Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam 38. izredno sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki sem jo sklical na podlagi prvega odstavka 58. člena ter prvega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Anton Anderlič, Roberto Battelli, Franc [[Feri]] Horvat, Zmago Jelinčič Plemeniti, Aurelio Juri, dr. Matej Lahovnik, Marko Pavliha, Alojz Posedel, Majda Potrata, Mihael Prevc in Alojz Sok. Na sejo sem vabil predstavnike Vlade. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 38. izredne seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 27. junija 2008. Predlogov za širitev dnevnega reda nisem prejel. Prehajamo na določitev dnevnega reda. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje glasovalnih naprav - rumena lučka, vložena kartica. Zboru torej predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Glasujemo. Navzočih je 50 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 38. izredne seje zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O USKLAJEVANJU TRANSFERJEV POSAMEZNIKOM IN GOSPODINJSTVOM V REPUBLIKI SLOVENIJI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim gospodom Vilijem Rezmanom. Besedo dajem predstavniku predlagateljev zakona. Gospod Vili Rezman, izvolite, imate besedo za dopolnilno obrazložitev predloga zakona.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem! No, zavoljo tega, ker je zgodba precej znana, ni treba, da bi predolgo in podrobno dodatno obrazlagali, pa vendar nekaj besed o tem, kaj pravzaprav v Poslanski skupini DeSUS menimo o usklajevanju transferjev. Naj najprej rečem, da je ta zakon pravzaprav neka prispodoba oziroma da gre za neko sago o usklajevanju znotraj koalicijskih partnerjev, ki pa ni bila preveč uspešna in ki se morebiti celo danes, ko bomo že sprejeli zakon, ne bo končala. V Poslanski skupini DeSUS upamo, da vsaj ne bomo ponavljali tragične zgodovine dneva da bi s počenimi lonci zajemali vodo in tako brezplodno delali. Po seji matičnega delovnega telesa kaže, da bo vsaj nekaj za tiste, ki so bili z zakonom, sprejetim leta 2006, diskriminirani, vendarle pridobljenega. V mislih imamo zakon, ki je ob nekaj pravic spravil tako upokojence, tako izgnance, tako invalide, tako tiste, ki so brezposelni, in tako tiste, ki so bolni, in vsem tem bi z našimi predlogi radi nekaj vrnili. Ne gre za nove pravice, gre za to, da skušamo povrniti to, kar jim je bilo neupravičeno odvzeto. Zakon iz oktobra 2006 je torej povzročil krivice. V Poslanski skupini DeSUS smo pripravili predlog zakona, ki bi naj to popravil. Takrat Vlada žal ni uslišala naših želja, takrat so na to negativno odgovorile tudi naše koalicijske poslanske skupine, in sicer tako, da sta dve obljubljali, da bomo to storili kdaj kasneje, ena je pa celo direktno rekla, čeprav se ima danes za pravičniško, da bi s tem, ko bi tem, ki so bili ob nekaj pravic, dodatno oziroma vrnili te pravice, pravzaprav načeli socialno državo. Danes po letu dni od takrat menijo drugače, govore, da so za socialno pravičnost in da bodo podprli, sicer nekoliko spremenjen predlog zakona, ki smo ga v Poslanski skupini DeSUS pripravili. Glavni očitki tako pri prvem kot pri drugem zakonu, ki smo ga tudi popravili v Poslanski skupini DeSUS, so bili naslednji. Prvi očitek je bil, da to pomeni obremenitev za javne finance. To drži in to smo v poslanski skupini tudi hoteli, da torej iz javnih financ vrnemo tistim, na račun katerih se je varčevalo, njihove pravice. Tudi pri drugem in še pri zadnjem, pri tem tretjem predlogu zakona je ta očitek Vlade ostal. Drugi očitek je, da mi predlagamo napačen način usklajevanja in da s tem vnašamo nered v uskladitveno metodologijo. Tudi s tem se mi ne strinjamo, ampak če bo treba bomo pri tem popustili, da bomo dosegli vsaj tisto, kar je minimalno možno uskladiti med koalicijskimi partnerji, ker opozicija nas itak, vsaj doslej je bilo tako, podpira, podpirala pa nas je pri zadnjem predlogu tudi Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke. Zato mi računamo, da bo ta naš tretji predlog, ki smo ga pripravil tudi v poslanski skupini, ponudili pa v podpis tudi drugim poslankam in poslancem, doživel uspeh. Amandmaji, ki jih je na predlog Vlade pripravila dvojica NSi, SDS sicer razpolavljajo to, kar želimo mi prispevati k boljšemu socialnemu položaju tistih, ki so prejemniki socialnih transferov. Zato mi, kljub temu da je bil na matičnem delovnem telesu sprejet dopolnjeni predlog, vlagamo k temu dopolnjenemu predlogu še dva amandmaja. Prvi govori o tem, da mi sodimo, da je kljub temu prav, da se usklajujejo transferi z rastjo plač. In drugi govori o tem, da mi menimo, daje prav, da se usklajujejo transferji tako, da se hkrati tudi poračunajo za nazaj. Ta dva predloga amandmajev smo vložili, prosimo, da o njih razmislite, prosimo, da nas podprete pri teh dveh predlogih in da na koncu rečete: prav je, da tistim, ki jim je bilo odvzeto, vrnemo, in da jim vrnemo toliko, kolikor jim je bilo odvzeto.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Gospod Brenčič, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Vsem prisotnim lep pozdrav. Odbor kot matično delovno telo je Predlog zakona o spremembah Zakona o usklajevanju transferjev posameznikom in gospodinjstvom v Republiki Sloveniji obravnaval na 23. nujni seji 30.6. Pri delu odbora so sodelovali predstavnik predlagatelja Vili Rezman, predstavnik Vlade z državnim sekretarjem na Ministrstvu za finance Andrejem Šircljem in predstavnica Zakonodajno-pravne službe Miroslava Palhartinger. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona proučila z vidika njegove skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajno-tehničnega vidika in dala pripombe k 1. in 2. členu. Odboru je bilo predloženo mnenje Vlade, ki predlogu zakona nasprotuje, saj meni, da so obstoječe rešitve zakona o usklajevanju transferjev posameznikom in gospodinjstvom v Republiki Sloveniji ustreznejše od predlaganih. K predlogu zakona so bili v poslovniškem roku predloženi trije amandmaji; in sicer: k 1. členu s strani Poslanske skupine SDS in NSi in k 2. členu istih dveh poslanskih skupin ter Poslanske skupine DeSUS. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je na kratko pojasnila pisno mnenje in opozorila tudi na predlagani drugi odstavek 1. člena, kjer je iz obrazložitve razvidno, da se za posamezne transferje ponovno zagotovi usklajevanje na način, kot so ga določili področni predpisi, veljavni pred uveljavitvijo Zakona o usklajevanju transferjev gospodinjstvom in posameznikom. Poudarila je, da prvotna zakonska ureditev ne velja več, zato bi zgolj izločitev navedenih transferjev iz okvirja tistih transferjev, ki se usklajujejo na način, določen z Zakonom o usklajevanju transferjev posameznikom in gospodinjstvom, povzročila pravno praznino, saj brez hkratne opredelitve novega načina usklajevanja zakonske podlage za usklajevanje teh prejemkov ne bodo več podane. Odbor je nato prešel na razpravo o predlogu zakona in združil razpravo o obeh členih hkrati. Glede na vložene amandmaje je predstavnik predlagatelja povedal, da bodo amandmaje podprli, čeprav menijo, da je njihova rešitev boljša, saj bi se vsi transferji posameznikom namesto z dosedanjo rastjo življenjskih stroškov usklajevala z rastjo povprečne bruto plače na zaposlenega. In sicer 2-krat letno v mesecu februarju in mesecu novembru. Obakrat so poračuni za nazaj, od začetka leta. Kljub vsemu se jim zdi predlagani amandma, ki uvaja 2-krat letno usklajevanje z rastjo cen življenjskih stroškov, sprejemljiv, je sicer kompromis, vendarle pomeni korak naprej. Podporo amandmaju in predlogu zakona so napovedali tudi ostali razpravljavci, saj so menili, da bo drugačna rešitev od sedanje vsekakor boljša in ugodnejša za upravičence socialnih transferjev. Prav tako so se strinjali z amandmajem po uveljavitveni določbi, saj bi prejemnikom transferjev, ki so zaradi visoke inflacije najbolj materialno ogroženi, omogočili hitrejšo uskladitev prejemkov. Ob tem je bilo izpostavljeno tudi stališče enega od razpravljavcev, da se sistema ne sme in ne more spreminjati, ne glede na trenutne razmere, zato predloga zakona ne bodo podprli. V nadaljevanju razprave je bilo izraženo stališče, da je problematiko treba obravnavati z vso resnostjo, saj je po mnenju nekaterih razpravljavcev takšna sprememba stališča nastala zgolj zaradi predvolilne kampanje. Opozicija je namreč vsaj dve leti zaman dajala pobude za izboljšanje položaja materialno najšibkejših, pa niso uspeli z nobenim predlogom. Glede na vprašanja, kaj to pomeni za obremenitev proračuna, je državni sekretar povedal, da Vlada nasprotuje osnovnemu predlogu zakona. Glede na amandma k 1. členu dveh poslanskih skupin, ki predlagata dvakrat letno uskladitev z rastjo cen življenjskih stroškov, pa je poudaril, da bi Vlada ta sredstva lahko prerazporedila med posameznimi postavkami. Finančne posledice take rešitve bi okvirno znašale 25 milijonov evrov, od tega bi iz proračuna šlo okoli 16 milijonov evrov, ostalo pa bi iz pokojninske blagajne prispeval ZPIZ. V okviru razprave o posameznih členih predloga zakona in vloženih amandmajih je odbor sprejel amandmaja k 1. in 2. členu in tako v celoti preoblikoval predlog zakona, ki je v taki obliki in obličnem zapisu podoba dopolnjenega predloga zakona in ga vam posredujemo v razpravo in sprejem. Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem predstavnici Vlade, gospe Romani Tomc, državni sekretarki na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Vlada Predloga zakona o spremembi Zakona o usklajevanju transferov posameznikom in gospodinjstvom v Republiki Sloveniji, ki ga je vložila Poslanska skupina poslank in poslancev DeSUS, ne podpira. S predlagano spremembo bi se uvedel neustrezen in nesprejemljiv način valorizacije transferjev, to je njihovo usklajevanje z nominalno rastjo bruto plač zaposlenih za vse socialne transferje. S takšno rešitvijo bi bila Slovenija tudi posebnost v evropskem prostoru, saj večina držav EU kot valorizacijski mehanizem za številne vrste socialnih pravic upošteva rast cen in ne rast plač. Ob tem je treba poudariti tudi to, da bi imela takšna rešitev izredne posledice za državni proračun, prav tako pa tudi za druge proračune. Vlada pa se zaveda, da so nekateri izmed transferjev, ki so zajeti v zakonu o usklajevanju transferov posameznikom in gospodinjstvom, namenjeni materialno najbolj ogroženim oziroma materialno najšibkejšim prebivalce države ter seveda, da v pogojih povečane inflacije veljavni način usklajevanja te prejemnike postavlja v neugoden položaj. Zato vlada podpira predlog, da se transferji, ki so zajeti v tem zakonu, še naprej usklajujejo z rastjo cen življenjskih stroškov, vendar naj se usklajevanje opravi dvakrat letno in se pri tem upošteva tekoča rast cen življenjskih potrebščin. Takšen način bo še vedno ohranil osnovno načelo enotnega usklajevanja vseh transferjev s cenami življenjskih potrebščin, hkrati pa bo upošteval tudi možnost, da se zagotavlja realna vrednost transferjev z upoštevanjem gibanja cen tudi med letom. To bo z vidika prejemnikov transferjev seveda pomenilo večje prejemke. V nasprotju s predlogom skupine poslank in poslancev DeSUS, ki določa, da zakon prične veljati šele leta 2010, Vlada podpira tudi rešitev, da spremembe stopijo v veljavo takoj in da se dodatno usklajevanje opravi že na podlagi upoštevanja dviga cen v prvem polletju tega leta. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Stanislav Brenčič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa. Če bi temu rekli temeljni greh za to, da danes o topredmetnem zakonu razpravljamo in ga sprejemamo ali nesprejemamo, se zgodil že v letu 2005, ko je Vlada v okviru projekta ekonomsko-socialne reforme pripravila tudi Predlog zakona o usklajevanju socialnih transferjev posameznikov in gospodinjstvom oziroma transferjev, ki se financirajo iz državnega proračuna. Žal, je bil ta projekt zastavljen takrat dokaj trdo in vse preveč poenostavljeno, tako kot so ga razumeli nekateri oziroma takratni razvojni minister ali ministri, ki so pa kaj hitro drug za drugim odstopali. Slovenska ljudska stranka je uspela z dokaj trdim pogajanjem vsaj nekaj najbolj rigoroznih pristopov omiliti, spremeniti. Vendar pa je ostalo, žal, v zakonu, ki je bil potem 2006 sprejet, še kar nekaj nesprejemljivih stvari, predvsem tistih transferjev, ki v sistemu pokojninsko-invalidskega zavarovanja predstavljajo del sistema. To je pa v prvi vrsti osnova za odmero dodatnih pravic, ki jih sistem predvideva za to, da je vzdržen, in posledično najbolj neupravičeno ustavljen transfer, to je varstveni dodatek, v enako usklajevanje z vsemi transferji. Žal, Vlada dolgo ni odreagirala na nastalo situacijo. Nekateri smo nenehno zatrjevali, da bo tak način usklajevanja osnove za odmero dodatnih pravic iz Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju in samega varstvenega dodatka povzročil to, da bodo prejemniki najnižjih pokojnin praktično ostali na neusklajevanju za lep čas. In to se je zgodilo. Sicer je po nekem času Vlada odreagirala z Zakonom o varstvenem dodatku in je ta dodatek vzela iz sistema pokojninsko-invalidskega zavarovanja, čeprav je to slab pristop. Varstveni dodatek v tem smislu je temeljni postulat sistema pokojninsko-invalidskega zavarovanja za vzdržnost tudi nizko dohodkovnih prejemkov oziroma nizkih pokojnin. Temu je sledil pritisk tako prizadetih kot tudi politike, tudi skozi nekaj predlogov, da se spremeni zakon o sistemu usklajevanja socialnih transferjev. To se je do neke mere zgodilo prav v tem trenutku z zadnjim primerom, ko je tudi na matičnem delovnem telesu vladajoča ekipa ugotovila, da je glede na realnost inflacije, ki bo še sledila, treba ublažiti pritisk te inflacije na prejemnike socialnih transferjev. Tako je na odboru nastala sprememba, da se transferji usklajujejo ne tako, kot predlagatelj predlaga, dvakrat letno z rastjo bruto plač, ampak da se usklajujejo dvakrat letno z rastjo cen življenjskih potrebščin, statistično ugotovljenih. V vsakem primeru je tak pristop potreben, glede na realno situacijo, ki jo je povzročil zakon o usklajevanju socialnih transferjev. Za Poslansko skupino Slovenske ljudske stranke je s sistemskega vidika in vrste vsebin posameznega transferja skoraj nesprejemljivo, da bi vse transferje usklajevali enako kot plače, brez tega, da se spuščam v tem trenutku v posamezen transfer. Žal nam je, da se nekateri transferji, ki so sestavni del nekega sistema, kot je pokojninsko-invalidsko zavarovanje, tudi vsi ne vračajo v sistem usklajevanja, ne samo varstveni dodatek, pomembno za nas je, da se varstveni dodatek in osnova za odmero dodatnih pravic zdaj usklajuje drugače. Dvakrat letno usklajevanje Dvakrat letno usklajevanje z rastjo cen življenjskih potrebščin drugih transferjev je vsekakor dobrodošlo, zastavlja se nam pa vprašanje, kako bomo usklajevali letni dodatek, ki je enkraten, ki je v maju, kako se bo ta dodatek usklajeval dvakrat. V vsakem primeru bo najbrž ali kot akontacija in se s poračunom dopolnjeval ali drugače. Mi bomo podprli predložen dopolnjeni predlog zakona. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Majda Širca bo predstavila stališče Poslanske skupine Zares. Prosim.
Lep pozdrav! Tudi tokrat ne moremo pozdraviti v naših vrstah ministrice. V zadnjem času ministrov in ministric tako rekoč ni več v Državnem zboru, kot da bi bilo nekoliko strahu prisotnega, tako da debatiramo več ali manj z drugimi uslužbenci. Naj poudarim, da se soočamo tudi tokrat s primerom, ki kaže na neodgovornost, da ne rečem neodraslost politike, kajti Vlada, sedanja vlada, je s sprejetim zakonom o usklajevanju transferov iz leta 2006 na rokohitrski in nujen način uredila - recimo, da uredila - področje, ne da bi prej naredila analize stanja, projekcije predlaganih sprememb in ne da bi podala jasne cilje; posledica le-tega se danes čuti. Takrat se je igrala, kot da bi se igrala in eksperimentirala dobesedno v živo. Seveda se takšni eksperimenti kaj kmalu izkažejo za napačne, nedovršene in kratkoročno neprimerne rešitve. In kaj temu sledi? Novo eksperimentiranje! Tokrat to eksperimentiranje gasi predlog predlagatelja DeSUS-a, ki sam priznava, da gre ali da upa, da ne bo šlo za "s počenim loncem zajemanja vode"; ta voda, ki teče ti pred zdajci, tik pred volitvami se dejansko zajema s počenim loncem. Vendarle glede na trenutno socialno situacijo v državi menimo, da bi morali opraviti širšo razpravo o urejanju področja usklajevanja in izplačevanja različnih transferov, morali bi poiskati dolgoročne sistemske rešitve, ki bi morale temeljiti na resnih analizah in na projekcijah in bi morale predstavljati vzdržen sistem, ne pa urejati stvari en dan tako, drugi dan že drugače, za ene tako in za druge drugače. Predlog novele zakona sledi cilju, blaženju ali mehčanju izgub zaradi visoke inflacije, ki jih čutijo številni prejemniki transferov. Ta inflacija je ta mesec 7 %, na letni ravni 4 %. Transferji naj bi se po novem usklajevali dvakrat letno, kot smo slišali in kot smo pravzaprav zaključili na matičnem odboru, glede na rast cen življenjskih potrebščin. Moramo pa poudariti, da tudi te rešitve ne podajajo jasnih odgovorov na vprašanje, kateri bi bili ustrezni ukrepi, ki bi omogočali in ohranjali socialno vzdržnost v Sloveniji. Slišimo, da bo zakon prinesel 16 milijonov evrov posledic. Seveda to odpira vprašanje zaupanja v načrtovanje proračuna in v njegovo koherentnost, če lahko tik pred zdajci premečemo brez rebalansa ta denar. Ampak na žalost sicer z nekoliko spremenjenim predlogom, ki je danes pred nami, velikemu številu ljudi ponujamo en kos kruha več, namesto da bi končno uredili sistem tako, da bi ljudje imeli napolnjen hladilnik ves čas. In tukaj je problem. Vprašanje je, kako bomo ta sistem spreminjali, če bo tudi v prihodnje inflacija rasla, in kot kaže bo, in vprašanje je seveda, kako se bomo takrat soočali s temi gasilskimi akcijami. Ker pa vendarle ta rešitev, ki je ponujena in tudi potem zaključena, tako kot jo je skorigirala Vlada, pomeni bolje nekaj kot nič ali vsaj nekaj, bomo predlog zakona v Poslanski skupini Zares podprli, ne glede na to, da pravimo, da je rokohitrski, tudi tokrat eksperiment, ki delno ali zadnji trenutek rešuje nekaj, kar bi moralo biti rešeno že davno. Hvala.
Hvala. Mag. Franc Žnidaršič bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Temeljni namen vložitve našega zakona je bil odpraviti škodljive posledice Zakona o socialnih transferih, ki je bil sprejet leta 2006. Vlada je o tem zakonom zamrznila vrsto pravic, ne samo tako imenovanih socialnih transferjev, pač pa tudi sedem pravic upokojencev, pravice žrtev vojnega nasilja, voljnih veteranov, vojnih invalidov, boleznine zaposlenih in nadomestilo za brezposelne, štipendije itd. Pri tem je treba ugotoviti, da bodo sredstva v obsegu 34,7 milijona evrov iz preteklega leta, s to zamrznitvijo v letu 2007, prihranek tudi v vseh naslednjih letih, ker jih v prejemkih ne bo. Tako je ta prihranek dolgoročen, hkrati pa so upravičenci tisti delček povišanja, ki ga lani ni bilo, izgubili tako rekoč dosmrtno, kar Vlada v obremenitvah proračuna pozablja. Vlada je sama podrla enoten način usklajevanja transferjev že z Zakonom o varstvenem dodatku. To je tudi edina pravica upokojencev, ki je bila vrnjena. Vlada je s posegom v Zakon o zavarovanju za brezposelnost, v Zakon o zdravstvenem zavarovanju, ko je zamrznila boleznine, in seveda Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju pravzaprav načela zakonite pravice brez možnosti ugovora zavarovancev, tako upokojencev kakor zdravstvenih zavarovancev, kakor zavarovancev za primer brezposelnosti in na ta način povzročila veliko stisko vseh tistih z nizkimi dohodki v preteklem letu, ko Vlade ni bilo nikjer ob visoki inflaciji in velikih podražitvah. Naš zakon je imel namen tudi zmanjšati revščino v tej državi, kajti zakon o socialnih transferjih je prizadel v največjem obsegu najrevnejše sloje naših državljanov, seveda, in Vlade v letu 2007, ko se je to dogajalo, ni bilo nikjer. Potem je po vložitvi našega zakona o prenehanju veljavnosti zakona o transferjih začela razmišljati o tem in sprejela nekaj zakonov, s katerimi je poskušala ublažiti to zadevo. Moram povedati, da sem razočaran, ker je odstopila Slovenska ljudska stranka od podpore našemu amandmaju, ki pomeni ne samo usklajevanje z rastjo plač, pač pa pomeni samo z rastjo pokojnin. Pokojnine pa ne rastejo z rastjo plač, kar seveda Vlada neresnično več čas ponavlja. Poseg v javne finance s tem, da bi nekaj hitreje, nekaj bolj rasli socialni transferji, pač, pomeni boj za preživetje vrste slojev. In Vlada, ko je, recimo, predlagala zakon o enkratnem izplačilu upokojencem na račun draginje določene zneske, pri tem preprosto ignorira 250.000 delavcev, ki zaslužijo manj kot 500 evrov neto in seveda vse socialne podpirance in vse tiste, ki so nezaposleni in katerih dohodki so še daleč manjši od 400 evrov. Ta vladni ukrep je nezadosten in poseg v javne finance je z vidika revščine v naši državi nujen. Moram reči, da mi je žal, da Vlada tudi danes navaja neresnične podatke in argumente, zlasti, ko se zgovarja na primerljivost v Evropi. Ko bodo v naši državi evropske plače, takrat bi bila ta primerjava utemeljena. Danes pa so naše plače daleč pod evropskimi in zaardi tega tudi ta primerjava ne vzdrži kritike. Kar zadeva veljavnost predlaganega zakona, smo mi vložili amandma, s katerim bi uveljavili zakon takoj po sprejetju, vendar smo ga umaknili, ker je bil že vložen s strani dveh koalicijskih strank podoben amandma in je bilo nesmiselno glasovati o dveh hkrati enakih amandmajih. Tako ta očitek s strani Vlade, ki govori, da smo želeli šele leta 2010 uveljaviti ta zakon, tudi ne zdrži kritike in je pravzaprav privlečen za lase, ob tem da je bila prisotna na matičnem odboru, ko se je to obravnavalo. Skratka, če naš amandma k temu zakonu ne bo sprejet, bo sicer ta stvar nekoliko popravljena, ampak vedeti je treba, da bo ob padajoči inflaciji revščina kljub temu naraščala in socialni položaj vseh prejemnikov transferjev se bo iz dneva v dan slabšal. Hvala.
Hvala. Gospod Srečko Prijatelj bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Lep pozdrav spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, tudi obiskovalcem lep pozdrav! Vlada redno govori, da zagotavlja sistemske rešitve in želi imeti pri svojih predlogih zakona v proceduro sprejete zadeve, ki sistemsko urejajo posamezna področja. Pa ravno pri tem zakonu, ki smo ga - mimogrede naj povem, da za sklic te izredne seje smo podpisniki tudi v naši stranki in menimo, da je to krivico treba popraviti. Zakaj? Ker veljavni zakon o usklajevanju socialnih transferjev namreč socialno prizadetim državljanom in državljankam odvzema oziroma znižuje že pridobljene, z zakoni zagotovljene socialne pravice. Mi smo nekaj, kar je v preteklosti že bilo, sedaj smo ta zakon, ki je bil zelo preprosto sfriziran in iztrgan iz konteksta, je bil bistveni namen tega zakona, ki ga je predlagatelj podal v proceduro, sprejeli, in mislili, da smo odpravili te socialne krivice, vendar smo povzročili nove. Slovenija danes beleži v bistvu ravno ob statističnih podatkih največjo stopnjo inflacije. V Slovenski nacionalni stranki smo prepričani, trdno smo prepričani, da najnižji socialni sloj ni v ničemer soodgovoren ali odgovoren za nastanek inflacije. In če smo socialna država, kar pa piše v 2. členu Ustave, potem bi morali, ne dvakrat letno, kot danes tukaj obravnavamo, usklajevati te socialne transferje, ampak jih usklajevati z rastjo inflacije. To bi bilo pošteno, če smo socialna država. Vendar, ker se uspešnost Slovenije gradi na revščini in ta slika o uspešnosti, ki se prikazuje svetu, v bistvu je v veliki meri producirala nove socialne probleme, je 16 milijonov problem, kar naenkrat je 16 milijonov problem. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi, ali je problem, ko govorimo o tem, koliko bo nekdo iz nadzornega sveta dobil nagrade, pa povrhu vsega še ni bil uspešen pri vodenju? Ali je problem, ko nekateri protizakonito sebi v lastne žepe trpajo milijone evrov, na stotine milijonov evrov, milijarderje imamo - to ni problem! To država mirno gleda in se pri tem celo nasmiha, ko se v bistvu te zadeve že dogajajo kar v vsakodnevnem življenju, niti se ne prikrivajo več! Ni problem tudi to, da imamo čez noč novodobne bogataše in da ti še celo upajo govoriti, da so postopke izpeljali zakonito, transparentno in da nikogar niso oškodovali! Ni problem tudi to, da ima Slovenija 250 tisoč socialno ogroženih živečih državljank in državljanov, na robu revščine živečih - to tudi ni problem. Problem je 16 milijonov evrov za zagotovitev tega, kar v tem predlogu piše - to pa je problem! Če ima Vlada - seveda, predstavnica Vlade je odgovorila, da bo nasprotovala temu, kar predlagatelj predlaga - resen problem najti teh 16 milijonov evrov, predlagam, da jih vzamemo iz naslova zneska 600 milijonov evrov, ki smo jih namenili za povračilo vojne škode oškodovancem tam nekje v Argentini, domobrancem in ostalim. 600 milijonov - tam to ni problem! Transferji, ki jih plačuje bodisi Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije, bodisi država, bodisi občina, kličejo po usklajevanju, ne dvakrat letno, kot rečeno, kličejo po tekočem usklajevanju vsaj z mesečno rastjo inflacije. In če inflacije ne bo, če bomo imeli v družbi možnost višanja plač na osnovi nove dodane vrednosti, potem tudi za te korekcije ne bo problema. Mi bomo seveda z veseljem podprli predlagatelja in upam, da bo kljub umiku ene od strank, Slovenske ljudske stranke, danes dosežena zadostna večina, če je kaj morale v Državnem zboru, seveda. Hvala.
Hvala. Gospa Barbara Žgajner Tavš bo predstavila stališče Poslanske skupine Lipa. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana predstavnika ministrstva, spoštovani gostje in vsi tisti, ki nas spremljate! Vlada je na začetku mandata med svoje cilje zapisala: "Treba je zagotoviti dolgoročno vzdržnost javnih financ." Janez Janša je oktobra leta 2005 dejal: "Ta vlada varčuje tam, kjer se da." In leto kasneje je bil sprejet zakon, ki še danes pomeni nepravičnost socialnih transferjev družinam. Trikrat smo v tem mandatu poskušali popraviti to vladno napako, ki je bila storjena. Na eni od prejšnjih sej, kjer smo obravnavali zakon, s katerim bi ukinili vladni zakon o usklajevanju transferjev, je bila največja vladna stranka SDS tiho, ker so dobili prepoved govorjenja. Molčali so, spoštovane kolegice in kolegi, ko smo razpravljali o revščini in krivicah v naši družbi. Sprašujem se, kdo med nami dejansko živi na socialnem robu, kje se revščina začne in zakaj do revščine sploh pride. Istočasno trdim, da je za revščino odgovorna tudi Vlada, Vlada Republike Slovenije, s svojo politiko. Za revščino so odgovorne ali pa krive strukturne spremembe v družbi. In te strukturne spremembe v družbi se dogajajo, roko na srce, zaradi vladne politike. Bil je sprejet tudi osnutek ali pa vladna strategija, iz katere izhaja - pa bom šla konkretno na sistem transferjev in verjamem, da se boste strinjali z mano, da če v naši državi ne bi imeli socialnih transferjev, bi bila revščina večja. To je dejstvo. Po nekaterih izračunih bi imeli celo 40% ljudi pod robom, pragom revščine, če ne bi imeli sistema socialnih transferjev. Ampak je Vlada Republike Slovenije ravno na področju sistema socialnih transferjev sprejela ukrepe, ki pravijo: "Novost v primerjavi z veljavno ureditvijo je tudi enotno vštevanje socialnih transferjev v dohodek. Dodeljeni transferji se bodo tako upoštevali pri dodelitvi ostalih." In veste, kaj to pomeni v praksi, spoštovane kolegice in kolegi? Da morajo družine, ki prejemajo otroški dodatek, za nazaj vračati "neupravičeno", v narekovajih, izplačan otroški dodatek, zaradi teh novih vladnih ukrepov. Poračune dobivajo zaradi novega sistema transferjev. In veste, kaj to pomeni v praksi, spoštovane kolegice in kolegi? Da oseba z imenom in priimkom, državljanka naše države, z Gorenjske, z Jesenic ne more poklicati po telefonu, ker si lahko na mesec privošči samo 10 evrov za nujne telefonske klice; ker je rakasti bolnik in dobi 360 evrov nadomestila iz invalidskega zavarovanja; v najemnem stanovanju. In ta ženska pravi: "Pridite, poglejte, doma imam prazen hladilnik". In veste, kaj to pomeni v praksi? Da oseba z imenom in priimkom iz Trbovelj pokliče danes po telefonu in pravi: "Pa kaj se gre ta vlada?! Kaj se gre ta vlada?! Moj mož, invalidski upokojenec, nima 400 evrov finančnih sredstev na mesec, jaz pa sem upravičena kot brezposelna oseba do 16 evrov denarne socialne pomoči!" To so posledice vladnih ukrepov. Tudi enotnega sistema usklajevanja transferov, socialnih in vseh ostalih. In veste, kaj se je zgodilo danes na Kolegiju, ko smo, bom rekla, hoteli, tudi z ostalimi zakoni popravljati te napake, ki jih je storila Vlada, tudi v okviru Zakona o socialnem varstvu. Vladna koalicija je rekla: Ne! V tem mandatu ne bomo več popravljali zakonov, z izjemo tistega, kar bo rabila Vlada Republike Slovenije za to, da bo dobila par novih političnih točk. Se opravičujem - Poslanska skupina DeSUS je izvzeta iz te kritike, ker je edina imela toliko poguma, da je kot vladna stranka podprla predlog Poslanske skupine Lipa. Jaz se sprašujem, ali je Vlada res tako dobra in tako pravična do ljudi v naši državi. Pravim, da ne. V Poslanski skupini Lipa bomo predlog zakona, ki je danes na klopeh, podprli nedvomno, pripravili pa smo tudi nekaj amandmajev.
Hvala. Gospa Alenka Jeraj bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Predvsem med opozicijskimi poslanci tako zaničevani zakon o usklajevanju transferjev posameznikom in gospodinjstvom, ki smo ga sprejeli konec leta 2006, je imel zelo dober cilj. Vsi transferi, za katere je bilo do takrat s predpisi določeno, da se usklajujejo z doseženo oziroma z napovedano rastjo cen življenjskih potrebščin oziroma se usklajujejo z rastjo povprečne bruto plače vseh zaposlenih v Republiki Sloveniji, z rastjo povprečne čiste plače, zajamčene plače, minimalne plače, izhodiščne plače za negospodarske dejavnosti ali povprečne plače po kolektivni pogodbi za gospodarske dejavnosti, se bodo od 1. januarja 2007 usklajevale enkrat letno v mesecu januarju z rastjo cen življenjskih potrebščin v obdobju januar - december preteklega leta v primerjavi z istim obdobjem v letu pred tem. Lahko rečemo, da smo pred tem imeli popolno zmešnjavo, ker se pri nekaterih transferih niso opravljali poračuni, medtem ko so se pri drugih enkrat letno, pokojnine in drugi transferi iz pokojninske blagajne, pri nekaterih pa večkrat letno, na primer boleznine. To je povzročalo velike anomalije, saj je v primeru daljše bolniške odsotnosti ta lahko celo presegla mesečno plačo. Na osnovi opravljenih analiz v času veljavnosti zakona je zakon prinesel pozitivne posledice pri naslednjih transferih: otroškem dodatku, dodatku za nego otroka, dodatku za veliko družino, pomoč ob rojstvu otroka, starševskem dodatku, rejninah, denarnih socialnih pomočeh, denarnih nadomestilih brezposelnim, starševskim nadomestilom, sredstvih za varstvo duševno in telesno prizadetih, republiških štipendijah, kadrovskih štipendijah, štipendijah za brezposelne osebe, nadomestilih plač zaradi poškodbe izven dela, zaradi nege družinskega člana in spremstva in še nekaterih drugih transferjev. Smo pa skupaj ugotovili, da ni bilo dovolj pazljivo in skrbno obravnavan varstveni dodatek, zato smo v januarju 2008 sprejeli Zakon o varstvenem dodatku, s katerim smo uveljavili drugačen način usklajevanja varstvenega dodatka, ki se kot socialni korektiv izplačuje skupaj s pokojninami. S sprejetjem zakona se je varstveni dodatek, vdovska pokojnina in dodatek k pokojninam, uveljavljenim v drugih republikah nekdanje SFRJ, izplačalo upokojencem v višjem znesku že ob usklajevanju pokojnin v februarju 2008, v bodoče pa se bo usklajevalo enako kot pokojnine, torej z rastjo plač. Kaj je bilo torej jabolko spora? Člen, ki določa, da v primeru, ko je bila uskladitev posameznega transferja v letu 2006 višja od rasti cen življenjskih potrebščin v obdobju januar - december 2006 v primerjavi z istim obdobjem v letu 2005, se usklajevanje v letu 2007 ne opravi. V Poslanski skupini SDS še vedno menimo, da ni potrebe in ne osnove, da se transferji usklajujejo s plačami, pa naj bo to bodisi neto, bruto, zajamčena, minimalna, povprečna ali katera druga, ki bi nekomu ustrezala na kratki rok. Veliko je transferjev, ki nimajo podlage in osnove, da se usklajujejo s plačo oziroma rastjo plač in v večini evropskih držav je praksa, da se socialni transferji usklajujejo z doseženo letno rastjo življenjskih stroškov in ne plač. Če bi sprejeli zakon, kot ga je predlagala Poslanska skupina DeSUS, bi po našem mnenju ponovno uvedli neustrezen in nesprejemljiv način valorizacije transferjev. Veliko je govora o visoki inflaciji. Povejmo pošteno, da brez tega, da se obtožujemo kdo je kriv in kaj je krivo, da je usklajevanje transferjev z rastjo življenjskih potrebščin oziroma z inflacijo v bistvu prav tisti pozitivni inštrument usklajevanja, ki mu opozicija in razni strokovnjaki nasprotujejo. Ko govorimo o veliki inflaciji, najbolj pozitivno vlogo ravno v tem primeru odigra pri transferjih osnovna matematika: pravi višja inflacija, višji transferji, ker gledamo stroške življenjske. Poslanska skupina DeSUS se je z zadnjo vložitvijo novele hote ali nehote ponovno želela odmakniti od pravične in transparentne ureditve na področju usklajevanja transferjev, saj se verjetno v želji, da se prikupi svoji volilni bazi pomislila zgolj na transfere, ki so jih deležni upokojenci, pri tem pa, kot že povedano, pozabila na nekatere določbe Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih. Verjamemo oziroma upamo, da je šlo za napako in da DeSUS medgeneracijske solidarnosti ne razlaga zgolj enosmerno. V Poslanski skupini SDS menimo, da je tako kot za čedalje večje število starejše populacije treba primerno poskrbeti tudi za mlade in druge skupine. Zato bomo v poslanski skupini podprli novelo zakona s sprejetimi amandmaji, ki ohranja transparentno razdeljevanje socialnih transferjev, predvidevajo pa usklajevanje transferov z rastjo življenjskih stroškov dvakrat letno in [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]in prinaša prvo usklajevanje že v avgustu 2008, in sicer dvig za 4,1%, ko se bo upošteval dvig cen v prvem polletju tega leta.
