirali. In drugo, predlagate 38 milijard povečanja za plače - to pa boste realizirali. In problem bo ravno v tem, da boste povečevali tekočo potrošnjo, kar bo negativno vplivalo na inflacijo v času prevzemanja evra, in da ne boste mogli sprožiti postopkov javnega naročanja izvedbe del, kar bi pozitivno vplivalo na gospodarsko rast. In to je naš edini pomislek. V tem smislu je proračun nerazvojen, ker bo za naložbe manj denarja, postopkovno pa ga bo v letu 2006 in 2007 nekoliko več. To je ves problem. In še zadnji pomislek na tako imenovanih, ne vem, 20 in toliko ur. Poglejte, ko se sprejema državni proračun, se za to sestanejo vsa delovna telesa in tudi matično delovno telo. Običajno to traja na Švedskem od enega do treh tednov, v Združenih državah Amerike od približno julija do približno konca oktobra. Tako je 30 ur malo. Boste videli, koliko časa bomo delali pri proračunu, ker če hočemo razmišljati o vsebini 2.000 strani, je za to potrebnih več kot 5 ur. In mi nismo krivi, če ste ocenili, da je dovolj razpravljati 5 ur, potem ko ste na koalicijskem sestanku dobili navodilo, da ne smete vlagati amandmajev. In je tokrat prvič, da vladajoča koalicija nima amandmajev, vsaj na tisto ne, kar navadno poslanke in poslance še posebej žuli. Hvala lepa.
Hvala gospodu Cviklu. Na seznamu razpravljavcev je gospod Starman, pripravi naj se gospod Gantar.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani! Bom zelo kratek. Mislim, da ne glede na to, kdo je pripravil proračun, kdor bi ravnal pošteno in hotel biti transparenten, bi pripravil lahko edino zelo zelo podoben proračun. Tukaj se je enostavno napisalo in v rebalansu potrdilo, kar je bilo ugotovljeno, izračunano, in mislim, da tu manevrskega prostora ni veliko. Mislim, da je pošteno priznanje prihodkov, pač, jaz bi raje videl, da bi se jih nekoliko manj planiralo, ker bi bila tako malo manjša poraba, vendar mislim, da je bilo pošteno narejeno od predlagatelja, da je pocenil in upam, da pravilno ocenil prihodkovno stran proračuna. Ravno tako pa mislim, da je prav, da je na odhodkovni strani napisano vse in ne, da se nadaljuje praksa, kot je bila sedaj, da se en del sredstev ne planira v proračunu in to na tistih postavkah, katere morajo biti odrealizirane. Mislim, da taka praksa ni dobra, ni koristna za nas vse in je bolje, da si realno planiramo stvari, ker le na tak način dejansko vemo, kaj bomo v tem tekočem letu lahko naredili. V nasprotnem primeru pa je to, mislim, da samo v lanskem letu, vsako leto je enaka praksa, da se za namen zagotavljanja sredstev na proračunskih postavkah plač in raznih drugih obveznosti sredstva enostavno potem začnejo zmanjševati na področju investicij in zato prihaja vedno do tega velikega razkoraka od planiranih in realiziranih investicij. To razvojno naravnanost, tega se moram dotakniti, kar je rekel nazadnje gospod Cvikl. V lanskem letu je bilo planiranih investicijskih transferov in investicijskih odhodkov 180 milijard, kot je bilo rečeno, realizirano pa dvakrat po 68 milijard, cca. 136 milijard tolarjev. To je bila ta zadeva. Ne moremo mimo tega, ravno zaradi te filozofije in tega načina, bi rekel, nekakšnega sprenevedanja pri realizaciji proračuna je ta zadeva pomembna, da se ugotovi. Verjetno bodo možnosti za določene spremembe, ki bodo pa dejansko vsebinske narave, se lahko realizirale dokaj hitro, ko bomo začeli pripravo proračuna za leto 2006. Osebno mislim, da ni mogoče izdelati bistveno drugačnega predloga, kot je ta, zato mislim, da so bile te naše razprave dejansko brezpotrebne, ker ni realnih možnosti, da bi se bistveno stvari spreminjale. Po drugi strani je pa številka taka, kot je v proračunu - mi praktično povečujemo porabo v tem proračun za 42 milijard tolarjev glede na prvotno sprejeti proračun. Če dodam številko iz leta 2004, kjer je bila realizacija 1.595 milijard, je to povečanje kar za 176 milijard tolarjev in to je 11,2%. Ta številka pa mene skrbi, samo dvomim, da je to možno drugače pripeljati in to ni rešljivo v okviru tega proračuna, ampak v okviru naslednjih proračunov za naprej. Če smo pošteni drug do drugega, bi tudi morali opredeliti skupne stvari. Proračun je zadeva, kjer ni potrebno, da izgubljamo energijo z medsebojnim obtoževanjem. Mislim, da je proračun stvar, kjer bi pa lahko rekli, da se poenotimo, da smo si enotni, da je to pač naš skupen program in da je zelo pomembno, da naredimo tiste stvari, katere so pač prioritete, ki so tukaj. Zaenkrat tukaj samo realiziramo, v celoti realiziramo postavke proračuna, ki so bile pač sprejete že leta 2003. Bojim se, če ne bi dodali teh stvari, dodali plač in vsega tega, je to samo realno stanje. Kaj vem, bojim se, tam smo Revozu dali sredstva, ki so bila s pogodbo podpisana. Ne moremo se sprenevedati, da teh stvari ne bi realizirali, in mislim, da je prav, da se tu poenotimo in se vsi zavedamo tega, da so variante in možnosti za kakršnekoli spremembe oziroma povečevanje tu možne. Tudi cela struktura, cel paket amandmajev na sam proračun ni pokazal neke teže, da bi se nekaj bistveno spremenilo, nobeden ni predlagal zmanjšanja prihodkov na nekih osnovah. Zato mislim, da je prav, da se poenotimo in sprejmemo ta proračun, da bomo lahko realizirali program do konca leta, tako kot je postavljen, in si ob tem zastavimo cilje čim hitreje za naprej. Hvala lepa.
Hvala gospodu Starmanu. Besedo ima gospod Gantar. Naslednji naj se pripravi gospod Petan, ki se mu opravičujem, da sem ga pomotoma preskočil. Izvolite, gospod Gantar.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Žal predsednika vlade ni več tu. Sam sem pozorno spremljal dosedanjo pripravo rebalansa proračuna, tudi takrat, ko je bil še na vladi, pa tudi v državnem zboru, čeprav nisem sodeloval na odboru za finance, in si torej lahko privoščim nekaj opažanj z rahlo distanco. Kar se mene tiče, je proračunska razprava razprava vseh razprav v parlamentu. To je razprava, v kateri se pojavijo in pokažejo prioritete, usmeritve vlade, ki ima konkretno oprijemljivo oporo v virih, finančnih, materialnih in drugih, za njihovo izvajanje. Zato se bodo tu vedno pokazale razlike. Veselilo me bo, če bo tako, kot kolega Starman pravi, če bomo lahko ugotovili, da je veliko skupnih stvari. Toda razlike vedno bodo in prav tu se bodo še najbolj pokazale. To je prva stvar. Druga stvar. Moram reči, da sem bil pozoren na več izjav finančnega ministra - ki se mu zahvaljujem, da se nam je ravnokar pridružil -, da proračun dejansko ne izraža prioritet te vlade oziroma da rebalans proračuna ne izraža prioritet te vlade. Rebalans proračuna, to lahko rečem, ne izraža tudi prioritet prejšnje vlade. Katere prioritete torej izraža? Ali je še kakšna druga, tretja, nevidna, nam neznana, vam neznana vlada, ki si je prevejano postavila proračun in svoje prioritete? Ali kdo drug vlada namesto vas in nas kot opozicije? Mislim, da moramo končno vendarle reči, da bo ta rebalans proračuna, ko bo sprejet, vaš proračun in bo vas postavil na noge, takšen, kakršnega ste pripravili in tudi spravili skozi ta parlament. Sicer pa je to, jasno, bolj ali manj sklicevanje na poljubnost, da boste rekli, da je proračun dober, kadar vam bo ustrezalo, in da je Ropov ali prejšnje vlade, kadar vam ne bo ustrezalo. Ta način razmišljanja, vas moram dobronamerno opozoriti, po tej seji, po zaključku te točke, te izredne seje, pravzaprav ne bo več možen. Po sprejemu rebalansa proračuna na vladi sem kakšen teden opazoval gospode ministre in ministrico, ki so se vsi zadovoljni kazali na televiziji oziroma na tiskovnih konferencah in pripovedovali, da so vsi profitirali. Moram reči, da je moja izkušnja zelo drugačna. Naj izdam skrivnost bivših vlad, ne samo Ropove: nam so včasih celo tako rekoč prepovedali, naj ne hodimo govorit v zvezi s proračunom, da ne bi izražali kakšnega nezadovoljstva. Moja osebna izkušnja, to lahko povem, v zvezi s sprejemanjem proračunov je bila to, da sem bil vedno nezadovoljen, da nikoli nisem bil zadovoljen in da tudi nisem srečal kolega, ki ne bi odkrito kazal nezadovoljstva, čeprav je mogoče pri sebi bil malo bolj zadovoljen kot sicer [[gledam Slavka Gabra]] . Ministri smo bili vsi po vrsti nezadovoljni in tako je tudi prav. Proračun je dober takrat, kadar so vsi nezadovoljni, pa vendar nobeden ni tako obupan, da bi zaradi tega nezadovoljstva odstopil. In takrat je proračun neke vrste v ravnotežju, ki omogoča, da ta proračun ni porabniško naravnan, ni potraten, da pa hkrati realizira osnovne intence ministrov, vlade itn. Skratka, kolegi iz pozicije, predstavniki vlade, ministri, predsednik vlade, mislim, da v bistvu zmorete in da bi mogli storiti več. Prvič, proračun, rebalans proračuna bi morali pripeljati v državni zbor vsaj tri mesece prej in si s tem zagotoviti večji manevrski prostor za njegovo prestrukturiranje. Vsaj tri mesece prej, ampak rajši bi rekel štiri ali pet. Torej, to bi bilo možno, če bi začeli s tem delom vlade, ne pa samo s kadrovskimi spremembami. Izražati bi moral bolj vaše prioritete, se pravi, morali bi ga bolj prestrukturirati. S tem ne bi zadovoljili opozicije, to je zanesljivo da ne, zadovoljili bi pa svojo volilno bazo, svoje podpornike, svoje intence, vaše intence in vaš program. Eno leto, četrtino tega mandata boste tako rekoč preživeli ob tujem proračunu, na katerega kot pravite, niste mogli ali pa hoteli bistveno vplivati. 25% tega obdobja. In to seveda za nobeno vlado ni dobro. Moram reči, da sem hvaležen gospodu Tanku za skrb, ki izraža glede stranke LDS. Res je, veliko razprav poteka v tej stranki, kot v vsaki stranki, ki izgubi volitve, kar je popolnoma normalno, ampak lahko hkrati rečem in hkrati pritrjujem, res je, da je razprava v stranki nekako tudi vplivala na naše obnašanje do proračuna. Kaj bi šele bilo, če se ne bi ukvarjali tudi s stranko in če bi vse svoje kreativne sile in energije posvetili samo proračunu. Pričakovali bi lahko še večjo in še bolj poglobljeno in še več ljudi udeleženih v razpravah. Tako bodite hvaležni, da se ukvarjamo tudi s svojo stranko in da jo prenavljamo in nadgrajujemo, ampak hkrati vas opozarjam na to, da to ni razlog, ki bi vas odvezal od tega proračuna in tudi nas, da se ne bi vsaj malo ukvarjali s tem proračunom, kar pa smo se tudi. Hkrati bi vas rad opozoril, da retorika kako ne more ti nič storiti, ker je prejšnja vlada že vse, če po domače rečem, zavozila ali zamočila, nikakor ne prime več: niti pri vaših novinarjih niti pri - v narekovaju - "vaših medijih". Končno bodo ljudje povedali, kaj jim bolj ustreza, ali je sedaj kaj boljše ali je sedaj kaj slabše. Čez čas se bo pokazalo, kakšne so bile razlike med obema vladama itn., kot na številnih drugih področjih, tudi na tem. In tako je tudi prav. Hkrati moram reči, če mi dovolite, gospod predsednik, da bi svojim kolegom iz LDS tudi jim predlagal javno, da naj preveč ne protestirajo proti tem, ko nam kolegi iz pozicije govorijo, kako slabi smo bili, kaj smo narobe naredili, kaj je bilo slabo itn., ker je takšno dokazovanje, da ni res, na nek način brezpredmetno. Jaz želim predvsem to, da ko boste odpravljali naše domnevne ali realne slabosti ali napake, pazite, da pri tem ne boste storili še hujših ali še večjih realnih napak. In to je pravzaprav tisto sporočilo, ki bi ga morali imeti že v tem proračunu [[...]] [[Odgovor iz klopi.]] Kolega Jerovšek, ali mi boste kaj dodali kar takoj? Ja. To ni nobeno opravičilo, če že govorimo o opravičilih v zadnjih mesecih ali tednih. Skratka, želim vam, da ko boste odpravljali naše namišljene ali realne slabosti, da sami storite čim manj slabosti, ampak povem pa vam, vsako, ki jo boste storili, bo stala, bi rekel, ne bo ostala nekaznovana. Hvala lepa.
Hvala gospodu Gantarju. Besedo ima gospod Petan. Gospod Starman niste bil citirani, niste bili imenovani. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[..]]Ali ste bili? No, izvolite repliko.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani! Zelo kratko repliko bi rad povedal, ki se mi pa zdi, da odgovori na veliko vprašanj. Proračun ali rebalans proračuna je vedno posledica predhodnih odločitev v državnem zboru, to je posledica, ne pa vzrok. Zato bi rad povedal, da se bodo bistvene spremembe v proračunu delale, so se delale in se bodo delale glede na to, kaj bomo odločali o posameznih zakonih na posameznih področjih. Zato pravim, da bo potrebno marsikaj in marsikje spremeniti, da bomo sploh zmanjšali javno porabo. To pa dejansko, kar danes govorimo o rebalansu proračuna, ni posledica ne vem kakšnih dohodkov, ki bi bili sprejeti, temveč mislim, da je treba to upoštevati. To je posledica proračun in izključna posledica dela državnega zbora in če se je javna uprava preveč povečala, če smo preveč dajali [[...]] [[nerazumljivo.]] . za različne stvari, to se je odločalo tukaj pred tem in se bo tudi naprej tako. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Petan. Pripravi naj se gospod Kovačič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani! Torej, o tem rebalansu je bilo že veliko povedanega, pa verjetno še več bo, seveda veliko je bilo tudi sprenevedanja in pa zavajanja. Dejstvo je, da bi želel povedati sledeče. Namreč, rebalans. Zakaj rebalans? To pomeni, da je potrebno ponovno napraviti balans, se pravi, ker je balans bil slab, se pravi, ker je bilo slabo finančno uravnoteženje javnih financ države, je potrebno narediti ponovno uskladitev finančne bilance ali finančnega stanja države. Ali če hočete tudi drugače, popis dejanskega obstoječega stanja ali pa tudi lahko rečemo sanacija tega, kar se je zgodilo. Namreč osnova, to je balans ali proračun, je bil pripravljen pred dvema letoma in ne bom rekel, da je bil pripravljen slabo, to pustimo ob strani, ampak med tem časom se je tudi marsikaj zgodilo. In sedaj je potrebno pripraviti takšen proračun, takšen rebalans, ki bo upošteval obstoječe stanje, da bo nekaj realnega, na osnovi katerega bomo sploh lahko gradili, drugače ni mogoče graditi v nekih meglenih oblakih, v nekih meglenih višavah. Veliko lahko slišimo, tako je bilo rečeno, o cenejši državi, da ta rebalans pa tega ne upošteva. Spoštovani, tu bi se morali vprašati, kdo pa je planiral to državo, kdo je planiral to javno upravo, kdo jo je uresničil, kdo jo je formiral, poleg tega pa še ne upošteval plač za del javne uprave. To ni realno in ta rebalans to upošteva. Upošteva tudi ta dejstva, da je potrebno javno upravo tudi plačati. Gre za veliko sprenevedanje pri tem. Namreč, gre za določeno dediščino, ki jo je potrebno ovrednotiti in jo napisati, predstaviti takšno, kot je. Veliko se govori o krčenju razvojnega dela, da je premalo na tem segmentu, ampak spoštovani gospodje, ki ste pripravljali ta proračun, morali bi se vprašati, zakaj ste nekatere stvari dali pod investicije, ki jih niste nikoli uresničili - zato ker ste morali dati tudi za plače javnega sektorja, ki ste ga tudi vi planirali in uresničili. Drugače pač, žal, ne gre. Veliko tudi govorite in kritizirate in sprašujete. Bilo je vprašanje, kako se bo uresničil življenjski standard, da bo višji. To je bilo konkretno vprašanje. Tudi tu bi lahko rekli, da do sedaj država ravno ni bila dober gospodar v gospodarskem sektorju. Še celo več, če je že prišlo do nekontroliranih stečajev, še celo stečajni upravitelji so posojali denar in ga niso dobili delavci. Ja, kako potem lahko sprašujete o višjem standardu? Namreč, tudi ti delavci so naši državljani in tudi oni imajo pravico do svojega standarda, ampak to je nekdo držal "štango", kot se temu reče. Na veliko se sprašuje, seveda, to je sprenevedanje, kdaj bodo določene investicije uresničene, pa bom navedel samo par tistih: Univerzitetna knjižnica - zelo potrebna. Ampak, kakor se jaz spomnim, pred štirimi ali petimi leti se je postavil temeljni kamen, danes pa tam razen plevela ni drugega. Pa bi mogoče jaz lahko vprašal ali mi s te strani, ali še celo več, vprašali bi, kje so bila tista sredstva porabljena. Menda ne bo kdo rekel, da ste temeljni kamen postavili zato, da zamegljujete situacijo in da imate Slovenke in Slovence za norce, da ste samo temeljni kamen postavili. Kje je tisti denar? To bi mi lahko vprašali in dobili odgovor. Verjetno bo ta vlada morala odgovoriti na to vprašanje, potem bo šele popis finančnega stanja realen. Isto je za pediatrično kliniko. Mislim, da je ta vlada že jasno povedala. Sedaj bi se ustavil samo še pri avtocestah. Severovzhodni del Slovenije, bolj vzhodni del je bil planiran, da bo dobil svojo cestno povezavo šele po letu 2010. Res da tisto zadnje leto se je na pritisk krajanov nekoliko spremenilo. In ta vlada je jasno povedala, da bo v najkrajšem možnem času in tudi datum je dan - ampak, glej ga zlomka. Ta sistem mora sfunkcionirati v celoti in kako je potem možno ob taki zakonodaji, ki je bila sprejeta v prejšnjih mandatih, da se lahko nekdo pritoži in to dela do onemoglosti. In padajo odseki, ki bi se morali že graditi, zato da bodo roki šli skozi, ki so zelo napeti, ampak nekdo se lahko pritoži in zadeva pade. To se lahko ponavlja do onemoglosti. Ne bom ponavljal ali pa vam dajal predlogov in vam dokazoval, kako je bilo na nekaterih drugih segmentih, ko stvari sedem, osem let tečejo, pa se še vedno nekdo pritožuje. Podobno je tudi na nekaterih drugih segmentih, pa bi bilo mogoče bolj prav, da bi mi vprašali, zakaj pa že niste zastavili lopate in bi se začelo delati, pa bi danes ta vlada morala pripeljati zadevo do konca, ampak vi še kar sprašujete, kdaj bodo ti objekti. To je nerealno in to je sprenevedanje. Zato je potreben ta rebalans, da se spustimo na realna tla ali temu bi lahko rekli sestop z oblakov. Veliko investicij je bilo obljubljenih, zelo lepo je bilo slišati, ampak kaj, ko bi pa morali priti do realizacije, smo pa ugotovili, da je to nekje tam zgoraj v nekem oblaku, ampak tistega oblaka žal ne moremo potegniti navzdol, ker za to ni denarja. Ta rebalans uravnotežuje prihodke in odhodke, ne pa želje in odhodke, tako kot je bilo marsikdaj tudi predvideno. Po drugi strani pa nisem slišal nobenega vprašanja v zvezi z železnicami. Na železnici je toliko primanjkljaja in železnice morajo funkcionirati, železnice bodo funkcionirale, ampak za to je potrebno dobiti denar in to je treba sedaj uravnotežiti. Osnovni namen tega rebalansa je uravnoteženje prihodkov in prihodkov, gospodje. Ni se potrebno sprenevedati pa govoriti o teh in drugih objektih, potrebno je imeti jasno sliko, kako bo to šlo. Res je, da v preteklosti se je planiralo, kot pravite, razvojno, bilo je ogromno investicij, ampak teh ni bilo možno realizirati, zato ker smo morali dati za druge potrebe, ki pa niso bile planirane, ki pa ne spadajo, kot se temu reče, pod tisti razvojni del in v bistvu smo lagali samega sebe. Pri tem smo seveda uporabljali tudi razne umetnije, kot je že bilo danes omenjeno, da so bila proračunska leta različno dolga na prihodkovni strani 13 mesecev, na odhodkovni pa seveda smo 12 mesecev in potem je to eno leto, je konec januarja, drugo leto je konec februarja, potem je pa že prišlo, da je bil prihodkovni del že za naslednje leto do konec marca, potem se pa enkrat mora ustaviti, ker potem pa zmanjka za celo leto proračuna ali pa zmanjka za celo leto plač ali kaj podobnega. In to se je dogajalo na veliko. Namen tega rebalansa je tudi, da, kot se temu reče, si natočimo čistega vina in takšen uravnotežen proračuna, v tem primeru rebalans, je še lahko primerna osnova za načrtovanje za naprej. Vi se pa marsikdaj obnašate, kot da je ta vlada že 12 let na oblasti in da seveda že načrtuje od prvega leta naprej. Žal, za letos se še ni dalo načrtovati, ker je že večina sredstev tako ali tako bila porabljena, ker se je vmes žal poleg teh 13 mesecev proračunskega leta zgodilo še predvolilno leto in sedaj smo pač v taki situaciji, ko je potrebno narediti bilanco. Želel bi še povedati to, da je ta rebalans pač balans realnega stanja brez nekih obljubljenih gradov, marsikdaj je to zelo lepo slišati, ker se marsikomu veliko obljubi in dobi se pa bolj malo potem iz tega, ampak sedaj je pač čas, ko stopimo z oblakov in ugotovimo, koliko je dolga naša odeja. Če si bomo to priznali, potem nam bo seveda veliko lažje za delo naprej. Jaz bi še nekaj povedal ob tolikih kritikah tega rebalansa, da ne kriviti ogledala, če kaže mogoče neprijazno ali pa skrivljeno podobo. Za to ni krivo ogledalo, ampak podoba, ki je pripravljala takšno ali pripravila do tega, da imamo danes pač takšno stanje, ko je pač potrebno ogledalo pustiti pri miru, pač podobo, ki je pred ogledalom, malo polepšati ali pa narediti realno. Realno, mogoče je to pravi izraz. Jaz bom seveda podprl ta rebalans, takšen kot je predstavljen, me pa ob tem tudi moti, da se notranje strankarska dogajanja bi želela na vsak način prenesti na državni nivo, da bi se državni zbor ukvarjal z notranjimi dogajanji v kakšni stranki in da bi zaradi tega trpela država. Namreč finance, rebalans ali proračun je resnična stvar države, ne pa posamezne stranke, ki mogoče misli, da ima več pravic nad državo kot pa kdorkoli drug. In mislim, da je potrebno pohvaliti to vlado, ki je pripravila neko realno stanje, nek realni prikaz, tudi če nismo vsi zadovoljni s tem, ampak lažje nam bo delo naprej in lažje bomo planirali tudi v naprej in tudi vlada bo lažje delala v naprej. Hvala lepa.
Hvala gospodu Petanu. Naslednji ima besedo gospod Kovačič. Pripravi naj se gospod Sok in nato gospod Kokalj. Izvolite, gospod Kovačič.
Hvala lepa. Predsednik, kolegice in kolegi, ministri! Vsem kritikam predlaganega rebalansa za leto 2005 bi rad povedal, da nimate prav, saj o tem je bilo že nekaj govora, ampak vendarle, tudi če se lahko strinjam z nekaterimi od vas, ki ugotavljate pomanjkljivosti letošnjega proračuna, tudi sam se z marsičem od tega strinjam in ugotavljam pomanjkljivosti, vendar pa se moramo zavedati, da tega proračuna ni pripravljala sedanja vlada in ga potrjevala sedaj trenutna koalicija v državnem zboru, ampak je letošnji proračun proizvod prejšnje vlade in prejšnje koalicije. Vemo, da državni zbor sprejema dvoletne proračune in letošnji proračun, ki je bil sprejet konec leta 2003, zajema obdobje let 2004-2005. In ta proračun, kot rečeno, je sprejela prejšnja vladajoča koalicija. Sedanja vlada, ki je prevzela svoje poslanstvo decembra lanskega leta, je hkrati morala prevzeti tudi vso dediščino, odločitev, ki jih je sprejemala prejšnja vlada in prejšnja koalicija. In med to prevzeto dediščino je tudi proračun za letošnje leto. Jasno je, da vlada ni mogla sama sprejeti letošnjega proračuna, saj za to ni imela niti pravne podlage, torej niti pravnih možnosti, niti časa, ker je bila imenovana šele zadnjega meseca lanskega leta, kot sem že omenil, ampak je bila dolžna v skladu z veljavno zakonodajo ta podedovani proračun tudi izvrševati. Ker pa je ugotovila, vlada namreč, da proračun objektivno v nekaterih segmentih ni izvedljiv, ga je morala pripraviti in državnemu zboru predlagati rebalans letošnjega proračuna, na podlagi katerega bo sploh mogoče korektno in zakonito izvršiti vse javnofinančne obveznosti. Torej gre za nujno potrebne spremembe, ki so po eni strani posledica napačnega načrtovanja prejšnje vlade, po drugi strani pa, roko na srce, tudi objektivnih okoliščin, ki jih je vnaprej bilo težko predvideti ali pa celo ni bilo mogoče predvideti, in v tem delu krivde prejšnje vlade ni. Po tretji strani pa gre tudi za popravke, ki so posledica uresničevanja programa nove vlade, ki je drugačen od programa prejšnje vlade. In danes obravnavamo in sprejemamo le popravke že sprejetega proračuna, ki so nujni in mogoči, ne da bi z njimi posegli v že sprejete obveznosti države, ki so bile že sprejete na podlagi podedovanega proračuna 2005. Zato lahko ocenjujemo letošnji proračun in predlagane spremembe le znotraj tega konteksta. Žal je zaradi dejstva, da že imamo sprejet proračun za letošnje leto, imela vlada precej omejen manevrski prostor pri pripravi rebalansa, in to iz razlogov, ki sem jih omenil, sicer bi moralo biti sprememb in popravkov še bistveno več. Toda to ob upoštevanju zakonskih predpisov, kot rečeno, ni mogoče. Pa vendar je verjetno lahko vsakomur jasno, da bo vlada znotraj zakonskih možnosti naredila vse, kar lahko, da bo v čim večji meri uresničevala program in politiko vladajoče koalicije, ki je na volitvah dobila tudi zaupanje ljudi. Zato bi težko pričakovali, da bi sedaj morali v rebalans vključiti in podpreti vse tiste projekte, ki ste jih v opoziciji v teku obravnave na matičnem delovnem telesu poskušali z veliko vnemo vključiti. To bi pomenilo, da bi sedanja vladna koalicija na eni strani podprla usmeritev, ki ni njena, na drugi strani pa bi reševala določene probleme prejšnje oblasti, ki jih zaradi napačnega proračunskega načrtovanja in slabega gospodarjenja ni znala razrešiti in uresničiti. Ko bomo konec leta obravnavali in sprejemali proračun za prihodnji dve leti, bo imela vlada bistveno večji manevrski prostor in bo lahko pripravile dveletni proračun, v katerem bodo njene programske usmeritve upoštevane še v bistveno večji meri. Iz proračunskih podatkov lahko ugotavljamo precejšen disproporc med načrtovanimi tako prihodki kot odhodki za leto 2004 na eni strani in med realiziranimi prihodki in odhodki za leto 2004 na drugi strani. Vlada je pri rebalansu kot pomemben kriterij za načrtovanje do konca letošnjega leta in kot pomemben kazalec uporabila dejansko porabo v letu 2004. In prav gotovo je kazalec dejanske porabe v letu 2004 pomembnejši kriterij za oblikovanje načrtovane porabe za letošnje leto, kot pa sama planirana poraba za leto 2004. Ravno dejanska realizacija je pokazala, da planiranje ni bilo natančno, in zato bi bilo nespametno, da tudi pri načrtovanju za letošnje leto izhajamo zgolj iz plana za preteklo leto, ki se je izkazal za zmotnega. Dejstvo je tudi, da je prejšnja vlada zelo slabo izkoristila priliv potencialnih prihodkov iz evropskih tako imenovanih strukturnih in kohezijskih skladov, ker ni pravočasno inicirala priprave projektov za realizacijo tovrstnega financiranja. Ta zaostanek bo morala sedanja vlada čim prej ublažiti in bo potem prihodek iz teh naslovov v prihodnje bolj dosegljiv, kot je bil do sedaj. Ko kritiki rebalansa govorijo o nerazvojno naravnanem proračunu, pozabljajo, da je resnica ravno obratna. Če izhajamo iz realizacije proračuna 2004, potem lahko ugotovimo, da rebalans bistveno povečuje investicijske izdatke glede na lansko realizacijo, in sicer kar za 32 milijard tolarjev. To pa pomeni povečanje za 23%. Iz tega potemtakem resnično lahko sklepamo, da pa je bilo delo prejšnje vlade nerazvojno in sedanja vlada to podedovano nerazvojno stanje samo popravlja. Na koncu pa mi dovolite še nekaj besed o obravnavi rebalansa na matičnem delovnem telesu, kjer sem tudi sam sodeloval in sem nad ravnijo te razprave, ki je bila na odboru za finance, zelo razočaran. Naj vam povem, tistim, ki še ne vedo, da je seja trajala več kot 30 ur, od česar je več kot 90% tega časa govoril le eden poslanec. Ko je postalo jasno, da vsaka razprava drugega povzroči nove in nove dolge govorance tega hiper produktivnega poslanca, ki nikoli ni premogel napora, da ne bi imel zadnje besede, smo preprosto odnehali. Tako kot sicer velja v življenju, da pametnejši odneha. Vendar pa je tak način povzročil, da razprava ni mogla potekati po demokratičnih principih. Po demokratičnih principih, vsaj jaz tako razumem, poteka dialog in potem, ko vsi zainteresirani povedo svoje mnenje, pride do odločanja, kjer večina odloči. Če pa imamo opravka le z monologom, ki v nedogled z zlorabo poslovniških določil odvrača druge od dialoga, potem demokratične izmenjave mnenj ni, kar pa sigurno ni v redu. Moram povedati, da me to zelo moti. Moti me, ker v demokratični instituciji, kot je parlament, demokratični dialog zaradi takšnega načina nastopanja posameznega poslanca ni zagotovljen. Vsakdo ima pravico povedati svoje mnenje in prav je, da to svoje mnenje tudi izrazi. Ni pa prav, če to svojo pravico izrabi in zlorabi poslovniška določila, tako da govori prek vseh razumnih časovnih meja, na vsako drugačno stališče pa se vedno odzove z novimi in novimi govorancami, kjer stalno ponavlja eno in isto. Posledica vsega tega pa je, kot sem že povedal, da drugi enostavno utihnejo in na ta način dosežejo, da se vsaj enkrat ta obravnava pa vendarle konča, sicer konca ne bi bilo videti in verjetno tudi danes ne bi imeli te seje, tega zasedanja. Kljub molku, ki smo se ga bili večina na matičnem delovnem telesu prisiljeni poslužiti, da smo zadevo sploh pripeljali do konca, smo zasedali zasedali, kot rečeno, več kot 30 ur, pri čemer smo na tak način tudi prebedeli eno noč. Zato pričakujem, da v bodoče se takšnih igric ne bomo več šli, da bo vsak poslanec z razumevanjem sprejemal tudi drugačno mnenje in ga bo spoštoval, tako kot drugi spoštujejo in razumejo njegovo mnenje. Le tako bo parlament kot institucija izpolnjeval svoje demokratično poslanstvo in zagotavljal njegovo integriteto. Sam sicer mislim, da takšno ravnanje najbolj škoduje lastni stranki, iz katere poslanec izhaja, pa vendarle, ne nazadnje me to ne veseli, čeprav bi me to lahko veselilo, ampak seveda gre za integriteto institucije, kot sem povedal in mislim, da v taki inštituciji moramo spoštovati različnost in spoštovati dialog in na podlagi tega naj pač preprosto večina odloči. Današnji predlagani rebalans vsekakor podpiram, ker je pripravljen v skladu s programskimi usmeritvami koalicije, ker popravlja nekatere napake v načrtovanju prejšnje vlade in tudi ker je prišlo do nekaterih objektivnih sprememb, ki jih v času sprejemanja proračuna 2004/2005 ni bilo mogoče predvideti.
Hvala gospodu Kovačiču. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Niste bil imenovani gospod Cvikl. Besedo ima gospod Sok, pripravi naj se gospod Kokalj in nato gospod Petek Milan. Gospod Cvikl lahko se pa prijavite k razpravi. Ali se prijavljate k razpravi? Kasneje, ja v redu. Izvolite, gospod Sok.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovani ministri, kolegice poslanke in poslanci! Tudi sam, čeprav nisem član tega odbora, ampak sem prek tehnike, ki v državnem zboru to omogoča, poslušal to dolgo razpravo. In lahko rečem, da nas ta razprava v odboru za finance res ni obogatila, pač, pa kvečjemu zamorila. Prišla bo mogoče v anale dela tega parlamenta zaradi svoje dolžine, ne pa zaradi kvalitete, kar naj bi bil namen ene takšne poglobljene razprave na odboru. Naj uvodoma rečem to, da je največkrat izrečena beseda s strani kolegov iz opozicije, ki je seveda povsem legitimna in legalna in pa tudi v javnih medijih zapisana, da je ta proračuna naravnan proti razvoju, da ni naravnan razvojno. In če to govorijo kolegi poslanci, ki so še nekaj mesecev nazaj bili ministri, potem seveda [[...]]Gospod Cvikl, če se lahko prosim lepo umirite, boste potem dobili besedo. Tam je vaš sedež, ne tam. Če to govorijo bivši ministri, sedanji poslanci, potem v javnosti zadeva postaja smešna. In to so konec koncev ugotovili že tudi novinarji. Se pravi, da boste lahko ocenjevali razvojno naravnanost, bo treba vsaj nekaj časa počakati. Pri tem rebalansu govoriti na takšen način, pa je dejansko neproduktivno oziroma, kot sem že prej rekel, smešno. Ne bom govoril na dolgo, ampak naj opozorim na eno dejstvo. Meni se zdi, da je najpomembnejši predlog tega rebalansa proračuna pravzaprav v tem, da se državni oziroma proračunski primanjkljaj iz 112 milijard zmanjšuje na 91 milijard, se pravi za približno 20 milijard slovenskih tolarjev s tem rebalansom, in to kljub težavnosti v kateri se je vlada znašala. Pogledal sem podatke zaključnega računa za leto 2004. In kljub temu, da je bivši minister gospod Mramor 8. oktobra 2004 zamrznil prevzem vseh nadaljnjih obveznosti za proračun v letu 2004, je seveda iz podatkov razvidno, da je prejšnja vlada na koncu leta 2004 porabila za 36 milijard več, kot je bilo planirano v proračunu za 2004, in to kljub tej zamrznitvi. Račun, ki se povzroči za naprej, je enkrat treba plačati. Ob tem dejstvu, da so bile s proračunom 2005 prevzete nekatere obveznosti v višini 70 milijard, ki jih prav tako niso bile nikjer v prihodkovnem delu proračuna planirane in jih je vlada morala zagotoviti. Je pa ob tem treba povedati tudi to, kar je finančni minister večkrat poudaril, da so tudi prihodki večji, kot so bili načrtovani. To je pravzaprav ta srečna okoliščina. Če ne bi tega bilo, bi bilo težko sestaviti nek zaključen celovit rebalans in tako letošnje leto na nek način, ko je dejansko večina sredstev že porabljenih, proračunsko zaključiti. Zdi se mi, da je to tisto, o čemer bi bilo treba in kar je pohvale vredno, da se je vlada na tak način obnašala. Če bo tudi v naslednjih letih proračunski primanjkljaj manjšala, potem ni nobenega razloga in ni nobene bojazni, da bi s 1.1.2007 Slovenija ne bila pripravljena prevzeti skupno evropsko valuto evro, in to je, jaz razumem, da je to zaveza tako pozicije kot opozicije. In še eno pomembnost bi rad izpostavil. S tem rebalansom in s temi zakoni, ki jih bomo danes sprejemali, vlada in vladajoča koalicija uresničuje tudi še eno svojo napoved, to pa je, da bo država prevzela dolgove pokojninske in zdravstvene blagajne, ti znašajo v tem trenutku 45 milijard slovenskih tolarjev, kar ni malo, in pa da bo dana tudi možnost refinanciranja dolgov prek ministrstva za finance občinam, prezadolženim občinam. Poleg tega, da se s tem proračunom za 10% povečuje glavarina občinam. V preteklosti je bilo veliko kritike na ta račun, in to gre na račun, gospodje, vlade, ki ste jo 12 let vodili, da ste predpisovali občinam nove in nove obveznosti, jim je parlament z zakoni nalagal, kaj vse morajo opraviti, niste pa nikoli istočasno poskrbeli, da bi to tudi plačali. Jaz ostalih zadev ne bom ponavljal, bodo še ostali poslanci. Rad pa bi zaključil s tem in če bomo seveda večkrat to ponovili, potem bo slovenska javnost tudi razumela. S tem proračunom se za 32 milijard povečujejo sredstva realizacija za investicije napram leta 2004, in to je 23%. Ne priznavati tega in še naprej govoriti o tem, da ta proračun ni razvojno naravnan in dejansko ponavljati, da je to laž, je neproduktivno in s tem, spoštovani kolegi iz opozicije, ne boste mogli zgraditi, bi rekel, nekega imidža. Treba se bo oprijeti nekih drugih argumentov, te, ki pa držijo, pa sedanji vladi priznati in ji čestitati, kot opozicija pa paziti na kakšno drugo storjeno napako, ne pa jo iskati tam, kjer je ni. Hvala lepa.
Hvala gospodu Soku. Besedo ima gospod Kokalj. Pripravi naj se gospod Petek Milan in nato gospod Moge. Izvolite, gospod Kokalj.
Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, spoštovani predstavniki vlade! Rebalans proračuna za leto 2005 postaja prvovrstna medijska senzacija v državi. Take medijske pozornosti se ne spomnim niti pri sprejemanju proračunov v preteklosti. Zato mislim, da je prav, da se javnosti, ne nam, ki sedimo tukaj, na čim bolj enostaven način pojasni, kaj pravzaprav sprejemamo. Gre v bistvu za nov uravnotežen proračun, ki je bil sprejet že pred dvema letom. Že prej je gospod Petan razlagal besedo rebalans. Torej, če je bil kamion naložen že leta 2003 in je začel z vožnjo leta 2005 in razvaža tovor, ga ne moremo sredi poti ustaviti, ponovno na novo naložiti z drugo vsebino. Mogoče mu je samo kaj na vmesni postaji preložiti, to enakomerneje porazdeliti in ustrezneje premestiti, da bo svojo pot varno in čim bolj optimalno opravil do konca letošnjega leta. To je rebalans. Ponovna enakomerna in funkcionalno uravnotežitev celotnega bremena, ki smo ga naložili. Veliko se namreč v javnosti govori, kot da se sprejema nov proračun, kar ni res. Torej zgodba o rebalansu je le popravljanje že začrtane poti, že začetih aktivnosti, v veliki večini v naprej oddanih pošiljk. Tako se na prihodkovni strani nadejamo upravičenega povečanja, med drugim tudi na evropskih projektih. Na odhodkovni strani pa gre res v bistvu za to, kar sem omenil prej, za prerazporeditev tovora z namenom zagotoviti dejansko izvedbo zastavljenih ciljev. Potrebna dodatna sredstva za zaposlene v državni upravi so posledica sicer že davno planiranega in še neizvedenega zmanjšanja zaposlenih v državni upravi za en odstotek. Zelo slabo so bila planirana sredstva za plače v javnih zavodih, na področju šolstva, kar za skoraj 24 milijard. To je napaka pri sprejemanju proračuna. Če je kaj predvidljivo, so predvidljivi stroški na področju šolstva, saj vse normative sprejema posredno ali neposredno ministrstvo. Kot je znano, so se v preteklosti običajno na šolstvu planirala prenizka sredstva, ki se jih je ob koncu leta zlepa ali zgrda prerazporejalo potem z drugih postavk. Znatna sredstva so dodatno potrebna za poravnavo predvidenih vnovčitev jamstev, kar pomeni zopet slabo planiranje v veljavnem proračunu. Glede na situacijo je potrebno zagotoviti dodatna sredstva na področju železniške infrastrukture ter velik znesek, 4,2 milijarde, za poplačilo obveznosti do skladov obrtnikov in podjetnikov. Ta obveznost je posledica neizvajanja zakonskih obveznosti iz preteklosti. Z rebalansom, kot pa smo danes že večkrat slišali, pa se končno uravnotežajo stroški občin, ki so se znatno povečevali v zadnjih letih z novo zakonodajo in podzakonskimi akti, ne da bi se ta sredstva v zadostni meri povečevala. Torej skupaj 70 milijard nujnih dodatnih obveznosti. Rebalans 2005 mora biti prvi korak preglednejšemu in boljšemu načrtovanju javnih financ. Pravilen in edino logičen, tudi tisti, ki ste župani, veste, da je to res, je pristop popravka proračuna glede na realizacijo v prejšnjem letu, se pravi v lanskem letu. Če se dotaknem le še finančne slike na področju črpanja evropskih sredstev, lahko ugotovimo, da je tukaj vlada v rebalansu pokazala jasen namen, da se bo učinkovitost povečala. Tako je poleg predvidenega povečanja sredstev kot prihodka za 12,7 milijard predvideno tudi zmanjšanje plačanih sredstev v evropski proračun za 2,2, milijardi. To pomeni za približno 15 milijard boljšo situacijo kot v do sedaj veljavnem proračunu. Sprejetje rebalansa proračuna za leto 2005 je nujno, če želimo dogleden iz eno v drugo proračunsko higieno obrnjen proces še v teh mesecih. Hvala lepa.
Hvala gospodu Kokalju. Besedo ima gospod Milan Petek. Pripravi naj se gospod Moge in naslednji bo potem gospod Jerovšek. Izvolite, gospod Petek.
Hvala, predsednik, za besedo. Moram reči, da ob prihodu na to sejo najprej nisem nameraval razpravljati na tej točki splošnega dela. Spodbujen z nastopom predsednika vlade in nekaterih poslancev sem se odločil, da bom pač svojo lastno odločitev spremenil, saj se mi kljub vsemu zdi, da bi bilo bolje amandmajem posvetiti več časa, vendar tako je pač razvoj dogodkov prinesel. Sam sem tudi razočaran pravzaprav nad nastopom predsednika vlade. Pričakoval sem več. Pričakoval sem tehnično-vsebinsko razpravo oziroma predstavitev tistega, kar se skozi proračuna posredno vidi ali pa bolj tisto, kar se ne vidi. Očitno ga pač ne skrbi razvoj dogodkov v Evropski uniji. Očitno ga ne skrbi, kako bomo dosegali cilje lizbonske strategije. Očitno ga tudi ne tare problem nezaposlenosti, zato je v svojem nastopu, ki je bil izrazito formalističen, šel kar mimo teh vprašanj. Izognil se je torej možnosti, da tudi mi, poslanci, povemo, kaj mislimo o tem, zato pač na ta način sedaj razpravljamo. Ko sem poslušal najprej predsednika, pa kasneje posebej vodjo poslanske skupine SDS in nekatere druge poslance, da se niste odločili, da boste govorili o rebalansu, ampak ste se dogovorili, da boste napadali prejšnjo vlado, prejšnji parlament, prejšnji proračun, torej iskali način, kako se izogniti tej razpravi o rebalansu. Seveda vam to najbolj ne uspeva, ker mislim, da s tem, kar skušamo nekateri v svojih razpravah dopovedati, torej le govorimo o rebalansu. Ravno tako je tudi mene, ker sem bil udeleženec te seje odbora za finance, presenetil očitek predsednika vlade, ki pravzaprav ves ta čas ni bil niti v Sloveniji - očitno so mu prenesli to razmišljanje nekaterih -, da je bila razprava nepotrebna in samo zavlačevanje. Tisti, ki smo novi poslanci, pa mislim, da tudi tisti, ki ste stari, ste skozi razpravo na seji odbora za finance in monetarno politiko po mojem zelo natančno in zelo dobro spoznali proračun. Skozi teh 77 amandmajev smo se prebijali skozi vsebino tega proračuna na način, da vsaj tisti, ki smo tam bili, ta proračun poznamo mnogo kvalitetneje, kot smo ga prej. Mislim, da bi vsaj to bilo treba priznati, če že delite očitke, da se je tam mlatilo samo prazno slamo. Dejstvo je, da je očitno prišlo ali pa da ste prišli tisti poslanci koalicije pripravljeni na sejo odbora za finance z namenom molčanja, torej s komando, ki ste jo dobili, torej, izpolnite to navodilo, da z molčanjem skušate razpravo spraviti v peturni termin, ki smo ga imeli na razpolago. Upam še enkrat, da vam je ta 30-urna razprava le dobrodošla osnova, da boste lažje razpravljali tudi o proračunu, ki ga nekateri že omenjate, za leto 2006 in 2007. Navsezadnje je rezultat te razprave tudi sprejetih šest amandmajev, ki niso samo amandmaji opozicije, so, vsaj po mojem skromnem mnenju, sedaj tudi amandmaji koalicije. Upam, da danes ne boste od tega bežali in da boste te amandmaje matičnega odbora tudi potrdili. V tej razpravi, ki jo je bilo do sedaj slišati, je eden izmed kolegov pohvalil ravnanje vlade v zvezi z glavarino. Ne negiram, da je občinam treba z glavarino zagotoviti nekoliko več možnosti in sredstev za izvajanje svojih programov. Vendar ste tu naredili napako. S tem proračunom ste v neenakovreden položaj spravili velike občine in male občine, ali pa občine, ki so odvisne od izravnave, in pa tiste občine, ki imajo svoje lastne vire. V tem primeru so ravno te nekoliko večje občine prizadete, ker se jim kljub temu, da ravno tako potrebujejo sredstva, z glavarino teh sredstev ne omogoča. S tem so pravzaprav prisiljene, da se znižuje tudi v njihovem obsegu obseg investicij, kar pomeni, da imamo v tem državnem proračunu oziroma rebalansu občine različnega nivoja, različnih možnosti financiranja. Posebej abotna se mi zdi ugotovitev enega izmed kolegov, ki je očital, da je vlada v prejšnjem mandatu obljubila Pomurcem izgradnjo avtoceste hitreje, kot je bilo z nekoliko prej sprejetim rebalansom nacionalnega avtocestnega programa dogovorjeno. Tisti, ki je to očital, je pozabil, da je v tej bivši vladi sedel tudi član te sedanje koalicije iz ljudske stranke, in da je bil prometni minister, da je v tej isti strukturi avtocestne izgradnje sedel sedaj minister, prej predsednik Darsa, ki bi sam, torej prometno ministrstvo in pa Dars, moral ugotoviti, da prometni tokovi v prekmurskem koncu tečejo drugače, kot so na papirju zapisani, in bi sam skozi vse študije, ki so na strokovnem način bile na razpolago, moral predlagati takojšnje ukrepanje na tej trasi. To je naredila vlada, vlada kot kolektivni organ, torej tisti, ki je v tej vladi zamenjal prejšnjega ministra, torej gospod Pavliha in vlada mu je pritrdila. Zaradi tega očitek lahko namenjate samo sebi in pa tistim, ki so v tej vladi, sedaj v koaliciji, prej pa v drugi koaliciji, sodelovali. Koalicija je v teh svojih razpravah, vsaj jaz sem imel tak občutek, iskala opravičila za to, da bo ta rebalans ali pa, da je ta rebalans takšen, kot je. Sicer se je govorilo o že porabljenih finančnih sredstvih, o predobremenitvah, govorilo se je o slabih temeljih in podlagah, ki jih je ta vlada dobila. Za mene so to opravičila, ki nimajo realne podlage. Zdi se mi, da je to bolj iskanje dlake v jajcu, ki bo služilo, ko bo do tega prišlo in prišlo prav. Zato se mi zdi korektna razprava predsednika odbora za finance in monetarno politiko, gospoda Starmana, ki je pri presoji tega rebalansa dovolj objektiven. In ko je objektiven, je tudi kritičen do tega, da se en del te proračunske pogače preveč širi, povečuje neustrezno, da bi se moral pravzaprav zmanjšati. Zaradi tega se mi zdi, da bi bila to metoda in način dela in razprav v tem državnem zboru, ki bi prinesla k izboljšanju morebiti rebalansa ali pa drugačnemu temelju za naslednji proračun. Predlagam, ker je nesmiselno, kot sem rekel, da tratimo čas za to splošno razpravo, da skušamo v svojih razpravah čim prej priti do tega, zaključiti to in preiti na amandmaje. Sam bi pa predlagal vladajoči koaliciji oziroma vam poslancem, da se čim prej posvetite, ne več rebalansu, ampak pripravi na novi proračun in pri tem ne pozabljate, tako kot sedaj, na to, da je v tem proračunu tehnološki razvoj zapostavljen, da s tem in takšnimi sredstvi nimamo možnosti, da sledimo ciljem lizbonske strategije, še manj strategiji razvoja Slovenije. Da je nepotrebno in ne smete pozabiti, da je v Sloveniji še vedno potrebna aktivna politika zaposlovanja, da je tem uporabnikom potrebno nameniti več sredstev, v tem proračunu oziroma v rebalansu tega manjka, da Slovenija ni naredila bistvenega koraka glede enakovrednega socialnega stanja na slovenskem področju, ampak da so nekatera področja izrazito potrebna socialne pomoči in ta sredstva ravno tako morajo imeti odziv v proračunu, da so torej nepotrebno in nesmiselno v tem letu zaustavljeni nekateri investicijskih postopki na področju zdravstva in da je v proračunih za leti 2006 in 2007 temu področju ponovno treba vrniti tisto dinamiko in tisti tok, ki ga je imel in da od govora in govorjenja o skladnejšem regionalnem razvoju je treba napraviti poteze v proračunu tako, da bodo sredstva za regionalni razvoj zagotovljena v ustrezni višini, da bodo občine pridobivale in imele možnosti kandidirati na razpise, za sredstva, ki se na novo odpirajo. Upam, da bodo v zadostni višini. Menim, da je o rebalansu treba nekaj reči, da pa je potrebno čim prej zaključiti razpravo in se osredotočiti na amandmaje.
Hvala gospodu Petku. Naslednji je gospod Moge, pripravi naj se gospod Jerovšek in nato gospod Testen. Izvolite, gospod Moge.
Hvala lepa, gospod predsednik državnega zbora. Spoštovani gospod premier, tukaj prisoten v duhu, gospod finančni minister, dr. Bajuk, resnično tukaj prisoten, spoštovani minister, ker vidim, da je samo še eden tukaj. Spoštovane kolegice in kolegi! Tudi sam se pridružujem razpravam s strani opozicije. Ne bi se oglasil, če ne bi bil razočaran nad tem, kako je državni zbor danes začel to sejo. Naprej moram reči, da sem izredno razočaran nad tem, kar je gospod premier povedal na začetku. Razočaran zaradi tega, ker v bistvu ni povedal ničesar takšnega, kar sem pričakoval, da se bo dotaknil, in bi mu dal kot matematik sam oceno zadostno za njegov nastop. Ampak to oceno je pa dobil še pozitivno samo zaradi tega, ker je dobro prebral tisto, kar mu je nekdo napisal. Zdi se mi omalovaževanje državnega zbora, če gospoda premierja čakamo nekaj dni, potem pride, svoje odrecitira, posluša še govor vodje opozicije, potem nas zapusti. Ko smo ga volili, je bil lahko ves čas tu, sedaj pa ga ni. In tako ravnanje me spominja na ravnanje moža, ki zavrže svojo ženo, ki ji je pred poroko obljubljal nebesa. Po drugi strani sem razočaran nad tem, kako je vodja največje pozicijske stranke v interpelaciji obračunaval z opozicijo. Mislim, da je ta stvar bila nedostojna in mislim, da največja pozicijska stranka z manipulacijami poskuša ustvariti vtis, da so za vse slabo delo krive notranje razmere v LDS-u. To je tak nesmisel, kot da bi jaz rekel, da vlada dela zelo slabo zaradi ministrov v vladi, kot so gospod Erjavec, ki je najprej obljubljal, kako bo naredil dobro fizično vojsko, potem je obljubljal, kako se bo odvečnih ljudi "zrušil", ko pa tako zapravlja davkoplačevalski denar pa pravi, da so znotraj ministrstva ljudje tisti, ki mu nastavljajo te afere. Kako, spoštovane kolegice in kolegi, lahko jaz v poslanski pisarni rečem na "ubobožanem Štajerskem" materam samohranilkam, tistim, ki so na zavodu za zaposlovanje, da naš imenitni minister za zunanje zadeve, gospod Rupel, v eni noči porabi samo za prenočišče nekaj manj kot četrt milijona tolarjev? Gospodje, tega se za neko kredibilno vlado ne da braniti. Kako naj rečem, ko prihajajo ljudje k meni in starši non-stop sedaj telefonirajo, kako naj povem o gospodu Zveru, ki je "razsul" vpis v srednje šole in na zelo čudne načine kadriral strokovni svet za šolstvo Republike Slovenije? Vidite, spoštovani kolegi, mislim, da vlada zaradi teh ne dela slabo, ampak da je proračun pač pripravlja takšen, kot ga je sama sposobna bila in kot nam ga je dala in takšnega imamo mi tukaj. Še nekaj bi rad povedal. Ta dušebrižniška skrb za zdravje znotraj Liberalne demokracije Slovenije pa me je zbudila v upanju, da je to za nas zelo, zelo dobro, saj po našem volilnem porazu, če največja pozicijska stranka tako skrbi za naše zdravje, pomeni, da nam gre že zelo dobro. Druga stvar, glede očitka, glede dela v državnem zboru. Poslušajte, ni naše zdravje v Liberalni demokraciji krivo, da delamo slabo. Sam sem tu notri že od leta 1989, med veterani, pa še nikoli nismo delali tako slabo, kot delamo v tem obdobju. Poglejte, zakaj nisem mogel danes iti v poslansko pisarno med ljudi, čeprav sem imel cel mesec prej planirano, da bom lahko prišel, da bi jim odgovarjal. Oni me ne razumejo, da nisem jaz kriv, ker ne morejo priti do mene, da to krivdo nekdo drugi nosi. Nemogoče je, poslušajte, rebalans sprejemati tako, da delovno telo dan prej, preden bi se ta stvar obravnavala, šele začne z obravnavo, to je popolnoma neodgovorno. Tretjič. Tudi naše razprave nekaterih poslancev, vključno z menoj, ki zaradi tega, kar je delal vodja poslanske skupine Socialnih demokratov, izkoriščam ta poslovnik, je tako, da bi se morali vprašati večkrat [[...]] [[Rek v latinščini.]] [[...]]- "Če bi bil molčal, bi bil ostal filozof". Dostikrat pa se tudi sami tako obnašamo, da pada moralna podoba tega državnega zbora nizko, kot še ni bila. Glede očitka dela nam v preteklosti, pravim, da sem jaz to poslušal kot neko interpelacijo zoper prejšnjo pozicijo, pa moram reči naslednje. Ne gledati samo na Liberalno demokracijo Slovenije, ne gledati v prihajajočih volitvah samo na Socialdemokratsko stranko, saj v sedanji opoziciji vsi sodelujemo. Kaj je bilo v preteklosti? Ali smo res mi tisti, ki smo krivi za vse? Ali ni mogoče ljudska stranka, ki je sedaj vaš fini partner, bila tudi malo sokriva, ali ni DeSUS, ki je bil vaš partner, tudi sedaj sokriv, izmed štirih strank, ki vodite sedaj to pozicijo, sta dve že iz preteklosti. Če so bili naši ministri in ljudje tako slabi, pa, spoštovane kolegice in kolegi, sprašujem, zakaj ste vzeli potem gospoda Podobnika za ministra za okolje in prostor, če je prej tako slabo delal tu v parlamentu in vodil to stranko. Zakaj ste vzeli gospoda Viranta za ministra ki je bil prej v tej vladi državni sekretar? Zakaj ste vzeli nadvse imenitnega gospoda Rupla za drugega človeka v tej vladi, če je pa prejšnja vlada bila tako zanič? Zakaj ste vzeli tudi gospoda Božiča, ampak tu bom končal, v to ekipo vlade - o tem je že kolega Petek povedal -, če je bilo prej vse tako slabo? Take razprave, spoštovane kolegice in kolegi, nas ne vodijo daleč in s tem si ugleda državnega zbora ne bomo popravili. Ti ljudje, ki so ta rebalans proračuna pripravili, so delali ure in ure in ure. Poskušali so po mojem v najboljši možni meri to spremeniti, ga tu predstaviti, in o tem bi se morali pogovarjati. Zdi se mi pa, kar se tiče mojega kolega, gospoda Cvikla, da je delal vedno pošteno, da je delal fer, da se je posluževal tega, kar se lahko opozicija poslužuje, to se pravi, besede o vsebinskih programih. Da pa so verjetno morda zaradi nedoraslosti nekaterih sogovornikov začeli padati udarci pod pasom. In to se je potem nadaljevalo v nedogled. Spoštovane kolegice in kolegi iz pozicije, dobro bi bilo, da se tudi vi kdaj pogledate v ogledalo, preden boste zopet metali z lopatami gnojnico na nas. Poznate tisti izrek "semper ali qui heret...", pa ta ni dober, recimo "nihil semper floret" bo bolje - "nič vedno ne cveti". In mogoče se bomo zamenjali in potem se bo ta zgodba ponavljala. Spominjam se svojega kolega, gospoda Jerovška, kako je tudi v neki komisiji govoril pa govoril in govoril in smo ga pač pustili. To je bila njegova zakonita pravica, tega se je poslužil in zaradi tega ne govorim, da je to delal zato, ker je njegova stranka delala slabo. Hvala lepa.
Hvala gospodu Mogetu. Besedo ima gospod Jerovšek. Pripravi naj se gospod Capuder in nato gospod Hvauc.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani ministri! Pravzaprav ob taki iztočnici človek ne ve, kje začeti. Moram reči, kolega Moge, da sem svojim volivcem, ko bi danes tudi moral biti v poslanski pisarni, znal pravi odgovor dati, kdo je kriv za to, da danes ne moremo sedeti tam. Gospod Cvikl je zavlačeval na matičnem odboru, tako da ta odgovor boste tudi vi lahko dali. Vendar tudi sam smatram, da je to legitimno, če je prevzel nase to vlogo. Vendar mislim, da se pa iz nekaterih predhodnih razprav po malem nakazuje to, na kar sem bil prejšnji teden opozorjen od nekega poslanca opozicije, da bo opozicija poskušala narediti vse, da se bo na vse kriplje trudila, da bi sprovocirala pozicijske poslance, da bi se ob pomanjkanju slehernega programa opozicije lahko poslužili edinega programa, ki ga imajo v tem trenutku, to se pravi, obstrukcije kot edinega programa. Ne vem, če boste nadaljevali tako - ne bom povedal, iz katere frakcije je bil ta poslanec, to bom zadržal za sebe. Vendar dejstvo je, da so nekateri znaki pokazali, da je to tako. Preden grem na generalno razpravo, bi sedanji vladi svetoval nekaj - naj pripravi v bodočih proračunu, se znebi te metodologije podajanja proračuna, ki ga je prejšnja vlada pod vodstvom LDS, temu jaz rečem LDS-ovske solate. To je popolnoma nepregledno in če se tega ne bo uspela, vem, da bo to zelo hudo delo, nepotrebno delo, ker bi lahko bilo drugače nastavljeno že prej, ampak potem se lahko nam zgodi tako kot se je v LDS ali pa z evropsko ustavo, ko ljudje niso razpoznali nepreglednih stvari in so seveda glasovali proti. Moram pa reči, da pravzaprav sem hvaležen kolegu Gantarju, ki je prej dejal, da če se ne bi z lastno stranko ukvarjali, bi bistveno boljše predloge podali. Jaz ugotavljam na podlagi te njegove odkritosrčne izjave, da ste se dosti s stranko ukvarjali že v preteklosti, ker se ne spomnim dobrih proračunov. Takrat ste se očitno več ukvarjali s stranko kot s proračunom, še posebej pri realizaciji. Zaradi tega je ta današnji rebalans seveda nujna stvar. Ampak beseda rebalans prihaja od rebalansiranja in uravnoteženja. In ker gre za uravnoteženje tega, kar ni bilo uravnoteženo podano, ste to pripravljali, se pravzaprav v debatah večinoma bivših ministrov vidim, da ste zelo samokritični. Izredna samokritika se je tu razpoznala, kajti dejansko so tisti, ki so proračun pripravljali, najglasnejši in tudi največ amandmajev podajajo in tako naprej. Za to samokritičnost sem vam jaz hvaležen. Je pa res, da je tudi to res, kar je kolega Lahovnik zadnjič ugotovil, da imamo najdražjo državo in da je to strašno slaba popotnica vladi, da je prišla v takšno stanje, ko je prejšnja vlada ustvarila najdražjo državo. In iz tega je zelo težko narediti hitre korake. Mi vemo, da je administracija pravzaprav zelo odporen, trdoživ organizem, ki ga je strašno težko spremeniti. Vsega tega se po mojem zaveda tudi vodja opozicije, ki ga pri proračunskih razpravah ni, ker ve, da bi pravzaprav največ, če bi se oglašal, pravzaprav razkrival lastne dejavnosti v preteklosti. In glejte, se mi zdi, da res sedanja vlada se je potrudila, da bi bil ta rebalans del razmišljanja o bodočnosti, nikakor sklicevanje na preteklost, del razmišljanja o bodočnosti, vendar vemo, da je v takšni situaciji pri rebalansu dolgoročne poteze, tektonske premike težko narediti. Jaz upam, da bo in sem prepričan, da se bo to posrečilo in se bo delalo v bodoče. Zaradi tega sem v tem kontekstu vesel, da bo bistveno več denarja za investicijske transferje, kot je bilo realiziranega v preteklosti. Jaz se na vašem mestu ne bi sprenevedal in navajal podatkov iz planov. Jaz priznavam tej opciji, da ste bili v planiranju perfektni in zavajanju ljudi. Tukaj ste imeli vrhunsko tehnologijo vedno razvito, tukaj vas je nemogoče kritizirati. Znali ste prepričevati na podlagi tistega, kar ste že v naprej vedeli, da ne boste uresničili, nekaj se je navadno prijelo, nekaj so ljudje pri bombandiranju s takimi podatki celo verjeli, ampak ne gre pa to v nedogled. In seveda vesel sem tudi tega, da bo šlo nekoliko več za občine, za potrebe občin. In še ena opazka je bila zadnjič, da ni razvojno naravnan, da gre premalo za tehnološki razvoj. Jaz bi tudi bil vesel, da bi lahko šlo več v tehnološki razvoj. Na tem mestu se strinjam z direktorjem instituta Jožef Štefan, ki je pred dvema letoma govoril, da je ta vlada, ni rekel vlada, ampak takrat ste bili na oblasti, Slovenijo spremenila v tehnološko kolonijo in dejansko ste to dosegli. Najbolj [[...]] [[nerazumljivo.]] [[...]]
Gospod Jerovšek, jaz bi prosil, tema razprave je splošni del predloga rebalansa proračuna 2005 in ne delovanje prejšnje vlade.
Dobro. Jaz primerjam nekatere kazalce in moram to reči. In dejansko tehnološki razvoj mora biti v bodočnosti prednostna naloga vseh in jaz tudi po teh investicijskih transferih vidim ta premik v to smer. Hkrati pa moram reči tudi glede aktivne politike zaposlovanja, ki ste jo imeli na ustih. Vidim, da je več denarja namenjenega od realizacije v preteklosti, s tem, da moram reči, da ta instrument se je v preteklosti uporabljal dostikrat tudi za nečiste namene, da so prejemali politični botri denar tako, da so formalno ustvarili delovna mesta, potem takšno podjetje uničili, stornirali in večkrat celo nekateri dobili denar. Hkrati pa se je v javnosti prikazovalo, kot da je bila ne vem kako uspešna ta aktivna politika zaposlovanja. Jaz podpiram novo vlado, da takšnega načina, netransparentnega, ne bo več podpirala, da je tu treba narediti bistveno več reda in da je dejansko treba denar dajati samo za res na novo ustvarjena kvalitetna delovna mesta. In ne nazadnje je bilo tu danes očitano, da se nekoliko zmanjšujejo sredstva za veteranske organizacije. Meni se zdi to normalno, da se število veteranov v državi zmanjšuje, to so neizprosni biološki zakoni. Res pa je, da se je v preteklosti povečevalo, da imamo pravzaprav število borcev še danes nenavadno visoko. Jaz upam, da med tistimi, ki so upravičeni do teh veteranskih dodatkov, niso tudi nekateri aktualni poslanci, predsedniki borčevskih organizacij, ki še takrat rojeni niso bili. Ampak vprašanje je, kako so ta sredstva razporejena, da se je število veteranov iz tistega časa kar naprej množilo. Jaz pa priznavam tistim, ki so bili dejansko v tistem času vojne med borci proti okupatorju, da jim gredo vsa sredstva, vendar po biološki poti se ta zadeva zmanjšuje in je to normalno reagiranje vlade na situacijo. In naj še rečem, da je minister Gantar v razpravi dejal, da je bil vedno nezadovoljen s proračunom. Jaz moram reči, da sem bil tudi vedno nezadovoljen, tudi s takratnim, ko je bil on minister, ker je na začetku mandata obljubljal ureditev Posočja, Dravinje, tam v Makolah je obljubljal takrat pred 8 leti 200 milijonov [[...]]
Prosim, samo Jerovšek ima besedo. Gospod Jerovšek prosim rebalans 2005.
Teh sredstev pozneje ni bilo in upam, da bomo v prihodnje bolj zadovoljni s proračunom, tudi jaz osebno, da se bodo ti projekti, ki so bili še obljubljeni enkrat realizirali. Hvala lepa.
Hvala gospodu Jerovšku. K repliki se je javil gospod Cvikl. Izvolite.
Zelo na kratko gospodu poslancu. Če je gospod Cvikl kriv za to, da imamo rebalans v ponedeljek, ko so poslanske pisarne, potem seveda predpostavljam, da je gospod Cvikl sklical to sejo državnega zbora. Pa ni. Jaz nisem sklical te seje državnega zbora. Ta seja državnega zbora je bila sklicana s strani gospoda predsednika državnega zbora, potem ko je bilo odločeno, kot je bilo odločeno. Mi bi lahko v četrtek opravili tudi razpravo o naslednji finančni perspektivi, celo v torek smo predlagali, da bi jo opravili in bi mogoče že v četrtek končali 7. redno sejo, pa imeli potem razpravo o rebalansu, vendar ja bilo drugače odločeno. Ne bom več komentiral, razen tega, da bom citiral gospodarsko zbornico Slovenije. Ne trdi samo opozicija, trdi tudi gospodarska zbornica Slovenije, citiram dokument 3.6., poslan državnemu zboru Republike Slovenije, odboru za gospodarstvo, da predlog rebalansa proračuna za leto 2005 v delu, ki se neposredno nanaša na spodbujanje in podporo razvoju gospodarstva, ni sprejemljiv. Jaz upam, da si gospodarska zbornica s tem ni podpisala smrtne obtožbe. Hvala lepa.
Hvala gospodu Cviklu. Še gospod Moge se je javil k repliki. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik za všečno gesto med prejšnjo razpravo. Gospod Jerovšek, tudi jaz sem znal razložiti volivcem, zakaj moram danes biti tu, niso pa razumeli tega, da smo v opoziciji lepo prosili, da bi se ta datum prestavil ali na četrtek ali petek in tudi niso razumeli tega, kljub temu, da smo dali pisno prošnjo, da bi imeli ob drugem dnevu zasedanje, da kljub temu pozicija ni bila toliko fer, ni bila toliko dobra, da bi to sprejela. Tako morate razumeti, da tisti, ki živijo v velikih stiskah, da so včasih tudi poslanci ena izmed luči, da jim pokažejo potem naprej, ne morejo potem tega verjeti in potem krivijo državni zbor in vse poslance hkrati, da pač ravnamo tako, kot ravnamo. Glede vaših ocen o LDS-ovski solati in vse drugo, kar ste navedli, gospod Jerovšek, pa še en izrek [[Izrek v latinščini.]] "Pridno obrekuj, vedno se nekaj prime." Mislim, da tak način vodenja tudi temu državnemu zboru ne bo dvigoval ugleda, niti nam samim ne, in ne vem, kaj je v nas,da se v javnosti s takšnimi izjavami tako ponižujemo. Hvala lepa.
Hvala gospodu Mogetu. Sedaj je na seznamu gospod Capuder, pripravi naj se gospod Hvauc in nato gospod Barovič. Izvolite, gospod Capuder.