Hvala. Gospod Matjaž Han bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predstavniki Vlade, spoštovane kolegice, kolegi, spoštovani obiskovalci na balkonu! Vse skupaj sodi v rubriko. Saj ni res pa je. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo predlagani zakon o usklajevanju transferjev podprli, tako kot smo tudi do sedaj podpirali vse rešitve, ki pomenijo pravičnejše usklajevanje socialnih transferjev. Ocenjujemo pa, da je sramotno, da danes popravke tega zakona sploh sprejemamo, saj že leta 2006, ko smo sprejemali osnovni zakon, ki je naredil največ krivic, bi lahko način usklajevanja uredili tako, da bi omogočal ohranjanje realne ravni socialnih transferjev. Socialni demokrati smo takrat predlagali amandma, po katerem bi se transferji usklajevali v rokih in na način, kot je to določeno za pokojnine. Takšna pa je tudi rešitev, ki jo danes predlaga predlagatelj zakona. Že takrat smo Socialnih demokrati opozarjali, da je vladni zakon o usklajevanju socialnih transferjev slab in bo povzročil relativno zmanjševanje višine prejemkov posameznikov, kar bo pripeljalo na koncu do revščine in do socialnih stisk. To se je dejansko zgodilo že danes. In danes, ko se bližajo volitve, smo priča gasilski akciji, s katero želi koalicija zaradi boljšega vtisa v javnosti svoje slabe poteze vsaj malo omiliti. Teh poteh pa je iz dneva v dan več. To pa žal ne bo omilili stiske ljudi, ki, odkar imamo to Vlado, živijo vsak dan slabše. Pri tem pa seveda jim nič ne pomagajo raznorazne statistike, s katerimi ki jima hoče Vlada dopovedati, da je v Sloveniji vse dobro in da živimo neko zlato dobo. Po številnih ukrepih, ki so poslabšali življenje mnogih v tej država, da o vrednotah sploh ne govorim, Socialni demokrati ne moremo verjeti, da je koaliciji dejansko kaj mar za malega človeka. Če bi ji bilo, zakon o uskaljevanju socialnih transferjev v tej obliki sploh ne bi bil nikoli sprejet. Prav tako ne bi bili sprejeti številni drugi zakoni, ki so tako imenovanega malega človeka potisnili na rob preživetja. Varčevanje na plečih najšibkejših pa je očitno najlažje. To, kar Vlada počne danes, pa je nevredno nekoga, ki želi odgovorno voditi državo. Vlada je tri leta in pol z veliko žlico jemala vsem povprek, predvsem majhnim ljudem, danes pa z majhno čajno žličko deli drobtinice in počasi pridobiva volilne točke. Povedano velja za vse koalicijske stranke, pa čeprav včasih nasprotujejo nekaterim rešitvam, grozijo z izstopi iz koalicije, a le ko so ogroženi njihovi kadrovski interesi. Če bi katera izmed njih uporabila takšno grožnjo tudi ob sprejemanju zakonov, ki so prinesli poslabšanje položaja ljudi, danes ne bi bilo treba, da zaradi bližajočih volitev popravljamo napake vladajoče koalicije. Ko smo Vlado Socialni demokrati še pravočasno opozarjali, kam nas njene odločitve vodijo smo naleteli, kot ponavadi, na gluha ušesa in na cinizem Vlade. Spomnimo se samo izjave predsednika vlade, ki je rekel: "Krize ne more biti, dokler iz vseh smetnjakov gledajo štruce kruha." Danes, spoštovani, so, izgleda, ti smetnjaki očitno prazni, saj koalicijska podpora temu zakonu je kot dokaz, da je v Sloveniji resnično nastopila kriza. Moram pa poudariti tudi to, da je zanimivo, da je pred dobrim mesecem ob sprejemanju enake zakonodaje, zlasti novele zakona, državna sekretarka trdila, da način usklajevanja, kot je sedaj v veljavi, ni neposreden povod za poslabšanje položaja materialno najšibkejših. Očitno se je Vlada zmotila in poskuša danes na nek način popraviti tisto, kar je zgrešila pred dvema letoma. Kot že rečeno, bomo poslanke in poslanci Socialnih demokratov novelo zakona podprli. Podprli bomo tudi amandmaje DeSUS-a, to pa zato, ker smo za razliko od vladajoče koalicije pripravljeni glasovati za predloge, ki izboljšujejo socialni položaj ljudi. Pri tem pa se seveda ne oziramo, tako kot drugi, kdo je pod zakon podpisan oziroma kdo je predlagatelj, za nas so važni ljudje. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Aleš Gulič bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Spoštovane kolegice, cenjeni kolegi, gospod predsedujoči, državna sekretarka! Pred nami je zakon, ki smo ga sprejemali v maju, 22.5.2008 je bilo glasovanje, 37 proti, 31 za, glasovalo pa je 68 poslancev. Današnji oziroma zakon, kakršnega je vložil DeSUS oziroma gospod Rezman, seveda ni bistveno drugačen. Z amandmaji, ki smo jih sprejeli na odboru, se je zadeva sicer spremenila. To ni bilo dodajanje, ampak je bilo odvzemanje, da smo si na jasnem. Ti amandmaji niso bili dodatek, ampak odvzetek, zaradi tega, ker se bo pač na ta način prerazporedilo manj denarja, kot je bilo mišljeno skozi predlog osnovne spremembe zakona o usklajevanju transferjev. Do sprejetega vladnega zakona o usklajevanju transferjev posameznikom in gospodinjstvom je v Republiki Sloveniji veljal, recimo, tako zelo pester sistem usklajevanja, valorizacije transferjev, nekaj se je usklajevalo s povprečnimi plačami, nekaj z izhodiščnimi, nekaj z najnižjimi, nekaj s pokojninsko osnovo in nekaj z letno rastjo življenjskih stroškov, in prav tako se je usklajevalo v različnih obdobjih. Zadeva je res bila nepregledna z nekega sistemskega vidika, zato se je pač Vlada takrat odločila, da se vsi transferji posameznikom in gospodinjstvom usklajujejo z indeksom rasti cen enkrat letno, in sicer v mesecu januarju. Življenje, seveda, se pa ni uskladilo s tem. Življenje ima pač druge zakonitosti in zdaj se je pokazalo, da so te zadeve zamrznile vrsto transferjev in tudi drugih prejemkov. Gre za pravice različnih vrst, družinske prejemke, socialne podpore, nadomestila, potem sredstva iz Zavoda pokojninskega in invalidskega zavarovanja, se pravi letni dodatek, dodatek za pomoč, potem so zamrznjene pravice iz petih različnih zakonov, se pravi o zdravstvenem varstvu, zdravstvenem zavarovanju, potem nadomestila plač zaradi bolezni, poklicnih bolezni, poškodb pri delu itn., itd. Že v lanskem oktobru je bil vložen v proceduro predlog zakona o prenehanju zakona o usklajevanju transferjev, vendar ta ni bil sprejet. Potem je Vlada poskušala to malo popraviti, v januarju z Zakonom o varstvenem dodatku in Zakonom o starševskem varstvu in družinskih prejemkov, vendar vse to bistveno ni ustavilo padca standarda. Te rešitve, ki smo jim potem priča sedaj v zadnjem mesecu, so pa enkratne in prav gotovo predvolilne. Bi se ustavil tudi pri tem; tukaj seveda se to sliši velikokrat kot očitek, čeprav je jasno, da čisto mi vsi - seveda govorim o prvi osebi množine in mislim tukaj na stranke in pa na poslance kot posameznike - prav gotovo v tem trenutku ne bomo nasprotovali zakonom, ki, pa če za mišjo dlako, rešujejo socialne stiske, v katerih so ljudje. Ampak treba se je vprašati potem tudi o tej naši poštenosti in verodostojnosti. Pred mesecem dni pa ni bilo tako. Pred mesecem dni oziroma mesecem in pol - da ne bom krivičen - pa je bilo 37 proti 31 za tiste, ki niso bili za to, da se omilijo socialni problemi. A bližje ko gremo volitvam, več je junakov. Koliko jih bo šele po koncu? Potem bomo pa vsi junaki ali kaj! Hvala lepa.
Hvala. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovana državna sekretarka, generalni direktor, obiskovalci, lepo pozdravljeni! Namesto klicev, ki smo jih slišali od nekaterih predgovornikov nazaj v preteklost, v socialistično samoupravljanje in proč s tržnim gospodarstvom, bo moj nastop vezan izključno na novelo zakona o usklajevanju transferjev posameznikom in gospodinjstvom v Republiki Slovenije. Zakon, ki ga je v proceduro vložila skupina poslancev, s prvopodpisanim kolegom Vilijem Rezmanom, kot ključno rešitev predlaga usklajevanje vseh transferjev posameznikom in gospodinjstvom, z rastjo povprečne bruto plače na zaposlenega, in sicer 2-krat letno - v mesecu februarju in mesecu novembru. Takšen predlog je v nasprotju z osnovnim namenom Zakona o usklajevanju transferjev posameznikom in gospodinjstvom v Republiki Sloveniji. Osnovni in edini pravičen namen usklajevanja transferjev je zagotavljanje enakopravnega socialnega položaja upravičencev do posameznih vrst transferjev na enoten in pregleden način. Poslanska skupina Nove Slovenije je bila sopodpisnica dveh amandmajev, ki sta bila brez glasu proti sprejeta na ponedeljkovi seji matičnega delovnega telesa. Amandmaja je podprla Vlada oziroma Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve in Ministrstvo za finance, ki je člane odbora tudi seznanilo s finančnimi učinki. Amandmaja vnašata oziroma sta vnesla spremembe, ki sicer ohranjajo prvotno rešitev obstoječega zakona, torej usklajevanje transferjev z rastjo cen življenjskih potrebščin, toda z novo spremembo, to je usklajevanje 2-krat letno, in sicer v juliju za rast življenjskih potrebščin v obdobju januar - junij in v januarju za rast življenjskih potrebščin v obdobju julij - december. S predlaganim in sprejetim drugim amandmajem pa smo dosegli uveljavljanje sprememb zakona takoj. To pomeni izplačilo usklajenih transferjev že v mesecu avgustu letos. Naj spomnim, da je v originalnem predlogu zakona naj bi zakon začel veljati šele leta 2010. Tovrstna sprememba torej pomeni enotno, boljše in bolj sprotno valoriziranje v smislu usklajevanja s tekočo inflacijo, obenem pa zakon sledi evropski praksi na tem področju. Tudi ko bomo v Sloveniji imeli evropske plače, bo še kako potrebno imeti pravi socialni čut do socialno najnižjih slojev v naši državi. V Novi Sloveniji smo prepričani, da je v času visoke inflacije, s katero se sooča dejansko vsa Evropa, tovrsten način usklajevanja najbolj pravičen. Hkrati pa seveda pozdravljamo pripravljenost Ministrstva za finance, da za usklajevanje transferjev tu nameni finančna sredstva iz proračuna, in sicer v višini približno 16 milijonov evrov na letni ravni. V Novi Sloveniji smo izjemno občutljivi do socialno najšibkejših slojev, prepričani smo, da bo s takšnim usklajevanjem transferjev državljankam in državljanom omogočeno, da premagajo visoke življenjske stroške, da lažje premagajo visoko rast življenjskih potrebščin. Zato se nam zdi pomembno in edino logično, da se ti transferji tudi usklajujejo z rastjo cen življenjskih potrebščin. Zdi pa se nam izjemno pomembno tudi, da odreagiramo na nastalo situacijo glede življenjskih potrebščin takoj. Zato bomo v Poslanski skupini Nove Slovenije dopolnjeno besedilo zakona, kot je bilo določeno s sprejetimi amandmaji na matičnem delovnem telesu, z zadovoljstvom podprli, da bi tako lahko že v mesecu avgustu izplačali za 4,1% zvišane zneske transferjev posameznikom in gospodinjstvom. Zdi se nam namreč izjemno pomembno, da tudi tu upoštevamo načelo, da kdor hitro da, dvakrat da. V pričakovanju, da bo ta zakon sprejet brez glasu proti, v Novi Sloveniji ugotavljamo, da smo v tem Državnem zboru vsi z letos sprejetimi zakoni na letni ravni socialno najšibkejšim namenili približno 200 milijonov evrov. Če je to veliko ali malo, je vprašanje. Kdaj je dovolj, je tudi vprašanje. Po našem mnenju ni dovolj, zato bomo za socialno šibkejše še nekaj naredili. Napovedujem torej podporo zakonu, napovedujem pa nepodporo predlaganim amandmajem. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. Odpiram razpravo o 1. členu in treh amandmajih k temu členu, pri čemer upoštevajte pregled amandmajev, ki ste ga prejeli na klopi. Odpiram prijavo za razpravo. Gospod Rezman, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Seveda je povsem jasno, da bom amandmaje, ki izboljšujejo socialni položaj tistih, ki so najbolj prizadeti, podprl. Pri tem bi rad poudaril, da se v osnovi z našim predlogom strinja tudi Vlada, čeprav v pisni izjavi piše, da se ne. Ampak Vlada se strinja s tem, da nakloni 25 milijonov evrov tistim, ki jim jih je v oktobru leta 2006 s takratnim zakonom vzela. V Poslanski skupini DeSUS kot predlagatelji razumemo, da Vlada podpira naš predlog, da sedaj pravi, "ja, dajmo, dajmo izgnancem, dajmo upokojencem, dajmo tistim, ki so bolni, dajmo tistim, ki so invalidi, dajmo tistim, ki so brezposelni, vendar dajmo jim manj, kot terja DeSUS." In zavoljo tega, ker Vlada odvzema od tega, kar mi predlagamo, predlagamo tudi amandmaje, ki bodo popravili to njihovo šikaniranje. Dali smo dva predloga. Videli boste, da skušamo najti tudi nek kompromis z Vlado, in sicer na ta način, da bi se bili pripravljeni strinjati tudi s tem, da se usklajujejo transferji z rastjo stroškov, z inflacijo, seveda pod pogojem, da se usklajujejo dvakrat in s poračunom. Tako da se poračuna tisto, kar jim je bilo odvzeto, recimo, od januarja do junija, če je vmes rasla inflacija, in da se potem na tej osnovi tudi naprej plačujejo prispevki, povišani za to rast inflacije. To bo pomenilo zopet nekaj več sredstev za tiste, ki so upravičeni do socialnih transferjev. In čeprav se mi strinjamo pogojno s tem, da ugodimo Vladi, da bi bil ta postopek, kot pravijo, transparenten, da bi bil pregleden, sem prepričan, da bo Vlada nasprotovala, ker bo sedela na kupčku denarja, ki pomeni presežek v proračunu 2008. Od tega pač ne želi nič oddeliti. Ampak to so prihranili v veliki meri tudi tisti, ki jim je bilo z zakonom o usklajevanju transferov oktobra 2006 to odvzeto. Slišali smo, da so v eni izmed strank izjemno občutljivi pri predlogih. Ampak ta občutljivost jih je zapustila takrat, ko so prav v tej stranki z njihovim ministrom predlagali zakon, ki mu ves čas oporekamo. In temu zakonu oporeka tudi Vlada. Celo kopico zakonov je vmes novelirala, da bi svoje lastne napake iz oktobra 2006 popravila in pri tem žal ni bila prva. Vedno je sledila kot odmev na to, kar smo drugi zahtevali. Zato pač upam, da bodo poslanke in poslanci tudi tistih dveh poslanskih skupin, ki najbolj nasprotujeta, da bi dobili socialni upravičenci ustrezno povračilo tega, kar je bilo odvzeto, torej upam, da bodo poslanke in poslanci SDS-a in NSi-ja podprli naše predloge in da ne bodo gradili zgolj na tem, da skušajo reči, kakor je bilo že povedano, če že damo, dajmo takoj, po možnosti pred volitvami.
Hvala. Gospod Janc.
Hvala lepa, gospod predsednik, državna sekretarka s sodelavci, kolegice in kolego! Pozdrav tudi vsem na galeriji. Jaz nisem nobenih težav imel, ko sem 22. maja podprl predlog tudi DeSUS-a o teh stvareh. Jaz mislim, da imamo čisto vest, sam osebno. Tudi tokrat nimam nobenih težav s predlagano materijo, ki je pred nami v Državnem zboru, kljub očitkom, ki jih imajo nekateri, da ni primeren čas za tovrstno sprejemanje, da je čas pred volitvami in tako naprej. V bistvu v Državnem zboru nikoli ni primeren čas za karkoli sprejemati, če komu nekaj ne ustreza oziroma ne gre po njegovi volji. Jaz mislim, kar je bilo danes že povedanega v sami predstavitvi stališč posameznih poslanskih skupin, v bistvu nekega nasprotovanja ni. Vsi na nek način podpiramo ta sloj, upokojence, izgnance, bolne, invalide, socialno ogrožene. Teh je zagotovo v Sloveniji res veliko. In verjemite mi, veliko se gibam med njimi in verjemite mi, vsak evro jim ogromno pomeni, kajti ljudje res živijo skromno iz meseca v mesec tkejo skupaj, da pridejo skupaj s tistimi finančnimi viri. Teh ljudi je veliko, predvsem pa ta populacija, o kateri govorimo zdaj. Tukaj bi, ne glede na čas, pred volitvami ali pa ne, imel enako stališče in imel sem ga vedno enako stališče v tem Državnem zboru, da tem ljudem pač mora družba pomagati. Bil sem pa vedno proti tistim ljudem, ki pomagajo preko Zavoda za zaposlovanje, ki so zmožni za delo, pa svojega dela ne sprejmemo, ker iz različnih razlogov bežijo od njega in jim je včasih celo boljše biti na Zavodu za zaposlovanje, dobivati vse tiste socialne in druge transferje, pa biti doma. To pa sem bil vedno proti in sem danes tudi proti. Ta družba še ni napravila koraka oziroma nima pravega nadzora nad tistimi ljudmi, ki še vedno bežijo od dela zmožnosti oziroma obveze, ki jo imajo. Pri teh kategorijah pa zagotovo mislim, da je popolnoma jasno stališče in tudi moje je takšno, da bom to podprl. Je pa res treba priznati inflacija je naredila svoje, definitivno. Pa naj bo to evropska ali slovenska. In tukaj so določene stvari, po oktobru 2006 verjetno šle niz, ne pa tako, kot je mogoče bila projekcija, da tako visoke inflacije v Sloveniji ne bo. Takšna je, kot jo imamo, verjetno tudi v prihodnjih mesecih ne bo nič boljša. Ta trend se bo nadaljeval tudi z domačimi predvsem pa z zunanjimi vplivi, ki so jasni, od nafte, živil in podobnih stvari. Tukaj je prav, da bi vendarle Državni zbor čim bolj soglasno podprl te spremembe in te pozitivne učinke, ki jih imamo, ne glede na čas sprejemanja. Še enkrat poudarjam, mislim, da usklajevanje dvakrat na leto je smiselno, je pozitivno in daje tisti korak, da bodo te ciljne skupine, ki jim je ta denar namenjen, lahko medletno se usklajevale. Seveda področje je zelo občutljivo in zelo kompleksno, ogromno teh transferov prihaja v ta prostor, ki se jih dobiva skozi državni proračun. Razumem tudi državni proračun, razumem tudi Vlado, da je težko to zadovoljiti, pa vendarle v državnem proračunu, v tem in bodočem, je veliko, veliko tudi stvari, ki so morebiti manj pomembne ali pa se da tudi kakšno leto prestajati v svojo preteklost oziroma prihodnost, kajti nenazadnje te stvari pa težko čakajo še leto ali dve ali pa nove vlade, Jaz upam, da se bo našla dobra volja, da Vlada načeloma to podpira, da bo ta zadeva šla skozi, da bo podprta in da bodo upokojenci in vse ostale kategorije dobile tisto minimalno dodatno povečanje, ki bo plod ne samo koalicije, ampak Državnega zbora in Vlade. In to bi bila za konec morda do Državnega zbora ena dobra popotnica in dobra gesta ljudem, ki mislimo na tega malega človeka tudi ne samo v besedah, ampak tudi v dejanjih. Hvala.
Hvala. Gospod Potrč, prosim.
Hvala lepa. Jaz sem vesel, ko z vsakim dnem, kolikor so volitve bližje, ugotavljam, kako se krepi socialni čut v tem Državnem zboru, in to celo pri strankah, ki ga do nedavnega niso imeli. Mislim predvsem na SDS in na Novo Slovenijo, ki sta kot največji koalicijski stranki sami lahko vplivali na to, ali se neka odločitev sprejme ali se ne sprejme. Prav pa je ob tem, ko se poudarja ta povečani socialni čut, povedati, kje je izvirni greh. In izvirni greh, vsaj kar zadeva socialne transfere, in o tem danes govorimo, je zakon, ki smo ga oziroma ste ga sprejemali 25. oktobra 2006. Takrat sta imeli večinsko v vladajočih največjih strankah koalicije popolnoma drugačno stališče, kot ga imate danes. Takrat ste nas, ki smo opozarjali, da je takšno usklajevanje krivično do mnogih prejemnikov socialnih transferjev, in opozarjali, da niso samo upokojenci, ki so bili izločeni, prizadeti, da so prizadeti tudi mnogi invalidi, da so prizadeti ljudje, ki prejemajo določene pravice na podlagi tako imenovanih vojnih zakonov in podobno, pa ste bili gluhi in tega niste želeli slišati. Obratno. Prepričevali ste nas, da se ne bo zgodilo nič, čeprav kasneje 16 mesecev mnogi niso dobili nikakršne uskladitve. Zato, hvala bogu, da bomo končno danes ta zakon sprejeli, čeprav smo imeli priložnost, da bi ga po oktobru 2006 spreminjali še dvakrat, pa ga je zopet vladajoča koalicija, največji dve vladajoči stranki, zavrnila. Mi podpiramo zakon, podpiramo pa tudi amandmaje, ki jih je vložil DeSUS. To je bila vsebina naših amandmajev že 25. oktobra 2006, ker se nam je zdelo, da je pametno najti enoten sistem usklajevanja. Zavedali smo se, če najdemo enoten sistem usklajevanja po pravicah iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja, da je skrb za to usklajevanje tudi za vse druge največja. Sicer bomo pa vedno malo manj občutljivi do nekaterih manjših skupin, ki se nam ne bodo zdelo pomembne, tako kot smo bili za dva glasova manj občutljivi na prejšnji redni seji do usklajevanja oziroma do pravice, da bi dobile vdovske pokojnine tudi vdove po vojaških zavarovancih, pa boste rekli, da je to nepomembno, ker gre za sto ljudi. Kot volilni glas morda nepomembno, z vidika pravičnosti pa vsaj tako pomembno in enako pomembno kot so odločitve, ki jih bomo sprejemali danes. In še nekaj naj rečem. Podpiramo predloge DeSUS-a tudi iz razloga, ne samo, ker so enaki našim že od oktobra 2006, ampak zato, ker menimo, da bodo najbližje sledili potrebam teh skupin. Če namreč sprejmemo predloge, ki jih daje Vlada, bomo nekaj rešili. Samo Vlada sama je na matičnem delovnem telesu rekla, da predloge, ki sta jih dali dve največji koalicijski stranki, podpira, ker za njih potrebuje približno polovico manj sredstev, kot jih potrebuje, če bi se usklajevanje izvajalo po predlogu, ki je v osnovnem besedilu zakona, sedaj pa v amandmaju. Po domače povedano, to pomeni, približno dvakrat manj je Vlada pripravljena dati. Mi želimo, če se že daje in kupujejo volilni glasovi, potem naj se to naredi pravično in tako, da ne bomo vsakokrat sproti ugotavljali, da nam je sistem usklajevanja navrgel nove probleme. Upam, da bo tokrat zbrana potrebna večina v Državnem zboru, da bomo ne samo zakon, ampak tudi zakon v ustrezni vsebini, to je vključno z amandmaji, ki so predlagani s strani DeSUS-a, sprejeli. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Žnidaršič.
Lepa hvala. Naša poslanska skupina je dobila, na primer, očitek s strani SDS, da naš predlog ni primeren. Seveda moram pri tem povedati, da je primeren za tiste zunaj, ki jih stvar zadeva. Namreč, predlog, kot sta ga pripravili Nova Slovenija in SDS z amandmajem in popravili naš zakon na slabše, pomeni - in tega danes še nihče ni povedal -, da bodo v naslednjih letih, ko naj bi inflacija padala, ti socialni transferji realno vsako leto manjši in ne bo nobenega usklajevanja in nobenih poračunov. In to je razlika med tistim, kar mi ponujamo, in tistim, kar je napravil odbor s sprejetjem amandmaja. Mi bomo podprli na koncu, če bo potrebno, tudi to rešitev, ki je nekaj malega boljša. Ni pa res, da je bil naš predlog neustrezen. Neustrezen je za vas, ki vas je zagrabil socialni čut - en mesec pred volitvami naj bi se poračun naredil, skladno z vašim predlogom amandmaja. Mi smo decembra vložili zakon, ki bi popravil krivico, storjeno s sprejetjem zakona o socialnih transferjih, pa takrat vašega čuta za socialo ni bilo. Prav tako ga ni bilo januarja, ko ste podrli naš zakon, pa bi ga enako lahko sanirali z amandmajem, ki ste ga pripravili potem. In potem ponovno 22. maja, ko je padel zakon. Spet ni bilo nobenega čuta nikjer, ker bi bil poračun morda prezgodaj ali pa ga sploh ne bi bilo. Pomembno je to, kar sem rekel že januarja, da vaš socialni čut narašča premosorazmerno z vsakodnevno nižjo javnomnenjsko podporo pred volitvami in seveda v skladu s potrebami volilne kampanje. Mi tega zakona že v osnovi nismo podprli v oktobru leta 2006 in smo takrat imeli socialni čut. In ko se sedaj sprašujemo o strošku, moram povedati, da je prav neverjetno, da če si izmisli SDS nek strošek, potem na finančnem ministrstvu ni nobenega problema. 40 milijonov, 48 milijonov za otroške dodatke ni problem, približno toliko za varstveni dodatek ni problem. Mi smo vse to podprli, seveda, saj gre v korist tem ljudem. Ampak kadar gre za velike številke, za veliko večje številke s strani največje stranke, takrat ni nobenega problema. Takrat javne finance niso stvar razprave, ampak je stvar preglasovanja in uresničitve. In tudi ta socialni čut vas je zagrabil po mojem trdnem prepričanju po naročilu predsednika Vlade, ki ves čas govori, že štiri leta, o blaginji, blaginji na ta način, da boste dali pol manj revežem, kot predlagamo mi. In tisto pol manj je manj, po izjavi predstavnika finančnega ministrstva, kot je bil lanskoletni prihranek v proračunu. Lansko leto 34,7, strošek proračuna bi bil pa približno nekaj manj kot 30 milijonov, če bi sprejeli amandma, kot ga predlaga poslanska skupina DeSUS. In to ne zaradi volivcev. Nas volivci, za katere se borimo praktično ves čas, ne podpirajo. 220 tisoč upokojencev nam da skromno podporo, čeprav ves čas branimo njihove interese in jih bomo tudi v bodoče. Tudi zaradi tega, ker je naš program tak, da pridobljene pravice ni mogoče jemati. Isto velja za nezaposlene, isto velja za bolnike, ki jih branimo. Ampak mi delamo to vseeno, ker mislimo, da je treba sprejemati take zakone, ki so v korist državljanov, tudi tistih državljanov, ki nas ne podpirajo in nas ne volijo. Taki zakoni so pravi, ne tisti, ki vlečejo na eno ali na drugo stran ali ki so zanimivi tik pred volitvami, potem pa bo štiri leta po volitvah spet lahko prihajalo do takih zakonov, kot je bil Zakon o socialnih transferjih in se bo to, kar se danes daje, pobralo nazaj. In zaradi tega je prav, da podprete naš amandma, ki govori o tem, da je potrebno usklajevati socialne transferje z rastjo pokojnin, ki itak zaostajajo za plačami, kajti drugače bo materialni položaj prejemnikov socialnih transferjev v primerjavi z zaposlenimi vsako leto slabši in bo zaostajanje tako hudo, da zagotovo ne bomo s tem zakonom, kakršen je sedaj predlagan, ne bomo reševali vprašanja revščine. Je pa treba povedati še nekaj. Prav gotovo dolgoročno taki pogledi na socialo govorijo o tem, da ne bomo prišli nikamor. Treba bo s ponovnimi posegi reševati stvari, z draginjskimi dodatki itd. In to ni v ponos ne naši državi ne izjavam o blaginji znotraj katere se novo ustvarjena vrednost deli predvsem v dobičke lastnikov kapitala in proizvajalnih sredstev. In zelo zelo malo nekaj srednjemu sloju, ki je dovolj močan, da lahko iztisne, izsili in izštrajka določene popravke svojih prejemkov, medtem ko vse drugo bo ostajalo tam spodaj, v vedno večjem razkoraku in delitvi ljudi na bogate in na revne, kar ni v ponos državi in verjetno ni naš skupni cilj in ne bi smel biti niti namen. Zaradi tega iskreno upam, da bodo vsaj poslanci Slovenske ljudske stranke podprli naš amandma, kot so podprli zakon v celoti na majski seji, kajti na ta način bi obstajalo upanje, da bi bila ta sprememba zakona popravljena v tisti smeri, kakršen je bil naš namen, da bi v naslednjih letih prejemniki socialnih transferjev živeli nekaj lažje, čeprav ne zelo bogato ali zelo "komot". Ni mogoče mimo dejstva, da se je tudi zaradi sprejema tega zakona poglobila socialna stiska vseh tistih, ki te socialne transferje prejemajo. In ponovno poudarjam, da je prihranek 34,7 milijonov prihranek tudi znotraj letošnjega leta in ta hip namenja proračun 16 milijonov v popravek tega zakona, to je več kot pol manj tistega, kar bo v vsakem primeru prihranek na račun lanskoletne zamrznitve. To kar lani ni šlo "gor", tudi letos ni v teh prejemkih, ki se bodo popravljali. Se pravi, daje se nekaj malega nazaj, jemlje pa se vsa leta do smrti vseh prejemnikov tisto, kar je bilo lani odvzeto, tudi vsako naslednje leto. Isto velja pri zaostajanju pokojnin za plačami, kar je izgubljeno letos, je izgubljeno do smrti prejemnika. In tega se morate zavedati ob dejstvu, da je amandma, ki ga je vložila poslanska skupine DeSUS, tisti, ki bi omilil neugodne razmere in ne pomeni nobene velike katastrofe, vsaj ne v finančnem smislu, čeprav se to poskuša tako prikazati samo zaradi tega, ker je predlog najmanjše koalicijske stranke, ki je nekaj vredna takrat, kadar glasuje za razne popadke svojih koalicijskih partnerjev, ne glede na strošek, kadar pa sama predlaga kaj dobrega, takrat pa je to treba 3-krat ob tla vreči in razbiti na drobne koščke in pokazati, kako so eni močni in kako si milosti najmanjša stranka s strani partnerjev, kot bi radi zatrjevali, ne zasluži. In v tem je problem. Vsa leta je problem v tem: kar smo mi predlagali, tega se ne obravnava, tisto v koalicijski pogodbi ne velja, tisto je treba ignorirati, treba je pokazati kdo je močnejši ne in tako dalje. Saj se bo videlo jeseni. Jaz sem prepričan, da volivci niso tako neumni da ne bi videli, kaj se dogaja. In bodo znali obravnavati vse nas, vse nas od prvega do zadnjega, glede na svoja dejanja skozi vsa štiri leta, ne skozi tisto govorjenje o blaginji samo za nekatere in ne tisto govorjenje o velikem socialnem čutu, ki se je pojavil en mesec in pol pred izplačilom oziroma dva meseca pred volitvami. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Brenčič.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Naj uvodoma povem, da se mi zdi nekorektno in tudi nepošteno, da predvsem Poslanska skupina DeSUS in Nacionalna stranka obravnavata ravnanje Slovenske ljudske stranke kot nekaj, kar je spremenilo v svoji osnovni odločitvi oziroma se je umaknila ali nekako spremenila stališče od zadnjega odločanja. Ni res. Slovenska ljudska stranka, vsaj jaz osebno kot del te stranke sem vedno podpiral dobre predloge opozicije, nikoli populističnih pristopov in vedno nasprotoval slabim predlogom Vlade. Zato vam za ilustracijo povem, da smo v prejšnjem mandatu, ko sem vodil Odbor za delo, družino in socialne zadeve, sprejeli na našem odboru več amandmajev samo s strani enega predlagatelja iz opozicije, recimo, tokratnega ministra Vizjaka, kot smo uspeli v tem mandatu sprejeti vseh amandmajev opozicije iz vseh resorjev, sem trdno prepričan. Zato pravim, ko gre za presojo dobrega za državljanke in državljane, ohranimo status poslancev, kot nam ga ponuja ustava; lahko da se v svoji presoji tudi motim, seveda, povsem realno bi bilo. Zadnjič smo v prvem branju podprli predlog, ki ga je predlagala Poslanska skupina DeSUS. Zakaj? Zato, ker smo smatrali, da je obstoječi sistem slab in ga je treba v nekaterih elementih napraviti bolj pravičnega, bolj korektnega s posameznimi področnimi vprašanji, ki jih rešujemo z nekim zakonom, ki je navrgel tak ali drug transfer. Podprli smo zakon kljub temu, da bo predlagatelj, če je korekten, vedel, da sem mu povedal, da smatram, vsaj jaz osebno, da je usklajevanje vseh transferjev, vezano zgolj na usklajevanje plač ali pokojnin, vsaj zame, po mojem poznavanju, nekorektno. Tega si ne more privoščiti nobena evropska vlada in tudi ne naša. Podprli pa bomo, da gre zakon kot primerna podlaga v drugo branje in se z amandmaji zakon dodela. In nismo v ničemer spremenili svojega odnosa, vsaj jaz ne. Posamezen transfer, ki ga financira državni proračun, državni proračun pa je verodostojna pravica pričakovanj vseh državljank in državljanov, ne posamezne generacije, ne posamezne skupine. Posamezen transfer je nastal v osnovnem namenu na podlagi zakona, ki je razreševal neko drugo določeno vprašanje. In zame je ključno vprašanje, ali ima ta transfer vzročno ali vsebinsko povezavo z usklajevanjem plač ali pokojnin. Ali je njegova narava takšna, da se moramo kot zakonodajalci truditi, da je transfer usklajevan tako, da ne izgublja realne vrednosti? In samo to je tisto vprašanje. Zato trdim, da se posamezni transferji enostavno ne morejo vezati zgolj na usklajevanje z rastjo plač ali pokojnin korektno do državnega proračuna in do zmožnosti države. V tem je poanta, da Slovenska ljudska stranka, vsaj jaz osebno nisem v ničemer spremenil svojega odnosa do tega vprašanja. Še vedno trdim, da bi bilo zelo smiselno in sistemsko potrebno, da bi se tisti transferi, ki uhajajo iz nekega sistema, kot ga recimo uzakonja Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, in so sestavni del sistema, da bi se še vedno tako usklajevalo ne samo varstveni dodatek in osnovo za odmero dodatnih pravic, na kar sem jaz že leta 2005 opozarjal, da bo to povzročilo krute posledice za prejemnike najnižjih pokojnin, to so pa vsi tisti praktično, ki imajo limitiran prejemek na limit osnove za odmero dodatnih pravic. V tem smislu morate razumeti, da jaz, ne vem kako bo ravnala poslanska skupina, jaz tega amandmaja ne morem podpreti. Močno pa mi je všeč to, ne da se je Vlada hitro zganila, Vlada se je pozno zganila. In ne daje hitro, dragi moji, ob tako progresivni rasti inflacije, da usklajujemo te transferje dvakrat in da jih usklajujemo tako rekoč z realno rastjo. Mene je groza, če pomislim na trud, ki sem ga vložil, da bi minimalno plačo, za katero sta dolžna Vlada in Državni zbor, da določita sistem usklajevanja, da dasta tisti minimum, to so plače, plače nekoga, ki mora živeti, ki mora preživljati družino, jo financirati, da bi se tudi te plače financirale ali usklajevale z realno rastjo cen življenjskih potrebščin, pa tega nismo zmogli. Ob takšni gospodarski rasti bi Vlada smela biti korajžna pa razbremeniti tiste branže, za katere želimo, da ohranijo svojo dejavnost, svojo branžo, da ohranjajo zaposlitveno strukturo, dodatno razbremeniti obremenitev do države, da bi lahko tudi minimalno plačo usklajevali z realno rastjo cen življenjskih potrebščin ne z memurandumsko napovedano, je nekorektno, v tem je nekorektno. Poglejte, v tem pogledu bi pa mi nek transfer, ki ni povezan z osnovnim dohodkom prejemnika, on ima plačo ali ima pokojnino, zgolj na to usklajevanje. Minimalno plačo sem pa še vedno pripravljen usklajevati praktično v tistem nivoju, ki nam zdaj predstavlja 423 evrov mesečnega prejemka, pa mu ne bomo dodelili nobenega pokojninskega ali draginjskega dodatka, dragi moji. V tej vsebini me morate razumeti, da se mi zdi bolj odgovorno, bolj korektno, bolj pošteno do državnega proračuna, do vseh transferjev, ne glede na njihovo naravo, ne glede na njihovo naravo osnovnega namena nastanka, usklajujemo z rastjo plač. Jaz sem prepričan, tako kot spremljam tudi zadnje postopanje guvernerjev Evropske centralne banke in pa stanja na svetovnem trgu hrane in energentov, da bo žal cena življenjskih potrebščin tudi še nekaj let naraščala. Bojim se pa, da bo brzdanje plač tudi s pomočjo Evropske centralne banke močno prisotno, če hočemo ohraniti evropsko gospodarstvo konkurenčno in ga z inflacijo praktično ne smemo obremenjevati. V tem smislu jaz amandmaja ne bom podprl. Bi bil pa vesel, če bi nekatere transfere vrnili nazaj v sistem, iz katerega izhaja, konkretno iz Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, pa tudi en del transferja iz Zakona o zdravstvenem varstvu in zavarovanju. Jaz sem bil žalosten že v nastajanju zakona o usklajevanju socialnih transferejev. Takrat so se nekateri pogledi mladih ekonomistov, če jim pravijo mladi, saj niso mladi trdno odzvali na to, kar naj bi opravili v naslovu ekonomsko- socialne reforme. Malo premalo so imeli občutek za tudi tistega, ki je žal prejemnik transferja, ker drugače bi težko preživel. In skozi to je nastalo tako, da je bil najbolj zvest izvajalec te reforme prav minister v resorju, ki je odgovorno za to, s čimer se danes ukvarjamo, mag. Drobnič. Zato je tudi svojo ceno plačal. Jaz bi rekel takole. Jaz osebno bom podprl dopolnjeni predlog tega zakona, ker smatram, da je še vedno bolj pravičen, kot da vse transferje vržemo na usklajevanje s plačami. Sem pa prepričan, da bo temu vprašanju morala naslednja vlada takoj na začetku posvetiti kar lepo razmišljanje, lepo študijo, lepo analizo stanja. Upam, da je ta zakon v tem predvolilnem času zadnji. Nekorektno bi bilo čas izrabljati ali uporabljati za neke svoje, tudi osebne in drugačne, poglede z vsebinami, ki so dolgoročno usodne za glavnino državljank in državljanom, katerim je državni proračun kot celota namenjen. In vas prosim, da ne razmišljate o tem, da sem se jaz osebno svoj odnos do tega vprašanja spremenil. Jasno sem povedal prvopodpisanemu zadnjič, da bomo vse naredili, da bi bil zakon sprejet kot primerna podlaga in da se ga v drugi obravnavi z vsemi argumenti dodela. Žal to ni nastalo. Je pa danes ta priložnost, da vsaj to vsebino sprejmemo, ki je za prenekoga dobrodošla. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Nekaterim so kar "fajn navili uha", kot se temu reče v koaliciji. Poglejte, z rastjo inflacije, danes, ta mesec beležimo največjo, so razlike zlasti pri revnih po sedaj veljavnem zakonu največje. In ta zakon jemlje že pridobljene pravice, 50% manj, kot bi sicer morali dobiti. Če smo res načelni in če smo res pravični in pošteni, potem zakona enostavno brez amandmaja, ki ga je podal DeSUS k 1. členu, ne moremo sprejeti. Nismo nič naredili, če tega amandma ne sprejmemo. Danes je življenje slabše, kot je bilo pred plebiscitom, to ocenjujejo mnogi. In prej je nekdo rekel, da ga je poklical nekdo po telefonu - jaz ne bom tega uporabljal - jaz bom povedal, kaj preprosti ljudje govorijo, tisti, ki so se borili za to, da imamo danes samostojno Slovenijo. Ali smo se za to borili - to je ta znana parola - da bomo danes slabše živeli? Tisti, ki so danes nacionalni junaki Republike Slovenije, so bili takrat v bunkerjih, "šenkavali" Slovenijo in so danes enormni bogataši. In če gre Vladi resnično za revščino, za 250 tisoč revnih, potem bo ta zakon dala v proceduro in sprejela takega, kot ga je predlagala koalicijska stranka. Kako lahko verjamemo Vladi, da je korektna, da je poštena, da je socialna, da je razumevajoča do revnih, do najnižjega sloja, če pa še svojih lastnih partnerjev v Vladi ne spoštujejo. Jaz ne bom zagovornik nikogar danes tukaj in tudi ne zagovornik DeSUS-a. Vendar tako skropucalo, kot je ta ukleščen zakon, brez ustreznih amandmajev, je bolje kot nič, ampak sramota za tiste, ki so naredili s prisilnim odrekanjem lepo sliko Slovenije. Jaz sem že prej poudaril, da Slovenija gradi uspešnost na revnih. Koga se pa mi bojimo v tem kontekstu zakona. Mogoče posledice 16-ih milijonov? Saj imamo vendarle proračunski presežek, spoštovani gospe in gospodje. Slovenija ima proračunski presežek. S tem se hvalimo. 16 milijonov pa ne bo tak problem, da napolnimo, kot je nekdo rekel, hladilnik tistim, ki imajo praznega! Če gre za resen namen poštenosti, pravičnosti, potem spoštovani koalicijski partnerji, potrdite to, kar so vaši kolegi predlagali. Ne morem se strinjati s tem, da se nekateri niso premislili. So. Salto mortale so naredili, stoodstotno drugačno mišljenje. In zaradi tega bomo verjetno danes požegnali stališče, da bodo revni naprej še bolj revni. Kot že rečeno, z rastjo inflacije se razlike zlasti pri revnih večajo. In če želite to, potem podprite vladni zakon, vladni predlog, brez ustreznih amandmajev.
Hvala. Gospod Rezman, kot predlagatelj, izvolite.
Hvala lepa. Samo kratko, da ne bi bilo nesporazumov. V Poslanski skupini DeSUS nismo nikoli mislili, da nam Ljudska stranka najbolj greni življenje pri zakonu o usklajevanju transferjev. Že prvič, ko smo prvi zakon vložili, so imeli sicer nekaj pomislekov, ki smo jih skušali upoštevati, toda niso rekli apodiktičnega "ne". Ko smo drugi predlog zakona vložili, so nas celo podprli, in smo jim bili za to hvaležni. Tudi takrat so imeli nekaj pomislekov. In ko smo vlagali tretjič predlog skupaj z drugimi poslankami in poslanci, smo skušali njihove pomisleke tudi upoštevati. Tudi sedaj smo pripravljeni njihove pomisleke še upoštevati, in sicer z našim drugim amandmajem, ki govori o tem, da se naj usklajuje, če ne gre drugače, tudi z rastjo življenjskih stroškov, vendar s poračunom za nazaj, s poračunom tistega, kar je bilo izgubljeno. In tu mislim, da je možnost, da se ponovno najdemo, in mislim, da je tu možnost, da vsi skupaj storimo, kar se da veliko za vse tiste, ki so jim bile pravice z zakonom iz leta 2006 okrnjene.
Hvala. Je še interes po razpravi? Ponovno odpiram prijave za razpravo o 1. členu in treh amandmajih k temu členu. Gospod Brenčič, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Vsekakor bi DeSUS takoj podprl, vendar mi je težko podpreti nekaj, kar zveni zelo lepo in času primerno, prijetno za ušesa številnih, ki nam bodo zaupali in dali ali ne svoj glas. Ampak tu se mora pa resno oglasiti predstavnik Vlade, kaj to predstavlja, red velikosti, za državni proračun. Govoriti potem, če bi kaj takega sprejeli, o nekem suficitu te države, je popolna utopija. Toliko realno pa znamo ocenjevati, kolikšen je bil red velikosti izpada sredstev ali privarčevanih sredstev skozi neizplačano usklajevanje, ker ga ni bilo, od dneva sprejetja zakona do danes, ko spreminjamo usklajevanje z rastjo cen življenjskih potrebščin, ampak v bolj pravičnem pogledu. In brez tega, da se tu odzove Vlada, ni mogoče resno razpravljati, vsaj tistim ne, ki nam enostavno ni do populističnega nastopanja. Drugo pa me vseeno zanima, kako bo usklajevan recimo transfer, kot je letni dodatek upokojencem. Ta se izplačuje enkrat letno, in sicer ob izplačilu majske pokojnine. Kako se ga bo usklajevalo? To je eden redkih transferjev, ki je enkrat letno. Ali bo se usklajeval tudi sedajle, julijsko usklajevanje, ali bo to za nazaj, da je bilo mišljeno to kot akontacija, ali bo akontacija tudi v naprej z usklajevanjem, julij - januar, in se bo maja uskladilo in se bo potem dal proračun. Na vsak način je treba tukaj dati odgovor s strani Vlade, tudi, kako naj sploh zavod ravna. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Žnidaršič.
Lepa hvala! Jaz se z gospodom Brenčičem popolnoma strinjam v tisti navedbi, ko je rekel, da bi kazalo pokojninske pravice spraviti nazaj na bivše usklajevanje. Isto velja za pravice po Zakonu o zdravstvenem zavarovanju. Mislim na boleznine. Isto velja za pravice po Zakonu o zavarovanju za brezposelnost itd. In to smo mi tudi predlagali kot kompromisni predlog, da se tisto, kar po zakonu nekdo plačuje prispevke, da tista pravica ostane na usklajevanju, kakor je bila prej oziroma z rastjo lastnih prejemkov, izvornih, od katerih se plačujejo prispevki. Pa ni bilo posluha. Povedano drugače, prispevne stopnje za vse te zakone so ostale enake, pravice so se pa zmanjšale brez soglasja skupščine Pokojninskega in invalidskega zavarovanja, brez soglasja skupščine Zdravstvenega zavarovanja Slovenije. In to je kraja pravic s strani Vlade in vladne koalicije, ki je takrat ta zakon sprejela. 27 tisoč 200 pa nekaj upokojencev je izgubilo višji dodatek po 130 evrov v letu dni. Izgubili! In sedaj bodo dobili z enkratnim dodatkom pol tistega nazaj, nekateri pa tudi vse. In to je problem.
Hvala. Gospod Germič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Največja vladajoča stranka nam ponuja recept "Slovenija na pravi poti". Da Slovenija ne stopa po pravi poti, je dokaz tudi razprava, ki jo opravljamo danes. Pravzaprav popravljamo to, kar velik del vladajoče koalicije ni želel poslušati na opozorila socialnih partnerjev, ni želel poslušati opozicijskih poslancev, ko smo v jeseni leta 2006 opozarjali, da prej ko posežemo tako korenito v usklajevanje usklajevanje transferjev, da potrebujemo celovito analizo, kakšne bodo posledice. Nihče takrat v Vladi temu ni prisluhnil. Še več, priče smo bili zelo podcenjujočemu odnosu predstavnikov Vlade, s predsednikom Vlade na čelu, ki je imel komentarje, ko so bili upravičeni pomisleki s strani sindikatov, o tem, da razvoj Slovenije na nekih točkah ne gre v pravo smer, da bi bilo dobro, če bi bili na toplem oziroma naj počnejo karkoli drugega. Bili smo priča podcenjujočemu odnosu, da zato, ker je naraščajoča inflacija in dvig stroškov, je to postalo za nekatere takšno breme za zmanjšanje kupne moči, da bo treba jesti ali stari kruh oziroma da v Sloveniji še ni tako težko, če je možno v smetnjakih gledati kruh. Torej zelo podcenjujoč odnos do teh vprašanj. Zavračanje pobud o tem, da bi bilo potrebno nekaj korigirati, glede na to, da tisoče in tisoče ljudi živi slabše, kot je bilo uvedeno pred to spremembo, torej s spremembo usklajevanja transferov. Takrat smo opozarjali, da bomo zelo močno posegli v kakovost življenja posameznikov, pa še takrat nismo imeli pred sabo tega drugega efekta, te druge posledice, na katere se Vlada prav tako ni korektno odzvala: na to inflacijo. S spremembo dopolnjenega predloga tega zakona pravzaprav mi odgovarjamo samo na inflacijo, ne posežemo pa z vsebino v tiste dele, ko govorimo o načinu usklajevanja posameznih transferov. Zato je smiselno prisluhniti posameznim amandmajem Poslanske skupine DeSUS, ki poskušajo ob inflaciji, ki govori o načinih usklajevanja, torej dvakratno usklajevanje, prisluhniti tudi tistemu, kar je pomenilo posamezni transfer, ki se je potem enotno brez poznavanja ozadij uskladil, torej postavil na osnovno enakega usklajevanja. In to je ta problem. In zanimivo je, da večina v vladajoči koaliciji ni dovoljevala te razprave ob pobudah v letu 2007, da bi odprli to vsebino, rajši je sama brez sistematičnega pristopa, kajti Vlada ima inštrumente, da lahko sistematično obravnava takšne politike, torej brez podpore takšnemu sistematičnemu pristopu je sama prišla s korekcijami na posameznih področjih, ki so na posameznih segmentih sicer izboljševale, ne pa seveda celovito. In mi, ki smo na Odboru za delo, družino in socialne zadeve, smo lahko priča, kako recimo predstavniki Vlade zavračajo zelo smiselne in korektne predloge, ki prihajajo s strani opozicije, da se določene nepravilnosti, določene napake in določene izboljšave za posamezne skupine ljudi se jim ne prisluhne. Ali bomo na tej poti, torej Slovenija na pravi poti, lahko danes priča razumevanje vladajoče koalicije, da bo prisluhnila istemu delu vladajoče koalicije, ki ne prisluhne realnemu padcu kupne moči, da veliko ljudi živi že bistveno slabše, kot je živelo, da se recimo z amandmaji poskuša dopolniti tista vsebina, ki jo je potrebno dopolniti. Priča smo, jaz pravim temu božičnic sredi poletnih počitnic, imenujejo se to tudi predvolilni bonbončki. Ali bomo nadaljevali s takšnim nesistematičnim pristopom ali bomo podprli sistemski pristop v reševanju tega problema, kot ga prinaša tudi ta zakon. Seveda bonbončkov še ni konec. Mi bomo v zelo kratkem času obravnavali po nujnem postopku, danes je bil dodeljen zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, kjer bomo za naslednje leto oprostili plačil dopolnilnega prostovoljnega zdravstvenega zavarovanja. Toliko in toliko število ljudi, ki že živijo v socialni stiski. Zakaj je tega zakona na način, kot bi bilo korektno, nismo bili pripravljeni, čeprav je bila zaveza te vlade, da to naredimo, že bistveno prej? Ni prav, ni prav in ni korektno, da na ta način obravnavamo tako pomembna vprašanja za posameznike, ki seveda zelo pomembno vplivajo tudi na celotno družbeno klimo. In jaz mislim, da to niso prava sporočila, da Slovenija stopa po pravi poti. Hkrati pa recimo zelo hitro recimo zavračate tiste predloge opozicije, kjer bi dodatna sredstva namenjali osnovni razvojni komponenti, to je recimo izobraževanju, znanosti, torej temelju razvoja. Takrat predlogi opozicije ne padejo na plodna tla, medtem, ko je potrebno recimo s posameznimi volilnimi bonbončki tako nekako urejati zelo pomembno področje socialne politike v Republiki Sloveniji. Žal smo priča razgradnji te politike, ki ni konsistentna. In seveda razumeti je treba tudi predlog posameznih poslanskih skupin, da so v bistveno večjih težavah oblikovati konsistentne predloge, če seveda Vlada tukaj pri tem delu ne sodeluje. Zato bom sam podprl zakon, ki prinaša izboljšavo, seveda pa bom podprl tudi tiste amandmaje, ki ta zakon še nadgrajujejo in smiselno se mi zdi, da bi bilo korektno, da bi ta razum zmogli v čim večjem številu in izboljšali razmere, ki na področju socialnih transferjev danes v Republiki Sloveniji obstajajo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Barovič.
Upam, da Ustava Republike Slovenije še vedno velja. Študentje na pravni fakulteti morajo na pamet vedeti, kaj govorita 1. in 2. člen ustave. 2. člen Ustave govori, da je Slovenija pravna in socialna država. To je bistvo. Ne gre za volitve, za predvolilno všečnost in ne sme iti. Gre za to, da izpolnimo z zakoni 2. člen Ustave, in gre za to, da ga izpolnimo čim bolje. Mi nismo za to tukaj, da tudi tehnično rešujemo vprašanja, kam sodi, na kakšen način kakšno stvar narediti. Ne. Mi smo zato tukaj, da ugotovimo, da je inflacija v Državni Republiki Sloveniji toliko in toliko časa že s takšno in takšno stopnjo. Mi smo ugotovili, da takšna stopnja ogroža velik del populacije. In mi smo za to, da skozi zakone izpolnimo 2. člen ustave in pika. In to je vsa zgodba, ki se sme odvijati v tem Državnem zboru. Predsedovali smo Evropski uniji. Kolikor je meni znano, je bilo že v našem načelu predsedovanja, še posebej pa poudarjeno v francoskem, da mora Evropa poskrbeti takoj za zmanjšanje brezposelnosti in dvig socialnega stanja državljank in državljanov Evropske unije. Ampak ob vsem tem, ob vsej tej podpori, sem pa najbolj, človek že ne najde izraza, prizadet, ko ste vsi v tej dvorani v petek pri zadnjih dveh točkah, vsi po vrsti, mimogrede v desetih minutah dovolili sprejem novel dveh zakonov, kjer smo javnima agencijama za trg finančnih instrumentov in za zavarovalništvo, ker so se pritožili, ker imajo sosednji nadzorniki v banki večje in boljše plače kot oni, mi vsi, vi, razen jaz, edini, dali bianco papir, da bodo sami odločali o kadrih, in da si bodo sami delili denar. Sami si bodo delili denar, ob tem, da so kršili sistem delitve plač in ga bodo kršili, ker so v sistemu plač javnih uslužbencev. Ampak Državni zbor, v petek ste mirno deset minut to sprejeli, ker je bil petek, ura in gremo domov. Pet minut ni bilo razprave o tem, da si nekateri delijo denarje samovoljno in to zato, ker ima bančni nadzornik boljšo plačo kot jo ima nadzornik zavarovalništva. Tukaj pa pet ur govorimo za pičlih 16 milijonov evrov, pičlih, to so samo štirje referendumi, kjer bi samo 40% Slovencev prišli. Samo štirje. Pa razpravljamo pet ur. Ali nas ni sram! Tam smo dali pa dvema agencijama kar takole denar. Tu je zakon, ki poskuša na čim boljši način uresničiti 2. člen Ustave. In naša naloga je, da presodimo, ali je ta zakon o katerem govorimo skupaj z amandmaji o katerih govorimo, boljši, ali slabši od predlaganega. In vsak ima pravico reči: Boljši je. Boljši je zaradi tega, ker je inflacija tako visoka, da se dvakrat letno poravnava veliko bolj pozna, lažje ljudje preživijo, kot pa enkrat. To je čisto osnovna logika, ki jo morajo razumeti vsi ljudje, ne pa da smo vsi toliko pametni v Državnem zboru in razlagamo ne vem kakšne transferje in zakone. Za to gre. In danes smo že slišali, ko ne bo takšne inflacije, ko ne bodo potrebni transferji, potem pa teh poravnav sploh ne bo. Ampak gre za to, da izpolnimo 2. člen Ustave, da ljudem pomagamo. Pomagati jim moramo, ker je trenutna gospodarska situacija kritična za te strukture ljudi. In po moji presoji je amandma k 1. členu dober, ker bo hitreje, na lažji način pomagal ljudem, sploh pa, ker natančno določa tudi elemente oziroma vsebine, recimo, če pogledamo otroški dodatek, ki je najbolj potreben in tudi največji. Zakaj pa ne v tem trenutku? Za mene je to dobro, zato bom to podprl. Ker se zavedam, da če pa takšne inflacije ne bo, če ne bo takšne draginje in če ne bo nevarnosti za socialne probleme, potem teh vsebin sploh ne bo in o njih ne bomo govorili. In prosim, kolegice in kolegi, bodimo enaki do vseh. Enaki do vseh. Po eni strani vse puščamo. Mi smo opozorili, da je treba v vsebini, o kateri sem govoril prej, zakon prilagoditi sistemskemu zakonu. Ne. Preslišano, nič vas ni brigalo. Danes delamo kontra. Hočemo vse tisto, kar se sedaj spreminja, stlačiti nekam nazaj v en sistemski zakon. Nismo pošteni do drugih ljudi. Bodimo enaki do vseh. Jaz bom podprl ta amandma. Še enkrat pravim, zato, ker ocenjujem, da je v tem trenutku takšna vsebina potrebna. In takšna vsebina bo potrebna toliko časa, dokler se ne bodo umirile cene naftnih derivatov, ki so glavni, poleg drugih stvari, iniciator inflacije. In če je inflacija 7%, gospe in gospodje, pri današnji vrednosti ob vstopu v EU, ker se pozna tudi vsa monaterna politika, je to veliko veliko huje kot če ga primerjam s 15 ali 17 let nazaj, ko smo govorili o nekaj sto odstotni inflaciji, veliko huje. In na ta način bomo pomagali. Jaz bom ta amandma z veseljem podprl in se s tem zavedal, da bo to pomoč, če bo sprejet tudi v naslednjih korakih, pa mogoče tudi element zaradi katerega bomo poskrbeli, da bomo inflacijo zniževali. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Rugelj.
Hvala lepa. No, danes se očitno kar dobro vidi, da se volitve res približujejo. Še sam vodja Poslanske skupine Socialnih demokratov se je prej zahvaljeval bogu. Očitno iščejo podporo za volitve tudi že tam. Kar se tiče amandmaja in tega zakona, bi pa povedal sledeče. Glejte, v 2. členu predloga zakona piše: "Ta zakon začne veljati 15. dan po objavi v Uradnem listu, uporabljati pa se začne s 1. 1. 2010." Tu že ves čas poslušamo očitke, kako smo pozni, kako nekaj delamo pred volitvami, a sam predlagatelj je dal - in to tisti predlagatelj, ki ga tudi opozicija podpira - predlog, da se začne ta zakon uporabljati s 1. 1. 2010. Zdaj je leto 2008, in ne vem, ne razumem, kaj to pomeni. In seveda, poglejte, kaj je boljšega in lepšega kot ti amandmaji, ki jih je naša koalicija dala, da se pač to usklajuje dvakrat letno z rastjo življenjskih stroškov. Poglejte, ko smo govorili o izvirnem grehu, mislim, da bi izvirni greh bil, če bi tu stopnjevali socialne transferje nad rastjo inflacije. Ja, kje ste pa še to videli! Čez štirinajst dni bi pa spet kazali na nas, aha, imate visoko inflacijo, to, kar že vseskozi delate. A sami v bistvu predlagate zadeve, ki naj bi šle hitreje kot inflacija. Ja, veste, da to ne gre. Sam sem si pridobil podatke o inflaciji, ki je bila letos od januarja do junija 4,1%, za plače do junija ni podatka, ampak do aprila pa je, in sicer, od lanskega do letošnjega aprila je bila 8,1, in če damo to na pol, je tudi približno 4. Tudi 0,1% ni razlike. In tu samo komplicirate. Da ne omenjam tistih stvari, kaj bi to pomenilo. Za vse te stare ljudi, siromake, ste vi sami predlagali, da bi se to začelo šele leta 2010 izvajati. Ja, zdaj ne vem, tu si lahko vsak pogleda, ampak tako piše. Ne vem, ali to prav vidim in prav slišim. Da ne omenjam tistega "hvala bogu". Ne vem več. Za mene je ta rešitev seveda optimalna in boljša ne more biti - z rastjo življenjskih stroškov. Vsi socialni transferji pri nas so praktično vezani na to in pač tega sistema v tem trenutku ne moremo drugače oblikovati. In tudi, kot je bilo že rečeno, v glavnem povsod po Evropi je tako. Ja, kje pa še to hitreje od inflacije delajo! Saj dobro veste, da to požene kvečjemu nov inflacijski krog. In tega si pač ne moremo dovoliti. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Rezman, kot predlagatelj.
Hvala lepa. Ker je gospod Rugelj razpravo prespal, ga pač moram spomniti na to, da je bilo že povedano, da je amandma, da se takoj izplača, predlagal DeSUS. Da je enak amandma predlagala polovica drugih koalicijskih strank, pa smo šli mi vam na uslugo ali pa vam v dobro, da bi se lahko bahali, umaknili in sprejeli vaš amandma, ki govori isto kot to, kar smo predlagali mi. In drugo, kar je, NSi in SDS sta samo pol koalicije, tako da ne govoriti o tem, kaj je sprejela koalicija, ker druga polovica ni hotela podpisati tega, kar sta predlagali NSi in SDS.
Hvala. Imate repliko? Izvolite.
No, poglejte, kar se koalicije tiče, se mogoče malo opravičujem, ampak pol koalicije, če preštejemo število poslancev, je seveda kaj drugega. Velikokrat pa je res, da zlorabljate to polovico mogoče tudi za kaj drugega. Ampak če še enkrat povem, tu točno piše, "Ta zakon začne veljati takoj po objavi, začne se uporabljati s 1.1.2010." Poglejte, seveda, tudi jaz se sprašujem, zakaj? V čem, po eni strani nam tukaj očitate, zdaj smo pozni, smo pred volitvami, po drugi strani je bilo to, mi smo naredili tisto, kar je dobro in kar je realno in vsi ti ljudje bodo dejansko dobili realno vrednost, ki se bo revalorizirala. In, če je tukaj kaj narobe, jaz tukaj ne morem pristati na nobeno drugo stvar in se mi zdi, da so ti amandmaji bili edino pravilni in nisem ničesar prespal. Jaz sem samo povedal tisto, kar mislim, da je potrebno poudariti tukaj notri. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Pečan.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav kolegicam, kolegom, predstavnici Vlade. Moram reči, da se je v tem času nabralo toliko tudi na nek način zabavnih izjav, pa vendarle moram odreagirati. In sicer najprej, da začnem pri tem, da, zdaj ne vem, lahko da jaz kaj ne razumem, ampak v dopolnjenem predlogu zakona, ki ga je sprejel Odbor za socialno delo in tako naprej, piše v 2. členu in ta zakon ima, kakor jaz vem, samo dva člena: "Ta zakon začne veljati naslednji dan po objavi v Uradnem listu Republike Slovenije", pika. Nič več ne piše naprej. Možno, da se je vmes kaj zgodilo [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]česar jaz ne vem. Ampak to samo tako mimo grede, tudi za javnost. Kolikor vem, nekateri ljudje vendarle to gledajo na televiziji, pa da vedo, da nekateri poslanci v tem Državnem zboru pač ne spremljajo, kaj se dogaja. Potem bi pa še povedala, da se lahko sicer strinjam z željo enega od kolegov, ki je rekel, da upa, da je to še zadnji zakon pred volitvami, ki deli bonbončke. Prvo, kar je, ta zakon ni bil pred volitvami vložen, ampak je bil ponovno, že tretjič vložen daleč, kot tretjič vložen na osnovi zakona, ki je bil sprejet leta 2006, kjer je poslanska skupina tega poslanca, govorim pa o ljudski stranki, od prisotnih petih poslancev je pet poslancev glasovalo za to, da se socialni transferji usklajujejo enkrat na leto. Tako, da jaz bi prosila, da smo vendarle nekoliko bolj natančni in dosledni takrat, kadar zagovarjamo svoja nespremenljiva stališča in nespremenljive navade v odnosu do ljudi, ki potrebujejo pomoč. In še enkrat bi ponovila tisto, kar je sicer že povedal vodja naše poslanske skupine, kolega Potrč, kadar gre za 250 tisoč ljudi se nekaterim ljudem v tej okrogli dvorani razvije in zbudi socialni čut. Kadar gre za 100 ljudi, pa postane srce kruto, se zapre samo vase in zaradi stotih ljudi se ne splača truditi. In bom rekla še to, da glede na to, da je bil prvi zakon, ki naj bi uvedel ponovno usklajevanje oziroma usklajevanje transferov posameznikom in gospodinjstvom dvakrat na leto, vložen pred toliko časa, da je pošteno, da sedaj sprejmemo amandma, ki določa, da se ta uskladitev izvede sedaj za nazaj, ne glede na to koliko stane. Ko je Vlada pritrdila Zakonu o srednješolski prehrani, se ni vprašala, koliko bo to stalo, ko je Vlada pritrdila oziroma sama vložila celo serijo zakonov, ki bistveno obremenjujejo proračun, se ni vprašala, kako bo proračun zaradi tega prizadet in kaj se bo dogajalo v naslednjih letih. Sedaj gre morda Vladi za nohte, ampak če ni reagirala pravilno na korekten način do tistih ljudi, da se njihovi osnovni življenjski, torej za osnovne življenjske potrebe dani dohodki, da se usklajujejo tako kot inflacija narekuje. Pri takšni inflaciji je enkrat letno usklajevanje nepošteno in nekorektno. Ne moremo reči, da gre tukaj za volilne bonbončke, ampak gre za popravljanje napak, ki jih je ta ista vlada storila pred skoraj dvema letoma. In zato je treba podpreti ta amandma k 1. , predvsem pa je zelo pomembno, da bo zakon začel brez odloga veljati naslednji dan po objavi in da to tako ali tako ni potrebno za ta amandma, ampak je že bil odbor tisti, ki je potrdil takšno spremembo 2. člena. Hvala.
Hvala. Gospod Rezman, sedaj lahko kot predlagatelj. Ste želel? Izvolite.
No, saj mi smo to že pojasnili. Na Odboru za delo, družino, socialne zadeve je gospod Žnidaršič pojasnil, zakaj smo morali ubrati takšno pot, ker nas sicer naši prijatelji iz dveh koalicijskih strank sploh ne bi spustili v proceduro in nismo mogli poslati samo amandmaja naprej zakona pa ne, najprej smo morali poslati zakon in potem smo morali pripraviti amandma, da smo lahko ta zakon spremenili, vendar niso bili dovolj bistroumni, da bi to "pogruntali".
Hvala. Gospod Moge.
Gospod predsednik, spoštovane kolegice in kolegi lep pozdrav! Vsi dobro poznamo tisti kitajski rek, ki pravi: "Lačnemu ne daj ribe, ampak ga nauči ribe loviti". In vse te razprave, ki se zdaj tukaj dogajajo od draginjskega dodatka pa naprej, kažejo predvsem na to, da Vlada ne hodi po pravi poti, ampak hodi po takšni poti, ki Sloveniji grozi s katastrofo, če se bo ta pot nadaljevala. Povedal bom samo kot odlomek to, da jaz ne razumem Vlade, ki nasprotuje tu z vsemi štirimi temu, da bi vlagali v temeljne razvojne programe na visokem šolstvu, čeprav smo vsi poslanci v vseh sklicih doslej takšne zakone podpirali in smo bili edina država na svetu, ki je v praksi uresničevala to, da je na znanju temelječa družba; Nova Slovenija in SDS sta temu z vsemi štirimi nasprotovala, vi kolega Brenčič, vaša stranka, vsa čast ji, ste to tradicijo nadaljevali in ste verjeli v to, da je treba vlagati v mlade ljudi, da je treba vlagati v znanje, da bomo s tem več pridobili in da bomo šli naprej. To je en velik madež tega parlamenta in tega mandata, ki ga imamo. Po drugi strani jaz Vlado dobro razumem, da ni znala prav ravnati. Vlada je sprejela evropsko valuto oziroma mi v Državnem zboru, nam je predlagala. Z evropsko valuto smo dobili evropske cene. In vsak pameten politik bi mislil, da če hoče imeti mir v svoji državi bi moral imeti potem tudi evropske plače, evropske penzije in evropske socialne transfere. Ampak, spoštovani kolegi, temu ni bilo tako. Mi nismo šli po tej poti. Poglejte naše plače, inštalaterja pri nas, recimo, 500 evrov, v Avstriji 1.400 evrov, medicinska sestra pri nas 800 evrov, v Avstriji 1.800 evrov, da Italije ne omenjam. Pokojnine boljše, da ne primerjamo. In to je vse skupaj izbilo sodu dno s tem, da so se začeli ljudje, ki so delali v proizvodnji, s stavkami. Ogromno strokovnih zahtev je bilo, ena traja še sedaj. Vlada je v ostalem segmentu poskušala ta val nekoliko zajeziti, vendar je morala stavkovnim zahtevam ugoditi, zaradi tega so se plače dvignile. Sedaj, ko so se dvignile plače mogoče ima tudi del za seboj inflacija, ampak hkrati so se morali tudi socialni transferji in pokojnine s tem dvigovati in tu se je začel tisti drugi krog nezadovoljstva z delom te vlade in je bila Vlada pred velikim izzivom. To, da smo dosegli 7% inflacijo že sedaj, spoštovane kolegice in kolegi, to je grozljivka. Ker kdor se spozna malo na matematiko in se spozna ne na diferencialne račune, ampak na diferenčni račun in na enačbe drugega reda diferenčnega. Če bo to šlo naprej, to bo začelo mleti, kot smo bili že vajeni nekdaj v Titovi Jugoslaviji, in to se ne bo tako hitro in kmalu zaustavilo. In ta ciklus med inflacijo in med rastjo plač in med rastjo pokojnin in med rastjo vsega ostalega bo to družbo naredil izredno nestabilno. In če bi jaz bil šef Vlade se nikoli tega ne bi loteval na ta način, da bi enemu dal draginjski dodatek, drugič bi malo popustil pri socialnih transferejih. In ta košarica bonbončkov, veste, pred volitvami, čeprav izgleda kot košarica bonbončkov, učinki na dolgi rok ne bodo pozitivni, še ni polna. Čakajo nas olajšave pri dohodnini, če se spomnite, čaka naš še zakon, v tej košarici o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, kjer bodo za dopolnilno zdravstveno zavarovanje celotna množica ljudi oproščena. Zakaj bo oproščena? Zato, ker živi na pragu revščine. Če je to prava pot, oprostite, po kateri hodi Slovenija, jaz mislim, da ni. Vlada bi morala s svojimi inštrumenti, ki jih ima, tako politiko uravnati, da bi tudi na tem segmentu dosegli neko stabilnost, predvsem potem tudi na razvojnem, ampak razvojni ciklus razpada, če pogledate, kaj smo tukaj že sprejemali, ta se bo počasi začel razpadati. In zaradi tega, veste, mene zelo, zelo skrbijo takšne obravnave, kjer se tudi poslanci lotevamo samo enih malih koščkov in se mi zdi reševanje tega problema na način, kot ga imamo zdaj, tak, kot da imamo 8 sodov, pa vse polne vina, pa imamo 7 čepov in potem poskušamo v vseh sodih obdržati isto količino vina. Norec leta od soda do soda in na koncu ima vse prazno, pametni pa pusti, da en izteče. Se pravi en premislek mora biti, kam gre ta naša politika. Zdi se mi, kolegi iz DeSUS-a, jaz pač mislim, da ta stranka ki nastopa tukaj, kot so bili pri nas parlamentarci iz Nemčije, pa smo rekli, da imamo stranko upokojencev, so rekli: "Pri nas je to nemogoče že po ustavi, da bi imeli tu stranko upokojencev, pa stranko učiteljev, ki se za njih dala, pa stranko zdravnikov, pa ostalih", se pravi, da imamo sindikalni interes tukaj notri. Kljub temu, karkoli delate, vam moram priznati, da skrbite za upokojence in da ste občutljivi na to vprašanje in to kar ste prinesli s tem zakonom, ne prvič, da ste verjetno en prag, nek uspeh dosegli, zato jaz to podpiram. In zdi se mi še, da če smo pa res tako bogati, kot je nekdo omenil, da lahko damo 37 milijonov na leto za malico, ampak ne kot bi pametna država ravnala in kot bi pametni državniki ravnali, malico tistim, ki so je potrebni, tem financirati, bomo kupovali za 37 milijonov malice, tudi če zlorabim to kar ste navrgli, čeprav jaz ne vem, kaj to je, ampak tudi tajkunskim otrokom, če se lahko grdo izrazim. Vsem bomo povprek kar na veliko plačevali. Za te, ki so pa res od meseca do meseca, in tu mi lahko verjamete na teh socialnih transferih, sploh invalidi in ostali, do katerih bi mogla biti družba še posebno pozorna, da bi pa zdaj te spregledali in jim ne bi dali to kar jim gre, se mi pa zdi zamalo. Jaz mislim, da ta amandma v neki meri rešuje situacijo tako, da za seboj potegne malo več sredstev. Jaz bom tudi ta amandma podprl, ampak kakršnokoli rešitev bomo tukaj sprejeli, ta rešitev dolgoročno ne bo vplivala na naš ekonomski niti na naš socialni položaj. Ta rešitev je en del. Jaz mislim, da bo v prihodnosti morala biti takšna in si strašno želim, da bi prišli v parlament takšni poslanci, ki bodo imeli svojo hrbtenico, tako kot kolega Brenčič, ki bodo znali pogledati, kaj je za to državo in za te ljudi dobro, ki ne bodo samo strankarski glasovalni stroj in takšni poslanci, ki bodo znali tudi sistemsko pogledati na to, kaj je za to državo dobro. Mi pa zdaj s temi majhnimi zakončki ali pa nekateri pravite volilni cukerčki, ublažimo samo tu pa tam kakšen defekt, ki nastane. Sistemske rešitve, če zdaj kdo tu vidi, kako bomo inflacijo zmanjšali in vseh ostalih, tega pa nobeden ne more povedati in zato bi bilo dobro, in zdaj pač imamo to, bi človek rekel, naša maša gre h koncu, še eno zasedanje, pa bomo končali. Jaz bi si res želel, da bi te stvari malo na drugačen način obravnavali, da bi jih jemali in to kar nekateri zdaj poskušamo ali poskušate - blažiti posledice, ki nastanejo, zaradi nepremišljenih ekonomskih potez Vlade, da bi pač taka stvar v bodoče naj bila malo drugače urejena oziroma da takih stvari sploh ne bi bilo. Želim si, da bi imeli tako Vlado, ki bo to inflacijo spravila na raven vsaj enega povprečja Evrope. Mi smo zdaj v 15-erici EU, čisto na vrhu zgoraj, s čimer se sploh ne moremo hvaliti, da bi spravili tja in da bi hkrati spravili tudi to, da bi imeli takšno ekonomijo, da bi lahko od svojega dela spodobno živeli. Tako pa se zdaj zgodi, da še s pokojninami, ki so zdaj, dva še zdržita skupaj, dva. Čim pa eden umre, pa mora že drugi začeli gledati ali ga bodo otroci vzdrževali ali bo še kaj prodal, če ima kaj, drugače pa ostane revež, ki mu mora občina pomagati. In to ni tista Slovenija, za katero smo se nekateri borili v vseh teh obdobjih in to bi bilo pametno, spoštovane kolegice in kolegi, da bi si vzeli k srcu in da bi začeli ne z medsebojnim obtoževanjem, ampak da bi poskušali najti s skupnimi močmi eno rešitev, ki bi to državo popeljala v malo boljše čase, kot so pa v zadnjem času. Res pa je, da k temu seveda tudi malo prispeva čas pred volitvami, strasti so bolj segrete in pač na ta način brezplačno obračunavamo, tudi tukaj v parlamentu. Ampak za ljudi, ki so nas izvolili, ki jih predstavljamo tukaj, take rešitve na dolgi rok ne bodo prinesle kaj pozitivnega. Jaz pričakujem od novih poslancev in od nove vlade, ki bo, da se bo teh reči lotila bolj korenito na način, da bomo lahko tudi v Sloveniji na tem segmentu, če smo bili na vseh uspešni, torej tudi na ekonomskem segmentu in na standardu, ki ga imajo ljudje, ki živijo takoj izza naših mej, da bomo tudi dosegli tisti njihov nivo, in potem bo parlament imel pol manj dela. Hvala lepa.