Hvala, gospod predsednik. V razpravi oziroma predstavitvi poslanskih skupin je bilo s strani opozicije večkrat rečeno, da imamo najdražjo državo od osamosvojitve dalje. Drži, gospodje iz opozicije. 12 let ste jo ustvarjali in delali še dražjo, predvsem pa v nekaterih segmentih izraziti neracionalno. Eden največjih porabnikov proračunskih sredstev, kjer je bilo neracionalnosti v preteklosti veliko, je tudi ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, predlagane rešitve v rebalansu poskušajo na tem ministrstvu vsaj delno popraviti oziroma sanirati zatečene razmere. Denar za socialne pomoči in družinske dajatve bi bilo treba povečati, ker kazalci kažejo na naraščanje prejemnikov teh pomoči na podlagi zakonov, ki jih je sprejela LDS koalicija. Za zakonite prejemnike je potrebno zagotoviti denar, ker bi bilo nezaslišano, če bi se en mesec pred koncem leta zgodilo, da zmanjka denarja in mislim, da bi bilo božično praznovanje takih prejemnikov kaj klavrno. Sicer sem pa prepričan, da vlada ne bo metala denarja raznim političnim botrom, ki se je pod pojmom aktivne politike zaposlovanja ali česa drugega prelival podjetnikov, špekulantom v žep. Primerov iz preteklosti je veliko. Minister je takoj spremenil prakso in pozdravljam to njegovo početje, da zagotavlja enkratna izplačila za nova delovna mesta samo ob pogoju dobrega zavarovanja, in sicer bančne garancije ali pa hipotekarnega zavarovanja na nepremičnine. V predlogu rebalansa za ministrstvo za delo je v letošnjem letu predvideno približno 2,5 milijarde več, kot je bilo namenjeno v proračunu za leto 2005. Več sredstev se namenja predvsem za delovanje centrov za socialno delo, ker so bili po mojem mnenju v prejšnji vladi tako zanikrni, da so za delo centrov za socialno delo in zaposlene uslužbence v njih planirali stroške le za 11 mesecev. Razumi, kdor lahko to razume! Jaz tega ne morem razumeti. Če bi tako stanje obveljalo še naprej, bi bilo brez plače približno tisoč zaposlenih. Delovanje republiškega zavoda za zaposlovanje, ki je končal z izgubo v letu 2004, in to izgubo je treba pokriti. Mislim, da dela sedanja vlada odgovorno, ko poskuša napake iz preteklosti pokriti in mislim, da je to lastnost dobre vlade. V predlogu rebalansa je več sredstev namenjenih tudi za izplačila za socialne dajatve. Kot je razvidno iz rebalansa, je teh sredstev praktično za 4 milijarde več. Več denarja je v rebalansu namenjenega tudi za družinske prejemke in mislim, da to govori o tem, da je ta vlada obrnjena k družini in k spodbujanju demografskega razvoja. Več denarja je namenjeno tudi za aktivno politiko zaposlovanja, ker mislim, da je pravilno, da se da nekomu denar na podlagi nekega programa, ne pa denar zato, ker je revež brezposeln. Več denarja se namenja tudi za socialno varstvo materialno ogroženih, povečanje približno za 3 milijarde. Mislim, da je takšno naravnanje vlade pozitivno. Denar pa se zmanjšuje v rebalansu na postavkah za vojne veterane, saj podatki kažejo, da je upravičencev do "borčevskih" dajatev vse več, po nekaterih podatkih 44 tisoč. Za te dajatve se bo namenilo približno 18 milijard. Mnenja sem, da je to povsem dovolj, saj bi moralo biti upravičencev po neki naravni logiki čedalje manj, ne pa čedalje več. Predlagam pa tudi vladi, da se to področje čim prej uredi in da se sistem, ki takšne anomalije omogoča, revidira čim prej. Prepričan sem, da bo tako spremenjen proračun bolj koristno in pregledno uporabljen, kot pa je bil predviden v preteklosti. Hvala lepa.
Hvala gospodu Capudru. Besedo ima gospod Hvauc, pripravi naj se gospod Barovič in na to gospod Prevc.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani! Ko smo poslušali težke besede okoli tega rebalansa, da pač gre za nerazvojno naravnan dokument, da smo najdražja država na svetu celo, kar se tiče državne uprave, seveda moramo vedeti, da ne govorimo o proračunu, ampak o dokumentu, ki nek obstoječi proračun popravlja, ki ga prilagaja obstoječi situaciji, ki ga sprejemamo zato, da pač uskladimo dejansko stanje. Res je, da je rebalans potreben zaradi nekih spremenjenih okoliščin. Bi recimo dal en primer. Očitek, da se povečujejo sredstva za javni sektor, seveda na nek način drži. Ampak moramo se vprašati, zakaj. Zakaj se je v lanskem letu povečalo število zaposlenih v javnem sektorju, kar za seboj seveda potegne povečanje mase za plače? Kaj bomo storili s temi ljudmi, ali jih bomo dali na cesto ali bodo ostali brez plač ali pa se bo z rebalansom potrebno prilagoditi tej situaciji? Drugo področje, ki se mi zdi pa še bolj kritično, kot je prilagajanje tem spremenjenim okoliščinam, je pa seveda planiranje. Več primerov kaže na to, da ta proračun, ki v tem trenutku še velja, za leto 2005, ni bil načrtovan skrbno, natančno, lahko trdim, da v nekaterih primerih celo malomarno. Tudi tu lahko navedem nekaj primerov. Ko smo obravnavali področje sodstva, smo ugotovili, da bo v proračunu treba nameniti na posameznih sodiščih 20% in več, tudi do 30%, za plače in nekatere druge stroške. Na nobenem sodišču v Sloveniji se v zadnjem času ni nič tako bistvenega spremenilo, da bi bila potrebna taka prilagoditev. To pomeni, da je takrat, ko se je ta proračun sprejemal, dejansko šlo za zelo slabo načrtovanje. Drug tak primer je iz šolstva - 23,8 milijarde tolarjev manjka. Če rebalansa ne bo, kaj to pomeni? Da se jim bodo počitnice podaljšale v september, oktober in tako naprej? Ali pa bodo učitelji delali zastonj, brez plače? Če povem še en primer, področje prometa ali konkretno železniški promet, kjer je zmanjkalo več kot 20 milijard slovenskih tolarjev, ker ni bilo načrtovanih dovolj sredstev za redno vzdrževanje infrastrukture, ker ni bilo dovolj sredstev za vodenje prometa in ker ni bilo planiranih niti sredstev za plačilo DDV, čeprav smo leta 2003 že kar nekaj časa poznali DDV, ampak v proračunu teh sredstev ni. Enostavno jih ni. Pa še mogoče okrog dobronamernega nasveta našega kolega Cvikla, ki bi ne vem komu rad priskrbel nek učbenik, kako se pride do EU sredstev. Bom zopet navedel primer. Na področju železnic imamo že od začetka leta deponirano, neizkoriščeno milijardo tolarjev [[to je samo ena postavka]] , ki se ne more koristiti za izvajanje teh projektov zato, ker v letošnjem proračunu ni predvidenega niti enega tolarja za te projekte, čeravno ti projekti niso od včeraj ali predvčerajšnjim, ampak že kar nekaj časa. Da imamo kup projektov, ki tečejo, ampak zaradi tega, ker ni predvidenih sredstev za sofinanciranje, grozi, da se bo zadeva ustavila in bo treba ta evropska sredstva enostavno vrniti. Kakšna škoda! To pomeni, da, prvič, zavržemo sredstva, ki jih dobimo v bistvu zastonj, in posredna škoda zaradi ustavitve projektov, zaradi sporov z izvajalci in podobno. Da ne govorim o škodi za sam železniški sistem, ker pač projekti ne bodo končani in bo infrastruktura ostala v takem klavrnem stanju, kot je. In tega bi se morali zavedati tisti, ki - po mojem - neodgovorno in brez pravih razlogov zavlačujejo z razpravo okrog tega rebalansa zato, ker dejansko z vsakim dnem, ko odlašamo sprejem tega, nastaja velika, velika škoda. In to, še enkrat poudarjam, bi morali imeti pred očmi vsi, ki govorijo o tem, kako so dobronamerni, kako skrbno proučujejo vsako postavko posebej, v resnici pa mislim, da gre za vse kaj drugega. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Barovič. Nato gospod Prevc. Prosim.
Hvala. 24 kolegic in kolegov nas je zbranih v tem državnem zboru v tem trenutku, ko govorimo o rebalansu proračuna, da ne govorim o spoštovanih dveh ministrih, hvala, da sta z nami, in zdaj nas je že 27 minus 1 je 26 - ker to ima edini smisel, da seštevamo in odštevamo. Jaz sem računal po prečuti noči, dnevih, dveh dnevih in noči, da se bomo pogovarjali o rebalansu. Rebalans proračuna pomeni premeščanje sredstev z ene postavke na drugo, v našem primeru tudi neke popravke, kar je pa seveda popolnoma normalno, da vlada to ugotovi. Jaz sem računal, da se bomo danes pogovarjali o vsem tistem, kar smo po prečuti noči, jo poudarjam, in dveh dneh ugotovili na matičnem delovnem telesu. Ampak očitno vsi želimo govoriti o vsem mogočem, samo o rebalansu ne, da bomo ja imeli čim manj časa za vsebino. Nadaljujem, sem razočaran z ene in druge strani, brez zamere, jaz govorim odkrito. Veljavna pozicija pljuva prejšnjo pozicijo, zdaj opozicijo, opozicija pljuva in govori o zdajšnji, ampak v tem nisem razbral v teh štirih urah ali koliko - pet ur smo že porabili - v bistvu za eno uro vsebinskih pomislekov. Sam osebno sem postavil zelo jasna vprašanja točno, konkretno, iz točke, o kateri govorimo, o splošnem delu rebalansa, o točki 1, 2, bom zelo točen, zelo konkreten, 2.1.4 - odgovora jasno nisem dobil in verjetno ga tudi ne bom. Vprašal sem še o točki med stranmi od 0 do 50, ki govori o splošnem delu proračuna - odgovora nisem dobil - večina pa govori, kaj je kdo naredil, česa kdo ni naredil in politiziramo pri milijardah, tisočih milijardah tolarjev. Logično je, da se vsak bori za svoja sredstva. Tisti, ki smo vlagali na splošni in posebni del amandmaje, smo želeli pod A ali ohraniti tisto, kar je bilo predvideno, pa se je z rebalansom proračuna ali osnutkom rebalansa spremenilo, zmanjšalo, pa tudi tisti, ki želijo nekaj, za kar osnov ni, ampak pač želijo. Saj to je vendarle normalno. Drugič. Danes smo večkrat slišali izraze, nekateri pravijo, da so nekaj, da bodo nekaj dobili. Ne, spoštovane kolegice in kolegi, saj smo vendarle parlamentarci! Tisti, ki smo sedali pač na odboru, vemo, da ne gre za dobiti ali ne dobiti, gre v bistvu za ohraniti ali ne ohraniti. Pa dajmo biti pošteni do ljudi, ne se sedaj premetavati politično, kdo je naredil in kdo ni. Ne nazadnje veste, jaz sem tudi - to sodi, bom dokazal, da sodi v splošni del - kot župan občine Trbovlje postal župan kot opozicija in sem dobil nekaj, kar je pozicija - pa tudi če je bila takrat Liberalna demokracija pa Socialni demokrati - začela s čimer sem nadaljeval in sem jim osebno rekel, hvala, ker ste začeli, jaz sem pa nadaljeval in končal. In rebalans proračuna mora biti tisto, da tudi kar prejšnji oblasti - pustimo, govorim realno - ni uspelo, nadaljujemo sedaj, nadaljujmo in se bomo ali se boste, pač bo opozicija povedala, evo, mi smo to naredili. Prav, hvala bogu, cilj je, da nekaj naredimo. Poglejte, zasavski poslanci smo se neformalno združili v klub, pa so Socialni demokrati, Liberalni demokrati, Slovenski demokrati, Slovenska nacionalna stranka pa tudi SLS je zraven. Pa smo postavili enotne amandmaje, ne glede na politično barvo, in smo se tudi dogovorili, ne moremo posegati, rebalans mora biti, rebalans mora biti. Mi ne moremo posegati v rebalans tam, da bi sanjali o nečem, za kar nimamo osnov - to sodi v splošni del in bom končal kmalu -, ampak smo rekli, dajmo tam, kjer imamo predvideno v splošnem delu, na področju cest, na področju šolstva, na področju zdravstva, dajmo tisti, za kar imamo vse papirje, kar smo vse naredili pošteno in odkrito, kar nam pripada in kar ne dovolimo, da nam vzamejo, dajmo to v obliki amandmajev vložiti in zagovarjajmo. Izmišljevali drugih zgodb si nismo in si ne bomo, ne glede, kar je rekla LDS v prejšnji oblasti ali pa kaj bo rekla Slovenska demokratska stranka v koaliciji v sedanji oblasti. Rebalans proračuna je popravek nečesa, vemo, da vse, kar si želimo v življenju, ne bomo mogli dobiti. Dajmo predlagati, kaj želimo doseči, kaj je nujno, kaj hočemo in kaj bomo iz tega skupaj tudi dobili. To je logično in zgodovinsko in cilj nas vseh je, da nekaj dosežemo. Ne nazadnje, zakaj ne bi ohranili, še enkrat poudarjam, pa ne zagovarjam nikogar, tokrat sem absolutno na strani opozicije, zakaj, ker je tudi opozicija edina, ki je vlagala amandmaje. In v pretekli vladavini Liberalne demokracije in Socialnih demokratov prej Združene liste, je bilo tako, da so bili amandmaji tudi z njihove strani, vsi z njihove so bili sprejeti, vsi s strani opozicije pa pač niso bili sprejeti ali večina ni bila sprejetih. In sedaj bo enako, enaka zgodba, ampak, dajmo amandmaje, pokažimo ljudem, da želimo ne izmišljevati se in politično nagajati, ampak da želimo tisti, kar smo začrtali, za kar smo načrte naredili, za kar so ljudje na področju cest, zdravstva, lokalne in regionalne samouprave vlagali, da dajmo to dokončati. Ker ne nazadnje, delamo vsi za ljudi, za našo Slovenijo, za naše dobro. In na koncu bomo enkrat - danes smo slišali zelo dobro teorijo. Takrat je rebalans ali pa proračun dober, ko je poln nasprotij, ker vse pa naenkrat ne gre. In ne nazadnje bi rekel še tisto, kar bo moj spoštovani kolega nadaljeval naprej. Tudi ni bilo pošteno s strani pozicije, ki jo spoštujem, za katero verjamem, da se trudi, da bi naredila dober rebalans, rečeno, da nihče na področju konkretno železniškega prometa - to tudi sodi v splošni del - ni vložil amandmajev, pripomb in želja, da bi se na tem področju nekaj zgodilo. To ni res! In take pavšalne ocene ne sprejemam. Ne sprejemam in je ne morem sprejeti, ker je moj spoštovani kolega vložil štiri oziroma tri amandmaje za velike in pomembne spremembe na področju železnice. Jih je vložil in jih je vložil v skladu s splošnim in posebnim delom kot amandmaje in jih je vložil pravilno. Ampak ne morete govoriti, da tega ni naredil. Če pa bi res vsi gledali zdaj samo na to, da je eden pozicija, drugi pa opozicija, pa da se bomo zaradi tega - gospod Starman je nekajkrat upravičeno na odboru uporabil izraz, ki se začne z "zaje..." in nekaj pikic. Potem se pa dajmo! Ampak ne gre za to. Mi smo predlagali spremembe za železnico, mi jih želimo, če so te možne, naj vlada pove, da so možne. In če ocenjuje, ko govorimo o drugem tiru in razvoju prometa te države, naj jih sprejme ali pa naj reče, ne moremo jih sprejeti, sprejeli jih bomo čez leto, dve ali tri. Tako kot moramo mi na lokalni ravni delati, tako da rečemo, nekatere stvari imajo prioriteto, druge bomo naredili kasneje. In še enkrat pravim, rebalans proračuna je pravica vlade, da oblikuje tako finančno politiko, ki naj bi koristila državi. In je pravica opozicije, da varuje in brani tisto, kar si je priborila v začetku. Uskladitev je težka, nikakor pa ni rebalans proračuna namenjen političnemu obračunavanju preteklosti in sedanjosti. Zato vem, poglejte, porabili smo skoraj pet ur. Za amandmaje, ki bodo potrebni vsebinske obnove, nam bo pa časa zmanjkalo, kar pa ocenjujem, da, vsebinsko govorim, ni dobro. Končam z vprašanjem, ali je rebalans proračuna namenjen temu, da izboljšamo stanje v državi, Republiki Sloveniji, glede na vse, kar se dogaja, ali je namenjen temu, da imamo med sabo politične obračune. Ampak v imenu Slovenske nacionalne stranke, spoštovane gospe in gospodje z obeh strani, si nikar ne želite tega. Ker če bomo prišli pa do tega, potem pa te seje še dolgo ne bo konec in največ očitkov bo ravno s te strani.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Prevc, nato bo na vrsti gospod Prijatelj.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana ministra s sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi! Tudi sam bi rad čisto na kratko nekaj besed glede današnje točke, to se pravi, obravnave rebalansa proračuna. Dejstvo je, da se pravzaprav kot poslanec prvič srečujem s tem dokumentom, čeprav to ne pomeni, da takšnega dokumenta ne poznam, kajti kot župan sem pravzaprav tisti, ki vsako leto predlaga proračun in prav tako tudi rebalans proračuna. Tako da vem, da je proračun nek dokument, pravzaprav najpomembnejši dokument, ki izraža koncept razvoja na vseh področjih, koncept predlagatelja. To se pravi, če je v primeru občine to župan, potem je seveda v primeru državnega zbora predlagatelj vlada in vladna koalicija, tako da mi pravzaprav ni čisto jasno tisto, kar je bilo predhodno rečeno, da proračun oziroma predlog rebalansa proračuna ni ne vaš ne naš. Seveda je denar davkoplačevalski in seveda glede na strategijo vladne koalicije, je vladna koalicija dobila nalogo, da dejansko ta denar glede na strategijo razvoja in ne nazadnje tudi glede na koalicijsko pogodbo čim bolj pošteno razdeli. To je proračun. Rebalans proračuna je pa pravzaprav to, kar smo danes že nekajkrat slišali, je pa seveda neko uravnoteženje med prihodki in odhodki in pravzaprav glede na to, da sem prvič priča sprejemanju rebalansa proračuna, se mi dejansko zdi nekje čudno, da se polemike okoli tega rebalansa pravzaprav tako vlečejo, da so dejansko tako dolge in da lahko nekdo reče, da rebalans proračuna ni razvojno naravnan. S tem se ne strinjam. Težko je sploh govoriti o razvojno naravnanem rebalansu. Govorili bomo o razvojnem naravnanem proračunu, ki se ga bo seveda ta vlada oziroma ta vladna koalicija lotila v naslednjih mesecih. Tisto bomo pa dejansko lahko rekli, da je to proračun te vladne koalicije. Tam pa pričakujem zelo ostre polemike, ostro razpravo. Tu se mi pa dejansko zdi mogoče majčkeno čudno, zakaj pravzaprav toliko debat okoli tega, ker dejansko želimo, da je ta rebalans proračuna čim prej sprejet, da se začnejo določene naloge, ki izhajajo iz tega proračuna, tudi izvajati. Jaz verjamem, da je čas, da nehamo govoriti o tem, to je prejšnja vlada zakuhala, to se je v prejšnji vladi zgodilo, verjamem, vendar govorimo o rebalansu proračuna, to se pravi tistega proračuna, ki ga je seveda sprejela še prejšnja vlada, zato se je seveda takšni debati pravzaprav težko izogniti. V teh debatah sem predvsem s strani opozicije slišal, zakaj ta rebalans proračuna ni razvojno naravnan. En odgovor je bil ta: zato, ker namenja premalo denarja za občine in je treba skozi amandmaje pridobiti več denarja za občine. To me čudi, ker ravno občine srednje, predvsem srednje in pa predvsem male, ki smo se v preteklosti v precej precej težki situaciji znašli, kajti vemo, da je v zadnjih letih, da se je občinski proračun obremenjeval z nekimi obveznostmi, ki nam jih je država stalno in stalno nalagala, seveda jih pa ni finančno pokrila. Izračunali smo, da smo na ta način izgubili 30% sredstev v primerni porabi, kar pomeni veliko škodo razvojnim projektom občin. In dejstvo je, da smo vendarle župani v tem rebalansu proračuna videli neko svetlo točko, videli vendarle, da se bo ta vlada že na začetku bistveno drugače obnašala do občin, kajti 10% večja zagotovljena glavarina, to nam, občinam seveda pomeni ogromno. In verjamemo in delali bomo tudi na tem, da se bo tistih 30%, o katerih sem prej govoril, v nekem doglednem času tudi pokrilo in ne nazadnje tudi izravnalo. Seveda smo še kako nekje ne nazadnje tudi razočarani nad rebalansom v tej smeri, ker je kar nekaj projektov izpadlo v nadaljevanju. Predvsem je težko sprejeti dejstvo, da so izpadali nekateri projekti na področju državnih cest, kjer vemo, da je zadeva katastrofalna. Vemo, zakaj je do rebalansa prišlo, vemo, zakaj do rebalansa pride, vsi vemo, že vrabci mislim, da to čivkajo, da je pač tistih 70 milijard bilo treba dodatno zagotoviti in zato so bile določene postavke nekako okleščene, med drugim tudi področje cest. In mi bomo v proračunu, o katerem sem govoril prej, to se pravi za leto 2006 in 2007, bomo še kako pozorni in delali na tem, da bodo vendarle državne ceste v tej strategiji, vladni strategiji dobile neko prioriteto. Glede na to, da je v pripravi nacionalni program izgradnje rekonstrukcije oziroma izgradenj in rekonstrukcij ter obnove državnih cest, sem optimist. Sem optimist, da se bo na tem področju zadeva bistveno izboljšala. S temi besedam bi nekje zaključil to mojo kratko predstavitev in rebalans proračuna bom sprejel, tudi sam osebno nisem z vsem zadovoljen, ampak z optimizmom pa zrem naprej v pripravo proračuna za leto 2006-2007, kjer bo pa izražena razvojna strategija te vladne koalicije, ki je ne nazadnje zapisana tudi v koalicijski pogodbi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Prijatelj, naslednji je na vrsti gospod Janc.
Hvala lepa gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, spoštovana ministra! Dovolite mi, da sem malo kritičen ob tem, kar imamo danes pred seboj. Namreč, vloženih je 77 amandmajev, matično delovno telo jih je potrdilo 7, bojda pa nobeden danes ne bo potrjen. To so črne napovedi. In če vzamemo v bistvu v obzir, da vlada ni imela lahkega dela, ko je morala krpati kar številne luknje v tem proračunu z rebalansom, bi pa vendar poudaril nekaj, na kar smo vsi skupaj pozabili, to je nacionalni interes. Nacionalni interes Republike Slovenije je, da prioritetno razvoja prometno infrastrukturo. Nacionalni interes Republike Slovenije bi moral biti, da prioritetno razvoja šolstvo, da prioritetno razvija kmetijstvo, ki je v naši državi že tako in tako zapostavljeno. Na slednjem področju nam stoji kar 13,8 milijona evrov, zato ker nimamo usklajene zakonodaje. Ali ni to sramotno, da ne moremo črpati tistega denarja, ki nam ga Evropa še ta kratek čas ponuja; jutri, vemo, da ne bomo več država prejemnica, da bomo država donatorica. In ne nazadnje, sam sem postavil poslansko vprašanje, koliko denarja smo v preteklosti izgubili zaradi nesposobnih birokratov, ki se bodisi niso prijavili na evropske razpise, bodisi niso zagotovili v proračunu zadostnih sredstev za lastno subvencijo, bodisi niso korektno vodili projektov in smo morali z investicijo prekiniti, denar pa seveda vrniti. Odgovora nisem dobil. Nobeden v tej državi za to ne odgovarja. To je velika gospodarska škoda, ki se izraža v milijonih evrov. In ne nazadnje, Luka Koper kot naš glavni atribut, naše okno v svet, ima kar nekaj projektov, ki so zgrajeni na črno, posluje dejansko v neskladju z zakonom, ker država ni znala prisluhniti temu velikemu gigantu, da se odpre in da v bistvu začne legalno poslovati. S klubom primorskih poslancev smo obiskali Luko in sam direktor Luke oziroma predsednik uprave nam je povedal, kaj vse imajo narejeno na črno in kako si prizadevajo, da bi stvar legalizirali, da bi lahko zadeva nemotena tekla. Seveda, ko obravnavamo cestno infrastrukturo, sem tudi žalosten, ko gledam, da na Primorskem solkanski del ni povezan. Sam minister je bil pozvan, da si to ogleda. Tudi župan občine Nova Gorica je veliko prošenj naslovil na razne organe v državi, vendar brez uspeha. Sam sem vložil amandma, ki je bil gladko zavrnjen. Ravno tako bi poudaril sledeče, da je brezsmiselno in brezpredmetno, da podjetja v državni lasti plačujejo na nek način na papirju davek državi. Predlagal sem kar za dve milijardi teh davkov na področju infrastrukture v železniškem prometu, v tovornem in potniškem prometu, ki se danes obračunava na papirju. Železnice so obremenjene s tem izdatkom, vendar ne kaže nič dobrega, morale ga bodo tudi plačati. Pa vendar je ta holding Slovenske železnice v stoodstotni lasti države. In, veste, ko človek gleda te usode raznih atributov mest - sam sem se soočil s problematiko izolske bolnišnice, sežanske bolnišnice, šempetrske bolnišnice, ki bi morale prejeti tista proračunska sredstva, ki jim gredo, pa jih niso prejele, zaradi tega, ker je pač bivši minister in sedanji minister tako odločil. Niti ni bila cela revalorizirana, niti nisi bili dodatni programi plačani, niti niso bili razvojni programi plačani, pa vendarle bolnice so atributi mest. Vsa primorska mesta, ki imajo bolnišnice, se ukvarjajo z isto problematiko. Sedaj sem našel nekaj teh primerov. Najbolje pa bi se želel osredotočiti na to, kar najbolje tudi poznam, to so železnice. Poglejte, nam odteka tovor, zaradi tega, ker na celem področju Štajerske nimamo zagotovljenega 22,5 tonskega osnega pritiska in dejansko ne moremo prevažati tovorov. Tem smo bili priča tudi ob zadnjem obisku ministra za promet avstrijske države, ko je jasno povedal našemu ministru, da pač ne more soglašati s tako logistiko prevoza transporta, pa vendarle Evropa govori, da vse težje tovore je potrebno preusmeriti na železnico. Mi še danes nismo začeli koristiti 5.8 milijona evrov, nepovratnih sredstev namenjenih izgradnji drugega tira, ker se še nismo dogovorili o izvajalcu. Danes sem od ministra slišal spodbudne besede, verjetno bo to v kratkem steklo, vendar bi lahko že začeli koristiti ta sredstva. Ta zemljišča bi se že lahko začela pripravljati, odkupovati, projektne dokumentacije izvajati. Danes nam to uro teka na pontepsko progo Cervignano, Villach, Madžarska, Budimpešta, mi izgubljamo tovor zaradi tega, ker smo sami nesposobni zaščiti naše nacionalne interese in ker se delimo na leve in desne in ker se delimo na to, kdo je kaj predlagal, in ker se delimo na to v bistvu, kdo bo koga. Veste, to je milo rečeno smešno, vsak ima nekaj pametnega, ko predlaga določene zadeve, in na nas bi veljalo biti razsoden in zadeve dati na tehtnico in pretehtati to, o čemer vsi govorimo tukaj in pozdraviti dobre stvari. V tem kontekstu se tudi ne strinjam z naglico nočne seje, 30 ur, porabljenih za rebalans proračuna, na koncu koncev vidimo, da je to jalovo delo. Verjetno bo to tudi potrdilo glasovanje. Seveda, prava slika te vlade se bo pokazala z novim proračunom, strinjam se, želel bi, da bi bil ta proračun naravnan razvojno, želel bi, da bi bolje lahko govorili naslednje leto o letošnjem letu, vendar za sedaj lahko povem, da je to, kar imamo pred seboj, ena velika žalost. Za osnovne šole ne najdemo denarja za prekrivanje strehe! Dokument mora podpisati 20 poslancev, da se ga nek odbor, ki je matično delno telo, usmili in ga potrdi in verjetno jutri bo gladko padel. To verjetno ni prav, mi smo vsi odgovorni pred ljudstvom, ki nas je volilo, in mislim, da bi nacionalne interese bi morali vsi zagovarjati bolj jasno in nedvoumno. V tem smislu sem nekoliko žalosten, ko gledam vse te luknje, ki zevajo, in vse te projekte, ki so nerešene, in vse te zadeve, ki so nedorečene, medtem pa nonšalantno lahko pozabljamo na velike zadeve, ki nam jih Evropa nudi in jih niti ne znamo vzeti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jelen, naslednji je na vrsti gospod Gaber. Prosim, gospod Jelen.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Poslanke in poslanci, ministrski zbor. Skoraj mineva tedna ali meseca, v katerem ne bi burile duhov obremenitve pokojninske blagajne, njeno delovanje, prevzem evra. Tudi strateški svet se kar večkrat ločuje v dvome, ali smo upokojenci preveliko breme za državo ali boste dovolili tudi starejšim dostojno živeti. Mnenja sem, da so se v svojem življenju le-te trudili, da bi čim več prispevali za državo in njen razvoj. Te generacije tudi v prihodnje ne moremo enostavno odpisati. S svojimi prispevki in vlaganji v enostavno in razširjeno reprodukcijo, v osnovna sredstva, ki so ostala kot naš vložek v podjetja. Menim, da bomo tudi v prihodnje morali primerno skrbeti za te ljudi, jim izkazati, da so enakovreden člen naše družbe. V preteklosti smo doživeli veliko obljub tudi na pokojninah, realizacije še do danes nismo dočakali. Spoštovani! Prepričan sem, da ta vlada, ta koalicija ustrezno razmišlja v smeri razrešitve problemov, predvsem nepravilnosti, ki se vedno znova in znova odkrivajo. Rebalans dokazuje, da bo potrebno zmanjšati javno porabo, da bo potrebno pridobiti še več sredstev iz Evropske unije. Da je rebalans dober, me je prepričalo dejstvo, ki govori o večjih vlaganjih v gospodarstvo, v turizem, v razna prestrukturiranja, v pravosodje, za glavarine občin. Rebalans je varčno in premišljeno naravnan, odpraviti pa bo potrebno nepravilnosti, ki so v veliki meri prisotne v naši družbi, in to so: prevelike zadolžitve, nepravilnosti na ministrstvih za kmetijstvo, pravosodje, zdravstvo, socialo. To je način privarčevanja več proračunskih sredstev. Ko bo vse to razrešeno, bomo privarčevali mnogo prepotrebnih sredstev. Zmanjšanje sredstev na račun rebalansa v šolstvu in cestni infrastrukturi pa mislim, da lahko prenese posledice, kar bo nujno popraviti v planu sredstev proračuna za leto 2006.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Germič. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. V tem državnem zboru smo gospoda Janšo, predsednika vlade Republike Slovenije, imeli priložnost slišati kar nekajkrat. Zelo natančno sem poslušal njegove nastope, ko je predstavljal program v lastnem imenu kot kandidat za predsednika vlade in nato kot predsednik vlade, ki je predstavljal program vlade in posamezna področja sintetiziral iz posameznih ministrstev. Ta program je napovedoval določene ukrepe, za katere je bilo možno ocenjevati, da bodo realizirani že skozi rebalans proračuna, ki je tokrat pred nami. Žal morama ugotoviti, da tudi današnji nastop predsednika vlade, kakor tudi predstavitev rebalansa, kot sama vsebina rebalansa proračuna ne odraža tega, kar je bilo mogoče slišati s strani predsednika vlade v preteklosti. Prav gotovo pa ni mogoče videti, kako ta rebalans proračuna odraža to, kar je bilo velikokrat postavljeno kot temelj; torej, da bodo seveda vsi ukrepi nove vlade šli v smer zagotavljanja konkurenčnosti gospodarstva. Seveda tukaj bi, prej ko nadaljujem razpravo o vsebini, se sam vključil s svojo razpravo glede ocene pri obravnavi tega gradiva. Sam sem bil razočaran, da smo imeli na dnevnem redu zainteresiranih delovnih teles le nekaj sklicev. Pravzaprav vsa delovna telesa ali pa večino delovnih teles, ki jih vodi koalicija, ni imela namere, da bi obravnavala vsebino rebalansa po posameznih področjih, kar kaže pravzaprav na odnos do enega pravzaprav najpomembnejšega ali temeljnega dokumenta Republike Slovenije, to je državni proračun, ki bi seveda natančno po poglavjih, po posameznih ministrstvih lahko opravilo poglobljene razprave. Šele zahteve poslanskega kluba Liberalne demokracije je spodbudilo nekako nujo, skladno s poslovnikom, da so bili te odbori sklicani. Smo pa na teh odborih, ki so bili tako sklicani, pravzaprav bili priča kratke uvodne predstavitve s strani posameznih ministrstev, nato pa več ali manj molk koalicijskih poslancev, ko bi lahko seveda temeljito razpravljali o posameznih sklopih. Nadaljevanje takšnega pristopa je bila seja matičnega delovnega telesa. Nikakor si ne gre zamišljati, da bi lahko v sklopu petih ur, ki so bile na razpolago, temeljito obravnavali posamezne vsebine rebalansa proračuna. In s tega vidika se mi zdijo popolnoma neutemeljene kritike, ki tokrat letijo na opozicijo, da smo, ne vem s kakšnimi pristopi, metodami izvajali nekako metode, zato da ne bi bil sprejet rebalans proračuna oziroma da bi dosegali zamike. Jaz mislim, da je bilo ravno obratno, da je vladajoča koalicija s takšnim terminskim planom, ki je nato posegel tudi v terminski plan predvidene redne seje, ki poteka, vmes so izredne seje, in izredna seja in redna seja potekata tako, da se izmenjujeta v dnevih ali pa celo tokom dneva, ko izredno sejo nadomešča redna in nato redna zopet izredno sejo. Mislim, da so to zelo, zelo slabe strani dela tega državnega zbora in seveda obravnava samega proračuna tudi danes po tej, kot je bilo že tukaj velikokrat rečeno, dolgi seji na matičnem delovnem telesu. Jaz sem sam sodeloval na seji matičnega telesa, čeprav nisem član tega matičnega telesa iz preprostega razloga, da sem lahko že na sami seji matičnega delovnega telesa predstavljal poglede na določenih vsebinskih premikih, ki se tukaj v tem rebalansu lahko kažejo. Mislim, da se je od lanskih volitev pa do nastopa nove vlade in do danes spremenilo marsikaj. Če omenim samo enega izmed ključnih dogodkov v okviru Evropske unije, to je revidirana lizbonska strategija kot eden izmed temeljnih dokumentov, ki naj pravzaprav strne svoje prioritete v tri sklope, to je konkurenčnost, rast in zaposlenost, bi takšen dokument, takšen revidiran dokument pravzaprav moral najti temeljno usmeritev pri prebiranju rebalansa proračuna za letošnje leto. Žal tega ni. Mislim, da je vlada porabila veliko časa, energije in truda za to, da stabilizira svoje moči na najrazličnejših področjih. Zato je bilo tudi tu nekaj zakonskih sprememb, prav gotovo pa je veliko energije namenjene tudi spremembam svetov, nadzornih odborov, tako gospodarskih subjektov kot drugih, zavodov in institucij. Tu se lahko potem srečujemo s spremljanjem razvojne politike v Sloveniji. Nikakor se ne morem strinjati, da gre samo za enostavno prilagajanje obstoječih sprememb ali pa minimalnih sprememb v tem proračunu in obračun preteklega vladanja, kajti rebalans tega proračuna nakazuje usmeritev politike te vlade. In na kakšen način razumeti ustvarjanje konkurenčnosti gospodarstva, če na eni strani lahko sprejmemo bistveno zmanjšanje sredstev za tehnološki razvoj, kjer lahko spremljamo neuresničevanje temeljne usmeritve, da s spodbudami gospodarstvu, inovativnosti v gospodarstvu, skozi razpise, ki so predstavljeni v zadnjih časih, ne opažamo tega, da bi to temeljno sporočilo ustvarjanja konkurenčnosti gospodarstva bilo možno uresničiti. Zato nikakor ne sprejemam tega, da se danes ne pogovarjamo o vsebini tega rebalansa, ampak gre pravzaprav za ponovno vračanje v preteklost, kritike in kritike, ki smo jih, recimo, v fazi interpelacije prejšnji vladi lahko spremljali slabo leto ali pa dobro leto nazaj. Dovolite mi, da se sedaj nekako usmerim v tri programske sklope, ki se dotikajo rebalansa in splošnega dela proračuna. Najprej bi se rad dotaknil področja zdravstva. Na področju zdravstva bi lahko rekel, da po kar nekaj letih konstantne rasti v proračunu v letu 2005 s tem rebalansom lahko opazimo padec sredstev, ki so v vrednosti dobrih dveh milijard, in z 19 na 17 milijard znižujemo sredstva na področju zdravstva. Tu gre potem za dva pomembna sklopa, investicije v bolnišnice in drugi sklop so tako imenovani programi varovanja zdravja. Če pogledamo prvo področje, investicije v zdravstvu, v bolnišnice, opazimo, da gre za znižanje 2,7 milijarde. Minister je na seji delovnega telesa rekel, da to ni problem, da bodo letošnje investicije realizirane. Seveda pa ni odgovora, na kakšen način bodo potekale investicije v prihodnje. Slišali smo, da iz nabora 22 že obstaja nabor 36 objektov. Sredstva, ki bi jih lahko prenesli v proračunski sklad, se mu odpovedujemo in seveda opažamo zniževanje sredstev na tej postavki. Mislim, da je takšna usmeritev usmeritev, ki ne bo v prihodnje zagotavljala kvalitetnega uresničevanja pravic iz zdravstvenega zavarovanja. Drugo področje zagotavljanje preventivnih ukrepov na področju zdravstva, kjer se prav tako zelo intenzivno znižujejo sredstva. In če to povežemo s predlogi zakonov, ki pravzaprav posegajo na pravice nadomestil zavarovanja za odsotnost z dela zaradi bolezni, poškodb ali nesreč, seveda, potem lahko že razumemo politiko, ki zelo močno krši javna sredstva za to področje. Naslednje, kar bi rad opozoril, je, na področju ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, predvsem področje trga dela in delovni pogoji. Tukaj gre za drastično znižanje v višini 2 milijard na področju aktivne politike zaposlovanja. Prihajam iz območja, ki se srečuje z eno izmed največjih stopenj brezposelnosti, ki smo jo prav zaradi učinkovitih ukrepov na aktivni politiki zaposlovanja v preteklih letih lahko uspešno zniževali. Nikakor se tukaj ne morem strinjati, da so ta sredstva šla kar tako, da so imele političnega botra in da seveda zniževanje sredstev na tej vsebini pravzaprav ne pomeni tega, nad čemer v poslanskem klubu LDS izražamo skrb. To je to, da bodo tisti, ki so nekonkurenčni na trgu delovne sile postali to še bolj. Kajti, starejši od 50, tisti, ki imajo prvo ali drugo stopnjo izobrazbe, kažejo manjšo konkurenčnost na trgu delovne sile in ravno na tem področju aktivne politike zaposlovanja se sredstva zmanjšujejo. Kakšna so ta sporočila? To so sporočila, da tistim, ki bodo želeli prekvalifikacije, tistim, ki bodo želeli dodatna izobraževanja, tisti, ki so starejši in bi želeli preusmeritve, bodo ti ukrepi to preprečevali. In če povzamemo temeljni cilj trga dela in delovne pogoje, to je, da rast zaposlenosti predstavlja enega od najpomembnejših makroekonomskih ciljev za doseganje uravnoteženja socialno ekonomskega razvoja Slovenije, mislim, da s takšnimi ukrepi takšne cilje vsekakor ne bomo dosegali. S tem bi želel poudariti, da je vsebina tega rebalansa odraz razvojne politike, razvojne usmeritve te nove vlade. In prav gotovo je, da bi obravnava rebalansa proračuna za leto 2005 morala imeti normalno proceduro. Glede na časovne zelo skrčene termine je seveda to pripeljalo do tega, da je bilo to več ali manj onemogočeno. Seveda si želim, da bo današnja razprava, ko bomo prišli na posamezne amandmaje, utemeljila potrebnost po teh amandmajih, in želim si, da bi s sprejetjem amandmajev ta rebalans proračuna tudi izboljšali. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Hrovat, naslednji bo na vrsti gospod Janc.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Gradivo za to točko dnevnega reda bi mirno z drugimi besedami lahko poimenovali tudi kot nujni popravek zgrešene finančne politike prejšnje vlade. Sedaj, ko se je naredil pregled finančnega stanja, lahko ugotovimo, da dejansko stanje financ nikakor ni rožnato. Rebalans proračuna, ki je pred nami, je torej resnično samo na podlagi obstoječe zakonodaje nujni popravek, vsebuje pa oceno strokovne institucije o predvidenih prihodkih v letu 2005, sedanja vlada pa je s svojimi strokovnimi službami pripravila tiste nujne popravke na odhodkovni strani, ki so bile v proračunu, sprejetem v današnji sestavi državnega zbora, načrtovane v premajhnem obsegu ali pa sploh ne. Na ta način se izkazuje že nekaj prioritet nove vlade, več jih bo v proračunu za leto 2006. Ne bi navajal podrobnejših številk, ki so nakazovale nujnost takšnega uravnoteženja proračuna, saj so ali pa še bodo o tem govorili druge kolegice in kolegi. Dotaknil pa bi se finančnega primanjkljaja, za katerega vemo, da je izredno visok in da je pod vladavino LDS-a iz leto v leto nezadržno rasel. Glede na samoopevano visoko strokovnost vlade iz prejšnjega mandata bi morali imeti bistveno nižji primanjkljaj, kot ga je planirala. Maja 2004 je namreč poslala poročilo v Bruselj, v katerem se navaja primanjkljaj v višini 2,1, sedanja nova vlada pa ga bo s tem rebalansom zmanjšala na 1,4%. Lahko torej ugotovimo, da je v Sloveniji še kako bila potrebna nova metla v smislu politične spremembe in da je nova vladna koalicija kljub izredno kratkemu času dokazala, da se da bistveno drugače upravljati z javnimi financami. To nikakor ni rebalans izgubljenih priložnosti, kot je izjavil eden od poslancev LDS na seji odbora, temveč je to rebalans, ki nas bo vrnil nazaj na pravo pot, ki bo negativne trende, nastale v prejšnjem mandatu, v čim krajšem času spremenil v pozitivne. Seveda sedanji opozicijski poslanci žele na takšen in drugačen način stvar interpretirati drugače, kar je sicer njihova pravica, saj vendarle živimo v demokratični državi, kjer se lahko svobodno izražajo mnenja. Mogoče bi bilo dobro spomniti sedanjo opozicijo, da smo kot država članica Evropske unije zavezani spoštovati kriterije maastrichtskih sporazumov, poleg tega pa je skrajni čas, da naše javne finance postanejo preglednejše ter da se ustvari, kot pravijo ministri za finance, koncept fiskalne discipline. Predlagani rebalans proračuna bom vsekakor podprl in to iz najmanj dveh razlogov: prvič, zaradi nujnosti poprave finančne politike prejšnje vlade in drugič, zaradi ureditve stanja javnih financ v naši državi. V mojo podporo k temu rebalansu pa govori tudi dejstvo, da je matični odbor sestavljen iz predstavnikov vseh političnih strank v tem parlamentu, ki je obravnaval to gradivo, sprejel oziroma podprl predlog proračuna. Seveda tudi sam zaupam rebalansu in mu dajem svojo polno podporo. Hvala.
Hvale lepa. Besedo ima gospod Janc, naslednje je na vrsti gospod Horvat Jože.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Razprava o rebalansu je resnično pomemben dokument za vlado, za državni zbor, pa tudi za politiko, normalno. Zato je tudi toliko besed okoli tega rebalansa, ki se mi pa zdi čisto normalna posledica nečesa, nekih nujnih sprememb, ki jih mora ta vlada, nova vlada, pripraviti: uskladiti prihodke, odhodke. Nič takega tukaj ni, da bi morali 30 ur zasedati na odboru za finance in monetarno politiko. Tega preprosto ne razumem in bom težko razumel. In ne nazadnje nova vlada ima tudi nove prioritete, nove poglede, ki sicer veliko tega ni mogla uskladiti v tem rebalansu, kajti ta krog je bolj ali manj zaključen. Mislim pa, da je bilo nujno, da je do tega rebalansa prišlo in da pride čim preje, da ga sprejmemo v državnem zboru, da odpremo vrata evropskim črpanjem virov, ki so, po mojem, nujno potrebni za Slovenijo in tudi za novo slovensko vlado in primanjkljaj, ki je nastajal in ki je nastal, ga je treba uskladiti z dejanskim stanjem prihodkov, ki jih ta vlada načrtuje. Jaz upam, da je bila srečne roke in da je dobro prečekirala celoten proračun 2005 in je ta rebalans dejansko odziv nekega stanja in da tudi prihodki bodo čim bolj realna osnova, da ne bomo zopet jeseni imeli nov rebalans na mizi. Pa tudi če bo, to ni noben greh, to je normalen institut, ki ga uporabljajo vsi tisti, ki so proračunski uporabniki, tako lokalne skupnosti kot države kot celota. Mislim, da je dobro tudi to, da ta rebalans povečuje denar tam, kjer je bil zagotovo podhranjen: sodstvo, smo slišali gospoda ministra za finance, kultura, pa verjetno še nekateri drugi bi nujno potrebovali določene popravke v pozitivnem smislu, torej več denarja, ki ga pa žal v tem trenutku ni. Slišali smo, da za investicije bo nekaj več denarja, čeprav vse tiste želje, ki so bile podane že s proračunom 2005, zagotovo ne bodo realizirane in bodo morali čakati na naslednji proračun, sprejet leta 2006/2007. Tudi to razumem na nek način. Seveda, javna poraba, o tej govorimo velikokrat vsi, pozicija in opozicija, je absolutno prevelika. Tu jaz upam, da bo vlada prišla od besed k dejanjem in bo skušala to maso, ki je izjemno velika, prevelika predvsem pa premalo učinkovite, zmanjšati v dobrobit davkoplačevalcev Republike Slovenije. To bo zahtevna naloga, dolgoleten proces, ki bo zahteval strpnost, po mojem, enih in drugih, da najdemo to zgodbo, ki je preobširna, nekoliko na realna tla in jo prilagodimo slovenskim davkoplačevalcem, predvsem pa razmeram slovenskega gospodarstva, ki je takšno kakršno je. Zmanjšati primanjkljaj - lepo se sliši, dobro, pogumna zadeva, ki jo je minister s svojo ekipo pripravil, mislim, da je to zelo dobra zadeva. Morda meni kot poslancu ali županu zagotovo manj prijazna tista, ko govorimo o prometu, ko govorimo o direkciji, ko govorimo o nujnem vzdrževanju državnih cest, ko govorimo o slovenskih železnicah, zgodba, ki je težka, zahtevna in ki po moji oceni vsakemu od nas poslancev bi bila smiselna in nekoliko več denarja. Poznamo regionalne ceste, kako so osiromašene, kako nujno potrebujejo dodatnega denarja. Pa razumem na nek način tudi to vlado, da v tem paketu, v tem času rebalansa pač ni moč to zgodbo nekoliko povečati, čeravno verjamem, da tako opozicija kot pozicija bi takšen amandma zagotovo z veseljem podprli, če bi tu našli nekoliko več denarja. Seveda, ta rebalans bom podprl, v prepričanju, da je to nujna potreba, da je treba od Evropske unije dobiti primerne lastne vire in da bomo pri črpanju bolj uspešni, kot je bilo to v preteklosti. In tu se je treba lotiti tega dela, ki je po moji oceni bilo eno slabših v prejšnjih časih. Verjamem tudi, da bo ministrstvo oziroma vlada kot celota upoštevala te številne pripombe, ki so bile dane v obliki amandmajev, pa bili tako s strani opozicije kot pozicije zavrnjeni, z argumenti, ki smo jih dobili s strani predstavnikov vlade, in jaz verjamem, da so pravi in dobronamerni. Seveda pa moram reči, spoštovane kolegice in kolegi, da je namen dober, in si želim, da bi tako pozicija kot opozicija malce znižala temperaturo. Mislim, da je ta na tej 7. redni seji zrasla preveč, prehudo. Na teh točkah smo se nekoliko preveč razklali. To ni dobro za ugled tega državnega zbora, ni dobro za ugled tako pozicije kot opozicije. In mislim, da je prav, da malo stopimo na zavoro, malce ohladimo živce, pa poskušamo dobronamerno delati v dobrobit enih in istih državljanov, tako enih kot drugih. To bi bila po moje dobra popotnica tudi temu rebalansu, za katerega vem, da je tak dokument, o katerem se lahko veliko govori, do katerega je veliko želja in veliko ciljev, ampak vendar se kregamo med sabo, so razne obstrukcije in tako naprej. Mislim, da to ni v redu in po tem nas tudi ocenjujejo naši državljani in mislim, da s tem niso zadovoljni. Mislim, da je treba biti objektiven in da tudi, konec koncev, pri opoziciji, ki ima določene dobre poglede, tudi določene stvari spoštovati v dobro tistih, kar bi ta država, ta vlada lahko nekako izpeljala v dobrobit enih in drugih. In mislim, da to je delo predsednika državnega zbora, skupaj s kolegi, da poskušajo malce to temperaturo zmanjšati, jo znižati, da bomo vsi skupaj - mislim, da smo dobro začeli ta mandat državnega zbora, zdaj pa je prišlo do nekega vrelišča, ko se nekako hočemo razklati, pa mislim, da to ni v redu. Predlagal bi, da bi vendarle predsednik in oba podpredsednika oziroma vsi trije stopili skupaj in nekaj na tem naredili. Želim pa, da bi tudi ta rebalans - resnično želim tako enim kot drugim - čim prej sprejeli in dali moč vladi, moč posameznim ministrstvom, da začnejo delati aktivno. In seveda, spoštovane kolegice in kolegi: da, prejšnja vlada marsičesa ni dobro izpeljala. Tudi ta verjetno ne bo v vseh pogledih optimalna. Mislim pa, da bo čas, ko bomo rebalans sprejeli, pa vendar čas, ko nehamo kazati s prstom na bivšo vlado, ampak si predvsem tu zadamo naloge, kako bomo peljali koalicijsko pogodbo, kako bomo peljali številne želje koalicije, ki jih imamo v tem času do slovenske vlade, in da bomo končno prišli od besed k dejanjem in naredili tisto, kar državljani upravičeno in že nestrpno pričakujejo tudi od slovenske vlade in tega parlamenta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Horvat. Naslednji bo na vrsti gospod Bevk. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, spoštovani predstavnici vlade, drage kolegice in kolegi. Prepričan sem, da poslanci in poslanke državnega zbora Republike Slovenije vsi dobro razumemo in razlikujemo, kaj pomeni konstruktivna razprava in kaj pomeni zavlačevanje. Primer zavlačevanja je, če moj poslanski kolega na seji matičnega telesa kar približno 20 minut govori o podpori amandmaju za obvoznico pri Hrastniku, proti kateri jaz seveda nimam nič, če je potrebna, imam pa veliko proti zavlačevanju, če se ob zagovarjanju imenovanega amandmaja dela primerjava z obvoznice okoli Washingtona, ki baje ima ključni pomen za promet med New Yorkom in Los Angelesom. Da je pri obravnavi predloga rebalansa proračuna Republike Slovenije za leto 2005 na matičnem delovnem telesu res šlo za zavlačevanje, pa dokazuje v sredinem Dnevniku objavljena izjava taistega mojega poslanske kolega, ki ga ne bom imenoval, ker bi mi lahko repliciral, kar bi spet generiralo zavlačevanje, Dnevnik pa piše tako, navajam, navajam dnevnik: "Poslanec LDS, Milan M. Cvikl je pojasnil, da je bil osnovni motiv ravnanja, osnovni motiv ravnanja poslancev dveh opozicijskih strank na seji odbora preprečiti, da bi celotno obravnavo predloga rebalansa opravili v 5-ih urah." [[Konec navedka.]] Tu se želim postaviti v obran tistim opozicijskim poslancem, v bran opozicijskim poslancem, ki tega namena niso imeli, kar so pokazali s tem, da so svojega kolega v jutranjih urah seje zapustili. Kako pa New York in Los Angeles vplivata na slovenski proračun, pa naj odločajo volivke in volivci. Predsednik vlade, gospod Janez Janša je povedal in argumentiral, da se s sprejetjem rebalansa proračuna mudi. To vemo vsi. Vsak dan zamude, sicer, v nekem simbolnem smislu pomeni 4,86 milijarde slovenskih tolarjev. Kdo bo plačal penale? In, sedaj k razpravi v nekaj konkretnih postavkah in številkah oziroma poglavjih predloga rebalansa proračuna Republike Slovenije za leto 2005. Za uvod pa želim pojasniti, mi danes ne delimo 1.775 bilijona slovenskih tolarjev, kot smo bili v petek poučeni mi in posredno slovenska javnost, saj je polovica tega denarja že dejansko realizirana. Svojo razpravo v smislu obrambe rebalansa proračuna sem strnil v nekaj točk. Prvič. Trditev opozicije: "Sredstva za programe aktivne politike zaposlovanja ste zmanjšali." Odgovarjam. Trditev ne drži. Sredstva za namen aktivne politike zaposlovanja so se povečala za 20% v primerjavi s porabljenimi sredstvi v letu 2004 in sicer od 17.2 milijardi tolarjev na 20 in pol milijarde tolarjev. Dodati je potrebno, da se je brezposelnost v zadnjem letu zmanjšala za približno 2%, zato se celo sprašujemo, če bomo sploh lahko porabili celotni načrtovani znesek. Gotovo pa Vlada Republike Slovenije ne misli veliko zapravljati in dajati sredstva raznim podjetjem, ki so šla ali bodo v kratkem šla v stečaj ali so denar prekanalizirala v druge nepoštene in nezakonite namene. Drugič, trditev opozicije: "Za rejnine ste zmanjšali sredstva." Kaj je to sedaj "ena družinska politika?" Odgovarjam, za rejnine je v rebalansu namenjenih toliko sredstev, kot jih je potrebno po zakonu in nič več. Je pa očitno manj rejencev, ker je tudi manj otrok. Zakaj ne bi načrtovali na osnovi dejanskih podatkov, ne pa, dovolite izrazu, "luft" podatke, kot se je včasih to počelo. Sicer pa smo povečali sredstva za družinske dajatve za približno 1,3 milijarde slovenskih tolarjev. Tretjič, trditev opozicije: "Materinskim domovom niste dali nič več, čeprav se zavzemate za družine." Odgovarjam. Materinski domovi imajo enako višino denarja. S tem bodo pokrite vse potrebe, ki so bile razpisane z javnim razpisom v oktobru 2004 v času Ropove vlade. Če je bilo premalo načrtovano, naj to načrtovalec pripiše sebi. Ta vlada je morala odločitve bivše vlade finančno uskladiti. Želim izpostaviti, kar se mi zdi še posebej pomembno. Denar za socialne pomoči in družinske dajatve je bilo potrebno povečati, ker kazalci kažejo na naraščanje prejemnikov te pomoči na podlagi zakonov, ki jih je sprejela LDS koalicija. Za zakonite prejemke je potrebno zagotoviti denar, ker bi bilo nezaslišano, če bi za en mesec zmanjkalo denarja. In to bi se zgodilo ravno v decembru, za božič. Si predstavljate, da bi v tistih dneh siromašni ljudje ali šibko stoječe družine ne dobile socialne pomoči, otroškega dodatka, boleznine, invalidnine in podobno. Četrtič. Očitek, da rebalans proračuna povečuje maso sredstev za plače, opravičujem tudi s tem, saj se je število zaposlenih v organih državne uprave drastično povečevalo. V letu 2001 za 971 ljudi, v letu 2002 568 ljudi, v letu 2003 1.320 ljudi in lansko leto za 1.121 ljudi. Ti ljudje so tukaj in jim je potrebno zagotoviti plačo. Sicer pa kot kaže, vlada ne bo metala denarja raznim političnim botrom, ki se je, ne rečem, da ne pod naslovom aktivne politike zaposlovanja ali česa drugega prelival podjetnikom, špekulantom v žep. Hvala bogu je minister za delo, družino in socialne zadeve takoj spremenil prakso, da zagotavlja enkratna izplačila za nova delovna mesta samo ob pogoju dobrega zavarovanja, in sicer bančne garancije ali hipotekarnega zavarovanja nepremičnine. To pa je osnovno načelo vsakega dobrega gospodarja. Državljankam in državljanom Republike Slovenije smo v predvolilnem času med drugim obljubljali, da bomo pošteno zagotavljali usklajevanje pokojnin s plačami, kar sedaj z rebalansom realiziramo. Obljubljali smo, da bomo poskušali odpraviti finančno podhranjenost srednjih in malih občin. To sedaj realiziramo s povečanjem glavarine za 7,3% realno. Investicijske odhodke povečujemo glede na realizacijo 2004 za več kot 23% nominalno, to je več kot 20% realno. To so primeri realizacije našega programa. Seveda, v okviru možnega, v okviru rebalansa proračuna Republike Slovenije za leto 2005, za katerega sem prepričan, da je v dani situaciji optimalen, zato ga bom podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bevk.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Vlada je relativno pozno prišla z rebalansom proračuna v državni zbor, potem pa ga je hotela kar na silo spraviti skozi proceduro. Brez tega, da bi se vsebinsko razpravo o rebalansu in o vloženih amandmajih opravila tudi na delovnih telesih za posamezna področja. Če bo vlada tako počasna, bo očitno zamudila tudi poslovniški rok za pripravo proračuna za leto 2006. 155. člen Poslovnika Državnega zbora Republike Slovenije pravi, da mora vlada predlog državnega proračuna za naslednje leto predložiti najkasneje do 1. oktobra tekočega leta. 1. oktober pa je že zelo blizu. Če odštejemo avgust, vlada ima na razpolago zgolj dobra dva meseca časa, da pripravi proračun, ki bo zares njen in iz katerega se bodo dejansko videle prioritete sedanje koalicije. Po mojih izkušnjah od leta 1996 dalje, se pravi v devetih letih, se še ni zgodilo, da bi ob sprejemanju proračuna ali rebalansa proračuna naleteli na tolikšno aroganco, kot smo ji priča ob sprejemanju rebalansa za leto 2005. Vladajoča koalicija je sklicala zainteresirana delovna telesa državnega zbora, še preden je potekel rok za vlaganje amandmajev. Nekatera delovna telesa pa celo niso bila niti sklicana. Kot recimo, odbor za kmetijstvo, ki bi imel marsikaj za povedati, ali komisija za odnose s Slovenci v zamejstvu in po svetu in tako dalje. Državni proračun je temeljni razvojni dokument, iz katerega je razvidna politika države na različnih področjih, od gospodarstva do družbenih dejavnosti. Zato je nujno, da se do tega dokumenta opredelijo oziroma da bi se mogla opredeliti do tega dokumenta tudi posamezna delovna telesa in ne samo odbor za finance in monetarno politiko. Nujno bi bilo, da bi se do teh konkretnih amandmajev vsebinsko opredeljevala odbor za kulturo, za šolstvo, za zdravstvo, za kmetijstvo, za obrambo in tako dalje. Seveda, predsedniki odborov v večini primerov tudi niso hoteli sklicati sej. Nato so bili primorani. So pa to storili prezgodaj, kajti vsi delovni odbori so bili sklicani, preden je potekel rok za vlaganje amandmajev. Prepustiti usodo rebalansa in posameznih amandmajev zgolj odboru za finance in finančnemu ministru je kratkoročno oziroma kratkovidna poteza aktualne oblasti, saj se je tako izognila vsebinski razpravi o razvojnih prioritetah te države na različnih segmentih. Sedaj pa imam konkretno vprašanje za finančnega in šolskega ministra. Vlada Republike Slovenije je na svoji 91. seji 23. septembra 2004, se pravi, še prejšnja vlada, sprejela sklep o financiranju 14 srednješolskih objektov v Sloveniji na podlagi zakona o temeljnih razvojnih programih na področju izobraževanja in znanosti v obdobju 2003-2008. Tudi na podlagi 21. člena zakona o izvrševanju proračuna v letih 2004/2005, ki je omogočal sprejeti program teh 14-ih investicij tudi s pomočjo sistema finančnega najema s postopnim odkupom. Ker je prišlo v rebalansu in razvojnih načrtih države do nekaterih prerazporeditev, me zanima, ali bo država naložbe teh 14 objektov srednje šole zamrznila. Dejstvo je, da so bili v uradnih listih objavljeni razpisi. Te razpise je potem nova šolska oblast peljala naprej. Ti razpisi so se zaključili. Komisije so o pogodbah razpravljale, jih ocenjevale. Zato me zanima, ker novela zakona o izvrševanju proračuna za leto 2005 finančnega najema ne omogoča več, ali bo že začete razpise vlada oziroma šolsko ministrstvo pripeljalo do končne izvedbe. Rad bi spomnil tudi na to, kar mi je šolski minister 30. novembra 2004 na predstavitvi svojega ministrovanja povedal. Citiram: "Ta vlada se bo trudila, da ne bo nekega radikalnega prepada med obema oblastema in da bomo smiselno nadaljevali vse projekte, tudi investicijske, ki jih predvideva ta zakon." Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Testen.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, poslanke in poslanci, spoštovani ministri in drugi člani vlade! Jaz bi za začetek najprej rad začel tam, kjer smo veliko razpravljali na odboru za finance. Pogosto smo se srečali s primerjavami, ali so primerjave prejšnjega oziroma proračuna za leto 2005 s predlogom rebalansa prave ali bi bila umestnejša primerjava z realizacijo leta 2004. Razumem opozicijske poslance, da so vztrajali na primerjavi s proračunom, kjer so razlike zelo velike. Če primerjamo rebalans s proračunom, potem hitro vidimo, da so prihodki večji za 63,9 milijard. Če od tega odbijemo proračunsko luknjo 70 milijard, pa še minus 20 milijard, ki je zmanjšan proračunski primanjkljaj, potem hitro lahko ugotovimo, da velikega manevrskega prostora ni in da na ta račun lahko kdo povleče kratko oziroma nastrada. Če pa ta isti predlog rebalansa primerjamo z realizacijo v letu 2004, potem pa ugotovimo, da so te številke veliko bolj optimistične. So pa istočasno tudi veliko bolj realne. Ker primerjava s predlogom oziroma s prejšnjim proračunom, po mojem mnenju, ni realna zaradi tega, ker nekatere številke niso bile realno napisane. Druga stvar, o kateri smo velikokrat govorili, je zaustavitev investicij. Rečeno je bilo, da so bile investicije v letu 2004 bistveno manjše zaradi tega, ker je finančni minister 8. oktobra ustavil vse investicije. To sicer drži. Drži pa, da jih je ustavil zaradi tega, ker ni bilo denarja. Druge razlage ni. Ker če bi bil kakšen drug razlog, potem bi morali na koncu proračunskega leta ugotoviti, da nam ostaja denar ali karkoli drugega. Tega tudi ni. Je pa res, da smo nekatere situacije oziroma evropska sredstva in sredstva za investicije v zdravstvu slabo izkoristili in da bi na račun teh dveh kontov lahko bile investicije boljše. Stvar, ki sem jo hotel še posebej omeniti, je stališče gospodarske zbornice do rebalansa proračuna. Gospodarska zbornica ima izrazito negativen odnos do rebalansa. Ta negativen odnos je povzela tudi stranka LDS. Oni trdijo, da evropska sredstva naj ne bi bila sestavni del proračuna, ampak naj bi to bila, kolikor sem jih jaz razumel, neke vrste nadgradnja. Nadgradnja za tiste, ki bodo dobro delali in bodo dobili neka dodatna sredstva. Zame je to nesprejemljivo. Če so integralni del proračuna odhodki, potem morajo biti tudi prihodki. Strinjam pa se s pomisleki, da bomo težko počrpali ta sredstva. Tu naloga vlade in ministrov, da naredijo čim več, da bo ta proračun na koncu leta res pravi. Potem, glede občin. Občine so dobile največ, kar so dobile v zadnjih štirih letih. Že zadnjič sem rekel, da so dobile realno več kot v vseh štirih letih skupaj. To drži. Poleg tega pa tudi drži, da v letu 2005 občine niso dobile nobene dodatne obremenitve oziroma nobene dodatne zadolžitve. Mislim, da so občine s tem rebalansom, če ga bomo sprejeli, lahko zadovoljne. No, zame je posebno pozitiven ta rebalans tudi v gospodarskem delu. V gospodarskem delu predvsem zaradi tega, ker daje velik poudarek malim in srednjim podjetjem, ker daje velik poudarek promociji in vlaganju v turizem. Vemo, da se sredstva, vložena v turizem, zelo hitro vračajo. Mislimo, da je to pomembno in da je to tudi velika slovenska priložnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o splošnem delu predloga rebalansa proračuna. Preden preidemo na glasovanje, prosim poslanke in poslance, da preverijo delovanje svojih glasovalnih naprav, da so pravilno vložene kartice, da na desni strani gori lučka, kajti v tem primeru bomo glasovanje lahko opravili. Glasovanje teče. Očitno glasovalne naprave čakajo tiste, ki manjkajo. Glasujemo drugič. Očitno je, da bodo glasovalne naprave delale, ko bodo vsi poslanci v dvorani. Ponovno glasujemo. Glasovanje teče. Glasovanje končano. Ugotavljam, da je od 59 prisotnih poslank in poslancev za glasovalo 41, proti 17. [[Za je glasovalo 41.]] [[proti 17.]] Ugotavljam, da je splošni del predloga rebalansa proračuna sprejet. Prehajamo na obravnavo posebnega dela predloga rebalansa proračuna. Kdo želi besedo? Prosim, gospod Barovič. Gospod Battelli. Oprostite!
Hvala lepa. Vlada se je povsem legitimno, ampak vendarle odločila, da ne bo podprla nobenega amandmaja k rebalansu. Prav zaradi tega je tudi matično delovno telo podalo negativno mnenje z neodločenim izidom glasovanja k amandmaju, ki ga predlaga komisija za narodne skupnosti. Vendar vsebinsko je ta amandma povsem nesporen, saj nima na eni strani finančnih posledic, po drugi pa uživa solidarnost in podporo tistih, katerim se sredstva pogojno in vsaj začasno jemljejo, to je obalnih občin. Amandma je izjemnega pomena za nujno ureditev položaja dnevnega tiska italijanske narodne skupnosti. Iz vseh teh razlogov vas prosim, da ga podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Barovič, prosim.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi! Tisti, ki smo bili skupaj, in tisti, ki niste bili z nami. Posebni del proračuna zajema amandmaje. Amandmaje so vložile opozicijske stranke, kar je po neki strani logično. Ti amandmaji imajo najbrž različno vsebino, različen pomen in različne želje. To je bilo danes že povedano. V imenu Slovenske nacionalne stranke želim povedati, da smo vložili nekaj amandmajev, predvsem tiste, o katerih je govoril moj spoštovani kolega, gospod Srečo Prijatelj, ki se tičejo predvsem prometnega režima in razvoja železnic. Med amandmaji, v katerih sem vpleten, so tudi amandmaji neformalne skupine zasavskih poslancev. Ob tem želim poudariti, vsem kolegicam in kolegom, ne glede na politične barve in pozicijsko ali opozicijsko pripadnost, da smo se složno dogovorili, da ne bomo posegali v rebalans proračuna nikjer, kjer ni potrebno, nikjer, kjer dejansko nimamo osnov. Pomeni, vsi amandmaji, ki smo jih vložili pod naslovom skupina poslancev, so vloženi na osnovi že vse pridobljene dokumentacije, na osnovi že vloženih občinskih sredstev. Pa naj bo tako v zdravstvo, promet in v druge sfere. Zato pri obravnavi amandmajev, o katerih bomo govorili skupaj, prosim, da pomislite na to. To ni prisiljevanje, to ni izsiljevanje. To so dejanske potrebe. To je želja po dokončanju tistega, kar se je že začelo. V skupnem znesku lahko rečem, da so vsi ti amandmaji v imenu neformalne skupine zasavskih poslancev zelo nizek znesek. Ampak ne gre za to. Jaz razumem. Za vsakega je znesek nizek, za vsakega vsebinsko zelo pomemben. Sklicevali se bomo na problem šolstva, prehrane in seveda revizijskih komisij, ki zahtevajo v imenu države nekaj, kar država potem ne more dati. To je zelo pomemben poudarek. Gre za strehe šol, gre za sredstva s katerimi smo že začeli v bistvu dograjevati in izgrajevati državno, poudarjam, državno infrastrukturo, ne lokalno ali regionalno. Zato prosim kolegice in kolege naj bodo razumni pri odločanju, naj preberejo obrazložitve vseh teh amandmajev, ki so vloženi v imenu te skupine zasavskih poslancev, in naj odločijo po svoji vesti. Še enkrat pa poudarjam. Usmerili smo se v nujnost dokončanja in ohranjanje tistega kar smo si priborili skozi vse formalno pravne postopke. Ne nazadnje, bom povedal, da smo se v Slovenski nacionalni stranki odločili, da bomo v podporo, kot jo pričakujemo, to je pa popolnoma logično in povem odkrito in pošteno podpirali vse tiste amandmaje, ker drugih tako ne moremo, kot amandmaje, ki jih je vložila opozicija, v katerih bomo vsebinsko videli smiselnost, razjasnjenost in da ne bi bilo potem kakršnihkoli nesporazumov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Uhan.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana vlada, poslanke in poslanci. Omejila se bom na področje kmetijstva, predvsem na dve postavki na področju kmetijstva. Prvo so podpore za prevzem kmetij s področja strukturnih ukrepov kmetijstva. Leta 2003 je bilo planiranih borih 100 milijonov, za tiste kmete, ki bi oddali kmetijo naslednikom, mladim kmetom. Ta ukrep je bil lani prvič razpisan z visokimi kriteriji za pridobitev desetletne rente, če izročiš kmetijo. A glej, na razpis se je javilo več kot deset kandidatov, upravičencev. Denarja pa je zmanjkalo in ga je iz proračuna lahko dobilo le 10% upravičencev ali nekaj manj kot 20. Nič tako hudega ne bi bilo, če bi ti upravičenci kar takoj izviseli, ker ne bi izpolnjevali pogojev. Toda izpolnjevali so pogoje, hkrati pa so tudi predali kmetijo, pravno veljavno izročili kmetijo naslednikom. To pa pomeni, da so sedaj socialno in materialno ogroženi. S predlaganim rebalansom, s povečanjem na 600 milijonov pa naj bi se popravil ta nestrokovni pristop do podobnih razpisov in bi se rešile te vloge, ki bi se morale rešiti že v preteklem letu. Drugi ukrep pa so območja z omejenimi dejavniki, iz postavke program razvoja podeželja. Govorim o tistih območjih in kmetijah, ki so lani izvisele po evropskih kriterijih v pogajanjih. Gre za 2,5% slovenskih kmetij ali nekaj več kot 200 tisoč hektarjev kmetijske zemlje. Vendar so te kmetije ta status v preteklosti že imele. Gre predvsem za kraški svet, poplavna območja, gričevnata območja. Verjamem, da naši pogajalci niso predvideli, da bo skoraj pol Dolenjske in skoraj pol Štajerske izpadlo. Tako so vsaj za tri leta za obdobje 2004 do 2006 ta sredstva iz evropskega sklada izgubljena. 250 milijonov iz slovenskega proračuna, ki je zdaj namenjen v rebalansu, ni veliko. Je veliko, ker nimaš kje vzeti za slovenski proračun, omenjena sredstva pa bodo bistvo le pesek v oči oziroma ne bodo niti slučajno nadomestila izgubljenih evropskih sredstev. Torej za obdobje 2004 do 2006 bomo nekako zakrpali iz slovenskega proračuna. S premajhnim predlaganim zneskom pa bomo dajali le obliže na rane, ki se ji reče opuščanje kmetovanja in zaraščanje kmetijskih zemljišč na vseh območjih, še posebej na območjih s težjimi pridelovalnimi pogoji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Cvikl, prosim.