Hvala. Je še interes po razpravi? Odpiram prijavo za razpravo o 1. členu in amandmajih k temu členu. Gospod Slavinec, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim. Tudi sam bom amandma podprl, saj me ta zakonodaja spominja na tisto znano, kot včasih lahko slišimo, kufre gol, kufre dol. Pred časom je bil sprejet zakon, ki je te transferje, o katerih je danes govora, to usklajevanje zavleklo na zdaj eno leto in jih tudi drugače zmanjšal. Zdaj pa želim tisto napako od prej popraviti. Veliko je bilo govora, da ne gre za predvolilni zakon, za predvolilni bonbonček, ampak točno to je težko ljudem odmisliti, ko vidijo, da se popravlja neka zadeva, ki je bila prej narejena drugače, ki je bila prej narejena narobe. Prej je bilo ljudem nekaj vzeto, kar je najhujše, tistim socialno najšibkejšim. In sedaj se borimo in en del vladne koalicije celo napoveduje, da tega ne bo podprl, da bi se zadeva popravila. Dejstvo po drugi strani pa je, da v kolikor inflacija ne bi bila tako visoka kot je, tudi ne bi bil problem, kako pogosto se socialni transferji usklajujejo. Če inflacije ne bi bilo, tudi ta usklajevanja ne bi bila potrebna in bi bilo čisto vseeno kako pogosto se transferji usklajujejo. Ampak slišali smo, da v kolikor se bodo transferji usklajevali prepogosto, potem bo to še bolj povečalo inflacijo, bo inflacijski krog še bolj zagnalo. To je seveda čista demagogija, to seveda ni res. Inflacije ne bodo poganjali in je povečevali socialni transferji, je ne bodo povečevali in poganjali transferji tistim, ki so te pomoči najbolj potrebni in ki jim zares veliko pomeni. Inflacijo, tako veliko kot je, je povzročila politika te vlade, med drugim - samo eno zadevo bom izpostavil - tudi zakon, ki je doživel podobno sodbo kot ta. Kufre gor, kufre dol. In najprej ste omogočili, da so nekateri kupili podjetja s krediti, torej brez denarja, s krediti, ki so jih tem podjetjem vzeli. Pred tremi leti je bil ta zakon. In sedaj, ko so ti krediti tudi zelo vplivali na to inflacijo, ko so ljudje brez denarja postali lastniki podjetij, ki same sebe odplačujejo, sedaj ste ta zakon pred časom popravili nazaj. In poglejte, tisto, tisti krediti, to je eden glavnih generatorjev inflacije, zaradi tistega se sedaj pogovarjamo, kako pogosto je treba usklajevati te transferje, da bodo zagotavljali tisti socialni minimum. Ampak škoda je storjena, čeprav ste sedaj, ko so vam takrat vaši, postali lastniki in jih več ne obvladujete, zbezljali. Škoda je storjena. In enako je tudi pri teh socialnih transferjih škoda že storjena. In karkoli bomo sedaj naredili, samo spet gasimo en požar in popravljamo nekaj za nazaj. Zaradi tega bi želel, da ta požar pogasimo čim bolj uspešno in tako, da bo ta škoda čim manjša in tudi zaradi tega bom podprl amandma. Hvala.
Hvala. Gospa Jeraj.
Hvala za besedo. Toliko je bilo povedanih stvari, da je treba na nekaj le odgovoriti oziroma jih malo bolj pojasniti. Gospod Žnidaršič je malo starejši od mene in zato se bo verjetno dobro spomnil, kdo je bil tisti, ki je kaj vzel upokojencem, ne pa, da sedaj obtožuje nas. Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju je bil sprejet ob koncu leta 1999 in takrat res niste predvolilnih bonbončkov delili, ker ste dva meseca po volitvah spremenili zakon in vzeli upokojencem eno pokojnino. In res je, da se pokojnine ne povišujejo enako kot plače in bodo vedno zaostajale za plačami. Zato se moramo verjetno vsi skupaj truditi in narediti nekaj za to, da bodo plače večje, ne pa, da obtožujete nas, da samo jemljemo in da nič ne dajemo. Takrat se je sprejel zakon oziroma sprejela novela, ki je bistveno poslabšala položaj upokojencev in kolikor vem so kolegi, ki nam danes očitajo, da nas napada socialni čut, vsi glasovali za takšno spremembo in tako upokojencem vsako leto vzeli eno pokojnino. In najbrž vas zato DeSUS-a ne voli 520.000 upokojencev. V tej vladi, ki jo pa tako radi, torej ne govorite najlepše o njej, pa smo izpolnili tisto zavezo, ki smo jo dali v letu 2005, to spremenili in ponovno uvedli usklajevanje pokojnin glede na rast povprečne plače na zaposlenega. Ampak, kot rečeno, plače še vedno zaostajajo, ampak bistveno manj zaostajajo kot bi sicer. In kolega Rezman pravi, da so zato dali zakon, da bi stopil v veljavo oziroma se začel uporabljati z letom 2010, ker jim prijatelji iz koalicije ne bi dovolili, da bi bilo to drugače, ni problem v prijateljih takšnih ali drugačnih, ampak je problem v Poslovniku Državnega zbora, ki pa res ne omogoča, če ni finančnih sredstev v proračunu zagotovljenih, se zakona ne da sprejeti. Ampak, to je pa pisal en drug vaš prijatelj - Poslovnik, ki ga danes imamo. Kolega Moge je povedal, da smo z evropsko valuto dobili tudi evropske cene ne pa evropskih plač. To je res, ampak nismo z evropsko valuto dobili samo evropskih cen, ampak smo jih dobili tudi z monopoli in trgovci in novodobnimi bogataši, ki so jih omogočale ene druge vlade, ne mi. V letih od 1995 do 2005 je država prodala 2447 deležev v posameznih podjetjih [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]vem, to je naslednja točka [[...]], ja ravnokar so nas obtoževali, da smo mi, otroci tajkunov, da bodo jedli malico po [[...]]
Samo gospa Jeraj ima besedo, gospa Pečan.
Če ste vsi o vsem govorili, no. Ali lahko končam? Saj se bom vrnila na amandma, brez skrbi. In v tistem času, v kar dolgem času, v dveh mandatih je gospod Cvikl predsedoval Kadu in Sodu, ko so se ti deleži prodajali, v tistem, ko pa ni on je pa gospod Rop. Tako, da obtoževati nas, da je zaradi nas in da smo razprodali toliko deležev in ustvarili toliko bogatih, je najbrž malo prehudo. Prej sem že povedala, da moramo vsi skupaj več narediti zato, da bodo plače večje, ker če bodo plače večje bodo tudi pokojnine. In najbrž razni takšni izpadi in očitanje nam, da dajemo predvolilne bonbončke, mi še vedno mislimo, da je bil Zakon o socialnih transferjih, ki smo ga sprejeli in je začel veljati lani, dober in zato danes ne predlagamo nič drugega kot samo to, da se bodo transferji usklajevali dvakrat letno, s tistim zakonom smo pa določili, da se bodo enkrat letno. Še vedno pa ne podpiramo, da bi se usklajevali s plačami, ampak z rastjo življenjskih potrebščin oziroma s cenami. Zato amandmaja, ki ga predlaga DeSUS, ne bom podprla, ker mislimo, da smo z amandmaji, ki so bili sprejeti na odboru, stvari ustrezno sanirali, da bomo transferje usklajevali dvakrat letno, pri čemer bo prva uskladitev že avgusta letos in se bo upoštevalo vse to, o čemer govorite, torej inflacija v prvem polletju tega leta.
Hvala. Gospa Žgajner Tavš.
Hvala lepa za besedo. Zakon Vlade Republike Slovenije o usklajevanju transferjev posameznikom in gospodinjstvom je fenomenalen. Zato v letu 2007 16.000 upokojencev z minimalnimi pokojninami izgubi pravico do varstvenega dodatka. Zato družinski pomočniki nimajo pravice, da bi se njihovi prejemki, ki so pod minimalno plačo, valorizirali. Zato nenazadnje številni prejemniki, ogromno jih je, različnih transferjev, pravzaprav izgubijo pravico, da bi se njihovi prejemki valorizirali, usklajevali v letu 2007. Vsi transferji so bili zamrznjeni v letu 2007. V tistem letu, ko se je naša država soočala s 6,4% inflacijo, ko se je hrana podražila za 20%. Vladni zakon o usklajevanju transferjev je res dober. Zato je bilo treba v januarju 2008 sprejeti socialni paket prve pomoči, da smo blažili ali odpravljali posledice tega vladnega zakona, dobrega vladnega zakona. Zato je bilo treba sprejeti zakon o draginjskem dodatku. Zato je treba danes sprejeti ta zakon, s katerim blažimo negativne posledice dobrega vladnega zakona o usklajevanju transferjev posameznikom in gospodinjstvom. Pa dajte, no, spoštovane kolegice in kolegi! Ali res mislite, da vam ljudje še vedno nasedajo? Ali res mislite? Sama se dnevno srečujem z ljudmi, po telefonu, na cesti, ki pravijo, da je to, kar je storila ta vlada, vlada Janeza Janše, katastrofa. Enoten sistem usklajevanja transferjev je posledično pripeljal do tega, da imajo ljudje 16 evrov denarne socialne pomoči, ker živijo v zakonski zvezi, v istem gospodinjstvu z osebo, ki prejema 330 evrov pokojnine, ker imata skupaj 350 evrov dohodka, in to zadošča za socialno varnost, za dostojno preživetje. Ni res, spoštovane kolegice in kolegi! Vladni ukrepi na področju socialnovarstvene politike so slabi ukrepi. Ob pomanjkanju resne strategije, kaj bo čez eno, dve, tri, štiri, pet, deset let? Nekateri preprosto nočete razumeti tudi te modre knjige, ki se ji reče Poslovnik Državnega zbora. Zakaj je v osnovnem predlogu zakona zapisano, da zakon začne veljati šele z letom oziroma se uporabljati šele z letom 2010? Zato, ker si je predsednik Državnega zbora, pa njegov namestnik generalnega sekretarja, ker sta si pravzaprav dovolila prikrojiti pravila igre. V Poslovniku to ni zapisano, ampak če opozicijska poslanska skupina, opozicijski poslanec vloži predlog zakona, mu ga vodstvo Državnega zbora preprosto zavrne, ker je proračun za prihodnje obdobje že sprejet in poslanec ne more v proračunu zagotoviti finančnih sredstev. To izključno pristojnost ima samo Vlada Republike Slovenije, ki je gluha 4 leta, na vsa opozorila, na vse predloge opozicije in edina možnost, edina možnost, da opozicijski poslanec vloži predlog zakona je, da prestavi njegov rok na tisto leto, za katero proračun še ni sprejet in ga potem kasneje, naknadno z amandmaji poskuša korigirati in popraviti. Tudi ta pravila igre si je ta vladna koalicija uspela, bom rekla, prisvojiti in predrugačiti. To se je zgodilo danes na Kolegiju predsednika Državnega zbora. Vlada je včeraj poslala zahtevo, da vztraja na tem, da se sprejmejo zakoni po nujnem postopku, ki jih je predlagala Vlada tik pred zdajci, v roku enega tedna. Pet zakonov, pa jih je predsednik Državnega zbora, predsednik nekdaj avtonomne veje oblasti, dal na glasovanje pred 1. točko dnevnega reda. Vladna koalicija z veliko večino je seveda predloge Vlade podprla, ni pa podprla predlogov opozicijskih poslancev, ki smo imeli ravno tako zelo upravičene predloge zakonov, pa jih nismo mogli spraviti skozi proceduro. Ne - zavrnjeni so bili. Celo predstavnik Poslanske skupine SLS, pa naj mi kolega Brenčič opraviči, res spoštujem njegovo delo, ker vem, da je edini, ki se zavzema in upa stati pokončno na svojih stališčih v tej poslanski skupini; celo predstavnik, vodja Poslanske skupine SLS je glasoval proti predlogom opozicije, proti temu, da se Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju obravnava po skrajšanemu postopku, proti temu, da se Novela Zakona o socialnem varstvu obravnava po skrajšanem postopku. Oba zakona sta pisana na željo in potrebe ljudi. Celo podprta s 7 tisoč podpisov državljank in državljanov k peticiji. Potem, da je potrebno na področju invalidskega varstva storiti nekaj drugega, kot je naredila ta vlada. Njegove besede, se opravičujem, ampak moram povedati, kolega Presečnik, njegove besede so držale približno 50 sekund, do tistega trenutka, ko je predsednik največje stranke SDS rekel: Ne! Teh predlogov ne bomo podprli. Toliko velja beseda v tem parlamentu. Spoštovane kolegice in kolegi, amandmaji, ki so predlagani k osnovnemu predlogu zakona so dobronamerni. Dobronamerni in bom rekla, da upoštevajo situacijo, stanje, potrebe, želje ljudi. Ne jemati vseh ljudi, ki so brezposelni kot lenuhe. Prosim vas. Med brezposelnimi ljudmi je ogromno oseb, ki zaradi bolezni ne morejo opravljati aktivnega dela, ne morejo konkurirati na trgu delovne sile. Med brezposelnimi so tudi ljudje, ki so delno invalidsko upokojeni. So tudi osebe, ki jim manjkajo do polne pokojninske dobe, do upokojitve, ne vem, dva, tri leta. In preprosto niso zanimive za lastnike kapitala, da bi jih zaposlili, vzeli v delovno razmerje. To so težko zaposljive kategorije ljudi, ki se trudijo, ampak preprosto ne morejo do zaposlitve. Ampak je ta sistem socialne varnosti v naši državi pod to vlado, žal, spremenil njihovo življenje ali pa njihovo socialno varnost v socialno nevarnost. Ker so dohodki, tudi socialni transferji tako zelo nizki, ker se je spremenil sistem in ni res, da se socialni transferji še vedno seštevajo v nedogled. Ni res, da pokojnine znašajo po 1500 evrov, kot je pred meseci trdil predsednik Vlade Janez Janša. Ni res, da lahko oseba, ki je brezposelna prejema 200 evrov denarne socialne pomoči, z nekimi ostalimi socialnimi korektivi pride do 1500 evrov mesečnih dohodkov. Ni res. Pogovarjamo se o konkretnih primerih. Konkreten primer: zakonca, starejša oseba prejema nadomestilo iz invalidskega zavarovanja 330 evrov na mesec. Njegova žena, zaradi brezposelnosti kot edino pomoč države prejme denarno socialno pomoč 16 evrov. Zaradi tako zelo nizkih cenzusov, spoštovane kolegice in kolegi, skupaj imate 350 evrov dohodka, sta v najemnem občinskem stanovanju. Ali dva lahko preživita s 350-imi evri? Kolega Janc je dejal prej, ja, vsak evro je pomemben za te ljudi, ampak dajmo jim potem tisto, kar jim država lahko da, kar jim je država dolžna dati. Jaz se resnično bojim, pa bom zaključila toliko sekund, kolikor mi je še ostalo, da je, če je bila pod rdečo zvezdo nekoč država preveč dobra mati, danes pod vladnim križem ta država postala zelo slaba mačeha.
Hvala. Besedo ima gospod Sajovic. Ste bili imenovani? Izvolite, gospod Janc, replika.
Hvala, gospod predsednik. Kolegici Žgajner Tavš moram replicirati v tistem delu, ko je govorila o brezposelnih. Jaz sem govoril, da del brezposelnih oseb v Sloveniji, ki je zdravih in spodobnih delati, išče delo tako, da ga, žal, ne najde, ker zanj ni primernega dela in so raje nekateri še na zavodu in koristijo določene, take in drugačne transferje, ki jih družba plačuje, po moji oceni, neupravičeno. Starejši, bolni, invalidi pa morajo dobiti od družbe primerno finančno podporo, da normalno živijo. To je bilo vedno moje stališče, od prvega dne v Državnem zboru do danes, ko se končuje ta mandat. In strinjam se, vsak evro je zelo pomemben za starejše ljudi, invalide in takšne, kot ste jih omenjali, tu se z vami popolnoma strinjam. Ampak jaz sem govoril o tisti populaciji ljudi, ki so normalni, zdravi, sposobni za delo, pa toliko časa iščejo delo, da ga ne najdejo. In se mi zdi neupravičeno, da jim družba pomaga s takimi in drugačnimi transferji, imajo brezplačne vrtce in tako naprej. Ampak to je zgodba, ki ni končana in še ne bo končana v tem mandatu, pa verjetno tudi v prihodnjem ne. Upam pa, da se bo enkrat spravilo na isti imenovalec vse tiste prejemnike transferjev, da bo imela država na enem mestu pregled, koliko denarja daje dotični osebi ali družini na mesec, in da bo tudi to pod dobrim nadzorom. Tega pa, žal, danes še ni. Hvala.
Hvala. Gospa Tomc, državna sekretarka, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. S strani Vlade bi želela nekaj dodati k tej razpravi. Namreč, občutek imam, da bi bil predlog zakona z amandmaji, ki so bili sprejeti na matičnem odboru in za katere se je Vlada jasno izjasnila, da jih podpira, nekaj slabega in nekaj takega, ker nekomu nekaj jemljemo, kar je pa seveda daleč od resnice in ravno nasprotno. S tem se doseže pozitiven korak in premik v smeri tega, da bo tistim, ki so prejemniki transferjev bolje in da bodo imeli večje prejemke. Bi pa želela začeti z nekaj konkretnimi finančnimi podatki. Večkrat so bili omenjeni učinki delovanja zakona o usklajevanju transferjev, kakšni so ti bili in kakšne izgube oziroma pozitiven presežek za državni proračun so prinesli. 34,7 milijona evrov je bil ta finančni rezultat. Naj ob tem najprej omenim, da smo v tem letu sprejeli predlog sprememb Zakona o dohodnini, s katerim smo razbremenili najnižje sloje, povečana je bila splošna olajšava. Varstveni dodatek, ki je bil sprejet na začetku leta, je prinesel pozitivne posledice za upokojence, več kot 5 milijonov evrov pozitivnega učinka za upokojence. Poleg tega, zakon o enkratnem dodatku k pokojninam, ki je bil nedavno sprejet, 25 milijonov. Da ne govorimo o otroških dodatkih. Tudi v letošnjem letu, 30 milijonov in še vrtci, prehrana, kar je bilo tudi že vse omenjeno. Kar pa zadeva morebiten sprejem oziroma, če bo to sprejeto, kar matični odbor predlaga in Vlada podpira, potem to pomeni naslednje, da bodo nezaposleni na ta račun dobili, kumulativni učinki povečanja v tem letu bodo naslednji, milijon pa po evrov več. Da bodo poleg tega, da so se že povečali otroški dodatki za 12% v letošnjem letu, da bodo družinski prejemki večji za novih, skoraj 10 milijonov evrov. Da bodo transferi za zagotavljanje socialne varnosti, kamor spada recimo kot glavni, največji - denarna socialna pomoč, večji za skoraj 2 milijona evrov. Poleg tega tudi transferji vojnim invalidom, veteranom, žrtvam vojnega nasilja itn., za milijon 370 tisoč evrov. Štipendije, poleg tega, da so se povečale, da smo okrepili to politiko štipendiranja, imamo številne razpise za kadrovske štipendije, država bo sofinancirala del kadrovske štipendije podjetju, ki se bo prijavilo na razpis, polovico tega. Štipendije bodo višje samo zaradi tega spremenjenega oziroma zaradi tega predloga za milijon 700 evrov. Tudi na pokojninski blagajni bodo učinki veliki, skoraj 5 milijonov, 4 milijone 800 skupaj. Od tega največ za dodatek za pomoč in postrežbo, milijon 100 evrov itn. Glede predlaganih amandmajev, ki so tukaj pred nami, pa želim pokomentirati naslednje. K 1. členu je predlagan amandma k prvemu odstavku, da bi se ti transferji usklajevali na način, kot velja to v 150., 150.a in 150.b členu Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Kaj to pomeni? V teh členih se ne usklajujejo pokojnine, ampak pokojninske osnove. Dejansko se večina pokojnin še vedno usklajuje po starem. To je po členu, ki tukaj sploh ni omenjen in je to 151. člen. Konkretno to pomeni takšno usklajevanje, da se pri februarski uskladitvi pokojnina valorizira za okoli pol odstotne točke manj, kot se uskladi najnižja pokojninska osnova. In ta dva člena, ki sta tukaj omenjena sta namenjena temu, da se primerljivo usklajujejo tako imenovane stare in nove pokojnine. In, če bi veljal tak predlog, ki ga imamo tukaj pred seboj, bi se v bistvu transferji usklajevali s polno rastjo plač. Naj ob tem omenim, da je že samo usklajevanje transferjev s plačami neobičajno in Slovenija bi bila unikum v evropskem prostoru. Ne samo to, sklicujemo se na pokojninski zakon in o tem je treba jasno povedati, da je Slovenija tudi zelo radodarna, da tako rečem. Ima zelo dober način usklajevanja, ne glede na to ali se tukaj vsi strinjamo ali ne strinjamo, glede same višine pokojnin. Govorim o načinu usklajevanja. Usklajevanje v Sloveniji ima podlago v rasti plač. To je nekaj posebnega v Evropi. Nikjer v Evropi ne poznamo države, kjer bi se pokojnine usklajevale s plačami. Poznamo tako imenovano švicarsko formulo, kar sicer pomeni, da se lahko tudi del pokojnine usklajuje - njeno polovic, s plačami, vendar nikjer v celoti. Tako, da to je treba v osnovi vedeti, da je naš sistem radodaren glede načina usklajevanja pokojnin, kar je, kot je že bilo omenjeno prispevek te vlade v tem mandatu. Glede tretjega amandmaja k 1. členu želim izpostaviti še nekaj. Pravi: "Hkrati z uskladitvijo se opravijo tudi poračuni za isto obdobje." Kaj pa je vendar ta znesek oziroma znesek usklajevanja? Recimo, da bi se socialni transfer oziroma transferji uskladili za rast cen življenjskih potrebščin v nekem obdobju, recimo za 4,1. Kaj pa predstavljate ta 4,1? 4,1 je seštevek vsakomesečnih številk o rasti cen, dviga cen življenjskih potrebščin in na koncu dobimo kumulativni seštevek in dvignemo transfere za ta kumulativni znesek. Sprotno, še enkratno naknadno usklajevanje, ponovno usklajevanju od januarja naprej bi seveda pomenilo, da tisto, kar smo že med prvo polovico leta upoštevali, usklajujemo še enkrat. To je iz vsebinskega razloga zelo vprašljivo, da ne govorimo o tem, da je to z vidika proračuna dodatnih 60 milijonov evrov. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Sajovic.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Jaz moram reči, da bom to spremembo zakona in amandma k temu členu z veseljem podprl. Je dober, ima dober name, ni pa v čisto vseh elementih idealen. Strinjam se s temi pomisleki, da v tej družbi lahko delimo tisto, kar ustvarimo, če pa imamo potem pri razdelitvi in pri plačah in pri plačni politiki velike težave, pa je marsikdaj ravno na rast plač to usklajevanje lahko tudi tvegano vezati. Jaz sem vesel, da je tu v Državnem zboru kar nekaj županov, tistih, ki te socialne stiske, težko življenje določenega sloja ljudi vidimo vsak dan od blizu. To so ljudje, ki enostavno prihajajo v pisarne zato ne ker bi radi prosili, ker bi radi delali pa ne morejo in nimajo več od česa živeti. Kdor je danes bral Nedeljski dnevnik vidi, da v eni od trgovin v Ljubljani ali pa v primestju Ljubljane, in tako je, vam povem, še marsikje v Sloveniji, pišejo, kdo je kupil kruh, ker ga tisti trenutek ljudje ne morejo plačati. Da to delajo tudi številni slovenski gostilničarji, je tudi že dolgo znano. In če je stiska določenih ljudi takšna, da nimajo za preživetje, potem sta Vlada in Državni zbor dolžna nekaj narediti. Strinjam se pa, cilj vsake družbe mora biti, da ljudje živijo od svojega dela, da tistim, ki nočejo živeti od svojega dela in izkoriščajo dobrohotnost države in socialne stiske, pa bi lahko delali, pristrižemo krila, tistim, ki sami sebe ne morejo preživljati, zato nimajo ne možnosti ne pogojev, pa smo z ustrezno zakonodajo dolžni pomagati poslanci Državnega zbora in to zdaj delamo. Meni je žal, da to delamo pred volitvami, ker bi lahko to storili že prej. Vidim tudi, da za drugo točko pozicijski poslanci se že zbirajo in brusijo nože, ta točka jih očitno kaj preveč ne zanima, ne razpravljajo, ne govorijo. Videli boste v 2. točki, ko bo nastal spet prvovrsten politični prepir, takrat pa bodo na prvih okopih. Kadar delimo sredstva v tej državi, takrat moramo pretehtati in razmisliti; za socialne transfere očitno nimamo sredstev, nimamo denarja, za vinjete pa smo ga imeli. Da tisti, ki nam nič ne manjka, se veliko vozimo po avtocestah, zdaj plačujemo bistveno manj, nekdo [[...]] Kolegi iz pozicije želijo besedo, predsednik, jim boste omogočili? Mislim, da bomo odprli še en krog za razpravo in vsi tisti, ki vas prej celo dopoldne ni bilo v dvorani pa si niste upali ali pa ne smeli prijaviti k besedi, boste zdaj dobili v 5. krogu možnost. Jaz pa želim, da me pustite pri miru, da tisto, kar želim povedati, tudi povem. Hvala lepa.
Gospod Sajovic, če boste provocirali, boste dobili tudi odziv. Dajte spoštovati dnevni red. Izvolite, imate besedo.
Za vse tisto, gospod predsedujoči, kar povem, prevzemam tudi odgovornost in sistem v Državnem zboru je tak, da če se z mano kdo ne strinja, če je bil kdo imenovan, da se seveda prijavi k razpravi ali k repliki. Dejstvo je, da je usklajevanje socialnih transferov potrebno tudi zaradi draginje. In vse tisto, kar ste nam razlagali pri draginjskem dodatku, ki naj bi bil samo začasen, enkraten predvolilni bonbon, da vse tisto, s čimer ste takrat argumentirali draginjski dodatek, da danes v tej točki, če je ne podprete, negiramo. Enostavno te zadeve je treba urediti. Poglejte, kako se dražijo energenti, kako se draži hrana in kakšno je razslojevanje v tej družbi. Treba je zagotoviti dostojno življenje tudi tistim, ki imajo najnižje prihodke in to bomo danes, sicer ne z zakonom, ki bi bil povsem idealen, ampak z dobrim namenom tudi storili. Zakon bom z veseljem podprl. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Rezman, kot predlagatelj.
Hvala lepa še enkrat. Najprej naj se ozrem na to veliko radodarnost, ki je bila tukaj tako široko razgrnjena. Povejte to, kako zelo radodarni ste tem 100 tisočim ljudem, ki z vašo radodarnostjo niso zadovoljni - upokojencem, izgnancem, brezposelnim, bolnim, štipendistom in vsem ostalim. Živite v svetu fikcij. Vi ste zadovoljni sami s sabo tako zelo, da mislite, da bodo zadovoljni tudi drugi zaradi vas. Pa ni tako. Drugič. Kaj pomeni ta 4,1%, ki je bil zdaj izračunan s strani Vlade? To pomeni številko, koliko so doslej že izgubili in za koliko se bo od sprejema tega usklajevanja naprej usklajevalo. Torej, to govori o tem, kaj jim je bilo v preteklosti že odvzeto. Tretjič. Ko govorite o tem na različnih področjih transferov, koliko je bilo v letošnjem letu dodanega. O vseh teh posamičnih transferih bi lahko govoril tudi jaz - vendar bi govoril o višjih številkah, ki bi bile bolj naklonjene upravičencem do socialnih prejemkov. To je izračunala tudi Vlada, to je jasno povedala na odboru, kjer smo o tem razpravljali in rekla, da če bi upoštevali predlog DeSUS-a, bi socialni upravičenci dobili približno enkrat več. To so resnice. In kar zadeva zadnjega, kar bi želel sedaj reči, je, ozrite se na tretji amandma k 1. členu. Ta naš amandma govori o tem, da mi, ker vemo, da Vlada nas ne bo podprla, sprejemamo vladni način usklajevanja, vendar želimo še poračun za nazaj. To je vse, kar si želimo.
Hvala. Ker je še interes za razpravo odpiram prijavo. Gospod Pukšič, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, državna sekretarka, obiskovalci na tribuni! Jaz bom podprl spremembo zakona, tako kot je pripravljena z našimi amandmaji. Seveda pa ne bom podpiral tega, kar ni bilo usklajeno. Bilo je kar nekaj neumnosti izrečenih tukaj in seveda zato se je treba vendarle odzvati. Primerjati spremembo tega zakona z vinjetami in reči, da smo imeli denar za vinjete, za dvig pokojnin pa ga nimamo, je gromozanska neumnost. Eno od takšnih neumnosti sem slišal že takrat ob vinjetah, ko je kolega Cvikl govoril o tem, kako ne bo nekdo mogel romati na Brezje oziroma bo moral za to plačati 35 evrov. Res je, da tudi v Slovenski demokratski stranki z marsičem nismo zadovoljni in smo na nepravilnosti osem let opozarjali. Ker smo na to opozarjali, smo kasneje dobili tudi mandat in v tem osmih letih od številnih nepravilnosti, krivic marsikaj popravili. Vendar je treba vedeti, da se pač v štirih letih vseh ne da narediti; iz enega preprostega razloga, ker se je v prejšnjih 12 letih enostavno preveč, dobesedno, pokradlo našega premoženja, premoženja državljank in državljanov. Kolega Sajovic je že omenil, da se "brusijo kvihti" za 2. točko. Nič se ne brusijo, ampak iz poročila, ki je pripravljeno za 2. točko, je razbrati, da bi bilo treba nekatere, tudi nekateri, ki so danes naši kolegi v tej dvorani, aretirati, še preden stopijo ven iz te dvorane, ker so seveda povzročili katastrofalne zadeve glede tega, tudi nekaterih transferov, socialnih transferov, pokojnin in tako dalje, o čemer se danes pogovarjamo. Pa vendarle smo v Slovenski demokratski stranki v tej koaliciji pripravili veliko te zakonodaje na tem področju, kjer smo stanje bistveno popravili. Če začnemo od vrtcev, prehrane srednješolcev, štipendij in tudi pokojninske zakonodaje. Kakorkoli že, DeSUS je bil vedno v Vladi in v prejšnjih vladah, predvsem pa v mandatu 2004 ni uspelo obdržati niti tistega minimuma pri pokojninah, ampak se je ta zakonodaja drastično spremenila v slabo upokojencev. Šele z mandatom te vlade smo to popravljali in, tako kot sem že omenil, vse ne gre naenkrat, pa vendar: ko vidimo, da so res problemi, jih rešujemo tako z draginjskim dodatkom kot s tem primerom spreminjamo zakonodajo in usklajujemo dvakrat v letu, ne pa enkrat. Kar je definitivno bolje za upokojence. Seveda, vse tisto ali pa marsikaj od tega, o čemer govorijo nekateri, bi tudi sam z veseljem podprl, vendar nekatere stvari, tako kot je že bilo rečeno: prvič, niso sistemske, drugič pa, za vse je treba imeti denar. In pokrije se lahko toliko, kolikor je pač dolga odeja. Jaz verjamem, da bomo tudi na tem področju zelo hitro, mogoče še v tem letu, to zakonodajo dodatno spreminjali, ko bodo znani kazalci o gospodarski rasti in bodo tudi finančne možnosti dajale možnost, da bodo tudi pokojnine se lahko dvigovale oziroma tudi z drugimi instrumenti, da bomo stanje na področju pokojnin izboljšali. To možnost, verjamem, da bomo imeli po naslednjih parlamentarnih volitvah. V nasprotnem primeru pa si lahko upokojenci že danes odmislijo kakšna naslednja dvigovanja, ampak seveda pod vladami, ki so bile prej, bi bile samo stagnacija in tako rekoč uničevanja pokojnin. Rop je pravzaprav začel s spremembo pokojninske zakonodaje in je pripeljal stvari na najbolj možno nizko točko, mi pa jo tudi s to današnjo spremembo prenavljamo in vračamo upokojencem to, kar jim pripada. Po mojem seveda jim pripada več, vendar žal, morali bomo to urejati postopoma.
Hvala lepa. Torej smo pri 1. členu in amandmajih, povezanih z vsebino 1. člena. Besedo pa ima poslanec Rudolf Petan. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Torej, kar se tiče tega 1. člena in amandmaja; mislim, da argumentov, boljših, kot jih je povedala državna sekretarka, niti nima smisla, da jih navajam. Bi pa povedal nekaj, kar je bilo veliko govorjenega s strani mojih predgovornikov. Namreč gospod Sajovic je dejal, da ta vlada nima posluha za socialne transfere, ima pa za karkoli drugega. Omenil je vinjete, pa mimogrede. Jaz bi rekel: gospod Sajovic, dobro jutro. Mislim, da je zelo zgodaj, ne ob šestih zjutraj, ampak mogoče ob petih zjutraj, da ste vi to izjavili. Dovolite, da vas spomnim, da argumentiram, zakaj sem vam to dejal. Namreč, ravno ta vlada je na začetku mandata, mislim, da je bilo konec januarja 2005, popravila izravnavo pokojnin. Upam, da niste pozabili. To je bila izravnava, ki je bila poprava krivice iz leta 2000. In če me spomin ne vara, je tista izravnava približno prinesla eno pokojnino na leto. Sedaj pa računajte, do leta 2005, ko je začelo veljati, to se pravi, to je pet pokojnin. Za 5 pokojnin so bili prikrajšani v tistem času z vašo slavno vlado, ki je takrat sprejela takšno izravnavo. Naša vlada je pa tista, ki je prva na začetku mandata najprej to naredila. To se pravi, nam ne morete očitati, da mi po tej plati dobimo kakšne bonbončke, ker smo takoj na začetku se lotili tega, da smo popravili krivice, ki ste jih - ne vi, ampak vlada, ki ji tudi vi pripadate, v prejšnjem mandatu je to tako rekoč zavozila. In da še o tem nekaj povem, da še podkrepim to, kar sem dejal. Glede na novo izravnavo, ki jo je ta vlada sprejela v januarju 2005, je eno leto vaš kolega Cvikl grmel v tem parlamentu, kako se bodo slovenske javne finance sesule, zato ker upokojenci dobijo več denarja. To se pravi, finance se lahko sesujejo, če je več denarja za ta transfer - in to tudi je, ne pa za manj. Kaj sedaj to pomeni? Ker je eno leto grmel kolega Cvikl, da se bodo finance sesule, ali je to že mogoče model, če slučajno na teh volitvah zmaga ta politična opcija, da bo prvo, kar bodo naredili, da bodo upokojencem zopet vzeli pokojnine in nastavili tisti model, kot je bil leta 2000. Imam pravico o tem razmišljati, če bo ta model, ki sedaj velja, sesul slovenske javne finance. Mislim, da se je sicer kolega Cvikl malo umiril, ker so mu tudi v stranki povedali, da to ni dobro govoriti, da imajo upokojenci preveč denarja, pa da država daje preveč denarja. Poleg tega pa mislim, da se je malo umiril tudi zato, ker on tudi ve, ker je ekonomist, da socialni transferi so možni samo takrat, ko je močno gospodarstvo, ko je proizvodnja visoka, ko je gospodarska rast visoka in to se je v tem mandatu ravno zgodilo. In sociala je direktno odvisna od gospodarske rasti. In tisti, ki govorite, da gre za pregrevanje gospodarstva, ker je gospodarska rast premočna, da je treba to umiriti, to pomeni, da ste tudi proti socialnim transferjem, ker je to direktno povezano. Ni socialnih transferjev, velikih, močnih, če ni gospodarska rast močna; upam, da se tega vsi zavedate. In še nekaj. Zakon, ki ste ga predlagali, bi naj stopil v veljavo - dobro, veljavnost je sicer takoj, ampak efekt bi pa naj bil šele leta 2010. Ja, potem bi bilo pa enako, če bi zakon predlagali tudi v letu 2009. Bilo bi enako, če bi šele z letom 2010 lahko začeli izvajati, da bi bila konkretna korist. Ja, ali ni potem bolje to, kar mi predlagamo, sicer mogoče nekoliko manj, kot vi predlagate, ampak takoj. Jaz si predstavljam, da je to bolj učinkovito, če dobiš takoj nekaj denarja, kot pa če čakaš na leto 2010. In bom zdaj rekel nekaj hipotetičnega, kaj pa, če je to zato šele leta 2010, ker računate, če bi na jesenskih volitvah zmagali, pa boste medtem do leta 2010 še lahko zakon spremenili pa zopet vzeli nazaj. Gospodje, imam pravico razmišljati. In jaz seveda podpiram [[...]] [[Oglašanje v dvorani.]] Ja, gospod Potrč, imam pravico razmišljati. Zdaj ne vem, če samo vi pametno razmišljate, vsi drugi pa neumno. To pravico si sicer jemljete, ampak, dobro, tudi vi imate pravico tako razmišljati. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Torej, bilo je nekaj prijav k repliki, mislim, da sta dve repliki. Sprašujem pa tudi kolega Brenčiča, kolega Brenčič, je bil vaš predlog proceduralne narave ali samo želja po novem krogu razprave? Dobro, to pomeni, da lahko gremo na replike. Besedo ima kolega Sajovic. Izvolite.
Hvala lepa. Rekel bom, dober dan tistim, ki kljub temu, kar se dogaja zdaj, tega ne razumejo. Dejstvo je, da v državi lahko razdelimo toliko denarja, kot ga imamo. Če nam ga za avtoceste zelo primanjkuje in če smo prihodek uporabnikov z vinjetami bistveno zmanjšali, zakaj je zgodba nepravična, zato tisti, ki se vozijo več, z novo rešitvijo plačujejo manj, in račun za nazaj bo seveda po volitvah treba poravnati. To je enostavna in preprosta logika. Država ima toliko denarja, kot ga ima, in ker ga namenja več za ceste, več za vojsko in za oboroževanje, nam ga seveda zmanjkuje in varčujemo pri socialnih transferjih. To je preprosta in tudi tistim, ki se šele zdaj prebujajo, razumljiva zgodba. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Prosim prisotne poslance, da utišajo zvok na računalnikih. Hvala. Repliko ima kolega Cvikl. Izvolite.
Hvala lepa. Sicer ne vem, zakaj sta gospod Pukšič in gospod Petan govorila o meni, ker danes sploh še nisem razpravljal. Tako je moje temeljno vprašanje obema gospodoma: na kateri del moje razprave sta se oglašala? Hvala lepa. Bom pa razpravljal čez 2 minuti.
Hvala lepa tudi vam. In k besedi vabim poslanca Martina Mikoliča. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovana sekretarka, kolegice in kolegi. No, kolega Sajovic, jaz se nisem prijavil zdaj k razpravi zaradi vas, ko ste nam prej dali zeleno luč, da bomo lahko razpravljali. Jaz moram povedati, da sem bil ves čas tukaj prisoten in sem poslušal razprave, pa sem nekako prišel do zaključka, da toliko dobročutnih besed do socialno šibkih ljudi in istočasno nekega predvolilnega napuha s strani nekaterih pa že res ni bilo dolgo slišati v Državnem zboru. Celo sem mislim, da bo kdo celo rekel to, da zakon, ki smo ga sprejeli v lanskem letu, v letu 2007, ki uvaja enotnen sistem usklajevanja transferjev, da je pravzaprav to bil vzrok za inflacijo. Tako daleč smo danes prišli glede nekaterih razpravljavcev tukaj v Državnem zboru. Jaz trdim in bom to zagovarjal tudi naprej, da tisti zakon ni bil slab, je pa res, da je zakon pokazal svoje hibe, ko je pričela nastopati inflacija. Takrat je pokazal svoje hibe, ampak nismo mi preroki kakor tudi vse članice Evropske unije niso bile preroki glede inflacije. Tudi njih preseneča danes, da je 4% inflacija tako kot nas, zdaj nas ne preseneča več, da je 7% inflacija, in to je bil pravzaprav vzrok vsega tega, kar smo v letošnjem letu, letu 2008, morali sprejeti določene ukrepe, da vsaj ublažimo stisko tistih, ki jo res čutijo, tistim državljankam in državljanom. In danes toliko razpravljamo glede tistega, kar je DeSUS predlagal, prej je bila sicer obrazložitev, da je bila to zvijača, datum, od kdaj naj bi to veljalo - jaz jim delno verjamem, delno ne - , ampak v končni fazi tisto, kar je bilo usklajeno s predlogom dveh koalicijskih strank oziroma tisto, kar tudi ministrstvo podpira, je rešitev, ki je trenutno, vsaj po mojem, najboljša. Seveda, jaz razumem gospoda Žnidaršiča, da ga spet muči, kaj bo čez leto dni ali čez dve leti, ampak spet ni prerok, kot jaz nisem, ko pa se bo inflacija res zmanjševala, to pa pomeni, da spet ne bo v redu. Ampak, jaz mislim, da bo čez leto ali dve leti spet možno zakon popravljati, pa bodisi katera vlada bo. A veste, če malo obrnem zadevo - tisto kar država daje našim državljankam in državljanom na eni strani, na drugi strani pa tisto, kar državljani zmorejo z vidika nekih davkov in obveznosti plačevati, pa bi rad tudi to omenil. Veste, tudi določeni indeksi glede povečanja teh plačil se ustvarjajo na osnovi porabe življenjskih stroškov. To veste, kolegi župani, ko določamo cene oziroma indekse glede nadomestila za uporabo stavbnih zemljišč, ki jih plačujejo, glede komunalnih prispevkov in vse ostalo. Nekako je tudi meni najbolj logično, da se povečujejo določene vrednosti napram porastu življenjskih stroškov. Saj pravzaprav življenjski stroški so tisti, ki izkazujejo, koliko moraš imeti denarja v žepu, da boš preživel. Zdi se mi, da je bilo preveč težkih besede izrečenih danes tukaj, predvsem zaradi nekega populizma, pa res predvolilnega časa, da ne bom rekel še kaj drugega. Bilo bi prav, da zakon sprejmemo in da omogočimo našim ljudem dostojno življenje in vse tisto, kar je sekretarka omenila. Ne glejmo sedaj samo ozko eno zadevo. Vse tisto, kar se je v letošnjem letu sprejelo, in če kumulativno, tako kot je bilo tudi rečeno, to sešteješ, vidiš - mislim, da je vodja naše poslanske skupine tudi v stališču omenil, koliko kumulativno to vse skupaj napram državnemu proračunu znaša. Mislim, da je omenil celo 200 milijonov evrov. Jaz bom vsekakor predlagani zakon podprl. Ne bom pa podprl amandmaja.
Hvala lepa tudi vam. Besedo ima poslanec Milan M. Cvikl.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Predvsem spoštovanemu občinstvu na tribuni in pa državljankam državljanom želim povedati nekaj dejstev, ki se jih danes pozablja, zato da bomo videli, kako neustrezna je bila politika zadnjih treh in pol let te vlade. Uvodoma pa želim čestitati Poslanski skupini DeSUS za to, da s predlogom zakona sledi zaključkom Sveta EU iz leta 2008, iz junija 2008. Ti zaključki pravijo, da je eden največjih problemov v Evropi problem vse višjih cen hrane, življenjskih potrebščin in da je treba nekaj narediti. In popravljati način eskalacije je ena od takšnih poti. Obžalujem, da tega ni predlagala vlada predsedujoče države EU. Zakaj tega vlada ni predlagala? Zato, ker še januarja letos so na izredni seji trdili, da inflacija ni problem. Inflacija pa je problem. Inflacija je problem takrat, ko sta gospod Bajuk in gospod Janša rekla, da se Slovenija lahko zadolžuje. In od leta 2005 se Slovenija intenzivno zadolžuje. Vsi smo bili konec leta 2004 zadolženi za neto 15 milijard evrov, danes, po najnovejših podatkih, smo vsi zadolženi za več kot 35 milijard evrov. In od tu se generira inflacija. Seveda je pa ob teh okoliščinah treba ustrezno reagirati. In mi smo predlagali reagiranje januarja. Predlagali smo nižjo rast materialnih stroškov za državne organe. Predlagali smo ustrezne socialne ukrepe. In kaj se je zgodilo? Proračun za leto 2008 predvideva petinsko ali 20% rast materialnih stroškov za državne organe. Danes pa je bilo povedano, da bo s tem popravkom šlo za petkrat nižjo, 4,1% eskalacijo. Lepo vas prosim, vsaj indekse med sabo uskladite! Ljudje čutijo, da je nekaj narobe z blaginjo za vse. In kot je nekdo danes rekel, Slovenija naj bi bila na pravi poti - Slovenija je na pravi poti samo za nekatere. Za tiste, ki so v času mandata te vlade dobili največ, najprej petinsko zmanjšanje obdavčitve v najvišjih dohodninskih razredih, financirano z višjimi dohodninami, z večjim plačilom zaradi ukinitve stanovanjskih in drugih olajšav v nižjih davčnih razredih. To so dejstva. Ljudje s plačo 10.000 evrov so dobili za 4.700 evrov nižjo dohodnino na letni ravni, ki jo financira 200 delavcev, ki morajo plačevati do 100, 150 evrov večjo dohodnino. Ljudje imajo položnice doma. Sam sem se podpisal pod to, da je danes izredna seja Državnega zbora. In veseli me, da je bil včeraj usklajen zakon vsaj tako, da bo začel veljati takoj, ne šele leta 2010. Vendar zakon še vedno ne rešuje temeljnega problema. Podatki so naslednji: 106,6 ali 6,6% je rast inflacije v prvih šestih mesecih letošnjega leta glede na prvih šest mesecev leta 2007, za 4,1%, se pravi, da za 2 odstotni točki manj ali za eno tretjino manj pa naj bi prišlo do usklajevanja teh transferjev. Če pa upoštevamo večji problem, in včeraj je bil torek, ko imajo v sparih in mercatorjih popuste, je bila v trgovina precejšnja gneča. Indeks hrane in brezalkoholnih pijač v prvih šestih mesecih pa že znaša 13%, kljub temu da imamo maja in junija običajno zaradi sezone, ker pač pridejo, vemo, otopli se, pridejo na trgu produkti in zniževanje cen. Do konca leta bo ta indeks šel čez 15, vi pa se tukaj prerekate s stranko iz koalicije, ali boste ali ne boste popravili usklajevanje transferov. Eden od kolegov je danes rekel, k sreči je že časa zmanjkalo, da se lahko pokrijemo s tako dolgo odejo, kot pač ta je. Problem je, da v tem mandatu so si nekateri naštrikali daljše odeje zase - tisti, ki ste jim dali nižjo dohodnino. Za ljudi na socialnem dnu, za prejemnike socialnih transferov ste pa dve leti imeli zamrznjeno usklajevanje. Zaradi zakona, ki ga je predlagala ta vlada in na žalost sprejela ta koalicija. Se opravičujem, brez predstavnikov DeSUS-a. Sprejet pa je bil v Državnem zboru z večino in z močjo politične večine. Zato je dobro, da danes zakon sprejmemo, dobro je, da Vlada končno le podpira ta zakon v določeni meri, zelo dobro pa bi bilo razmisliti o vseh učinkih sprejema tudi predlaganega prvega amandmaja. Slovenija končuje leto 2008, zadnje leto mandata te vlade, situacijo, v kateri ima samo zelo mala manjšina veliko več. Večina ljudi pa to financira, na žalost, z vse višjo inflacijo, z vse višjimi cenami življenjskih potrebščin in Vlada to vse nemo opazuje. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Glede na prej izraženo voljo, pa ponovno odpiram postopek za prijavo v povezavi z amandmaji k 1. členu. Prosim za prijavo. Izvolite. Besedo ima kolega Stanislav Brenčič. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz seveda nisem bil pretirano navdušen nad načinom vodenja vlade mag. Ropa, vendar v mandatnem obdobju 1996-2000 je on predsedoval ali ministroval resorju, ki je ustvaril ta "poden", po Pukšičevo, ki je prišel na to točko. In Slovenska ljudska stranka je takrat intenzivno sodelovala in jaz osebno in naredil smo, prepričan sem, veliko delo, zahteven projekt, ki ga tokrat Vlada ni v stanju niti v sanjah realizirati. In nobenega problema s tem vprašanjem ni imela. In je lahko zato zadovoljna in hvaležna takratni vladi in tudi mag. Ropu kot ministru. V prejšnjem mandatu sem bil tudi jaz poslanec. Ne vem, kaj hudega sem povzročil, upam, da me po Pukšičevo ne bo že danes razvpiti prvi kriminalist in državna tožilka aretirala tem zunaj, ko bom končal to točko. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Želi še kdo razpravljati? Kolega Pukšič razprava ali replika? Beseda je vaša.
Hvala lepa [[...]]
Kolega Pukšič, se opravičujem, pravilno so me opozorili, vaša poslanska skupina je izkoristila prijavljeni čas. Zaključujem razpravo v povezavi s 1. členom ter predloženimi amandmaji. Odpiram razpravo v povezavi z 2. členom ter amandmajem Poslanske skupine Lipa. Želi kdo razpravljati v povezavi s tem členom? Ne. Potem tudi tu zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj oziroma pol ure po prekinjeni 2. točki dnevnega reda. Do takrat prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, in sicer na obravnavo POROČILA PREISKOVALNE KOMISIJE ZA UGOTOVITEV POLITIČNE ODGOVORNOSTI NOSILCEV JAVNIH FUNKCIJ V ZVEZI Z DOMNEVNIM OŠKODOVANJEM DRŽAVNEGA PREMOŽANJA PRI PRODAJI DELEŽEV KAPITALSKE DRUŽBE IN SLOVENSKE ODŠKODNINSKE DRUŽBE V GOSPODARSKIH DRUŽBAH, IN SICER TAKO, DA ZAJEMA PREISKAVA VSE PRODAJE, KI SO SPORNE Z VIDIKA SKLADNOSTI Z ZAKONI IN DRUGIM PREDPISI TER Z VIDIKOV PREGLEDNOSTI IN GOSPODARNOSTI S PREDLOGOM SKLEPOV. Seznanjam vas, da imamo za to točko na razpolago 5 ur in 15 minut časa. Preden pa nadaljujemo na podlagi scenarija, pa imamo že proceduralni predlog.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Prepričani smo, da bi moral Državni zbor najbolj dosledno spoštovati zakone, varovati ugled pravne države ter ustavnost in zakonitost. Preiskovalne komisije kot eno od orodij opozicije in Državnega zbora za nadzor nad delovanjem izvršne oblasti bi morali biti vsakemu ravnanju za vzgled. Zakonitost njihovega delovanja bi morala biti za vse poslanke in poslance, za koalicijo in opozicijo, posebej pa za vodstvo Državnega zbora in njegovega predsednika eden najpomembnejši kriterijev uspešnosti delovanja Državnega zbora. Pomembna ne bi smela biti zmaga, dosežena z zvijačo ali potvarjanjem resnice in dviganjem rok, pomembno bi moralo biti korektno in pošteno ravnanje. Žal tega vladajoča koalicija ne razume. Zanjo je vsebinsko sporno pridobljena zmaga in kratkoročni uspeh več kot zakonito in pošteno delovanje. Tako ravna ta koalicija v vseh preiskovalnih komisijah tega mandata. V treh, ena je danes, njeno poročilo je na dnevnem redu, ima večino in odloča s to večino, v četrti, kjer je imela večino opozicija, je z izigravanjem onemogočila, da bi komisija končala delo in sprejela potrebne odločitve. Ta komisija, o kateri poročilo bomo danes razpravljali, je bila ustanovljena zato, da se izigra možnost opozicije, da bi preučila zakonitost in morebitno odgovornost aktualne vlade pri prodaji deležev Kada in Soda v družbi Mercator. Spoštovane gospe in gospodje iz koalicije in Slovenske nacionalne stranke, pri delu preiskovalne komisije, katere poročilo obravnavamo danes, nismo želeli sodelovati, ker niste dovolili, da bi komisija prednostno obravnavala Mercator z našim vplivom. Zaradi tega, in to je prvi razlog, tudi ne nameravamo sodelovati pri poročilu, ki ste ga z večino sprejeli, sploh pa ne, ker glede na razpravo gospoda Pukšiča pričakujemo, kakšna bo raven vaše razprave, saj gospod Pukšič že z govorniškega odra poslanca grozi z aretacijami v preddverju Državnega zbora, kar je pod ravnjo delovanja poslanca in bi ga moral tudi predsednik Državnega zbora prekiniti ali mu vzeti besedo. Spoštovane gospe poslanke in poslanci, torej imejte svoj lasten cirkus in šov brez nas, mi pri tem ne bomo sodelovali. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Torej ste v imenu Poslanske skupine SD napovedali obstrukcijo za to točko sprejetega dnevnega reda. Mi nadaljujemo po predvideni - kolega Pukšič, lepo prosim, če se umirite. Poslanka Širca, proceduralno? Izvolite.
V imenu Poslanske skupine Zares tudi napovedujemo obstrukcijo te točke dnevnega reda. Menimo, da preiskovalne komisije so se v tem mandatu izkazale kot orodje prikrivanja, ne pa odkrivanja, in ko so prišle do nevarne bližine resnice, so se tudi s takšnimi in drugačnimi mehanizmi izigrale. Prav ta komisija je bila ustanovljena z enim samim razlogom, zato da ne bi preiskovala tistega, kar bi bilo treba preiskovati, temveč da bi preprečila preiskavo, konkretno preiskavo delovanja znotraj Mercatorja, da bi prekrila madeže. S tega vidika je bila neverodostojna, neverodostojna je bila tudi v svojem delovanju, vemo, da si je zajela in dajala nalogo kar za preiskavo 2000 primerov, potem si jih je izbrala 83, obdelala 7 in to na 22-ih povprečno eno uro in pol dolgih sejah, ampak ne bi o tem. Hočem pa v imenu Poslanske skupine Zares vendarle naglasiti, da verodostojnost dela preiskovalne komisije je lahko na preizkušnji, če boste podprli naš predlog, ki ga puščamo, in z dolgo obrazložitvijo, tudi v razmislek. Ta sklep bo za vas test verodostojnosti, pomeni pa predlog dopolnitve postopka preiskovalne komisije, s tem da preiskovalna komisija naredi tisto, česar ni naredila, sploh pa sedaj, ko so na mizi nova dejstva, v luči novih dejstev; torej, da zasliši vsaj še dve osebi: gospo Andrijano Starina Kosem in direktorja družbe Pivovarna Laško gospoda Boška Šrota. Zakaj? Zaradi tega, ker kot pravim, so na mizi nova dejstva, ki jih komisija ni upoštevala. Konec koncev pri prodaji deleža v Delu se je ustavila pri letu 2001, preden so se ključne zgodbe šele zgodile. Te pa so vezane na leto 2005, 2007. Nove zgodbe so vezane na izpostavljene opcijske pogodbe, ki naj bi dokazovala, da je gospod Janez Janša preko "nabiralnikov" v tujini sam hotel prevzeti Delo. Dejali so, da je, namreč v Pivovarni Laško, da je Janez Janša hotel postati medijski tajkun in da je načrtoval prikriti menedžerski odkup časopisne družbe Delo. Naj to pove gospa Andrijana Starina Kosem, ki je bila vljudnostno zaslišana na eni vljudnostni seji in za katero se je načrtovalo še dodatno zaslišanje, ki ima tudi dejstva, ki bi jih rada povedala. Šele potem bo delo te komisije verodostojno in šele takrat se bo tudi Poslanska skupina Zares vključila v njegovo razpravo, ko bo tako poročilo prineseno v Državni zbor. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Zgolj zaradi zapisnika, to pomeni, da tudi v imenu Poslanske skupine Zares se opravlja tako imenovana obstrukcija? Tako ste rekli. Potem vas jaz prosim, ker jaz pa moram imeti seveda za to tudi pooblastilo s strani vodje poslanskih skupin, če mi dostavite v pisni obliki, da je vaše stališče, v kar sicer ne dvomim, identično s stališču vodje poslanske skupine. Hvala lepa. Torej, kot rečeno. Poročilo je v obravnavo zboru predložila preiskovalna komisija, zato besedo tudi dajem predsedniku komisije gospodu Branku Mariniču za dopolnilno obrazložitev poročila. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi. Obžalujem, kolegice in kolege, ki so odšli iz dvorane in ne želijo sodelovati pri, po mojem mnenju, pomembni zadevi, pri pomembni vsebini poročila parlamentarne preiskovalne komisije, ki sem jo nekaj mesecev tudi vodil. Ampak, ne želim polemizirati stvari v tem smislu, kajti moja naloga je, da poročilo, takšno, kot je, predstavim temu visokemu zboru. Zato mi dovolite, da najprej povem nekaj, kar je na začetku tega poročila treba pojasniti, da ne bi prihajalo do tega, ker bom kasneje uporabil, tudi okrajšave, mi dovolite, da najprej povem v celotnem imenu. Poročilo preiskovalne komisije Državnega zbora Republike Slovenije za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij v zvezi z domnevnim oškodovanjem državnega premoženja pri prodaji deležev Kapitalske družbe, d. d. in Slovenske odškodninske družbe, d. d. v gospodarskih družbah, in sicer tako, da zajema preiskava vse prodaje, ki so sporne z vidika skladnosti z zakoni in drugimi predpisi ter z vidikov preglednosti in gospodarnosti. Preiskovana komisija je predlog poročila obravnavala na svoji 23. seji dne 15. maja 2008 in po nekaterih uskladitvah in dopolnitvah sprejela z večino, z vsemi glasovi, da je poročilo kot tako primerno za obravnavo na seji Državnega zbora. Namen preiskovalne preiskave je ugotoviti, ali je pri prodaji deležev Kad in Sod v gospodarskih družbah prihajalo do prodaj, ki so bile negospodarne, netransparentne ter v nasprotno z veljavno zakonodajo, ali je pri teh prodajah prišlo do oškodovanja državnega premoženja, v kakšni višini in kdo od nosilcev javnih funkcij je za takšne prodaje politično odgovoren oziroma kakšni in čigavi interesi so pripeljali do takšnih prodaj. V preiskovalni komisiji je sodelovalo pet oziroma šest političnih strank, in sicer Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, Poslanska skupina Nove Slovenije, Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke, Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke, Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev in tudi po oblikovanju Poslanske skupine Lipa tudi član Poslanske skupine Lipa. Bilo je že slišano in povedano, da je parlamentarna preiskovalna komisija ugotavljala nepravilnosti v obdobju od leta 1994, pa vse do ustanovitve, do leta 2005 s prodajo Mercatorja. Prva seja komisije je bila tako formalno izvedena 26. januarja leta 2006. Parlamentarna preiskovalna komisija se je osredotočila na zaslišanje pomembnih funkcionarjev, ki so tako ali drugače bili povezani s politiko, nekateri od nje odvisni in prepleteni z opravljanjem svoje funkcije, ki so jo tako ali drugače opravljali po politični funkciji. Dovolite mi, da tukaj izpostavim Zakon o parlamentarni preiskovalni komisiji, ki izhaja iz leta 1993 in je v letu 2001 bil dopolnjen s poslovniškimi določili o delu parlamentarne preiskovalne komisije. Parlamentarna preiskovalna komisija, ki sem jo vodil, nikakor ni sledila ali pa izpuščala pomembnih zakonskih določil, ki ji nalaga zakon, ki sem ga prej omenil. Zato so vsakršne sodbe o tem, ali so parlamentarne preiskovalne komisije še potrebne ali ne, ali sploh opravljajo naloge, ki jim jih zakon nalaga, moram kategorično zavrniti vse tiste, ki negativno gledajo na to, kajti parlamentarne preiskovalne komisije pač niso državni organi, institucije, ki bi jih vsaj v velikem delu ljudje želeli videti, a žal od parlamentarnih preiskovalnih komisij pač ne moremo pričakovati, da bodo izdale kakšen sodni nalog, kakšne potrebne aretacije ali kaj podobnega, kar bi nekateri želeli. Je pa zagotovo parlamentarna preiskovalna komisija tista, ki vsem tem institucijam kot najvišji zakonodajni organ pomaga pridobiti pomembne informacije, ki so lahko osnova za izvrševanje pomembnih nalog in funkcij institucij, ki so za to v Republiki Sloveniji pristojne. Parlamentarna preiskovalna komisija se je sestala na 23 sejah. Ne drži dejstvo, kar je povedala predstavnica stranke Zares, da so te seje bile kratke, uro in nekaj. To so bila zaslišanja, dolga tudi po uro in več, odvisno od tega, kar je parlamentarno preiskovalno komisijo zanimalo. Naj povem, da je eno izmed zaslišanj trajalo skoraj štiri ure, tako da s tem zavračam to ugotovitev kolegice iz Zaresa, da so bile te seje kratke. Je pa res, da je morda ta komisija, ki sem jo vodil, nekako skušala delovati racionalno, predvsem pa v smislu pozitivnega prispevka k sami vsebini poročila, za razliko od nekaterih, ki to počnejo zaradi pridobivanja prostora v medijih in imajo povsem drugačen interes. Torej, na 23 sejah se je komisija sestala in zaslišala 33 prič. No, ta zaslišanja so nekateri, ki so pomembno sodelovali v konkretnih zadevah, spretno zavlačevali. In prav tisti, ki danes sedijo v Državnem zboru, opravljajo funkcijo poslanca Državnega zbora in so zaradi svojega političnega ali drugega prepričanja prestopili iz stranke in sedaj sedijo v nekih drugih strankah, delujejo pod neko drugo blagovno znamko, so seveda eni tistih, ki najbolj kategorično zavračajo takšno početje, a so sami zaradi svojih političnih funkcij v preteklosti bili še kako povezani s prodajami, ki niso bile gospodarne, niso bile pregledne, niso bile v interesu zaščite državljank in državljanov, da se s premoženjem, ki ga preko paradržavnih deležev prodajajo, iztrži maksimalno in kar največ, kajti vemo, da potem ti zneski polnijo med drugim tudi pokojninsko blagajno. In kakšne so pravzaprav ugotovitve komisije? V 4. poglavju pod alinejami sta Kad in Sod v obdobju od leta 1994 pa do ustanovitve konkretne parlamentarne preiskave prodala kapitalske deleže v skupno 2.000 družbah - to pa seveda drži, kar je kolegica povedala. Glavnina kapitalskih deležev je bila prodana na nejaven način, brez javnega povabila prodajalcev Kada in Soda, s čimer je bila onemogočena udeležba konkurenčnih kupcev pri posameznih prodajah ter s tem doseganje optimalne prodajne cene. Javno ponudbo je v postopku prevzema podal le zainteresirani kupec, praviloma tujec. V prodajah je bilo kršeno temeljno načelo poslovanja kot dober gospodar. Zaradi takega načina dela je Sod konec leta 2004 izkazoval dobro milijardo evrov oziroma 250 milijard slovenskih tolarjev primanjkljaja, z menjavo vodstva v aprilu 2005 pa je konec leta 2007 Sod izkazoval 635 milijonov evrov bilančnega presežka. Kad je konec leta 2004 izkazoval pozitivno finančno stanje v višini ene milijarde 237.784.000 evrov vrednosti sredstev. Z menjavo vodstva v mandatu 2005 pa je do konca leta 2007 povečal vrednost sredstev na dve milijardi 308 milijonov 743.000 evrov, kar je za 87% več. Nejaven način prodaj kapitalskih deležev je imel podlago v praksi ter predpisih, ki jih je uvedla ter uzakonila dolgoletna vladajoča garnitura LDS, ZLSD oziroma današnja SD. Politične povezave pri sklepanju poslov so se vzpostavile in vzdrževale v dolgoletni vladavini politične opcije, naslednice dolga desetletja edine vladajoče stranke v slovenskem političnem prostoru. V državi so se z dolgoletnim nejavnim načinom sklepanja poslov med člani ene politične elite ustvarili pogoji strogo zaprte ekonomije nacionalnega interesa, kar je omogočilo oblikovanje monopolov, ki dogovorno oblikujejo cene, ustvarjajo inflacijo in siromašijo prebivalce Republike Slovenije. To je tudi razvidno v vsebini našega poročila, konkretno in taksativno navedeno, kje in kdo je tudi javno povedal. Cenitvene hiše so pri ocenjevanju kapitalskih deležev v posameznih gospodarskih družbah opravljale tudi neverodostojne cenitve, kar se kaže v primeru revizije cenitve Zavarovalnice Triglav, to, kar je tudi navedeno v vsebini tega poročila. In ko toliko govorimo o prodaji deležev Mercatorja, mi dovolite, in to smo tudi članice in člani parlamentarne preiskovalne komisije taksativno navedli. Kad je prodal 15,35 odstotni kapitalski delež v Mercatorju družbi Istrabenz ter Sod 13,74 % kapitalski delež Mercatorja, Pivovarni Laško po ceni, testirani v času prodaje na ljubljanski borzi. Državnemu zboru Republike Slovenije pod petim poglavjem predlagamo predlog sklepov, in sicer, da Državni zbor sprejme končno poročilo ter ugotovitve preiskovalne komisije za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij v zvezi z domnevnim oškodovanjem državnega premoženja pri prodaji deležev Kapitalske družbe, d.d. in Slovenske odškodninske družbe, d.d. v gospodarskih družbah, in sicer tako, da zajema preiskava vse prodaje, ki so sporne z vidika skladnosti z zakoni in drugimi predpisi ter z vidikov preglednosti in gospodarnosti. Državni zbor pričakuje od Vlade Republike Slovenije in pristojnih institucij, da bodo poročilo preiskovalne komisije upoštevale in ustrezno ukrepale. Državni zbor predlaga Vladi Republike Slovenije, da kot edini ustanovitelj in lastnik Kapitalske družbe, d.d. ter Slovenske odškodninske družbe, d.d. preko skupščine ter nadzornih organov še naprej izvaja politiko, začrtano z nastopom mandata leta 2004, ki zagotavlja optimalne rezultate donosnosti kapitalskih deležev in naložb. Državni zbor predlaga Vladi Republike Slovenije, da v vodstvene in nadzorne organe Agencije za trg vrednostnih papirjev ter Urada za varstvo konkurence imenuje člane, ki se odlikujejo po strokovnosti ter so mednarodno uveljavljeni in niso v političnih povezavah. Kot rečeno, je parlamentarna preiskovalna komisija želela opraviti svoje delo korektno in pošteno s povabilom tudi tistih, ki so danes napovedali obstrukcijo, zapustili to pomembno obravnavo, a žal očitno zaradi vpletenosti to niso želeli, niti sodelovati v samih vsebinskih preiskavah, kaj šele, da bi se danes soočili z dejstvi, ki jih tudi v vsebini tega poročila predstavljamo, smo jih zapisali. In seveda, ko nekomu predložiš ogledalo, v katerem se ne želi videti takšen, kot ga predstavljaš, se seveda raje obrne stran in te podobe ne vidi. Jaz mislim, da to za slovensko demokracijo, predvsem pa za ravnanje tistih, ki so odšli iz dvorane in obstruirajo, to ni dobro in tega verjetno državljanke in državljani Republike Slovenije ne želijo. Če pa je njihova odločitev takšna, je pač v skladu s Poslovnikom, ki v tem Državnem zboru velja. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Mi pa prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Kolega Ivan Jelen bo predstavil stališče Poslanske skupine DeSUS. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik hvala za besedo! Poslanke in poslanci, predstavnica Vlade. Poslanska skupina DeSUS je vseskozi spremljala delo te preiskovalne komisije Državnega zbora in na njenih sejah tudi aktivno sodelovala. Strinjamo se z ugotovitvami, ki so navedene v poročilu, saj temeljijo na dokazih, ki dejansko pričajo o nepravilnosti in nesmotrnosti poslovanja tako Kada kod Soda. Poslovanje obeh družb je bilo tudi predmet revidiranja s strani Računskega sodišča, ki je prav tako ugotovilo številne pomanjkljivosti in nepravilnosti, katerega posledica je bilo izrečeno mnenje s pridržkom. Dejstva na katerih temeljijo ugotovitve preiskovalne komisije, pa so: prodaja kapitalskih deležev v več kot 2000 družbah. Pri tem je šlo v večini primerov za direktne prodaje. Kad je izvedel dve prodaji z javnim povabilom, Sod pa zgolj eno prodajo. Niti Kad niti Sod nista ravnala učinkovito, saj si nista prizadevala iztržiti najvišje možne kupnine. Nista izvajala aktivnosti preverjanja interesa pri drugih potencialnih investitorjih, kar je imelo posledico neoptimalno ceno deleža. Seznanjeni smo bili celo s primerom, ko je upravni odbor dal soglasje k prodaji, kljub temu da ni določal cene, ki pa je poleg predmeta prodaje bistvena sestavina tovrstnih pravnih poslov. Ugotovljene so številne nepravilnosti, ki se nanašajo na spoštovanje internih aktov in pisarniškega poslovanja obeh družb. Na podlagi tega je komisija sprejela in predlagala štiri sklepe, s katerimi se poslanci DeSUS-a v večino strinjamo. Strinjamo se s predlogom, da Državni zbor sprejme to končno poročilo in ugotovitve komisije o spornosti obravnavanih prodaj s strani obeh družb. Strinjamo se tudi z drugim sklepom glede upoštevanja tega poročila in ustreznega ukrepanja pristojnih institucij ter z zadnjim sklepom glede strokovnosti članov v vodstvenih in nadzornih organov Agencije za trg vrednostnih papirjev ter Urada za varstvo konkurence. Načelno soglasje predvsem z vidika transparentnosti podajamo tudi za predlagani tretji sklep, in sicer, da Vlada še naprej izvaja politiko, ki zagotavlja optimalne rezultate donosnosti kapitalskih deležev in naložb, vendar pri tem menimo, da bi bilo ustrezneje, če bi - kar poslanci DeSUS-a - večkrat opominjamo, bil ZPIZ tista institucija, ki bi bil dejansko lastnik tega premoženja in s katerim bi po našem trdnem prepričanju ravnal kot dober in skrben gospodar s ciljem ustvarjati dodatna sredstva za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Namreč, ZPIZ je dejansko bil lastnik tega premoženja do leta 1996, nato pa je prišlo do modifikacije zakonodaje, ki je pomenila začetek procesa, ki je tudi osnovni predmet tega poročila in hkrati začetek procesa tako imenovane tajkunizacije. Prepričani smo, da sicer sedaj ne bi obravnavali prodaje kapitalskih deležev v več kot 2 tisoč, in to prodaje na nejavni način. Prav tako smo prepričani, da ne bi prišlo do situacije, ko cene določa zgolj kupec in ne prodajalec ter s tem do enotnega izpada finančnih sredstev. Po mnenju DeSUS-a niti same prodaje niso bile nujno potrebne, kajti glede na trenutne potrebe države in na bilanco tega premoženja ni izkazanih potreb po dodatni polnitvi pokojninske blagajne. To premoženje naj bi namreč predstavljalo zalogo za bodoče generacije upokojencev. Seveda razumemo ukrep vlade glede umika iz gospodarstva, vendar bi tudi prepustitev tega premoženja ZPIZ-u praktično pomenila umik vlade iz gospodarstva, podobno kot imajo to urejeno v drugih državah, na primer na Švedskem in v Kanadi. Poslanci DeSUS-a smo prepričani, da je politični vpliv neformalnih skupin Kada pretvoril v parkirišče delnic, ki se jih še vedno nejavno prodaja daleč pod optimalno tržno ceno, velikokrat z namenom, da se pridobijo sredstva za reševanje fiskalnih in finančnih težav trenutne oblasti, namesto da bi tako imenovano premoženje upokojencev iz procesa privatizacije predstavljalo osnovo za ustvarjanje dodatnih sredstev za pokojninsko zavarovanje ter hkrati vložek za sigurnost bodoče generacije. Nadalje apeliramo na oba državna sklada, da se obnašata namenu primerno, torej kot finančna inštitucija, in da se politični vpliv čimbolj omeji. Kot že omenjeno, pa do te situacije po našem prepričanju ne bi prišlo, če bi s tem premoženjem upravljal ZPIZ, kot je bilo v začetku tudi predvideno. Na koncu lahko povem, da bomo v naši poslanski skupini glasovali vsak po svoji vesti. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Stališče Poslanske skupine SNS pa bo predstavil poslanec Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi. Poročilo, ki je pred nami, odseva nek odnos do državnega premoženja, ki je doživel po besedah ekonomistov neko tranzicijo v smislu prenosa predvsem, kot je ugotovljeno tudi v poročilu, koncentriranega prenosa na posameznike. Ali je to zakonito ali ni - o tem je v Sloveniji teklo že kar nekaj diskusij in seveda tudi sam predsednik vlade je podal opravičilo, da se je vendarle malo pomotil v zvezi z Mercatorjem in da tam ni bilo vse tako, kot bi moralo biti. Ampak poglejte, Mercator je tisti razlog, zaradi katerega se je ta komisija sestajala. In ravno pri Mercatorju imamo najbolj koncentriran prenos lastništva na dva posameznika: na zdajšnjega večinskega lastnika pivovarne in na zdajšnjega večinskega lastnika bivšega Istrabenza oziroma zdajšnjega OMW-ja. Pa se nič ne zgodi. Noben se ne vpraša v bistvu po izvoru premoženja, kako je lahko sploh dopuščeno posameznikom, da so to storili bojda na transparenten način. Jaz verjamem, da so to zgodbice za otroke, ki jih še za lahko noč ne bi poslušali. Ampak dejstvo je, da o tem ne želimo razpravljati. Netransparentno, nezakonito in tudi prodaja pod pultom, to izvajamo še danes. Pred kratkim smo prodali tudi Splošno plovbo. In tudi ta komisija je na svoji štirinajsti seji moj predlog potrdila, sprejela je sklep, da se uvrsti tudi to podjetje v spisek podjetij, ki naj bi bili pod nadzorom te komisije. Ampak zgodi se čudež, ker predlagatelj na kolegiju Državnega zbora ni soglašal s predlogom za razširitev. Veste, danes je direktor Soda pač človek, ki je v tesni povezavi s finančnim ministrom. In dejstvo je, da se je na zelo domač način prodalo edinega slovenskega ladjarja na netransparenten, nezakonit način, da pogodbe še danes niso dostopne, čeprav je podjetje prodano in da so bili najboljši ponudniki Slovenci, slovenska podjetja. V Državnem zboru mi je minister zatrjeval, ko je bila odprta dražba, da najboljši ponudnik, ki je dobil seveda kar dvakrat povabilo k dopolnitvi ponudbe in izboljšanju ponudbe, da bo najboljši ponudnik dobil to podjetje. Pa so se v hipu premislili in se odločili za dražbo. Tujec, ki je leta in leta tržil kot ekskluzivni "broker" te ladje in spreminjal tudi poslovne listine do momenta, ko je bilančna vsota odgovarjala njemu, da lahko to kupi, je diktiral tudi tempo, kdaj naj bi bila ta dražba. Vpleteno je tudi sodišče domnevno in seveda tudi visoki državni uradniki, pa se nič ne dogaja. Nič. Pogodba je še vedno tajna. Na seji Vlade naj bi bilo to obravnavano pod točko "zaupno". 5.a točka naj bi bila to. Te točke sploh ni bilo. To je kriminalka, katero bi morala obravnavati v bistvu tudi ta komisija. Ampak ker se to dogaja zdaj, danes in tukaj, seveda to ni bilo zaželeno. Ugotovitve so torej jasne. Tako pretekle, kot sedanje. Ampak organi javnega pregona ne smejo ukrepati. Zakaj policija ne sme ukrepati, če so dejstva znana? Kaj se bo zgodilo s tem poročilom? Jaz sem se moral boriti, da smo sploh uvrstili to, kar sem povedal glede Splošne plovbe, v zapisnik, ker sicer tudi tega danes v zapisniku ne bi bilo. Moje mnenje je nekoliko drugačno. Ker Slovenske nacionalne stranke ni bilo v nobeni od teh svinjarij, ki so se dogajale v času tranzicije in se dogajajo še danes, lahko z gotovostjo trdim, da je to v bistvu generator revščine in da imamo danes zaradi tega 250.000 revnih in lačnih in tudi mnogo njih je brez pravice do dela. Če želiš zatemniti ali zamegliti zadevo, potem ustanoviš komisijo. To je že splošno pravilo in splošen rek v Sloveniji. In mi smo ustanovili to komisijo v dobri veri, da bo nekaj odkrila in da bo tudi dejansko zaradi posledic tega, kar je evidentno, vsaj po predsednikovih besedah so to dejstva, verjamem, da so to dejstva, čeprav moram povedati, da sem bil kar malo pasiven od tistega momenta naprej, od 14. seje, ko se je to zavrnilo na kolegiju in ko so se odločili gospodje iz vladajoče koalicije v tej komisiji, da svojih grehov pa vendar ne bodo gledali. Takrat sem postal pasiven v tej komisiji. Zakaj bi pa hodil na nekaj, kar je vnaprej sproducirano, s tem da smo dobili to, kar smo dobili. Dobili smo nek skupek dejstev, ki so prej ali slej lahko tudi material za neko obravnavo na sodišču. Ali je kdo zaprt zaradi tega? Ali so komu začasno odvzeli svobodo? Ali se je organ javnega pregona odločil, da bo začel preiskavo v enem od teh podjetij, z odgovornimi nosilci, ki so to svinjarijo počeli? Ni. Komu potem govorimo? Koga "farbamo"? Koga zavajamo? Slovenska javnost ne želi poslušati pravljic o poštenju. Tega poštenja ni. In zaradi tega je tudi danes ta obstrukcija. Ja, Testen se lahko smeji, ker je držal palico in "štango" vladajoči koaliciji, da je napisala take neumnosti v poročilu. Namen je bil sicer jasen. Jaz sem pričakoval, da ko se bodo izkristalizirale zadeve in izjasnila dejstva, da se bo pa vendarle zgodilo nekaj, kar bi se v normalni pravni državi moralo zgoditi - da bi se to predalo dejansko organom javnega pregona, z vsemi tistimi materiali, ki smo jih imeli na voljo v posebni sobi. In seveda ti gospodje bi morali storiti to, kar jim veleva zakon - odvzeti komu tudi prostost, ga zapreti v preiskovalni zapor in začeti postopek za izvedbo kazenskega postopka. Tega ni v Sloveniji in se tudi ne bo zgodilo. Verjamem in lahko kar povem, da tisti, ki so vpleteni v ta scenarij, so tudi nekateri nacionalni heroji in jih ne moremo zapreti. Kako bomo pa mi Bavčarja zaprli, lepo vas prosim! Kaj bo pa rekla slovenska javnost? On je bil vendar ključni sodelavec pri osamosvajanju Slovenije. Ja, to pa ne gre, ne moremo njega zapreti. Zaprli bomo tistega, ki je ukradel čokolado ali pa nekaj malega, za tistega bo zapor v Kopru. Jaz ne trdim, da je kdorkoli kaj ukradel. Trdim pa, da je nemogoče priti do enormnih vsot denarja, 100, 200, 300, 500 milijonov evrov, milijardo v enem desetletju in pol. To pa trdim, da je nemogoče. Izvor premoženja je sledljiv, lahko se ga preveri. Če bi bila volja, hotenje in poštenje bi se to tudi storilo. Težko podpiram tak nenačelen pristop in zgolj, da se bomo bahali, da smo nekaj naredili z zaznambo vseh dejstev, če pa so krivci na prostosti. In dejstvo je, da zaradi tega imamo tudi, če hočete, marsikaj zunaj, kar bi moralo biti doma. Nihče ne pogleda po bankah, kje je naložen denar. Ker to preprosto lahko pride v kolizijo interesov tistih, ki tudi danes vladajo. Vsi so vpleteni, črni in beli, zato ni volje, da bi se prišlo do resnice. Seveda se bo tudi letos zamenjalo korito. Prav bi bilo, da bi se izvršila tudi deratizacija, prav bi bilo, da bi se zgodilo še kaj drugega, da se ta sindrom ne bo ponavljal. Ampak verjamem, da tudi tu ne bomo imeli toliko volje, da to naredimo. Zopet bomo ustanavljali komisije in govorili o tem, kako je bila ta Vlada ali ona prejšnja nepoštena in kako je ta poštena. Jutri imamo komisijo za nadzor proračunskih financ, kjer ravno Splošno plovbo obravnavamo. Zanima me, kaj bo jutri povedal minister pod točko "razno", pod točko "zaupno". Pod točko "zaupno" so sprejemali prodajo, prenos in prodajo Splošne plovbe za tesno zaprtimi vrati. Notar je bil kar pri njemu v pisarni. In to bojda na osnovi sklepa, ki bi ga naj sprejela Vlada, seveda pod točko "zaupno". Ampak ta Vlada je še zasedala takrat, ko se je prenos že izvajal. Vsaj tako kažejo listine. Se pravi, da je notar podpisal nekaj, kar še ni bilo niti sprejeto. Ponavljam, točke 5.a na ta dan na Vladi ni bilo. Ampak komu to mar? Vam, nam, ne. Slovenska javnost bo tudi to pozabila čez šest mesecev, Slovenija ne bo imela nacionalnega ladjarja in nek tujec, ki je prišel do premoženja tudi z domnevno ponarejenimi poslovnimi listinami, kajti bil je v podjetju udeležen kot solastnik, kupil je družbo pooblaščenko, ki jo je Državni zbor ustanovil zaradi zaščite interesov malih delničarjev, se pravi delavcev, ki niso dobili izplačane plače. Kasneje jo on kupi, ker mu jo proda sindikalist, ki postane direktor te družbe, in leta in leta prireja poslovne listine, da pride do številke, ko mu odgovarja da lahko zaigra tako imenovano prodajo državnega deleža. 80. člen Zakona o javnih financah veleva, da mora biti pred prodajo narejen skrben finančni nadzor. Ampak tega niso naredili v tem podjetju. Celo družbenikom so to onemogočili, češ, da ni potrebno. Direktor Soda tudi nič ne ve, da bi bilo kaj narobe v Palomi, Slovenski industriji jekla. Pravi, da je vse o redu o vseh družbah, ki jih je on prodajal. Scenariji so približno enaki kot pri Splošni plovbi. V starih časih ko se je slovenski narod še boril tudi zoper svoje lastne izdajalce, domobrance in fašiste, so partizani streljali, če so ukradli eno samo jabolko. Danes je mogoče okrasi pol slovenskega premoženja v gospodarstvu, pa se ti nič ne zgodi. Naš nasvet je, če že kradite, kradite toliko, da boste zaščiteni. Kajti če kradeš dosti, imaš tudi zaščito.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sašo Peče v imenu Poslanske skupine Lipa. Prosim.