Gospod predsednik dovolite mi, da na kratko podam nekaj splošnega v delu razprave, ki govori. Upam, da bomo kasneje šli korektno po amandmajih in po amandmajih, ki smo jih predlagali v Liberalni demokraciji. Mi smo povedali, da z amandmaji, ki so bili predlagani s strani Liberalne demokracije, predvsem skušamo popraviti slab predlog proračuna. Zato smo dajali denar predvsem za tiste stvari oziroma smo predlagali, da se ta denar da za tiste stvari, s katerimi bi se rešilo predvsem zmanjševanje sredstev za investicijske odhodke, za regionalne razvojne spodbude in da na ta način popravimo relativno slab predlog proračuna. Dovolite mi da, ker imam besedo, izrazim obžalovanje, ker vlada RS pri razpravi o splošnem delu proračuna ni niti z besedo odgovorila na vprašanja vrste poslancev in poslank. To še dodatno kaže na omalovaževanje državnega zbora s strani vlade RS. Sam osebno menim, da imamo še vedno vlado, ki vodi ekonomsko politiko v letu 2005 in ki je predlagala rebalans proračuna na podlagi proračunskega memoranduma, ki ga je sprejela še prejšnja vlada, danes tako kritizirana prejšnja koalicija. Škoda, da ni vlada kljub vsem ministrom, kljub predsedniku vlade našla toliko poguma, da bi odgovorila in dala nekatere odgovore na vprašanja, ki jih državni zbor, predvsem pa slovenska javnost zasluži. Ne nazadnje bo zaradi tega rebalansa prišlo do povečanja javno-finančnega primanjkljaja. Zaradi nekaterih zakonov, ki jih bomo v nadaljevanju sprejeli, pa bo v skladu z mednarodno metodologijo tudi do skoraj 3% deficita državnega proračuna po metodologiji ESA95, kot je to objavljeno na spletni strani ministrstva za finance iz marca 2005. Kaj hočem povedati? Imamo situacijo v kateri nas bodo od zunaj opazovali kot državo, ki več ne obvladuje javnih financ in s čudnimi predlogi brez razprave, brez soočanja mnenj koalicije in opozicije razpravlja o najbolj pomembnem aktu. Amandmaji, ki smo jih predlagali, želijo dati več denarja za področje krepitve lizbonske strategije, za povečevanje delovnih mest in za krepitev vsega tega, kar je bilo v rebalansu vzeto. Tudi investicije v javno zdravstvo, tudi investicije v popravilo državnih cest in pospešitev avtocestnega programa. Vlada je na vse to odgovorila ne z argumentacijo da, je dovolj denarja na aktivni politiki zaposlovanja, ampak z argumentacijo, da ni mogoče jemati denarja, ki ga namenjamo za krepitev mednarodnega sodelovanja na področju Slovenske vojske, kamor verjetno spada tudi tisti strošek, ki ga je v zadnjem tednu naredil tukaj smejoč se minister za obrambo. Tako, da je situacija, v kateri smo, po svoje zelo paradoksalna. Imamo razpravo, ki ni razprava, in imamo amandmaje, za katere vlada Republike Slovenije pravi, da o njih nič ne misli. Misli, da niso sprejemljivi. Sprejemljivi pa niso zato, ker ni mogoče porabljati denarja na tako imenovanih stroških slovenske vojske ali še česa. Škoda je, da smo prišli v to situacijo. Ta situacija se bo slej kot prej odrazila v številkah, v vse nižji gospodarski rasti in v vse višjem deficitu državnega proračuna. Ne bo kmalu, ko bodo v Evropi ugotavljali, da je Slovenija šla preko maastrichtskega kriterija. Ker 2,7 je zelo blizu 3% državnega proračuna za leto 2005 in bo to tudi imelo ustrezen negativen odziv na razmišljanje o tem, ali je Slovenija sposobna prevzeti evro leta 2006. To bi bila velika škoda, vendar seveda vsaka mala številka, ko jo seštejemo skupaj, da veliko porabo. Poraba je, kot je bilo že nekajkrat povedanoa, s predlogom rebalansa državnega proračuna zgodovinsko največja kot delež bruto domačega proizvoda kadarkoli v samostojni Sloveniji. Upamo, poslanke in poslanci, da boste vsaj nekaj amandmajev, vsaj tiste, ki jih je podprlo matično delovno telo. Nekdo je danes govoril o tem, kako je prišlo do tega, potem je govoril tudi prejšnji četrtek predstavnik DeSUS-a podprli. Ker se s temi amandmaji daje nekaj več denarja za regionalni razvoj. Daje se denar za italijansko skupnost. Daje se denar za dopolnilna sredstva občinam in rešuje se nekatere probleme na slovenskih državnih cestah. Brez razprave o vsebini posameznih amandmajev oziroma če bo razprava šla na podoben način, kot je šla na odboru, na matičnem delovnem telesu ali pa tako, kot je vlada pisno to odgovorila, zavrača vse amandmaje. Seveda, če bo razprava samo razprava, kjer se bo uporabil argument moči, potem bi seveda bilo boljše, da to diskusijo maksimalno skrajšamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Moge, prosim.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi. Sprejem proračuna in potrditev amandmajev ali pa zavrnitev je tudi neki tester resnicoljubnosti. V prejšnjem mandatu je sedanja vladajoča stranka v koaliciji dala v državni zbor dva zakona, iz katerih je dokazovala, da prejšnja koalicija ni bila nerazvojno naravnana, niti ni imela socialnega čuta. Prvi zakon je govoril o tem, da bi imeli vsi učenci v osnovni šoli regresirano prehrano. Drugi zakon je bil ta, da bi učencem zagotovili brezplačne prevoze. Zatrjevali so, da je v proračunu dovolj denarja, samo volje v koaliciji ni. Še nekaj so zatrjevali, da se preveč vlaga v delo državnih organov. Mi smo poskušali sedaj stestirati, ali je to res ali ne. V Liberalni demokraciji Slovenije smo dali amandma, ki povečuje sredstva na področju regresirane prehrane učencem in prevozov dijakov na škodo najemnine poslovnih prostorov državnih organov. In kaj smo doživel, spoštovane gospe in gospodje, ko ste prej z one strani na nas kazali, vlada ne podpira in tudi matično delovno telo ne podpira. Torej so bile tiste besede takrat samo, bi rekel [[...]]Lahko govorim, gospod podpredsednik. Drugi amandma, tudi s področja šolstva. Dejali smo, šolstvo bo to, kar nam bo prineslo napredek. Soglasno smo sprejeli zakon o ustanovitvi univerze na Primorskem, čeprav smo vsi dobro vedeli, da temeljnih pogojev za delovanje take univerze ni. Sedaj, ko je univerza na Primorskem in ko je bilo v prejšnjem proračunu dovolj sredstev, da bi si lahko uredila tudi prostore, so se v rebalansu proračuna ta sredstva odvzela in univerza je ostala na suhem kot riba brez vode. Tudi tu smo vložili amandma, ampak tu, glej ga, šmenta, vlada ne podpira in matično delovno telo ne podpira. Tako da tudi ob tem glasovanju in tej podpori lahko rečemo, ljubezen velika, kot ste nekdaj rekli, dlaka na koncu jezika, sredi srca, pa nič ne velja, kajne, kolega Tanko?
Hvala lepa. Besedo ima gospa Zalokar.
Hvala lepa za besedo. Dovolite, kolegice in kolegi, da spregovorim o amandmajih, ki se tičejo dopolnilnih sredstev občin. Res je, da je rebalans proračuna prinesel v finančnem smislu nekaj novosti in tudi predvsem dodatnih sredstev za občine, kar sama izrazito pozdravljam in se mi zdi dobra poteza. Vendar pa ostajajo nekatera vprašanja še vedno nedorečena in odprta. In teh sem se tudi sama lotila s pripravo amandmajev. Najprej bi omenila vprašanje dopolnilnih sredstev v zvezi z izpadom pokrivanja dohodnine v letu 2005-2006 oziroma do sprejetja novega zakona o financiranju občin. Gre za vprašanje, da je zaradi v lanskem letu sprejetega novega zakona v zvezi z dohodnino bil sprejet oziroma so bila v prehodnih določbah zakona določila, s katerimi je bilo urejeno, da se občinam, ki bi zaradi izpada dohodnine imele in prejemale nižja finančna sredstva, ta sredstva do sprejetja novega zakona o financiranju občin nadomestijo. V lanskem letu so bile ocene, da bo izpada prek 30 milijard tolarjev. In ker je dohodnina pravzaprav za občine največji finančni prihodek, bi to tudi pomenilo, da bo več kot tretjina tega bremena, torej tega nižjega davčnega bremena padla na rame občin oziroma bodo občine prejemale manj sredstev. V proračunu oziroma rebalansu proračuna je vlada ta izpad dohodnine načrtovala in zanj tudi zagotovila sredstva, za katera pa ocenjujem oziroma bi želela s strani predstavnika vlade pojasnilo, ali so ta sredstva v tem trenutku - po šestih mesecih najbrž izračuni že lahko obstajajo -, ali so ta sredstva zadostna in ali v resnici nadomeščajo celoten izpad dohodnine, ki ga bodo deležne občine; predvsem se naj bi to poznalo občinam, ki se samofinancirajo. [[Oglašanje iz ozadja.]] Ja, samo tistim, da. Tako da ostaja predvsem vprašanje, kakšni so trenutni finančni kazalci in koliko se načrtuje, da bo tega izpada, ter ali je vlada že pripravila ustrezne podzakonske predpise, na kakšen način bo ta primanjkljaj izračunan in na kakšen način bodo ta sredstva tudi potem nakazana občinam. Torej, ta amandma sem vložila bolj zaradi tega, ker želim slišati s strani predstavnikov zlasti finančnega ministrstva, kaj predstavljajo te številke in kakšne so. Drugi amandma pa se tiče vprašanja. o katerem pravzaprav v parlamentu že teče razprava, saj je vložen zakon o spremembah zakona o socialnem varstvu, in sicer družinskega pomočnika. Ta sprememba, ki je prav tako nastopila v lanskem letu, je prinesla občinam nemalo težav. Pravzaprav je to na nek način financiranje družinskega pomočnika pravzaprav jama brez dna. Prvotni zakon oziroma prvotna sprememba je bila načrtovana, da se bo to dotikalo izključno invalidnih oseb s težjimi fizičnimi ali umskimi posledicami, ki potrebujejo samega spremljevalca, da lahko normalno živijo. Sedaj se je v praksi izkazalo, da se je zadeva precej povečala, da se je začela dotikati tudi predvsem starejše populacije in se seveda vsakodnevno pojavljajo nove in nove vloge, da pravzaprav tako družinski člani, kot tudi osebe, ki niso v sorodstvu s tem upravičencem, vlagajo nove in nove vloge, do katerih so upravičeni predvsem z vidika starostnikov. V tem trenutku je, po meni znanih podatkih, vsota, ki je bila prvotno načrtovana, že zdavnaj presežena. Občine so za to namenile že približno 200 milijonov več sredstev, kot je bilo načrtovano. V tem trenutku pa je prek 300 novih vlog, ki čakajo na razrešitev in zaradi česar bo prihajalo do povečanja tega stroška mimo vse predvidene velikosti. Zato smo predlagali v zakonu, da bi sredstva za družinske pomočnike ponovno zagotavljala država in da bi bila v pristojnosti države, vendar te spremembe zakona vlada ni podprla. Prav tako tudi vlada ne podpira amandmaja, ki je bil vložen s tem v zvezi. Predvsem pa je treba reči, da v kolikor bo pač ostalo tako, kot je v tem trenutku, bo to neka latentna zgodba, ki bo neprestano visela nad občinami. In pravzaprav, bolj ko se bo širila informacija - kajti v tem trenutku nam je jasno, da pravzaprav vsi državljani in državljanke te pravice še ne poznajo - večje bodo te obveznosti, ki v celoti padejo na rame občin v mesečni višini povprečne oziroma minimalne plače za katero mora sredstva zagotoviti posamezna občina. Zdi se mi nekorektno, da se pravzaprav neko področje pomanjkanja negovalnih bolnišnic, pomanjkanja mest v domovih za starejše in tudi druge stvari, ki se zaradi staranja prebivalstva vse bolj zaostrujejo, prevalijo tako brez finančni pokritij izključno na rame občin, ki lahko v prihodnjih mesecih pričakujejo še vrsto novih vlog. Kajti ne nazadnje se je mamljivo odločiti, še posebno brezposelnim ali pa tistim, ki prejemajo nižje dohodke zato, da pravzaprav to opravljajo na način tega, da skrbijo za takšno osebo in zato prejmejo tudi minimalno plačo. Tako, da jaz pozivam, da se o tem vendarle ponovno razmisli. Ker gre za neke pravice, ki doslej niso bile na ramenih občin, menim, da je korektno da to zadevo tako, kot za druge podobne stvari, na segmentu predvsem financiranja invalidov ponovno prevzame država ali pa se občinam v celoti ti stroški zagotovijo z dodatnimi sredstvi. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Soka imate besedo, prosim.
Čisto na kratko bi želel, ker je bilo veliko govora o tem, da je proračun nerazvojno naravnan, da vlada nima posluha za vlaganja v tehnološki razvoj, v pospeševanje gospodarstva in ob tem posebno delo, želel v imenu Nove Slovenije opozoriti na nekaj konkretnih številk. Znanost in tehnološki razvoj. Za znanost in tehnološki razvoj je v predlogu rebalansa za 2005 planirano preko 44 milijonov slovenskih tolarjev, to je v tem trenutku 0,68% bruto družbenega produkta. Vsi bi si želeli, da bi bila ta številka še višja. Ampak moram povedati, da je glede na realizacijo v 2004 to kar za 13,1% več. Se pravi, ne držijo ti argumenti, ki smo jih tukaj poslušali, da se ne vlaga dovolj sredstev. Ampak, še enkrat povem. Glede na naše možnosti, ki jih imamo. Gospodarstvo. Sredstva za gospodarstvo se v predlogu rebalansa povečujejo kar za 57,5% glede na sprejeti proračun za leto 2005, in sicer se povečujejo sredstva za povečanje konkurenčnosti, potem za 60,8% za spodbujanje razvoja malega gospodarstva in kar za 125,1% za spodbujanje razvoja turizma in gostinstva. Torej pogosto govorimo o tem, da mora Slovenija postati država turističnih priložnosti. Na področju prostorskega planiranja in stanovanjske izgradnje se v tem proračunu povečujejo sredstva za 4,1% glede na sprejeti proračun. Na področju kulture, športa in nevladnih organizacij gre za povečanje za 1,5 milijard, kar pomeni 3,8% več glede na sprejeti proračun. Kolegica pred mano je govorila o lokalni samoupravi. Jaz mislim, da bodo občine, ki dobivajo finančno izravnavo, zelo pozitivno ocenjujejo ta premik in da bosta ti več kot dve milijardi uporabljeni v tiste projekte na področju občin, ki so nujno potrebni. Seveda bo s temi sredstvi tudi občinam in pa še s tistim, kar bo dodatno dana možnost, glede zadolževanja, da bodo občine lahko konkurirale za sredstva evropskih, strukturnih in pa kohezijskih skladov. Občutno je povečanje sredstev na področju pravosodja, in sicer skorajda za šest milijard. Veliko smo v preteklih štirih letih govorili o sodnih zaostankih. V bistvu smo vsi pritrjevali, da je pravzaprav sodstvo eno od temeljnih problemov. Mislim, da bodo pač ta sredstva uporabljena v tej smeri, da se bodo dejansko ti zaostanki tudi zaradi povečanja sredstev zmanjševali. Temeljito so povečana tudi sredstva na področju kmetijstva, kljub temu, da v tem trenutku poslušamo o različnih aferah, kot na tem segmentu. Ampak brez spodbud na razvoju na področju kmetijstva ne bo šlo. Sredstva za kmetijski resor so porasla za 6,1% oziroma za skorajda 4,5 milijard. Moja poslanska kolegica je prej govorila o nekaterih problemih na področju kmetijstva. Dovolite mi, da jaz dodam še enega, ki ga je izposlovala prejšnja vlada v pogovorih z Brusljem. To je Natura 2000. Torej, sedaj ko finančna perspektiva za obdobje 2007-2013 ni bila sprejeta in ko bodo zaradi tega, seveda v znatni meri - tako se pričakuje in verjetno se bo tako tudi zgodilo - zmanjšanja sredstva za razvoj podeželja, nas bo v Sloveniji to zelo prizadelo. Zlasti zato, ker je ministrstvo za okolje in prostor enostavno pristalo in pač v Bruslju tudi predlagalo, v Evropi pa so to z veseljem sprejeli, da je kar ena tretjina Slovenije v območju Natura 2000. Jaz mislim, da se bo vlada morala tudi temeljito lotiti, kako ta problem reševati. Kajti s tem, ko je to področje v Naturi 2000 in se pač postavlja na določene omejitve, bo pač potrebno te omejitve nadoknaditi z večjimi subvencijami, če hočete z večjimi pomočmi tistim kmetom, ki bodo hoteli na teh področjih kmetovati. Ali pa se bo dejansko zgodilo to, da se bo Slovenija zaradi takšnih nepremišljenih ukrepov v preteklosti, ki so bili sprejeti, pospešeno zaraščala. Naj omenim še področje prometa, prometne infrastrukture in komunikacij. Tudi tukaj so se sredstva, kar se tiče celotnega resorja, povečala in sicer za 1,6% glede na sprejeti proračun za leto 2000. Predvsem gre za povečanje na področju prometa in infrastrukture na železnicah, pa tudi pri subvencijah linijskim avtobusnim prevoznikom. Tudi o tem smo veliko govorili. Zagotovo so te subvencije tudi ena izmed pomoči šolajoči se mladini. Kajti če ne bi bilo teh subvencij za linijske avtobusne prevoznike, bi se avtobusne povezave marsikje ukinjale, kar bi pomenilo velike težave za vse tiste šoloobvezne otroke, ki se morajo dnevno prevažati iz kraja bivanja v bližnjo šolsko institucijo. Res pa je, da so se nekoliko zmanjšala sredstva za cestno infrastrukturo. To pa predvsem zaradi tega, ker je bivša vlada nekako obljubljala v skladu s tistim, kar ni možno storiti. Naj pri tem opozorim, da smo v državnem zboru sprejeli Resolucijo o nacionalnem programu izgradnje avtocest. V skladu s to resolucijo je predvideno, da bomo za izgradnjo avtocest letno namenjali 400 milijonov evrov. Vlada pa je pred volitvami, tudi takratni predsednik vlade, gospod Rop, ponujal in obljubljal nekaj povsem drugega, kar je bilo napisano oziroma sprejeto v resoluciji, ki je nastajala zelo dolgo v državnem zboru. Torej, iz tega razloga je tu prišlo tudi do nekoliko zmanjšanih sredstev, ki pa niso manjša, kot so bila realizirana v letu 2004. Za področje avtocest so celo nekoliko povečana glede na realizacijo 2004. Še glede amandmajev. Ob teh se bomo sicer še ustavili, ampak v Novi Sloveniji smo se pač odločili, da teh amandmajev, ki jih je vlagala opozicija in za katere ste tudi podajali številne argumente, v tem trenutku, ker gre za rebalans proračuna, ker ne gre za proračun, ampak za rebalans in so tudi nekatere postavke povsem na novo postavljene, kar se nam zdi, da sploh ni slabo, z našim poslovnikom, ker z rebalansom ne moremo uvajati novih proračunskih postavk, bomo tem amandmajem tudi nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala za kratko obrazložitev. Gospod Mikolič, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Glede na to, da smo pri amandmajih, in glede na to, da opozicija spet nekako obrazlaga, da bi s temi amandmaji popravili rebalans proračuna. Glede na to, da je po njihovem slab, pa nekako ne razumem, glede na vseh teh 77 amandmajev, ki smo jih obravnavali na odboru, kakšni so bili argumenti. Nikakor ne morem razumeti, da se tisti, ki predlagajo amandma, da bi popravili proračun, pravzaprav ne zavedajo, da če boš na eni postavki nekaj dodal, na drugi strani nekaj vzel, da moraš vzeti tam, kjer pač smatraš, da lahko vzameš. Nekaj amandmajev je tu takih, ki pravzaprav niso v skladu s 30. členom zakona o javnih financah, glede na to, da posegajo po sredstvih za servisiranje javnega dolga. Smatram, da so ti amandmaji brezpredmetni. Vendar pa hočem opozoriti na nekaj drugega. Se pravi, tisti, ki ste predlagali, tega sploh ne veste ali niste hoteli vedeti, da se to ne more delati, na račun, vemo, proračunske rezerve pa te splošne proračunske rezervacije, pa na račun zadolževanja, ne moreš povečevati prihodke oziroma A bilanco, ker se nanaša na C bilanco. Potem mislim, da je veliko na odboru razpravljal kolega Rezman oziroma je naredil izračun. Če bi vse to upoštevali, 12 milijard vzamemo ministrstvu za obrambo. Ne vem, smo v Natu. In vsi tisti projekti oziroma obljube, kar je bilo pred tem, še stara vlada, če sem sedaj spet pri tem, stara vlada, kar se je govorilo, da se mora izvrševati, se pravi, da predlagatelji amandmajev bi kompletno razpustili ministrstvo za obrambo. Tako iz tega sledi. Recimo en tak banalni primer obrazložitve. Neka cesta za, mislim da bi bilo 300 milijonov potrebno nujno dati za to cesto in nujno pričeti s sanacijo. Ker, če to ne bo, bo nastopil sedaj poletni vročinski infarkt. Samo si ne predstavljam. Sedaj se bomo odločili glede tega. Mislim, da ga boste povzročili, če se bo julija začela cesta obnavljati. Mislim, da je to zelo bistven načrt razvojnih programov, kjer bodo od leta 2006 naprej te nujno potrebne investicije vključene v proračun. Se tudi sam zavedam, da je na področju cestne infrastrukture vedno premalo denarja. Ampak me je pa zelo motilo in bom še enkrat poudaril, da je en poslanec celotno področje 14, 15 resornih ministrstev obdelal na matičnem delovnem telesu. Sedaj ne vem, če je strokovnjak za celotno področja. Jaz menim, da ni. Zaradi tega je včasih na seji, tisti dolgi maratonski seji, bilo tudi malo komedije vmes, ampak noč smo preživeli. Sam osebno menim, da je potrebno pri pripravi dopolnitev teh amandmajev, upoštevati dejstva, biti realen in tudi argumentirano opravičiti, kje si vzel, kje imaš predlog, da bi vzel, in kam bi dal. Hvala lepa.
Hvala lepa! Ker ne želi nihče več razpravljati, prehajamo na razpravo in odločanje o amandmajih. Dobili ste na klop. Pred seboj imate pregled amandmajev z dne, 16.6.2005. Na 40 straneh so napisani amandmaji. Na vrhu je napisan uporabnik in po tej vrsti bomo šli naprej. Bom prebral, kdo je uporabnik. Lahko so pa pod tem tudi eden ali dva amandmaja. Če je uporabnik eden, in da sta eden ali dva, razpravljamo skupaj. Glasujemo pa o vsakem posebej. Tako, da potem lahko kar začnemo, da preidemo na, uporabnik, na prvega, amandma, Urad vlade Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in po svetu. Točka je samo ena. Predlagatelj je Bevk, vlada ne podpira amandmaja, matično delovno telo tudi ne podpira. Prosim, kdo želi razpravljati? Gospod Bevk. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Pri uporabniku Urad Vlade Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in po svetu predlagam, da se poveča podpora Slovencev v zamejstvu in tujini na proračunski postavki slovenska izseljenska matica za 7 milijonov 203 tisoč tolarjev. Dejstvo je namreč, da je Slovenska izseljenska matica izpolnila vse pogoje, ki jih je dal Urad Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in po svetu, ko je s sklepom vlade samovoljno zmanjšal sredstva že veljavnega proračuna za leto 2005. Po sprejetem proračunu za leto 2005 bi morala slovenska izseljenska matica dobiti 33 milijonov tolarjev. Celotna postavka, ki pa je konec leta 2003, ko je bil ta proračun sprejet, vključevala še izdajanje izseljenske revije, pa je bila visoka 48 milijonov tolarjev. S povečanjem, ki ga predlagam, se pravi, za dobrih 7 milijonov, bi v Slovenski izseljenski matici komaj še uresničili program. Za dejavnost matice je namreč po tem rebalansu namenjenih komaj 21 milijonov tolarjev. Zanimivo pa je dejstvo, da so se sredstva drugih dveh organizacij svetovnega slovenskega kongresa in Slovenije v svetu v primerjavi s sprejetim proračunom povečala, to je neke vrste diskriminacija med tremi društvi civilne družbe, ki se ukvarjajo z našimi izseljenci po svetu. Rad bi povedal, da je Slovenska izseljenska matica financerju dostavila vsa mesečna poročila o dobljenih sredstvih, da so zmanjšali število zaposlenih s štirih na enega in pol delavca od septembra letos dalje. To pomeni, da bo imela slovenska izseljenska matica od vseh treh institucij civilne družbe najmanj zaposlenih. Tako, da je na žalost tudi več kot uresničena zahteva državnega sekretarja, gospoda Pukšiča, po uravnoteženosti pri številu zaposlenih v društvih, ki se ukvarjajo s Slovenci po svetu. Matica je do skrajnosti racionalizirala materialne stroške. Ukinili so celo mobilne telefone in odpovedali dnevno časopisje. Predsednik matice in člani Slovenske izseljenske matice delajo brezplačno. V Ljubljano se na sestanke vozijo brez kakršnegakoli nadomestila oziroma potnih stroškov. Proračunska inšpektorica tudi ni ugotovila nobene večje napake oziroma kršitve pri porabi proračunskih sredstev, z izjemo, 100 evrov preveč izplačanih stroškov na službenem potovanju, ki pa je v fazi disciplinskega postopka. Teh 100 evrov je bil tudi glavni argument državnega sekretarja na komisiji, ko je skušal razložiti tako radikalno zmanjšanje postavke, ki jo je dejansko zmanjšal oziroma uresničil še pred sprejetjem tega rebalansa. Zaradi zapravljivosti nekaterih ministrov bi morali preprosto ukiniti Pukšiču kar cel proračun. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Pečanova. Prosim.
Hvala lepa. Menim, da je Slovenska izseljenska matica zagotovo organizacija oziroma oseba zasebnega prava, ki najbolj temeljito povezuje popolnoma vse Slovence po svetu. Tako da je ob izhodu, ki se nam obeta oziroma ki se Slovenski izseljenski matici obeta na tak način, da se več kot razpolovijo sredstva ob tem, da revija še naprej izhaja in se zna zgoditi, da bo ugasnjena tudi revija, bo ta izredno široka mreža, ki povezuje Slovence od severa do juga in od vzhoda do zahoda po celem svetu, po celi zemeljski obli enostavno razpadla, ugasnila. Trud, ki ga je treba vložiti v to, da se te povezave znova vzpostavijo, je tako velik, da bodo stroški ponovnega vzpostavljanja te mreže desetkratni ali še kaj več kot desetkratni v primerjavi s prihrankom, ki ga bo država pri tej redukciji imela. Menim, da zmanjševanje sredstev Slovenski izseljenski matici že po tem, na kakšen način se je začelo - namreč, da je že pred pripravo rebalansa proračuna začel državni sekretar za Slovence po svetu tako radikalno reducirati sredstva Slovenski izseljenski matici - kaže izrazito na to, da gre za popolnoma političen korak. Menim, da prav v primeru Slovencev po svetu politika dejansko ne bi smela imeti nobenega mesta. Predlagam, kolegice in kolegi, da amandma kolega Sama Bevka podprete zaradi tega, ker je kljub temu, da se povečuje znesek v rebalansu za 7 milijonov in nekaj, še vedno od osnovnega zneska za več kot 10 milijonov manjši, kot pa je bil v prvotnem proračun za leto 2005. Menim, da je treba o tem temeljito razmisliti. Pozivam vas, da amandma podprete. Hvala.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več besede, prehajamo na odločanje o amandmaju številka 1, uporabnik Urad vlade Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in po svetu. Glasujemo. Glasovanje teče. Ugotavljam, da je od 66 navzočih za glasovalo 21, proti 43. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na drugi amandma, uporabnik je 1415, Komisija za preprečevanje korupcije. Ima dva amandmaja, prvega in drugega. Želi kdo besedo? Ker ne želi nihče razpravljati, prehajamo na odločanje o prvem in drugem amandmaju, o obeh bomo glasovali, pod točko 1. Glasujemo. Prekinjam glasovanje. Proceduralno? [[Oglašanje iz ozadja.]] Saj sem vprašal, sem čakal [[...]]Prekinil sem glasovanje. Želite obrazložiti glas? Prosim.
V okviru obrazložitve glasu naj povem, da bom amandma podprla, tega, ki govori o 84 milijonih tolarjev, predvsem zaradi tega, ker menim, da Slovenija z vstopom v Evropsko unijo maja lansko leto in s prevzemom oblasti nove vlade oziroma novih strank v vladi ni postala imuna na koruptivno ravnanje, kar nam tudi kažejo nekateri dogodki v zadnjih mesecih, da je nujno potrebno, da komisija za preprečevanje korupcije deluje, da ima dovolj kadrovske in tudi sicer materialne podpore, da lahko opravlja svoje delo temeljito, da raziskuje vse pojave, ki se dogajajo na področju koruptivnosti in da s tem prepreči ponoven pojav korupcije, ki je menda zamrla s prevzemom oblasti SDS, SLS, NSi in delno tudi, zgleda, DeSUS. Namreč, obdobje boja proti korupciji, verbalnega boja proti korupciji v času leta 2003 in 2004 se s prevzemom oblasti z vaše strani, kolegice in kolegi, ni končalo. Zaradi tega menim, da bi ravno zato, da svoj boj proti korupciji okrepite in preprečite, da bi se v vaših lastnih vrstah ta korupcija pojavljala, komisiji omogočite, da ima na razpolago vsa možna kadrovska in tudi materialna sredstva za svoje delo. Zato podpiram ta amandma.
Hvala lepa. Da ne bo naprej nesporazuma. Vprašal sem, ko smo prešli na prvi amandma, kdo želi besedo. In mislim, da je povsem nepotrebno, če pred tem vprašam, kdo želi besedo, da potem, ko začnemo glasovati, pa zahtevate obrazložitev glasu. Mislim, da imamo 40 strani in na tak način ne bomo prišli naprej. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Jaz tega amandmaja ne morem podpreti, bom pa povedal, zakaj. Namreč, okrog komisije za preprečevanje korupcije se država Slovenija ne sme obnašati potratno, kot da je jurjevanje vsak dan v letu. Kaj se lahko zgodi? Hitro lahko zabredemo v težave, potem hodimo od rešitve do rešitev, na koncu pa itak ne vemo, na kateri konto bi to lahko knjižili. Pa se opravičujem, če sem katerega izpustil.
Hvala lepa. Še kdo? Gospod Barovič, prosim.
Proceduralno oziroma postopkovno vprašanje.
Prosim, proceduralno.
Spoštovani predsedujoči! Mogoče sem preslišal, ampak se opravičujem. Poglejte, dajmo, da ne bomo ponavljali. Opravičujem se, postopkovno proceduralno vprašanje, kratek odgovor. Malo daljše vprašanje. Ali smo imeli splošno razpravo o drugem delu, torej o tem posebnem delu in sedaj samo odločamo in imamo možnost samo obrazložitev glasu ali sedaj gremo spet po nekem postopku, kjer imamo najprej razpravo po vsakem amandmaju pa potem, ne vem? Dajte nam, lepo prosim, povedati za organizacijo dela. Še enkrat. Jaz se opravičujem, če sem preslišal. Ampak, če smo splošno razpravo o posebnem delu končali, razumem, da govorimo o amandmajih in je možna obrazložitev glasu in konec in odločanje itn. Ali je to drugače, da se ne bomo kregali in lovili itn?
Kregali se ne bomo. Hvala lepa. Absolutno ne. Samo jaz mislim, da je bila splošna razprava. Je bila, je bila, po vseh teh amandmajih. Prehajamo k vsakemu amandmaju posebej. Vsak lahko obrazloži svoj glas oziroma pove svoje mnenje. Zato bom rekel enostavno. Kdor želi besedo in ko ne bo več nikogar, ki bi želel besedo, bomo glasovali. In prosim, če to upoštevate, kajti tega je veliko, da se ne bomo z malenkostmi lovili. Še kdo želi besedo? [[Ne.]] Glasujemo o 1. amandmaju pod - komisija za preprečevanje korupcije. Glasujemo. Navzočih 70, za je glasovalo 20, proti 44. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Glasujemo o drugem amandmaju. Prekinjam glasovanje. Izvolite prosim, gospa Pečan.
Žal prejšnji amandma ni bil sprejet, zato seveda podpiram tudi tega drugega, ki ga je vložil poslanski klub Liberalne demokracije. Ponovno poudarjam. S prevzemom oblasti se nevarnost koruptivnosti ni zmanjšala, ampak kvečjemu povečala. Če zelo ljudski rek uporabim: "Korito ostaja isto, samo neke živalice okoli njega se zamenjajo." Tako da opozarjam, da komisijo za preprečevanje korupcije še kako potrebujemo. Če hočemo, da bo učinkovito delala, mora imeti na razpolago kadre in vsa potrebna materialna sredstva. Vprašajte se, koliko tistih, ki niso dali poročila komisiji, sedi tukaj v tem državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Proceduralno. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Moram reči, da se ne strinjam z razlago, pa bi želela. Verjetno sem vas slabo slišala, ampak mislim, da poslovnik predvideva nekoliko bolj natančno, kako teče. Je amandma, je razprava na amandma, je zaključek razprave, je začetek glasovanja in obrazložitev glasu. Mislim, da je treba to zelo natančno definirati, ker imamo 77 amandmajev, in ne kar - tako sem vas razumela -, da če bo razprava, bo, vsak bo imel besedo, ampak je treba točno reči, kdaj je razprava v zvezi z amandmajem, kdaj je zaključek razprave in kdaj je samo obrazložitev glasu.
No, ravno tako netočen nisem bil. Sem povedal, poskušal sem nekoliko omiliti celo zadevo, ker vidim, da ne teče. Zato se bom držal tega, pri vsakem amandmaju bo splošna razprava in preden bomo šli na glasovanje, ko bom rekel, da bomo glasovali, bom pozval še, kdo želi obrazložiti svoj glas. Tako da bo vse v redu. Samo nekaj vas pa lepo prosim. Jaz vas gledam, kdaj bo kdo dvignil roko. Poglejte še vi mene, ko rečem glasujemo in ko pritisnem. Ne, ko pritisnem, počakati par sekund, pa dvigniti roko. To lepo prosim. Hvala. Še kdo želi obrazložiti svoj glas? Izvolite, gospod Školč.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ta amandma bom podprl. Glas pa bi rad obrazložil predvsem zaradi tega, ker je prvo glasovanje pokazalo nek velik razkorak med razpravami, ki smo jih vsa leta vodili v državnem zboru in kjer so kolegi ki so sedaj zasedli oblast, nekako pozabili, da je bil moto vseh razprav skozi vsa leta, da vlada podcenjuje pojav korupcije in da vlada v tem, ko vzpostavlja sistem nadzora nad morebitno korupcijo, ne stori vsega, kar bi lahko. Ne v tem, da da pristojnost, in ne v tem, da poišče najboljše ljudi, in ne v tem, da imajo ti ljudje materialne možnosti. Situacija, v kateri smo se znašli zdaj, je ravno obratna. Še tisti minimum, ki ga predlaga komisija za korupcijo, vlada znižuje. To pomeni dve stvari, bodisi da ocenjuje, da ni več nevarnosti za korupcijo, bodisi da se maščuje tistim ljudem, ki sedijo v komisiji za korupcijo in bi jim lahko stopili na prste. Mislim, da je to zmanjševanje sredstev v tem primeru eden od manevrov tega maščevanja, ki ga SDS izvaja na vseh področjih, in da velja v bistvu tu iti čez stare zamere, ki mogoče vodijo vašega vodjo, in podpreti komisijo za korupcijo, ki dela v skupnem interesu, ne pa v interesu opozicije ali kogarkoli posamično.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Lavtižar Bebler.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Tudi sama bom ta amandma podprla. Prepričana sem, da je namen predloga vlade narediti to komisijo šibko, ji vzeti energijo in namen, da bi delovala in dosegala cilje, za kakršne je bila postavljena. In zdi se mi, da ta predlog vlade pomeni, da je s figo v žepu govorila, ko je govorila, da si bo prizadevala za preprečevanje korupcije v naši družbi. Kajti zagotovo če ni zadostnih sredstev, bo ta komisija prej kot slej postala kadrovsko šibka, pa tudi prioritete bo morala zastaviti drugače in na koncu bo tudi manj učinkovita. Ta amandma podpiram in podpirali ga bomo tudi člani poslanskega kluba LDS. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Milan Petek.
Hvala predsednik. Sedaj nisem bil slišan, kot izgleda. Sam sem med tistimi, ki ta amandma podpirajo. Bil sem med tistimi, ki sodoživeli popolno negacijo in razvrednotenje, torej ugleda in pomena tega urada, te službe, saj smo slišali na odboru za finance, da je vlada brez kakršnegakoli pogovora z uradom znižala njihov proračunski planiran prihodek za 21 milijonov. Če je že urad sam pristal na zmanjšanje za 60 milijonov, je nerazumljivo, kako je vlada posegala v neuradno organizacijo in ji zmanjšala še za dodatnih 21 milijonov. S tem je pravzaprav naredila tisti korak, kot so kolegi pred menoj govorili, da se hoče onemogočiti njeno dobro primerno delo. Torej na seji odbora za finance smo slišali, koliko nalog je pravzaprav pred tem uradom, ki smo mu mi v tem parlamentu v prejšnjem sklicu dali zadolžitve, danes te zadolžitve pravzaprav ne morejo speljati, ker se s temi razpoložljivimi sredstvi niti ne morejo kadrovsko okrepiti, niti ne morejo izkoristiti ur, ki bi jih lahko izkoristili za to, da bi obdelali te podatke. S tem smo jim pravzaprav nataknili zanko okoli vratu, povzročili da urad ne bo opravil tiste naloge, ki mu je bila z zakonom naložena. Predlagam, da razmislite o tem amandmaju. Razmislite, da ne posegate v materijo, za katero mislim, da ste jo včasih, v času, ko ste bili v opoziciji, sami poudarjali, sami govorili o korupciji, sami govorili o klientelizmu. Danes pa pravzaprav hočete sami te besede zavrniti.
Hvala lepa. Želi še kdo obrazložiti glas? Ja, gospod Lahovnik. Izvolite.
Hvala lepa gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, poslanci! Tudi sam bom podprl omenjeni amandma, predvsem zato, ker teh 21 milijonov tolarjev veliko pomeni za urad za preprečevanje korupcije. Lahko bi rekli, da je majhen korak za državni proračun in velik korak za boj proti korupciji. Gre za preprosto dejstvo. Ali se želimo soočiti s tem, da korupcija obstaja v vseh družbah in ali se ne želimo aktivno boriti proti. Zato sem bil tudi sam zelo razočaran, ko je vlada sama na lastno iniciativo odvzela uradu za preprečevanje korupcije 2 1 milijonov tolarjev. Avto brez goriva ne deluje. Brez ustreznih finančnih sredstev tudi ta urad ne more ustrezno delovati. Sam se sprašujem, kaj je namen tega. Zakaj je bilo to storjeno? Sam bom podprl omenjeni amandma. Teh, kot sem rekel, 21 milijonov tolarjev, ki z vidika državnega proračuna ne pomenijo veliko. Pomenijo pa z vidika delovanja protikorupcijskega urada. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sok.
Hvala lepa. Torej, da ne bo izgledalo, kot da je sedaj bivša pozicija, sedanja opozicija, postala glavni skrbnik pred korupcijo v tej državi. Mi v Novi Sloveniji tega amandmaja ne bomo podprli. Gre pa za parizejstvo na dveh nivojih. Prvič, predlagate, da se vzame obrambnemu ministrstvu. Kljub temu, da ima tukaj Slovenija določene zahteve do Zveze Nato. Torej, kar je prva stvar, ki je nesprejemljiva. Drugič pa ste pred eno uro ali pred dvema urama očitali vladi, da povečuje predvsem izdatke za plače. Torej, sedaj pa prihajate, brez da bi argumentirali, zakaj je potrebno 179 oziroma 180 milijonov tolarjev, ki je namenjenih za ta urad, povečati še za 21 milijonov. In to za plače. Torej, govorite eno, delate drugo in mislite tretje. Torej, to kaže na to, da ta prizadevanja dejansko niso iskrena. Najprej očitate, da se plače povečujejo, potem pa sami prihajate s takšnimi amandmaji. Kolegi iz opozicije, že uvodoma sem rekel, da boste morali nekoliko trše, bolj stvarne argumente, če boste hoteli takšne amandmaje zagovarjati in nas prikazovati, kot da smo, ne vem, sedaj, če ta amandma zavrnemo, da smo mi za korupcijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Cvikl, imate besedo.
Amandma je le primer zakaj je veljalo o proračunu diskutirati več kot pet ur. Mi smo prekinili sejo odbora za finance in monetarno politiko, da bi gospod predsednik Drago Kos pojasnil, zakaj potrebuje več denarja. To sicer piše, gospod vodja poslanske skupine, na strani 410 Poročevalca. Več denarja potrebuje zato, da bi zaposlil od petih funkcionarjev dvajset uslužbencev, ker mora obdelati več kot 4000 poročil o premoženjskih stanjih. Če pa vi ne želite, da se ta poročila o premoženjskih stanjih predelajo, da se proučijo in da bi lahko poleg 4000 poročil o premoženjskih stanjih hkrati odgovarjali na to, kakšno je delovanje več kot 3000 javnih zavodov in drugih posrednih in neposrednih proračunskih uporabnikov, potem vam ni pomoči. Zgodba komisije za preprečevanje korupcije je še ena druga zgodba. To je zgodba, ki je opredeljena v zakonu o javnih financah zelo nedvoumno in to je ta, da je to nevladni proračunski uporabnik. Zato imamo poleg predloga vlade tudi predlog komisije, objavljen je v Poročevalcu na strani 411. Gospod Drago Kos je o tem tudi govoril. Osnovno vprašanje parlamenta kot proračunske avtoritete je, ali bo pri odločanju o predlogu proračuna sledil temu, da so nevladni proračunski uporabniki samostojni, neodvisni, ali pa bo z močjo, z argumentom moči preprosto preprečil komisiji delovanje. Zato bom sam in tudi kolegi bodo podprli ta amandma. Če vam je za to, da se v Sloveniji preprečuje korupcija, potem bi zadostili in dali dovolj denarja, da boste lahko ljudem v tej komisiji tudi izvršili pregled premoženjskih stanj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Gantar, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegi, kolegice! Jaz bom podprl ta amandma. V obrazložitvah je dosti jasno povedano, da brez finančnih virov, ki so predvideni z amandmajem, ta urad ne bo mogel opraviti svojega dela. Zato ta amandma podpiram, hkrati pa ga podpiram tudi zato, da bi odgovoril tistim, ki so imeli pred volitvami polna usta obtožb o korupciji, sedaj, ko so pa sami na oblasti, pa dejansko preprečujejo delo organov, ki bi se s tem ukvarjali. Takšni dvoličnosti je treba odgovoriti s tem, da se podpre takšen amandma. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Capuder imate besedo.
Hvala. Kolega Sok se je prej zmotil, ko je razpravljal o tem kako bo obrazložil glas pri tem amandmaju. Sredstva se povečujejo ne za 20 milijonov, ampak za 80 milijonov, 84 milijonov, se opravičujem. [[....]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Pravilno berem, govorimo o drugem amandmaju. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Govorim o drugem amandmaju.
Gospod Capuder imate besedo.
Ja, me ne pustijo do besede.
Kar povejte.
Tega amandmaja ne bom podprl zaradi tega, ker se mi zdi, da na ta način, ko tako povezujemo sredstva, velikokrat samo maltretiramo občinske svetnike, ki so morali oddajati neke napovedi in velika večina od teh praktično nima nobene veze s kakršnokoli korupcijo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Han ima besedo.
Hvala lepa za besedo. Jaz bi samo popravil gospoda Soka, da se ta sredstva ne jemljejo iz obrambe, ampak se jemljejo iz izvedbe protokolarnih dogodkov. Zato bom še tako rajši podprl ta amandma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Zalokarjeva obrazložitev glasu, prosim.
Govorimo o drugem amandmaju in predvsem bi rada opozorila, da podpiram ta amandma predvsem zato, ker jemlje sredstva pri izvedbi protokolarnih dogodkov. Mislim, da smo v zadnjem času priče mnogim popolnoma neracionalnim potrošnjam na tem segmentu. Tako da mislim, da se teh 21 milijonov, za kolikor naj bi se to znižalo, ne bo tako zelo poznalo pri najemu zasebnih letal, pri praznjenju hotelskih hladilnikov na račun državnega proračuna in prebivanju na državne stroške v najbolj luksuznih hotelih. Mislim, da bi bilo 21 milijonov bolje naloženih v tem trenutku in bi bilo nujno, da so naloženi na komisijo za preprečevanje korupcije, kajti očitno bo potrebno na tem segmentu tudi raziskovati korupcije. Ne pregledovati samo premoženjske zadeve, ki bodo prihajale oziroma so prišle letos prvič.
Hvala lepa. Gospod Kontič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Dejansko govorimo o prvem amandmaju. O prvem amandmaju smo glasovali in smo ga zavrnili. Samo toliko, da se ne razburjate po nepotrebnem, ko smo vas opozarjali, da govorite o napačnem amandmaju. Amandma bom podprl predvsem iz razloga, ker s tem amandmajem povečujemo moč te komisije oziroma omogočamo, da bo ta komisija dejansko tudi opravila delo, za katero je bila imenovana. To je bilo določeno z zakonom. Ko sedaj govorimo o tem, ali je prav, da pregledajo oddana poročila občinskih svetnic in svetnikov ali ne, ni čas pri sprejemanju amandmajev. Ampak je bil čas takrat, ko smo sprejemali zakon. Pa še v to sem prepričan, da smo takrat, ko smo sprejemali zakon in se odločili, da občinski svetniki in svetnice podajo poročilo, da smo se odločili prav. Prepričan sem, da nam dotedanje delovanje te komisije in verjetno tudi v prihodnje dokazuje, da je bila naša odločitev takrat modra in prava. Kar prav je, da ta komisija nadzoruje tudi funkcionarje v lokalni skupnosti in pri tem ne samo župane, temveč tudi svetnice in svetnike. Amandma bom torej podprl. Gre za teh 21 milijonov, ki jih dejansko vzamemo na področju, ki ni tako pomembno in bo mogoče onemogočilo kakšen dodaten luksuz predstavnikov izvršilne veje oblasti. Na tem mestu, kjer pa mi oziroma kolegi iz LDS predvidevajo porabo, je pa to še kako upravičeno.
Hvala lepa. Gospod Sok izvolite.
Samo en stavek. Dolžan sem pojasnilo, samo, da pojasnim. Dvojno gradivo imamo, zato sem zamenjal kolega Cvikla. Prvi in drugi amandma, ne, ker protestirate, da ne smem pojasniti. Toliko.
Hvala lepa. Gospod Cvikl, vi ste prej visoko dvignil roko. Smatram, da vas moram še enkrat vprašati, če želite besedo, ker potem ste odšli. Bom previden. Prosim.
Glejte, jaz sem samo proceduralno hotel, da vi jasno poveste, kje smo, ker sta se dva poslanca Nove Slovenije motila, ampak to ni nič slučajnega. Tudi veliko poslancev tekom razprave, pa tudi minister niso točno vedeli, pri katerem amandmaju smo. Tako, da predlagam, da gremo točno na stran, na kateri je amandma, zato da ne bodo poslanci govorili o amandmajih, ki niso na dnevnem redu. Hvala lepa.
Vsak poslanec, ki razpravlja, odgovarja za sebe. To sem opazil, vendar se je v razpravi v obrazložitvi glasu iz vseh strani razlagalo marsikaj. Zato dajmo se na podlagi tega amandmaja nekoliko več skupaj vzeti. Prosim, delajmo resno naprej. Lepo bi prosil. Glasujemo, če ni več nobenega. Glasujemo o tem amandmaju pod točko 2. Glasovanje teče. Navzočih je bilo 69 poslancev, za je glasovalo 28, proti 41. [[Za je glasovalo 28. (Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Gremo naprej. Uporabnik Urad za narodnosti Vlade Republike Slovenije. Predlagatelj poslanska skupina italijanske in madžarske narodne skupnosti. Vlada ne podpira, matično delovno telo ne podpira. Odpiram razpravo o tem amandmaju. Kdo želi besedo? Gospod Battelli, gospod Slavinec in gospa Pečanova. Po vrsti.
Hvala lepa. O tem amandmaju sem že prej govoril. Seveda ga bom podprl. Ta amandma, ponavljam, uživa podporo obalnih občin, samega urada za narodnosti in je vsebinsko nesporen, saj jemlje sredstva, prerazporeja sredstva znotraj istega programa. Skratka, prosim, da ga podprete, tako kot ga bom sam. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Slavinec. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Ta amandma bom vsekakor podprl, saj prihajam s področja, ki je narodnostno mešano. Čeprav se v tem konkretnem amandmaju ne gre za madžarsko narodnost, predlagam tudi ostalim, da ga podprete. Še toliko bolj, saj bomo na ta način dobili tudi zelo dober vzvod in bomo zgled sosednjim državam, ki pa narodnostno politiko do slovenskih manjšin nikakor ne izvajajo na takšen način, kot je to primer v Sloveniji, kot bi si naši zaslužili. Prej omenjeno področje izpostavljam, predvsem zaradi tega, ker 5 000 porabskih Slovencev, uradno deklarirajo na 3 000 in v kolikor se aktivna politika do naših manjšin v tujini ne bo nadaljevala, se lahko, kategorično trdim za Porabje, manjšina neha v roku ene generacije. Žal je temu tako. Primer je tudi potem Koroška, kjer bo zaradi večjega števila to trajalo, upajmo, več kot eno generacijo, vendar vsekakor moramo voditi aktivno politiko na tem področju. Sam in tudi poslanski klub LDS bomo amandma podprli.
Hvala lepa. Gospa Pečan, prosim.
Hvala lepa. Ta amandma je jasen dokaz, da lokalna samouprava, občine, ki so delno dolžne skrbeti za razvoj in uresničevanje pravic samoupravne narodne skupnosti, delajo z roko v roki z narodnimi skupnostmi. Ker vendar je ta amandma sestavljen tako, da jemlje tam, kjer je že tako ali tako za uresničevanje pravic narodne skupnosti namenjen denar v proračunu in tudi v rebalansu proračuna. Enostavno mi ni razumljivo, kako je možno, da matični odbor in vlada nasprotujeta takemu amandmaju, kjer gre za popolnoma avtonomno in dogovorno odločitev obalne samoupravne narodne skupnosti Italijanov in teh treh istrskih občin, ki uresničujejo velik del pravic narodnosti, sicer iz državnega proračuna, vendar tudi iz lastnih proračunov. Moram reči, da se mi zdi naravnost nevzdržno, da celo takrat, kadar gre za dogovore med tistimi, ki uresničujejo te pravice, vlada posega vmes in reče, ne, tega pa vi ne boste naredili, zaradi tega, ker imamo mi tako voljo in je taka odločitev. Tu moram reči, da je vlada daleč prešla meje svojih pristojnosti in tudi svojih pravic in bi morala enostavno reči, odločite se sami, kakor veste in znate. Odločili smo se, in menim, da bi moral državni zbor in vlada Republike Slovenije slediti temu dogovoru med tremi istrskimi občinami in obalno samoupravno skupnostjo Italijanov. Tu je stvar, ki ima določene meje, in nima nihče drug pravice tu vstopati vmes, kot samo tisti, ki smo neposredno vpleteni. Sredstva za uresničevanje narodnih pravic v teh občinah so zagotovljena tudi v rebalansu, se pravi, da če mi ta denar premestimo z enega kupa na drug kup, ni zaradi tega državni proračun prav nič prizadet in tudi ne vidim razloga, da bi lahko vlada temu nasprotovala. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Pozsonec.
Hvala lepa. Podprla bom amandma, seveda. Že zaradi tega, ker je komisija za narodni skupnosti soglasno podprla ta amandma. Torej poslanci, ki se ukvarjajo z narodnostno politiko več kot drugi, smatrajo, da je treba podpreti. In sprašujem, kje ima ta komisija potem svoj vpliv in zakaj je sploh potrebna, če vsepovsod preglasujejo sklepe komisije.
Hvala lepa. Gospod Presečnik, imate besedo.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Poslanska skupina SLS bo ta amandma podprla. Pri tem se mi sicer pojavlja nekaj vprašanj po predhodnem mnenju gospe Pečanove. Namreč, pojavlja se mi vprašanje, zakaj sploh glasujemo, če nas, tako sem vas razumel, naj ne bi sploh nič brigalo, če gre za prerazporeditve. Ampak drugo sem mislil reči. Seveda sprejem tega amandmaja, en takšen način financiranja tega pomeni tudi osnovo za proračun v naslednjih letih. Tak način prerazporeditve sredstev oziroma odpoved občin, da se delu sredstev odpovedo za konkretni namen. Tako ta amandma razumemo in ga bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Horvat.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Ta amandma bom podprl. Razlagam in želim obrazložiti svoj glas, ne pa odločitev vlade Republike Slovenije, kot kolegica Breda Pečan. Pač nimam teh kompetenc, mogoče je ona že v vladi. Poznam, kako živi madžarska narodna skupnost. Na nek način mi je žal, da od tega amandmaja pravzaprav madžarska narodna skupnost ne bo imela nič. Privoščim pa to italijanski narodni skupnosti. Trdim še nekaj, da Republika Slovenija dobro ali pa zelo dobro skrbi za svoji dve manjšinski narodni skupnosti. Če se lokalne skupnosti, občine s tem strinjajo, kar bomo sedaj, o čemer bomo sedaj odločali, potem še enkrat poudarjam, podpiram ta amandma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika. Izvolite prosim.
Da bom racionalna, kar obema kolegoma na enkrat.
Ali bi lahko prosil [[...]]
Saj ni bila obrazložitev glasu. Bila je razprava, če sem jaz prav razumela. Lepo prosim, kolegi, poslušajte predsedujočega kaj govori. Jaz sem pozorno poslušala in je rekel: "Začenjam razpravo o amandmaju, tem in tem." [[...]] [[Točno.]] [[...]]In zato repliciram. Prvo kar je, mora državni zbor o tem glasovati. Zaradi tega, ker govorimo o rebalansu proračuna. Pač imamo na, ne na žalost, na srečo pač tak sistem, da o tem odloča državni zbor. To pa, da je vendarle bil dogovor med občinami, ki se jim jemlje s tem amandmajem in daje italijanski narodni skupnosti, s katero so se občine dogovorile, to pa je dejstvo. Zaradi tega menim, da bi avtomatično lahko državni zbor in vlada ta amandma potrdila. Drugo, bi pa rada povedala, da če jaz govorim o tem, da, in ne, če se italijanska narodna skupnost in občine na našem območju o nečem dogovorijo, jaz seveda si želim, da bi tudi madžarska narodna skupnost kaj imela od tega. Vendar se morajo občine na območju, kjer je dvojezično območje madžarske narodne skupnosti, dogovoriti, da se nečemu odrečejo in dajo madžarski narodni skupnosti. Tako, da vrata so odprta. Sedaj je sicer že konec, ampak za drugo leto je vsa možnost dana, gospod Horvat. Na svidenje.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Školč, prosim.
Poglejte, tudi sam mislim, da velja prisluhniti temu amandmaju. Če ravno je ta dogovor, ki si ga lahko predstavniki italijanske narodne skupnosti veselijo, v bistvu - roko na srce - izsiljen dogovor zaradi stiske, v kateri se je znašla italijanska narodna skupnost. Zakaj govorim, da gre za izsiljen dogovor? Za izsiljen dogovor gre preprosto zaradi tega, ker Urad za narodnosti pri vladi Republike Slovenije ni v stanju odgovoriti na potrebe italijanske narodne skupnosti, niti - ne bi lahko rekli - na marsikatero potrebo madžarske narodne skupnosti. Znotraj te razprave, ki smo jo imeli o tistih delih proračuna, ki se pač dotikajo financiranja z različnimi zakoni zagotovljenih pravic manjšin, se je pokazalo, da praktično velika večina uradnikov, ki je na tisti seji sodelovala, sploh ni vedela, zakaj je na sejo prišla in niti ni znala pojasniti, kako pač ta denar prerazporediti. Tako, bom rekel, škandalozne prisotnosti uradnikov so pravzaprav redke. Uradniki z ministrstva za šolstvo so pač preprosto povedali, da so tja prišli, zato ker so morali iti, da pa nimajo materiala in da nam ne morejo pomagati pri odločanju. Tega direktorja urada za narodnosti, ki bi moral imeti pregled nad situacijo, preprosto ni bilo, ker, kot po pravilu zboli, ko ima sejo ta komisija. Tako, da njegova namestnica ali odposlanka - da me ne bo kdo vlekel za jezik - tudi ni znala pojasniti, kako se bo porabil prerazporejen denar. Če ravno je smisel pač prerazporeditev denarja ob rebalansu ravno v tem, da državni zbor, bom rekel, potrdi te želene in potrebne spremembe za točno določene namene. Ta konkretna vsebina, o kateri govorimo, je, bom rekel, pač srečna okoliščina, da so, bom rekel, poslanec iz te narodne skupnosti, zainteresirana bom rekel kulturna sfera te narodne skupnostni in občine na obali razumele to potrebo, da se utrdi položaj tega časopisa, o katerem tu govorimo, in da se enostavno ta denar za to zagotovi. Zato je popolnoma nerazumljivo, da se arogantno temu nasprotuje v matičnem delovnem telesu in kasneje tudi s stališčem vlade. To diskusijo sem pač tukaj odprl zaradi tega, da bo mogoče bolj razumljivo tudi to, kar občasno govori naša dolgoletna kolegica gospa Pozsonec, ko se sprašuje, v čem je smisel te komisije, ki je dejansko edina, ki spremlja pravice na vseh področjih, hkrati pa nima nobene možnosti, da določene stvari uveljavi. "Razumljivo" je, mislim razumljivo v navednicah, da se to težko uveljavi vizavi, recimo, sredstev generalštaba, kar smo prej poslušali. Ko pa gre vizavi teh sredstev, ki se pravzaprav dotikajo, bom rekel, tistega kupa denarja, iz katerega se napajajo različne pravice narodne skupnosti, pa to ni več razumljivo, ampak je bom rekel zaskrbljujoče. Ali je to aroganca ali ne, boste pač strokovnjaki za besedo sami znali bolj natančno presoditi. Vsekakor pomeni to, kar se na tej komisiji dogaja, nekaj, kar sam ocenjujem za velik razkorak med deklarirano politiko in konkretnimi odločitvami in kar vidimo kot velik razkorak med tistim, kar smo slišali ob nastopnem govoru predsednika Janše, ki je bil v tej zadevi, moram reči, obetajoč. Manjšinam je posvetil, bom rekel, več kot tisto kurtuozno prijaznost. To se pa žal izgublja. Manjšinci so spet prepuščeni, da na različne načine motovilijo s tem, da preživijo. Tudi ta rešitev pomeni, da bo nekje na enem delu njihovih pravic nekaj zmanjšano, zato da bo en pomemben segment zaživel. Če so sami prišli lahko do tega, ne vidim razloga, da jih ne bi podprl tudi državni zbor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Bajc, prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Uvodoma naj povem, da bom ta amandma podprl. Rad bi kolegu Školču rekel, da na odboru za finance ni bilo ravno take arogance, kot sam ugotavlja. Bilo je glasovanje šest, šest pri 13 članih odbora. Drugo, kar bi rad rekel. Mislim, da avtomatizma pri sprejemanju rebalansa proračuna ni. Ampak vsaj tipke moramo pritisniti. Tako, da ta avtomatizem, da so lokalne skupnosti, obalne, soglašale za prerazporeditev tega denarja iz postavke, namenjene italijanski narodni skupnosti na obali, ampak bomo mi ob rebalansu proračuna mogli to potrditi. Zakaj pa na odboru za finance nisem glasoval. Sem eden od tistih 13, ki se je vzdržal, kolegica Breda Pečanova? Zaradi tega, ker sem videl v gradivu, ki nam je bilo posredovano, in sicer s strani komisije za narodne skupnosti, potem pisanje gospe Pozsončeve kot predstavnice madžarske narodne skupnosti in izjave dveh županov in ene županje, pri čemer je pisalo, da pričakujejo, da bodo ta sredstva dobili prihodnje leto nazaj. In zaradi tega, dajmo pogledati gradivo in dajmo pogledati zadnji stavek v poročilu matičnega delovnega telesa, ki se mu reče Komisija za narodni skupnosti. Gospa Pečanova, preberite na zadnji strani tega poročila. Zadnji stavek piše, pri čemer lokalne skupnosti pričakujejo denar vrnjen v proračunu za leto 2006. In zaradi tega sem se vzdržal glasovanja na matičnem delovnem telesu.
Hvala. Gospod Školč replika.
Poglejte, vsa glasovanja, ko glasuje 12 ljudi, pač ne more biti drugače, kot da jih 7 podpre manjšino zato, da se je ne ignorira. Ali jih je podprlo 6, 5, 4, 3, 2, 1 ali nič, je, bom rekel, v končnem učinku enako. S tem se boste verjetno z menoj strinjali. Iz tega drugega podatka, da se je 13 ljudi vzdržalo ali če hočete od 25, če jih je 12 glasovalo. Vi ste rekel, da se jih je 13 vzdržalo. Pomeni, bom rekel, ravno tako zaskrbljujoče dejstvo. Na koncu šteje samo tisto, ali je sprejeto, ali ni sprejeto. Dela se rebalans za letos. Če boste ta problem obravnavali res s tako veliko občutljivostjo, kot sedaj govorite, zagotovo ne bo težko v naslednjem letu zagotoviti tudi sredstev za uradnike in ravno tako za ta časopis. Razen, če razumete, da je to skrajni limit sredstev, ki ga enkrat porabi časopis, drugič pa uradnik. Upam, da temu ni tako.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine moram povedati, da bomo ta amandma podprli in mislim, da je tako tudi prav. Mi smo zavezani, da bomo spoštovali pravice in seveda potrebe manjšin. Ker gre za majhen denar in ker je dogovor, od kje bo vzet, ni nobenega problema in prav nobenih težav, da bi to tudi realizirali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kdo? Ne. Glasujemo. Ugotavljam, da je 68 prisotnih bilo ob odločanju, za je 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma poslanske skupine italijanske in madžarske narodne skupnosti in komisije za narodni skupnosti sprejet. Gremo naprej. Uporabnik Služba Vlade Republike Slovenije za Evropske zadeve. Predlagatelj Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije. Vlada ne podpira, matično delovno telo ne podpira. Odpiram razpravo. Gospod Cvikl, prosim.
Hvala lepa. Amandma je predlagan zato, ker vlada kljub temu, da dokument, ki smo ga sprejeli v tem državnem zboru v mesecu marcu in o njemu razpravljali na vseh delovnih telesih, dokument se imenuje Deklaracija o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije, ni vlada s predlogom rebalansa proračuna niti s tolarjem predlagala za delovanje Centru za pomoč približevanje Evropski uniji kakršnihkoli sredstev. Vlada Republike Slovenije meni, sicer načeloma, da bi Slovenija lahko bila neke vrste odskočna deska za države jugovzhodne Evrope pri vstopu v Evropsko unijo. Vendar ni pripravljena za to nameniti niti tolarja. Jaz sem gospoda ministra za zunanje zadeve hotel trikrat že na seji državnega zbora vprašati glede tega centra, vendar gospod minister za zunanje zadeve že trikrat ni bil na seji državnega zbora pri poslanskih vprašanjih. Zato je to seveda zadnja prilika, da ob rebalansu za leto 2005 s podporo tega amandmaja nekaj dodamo k dejanju. Z dejanjem dodamo nekaj k besedam, o katerih smo v zadnjih tednih veliko govorili. Predlagam, da amandma podprete, da bi na ta način Slovenija lahko v polni meri, skupaj z drugimi državami uspela črpati več kot 700 milijonov evrov sredstev predpristopne pomoči, ki bo namenjena državam z evropsko perspektivo. Če Slovenija sama nekaj za to ne bo nudila, bo iz teh programov izločena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o tem amandmaju? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje. Želi kdo obrazložiti svoj glas? Ugotavljam, da ne. Sledi glasovanje. Od 57 navzočih jih je za glasovalo 21, proti 35. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na naslednji amandma, uporabnik služba vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko. Predlagatelj je poslanska skupina Socialnih demokratov. Vlada ne podpira, matično delovno telo podpira. Odpiram razpravo. Gospod Slavinec, prosim.
Hvala lepa za besedo. Torej, sam kot tudi kolegi bomo ta amandma vsekakor podprli, saj gre za zelo pomembna sredstva iz naslova neposrednih regionalnih spodbud. Zakaj je tako zelo pomembno, da gre za neposredne regionalne spodbude? Zaradi tega, ker v smislu zagotavljanja skladnejšega regionalnega razvoja so spodbude deljene na posredne in neposredne. Dejstvo je, da so manj razvite regije, ki so jim te spodbude namenjene, zelo nekonkurenčne pri pridobivanju posrednih regionalnih spodbud, saj je njihova absorbcijska sposobnost manjša, prav tako so zaradi svoje dislociranosti in same gospodarske razvitosti v primerjavi z razvitejšimi regijami manj uspešne. To dejstvo kaže tudi, da od 12 regij najmanj razvita prejme zgolj eno dvajsetino teh spodbud. Če se torej poveča obseg neposrednih regionalnih spodbud, na ta način dosežemo bolj jasno sledenje ciljem skladnejšega regionalnega razvoja, kar vsekakor ne bo zgolj v dobrobit tistih regij, za katere so namenjene, temveč za celotno Slovenijo, saj je razvoj Slovenije ne nazadnje ključno vezan na enakomeren razvoj prav tistih, ki v tem trenutku v povprečju ali pa najbolj razvitim ne sledijo oziroma zaostajajo. Zaradi tega predlagam vsem, še posebej pa poslancem, ki prihajate iz omenjenih območij, torej iz regij izven centrov, iz tistih, ki to problematiko toliko bolje poznate, da ta amandma podprete, saj gre za relativno majhna sredstva, ki so pa lahko toliko bolj ključna in predstavljajo toliko boljšo naložbo, saj zagotovijo še več dodane vrednosti in tudi nova delovna mesta v teh regijah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Cvikl, prosim.
Proceduralno!
Proceduralno. Prosim.
Gospod podpredsednik, glejte, predlagal bi, da bi o tako pomembnem vprašanju - gre vendar za službo vlade za strukturno politiko in regionalni razvoj - naprosili ministra, da nam kaj pokomentira. Vlada Republike Slovenije ima še vedno 59 minut in 59 sekund, kot piše tam gor, torej je porabila v razpravi eno sekundo. Razpravljamo na koncu koncev o tem, ali bo po podpori matičnega delovnega telesa dobil 136 milijonov denarja zraven. Mislim, da bi bilo to korektno. Če pa se je vlada odločila, da molči, potem pa naredimo kar korespondenčno sejo državnega zbora, ker nima smisla, koalicija molči, vlada molči. Torej je opozicija sama tukaj, ki govori. Tako, da predlagam, predsednik, predsedujoči, da pozovete vlado in ponovno poveste, da imajo 59 minut 59 sekund in da lahko kaj povedo. Še posebej, če bi mogoče dobili zraven 136 milijonov. Hvala.
Hvala lepa. Mislim, da meni ni treba pozivati. Ampak, da imajo vsi, ki so prisotni pravico, da se oglasijo, če je to potrebno. Ttako naj tudi v naprej velja. Prosim! Še kakšen razpravljavec, prosim? Razprava je odprta o tem amandmaju. Ne. Prehajamo na glasovanje. Želi kdo obrazložiti svoj glas? Ugotavljam, da ne. Glasujemo. Navzočih 58 poslancev, za je glasovalo 19, proti 39. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo na naslednji amandma. Uporabnik ministrstvo za finance. Predlagatelj poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije. Vlada ne podpira. Matično delovno telo ne podpira. Odpiram razpravo.