Spoštovani navzoči. Drži. Če kradeš dosti, potem se ti malo zgodi. Ampak zakaj je tako? To je tako zaradi tega državnega zbora. Ker pajaci, ki hodijo za govornico, ne naredijo nič, da bi to spremenili. Ker smo imeli tri in pol leta, gospe in gospodje, da bi zakonodajo, ki je to omogočila, spremenili. Tisti pajaci, ki danes govorijo ne levo, ne desno in podobne stvari, niso enkrat sodelovali v razpravi, kjer bi konkretno posegli s predlogom, ki bi onemogočal to zadevo. Če je prišlo do osiromašenja državnega premoženja, gospe in gospodje, potem je prišlo zaradi naše dvojne morale. Prišlo je zaradi tega, ker smo to v okviru slovenske zakonodaje dopuščali, Vlada Republike Slovenije pa je to spodbujala preko financerjev poslov, za katere verjamem, da vsak tu notri ve kdo so. Financerji poslov sta dve največji državni banki ali bolje rečeno, vladni banki. Zato je kakršno koli poročilo preiskovalne komisije, zato kakršno koli govoričenje, tri, štiri, pet mesecev pred volitvami, gospe in gospodje, seveda natolcevanje, še enkrat natolcevanje in natolcevanje. Kazanje s prstom na nekoga, ki si mu pa dva meseca prej omogočil vse te posle v povezavi z banko, v povezavi z Vlado Republike Slovenije in z usmeritvami v okviru Soda in Kada, je izključno in le politično, in to zelo ceneno, govoričenje. Vsi vemo, da in Sod in Kad, dve izmed inštitucij, ki imata v upravljanju državno premoženje, torej podjetja, ki smo jih ali pa ki so jih predniki pred nami ustvarjali leta in leta, sta vse dosedanje mandate, pa naj bo prejšnji mandat ali ta mandat, omogočala prodajo. Sedanja vlada se trudi, da bi rekla: "Največ prodaje, najbolj netransparentna prodaja je potekala pod vladavino LDS-a in nekaterih opozicijskih pajacev." Prejšnja Vlada se zgovarja, da je največja frekventnost prodaje bila v tem mandatu, ob pomoči nekaterih opozicijskih pajacev. Dejstvo pa je, da koliko časa se bomo pogovarjali in si eden drugemu, pa v naslednjem mandatu ali pa v tem mandatu, govorili, naj se ustanovi preiskovalna komisija, ki bo pregledala 500 primerov prodaje državnega premoženja in naj o tem odloči v roku treh, šestih, devetih mesecev ali kaj podobnega, potem se zavedamo, kaj je namen tega. Namen tega ni nič drugega, kot še enkrat dobiti kup papirja, skozi katerega bomo lahko na neki deklarativni ravni, ob TV prenosih, različni politiki, različnih političnih strank iskali svoj prostor pod soncem. Če bi slovenska politika resnično težila k temu, da ne bi imeli tovrstnih zadev v okviru naše države, potem bi izhajali iz strukture osnovne dileme. Struktura osnove dileme, gospodje in gospe, pa ni v cenenem govoričenju, ampak je v avtonomnosti Soda in Kada. Kadarkoli je minister za gospodarstvo, gospod Vizjak, bil deležen vprašanja o razpolaganju z državnim premoženjem, prodajo državnega premoženja, prevzemi državnega premoženja, je minister za gospodarstvo, član vlade Republike Slovenije, član najmočnejše politične stranke v okviru naše države odgovoril: "Kljub temu, da sem jaz minister za gospodarstvo, pa se ne vtikujem v Sod in Kad." Istočasno vsi vemo za vzdevek ministra za gospodarstvo, gospoda Vizjaka, da je istočasno tudi gospod oziroma "minister južina". Zakaj? Zaradi prevzemov. Pa ne mislim južina kot pajk, ampak južina kot nekdo, ki se ukvarja s finančnimi transakcijami v okviru naše države na organiziranem in neorganiziranem trgu vrednostnih papirjev. Pa da ne bo kriv samo gospod Vizjak, ki je številka 1 krivec, dejstvo je, da je to njegovo področje, dejstvo je, da z odprtimi očmi tovrstnih zadev ne bi smel gledati in da je imel vse ukrepe v roki, da bi zadevo preprečil, ampak je ni preprečil. Tako kot danes ne prepričuje uprave Palome, ki izvaja, vsi vemo, kakšne posle, ki poskuša v naslednjih dveh, treh mesecih spraviti zadevo v svoj žep, Državnemu zboru ne da niti revizijskega poročila. In vse to se sprejema, ker se reče, gospodarski subjekti, ki so samo v upravljanju nekega političnega kadra, so pa avtonomni in oni gledajo za vse najboljše. Po drugi strani pa gospe oziroma samo gospodje, sedajle prisotni na Državnem zboru, pa vsi vemo, da ste samo na podlagi predlogov kolega Boštjana Zagorca in pa mojih predlogov imeli 27-krat možnost razpravljati v Državnem zboru, pa to ne v zadnjem mesecu, treh mesecih pred volitvami, o prodaji državnega premoženja, o strategiji Soda in Kada, in vedno ste se eni in isti poslanci odločili, da vam je škoda tisto uro časa enkrat na mesec, ne cel dan časa, da bi razpravljali o slovenskih podjetjih, tranziciji, prenosov lastništva in podobne stvari. Vsi izpiski glasovanj obstajajo, nič kolikokrat sem jih ponudil na novinarski konferenci, da se bo videlo, kje je tisti vzrok za napako, ampak seveda novinarjev tudi to ne zanima. Dokler neko podjetje ne pride na naslovnico časopisja, toliko časa se lahko s tem podjetjem odvija vse in vse tisto, kar si tisti pravi akterji želijo. Jaz že nekaj časa v Državnem zboru, konkretneje od 24. 8. 2006, maham z dokumentom, seznamom prodaje državnih podjetij v rokah Soda in Kada. Teh podjetij, ne da jih je sto, več jih je. Teh podjetij ni 200, več jih je in tako naprej. Ampak v Državnem zboru, od 90 poslancev se ni našla niti enkrat potrebna večina, da bi Državni zbor, torej mi, ki se imamo za tako čiste, tako dobre, in stvari se odvijajo mimo nas, kljub temu, da bi si želeli popravek, ni niti enkrat podprl predloga, da bi o tem razpravljali. In verjetno se potem sprašujete, kako lahko rečem nekomu pajac. Seveda mu lahko rečem, če je za to imel 27-krat priložnost, stisnil vedno "ne", potem pa sedajle konec rednega mandata pride s tako globokimi modrimi, pomembnimi besedami in sam sebe označuje "jaz nisem nič". Enako krivdo nosi tisti, ki je vse to samo gledal, kot tisti, ki je izvajal. Kajti aplavdirali ste mu na tih način s tem, ko ste onemogočali, da bi tovrstne stvari preprečili v Državnem zboru. Kar se tiče naložb Soda in Kada, ki so namenjene za prodajo državnega premoženja, so razdeljene v tri skupine. Govorimo o podjetnih iz vseh koncev naše države. Po drugi strani pa tudi, če pogledamo, kaj se dogaja s temi podjetji, koliko si njihovi menedžerji izplačujejo, ne samo plače, ne samo sejnine, ampak tudi udeležbe na dobičku. Veste, kaj je najbolj zanimivo? Da si izplačujejo udeležbo od poslovanja tudi takrat, kadar upravlja podjetje z izgubo. Zakaj? Individualne menedžerske pogodbe, ločenost, tista navidezna ločenost med Vlado Republike Slovenije in posameznimi upravami, ki so v lasti Vlade Republike Slovenije, omogoča, da minister za gospodarstvo z insignijo predsednika vlade napiše "jaz pa ne morem dati," veste, meni osebno na moje poslansko vprašanje, "jaz pa vam ne morem dati podatka o višini sejnin državnih podjetij," saj ne v privat firmah, da se bomo razumeli, ali pa višino udeležbe na prometu posameznega podjetja, "ker so pa ti gospodarski subjekti avtonomni in mi približno vemo, da je to v skladu z uredbo Vlade Republike Slovenije." Ne pove pa, koliko. To so odgovori ministra za gospodarstvo, tistega gospoda, ki se rad predstavlja kot Andrej s Štajerske, ampak vedno z insignijo predsednika vlade. Kako naj potem nekdo v tej državi res sploh še verjame komerkoli. Dogodki v povezavi s podjetjem Paloma. V njih osebno vidim samo eno svetlo točko, in sicer to, kar je kolegu Boštjanu Zagorcu uspelo, da je omenjeno materijo, torej dogodke, predvideno prodajo, predviden prevzem uspel spraviti na matično delovno telo, Odbor za gospodarstvo, in da se bo naslednji teden nadaljevala zgodba, mislim, da v torek, v povezavi z omenjenim podjetjem. Vsa ostala omenjena podjetja, gospe in gospodje, so šla mimo Državnega zbora in so aktualna še zdaj, ko je vse skupaj dolgo nazaj tega prodano. Ampak v začetku letošnjega leta se je začel tako imenovani spopad za to, kdo bo sam sebe prikazal za bolj očitnega branilca nečesa državnega. S tem je začel predsednik Vlade oziroma gospod Janez Janša s tako imenovano "čisto lopato", ki bo dala svoje učinke ali pa sodni epilog šele leta 2009, 2010, ko bodo posamezniki, ki se jih je na velik zvon slikalo in postavljalo njihove slike na vse naslovnice časopisja, tožili to isto državo, sicer takrat drugega predsednika vlade, ker je umazal njihovo ime, ker jim je zmanjšal potencialne poslovne partnerje, ker jim je zmanjšal levo, desno, vse. Ampak slovenskih politikov to ne zanima. Važen je moment, učinek zdaj tu. Važen je tisti moment, da nekomu je rejting zrasel, nekomu je rejting padel. In resnično, čeprav sem si mogoče pred mesecem dni še domišljal, da pa v naši državi več ne bomo tako zelo naivni in verjeli tej politični formi, ampak da bomo po večini državljanke in državljani verjeli v vsebino, očitno temu ni tako. Tako zelo poceni, tako zelo primitivno, kot se po diktatu Vlade Republike Slovenije obnašamo v Državnem zboru, v odnosu do ljudi, državljank in državljanov, da nekdo stopi za ta govorniški oder in pove potem, ko je že bilo vse opravljeno, "ja, veste, nekdo je pa pacek, pa je to naredil". Mislim, da je to zelo pritlehno, ampak bojim se, da bo omenjena strategija, pa najsibo tista strategija, ki pravi, strategija A, krivi so levi, strategija B, krivi so desni, ali strategija C, joj, krivi so in levi in desni, da bo zopet obrodila sadove. Poslanci Državnega zbora ste imeli, mislim, da je bilo konec 12. meseca lanskega leta ob obravnavi Zakona o prevzemih, možnost glasovati o amandmaju, ki smo vam ga ponudili, prvopodpisani sem bil sam, in sicer o amandmaju, ki bi onemogočil tisto zagotavljanje vira financiranja v povezavi z izčrpavanjem prevzetih podjetij. Kaj se je z amandmajem zgodilo oziroma s predlogom za spremembo, da bi bila to zakonska določba? Državni zbor omenjenega predloga ni sprejel. Navkljub temu so čez dva meseca, ko je zgodba prišla na naslovnice časopisov, vsi na veliko govorili, se držali za glavo, vpeljali besedo tajkuni, se danes spraševali, kako je nekdo prišel do tega premoženja. Gospe in gospodje, Državni zbor na predlog Vlade Republike Slovenije jim je to omogočil, pa najsibo z Zakonom o bančništvu, Zakonom o gospodarskih družbah, Zakonom o prevzemih, Zakonom o preprečevanju omejevanja konkurence. In če česa prepomoremo vsaj malo, potem si priznajmo, da je tudi naša nezainteresiranost, neznanje ali pa vodilo dela, izključno pojavljanje v medijih, pripeljalo do tega, da imamo slovensko zakonodajo takšno, kot jo imamo. Še enkrat poudarjam stavek, ki nobenemu ni všeč, tudi potencialnim volivkam in volivcem ne: Vsi prevzemi so se odvijali v skladu z zakonodajo, za katero pa je jasno, da jo v naši državi zadnja štiri leta vodi gospod Janez Janša, s svojo večino glasov v Državnem zboru. V prejšnjem obdobju je bil to gospod Tone Rop, pred njim pa še nekdo drug. Državni zbor noče in noče in noče sprejeti ne samo ponudbe oziroma predlog amandmajev, ki smo vam jih posredovali v Poslanski skupini Lipa. Noče sprejeti niti od ostalih opozicijskih strank, ker si vsakokratni predsednik Vlade pač začrta svojo vizijo. In vizija, ki jo imamo danes pred nami, je to ali pa vsebina, ki jo imamo zadnja štiri leta vedno znova na tapeti, je to, da minister za finance, minister Bajuk, in pa minister za gospodarstvo, gospod Vizjak, z vašo pomočjo in pa podporo pride v Državni zbor z odlokom o prodaji državnega, pa najsi bo finančnega ali stvarnega premoženja. Odlok, o katerem ima, pa mislim, da se ne motim, vsaka poslanska skupina pet minut časa za razpravo. Pet minut je Državni zbor razpravljal o prodaji NKBM - Nove Kreditne banke Maribor. Pet minut na poslansko skupino. In vsem poslancem se vam je zdelo, kljub proceduralnemu predlogu, da je to čisto dovolj časa, da se pove stališče do tega vprašanja. In NKBM je bil samo eden izmed deset in nekaj podjetij, ki so se nahajali v omenjenem odloku. Ampak dobro, recimo, zatisnimo na eno oko, vsaj obravnavali smo pet minut na poslansko skupino. Mislim, da je suma sumarum čas prišel 45 minut. Med tem pa, navkljub temu da vsi mi vemo, pa rečemo kar tako, da Vladi Republike Slovenije pa dajemo pooblastilo, da 200 in nekaj naložb, tistih pomembnejših naložb v naši državi, proda sama. In kako poteka ta prodaja? Po eni strani se pooblasti Sod in Kad - izvedite prodajo. Strategijo določi minister, seznam potrdi minister. In ko se potem ministra vpraša, gospoda Vizjaka, drugega človeka SDS-a, največje vladne stranke, če pa lahko razloži to strategijo, zakaj kupnina ni dosegala tiste minimalne kupnine ali zakaj kupnina sploh ni bila plačana ali kaj je s pravicami delavcev, kaj je s prejemki delavcev, pa ta isti gospod minister, ki je sprejel strategijo, ki je določil seznam prodaje državnega premoženja, ki imenuje vodstvo Soda in Kada, pove, "Sod in Kad sta avtonomna, jaz se ne bom vtikal v to". Približno s takim glasom gospod Vizjak to odgovori. Vedno znova. In vsi vemo, da največ prevzemov v okviru naše države se je odvijalo v letih 2005, 2006. Kakšna je frekventnost prodaje deležev Soda in Kada, bomo izvedeli, glede na to, da nas očitno sploh ne zanima, šele leta 2011, ko bodo aktualne naslednje državnozborske volitve. Če bi kaj rad, da ostane v spominu predvsem nam samim, poslankam in poslancem, da izjemno velik delež krivde za tovrstne prodaje državnega premoženja nosimo ravno mi tukaj notri, ker se nobenemu ne da brati zakonov, ker sprejemamo zakone, ki omogočajo vse to. In vsi ti zakoni prihajajo oziroma so podpisani ali avtorizirani s strani Vlade Republike Slovenije. Ampak ker je tukaj notri toliko členov, lahko to umetno zabrišemo. Lahko umetno poteptamo in žal se bo odvilo tudi to, da bodo vse te prodaje, vse te stvari, slabo zakonodajo, nadomestili manj ali bolj lepi obrazi z jumbo plakati, ki se bodo od 21. avgusta do 21. septembra nasmihali ali pa smejali z isto parolo "mi smo boljši", "če nas boste zamenjali, bo slabše" in podobne oslarije. Poročilo, ki pa je danes pred nami, je plod politične domišljije. V nadaljevanju. Osebno ne verjamem, da bom še sodeloval, ker vodim oziroma nadaljujem z vodenjem seje Državnega zbora, gospodu podpredsedniku Klavori se zahvaljujem, da mi je omogočil ta kratek nastop. Poročilo, še enkrat poudarjam, ki pa je danes in tukaj, kakor tudi vse ostale preiskovalne komisije, ki jih imamo v Državnem zboru in se odvijajo na podlagi anonimk, na podlagi blatenja nekoga, na podlagi laži, na podlagi podkupnin, to enostavno rečeno, gospodje in gospe, vsako leto, ko gremo naprej, bolj bedaste so te komisije. Če bi hoteli karkoli spremeniti, smo to priložnost v tej hiši za to govornico Državnega zbora imeli vsak mesec, ampak nismo izkoristili. Sedaj pa recimo in se čudimo, kako je nekdo pokvarjen, ker je vse to izkoristil, ob tem pa že bil voden s strani vladajoče politike. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Hvauc, v imenu poslanske skupine SDS.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik! Če govorimo o prodaji državnega premoženja, potem se moramo spomniti, kdaj so se vsi ti procesi v Sloveniji začeli. Tam leta 1995 je bilo prodaj teh deležev ali pa delnic podjetij, ki so bile v lasti Soda oziroma Kada okrog 40, potem so pa proti letu 2000 oziroma 1990 te prodaje strmo naraščale in so znašale tam na letnem nivoju okrog 300 do več kot 600 podjetij. Potem se je pa ta trend ustavil in leta 2005 so se prodali deleži oziroma delnice okrog 70 podjetij. Kar je bistveno pri teh prodajah in kar jasno izhaja tudi iz tega poročila komisije, je bilo to, da se ti deleži dveh državnih institucij, se pravi Soda in Kada, nista prodajali usklajeno, ampak pogostokrat tudi ločeno pod različnimi pogoji v različnih časovnih obdobjih. To je tudi onemogočalo, da bi se iztržila boljša cena, višja cena, da bi lahko država s takšnim skupnim nastopom v posameznih primerih zaračunala tudi prevzemno premijo. V večini primerov je šlo za direktno prodajo. Kad je imel od leta 1995 celo nek pravilnik o trgovanju z delnicami in deleži v podjetjih, kjer je na popolnoma zadnjem mestu bila javna prodaja. Vse druge možnosti so bile prej izčrpane in če se v teh netransparentnih procesih ni našlo kupca, potem je pa ostala še kot nebodigatreba celo javna prodaja. Drugačna navodila v smislu doseganja višje prodajne cene je Kad dobil šele po letu 2001, ko je večina procesov prodaj bila že končanih. Ampak kljub temu se praksa po tem letu ni kaj bistveno spremenila. V tem obdobju je bilo prodanih direktno 100 podjetij, delež z nejavnim zbiranjem ponudb recimo 34, javno povabilo pa samo izključno v treh primerih. V treh primerih od približno 140-ih prodajah so se opogumili in šli skupaj v javno ponudbo. Tak način netransparentne prodaje, prodaje, kjer prodajalec ni bil v ugodnem položaju, se je odrazil tudi v rezultatu poslovanja Soda, ki je v letu 2004 beležil eno milijardo primanjkljaja. In ta trend, ta rezultat se je popravil takrat, ko je prišla druga vlada, ko so se začeli ti postopki voditi na drugačen način. Se pravi, praksa v celotnem obdobju, za katerega je ta komisija opravila podroben pregled, je bila nesporno ugotovljena, in sicer so se prodajali deleži Kada in Soda brez javnega razpisa. Se pravi, prodaja pod mizo nekaterim posvečenim, dobro informiranim, z dobrimi zvezami, ki so jih verjetno potem nadgradili še s kakšnimi povezavami s kolegi z banke in tako naprej. Skratka, v nekem zaključenem krogu daleč od javnosti oziroma od tistih, ki bi mogoče tudi želeli kupovati te deleže. Zakaj je to bilo tako? Kakšni so bili kriteriji? Kakšni so bili razlogi za to, da se je na tak način prodajalo? Zakaj se ni omogočilo, da bi vsi potencialni kupci, ki bi želeli kupiti deleže, imeli enake pogoje? Komu je to služilo, kdo je imel korist od tega? Danes so seveda nekateri v nerodnem položaju, ker se prepoznavajo v nekaterih vlogah, kjer so odločali o tem, ali pa so zaradi takšnega načina imeli tudi koristi. Zato ne razumem oziroma razumem obstrukcijo nekaterih poslanskih skupin iz opozicije, ker ne želijo, da bi argumentirano, poglobljeno razpravljali o poročilu, kjer bi lahko prinesli protidokaze, protiargumente. In če je tako, kot je povedal vodja Poslanske skupine SD, da poročilo ni točno, zakaj ne pridejo s podatki, z informacijo: "To v tem poročilu ni točno, tu ste zgrešili in s tem se ne strinjamo zato, ker podatki kažejo drugače." Ampak ne. Gre pač za neke splošne floskule, "mi pač pri tem ne bomo sodelovali", podobno kot to navajajo v Poslanski skupini Zares. Ampak dejstvo je, da je komisija zaslišala več kot 30 prič, da je na voljo za pripravo tega zaključnega poročila bilo en kup dokaznega gradiva, raznih dokumentov, dokaznega materiala. Po naše je to poročilo pač odraz, slika nekega obdobja, nekih razmer. Če to komu ni všeč, seveda pri tem pač ne moremo nič pomagati. Mislimo celo, da je obstrukcija en obupen poizkus, da bi se to, kar je komisija ugotovila, da bi se to nekako pometlo pod preprogo, da bi se o tem čim manj razpravljalo, da bi bilo o tem čim manj govora. Je pa res, da se pa strinjamo s tem, kar v Poslanski skupini Zares navajajo glede koncentracije medijskega lastništva okrog Pivovarne Laške oziroma med seboj povezanih pravnih oseb, kot so Kolonel in Atkapprima, da gre za škodljive odnose z vidika ustavne pravice do obveščenosti. Žal seveda v tem mandatu tega, glede na to, ko smo praktično pred koncem, enostavno ne bo mogoče popraviti. Bomo pa se zelo potrudili, da bomo v naslednjem mandatu poskušali to medijsko koncentracijo oziroma to koncentracijo lastništva na medijskem področju ne samo povezano s Pivovarno Laško, ampak tudi kje drugje zaradi javnega interesa, zaradi ustavne pravice do objektivne informiranja bomo poskušali to tudi razpršiti. Ko govorimo o prodaji državnih deležev, ne gre samo za to, na kakšen način in po kakšni ceni so bili prodani. Gre za to, da je to povezano še z enim drugim velikim problemom v Sloveniji in sicer v veliki večini primerov so bili ti odkupi resna priprava na menedžerske odkupe oziroma prevzeme. V mnogih podjetjih je država s temi prodajami deležev Soda in Kada izgubila kontrolni delež. S tem so se postavili pogoji ali odprla vrata za dokončni menedžerski prevzem. In teh primerov imamo v tem mandatu kar precej. Kot dva recimo taka, ne morem navajati vseh zaradi časovne omejitve, ampak kot dva taka večja primera recimo lahko navedem Autocommerce, v katerem sta Kad in Sod takrat imela 25,14 % delnic, pa se je to v letih 2003 in 2004 prodalo, seveda brez javnega povabila, brez javnega razpisa. In SCT, kjer sta Kad in Sod imela 33 celih in še nekaj malega odstotkov in je ta delež bil prodan v letu 2004, na eni strani je šlo za direktno prodajo, na drugi strani pa za nejavno zbiranje ponudb. S tem, ko so bili ti prevzemi pripravljeni, delnice parkirane, kontrolnih deležev več ni bilo, je bila odprta pot za to, da so se ti prevzemi, ki smo jim bili priče v preteklosti, tudi dogodili. Seveda hvala bogu, da smo spremenili zakonodajo, da smo nadaljnje takšne in podobne špekulacije preprečili in kar je tudi pomembno, da je postalo jasno, kje so tisti največji tajkuni, ki so v času tranzicije tudi najbolj obogateli, seveda na račun tistih revnih delavcev, ki so pošteno delali za svojo plačo ali pa še plače niso dobivali. Primer take priprave na prevzem ali na poceni nakup je bila tudi Zavarovalnica Triglav. Kolega Marinič je že omenil, vendar moram to ponoviti, ker gre res za tako v nebo vpijoč primer, da je enostavno treba to še stokrat ponoviti, ne samo enkrat. Se pravi, če je ocenjena vrednost za 250 milijonov ali pa za enkrat premajhna, potem je tu nekaj hudo narobe. Razlog je bil pa v tem, da pri cenitvi ni bil upoštevan resnični rezultat življenjskih oziroma premoženjskih zavarovanj. Treba se je vprašati, kdo je zavajal to cenitveno hišo, s kakšnimi nameni, zakaj, zakaj tudi naslednje poslovodstvo ni ukrepalo, zakaj ni naročilo revizije te cenitve in tako naprej. Pa če gremo dalje, na še kakšen konkreten primer. Eden od dveh glavnih privatizatorjev v slovenski zgodovini je bil, na primer, tudi naš spoštovani kolega, gospod Cvikl, ki je bil predsednik upravnega odbora Soda. In v času, ko je bil on predsednik tega upravnega odbora, so se prodali deleži v 91 družbah, ponovno 40 direktnih, 40 z nejavnim zbiranjem ponudb, samo dve javni ponudbi oziroma dvojno javno zbiranje ponudb in ena ponudba je bila s strani kupca za prevzem. Toliko o človeku, o našem kolegu, ki je glavni zagovornik transparentne prodaje, preglednosti, ki dokazuje že celo večnost, kako je ta Vlada prodajala netransparentno, nesmotrno in tako naprej. Drugi je spoštovani kolega Rop, ki je bil prav tako dolgo časa predsednik upravnega odbora Soda. Tudi v njegovem obdobju se ni prodajalo nič kaj drugače. Pa da ne bom navajal nekih drugih primerov, bom, recimo, povedal enega, ki mi je mogoče bliže, to je pa družba Kruh-Pecivo iz Maribora. V času, ko je Sod in Kad prodajal, vsak po svoje, 10 odstotni delež v tem podjetju, je v Mariboru vladal velik interes, pa tudi širše verjetno, da bi kdo kupil vsaj nekaj teh delnic, ampak ker je bila ugodna cena, ker je podjetje relativno dobro stalo, ampak ker je šlo za nejavno zbiranje ponudb, je seveda lahko prišel samo en posvečen kupec, to je bilo Žito iz Ljubljane. Prav tako je v statutu Soda vsaj v tistem času pisalo, da družba upravlja s svojimi sredstvi kot dober gospodar. Ampak mnogo podjetij je bilo prodanih brez stališča upravnega odbora, če pa je že bilo potrebno podati soglasje, je bilo to soglasje podano brez cene, kar je absolutno nedopustno. To pomeni, da nekdo lahko prodaja kakorkoli pač hoče. Da zaključim. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ocenjujemo, da je komisija dobro opravila svoje delo. Zato bomo podprli poročilo kot tako po vsebini, predlagane ugotovitve in tudi sklepe. Ne moremo z zagotovostjo trditi in tudi za to nismo poklicani, da bi ugotavljali ali so se posamezniki, ki so navedeni v tem poročilu, ali pa, ki so v tem širšem krogu bili udeleženi v teh poslih, ali so se, ne vem, na kakršenkoli način direktno osebno okoristili. To naj raziščejo tiste inštitucije, ki so za to v Sloveniji pristojne. Vseeno pa iz poročila jasno izhaja, da so posamezni nosilci javnih funkcij, ki pa izhajajo predvsem iz krogov bivše LDS oziroma Združene liste, omogočili ali dopuščali, da so se mnogi deleži v slovenskih podjetjih prodajali netransparentno in tudi nesmotrno. In iz tega je nastala tudi določena škoda, ki jo bomo ali pa jo že vsi skupaj pokrivamo. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Milan Petek pa bo predstavil stališče Poslanske skupine LDS.