Gospod Cvikl, beseda je vaša.
Gospod podpredsednik, lep dober dan. Na odboru za finance je bilo ugotovljeno, da se ne rabi nič denarja, ker je minister za finance povedal, da se dela revizija tako imenovanega enotnega zakladniškega sistema in glavne knjige zakladnice. Pričakovali smo, da bo bodisi vlada bodisi koalicija predlagala amandma. Tega ni nihče naredil. Tako da pričakujemo vsaj odgovor ministra za finance, ali so sredstva, ki so opredeljena glede na to, da je minister naročil revizijo teh aktivnosti, sploh potrebna. Pričakovali bi odgovor ministra v skladu z, vemo katero točko, 235. člena poslovnika. Tako, da gospod podpredsednik, če lahko zagotovite prisotnost ministra za finance, da nam odgovori na postavljeno vprašanje. Dela se revizija enotnega zakladniškega sistema. Ali so sredstva sploh potrebna?
Hvala lepa. Te moči žal nimam. Minister je tu ali ne. Lahko izrazimo svojo željo, da bi bil. Še kdo? V redu. Ugotavljam, da razprave ni več. Potem prehajamo na glasovanje o tem amandmaju. Ali želi kdo obrazložiti svoj glas bodisi v imenu poslanske skupine ali v svojem imenu? Ugotavljam, da ne. Glasujemo. Hvala lepa. Ugotavljam, da je bilo navzočih 54 poslank in poslancev, za je glasovalo 17, proti 37. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 37.]] S tem smo končali razpravo in odločanje o tem amandmaju. Prehajamo na tako imenovani podprogram dopolnilna sredstva občinam, in sicer predlagatelj prvega amandmaja je gospa poslanka Cveta Zalokar Oražem. Ta amandma vlada ne podpira, prav tako ne matično delovno telo. Predlagatelj drugega amandmaja pa je poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije. Zopet ugotavljam, da matično delovno telo in vlada tudi tega amandma ne podpirata. Se opravičujem, v tem drugem primeru matično delovno telo podpira amandma. Odpiram razpravo glede obeh amandmajev. Ja, gospa poslanka Cveta Zalokar Oražem. Beseda je vaša.
Hvala lepa. Ne bom še enkrat obrazlagala teh dveh amandmajev. Vendar želim ponovno vprašati. In očitno parlament več ni kraj, kjer bi dobili odgovore, ampak ne samo mi poslanci in poslanke, ampak tudi slovenska javnost. Še enkrat sprašujem v zvezi s prvi amandmajem. Kolikšen je izpad finančnih sredstev zaradi zakona o dohodnini, ki bi moral biti na nek način v skladu s prehodnimi določbami omenjenega zakona občinam povrnjen? Kolikšna so ta sredstva, ki bi morala biti vrnjena? Ta odgovor nenazadnje terja 28 slovenskih občin. Upam, da sedaj gospod minister kliče ministrstvo in sprašuje, koliko in kakšni so izračuni v okviru ministrstva v zvezi s tem vprašanjem. Mislim, da je neprimerno, da pravzaprav na nobeno stvar ne dobimo odgovora. Vse gre mimo. Tega ne dobi nihče. Jaz se kaj takšnega ne spomnim, da bi bilo v parlamentu.
Hvala lepa. Želi še kdo? Ja, gospod Sok.
Hvala lepa. Jaz mislim, da ste, kolegica Zalokar Oražem, dobila odgovor na ta vaš predlog. Torej to je sicer zelo všečni amandma, da bi občinam povečali sredstva še za dodanih 5,7 milijard slovenskih tolarjev. Torej 5 minut rabiš, da takšen amandma napišeš in ga potem prodaš kot dobro tržno blago. Ministrstvo se je potrudilo. Vlada je že tako z rebalansom povečala sredstva občinam. To, kar prejšnje vlade štiri leta niso naredile, samo dela so nalagala občinam. In kje ste vzeli? Vzeli pa ste tam, kjer ni mogoče vzeti. Se pravi, pri obresti za domače zadolževanje. Dobro veste, da ne morete te postavke kar enostavno zmanjšati. Ne vem. Pa vi razložite, kako bi naj šlo. Iz katerega vira naj bi potem plačali to, kar ste se ravno tako kot vaša vlada zadolžili. To je zelo čuden predlog. To ni resno. Sedaj pričakovati odgovore na take neresne amandmaje, oprostite, saj bi potem, če bi na to odgovarjali, bili bolj neumni kot tisti, ki je to napisal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ponovno gospa Cveta Zalokar Oražem. Potem pa vidim, da se je prijavil k razpravi tudi gospod minister. Gospod minister [[...]]
Očitno se res v parlamentu zelo slabo zadnje čase poslušamo in slišimo. Jaz sem iskreno povedala ob obrazložitvi in v splošni razpravi v zvezi z amandmajem, da sem ta amandma vložila samo zato, ker želim dobiti informacijo, kakšni so v tem trenutku izračuni v zvezi z izpadom dohodnine za občine, ki se samofinancirajo. Priznala sem, da ta amandma ni bil napisan za to, da bi bil tudi udejanjen, pač pa želim slišati to številko. Te številke ne slišimo in je nihče v tej državi očitno ne zna izračunati. Takrat, ko je bila izračunana pod tisto bivšo slabo vlado, je ta številka bila 9 milijard. Zato sedaj sprašujem: Ali se je znižala in od kje izhodišča, da bo 3 milijarde in pol zadostovalo za izpolnjevanje zakonskih obveznosti v zvezi s tem izpadom?
Hvala. Doktor Gaber se je javil proceduralno. Potem se je javil k besedi gospod minister, potem pa gospa Pečanova. Gospod Gaber, beseda je vaša.
Gospod podpredsednik, želel bi vas opozoriti na to, senzibilizirale so se namreč diskusije zadnjih dni v tem parlamentu, da je spoštovani kolega poslanec ne tako dolgo nazaj imel za potrebno proglasiti kolegico Oražmovo za neumno. Jaz razumem, da ljudje govorijo, kar jih je volja. Rekli ste, da bi, če bi vi razpravljali o tem in se ukvarjali s temi amandmaji, bili še bolj neumni, kot tisti, ki so jih predlagali. Vsi, ki znamo sklepati, in vsi, ki primoremo temeljno kulturo diskusije, vemo, da je to ponovno razprava pod ravni, ki si jo ta parlament lahko privošči. Spoštovan kolega Sok! Res bi vas prosil in nas vse skupaj, predvsem pa predsednika državnega zbora, da že opravi pogovore z vodji poslanskih skupin in z ljudmi, ki v tem državnem zboru nameravajo preživeti še tri leta in pol, in se z njimi dogovori, kakšen bo način komuniciranja tu notri. Ne si misliti, da še kdo drug o kom drugem ne misli marsikaj. Vendar, zato ker smo ljudje, se vzdržujemo in ne govorimo na ta način neprimerno, kot si nekateri tukaj privoščijo. Od gospoda Soka težko pričakujem, da bi se znal opravičiti za to, kar je povedal.
Hvala, dr. Gaber. Sem prvi tisti, ki se zavzemam za kulturni, etični in moralni dialog. Ampak tudi vzajemne replike in navajanje imen k temu ne prispevajo, ker se potem začnemo vrteti v začaranem krogu. Gospod Brenčič je bil prvi, potem pa gospod Sok.
Hvala lepa. V smislu procedure bom rekel, da mene krepko osebno motijo trde diskvalifikacije. Vendar, gospod Gaber, malo nazaj, malo nazaj sem se tako mizerno počutil, ko me je vaša kolegica proglasila za slaboumnega. Zato bodimo z enako vatlo tukaj in se brzdajmo ne samo takrat, ko je interes nekega okolje prizadet, nič pa takrat, ko je prizadet interes drugega okolja. Dobro veste, o čem govorim. Hvala lepa.
Jaz bi, poglejte, replike na proceduralno sploh ni, temu se brza tudi v tem smislu, da nadaljujemo razpravo o amandmaju, o katerem teče beseda. Gospod Sok, ali je replika na proceduralno, ker te ni ali na? Replike po poslovniku na proceduralno ni. Poglejte, vendarle se vrnimo nazaj k amandmaju. Smo tako rekoč na začetku. Dobro je. Gospod Sok, vam dajem besedo, ampak prosim, na kratko.
Glejte, če dajete besedo gospodu Cviklu za vsako malenkost, potem boste morali dati tudi meni besedo. Torej, res je, saj praktično smo v parlamentu. Jaz bi pač, gospod Gaber, rekel, da če ste občutljivi na besede, potem bodite vedno občutljivi. Če boste poslušali, vam lahko, kolega Gaber, povem, ko ste bili minister, ste prišli nazaj in ste kolegici, takratni poslanki Tisovčevi, rekli, da se neumno smeji. Danes pa ste občutljivi na to. Še enkrat ponovim, kaj sem rekel. Rekel sem, da če bi odgovarjali na takšne amandmaje, da bi pač bili bolj neumni, kot tisti, ki je to napisal. Kolegica mi je priznala, da je to napisala tako, da ne misli resno. To je povedala. Tu sem tudi sam slišal vašo kolegico Majdo Širca, ki je razpravljala o neki topoglavosti, ko je šlo za zakon o prašnih delcih v Mežiški dolini. Imenovala je poslance, da so topoglavi in tako naprej. Torej, če ste občutljivi na takšne zadeve, pa bodite vedno. Tudi takrat, ko se vaši kolegi s takšnimi besedami obračajo, ne pa samo ob določenih trenutkih. Hvala lepa.
Hvala. Torej, vrnimo se k amandmaju. Želi še kdo razpravljati, preden glasujemo oziroma preden obrazložimo glas? Se opravičujem, gospod minister, potem pa še gospa Pečanova. Se opravičujem! Je bilo toliko nekih replik medtem, da sem prezrl.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. V tem predlogu rebalansa proračuna je ustvarjen nov konto, ki se imenuje pokrivanje izpada dohodnine, in sicer za 3 milijarde 400. Vlada in ministrstvo za finance ocenjujeta, da so to tista potrebna sredstva za kritje izpada dohodnine občinam, ki se samofinancirajo. Glede dodatnega vprašanja gospe poslanke o splošnem delu. Pričakujemo, da če bo ta rebalans sprejet, se bo 20. prihodnji mesec to začelo izplačevati po normalnih procedurah, ki so vam morda bolj znane v vsakodnevnem življenju, ker ste sami gospa županja kot pa meni, ki še nisem takšne stvari podpisoval. Ampak to bo šlo normalno, če bo ta rebalans sprejet. Hvala.
Hvala, gospod minister. Gospa Pečanova je še na vrsti, potem pa gospod Cvikl. Tokrat si bom drznil dati besedo najprej gospe Pečanovi, potem pa proceduralno.
Rada bi samo povedala, da ko smo imeli na komisiji za nadzor proračuna in javnih financ kot zainteresiranem delovnem telesu razpravo o teh ne amandmajih, ampak o proračunskih postavkah, je gospa z ministrstva za finance zagotovila, ker sem se osebno potem z njo še malo pogovarjala kot županja, da mi bo priskrbela podatke o tem, kakšna je sedaj slika za občino Izola v zvezi z izpadom sredstev na račun prilivov iz dohodnine. Dejstvo je, da to, kar je kolegica Zalokar Oražem povedala, drži. V prvotnem izračunu na osnovi znižanja oziroma zvišanja meje, od katere dalje se dohodnina obračunava, je bil izračun, da bo izpada na ta račun samo pri občinah 9 milijard 100. Zato je ta predlog tega amandmaja. Nikakršnega ekzaktnega argumenta ni bilo danega, kolikor vem, niti na matičnem odboru, niti pri nas na komisiji. Podatkov, konkretno za Izolo, čeprav bi me zanimalo za vse občine, ki se napajamo samo iz lastnih prihodkov v svoje proračune in ni bilo izravnave, ni bilo teh podatkov. Vsak človek, ki dela na izvrševanju občinskih proračunov, tako kot pač župani in tako kot to počnejo finančniki na občinskih upravah. Z argumenti lahko pač rečete, tako je sedanje prognoze so take, da je prihodkov iz dohodnine več, kot je bilo načrtovano ob sprejemanju zakona. Poudarjam ob sprejemanju zakona so bili ti izračuni narejeni. Govorim o zakonu o dohodnini. Se pravi, če nam bi take argumente postavili na mizo nobeden ne bi nobenih amandmajev dajal. Zakaj? Če je ta denar zagotovljen skozi prilive iz dohodnine, ki se zaradi, ne vem, kakšnih razlogov prilivi povečujejo več, kakor bi se teoretično zmanjševali zaradi povišanja tiste meje, od katere dalje se zaračunava dohodnina. Prosim lepo! Mislim, da ste do teh številk na nek način prišli. Povejte jih! Mislim, da državnemu zboru pač ne morete takih stvari zakrivati. Tukaj je kar nekaj županov. Jaz sicer vem, da tisti župani tistih občin, ki imate izravnavo, vam je pravzaprav vseeno. Vendar vas opozarjam, dragi kolegi župani tukaj v državnem zboru, da v kolikor je predvidenih sredstev za izravnavo premalo ob povišani glavarini, nas lahko to še kako močno vse udari. Bolj vas, ki imate izravnavo, kot pa nas, ki se sami financiramo. Opozarjam vas in vam povem, da skupni rezultat rebalansa proračuna je minus milijarda 400 milijonov, ne pa plus kakršnakoli milijarda. Ko seštejemo povečanje na račun izpada pri dohodnini in ko dodamo, pardon, skupaj je dve milijardi plusa, zaradi tega, ker je milijarda 400 manj pri izravnavi in tri milijarde 400 več pri zagotavljanju tega pokrivanja izpada teh sredstev, dokler ne bo prišlo do spremembe zakona o financiranju občin. Moram pa reči, da se mi zdi, da je to, tako kot smo danes veliko poslušali o nebulozah, mislim, da je to še največja nebuloza v tej državi. Hvala.
Hvala lepa. Gospod mag. Cvikl, preden vam dam besedo, bi želel povedati samo tole. Eno najbolj pogostih besed na današnji razpravi je proceduralno. Mislim,da je na mestu, da preberem 69. člen. Proceduralno pomeni postopkovno vprašanje, ko želi poslanec ali poslanka opozoriti na uporabo poslovnika. Zato bi želel, da to opozorilo ni abstraktno, ampak da opozarjate na poslovnik, točno na to, kateri člen je bil kršen. Mag. Cvikl, beseda je vaša.
Hvala. Rad bi proceduralno povedal, da je v skladu z vsemi členi, ki določajo postopek priprave rebalansa proračuna, minister za finance, ga želim popraviti, je narobe povedal. Ne uvaja se novi konto, ker je konto znan, drugi tekoči domači transferi. Uvaja pa se nov program, dopolnilna sredstva občinam in v okviru tega programa posebna postavka pokrivanje izpada dohodnine. To je proceduralni popravek ministra za finance. Da ne bi kdo mislil, da si izmišljujemo nove ekonomske klasifikacije. In drugo. Proceduralno je pa to, da ima državni zbor pravico ob odločitvi o tem, ali je tukaj dovolj 3,4 milijarde, dobiti odgovor na vprašanje, ki je bilo zastavljeno že na eni od večernih sej, pa nanj nismo dobili odgovora. Korektno bi bilo, da Vlada Republike Slovenije predstavi s strani dveh poslank in seveda poslancev Liberalne demokracije na sami seji odbora to zastavljeno vprašanje. O tem 615. stran Poročevalca ne govori dovolj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Tako kot jaz to razumem, vaš komentar, gre bolj za razpravo kot proceduralno, ampak vendarle je minister za finance že prej dvignil roko. Gospod minister, želite besedo?
Samo pojasnilo, da ta cifra 3 milijarde 400 je sicer ocena strokovnih služb ministrstva za finance na podlagi ravno teh podatkov, ki jih dosedaj imamo. Je popolnoma v skladu s tem, kar se je predvidevalo, da bo izpad sredstev dohodnine za 9 milijard, od tega pa potem pripada 3 milijarde in pol občinam, ki so v samofinanciranju. Torej, to je to. Kar se pa tiče konkretne prošnje, ki jo je gospa poslanka izrazila na seji komisije, strokovne službe so to prošnjo že dobile. Dejansko na tem delajo. Nimamo pa še končanega obračuna na podlagi vseh občin. To pomeni neko razporeditev. Ta razporeditev še ni bila dokončno napravljena. Ko bomo to pač imeli, bomo tudi posredovali. Sicer pa se tukaj sprejema 3 milijarde 400 za celotno skupino. Niso pa navedene konkretne občine. Zaenkrat še ne verjamem, da smo kršili kakšno. Sicer pa vam bomo vljudno in takoj, ko bomo ta podatek imeli, ga tudi posredovali. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Cveta Zalokar Oražem. Beseda je vaša.
Hvala lepa gospodu ministru za finance. Mislim, da načelno smo odgovor dobili. Da so pač ti izračuni in da naj bi sredstva zadoščala po mnenju ministrstva za pokrivanje tega izpada. Sprašujem pa, glede na to, da je tukaj še drugi amandma ministra za socialo, gospoda Drobniča. Glede na to, da vlada amandmaje v zvezi z družinskim pomočnikom ne podpira in da vlada tudi ne podpira sprememb zakona, od katerih bi pa prevzela država v celoti to, na kakšen način, na kakšen način meni in kako bo sodeloval z lokalnimi skupnostmi pri tem vprašanju, ki v tem trenutku pomeni enega največjih vsebinskih težav, s katerimi se srečujejo lokalne skupnosti, najbolj nepredvidljiv segment, ki se pravzaprav vsakodnevno povečuje v vseh okoljih? Kako meni in na kakšen način bomo to zadevo v prihodnosti reševali, glede na to, da pravzaprav do sedaj nimam odgovora, kakšno je stališče vlade v zvezi s tem, glede na to, da ne podpira niti sprememb zakona, niti ne zagotavlja dodatnih sredstev, pač pa se na nek način od problema odmika, ga pušča lokalnim skupnostim? Stvar je pa takšna, da lahko v roku nekaj mesecev pravzaprav pripelje mnoge občine ne glede na vse te finančne učinke, ki jih pričakujemo z rebalansom, vendarle do zelo neugodnih finančnih situacij.
Hvala lepa. K razpravi se je prijavil tudi gospod poslanec Mikolič. Prosim.
Hvala lepa. Moram povedati, da me spet moti, ker kolega poslanec Cvikl razlaga določene stvari glede dohodnine oziroma glede izplačila sredstev občinam. Veste, sicer nočem, da bi oziroma ne vem zakaj bi občine, ki se samofinancirajo, imele neke privilegije. Veste, da do 28. februarja naslednje leto se dela poračun. Če kdo dobi v obliki finančne izravnave preveč, se mu tisto odbije. Če je dobil premalo, šele dobi takrat. To pomeni, šele naslednje leto. Glede te dohodnine, o kateri se zdaj tu razpravlja, je tudi en del - vsaj jaz tako smatram - zadeva proračuna leta 2006. Prosim, spoštovane kolegice, vem, da ste zaskrbljeni, ampak mislim, da bi bilo zelo dobro, da bi si zaželeli, da bi naslednje žrebanje lota, ki bo v nedeljo, bilo v vaši občini. Pač boste dobili še vsaka občina zraven vsaj 10 ali 20 milijonov. Kar pa mi, ki smo na finančni izravnavi, ne dobimo, pa tudi če imamo kakšnega srečneža. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Pečanova.
Moram reči, da je to zadnje sicer malo za šalo. Zmeraj pravim, da si želim, da bi v Izoli dobil glavni dobitek ali pri, kaj je že tisto, ki spodaj križec narediš, lotko ja, ali pa glavni dobitek na lotu kdorkoli, ki ima stalno bivališče v Izoli. Ker potem pomeni, da bi tistih 15% davka od dobitkov od iger na srečo prišlo v Izolo. Kar ni malo denarja. Ali veste, da je 15% od 400 milijonov 60 milijonov. To ni samo 15 ali 20 milijonov. Ne glede na to, da smo te občine, ki se same financiramo, baje zelo bogate, je vsak tolar, ne samo vsak milijon izjemno dobrodošel. Žal, v Izoli še ni bilo glavnega dobitka. Upam, da bo zdaj pa vendarle. Ampak to za hec. Zdaj pa bi zares nekaj rada rekla. Kolegi, ki ste župani, bi se morali zavedati, da je zakon o financiranju občin v povezavi z zakonom o dohodnini. Tukaj poudarjam, preberite si, kaj piše v zvezi z dohodnino in v prehodnih določbah zakona o spremembah zakona o dohodnini, ki je uvedel zmanjšanje prilivov iz naslova dohodnine v državni proračun in posredno tudi 35% delež občin. Da ta dva zakona skupaj delata krivico vsem občinam. Vendarle morate razumeti, da kadar občani, ne, ker občani financirajo delovanje občine za skupne naloge s svojimi dajatvami takšni in drugačnimi, je nepošteno reči, da tiste občine, ki se same financiramo, bi pa morale čakati zdaj do februarja naslednje leto in jih izenačevati z izravnavo. Zakon o dohodnini je ekzakten: sproti vsak mesec po izračunu dobijo občine, ki ne prejemajo izravnave, razliko med tistim, kar bi sicer dobivale po starem zakonu, in tistim, kar dobivajo sedaj po novem zakonu. Vsak mesec, piše v prehodnih določbah. Mislim, da ste takrat tisti župani, ki ste bili v preteklem mandatu v državnem zboru, pa ste bili takrat opozicija, z veseljem glasovali za te prehodne določbe. Garantirano! Ne verjamem, da je katerikoli župan od opozicije, pa tudi od takratne vladajoče koalicije bil proti tem dopolnilom, proti tem prehodnim določbam. Ker ne gre za to, da bi komurkoli bila delana škoda. Nobena od tistih občin, ki dobivate izravnavo, ni zaradi tega karkoli izgubila. Solidarnost mora zagotoviti državni proračun, ne pa občinski proračuni. Se pravi, po vaši logiki bi morale tiste občine, ki ne prejemajo izravnave, vse, kar je nad primerno porabo, dati v skupni koš in dajmo si razdeliti; kot dva brata, ko si delita kupček iztrebkov, pravijo, takrat je zagarantirano vse enako razdeljeno. Takrat, kadar si kaj dobrega delimo, je pa eno tebi, eno meni, eno meni, eno njemu, eno meni, eno tretjemu, kajne? Take načine delitve poznamo. Tako da bi predlagala, da tematiko financiranja občin prihranimo za zakon o financiranju občin, ki se žal spet spreminja samo v enem manjšem segmentu. Bistvo financiranja občin, ki bi zagotovilo bistveno večjemu številu občin avtonomijo in samostojnost pri financiranju, kar je greh tega zakona, prvega zakona in kateregakoli zakona do sedaj, ki je obravnaval financiranje občin. Ni prav, da je od 193 občin samo 29 takih, ki se same financirajo. Ni prav! Prav bi bilo, da bi bilo preko polovice občin, in to tudi evropska listina o lokalni samoupravi zahteva od te države. Samo mi se seveda takrat držimo evropskih listin, kadar je to državnemu proračunu v prid. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Petek, in sicer Milan, da ne bo pomote.
Saj koalicijski se tako ne oglašajo, tako da ne more biti pomote. Predsedujoči, najprej sprašujem, ker sem v dilemi, ali smo zdaj že tudi lahko pri 2. točki te vrste amandmaja, torej pri dopolnilnih sredstvih, ali smo še vedno pri 1. točki samo in zgolj?
Razprava teče o obeh amandmajih, glasovali bomo pa ločeno in tudi obrazložili glasove.
Dobro, torej nadaljujem s svojim razmišljanjem. Sem torej pri drugem amandmaju, ki se tiče dopolnilnih sredstev za družinskega pomočnika. Prepričan sem, da vsak od nas tu sedečih v državnem zboru ima neko svojo občino, v neki občini je prebivalec. Nekateri od teh ste župani, nekateri ste samo občani ali pa meščani. In če bi imeli interes vprašati nekatere svoje župane, kakšne težave imajo pri financiranju določenih obveznosti, ki so bile naložene z različnimi zakoni, bi ugotovili, da je eden izmed velikih problemov financiranje družinskega pomočnika. In če torej nočete razumeti, da te občine enostavno niso več same sposobne s svojimi sredstvi zagotoviti teh sredstev za financiranje pomočnika, mislim, da bi lahko s tako rešitvijo, kot je bila z amandmajem, ki ima značaj prehodne, se mi zdi, vsaj prehodne odločitve, ker slej ko prej, mislim, da bo ministrstvo za delo spoznalo, da mora pripraviti sistemski zakon, s katerim bi to pokrilo, da bo torej v tem letu na ta način, če bi ta amandma sprejeli, tem občinam omogočili normalno poslovanje. Kajti poleg teh sredstev so drugi problemi v nekaterih občinah. Mislim, da kar v vseh, torej, da je to financiranje subvencij za najemnine za stanovanja. Ne vem, kako spremljate to dogajanje. V mariborski občini imamo v letošnjem proračunu 110 milijonov, namenjenih za subvencije izgradnje neprofitnih stanovanj, ne pa za subvencije za neprofitna stanovanja. Namesto, da bi vlagali investicije, moramo zaradi te obveznosti pokrivati obveznosti države. Po logiki stvari bi to socialno kategorijo morala pokriti država. Če ste pozabili tisti, ki ste samo občani, ste pa verjetno nekateri župani še popolnoma pri spominu, da je država s spremembo oziroma ustavno razlago zakona o nadomestilu za stavbna zemljišča spremenila način pobiranja sredstev za nekatere energetske investicije in uvedla koncestnino, ki je bistveno zmanjšala vire prihodkov v občini. Pa samo te tri postavke sešteješ. Boste lahko ugotovili torej tisti, ki niste župani, kakšne težave imajo občine pri realizacije teh obveznosti. Namen tega amandmaja je bil, da se v letošnjem letu zgolj v prehodnem obdobju zagotovi teh 660 milijonov, da se razporedijo sredstva po kriterijih porabe teh sredstev, ne po nikakršnih drugih kriterijev, niti primerne porabe niti dohodnine itd., ampak po kriteriju porabe. Na ta način bi olajšali občinam te probleme. Zaradi tega je naša stranka vložila ta amandma in zaradi tega pričakuje, da boste vsaj tisti, ki ste župani, ali pa tisti, ki razumete probleme županov nekaterih občin, ta amandma podprli, saj usodno ne bo vplival na ta proračun.
Hvala lepa. Gospod Štebe.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani kolegi, kolegice. Nisem imel namena se oglašati, ker smo že porabili preveč časa. Samo odlašamo s spremembo rebalansa. Mi bi se morali pogovarjati o naslednjih dveh proračunih. Oglasil sem se tudi zato, da bodo kolegi iz opozicije vedeli in ločili Petke, češ, doživeli smo novo žalitev v smislu, češ, saj se ne oglašajo, saj se ve, kateri Petek je dvignil roko. To je taka dokaj bi rekel inteligentna žalitev za mene. Ampak, hotel sem pa povedati to, da ni bistvo sedaj, koliko bodo dobile občine, ali pa, kako bomo reševali pomoč na domu. Prejšnja vlada oziroma prejšnji sistem je enostavno deloval tako, da je obremenjeval občine do enormnih zneskov. Trdim, da so se obveznosti s področja sociale povečale za 100% najmanj in s področja tudi recimo financiranja kulture, knjižničarstva itd. Nebuloze prihajajo od tukaj. Tukaj so 100 milijonski zneski in milijardni zneski v velikih občinah. Najbolj krivična za mene in celo evropsko neregularna je pa Trofenikova formula, kar je recimo, v primeru nekaterih občin. Ko si samo na robu po tej formuli, ki ne odraža dejanskih bi rekel problemov občine v smislu solidarnostne pomoči, so potem obdarjene s tem, da niso deležne tako imenovane primerne porabe, kar je zopet težko razumeti vsakomur, ki mu to razlagaš, v bistvu pa neke finančne izravnave pomoči. Ta pomoč, kljub temu da pride, se potem nenamensko uporablja. Največji manjko, ki so ga občine dobile se je zgodil na posreden način. S tem, da je država sprejemala normative in zakone popolnoma v nasprotju z ustavo, ki pravi, da mora biti vsaka dodatna obremenitev pokrita z dodatnim virom. O teh zadevah se pravzaprav niti ni razpravljalo. Pričakujem, da se bo hitro in efektivno sprejelo te amandmaje in da se bo začelo delati na spremembi zakonodaje v smislu normalnega delovanja države. Še večji izpad pa prihaja s strani nedelujočih inštitucij, ki so se enostavno navadile, da ne ukrepajo. Namesto, da imamo manj dohodnine, bi jo morali imeti več iz vira plačevanja dohodnine, prispevkov, če bi davčna uprava in tisti del države enostavno striktno zahtevala dokumentirane transakcije in vse račune. V prejšnjih obdobjih so bile stvari enostavno zapeljane v smer, da so se v bistvu obveznosti občine, predvsem s področja sociale in izobraževanja, vzgoje enormno povečale. Nekako občine so sedaj prišle na nivo kot država, da je samo še morda 15 do 20% proračunskih virov tistih pravih, zanesljivih proračunskih virov na razpolago za investicije. To se pravi, bistveno premalo.
Hvala lepa. Gospod Janc, potem pa gospa Cvetka Zalokar Oražem.
Hvala lepa predsedujoči. Amandma, ki je zelo političen in, bi rekel, vsaki slovenski občini zelo všeč, vsakemu županu levemu ali desnemu. Tudi sam sem se v to zadevo kar dosti poglobil, da ta stvar v taki pripravi na pol leta, ko smo že, po svoje razumem vlado, da težko popravlja neke zagate iz preteklosti, ko so tem občinam samo nalagali obveznosti na obveznost, brez finančne podpore. To je definitivno. To je dokazano. To govorijo vsi župani, ki prihajajo iz katerekoli občine, pa naj bodo to z izravnavo ali pa brez nje. To je definitivno. Ta udarec, ki je dodatno doletel tudi slovenske občine, tako imenovan družinski pomočnik, je zagotovo marsikateri občini udaril močno ven kot postavka negativno. To je tudi res, drži. O tem sem govoril z ministrom. Govoril sem z mnogimi o teh stvareh, kako in kaj to reševati in dobil jasna zagotovila ministra, da bo to zgodbo z zakonom uredil. Verjamem, da bo z novim državni proračunom 2006, ki bo tudi lokalno povezan, ta zgodba urejena tako, da ne bo ena občina udarila močno ven, druge pa ne. Da bo to nekako uravnoteženo, kar sedaj ni. Jaz mu verjamem in imam zato tudi neke ustne dogovore, da bo temu tako. Verjamem, da bomo s tem velik problem uredili. To je pa za nekatere občine kar velik zalogaj, ki ga niso niti planirale in bodo morale pripraviti rebalanse po teh postavkah. Nekaterim so šle že to v 50 milijonih zneskov skozi leto 2005 ta postavka, ki je bila prej mogoče pet, deset milijonov. Skratka, tukaj so neke stvari, zagotovila, ki pa so meni dana, šest, sedem. Proračun, da bo to rešil, pa nekako mi daje, da tega amandmaja zdaj ne podprem in bom zahteval, da se to uredi z novim zakonom o socialnem varstvu, tako kot je minister obljubil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Zalokar Oražem.
Hvala lepa za besedo. Zahvaljujem se kolegu Jancu, da je povedal ta odgovor, kajti minister je namesto odgovora odšel ven, ko sem ga povprašala o tem, kako kani reševati problem. Velik problem, s katerim se srečujejo lokalne skupnosti družinskih pomočnikov. Tako, da hvala kolegu, ki očitno verjame na besede in odslej bom tudi jaz verjela na te besede ali pa vsaj upala, da bo to rešitev. Drugače pa so vsi amandmaji politični, ne samo ta. Vsi amandmaji in proračun je političen, tako da ne okvalificirati s tem samo amandma. Drugi pa so, ne vem, kakšni, ljudski ali ne vem kakšni. Ampak želela bi v zvezi s prvim amandmajem kolegu še to pojasniti. Kje je bil vzrok, da smo pri sprejemanju zakona o dohodnini prehodnih določbah določili in razmišljali o pokrivanju izpada dohodnine, še enkrat poudarjam, do priprave novega zakona o financiranju občin? Vzrok je bil v tem, da obstoječi zakon o financiranju občin poleg številnih drugih, tako kot je rekla kolegica Pečanova nedomišljenih, nepravičnih, slabih rešitev, ima tudi rešitev, ki pravi, da občine, ki se samofinacirajo s strani države za investicije, prejmejo samo do 10% finančnih sredstev. Ostale občine prejmejo za vse investicije, ki jih sofinancira država, do 70%. To pri eni sami investiciji, ki jo pomeni gradnja, recimo ene osnovne šole, pomeni do milijarde sredstev, ki jih ena občina prejme za tako investicijo, druga pa ne. Dokler je ta krivica po moji oceni vgrajena v zakon o financiranju občin, je prav, da tiste občine, ki se samofinancirajo, dobijo nazaj vrnjena tista sredstva, ki so bila ustvarjena na njihovem področju, kajti kaznovane so na nek način, pravim, kaznovane s tem, da za investicije prejmejo samo do 10%.
Hvala lepa. Hkrati prosim za malce več miru v dvorani. Bi želel še kdo razpravljati? Razprava teče o obeh amandmajih v okviru podprograma dopolnilna sredstva občinam. Prvega je predlagala gospa poslanka Zalokar Oražem Cvetka, drugega pa Liberalna demokracija Slovenije. Tako da razpravljamo o obeh. Razprave ni več. Zato predlagam, da glasujemo o amandmaju k temu podprogramu, ki ga je predlagala gospa poslanka Zalokar Oražem. Ali želi glede tega amandmaja kdo obrazložiti svoj glas? Ugotavljam, da nihče. Glasujemo. Hvala lepa. Ugotavljam, da je bilo navzočih 68 poslank in poslancev. Za je glasovalo 21, proti 45. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 45.]] Amandma ni bil sprejet. Glasujemo o drugem amandmaju, ki ga je predlagala Liberalna demokracija Slovenije. Kot rečeno, vlada ga ne podpira, matično delovno telo ga podpira. Želi kdo pred glasovanjem obrazložiti glas? [[Nihče.]] Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 25, proti 43. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Nadaljujemo z amandmaji. Zdaj je na vrsti uporabnik ministrstvo za obrambo. In sicer, tu imamo en amandma, ki se nanaša na dva podprograma, in sicer znanstveno-raziskovalno dejavnost na obrambnem področju in pa tehnološki razvoj na obrambnem področju. Amandma je vložil poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije, vlada ga ne podpira, matično delovno telo ga prav tako ne podpira. K razpravi se je prijavil dr. Gaber. Beseda je vaša.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Dovolite mi, da rečem, da sicer ne verjamem, da bi ta parlament lahko v tem trenutku sprejel to dopolnilo. Bi pa želel reči, zakaj smo ga vložili. V Sloveniji je ob vstopu v Nato tekla zelo živahna razprava najprej o tem, ali naj vstopimo ali ne, hkrati pa se je začela tudi razprava, ki je podobna razpravi v Evropski uniji. Namreč, razprava o tem, kakšne oborožene sile naj imamo. In vsi, ki smo imeli priložnost sodelovati v tej razpravi, vemo, da obstajata vsaj dva razloga za to, da na področju obrambe vlagamo v tehnološki razvoj. Eden je elementaren, obramben. Za evropske oborožene sile je znano, da praktično niso kompatibilne z ameriškimi, da so, če rečem grobo, v pomembnem delu neuporabne; za nobeno resno vojaško operacijo, kjer naj bi sodelovali z Američani, nismo usposobljeni. Če naj bi bili, potem v Evropski uniji teče diskusija o tem, kako povečati sredstva za tehnološki razvoj, za vlaganje v raziskave in razvojni del obrambnih sil. Drugi razlog je ta, da obstoji določena stopnja transfera med tehnologijo, do katere pridejo ob raziskavah za vojaške namene, v civilne namene. Od tega ima korist tudi družba v celoti. Slovenija je lani v proračunu za leto 2004 prvič resno posegla po tem instrumentu in je za raziskave in razvoj znotraj ministrstva za obrambo bila namenjena spodobna vsota denarja. In ideja je bila, da bi se ta vsota povečevala iz leta v leto. Obe omenjeni koristi smo želeli slediti. Meni se zdi, spoštovana gospoda ministra, da se je prehitro odstopilo od tega koncepta, prehitro odstopilo. Mislim, da brez resnega razmisleka o tem kaj to pomeni za Slovenijo. Slovenija je bila skupaj z Evropo zelo blizu na zadnjem evropskem srečanju temu, da sprejme za dolgoročno popolnoma nesprejemljiv proračun Evropske unije. Na srečo, bom povedal, kar tukaj in danes, ta proračun ni bil sprejet. Paradoksalno je uspelo Blairu preprečiti zelo škodljiv proračun za Evropsko unijo. Tako nerazvojni proračun si je težko predstavljati takrat, ko Evropa verjame, da naj bi tekmovala z Ameriko in z Azijo. Dolgoročno je to najverjetnje pokop idej o tem, da bi Evropa bila zares močna. Slovenija je v to Evropsko unijo šla zato, da bi na tem participirala. Če naj bi sama participirala na tem, to bo vedel kolega Zupan zelo dobro, potem bo morala povečevati sredstva za raziskave in razvoj. Lani v letu 2004 je za leto 2004, kar je že leta 2003, je ta parlament sprejel odločitev na predlog takratne vlade o pomembnem povišanju sredstev za to področje, in sicer ne samo na resorju spoštovanega kolega Zupana, ampak tudi v okviru resorja za obrambo in resorja za gospodarstvo. Razumem, da letos ne bomo dosegli nič pomembnega na tem področju. Prosim pa, da bi imeli v mislih in ne bi s tovrstnimi prerazporeditvami prihajali ponovno. Tu je bilo namreč vzeti skorajda 2 milijardi tolarjev z eno roko in se jih je prestavilo na druge programe, ki so bistveno manj razvojni, kot je bil ta, ki je bil tukaj zapisan. Ni treba govoriti, da bom sam glasoval in tudi naša poslanska skupina za dopolnilo. Zato smo ga tudi vložili. Ampak, pogovarjamo se o nič posebej strankarskih zadevah. Pogovarjamo se o prioritetah te države, ki bi morale biti skupne ne glede na to, kdo je v poziciji in kdo v opoziciji. Realno padanje sredstev za razvoj v tistem trdnem delu razvoja, in to je dejstvo tega rebalansa, je škodljivo za nas vse. Je škodljivo tudi za tiste, ki verjamejo, da obstoji cel kup drugih prioritet. Jaz tudi verjamem in nič ne zavidam ministrski ekipi, ki se mora usklajevati glede prioritet. Vem, da je eno govoriti o tem, kaj bo tvoja prioriteta takrat, ko si v opoziciji, drugo pa takrat, ko moraš znati pod črto potegniti seštevek in povedati, kam si sredstva res namenil. Tudi razumem, da danes ni ne duha ne sluha govora o tem kako bomo imeli brezplačno prehrano v šolah, kako bomo imeli brezplačne prevoze, kako ne bo šolnin in tako naprej. Seveda ne, danes ste gospe in gospodje v poziciji, ko bi to morali narediti, pred letom dni ste trdili, da to boste, ampak poskušajte vsaj na razvoju. Ne nas škartirati, govorim nas kot Slovenijo. Jaz upam namreč, da bo Evropa sprejela proračun, ki bo bolj evropsko v korist naravnan Evropi kot celoti, bolj razvojno naravnan. Računam tudi to, da bo Slovenija lahko temu parirala, s tovrstnimi potezami ne more.
Hvala lepa. Gospod Barovič, potem pa gospod minister dr. Zupan.
Hvala lepa. Saj, kot vidite, mi z dejanji pokažemo, da se strinjamo v glavnem z vsemi amandmaji, ki so tako ali drugače razvojno ali naravnani k izpolnitvi nalog. Ne bi se oglašal v tem primeru. V Slovenski nacionalni stranki podpiramo vse, znanstveno raziskovalno dejavnost, tehnološki razvoj, pospeševanje razvoja in povečevanje konkurenčnosti. Vendar pa se ne morem ob tem strinjati z besedami, ki smo jih slišali, da je pač britanski premier naredil pametno potezo. Ker, prvič, nerad slišim to besedo, ker nima nobene zveze vsaj neposredno z našim proračunom in se strinjam s kolegom, ki je dejal, da moramo biti, da moramo iti naprej, da se moramo oslanjati na svoje vire, kar pa v tem izrazu pomeni, da naj ne gledamo. Ker po drugi strani, tudi če bi se strinjali s trditvami, pa mislim, da niso tako nepomembne, ki smo jih slišali, pa pač s stališčem Velike Britanije glede njihovega rabata in njihovega gledanja na razvojnost evropskega proračuna. Mislim, da v rebalansu našega proračuna gre za podporo tehnološki razvojni dejavnosti na vseh področjih. Ne glede, kaj in kako ukrepa Blair. Moram povedati, da Blair gleda seveda na njihov rabat, drugače bi bili oni pač največji neto plačniki. Bog ve, kaj bi se potem zgodilo. Tako da, mi bomo podpirali vse razvojne težnje. Ne bi pa rad, da bomo poslušali sedaj primerjavo z različnimi odločitvami, ker če ne, bi lahko začeli navajati, kaj so rekli Nizozemci ali pa kaj so rekli Francozi.
Hvala lepa. Besedo imata najprej gospod minister Erjavec, potem pa gospod minister dr. Zupan. Gospod Erjavec, beseda je vaša.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Moram povedati, da enega dela diskusije poslanca Gabra sploh nisem razumel. Ne vem, o čem je govoril. Iz njegove razprave sem lahko razbral, da ne pozna zadev na obrambnem področju, ker je v glavnem govoril o obrambnih silah v EU, ki se šele oblikujejo. Verjetno pa je pozabil, da je Slovenija v tem času izstopila v Nato. V tem času, ko ste bili vi v vladi oziroma ko je vaša stranka vodila tisto vlado, da je takrat ta vlada tudi sprejela nekatere obveznosti. In sicer, gre za tako imenovane washingtonske zaveze, kjer smo se zavezali, da bomo do leta 2008 namenili 2% bruto domačega proizvoda za obrambne izdatke, s tem da je bila v teh washingtonskih zavezah, ki jih je vaša vlada sprejela, sprejeta tudi po letih dinamika. Tako naj bi v letu 2005 ta odstotek znašal 1.71, vendar bo zaradi rebalansa ta odstotek 1.67%. Naj povem, da je ravno na tej poti, ki mi jo zelo očitate, sem razlagal generalnemu sekretarju, da to zmanjšanje ne bi imelo posledico za to, da bomo izpolnili tisto, kar je takratna vaša vlada obljubila, ker jaz kot minister za obrambo hočem biti verodostojni predstavnik te države, razen če je takratna vlada vse te zaveze sprejemala s figo v žepu. Če govorim naprej o tej dinamiki, naj povem, da 2006 naj bi bil ta delež 1,78, 2007 pa 1,87. Naj povem, da so tudi določeni programi, ki jih je ta državni zbor sprejel v času takratne vlade, in sicer resolucija o dolgoročnem programu in razvoju slovenske vojske, potem srednjeročni program opremljanja in razvoja slovenske vojske. To so dokumenti, ki so bili sprejeti v tem državnem zboru. Glede tehnološkega razvoja naj povem, da smo v rebalansu ravno na tej postavki zmanjšali sredstva, in sicer zato, ker je bila lanska realizacija od predvidenih milijard je bilo namenjenih za to področje, za ta program realizacija 258 milijonov. Zaradi take nizke realizacije smo ocenili in tudi ko smo gledali za letošnje leto, kakšna je možnost, da bi to realizacijo dosegli - za letošnje leto je bilo planirano milijardo štiristo, je ocenjeno, da bo možno realizirati 982 milijonov, v kolikor bodo res uradniki na obrambnem ministrstvu, za kar sem pa res jaz odgovoren, fino pljunili v roke in zavihali rokave. Mislim, da ste odprli neko temo brez potrebe, ker tudi če bi ta denar bil namenjen, ta realizacija ne bi bila narejena zaradi razmer na ministrstvu, ki pa jih boljše poznate, kakor jaz.
Hvala. Dr. Gaber replika ali razprava? Če je razprava, potem bi dal prej besedo ministru dr. Zupanu, potem vam in potem gospe Pečanovi.
Hvala lepa. Spoštovani kolegi, spoštovani predsednik! Problemi, ki smo jih imeli pri sestavljanju rebalansa, so verjetno vsem znani, zato ne bi pojasnjeval. Rad bi pojasnil okvire, v katerih smo delali in kje smo delali premike oziroma naša razmišljanja, zato ker menim, da je pomembno, da poznamo razmišljanja, da vemo, kje bomo potem tudi v prihodnje delali oziroma podpirali določne točke razvoja. Glavno izhodišče pri rebalansu našega dela, torej ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, je bilo dejstvo, da je bila poraba, torej, da je bila realizacija leta 2004 89 milijard 600 milijonov in da je bil proračun, torej tisti, ki je bil predpisan za leto 2005 - 89 milijard 900 milijonov, kar pomeni, da je bilo samo 400 milijonov razlike, to pomeni 0,4%. 0,4% je bilo povečanega in v tej stiski, ko smo imeli opcijo, da ostanemo na isti številki pri šolstvu ali pri tehnologiji, smo naredili tale razmislek. Najprej smo pri šolstvu, upoštevajoč vse sporazume med direktorji šolstva in obvezami torej z uredbo, smo zagotovili univerzam tisti delež, ki jim je po sporazumu šel. Torej tistih 6% in s tem smo seveda v bistvu potrebovali še dodatne 4 milijarde in smo jih tudi dobili, tako da je bil dejansko proračun na univerzitetni strani, torej na terciarni strani, tam je šel z 51 milijard na 54 milijard, torej cele tri milijarde, pri čemer smo potem gledali kako delati pri tehnološkem spodbujanju. To je bila glavna okupacija celotnega dela, kako z denarjem opremiti tehnološko spodbudo. No, tu je pa treba vedeti, da moramo upoštevati celoten denar, ki je v proračunu za tehnološko spodbujanje. To je pa denar iz gospodarstva in iz tehnologije. In če to pogledamo, potem je v letu 2004 bila poraba oziroma realizacija leta 2004 nekaj čez 4 milijarde, točneje, 4 milijarde 600 milijonov. V planu je pa bilo 5 milijard 146. Vendar pa je dejansko zaradi tiste prepreke oziroma ustavitve izplačevanja v oktobru prišlo do tega, da je bilo pri tehnoloških spodbudah porabljenega samo 3 milijarde 100, torej 2 milijardi nista bili porabljeni. In seveda je to za nas, ko smo planirali po novem letu, predstavljalo izziv. V bistvu je bilo rečeno, da bo pritisk približno 2 milijarde, in bi bilo treba to na nek način servisirati. Potem pa smo spremljali januar, februar, marec, april, maj, dejansko, ko so bile sproščene te omejitve, kaj je bilo porabljeno. In se je izkazalo, da praktično sploh ni bilo teh porab, in smo prišli do številke 3 milijarde 100. In tu smo videli, da je v bistvu ta absorbcijska sposobnost bila v nekem smislu zasičena in smo preprosto tudi pregledali, za to dali, za te razpise še dodatnih, se pravi, tiste deleže, ki bodo prišli v plačilo pri razpisih v septembru, in s tem skupaj nabrali 5 milijard 600 tisoč. Torej, to je približno pol-pol, gospodarstvo pa naše ministrstvo. In v bistvu, kar gre pri tem načinu, smo seveda se zavestno odločili, da bodo ti deleži, ki bodo v letu 2005 financirani od september, oktober, november oziroma oktober, november, torej, ker je to samo za dva oziroma tri mesece, šestkrat oziroma petkrat manjši od tistega, kar bomo prihodnje leto zahtevali. In prihodnje leto bodo to postale obveznosti in bodo v tem delu tehnoloških obveznosti tako narasle, da bo tu potrebno resnično veliko povečanje. Vendar dejstvo iz tega, da v prvi polovici leta ta dinamika ni nakazovala rasti in tudi povpraševanje po vseh teh institucijah in podjetjih, smo naredili to analizo in se odločili za to, kar smo pač največ mogli. Seveda je pa tudi res, da pri določenih projektih, recimo, bil je projekt za 4 milijarde, ki je bil že v prejšnjem letu ocenjen odlično, vendar ni prišel skozi, ker je bilo preprosto samo 3 milijarde prostora na razpisu. Torej, tu so bile te dileme. Ena je bila, kot se temu reče, slaba realizacija v prvi četrtini leta, na podlagi katere smo naredili dinamiko in jo tako tudi planirali in jo bomo tudi izpeljali. Seveda, če bi imeli več denarja, bi jo izpeljali še nekaj več. Vendar ta izpeljava tega projekta je pripeljala do tega, da bomo v zadnji tretjini leta izpolnili svoje obveznosti in s tem naredili za naslednje leto 2006 tisti pristor, ki ga potrebujemo. To je bila naša strategija v tem delu izpeljave proračuna. Je pa, prosim lepo, še enkrat, ne smemo gledati samo dela teh tehnoloških spodbud, ampak moramo gledati celoto. In v celoti je bil narastek, če gledamo 2004, od 4 milijarde 594 milijonov na 5 milijard 657 milijonov. To je v bistvu na postavki 504. To je to, pri čemer ves čas govorite, da je zmanjšanje, dejansko pa je to povečanje. Še enkrat pa poudarjam, samo povečanje ni tako kot bi si ga vsi želeli, s tem se strinjam, vendar pa dinamika in pa asimilacijska sposobnost gospodarstva kažeta na to, da je to v tem danem primeru znosno. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. Besedo ima gospa poslanka Breda Pečan, potem pa dr. Lahovnik.
Rada bi samo pojasnila neke stvari, ki sem jih prej slišala iz ust gospoda ministra. Namreč dejstvo je, da je bila tista vlada, naša vlada gospod minister, tudi vaša, in da je odločitev, gospod Erjavec, ne vi gospod minister. Jaz sem dvignila roko, daleč preden ste vi govorili. In še nekaj je, gospod minister Erjavec, tista vlada ni odločala in tudi ta državni zbor ni neposredno odločal o vstopu v Nato, ampak smo imeli referendum, pomislite. O tem ni odločala koalicija, ampak so odločali državljani in državljanke Republike Slovenije in referendum je uspel, kljub temu da v eni od koalicijskih strank vsaj v velikem delu ravno ni bilo navdušenja nad tem članstvom. Tako prosim lepo, bodite natančni, in ko hočete metati v obraz napake pretekle vlade, ne pozabljajte gospod minister, da ste vi bili še kako v tej vladi, ne samo kot stranka, ampak tudi osebno, zaposlen v vladi. Hvala.
Hvala lepa. Že prej se je prijavil k besedi dr. Gaber, pa potem dr. Lahovnik, če sem pravilno videl. Še prej ima pa repliko gospod minister Erjavec.
Jaz upam, da niste iz moje razprave slišali, da imam karkoli proti Natu ali pa ne vem kaj, ali pa odločitvi takratne vlade, državnega zbora in pa Slovenk in Slovencev, ki so pač z referendumom to voljo potrdili. Jaz sem samo povedal, da z vstopom v Nato smo prevzeli določene obveznosti in te obveznosti sem zelo natančno do leta 2008 povedal. To se pravi, cilj je potem 2% bruto domačega proizvoda za obrambne namene. Naj povem, da v teh amandmajih, ki jih predlaga LDS in pa delno tudi socialdemokrati, de naj bi približno 20 milijard odvzelo obrambnemu sistemu. To se pravi, eno petino tega proračuna. In se sprašujem, kako smo lahko potem verodostojni, če bi se to res zgodilo, do tistih, ki smo se pač odločili, da se bomo vključili. To se pravi, do Nata. To je bilo moje vprašanje. Pač pa ni sporno glede odločitev.
Hvala, gospod minister. Lepo prosim, brez takšnih opazk. In na vrsti je dr. Gaber. Beseda je vaša.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Poglejte, spoštovani gospod minister Erjavec. Jaz se ne ukvarjam z vašimi potovanji, z besedo jih nisem omenil, me ne zanimate tozadevno. Govoril sem o proračunu in vi ste meni razlagali, da na ta način, če bi izpeljali amandma, o katerem sem govoril, ne vem, če ste ga uspeli pogledati, da bi padel delež sredstev na obrambi. Upam, da mi tega ne trdite, zaradi tega, ker je to prerazporejanje znotraj vašega resorja. Bolj natančno, vračanje denarja nazaj na postavko, s katere ste vzeli ta sredstva in ste se odločiti prerazporediti prioritete znotraj obrambnega sistema. Vi ste se odločili za to, da ne boste šli v tehnološki razvoj znotraj tega sistema, da boste torej ravnali drugače. In to so legitimne, z vašega stališča, legitimne odločitve. Meni se ne zdijo modre. In spoštovani kolega Zupan, to, kar se je zgodilo, je pač preprosto, da je mukoma izborjena postavka, tudi na tistem področju za tehnološki razvoj, naenkrat implodirala. Mene ne čudi, če je bila realizacija lani - in to zadevno se kaže, da realizacija pač ni tako zelo zveličaven sistem za planiranje proračuna, kot nam nekateri danes poskušajo pojasniti - nizka, saj vsi vemo, da je bil razpis izpeljan lani precej pozno in preden mašinerija znanstvena steče in tehnološke raziskave, ni bilo mogoče pričakovati blazne realizacije v letu 2004, človek pa pričakuje, da bo vendarle v letu 2005 večja realizacija in človek bi pričakoval nove razpise na tem področju in zato tudi postavko. Upam, da se vam ne bo zgodilo, da vam bodo preprosto odpeljali neka sredstva na tem področju. Drugače pa, spoštovani kolega, jaz si za razliko od nekaterih ne umišljam, da sem specialist na področju obrambe. Sem pa imel čast, ko se je delal evropska ustava, sedeti v skupini, ki se je posebej ukvarjala med drugim tudi s tem vprašanjem in ne potrebujem vaših posebnih podukov o tem, v kakšni stopnji razvoja so evropske obrambne sile, in vem, da je tukaj na delu precej simpatična tenzija, tudi v relaciji do našega velikega partnerja in konkurenta, do ZDA, tudi v relaciji do Nata. Tako je moja diskusija šla v eno zelo določeno smer. Vlagajmo v tehnološki razvoj, če želimo biti s tem svetom v katerega smo vstopili, ne zato, da bi bili na zadnjem dvorišču neka država, ki jo bo zanimalo samo to, kaj ji bodo dali, ampak bomo sposobni tam v tekmi pobrati sami, kolikor je le mogoče. Vse drugo je zame sekundarnega, potovanja, nepotovanja - kakor komu drago, hoteli dražji, cenejši - kakor komu drago; vstopanje v državo v skladu z zakonom bi se mi zdelo smiselno.
Hvala lepa. Splošna opazka. Poskušajmo razpravo omejiti na amandmaje, ne pa na ljudi, ki stojijo za temi amandmaji. Dr. Lahovnik, sedaj pa je beseda vaša.
Hvala lepa. Pri navedenem amandmaju gre za to, da se več sredstev nameni za znanost in tehnološki razvoj znotraj ministrstva za obrambo in bom sam navedeni amandma podprl. Preseneča me seveda trditev gospoda ministra, ki je ob razpravi pri tem amandmaju zatrdil, da poznamo razmere na ministrstvu bolje kot on sam. Jaz vam lahko zagotovim, da temu ni tako, seveda, če je v vojni s svojim lastnim resorjem, če je v vojni z ljudmi okoli sebe, je to njegov lasten problem; se mi zdi arogantna ta trditev, ki jo je v tukaj ob tem vsebinskem amandmaju postavil. Zato ga prosim, da preden naslednjič vsebinsko razpravlja, uredi razmere na ministrstvo, začne s prvim človekom, ga spravi v red, če ne, bo namesto vas to moral narediti predsednik vlade. Mogoče lahko pa njega vprašate, ki je štiri leta vodil vaš resor. Hvala.
Še kdo? Ugotavljam, da razpravljavk in razpravljavcev ni več, zato prehajamo na glasovanje o tem amandmaju in vabim k obrazložitvi glasu. Torej, ugotavljam, da nihče. Mag. Cvikl, prosim.
Hvala lepa. Jaz bom v svojem imenu podprl ta amandma zato, ker je to eden od tistih amandmajev, ki skuša popraviti slab proračun. Spomnim se prejšnjih ministrov, predvsem prejšnjega ministra, ki je z veliko muko skušal povezovati gospodarstvo in pa ta resor, in seveda pojasnjevanje, koliko velikih pozitivnih učinkov lahko izhaja iz povezovanja gospodarstva z resorjem obrambe. In obžalujem, da minister za obrambo na nek način danes razlaga, da saj zato, ker je realizacija slaba, se pa meni preprosto lahko pravice porabe zmanjšajo. Gospod minister, zadeva je takšna, ta proračun so pravice porabe. Na podlagi tega proračuna lahko greste ali ne greste v razpise. Sedaj ste si sami ta obseg sredstev zmanjšali. Jaz razumem, da se vam je to zgodilo ob neki sicerjšnji drugi diskusiji na Primorskem, ko ste bili zavezani s podprtim sklepom vlade svoje programe zmanjšati. Vendar, gospod minister, upam, da boste vsaj ob pripravi proračuna za leto 2006/2007 se vrnili na to, kar je bilo zastavljeno na področju obrambe in povezovanje obrambe in pa znanosti in tehnološkega razvoja. Hvala lepa.
Hvala. Ponovno sprašujem, če želi kdo obrazložiti glas, preden moja roka seže na ta ekran, na kar je opozoril že mag. Klavora. Ugotavljam, da ne. Torej, glasujemo. Hvala. Navzočih je bilo 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 20 in proti 44. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Nadaljujemo z uporabnikom ministrstvo za gospodarstvo. Imamo dva podprograma, programi pospeševanja tehnološkega razvoja gospodarstva in pa programi povečevanja konkurenčnosti, in sicer en amandma, ki ga je vložil poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije. Vlada ga ne podpira, prav tako ga ne podpira matično delovno telo. Želi kdo razpravljati v zvezi s tem amandmajem, v zvezi z vsebino tega amandmaja? Skoraj ne morem verjeti, ampak nihče. Torej, glasujemo in še prej vabim k obrazložitvi glasu. Dr. Lahovnik, beseda je vaša.
Hvala lepa. Sam bom navedeni amandma podprl, ker s tem povečujemo sredstva za tehnološki razvoj. Treba je poudariti, da se v vseh ključnih razvojnih programih proračuna sredstva za investicije in razvojne spodbude gospodarstvu znižujejo. V skupnih zneskih in odstotkih se to zmanjšanje razkriva s pričakovanim povečanim prilivom sredstev iz evropskih strukturnih skladov, ki bi morala dejansko pomeniti povečano vlaganje v razvoj, ne pa nadomeščanje lastnih razvojnih sredstev. To lahko utemeljim tudi s tem, da se za programe tehnološkega razvoja, kjer je bilo namenjenih 7 in pol milijarde tolarjev sredstev, zdaj ta sredstva znižujejo na samo 3 milijarde, od česar predstavljata 2 milijardi pričakovan priliv sredstev iz Evropske unije za naložbe v inovacijsko okolje, kar seveda pomeni ukinitev ukrepa za spodbujanje tehnoloških investicij, ki je bil načrtovan v višini 2,1 milijarde iz bilance A in v višini dodatnih 2 milijard iz B bilance. Prav tako so v celoti ukinjeni nekateri drugi programi. Zato se mi zdi bistveno, da ta amandma podprem, ker verjamem, da bomo na ta način povečali inovativnost in sposobnost slovenskih podjetij za tehnološki razvoj, ki ga vsi želimo doseči. Hvala.
Hvala. Prav tako želi obrazložiti glas gospa Pečan, potem pa gospod Germič.
Ta amandma bom podprla, in sicer zato, ker neprestano prihajajo iz gospodarstva opozorila, da se naša znanost razvija izrazito v smeri razvoja bazičnih raziskav, medtem ko aplikativne raziskave, se pravi tiste, ki pospešujejo tehnološki razvoj in konkurenčnost našega gospodarstva, ki omogočajo, da se inovativnost zlasti mladih strokovnjakov lahko uveljavi tam, kjer to inovativnost dejansko najbolj potrebujemo; da ta rebalans enostavno ne upošteva potreb gospodarstva po uvajanju aplikativnih raziskav, ki bi zelo hitro in tudi kvalitetno lahko povečale konkurenčnost našega gospodarstva, istočasno pa bi se lahko prav na takih razvojnih programih, raziskovalnih programih odpiralo veliko število delovnih mest, ki so tehnološko visoko zahtevna. Se pravi, delovna mesta, ki zagotavljajo delo mladim, ne samo strokovnjakom z visokošolsko ali univerzitetno izobrazbo, ampak tudi mladim tehničnim kadrom, ki nam manjkajo. Zato bom ta amandma podprla.
Hvala lepa. Gospod Germič.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Torej, revidirana lizbonska strategija si je postavila tri temeljne cilje: konkurenčnost, rast in zaposlenost. Spodbude, torej dodatna sredstva, ki bi omogočala investicije v nove tehnologije, v nove produkte, so eden izmed temeljnih pogojev za izpolnitev pravzaprav vseh treh temeljnih ciljev lizbonske strategije. Finančna perspektiva in diskusija, vezana na sredstva finančne perspektive, kaže, da Evropa nikakor ne naredi tega pomembnega miselnega koraka iz preteklosti v prihodnost. Kajti, na področju konkurenčnosti za rast in zaposlenost vidimo, da se sredstva drastično znižujejo glede na prvoten predlog komisije. Zato seveda se mi zdi izredno pomembno sporočilo, ki bi ga Slovenija lahko tukaj dala, je bistveno ojačanje tega področja, da se uvedbi novih tehnologij, inovacijam v gospodarstvu nameni bistveno več sredstev. Bistveno več sredstev, ki bodo seveda pomenila nov zakon. Mi imamo prve kazalce gospodarskega razvoja v začetnem obdobju tega leta, ki ne govorijo v prid povečanju gospodarske rasti. Zelo pomembno bi bilo, da bi tukaj to bili sposobni narediti. In seveda zato bom podprl ta amandma, zaradi tega, ker sem prepričan, da bi slovenska industrija, slovensko gospodarstvo in vsi zaposleni v njem s tem dobili pomemben signal, da Republika Slovenija temu področju namenja pomembno pozornost, ki je ključna za blaginjo vseh državljanov in državljank Republike Slovenije.
Hvala lepa. Še kdo? Ugotavljam, da ne. Glasujemo. Navzočih je bilo 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 15 in proti 45. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 45.]] Kar pomeni, da prvič je treba telefone izklopiti in drugič, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo na naslednji podprogram, programi zapiranja rudnikov. Mimogrede, smo na sedmi strani in pred nami jih je še 33, toliko za spodbudo. V okviru tega podprograma imamo dva amandmaja, prvega je vložil gospod poslanec Samo Bevk, vlada ga ne podpira, matično delovno telo prav tako ne. Drugega je vložil isti poslanec in ravno tako velja, da ga niti vlada niti matično delovno telo ne podpira. Gospod Bevk, beseda je vaša.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Zapiralna dela v idrijskem rudniku, ki bi se morala končati konec leta 2006, so resno ogrožena. V sprejetem proračunu in predlogu rebalansa za leto 2005 je bilo za program zapiranja rudnika Idrija in rudnika Mežica zagotovljenih nekaj manj kot 600 milijonov tolarjev oziroma kar 31% manj kot v letu 2004. Največ, za 203 milijone tolarjev, so se zmanjšala sredstva za zapiranje idrijskega rudnika. V kolikor se bo trend upadanja sredstev na teh postavkah še zmanjševal, bo potrebna izvajanja del v rudniku živega srebra Idrija in napotitev rudarjev na čakanje. Omenjeni ukrepi pa bi bistveno podražili in podaljšali program zapiranja ter ogrozili varnost mesta Idrija in njenih prebivalcev. Po operativnem programu Rudnika živega srebra Idrija v zapiranju, bi bilo za leto 2005 potrebno za normalno delo zagotoviti še 163 milijonov tolarjev brez investicije v izvozni stroj. V revidiranem programu pa je zapisano, da bo potrebno nabaviti tudi nov izvozni stroj. S planiranim izvoznim strojem bi nadomestili stroj iz leta 1906; ponavljam, iz leta 1906, se pravi, prihodnje leto bo ta izvozni stroj praznoval svoj 100 letni jubilej in ta seveda stroj nima več dovoljenja za prevoz ljudi. Za izvajanje vzdrževanja nezalitega dela jame tudi po letu 2006, ko bo rudnik dejansko zaprt, je nujno potreben izvozni stroj tako za prevoz ljudi kot tudi materiala do tretjega obzorja, kajti rudnik bo zalit samo do tretjega obzorja do globine 145 metrov, naprej pa bo potrebno še vedno črpati vodo in vzdrževati podzemne rove. Zaradi sorazmerno majhne globine in nizke ferkvence prevozov je potrebno nabaviti manjši izvozni stroj, ki bi deloval na principu dvigala. Ta vrednost nabave je ocenjena na okrog 400 milijonov tolarjev. Žal niti v proračunu za leto 2004, ki ga je sprejela, da rečem, naša vlada, niti v predlogu rebalansa za leto 2005 ni predvidenih sredstev za nabavo izvoznega stroja. Nadzorni svet je omenjeno problematiko že večkrat obravnaval in sprejel stališče, da se program zapiranja rudnika Idrija ne more zaključiti brez nabave novega izvoznega stroja, zato sem s tem amandmajem predlagal, da se za leto 2005 za nabavo izvoznega stroja postavka zapiranja rudnikov poveča za 200 milijonov tolarjev, preostala sredstva pa lahko vlada zagotovi v proračunu za leto 2006. Skupaj je torej povišana postavka za zapiranje rudnika živega srebra za 363 milijonov tolarjev, vsaj tako govori program, dolgoročni program zapiranja, ki so ga sprejele različne vlade, sedaj pa ga in ena in druga vlada stalno zmanjšujeta. Rad bi obrazložil še drugi amandma, ki sem ga ravno tako vložil. Namreč, gre za tako imenovano rudarsko škodo, ki jo Idrija dobiva od države od leta 1996. Ta rudarska škoda je določena na podlagi elaborata, ocena škode, ki je posledica rudarjenja v rudniku Idrija iz leta 1992 in je sestavni del dopolnitve dolgoročnega programa preprečevanja posledic rudarjenja v Rudniku živega srebra Idrija za obdobje 1996 -2006. Dejstvo je, da je v zgoraj zapisanem programu za leto 2005 bilo predvidenih 95 milijonov tolarjev. Že prejšnja vlada je to postavko znižala na 75 milijonov tolarjev, tokratna vlada pa z rebalansom znižuje to vsoto na 27 milijonov tolarjev in je to od leta 1996, ko država plačuje rudarsko škodo v Idriji, to najnižja postavka doslej. To si bodo seveda prebivalci Idrije dobro zapolnili, lahko pa danes poslanci koalicije popravite slab vpis vlad in glasujete za moj amandma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Pečan.
Moram reči povedati, da današnji dan je tako nekam zelo demokratičen, nastrojen, ker vse kaže, da nobena vlada ni prav dobra, kadar gre za kakšne konkretne primere, kadar gre, recimo, za lokalno samoupravo. Do sedaj moram povedati, da nobena vlada v mojem življenju ni bila dobra do lokalne samouprave, tudi tista izpred leta 1991, da si ne bi kdo delal utvar. Decentralizacija je pojem, ki ga nobena vlada, pa naj bo kakršnakoli že je, noče niti slišati. Enako velja tudi za zapiranje rudnikov. Tisti, ki imate kakršnekoli opravke s to aktivnostjo v Sloveniji, veste, da se zapira cela vrsta rudnikov - , pa je odnos do teh rudnikov v zapiranju katerekoli vlade dokaj mačehovski. Tukaj bi rekla samo to, da ne gre za razliko v sistemih, ampak gre za enakost v odnosu do posameznih problemov. Menim, da je Rudnik živega srebra Idrija dal tej državi in prebivalci, delavci, ki so v njem delali, toliko, da vsaj spodoben način zapiranja in spodoben nivo financiranja tega zapiranja mora biti zagotovljen. Dejstvo je, da so Idrijčani pri zapiranju svojega rudnika vložili zelo veliko svojega lastnega znanja in inovativnosti, da so strukturne spremembe, ki so se zgodile v preteklih 15 letih, tako velike, da samih socialnih problemov v Idriji pravzaprav ni. Gre samo za to, da je treba zagotoviti varnost ljudi, ki živijo v Idriji nad tem rudnikov in njegovimi rovi, in predvsem, najmanj kar je, ohranimo za naše zanamce bogastvo preteklosti, ki je 500 let in več se dogajalo v teh rovih in zunaj njih. Mislim, da vsi tisti, ki se, upam, da smo vsi že v Idriji bili, vsi tisti, ki ste ali smo v Idriji bili, lahko povemo, da prebivalci zgledno skrbijo za to, za kar so zmožni skrbeti, govorim predvsem materialno, finančno. Zato bi bilo korektno, če bi dejansko tukaj pritisnili na tipko "za", zato da bi Idrijčanom pomagali postopoma dokončati zapiranje njihovega rudnika - njihovega in našega, poudarjam.
Hvala. Želi še kdo razpravljati v zvezi s tem amandmajem? Ugotavljam, da ne. Gremo na glasovanje. Še prej pa vabim k obrazložitvi glasu. Gospod Barovič.
Hvala lepa. Tako kot vse amandmaje do sedaj, ki jih je vlagala opozicija, ampak ne zaradi opozicije, bom tega absolutno podprl z opozorilom, da je to eden od rudnikov, ki ga je neka država nekoč izkoriščala; izkoriščala je prostore, izkoriščala je ljudi in ga potem zaradi takšnih ali drugačnih sprememb zavrgla in zaprla. Vem, da ima še neke, tako kot tudi drugi rudniki, zaloge, ampak temu je tako in mislim, da so strokovne ocene potrebne in dovolj, da se ve in da se mora vedeti, da je tudi za sanacijo posledic, za prvo fazo zapiranja in sanacijo posledic potrebno, da tisti, ki je te rudnike izkoriščal, za to tudi nekaj da. Kajti na vrsto so zasavski premogovniki, na žalost, prej ko slej bodo na vrsti tudi velenjski premogovniki. To je pač posledica dogajanja in življenja v tej državi, ki je bila izkoriščena, narava je bila načeta, tako kot je lahko načeta človeška noga, roka. To je tako, če se zazreš, kot da bi načeli meso. In to ni bilo samo in zgolj zaradi Idrijčanov, zaradi Zasavčanov, zaradi Velenjčanov, to je bilo v dobrobit neke velike države, v kateri smo živeli skupaj. In družba je dolžna povrniti tisto, kar je tudi vzela. Zato s tega stališča menim, da je prav, da se takšni in podobni amandmaji podprejo.
Hvala lepa. Želi še kdo obrazložiti glas? Najprej glasujemo o prvem amandmaju, ki ga je vložil gospod Bevk. Če ne, glasujemo. Ugotavljam, da je bilo navzočih 56 poslank in poslancev, za je glasovalo 15, proti 41. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da prvi amandma gospoda Bevka ni bil sprejet. Prehajamo na odločanje o drugem amandmaju. Razprava je bila že opravljena. Želi kdo obrazložiti glas? [[Nihče.]] Glasujemo. Ugotavljam, da je bilo navzočih 53 poslank in poslancev, za je glasovalo 14 in proti 38. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da tudi ta amandma ni bil sprejet. Na vrsti je podprogram socialno varstvo in odškodnine zaradi prestrukturiranja proizvodnje. V okviru tega imamo samo en amandma, ki ga je prav tako vložil gospod Bevk. Gospod Bevk, beseda je vaša. Še prej pa naj obvestim poslanke in poslance, da tako vlada kot tudi matično delovno telo tega amandmaja ne podpirata. Gospod Bevk, beseda je vaša.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Državni zbor Republike Slovenije je septembra leta 1996 sprejel zakon o prepovedi proizvodnje in prometa z azbestnimi izdelki ter o zagotovitvi sredstev za prestrukturiranje azbestne proizvodnje v neazbestno proizvodnjo. Zakon je omogočil oziroma zagotovil ukinitev proizvodnje azbestnih izdelkov, nadomeščanje azbestne proizvodnje z neazbestno in tudi zagotovil socialno varnost in potrebna sredstva delavcem, ki so bili do ukinitve proizvodnje izpostavljeni škodljivemu vplivu azbestnega prahu. Poleg prestrukturiranja gospodarskih družb pa je bil glavni namen zakona tudi zagotoviti socialno varnost in potrebna sredstva delavcem in prebivalcem, ki so bili izpostavljeni vplivom azbestnega prahu. Zakon je omogočal delavcem dokup zavarovalne dobe za upokojitev in izplačilo poravnav oziroma odškodnin obolelim zaradi azbesta. In zaradi tega smo letos v državnem zboru sprejeli novelo azbestnega zakona, ki sva jo v parlamentarno proceduro vložila s poslansko kolegico Bredo Pečan, in tako podaljšali veljavnost tega azbestnega zakona do konca leta 2006. Vlada je omenjeno novelo zakona podprla, zato je toliko bolj nesprejemljivo, da je v rebalansu proračuna postavko za dokup zavarovalne dobe in za odškodnine po azbestnem zakonu zmanjšala kar za 262 milijonov tolarjev. Z amandmajem predlagam vrnitev postavke, ki je bila v sprejetem proračunu za leto 2005 v skupni višini 692 milijonov. Dejstvo je, da se azbestni zakon ne izvaja tako, kot pričakujejo prizadeti. Verifikacijske komisije sicer delujejo, vendar z velikimi zaostanki, in posamezniki, oboleli z eno izmed oblik bolezni zaradi izpostavljenosti azbestu, na odločbe zelo dolgo čakajo. Po podatkih sindikata je danes 30 obolelih zaradi azbesta, ki jih vsi ignorirajo. Med njimi tudi nekaj z diagnozo mezoteliom, se pravi, z vrsto raka, ki je praktično neozdravljiv. Ne delodajalci ne država se z njimi nočejo poravnati in jim priznati odškodnino oziroma poravnavo, ki jim pripada po veljavnem zakonu. Predvsem delodajalci, častna izjema je Salonit Anhovo, pa obolelim svetujejo, da se obrnejo na sodišča in na ta način izterjajo svojo pravico. Dejstvo je, da s takšno diagnozo oboleli največkrat sodbe sodišč zaradi dolgotrajnih postopkov nikoli ne dočakajo, zahrbtna bolezen je hitrejša. Mislim, da je tudi to eden izmed razlogov, saj s počasnim delom komisij in aroganco delodajalcev sredstva ostajajo v proračunu, vlada pa zmanjšanje tega proračunskega izdatka opravičuje prav s tem, da ni več upravičencev do poravnave in do odškodnin. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Školč, beseda je vaša.
Jaz moram v bistvu proceduralni predlog, da ob tem pomembnem amandmaju in tej diskusiji prekinete to razpravo in odločanje, ker že nekaj časa pogrešam ministra, ki bi lahko odgovoril na kakršnokoli vprašanje, povezano s tem resorjem, razen če na to lahko odgovorita tu prisotna ministra. Mislim, da je to podcenjevanje dela zbora, in prosim, da zagotovite, da so ustrezni ljudi tukaj, da lahko nadaljujemo sejo.
Hvala lepa, gospod Školč. Seveda je navzočnost ministra zaželena, ni pa obvezna in glede na kopico dela, ki nas še čaka, se bom vendarle odločil, da nadaljujem z razpravo in dajem besedo gospodu mag. Klavori.
Gospod podpredsednik, mi smo pred meseci o tem v državnem zboru razpravljali, o tej problematiki, in sem se takrat tudi pridružil poslancem, ki so to novelo pripravili, da se ta zadeva podaljša. In pravzaprav k vsemu temu, o čemer je gospod Bevk zdaj govoril, nimam kaj dodati. Vendar pa lahko to povem, da so bili številni klici v zadnjem mesecu, ki sem jih sprejel in s katerimi so me opozarjali, da se tisto, kar smo se domenili, ne izvaja. Mislim, da je situacija resna, resna predvsem za ljudi, resna pa tudi zaradi naše besede, ki smo jo dali, da se bo ta stvar uredila, zato bom za to glasoval.
Gospod Školč, želite razpravljati?
Glejte, jaz, gospod podpredsednik, želim, če vi sam nočete, kar ste pravilno ravnali, o tem odločiti, da daste tak predlog na glasovanje. Te vrste zavrnitev predloga bo pokazala pravzaprav, kako resno kdo jemlje ta problem. Sam sem bil med podpisniki, mislim, da prvega in drugega zakona, in temi, ki so iskali te rešitve, in se mi zdi nekako podcenjujoče, da ena od stvari, ki jo je pravzaprav državni zbor svoj čas, bom rekel, preko tega kluba primorskih poslancev peljal čez strankarske delitve, da temu ne posvetimo neke primerne pozornosti in da nam je čisto vseeno, da ljudi, ki bi lahko to pomagali razrešiti, v tem trenutku ni tukaj. Celo več nikogar z ministrstva, ki bi lahko o tem kaj rekel. In prosim, da daste ta proceduralni predlog na glasovanje, pa da vidimo, kaj misli ta zelo občutljiva večina o tem problemu.
Torej, če vas pravilno razumem je vaš predlog, da sejo prekinemo, torej dokler se je ne udeleži predstavnik vlade oziroma minister. Dajem takšen predlog na glasovanje. Gospod Školč, minister je prišel sedaj v dvorano. Želite [[....]]? Glasujemo. Ugotavljam, da je bilo navzočih 53 poslank in poslancev, za predlog je glasovalo 13, proti 39. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 39.]] Proceduralni predlog ni izglasovan. Vračamo se nazaj k odločanju o amandmaju. Gospod Školč, razprava? Gospod Rupar, proceduralno.
Hvala lepa. Samo to bi rad sporočil tem, ki pišejo magnetogram, da ste zavedli državni zbor, ko ste rekli, da je prišel resorni minister. Resornega ministra še vedno ni tukaj.
Se opravičujem. Gospod Rupar, proceduralno.
Hvala lepa. Opazili smo, da je pri glasovanju prišlo do zlorabe. Gospod Anderlič je pritisnil tipko gospe Širce. Prosim za izpis in za preverko prek video nadzora, da vidimo, če je ta zloraba resnično nastala. Hvala.
Hvala. Ta opomba je zabeležena v magnetogramu. Vodstvo bo ukrepalo v skladu s pravili. Prosim, govori samo gospod Testen, ki mu dajem besedo.
Hvala za besedo. Jaz bom razpravljal naprej od tam, kjer smo končali v zvezi z azbestnim zakonom. Jaz bi v zvezi s tem zakonom rad povedal, da smo o tem amandmaju kar precej razpravljali na odboru za gospodarstvo in da je bilo tam s strani ministra za gospodarstvo zagotovljeno, da je sredstev dovolj, da so še sredstva iz leta 2004 in da vsa sredstva, ki so potrebna, so zagotovljena. Bilo je postavljeno vprašanje, kaj bi se zgodilo, če bi pa le slučajno zmanjkalo sredstev, če se sedaj vzamejo proč. Minister je zagarantiral, da on osebno garantira, da bo dobil rešitve [[...]]
Prosim, besedo ima samo gospod Testen.
[[...]]samo tisto mnenje, ki je bilo na odboru za gospodarstvo povedano.
Hvala lepa. Gospod Potrč.
Hvala lepa. Glede na te zelo spodbudne izjave, ki se jih jaz tudi spominjam, se mi zdi toliko bolj nelogično, da gospod mag. Klavora, podpredsednik, izjavlja, da se zakon ne izvaja, kar mu jaz verjamem, ker nikoli neodgovorno ne govori, in toliko bolj nelogično, da nočemo imeti tukaj ministra, ki bi povedal, kaj je z izjavami, ki jih je ob sprejemanju zakona dajal. To samo pomeni, da takrat, ko se zakon sprejema, so izjave lepe in spodbudne, dobrodošle, ko ga je treba izvajati, pa ministra ni, da ne bi imel možnosti povedati, da se pač zakon ne izvaja. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o tem amandmaju? Gospa Pečan.
Rada bi samo povedala, da je neverjetno, da je tu prav v stilu bosanskega reka, "kadija tuži, kadija sudi". Namreč, na ministrstvu za gospodarstvo je komisija, ki odloča o tem, ali se bo priznala odškodnina obolelim za azbestozo ali drugimi, še hujšimi oblikami bolezni, ki jih povzroča azbest. Istočasno pa to isto ministrstvo v osebi ministra govori, kako bo pa širokogrudno zagotovilo sredstva, če bi jih slučajno zmanjkalo, če bi komisija slučajno se ne držala njegovih navodil ali pa navodil znotraj ministrstva, da ne priznava odškodnin tem oškodovancem. To je namreč največji problem. Se pravi, ne zagotavljamo in ne odobravamo odškodnin, se pravi, denarja ne potrebujemo, zaradi tega lahko zmanjšamo sredstva z rebalansom za ta namen. Ko pa rečemo, da se to ne rešuje, pa rečejo, če bi se pa reševalo, bomo pa tako ali tako zagotovili sredstva. Se pravi, ker je ta isti človek tisti, ki zadržuje odločanje, je lahko siguren, da sredstev sploh ne bo zmanjkalo.
Hvala. Gospod Bevk.
Hvala lepa. Jaz sem tudi prebral magnetogram odbora za gospodarstvo in res je minister za gospodarstvo mag. Vizjak to povedal. Samo problem je drugje. Če ste me prej pozorno poslušali, komisiji, ki ugotavljata - obstajata dve komisiji, ena je komisija za uveljavljanje pravic do pokojnine pod ugodnejšimi pogoji, druga pa je komisija za postopke sporazumevanja in priznanja odškodnin obolelim zaradi azbesta. Dejstvo je, da te komisije delajo prepočasi in ne opravljajo svojega dela. In ker ne opravljajo svojega dela, se sredstva na teh proračunskih postavkah ne porabljajo. Kajti če bi komisije ažurno obravnavale te vloge, potem bi tudi ažurno porabljali sredstva, ki so na teh proračunskih postavkah. Zato mislim, da ta argument gospoda ministra ne drži. In da ne bo imel težav pri tem, če se slučajno zgodi, da bo moral zagotavljati dodatna sredstva z nekimi internimi prerazporeditvami, ne vem kakšnimi, morda tudi protizakonitimi, saj ne vem, če bomo letos sprejeli še kakšen rebalans proračuna za leto 2005, predlagam, kar je najbolj logično, da ta amandma sprejmemo in zagotovimo tista sredstva, ki so bila že v osnovnem proračunu iz leta 2003, takrat ko smo ga sprejeli, se pravi, v proračunu za leto 2005. Se pravi, da vračamo samo tista sredstva, ki so bila že v sprejetem državnem proračunu. Tako da bi apeliral na poslanke in poslance predvsem koalicije, da ta amandma podprejo. Dejstvo pa je tudi, kot sem že prej povedal, po trditvah sindikata nekdanjih azbestnih delavcev, teh je bilo izpostavljenih v preteklih letih in desetletjih kar 23.000, da se pač predvsem nekatera druga podjetja do teh obolelih ljudi, ki so bili izpostavljeni azbestnemu prahu, bi rekel arogantno obnašajo in nočejo priznati, da so zboleli za to poklicno boleznijo. Tako bo teh težav imel minister v tem letu še dosti, kajti sigurno mu bo zmanjkalo denarja, seveda, če bosta obe komisiji dobro delali in če se delodajalci ne bodo arogantno obnašali in nečloveško obnašali do tistih svojih delavcev, ki so že zboleli zaradi azbesta. Hvala.
Hvala lepa. Ponovno prosim, zaradi kolegialnosti, da vse pomenke opravite bodisi izven dvorane ali pa šepetaje. Hvala lepa za razumevanje. Besedo pa dajem gospodu Prijatelju.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi. Jaz bi rad spomnil na glasovanje o tej temi, ki smo jo že imeli enkrat v državnem zboru, ko ni bilo nikogar, ki bi glasoval proti podaljšanju zakona in mislim, da tudi tokrat bi bilo tako prav. Predlagatelj tukaj resnično v bistvu zastopa še žive, ki imajo določeno življenjsko dobo. Nekateri od tistih, ki smo se mi z njimi pogovarjali, tudi samo par mesecev in če je v nas kaj človeškega, bi bilo prav, da v bistvu ta amandma podpremo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati k amandmaju poslanca Bevka? Če ne, glasujemo. Še prej pa vabim. Gospod minister, ste dvignili roko?
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz bi samo rad opozoril, spoštovane poslanke in poslanci, da ta amandma ne more biti glasovan, ker bi bil vložen v skladu s poslovnikom, v kolikor je vir, na katerega se dejansko nanaša, in to so rezerve [[...]]Je nemogoče na tak način, ker mora zagotoviti dejansko ta pravi vir.
Hvala gospod minister, dr. Bajuk, ampak po podatkih, ki jim imam jaz, seveda ne vidim nobenih ovir, da bi ne bi glasovali o tem amandmaju, ker je zato vključen tudi med ostale amandmaje. Ja, gospod Bevk, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor. Gospod minister, meni ni nikdo, nihče v tem državnem zboru od pristojnih služb opozoril, da sem napačno vložil amandma. Res se jemljejo sredstva ministrstvu za finance, in sicer servisiranje javnega dolga, obveznosti iz naslova finansiranja izvrševanja proračuna, domače zadolževanje. Naj povem, da ste, ko ste vi delali ta rebalans, največ sredstev vzeli in prerazporedili prav na tej postavki. Zato, jaz sem trdno prepričan, da je ta amandma predvsem korektno in poslovniško vložen. Vzel sem tam, kjer ste predvsem vi jemali denar, ko ste prerazporejali postavke, ko ste delali rebalans proračuna za 2005. Vi ste vzeli 30 ali več milijard s te postavke, jaz pa predlagam samo 200 in toliko milijonov, da zagotovimo sredstva za delavce, ki so zboleli zaradi azbesta.
Preden dam besedo gospodu ministru, naj samo povedem, da so me strokovne službe obvestile in potrdile hipotezo, da ni bilo nobenih pomislekov glede pravilnosti vloženega amandmaja, tako da bomo nadaljevali z razpravo in o njem tudi odločali. Gospod minister, želite še?
Prav gotovo je gospod poslanec pravilno opazil, da smo prerazporedili marsikatera sredstva. To pa zato, ker so spremenili marsikaj tudi, kar se tiče zadolževanja in pa na podlagi programov finančne optimizacije, katero smo zdaj že začeli. To so pa dodatna, to je še dodatno zmanjševanje tega in v tem trenutku mi ne moremo na to pristati. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Rupar, proceduralno, prosim.
Gospod predsedujoči, ugotovitev, da je pri zadnjem glasovanju prišlo do goljufije s strani Antona Anderliča in Majde Širca je utemeljena. Gospe na svojem mestu ni bilo, glasovala je pa "za" s podaljšano roko gospoda Anderliča, za kar seveda poslanska skupina Slovenskih demokratov protestira in zahteva od vas, da jih opozorite, da take goljufije tudi nimajo mesto v tem parlamentu in da dejanje obsodite. Seveda zahtevamo, da se, kljub temu da je rezultat bil ugoden, ponovi to glasovanje ter da se poslanca opravičita temu zboru za storjeno goljufijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Seveda, kakršnakoli zloraba poslovnika in pravila je obsojanja vredna. Na proceduralno, gospod Anderlič, sicer ni replike, ampak glede na to, da ste bili omenjeni in da enostavno sum pada na vas, vam vendarle dajem besedo.
Jaz se zahvaljujem za to besedo. Res je gospod Rupar kot bistro oko v vseh primerih, z občutkom za pravico je opazil, da je gospa Majda dva koraka stran stala in da je rekla, da naj pritisnem še na njeno tipko, sicer je pa pol minute časa, da vsak pride do tipke in bi tudi ona lahko prišla. Se opravičujem za to, rezultat je bil pa 13:45 in ni vplivalo na to. Ampak, ker je Majda vestna poslanka in je bila nekaj metrov stran, je želela, da je registrirana tudi pri tem glasovanju. To je vse. Če mislite, da je to res takšna napaka, je pa teh primerov, da so ljudje tako, dva, tri metre stran, pa se glasuje v dvorani, praktično vsak dan kar nekaj. Ampak mogoče vi tudi niste opazili, se opravičujem za to in ne sodi tako ravnanje v državni zbor.
Hvala lepa. Poglejte, jaz predlagam, da v kolikor bo seveda potrebno o tem razpravljati na kolegiju, se bo o tem odločil predsednik državnega zbora in bomo o tem razpravljali na kolegiju in predlagam, da ne obremenjujemo državnega zbora več naprej s tem, kajti dela imamo še na pretek. Želi še kdo razpravljati o amandmaju gospoda poslanca Bevka? Ugotavljam, da ne. Želi kdo še obrazložiti glas? Gospa Pečan.
Glasovala bom za ta amandma zaradi tega, ker menim, da je pošteno, da ta država poskrbi za vso škodo, ki jo je storila ljudem, ki obolevajo za azbestozo in z azbestom povezanimi boleznimi, da jim povrne oziroma da se jim vsaj delno "odškoduje" za tisto, kar je storila s svojo malomarnostjo in s svojim zanemarjanjem problematike dolga desetletja. Hvala.
Ponovno prosim za mir v dvorani. Dajem še obrazložitev gospodu Bevku.
Hvala lepa. Gospod minister za finance me je hotel še tik pred zdajci prepričati, da je s tem, da bi zavrnili moj amandma, vse v redu. Jaz sem še vedno prepričan, da ni, kajti dejstvo je, da tako ena kot druga komisija ne opravljata svojega dela dovolj hitro. Spomnimo se samo recimo neke analogije z zaostanki na sodiščih ali drugih zaostankih, na katere stalno opozarja tudi varuh človekovih pravic v svojih poročilih od svojega začetka delovanja naprej. Zato vem, da bodo konec leta ali pa proti konca leta nastopile težave in se ta zakon, ki smo mu vsi skupaj tukaj v tem državnem zboru letos podaljšali veljavnost do konca leta 2005, ne bo mogel več izvajati. Zato apeliram, spoštovane poslanke in poslanci, da sprejmete ta amandma in da upam, da se ta, bi rekel, manever gospoda Ruparja, ko je hotel pozornost speljati na drugo problematiko, pri glasovanju ne bo poznal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še gospod Testen.
Hvala za besedo. Ne glede na to, da smo prej ugotavljali, da je po zagotovilih ministra sredstev dovolj, izgleda da je problem komisija, o kateri smo govorili, jaz bom pa iz osebnih razlogov, glede na to, da sem veliko časa preživel v Anhovem tudi glasoval za.
Hvala lepa. Še kdo? Gospod Školč.
Tudi sam bom podprl ta amandma iz preprostega razloga, ker tista ocena, ki smo jo s kolegi imeli pred leti, da bo nekaj let dovolj časa, da se to uredi, ni bila bom rekel dovolj točna. Bojazen gospoda ministra Bajuka pa bi bilo mogoče, če je tak amandma, sprejeti in res posega v povsem nedopustno postavko razrešiti tudi s temi tako imenovanimi uskladitvenimi amandmaji. Tako da, iz tega vidika, če je vsa ta dobra volja, ki jo vsi napovedujejo v tej temi, je to edina pot, da rebalans ta sredstva predvidi, zato bom glasoval za.
Hvala lepa. Ugotavljam, da je s tem končana razprava in obrazložitve. Glasujemo. Navzočih je bilo 68, za je glasovalo 25 in 39 proti. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 39.]] Pomeni, da amandma ni izglasovan. Nadaljujemo z amandmaji. Naslednji uporabnik je ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, podprogram pa se imenuje razvoj in prilagajanje podeželjskih območij. Tu imamo eden sam amandma, ki ga bo predstavil vlagatelj gospod Geza Džuban.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Na matičnem delovnem telesu ste imeli verjetno priliko, tisti ki ste sodelovali, prebrati obrazložitev, da gre za reševanje goričkega sadjarstva. To je Goričko, v Prekmurju, ni to Goriško, ki je eden pomembnejših kmetijskih delov v Prekmurju, in še ena od pomembnih panog pri nas, kjer je velik delež kmečkega prebivalstva. Ko smo imeli vlado na obisku, smo imeli tudi obljubo, da se bo poskušalo pomagati različnim delom gospodarstva pri nas, da se nas potegne iz zaostanka, ker smo na repu po narodnem dohodku, na vrhu po brezposelnosti in tako dalje. In tisti, ki ste v prejšnjem sklicu sodelovali pri reševanju problema naravnih nesreč, ste lahko ugotovili, da so te bile najbolj izrazite prav v tem delu Slovenije in prav v tem delu Prekmurja. In je goričko sadjarstvo bilo prizadeto zaradi izpada pridelka, zaradi izpada nefunkcioniranja hladilnih sistemov in izgube tržišča. Za nadaljnji razvoj in obstanek sadjarstva sem predlagal ta amandma, ki bi lahko pomagal pri reševanju problemov, ki so akutni v tem trenutku, ker v nasprotnem primeru se tej panogi zelo slabo piše in ne vemo, kaj bo z njo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Želi kdo pred glasovanjem obrazložiti glas? Naj zaradi formalnosti povem, da niti vlada niti matično delovno telo tega amandmaja ne podpirata. Gospod mag. Sajovic.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Mislim, da so nas bile vseh skupaj polna usta pomoči tako imenovanemu razvoju podeželja. In mislim, da je ta amandma, ki ga gospod Geza Džuban vlaga, korak v pravo smer, z majhnimi sredstvi države, zato ga bom v dobro slovenskega kmeta in podeželja z veseljem podprl.
Hvala lepa. Še kdo? Gospa poslanka Pozsonec.
Hvala lepa. Ta pokrajina zavzema 6% Slovenije, vendar je tam 22% vseh njiv v Sloveniji, 12% vseh sadovnjakov in 11% vinogradov. Pokrajina je izrecno kmetijska, pa tudi možnosti ni tam nobene, da bi kakšno industrijo pripeljali tja. Če hočemo, da to prebivalstvo tam ostane, potem je treba tudi konkretno kaj narediti. Torej, podpiram amandma.
Hvala lepa. Gospod Sok.
Hvala lepa. Mislim, da je prvi del tega amandmaja v redu. Vendar drugi del, torej postavka, iz katere se želi ta sredstva prerazporediti, ni prava. Kajti ukrepi za stabilizacijo trga, če od tu jemljemo, potem pravzaprav na področju kmetijstva nismo naredili ničesar, in to seveda predlagatelj zelo dobro ve. Sicer pa bi želel povedati, da je bila realizacija v letu 2004 za ta namen 93 milijonov, medtem ko je proračun za leto 2005 krepko višji, vsaj dvakrat toliko, 197 milijonov. Tako se je vlada zavedala, da je to postavko treba povečati. Še enkrat povem, iz tega razloga, da se jemlje iz ukrepov skupne kmetijske politike in prerazporeja na nek drug program, inovativni program za razvoj podeželja, takšni amandmaji so nekosistentni in zaradi tega ga ne moremo v Novi Sloveniji podpreti. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo obrazložiti glas? Ugotavljam, da ne. Glasujemo. Upam, da je vsak pritisnil svojo tipko. Navzočih 58 poslank in poslancev, za 17, proti 39. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 39.]] Amandma ni bil izglasovan. Naslednji uporabnik je ministrstvo za promet, podprogram javne službe v železniškem prometu. Tu so bili vloženi trije amandmaji. Vse tri je vložil poslanec gospod Prijatelj. Predlagam, da opravimo razpravo, kot že do sedaj za vse tri. Naj povem samo še to, da niti vlada, niti matično delovno telo teh amandmajev ne podpirata. Gospod Prijatelj, beseda je vaša.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovani ministri, kolegice, kolegi! Holding Slovenskih železnic je v 100% lasti države in ima tri odvisne družbe, družbo za potniški promet, tovorni in infrastrukturo in te postavke so dejansko postavke, za katere je potrebno odvajati davek, torej država državi na papirju. Ker so razvojne smernice proračunsko zelo okleščene ravno na tej postavki pri železnicah, sem se odločil tudi s pomočjo stroke in na prošnjo slednje za vložitev teh amandmajev, zato vas naprošam, da te amandmaje podprete. To ni edini osamljeni primer, da se v državnih podjetjih, ki so v 100% lasti, take zadeve ne obračunavajo, ker so zgolj papirne, sistemu bi pa ta sredstva pomenila ogromno. Če bomo te tri amandmaje podprli, smo naredili tudi že kar ogromno, lahko govorimo o tem, da se bodo tudi razvojni cilji in razvojni programi preusmerili, da bomo kmalu lahko resnično težje tranzitne tovore preusmerili na železnice, kajti to bi morala biti strategija sistema slovenskega transporta, in da se bodo posodobili tisti deli prog, na katerih je danes okrnjen promet zaradi slabih eksploatacijskih zmožnosti. Sam in moji kolegi bomo te amandmaje podprli. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o teh treh amandmajih oziroma o katerem koli od teh treh? Želi kdo obrazložiti glas o tem prvem? Ugotavljam, da ne. Glasujemo o prvem amandmaju. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za je glasovalo 15, proti 40. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo na odločanje o drugem amandmaju. Bi kdo želel obrazložiti glas? Gospod Prijatelj.
Hvala, spoštovani predsedujoči. To listo o prejšnjem glasovanju si bom z veseljem skopiral, ko bo na voljo. Ker tema ni v ničemer drugačna od prejšnje, bi vas prosil, da podprete ta amandma v malo večjem številu.
Hvala lepa. Še kdo? Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 14, proti 43. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. In še zadnji, tretji amandma. Želi kdo obrazložiti glas? Ugotavljam, da ne. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 15, proti 43. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Naslednji precej obsežen sveženj amandmajev spada pod uporabnika Direkcijo Republike Slovenije za ceste, in sicer podprogram, ki se imenuje investicijsko vzdrževanje in gradnja državnih cest. Vloženih je bilo 22 amandmajev in zopet predlagam, da opravimo razpravo o vseh 22, in jo tudi odpiram. Želi kdo besedo? Gospod Milan Petek.
Podpredsednik, hvala za besedo. Smo pri očitno največjem številu amandmajev, kar po svoje kaže tudi stisko poslancev, ki prihajajo iz svojih okolij in ki najbolj čutijo na svoji koži, kaj se na področju državnih cest dogaja. Dejstvo je, da smo v predhodnih razpravah na matičnem odboru ali pa na odboru za finance slišali, da je to področje tisto področje, ki je doživelo eno izmed najmočnejših redukcij v financiranju. Čeprav je minister v svojih javnih nastopih govoril, da je zadovoljen, je bil zadovoljen zaradi tega, ker so mu skrajšali proračun za avtoceste za 8 milijard, ki pa jih nadomešča s kreditiranjem, z zadolževanjem. Po drugi strani je pa bil ravno tako zadovoljen, čeprav so sredstva na vzdrževanju in izgradnji državnih cest zmanjšana za 2 milijardi, zaradi tega, ker je v lanskem letu pravzaprav bilo narejeno še manj, kot je letos predvideno. Seveda je bila teza, da primerjaš letošnji proračun oziroma letošnji rebalans z lanskoletno realizacijo, neustrezna, saj pomeni, da se sprijazniš s tem, da pač nekdo ne opravi svoje naloge. In zaradi tega, ker je v preteklem obdobju ni opravil, je tudi ambicija v tem letu slabša, kot bi lahko bila. Mislim, da vlada, ministrstvo, koalicija kot celota greši pri samem ravnanju v odnosu do izgradnje in vzdrževanja državnih cest. Vsi vemo, kakšno je stanje po Sloveniji. Vsi vemo in se zavedamo tega, da je stopnja vlaganja v obnovo in vzdrževanje in izgradnjo neustrezna, tiščimo pa glavo v pesek, saj bo nekdo namesto nas to rešil. Te manjkajoči dve milijardi smo poslanci LDS-a skušali amortizirati z amandmaji, ki so se tikali področja kot celote, ne z namenom, da na posameznih odsekih, posebej poudarjamo te odseke. Sam minister je povedal, da se v letu 2005 ne pričnejo na 49 projektih na državnih cestah dela, od tega 1 na projektih sanacija brežin, 6 na ureditvi križišč, 1 na projektu modernizacije cest, 18 na obnovi oziroma sanaciji premostitvenih objektov in tako dalje in tako dalje. Spekter cest, spekter objektov, ki kažejo na ta mačehovski odnos, ne rečem samo te vlade, tega mandata, tudi zgodovina ni na tem področju nič boljša. Zaradi tega smo poslanci LDS-a vlagali neke amandmaje, tako kot seveda drugi, in eden izmed amandmajev je bil amandma gospe Potrata, ki se tiče ptujske ceste v Mariboru, vložil sem ga sam tudi, v nadaljevanju se pojavlja z nekoliko vrednostjo. Skušal sem prepričati poslance na matičnem odboru, da gre za tako perečo problematiko, tako problematične ceste, da bi ji bilo v tem rebalansu treba prisluhniti. Skušal bom to narediti tudi pri vas. Gre za cesto, ki poteka 3 kilometre skozi mesto Maribor. Na to cesto se steka ves tranzitni promet iz Madžarske, ves tranzitni promet iz Avstrije in delno tranzitni promet iz Hrvaške in v obratni smeri seveda ravno tako pa proti Ljubljani. Gre za cesto, primerljivo gledano za cesto skozi Radgono, nekateri tovornjaki dobesedno stojijo, cesto, za katero je že ugotovljeno, da je ena izmed najbolj obremenjenih državnih cest v Republiki Sloveniji, cesto, ki po vseh kriterijih kliče po obnovi, po začetku sanacije in cesto, ki ima tudi močno civilno spodbudo v tem okolju, v katerem cesta poteka. Opozarjam, in to sem večkrat povedal, da ta civilna iniciativa resnično in resno razmišlja, da bo v najbolj dramatičnem obdobju, to je v poletnem času, ko tovornjaki dobesedno ob hišah stojijo, ko se tresejo hiše, ko ljudje ne morejo spati, torej ko ni zagotovljena ta osnovna pravica ljudi do počitka, če že drugega ne, in do varstva pred hrupom in pa pred drugimi polucijami verjetno v tem najbolj občutljivem poletnem času cesto zablokirala in potem se bomo čudili, če ne bomo tem ljudem dali zagotovila, da ta parlament, ta državni zbor na čelu z ministrstvom se resno namerava lotiti sanacije te ceste. Tu ne gre samo za sanacijo, gre za protihrupne zaščite, gre za zaščito pred vplivi ostalih polutantov iz okolja. In vas lepo prosim, vzemite ta moj apel, ne zaradi tega, ker sem Mariborčan, ne zaradi tega, ker se hočem kakršenkoli politični sloves tam narediti, ampak zaradi tega, ker vas hočem prepričati, da je to ena izmed najbolj potrebnih cest v slovenskem področju, ki potrebuje obnovo. Majda Potrata je predlagala 50 milijonov, jaz sem predlagal 80 milijonov. V razvojem programu je tudi za naslednji dve leti predvideno, da bodo sredstva na razpolago. Ta cesta se ne sme delati tri leta, ta cesta se mora začeti delati in se mora v enem letu končati, v nasprotnem bo to kaos. Zaradi tega predlagam, da se v letošnjem letu nameni večji del teh sredstev in da se dokonča v naslednjem letu, kar bo tudi za Maribor, ta konec severovzhodne Slovenije, in pa predvsem za tiste prebivalce, ki tam živijo, edina rešitev. Prosim torej za podporo temu amandmaju Majda Potrate, če ne njenem, mojemu, generalno pa predlagam podporo vsem amandmajem, ki se tičejo tega področja izgradnje in vzdrževanje cest.
Hvala lepa. Korektno je, da povem, da vseh 22 amandmajev ne podpirata niti vlada, niti matično delovno telo, razen amandmaja številka tri, ki ga je vložil gospod Potrč. Tega matično delovno telo podpira. In amandmaja številka sedem, ki ga je pa vložila skupina poslancev, prvopodpisani gospod Barovič. Besedo dajem gospodu Baroviču.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi. Razprava da o skoraj tretjini vseh amandmajev, glede na rebalans proračuna, je bila zelo pestra in mnogokrat tudi upravičena. Dovolite mi, da odgovorim v svojem imenu, v imenu skupine poslancev, ki smo se neformalno združili v poslance, to je poslanski klub zasavskih poslancev, in tudi v imenu svojega poslanskega kolega, gospoda Sreča Prijatelja, ki bo seveda sam imel priložnost obrazložiti svoj glas. Popolnoma razumem, da je ravno področje prometa zelo pereč element v izgradnji infrastrukture te države. Ta država je že pred leti ob svoji ustanovitvi in kasneje sklenila, da bo zgradila peti koridor, deseti koridor, tako na železniškem kot cestnem področju, in da bo usposobila infrastrukturo, da bo med prvimi in vodilnimi. Številni ministri, ki so se menjali na tem področju, so se trudili vsak po svojih močeh in svoji volji. Tudi v tem trenutku moram izreči vse spoštovanje in zahvalo gospodu Božiču, ki nam je, vsaj na našem koncu, na regionalnem in lokalnem nivoju skušal in se trudil pomagati, kolikor se pač da. Graditi avtoceste in jih zgraditi celo pred rokom, ob tako visokih cenah, kot so, po drugi strani pa pomagati lokalnemu in regionalnemu razvoju, tudi ob sodelovanju občine, je seveda brezupna uganka. Mi razumemo, da so določena področja, ki se in področja, ki se bodo lahko zgradila. V klubu, v katerega imenu govorim, smo se dogovorili, da bomo prosili in da bomo zahtevali tisti denar, ki je s proračunom za leto 2005, torej pred rebalansom, določen, dodeljen in za katerega smo na področjih občine Hrastnik, Trbovlje, Radeče naredili vse, kar smo morali narediti, da bi ob normalnem proračunu izpeljali svojo dolžnost, ne pravico, dolžnost. Gre predvsem za področje državnih cest, ki jih dograjujemo, izpopolnjujemo in s tem gradimo tej državi pomoč pri infrastrukturi. Sploh zaradi tega, ker smo mi ravno v centru 25-ih kilometrov vseh obvoznic. In še kako bodo tako hrastniška, trboveljska, radeška in zagorska občina pomembne, če se bo karkoli, kadarkoli zgodilo na avtocesti. To si zapomnite. Še enkrat pravim, mi prosimo in zahtevamo, da upoštevate vse tisto, kar smo naredili, kar nam pripada po proračunu in za kar smo seveda že, že govorim, vložili občinska sredstva. Če država da 70%, govorim na pamet, občina 30%, smo jih mi v proračun dali in mi smo z aktivnostmi začeli. Mi nočemo nič več, mi nočemo dobiti, mi hočemo ohraniti. To je bistvo. Govorim v imenu kolega, gospoda Jeriča, govorim v imenu gospoda Hana, ki se bosta sama, ne glede na politične barve, opredelila še vsak za svoje amandmaje. Zato kolegice in kolegi, bodite razumni, tisto, kar se dogaja, tisto, kar je rezervirano, tisto, kar je vse narejeno, kar mora biti, je pač v dobro te države treba sprejeti. Če ne, bo država tisti krivec, ker ne nazadnje, kako bo občina dokazala z zahtevki, da je že vložila sredstva. ob obljubi, da bo sorazmerni delež prispevala država, ob obljubi, da so bila sredstva v rebalansu predvidena, ko bomo mi naredili na pol ali pa na četrt neko stvar do konca, potem se bomo pa ustavili. Vsaka takšna ustavitev pomeni najmanj 25 do 30% podražitev skozi leta. Konkretno v primeru mojega amandmaja, ki ga je, hvala bogu, matično delovno telo podprlo, pa je stvar še tako daleč, da po analizi, ki smo jo naredili na osnovi dejanskih podatkov, se zadeva prestavi ne samo za eno leto, ampak za tri leta. In to na ovinku državne ceste, kjer je bilo že veliko, veliko, skoraj da, hvala bogu, še ne smrtnih nesreč, in kjer hodijo otroci v šolo. Ampak jaz povem lahko za svoj primer, govorim pa, še enkrat pravim, v imenu kluba zasavskih poslancev ne glede na politično barvo, ne glede na želje in hotenja, ampak glede na obljube, glede na načrtovano in glede na dejstva in dejanja, ki smo jih že storili. Mi smo svoje naredili. Od tu naprej je samo še stvar države in rebalansa tega proračuna. Za razumevanje in če ste si prebrali obrazložitve, vsem, ki boste rekli da našim amandmajem, hvala lepa. Kar pa se tiče našega prijatelja gospoda Srečka Prijatelja, moram povedati, da je tudi med nami tudi zasavski poslanec, kajti bil je rojen v Zasavju, prav tako pa danes oziroma že vrsto let živi na Primorskem in se bori za solkansko obvoznico. Solkanska obvoznica se ne tiče samo njega, tiče se seveda našega prometa in našega delovanja skupaj z Evropo, z Italijo, skupaj z vsem, kar skupaj doživljamo. Zato prosim in po drugi strani zahtevam, tisto, kar je udejanjeno, spoštujmo, tisto, kar si pa želimo, kar so pa božje sanje, pa smo sklenili, tudi pojemo, "požremo" in nočemo tistega, nočemo tujega, svojega pa pač ne bomo dali.
Hvala lepa. Ponovno prosim za pozornost in mir, naj govori samo tisti poslanec oziroma poslanka, ki ima besedo in besedo ima gospod Han.
Hvala lepa za besedo. Glede na to, da je Bogdan Barovič že skoraj vse povedal o amandmajih, ki prihajajo s tega področja, iz Zasavja, kjer sem tudi jaz sam, bi vendarle spregovoril o teh amandmajih, ki sem jih jaz vložil s pomočjo zasavskih poslancev. Rad bi povedal, da ti amandmaji imajo neko težo in neko realno sliko izražajo, predvsem to, ker vedo, da to naše Zasavje in ta naš del Slovenije je izvzet iz avtocestnega križa in se vsakodnevno srečujemo s težavami, da so ceste slabe, infrastruktura slaba. In če so te vlade polna usta, ko obljubljajo višjo gospodarsko rast, jaz mislim, da tudi cestna povezava in promet vplivata na gospodarsko rast, zato smo mi v klubu zasavskih poslancev vložili te amandmaje. Rad bi se navezal predvsem na amandma, ki se nanaša na rekonstrukcijo ceste G1 5, to je Celje-Krško, odsek Širje-Zidani most. S tem amandmajem, namreč sredstva v proračunu, ki so nam bila zagotovljena, so nam bila vzeta, in to v vrednosti 59 milijonov, in s tem amandmajem, ki smo ga vložili, samo ta sredstva vračamo nazaj in s tem v bistvu potrjujemo projekt, ki je načrtovan že vrsto let in se vedno znova in znova prenaša v naslednje obdobje. Takšen je tudi sedanji predlog. S poglobitvijo podvoza pod železnico v Zidanem mostu je omogočen promet za vsa, tudi največja tovorna vozila, in to povzroča na odseku Zidani most in omenjeni odsek Širje ogromno težav in dostikrat tudi zastoje. S temi 69 milijoni slovenskih tolarjev oziroma s povečanjem za 59 milijonov bi investitor verjetno lahko začel izvajati investicijo, seveda ob pogoju, da se ostala sredstva, potrebna za realizacijo celotnega projekta, v naslednjih letih tudi zagotovijo. Zato predlagamo, da ta amandma podprete in tudi vse ostale amandmaje, ti so štirje, ki se navezujejo predvsem na občino Laško, da poslanke in poslanci podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem gospodu Germiču.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Navedel bi samo nekaj argumentov za amandma pod številko 9. Tu gre za dodatna sredstva, ki se nanašajo na dve pomembni cesti, ki tečeta na levi in desni strani reke Drave iz Maribora proti zahodu, torej Maribor-Radlje-Dravograd, skozi Selnico ob Dravi, ki je pričela že z investicijo in ki z dodatnimi sredstvi lahko dopolni projekt. Druga cesta, ki se vije iz Maribora po desni strani reke Drave, to je skozi Limbuš, Bistrico, Ruše in naprej proti Lovrencu na Pohorju. Gre za dva odseka, en odsek je ureditev skozi Limbuš in drugi je mariborsko-falska cesta v Rušah. V vseh treh primerih gre za modernizacijo ceste, ureditev pločnika, seveda z izjemno velikim investicijskim projektom ureditve Limbuša, kjer gre za zelo širok splet križišča z veliko vpadnimi in izvoznimi cestami. Tu bi želel samo mogoče pojasnilo, glede na to, da smo na odboru za finance o tem razpravljali in da je bilo s strani mojega poslanskega kolega, župana Ruš, gospoda Rezmana, navedeno, da ta sredstva niso potrebna in da realizacija teh projektov ne potrebuje dodatnih sredstev. Pri tem bi želel povedati, da je v letu 2004 mariborsko-falska cesta imela v proračunu že zagotovljenih 42 milijonov, ki jih ni koristila, in s temi sredstvi v letu 2005 bi lahko povečali dinamiko. Kar se tiče selniške ceste, tu obstaja zapis župana, ki me prosi, da kljub vsemu, kar se je dogajalo na matičnem odboru, vztrajam pri amandmaju, in prav tako prebivalci, ki živijo v krajevni skupnosti Limbuš, v imenu prebivalcev predsednik sveta, glede na trenutno situacijo, ki se tam dogaja, in glede na časovnost te investicije, v njihovem imenu prosim za podporo temu amandmaju. Dejstvo, da ti odseki ne potrebujejo sredstev, seveda ne drži. Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem gospodu Potrču.
Hvala lepa. Ker sem že večkrat sodeloval pri razpravi in odločanju o proračunu in rebalansu, vem, da je vedno in vsakokrat bilo veliko konkretnih predlogov amandmajev za ureditev cestnih povezav, največkrat na državnih cestah, ki so bile vedno nekako v drugem planu in lahko rečem tudi deloma zapostavljene vizavi avtocestnega križa. Kakorkoli ocenjujem te razprave in predloge, lahko zatrdim, da je bilo težko reči, da katerikoli od njih ni bil utemeljen, in to neutemeljen zgolj in samo z vidika interesov nekih lokalnih povezav, ampak utemeljen tudi z vidika povezav države v celoti, predvsem pa tudi z vidika prometne varnosti in pogojev dela in življenja ljudi. Zato verjamem in sem prepričan, da so takšni tudi predlogi, in sicer vseh 22, ki so predloženi ob rebalansu tega proračuna in jaz bom vseh 22 podprl. Da je temu res tako, je v doberšnji meri mogoče videti tudi zlasti kdaj je vlada, ki potem, kolikor sem sam prebral, upam, da dovolj pozorno obrazložitve, v nobenem primeru ne pove, da je kakšen avtocestni odsek neutemeljen, obratno, niti besede o tem. Vedno govori, da so slabi viri, ki jih je tisti predlagatelj izbral, in to ne oziraje na to, kakšni viri so: ali so to viri s področja financ ali uprave ali gospodarstva ali obrambe. Vedno so viri nesprejemljivi. Sam namen, o njem pa vlada molči. Jaz bi v zvezi z eno cesto, ki jo tudi sam predlagam, to je obvoznica v Radljah, pod točko 3, želel povedati, da najbrž vsi veste, da je Koroška relativno velik prometni žep, da se ekološke povezave tako s Celjem oziroma Velenjem, kot tudi proti Mariboru delajo izjemno po polžje in počasi, da je izgradnja državne ceste tam nujna, ker zaenkrat ni nobenih realnih perspektiv nadaljnjih desetletij, da bi tam bile zgrajene avtoceste. Gre pa za pomembno povezavo Koroške in konec koncev tudi Avstrije z avtocestnim križem, ali pri Velenju oziroma Arji vasi ali pri Mariboru. Zato mislim, da je prav, da se daje takšnim projektom prioriteta. Vesel sem, da je na tej točki prišlo do pozitivnega mnenja odbora. Najbrž ne popolnoma slučajno, ker poslanci nikoli tako ne glasujejo, ampak zavestno. Če je razlog za to, ker je to najmanjši amandma po vrednosti, še toliko lepše in pričakujem vašo podporo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sok.
Hvala lepa. Čisto na kratko. Ko gre za vprašanje cestne gradnje in pa vzdrževanja cestne infrastrukture, tukaj bi pravzaprav vsi lahko navedli vsak svoj odsek, svoj razlog in predlagali tudi svoj amandma. V bistvu pa gre za, če lahko tako rečem, za nekakšno kukavičje jajce, ki ga je pravzaprav, upam si trditi, nam ga podtaknila prejšnja vlada. Če namreč gledamo realizacijo za leto 2004, je ta bila v višini 15 milijard 755 milijonov. Vlada pa je za leto 2005 širokogrudno planirala kar 18 milijard 550 milijonov. In sedaj kljub zmanjšanju in kljub tem očitkom, da se upočasnjuje gradnja kar na 45 odsekih, lahko ugotovimo, da je s tem rebalansom še vedno znesek nad realizacijo. In sicer se s tem predvideva oziroma načrtuje v ta namen uporabiti 16 milijard 567 milijonov, kar ni tako majhno povečanje. In če se samo z dvema stavkoma dotaknem še tega, kje se pa poskušajo ta sredstva vzeti. Vem, da so mnogi napisali amandmaje, tako kot smo tudi mi, ko smo bili v opoziciji, s tem namenom, da na problem opozorijo. Rad pa bi opozoril na to, da pa vsako leto bolj ali manj razpravljamo o tem, da se poskuša ta sredstva za področje cest nekako vzeti tudi na postavkah, kjer jih ni možno. In ena takih postavk je eko nič. Tu imamo v tem državnem zboru bolj ali manj stalno probleme z Liberalno demokracijo, ki poskuša ta sredstva za subvencije za neposredna plačila zmanjševati. Ampak, spoštovane kolegice in kolegi, to je pač del skupne kmetijske politike. Ne morete zmanjšati eko nič sredstev. To smo vam poskušali dopovedovati že prejšnja leta in ne mi zameriti, če vam še enkrat povem. To je tisto, kar je bilo dogovorjeno v Bruslju, in Slovenija mora na tem področju ta dogovor spoštovati. Letos smo prišli na 90% povprečja petnajsterice, leta 2007, v skladu z dogovorom, morajo biti ta izplačila na 100% ravni. Vi pa predlagate, da bi se naj za ta namen za eno milijardo z letošnjim letom zmanjšalo. Enako je tudi s predlogom gospoda Jeriča, ki predlaga nasprotno od tistega, kar je maloprej predlagal kolega Džuban. Gospod Džuban je predlagal, da se sredstva za razvojne programe podeželja povečajo, on pa predlaga, da se zmanjšajo. Tudi tu je torej zadeva podobna oziroma enaka. Mi smo vezani na dogovore v okviru skupne kmetijske politike in svojega dela sredstev za razvoj podeželja ne smemo in ne moremo zmanjševati, ker če bomo to naredili, potem seveda ne bomo v stanju črpati tistih sredstev, ki bodo za ta namen v okviru skupne evropske kmetijske politike oziroma razvoja podeželja namenjena. S teh vidikov teh amandmajev ni možno podpreti. Je pa problem cestne infrastrukture bolj ali manj po celi Sloveniji pereč. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Prijatelj.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani! Pri teh amandmajih, zlasti ko govorimo za tako imenovane revirske zasavske ceste, gre za infrastrukturo, ki ni v bleščečem stanju. In prav je, da se zavedamo tega, ko bomo pritiskali na tipke. Za tiste, ki so v efektu avtomatizma, naj povem, da je to eden redkih amandmajev, ki jih je potrdilo matično delovno telo. Tako da ne bo pomote, kolegi iz pozicije, pri tem, ki bo prvi na glasovanju, brez skrbi lahko pritisnete za. Sam bi rad povedal tudi, če mi je dovoljeno, gospod predsedujoči, glede solkanske obvoznice. Predsedujem tudi klubu primorskih poslancev, nisem posebej trkal na dušo posameznikov, vem pa, da je toliko "lokal patriotov" v vsakem, da bo ta amandma podprl, kajti kdor se je peljal po tej poti, ve, da je to nujno potrebno. In že kar nekaj ministrov je obljubljalo, da bo uredilo to zadevo. Ko mi je gospod Brulc, župan, zaprosil za ta amandma, nisem imel niti promila pomisleka, da bi rekel ne. Zato vas prosim, da tudi ta amandma podpremo. Hvala.
Hvala. Ponovno obveščam, da je razprava odprta o vseh 22-ih amandmajih, tako da lahko komentirate kateregakoli od teh ali pa seveda v paketu. Naslednji je na vrsti gospod Rezman.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Naj povem, da bi mi v poslanski skupini DeSUS seveda bili zadovoljni, ko bi lahko bilo podprtih vseh 22 amandmajev, kajti nobeden najbrž ni takšen, ki ne bi bil potreben. Vendar pa, ravno tako kot vemo, da je potrebno obnavljati ceste in jih rekonstruirati, vemo, da moramo upoštevati tudi nekatere druge potrebe, ki jih imajo Slovenke in Slovenci na drugih področjih in da vse pač žal ne gre v enem samem proračunskem letu. Mi danes govorimo o prioritetah, o tem torej, kaj bo imelo prednost pred nečim drugim, kar bo tudi prišlo na vrsto, verjetno pa z nekim časovnim zamikom. Zato smo mi v odboru, ki je imel to znamenito in maratonsko sejo, nekatere amandmaje tudi podprli. Brez naših glasov celo ne bi matično telo bilo naklonjeno tem amandmajem in se bojim, da se bo pač pokazalo sedaj tukaj v državnem zboru, da pa zbor, ki ima seveda večje število poslank in poslancev, tega, kar je matično telo podprlo, ne bo podprl tako enoznačno. Za en amandma, ki je bil podprt, se mi zdi, da bo, za drugega pa nekoliko dvomim. Kar pa zadeva čisto specifičnih amandmajev, pa moram seveda odgovoriti na diskusijo tistih, ki so govorili o občini, ki jo jaz vodim, v kateri sem jaz župan, v kateri me celo niso povprašali, kako z našimi investicijami gre, in za tiste občine, ki so meni sosednje in ki jih tudi zelo dobro poznam, ker so do nedavna bile pod našim okvirom, torej skupne občine. Rad bi povedal, da so takšni paketni amandmaji, kjer se celo z enim amandmajem hoče tri občine reševati ali pa se z enim amandmajem volivkam in volivcem v treh občinah prikupiti, kar je druga izmed možnih razlag, da so takšni paketi, amandmaji nekoliko šibki. Izgledalo je tako kot, bi rekel, muhalovec, kjer samo enkrat zamahneš in trikrat pade. Ampak to se običajno ne obnese, to je pač pokazala razprava tudi na matičnem delovnem telesu in se bojim, da bo tudi v tem našem zboru tako. Kar zadeva Ruš, je dinamika natančno takšna, kakršna je bila planirana. Pogodbe so sklenjene, finančna konstrukcija je zaprta in nič ni bilo zamujenega. To govorim jaz, ki sem bil podpisnik, jaz, ki torej poznam finančni tok in vem, kaj sva z gospodom ministrom podpisala. In to je tik pred zdajci, kar zadeve načina izvajanja. Moram pa reči, da je predlagatelj, ki predlaga, da bi se tukaj zdaj nekaj spremenilo v prejšnjem rebalansu, ko sem jaz predlagal, da bi se to pohitrilo, temu nasprotoval. V našem občinskem svetu so glasovali proti in gospod poslanec ni hotel takratnega amandmaja posredovati v državni zbor. Zdaj je ta, bi rekel, salto mortale morebiti zato tukaj, ker so drugo leto lokalne volitve. Kakšnega racionalnega razloga jaz ne vidim. Kar zadeva Selnice in ceste, o kateri je bilo govora, imam v rokah sporazum. Gospod župan, o katerem je bilo danes govora, je meni, ko sem ga pred tremi tedni povprašal, ali ima kakšno željo, da interveniram v proračunu, pisno zagotovil skupaj z direktorjem uprave, da ni nobenih potreb, da je vse v najlepšem redu. Sporazum, ki ga imam v rokah, je tudi podpisan, štiripartitni, in govori o tem, kako se bo ta investicija, ki ima tudi vse zaključeno, kajti po javnem razpisu je že bil izvajalec izbran in dela že izvaja, torej v celoti zaključena. Ampak v tem sporazumu piše še nekaj, piše, da v primeru, če bodo kakšna dodatna dela, vsak partner pokrije svoje stroške in ministrstvo oziroma država se je za svoj del obvezala, da bo naredila. Mi pa danes ne delamo rebalansa občinskih proračunov, ampak rebalans državnega proračuna. Ti dve kategoriji bi bilo dobro ločiti, ker drugače se bomo tisti, ki tega ne bomo, zapletli. Tretja investicija je investicija, ki je bila omenjena med Mariborom in Rušami. In zopet držim v rokah papir, ki govori o tem zakaj se mestna občina Maribor zavzema. In tega predloga tam ni, izgleda, da so v Mariboru zadovoljni s to dinamiko, ki je tudi zaključena. Zato jaz moram ugotoviti, kot sem ugotavljal na odboru za monetarno politiko in finance, da bomo strašno veseli v Rušah in Selnici in najbrž tudi v Mariboru, če bomo dobili kaj več, kot trenutno potrebujemo, vendar dvomim v to, ker je cela vrsta zavrnjenih amandmajev, ki bi ta sredstva najbrž potrebovali še bolj. Jaz bi, čeprav Maribor ni moja občina, se pa čutim z Mariborom tako kot drugi Rušani verjetno povezanega, ker ni neke sicerjšnje ločitve življenjskih tokov med nami, ta sredstva, ki so več predlagana, namenil za ptujsko cesto, od česar bi imeli tudi Rušani, Selničani, Lovrenčani in še kdo drug kakšno posebno korist. Če bo potrebno bomo ob posamičnem amandmaju takrat, ko bo direktno tekla beseda, še argumentirali.
Hvala. Gospod Bevk.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Vse prioritete prometnega ministrstva so očitno usmerjene na avtocestni program, pa ne samo v tej koaliciji, tako je bilo tudi v vsem obdobju, od kar se je začel graditi avtocestni križ. Da je temu res tako, pričajo tudi številni amandmaji za dodatna sredstva na državni cestni mreži, ne samo teh 22 amandmajev za tokratni rebalans, tudi desetine in desetine amandmajev pri prejšnjih proračunih. Prav zanimivo bi bilo videti, kakšna bi bila številka amandmajev, če bi lahko tudi koalicijski poslanci vlagali amandmaje na rebalans proračuna za leto 2005. Prav gotovo bi bila še ta številka lahko dvakrat večja. Problem je v tem, ker se dejansko v tej državi zanemarjajo nekateri predeli, kajti niso vsi predeli tako blizu avtocestnemu križu, kot so recimo večja pokrajinska središča. Poglejmo Belo krajino, Kočevsko, pa Posočje ali Koroško, zato je nujno, da bi ministrstvo za promet ponovno zagnalo projekt nacionalnega programa posodobitve državnih cest nacionalnega pomena, ki ga je prejšnje ministrstvo že pripravilo pod vodstvom dr. Marka Pavlihe. Mislim, da bi lahko mag. Božič čim prej spravil ta papir, tako kot si on in njegovi sodelavci zamišljajo, v vladno proceduro in ga poslal potem tudi v državni zbor. Gre za velik projekt, ki se bo lahko kosal tudi z avtocestnim programom. Žal mi je, da koalicijski poslanci niste pripravili usklajenega ali pa cestnega programa, vsaj takšna tradicija je bila doslej. Prav na proračun za leto 2005 smo koalicijski poslanci leta 2003 vložili amandma v višini milijardo in pol tolarjev, kjer smo upoštevali ne samo koalicijske potrebe, pač pa tudi potrebe tistih okolij, od koder izhajajo tudi opozicijski poslanci. In ne vem, ali je res tako železna disciplina v tej koaliciji, da si niste upali niti enega amandmaja vložiti na rebalans proračuna. Malo več korajže vam prav gotovo ne bi škodilo. Konkretno sem vložil pet amandmajev. Po vrednosti je najvišji tisti, ki naj bi zagotovil sredstva za solkansko obvoznico in je vsebinsko identičen z amandmajem, ki ga je vložil poslanski kolega Prijatelj, kajti novogoriški župan gospod Brulc se je svojim pismom obrnil prav na vse poslanske skupine in samo v dveh smo se odzvali na njegov poziv. Da je res problematična izgradnja solkanske obvoznice, priča primerjava proračuna in razvojnih načrtov države. V tem sprejetem proračunu je bila vrednost [[...]]
Prosim malo pozornosti.
[[...]]projekta od leta 2005 do zaključka 3 milijarde 599 milijonov. [[Gospod Žnidaršič bi lahko malo prekinil, ker ste preblizu mene, me malo motite.]] V tem rebalansu, ki je pa tukaj v Poročevalcu zapisan, pa sta skupaj z razvojnimi načrti države samo še dve milijardi 530 milijonov od leta 2005 do zaključka projekta. Se pravi, da ste solkansko obvoznico v tej koaliciji oskubili za eno milijardo tolarjev. Da pa se ne bi izneveril svoji tradiciji, pa sem vložil še štiri manjša dopolnila, in sicer na tisto mrežo državnih cest, ki se navezujejo na cestno povezavo med Kalcami in Robičem na ozemlju idrijske in cerkljanske občine. Ti štirje amandmaji naj bi zagotavljali manjša sredstva za povezavo med Želinom in Cerknim, med Dolenjo Trebušo in Spodnjo Idrijo, med Spodnjo Idrijo in Žirmi in mislim, da tako, kot je rekel kolega Rezman, da bi brez slabe vesti lahko mirne duše podprli vseh 22 amandmajev, ki so vloženi na ministrstvo za promet in ceste. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zdaj je na vrsti gospod Potrč.
Hvala lepa. Samo tri kratka mnenja. Prvo, ni mogoče in ni korektno primerjati planirana sredstva s spremenjenim rebalansom, če se hkrati ne upošteva, da se za prek 40 milijard spreminja tudi skupen obseg porabe in se samo v tem razmerju lahko vidi, ali se res avtocestnemu programu državnih cest kaj nesorazmerno več daje ali ne. To je en kriterij, ki doslej ni bil upoštevan. Drugi kriterij pa so objektivne potrebe. Drugo, kar sem želel povedati, je, da je res, kar trdite, da samo ceste niso potrebe te države, ampak marsikaj drugega. Res pa je, da pri vsakem konkretnem amandmaju za gradnjo določenega avtocestnega odseka primerjati tudi predvideno uporabo, ni korektno. Dobro veste, da je mogoče - in na to je opozoril moj kolega poslanec Bevk - tudi po sprejetih amandmajih opraviti potrebne uskladitve, kjer se ne sprejme celota, ampak del, in kjer se predvidijo tudi drugačne potrebe za porabo sredstev, kot so neposredno pri posameznem amandmaju. In tudi to je tisto, kar mene čudi, da sedanja koalicija ni želela niti najmanjših sprememb na tem področju avtocestnega programa pripraviti, ampak se je enostavno odločila, da veliko večino, se pravi, 20 od 22 zavrne in eventualno 2 samo sprejme. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Džuban.
Hvala lepa. Meni nekam odkrito pade, ko koalicijski poslanec reče, da ste vi takrat, ko ste bili v opoziciji, isto počenjali. Pomeni, da moramo mi to isto početi, v upanju, da se zgodi tudi kot takrat, da se je kateri od amandmajev podprl in da smo pač izpeljali kakšno pametno rešitev po glasovanju, če smo kakorkoli potem skupno, koalicija in opozicija, podprli. Sam predlagam amandma, ki odraža prometni problem Prekmurja, ko se od lanskega maja promet tako povečuje, kot nihče v tej državi ni pričakoval. In meritve kažejo, da se bo še povečeval, in je stanje v prometu grozljivo. En del avtoceste sicer rešuje nekatere probleme, vendar je promet po nekaterih državnih cestah ustavljen. Ena taka zgodba je relacija Murska Sobota-Radenci skozi občino Tišina, kjer je cesta v rekonstrukciji in ni uporabna za tovorni promet. In ta rekonstrukcija naj bi trajala še tri leta. Zaradi tega sem vložil ta amandma, da bi se morda posrečilo, da bi zagotovili sredstva in to rekonstrukcijo pospešili ter zmanjšali probleme, ki so verjetno med najhujšimi prometnimi problemi v državi, kjer se predvsem tovorni promet povečuje in je stanje ob teh cestah neznosno. Ne bi pa želel jaz ponavljati tistega, kar ste nekateri že rekli, kakšne so razmere tam, kjer je prometna situacija takšna, kot pač je. Mislim, da je pri nas izjemno huda. Jaz bi prosil za podporo in če bi se ta amandma zgodil, bi marsikatere probleme tam stanujočih prebivalcev vsaj do neke mere rešili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaenkrat imam na spisku še tri razpravljavce, in sicer gospoda Rezmana, mag. Klavoro in gospoda Germiča. Gospod Rezman.
Hvala lepa še enkrat. Sedaj bo sicer nekoliko nenavadno, ker bo izgledalo, kot da se z gospodom Samom Bevkom nevzajemno sekirava, ampak jaz se moram tudi na to upreti, kar je rekel. In se strinjam z enim delom, s tistim delom, v katerem je hotel povedati, da ta proračun in ta del, ki zadeva cestni program, seveda ni najboljši. Jaz tudi mislim, da bi se dalo kaj drugače narediti, da se še danes da, zato imamo amandmaje, zato bomo tudi glasovali in morebiti kaj še res izboljšamo. Nisem preveč trdno prepričan v to, ampak ta možnost nam še zmeraj ostaja odprta. Naj povem, da ko govorimo o tem, govorim tudi v imenu naše poslanske skupine. V okviru poslanske skupine DeSUS smo tudi pripravljale nekatere stvari, se nekaterim stvarem odrekli in pri nekaterih bili pač neuspešni. Najbrž bo še govora o tem. Tudi znotraj koalicije so glasovi, ki ne govore zmeraj samo istih zgodb, ampak so lahko tudi kakšne misli, ki skušajo kakšno reč še spremeniti. Zato bi rad oporekal drugemu delu, v katerem sicer ni bila trditev postavljena, bil pa je izražen dvom, ali sploh upa še kdo v koaliciji s svojo glavo misliti. Lahko povem, da bi se tudi kakšen tak našel, ali pa tudi kakšna poslanska skupina bi se našla. Zagotovo, to lahko trdim zase in lahko trdim tudi za svoje poslanske kolege, da naših rok ne vodijo zmeraj drugi. Tudi sami skušamo kaj premisliti. Pri tem se skušamo ravnati na tak način, da bi imeli sami pri sebi dober občutek, da smo ravnali odgovorno in da smo ravnali tako, kot nam vest narekuje. Ne moremo pa ravnati tako, kot bi nekateri želeli, kajti če bi imeli 90-krat po tri predloge za ceste, je to 270 različnih predlogov. In veste, da je to nemogoče izpeljati. Tako pač ravnajo tisti, ki bi radi tako kot srednjeveški [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]ali pa kot kakšna koketa, ko misli, da se mora zmeraj prikloniti pred volivkami in volivci. Jaz pa mislim, da moramo delati stvarem primerno in ne zgolj tako, da bomo računali na podporo na volitvah.
Hvala. Gospod Bevk ima repliko.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor. Res ste, bi rekel, gospod kolega Rezman, neka izjema pravzaprav v tej koaliciji. Bili ste eden redkih poleg spoštovanega podpredsednika, gospoda Klavore, ki sta podprla azbestni amandma, zato pričakujem, da bosta najbrž izjema tudi pri kakšnem amandmaju, ki se dotika izboljšanja državne cestne mreže. So pa res to izjeme. Hvala lepa.
Hvala. Naj opozorim, da replika ni namenjena temu, da se drug z drugim strinjamo, ampak s tem, da obrazložimo, zakaj je bil nekdo napačno razumljen. Hvala. Kolega, podpredsednik Klavora.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Danes sem se znašel dvakrat v taki situaciji, prvič pri omenjenem azbestnem zakonu, drugič pri omembi solkanske obvoznice.Pri azbestnem zakonu zato, ker pač vem, kakšne so nadloge, ki tarejo Posočje glede azbesta. Drugič pa zato, ker sem doma v Solkanu in morda mi je ta zadeva še najbolj poznana. Tretjič bi pa še nekaj omenil. V ta parlament sem prišel po volji ljudi in težko bo bilo, da bi ljudje iz Posočja ali pa tudi krajani Solkana ali pa Goriške, ki na žalost nima nobenega poslanca, rekli bil je popolnoma miren in je preslišal vse, kar se govori o solkanski obvoznici. Jaz sem vložil amandma, vendar sem potem sprejel obvestilo, da ta amandma naprej ni šel. Napisan pa je bil, točno. Malo nerodno mi je, da se dva amandmaja na solkansko obvoznico tudi omenjata, težko mi bi pa bilo, če bi mi rekli, da nisem reagiral na to. Kajti konec koncev se bom v soboto ali petek, soboto, nedeljo vrnil v Gorico. Vem, da noben minister, ne za promet, ne za finance, ne more delati čudežev, in da toliko, kolikor nas je tukaj notri, toliko je tudi cestnih problemov v Sloveniji. Niso samo križi, ampak so tudi tiste stvari, ki so manjše in so vitalnega pomena za določeno območje. Solkanska obvoznica ne rešuje Solkana, rešuje promet iz Posočja, s Trnovske, Banjške planote in iz celotnih Brd, v eni in v obratni smeri, to je najkrajša povezava. Tisti, ki je videl, kako to izgleda, če ne ve, verjetno vsi veste, kako to izgleda, si to prosim poglejte. Škoda bi bilo, da bi dela na tem zastala. Jaz sem to razlago koalicije sprejel, vendar v prid meni samemu in pa tudi, da bi le pošteno povedal pred tem zborom, da je tudi solkanska obvoznica problem, sem se tudi oglasil. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Germič, zaenkrat kot zadnji na spisku.
Hvala lepa. Samo v pojasnilo in za magnetogram. Glede na to, da je bilo tu povedano nekaj netočnih dejstev, bi seveda želel opozoriti, da kdor bo spremljal program razvojnih programov in usodo proračunov skozi leta 2002, 2003, bo lahko jasno prebral, kakšna so bila stališča in moja ravnanja v zvezi z mariborsko-falsko cesto Druga stvar, ki je, preseneča strogo vztrajanje gospoda Rezmana na enem predhodnih obvestil selniškega župana, čeprav je bil obveščen z dne 12.6. ustno z njegove strani in s prošnjo za podporo tega amandmaja. Toliko v pojasnilo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Petek, potem pa gospod Rezman. Razen, če nimate replike. Aha, replika, gospod Rezman, pa potem gospod Milan Petek.
Torej, kar zadeva Selnice in ta cestni odsek, je meni stvar popolnoma jasna. Ni pa jasno vsem, zato sem prinesel s sabo gradivo, sporazum, ki je podpisan in ki natančno določa do stotina, kdo bo kaj plačal. In država se je zavezala poravnati vse. Ni pa tako mogoče delati, da bi zdaj vseh 193 občin hotelo še svoje deleže financiranja prenesti na državo. Potem občinski proračuni ne bi bili potrebni, ne proračuni in ne njihovi rebalansi. Jaz sem to gospodu županu razložil, gospod Germič me pa ni vprašal, tudi njemu bi, pa bi on verjetno razumel, samo ni imel potrebe, da bi ga o tem sporazumu kaj poučil. Ampak učinek je dosegel. Pokazal se je pred Selničani, da je hotel dodatni denar, ki ni potreben po tem sporazumu, pripeljati v Selnico, pa mu ni uspelo. Ampak poudarjam še enkrat, da bom zelo vesel, če bomo ta denar tako v Ruše kot v Selnico dobili, ni pa za to racionalnih argumentov. Če bodo poslanke in poslanci iracionalno glasovali, pa ta denar kljub temu dobimo, bom jaz dal za pijačo, tudi gospodu Germiču.