Hvala, podpredsednik. Slika te dvorane sama po sebi pove, kaj si pravzaprav že mi poslanci mislimo o preiskovalnih komisijah v tem mandatu Državnega zbora. Podobno kot tisti, ki so odšli seje, mislimo tudi v LDS-u, da pravzaprav delo te preiskovalne komisije ni vredno posebnega obravnavanja, vendar za razliko od naših kolegov smo se odločili, da pokomentiramo ta dokument, bolje bi rekli ta pamflet, ki smo ga dobili za današnjo obravnavo. Prav v času, ko koalicija s svojimi člani in s pomočjo vedno pripravnega plemenitega poslanca blokira delo edine prave, po demokratičnih načelih oblikovane in s strani opozicije vodene preiskovalne komisije, to je Komisija za preiskovanje nakupa oklepnikov 8x8, ki jo vodi gospod Cvikl, torej v času, ko se delo te komisije blokira, na tej seji obravnavamo delo komisije, ki je nastala predvsem samo zato, da se zaščiti lik in dobro ime; kako dobro se spomnimo nekateri, kaj smo včasih, v času socializma rekli o tem liku in dobrem imenu, torej - zgodovina se ponavlja; da se zaščiti lik in dobro ime koalicijskega vodje, v tem primeru predsednika vlade, in po vsem, kar je bilo slišati do sedaj v javnosti in po mnenju mnogih, tudi orožarskega tajkuna gospoda Janše. To je namen te komisije. LDS v komisiji, katere poročilo danes obravnavamo, ni sodeloval. In tako kot takrat, ko se je komisija oblikovala še sedaj oziroma posebej sedaj menimo, da je predlagana preiskovalna komisija, njeno delo in njeno poročilo čista farsa. Namesto zgolj obravnave sporne prodaje deležev Kada in Soda v Mercatorju, kot eno izmed najbolj razvpitih ravnanj pri prodaji državnih deležev v gospodarskih družbah, so koalicijski poslanci zamaskirali to prodajo v paket prodaje Kada in Soda za vrsto let nazaj, pa čeprav imajo v primeru dvoma v pravilnost in zakonitost prodaje v preteklih letih na razpolago vse vzvode in inštitucije, ki so za to kompetentne in bolj poklicane, kot ta komisija, vključno torej tudi z vodstvi in organi Kada in Soda, ki jih tako in tako politično obvladujejo. Že sestava komisije, v kateri večji del opozicije ni sodeloval, kaže, da ni bil namen komisije objektivizirati rezultate preiskav, saj je za razumevanje postopkov odprodaje, cenitev, razumevanje finančnih in računovodskih podatkov in poznavanja področja vrednotenja družb, ki so se prodajale, potrebno zelo visoko ekonomsko znanje, poznavanje prava bi bilo seveda dodatno dobrodošlo. Vsi koalicijski člani komisije tega znanja očitno nimajo. To kaže izobrazbeni profil članov, parlamentarcev, pobran s spletne strani Državnega zbora. Naj ne bo narobe razumljeno, citiram zaradi tega, da argumentiram, kakšno znanje je bilo v tej komisiji in kakšno znanje, kot pravim, bi moralo biti v tej komisiji. Gospod Branko Marinič, predsednik - prometno-transportni tehnik, gospod Ciril Testen - ekonomski tehnik, gospod Kristijan Janc - učitelj, gospod Ivan Jelen - rudarski tehnik, gospod Srečko Prijatelj, ne koalicijski, vendar opozicijski - tehnik vozovne službe in tem kriterijem ustreza eden izmed članov, gospod Sašo Peče - univerzitetni diplomirani ekonomist. Poudarjam, navajam zaradi tega, da ilustriram kako in kdo se je loteval tako zahtevne teme, ki terja predvsem ekonomsko znanje. Zaradi vsega navedenega se v poročilu, namesto osrednje pozornosti, [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]
Mir v dvorani. Besedo ima kolega Petek.
Mir v dvorani. Besedo ima kolega Petek.
[[...]]usmerjanja v prodajo deležev Mercatorja, se komisija ukvarja s prodajami leta nazaj. Pa čeprav je že Komisija za nadzor javnih financ na podlagi revizijskega poročila Računskega sodišča ugotovila, da obstaja sum, da je pri prodaji deležev v Mercatorju prišlo do oškodovanja države. Očitno člani niso hoteli ali pa znali brati ugotovitve Računskega sodišča v poročilu, lahko bi rekli, da člani sploh niso brali revizijskega poročila Računskega sodišča o prodaji Mercatorja, saj to ni bilo potrebno, ker je bil cilj znan. Če imaš plašnice na očeh in če dobiš še ukaz, da se ne smeš ozirati niti na stran, niti nazaj, drugačnega odnosa koalicijskih poslancev ni bilo pričakovati. Pogum in samostojnost sta jih tako ali tako z vstopom v Državni zbor zapustila. Vendar vse to, mislim, da ni treba poudarjati, javnosti je dovolj znano. Ti, ki danes tukaj sedimo, vsi poznamo ozadje prodaje Mercatorja. Glavni akter v tej zgodbi prodaje pod mizo, gospod Janez Janša, je 12. 8. 2005 na sestanku v prostorih Vlade prodajal Mercator Istrabenzu in Pivovarni Laško v zameno za politični vpliv Vlade na časopis Delo. Sama takratna državna sekretarka Andrijana Starina Kosem, ki je tudi sodelovala na tem famoznem sestanku, je povedala, da ji je bilo naloženo, da naj potem, ko bo Pivovarna Laška pridobila pomemben kapitalski delež v časopisni hiši Delo, uredi tako, da bodo vladajoči imeli zagotovljen večletni vpliv na imenovanje nadzornega sveta Dela in s tem na uredniško politiko. To je povzeto iz njenega pisma. Poznamo ga. To se je tudi zgodilo. Po besedah Stojana Zdovška, odvetnika Pivovarne Laško, in gospe Andrijane Starine Kosem je Janez Janša nastavil predsednika uprave Dela in urednika Dela. To so teme, o katerih bi bilo treba govoriti. Iz tega izhajajo tudi špekulacije, omenjene na začetku naše predstavitve, in na podlagi izjav Pivovarne Laško, da je želel pravzaprav gospod Janez Janša postati medijski tajkun tipa Berlusconi v Italiji. Pivovarna Laško je imela namreč podpisane, tako se govori, opcijske pogodbe, iz katerih naj bi bilo razvidno, da je želel izpeljati prikriti menedžerski odkup in tako v svoj "poštni nabiralnik" spraviti osrednji slovenski časopis Delo, seveda v prenesenem pomenu. To je tekst iz Dela 5. 6. 2008. To je bilo zapisano tudi v sporočilu za javnost Pivovarne Laško. Njegova želja po obvladovanju Dela je bila znana že od začetka njegovega mandata. To je cilj, ki ni bil uresničen. Ne moremo pri tem zamolčati tudi tega, da je gospod predsednik Vlade s takšno prodajo, ko je brez prevzemne premije pod mizo prodajal Mercator, oškodoval tudi državno premoženje. Zaradi tega sta pokojninska blagajna preko Kada in državni proračun preko Soda oškodovana po primerljivi prevzemni premiji Leka, ki se navaja tudi v tem dokumentu, za najmanj 29 milijard tolarjev oziroma za 121 milijonov evrov oziroma še več, če je bila kupnina porabljena za predčasno odkupovanje obveznic. Ta pojem je seveda treba poznati. Kad in Sod sta s kupci podpisala prevzemno klavzulo z veljavnostjo do 31.12.2006, kar je neobičajno kratek rok. Če bi bil rok prevzemne klavzule vsaj do konca leta 2008, torej v času, ko sta Pivovarna Laško in Istrabenz prodajala delnice Mercatorja, bi država dobila nazaj razliko med takratno ceno - vemo, da je bila 38 tisoč tolarjev oziroma 158 evrov - in 300 evrov, po kolikor je Infond holding junija 2008 prodajal svoje delnice. Če bi bila prevzemna klavzula v veljavi, bi razliko v ceni sprejel Sod. In ta razlika v ceni je 62 milijonov evrov. Za vsaj takšno vrednost je dokazljivo oškodovanje državnega premoženja pri prodaji delnic Mercatorja za delež Slovenske odškodninske družbe. Znano je, da je Janez Janša kasneje, ko je izgubil političen vpliv v Delu, obžaloval prodajo Mercatorja. Sedaj se pač bori z mlini na veter, ko preganja tajkune, ki jih je in jih še sam ustvarja. Iz tega je razvidna dvoličnost takšnih ljudi. Očitno spreminja mnenje glede na situacijo. Leta 2005 je govoril, da ni bilo pri prodaji nobenih napak in nobenih nepravilnosti, danes govori obratno, da je bila to napaka. Računsko sodišče je v svojem mnenju ponazorilo tudi primer dogovorne ekonomije, ker sta Kad in Sod izbrala metodo neposredne prodaje s pogodbo, pri čemer nista preverjala morebitnega interesa drugih potencialnih kupcev za nakup tega deleža. Po domače povedano, kar je bilo že vse vnaprej zmenjeno, po kateri ceni in komu se prodaja, in ker Kad in Sod nista želela iskati drugih kupcev, se je tudi realiziralo. Seveda je Vlada s tem dejanjem zaustavila tudi delavsko-menedžerski odkup, ki se je pripravljal. Zaradi tega pade v vodo koalicijska trditev, da bi v primeru te prodaje prišlo do prodaje deleža Mercatorja tujcem v roke. In pri vseh teh dejstvih, očitnih nepravilnostih, preiskovalna komisija ni smatrala za potrebno dodatno zaslišati Andrijane Starina Kosem, Boška Šrota, pa tudi Janeza Janšo. Prepričani smo, da bi korektno zaslišanje zanesljivo popolnoma spremenilo ugotovitve in sklepe tega poročila. In tako smo pri ugotovitvah in sklepih, pa čeprav takšni, kot so ugotovljeni, skoraj niso vredni resne razprave. Res je, da sta Kad in Sod leta 2004 izkazovala primanjkljaj, leta 2006 pa presežek, vendar pa ta presežek v letu 2007 ni rezultat zgolj dobrega dela Kada in Soda. Presežek je nastal zaradi visoke rasti delnic, torej situacije na trgu, prav tako pa zaradi velikega števila prodanih podjetij, ki so se v bilanci knjižila pred prodajo po knjigovodski vrednosti, po prodaji pa po prodajni ceni. Glede predlaganega zadnjega sklepa pritrjujemo pozivu, da Vlada v vodstvene in nadzorne organe agencije ter Urada za varstvo konkurence imenuje člane po kriteriju strokovnosti in mednarodne uveljavljenosti. Saj bi človek to še podprl, če bi predlagateljem lahko verjel za iskrenost predlaganega in če ne bi bilo za nami obdobje kadrovskih čistk v mnogih gospodarskih družbah, institucijah, upravnih organih, javnih zavodih. Vsi vemo, kakšen naziv je to čiščenje dobilo, "kadrovski cunami". In bi lahko verjel, če ne bi pred kratkim doživeli obiska obeh vodij, tako Agencije za trg vrednostnih papirjev in Urada za varstvo konkurence v poslanski skupini SDS. Vemo, da je šlo za obisk pred sejo o tako imenovanih tajkunih. Tako oblikovani sklepi, kot so oblikovani v tem primeru, in tako organizirane in kadrovane institucije ne bodo zmanjšale vpliva politike na nadzorne institucije. Naj še enkrat ponovim, da preiskovalna komisija po naši presoji ni bila strokovno usposobljena za odločanje o oškodovanju družbenega premoženja. Popolnoma jasno je, da je bila ustanovljena zato, da Janezu Janši priskrbi alibi za njegove napačne odločitve, očitne kršitve in nepravilnosti. Ustanovljena je bila zato, da dokaže, kako skorumpirana je bila prejšnja oblast, sedanja pa je zagovornik čiste lopate in čistih rok, čeprav je očitno, da so te roke umazane vsaj do komolca. In za zaključek. Ker smo slišali, včeraj namreč, da ima program SDS naziv "Slovenija na pravi poti", nas je kar strah takšne poti, za katero ne verjamemo, da nas bo vodenje te koalicije pripeljalo do pravega cilja. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija bo predstavil poslanec Ciril Testen. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav poslanke in poslanci! Vse bolj sem prepričan, da je koalicija naredila prav, ko je prodajo deležev Mercatorja razširila tudi na pregled drugih 82 primerov, ker so nekateri od teh veliko bolj v nebo vpijoči kot Mercator. Preiskovalna komisija, ki je ugotavljala politično odgovornost nosilcev javnih funkcij v zvezi z domnevnim oškodovanjem pri prodaji deležev Kada in Slovenske odškodninske družbe, ki zajema vse prodaje, ki so sporne z vidika skladnosti z zakoni in drugimi predpisi, je bila ustanovljena 30. novembra 2005. Pri ustanavljanju komisije, ki je bila predlagana s strani koalicije in opozicije, so prevladovali različni interesi, zato je prišlo že v fazi ustanavljanja do številnih nesoglasij, ki so imela za posledico nesodelovanje večine opozicijskih poslanskih skupin. Komisija je pri svojem delu obravnavala 83 primerov prodaje deležev Kada in Soda, ki naj bi bile sporne z vidika gospodarnosti, transparentnosti in v neskladju z veljavno zakonodajo. Posebno mesto je pri delu komisije imela prodaja deležev Kada in Soda v družbi Mercator d.d., ki so bili prodani 30.8.2005 in so bili obremenjeni s številnimi interesi različnih političnih in gospodarskih lobijev. Preiskovalna komisija je na 23-ih sejah zaslišala številne akterje, ki so bili na pomembnih mestih v Kadu in Sodu in tudi nekatere pomembne predstavnike gospodarskih družb, katerih deleži so se prodajali. Pomembno je tudi ugotoviti, da so številni, ki so bili na pomembnih funkcijah v Kadu in Sodu, kasneje postali pomembni predstavniki izvršilne oblasti, kar po našem mnenju ni naključje. Preiskovalna komisija je ugotovila, da so bile pravne podlage za razpolaganje in upravljanje s portfeljem obeh družb v začetnem obdobju zelo skope in nedorečene. To je imelo za posledico dejstvo, da se niso dosegale najvišje prodajne cene in optimalni donos. Sčasoma se je zakonodaja izboljševala in tudi pogoji za optimalno gospodarjenje z zaupanim premoženjem v Kadu in Sodu so se izboljšali. Kljub temu se je tudi v času razmeroma urejene zakonodaje kar cca 70% deležev prodalo na neposreden način, direktno, približno 30% deležev v družbah se je prodalo z nejavnim zbiranjem ponudb, in samo majhen delež, ki ga je mogoče našteti na prstih ene roke, se je prodal z javnim povabilom ali z javnim zbiranjem ponudb. V nadaljevanju se bomo opredelili v Poslanski skupini Nove Slovenije tudi do nekaterih po našem mnenju zelo pomembnih in odmevnih primerov. Zelo odmevna v prvem letu mandata te vlade je bila prodaja deležev Kapitalske družbe in Slovenske odškodninske družbe v podjetju Mercator, podjetju Istrabenz Koper in Pivovarni Laško. Potrebno je povedati, da so pred prodajo potekali številni pogovori, da bi družbo Mercator kupil menedžment, vendar zaradi prenizke ponudbe Kapitalske družbe in Slovenska odškodninska družba svojega deleža menedžmentu nista bili pripravljeni prodati. Ponudba menedžmenta se je gibala med 18 in 22 tisoč tolarjev za delnico. 30.8.2005 sta Kad in Sod svoja deleža prodala po ceni 38 tisoč tolarjev, kar je bila po našem mnenju tržna cena. Prodaja Mercatorjevega deleža je povzročila številne odzive med opozicijo v Državnem zboru, v medijih in tudi v tistih okoljih in med tistimi gospodarstveniki, ki so bili s prodajo neposredno prizadeti. V ocenjevanje prodaje so se vključile številne institucije, Evropska komisija, Računsko sodišče Republike Slovenije, Agencija za trg vrednostnih papirjev, Komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ in tudi preiskovalna komisija. In kaj so te institucije ugotovile? Evropska komisija je ugotovila, da prodaja Mercatorjevih deležev ne pomeni državne pomoči kupcem in da je bila dosežena prodajna cena primerna in da odraža tržno ceno. Računsko sodišče je podalo mnenje s pridržkom in ugotovilo, da gre za pomanjkljive akte in posamezne postopke, ki jih je treba izboljšati, kar sta Kad in Sod kasneje tudi storila. Glavni očitek Računskega sodišča pa je bil, da obstaja tveganje, da Kad in Sod nista iztržila najvišje cene, ki pa je ni mogoče določiti. Agencija za trg vrednostnih papirjev ni ugotovila nepravilnosti. Komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ je kot edina sprejela sklep, ki ugotavlja, da gre za oškodovanje državnega premoženja in zahteva od Vlade ustrezne ukrepe. Preiskovalna komisija pomembnih nepravilnosti ni ugotovila. Zakaj pri zadevi Mercator v Novi Sloveniji menimo, da državno premoženje ni bilo oškodovano? Po našem mnenju je cena delnice Mercatorja bila tudi v kasnejših obdobjih vedno pod ceno borznega indeksa. To je zelo pomemben pokazatelj, da premoženje ni bilo oškodovano. Drug podoben primer je, če bi Istrabenz in Pivovarna Laško kupila tako dobro, potem bi njune delnice morale rasti nad borzni indeks, kar se tudi ni zgodilo. Kar se tiče prevzemne premije in primerjave z Lekom, se nam zdi, da taka primerjava ne vzdrži presoje. V primeru Leka gre za čisto drugačno gospodarsko organizacijo, ima čisto drugačno težo kot podjetje, ki se ukvarja s čisto trgovino. Za nas je pomembno, da je Mercator ostal v lasti domačih kupcev, tudi z vidika prodaje slovenskih proizvodov in z vidika izvoza slovenskih proizvodov. Moram povedati, da v Poslanski skupini Nove Slovenije tudi izjavo gospoda Janeza Janše, predsednika Vlade, da je bila prodaja Marcatorja napaka, ne razumemo kot nezakonito in kot prodajo po prenizki ceni. Drug pomemben primer, ki se ga želimo dotakniti, je prodaja deležev Soda v Hotelih Morje in Hotelih Palace. Pri prodaji omenjenih hotelov je imel v letu 2001, kot predsednik upravnega odbora Slovenske odškodninske družbe odločilno vlogo gospod Milan Cvikl. 30. 7. 2001 je upravni odbor pod vodstvom gospoda Cvikla sprejel sklep, da se morajo delnice Hotelov Morje in Hotelov Palace prodati oziroma zamenjati z javno ponudbo. Kljub sklepu upravnega odbora sta bila oba posla izvršena z metodo neposredne prodaje, se pravi mimo sklepa upravnega odbora. Vse ponudbe, ki so za to prodajo prišle, niso bile dokumentirane, dogovori pred prodajo Hotelov Morje in menjavo delnic družbe Hoteli Palace so potekali ustno in o tem ne ostaja nobena dokumentacija, noben zapisnik. Menjalna vrednost delnic Hotelov Palace je bila na dan menjave nižja od borzne cene. Kot posledica tega je bil 11. 10. 2001 predsednik upravnega odbora Soda zamenjan oziroma razrešen. Leta 2004 je ta primer pregledovalo tudi Računsko sodišče. Računsko sodišče je ugotovilo, da ni pismenega soglasja k prodajni pogodbi. Računsko sodišče je ugotovilo tudi, da ni soglasja k vsebini zapisnika. 3. 6. 2004 so med pregledom te zapisnike in ta soglasja na Sodu pridobili. Za čuda prav v času, se pravi po dveh letih in pol, prav v času revizije Računskega sodišča. Da bo zadeva še bolj čudna, posledica vsega ali kot zaključek vsega tega je Računsko sodišče k omenjeni prodaji podalo pozitivno mnenje. Jaz bi za konec rad povedal še nekaj besed v zvezi z rezultati poslovanja Soda in Kada. Mislim, da je bilo na to temo že veliko povedanega. Eden od tipičnih primerov, ki skriva razliko v minusu in kasnejšem plusu od leta 2006 naprej, je vrednotenje Zavarovalnice Triglav. 5.3.2003 je bilo na osnovi razpisa naročeno vrednotenje cenitev Zavarovalnice Triglav. Cenitev je opravila družba Price Waterhouse, poročilo je bilo narejeno 3.10.2004 in ocenjena vrednost zavarovalnice je 252,8 milijonov evrov, kar pomeni, da je bila delnica po 112,91 evrov. Kaj pri cenitvi ni bilo upoštevano je bilo že povedano - se pravi vrednost življenjskih in premoženjskih zavarovanj. Kasneje je ta isti cenilec opravil ponovno cenitev in ugotovil vrednost 508,2 milijonov evrov in vrednost delnice 226,79 evra, kar je več kot še enkrat toliko. Mislim, da je bil v tem primeru namen jasen in da dodaten komentar ni potreben. V Poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da je poročilo korektno in dobro in ga bomo skupaj s sklepi tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Kristijan Janc pa bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Konec leta 2005 smo ustanovili preiskovalno komisijo. Razlog, vsi vemo - prodaja Mercatorja. Komisija naj bi raziskala domnevno oškodovanje državnega premoženja pri prodaji nekaterih deležev Kada in Soda, in ne samo domnevnega oškodovanja pri prodaji Mercatorja, kot je to najprej želela oziroma hotela opozicija. V preiskavo smo zato vključili prodajo kapitalskih deležev tudi ostalih gospodarskih družb ter dobrih 10 izmed njih obdelali tudi bolj natančno. Namen preiskave je bil ugotoviti, ali je pri prodaji deležev Kada in Soda v gospodarskih družbah prihajalo do prodaj, ki so bile negospodarne, netransparentne ter v nasprotju z veljavno zakonodajo ter ali je pri teh prodajah prišlo do oškodovanja državnega premoženja, v kakšni višini, kdo od nosilcev javnih funkcij je za takšne prodaje politično odgovoren oziroma kakšni in čigavi interesi so pripeljali do takšnih prodaj. Dejstva govorijo, da v času od leta 1995 do konca leta 2006 je bilo prodanih deležev Kada in Soda skupno 2.447 posameznih podjetij, in sicer v skupni vrednosti 322.102.000 milijonov, Sod pa je prodal 1.192 svojih deležev v družbah v vrednosti 1336 milijonov SIT, Kad pa je prodal 1.255 svojih deležev v družbah v vrednosti 161.766 milijonov SIT. Iz podatkov pa je razvidno, da je večji del prodaje deležev bil izveden do leta 2000, največ pa prav leta 2000. Pravne podlage za razpolaganje in upravljanje s portfeljem obeh družb so bile ravno za to obdobje zelo skope in nedorečene, predvsem pa niso težile k doseganju najvišjih prodajnih cen ter s tem optimalno donosnostjo obeh družb. Natančnejša navodila o prodaji deležev v smislu doseganja čim višje donosnosti ter ekonomičnosti so bila izdana šele po letu 2001, torej po tem letu, ko je bila glavnina prodaj žal že mimo. Ugotovili smo, da so družbe Sod in Kad prodajale svoje deleže v posameznih firmah v veliki večini na neposreden način oziroma na način direktne prodaje. Gre za prodajo le enemu kupcu in konkurenčni kupci k posameznemu poslu niso bili povabljeni. Cena prodaje, dosežena na tak način, še zdaleč ni bila optimalna. Sledi način nejavnega zbiranja ponudb, načinov prodaje z javnim povabilom prodajalca Kada in Soda je bilo le za vzorec. V posamične primere se v teh predstavitvah stališč poslanske skupine ne bomo spuščali. Le-teh se bomo poslanci dotaknili v nadaljevanju. Kaj lahko ob koncu dela te komisije ugotovimo? Glavnina kapitalskih deležev je bila prodana na nejaven način, brez javnega povabila prodajalcev, s čimer je bila onemogočena udeležba konkurenčnih kupcev pri posameznih prodajah ter s tem doseganja optimalne prodajne cene deležev Kada in Soda. V prodajah je bilo kršeno temeljno načelo poslovanja kot dober gospodar. Cenitvene hiše so pri ocenjevanju kapitalskih deležev v posameznih gospodarskih družbah opravile tudi neverodostojne cenitve. Najbolj pa je zaskrbljujoča oziroma žalostna ugotovitev, da je nejaven način prodaje kapitalskih deležev imel celo podlago v praksi oziroma v predpisih. Lahko se vprašamo, zakaj. Možnih odgovorov je mnogo. Vsekakor pa je bilo v interesu nekoga, verjetno tistih, ki so iz tega naslova na sumljiv način pridobivali premoženjsko korist. Če bi poslanci opozicije, ki so sedaj med najbolj glasnimi kritiki slovenske tajkunizacije, imeli voljo in želo to urediti na transparenten način, bi to vsekakor lahko storili. In verjetno bi se lahko tudi na podlagi takšne transparentne ureditve danes ne ukvarjali in pogovarjali o tako imenovanih tajkunih v Sloveniji. Žal osebno menim, da kot verjetno vse pretekle komisije tudi ta komisija ni odkrila tople vode v Državnem zboru, kot tudi po moji oceni vse prejšnje komisije do tega sklica Državnega zbora, ki so iskale in ugotavljale, takšno ali drugačno politično odgovornost, našli pa bore malo odgovornih v teh postopkih prodaje državnega premoženja. Člani te komisije smo svoje delo zaključili, soglasno sprejeli to poročilo, ki ga je podal sam predsednik in se trudili po svojih najboljših močeh v okviru poslanskih možnosti, ki nam jih kot poslancu daje ta komisija v okviru zakona in okviru pristojnosti Državnega zbora. Večina poslancev Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo poročilo sprejela, prav tako tudi predlagane sklepe komisije. Še posebej se mi zdi dober in smiseln sklep tisti, ki pravi, da je potrebno za strokovne osebe v nadzornih odborih imenovati strokovnjake, ne pa politikov ali bivših politikov. Upam, da bo to doseglo tiste, ki kadrujejo v take ali drugačne nadzorne svete danes še vedno predvsem ali pa izključno politike. In na koncu naj mi je oproščeno, kolegu, ki je prej diskutiral o izobrazbah članov te komisije, jaz samo upam lahko, da opozicijski kolegi poslanci ne bodo sprejeli kakšnega zakona v prihajajočem času, da bi za poslanca in župana lahko kandidiral izključno tisti, ki konča ekonomsko ali pa gradbeno fakulteto. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Z vašo predstavitvijo smo tudi končali s predstavitvami stališč poslanskih skupin, kar pomeni, da lahko preidemo na razpravo poslank in poslancev. Razpravo bom vodil na podlagi seznama prijavljenih oziroma spremenjenega v tisti meri, kolikor so se poslanci predhodno napovedali. Tako ima prvi besedo kolega Franc Pukšič. Izvolite.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! Podpredsednik, lep pozdrav tudi vsem, ki spremljate to današnjo sejo in sejo v zvezi s točko dela preiskovalne komisije. Veste, preiskovalne komisije so v parlamentarnih državah ene od instrumentov preverjanja dela oblasti, predvsem pa odgovornih nosilcev funkcij v takšnem ali nekem določenem časovnem obdobju. Žal pri nas v Sloveniji se po 18-ih letih še nismo navadili, predvsem pa je to velik kamen spotike dela preiskovalnih komisij prav bivše stranke, naslednice stranke Zveze komunistov Slovenije. In ti imajo kot kontinuiteta Zveze komunistov Slovenije še vedno precej težav okoli demokratičnosti in demokracije. Sam bom poročilo podprl tako z ugotovitvami kot s sklepi. Dejstvo je, ko piše, da je temeljno načelo poslovanja bilo kršeno, to je gospodarjenje kot dober gospodar. Definitivno je bilo kršeno. Še več. Danes je že bilo tukaj povedano, da je leta 1996 Kad prišel iz lastništva ZPIZ s sprejeto zakonodajo v upravljanje direktno pod ingerenco Vlade. Po mojem je to bila napaka, velika napaka. In v tem času so se pravzaprav pripravile prav vse te zadeve, o katerih danes govorimo in ki puščajo tudi takšne posledice, o katerih smo govorili v 1. točki, ko moramo na nek način blažiti s socialnimi transferji nekatere strukture prebivalcev v naši državi. Ugotovitev je, da največji način prodaje kapitalskih deležev je imel podlago v praksi ter predpisih, ki jih je uvedla ter uzakonila dolgoletna vladajoča garnitura LDS, Združena lista, zdaj SD. O tem sem govoril ob obravnavi prejšnjega poročila preiskovalne komisije. Opozoril sem, kaj vse se je dogajalo že tam od leta 1994 in na kakšen način se je pripeljalo do tega, da se je politika skorumpirala tako rekoč s sodstvom, spremenila kazensko zakonodajo in potem na osnovi tega že pravnomočno obsojene ljudi oprostila. Naslednja ugotovitev, ki je tukaj, je zopet žal točna, in sicer da so v dolgoletnih najemih, v dolgoletnih nejavnih načinih sklepanja poslov med člani ene politične elite ustvarjali pogoje za strogo zaprto ekonomijo nacionalnega interesa ter s tem ustvarjali inflacijo, siromašili prebivalstvo Slovenije. Tudi ta ugotovitev je točna. In moj izlet pri razpravi danes pod 1. točko v 2. točko je bil na podlagi predloga sklepa, in sicer da Državni zbor pričakuje od Vlade Slovenije in pristojnih institucij, da bodo poročilo preiskovalne komisije upoštevale in ustrezno ukrepale. No, pa poglejmo samo nekaj cvetočih cvetk s tega področja. Milan M. Cvikl s svojimi social demokrati, v katere je prestopil, nam govori ob vsaki točki dnevnega reda v Državnem zboru o problematiki, o socialnem čutu, o vsem tem, česar ta vlada ni naredila, o vsem tem, da nismo na pravi poti in tako dalje. Res je, da marsikdaj v tej državi nismo bili na pravi poti, še najmanj pa smo bili na pravi poti takrat, kadar sta v Kadu in Sodu rovarila in izvajala, po mojem prepričanju, tako kot tu piše, dejansko kriminalna dejanja, za katera sta bila verjetno pokrita z zakonodajo, o kateri sem prej govoril, prav Milan M. Cvikl in Anton Rop. Poglejte, v času, ko je bil Cvikl predsednik upravnega odbora, je pri lastninjenju 91-ih družb dve prodaji izvedel z javnim zbiranjem ponudb, od tega je bilo 88 prodaj je izvedenih na nejaven način. Ti ljudje potem slovenski javnosti govorijo o neki načelnosti o neki poštenosti o nečem, kako pa bodo oni, če bodo ponovno dobili oblast, vladali. Bog ne daj, da se nam to zgodi. Ne zdaj, ne nikoli več in še takrat ne, ker to bi to državo res pokopalo. Poglejte, od oseminosemdesetih prodaj je bilo izvedenih na nejaven način 40 direktnih prodaj in 40 z nejavnim zbiranjem ponudb. Pa veste, kaj to pomeni z direktno prodajo in ne na javen način zbiranja ponudb? Pa če preberemo v poročilu, da je pod vodenjem Milana Cvikla upravni odbor odločal o posameznih prodajah kar brez določitve cene. Si predstavljate, kaj to pomeni? Da bi danes občinski svet sprejel sklep, da bo neko premičnino ali nepremičnino prodal, brez da bi se odločil za ceno in potem to prepusti enemu M. Cviklu, da to naredi ali tako, da nima torej nobenega javnega razpisa, nobenega javnega zbiranja ponudb ali pa se direktno pogaja. Veste, postavlja se mi vprašanje, pa resno vprašanje, koliko so ti ljudje danes bogati, resno in kje je njihovo premoženje, ki so to izvajali, ki so to delali. Ali drugače, tu piše v nadaljevanju, da je bilo eno izmed takšnih podjetij tudi na takšen način pod mag. Cviklom tudi prodano cestno podjetje, kjer pa je 39,7 % delež kupila družba Vizija, 39,7 %, katerega lastnika sta Darijo in Vesna Južna na seznamu najbogatejših Slovencev na petem mestu s sto petinštiridesetimi milijoni evrov. Bodimo enostavni. Jaz, Milan Cvikl, prodam nekomu na netransparenten način neko zadevo za nek denar odlično podjetje. Povejte mi, ali ste prepričani, da je vse ostalo bilo čisto. Jaz nisem. In ti ljudje danes rečejo tukaj: "Mi bomo zapustili sejo." Seveda, ker se bojijo prav tega. Bojijo se konkretnih številk, imen in priimkov. V politiki pravijo, ni modro govoriti direktno, ni modro govoriti o imenih in priimkih, ni modro biti načelen. Ampak kolegice in kolegi, predolgo sem v teh vodah. Vseskozi sem bil načelen, korekten in pošten in tak bom tudi, kolikor dolgo bom tukaj ostal. Bog ne daj, da dobijo oblast ponovno ti ljudje v roke! Seveda Anton Rop. Ko je vodil Vlado, dva mandata je bil predsednik upravnega odbora Soda. V času predsedovanja Antona Ropa je šlo v prodajo skupaj 500 deležev v posameznih firmah, potem pa od leta 2000 do 2004 še dodatno 270. Ta preiskovalna komisija je imela nalogo obravnavati 20 firm, to pomeni 5%. Poslušajte, če bi vse to preverila, kakšno šele bi bilo poročilo. In sedaj tudi na osnovi tega pričakujem, resnično pričakujem, da bodo organi, policija, tožilstvo, organi pregona, vendarle si vzeli to v roke, prebrali in rekli, opa, sedaj pa je treba nekaj narediti. In res preveriti pri določenih ljudeh, kako in kaj. In če je treba, jim dati mesto tam, kjer jim sledi. Če iz poročila pogledamo, kar mi je še posebej padlo v oči, nekaj posebnih zanimivosti. Direkten način, netransparenten način prodaje se je dogajal s pospešeno intenzivnostjo prav proti koncu leta 2004. Ja, kolegi iz LDS in Združene liste, kam se vam je mudilo? Vedeli ste, da boste izgubili oblast. Ali je bil še kje kakšen lonček prazen, ki ga je bilo treba napolniti, vas sprašujem. Kje ste? Tu bi bili in bi odgovorili na to vprašanje, kam se vam je mudilo Kompas hotele prodati, 37,6% delež Kada, 28. septembra 2008. Vi pa nam danes očitate, da hitimo pred volitvami urejati pokrajinsko zakonodajo. Pa iz koga se delate norca v tej državi?! Iz državljank in državljanov? To je res popolnoma noro, noro! Tega človek enostavno ne more verjeti. Kam se vam je mudilo prodati 23,75% delež SCT? Slišal sem, da je Tone Anderlič, naš poslanski kolega, tudi solastnik. Saj ne vem, nisem preveril po internetu in podobno, ampak naj pove, kdaj, ali mogoče od takrat, od 19.8.2004? Potem Svilanit, 6. maj 2004, Gradis GP 23,4% 28.6.2004, Hotel Lev, 24,66%, 19.6.2004. To poročilo preiskovalne komisije je zastrašujoče. In seveda, kaj drugega od Združene liste kot to, da so danes zapustili sejo, res nisem pričakoval. Pa veste, zakaj ne? Ker je s približno enakimi besedami nastopil poslanski kolega Potrč že leta 2000, ko smo poročilo, tako kot na tej preiskovalni komisiji sprejeli, sprejeli tudi na preiskovalni komisiji o oškodovanju družbenega premoženja. Zakaj je tako nastopil? Veste zakaj? Zato, ker je v delu poročila pisalo tako, da je šlo veliko denarja za pospeševanje višjih oblik gospodarskega sodelovanja v obmejnem področju in pospeševanja sodelovanja z deželami v razvoju. Torej slovenski denar iz Narodne banke seveda. Kam je šel, je bilo vprašanju Potrču, ker je bil podpisan pod te zaključne račune prihodkov in odhodkov. Njegov odgovor je bil: "Ne vem". Seveda nikoli nič tega denarja ni prišlo nazaj, razen to, da smo ugotovili takrat v preiskovalni komisiji, da je veliko denarja bilo na dveh tajnih računih v zvezi koroških bank s sedežem v Celovcu, da smo ugotovili, da so preko teh tajnih računov z avti vozili denar. Srž vse te korupcije, kraje in osiromašenja, kolegice in kolegi, je v starem komunističnem sistemu, ki je to omogočal. In ko smo prišli v tako imenovano demokracijo, ni bila izvedena lustracija, tako kot v nekaterih drugih državah, ker bi tisti, ki so se aktivno ukvarjali in z umazano politiko takrat, ampak res umazano, ker so dobesedno prali, in to v zelo ozkih krogih, denar, da se tistim enostavno ni prepovedalo, da bodo lahko upravljali z družbenim premoženjem in z usodo slovenskega naroda. Težko je bilo v teh štirih letih nekatere stvari postaviti nazaj. Slovenija ni bila na pravi poti. Šele v tem mandatu je začela capljati proti pravi poti. Jaz upam in verjamem, da bodo volivke in volivci to videli, da hočemo iskreno in pošteno in da bomo te stvari pripeljali v naslednjih letih tako, da bo blaginja resnično za vse v tej državi. Hvala lepa.
Besedo ima poslanec Kristijan Janc. Izvolite.