Gospod Petek, potem pa gospod Žnidaršič.
Hvala, podpredsednik. Rad bi dal podporo amandmaju, ki ga je vložil predsedujoči, kolega Pavliha, ki te pravice zdaj v tem trenutku ne more zagovarjati. Gre za amandma, ki se tiče obvoznic. Že prej sem povedal, da je na vzdrževanju in izgradnji državnih cest ta proračun globoko posegel v sredstva z 2 milijardama reza in znotraj tega je boleče prizadel tudi obvoznice, o katerih so nekateri predhodni kolegi že govorili. Amandma, ki ga je vložil gospod Pavliha in govori o 318 milijonih, govori samo o tem, da se vrnejo ta sredstva v višini, kot so bila s proračunom 2005 predvidena. S temi sredstvi, če bi bil amandma sprejet, bi se zagotovilo tisto, kar je bilo že potrjeno ali pa izglasovano tudi na matičnem odboru, izgradnja obvoznice Radlje za 16 milijonov, zahodna obvoznica Maribor-Limbuš za 75 milijonov, obvoznica Bled za 88 milijonov, obvoznica Vrtojba 14 milijonov, obvoznica Škofljica 40 milijonov in obvoznica Kostanjevica 83 milijonov. Torej gre za razpršene obvoznice po celi Sloveniji, nič ni lokalističnega tukaj, ampak gre za problem zavedanja, kaj te obvoznice pomenijo. In s tem, če bi bil ta amandma podprt, bi zagotovili neko približno primerno dinamiko izvedbe teh del, računajoč, da bo naslednje leto bolje v zvezi z obvoznicami. Torej, moj predlog je, da amandma, ki ga je gospod Pavliha vložil in je v paketu vseh amandmajev na ministrstvu za promet, podprete.
Lep pozdrav državnemu zboru tudi z moje strani! Hvala podpredsedniku Pavlihi za dosedanje vodenje. Nadaljujemo z razpravo na podlagi seznama. Naslednji prijavljeni je kolega Žnidaršič.
Hvala lepa. Ko poslušamo to razpravo o amandmajih, ki zadevajo avtocestni program v državi, zgleda, kot da so nekateri poslanci, ki so vložili te amandmaje, pravi, tisti, ki pa tega nismo storili, pa napačni. Moram vam povedati, da sem imel tudi sam pripravljen, pa ne enega, pač pa dva amandmaja na to temo. Prav tako je bilo vsaj kakšnih 20 amandmajev pripravljenih znotraj vladne koalicije. Da ne izgubljam časa z razlago, zakaj danes nimamo usklajenih amandmajev. Stvar je preprosta: za enega preveč, za vse premalo. Na vsak način se je na ta način pokazalo, da bi privilegirali tistega, ki bi uspel, in seveda diskriminirali vse tiste posameznike, ki pri tem ne bi uspeli. In smo se dogovorili, da umaknemo vse amandmaje, kajti pomenili so v globalu toliko denarja, da bi pomembno okrnili vse programe, od koder bi ta denar bilo treba vzeti in ga dati na ceste. To govorim zaradi tega, da ne bi javnost živela v zmotnem prepričanju, kako smo koalicijskih poslanci neodgovorni do avtocestnega programa ali pa, kako na to sploh ne mislimo, ali pa ne želimo uresničevati interesov tudi svojega okolja, pa tudi širšega okolja. Povedati je treba, da so nekateri amandmaji, o katerih smo sami razmišljali, pokrivali mnoge od teh, ki so še vloženi, nekateri pa tudi širši prostor za posamezna področja potreb na naših cestah. Mislim, da zapravljamo čas ta hip. Večina amandmajev bo propadla, ker drugače biti ne more, in mislim, da je prav, da smo tudi to povedali. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima poslanec Zamernik.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Strinjam se s predgovornikom, da tukaj zadnji dve uri malce izgubljamo čas. Pa ne sedaj razumeti, da se ne strinjam, da je te ceste potrebno zgraditi, ampak mislim, da ta razprava ne gre v pravo smer. Tukaj dve uri, zelo pozorno sem poslušal to razpravo, govorimo o amandmajih reda od 10 do 30 oziroma 50 milijonov, razen tistih gospoda Pavlihe, ki se glasi za 300 milijonov. Se prav, dve uri se pogovarjamo od 10 do 30 milijonov. Na tej postavki, tu pa prosim, gospod minister, da pozorno poslušate, ker smo se o tem že pogovarjali in jaz bom zelo vztrajal, da se tukaj nekaj dejansko naredi. Na tej postavki oziroma podpostavki direkcije za ceste imamo pa postavke, za katerimi je devet ničel. Recimo, krpanja ali pa preplastitve pozimi in če to vse skupaj seštejemo pridemo do 4 milijard, ki jih potem razdeli, z vsem spoštovanjem, da ne bo spet obtožen kakšne nestrpnosti, tretjerazredni uradnik na direkciji za ceste. To je stvar, katere se bo treba lotiti, in to je zapuščina ravnanja prejšnje oblasti. Tukaj nam očitajo bolj prave, pa manj prave, tiste, ki smo vložili amandmaje, pa tiste, ki jih nismo. In poleg tega sem slišal še to, da so se leta 2003 dogovorili znotraj koalicije, kako bodo pokrili koalicijske potrebe, istočasno pa še kakšen drobiž dali takratnim, se pravi nam, opozicijskim. Oprostite, jaz v osmih letih sem zelo redko prišel na vrsto, ampak ni stvar, kdaj bo kdo prišel na vrsto - ja, ampak naj se ve točno, po kakšnem kriteriju in kdaj bom lahko dočakal svojo cesto, ki jo čakam že 15 let. Mislim, da je to ključ problema in, gospod minister, s težkim srcem bom tokrat podprl ta proračun, ampak zagotavljam vam, da če se ne bodo tu naredile kakšni koreniti posegi, da naslednje leto mojega glasu ne boste imeli. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima poslanec Kontič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Tudi sam bom podprl amandmaje v tem poglavju. Rad bi se navezal predvsem na okolje, iz katerega prihajam in na katerega venomer znova opozarjam, pa sem včasih deležen očitkov, da je čas, ko bi lahko kaj storili, mimo in da tisti, ki bi lahko v tistem času kaj storili, zamujamo in nismo storili ničesar. Ampak zdaj se zadeva ponavlja. Vlada bi lahko predlagala z rebalansom tudi izboljšanje prometne povezave koroške z avtocestnim križem. In ko je kolega poslanec Miran Potrč vložil amandma za potrebe obvoznice Radlje, seveda vemo, da 16 milijonov ne pomeni veliko. Pomeni pa, da se bo ta investicija nadaljevala in da je v programu in da bo možno v naslednjem letu v proračunu nameniti več sredstev, da se reši ta problematika, s katero se v Radljah srečujejo. Radlje postajajo problematične zaradi tega, ker je hrup, ki ga povzročajo avtomobili, ki vozijo skozi Radlje, postal neznosen in je ta obvoznica nuja, če želimo, da se nam ne bo ponavljala zgodovina, ki smo jo bili deležni in še vedno poslušamo s področja Prekmurja in tistih krajev, kjer tranzitne ceste potekajo skozi naselje. Torej amandmaji, ki so vloženi, niso le obupen poskus poslancev, da opozorijo nase in s tem pridobijo kakšen glas več, ampak sem prepričan, da vse poslanke in poslanci v tem državnem zboru veliko potujemo po Sloveniji, predvsem pa okoli svojih krajev. In če kdo pozna problematiko cest in s tem povezane vse težave, ki nastajajo, tudi razvojne, potem smo to poslanke in poslanci. In ko v svojih amandmajih opozarjamo na te težave in jih želimo odpraviti, pri tem nadvse resno mislimo. In jaz ponovno opozarjam, jaz k temu rebalansu proračuna nisem vložil amandmajev. Jaz tudi približno poznam usodo opozicijskih amandmajev, ampak vseeno apeliram na ministrski zbor, da razmišlja o nadaljnjem razvoju prometne infrastrukture v Sloveniji na način skladnejšega regionalnega razvoja; torej, ceste tja, kjer jih ljudje potrebujejo. To, da so se v preteklosti poslanci dogovorili, vedno je bilo tako, da so se v koaliciji dogovorili in posamezne amandmaje vložili, jih podprli in jih tudi izglasovali. In lahko, da je bilo tudi tako, da so rekli koalicijski poslanci, te ceste bomo imeli, da pa ne bo vse vidno tako, da koalicija enostavno sama sprejema rešitve, bomo sprejeli tudi kakšen amandma opozicijskega poslanca. Jaz pričakujem, da bo tudi tokrat tako, da bo ta vtis ostal tudi po tem glasovanju o teh amandmajih, kajti drugače bo to bistvena razlika vladne koalicije v sedanji sestavi od prejšnje. Prejšnja je sprejela vsaj kakšen amandma opozicijskih poslancev. Predlagam, da smo pri glasovanju o teh amandmajih naklonjeni rešitvam, ki so predlagane, prav posebej pa ponovno apeliram na ta sredstva, ni jih veliko, 16 milijonov na amandma, ki ga je vložil kolega Miran Potrč in nekako daje upanje, da bodo Radlje v prihodnjih letih dobile obvoznico.
Hvala kolega Kontič. Naslednji na seznamu prijavljenih je poslanec Janc. Izvolite.
Hvala lepa predsedujoči. Spoštovane, spoštovani! Dve uri že poslušamo takšne in drugačne amandmaje, ki seveda sedijo in pijejo vodo in jaz bi jih najraje vse podprl, ker so potrebni, ker niso kar tako na pamet rečeni. Jaz moram reči, da v preteklosti morda tudi na račun ali pa tudi ne avtocestnega programa katera regionalna cesta ostala nekako v ozadju oziroma: saj bomo to naredili, ko bomo to naredili. Jaz upam, da te amandmaje, ki jih berem, jih tudi poznam, te projekte, so zagotovo pravi, pijejo vodo in po moji oceni v najkrajšem času tudi morajo biti v izvedbenem delu. Ampak, spoštovani kolegi, kolegice, mi smo na polčasu proračuna 2005, ki ga je sprejela prejšnja vlada, takšnega kakršen je. Imamo pred sabo rebalans in nujne popravke, korekcije prihodkov, odhodkov. Iz tega čudeža narediti ne more niti minister, niti predsednik vlade, niti državni zbor. Bodimo objektivni, saj to ni nič drugačno kot občinski proračuni, s tem da je precej več denarja, kot ga imamo mi tam. Res pa je, da nekateri morda tudi neupravičeno kritizirajo prejšnje zgodbe, ki so bile tudi na področju Slovenije na določenih regijah precejšnji denarji vrženi tja notri, pa se danes na to kar hitro pozablja. To tudi ni najbolj korektno. Jaz mislim, da nekateri očitki niso najbolj na mestu nekaterim bivšim ministrom pa tudi konec koncev bivši vladi. Jaz sem v razpravi sam povedal, da ministrstvo za promet je močno podhranjeno. Direkcije za ceste imajo bistveno premalo denarja za vzdrževanja, kaj šele za investicije. In vsi poslanci vseh regij, verjemite mi, da bi želeli več denarja na tej postavki, da bi tudi mi v regijo Posavje, Zasavje, Koroško, Dolenjsko, ne vem kam, pripeljali kaj denarja, ampak iz teh proračunskih postavk, iz tega proračuna, iz tega rebalansa preprosto to, žal, ni mogoče. In verjemite mi, da tudi jaz kot pozicijski poslanec bi si želel en, ali pa dva, ali celo tri amandmaje, verjemite mi, nujno potrebne. Bolj ko smo se pogovarjali, bolj ko smo ugotavljali, bolj smo ugotovili, da ni od kod vzeti. In na žalost bom počakal, toliko strpnosti, počakal na proračun 2006 in 2007, ko pa izgovorov ne bo več pravih, zakaj pa zdaj ne. In v končni fazi tudi jaz si želim in naša regija, v kateri sem bil izvoljen v ta poslanski zbor, da bom kakšno zadevo tudi jaz poskušal narediti, tako kot kolegi zdaj iz opozicije želijo ta in on amandma. Ampak vem, da bo iz tega vse skupaj težko. 90 poslancev, 90 amandmajev za cesto bi bilo najmanj, kar bi bilo absolutno potrebno, pa žal iz te moke kruha veliko ne bo, očitno ne, upam pa, da bo iz te moke več kruha v letu 2006,2007,2008, upam, da bo tako, čeprav tudi vseh želja nas, poslancev in občin in regij ne bodo potešene nikoli, to je dejstvo. Verjamem pa, da bi mogla biti in mislim, da še vedno je, cesta nekaj tistega, kar vsakemu občanu, državljanu, županu, poslancu, pa tudi ministrom enakomerna prioriteta bila, je, pa verjetno še nekaj časa v Sloveniji bo. Ko bomo končali avtocestni križ, upam, da čim prej, nas čakajo še mnoge regionalne povezave, ki so obupno slabe, pa naj bo to proti Beli krajini, Posavju, Zasavju in še kje proti Koroški, kjer so nujno potrebne za pretok ljudi, blaga, kapitala in še kaj. Jaz sem optimist večni pa upam, da bo iz te moke tudi kaj kruha kdaj. Hvala lepa.
Hvala vam kolega Janc. Besedo ima poslanec Zagorac. Se odpovedujete. Naslednji na seznamu prijavljenih je poslanec Brenčič.
Hvala lepa. Ključ problema, kako v tem rebalansu pokriti potrebno vse ali kako zagotoviti potreben obseg sredstev za vzdrževanje mreže državnih cest tako za vzdrževanje, tako za posodabljanje, kot tudi za nujna, resnejša investicijska vlaganja, kot so obvoznice, še zdaleč ni v tem, da bi bil ključ problema v tistih 4-ih milijardah, ki jih po letnem programu direkcije republike za ceste razdeli nek uradnik za vzdrževanje. Še manj v tem, da tokratni koalicijski poslanci niso napisali "mega" amandmaja, ampak dejstvo je v tem, da že več let enostavno obseg sredstev za področje mreže državnih cest daleč zaostaja za evidentnimi potrebami že samo z vidika letnega rasta prometnih sredstev. In zato tam, kjer je koliko toliko skoncentrirana neka politična masa ali več poslancev, nastajajo celo skupni amandmaji, kot so zasavski itd., tam se počasi sploh s kakšnim "mega" amandmajem še nekaj premakne. Ampak, jaz vas bom opozoril, da sem že pred 9-imi leti, ko sem začel pot poslanca, opozoril, da takrat, ne vem, po 6-ih letih država Slovenija še vedno ni priključila nekaj vasi za Čabranko, so pod jurisdikcijo Slovenije, fizično pa so vezani preko Čabranke in treh kilometrov po hrvaškem ozemlju, da vstopijo v svojo občino. In danes po 14-ih letih je stanje še ravno takšno, ni pa seveda nobenega, ki bi zbral skupino vplivnih ljudi, da bi pritisnila na ministrstvo, da bi pritisnila na proračun, da se to realizira. Hočem povedati, dejstvo je, da je potrebno že takoj proračun 2000 pristopiti v segment investiranja omrežja državnih cest nekoliko bolj dovršeno, s predhodnim programom, nacionalnim program, in s sorazmerno krepkim večjim delom sredstev, ker je nemogoče drugače vzdržati. Jaz vam povem, že danes, ko se podate na avtocesto v petek za Primorsko, lahko vozite sedaj v sezoni do Vrhnike tudi uro. Še kako bomo v kratkem rabili kolikor toliko pretočno mrežo državnih cest, če bomo sploh lahko želeli izvajati eno tekočo prometno politiko. Tako da ni problem v tem, da želimo sedaj v rebalansu nekaj rešiti, ampak damo to skozi za proračun 2006, se mora pa na temelju argumentov, ki jih mora pripraviti ministrstvo za promet, ob vseh sredstev za mrežo državnih cest krepko povečati, krepko. Hvala.
Hvala vam, kolega Brenčič. Naslednji na seznamu je poslanec Prijatelj.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani ministri! Prek 20 cest imamo v tem sklopu, na katere so vloženi amandmaji, za katere so vloženi amandmaji za katere prosimo za dodatna sredstva. To govori, da je to zelo pereča problematika in da se država ne posveča kaj dosti tem problemom. Dejstvo je, da nekateri od sogovornikov govorijo, ja, kjer bomo pa vzeli. Poglejte 700 milijard imamo za plače v javni upravi. Če bi samo za 5% zmanjšali plače, ki štrlijo tudi po 300% več kot poslanske, pa bi imeli denarja več za vse državne cesta. In ne nazadnje, lokalpatriotizem mogoče še ni vrlina, malo za šalo, zato ker še nimamo regij, mogoče bomo pa potem ko bomo imeli regije, malo bolj lokalpatrioti. Prej, ko smo glasovali o tem železniškem paketu, sem bil trdno prepričan, da so moji kolegi železničarji glasovali za. Ko sem jih povprašal, so rekli, daj se no hecati, kje smo pa upali, saj ne upamo. Torej, vlada resnično vlada z železno roko in upam, da bo vsaj tukaj toliko pameti v tem paketu, da bomo ljudem omogočili normalna pota do bele Ljubljane in še kam naprej, kajti državne ceste so za marsikaterega državljana edini vir, po katerem se lahko peljejo, ne da plačajo cestnino. Cestnine pa vemo, kako so drage. Pri tem, ko bomo glasovali, bi bilo prav, da smo malo lokalpatrioti in da pomislimo, od kod prihaja kdo. Hvala.
Hvala vam. Besedo ima poslanec Kangler.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Sam se nisem nameraval oglasiti pri teh amandmajih in tudi sam nisem nobenega amandmaja vložil glede na rebalans proračuna. Res pa je, da vse tiste želje, ki sem jih želel sam z amandmajem, da je povzela poslanka Potrata in tudi poslanec Milan Petek, ki prihajata iz tistega območja kot sam. Bi pa povedal bistvo, česar bi se morali v tem parlamentu vsi zavedati, zavedati tea, da danes ne sprejemamo proračuna Republike Slovenije. Bistvo je, da danes delamo rebalans proračuna za to letno obdobje. In najbolj pomembno je, da smo na sredini leta. In če spoštovani poslanci poznate zakon o javnih naročilih in vse ostale segmente, ki vplivajo na nekatere postavke, bistvo v dvoletnem proračunu v pol leta spremeniti podobo, spremeniti postavke ali nekatere investicije, ki so v danem trenutku odprte, pustiti nedokončane, ne gre in tudi ni odgovorno. To ni odgovorno dejanje. Res pa je in tudi sam pričakujem, da za naslednje obdobje pri pripravi proračuna, kakorkoli gledano, po potrebah in zahtevah vsi skupaj poskušamo pri tem sodelovati, tako kot je že tudi vodja skupine iz DeSUS-a nekatere stvari nakazal. Pomembno je tudi to, da se je na področju cest in državnih cest ter avtocestnega programa v tem letu dejansko nekaj zgodilo. Zgodilo se je pa to, da se je prvič zgodilo, da vlada sanira stanje na Slovenskih železnicah s proračunskimi postavkami znotraj ministrstva za promet. Do sedaj so te rešitve bile, kar se tiče Slovenskih železnic, rešene in iskane skozi finančno ministrstvo in skozi vlado. Zato tudi pričakujem od koalicije, pa tudi od finančnega ministra, da bo zaradi sanacije Slovenskih železnic in zaradi postavk, ki so se našle znotraj rebalansa, indeksacija tega ministrstva v naslednjem letu nekoliko drugačna, kot je v tem letu. In pričakujem tudi povečanje sredstev na področju investicij. Tudi sam prihajam iz takšnega območja, do koder je zgrajena avtocesta, naprej, od Maribora proti Prekmurju in tudi proti Zagrebu avtocestni program deloma gre naprej, deloma stoji. Glede na meddržavne pogovore tako med predsednikom vlade Republike Slovenije in predsednikom vlade Republike Hrvaške so veliki interesi, da se pirnska avtocesta zgradi. Zato apeliram na vlado in tudi ministra, da podvzamejo vse ukrepe in vse možnosti, da se najdejo in zagotovijo viri, da se ta cesta zgradi čim prej. Pomembno je, da se tranzit zaradi mira in stabilnosti na Balkanu, na Bližnjem vzhodu, bistveno poveča skozi mejni prehod Šentilj proti Balkanu in da so tako obremenjene lokalne ceste kot tudi državne ceste. In če danes potrebuješ dve uri, da prideš iz Maribora do občine Miklavž ali Starše, ki je vsega skupaj 10 do 12 kilometrov, potem mi lahko verjamete, da je v turistični sezoni grozota in katastrofa na tem območju. To pa ne pomeni, da morajo investicijsko stati tudi druge ceste. Sam kot politik se ne bi želel spuščati v tisti del postavk, kot je eden izmed poslanskih kolegov dejal, kar se tiče direkcije za ceste, da bi jaz odločal v tistem segmentu, kje je treba vzdrževati državne ceste, jih krpati in tudi sanirati. Dragi moji, če poznate malo zakonodajo, odgovorna oseba, ki je zadolžena za vzdrževanje cest, če ne vzpostavi državnih cest v takšno obliko, ki zagotavlja varno vožnjo vsem uporabnikom cest, je kazensko in materialno odgovorna. In ne želim, da bi politika bila tista, ki bi odločala, katera cesta in katere luknje, za vzdrževanje državnih cest govorim, se naj krpajo, katere pa ne in kako se naj tisti denar prerazporeja. To je odgovorno delo in mislim, da je to tudi delo strokovnjakov in tistih, ki so tam zaposleni. Obstaja pa tudi možnost, ki je ne izključujem, da se ta denar porabi tako ali drugače. Vendar tudi dokler ni komu kaj dokazano, je treba spoštovati uradnike in jim tudi zaupati, da to opravijo. Bi pa rad poudaril, in sem prepričan, da mi moj poslanski kolega Mirko Zamernik ne bo zameril, da ni vse tako črno, kot tudi sam govori. Pomembno je, da kolega Mirko prihaja iz volilnega okraja, ki je tudi moj poslanski kolega, iz istega volilnega prihaja kolega Jakob Presečnik, ki je bil v prejšnjem mandatu minister za promet. Kolega Mirko, če bi šli analizirat nekatere postavke, ki so bile zagotovljene, finančne investicije za tisto območje, mislim, da je kar nekaj denarja prišlo v Luče in v tisto okolje, tudi s pomočjo kolega Presečnika in tudi s pomočjo vas kot poslanca. Tega se spominjam zaradi naravnih elementarnih nesreč, ki so prizadele tisto območje, da je del sredstev prišlo. Za konec pa mi je tudi znano, vsaj neuradno sem ugotovil, da v kratkem odpirate zelo pomembni cestni objekt, to je most v Lučah, kjer boste imeli kar veliko predstavnikov vlade, in upam, da boste tudi takrat vse tiste, ki bi kakorkoli bili še zadolženi, jih tudi malo obdelali in da še kakšen tolar spravite v tisto okolje, ki mu je po mojem mnenju tudi potrebno prisluhniti in dobiti svoj pomen.
Hvala. Zadnji na seznamu [[...]]Replika. Se opravičujem, kolega Zamernik, izvolite.
Hvala lepa. Kolega Kangler me je tako vlekel za jezik, da sem se moral oglasiti. Daleč od tega, da bi jaz slikal stvari tako črne, da ne vem. Potem je bil napačen vtis prej v prejšnjem izvajanju dosežen. Res je, ni vse črno, ampak nekaj je treba vedeti, kolega Kangler, in tega problema se tudi nismo nič dotaknili. Osem let sem bil župan in ko smo delali cesto, ki je bila občinska, zraven je šla regionalna, se pravi državna, je bil faktor izgradnje občinske ceste z enakimi elementi za 50% ali več nižji. In to se na direkciji za ceste čisto logično priznava. Direktor direkcije je rekel, da je to popolnoma normalno, da si izvajalci, in jaz še vedno trdim, tako kot trdim že osem let, da so izvajalci tisti, ki dokaj tempirajo tempo in kje se bo kaj delalo in kako se bo delalo in kakšne cene se bodo postavljale. Zato, tisti, ki jih je treba resnično dati na prevetritev in potem bomo s temi sredstvi, za katera se strinjam, da so še vedno prenizka, ampak že s temi prenizkimi sredstvi bomo lahko bistveno več naredili, kot pa naredimo sedaj.
Hvala. Zadnji na seznamu prijavljenih je poslanec Jožef Horvat.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, spoštovani zbor. Intonacija današnje razprave o tako imenovanih prometnih amandmajih se mi zdi, da je identična kot intonacija razprave, ko je ta visoki zbor sprejemal letni načrt izgradnje avtocest za leto 2005. Amandmaji, ki so predlagani, človek bi kar vse amandmaje podprl, vendar zastonj je nek amandma podpreti, ki zahteva nekaj deset milijonov slovenskih tolarjev, da bi rešili nek prometni problem še pred turistično sezono, saj vemo, kako gre, kakšni so postopki glede oddaje del. Nihče, se mi zdi, danes ni diskutiral tudi o tem, v kakšnem stanju je minister mag. Božič prometno ministrstvo prevzel. Šlo je za približno 29 milijard slovenskih tolarjev primanjkljaja. Fantastična finančna luknja. Tudi sam bi želele, da bi na cesti G13, Lendava-Murska Sobota-Maribor, situacija ne bila tako dramatična, kot je. Moja razprava, priznam, je mogoče samo triminutni prispevek k izgubi časa, ampak veliko pomembnejšega, strateško pomembnega časa pa je bilo izgubljenega, ko se je diskutiralo in razpravljalo o pomurskem kraku avtoceste, ki ni bil pravočasno umeščen v načrt izgradnje avtocest. Sprašujem se, kdo je Slovenijo pripravljal za vstop v Evropo, ki se je zgodil 1. maja 2004? Očitno, kar se tiče prometa, kar se tiče prometa, ki se danes odvija po cesti G13, nismo bili pripravljeni. Primer, april 2004 na mejnem prehodu Dolga vas 24 tisoč tovornjakov na mesec, danes na mejnem prehodu Dolga vas skoraj 100 tisoč tovornjakov. Res tega niti prometna stroka ni predvidevala. Očitek, da smo koalicijski poslanci mevže, da nismo upali vložiti kakšnega amandmaja, ni utemeljen. Zaključujem pa to diskusijo s tem, da sem optimist in da s koraki, ki jih je začelo ministrstvo delati, bomo v prihodnje lahko prišli do boljših cestnih rešitev. Hvala lepa.
Hvala vam. Sprašujem, ali želi še kdo besedo okoli amandmajev pri uporabniku Direkcije Republike Slovenije za ceste. Ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, prehajamo na odločanja o amandmaju predlagatelica poslanke Majde Potrata. Vlada predlaganega amandmaja ne podpira, matično delovno telo predlaganega amandmaja ne podpira. Sprašujem, ali želi kdo obrazložiti svoj glas. Ne. Potemtakem glasujemo. Navzočih je 60 poslancev. Za je glasovalo 19, proti 41. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko dva, iste predlagateljice, poslanke Majde Potrata. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira, matično delovno telo predlaganega amandmaja ne podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? Ne. Potem prehajamo na odločanje. Navzočih 61 poslancev, za je glasovalo 22 poslancev, proti 38. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko tri predlagatelja poslanca Mirana Potrča. Vlada Republike Slovenije amandmaja ne podpira. Matično delovno telo amandma podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? Ne. Potem prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 66 poslancev, za je glasovalo 24 poslancev, proti 40. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 4 pri istem uporabniku. Predlagatelj je dr. Marko Pavliha. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira, matično delovno telo predlaganega amandmaja ne podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? Ne. Potem prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 69 poslancev, za je glasovalo 24 poslancev, proti 44. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 5. Predlagatelj je poslanec Geza Džuban. Vlada Republike Slovenije amandmaja ne podpira, matično delovno telo amandmaja ne podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? Ne. Potem prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 68 poslancev, za je glasovalo 22 poslancev, proti 42 poslancev. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 6 predlagatelja skupine poslancev s prvopodpisanim Jerič Milanom. Matično delovno telo predlaganega amandmaja ne podpira. Poslance Slovenske ljudske stranke bi prosil za posluh. Vlada predlaganega amandmaja ne podpira, matično delovno telo predlaganega amandmaja ne podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? Kolega Jerič, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, cenjeni ministri, državni sekretarji, lep pozdrav tudi v mojem imenu! Z veseljem sem podprl prvih pet amandmajev na tem področju in seveda bom tudi 6. amandma, 7., 18., in 19., ki smo ga vložili poslanci, ki tvorimo tako imenovani klub zasavskih poslancev, in seveda vse ostale s področja ministrstva za promet oziroma pri uporabniku Direkcije Republike Slovenije za ceste. Zavedam se, da je področje državnih cest podcenjeno v tem rebalansu državnega proračuna za leto 2005 in da so podcenjeni tudi projekti, kateri so našli mesto v naših amandmajih. V amandmaju, ki sem ga prvi podpisal, bi se dotaknil samo dveh projektov, to je predvsem glavne ceste Šentjakob-Zidani most, in sicer dveh odsekov Ribče-Litija in pa Hrastnik-Zidani most. Kar se tiče prvega odseka, to je Ribče-Litija, ta cesta je, kar se tiče državne cestne mreže oziroma glavnih cest, ena od bolj obremenjenih, dnevno obremeniti je preko 10 tisoč vozil na dan in po našem mnenju je potrebno investicijo na tem odseku oziroma modernizacijo izvesti v čim krajšem možnem času, ne pa to investicijo peljati na dolgo časovno obdobje glede na obremenitev, ki je, in glede na logistične težave, ki jih imajo, bom rekel, firme, ki prihajajo s tega območja. Samo za primerjavo, tovarnam na območju Litije in Zasavja po tem cestnem odseku logistična oskrba ni mogoča, glede na to, da določeni objekti na tej cesti ne prenesejo večje medosne obremenitve. Drugi odsek je odsek glavne ceste Hrastnik-Zidani most, na katerem gradimo industrijsko obrtno cono, tovarno znotraj tega in seveda želim, da bi poslanci podprli ta amandma. Hvala lepa.
Hvala vam. Obrazložitev glasu, Bogdan Barovič. Izvolite.
Hvala. Gradnja obrtno industrijske cone poteka, to kar je spoštovani kolega povedal, v dogovoru med občino Trbovlje in občino Hrastnik skupaj. Mi smo skupaj naredili projekt, skupaj vložili svoja občinska sredstva in skupaj izkoristili evropska sredstva, seveda je pa logistika tista, ki nas bo povezovala naprej. Še enkrat poudarjam, 25 kilometrov radiusa do avtocestnega omrežja. Ni nepomembno, če je država zaprla rudnik, če je država zaprla strojno tovarno, če je da država zaprla težko industrijo in uvedla novo - hvala bogu, delovna mesta so. Naredimo še logistiko in v velikem deležu se nas boste ob skupnem našem sodelovanju tudi znebili. Ta dan bo pomenil veliko olajšanje za prihodnje.
Hvala. Glede na to, da ni več drugih prijavljenih k obrazložitvi glasu, prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 72 poslancev in poslank, za je glasovalo 25 in proti 47. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na amandma pod zaporedno številko 7 predlagatelja skupina poslancev s prvopodpisanim Bogdanom Barovičem. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira, matično delovno telo predlagani amandma podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? Kolega Barovič, izvolite.
Hvala. Spoštovane kolegice, kolegi. Ponovil bom zelo na kratko tisto, kar sem povedal, to je eden odsek državne ceste v starem mestnem jedru občine Trbovlje, kjer je tudi šola, ki pomeni veliko nevarnost tako za otroke v šoli kot za vse prevoznike na državni cesti skozi Trbovlje. Projekt je bil uvrščen najmanj 5 ali 6 let v obnovo, mi smo se ga lotili tako, kot sem povedal, skupaj seveda z mojimi kolegi počasi, postopno s koraki. Dobili smo, naročili smo projekte, rezervirali občinski denar in upoštevali v borih proti milijardam 16 milijonov 400 tisoč tolarjev. V kolikor teh v občini Trbovlje ta trenutek za vse narejeno ne dobimo, jih ne bomo dobili 88 po planu in načrtih in programih za leto 2006 in jih ne bomo dobili še nadaljnjih, mislim, čez nekaj 100 za ureditev ceste v povezavi do avtocestnega križišča na Prebold. Stvar te države je, kako bo to uredila. Planirano, načrtovano je vse, kar je bilo potrebno, je storjeno. Odločitev seveda je na nas, spoštovane kolegice in kolegi. Mi smo do nule, kar smo morali, svoje naredili.
Hvala. Besedo ima kolega Zagorac.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani! Predlagan amandma bom podprl iz dveh razlogov. Prvi razlog, danes zjutraj, ko sem se peljal v službo in poslušal eno izmed radijskih postaj, kjer je bila tema ravno zasavske ceste. In eden od zaposlenih na ministrstvu za notranje zadeva je med drugim tudi dejal, da je delni krivec za vsaj dve smrtni žrtvi tudi neurejenost zasavskih cest. Upam, da bo vsaj v tem primeru pri vladnih poslancih prevladala človečnost in ne mehanizem stiskanja po tipki "proti". Drugi razlog je predvsem razsvetljenstvo, ki sem ga bil deležen s strani poslanca Horvata, ki je dejal, kako v nezavidljivi situaciji se je našel gospod minister in prometno ministrstvo, ko je nastopil svojo funkcijo in s tem, ko bomo nekaj denarja namenili v ministrstvo, upam, da bomo vsaj malo pomagali. Hvala lepa.
Hvala. Je še kakšna obrazložitev glasu? V kolikor ni, prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 72 poslancev, za je glasovalo 69 poslancev, proti sta bila 2. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Nadaljujemo z odločanjem o amandmajih, prosim za mir v dvorani, smo v fazi odločanja. Kolega Kangler, prosim, bodite toliko do ostalega državnega zbora in sodelujete. Smo pri amandmaju pod zaporedno številko 8, to je pri istemu uporabniku Direkciji Republike Slovenije za ceste. Predlagatelj amandmaja je poslanec dr. Gaber Slavko. Vlada Republike Slovenije amandmaja ne podpira, matično delovno telo amandmaja ne podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 72 poslancev, za je glasovalo 24, proti 46. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje k amandmaju pod zaporedno številko 9 predlagatelja poslanca Ljubo Germiča. Matično delovno telo amandmaja ne podpira, vlad Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 70 poslancev, za je glasovalo 24 poslancev, proti 45. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju pod zaporedno številko 10 predlagatelja Srečka Prijatelja. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira. Matično delovno predlaganega amandmaja ne podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 69 poslancev, za je glasovalo 26 poslancev, proti 43. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 11 predlagateljice poslanke Darje Lavtiža Bebler. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja na podpira. Matično delovno telo predlaganega amandmaja ne podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Potemtakem, prehajamo na odločanje. Glasujemo. Prisotnih je 71 poslancev, za je glasovalo 23, proti 47 poslancev. [[Za je glasovalo 23.]] [[47 proti.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o 12 amandmaju. Predlagatelj je poslanec Samo Bevk. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira. Matično delovno telo predlaganega amandmaja ne podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Potemtakem prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 70 poslancev. Za je glasovalo 25 poslancev, proti 45 poslancev. (Za je glasovalo 25.)(Proti 45.) Ugotavlja, da amandma ni sprejet. Prehajamo na amandma pod zaporedno številko 13. Predlagatelj je poslanec Milan Petek. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira. Matično delovno telo predlaganega amandmaja ne podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Potemtakem prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 71 poslancev. Za je glasovalo 25 poslancev, proti 46 poslancev. (Za je glasovalo 25.)(Proti 46.) Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na amandma pod zaporedno številko 14. Predlagatelj je poslanec Samo Bevko. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira. Matično delovno telo predlaganega amandmaja ne podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Potem prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 70 poslancev. Za je glasovalo 25 poslancev, proti 45 poslancev [[..]] [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni bil sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 15 predlagatelja poslanca Sama Bevka. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira. Matično delovno telo predlaganega amandmaja ne podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Potemtakem prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 67 poslancev, za je glasovalo 21 poslancev. Proti 45 poslancev. [[Za je glasovalo 21.]] [[Priti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na amandma pod zaporedno številko 16 predlagateljev skupina poslancev s prvopodpisanim Matjažem Hanom. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podipra. Matično delovno telo predlaganega amandmaja ne podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Potemtakem [[...]]Se opravičujem. Kolega Barovič.
Hvala. Tudi to je eden od amandmajev, ki jih je vložila naša skupina, neformalna skupina zasavskih poslancev. Izračun je v veliki natančnosti za tisto, kar bi moralo biti končano in tudi narejeno. Še enkrat pravim, lahko vidite in dokaz temu je to, da ne gre za politične barve. Gre za uresničitev dela cestnega programa, ki je še kako pomemben, še enkrat poudarjam, ob, bog ne daj, kakršnihkoli nezgodah, kakršnihkoli povezavah, tudi zaradi vse logistike, ki poteka v tej industrijski coni, ki se preoblikuje. Ti deli so zelo pomembni. To niso izmišljotine, to so realne prenove in obnove cest, zato da bo logistika tekla v vsakem trenutku, v vsakem primeru, karkoli že, pa upajmo, da se ne bo, se bo zgodilo. Apeliram na kolegice in kolege in vse skupaj, da te amandmaje, ki smo jih še enkrat skupaj naredili kot skupina, kot prijatelji, kot ljudje, ki smo bili realni, ki smo imeli realne poglede, podprete. Hvala.
Hvala vam. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 20 poslancev, proti 46. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo na amandma pod zaporedno številko 17, predlagatelj poslanec Samo Bevk. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira, ravno tako ga ne podpira matično delovno telo. Želi kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 22, proti 43. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni bil sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 18. Predlagatelj je skupina poslancev s prvopodpisanim Matjažem Hanom. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira, ravno tako ne matično delovno telo. Želi kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 47. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na amandma pod zaporedno številko 19, predlagatelj je skupina poslancev s prvopodpisanim Matjažem Hanom. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira, ravno tako ne matično delovno telo. Želi kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti 48. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje k 20. amandmaju. Predlagatelj je Samo Bevk. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira, matično delovno telo predlaganega amandmaja ne podpira. Želi kdo besedo za obrazložitev glasu? Gospod Bevk, izvolite.
Hvala lepa. Ker iz amandmaja ni razvidno, za katero cesto gre, naj povem, da je to solkanska obvoznica. Pri 10. amandmaju je bil z enako vsebino zavrnjen amandma kolega Prijatelja, sedaj imate priložnost, da naredite popravi izpit. Hvala lepa.
Hvala za opozorilo. Želi še kdo? Gospa Pečanova, izvolite.
Rada bi samo prosila kolegico primorsko poslanko in ostale primorske poslance, da pri tej obvoznici vendarle dajo svoj glas "za" zaradi tega, ker menim, da dovolj dobro poznate to območje, da veste, da je solkanska obvoznica ena najbolj nujnih investicij na tej potezi. Hvala.
Vse nadaljnje razpravljavce v okviru instituta obrazložitve poslanskega glasu bi prosil, da se držite poslovnika državnega zbora in v obrazložitvi [[...]]
Glasovala bom za, gospod predsedujoči.
[[..]]poveste kaj so razlogi, ki so vas navedli ali za ali proti in v okviru instituta poslanskih vprašanj ne pozivate druge poslance. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 20. Glasujemo. Navzočih je 68 poslancev, za je glasovalo 25 poslancev, proti 41 poslancev. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 21. Predlagatelj je skupina poslancev s prvopodpisanim Matjažem Hanom. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira, matično delovno telo predlaganega amandmaja ne podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? Ne. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 68 poslancev, za je glasovalo 20, proti 47 poslancev. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni podprt. Zato prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 22. Predlagatelj je poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira, matično delovno telo predlaganega amandmaja ne podpira. Želi kdo obrazložit svoj glas? Ne. Potem takem prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 69 poslancev, za je glasovalo 21 poslancev, proti 47 poslancev. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. S tem smo zaključili z amandmaji pri uporabniki Direkcije Republike Slovenije za cesto in prehajamo na razpravo o amandmajih pri uporabniku ministrstvo za okolje in prostor. Zato dajem v razpravo vse amandmaje pod to točko. Kdo želi razpravljati? Razprava je možna o dveh amandmajih. Glede na to, da nihče ne želi razpravljati, zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje. Na glasovanje dajem amandma pod zaporedno številko 1, predlagatelj je poslanska skupina Socialnih demokratov. Želi kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 47. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. V obravnavo in sprejem dajem amandma pod zaporedno številko 2 istega predlagatelja, poslanske skupine Socialnih demokratov. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira, ravno tako ne matično delovno telo. Želi kdo obrazložiti svoj glas? Gospa Pečan, izvolite.
Jaz bom glasovala za. Razlog je pa ta - tako da bo gospod predsedujoči končno zadovoljen z razpravami, ki so v državnem zboru. Glasovala bom za zaradi tega, ker gre za stanovanjsko izgradnjo, ki je po vseh statističnih in tudi siceršnjih podatkih v Sloveniji izrazito podhranjena gospodarska panoga, vemo, da ima multiplikacijski faktor, enega najvišjih od vseh dejavnosti v državnem gospodarstvu. Istočasno pa s 100 milijoni tolarjev, kolikor je v tem amandmaju predvideno, se pravi, štirikrat nižji znesek, kot je bil v prvem amandmaju, je bore malo možno zgraditi stanovanj oziroma jih urediti ali obnoviti. Pa vendar, vsak tolar je pri stanovanjski gradnji izjemno pomemben. In vabim tudi druge poslanke in poslance, da podprejo ta amandma. Hvala.
Hvala. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 17, proti 45. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. V razpravo dajem amandmaje k proračunskemu uporabniku ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, in sicer v prvem sklopu amandmaje k podprogramu povečanje zaposljivosti, in sicer štiri amandmaje. O vseh štirih predlaganih spremembah odpiram razpravo. Prosim za prijave. Poslanec Potrč, izvolite.
Hvala lepa. Rad bi kolegice in kolege, ki so bili dobrohotni in so šteli, da so amandmaji, ki zadevajo ceste, pomembni tudi takrat, kadar jih vlagamo opozicijski poslanci, opozoril, da gre tokrat za ljudi. Gre za našo željo, da bi povečali vlaganja tudi v človeški faktor [[...]] [[Oglašanje iz ozadja.]]
Dovolite, prosim, da kolega Potrč pove.
Kaj je narobe? Lahko nadaljujem? Se opravičujem, ugotavljam, da nisem bil jaz nič kriv pa hvala lepa kljub temu. Jaz bi rad opozoril na to in poprosil poslanke in poslance koalicije, ki so v manjšem številu podprli kakšen amandma na področju sredstev pa glede pri amandmajih, ki povezani z ministrstvom za delo, družino in socialne zadeve za ljudi. Ge za naš predlog, da se aktivni politiki zaposlovanja in vlaganju v človeški kader, človeške resurse, nameni več sredstev. Menim, da ste mnogi iz sedanje koalicije govorili o tem, govorili o enakomernem razvoju, govorili o degradiranih regijah, govorili o potrebi po zagotavljanju dodatnih sredstev, da bi se reševali problemi zaposlovanja. Nekaj malega priložnosti za to, da kakšno od teh vprašanj in problemov rešujemo, je tudi v teh amandmajih. Hvala lepa.
Hvala vam. Naslednji na seznamu prijavljenih je poslanec Capuder.
Hvala. Sam predlaganih amandmajev ne bom podprl predvsem iz naslednjih razlogov. Naj se ustavim najprej pri aktivni politiki zaposlovanja. Ta sredstva se povečujejo glede na uporabljana v lanskem letu, za več kot 20%, iz 17.2 na približno 20 milijard in pol, s tem, da je treba tudi meniti, da se je brezposelnost zmanjšala za 2%. Zato se sprašujem, če bi se tako povečana sredstva, če bi bila sprejeta s predlaganimi amandmaji, sploh lahko porabila. Vlagate tudi amandma za rejnine. Glede na to, da je namenjenih trenutno toliko sredstev, kot se predvideva, da jih bo tudi porabljenih, mislim, da tega amandmaja ni potrebno podpirati. Tretji sklop amandmajev, ki ga ne bom podprl, so pa amandmaji, ki predlagajo, da se materinskim domovom povečajo sredstva. Materinski domovi imajo količino denarja, kot je bilo določeno z javnim razpisom v oktobru leta 2004. In če je bila pač tako načrtovano, morate pač gospodje iz opozicije to sami sebi prepisati. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Poslanka Žgajner.
Hvala lepa za besedo. Jaz se niti ne bi javila k razpravi, če me ne bi k temu spodbudil govornik pred menoj. Namreč, govoril je o tem, kako materinski domovi niso potrebni dodatnega financiranja v okviru rebalansa proračuna. Lepo vas prosim, v ta sklop materinskih domov sodijo ne nazadnje tudi varne hiše oziroma ustanove, ki pomagajo žrtvam, takšnim in drugačnim. Vsekakor pa so tu v glavnem žrtve ženske in otroci. Ali veste, kaj pomeni biti žrtev, predvsem govorim v imenu otroka? Ne nazadnje sem bila zadnjič zgrožena, ko sem s strani vladajoče koalicije slišala, da otroci predstavljajo najšibkejši člen družine. Jaz vsekakor bom podprla vse amandmaje, ki sodijo v okvir tega podprograma povečanje zaposljivosti. Rada bi omenila še nekaj. Rebalans proračuna ukinja oziroma zmanjšuje sredstva ravno na področju aktivne politike zaposlovanja. Na področju pomoči brezposelnim in ne nazadnje tudi na področju pomoči novim podjetjem oziroma gre v imenu zaposljivosti za nova podjetja. Jaz bom vse omenjene amandmaje podprla.
Hvala. Kolega Germič izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Tudi danes smo pri obravnavi splošnega dela rebalansa proračuna slišali veliko komentarjev, mnenj, tudi na temo aktivne politike zaposlovanja, iz katere je bilo slišati veliko besed, kako je bil denar na področju aktivne politike zaposlovanja uporabljen nenamensko, neučinkovito, da je seveda velikokrat pristal ta denar nekako na področjih političnih botrov in še in še smo lahko danes slišali. Zato bi bilo zelo dobro slišati gospoda ministra, ki je tukaj z nami, da nam tudi sam pojasni, ali so to dejanski razlogi za to, da se tukaj na področju aktivne politike zaposlovanja krčijo sredstva za skoraj 10%. Ko spremljamo obrazložitve k posameznim podprogramom, vidimo, da v tekstovnem delu pravzaprav se temu področju daje veliko teže, velik poudarek, ko pa gledamo številčne podkrepitve tej vsebini, pa so zadeve drugačne. Ko pa govorimo o tem, da nekako ne zaupate vsemu temu, kar je bilo na tem področju do sedaj narejeno, pa na zelo skrbi zelo veliko znižanje postavke, ki govori spremljanje, nadzor in evalvacija programov na področju trga dela, kajti kakšne ukrepe lahko pričakujemo v prihodnje, če sistem, ki je veljal do sedaj, ki se ga je gradilo kar nekaj let, ne velja, hkrati pa boste zavrgli vse možne detajlne proučitve tega, kar danes je, da bomo lahko spremljali enega izmed zelo pomembnih temeljev lizbonske strategije, to je zaposlenost. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Se opravičujem, minister Drobnič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Hvala lepa tudi za vprašanje oziroma odprte dileme, ki ste jih postavili. Kot je že poslanec, gospod Capuder, omenil, da se v bistvu namenja za aktivno politiko zaposlovanja približno 20% več sredstev, kot je pa bila realizacija v preteklem letu, pa vseeno velja poudariti, da se je brezposelnost zmanjšala za približno dva odstotka, malo manj. To pomeni, da denar je na razpolago, se pa ob tem seveda tudi sprašujemo o absorbcijski sposobnosti vseh tistih institucij, podjetij, ki izvajajo aktivno politiko zaposlovanja. Ali lahko toliko ljudi sprejmejo in tudi izvedejo programe? To nas seveda še najbolj skrbi, zato menimo, da je zadosti denarja, glede tudi na porabljena sredstva v preteklem letu, ker se je tudi prejšnja vladna koalicija srečevala z enakimi vprašanji. Imeti moraš po eni strani izvajalce, po drugi strani moraš imeti ustrezne brezposelne, ki jih napotiš v programe. Financiranje, zlasti enkratna izplačila večjih zneskov pa smo spremenili z načinom varovanja, zato da se državna sredstva ne bi izgubljala. Včasih niso razlog, da se odločijo za to, neki špekulativni nameni, ampak nekaterim zmanjka sape. Vendar z državnimi sredstvi ne moreš iti v projekte, za katere nisi trdno prepričan, da bodo šli. Evalvacija trga dela pa se bo izvajala. Menimo pa, da se da na bolj racionalen način. Imamo veliko institucij in radi bi pravzaprav na nevtralen način ugotovili, kateri programi gredo, kateri programi dosegajo učinke in kateri ne. In v tem smislu je naloga vlade, da poda informacijo tako javnosti kot državnemu zboru, kako je s temi programi, kateri so učinkoviti in kateri niso učinkoviti. Pri tem je treba poudariti, da se to spreminja, učinkovitost programov, odvisno tudi od situacije na trgu dela, kdaj pospeševati mlade iskalce zaposlitve in kdaj ostale.
Hvala, minister. K besedi vabim poslanca Mikoliča.
Hvala lepa. Spoštovani kolega Germič ugotavlja, da sistem, ki se je gradil nekaj let, pa danes ne velja. Kot župan bi rad obrazložil, kaj je pa bilo narobe v preteklih letih glede tega sistema aktivne politike zaposlovanja, glede na to, da smo tudi občine nekako bile vključene zraven. Nikakor ne morem zagovarjati tistega sistema glede delitve denarja oziroma na osnovi javnih razpisov za področje aktivne politike zaposlovanja, kjer so se lahko prijavljale med ostalimi tudi lokalne skupnosti pa razne druge institucije. In ko je nekdo dobil pozitiven sklep, da bo lahko to izvajal, in se je vrtelo to okrog številke, recimo, 50 ali pa 100 milijonov, vemo, da je to področje človeških virov, v katerega so se pa lahko vključili tisti brezposelni v izobraževanje, predvsem v področje izobraževanja. Toda na žalost, kakšen je pa bil končni rezultat - to je tisto, kar sem prej razlagal -, smo tudi v sredstvih javnega obveščanja brali, kako je bilo na različnih območjih Republike Slovenije, da ne bom govoril glede Prekmurja pa glede ostalih delov, tudi na primer Kozjanskega. Sam smatram in zelo podpiram vlado, da je tu sprejela določene ukrepe in da bo denar strogo namenjen za vse tisto, kar je pravzaprav tudi opravičljivo. Glede teh zadev, ki so se pa dogajale v preteklosti, kjer je bilo veliko denarja namenjenega samo temu, da so lahko določene programe izvajale določene institucije, ki so tudi na nekem predhodnem razpisu dobile kot licenco, da lahko to izvajajo, to je pa tudi, vam moram povedati, na žalost bilo marsikje tudi vnaprej dogovorjeno. Tega vsekakor ne bom podpiral in vesel sem, da mi danes tudi tega ni treba podpirati, ker je na drug način minister pristopil k reševanju teh zadev. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo dajem poslanki Žgajner.
Hvala lepa še enkrat za besedo. No, še enkrat bom - pa se bom tokrat navezala na ministra, ki je zelo optimistično povedal, kaj vse se je naredilo in kaj se bo naredilo v letošnjem letu oziroma konkretno z rebalansom proračuna, ki ga danes obravnavamo in sprejemamo. Verjamem, da se je procentualno zmanjšala brezposelnost. Ampak kaj pomeni procentualno zmanjšanje brezposelnosti? Ministrstvo je pravzaprav vzelo zelo pozitiven pristop konkretno pri temu rebalansu proračuna, kar se tiče upoštevanja prihodkov s strani raznih skladov EU. Zanimivo, glede na to, da niti finančna perspektiva za bodoče oziroma prihodnje obdobje v okviru EU še ni določena. Ne nazadnje me zanima še ena zelo pomembna stvar. V Slovenski nacionalni stranki smo pred vstopom Slovenije v EU opozarjali na veliko število brezposelnih, novih brezposelnih, ki so posledica nekonkurenčnosti slovenskih podjetij v okviru EU. Danes smo temu dejstvu veliko bliže. 40.000 novih brezposelnih se omenja številka tudi v medijih. Ministra sprašujem: Kje je plan v okviru tega rebalansa proračuna, glede na to, da se sredstva zmanjšujejo za brezposelne? Upam, da bom dobila odgovore. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima poslanec Germič.
Hvala, gospod podpredsednik. Seveda, gospod Mikolič, dejstva govorijo o tem, da so se v zadnjih letih ukrepi prijeli in da imamo opaziti konstantno zmanjšanje brezposelnosti. In vprašanja, ki so bila naslovljena na gospoda ministra, so izhajala iz bojazni, da se ta trend ne obrne v drugo smer. In glede na to, da ne bomo imeli evalvacij in proučitve obstoječih programov, da zmanjšujemo sredstva na obstoječih programih, obstaja bojazen, da do tega trenda in zasuka trenda lahko pride. Skrbi bojazen, da se manjšajo sredstva na področjih, ki bi pomenila dodatno usposabljanje, dvig izobrazbene strukture in seveda na ta način večjo konkurenčnost na trgu dela za posameznika. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima poslanec Zagorac.
Hvala za besedo, predsedujoči. Sam prihajam iz okolja, kjer je brezposelnost še vedno problem številka 1. To je Maribor, Štajerska in deloma tudi Prekmurje, ne nazadnje ne dolgo nazaj vemo, da je še en tekstilni gigant povzročil dodatnih 350 brezposelnih ljudi. Sliši se tudi, da naj bi se selil še ta zadnji, ki je v tako imenovanem mariborskem Melju ostal. To je konkretno Henkel, ki se seli iz Maribora in tudi tam mislim, da bo okoli 240 dodatno brezposelnih ljudi, zato enostavno ne morem sprejeti dejstva, da vlada v rebalansu, bom rekel, reže sredstva v programih zaposlovanja. Zanima pa me, če že jemljete sredstva programom novega zaposlovanja, kakšna je vladna politika glede novega zaposlovanja oziroma ustvariti ugodna okolja za podjetja, za katera vemo, da bodo potem zaposlovala nove ljudi oziroma ali se pripravlja kakšna davčna reforma, kakšna ugodnejša davčna politika za podjetja, ki bodo zaposlovala na novo ljudi. Predvsem me to zanima za področje, kot sem povedal, Štajerske in Prekmurja, kjer je brezposelnost še vedno problem številka 1 in ki ga do sedaj še nobeni vladi ni uspelo ustaviti. Kot sem dejal, podjetja propadajo eno za drugim. V Mariboru bo počasi več brezposelnih, kot pa bo zaposlenih. Hvala.
Hvala. Besedo ima poslanec Srečko Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovani ministri, spoštovane kolegice, kolegi! Vlada je milo rečeno na tem področju mačehovska in ne razumemo v Slovenski nacionalni stranki takšnega odnosa do tovrstne problematike. Kot je že moja poslanska kolegica Barbara povedala, lahko predvidevamo dodatnih novih 40 tisoč nezaposlenih ob dejstvu, da imamo z aprilskim podatkom 96 tisoč nezaposlenih že prijavljenih na zavodu. Seveda to je absurd, da ne ustvarjamo nove dodane vrednosti, da nimamo toliko moči, da bi vlagali denar v razvojne programe in predvideli proračunska sredstva. Ni pa to edini absurd. V javnosti in medijih smo lahko zasledili, da se ta ista vlada odloča, da bo v bistvu stimulirala gospodarstvo v tujini prej, kot gospodarstvo doma. Sami smo postavili, osebno sem postavil poslansko vprašanje, čemu to, zakaj se razvojni tolar ne vlaga v perspektivna domača gospodarstva in s tem ustvarja nova delovna mesta. Vendar do danes še nisem dobil odgovora. Upam, da bodo kaj pametnega spesnili, da bodo našli pametne argumente na to vprašanje. In kot sem že rekel, predvideva se še večji val nezaposlenosti. Vidimo, da v bistvu je zlasti iz vzhodnih držav kar veliko povpraševanje po naših delovnih mestih, ki bi jih lahko, če bi imeli tudi bolj pametno šolstvo, zasedli naši perspektivni delavci. To, kar je tukaj pred nami, je za mene popoln absurd. Jemlje že tako majhna sredstva in temu primerno bo tudi večja številka čez leto dni, ko se bomo pogovarjali o posledicah tega, kar bo danes nedvoumno sprejeto. Sam bom proti takim odločitvam. Hvala.
Hvala poslanec Prijatelj. Poslanec Rugelj ste se prijavili? Izvolite.
Hvala za besedo. Kar nekaj razpravljavcev je tukaj govorilo, da je naše gospodarstvo nekonkurenčno in da imamo zato veliko brezposelnost. Nihče pa se ne vpraša, kje je vzrok za to nekonkurenčnost. Jaz sem že velikokrat tukaj poudaril, da je vzrok za nekonkurenčnost, in bom zdaj še enkrat poudaril, v bistvu v preveliki javni porabi in prosim, da bi to upoštevali. Hvala lepa.
Hvala. Razprava poslanka Žgajnerjeva.
Hvala lepa. Kolega se sprašuje, kje so razlogi za nekonkurenčnost. V rebalansu proračuna na strani 157 jasno piše, za kreiranje novih delovnih mest in povečanje prilagodljivosti podjetij ministrstvo jemlje za slabi dve milijardi slovenskih tolarjev. Tukaj je, spoštovani kolega, tudi razlog za to, da smo Slovenci nekonkurenčni v okviru Evropske unije. Kako, sprašujem ponovno ministra, se bodo slovenska podjetja lahko prilagodila?
Hvala. Replika.
Malo replike. To, kar je v zdajšnjem proračunu, ne vpliva na naše stanje o nezaposlenosti.
Želi še kdo razpravljati? Ponovno vprašam, želi še kdo razpravljati? Minister, izvolite.
Hvala lepa. Očitno moram še enkrat pojasniti. Za 20% se povečujejo sredstva v primerjavi s porabo v letu 2004, se pa nekoliko zmanjšujejo v primeru z načrtom, ki je bil sprejet pred dvema letoma. Še enkrat poudarjam še nekaj, glede zagotovitve denarja iz evropskih programov, se nadomešča tisto, kar je iz sredstev domačega proračuna zagotovljeno. Glede materinskih domov. Materinski domovi so bili začrtani, tudi poraba. Lansko leto, še v času prejšnje vlade je bil razpis opravljen. V tem obsegu so se tudi zagotovila sredstva za izvajanje programov. Ministrstvo za delo je sofinancer. In karkoli je bilo narejeno, tako smo mi tudi zagotovili sredstva. Lahko pa poudarim, da v materinskih domovih je še kar nekaj prostih mest obstoječih. Seveda pa razmišljamo, če bo problematika zahtevnejša, da bomo odprli kakšen nov materinski dom. Pri čemer je pa treba poudariti, da je boljše, če so materinski domovi, namestitev tistih, ki so kakorkoli trpinčeni ali zapostavljeni ali maltretirani, da se jih ne namešča ali da se jim ne zagotavlja prostor v bližini tistega, ki izvaja nasilje. Mislim, da je boljše, da se premaknejo v kakšen drug kraj, da ne bi prišlo do neljubih srečanj in česa podobnega. Kako je vlada naravnana? Izvajanje programov socialnega varstva, povečanje sredstev za 3 milijarde 677 milijonov. Potem socialno varstvo materialno ogroženih, programi za pomoč družinam, enako. Vlada povečuje sredstva za te namene. Lahko pa sredstva hitro zapravite. Kar poglejte si nekaj primerov od teh velikih projektov, kamor niso šle stotine milijonov, ampak so šle milijarde. O tem smo razpravljali tudi v primeru Elan, kjer zgodba še ni zaključena, kjer so si menedžerji odrezali blizu 3 milijarde tolarjev. Zato smo pri projektih, kot je enkratno izplačilo, izredno pazljivi. Upam, da sem pojasnil.
Želi še kdo razpravljati v okviru podprograma povečanje zaposljivosti v povezavi s štirimi vloženimi amandmaji. Glede na to, da ne vidim želje, prehajamo na odločanje o amandmajih. Glasovali bomo najprej o amandmaju pod zaporedno številko 1. Predlagatelj poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira, matično delovno telo predlaganega amandmaja ne podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? Kolega Cvikl, izvolite.
V imenu poslanske skupine bom predstavil stališče, da bomo ta amandma podprli. Obžalujemo, da minister za delo, družino in socialne zadeve tukaj zavaja. Zakaj? Minister za delo, družino in socialne zadeve pravzaprav pravi, da bo vlada, ki je porabila ali pa ocenila, da potrebuje za nekih, bomo rekli, 10% manj sredstev, kot je to bilo načrtovano v rebalansu v proračunu za leto 2005, še vedno namerava, kot piše na strani 1296, uresničiti to, da se bodo zaposlili vsi mladi brezposelni, ki v šestih mesecih po nastopu brezposelnosti niso našli zaposlitve. Celo več, vlada trdi, da bo za 20 odstotkov, iz 6 odstotnih točk na 5 odstotnih točk ali za 20 odstotkov, zmanjšala stopnjo nezaposlenosti. Hočem povedati, gospod minister in pa poslanci in poslanke, da seveda to preprosto ni mogoče. Vlada za eno tretjino zmanjšuje spodbude za usposabljanje izobraževanja in zaposlitev, za več kod 10 odstotkov zmanjšuje spodbude za zaposlitev brezposelnih oseb in za 50 odstotkov zmanjšuje spodbude delodajalcem za odpiranje novih delovnih mest in zaposlovanje težje zaposljivih oseb. Želimo, da ta amandma podprete. Želimo, da skupaj ugotovimo, da je aktivna politika zaposlovanja bila eden ključnih vzrokov, zakaj je Republika Slovenija v primerjavi z ostalimi državami članicami Evropske unije v zgornji polovici držav s stopnjo zaposlenosti, torej imamo visoko stopnjo zaposlenosti. Menimo, da so spodbude za zaposlitev brezposelnih oseb, s katerimi samo vračamo program na višino sredstev, kot je bil določen v proračunu za leto 2003, in da to tudi naredimo. Seveda je problem, da bi vlada morala sedaj vse dolgoročne programe, predvsem dolgoročne programe zaposlovanja do leta 2006, nacionalnega programa razvoja trga dela in zaposlovanja, spremeniti, ker seveda cilje, ki so tukaj zapisani, pa so še vedno isti cilji, gospod minister, kot so bili zapisani leta 2003, samo vaši sodelavci so "copy paste" zadeve prenesli, na žalost z manj sredstev ne boste mogli realizirati. Ni mogoče s tretjino manj sredstev brezposelnosti zmanjševati. Hvala lepa.
Hvala vam. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Če ne, prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 62 poslancev. Za je glasovalo 19 poslancev, proti 42 poslancev. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 2. Predlagatelj je poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira. Matično delovno telo predlaganega amandmaja ne podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Kolega Cvikl, izvolite.
Pri tem amandmaju bi rad spoštovanega ministra opozoril, da razlog, zakaj bomo podprli ta amandma, tiči v obrazložitvi vlade Republike Slovenije na strani 1303 Poročevalca, kjer vlada pravi, da v okviru nacionalnega programa razvoja trga dela in zaposlovanja do leta 2006, kot eden od prioritetnih ciljev, je določen tudi vidik izobrazbe na ravni, tako da bo delež aktivnega prebivalstva brez dokončane poklicne šole padel pod 25%. Tudi nove evropske smernice zaposlovalne politike, pravijo vaši sodelavci, upam, da to še vedno trdite, ko potujete po Evropi, postavljene cilje do leta 2010 povišanje deleža odraslih med 25 in 64 let z najmanj IV stopnjo izobrazbe na 80% ali več. Z omejevanjem sredstev, za kar ste se odločili pri tej proračunski postavki, se pač tega ne da narediti. Ne morete iz milijarde in pol za 500 milijonov zmanjšati ta program in hkrati trditi, da boste te cilje tako imenovanega programa 10.000 plus za šolsko leto 2005/2006 in nadaljnja leta uresničili. Problem seveda je, da če ni nobenega drugega problema v tem proračunu, je samo v tem, da obrazložitev proračuna, ki je v skladu z zakonom o javnih financah sestavni del proračuna, in številke niso točne. In odločiti se morate, o čem glasujete. Če boste glasovali za amandma, potem boste podprli to, kar je vlada sveto napisala in poslala v državni zbor. Če boste pa to zavrnili, pa je 1.500 strani obrazložitev nepotrebnih.
Hvala. K obrazložitvi glasu se je prijavil poslanec Germič.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Zmanjšanje sredstev na tej postavki za tretjino je ob dejstvu, ko govorimo o trgu dela in delovnih pogojih, ko naj bi bili ukrepi usmerjeni v močnejšo rast zaposlenosti ter zmanjšanja brezposelnosti, ob statističnih ugotovitvah, da je brezposelnost do 24. leta 24,5%, da je brezposelnost starih nad 50 let 44,5% in da 41% brezposelnih nima nobene izobrazbe. In če pogledamo, čemu je namenjena ta vsebina, gre za zagotovitev posamezniku dostopa do ustreznega znanja oziroma da pridobi ustrezno izobrazbo, kot jo potrebuje za iskanje in pridobitev ustrezne zaposlitve. Če bomo tako drastično zmanjšali to vrednost, ki jo namenjamo dvigu izobrazbene ravni slovenskega prebivalstva, potem se moramo zavedati, kakšno bo današnje sporočilo, če bomo glasovali proti takšnemu amandmaju, ki ta sredstva v planirani višini za leto 2005 vrača. Zato predlagam, da naredimo ta napor in smo z glasovanjem v podporo temu amandmaju prisluhnili tistim, ki želijo vzeti usodo iskanja nove zaposlitve v svoje roke, pri tem pa jim pomagamo, da lahko vstopijo v izobraževalne programe, da dvignejo svojo izobrazbo, postanejo konkurenčni na trgu delovne sile in tako urejajo sami svoj socialni status. Zato bom predlagani amandma podprl. Hvala lepa.
Hvala vam. Glede na to, da ne vidim več prijavljenih za obrazložitev glasu, prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 2. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 17, proti 41. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 41.]] Prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 3, predlagatelj je poslanska skupina Socialnih demokratov. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira, ravno tako ne matično delovno telo. Želi kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Kolega Cvikl, resnično bi prosil, da prihodnjič višje dvignete roko in ne pokažete samo s prstkom. Izvolite.
Gre za amandma poslanske skupine Socialnih demokratov, vsebinsko pa seveda posega na isto področje. Gre za to, da se je vlada odločila, da bo za eno tretjino zmanjšala denar, ki je namenjen brezposelnim iskalcem prve zaposlitve in med njimi še posebej spodbujanje zaposlovanja invalidov in brezposelnih oseb in še posebej ranljive skupine brezposelnih oseb. Med njimi, gospod minister, stran 1003 Poročevalca, to ste vi podpisali, so Romi, starejši od 50 let, osebe s prvo in drugo stopnjo strokovne izobrazbe itd. Gre za to, da ste se odločili, da boste za eno tretjino zmanjšali program zaposlovanja tistih, za katere v programu Evropske unije, to obstaja ena knjiga, kako priti do denarja Evropske unije, celo kandidirate sredstva. Vendar v tem ne boste uspeli, ker preprosto Republika Slovenija se je odločila, da bo ta sredstva zmanjšala za eno tretjino. Mi obžalujemo, da ste to predlagali, obžalujemo, da ste to podpisali, razumemo pa, da seveda potem, ko vas je minister za finance iznenadil s tem, da morate za toliko in toliko milijard porezati sredstev, kaj drugega niste znali. Škoda je, da ste se odločili, da omejite sredstva za zaposlovanje brezposelnih oseb, škoda je, da to delate na programih aktivne politike zaposlovanja, ki so ključni vzrok, zakaj smo v zadnjih 10-ih letih uspeli brezposelnost spraviti na eno najnižjih v Evropski uniji.
Hvala. Glede na to, da več ne vidim želje po obrazložitvi glasu, prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 3. Glasujemo. Navzočih je 61 poslancev in poslank, za je glasovalo 18 in proti 40. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 4, ki je tudi zadnji v okviru podprograma povečanje zaposljivosti, in sicer amandma predlagateljev poslanske skupine Socialnih demokratov. Vlada Republike Slovenije predlagane amandmaja ne podpira, matično delovno telo predlaganega amandmaja ne podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Kolega Cvikl.
Amandma bomo podprli s prej navedenim razlogom, edino, da je tukaj značilnost v tem, da je Vlada Republike Slovenije v nasprotju s tem, kar piše na papirju, kjer pravi, da bo v letu 2005 po tem programu vključenih 10 tisoč 150 ljudi, pravzaprav omogoča financiranje samo za 5 tisoč ljudi. 5 tisočem ljudem iz podjetij, ki bi lahko bila vključena v ta program, boste preprosto rekli ne. To je vsebina vašega predloga. Naš predlog amandmaja to vrača, zato da bi lahko, tako kot ste poslali v Evropsko unijo in to tudi potrdili v letu 2005, v ta program vključili 10 tisoč 150 ljudi. To bo tudi pomenilo, da leta 2006 v ta program ne bo vključenih 11 tisoč 200 ljudi, ampak mogoče 5 tisoč do 6 tisoč ljudi, in to seveda pomeni nekaj 10 tisoč družinskih članov in velike probleme v posameznih regijah Republike Slovenije. Zato predlagamo, da poslanci in poslanke amandma podprete.
Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 60 poslancev, za je glasovalo 16, proti 42. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 42.]] S tem smo zaključili glasovanja v okviru podprogramov povečevanje zaposljivosti. Prehajamo na odločanje o amandmaju v okviru podprograma kreiranje novih delovnih mest in povečevanje prilagodljivosti podjetij v okviru uporabnika ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve. V okviru tega podprograma se bo državni zbor srečal samo z enim amandmajem, in sicer predlagatelja poslanske skupine Socialnih demokratov. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira. Matično delovno telo predlaganega amandmaja ne podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? Se opravičujem, odpiramo razpravo v okviru podprograma. Kdo se prijavlja k razpravi? [[Nihče.]] Prehajamo na odločanje. Kdo želi obrazložiti svoj glas? Poslanka Žgajner, izvolite.
Hvala lepa. Gospod minister Drobnič je danes kar nekaj besed že povedal. Ob vsem tem bi morda celo povzela, da je gospod Drobnič neke vrste, bom rekla, humorist. Je tržno usmerjen, pa vendar verjamem in prepričana sem, da se s socialno vrednoto pač ne da trgovati na ta način. Konkretno v tem poglavju, pravzaprav bi rada še enkrat poudarila tisto, kar sem prej že poudarila. Dejstva so, gospod minister, drugačna. V okviru brezposelnih se jemljejo sredstva v rebalansu proračuna za dobro milijardo, za razvoj novih regionalnih projektov za dobra 2 milijona oziroma 209 milijonov, se opravičujem, za usposabljanje in izobraževanje za zaposlitev 503 milijone in še nekaj tisoč tolarjev. In ne nazadnje, spoštovani gospod minister, kakšen minister pravzaprav ste, ko pa želimo pomagati vam oziroma vašemu ministrstvu, da se dajejo dodatna sredstva, da boste nenazadnje tudi vi laže delali, pa vse to vehementno zavračate. Seveda bom omenjeni amandma podprla.
Gospa Žgajnerjeva, dovolite, da drugič, če imate vprašanje za gospoda ministra, uporabite razpravo, skozi katero vam bo gospod minister lahko odgovarjal. V času obrazložitve glasu minister te pravice nima. Kot verjetno sami veste, minister nima niti glasovalne pravice. Prehajamo na odločanje o amandmaju, edinem amandmaju pri podprogramu kreiranja novih delovnih mest. Želi kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne.]] Potem glasujemo. Navzočih je 64 poslancev, za je glasovalo 19 poslancev, proti 42. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na razpravo o podprogramu ohranjanje, obnova in gradnja spomenikov. V okviru tega podprograma se bo državni zbor srečal z dvema amandmajema. Odpiram razpravo o obeh amandmajih. Kdo želi razpravljati? Poslanka Žgajnerjeva.
Jaz bom poskušala biti kar se da kratka konkretno pri tem amandmaju, pa bom imenovala vse tiste poslanske skupine, ki so ga vložile: poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, Nova Slovenija, poslanska skupina Slovenske ljudske stranke in ne nazadnje tudi poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev. Zakaj sem naštela in predvsem poudarila zadnjo poslansko skupino? Zato, ker gre pri amandmaju za očitno izenačevanje oziroma še več. Rekla bom izničenje tistih, ki so se borili za svobodo in tudi posredno, bom rekla, priskrbeli, da danes Slovenci živimo v svobodni državi. Omenjeni amandma je pravzaprav, rekla sem sicer že izničenje, ampak rekla bom moralno sporen. Moralno sporen tudi ob tem, da smo pred meseci konkretno v parlamentu iz parlamentarne procedure vložili zakon, zakon o vojnih invalidih. In vlada, ta ista vlada, ki je pripravila omenjeni sporen zakon, danes skuša skozi rebalans proračuna pravzaprav zagotoviti tisto, kar je na nek način poskušala zagotoviti z omenjenim zakonom. V poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke prvega amandmaja, ki so ga vložile omenjene koalicijske poslanske skupine, ne bomo podprli.
Hvala. Ali želi še kdo razpravljati? Gospod Žnidaršič. Izvolite.
V imenu Demokratične stranke upokojencev moram povedati, da bomo ta amandma podprli iz preprostega razloga. Ker smo za to, da se vojna grobišča uredijo. In za to je potreben denar, ki ga tam primanjkuje. To pa seveda nima nič skupnega s pripombo gospe Tavševe, ki govori o tem, da naj bi bila amandma naravnan proti tistim, ki so se za karkoli borili. Ta amandma s tem nima nobene zveze. Pač pa je najbrž razumela postavko, iz katere naj se vzame, povsem napačno. Gre za to, da naj bi se zmanjšala postavka transferjev za žrtve vojnega nasilja, kar ne pomeni nič drugega kot pričakovanje, da bo tam nekaj sredstev ostalo. Ker je število vstopajočih v pravice po teh zakonih dramatično padlo takrat, ko se je gro vlog za priznanje statusa rešilo v zadnjih štirih letih in je kar naenkrat vstopajočih bistveno manj, ob tem, da so pa sredstva, planirana sredstva rasla s postavko rasti, torej inflacije in podobno. Tako ne gre za noben napad na pravice žrtev vojnega nasilja. Še več, če bi tam ob tej prerazporeditvi ali zaradi drugih razlogov zmanjkalo denarja, bo ta denar 100% moral biti skladno z vsemi zakoni, tudi z zakonom o izvrševanju proračuna zagotovljen iz rezervnih sredstev proračuna. Zaradi tega prav noben upravičenec po tistih zakonih ne bo prizadet. Zato je napad v takem smislu pravzaprav povsem deplasiran in ga moramo odkloniti. Hvala.
Hvala. Besedo ima poslanec Barovič. Replika. Izvolite.
Jaz nisem nikogar napadala. Povedala sem samo gola dejstva. Bojim se, gospod Žnidaršič, da so vaša pričakovanja glede tega prevelika, kot so prevelika pričakovanja glede rebalansa proračuna, vsaj s strani vlade. Rada bi pa še enkrat poudarila, in namenoma se nisem dotaknila drugega amandmaja, pod istim podprogramom, ki pa za SNS ni sporen, ker jemlje iz postavke, ki ni sporna. V SNS smo za obnovo in gradnjo spomenikov, vendar ne na način izenačevanja oziroma, kar je še huje, izničenja.
Nadaljujemo z razpravo. Naslednji prijavljeni je kolega Barovič.
Bom povedal, saj je kolegica zdaj povedala bistvo. V Slovenski nacionalni stranki bomo dokazali, da smo za to, da se ohranjajo in obnavljajo obeležja. Smo za to, vendar ne moremo in nikakor ne bomo podprli, da gredo sredstva iz postavke 20, socialno varstvo, ne glede na obrazložitve, žal. Opozorili smo tudi na matičnem delovnem telesu, da so velikokrat te obrazložitve tako pomanjkljive in tako nejasne, da je včasih pri nas možen tudi prepir zaradi oslove sence. Dokaz, da smo za obeležja vsem tistim, ki so dali svoja življenja, pa bo to, da bomo drugi amandma, ki iz socialnega varstva, postavke 20, ne jemlje denarja, tudi podprli.
Hvala. Besedo ima kolega Bevk.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Mislim, da politično ni higienično, da vzamemo sredstva vojnim invalidom, veteranom in žrtvam vojnega nasilja. Zato sam ne bom podprl prvega amandmaja koalicijskih poslanskih skupin, temveč bom podprl drugi amandma, poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Hvala lepa.
Hvala vam. Poslanec Potrč, imate besedo. [[Oglašanje iz ozadja.]] Kolega Srečko Prijatelj.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Z veseljem, tokrat bom resnično z veseljem proti prvemu amandmaju. Namreč, pieteta do mrtvih vsekakor da, vendar ne na ta način, ko vidimo, da v bistvu se želi dejansko delati nekaj, kar je prebogato. Poglejte te postavke, kako so velike! Sam mislim, da se obeležja že izvajajo na teh mestih, pravijo, da se izvajajo, da v bistvu dostojno tudi pokopljemo mrtve. Vendar dejstva so tudi drugačna. Zmagovalci v drugi svetovni vojni, današnji borci, ne vem, če jim je gospod Drobnič že kaj namenil zakonskih sredstev, tisto, kar bi jim moral v letošnjem letu. Do nedavnega niso dobili nič, skoraj nič proračunskih sredstev, ki jim po zakonu pripadajo. Bomo tudi za to imeli kakšen amandma? Mogoče jutri, pojutrišnjem?
Hvala. K razpravi se je prijavil minister Drobnič. Izvolite.
Hvala lepa. Tudi tu velja povedati nekaj besed. Prvi amandma zagotavlja vzdrževanje grobišč, tako kot piše postavka 6661, 40 milijonov. In druga postavka 7197, ki pomeni vzdrževanje tudi partizanskih grobov. Če se odločite za drugi amandma, potem ne bo vzdrževanja partizanskih grobov. Glede zagotavljanja sredstev za izplačevanje teh pravic pa velja sledeče. Nobenemu se ne bo nič vzelo, ker so to priznane pravice in je treba vsa izplačila zagotoviti. Če drugače ne, iz proračunske rezerve. Nobeden ne bo okrnjen. Gre pa za to, kako natančno načrtujemo sredstva. Z vašega vidika, čeprav razlaga ni prava ideološka, je bolj ustrezen prvi amandma, ker zagotavlja vzdrževanje vseh grobov. Če se boste odločali, potem se boste odločali v tej smeri. Hvala lepa.
Hvala. S tem smo zaključili razpravo o obeh amandmajih v podprogramu Ohranjanje, obnova in gradnja spomenikov. Prehajamo na o odločanje o prvem amandmaju. Predlagatelji so poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, poslanska skupina Nove Slovenije, poslanska skupina Slovenske ljudske stranke in poslanska skupina demokratične stranke upokojencev. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira. Matično delovno telo predlagani amandma podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? Poslanec Potrč.
Hvala lepa. Tega amandmaja ne bom podprl. Če bi vlada in predlagatelji amandmajev iskreno želeli ohranjati partizanske grobove, ne bi za tretjino, preko 72 milijonov, zmanjšali sredstev Zvezi združenj borcev NOB, ki gro svojega denarja namenja tudi za vzdrževanje partizanskih grobov. In zaupal bi predlagateljem amandmaja, da ne mislijo zmanjševati sredstva vojnim invalidom, veteranom in žrtvam vojnega nasilja, če ne bi dobro poznal zakona, ki ga je pripravljal minister za družino, delo in socialne zadeve v zvezi s spremembami pravic vojnim invalidom, ker je v nasprotju z ustavo želel preko noči bistveno zmanjšati vse invalidnine in celo izenačiti pravice do invalidnine z delom v rednem delovnem razmerju invalidov. Zato temu ne verjamem in tega amandmaja ne bom podprl. Hvala.
Hvala. Obrazložitev glasu ima poslanec Moge.
Hvala lepa za besedo. Tudi sam tega amandmaja ne bom podprl. Prvi del je dober in bi ga z veseljem podprl, tudi zaradi tega, saj o mrtvih vemo, da ne govorimo ničesar razen dobrega, in tisti napis včasih na spomeniku "Sit tibi terra levis" - naj ti bo zemlja lahka, je tudi več kot samospoštovanje do tistega, ki počiva pod njim. Spomeniki imajo simbolni pomen. In gospodje, tudi ta amandma ima simbolni pomen. Se pravi, da ko smo razdelili en bilion in nekaj milijard denarja, vlada in poslanci vladajoče koalicije niso mogli najti druge postavke, kot da so vzeli vojnim invalidom, pa so se spravili na veterane in so se spravili na žrtve vojnega nasilja. Jaz mislim, da je tu vsak komentar odveč. Zaradi tega jaz tega amandmaja ne bom podprl, ker je žaljiv do teh kategorij.
Poslanec Sok, izvolite.
Mi bomo v Novi Sloveniji ta amandma podprli. Še enkrat pa se tukaj lahko prepričamo, kako pravzaprav argumenti pri teh temah sploh nič ne pomenijo. Govorimo vsak svoje in bistvo je, da smo kljub tem latinskim rekom, ki jih že ves dan poslušamo, dejansko za celo svetlobno leto oddaljeni od nekih demokratičnih norm. Zadnjič sem z zanimanjem poslušal Tineta Hribarja, ki je v eni televizijski oddaji Pod žarometom zelo lepo opisal, kaj moramo Slovenci narediti. In je ob tisti priliki rekel, da so že neandertalci pokopavali mrtve in vzdrževali grobove. Mi pa se še vedno prepiramo okoli tega, ali bomo grobove uredili ali pa ne. To res, ni v čast temu državnemu zboru. Hvala lepa.
Izvolite. Gospod poslanec Presečnik, izvolite.
Hvala lepa. Na današnji seji smo mnogokrat poslušali, da opozicija z amandmaji vrača postavke na prejšnjo raven, torej na raven že sprejetega proračuna. To je eden od takšnih posegov, ker je treba povedati, da je sedanja vlada, če lahko tako rečem, naredila eno finančno luknjo in zdaj z amandmaji vračamo nazaj. Jaz mislim, da kolikor mi je znano, točno na tisto številko, kjer je bilo prej v že veljavnem proračunu. Zato ne razumem takšnega nasprotovanja, če ste pa ves čas vlagali amandmaje na vseh dosedanjih 25-ih straneh, kjer mnogokrat vračate na prejšnjo raven. Zato bom amandma pod številko 1 podprl. Hvala lepa.
Kolega Cvikl.
Amandmaja pod številko 1 ne bom podprl, pa ne zato, ker je koalicija ugotovila, da je vlada naredila napako, ampak zato, ker je vir za ta amandma neustrezen. Ne moremo iz programa socialnega varstva žrtev vojnega nasilja, kjer je minister najprej kar za 136 milijonov zmanjšal postavko, zdaj vzeti še 67 milijonov, in to z obrazložitvijo, da tako ali tako obstaja proračunska rezerva. Gospod minister, poslovnik državnega zbora, pa zakon o javnih financah prepoveduje nekaj, kar se ve v naprej črtati in črpati iz proračunske rezerve. To vam bodo na ministrstvu za finance še razložili, ko boste prišli k njim po 67 milijonov. Tako imamo tu neko sprenevedanje, gospod Presečnik, tudi zato ne moremo podpreti amandmaja. Če bi vi res to vrnili na raven in vzeli, na primer, iz postavke, ki je bila za 380 milijonov dvignjena, in to so konstrukcije in tako naprej na ministrstvu za obrambo, ker niti ni natančno pojasnjeno, zakaj se bo to uporabilo, vir, ki je v drugem amandmaju, potem seveda bi govorili konsistentno. Reči pa tako, kot smo danes slišali, da nič hudega, če nam bo tam zmanjkalo 67 milijonov, saj imamo proračunsko rezervo, je pa ali sprenevedanje ali pa nepoznavanje poslovnika državnega zbora ali pa zakona o javnih financah. Minister se bo s tem še soočil slej ko prej, tako pač je to navadno ob koncu leta, ko ministri skušajo kaj zapreti, pa ugotovijo, da so jim njihovi podrejeni pozabili povedati, za kaj gre. Hvala lepa.
Za vse bodoče razpravljavce pri tem proračunskem podprogramu in pri naslednjih bi prosil, da se držite poslovnika, ko govorite v smislu oziroma vsebini razprave in kdaj govorite v smislu obrazložitve glasu. Kot ste verjetno opazili, vsi predsedujoči danes izjemno oziroma striktno pazimo, da vam dajemo, dopuščamo možnost tako v vsebinski razpravi kot v obrazložitvi glasu. Zato bi prosil, če se tega v nadalje tudi držite. Glede na to, da ni več prijavljenih k obrazložitvi glasu, prehajamo na odločanje o prvem amandmaju. Glasujemo. Navzočih je 63 poslancev in poslank, za je glasovalo 44, proti 17. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje k amandmaju pod zaporedno številko 2. Predlagatelj je poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije. Vlada Republike Slovenije predlaganega amandmaja ne podpira. Matično delovno telo predlaganega amandmaja ne podpira. Želi kdo obrazložiti svoj glas? Gospod Moge.
Hvala lepa. Zagotovo bom ta amandma podprl, kajti izpodbija tisto, kar je bilo že večkrat danes povedano. Povedano je bilo, da ne želimo, da se grobove uredi in da ves dan pač govorimo latinsko: dva popolna nesmisla v tej razpravi. Zdi se mi pa izredno pametno, spoštovane kolegice in kolegi, če pogledate drugi del proračuna, od koder se jemlje, so to konstrukcije in infrastruktura na ministrstvu za obrambo. In če bomo to potrdili, bo mogoče gospod minister v bodoče bolj uporabljal svoj službeni avto pa šoferja, ki ga plačuje država, kakor pa helikopter. Gre se za 40 milijonov tolarjev. Če ste prej imeli moralne obveznosti, da se to uredi, bodite še sedaj mož beseda in namenite še teh 40 milijonov tolarjev za ureditev grobišč, kot so Teharje, Kočevski rog, Tezno pri Mariboru in druga tovrstna grobišča.
Poslanec Potrč, imate besedo.
Hvala lepa. Amandma bom podprl. Mislim, da je prav, da po delnem zastoju zagotovimo potrebna sredstva za ureditev teh grobišč. Jaz osebno sem bil trdno prepričan, da pogoji za ureditev teh grobišč obstojajo, če ne v celoti finančni, pa vsaj vsebinski od pred dveh let, ko smo zakon o vojnih grobiščih sprejeli, vendar zgleda, da sem bil v globoki zmoti in sedaj pač ponovno odpiramo razpravo, nekateri pravimo, da zato, ker ni mogoče, nekateri pa trdimo zato, ker želimo na drug način, na račun tudi sedanjosti urejati pretekle napake in grobišča. Hvala.
Hvala. Besedo ima poslanec Brenčič.
Hvala lepa. Z izglasovanjem prejšnjega amandmaja se je po mojem poznavanju stvari namembnost vračanja potrebnih sredstev tja, kjer je bil, vsaj za moja razmerja, nerazumen padec, uredilo. In praktično več ne razumem, v kaj naj mi vgradimo teh 40 milijonov, ker proračunsko potrebo, za njo pa stoji zakon, smo s prejšnjim amandmajem zadostili, ne glede na to, da smo pač nekje drugje izgubili. Zato jaz o tem amandmaju sploh nimam namena glasovati oziroma se bom vzdržal, ker po mojem je sploh brezpredmeten nastal, ker smo prejšnjega sprejeli.
Obvestilo za vse, o morebitni brezpredmetnosti omenjenega amandmaja nas zakonodajno-pravno službo ni obvestila, je v pregledu amandmaja in bomo o njem seveda tudi odločali. Besedo pa ima oziroma k obrazložitvi glasu pa se je prijavil kolega Cvikl.
Hvala lepa. Korektno zakonodajno-pravna služba ni obvestila o brezpredmetnosti tega amandmaja, ker če bo ta amandma sprejet, potem bo pa treba v uskladitvenem amandmaju se dogovoriti, kaj bo vir: vojska ali žrtve vojnega nasilja. To bi sicer lahko že vlagali, kdorkoli drug, tudi matično delovno telo bi pripravilo, vendar matično delovno telo tega ni bilo sposobno pripraviti. Tako se danes pravzaprav odločamo o tem pri tem drugem amandmaju, ali namenjamo denar za grobišča in ali za to pravzaprav vir jemljemo na ministrstvu za obrambo Republike Slovenije na prej omenjeni postavki konstrukcije in infrastruktura, ki se je s proračunom povečala za 380 milijonov - gospod minister, kajne? In teh 380 milijonov je očitno preveč, ker se je denar že začel neracionalno trošiti. Zato smo v poslanskem klubu Liberalne demokracije ocenili, da lahko tu 40 milijonov zmanjšamo. Če boste podprli vsebino tega amandmaja, bo z uskladitvijo lahko zamenjan vir. Če pa ne, pa boste jemali pri žrtvah vojnega nasilja in dopustili nadaljevanje neracionalne porabe na MORS. Hvala lepa.
Kolega Bajc.
Hvala, podpredsednik. Delno so predhodniki povzeli, kar sem sam mislil reči. Vendar glede na to, da sem podprl prejšnji amandma, ki smo ga sopodpisale vse koalicijske stranke, in glede na to, da ta amandma predvideva na odhodkovni strani isti namen, spreminja pa na prihodkovni strani, in kot sem, mislim, da v predstavitvi mnenja poslanske skupine Slovenske ljudske stranke glede celega rebalansa proračuna navedel, je to področje, ki jemlje. In tu smo rekli, da je to samo delček od tistih milijard, ki naj bi se vzele ministrstvu za obrambo. Prepričala me je pa obrazložitev, da sredstev, ki smo jih pri prejšnjem amandmaju na odhodkovni strani, ne bodo v letošnjem letu porabili. In ker je to zakonska materija in slučajno, če bi prišlo, mislim, da so vse možnosti, da se eventualno te obveznosti z ministrstva za delo, družino in socialne zadeve tudi pokrijejo v letu 2005. Se pravi, bom nasprotoval sprejetju amandmaja pod zaporedno številko 2.
Zgolj v pojasnitev nastale situacije. Če bi bila oba amandmaja sprejeta, bi prišlo enostavno do seštevanja na isti postavki, torej 40 plus 40, in s tem potrjujemo razpravo nekaterih poslancev, da amandma pod številko 2 ni brezpredmeten. K obrazložitvi glasu pa se je prijavil še, po mojem seznamu zadnji, gospod Sok.
Tega amandmaja ne bomo podprli, ker sedaj ni več potreben. Rekel pa bi še to, če bi podprli vse amandmaje, ki sta jih vložili LDS in DS, in sicer na tak način, da poskušata jemati denar generalštabu Slovenske vojske, potem bi lahko jutri generalštab Slovenske vojske razpustili.
S tem smo zaključili z obrazložitvami glasu. Prehajamo na glasovanje o amandmaju pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 67 poslancev, za je glasovalo 19, proti 46. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Državni zbor bo prešel na odločanje o amandmaju pri podprogramu Programi veteranskih organizacij, in sicer predlagatelja poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Vlada Republike Slovenije navedenega amandmaja ne podpira, ravno tako ne matično delovno telo. Odpiram razpravo o navedenem amandmaju. Kolega Kontič, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, ministrski zbor, kolikor ga je prisotnega v dvorani! Ta amandma bom seveda podprl. Verjemite mi, da poznam prizadevanja vseh območnih odborov, medobčinskih zvez in kakorkoli se pač že imenujejo, pri svojem delovanju. In znotraj tega delovanja je tudi to, kar je bilo že omenjeno danes, tudi obnavljanje in vzdrževanje spomenikov. In glede na to, da je bil sprejet prejšnji amandma v skrbi za vzdrževanje spomenikov, bi bilo prav, da se tudi ta sredstva, ki so bila odvzeta, vrnejo na to postavko. Že res, da je na pritisk ene izmed koalicijskih strank bil del sredstev namenjen nazaj na to postavko, ampak je še vedno veliko manjši od tistega, ki je bil s te postavke vzet. Pred časom sem imel priložnost poslušati ministra za obrambo na Poljani. Z veseljem sem prisluhnil njegovemu govoru, ko je govoril o pomenu partizanskega boja v letih 1941-1945. Zato mislim, da je tudi postavka, ko nekako vzamemo z ministrstva za obrambo za te namene, dejansko tista prava in bi jo tudi minister moral glede na svoje izjave podpreti in dejansko besede podkrepiti tudi z dejanjem. Je pa res težava takrat, ko je pri dodeljevanju sredstev vprašanje denarja. Menda je tudi takrat minister položil venec v imenu vlade Republike Slovenije, ki pa ni bil njegov oziroma ni bil last vlade. Predlagam poslankam in poslancem, da podprejo amandma. Amandma ne govori samo o Zvezi združenj borcev NOV, govori tudi o Združenju Sever. In povem vam, da sodelovanje v posameznih lokalnih skupnostih tako Združenja Sever, kot Zveze združenj borcev in udeležencev NOV, kot veteranskega združenja, pa tudi zveze slovenskih častnikov, odlično deluje. Deluje zato, ker se visoka slovenska politika še ni uspela vmešati v ta združenja tam daleč od centra, daleč od Ljubljane. Ampak za vse te aktivnosti, za vse te dejavnosti se potrebuje denar. In ko organiziramo ali pa organizirajo določene spominske prireditve, ugotovimo, da niti eno, niti drugo, niti tretje združenje nima teh finančnih sredstev, in jih potem nekako iščemo skupaj in zagotovimo, da se te prireditve, spominske slovesnosti tudi izvedejo oziroma izvajajo. Ko govorimo o teh sredstvih, je predvsem pomembno povedati tudi to, da to niso sredstva za delovanje republiškega odbora, ampak ta sredstva nekako potem potujejo po mreži navzdol, vse do krajevnih organizacij. In krajevne organizacije ta sredstva za svoje delovanje nujno potrebujejo. Teh sredstev v teh mesecih ministrovanja gospoda Drobniča ni. In kot kaže, če ne bo sprejet ta amandma, jih ne bo tudi v prihodnje. Zato predlagam, da se ta amandma podpre. Vsaj osebno bom za amandma glasoval in torej podprl amandma poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije.
Kolega Terčon.
Hvala, gospod podpredsednik. Jaz bom seveda podprl ta amandma, ki v bistvu vrača sredstva za delovanje veteranskih organizacij na nivo, ki je bil že opredeljen že s sami proračunom. V zvezi s tem amandmajem pa imam za ministra Drobniča tudi vprašanje. Minister Drobnič je imel sprejet proračun, ki ga je dolžan izvrševati. Programi veteranskih organizacij so postavka, ki se izvršujejo z dvanajstinami, skupaj z ministrstvom za finance. Seveda se vprašam, na osnovi česa vlada in minister Drobnič in ministrstvo za finance tega proračuna ni izvrševalo. Sredstva so bila v proračunu opredeljena, za nekoga se je to izvrševalo, v nekaterih primerih, v nekaterih pač se ni. Nekateri so polni načelne podpore, tudi tem nevladnim organizacijam, ko gre pa za materialno osnovo, pa seveda temu ni tako in se uresničuje tisti scenarij, ki je na koncu koncev bil tudi napovedan. Ampak pravnoformalno pa mene, minister Drobnič, zanima, na osnovi česa ste vi zaustavili financiranje teh organizacij in niste izvrševali po dvanajstinah kot ste dolžni po zakonu. Prosil bi za odgovor in za podporo temu amandmaju.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o vsebini omenjenega amandmaja? Minister Drobnič, izvolite.
Dolžan sem nekaj odgovorov, pojasnil na zastavljena vprašanja, za katere se zahvaljujem. Najprej glede vzdrževanja grobov. Gospod Kontič, vzdrževanje grobov, grobišč v Sloveniji je prevzela država in za to so zagotovljena potrebna proračunska sredstva. Tisto, kar pa seveda je, je za delovanje organizacij. Če pa kdo na lastno pest še kaj dodatno dela, je pač njihova presoja. Potem je treba poudariti, da organizacija - zanimivo, čeprav bi imele možnost posredovati zahtevke v skladu s programom, jih niso, zato realizacija ni takšna, kot bi lahko v skladu s tem tudi bila. Sicer pa lahko povem, da smo ob koncu leta odnosno na začetku tega leta zahtevali v skladu s predpisi poročilo, kaj je bilo opravljeno. Iz nekaterih od teh veteranskih organizacij niso posredovali poročil. In v določilih je navedeno, da če ne pošiljajo, pošljejo poročil, se jim lahko plačevanje zaustavi. Nekatere od teh niso posredovale kljub dvakratnim urgencam. Potem smo tudi primerjali število veteranov in smo ugotovili, da veteranska organizacija vojne za Slovenijo ima štirikrat manj sredstev kot organizacija NOB, pri čemer so nekateri borci NOB vključeni tudi v druge organizacije, kjer tudi pridobivajo dodatna sredstva. Sklenjena je bila torej pogodba, vendar je potem prišlo do bistveno višjih sredstev na predlog obravnave na vladi. Do sedaj ni bilo postavljenih kakšnih kriterijev in tudi ne vem, na kakšnih kriterijev je bilo postavljeno to financiranje. Vlada želi na transparenten način zagotoviti vsem tem veteranskim organizacijam sredstva za njihovo delovanje v skladu, tako kot velja v svetu. Veteranske organizacije pa so takšne, da praviloma se njihovo članstvo zmanjšuje. To je proces, ki je znan in nimamo kaj oporekati.
Kolega Kontič, replika.
Hvala lepa. Razumem gospoda ministra, da ne opazi, kako izgledajo spomeniki, ker se pač ob teh spomenikih ne ustavlja in je to povsem razumljivo. Država vzdržuje spomenike, ampak ne vseh. Če bi država vzdrževala vse spomenike bi to pomenilo, da nič ne bi bilo treba delati na svojo roko, predvsem pa s svojimi sredstvi. Ker pa spomeniki niso vzdrževani tako, kot bi morali biti, seveda, za to potrebujejo denar. In del tega denarja, jaz nisem govoril o celotnem znesku, gre tudi za vzdrževanje spomenikov, pa vi to imenujte na svojo roko ali pa kako drugače. To, da so - člani združenih borcev v drugih združenih, seveda so v drugih združenjih, ampak saj vi financirate programe delovanja, ne financirate po glavarini, verjetno. In ko financirate programe, so pa financirani tistih združenj, v katerih so pač člani prisotni. In če so v večih, so pač financirani na več načinov. To je po mojem zgolj dober izgovor, ko ugotovimo, koliko jih je kje, in potem rečemo, teh je skoraj toliko kot teh, pa dobijo za to manj denarja, pri tem pa ne pogledamo programov. Ampak največja napaka je ta, vzameš nekomu zato, da daš drugemu. Saj vam nihče ne brani, da daste veteranom vojne za Slovenijo več. Prav je, zaslužijo si več, naj dobijo več sredstev, naj dobi policijsko Združenje Sever, ampak naslov, iz katerega jemljete, zanesljivo ni pravi.
Hvala. Besedo ima poslanec Srečko Prijatelj.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani ministri. Rad bi povedal, da sem trdno prepričan, da minister Drobnič protipravno zadržuje ta sredstva, ki jih po neki lastni presoji ne da borcem. To je ena zadeva. Po drugi strani, če bi le lahko bi, verjetno bi velikodušno dal nekomu drugemu, ki pa na žalost ne more biti organiziran tako, kot so ti možje, ki so normalno tudi z vso častjo deležni naše zahvale. In mislim, da ni prav to, kar se jim danes godi. Toliko bolj z veseljem bom podprl predlagani amandma, ki ne samo namenja sredstva temu društvu, temveč tudi Tigru, tudi Združenju Sever in kompleksno rešuje to, kar vlada ni znala v svojem predlogu. Torej, sam bom podprl ta amandma in upam, da bo dobil zadostno podporo. Hvala.
Hvala. K besedi oziroma k razpravi je prijavljen še kolega Terčon.
Najprej bi rekel tako, da ocenjujem odgovor ministra Drobniča o pomanjkanju nekih tehtnih argumentov, bi rekli, v nekem nekdanjem žargonu, da je samo nekaj "pomutil", ker to ni bil noben odgovor. Minister Drobnič, naprej, jaz nisem govoril niti o borcih NOB in zvezi združenj, ampak ste vi sami to omenili, ker vas očitno to najbolj boli. Je pa res, da so oni največja postavka. Ampak, to kar se dogaja pri tem, se dogaja povsod, pri izseljenski matici, pri financiranju zamejstva in krovnih organizacij v zamejstvu. In ta scenarij se je že napovedoval. Jaz bi rekel, da bi vendarle pričakoval, da boste bili nekoliko bolj tehtni in predvsem, da boste imeli argumente, tudi pravne, ki pravno stojijo. Govorite o nekih poročilih, ne poveste nič, kateri niso dali, verjetno ste mislili te iste, niste pa vedeli, da so verjetno še kakšni mnogi drugi, ki so bili normalno financirani iz proračuna, pa niso bili deležni te penalizacije. Prirejate kriterije, kot vam paše, čeprav je proračun že sprejet. V resnici pa gre za neke vrste revizionizem, to je treba jasno povedati - tudi revanšizem lahko to imenujemo - , na materiali osnovi. To ni modro, ni v skladu z načeli, ki jih besedo zagovarjate in so visokoleteči in se dogaja neke vrste revanšizem, kot sem rekel, minister; opozarjam pa na to, da so nekatere te organizacije izgubile zelo velik del tega financiranja, ki bi jim moral pripasti. S takšnimi dejanji se s pravnega vidika tudi vzbuja skrb v zaupanje v pravno državo. Če mi imamo nek zakon, ki velja, ki smo ga dolžni izvrševati, pa se zaradi nekih političnih interesov določene politične elite opredelimo, da ne bomo naredili tako, potem to ne vliva zaupanja navadnega državljana. Mi se lahko sprašujemo, čemu je to tako in zakaj je to tako. Vsekakor, kolegice in kolegi, pozivam vas, da to, bi rekel, nepravno dejanje sankcioniramo in da pritegnemo temu, kar je bilo v proračunu že sprejeto.
Hvala. Minister Zver, jaz vas lepo prosim, če lahko dialog vodite zunaj sejne sobe. Hvala. K besedi pa je prijavljen kolega Žnidaršič.
Hvala lepa. V zvezi s tem amandmajem moram povedati to, da je nas vendarle motilo, da je prišlo do revizije financiranja veteranskih organizacij, kot se temu reče, s tem, da je prišlo do bistvenega znižanja na postavki zveze združenj borcev, moti pa tudi pomembno znižanje sredstev za vojne invalide v zamejstvu v Trstu. Gre za borce NOB, ki so pod hudim pritiskom italijanske, bi rekel, desnice in dobivajo sredstva zaradi tega, ker se je njihova problematika zgostila v visoki starosti, povprečni, in denar porabijo predvsem za tiste storitve zdravnika in fizioterapije, ki jim sicer ni zagotovljena. Tako nas srce boli, da je prišlo do tega zmanjšanja, hkrati pa je prišlo do revizije v tem smislu, da se je eni organizaciji bistveno povečalo sredstva, drugi pa niso imeli možnosti, da bi prilagodili svoje programe in jih razširili v tem smislu, da bi tudi participirali na tem delu sredstev. Tako da bomo glasovali, kakor kdo razume svojo vest in se odločali vsak po svoje. Hvala.
Gospod Sok.
Čisto na kratko. Mi v Novi Sloveniji tega amandmaja ne bomo podprli, ker v bistvu je razumeti in pričakovati, da je po zakonu narave borcev iz leta v leto manj. In s tem bi se tudi naj zmanjševala sredstva za to organizacijo. V bistvu pa temu ni tako, ampak so se v preteklih letih stalno povečevala. In enkrat je potrebno narediti, po naši oceni, revizijo v tej smeri. Zdaj, o teh raznih obtožbah, o revanšizmu in kar je podobnih izrazov, to smo itak že navajeni, tako da ni nič novega. To ste kolegi iz Združene liste in LDS pogosto uporabljali in nas te obtožbe nekako ne presenečajo. Hvala lepa.
Poslanec Potrč.
Gospod podpredsednik in vsi predsedujoči, jaz bom hvaležen, če boste kogarkoli od kolegov ali pa tudi sebe, opozoril na to, katere stranke v tem parlamentu obstojajo in katere ne. Mi smo Socialna demokracija in Združene liste ni več. Prosim, dajte to opozarjati, ker človek včasih misli, da iz hudobije, če pa gre za veliko pozabljivost, potem pa to tudi ni odlika poslanca. Hvala.
Kolega Potrč, moja napaka, se opravičujem. Prosim, če bom drugič spregledal, kar opozorite me. Mislim, da enako lahko rečem za vse ostale podpredsednike. Naslednja prijavljena k besedi je poslanka Pečanova.
Ne morem se izogniti sarkazmu, ko ugotavljam, da narava, mati narava zmanjšuje število uporabnikov sredstev v okviru Zveze združenj borcev za več kot 30 oziroma za več kot eno tretjino. In zaradi tega je po mnenju nekaterih v tem državnem zboru in vladi Republike Slovenije to popolnoma normalno dejanje za več kot eno tretjino zmanjšati sredstva za delovanje Zveze združenj borcev NOV, kljub temu da bi morda, če bi šli gledati po glavarini, da ne bi šlo v resnici za programe, lahko ugotovili, da Zveza združenj borcev NOB povečuje oziroma povečuje število članic in članov v svojih vrstah. Tako da niso vedno člani Zveze združenj borcev samo nekdanji borci, ampak smo tudi mlajši, ki mislimo, da je tradicija teh ljudi, teh borcev ta prava stvar [[...]]
Kolega Sok, pustite govornico, da pove.
Prosila bi, gospod Sok, da ste toliko taktni, da se ne vpletate, kadar jaz govorim. Jaz se vam ne vpletam, vi pa se meni ni treba. Prav? Drugo, kar bi rekla, je pa nenavadno. V zadnjih štirinajstih, petnajstih letih je število Zveze veteranov vojne za Slovenijo zraslo za več kot 120%. Zanimivo! Torej, od 56 milijonov 900 tisoč je zraslo še za dodatnih 73 milijonov 100 tisoč, potrebe po njihovih programih ali pa po članstvu. Vse kaže, da Združenju Sever pa upada število članov. Ali so nenadoma začeli umirati? Morda so pa policisti, ki so sodelovali v osamosvojitveni vojni za Slovenijo, začeli izumirati, ali kaj? Lepo vas prosim, minister - mislim, da so tudi smešne številke -, da greste in se izpostavljate in zmanjšujete društvu Tigr znesek ubogih 3 milijone 700 za celih 6 tisoč tolarjev. Ali pa, recimo, Zvezi društev mobiliziranih Slovencev v nemško vojsko za 3.000 tolarjev! Ampak, ali bo državni proračun obogatel s tem, ali kaj? Ali vas ni sram, da sploh take številke v rebalans proračuna dajete? Moram reči, da podpiram ta amandma, ki je bil vložen, zaradi tega, ker vsaj približno ohranja obraz te države. Sram vas je lahko, da lahko take predloge dajete v rebalans državnega proračuna!
Nadaljujemo z razpravo. Prosil bi vse prisotne poslance, da ne motijo govornika, medtem ko govori. Gospod Sok, ne bom vam dal replike, ker vas je gospa Pečanova samo opomnila, da potrebuje tišino za izvajanje svojega govora, kar je tudi prav. Enako sem storil sam. Lahko se prijavite v okviru svojega časa k razpravi, ampak verjemite, pred vami jih je še kar nekaj. Po mojem seznamu je prvi prijavljeni kolega poslanec Rezman. Nimate več časa, se opravičujem. Sledi razprava poslanke Pozsonec.
Hvala lepa. Ne tako davno so bili pri meni v pisarni vojni invalidi. Pripeljali so jih spremljevalci, ker sami niso mogli niti stopiti skozi vrata. Gledali so s praznimi očmi. Nisem zaznala, da so slepi, šele takrat sem videla in grozno jih je bilo gledati. Eden od njih je povedal, da je gospa, ki ga je pripeljala, njegova žena, ki je ni videl niti enkrat v življenju. Vzgojila sta dva otroka in niti enega ni videl. Zdaj pa ima štiri vnuke in bi dal vse na svetu, če bi lahko videl. Mislim, da ni treba razlagati, da ne bom glasovala proti njim.
Hvala. Poslanec Zagorac, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani prisotni! Sam bom tako kot poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke predlagani amandma podprl. Edini razlog, zakaj tega amandmaja ne podpreti, kot je bilo slišati tako s strani vladnih poslancev kot tudi s strani ministra, je narava. Nekaj časa oziroma par minut, mislim, da še ne uro nazaj, smo imeli pa neko drugo področje, ki se mu reče aktivno zaposlovanje brezposelnih ljudi, ki so tudi, pod narekovaji bi lahko rekli, "po naključju narave in slabe politike" ostali na cesti in brez denarja. Takrat niste tako vehementno zagovarjali ne narave in ne pritiskali tipke "za", ko je šlo za povečanje sredstev njim. Ne vem, dvoličnost bo verjetno postala igra tudi te vlade. Hvala lepa.
Hvala. Kolega Sok, razprava? Izvolite.
Torej, samo eden stavek. Da se ne bomo napačno razumeli, mi nimamo, gospa Pečanova, nič proti temu, če ste vi članica in če se članstvo povečuje, ampak, če je že tako, potem sami nekaj za to prispevate, ne pa, da se s tem privežete na državne jasli in zagovarjate, da je pač zaradi tega, ker se število veča, treba namenjati vedno več denarja. Za tiste, ki so pa seveda borci, ni nobeden problem, za tiste pa je treba pač denar zagotoviti, bili borci. Hvala lepa.
Poslanka Pečan, replika?
Gospod Sok, lepo vas prosim, dajte, ali namenoma nočete poslušati ali razumeti tistega, kar človek govori, ali pa ne slišite. Morda bi bilo dobro, da bi kdaj pa kdaj pozorno poslušali, kaj kdo razpravlja. Vi ste namreč vnaprej prepričani, da tisto, kar želite slišati, to slišite. Jaz sem govorila o tem, da gre za programe in teh 202 milijona tolarjev je denar, ki je namenjen za programe Zveze združenj borcev. Mi, ki smo novi člani, pa plačujemo višjo članarino kot pa starejši člani Zveze združenj borcev. Toliko, da vam je jasno in vam ni potrebno nič skrbeti za to, da bi slučajno ne bilo dodatnega denarja, ki ga Zveza združenj borcev potrebuje za svoje delovanje. Ni vam potrebno skrbeti za to! Jaz vas bi rada samo opozorila na to, da govoriti o naravnem odlivu je prazna marnja, ravno tako kot je tudi prazna marnja ali pa znanstvena fantastika govoriti o naravnem prilivu v primeru vojnih veteranov ali pa o odlivu Severja. Kje je pa tukaj logika? Ali lahko kdo to razloži, zakaj je v Severju manj in zakaj toliko več veteranom za vojni v Slovenijo? Dajte mi to malo razložiti, kje je tukaj razlog za ta disproporc? Hvala.
Hvala. Poslanec Kokalj, razprava.
Hvala lepa. Gospod predsedujoči, če prav sledim obravnavamo amandma, ki ga je predlagala Liberalna demokracija Slovenije, in bi vas lepo prosil glede na vašo doslednost, da usmerjate razpravo res o amandmaju, ki ga je vložila oziroma predložila Liberalna demokracija Slovenija. Gospa Pečan je prej razpravljala o predlogih gospoda ministra in meni ni več jasno, o čem razpravljamo, lepo bi vas prosil, gospod predsedujoči. Sicer pa ne razumem gospe Pečanove, zakaj potem zagovarja ta amandma, ki Združenju Sever, kateremu naj bi se članstvo manjšalo, se pač predlaga povečanju sredstev. Hvala.
Hvala. Replike vam ne morem dati, ker se ne spomnim, da ste bili omenjeni, lahko pa vam dam razpravo. Boste razpravljali? Izvolite razpravljati.
Hvala lepa. Kolegici Pečanovi samo eno pripombo, zakaj se člani združenja, ko ste omenjali, da se povečujejo pri vojni za Slovenijo. Logično je, verjetno poznate, mislim, da ste bila poslanka, kadar se je sprejemal zakon. Še danes mislim, da lahko nekateri uveljavljajo ta status, ker ga začnejo uveljavljati denarno takrat, ko postanejo stari 50 let. In se pravi, da to število članov teh združenj od 1991 leta se lahko povečujejo, mislim, da aktivnih udeležencev NOB pa že davno ne. Lahko pa, ker so organizirani tudi Zveza združenj borcev na podlagi zakona o društvih, so pa tudi člani, bom rekel, simpatizerji, "et cetera", otroci, sinovi, vnuki itn.
Replika? Izvolite.
Žal mi je, ampak vse kaže, da kljub temu da nimam navade ob takih temah razpravljati, vse kaže, da vam ni jasno, kaj pravzaprav vsa ta združenja sploh počnejo. Ta združenja nimajo naloge financirati dodatkov, recimo, veteranom, bivšim policistom v Združenju Sever ali karkoli že, tako da ne vidim razloga, da bi lahko govorili, ker je kolega Kontič takoj od začetka rekel, tu ne gre za glavarino, gre za programe. In če naštejem samo vse tiste obiske in udeležbe na različnih komemoracijah ali slovensko rečeno spominskih proslavah, ki jih Zveza združenj borcev na Primorskem izvaja, in koliko je s tem združenih stroškov. Ali pa, koliko je za vojno za samostojno Slovenijo komemoracij in spominskih slovesnosti, lepo prosim, že tukaj lahko vidimo razliko. In to nima nobene zveze s številom udeležencev oziroma članov v posamezni organizacij. To hočem povedati, zato sem tudi sarkastično rekla, kakšno zvezo ima naravni odliv ali priliv. Gre za programe. In če je vlada želela povečati sredstva za veterane osamosvojitvene vojne, naj jih poveča, vendar ne iz teh virov. To ni korektno.
Kolega Bajc, replike vam ne bom dal, ker predsedujoči odloči, kdaj se replika na repliko lahko da. Lahko vam zopet ponovim razpravo. Izvolite.
Hvala lepa. Kolegica Breda, jaz sem vam hotel samo odgovoriti na tisto, ko ste postavili vprašanje, kako da se povečuje število članov nekaterih veteranskih organizacij, o programu pa niti besede nisem omenil.
S tem smo zaključili seznam prijavljenih. Preden preidemo na glasovanje o vloženem amandmaju oziroma dopolnilu poslanskega kluba Liberalne demokracije, sprašujem, želi kdo obrazložiti svoj glas. Prijavljeni so - samo sekundo prosim, da si zapišem.
Hvala lepa. Ta amandma bom podprl. Mislim, da je resnično žalostno, če želi vlada na račun zmanjšanja sredstev veteranskim organizacijam, katerimkoli od veteranskih organizacij, oblikovati rebalans svojega proračuna, prišparati sredstva in misliti, da ravna dobronamerno. Takšnega ravnanja, gospe in gospodje iz vlade, ni mogoče šteti za dobronamernega. To je ravnanje, ki pomeni negodovanje, nasprotovanje, če hočete tudi napad na veteranske organizacije in na njihovo vlogo, ki jo imajo v naši družbi. Vsa razprava, ki je bila danes prisotna, kaže na to dejstvo. Ni res, da veteranske organizacije niso predlagale programov in dajale poročil. Jaz imam pisne informacije od Zveze združenj borcev NOV, da je od spomladi in po zimi naprej dajala vse, kar ste zahtevali. Vendar vi ste zahtevali od njih, da na približno 25 odstotkov zmanjšajo potrebni obseg sredstev in šele kasnejše intervencije so ugotovile takšen obseg, kot je danes. Vi, gospe in gospodje, sploh ne poznate, kaj so programi teh vseh organizacij, Zveze združenj NOV, Tigra, Združenja Sever, Združenja društev vojne invalidov Slovenije in drugih. To so vsebinski programi. To ni financiranje članstva. Nihče od članov od tega ne dobi, ne vem, česarkoli. Celo ko potujejo na proslave, si vsak sam plača tisti sedež v avtobusu [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Smejte, se gospod Sok ali ne, vaša nesramnost na tej poti je znana in jaz sem med tem, ko sem poslušal razpravo, slišal, da ste rekli, ne gre za borce, ampak za revolucijo. To je vaš pogled. In lahko ste sovražni do tega, samo jaz bom ta amandma podprl in mislim, da je skrajni čas, da v državi spoštujemo tudi to, kar se je v času II. svetovne vojne, pa tudi v osamosvojitveni vojni dogajalo. Hvala.
Dovolite samo, če bom ocenil, da bo razprava oziroma prekinjanje govornikov potekalo preveč frekventno, kar imam občutek, da se počasi dogaja, bom sejo državnega zbora navkljub uri prekinil za 15 minut. Zato prosim, da vsi z dolžnim spoštovanjem poslušate govornika, ki v danem momentu govori. Naslednji se je k obrazložitvi glasu prijavil poslanec Rezman. Izvolite.
Hvala lepa. Zelo v kratkem bom povedal, da bom sam podprl ta amandma, zato ker sodim, da je prav, da ga podpremo in da nisem edini iz vrst DeSUS-a, ki bo to storil. Drugo, kar bi rad rekel, pa je, da se seveda zavedam, da ta amandma ne bo podprt oziroma izglasovan že iz zelo preprostega dejstva, ki je pravzaprav ponovitev te nočne seje, ki smo jo imeli na matičnem delovnem telesu, da kljub temu da smo mi to podpirali in da se je minister Erjavec, kateremu se jemlje z njegovih postavk, s tem strinjal, tega ne moremo izglasovati, ker predlagateljev ni v dvorani. LDS-a takrat, ko bi morali glasovati, se umakne.
Hvala. Prosim, če lahko nadaljujemo sejo brez neumestnih pripomb. Besedo ima poslanec Moge.
Hvala lepa za besedo.
Mir v dvorani, prosim.
Tudi sam ne bom proti tem amandmaju, ampak ga bom z veseljem podprl. Zdi se mi, da vemo, da je vlada, ki je te postavke zmanjšala, pač, delala na tem področju tako, kot je minister Drobnič verjetno predlagal. In vsa Slovenija ve, da je odnos ministra Drobniča do borcev narodnoosvobodilne vojne nekaj takega, kot je rdeča cunja za bika. Zato razumem, da je tem vzel denar, ne morem pa razumeti, da je tisti mali denar vzel društvu Tigr, kjer se je tudi on slikal, pa na ves gas pritegoval, kako je bilo to gibanje pomembno za Slovenijo. Še manj pa razumem tudi takrat, ko smo se pogovarjali o odlikovanjih Republike Slovenije, da je takratna opozicija na vse pretege vpila, kako spoštujejo veterane, bodisi vojaške vojne veterane ali te policijske vojne veterane, in ko bodo oni prišli na oblast, bodo pa vse te stvari popravili. Poglejte, kaj se je zgodilo. Zdi se mi, da je to slabo. Posebej se mi zdi bedno, da se je malo denarja vzelo zvezi vojnih invalidov narodnoosvobodilne vojske v Trstu. To, spoštovani kolegi, je bilo pa bedno. In zaradi tega vas pozivam, saj če to sprejmemo, lahko še kako te stvari tudi popravimo na drug način, da podprete ta amandma. Kajti, če boste šli s koalicijskim valjarjem in boste ta amandma zavrnili, bo pod vašim valjarjem ostalo društvo Tigr, poleg zveze borcev, društvo Sever, zveza društev vojnih invalidov in pa zveza vojnih invalidov [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]narodnoosvobodilne vojne v Trstu.
Hvala. Prijavljen k obrazložitvi glasu je še poslanec Terčon.
Jaz bom, seveda, ta amandma podprl. Na osnovi razprave, ki je bila izvedena, zaključujem, da vsaj nekateri, vsaj dva, bom rekel, še zdaj ne razumejo, zakaj je samo ta amandma vložen oziroma ne razumejo, o čem se sploh glasuje. Ne bi glasovalo o povečanju postav, če jih ne bi nekdo med letom ob veljavnem proračunu neizvrševal in znižal, protipravno, ali vlada ali minister, zmenite med seboj. Omenjeno je bilo velikokrat število enih in drugih. Jaz moram reči, da se strinjam, da se veteranom vojne za Slovenijo povečajo sredstva, čeprav ni res, da tudi njihovo članstvo narašča v šestih mesecih za 100 in toliko procentov, kot tudi ni res, da borci, tudi če umirajo, da jih 35% zmanjka kar v pol leta. To tudi ne bo držalo. Vsekakor pa bom to podprl zaradi tega, ker je nemogoče, nemoralno in protipravno, minister, da to storite med letom, ko imate veljavni proračun in ga ne izvršujete. Jaz razumem, da imate lahko tudi različne poglede o vsebinah in količine denarja, ki ga določena organizacija prejme. Ampak higiensko bi bilo in pravilno, da bi bilo, da se določeno proračunsko leto zaključi, da se med tem časom pač opravijo potrebne konzultacije, izpilijo kriterije in zahtevajo določena poročila in potem ukrepa. To pa je protipravno, nehigiensko, nemoralno in nepravilno.
Kolega Cvikl, izvolite.
Jaz bom seveda podprl amandma in to zato, ker ta amandma skuša popraviti to, kar je minister v soglasju s predsednikom vlade in vlade v celoti in poslanci koalicije naredil. Naredil je pa naslednje. Ni prinesel v državni zbor nov proračunski memorandum, ampak je skušal ali pa skušate s tem predlogom rebalansa na novo napisati zgodovino. Jemati eno tretjino sredstev zvezi združenj borcev in hkrati zapisati, da se sredstva dodelijo za vsakoletno izvedbo programa zveze, seveda ta program vi omejujete politično, je milo rečeno, gospod minister, preprosto omalovaževanje tega državnega zbora. Ker državnemu zboru ste rekli, da boste dali denar za redne in posebne program Zveze združenj borcev NOB Slovenije in 65 območnih organizacij za njihove stroške redne dejavnosti, stroške dela, stroške sklicev skupščin, vzdrževanje, popravila spominskih znamenj, grobov, aktivnosti na mednarodnem področju in tako naprej. To je ista obrazložitev, kot je bila ob proračunu za leto 2005. Vi ste pa ob isti obrazložitvi zmanjšali sredstva za eno tretjino. Gospod minister, to pač ni popravljanje proračunskega memoranduma, to je pisanje zgodovine na novo in seveda mi smo želeli s tem amandmajem narediti to, kar v sami obrazložitvi tudi sami vi pišete, zato bom amandma seveda podprl. Upam, poslanci in poslanke, da boste naredili enako in da s tem izrazimo svoje spoštovanje do tistih, ki so nekaj naredili za to Slovenijo. Hvala.
Hvala. Poslanec Capuder, izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da je treba povedati, ko se pogovarjamo o tem, kakšni so, o čem govorijo ti amandmaji. Samo primer, Društvo Tigr, ki mu je bilo v letu 2005 namenjenih 3.706, izgubi 6.000 tolarjev. To pomeni, da s tem rebalansom pride na 3.700 tolarjev, kar pomeni neko zaokrožitev. In še več takih postavk je, ki jih ta amandma popravlja, zato tega amandmaja ne bom podprl, ker je tudi, se mi zdi, s tega stališča tako, malo populistično napisano. Hvala.
Hvala vam. S tem prehajamo na glasovanje. [[Oglašanje iz ozadja.]] Kolega Cvikl, izvolite.
Poglejte, proceduralno bom na predlog nekaj kolegov poslancev predlagal pred odločanjem v imenu poslanskega kluba Liberalne demokracije v skladu s 73. členom 15 minut odmora.
Dovolite, prosim, preden stopi v veljavo proceduralni predlog, če je še kakšna obrazložitev glasu, da se ta opravi pred prekinitvijo za 15 minut. Sprašujem vas, ima še kdo željo po obrazložitvi glasu pred glasovanjem o prvem amandmaju? [[Nima.]] S sejo bomo nadaljevali ob 22.00. Hvala.
Spoštovane poslanke in poslanci, nadaljujemo sejo. Smo pri amandmaju k podprogramu Programi veteranskih organizacij. Želi predstavnik poslanske skupine LDS obrazložiti prekinitev, prosim? Terčon. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Torej, mi bomo ta amandma podprli. Hkrati izražam upanje, da je ta pavza koristila tudi vam, vladajoči koaliciji [[...]]
Gospod Tanko.
[[..]]in da ste ponovno premislili o amandmaju in da ste ugotovili, da ne gre spreminjati proračunske postavke na vrat na nos med letom, da ne gre ogrožati s tem določenih programov, da ne gre izražati dvom v pravnost delovanja te države in da gre za to, da ohranimo neko spoštovanje, ki ni samo načelno, tudi do naše zgodovine. Torej, mi bomo ta amandma podprli.
Hvala. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 60, za 23, proti 36. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na podprogram izobraževanje odraslih, in sicer amandma poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Odpiram razpravo. Želi kdo obrazložiti glas? Ne. Glasujemo. Navzočih 65, za 19, proti 44. (Za je glasovalo 19.)(Proti 44.) Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na podprogram štipendije in to k amandmaju, ki ga predlaga poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije. Želi kdo razpravljati? Ne. Glasujemo. Želi kdo obrazložiti glas? Ne. Glasovanje teče. Navzočih 65, za 20, proti 43. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na podprogram urejanje in nadzor sistema socialnega varstva. Amandma je predlagal poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Glasujemo. Navzočih 65, za 21, proti 43. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na podprogram rejništvo. Predlagatelj amandmaja je poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije. Želi kdo razpravljati? Izvolite, gospa Žgajner Tavš.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Tu bi imela vprašanje za ministra in upam, da bom dobila pred glasovanjem pojasnilo oziroma odgovor. Konkretno gre za področje rejništva. Namreč, iz samega amandmaja kot tudi iz obrazložitev oziroma konkretno iz rebalansa proračuna ni razvidna poteza, s katero ministrstvo dejansko zmanjšuje sredstva na postavki rejništvo, in sicer za 228 milijonov tolarjev. Zato prosim za pojasnilo, zakaj, na kakšni podlagi ministrstvo zmanjšuje sredstva za področje rejništva.
Hvala. Želi minister odgovoriti? [[Ne.]] Želi še kdo razpravljati? Izvolite, gospa Širca.
Dovolite, da tudi jaz ponovim vprašanje, zaradi tega, ker do sedaj tega odgovora nismo dobili, razen enega in istega, da imajo dovolj. Ker pa vemo, da to ni res, še enkrat prosim za odgovor.
Hvala. Še kdo? Izvolite, gospa Breda Pečan.
Hvala lepa. Pri tej točki bi rada vprašala tisto, kar sem pravzaprav želela že večkrat vprašati tudi prej. Namreč, vsakokrat, ko posamezen minister govori o zmanjšanju sredstev za določene dejavnosti oziroma za določene aktivnosti, ki naj bi bile financirane iz proračuna, za ta namen je dovolj sredstev v proračunu. Od lanskega leta porabljena sredstva plus 20%, to zadošča za vse naloge, recimo, tam v aktivni politiki zaposlovanja. V tem primeru se takole, z levo roko zmanjša 228 milijonov. Amandma seveda to vrača na prejšnji nivo. Ali lahko gospod minister ali kdorkoli v vladi pojasni s številkami, ker tu pa gotovo gre za glavarino. Tu ne more biti kaj drugega merilo za to, da se za rejništvo rejnine razdelijo toliko otrokom v rejniških družinah. Ali je sedaj v reji toliko manj otrok? Namreč, tu ne gre za drobiž, tu gre konkretno pri samih rejninah za 16, 17% manj po tej logiki otrok, kot jih je bilo, recimo, planiranih v letu 2003, ko se je sprejemal proračuna za leto 2005. Ali je ta številka na razpolago? Če je, prosim lepo, povejte že enkrat, od 5.000 otrok v reji jih ni več 5.000, ampak jih je 750 manj, kar pomeni, da je toliko manj denarja potrebnega. Okej! Pa dajte že enkrat povedati te številke!
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Gospod minister, izvolite.
Proračun mora zagotavljati sredstva za izvajanje rejništva in točno v tisti obliki, na tisti način, kot je določeno v zakonu. Glede na število rejnikov in glede na število rejencev je ta znesek ustrezen. Vemo, kako je v primeru, če bi se karkoli zgodilo, ampak ocenjujemo, da so ta sredstva zagotovljena v zadostni višini. Če bi kakorkoli drugače govorili, da ne bomo zagotavljali sredstev, bi ne bila resnica in bi delali tudi protizakonito. Vse, kar ji pripada po zakonu, se tudi izvršuje.
Hvala. Gospa Pečanova, izvolite.
Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve ne ve, koliko je bilo v reji otrok leta 2003, koliko jih je v letu 2004 bilo in koliko jih bo v letu 2005. Vaš odgovor ne daje tistega, kar sem pričakovala od vsa. Ne veste, koliko otrok bo v letu 2005 v reji in koliko jih je bilo primerjalno v letu 2004.
Hvala. Izvolite, gospod Bajc.
Gospod predsednik, predlagam, da kolegi, ki mene motijo, ker nekateri gledajo Odmeve po računalniški mreži, da to ugasnejo.
Ste slišali, prosim. Želi še kdo razpravljati? Hvala. Prehajamo na glasovanje. Gospod Cvikl, izvolite. Obrazložitev glasu.
V imenu poslanskega kluba bom pojasnil svoj glas in glas poslanske skupine. Mi obžalujemo, da minister ni uspel na strani 1366 najti odgovora na to vprašanje. Problem, ki je, gospod minister, je ta, da resnično niste ustrezno odgovorili na vprašanje poslank, ne vem, zakaj ravno poslankam nočete ustrezno odgovarjati,vendar ni povsem jasno, ali bodo sredstva, ki so navedena, zadoščala. Zato, ker pravzaprav previte, da boste glede na obseg sredstev, ki je bil predviden v letu 2003, sedaj vsakemu sedmemu otroku odrekli pravico rejništva. To preprosto kažejo številke. In dobro bi bilo, da bi kot resorni minister poznali številke in pojasnili, ali boste resnično zagotovili vsem, ki so upravičeni do tega, ustrezna sredstva. Višina rejnin naj bi se tudi povečevala v skladu z indeksom rasti cen življenjskih potrebščin. Vaš predstavnik na odboru za finance in monetarno politiko, mogoče zaradi jutranjih ur, ni uspel pojasniti, kateri je tisti indeks rasti cen življenjskih potrebščin. Imamo torej situacijo, ko ministrstvo za finance zelo natančno sprašuje ministra za delo, družino, socialne zadeve, koliko denarja naj nameni za posamezen program. To tudi predpostavlja poznavanje, koliko je število otrok, koliko na mesec to stane, koliko mesecev v povprečju bo posamezen otrok v rejništvu. Teh odgovorov, gospod minister, niste podali in seveda zato menimo, da ste verjetno kar na pamet za vsakega sedmega otroka omejili možnost, da bi bil v letu 2005 v rejništvu. Zaradi tega bomo v poslanskem klubu podprli amandma, ker ocenjujemo, da ta amandma zagotavlja sredstva v višini, ki je nujno potrebna za izvajanje programa rejništva v Republiki Sloveniji. Če pa seveda dejstvo, da boste vsakemu sedmemu otroku omejili možnost, podrazumeva kakšno drugo spremembo politike, potem pa ne razumem, zakaj je predsednik vlade v pojasnjevanju 203 ciljev povedal, da je povečevanje rodnosti glavni cilj te vlade Republike Slovenije. Vidite, imamo nekaj kontradiktornosti, dobro bi bilo, da bi seveda minister za delo, družino in socialne zadeve odgovoril na vprašanja poslancev in poslank in povedal slovenskim davkoplačevalcem, koliko otrok bomo imeli v letu 2005 v povprečju v rejnini. Kot poslanski klub predlagamo poslanci, da podprete ta amandma in s tem zagotovite, da bo vsak otrok ne le šest od sedmih dobilo to možnost. Hvala lepa.
Hvala gospodu Cviklu. Gospod minister, žal vam ne smem dati besedo, da bi odgovorili na pozive gospoda Cvikla, to ve tudi on, da pri obrazložitvi glasu se ne morete oglasiti. Gospa Žgajner Tavš, izvolite.
Hvala lepa. Naj z odgovorom ministra, ki je sicer na moje vprašanje ne, ampak na posredovanje kolegice poslanke le odgovoril, ugotavljam, da vseeno ministra odraža velika ignoranca, minister ne ve, minister noče odgovoriti, dejstvo pa je, da minister zmanjšuje [[...]]
Gospa Žgajner, boste obrazložila glas ali razpravljala?
Ne, obrazlagam svoj glas.
Potem pa prosim, da obrazložite svoj glas.
Ravno zaradi ignorance ministra, ki zmanjšuje sredstva za 228 milijonov tolarjev na področju rejništva, bom podrla amandma, to je seveda del moje obrazložitve. Bi pa seveda spomnila in to je tudi pomembno dejstvo, ki seveda govori v prid temu, da bom podrla amandma. V Sloveniji je rejništvo praksa, praksa pred posvojiteljstvom. Namreč, rejniške družine pomenijo ne nazadnje tudi pomoč otrokom, posvojitev v Sloveniji pa je malo in tega bi se ministrstvo, ki zmanjšuje sredstva za to vrsto prakso, moralo zavedati.
Hvala. Gospod Capuder.
Hvala. Omenjenega amandmaja ne bom podprl predvsem iz tega razloga, ker mislim, da minister ne more vedeti, koliko otrok bo v rejništvu, kar mislim, da je to povsem normalno. Poleg tega pa sami vemo, da število otrok v Sloveniji iz leta v leto pada. Upam, da se bo trend z novo vlado spremenil na bolje. Poleg tega pa sem tudi mnenja, da minister in ministrstvo posreduje ustrezne podatke, tako da se lahko s temi podatki pripravijo predlagane vsote za rejniške družine. Hvala.
Hvala. Gospa Pečan. Sedaj ima besedo gospa Pečan, potem pa lahko proceduralni predlog.
Glasovala bom za ta amandma predvsem zaradi tega, ker imam en tak zelo slab občutek, da v rebalansu so napisane hišne številke. Tako kot je kolega opozoril na strani 1366, bi lahko minister sam prebral, koliko naj bi bilo rejencev v rejniških družinah, in tako mimogrede 120 rejnikov, ki opravljajo to dejavnost kot poklic, kolikor je meni znano, praktično vsi opravljajo to dejavnost kot poklic, bo skrbelo za 1230 otrok mesečno. Mene samo zanima, katera rejniška družina ima povprečno več kot 10 otrok v oskrbi oziroma v reji. Tako je videti zelo evidentno, da so te številke potegnjene iz zraka in vržene v te debele papirje, ker je bilo tako ali tako računano, da nihče ne bo kaj dosti brskal po teh papirjih in preverjal. Zato bom za amandma glasovala, ker je vsaj neka varnost za izvajanje rejništva, katerega nobena vlada, razen če bo šla, pa bo domove za zapuščene otroke odpirala namesto domov za zapuščene živalce.
Hvala. Gospod Kokalj. Oprostite, obljubil sem proceduralni predlog, gospe Žgajner Tavš. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz se niti ne bi oglasila, ampak prej ste me sicer vljudno prekinili, da želite mojo obrazložitev glasu, ko sem pač imela obrazložitev glasu. Gospod Capuder je imel besedo prav tako v obrazložitvi glasu, pa nisem slišala ne bu, ne mu o tem, kako bo glasoval. Zanimivo, da njega niste prekinili [[...]]
[[...]]imate proceduralni predlog?
To je zdaj moje proceduralno vprašanje.
Gospod Kokalj. Izvolite.
Jaz bom glasoval proti amandmaju iz preprostega razloga, ker verjamem ministru. Vem pa tudi, da tisti, ki zahtevate še dodatne številke, čeprav ste jih prebrali, mu ne boste verjeli, če pride še s tako natančnimi številkami, ne boste glasovali nič drugače. Mislim, da je pa to pomembno, da minister predlaga zmanjševanje tam, kjer ni treba rabiti sredstev proračuna. Jaz mislim, da je to osnovna drža gospodarnega ministra.
Hvala. Gospod Brenčič.
Hvala lepa. To postavko proračunu diktira zakon, ki smo ga sprejeli dobre tri leta nazaj. V njem smo predvideli tako stroške, materialne stroške, kot tudi nagrado rejnikom. Mi smo se že takrat eni zavzemali, da bi bila ta nagrada večja, da bi bila bolj stimulativna, čeravno je bila takrat neke vrste utemeljitev takšna, da je ta nagrada tista, ki že omogoča rejniku kot poklic in da bo zanimanje za rejništvo raslo. Prepričan sem pa, da je bila ta nagrada in tudi priznani fond materialnih stroškov prenizek, zaradi tega se po mojem planirana postavka ni porabljala v predvidenem obsegu. Ne more pa ta postavka biti, gospod minister, drugačna, kot je zakonska obveza. In tu ne more biti denarja premalo, ker ga ne sme biti. Zato ne vidim potrebe, da je postavka drugačna, kot veleva zakon in število, ki je evidentno na ministrstvu, ki je po zakonu financiralo, tako rejencev kot rejnikov. Po mojem ta amandma ne pije vode. Hvala.
Hvala. Gospod Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Glasoval bom proti amandmaju. Če bi predlagatelj mislil resno, bi bolj strnil vrste in bi bili manj prazni stoli. Pa tudi zaradi tega, ker sem v splošni razpravi že povedal, in tudi minister je povedal približno tako: za rejnine je v rebalansu namenjenih toliko sredstev, kot jih je potrebno po zakonu, in nič več in nič manj. Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih 66, za 21, proti 43. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na podprogram drugi programi v pomoč družini. Predlagatelj amandmaja je gospa Širca Majda. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih 53, za 11, proti 40. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 40.]] Gospa Širca, jaz sem čakal, ko sem rekel, da glasujemo, in niste dvignili roke. Mi je prav žal, vendar glasovanja ne bomo ponavljali. Prehajamo na [[...]]Proceduralno? Ja, izvolite.
Niste pač pogledali oziroma vaš kolega tudi ne. Jaz sem dvignila roko. Nisem se prijavila v sami razpravi, ampak k obrazložitvi glasu in sem zato pazila, kdaj dvignem roko. Hkrati pa tudi nisem glasovala prav zaradi tega, ker sem hotela še obrazložiti glas. Tako da vsaj zaradi mene morate glasovanje ponoviti, prej pa še pozvati k obrazložitvi glasu, česar niste naredili.
Ne, gospa Širca, jaz sem dobro gledal. Nihče ni dvignil glasu po tistem, ko sem rekel, da prehajamo na glasovanje. Če niste glasovali, je to vaš problem. Jaz smem ponoviti glasovanje samo v primeru, če se ugotovi, da glasovalna naprava ni delovala in če tehnične službe ugotovijo, da je takšna okvara na glasovalni napravi bila. Oprostite! Bom drugič dalj časa počakal, samo prosim, da dvignete roko pravočasno. Prehajamo na podprogram socialno varstvo starih. Predlagatelj prvega amandmaja je gospod Veber Janko, drugega gospod Potrč Miran. V razpravo dajem oba amandmaja. Želi kdo razpravljati? Gospod Barovič.
Ne bi razpravljal, ampak v zadnjem vsebinskem materialu, ki ga imam, piše, da je prvi amandma, z opombo, da ni vložen v skladu s petim odstavkom 166. člena. Tako da bi rad razjasnitev, da ne bi bilo kaj narobe, ali je ali ni v skladu. Tako glasujemo ali o obeh ali samo o drugem. To je spet zadnji material, ki ga imam jaz, z dne 16.6.2005. Na strani 28, pardon, po materialu, ki ga imam jaz, je to na strani 29.
Res je gospod Barovič, imate prav, prvi amandma je zaradi teh okoliščin brezpredmeten. Razpravljamo o drugem amandmaju, ki ga predlaga gospod Potrč. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 62, za 18, proti 42. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na podprogram Materinski domovi in zavetišča. Amandma je predlagala Liberalna demokracija Slovenije. Želi kdo razpravljati? Prehajamo na glasovanje. Gospa Širca, izvolite.
Obrazložitev glasu. Materinski domovi in zavetišča v tej postavki. Glasovala bom za predlagani amandma zaradi nečesa, kar se je izkazalo na sami potrebni in ne nepotrebni diskusiji na matičnem odboru, kajti prerazporeditev sredstev, ki je predlagana v rebalansu, pomeni, da ta sredstva lahko črpajo samo pravne in fizične osebe, ki so proračunski uporabniki, ne pa tudi tisti, ki so neproračunski uporabniki, skratka nevladne organizacije. S tem amandmajem bi sistematsko lahko omogočili, da za ta sredstva lahko kandidirajo tudi vse tiste ustanove, ki niso neposredno javni zavodi oziroma direktni proračunski uporabniki in s tem omogočimo, da se materinski domovi in zavetišča lahko bolj demokratično subvencionirajo. Hvala.
Hvala. Gospod Cvikl.
Podpora k temu amandmaju s strani koalicije bo pokazala, ali na eni strani razumeti, kaj je vsebina oblikovanja transfera proračunskim uporabnikom, ki niso javni zavodi, po drugi strani pa bo tudi pokazala, kakšno je razumevanje civilne družbe. Dati, tako kot je minister za delo, družino in socialne zadeve predlagal, investicijske transferje samo tistemu enemu materinskemu domu, ki je javni zavod, je milo rečeno, nesprejemljivo. Bila je na Odboru za finance in monetarno politiko dosti dolga diskusija, ki je pokazala, kaj je vsebina tega amandmaja. Popravljamo, po moje, upam, samo tehnično napako ministra za delo, družino in socialne zadeve, če bo ta napaka tudi politično podprta s podobo temu amandmaju. Če boste amandma zavrnili, potem pa niste za podporo civilni družbi, niste za podporo zasebnega sektorja, ampak verjamete, da materinske domove, zavetišča imajo lahko pod svojo kontrolo samo javni zavodi - "država". Predlagam, da amandma podprete. Nobenemu nič ne jemljemo, nobenemu nič ne dajemo, samo omogočamo, da minister za delo, družino in socialne zadeve naredi razpis za vseh več kot 20 materinskih domov, ne pa samo za enega. Hvala lepa.
Hvala. Še kdo? Glasujemo. Navzočih 66, za 20, proti 42. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na uporabnika ministrstva za zdravje, in sicer podprogram investicijska vlaganja v bolnišnice. Tu imamo tri amandmaje. Prva dva je vložila Liberalna demokracija Slovenije, tretjega pa poslanska skupina Socialnih demokratov. Odpiram razpravo o vseh treh amandmajih. Izvolite gospod Germič.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. S tem amandmajem opozarjamo na izredno veliko zmanjšanje sredstev na postavki investicijska vlaganja v bolnišnice. Tukaj bi vas zelo rad opozoril na dejstvo, ki je zapisano v obrazložitvi k splošnemu delu proračuna, da ministrstvo za zdravje se zaveda tega zmanjšanja, hkrati pa trdi, da zmanjšanje sredstev ne bo ogrozilo programa investiranja, predvidenega za letošnje leto, saj imamo še proračunski sklad v vrednosti dobrih 10 milijard. Ko pa preberemo v obrazložitvi te postavke od primera do primera, od bolnišnice do bolnišnice, lahko pri pediatrični kliniki ugotovimo, da se gradnja stavbe klinike izvaja počasneje, danes ni časa, da bi lahko tudi o tem razpravljal, ampak skrbi pa nadaljevanje, kjer piše, da se bo likvidnostno v letu 2005 zmanjšal obseg načrtovane porabe. Zmanjšano porabo leta 2005 pa bomo nadomestili s prenosom neuporabljenih pravic porabe v letih 2006 in 2007. Seveda tukaj zdaj nastaja vprašanje. Glede na to, da sredstva zmanjšujemo in jih ne prenašamo v proračunski sklad, kot je bila praksa v preteklosti, pomeni, da v letu 2006 bomo zato, ker bomo sredstva iz te postavke prenesli v leto 2006, ki ne bodo imele dinamike rasti, prišli v težavo, ko se bomo soočili z izvajanjem zakona investicij v javne zdravstvene zavode, kajti sredstev na tej postavki bo premalo, hkrati pa se bomo srečevali z izjemnim pritiski javnih zdravstvenih zavodov širom po Sloveniji, za katere že danes lahko ugotavljamo, da sredstev ne bo dovolj. Zato predlagamo, da se ta amandma, ki povečuje sredstva na tej postavki, sprejme. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Prijatelj.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani predsednik vlade, ministri, kolegice, kolegi. Seveda sem vesel, da vidim tak amandma, kajti že kar nekaj časa je od tega, ko sva bila skupaj z ministrom za zdravje v sežanski bolnici. Obljube so bile dane, denarja do sedaj še ni bilo dokazanega, pa vendarle, bolnica si je ta denar prislužila z dodatnim delom, z dodatnimi programi, s presežki opravljenih del.Pa ni samo ta bolnišnica v Sežani edina, tudi v Šempetru je enaka situacija in verjamem, da tudi drugod po drugih mestih, kjer so bolnišnice atribut slehernega mesta. Tako da bom to z veseljem podprl. Vas, spoštovani gospod minister, pa z veseljem vprašam, zakaj tako dolgo do realizacije obljub, ki ste jih dali na licu mesta ljudem, ki denar resnično potrebujejo za zagotavljanje zdravja ljudem.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Gospod minister, izvolite.
Moram reči, da s sprejetjem rebalansa proračuna za leto 2005, bom še enkrat ponovil, bodo sredstva za investicije v bolnišnično zdravstvo enkratno, in sicer zmanjšana za omenjeno vsoto 2 milijardi 700 milijonov. To pomeni, da temu sorazmerna zmanjšanja v proračunih prihodnjih let niso predvidena. To moram posebej poudariti. Del tega zmanjšanja je preneseno na sredstva za investicije v osnovno zdravstvo, ki se bodo povečale skoraj za 100%. To se pravi, del teh sredstev je iz bolnišnice prenesenih v investicije za osnovno zdravstvo, ki je bilo v preteklem času izrazito podhranjeno, tako da bomo tu vsaj deloma nekatere stvari uredili. Zmanjšanje tudi ne bo imelo nobenega vpliva na izvrševanje terminskih načrtov gradnje in opremljanja slovenskih bolnišnic oziroma na zaključevanje investicijskih projektov ministrstva za zdravje. Tu mislim tudi pediatrično kliniko in prvo fazo onkološkega inštituta, ki sta v proračunskih razpravah bila do zdaj največkrat omenjena. Navedeno zmanjšanje je možno in hkrati potrebno zaradi velikega obsega neporabljenih sredstev in za investicije iz preteklosti, pretežno sicer iz objektivnih razlogov, večinoma pa tudi ne, kar bi se sicer lahko ponovilo tudi letos. In zmanjšanje za teh 2,7 milijarde namreč pomeni, da bodo letos razpoložljiva sredstva za investicije v bolnišnično zdravstvo namesto 21,3 milijarde tolarjev še vedno znašala 18,6 milijarde tolarjev. Več kot toliko je na projektih v teku tehnično nemogoče porabiti, bodisi zaradi zmogljivosti izvajalcev in dejanskih razmer na posameznih deloviščih, lahko pa tudi zaradi dolgotrajnih in zapletenih postopkov javnih naročil. Seveda pa letošnje zmanjšanje teh sredstev ne pomeni, da se zaradi tega zmanjša obseg oziroma investicijske potrebe v javnem zdravstvu. Strinjam se, da je za investicije v zdravstvu potrebno bistveno, bistveno več denarja, kot ga trenutno imamo na razpolago, vendar ga je treba dobiti pač na primeren način oziroma v sklopu celotnega proračuna. Trenutno tega denarja niste predvideli niti vi v prejšnjem obdobju. Vrednosti že načrtovanih projektov se ne zmanjšujejo. Nasprotno, kot sem že rekel, projekt onkološki inštitut, prva faza, se z rebalansom celo povečuje za 3,1 milijarde tolarjev, zaenkrat z likvidnostnimi prerazporeditvami. In sicer s projektov, kjer tehnični in ne proračunski razlogi povzročajo nekoliko počasnejšo izvedbo, kot je bila optimistično načrtovana v vašem proračunu leta 2004. Seveda te investicijske potrebe pomenijo za ministrstvo za zdravje potrebo po zagotovitvi večjega obsega sredstev v prihodnje in novih načinov za njihovo zagotavljanje v proračunu za leto 2006 in 2007 in prihodnjem načrtu vseh razvojnih programov. Prvič nameravamo zagotavljati sredstva za investicije iz neproračunskih virov. Ne računamo na finančni lizing, ki ga predlagane spremembe zakona ne upoštevajo oziroma ne omogočajo, zato bomo izkoristili operativni lizing. Pri tem želimo preseči povsem neustrezno miselnost, da je pogoj za uspešno dejavnost lastnina države ali zavodov na objektih in opremi, ki je zanje potrebna. Pomembna pa je seveda pravica za možnost za njihovo uporabo. Pri pripravi prihodnjega enotnega programskega dokumenta računamo na sredstva evropskega sklada za regionalni razvoj, ki do sedaj še niso bila nikoli uporabljena, čeprav bi bilo to že mogoče. V primeru, kot to dopuščajo okoliščine, to velja tudi za bolnišnico v Trbovljah, bomo preverili tudi možnost javno-zasebnih partnerstev. Z vsemi temi naštetimi ukrepi mislim, da bomo v prihodnje lahko uredili tudi nekatere investicije. Mislim, da bo treba prav za področje investicij v zdravstvu v prihodnje tudi nameniti več denarja iz proračuna.
Hvala, gospodu ministru. Gospod Prijatelj, izvolite.
Spoštovani minister! Hvala za odgovor, vendar meni niste odgovorili. Ne verjamem, da ste pozabili dane obljube v Sežani. Ne verjamem, resnično.
Gospod minister, izvolite.
Se opravičujem, narobe ste rekli, da nisem pozabil, sem pozabil. Namreč, ko sem bil v Sežani na obisku, smo v pogovarjali o problemu izgube se sežanski bolnici in smo se dogovorili, da bomo ta problem rešili in ga tudi bomo. Kot veste, je bil splošni dogovor sprejet šele ta teden na vladi za zdravstveno zavarovalnico. Pripravljajo se področni dogovori. Ko bodo področni dogovori urejeni do konca in sprejeti, bo tudi ta stvar v zvezi z investicijo oziroma s problemi sežanske bolnišnice urejena. So še drugi podobni, kot ste sami rekli, in to vse sodi v ta okvir.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Prehajamo na glasovanje. Gospod Cvikl, izvolite.
V svojem imenu bom pojasnil glas in povedal, kaj mislim o vseh teh dosedanjih razpravah, predvsem pa, zakaj menimo, da je to potrebno podpreti. Gospod minister, gospod predsednik vlade, ki ga lepo pozdravljam, ker se nam je pridružil, problem je v tem, da s tem, ko ste vzeli 2,7 milijarde tolarjev iz tega programa, pravzaprav delate dvoje. Na eni strani pravite, da amortizacije javnih zdravstvenih zavodov ne namenjate tja, kamor jo je praviloma bilo potrebno usmeriti, torej v nove investicije, in hkrati pravite, da tega ne morete porabiti. Ta ista vlada pa je predlagala, da po nujnem postopku spremenimo zakon o reviziji postopka javnega naročanja. Že štiri dni je tega, kar je bil ta zakon sprejet, prejšnjo sredo. Torej nekaj ne drži. Zakon je sprejet, torej lahko izvedete postopke, amortizacijo imate, morali bi jo nameniti, vendar ste danes povedali tisto, kar je ključno. Vi pravzaprav računate na javno-zasebno partnerstvo. S tem nimam jaz osebno nobenega problema, vendar morate predhodno spremeniti zakon o zdravstvenem zavarovanju in se odločiti, kakšne vrste zdravstveni sistem želimo imeti. Zato bi bilo korektno, da do teh sprememb, do razprave o tem, ali bomo imeli v Sloveniji financiranje investicij preko javno- zasebnega zdravstva, kar povzroča veliko problemov predvsem v tekočih stroških takšnega sistema, bi veljalo ta amandma podpreti. Vse drugo je pa odlaganje v prihodnost investicij, ki bi jih že lahko v letu 2005 in 2006 izvedli. Nihče pa vam ne zagotavlja v proračunu za 2006 in 2007, da ta sredstva ne bodo zmanjšana, ker ta proračuna še niti do vlade ni prišel. Hvala lepa.
Gospod minister, se opravičujem, na to ne morete odgovoriti, kajti sedaj smo v fazi obrazložitve glasu in ne razprave. Gospod Germič izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi obrazložil glas v imenu poslanske skupine. Z amandmajem, ki smo ga predložili oziroma s tremi amandmaji, ki jih bo poslanska skupina podprla, bi seveda ponovno želeli opozoriti na to, da če obstajajo v letu 2005, glede na to, da ste prevzeli to ministrstvo, določeni tehnični razlogi, na katere se sklicujete in da ne morete porabiti vseh investicijskih sredstev, seveda obstaja vprašanja, zakaj sredstev niste prenesli v proračunski sklad, ki je bil ustanovljen ravno z namenom, da za investicije, ki ne morejo imeti materialne podlage v izvedbi za tekoče leto, sredstva ohranimo. Danes je bilo tukaj rečeno veliko stvari o tem, kako in na kakšen način si predstavljate pridobivanje dodatnih virov. To je lahko možno, ampak mi imamo v tem trenutku zakon, ki govori o investicijah v javne zdravstvene zavode. To pomeni, da če ne boste govorili o spremembi tega zakona, ne moremo govoriti o drugačnih oblikah investiranja v te javno-zdravstvene zavode, kajti zakon, ki je bil noveliran, v letu 2001, velja. Seveda bi vas s tem amandmajem želeli opozoriti tudi na dejstvo, da danes vemo za nabor 22-ih javnih bolnišničnih zavodov. Na spisku, tako je tudi bilo predstavljeno na odboru, je gospod Blagajne predstavil nabor 36-ih projektov. To pomeni diferenco 14 projektov, za katere v tem trenutku ni niti investicijske vrednosti, niti ocene sredstev, razen sklepanja na to, da sredstva v prihodnje bodo primanjkovala. Pri tem bi se oprl tudi na dopis, ki ga prav gotovo poznate, s strani odbora bolnišnic, skupščine združenja zdravstvenih zavodov Slovenije, ki nas prav tako opozarja na dejstvo, da se ne morejo nekako strinjati z zniževanjem investicijskih sredstev na področju bolnišnic, pri čemer še posebej opozarjajo na zelo zastarelo opremo, ki bi se prav tako v javne zdravstvene zavode, torej v bolnišnice, financirala skozi ta sredstva, saj ko gledamo razvojne programe, je ena izmed pomembnih postavk oprema za več javnih zavodov. To bi zelo dobro vplivalo na skrajševanje čakalnih dob, kajti na ta način bi seveda lahko nabavili linearne pospeševalnike, CT-je, ki so pravzaprav tista ozka grla za zagotavljanje pravzaprav uresničevanja pravic zdravstvenega varstva prebivalcev in prebivalk Republike Slovenije. Zato bo stališče Liberalne demokracije Slovenije do teh treh amandmajev pozitivno in jih bomo podprli. Upamo, da bo vsaj eden izmed njih imel podporo tudi v ostalih poslanskih skupinah. Hvala lepa.
Žal, gospod minister, tudi tukaj ne morete odgovoriti na polemiko, kajti poslanec je zlorabil poslovnik in je obrazložitev glasu uporabil za te namene. Želi še kdo obrazložiti glas oziroma ali sploh želi kdo obrazložiti glas? Gospa Poszonec.
Hvala lepa, gospod predsednik. Tudi jaz bom podprla ta amandma v upanju, da iz tega pride kaj denarja za otroško kliniko, da bomo lahko dokončali ginekologijo v Murski Soboti in da bolniki z rakom dobijo potrebne instrumente za zdravljenje. Hvala.
Hvala. Še kdo? Prehajamo na glasovanje. Glasujemo o prvem amandmaju. Glasovanje teče. Navzočih 64, za 17, proti 46. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o drugem amandmaju. Gospod Cvikl, izvolite.
Upam, da ne boste povedali, da bom zlorabil. Govoril bom samo o investicijah v zdravstvu, ki seveda iz tega [[...]]Obrazložil bom glas, ki podpira investicije v zdravstvo. O čem pa naj govorim? O lepem vremenu [[...]]
Prosim, samo Cvikl ima besedo.
Hvala, gospod Cukjati. Poglejte, obrazložil bom glas in bom govoril o vsebini amandmaja. Vsebina amandmaja so seveda investicije v bolnišnice. Investicije v javne zdravstvene zavode z amandmajem želimo povečati za 2,7 milijarde, kot to piše v Poročevalcu na strani 165, zato ker menimo, da je bilo dobro, da smo v letu 1003 ustanovili proračunski sklad, sklad, ki omogoča ekipi ministrstva za zdravje dobro nalaganje in dobro odločanje o tem, kaj v posameznih postopkih javnega naročanja narediti. Menimo, da drugi amandma k temu programu pravzaprav vrača denar tja, kamor bi seveda moral tudi s strani te vlade biti namenjen, to pa je izvršitvi nekaterih najpomembnejših investicij. Tisti, ki se te dni sprehajate okoli pediatrične klinike, so vam poznani pogoji na tej pediatrični kliniki in seveda z investicijami, ki se izvajajo, s pospešitvijo investicij tudi s kakšno dodatno zaposlitvijo v ekipi prej omenjenega gospoda Blagajne, bi seveda te investicije mirno lahko izvršili, še posebej sedaj, ko smo po nujnem postopku spremenili zakon o reviziji postopkov javnega naročanja. Škoda, da se vlada za to ni odločila, škoda da vlada jemlje denar tam, kjer res ni potrebno, otrokom, ki bodo kasneje, kot bi to lahko bili, preseljeni v pediatrično kliniko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kdo? Glasujemo. Glasovanje teče. Glasujemo o drugem amandmaju. Navzočih je 69, za 21, proti 46. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o tretjem amandmaju. Izvolite, gospod Germič. Obrazložitev v svojem imenu.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Ta amandma ima seveda enako sporočilo. Govori pa o bistveno manjšem znesku, ki je namenjen tej postavki investicije v bolnišnici. Tu je tudi zadnja priložnost za to, da sredstva, ki so namenja tej vsebini, nekoliko popravimo za leto 2005. Če zaradi tehničnih ali drugačnih razlogov, ki jih ministri zelo dobro poznate, ne bo možno izvesti investicij, vzemite zelo resno v opozorilo dopis, ki smo ga dobili z odbora bolnišnic skupščine združenih zdravstvenih zavodov Slovenije, ki govori o tem, da bi seveda zelo nujno potrebna sredstva morala biti namenjena zagotavljanju izboljšanja opremljenosti bolnišnic. V podporo temu amandmaju predlagamo v naši poslanski skupini, in tudi sam ga bom podprl, da ga podprete tudi ostale kolegice in kolegi. Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 63, za je glasovalo 17, proti 45. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na razpravo o podprogramu spremljanje zdravstvenega stanja in aktivnosti promocije zdravja, in sicer o amandmaju, ki ga je predložila Liberalna demokracija Slovenije. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Prehajamo na glasovanje. Gospod Germič, izvolite.
Hvala lepa. Obrazložil bom glas v podporo temu amandmaju v svojem imenu. Gre za naslednjo postavko oziroma sklop vsebin, ki govorijo o preventivnih programih zdravstvenega varstva, ki se z rebalansom proračuna za leto 2005 znižujejo za 18%. Tukaj gre za zelo pomembne vsebine, kot so programi varovanja zdravja in zdravstvena vzgoja, prehrambena politika in pa zmanjševanje razlik v zdravstvu. To so trije zelo pomembni sklopi, ki se jim znižujejo sredstva za leto 2005. Pri tem pa na eni strani imamo resolucijo o prehrambeni politiki, ki smo jo sprejeli v tem mandatu in v kateri smo zapisali, da bomo izvršili vrsto aktivnosti za zagotavljanje zdrave prehrane prebivalstva. Tukaj je naše stališče takšno, da s skrčitvijo teh sredstev tega ne bo možno realizirati. Drugo zelo pomembno področje, kjer se znižujejo sredstva s tem rebalansom, je zmanjševanje razlik v zdravju. Obstajajo študije, kjer imamo prebivalci in prebivalke Slovenije različne možnosti za zagotavljanje zdravstva, glede na to, kje v Sloveniji živimo. V eni od obrazložitev pišete, da boste zelo veliko pozornost namenjali temu, da se bodo zdravstveni pogoji, zdrav način življenja izenačili, ne glede na to, kje v Sloveniji živimo. Zmanjšanje te postavke govori nasprotno. Seveda s tem sporočamo prebivalkam in prebivalcem Slovenije, da to, kar je zapisano, nima materialne podlage in da ta vlada temu področju namenja manj pozornosti. Zato predlagam, da podpremo ta amandma in izboljšamo finančne razmere na tem področju. Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 63, za 16, proti 46. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na naslednjega uporabnika-ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, in sicer na podprogram visokošolsko izobraževanje, podiplomsko izobraževanje. Amandma je predlagala Liberalna demokracija Slovenije. Želi kdo razpravljati? Prehajamo na glasovanje. Gospod Moge, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane gospe in gospodje! Vlada, stranke in vsi smo se zavezali, da bomo upoštevali lizbonsko strategijo in da bomo poskušali v šolski proces vnesti bolonjski proces. To je državni zbor že uredil in zdaj smo na tem, da bi s tem proračunom dokazali, da tisto, kar smo z zakoni sprejeli, tudi denarno podpiramo. Zato je bil naš predlog, da bi povečali sredstva na podiplomskem izobraževanju. Jaz ne poznam stranke tukaj, ki ob razpravi, ko smo o bolonjskem procesu govorili v državnem zboru, zatrjevala, da ne bi bilo treba druge stopnje, to je magistrskega študija, plačati vsem. Vsi smo se za to zavzemali. Še več, nekateri so trdili, da je treba del tretje stopnje plačati in naš amandma govori ravno v tej smeri, da bi se ta del izobraževanja finančno bolj podprl. Prav v srce trgajoče je bilo ravnanje rektorice univerze na Primorskem, ko je razlagala, kako so ji čez noč z rebalansom vzeli sredstva s področja investicij, in da je v zelo diskriminatornem položaju glede tega, ker ta nima zakonske osnove, na podlagi katerega bi lahko od države prejela poroštvo in da bi sama gradila svoje prostore. Zaradi tega ji je odbor, ko je bil na sestanku v Kopru in tudi ko smo obravnavali proračun, dal popolnoma podporo in smo vsa ta njena prizadevanja podprli in v tem amandmaju so tudi investicije v visokem šolstvu ena izmed prioritet, ki bi jih morali povečati, ne pa v tem proračunu zmanjšati. Sam imam pač občutek, da je tudi glede interesne dejavnosti študentov treba povečati nekoliko ta sredstva, saj vemo, kako potekajo in da je teh sredstev bilo vedno premalo. Glede tega, kar smo že prej govorili na ministrstvu za obrambo, ko je namesto v razvoj in raziskave dalo denar raje za nakup opreme in orožja, se mi zdi, da odkar to državo vodijo obramboslovci, da se dogaja tudi to, da dajemo namesto v izobraževanje, v izobraževanje, namesto v investicije, raje denar za to, da nabavljamo orožje. Jaz sem to zadevo enkrat že spoznal, ampak to je bilo leta 1994.
Želite, Moge, še kaj razpravljati?
Ne, ves me moti, ne vem, kaj ima od tega. Rekel je pa še, zdaj je začel še z mano latinsko govoriti, pravi, da ne znam nobenega [[...]]Ampak gospod Jerovšek [[...]] [[Latinski izrek.]] [[...]]"karkoli delaš, delaj pametno in misli na konec".
Hvala gospod Moge. Glasujemo. Navzočih 62, za 17, proti 44. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na podprogram visokošolsko izobraževanje. V tem podprogramu imamo tri amandmaje. Odpiram razpravo o vseh treh. Želi kdo razpravljati? Prehajamo na glasovanje. Najprej bomo glasovali o prvem amandmaju, katerega predlagatelj je gospa Potrata. Gospod Moge, izvolite.
Hvala lepa. Saj vas ne bom toliko mučil, ker vidim, da ni volje, da bi karkoli sprejeli. Ampak sam mislim reči, da bom ta amandma podprl tudi zaradi tega, ker je bila razprava na odboru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo takšna, da je teh sredstev premalo in je rekel gospod minister, da bi bilo treba tej fakulteti ta sredstva v tej višini tudi še zagotoviti, da bi lahko nemoteno stekel študijski proces v naslednjem študijskem letu, bom jaz ta amandma podprl.
Hvala. Glasujemo. Navzočih 62, za 17, proti 44. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o drugem amandmaju, katerega predlagatelj je prav tako gospa Potrata. Gospod Moge.
Tudi tukaj bom zelo kratek. Treba je povedati, da smo tudi o tem govorili na odboru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Ti, ki so zahtevali, da bi dobili več sredstev, pravijo, da jih nujno potrebujejo tudi zaradi tega, ker so pedagoško fakulteto v Mariboru zgradili na zemljišču, kjer je bilo prej odlagališče smeti. Zdaj se ta stavba podira oziroma poka, je že nevarna za te, ki hodijo v to stavbo, zato bi bilo nujno potrebno ta sredstva zagotoviti, da se te stvari sanirajo. Če bo prišlo do kakšne nesreče, da bo kak študent ranjen ali pa profesor, naj si tisti, ki so pač za to odgovorni, sami sebi pripišejo krivdo.
Hvala. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 63, za 19, proti 44. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o tretjem amandmaju, katerega predlagatelj je prav tako gospa Potrata. Gospod Moge.
Hvala lepa za besedo. Tudi ta amandma bom podprl. Tudi o tem je teklo mnogo, mnogo razprav bodisi na odboru za visoko šolstvo, bodisi pri sprejemanju tega proračuna. Zdi se mi, da je prišla univerza na Primorskem glede svojega vpisa v težaven položaj, kam sploh te študente umestiti. Jaz bom ta amandma podprl in sem prepričan, da bodo tudi vsi poslanci s Primorske ta amandma podprli, da omogočimo tej univerzi, ki je ena izmed najmlajših, vsaj normalne pogoje za delo.
Hvala. Gospod Cvikl.
Poslanci in poslanke, vladajoča koalicija! Predlagam, da si vzamete pavzo, pa se pogovorite, da bi ta amandma podprli z naslednjim razlogom. V petek je prišlo do propada pogajanj v okviru Evropske unije. Ta propad pogajanj zahteva, da se Slovenija razdeli na regije. Eden od pomembnih argumentov, da Slovenija ima pogoje za tri regije, je, da ima tri univerze, vendar seveda univerze, ki so tudi z vsemi pogoji polno delujoče univerze. Ta amandma ne dela nič drugega, kot zagotavlja pogoje, da bomo tudi pri tretji univerzi, univerzi na Primorskem, imeli normalne pogoje dela, ki zagotavljajo kakovost, ki pomenijo, da bo ta univerza lahko tudi črpala sredstva EU. Ko bo v naslednjih tednih in mesecih gospod Janša prepričeval najprej gospoda predsednika, potem pa seveda svoje kolege v evropske svetu, predsednika evropske komisije, bo pojasnjeval, da je eden od argumentov, zakaj Slovenija želi imeti tri regije, tudi v tem, ker imamo tri univerze, ker imamo tri območja, ki jih seveda skušamo opredeliti kot tri programske regije. Zato menim, da ne gre samo za simbolično podprtje 150-ih milijonov, ki jih jemljemo iz materialnih stroškov ministrstva za finance, to je 10, 15 potovanj po Evropi, ampak gre za to, da dejansko podpremo pogoje za tri univerze, za tri regije in za drugačno uveljavljene Slovenije v Evropski uniji. Predlagam, da naredite pavzo, se pogovorite in podprete amandma.
Hvala. Smo v fazi obrazložitve glasu. Želi še kdo? Ja, gospa Pečanova.
Kolegice in kolegi, menim, da je skrajni čas, da res razmislimo, ali je ta državni zbor ustanovil univerzo na Primorskem samo zaradi tega, da se lahko pohvalimo, da imamo tri univerze tukaj v Sloveniji, ali zaradi tega, da damo možnost, da z novimi visokošolskimi, univerzitetnimi programi omogočimo mladim Slovenkam in Slovencem tako iz Slovenije kot tudi iz zamejstva, poudarjam, kot tudi iz zamejstva, da lahko študirajo na novih in zanimivih, na drugih dveh univerzah, še nezačetih programih.Tako je tudi v Novi Gorici. Mislim, da vsa sredstva, ki so namenjena za investicije, pazite, v načrtu razvojnih programov sta predvideni reci in piši 2 milijardi 800 milijonov tolarjev do leta 2008 za investicije v univerzo na Primorskem, samo 587 milijonov tolarjev v letošnjem letu. Pri tem se ve, da se fakultete in visoke šole stiskajo v premajhnih prostorih in da, če seštejemo vse tiste nepremičnine, ki so jih tri istrske občine podarile univerzi na Primorskem zaradi tega, da lahko svoje prostorske pogoje zagotovijo, presegajo sredstva, namenjena za gradnjo v letih do leta 2008. Zanimivo je, da lokalne skupnosti prispevajo za visokošolsko izobraževanje več kot država, ki je ustanoviteljica in skrbnica univerz. Jaz bom glasovala za ta amandma, čeprav je pravzaprav zanemarljivo nizek znesek.
Hvala. Glasujemo o tretjem amandmaju. Navzočih 67, za 24, proti 42. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na uporabnika ministrstvo za šolstvo in šport, in sicer na podprogram osnovno šolstvo, kjer sta predlagana dva amandmaja. Odpiram razpravo. Gospod Barovič.
Hvala lepa. Oba amandmaja, ki ste tu, sta prav tako amandmaja, ki sta nastala ob dogovoru, pregovarjanju in realnemu pogledu skupine poslancev iz Zasavja. Zgodba je zelo preprosta in dobro bi bilo, če jo slišimo in upoštevamo. Absurd je namreč, da je osnovni šoli v Hrastniku, to je amandma pod število 1, državna inštitucija zaprla kuhinjo, v kateri so kuhali 1.000 obrokov za osnovne šole v občini Hrastnik. Novi pogoji, nove razmere so zahtevali zapreti kuhinjo in prenoviti vse skupaj, da bi skuhali 1.000 obrokov. Mi smo se usedli, pogledali, kaj lahko storimo in v občini Hrastnik so toliko močni in voljni, da bodo 60% zbrali, kakor jih pač bodo. Teh 65 milijonov, zaprošenih v tem amandmajeu, je samo 40% investicije, ki bo v šolskem letu 2005-2006 pomenila z vašim pristankom, da se bo 1.000 obrokov kuhalo za osnovnošolce v tem šolskem letu, ki prihaja. Če ne, teh 1.000 obrokov pač ne bo. Kaj to pomeni pri naši vsakdanji oskrbi za normalno življenje vsaj otrok, če že mi norimo, ker očitno tudi za nas poslance ne velja zakon o delovnih razmerjih, mi lahko delamo 24 ur in tako naprej, ampak pustimo to. Dokler zdržimo, bomo, dajmo poskrbeti vsaj za mlade, da bodo vsaj zrasli do svojega normalnega leta, ko bodo nehali rasti in da se bodo navadili enih prehrambenih običajev. To pač ni preveč starodobno, da imajo otroci prehrano. Drugi amandma je zelo podoben. Gre za 100-letnico šole v Radečah, ki pač nima strehe oziroma ima tako staro streho, da mora imeti novo, hkrati pa bi nova straha in popravilo vsega, kar sodi zraven, v vrednosti 50 milijonov pomenilo tudi visoko in lepo praznovanje za vse tiste, tako starše in otroke, ki v to šolo hodijo. Ta dva amandmaja sta narekovali dejanski potrebi, nista izmišljena in sta zelo varčna. Gre torej, še enkrat, pri prvem za 40% sredstev, s katerimi pomaga država, in pri drugem za 50 milijonov, in sicer za praznovanje visoke obletnice in vzpostavitev normalne strehe nad glavo, za normalno delo. Presodite, ali je to potrebno ali ne?
Hvala, gospodu Baroviču. Izvolite gospod Han.
Hvala lepa za besedo. Tudi jaz bom oba amandmaja podprl. Prvega, kot je že Bogdan Barovič obrazložil, drugega pa, ker sem ta amandma skupaj z zasavskimi poslanci v bistvu vložil sam. Gre za sofinanciranje investicije v osnovni šoli Radeče v vrednosti 50 milijonov tolarjev. Glede na to, da je to resna zadeva in da gre predvsem tukaj za naše otroke, jaz mislim, da je ta amandma potreben. Poleg tega bi rad povedal, da je matično delovno telo ta moj amandma, amandma zasavskih poslancev, tudi podprlo. Zato še enkrat apeliram na vse poslance, kljub pozni uri, da oba amandmaja podprejo. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Prehajamo na glasovanje. Izvolite gospod Jerič, obrazložitev glasu.
Hvala za besede, gospod predsednik. Jaz bom oba amandmaja podprl. Prvega, kjer sem sam prvopodpisani, kot seveda tudi drugega, ki ga je vložil Matjaž Han s podporo zasavskih poslancev. Kar se tiče šolske kuhinje v Hrastniku, je dejstvo, da je leta 2003 zdravstvena inšpektorica zaprla to kuhinjo z odločbo. Občina Hrastnik je približno v slabem letu pripravila vse strokovne podlage, projekte, pridobila vsa soglasja in seveda zagotovila v občinskem proračunu za leto 2004 in za leto 2005 60% potrebnih sredstev za izvedbo te investicije. To pomeni približno slabih 100 milijonov slovenskih tolarjev. Cela investicija je težka približno 162 milijonov. Seveda pričakujemo od države, da tisto, kar nam pripada po zakonu o financiranju lokalne samouprave, teh manjkajočih 40% tudi zagotovi z rebalansom državnega proračuna za leto 2005 iz interventnih sredstev. Zakaj iz interventnih sredstev? Glede na to, da od leta 2000 ni bilo na področju ministrstva za šolstvo in šport nobenega razpisa več, s katerim bi lahko to našo nujno potrebno investicijo tudi prijavili na sam razpis. Vse ostale stroške bo pokrila občina. Jaz prosim poslance za to podporo. S tem bomo omogočili približno 1000 otrokom, tako v osnovni šoli narodnega heroja Rajka Hrastnik kot seveda tudi vrtcu nemoteno prehrano, tako malico kot seveda tudi samo kosilo. Hvala lepa za podporo.
Hvala. Gospod Cvikl izvolite.
To je tipični amandma, zaradi česar se rebalansi delajo. Absolutno ga bom v svojem imenu podprl, tako kot sem ga podprl tudi na matičnem delovnem telesu. Jaz obžalujem, da ne na matičnem delovnem telesu in verjetno glede na dosedanje glasovanje tudi danes ta amandma ne bo dobil podpore. Mislim, da je zelo natančno povedano, v čem je problem. Škoda, da se nam ni oglasil minister bodisi pri tej ali kakšni drugi razpravi, vendar na koncu bo prevladoval samo argument moči, ne pa moč argumentov poslancev. Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo. Glasovanje teče o prvem amandmaju. Navzočih 61, za 21, proti 39. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o drugem amandmaju. Gospod Cvikl.
Bistvo tega amandmaja je pa v tem, da ga je matično delovno telo po kar dolgi diskusiji podprlo. Skupina poslancev, ki ga je predlagala, gospod Barovič, ki ga je branil, so korektno predstavili. Upam, da boste predstavniki koalicije iz matičnega delovnega telesa uspeli prepričati tudi svoje poslance. Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo. Glasovanje teče o drugem amandmaju. Navzočih 61, za 20, proti 39. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na obravnavo amandmaja gospoda Slavinca v podprogramu višješolsko izobraževanje. Želi kdo razpravljati? Prehajamo na glasovanje. Navzočih 63, za 19, proti 44. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na razpravo o amandmaju poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije k podprogramu pomoči v osnovnem šolstvu, pomoči v srednjem šolstvu. Želi kdo razpravljati? Prehajamo na glasovanje. Gospod Germič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Seveda sam bom podprl ta amandma, saj nekako sledi prizadevanjem, ki smo jih zagovarjali tudi v preteklem mandatu, da je potrebno zagotavljati sredstva za zagotavljanje toplega obroka prehrane za vse tiste, ki bi bili lahko v situaciji, da si tega ne bi mogli omogočiti. Seveda upam, da bo ta amandma dobil podporo tudi v vladajoči koaliciji. Zakaj sem optimist, kljub temu da je odbor zavrnil predlagani amandma? Optimist sem prav zaradi dejstva, da smo v preteklem mandatu imeli dva zakonska predloga na to temo, ki sta zagotavljala prevoze in prehrano dijakom v celoti. Prepričan sem, da če je današnja koalicija in takratna opozicija imela resne namene s temi zakonskimi predlogi, potem danes, kjer samo v določenem obsegu dodajamo sredstva k zagotavljanju oziroma zagotavljanju pomoči v osnovnem in srednjem šolstvu, potem bo današnja koalicija z veseljem podprla ta dva amandmaja. Mislim, da je to tudi trenutek resnice, ali je koalicija z zakonskimi predlogi mislila resno, ali pa je takrat predlagala te zakonske spremembe iz drugačnih namenov. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Sok.
Hvala lepa. Kljub temu, da je ura že pozna, ampak vseeno je nekaj potrebno reči. Res je, da je takratna opozicija vložila zakon, s katerim smo hoteli te zadeve razrešiti. Ampak tistikrat ste kot vladajoča koalicija absolutno glasovali proti. Se pravi, ste se zavedali tega problema, danes pa, ko niste več vladajoča koalicija, pa skušate ta problem rešiti kar z nekim amandmajem k rebalansu proračuna. In kar je še bolj zanimivo, denar pri prejšnjem in še pri več amandmajih in tudi pri tem pa bi kar vzeli od najemnin za poslovne prostore. Kje pa naj namestimo tiste, ki morajo plačati najemnine za poslovne prostore? Se pravi s tem, da bi rešili en problem vsaj deloma, bi takoj povzročili drug problem. Niz amandmajev ste vložili tako, da bi ministru Erjavcu zmanjšali sredstva za obrambo. Ne vem, ali bi nas potem Zveza združenih borcev čuvala, če ukinemo generalštab. Tako je tudi s tem. Ali naj gredo potem delavci javne uprave v šotore, ali naj se utaborijo na prostem? Vaši amandmaji so, bi rekel, čez palec napisani.
Gospod Sok, obrazložitev glasu je, ne razprava.
Me je malo zaneslo, gospod predsedujoči. Ne bom podprl tega amandmaja. Hvala lepa.
Gospod Moge.
Tudi sam bom ta amandma podprl, ker se zvišujejo ta sredstva. Nisem pa za to, da bi sprejeli tak zakon, kjer bi dali vsem brezplačne prevoze in tudi malice. Je pa stvar v nečem drugem. Eno je resnicoljubnost, ko kažeš s prstom na soseda in praviš, jaz ti bom to obljubil, če bom prišel na oblast. Potem ko prideš na oblast, pa mu pokažeš fige, to mi nekako pomeni v transformiranem izrazu velika prevara volivcev, kot se je zgodilo z upokojenci, tako sedaj tudi [[...]]
Gospod Moge, obrazložitev glasu je.
Hvala lepa, da ste me opozorili. Tudi zaradi tega [[...]]
Prosim dajte mir, gospod Moge ima besedo. Izvolite.
Veste kaj, gospod predsednik, ura je pozna in znana ugotovitev iz kriminalistike je, če nekoga preveč mučiš, potem postane vesel. [[...]] [[Smeh.]] Če bomo to izglasovali, da bo lahko minister za šolstvo to koristno uporabil in da bomo s tem izboljšali standard učencev in ne nazadnje tudi staršev in bomo s tem nekako popravili socialo šolajoče se mladine.
Gospod Cvikl, ja izvolite.
Problem tega programa in nestrinjanje, tako na matičnem delovnem telesu kot tudi verjetno danes, ponovno izhaja iz tega, kar je gospod minister za šolstvo zapisal, tokrat na strani 1636 Poročevalca, da bo nekaj manj kot 27 tisoč dijakov dobilo po 190 tolarjev na upravičenega dijaka. In gospod minister se bo pač moral, če tega amandmaja ne boste podprli, odločiti, kateri od teh 27 tisoč dijakov ne bo dobil regresirane prehrane. Mi ocenjujemo, da bi bilo korektno podpreti amandma. Kolega Barovič je v eni jutranjih ur razložil cel krog - lahko si ga pogledate v magnetogramu, zato danes tega ne bi ponavljal - problemov, ki se pojavljajo, kadar otroci nimajo regresirane prehrane, tako v srednjem kot v osnovnem šolstvu. Zato bom ta amandma podprl, obžalujem pa, da so razkoraki med besedami in dejanji vladajoče koalicije tako veliki.
Hvala. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 67, za 23, proti 43. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na uporabnika ministrstvo za kulturo, in sicer so v podprogramu Nepremična kulturna dediščina štirje amandmaji. Vse štiri dam v razpravo. Želi kdo razpravljati? Gospod Jerovšek, izvolite.
Hvala lepa. Jaz bom razpravljal o drugem amandmaju. Namreč, domnevam, da gre to; je bil namenjen ta amandma za spomenik Tigrovcev na Cerju za dokončanje spomenika. Seveda, ker sem se v preteklosti že dosti zavzemal za to, da se povrne čast in slava Tigrovcev, bi ta amandma z veseljem podprl, če ne bi bil napisan anarhistično. Namreč, prepričan sem, da bi se Tigrovci obračali v grobu, če bi za to, da bi spomenik v njihovo čast dokončali, vzeli denar obrambnemu ministrstvu, to se pravi državotvornosti, za katero so se oni tako borili, za samostojno slovensko državo. Zato, ker ta amandma očitno ni bil napisan resno, ga seveda tudi ne morem podpreti, in sem prepričan, da bo ministrstvo za obrambo kljub temu po svojih močeh prispevalo neka sredstva za dokončanje tega spomenika, da bo Tigrovcem se končno po 60 letih, ali pa v letu, ko so bili tako nesramno napadani, da so bili teroristi s strni podpredsednika Socialnih demokratov, gospoda Lukšiča, in predsednika Zveze združenj borcev, gospoda Stanovnika. Dejansko si zaslužijo, da se konča ta spomenik. Ampak, ti, ki so predlagali na takšen način, na drugi strani uničevali državo, očitno ne mislijo, da bi bilo potrebno to storiti. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Širca, ste dvignila, ampak saj ni več časa. Gospod Barovič.
Rad bi samo opozoril vse kolega in kolegice, da ne glede, da govorimo o rebalansu proračuna, da je kulturna dediščina pomembna bit obstoja in samostojnosti slovenskega naroda. In če začnemo to zapuščati, potem bomo zapustili svojo besedo, svojo kulturo, svojo arhitekturo in svojo samobit. Če je, v kolikor je, kakršnakoli druga rešitev za ohranjanje in razvijanje, govorim razvijanje, kulturne dediščine, potem bi bili veseli obrazložitve pristojnega ministrstva, da je temu tako v proračuna za prihodnje leto. V kolikor tega jamstva in tega zagotovila nimamo, je naša edina rešilna bilka ta, da se opremo na amandmaje, ki so pred nami. Se enkrat pravi, gre za slovensko kulturo, za slovensko samobit in za slovenstvo. Kar je bilo, je bilo, tisto pa, kar bo, je seveda veliko in ogromno odvisno od razvoja kulturne nepremičnine naroda slovenskega.
Hvala. Gospod Bevk, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Seveda je za spomenike v državnem proračunu premalo denarja, prav tako je premalo denarja tudi za uresničevanje tako imenovanega zakona o kulturne tolarju, zato bom seveda podprl vse štiri amandmaje, ki prispevajo dodatna sredstva za te namene. Gospod Jerovšek, ki se pa tako zavzema za muzej Tigru, je imel povsem možnosti, da bi sam oblikoval amandma, ki bi bil popolnoma nesporen in bi ta zagovarjal v koaliciji in bi tako zagotovil dodatna sredstva za uresničitev tega programa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Ja, gospod Klavora.
Mene je tudi zbudilo to, ko je bil, gospod Jerovšek, mene je tudi zbudilo k besedi to, da je bil omenjen Tigr [[...]]
Ja, oprostite. Samo obrazložitev glasu imate še možnost, razprave nimate več, čas je potekel. Gospod Moge.
Hvala lepa za besed. Ne vem, v teh 6-ih sekundah bi samo še to rad povedal, da pred ministrstvom za obrambo stoji general Maister, ki ga je ministrstvo za obrambo postavilo, in če bi tudi za Tigrovce toliko poskrbeli, bi bil na tako ministrstvo ponosen.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Prehajamo na glasovanje o prvem amandmaju, ki ga predlaga gospa Potrata. Gospod Klavora, izvolite.
Obrazložitev glasu. Verjamem, da je morda res nerodno, da se jemljejo sredstva tako, kot je bilo povedano, vendar bi se ob tem se danes le spomnil, posebno, ker sva prej imela zelo zanimiv razgovor z ministrom Drobničem, da če toliko govorimo o Tigru in vsem, kar nam je popolnoma jasno, kdo je Tiger bil, potem upam, da boste drugič podprli tisto, kar bo iznešeno tukaj, da se enkrat dokonča tudi spomenik na Cerju Tigru, I. svetovni vojni, narodnoosvobodilni borbi in zadnji osvoboditveni vojni. Jaz mislim, da bo takrat prilika, da bomo pri vsem tem enotni, danes pa tega res ne bom podprl, ker se mi zdi nepravilno, da bi jemali sredstva na tak način. Hvala.
Hvala. Gospod Bajc.
Hvala, gospod predsednik. Kot eden od članov upravnega odbora organizacije Tiger in kot podpredsednik te organizacije bom ta amandma ne glede na to podprl. Vendar, pričakoval sem, da bi vsi tisti, ki ste danes razpravljali in vlagali amandmaje in jih utemeljevali, zagotovili vsaj sklepčnosti, da bi poskušali katerega od amandmajev, ki so bili danes vloženi, tudi sprejeti. In mislim, da je večina razprave bila brezplodna.
Hvala. Gospa Širca.
Gospod Cukjati, ali k prvemu amandmaju ali lahko tudi k drugemu?
K prvemu. Prvi amandma je v glasovanju.
Ampak, to je amandma gospe Potrata, to ni o Tigru.
Jaz sem dal k prvemu amandmaju, so pa napake pri obrazložitvi, samo nisem prekinjal. Glasujemo. Glasovanje teče o prvem amandmaju. Navzočih 68, za 21, proti 47. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o drugem amandmaju, katerega predlagatelj je gospod Terčon. Gospa Širca.
Pri drugem amandmaju se mi zdi uporabnik obramba smiseln, zato bom tudi glasovala, ampak ne samo zaradi vir, od kod naj bi zagotovili teh 80 manjkajočih milijonov za spomenik Tigru. Tigrovci so bili prvi brambeniki pred okupatorjem in prvi, ki so se dvignili proti fašizmu. Danes jih nekateri slavijo, hkrati pa jim, vsaj, če gledate postavke pri ministrstvu za delo, jemljejo denar. Društvo Tiger je zgubilo proračunska sredstva za njihovo delo. Pa ne samo društvo Tiger tudi vse ostale borčevske organizacije, češ da borci zelo hitro umirajo in da ne rabijo toliko denarja več, ne glede na to, da praznujemo obletnico zmage nad fašizmom. Mislim, da je prav, da končamo [[...]]Tigrovcev je na žalost res vse manj in tisti, ki so bili še živi, ko sem govorila z njimi, in so potočilo marsikatero solzo ob dejstvu, da je njihovega spomina premalo prisotnega v tem prostoru, je smiselno, da vsaj njihov duh jih še v obliki spomenika ohranja, zato velja ta amandma podpreti. Konec koncev se ta spomenik gradi na voljo državnega zbora ne pa vlade. Hvala.
Hvala. Gospod Cvikl.
Podprl bom amandma zato, ker daje v pravi namen in tudi jemlje iz pravega namena. Gospod minister za obrambo bi temu potrdil, če bi pogledal, kar je poslal v državni zbor. Poslal pa je naslednje; na tem nivoju proračunske postavke smo mi vzeli 80 milijonov zato, ker je minister za obrambo, potem ko je bilo na voljo že milijardo 253 dodal, 136 milijonov. Torej, skoraj za 14% točk, kar je nekaj odstotkov čez inflacijo, pri tem pa pojasnil, da je predlagal toliko, kot so posredovali svojih potreb uporabnikoi. In če boste brali na strani 763 do 765, boste videli, da gre v glavnem za večjo, če hočete kontrolo nad tako imenovanimi vojaškimi in drugimi osebami, vzdrževanje objektov, urejanje infrastrukture, krizno upravljanje in tako naprej. Tako da, gospod Jerovšek, čisto iz pravih sredstev se jemlje, čisto iz pravih! In menimo, da teh 80 milijonov, ki se jih jemlje iz stroškov za tako imenovano operativno delovanje ministrstva za obrambo Republike Slovenije, bo veliko bolje namenjenih za dograditev spomenika braniteljem zahodne meje, ker sicer danes niti ne bi imeli lastnega ministrstva za obrambo. Menim, da gre preprosto za obvezo države, kjer bo država seveda prispevala tisto, kar niso še uspele zbrati primorske občine, in gre za to, da se načelne besede tudi potrdijo z dejanji in se zato potrdi amandma. Hvala lepa.
Gospod Jerovšek, žal, ne morete replicirati in to ve tudi predhodni govornik. Ne smete, ne morete replicirati, ker smo v fazi obrazložitve. To boste kasneje. Gospa Pečan. Obrazložitev, ja izvolite.
Rada bi povedala, da bom seveda glasovala za ta amandma, ne glede na to, od kod vir. Pač, iznajdljivost vsakega predlagatelja je odvisna od njega samega. Jaz bi verjetno našla kakšen drugi vir. Pomembno je pa to, da je to spomenik in muzej istočasno, ki ga financira vseh 23 primorskih občin od Bovca pa do Pirana in ki seveda nismo uspeli zbrati vsega denarja. Bilo pa je že zdavnaj obljubljeno, da bo iz državnega proračuna zagotovljen ta denar. In še nekaj bi povedala. Ta spomenik oziroma muzej ni namenjen samo Tigrovcem. Seveda so Tigrovci bistveni element tega spomenika, vendar je namenjen ta spomenik v obliki stavbe v treh nadstropjih, ki se ga vidi z italijanske strani, tam čez 40 km daleč, tako da mislim, da je v posebno veselje nacionalistom iz Italije in je treba povedati, da je vsako nadstropje namenjeno eni od osvoboditeljskih vojska naše države: tigrovcem, partizanom in tudi veteranom in Severu v novejši zgodovini Slovenije. Zaradi tega bom podprla ta amandma in menim, da je dolžnost te države, da take spomenike, ki tudi opozarjajo naše sosede, da se znamo potegniti sami zase in da znamo svojo samostojnost in svobodo tudi ohraniti, ne samo si jo priboriti, da je prav, da jih postavljamo in da jih skupaj financiramo. Tudi članica Tigra sem, tako mimogrede, in plačujem članarino, tudi mimogrede.
Hvala. Gospod Sok.
Hvala lepa. Tega amandmaja ne bom podprl. Verjame pa, da bo ta vlada seveda v okviru proračuna - danes namreč sprejemamo rebalans, ne pa proračuna - , da bo ta vlada ta problem razrešila. Oglasil sem se zato, ker pravijo, da stokrat izrečena laž postane resnica in ker kolegi iz LDS uporabijo vsako možnost za napad na ministrstvo za delo, se pravi, na ministra Drobniča. Društvu Tiger se nič ne jemlje. Za 6000 tolarjev se zaokrožuje. In ker ste že večkrat to povedali, potem vas moram popraviti. Torej, znesek se zaokrožuje za 6000 slovenskih tolarjev. Torej, trdimo, da se nič ne jemlje. Všeč mi je, da smo vsi enotnega mnenja in da se Tigrovcev več ne prikazuje kot teroristov.
Hvala. Gospod Jerovšek.
Hvala. Sedaj smo poslušali seme ničevosti in hinavščine v nekaterih obrazložitvah na račun Tigrovcev, kajti danes se nekateri zavzemajo za Tigrovce, ko sta pa pljuvala, gospod Stanovnik in pa gospod Lukšič po njih, pa ni nobeden povzdvignil besede. Jaz sem v javni izjavi, kolikor vem, bil edini poslanec, ki sem to storil. In zaradi tega je licemreno takšno [[...]]In kot sem poudaril že prej, če bi obveljal ta vir, bi se Tigrovci obračali v grobu. Oni so se iskreno borili za to slovensko državo. Tu bi se podprl način, da se steber državotvornosti podminira. In to ni v skladu s tem, za kar so se Tigrovci borili. In tudi jaz izražam to pričakovanje, da bomo v okviru slovenske države našli sredstva v okviru proračuna, ne v rebalansu, da bomo ta spomenik dokončali. In jaz si samo želi, da bi v bodoče bilo več poštenosti v odnosu do Tigrovcev, da ne bi bili še naprej zamolčevani. Na podlagi takšnih razprav, vidim, da bodo še naprej zamolčevani, da bodo še naprej žaljeni kot teroristi. Mislim, da je pravi čas, da se to konča. Jaz Terčonu ne zamerim, ker so mu pač v poslanski skupini pisali, ampak na ta način se teze o njihovem terorizmu nadaljujejo. Zaradi tega amandmaja ne bom podprl. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Terčon.
Hvala, gospod predsednik. Torej, jaz bi rekel tako, da nasprotniki tega amandmaja so si izmislili zelo plehke argumente. Vlada je imela vso možnost, da bi sama uredila to vprašanje. Na koncu koncev, prejšnje vlade, ki bojda niso bile tako naklonjene, ker so bile sestavljene iz LDS in Socialnih demokratov, so tudi poslanci, jaz sem tudi eden med njimi, so zagotovili, da je več kot polovica tega spomenika že narejenega. In zdaj, če so se ti Tigrovci tako namnožili, tudi v vladajoči koaliciji, bi bilo prav, da vas sodijo tudi po dejanjih, ne samo po besedah. Mislim, da imamo opraviti z nekimi res iskrenimi Tigrovci in z mnogimi mnogimi priložnostnimi Tigrovci - ali pa namišljenimi, kakor hočete. Jaz bom ta amandma podprl. Ne pričakujem, da boste zamenjali čip danes in verjamem, da amandma ne bo sprejet, mogoče se boste pa približali onim iskrenim v naslednjem proračunskem obdobju, se pravi v naslednjem letu, tako da bo cilj vseeno dosežen, čeprav z zamudo. Po dejanjih, kot sem rekel pa, ne po besedah vas bodo sodili. Hvala.
Hvala. Gospod Bevk.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz bom podprl ta amandma. Že prej sem povedal, zakaj. Bi pa rad povedal, da Tigrovci niso bili zamolčani vsaj tri desetletja od danes nazaj. Ne, to je dokazal v svoji razpravi in v enem članku dr. Branko Marušič, zgodovinar, ki to problematiko zelo dobro pozna, in vsaj tri desetletja lahko sledimo citatom in razpravam o Tigrovcih v slovenski historiografiji. Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo. Glasovanje teče o drugem amandmaju. Navzočih 66, za 22, proti 43. (Za je glasovalo 22.)(Proti 43.) Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o tretjem amandmaju, katerega predlagatelj je gospod Potrč. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih 67, za 21, proti 46. [[Za je glasovalo 21. (Proti 46.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o četrtem amandmaju, katerega predlagatelj je gospod Potrč. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih 67, za 21, proti 46. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na razpravo o amandmaju, ki ga predlaga poslanski klub LDS v podprogramu Mediji in avdiovizualna kultura. Želi kdo razpravljati? Prehajamo na glasovanje. Gospa Širca.
Hvala lepa. Na postavki izvajanja zakona o medijih je bilo predvideno 250 milijonov, potem so jih zbili na 200 milijonov, moralo bi biti po izračunih iz leta 2001, 2002 750, po današnjih, se pravi, nekaj več. V teh 750 milijonih tolarjev bi lahko prišli do svojih programskih sredstev prek razpisa, tudi programi posebnega regionalnega in lokalnega pomena oziroma tudi študentski programi, tisti, ki jim je država naložila določene obveznosti, ampak ni pa jim zagotovila sredstev. Malo me moti, da se kar naprej podcenjujoče nekako obračate na naše besede predstavniki vlade. To so dejstva in to so zelo realni argumenti. Še zaradi enega razloga bom podprla ta amandma. Zaradi tega, ker mislim, da pri diskusiji o zakonu o RTV Slovenija ste bili tisti, predvsem poslanci Slovenske ljudske stranke, ki ste poskušali urediti to materijo, nekako v navednicah bom dejala "izigrani", ker obljuba, ki naj bi se zgodila enkrat za te programe posebnega pomena, ni razvidna v rebalansu. V rebalansu programi posebnega pomena, ki imajo dolžnosti, ki imajo manj oglaševanja, ki imajo več dolžnosti za izvajanje določnih programov nacionalnega pomena, nimajo pa za to sredstev, so sedaj podhranjeni in v stiski. Ta materija se ne bo uredila še tako hitro oziroma če bi se jutri vložila, v letu 2005 ne bi imeli vira črpanja za tovrstne programe. Zato bi prosila, da se vsaj s to kompromisno rešitvijo zagotovijo sredstva, ki bi bila možna in osnova za javni razpis na dveh postavkah zakona o medijih, ki bi omogočal kandidiranje tudi lokalnim študentskim in regionalnim programom posebnega pomena. Hvala lepa. Apeliram seveda na razumevanje do teh programov tudi pri ostalih, ker so res v stiski.
Hvala. Gospod Moge.
Hvala lepa. Ob sprejemanju zakona o medijih in potem zakona o RTV smo bili priča velikim zapletom, ker se je sprejemanja te zakonodaje - se končalo na ustavnem sodišču, vemo zakaj, zakon o RTV-ju. Zakon obljublja tem medijem denar, ampak tega denarja ni od nikoder in bodo seveda, če drugače ne bodo tega denarja dobili, to kar jim zakon obljublja, bodo pač to iztožili od države, kar kaže na to, da ne državni zbor, ampak da vlada slabo dela. Nekateri uredniki regionalnih postaj so mi telefonirali, ker so mislili, da sem še vedno predsednik odbora za kulturo in so me pač spomnili na te obljube, ki so jim bile dane in so me povprašali, ali smo ta amandma že izglasovali. Povedal sem, da je to eden izmed predzadnjih amandmajev, da jih bom pa vsekakor obvestil, kako bomo o teh stvareh glasovali oziroma kako se bo kdo odločal pri tej reči. Sam bom seveda z velikim veseljem glasoval za to in s tem popravil malo probleme, ki nastajajo v Sloveniji ob avdiovizualni kulturi.
Hvala. Glasujemo o amandmaju. Navzočih je 65, za je glasovalo 23, proti 40. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na obravnavo amandmaja, ki ga predlaga gospa Lavtižar Bebler. Uporabnik vrhovno sodišče Republike Slovenije, in sicer v podprogramu Administracija vrhovnega sodišča, brezplačna pravna pomoč, reševanje sodnih zaostankov, posebni programi in programi sodišč. Odpiram razpravo. Gospod Barovič.
Hvala lepa. V uvodu smo omenili, da bo Slovenska nacionalna stranka v večini, torej skoraj vse amandmaje opozicije podprla. Tako je tudi bilo - skoraj vse. Tega ne bomo. Ne bomo, zaradi tega, ker je po naši presoji stvar ravno obrnjena na glavo. Ker nekaj milijonov za tisto, kar je bilo že ne vem koliko milijonov porabljeno za to, da kdo slučajno ali namerno pozabi toliko in toliko tisoč aktov v svoji omari itn. In po drugi strani vzeti pravosodju za izvrševanje kazenskih sankcij, je seveda popoln nesmisel, vsaj to bi morali vedeti vsi tisti, ki so delovali v preteklem mandatu v odboru za notranjo politiko, ko smo si ogledali tudi, v kakšnih razmerah in pod kakšnimi pogoji živijo pazniki in vsi tisti, ki skrbijo za izvrševanje kazenskih sankcij. Tako, da če bi bila zadeva obrnjena na glavo, bi v Slovenski nacionalni stranki takšen amandma absolutno podprli. Takšnega, kakršen je predlagan, pa nikakor ne bomo in tudi ne moremo.
Hvala. Gospa Kucler.
Hvala lepa. Najprej moram izraziti zadovoljstvo, ne zato ker bomo celo do polnoči uspeli tudi preiti vse predlagane amandmaje, temveč predvsem zato, ker je bilo z rebalansom proračuna odobrenih dodatnih 2,4 milijarde sredstev sodiščem. To kaže na to, da je vlada jemlje projekt ureditve razmer na tem področju zelo resno, in poslanski kolegi in kolegice, ki ste že dlje časa v tem državnem zboru, mi boste verjetno potrdili, da se tak dvig sredstev ni dogajal zelo pogosto oziroma ne vem, če se je že zgodil. Pred časom je sodstvo z združitvijo sodnikov za prekrške in pa senata za prekrške pridobilo nova sredstva, gre za njihova sredstva. Ena od osnov za združevanje, lahko rečem osnova vsakega združevanja, pa je gospodarnost. To je racionalizacija, to je zmanjševanje stroškov. In ta racionalizacija naj bi prinesla tudi privarčevanje sredstev, predvsem tudi z uporabo skritih rezerv. Mislim, da je na mestu predvsem poziv sodiščem, da naj sredstva izrabijo z vso skrbnostjo, odgovornostjo in pa tudi varčnostjo. Z amandmajem se predlaga povečanje na kontu Posebni program sodišč za odpravo sodnih zaostankov. Kolikor mi je znano, na sodišču in na ministrstvu projekt odprave sodnih zaostankov teče po predvidenem programu. Pomembno pa se mi zdi, da tudi sodniki vzamejo ta projekt za svojega, da si prizadevajo rešiti in zaključiti čim več spisov, tudi z učinkovitim procesnim vodenjem glavnih obravnav. Tako bo manj ur obračunanih za sodnike, za administrativno osebje, za strokovne sodelavce in posredno s tem tudi nižji stroški. Z drugim amandmajem in v zvezi z drugim amandmajem glede brezplačne pravne pomoči pa bi bilo verjetno bolj kot povečanje na tej postavki umestno, da sodišča natančno, skrbno preverijo finančni položaj in pa premoženjsko stanje prosilca in nato restriktivno in pa v skladu z zakonom odobrijo tovrstno pomoč. Zato amandmaja, zavedajoč se in ob upoštevanju pomembnosti tega segmenta sodstva, pravosodja, v širšem smislu glede na obrazloženo, ne vidim, da bi bilo potrebno podpreti.
Hvala. Gospod Potrč, izvolite.
Hvala lepa. Rad bi vas spomnil, da je ob razpravi na matičnem delovnem telesu, to je odboru za notranjo politiko najprej predsednik sodnega sveta apeliral na vlado in državni zbor, da čim prej oblikuje samostojno postavko sodnega sveta in zagotovi njegovo samostojno financiranje, ker bo to eden od resnih predpogojev za neodvisnost tega organa in za uresničevanje njegove zakonodajne in ustavne funkcije, z jasnim opozorilom, da je financiranje sodnega sveta praviloma v evropskih državah urejeno na poseben način. Drugo. Rad bi vam povedal - gospa predsednica je najbrž to spregledala ali pa se ji ni zdelo vredno opozoriti, da je predsednik vrhovnega sodišča, gospod Testen, sporočil matičnemu delovnemu telesu, da od jeseni tega leta materialni stroški in druga sredstva za delo sodišč ne bodo zagotovljena ob takšnem proračunu. Ali je ta trditev v celoti točna ali ne jaz ne morem garantirati. V vsakem primeru pa je njegovo opozorilo, pisno in ustno, bilo zelo resno in opozarja na to, da gre za nova vprašanja pri delovanju sodišč, ki niso na ustrezen način rešena. Jaz mislim, da je prav, da to ta državni zbor ve, ko se odloča o tem predlogu amandmaja, ki gre vsaj deloma v smeri, kakršno je nakazal predsednik vrhovnega sodišča. Posebej tudi zato, ker vse poti, ki jih ubira ta vlada za to, da bi zagotovila večjo učinkovitost sodišč - nisem prepričan, da so - v skladu z neodvisnostjo sodstva. To velja tako za poseganje v oceno delovanja sodnikov v zadevah, ki še tečejo. To velja tudi za vloženo zakonodajo, ki želi pač zagotoviti, da bi se vloga in pomen vlade v kadrovanju v pravosodju povečala in s tem, jaz se bojim, tudi sama politizacija, ki pa nujno k večji učinkovitosti ne bo prispevala. Jaz bom zaradi tega predlagani amandma podprl. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Prehajamo na glasovanje. Gospod Cvikl.
Hvala lepa, gospod predsednik. Obžalujem, da je gospa predsednica matičnega delovnega telesa zmešala, zato najprej treba proceduralno, gre samo za en amandma, v katerem so trije podprogrami. Prav tako ocenjujem, da smo tukaj slišali mnenje, da potem ko je Vrhovno sodišče samo prek predsednika sporočilo, da ta sredstva potrebujejo, zato smo tudi vložili amandma, da ni pripravljenosti s strani tistih, ki bi najbolj odgovorni ali pa bi najbolj vsebinsko morali poznati te probleme na sodstvu. Posebej pa obžalujem to, da predsednik državnega zbora ni omogočil tega, kar bi bilo korektno v skladu s procedurami, da bi nevladni proračunski uporabniki, v tem primeru vrhovno sodišče, lahko eventualno sami, ob polnoči pojasnili, da potrebujejo tudi 250 milijonov za to, da bi uresničili pomembno nalogo v letošnjem letu. In nazadnje, gospod minister za finance je prejšnji četrtek povedal, da je to ena od prioritet te vlade in da so zelo veseli, da so na tej točki uspeli sredstva dodajati. Gospod predsednik vrhovnega sodišča se samo z njim ne strinja v obsegu sredstev, ki jih je vlada namenila, zato predlagam, da podprete amandma in zaradi teh razlogov ga bom podprl tudi sam. Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo. Navzočih 65, za 15, proti 49. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Zaključili smo razprave in odločanje o amandmajih. Prehajamo na odločanje o posebnem delu predloga rebalansa proračuna v celoti. Glasujemo. Navzočih 66, za 49, proti 15. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da je posebni del, predloga rebalansa, proračuna v celoti sprejet. Prehajamo na obravnavo načrta razvojnih programov. Želim samo še to omeniti. Tudi ta del Načrt razvojnih programov danes sprejmemo, jutri bo vlada pripravila uskladitveni amandma, ob 9. uri naj bi ga obravnaval odbor za finance, tako da bomo v celoti celoten rebalans zaključili jutri šele v ponovitvi oziroma v nadaljevanju izredne seje ob 10. Sedaj je pa obravnava Načrta razvojnih programov. Kdo želi razpravo? Gospod Cvikl, nimate več časa. Proceduralni predlog, izvolite.
Moj proceduralni predlog je, da bi za načrt razvojnih programov, ki govori o obdobju 2005-2007, bilo vendarle korektno, da bi slišali uvod s strani vlade. Niti minister niti predsednik vlade nista o tem rekla niti besede. Hvala lepa.
Uvod je bil dan k celemu dokumentu, tako kot predvideva poslovnik, seveda se pa lahko vlada oglaša v okviru dodeljenega ji časa. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče, zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o načrtu razvojnih programov. Glasujemo. Navzočih 70, za 50, proti 17. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je tudi ta del, to se pravi, načrt razvojnih programov, sprejet. Končali smo odločanje o posameznih delih predloga rebalansa proračuna. In še enkrat ponavljam, glede na to, da so bili sprejeti trije amandmaji, bo vlada do jutri ob 8. uri pripravila amandma za uskladitev rebalansa državnega proračuna, do amandmaja se bo opredelilo tudi matično delovno telo, ki bo zasedalo ob 9. uri v velikem salonu. Jutri torej ob 10. uri bomo nadaljevali z izredno sejo. Želite proceduralni predlog?
Mislim, da sem ga dal v skladu s poslovnikom, preden ste zaključili. Proceduralni predlog Slovenske nacionalne stranke se glasi takole: "Glede na to, da smo danes zelo aktivno in dolgo delali čez polnoč, Slovenska nacionalna stranka predlaga, da odločamo o predlogu, da se jutri seja začne ob 12. uri se jutri začne delo državnega zbora namesto ob 10. uri začne ob 12. uri."
To pravzaprav ni pristojnost državnega zbora, to je izredna seja, ki sem je pač določil nadaljevanje jutri ob 10. uri. Pa vendarle, v kolikor želite, da bi ob 12. uri, dajem ta predlog kljub temu na glasovanje. Če bo večina zato, da bi nadaljevali ob 12. uri, seveda, potem bo tudi dve ure dlje v noč jutri, lahko bi sicer končali že ob šestih tako bomo pač kasneje končali, ampak ravnal bom tako kot so bo večina odločila. Dajem torej na glasovanje predlog, da bi jutri začeli ne ob 10. uri, ampak ob 12. uri. Glasujemo. Kdo je za? Jutri torej ob 10. uri nadaljujemo z izredno sejo. Hvala lepa za vašo potrpežljivost.