Hvala lepa še enkrat za besedo, predsedujoči. Kot član te komisije preiskovalne in poslanec obžalujem vsako obstrukcijo v Državnem zboru, tudi to današnjo k tej temi, ki je bodisi za nekoga manj prijazna, za nekoga bolj, zavedajoč se pa tega, da smo kot člani te komisije, vsaj sam, tudi ostali, vestno na vseh sejah poskušali aktivno sodelovati na takšnih komisijah ob zasliševanju prič, ki so bile povabljene na to komisijo, poskušali izvedeti zanimive stvari. Nekaj tega smo slišali, mnogih stvari zagotovo ne, ki smo jih želeli, kajti tudi to je pravica, prvič, da ne povedo vsega pred preiskovalno komisijo in iz tega, številnih razprav, je bilo kar zanimivih, zanimivi zaključki, zanimive informacije, ki so se mi zdele bolj globoko povedane, seveda pa nekatere bolj na plitko, odvisno od vsakih posameznikov, in moram reči, da res te številne prodaje, ki so se dogajale, glavnina tem do leta 2000, nekaj še 2004, potem pa se to kasneje naprej nekako zmanjšuje, ampak glede te glavnine prodaje, je bila res glavna pripomba vseh članov komisije, ki smo to reševali - zakaj ni bilo javnih prodaj. Čemu to, komu je bilo to v interesu? Seveda, če malo bolje pogledamo v dno te zgodbe, vemo, da je to seveda v interesu kupcev, javna prodaja je lahko problem. Problem je višja cena delnice za nakup in to ni bilo po godu kupcem. In to je mogoče tudi največja zamera ali tudi glavna ugotovitev nas, članov komisije oziroma mene osebno, da je bila večina primerov direktne prodaje. To daje nekak en sum, da je bil nek dogovor, nek "deal" med Kadom, Sodom in potencialnim kupcem v določenem podjetju, ki je prišel in želel nakup izvršiti. Vemo, da tudi nekaj podobnega se je dogajalo v tej glavni aferi Mercatorja, kjer pač bivšemu predsedniku uprave očitno ni uspelo tega "deala" izpogajati s Kadom in Sodom, saj je potem bil užaljen, ker mu to ni uspelo, kot je očitno mnogim pred njim v vrsti določenih slovenskih podjetij. Tako je bilo razumeti vse priče, ki so prišle pred to našo komisijo. Potem smo tudi njega zaslišali in tudi on je svoje povedal, ampak predvsem v tem tonu velike užaljenosti, kako pač to njemu ni uspelo, uspelo pa je to nekomu drugemu. Kar se tiče Kada in Soda, po teh ocenah sta bila bolj ali manj usklajena pri vseh prodajah. Imela sta nek medsebojni dogovor o ceni in teh zadevah in potem tudi približno usklajena skupaj nastopala pri vseh teh prodajah deležev teh podjetij direktno kupcem, ki so bili pač zainteresirani za to prodajo oziroma nakup. Dober gospodar - tukaj je težko govoriti, da si bil dober gospodar. Morebiti v nekaterih primerih da, v večini primerih bi človek težko posumil, da je to dober gospodar, če prodaš direktno nekomu, ki pride, potrka na tvoja vrata, da bi kupil delež tega in tega podjetja. Zdaj o posameznih podjetjih jaz ne bi, mislim, da je to preveč odgovorno, kajti mi nismo za to, da bi tukaj to povedali, vemo pa, da se je komisija ukvarjala s temi podjetji, vemo, s katerimi podjetji se ukvarjala, to je tudi konec koncev jasno in znano. Kar se mi zdi tudi precej sumljivo, so bile določene cenitve podjetij, ki so se mi zdele bolj tako narejene; tudi če nekateri člani, predstavniki prič, ki so bili na zaslišanju, so imeli določene pomisleke o višini premoženja, ki so bile ocenjene, kdo je ocenil, na kakšen način, ponovne cenitve, zakaj ponovne cenitve in tako naprej in tako naprej, da je prišla čimbolj optimalna cena za nakup, bolj kot pa s samo prodajo državnega premoženja. Kar se tiče vseh teh tajkunov, o katerih danes govorimo, govorite. Jaz mislim, da so se rodili mnogo mnogo let nazaj in takrat so prišli do tega premoženja in danes ostali, tistih sto bogatih v Sloveniji - imamo seznam, vsakemu dostopen - je očitno med njimi kar veliko takšnih, ki so prišli, tukaj bi rekel, relativno ugodno do nakupa teh deležev premoženja, teh velikih danes uspešnih slovenskih podjetij, ki jih pač imajo v lasti, in danes pač imajo tudi ogromno premoženja, za katere verjetno je tisti glavni vlak ali voz, po moje, tudi za organ pregona, že odpeljal. Jaz dvomim, da lahko današnji organi v današnjem času karkoli naredijo nazaj za leto 1999, 2000. Ta zgodba je izgubljena. Kakorkoli že, retrogradno, za nazaj ne gre ne v policiji, ne v tožilstvu, ne v sodstvu. Mi lahko tukaj stokamo, oporekamo, kaj je bilo, ampak za te gospode je to premoženje na varnem, suhem, pod streho, so brez skrbi in mi lahko samo še jokamo in stokamo. Ta vlak je odpeljal, verjetno tudi za politiko, Državni zbor, Vlado, organe pregona, tožilstvo, sodstvo in tako naprej. To je za nami. Mislim, da tukaj več pomoči ni. To, kar je bilo pač takrat v skladu, verjetno, s takratno zakonodajo, takratnimi predpisi, so verjetno ti določeni sposobneži ali nadpovprečno tisti, ki so bili pri koritu, v tistih različnih družbah, lahko izkoristili, in to tudi uspešno izkoristili. To je nekako moja ocena iz te analize, ki sem jo lahko naredil sam pri sebi pri prodaji premoženja. Skratka, glavna obsodba je zagotovo to, da če bi bile te družbe prodane javno, potem bi težko kdorkoli karkoli komu očital, da ni bilo transparentno, da ni bilo gospodarno. Imel bi vsak - tisti, ki bi bil zainteresiran za nakup premoženje enega, drugega ali tretjega deleža v družbah - možnost. Te možnosti pa, žal, mnogi niso imeli, ker so bile direktne prodaje. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo ima v imenu predlagatelja kolega Marinič.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani kolegi, ostali smo brez kolegic, žal. Pozorno sem spremljal in poslušal vsebinsko razpravo vseh predstavnikov poslanskih skupin. Moram reči, da sem izredno zadovoljen, da so nekateri seveda pogledali to končno poročilo, samo vsebino, se malo seznanili in v tem duhu in v tej smeri tudi predstavili stališče poslanskih skupin. Meni je resnično iskreno žal, da to, kar je Srečko Prijatelj zahteval, da bi parlamentarna preiskovalna komisija opravila tudi pregled prodaje Splošne plovbe Portorož, vendar žal tega ni bilo mogoče storiti iz razlogov, ki jih je sam navedel kot utemeljene. Če bi imeli to na seznamu, bi to tudi opravili. Kar zadeva nekatere očitke, ki navajajo, da je vsako tako končno poročilo parlamentarne preiskovalne komisije nek politični material, ki služi tudi v času pred volitvami. Jaz moram iskreno povedati in v tem smislu tudi zagovarjati vse člane te parlamentarne komisije, da smo z delom komisije, nekateri pred menoj, začeli praktično konec leta 2005 oziroma takoj na začetku leta 2006 in da rezultati pač, žal, tako v športu ne pridejo na cilju - ne pridejo na štartu, ampak pridejo na cilju. Seveda smo tudi mi pripeljali to končno poročilo do svojega cilja, kjer ga ponujamo najprej v razpravo in kasneje tudi v sprejem, v skladu s 24. oziroma 26. členom poslovnika parlamentarne preiskovalne komisije se bo pač Državni zbor odločal, kakor se bo, vendar mi smo konkretno navedli, kaj želimo. Jaz se ne strinjam s tistimi, ki pravijo, da če si član parlamentarne preiskovalne komisije, ki ugotavljaš - bom po domače povedal, da bo bolj razumljivo - krajo državnega premoženja, da moraš za to imeti doktorat. Jaz mislim, da smo poslanke in poslanci, ne glede na izobrazbo, pa ne glede na svoje delovne izkušnje, poklicani in pooblaščeni v imenu ljudstva, da to svoje delo opravimo. In smo ga v tem duhu tudi korektno in pošteno opravili, ne glede na to, da nekateri očitajo, da pač nimamo ustrezne izobrazbe, ali doktoratov, ali kakorkoli že. Mislim, da ni treba biti doktor, da ugotoviš, kako so nekateri na račun državnega premoženja obogateli, in to se danes kaže v odkrivanju nekaterih posameznikov, ki so obogateli po našem prepričanju. V preiskovalni komisiji smo pač prišli do teh zaključkov, da pač to ne more biti, bom rekel, rezultat nekega dela. Nekateri so upravičeni, nekateri pa manj. Še enkrat povem, kar zadeva samo delo pri preiskavi deležev Mercatorja in pa tudi samo obravnavo Mercatorja. Veste, tako kot je eden izmed članov, ki je tudi podpredsednik parlamentarne preiskovalne komisije, že zastavil malo širšo obravnavo in predstavitev vsebine okoli Mercatorja, natanko povedal, za kaj je šlo v Mercatorju. Veste, Mercator je le ena od gospodarskih družb, ki je trgovina. In če nekdo zdaj primerja Mercator, trgovino z Lekom, je to težko primerljivo, čeprav pri deležu države gre za praktično isti posel. Vendarle si moramo naliti čistega vina: med Mercatorjem in Lekom je velika razlika, po sami dejavnosti in pri ustvarjanju dodane vrednosti. Tukaj si moramo biti na jasnem. In še enkrat ponovim, Kad je svoj 15,35% kapitalski delež v Mercatorju prodal družbi Istrabenz in Sod 13,74% kapitalski delež v Mercatorju Pivovarni Laško po ceni, testirani v času prodaje na Ljubljanski borzi. Sam sem pa prepričan, da mnogi iz Mercatorja želijo narediti neko zgodbo, neko zaveso, neko kuliso, ki bi pravzaprav nekako blažila odkrivanje vsega tistega, kar se je v preteklosti dogajalo. In v gospodarskih družbah, ki jih je parlamentarna preiskovalna komisija imela na seznamu, 83, smo pogledali dokumentacijo, ki jo imamo na razpolago, in to prezentirali, predstavili tudi izsledke in ugotovitve v samem poročilu. Meni je iskreno žal, da kolegice in kolegi tako iz SD kot Zaresa ne želijo sodelovati pri tej razpravi v Državnem zboru. V tem času pa, ampak to je njihova legitimna pravica, sklicujejo tiskovne konference že danes ves dan na to temo, o vsebini tega poročila. Ali je to prav ali ne, to naj presojajo drugi. Sam sem pa prepričan, da bi konstruktivna razprava v Državnem zboru prispevala veliko več kot sklicevanje konferenc in prikazovanje enostranskih pogledov na vsebino obravnavanega poročila. Še enkrat povem, gre za parlamentarno preiskovalno komisijo, ki je zajela obdobje prodaje kapitalskih deležev v 83 gospodarskih družbah od leta 1995 do leta 2005, torej z zaključkom Mercatorja. In še enkrat povem, da smo Mercatorju dali velik poudarek, tudi pregledali vso razpoložljivo dokumentacijo, da pa je ta novinarska sfera zgolj in samo Mercatorju po mojem prepričanju dajala preveliko publiciteto in mnogi prihajajo do zaključka, da je s prodajo deleža Mercatorja Pivovarni Laško in Istrabenzu bilo nekaj hudo narobe. Še enkrat povem, iz gradiva, ki ga ima komisija na razpolago, pač tega ni zaslediti. Hvala lepa zaenkrat.
Hvala lepa tudi vam. Besedo ima kolega Geza Džuban. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Pogosto je slišati, da si tega, kar se dogaja z nami in okrog nas, ta narod in ta država nista zaslužila, kar se pač v tej državi dogaja - v preteklosti in zdaj. In očitno ne bomo še dolgo časa ali pa nikoli prišli do tega, da bi nam povsem bilo jasno, kdo je bolj odgovoren za zgodbe, ki jih tukaj premetavamo na različne načine, ali brcneš v rdeči, ali črni, ali zeleni, ali beli grm, povsod letijo barabe ven. In običajno je tako, da se neka galama zažene takrat, ko se te barabe sprejo med sabo in ugotavljajo, kdo je več odnesel, potem pa zadeva spet potihne, ker eden drugega potopijo, če se bodo šli zares. Jaz sem pred kratkim rekel, da bi rad videl, kako bo predsednik Vlade zaprl enega od teh tajkunov, ki so bili pred kratkim na prizorišču, seveda se tistim ni zgodilo in očitno se tudi ne bo. Ta komisija, ki je bila ustanovljena s strani koalicije, je zelo nenavadna in je takrat očitno bila ustanovljena zato, da se blokira komisija, ki bi se naj ukvarjala z Mercatorjem, ker je bil takrat Mercator ena zelo očitna zgodba, ki se je odvijala v kabinetu predsednika Vlade. In da je takratna državna sekretarka, ki nam je od tukaj solila pamet, kako se naj privatizirajo še državna podjetja, predstavljala Vlado, danes je od strani vladnih kolegov najbolj popljuvana oseba med najbolj popljuvanimi v tej državi. Te zgodbe ljudje težko razumejo, med katerimi sem morda tudi jaz. Če ima koalicija v rokah to, kar v zadnjih dneh vidimo, kompletne represivne organe od Računskega sodišča do ostalih sodišč, agencije, urade, policijo, tožilstvo. Gospa Brezigarjeva je na tem prizorišču že ne vem koliko - 10 let v tej funkciji in da se niso v stanju spoprijeti s tovrstnimi dejanji, ki so sporna, tukaj se bom strinjal z vami, mnoga od njih so sporna, kako se naj ena komisija z nekvalificiranimi ljudmi za ta področja spoprime v 80-ih firmah, 80 firm smo imeli, imamo na spisku, bilo je nekih 30 zaslišanj v vseh 80-ih firmah; morda 20 pa nekaj sej ni malo, ene so bile zelo kratke, in zdaj se obmetavamo z razno raznimi obsodbami z leve na desno, čeprav so v tem obdobju bili v teh zgodbah praktično vključene vse politične stranke, tako ali drugače: ali so bile koalicijske, ali so bile stranke, ki so takratno vsakršno vlado podpirale, ali so bili ljudje, ki so na eni strani lastninili, drugi pa so nosili vreče gotovine v tuje banke, kot je tukaj kolega omenil. On je, izgleda, zamenjal koroške banke ali pa so te banke sprejemale eno in drugo. Brali smo v raznih dokumentih, da so koroške banke sprejemale gotovino od orožja, morda so tudi gotovino iz kakšnega tega lastninjenja ali karkoli podobnega. Moj namen danes seveda ni v tej razpravi, da bi branil Cvikla, Ropa in še koga drugega, ker sta dovolj kvalificirana, tudi dovolj dokumentacije bi morala imeti, da bi se branila sama, ampak tako, kot sta se odločila, sta se pač odločila. V enem od sklepov je tudi, da bi naj v nadzorne svete imenovali strokovne ljudi, to se pravi, z izobrazbo in izkušnjami. Mi imamo danes na prizorišču dogajanj zelo občutljivo podjetje Mura, tovarna oblačil je tipičen primer, kako ne mislite resno s strokovnimi kadri, kjer pa že mora biti član pristojnega nadzornega organa človek, ki teh kvalitet nima, je pa pomemben član SDS-a. Pomeni, da s tem sklepom ne mislite resno, in verjetno tudi v vseh drugih primerih ne. Pokrajin nismo mi privlekli pred volitve, pač pa kdo drug in ljudje so nam na referendumu dali jasno vedeti, da nehajmo s tem, tudi v današnjih razpravah, in da je treba to zadevo v miru zaključiti po volitvah in s tem bomo samo pridobili in nič izgubili. In še eno stvar, ki mene enostavno tako malo revoltira in danes spet - mi naj bi bili nasledniki ali člani neke nekdanje partije, ampak tisti, ki nam to očitajo, so bili ravno tisti bili najbolj zagrizeni člani partije in mi ne gre v račun, da bom zdaj jaz član partije, ko nikoli v življenju nisem bil, ti, ki pa nam očitajo, so pa počenjali vse mogoče neumnosti v življenju, da bi ostali v tej partiji vedno in znova. In običajno sem jaz odreagiral na te očitke in verjetno tudi še, bom dokler bom tukaj: ne pripovedujte nam neumnosti tisti, ki ste te neumnosti počenjali! Vključno s predsednikom Vlade seveda, ki ima stalno neke komuniste v svojih očitkih, vemo pa, kako je v preteklosti bilo. Vsaj eni bolj vedo kot jaz, ki nikoli nisem bil zraven. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo pa ima poslanec Branko Grims. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav. Današnja seja je prav zanima. Morda še bolj zaradi tistih, ki so odsotni, kot tistih, ki so prisotni. Kajti tisti, ki so odsotni, seveda samo dokazujejo znova tisti stari rek, da slaba vest je huda reč. Oni so namreč svoj trenutek resnice že doživeli na tisti seji pred mesecem dni, ko se je popularno reklo protitajkunska seja in zelo dobro vedo, kakšna so dejstva. Če so že kaj pozabili - saj veste, amnezija v Sloveniji v vrstah tranzicijske levice je vsesplošen medicinski problem - so se v tem času že lahko prepričali, da so bili podatki in dejstva, ki so bili predstavljeni na tisti seji, pravi. Ampak te podatke, ista dejstva razkriva sedaj tudi uradno poročilo preiskovalne komisije. To pa je zelo zanimivo. Namreč, srečamo iste ljudi, ista dejstva. Poglejmo samo nekaj primerov. Že na prejšnji seji, in sedaj to potrjujejo tudi ugotovitve komisije, smo ugotovili, da so bili pri določenih prodajah v minulih mandatih, ne v tem mandatu, v minulih mandatih, očitno potencialno oškodovani slovenski državljani in državljanke. Primer. Prodaja Leka, prodaja Pivovarne Union. Pri Leku, če seštejete Sod in Kad, je komisija ugotovila skoraj tristomilijardno izgubo. To je milijarda evrov. To je na vsakega državljana in vsako državljanko, kolegice in kolegi, tam nekje okrog 500 evrov, tako na pamet. Veste, ko pa govorimo o Pivovarni Union, pa je še toliko bolj zanimiva zaradi tega, ker tam ne samo da je prišlo do oškodovanj, tisti izračun gre tudi v desetine milijonov evrov, ampak da so bila ta oškodovanja tudi z očitno kršitvijo pravil, o katerih smo že govorili in jih sedaj tudi uradno ugotavlja ta komisija. Namreč, za kaj je šlo? Kršilo se je direktne sklepe organov zato, da se je na vrat na nos lahko omogočilo neko prodajo, s katero so se posamezniki okoristili. Ampak brez te prodaje ne bi bilo tiste milijarde in pol na "kaselc firmi", s katero smo se soočali že na prejšnji seji. In za osvežitev spomina, če je morda že kdo pozabil, kdo je bil odgovorna oseba, ki je odstranila praktično očitno vse varovalke, da je bila taka zloraba položaja, kot je prišlo v primeru prodaje Pivovarne Union Pivovarni Laško sploh mogoče? To je nagradno vprašanje za milijardo in pol evrov na "kaselc firmi" in nagrado dobi Milan M. Cvikl, gospe in gospodje. Nova zvezda in po pisanju njihovih trobil kar narodni heroj iz vrst Pahorjeve SD. To ja pa realno stanje, ki je seveda sedaj tudi uradno ugotovljeno v poročilu te komisije. In kdo je bil ključni človek pri vseh teh prodajah v preteklosti? Edina oseba, ki je združevala dve, v določenem obdobju, dve ključni funkciji hkrati in v Kadu in v Sodi, kar je bil edinstven primer, to pa je bil gospod mag. Tone Rop, katerega funkcije smo na prejšnji seji samo brali kar nekaj minut, toliko jih je imel in vse so bile izjemno pomembne prav za temo, o kateri danes govorimo. In ta gospod Tone Rop, se boste vsi spomnili, je politično nastavljal ljudi. On je bil tisti, ki se je drl na gospoda Jankovića: "Zapomni si jaz sem te nastavil. Politika te je nastavila. Jaz sem te nastavil." Veste, in ti ljudje nam danes solijo pamet, ni jih v tej dvorani, ker se ne upajo soočiti z nami, ampak zunaj sedaj razlagajo, kako naj bi bilo potrebno vehementno umikati politiko iz gospodarstva. To se pravi, tisto, kar je nekoč počel, potem pozabil, saj veste, amnezija z rdečo tančico pokrije ves spomin, vse, kar je bilo v preteklosti - saj poznate tisto najbolj populacijo tranzicijsko floskulo, samo nazaj ne smemo nič pogledati, zato da bomo naprej lahko "farbali" in potem uporablja za povrh vsega še tisto logiko, najstarejši trik tranzicijske levice, če nekomu kradeš iz žepa, potem čim bolj kaži s prstom in vpij, kako nekdo tam krate. In zaradi tega se je naredil cel halo z neko prodajo v nekem trgovskem podjetju, ki so ga potem preiskale vse institucije, pa nobena ni ugotovila nobene nepravilnosti. Pa tudi tisti, ki so o tem imeli toliko povedati, seveda, tega niso nikoli niti poskušali uradno sprožiti v kakšni taki instituciji, ki bi se ukvarjala v skladu s kazenskim zakonikom in postopkom, ker točno vedo, da gotovo nobene take odgovornosti tam ni bilo. V preteklih primerih so pa bili in so dokumentirani in zanimiv je, da nihče takrat, sedaj so že zdavnaj zastarani, sedaj tega ni več mogoče, ni izpodbijal, ko je bil za to čas, tudi gospod Tone Rop ne, pa je bil takrat na poziciji. Danes ima pa toliko povedati o teh stvareh. Veste, vsa ta silna oškodovanja, ki so bila tudi politično motivirana, to pa je treba posebej poudariti, ne samo zato, da so se določeni rdeči "old bojsi" fino okoristili in jim danes lepo rečemo tajkuni, ampak iz preprostega razloga zaradi tega, ker je bil nek politični interes, da se to potem pokrije tudi na medijskem prostoru. In primer tega je tudi v tem poročilu, je prodaja delnic Dela, ne bom rekel ravno "pod roko", ampak vsekakor na več kot netransparenten način, takrat ko je oblast za tistih 6 mesecev nastopila nesrečna Bajukova vlada, ki preden je nastopila, so prejšnji vse zapravili, potem so pa maksimalno skrajšali roke zato, da bi se je čim hitreje znebili, da ne bi slučajno kakšen okostnjak priskakljal iz omare, in zaradi tega imamo sedaj volitve že sredi septembra. To je v resnici krivda zato, ker se je tistim takrat tako mudilo, da so zadeve prekrili. Ker so točno vedeli, veste, Slovenija je zdaj v bistvu v puberteti, stara je 17 let. To je po človeških merilih puberteta in vsi, ki so čez puberteto, šli vedo, da če imaš nekje en velik rdeč mozolj, ga je treba kar nekaj časa stiskati, da potem le tisti gnoj ven spraviš. In v tem primeru je šlo očitno čisto za to; ni se hotelo pustiti časa, da bi se te stvari razkrilo. Tokrat je pa bilo časa vendarle dovolj in nekatere stvari se sedaj razkrivajo. Res je dolgo trajalo, ker pač je bilo treba zamenjati določene ljudi. Točno vsi veste, v čem je bil problem. Če smo samo rekli, da bomo nekoga, ki je bil očitno politično nastavljen, o čemer pričajo besede gospoda Ropa, da ga bomo zamenjali, je bilo grmenje, joj, kadrovski cunami, politične menjave. Smo zamenjali - in to, pazite, na osnovi referendumske odločitve -bivšega predsednika politične stranke, ki je bil na čelu televizije. To je bila civilna družba, to je bila nevtralnost, to je bilo neodvisnost medija. Ko se ga je pa zamenjalo na osnovi referendumske odločitve vsega ljudstva, je bil pa to politični poseg. Pa take neumnosti res lahko samo v Sloveniji prodajaš kjer to lahko utemeljiš na osnovi medijskega prostora takega kot je. Ampak te številke, o katerih sem govoril, ki so tukaj izražene, o potencialnih oškodovanjih - še enkrat ponovimo, gre za več kot milijardne zneske v evrih, ko to seštejete. Ampak te številke se odražajo tudi drugače. Kajti ta oškodovanja so potem povzročila tudi, da je gospodarstvo delovalo očitno slabše, kot bi lahko, in to se da tudi dokazati s številkami in to je edina pomanjkljivost, ki jo sam osebno vidim v tem poročilu, da ga ne bomo samo hvalili. To pa je pomanjkljivost in naj to pokažem s primerom, kako se da to lepo dokazati. Poglejte primer. Gospod Rop, smo rekli, da je bil ključna oseba lastninjenja. Leta 2003 je bilo zadnje leto, ko je bil popolnoma celo leto na oblasti: rast družbenega bruto proizvoda je komaj bila dobra 2%, ni bila niti 3%. Leta 2007, ki je zadnje primerljivo leto, za katerega je možno dobiti uradne podatke, ko vodi Vlado gospod Janez Janša, je bila rast družbenega bruto proizvoda več kot 6%. Torej, več kot dvakrat višja. To pa je, če pošteno delaš gospe in gospodje! Če pa se omogoča z nekimi netransparentnimi prodajami, da se vsi mogoči tiči pri tem okoristijo, potem imaš pa družben bruto proizvod tam, kjer ga je imel gospod Tone Rop na nekem 2,3%! In oprostite, kolegice in kolegi, to je letno povprečje, to ni maksimum. Če bi uporabil maksimume, ki so tudi seveda dosegljivi, tudi na evropskih institucijah preverjeni, da ne bi slučajno kdo izpodbijal teh številk, potem bi bila številka pri Janši tu, kjer je že naslov, ker bi bila krepko čez 7%, pri gospodu ropu pa tam na začetku tega leta tam nekje dol pri 2%. Mimogrede, to je seveda pomenilo, da je takrat Slovenija za Evropo, ker je imela Evropa v povprečju višjo štartno osnovo, zaostajala, sedaj pa jo realno bliskovito dohiteva. To pa je ta razlika, ki jo imajo ljudje pravico vedeti, ker bodo s to isto možnostjo izbire soočeni v zelo kratkem času in morajo vedeti, da z izbiro gospoda Ropa, torej Pahorjeve SD, saj mu je vendarle naredila posebno slovesnost, ko je prišel v njihove vrste, dobiš nizko rast družbenega proizvoda in velikanske probleme pri vprašanju upravljanja z družbenim premoženjem, in da v primeru drugačne odločitve, ki jo tudi sam osebno zagovarjam, dobiš rast družbenega bruto proizvoda 6%, ki je bistveno nekajkrat višja od evropskega povprečja in je to nekaj, na čemer lahko utemeljiš blaginjo ljudi. Pa še to, če je mogoče kdo mislil, da je to samo en posamezni primer, lahko pogledamo tudi minule mandate, pa boste ugotovili, da je bila v mandatu do leta 2000 rast družbenega bruto proizvoda v povprečju okoli 4%, nato je padla pod to oziroma pod 3% in v tem celem mandatu v povprečju presega 5%. Gospe in gospodje, to je uspeh, če pošteno upravljaš s premoženjem te države, če pa ravnaš tako kot gospod Rop, si pa tu nekje spodaj. In še, ker se ponavadi pri teh stvareh potem poskuša zamegliti z govoričenjem o inflaciji, ki je tudi na nek način oblika siromašenja državljank in državljanov, si poglejmo še ta primer, ki je zelo poučen; namreč, v mandatnem obdobju do leta 2000 je bila inflacija tam okoli 10%, govorim o najvišji, s katero se običajno straši, do leta 2004 tudi okoli 10%, zdaj je pa na 7%, to se pravi, je pol nižja, kot je bilo takrat. Ali je takrat kdo vpil, da je to največji družbeni problem? Danes se pa cirkus dela in tisti, ki nas danes kritizirajo, ta podatek zamolčijo, ki postane še bolj očiten, če vzameš pa povprečno inflacijo - pazite, to je pa za celotno obdobje - in znaša do leta 2000 8%, gospe in gospodje, jaz upam, da ni kdo čisto v šoku zaradi teh podatkov, od leta 2000 do 2004 po evropskih podatkih, gospe in gospodje, je bil čez 6% in v tem mandatu je samo okoli 3,8%, to se pravi, pol nižja, kot je bila prej. In tisti, ki so imeli dvakrat višjo inflacijo ob drastično nižji gospodarski rasti, gospe in gospodje, danes sebe ponujajo kot neko pozitivno alternativo. Zato je to poročilo tako zelo pomembno. Za konec, da ne bom v tem delu predlog, bi samo rekel še to; tisti, ki so vse to povzročili, so se kasneje razpršili, to je dejstvo. Danes gospod Golubič, za katerega vsi iz LDS pravijo, da je bil nek kadrovik iz ozadja, vodi Zares, ki - glej no glej -, današnjo sejo ignorira. Gospoda Rop in Cvikl kot veliki zvezdi Pahorjeve SD sedita tam v Poslanski skupini SD, ki današnjo sejo ignorira, je šla v obstrukcijo. Zakaj? Zaradi tega, ker oni točno vedo, kaj pomenijo podatki, kaj pomenijo dejstva, če jih enkrat prikažeš na ta način, zaradi tega so oni zunaj, zaradi tega oni v resnici izvajajo obstrukcijo na tej seji, ker bežijo pred to podobo, gospe in gospodje. Kajti to pa je realnost v številkah, evropsko preverjena in primerljiva in pove vse o tem, kdo je kdo v tej Sloveniji. In lahko samo rečemo, hvala tistim, ki so uspeli uspešno zaključiti delo te komisije, da so to tudi razgalili in utemeljili. Tale del pa naj štejejo kot vsebinski prispevek, za katerega moram samo reči, da obžalujem, da ni sestavni del poročila, upam pa, da je bil tudi na ta način vsem dovolj jasno predstavljen.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Vsaka prodaja, prav vsaka prodaja ima svojega političnega botra. To vemo vsi, pa nihče nič ne ukrepa. Vsi veste za vse nepravilnosti, danes so bile tu povedane, nekateri so celo laško pivo začeli piti. Dejstvo je tudi, da se govori o svinjarijah pri prodaji mariborske banke, pa vendar so nekateri prvi kupili te delnice. Zakaj se torej ne ukrepa? Mi smo ukrepali. Osebno sem vložil tožbo zoper odgovorne na Sodu za prodajo deleža Splošne plovbe. Pa se mi grozi, in če se mi bo kaj zgodilo, ne misliti, da sem se v drevo zaletel z avtom, ker se lahko to tudi zgodi, da bom zrinjen s ceste. Ampak zakaj se ne ukrepa? Ne ukrepa se zaradi tega, ker če se ta gnojna jama odpre, veste, potem bo neznosen smrad preplavil Slovenijo, ker je tu skoraj vsak vpleten v to, in se mi zdi, tudi gospod Geza Džuban je govoril o tem, da je interes prevelik in ker je interes tako velik, zaščita deluje. Levi varujejo desne in desni leve, in to je dokaz, da v bistvu turbulenca dobro deluje, ker se kraje nadaljujejo tudi danes, zdaj, pri belem dnevu, trenutno preko Soda in Kada potekajo netransparentne prodaje. Direktor Kada je sicer odstopil, upa, da je s tem v zadostni meri zaščitil sebe in svojo družino. Skratka, kaj delajo organi javnega pregona in kje je tu dejansko pravna država, to se vprašam pri tem. To poročilo k temu ne bo pripomoglo nič.
Hvala lepa. Gospod Jožef Školč, imate besedo, prosim.
Gospod podpredsednik, spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Nisem si delal nobene utvare, da bo ta seja namenjena temu, da razčistimo o politični odgovornosti nosilcev javnih funkcij, kar bi glede na namen preiskave morali početi. Komisija ni določila teh potencialnih osumljencev in niti v poročilu niso poimenovani ljudje, ki bi jim lahko nedvoumno dokazali, da so se pri opravljanju javnih funkcij tako ali drugače okoristili ali zlorabili svoj položaj. V tem oziru je seveda to poročilo popolno razočaranje. Ta razprava pa je velika farsa in kaže na to, kar smo govorili že na začetku - da je ta raziskava namenjena temu, da se prepreči ena od preiskav o nosilcih odgovornosti oziroma o politični odgovornosti nosilca javne funkcije gospoda predsednika Vlade, kajti mi smo poskušali to utemeljiti na informaciji, da so se pri njem pogovarjali o prodaji deležev Mercatorja. Ko ste to izvedeli, ste pač ustanovili drugačno komisijo in jaz vam zagotavljam, da če bi nam to pustili, bi se morebiti gospod Janša tudi opral vsakega dvoma, če ne bi imeli dokazov za to, kar vsi mislimo, da je počel. S komisijo in poročilom, ki ste ga sprejeli, predvsem pa z razpravo, ki smo jo danes poslušali, pa pravzaprav vidimo, da je bil ves ta manever namenjen temu, da se odvrne pozornost od te informacije, ki je zagotovo nepooblaščeno ušla s tega sestanka. To je ozadje vsega tega. Tu smo slišali od kolega Janca, da vsi vemo za tistih 100 bogatih. Poročilo ne piše o tem, kdo je neupravičeno obogatel in kdo je neupravičeno obogatel s pomočjo politike. Če se kdo sklicuje na časopis, ki objavlja lestvico, zato zagotovo ni treba ustanoviti parlamentarne preiskave, ampak drugih podatkov tu nismo slišali. Gospod Pukšič se je tu spraševal, koliko bogati so različni funkcionarji iz preteklosti. Če ni odgovora na to v tem poročilu, potem je pač gospodu Mariniču, njegovemu kolegu, spodletelo. To vprašanje naj postavi njemu in kolegom, ki so delali v tej komisiji, ne pa, da potem uporabi to dvorano, tako kot svoj čas gospod Cukjati in drugi za poziv organom pregona, da ima nedvoumne dokaze, da je treba nekoga nekam zapreti, če sem ga prav razumel. Hkrati obžaluje, da ni bilo lustracije. Jaz sem bi vedno na nek način nasprotnik lustracije, ampak ko poslušam gospoda Pukšiča, mi je včasih za hip žal, da lustracije ni bilo, kajti verjemite, da ne bi pozabili, da je bil Pukšič zvest komunist, da je dolgo plačeval članarino, da je bil gospod predsednik Vlade tudi, bom rekel, kar dejaven komunist in kot smo brali te dni in gledali fotografije, vodil pohode po poteh AVNOJA in, kako se reče, ohranjal tradicijo "bratstva i jedinstva". Lustracija, če bi bila, bi Slovenijo prikrajšala, kot se reče na ulici, za take "modele". Verjetno ne bi bilo še koga drugega, ampak marsikdo bi si oddahnil že, če teh dveh ne bi gledal. Zato se mi zdi, da je to, kar tukaj počnemo in predvsem kar počne kolega Grims, ki je travmatiziran vnaprej z morebitnim porazom na teh jesenskih volitvah, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]nekaj, kar ne opravičuje ustanovitve te vrste komisije, kar priča o zlorabi teh komisij. In kar priča tudi o zlorabi, bom rekel, te razprave. Zato, dragi kolegi, vas pustimo, da se sami med seboj pogovarjate o svojih travmah, o tem, kaj boste počeli v jeseni, če morebiti ne boste v tem parlamentu, kjer boste poskrili, bom rekel, tiste kovčke [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], za katere ne vemo, še od prodaje orožja, da so, in druge stvari. Ostanite sami s temi stvarmi in sprejmite sami sklepe. LDS je začela [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa, gospod Školč. Gospod Stane Pajk, imate besedo. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovane kolegice in kolegi, pravzaprav samo kolegi poslanci! Nobene kolegice ni. Danes obravnavamo poročilo ene od preiskovalnih komisij. Tega poročila ne bi bilo treba obravnavati, če bi se privatizacija izvedla transparentno, brez političnih botrov in brez tistih stranskih poti, ki so bile prisotne na tej privatizaciji. In prav je, da povemo nekaj besed, kako, zakaj je do tega prišlo, da se v javnosti tudi razve in ve, kako je do tega prišlo. Prodaja ciljnim kupcem brez prejšnjih verodostojnih cenitev, nedoseganje optimuma - to gre v škodo prodajne cene in ne v smislu dobrega gospodarja, to je preprosto rečeno. In vedno sem nasprotoval takim prodajam in tudi vse te prodaje, ki so se izvršile v preteklosti na tak način, jih obsojam. Potem preoblikovanje pidov. Ko so državljani Republike Slovenije dobili delnice, v bistvu prislužene, pošteno prislužene. Ali so ti pidi so potem kar nekako izhlapeli, se pravi kot kafra? In nihče ni nadziral tega! Enostavno, njihov kapital je splahtel, postalo je nekaj bogatih: tudi sam sem oškodovanec, in teh je veliko. In kdo je tega kriv - takratna vladna koalicija, ki ni sprejela zakonodaje, da bi to preprečila, da bi sankcionirala te nepridiprave in seveda da ne bi podpirala takega nacionalnega interesa, ki se je od zadaj s tem podpiral. Seveda, sedaj smo pa pri tistem nacionalnem interesu, ki je v našem primeru kar zelo zelo huda stvar, saj je socialno zelo razdvojil ljudi, na eni strani je ustvaril nekaj bogatašev. Katerih bogatašev, se vprašamo? Tistih, ki so bili posvečeni. Več ali manj tu okoli mene so kolegi, ki niso pri tem nič sodelovali. Niso bili tudi ne povabljeni in hvala bogu, da niso bili! Jaz verjamem, da imajo toliko morale v sebi, da se ne bi temu priključili. Moj poslanski kolega Školč je prej govoril o nekaterih naših članih, da imajo lepo tradicijo z nekimi redečimi knjižicami. Tule pri nas je tudi veliko takih, ki nimamo nič in nič partijske preteklosti in na to sem ponosen. Jaz se s tistim absolutno ne povezujem in kritiziram vsako odstopanje, ki gre proti nepravilnosti. Ja, da se je pa nacionalni interes izvajal, je bilo pa treba imeti zakonodajo, ki je rigidna, s tega področja, nefunkcionalna, nekaznovalna. Organi pregona neusposobljeni, tako od tožilcev do policije. Seveda izza tega morajo pa stati politični botri. Če teh ne bi bilo, ne bi bilo tudi tako nesposobne zakonodaje in nesposobnih organov pregona. Vse to je potem povezava v mnogih letih, da je prišlo do teh bogatenj preko vseh meja, socialnega razslojevanja, proti katerem sem tudi jaz. Seveda in tisti socialni demokrati, ki bi ga pa morali najbolj obsojati, so pa danes zapustili sejo. In to je napaka in to je prav, da izvedo naši volivci, kdo se bori proti socialnemu razslojevanju in tako naprej. Še nekaj. Kaj se s tem povzroča? Napetosti v družbi. To je dejstvo, da se povzročajo napetosti v družbi. In te firme, ki so bile na tak način privatizirane, se slabijo, niso ekonomsko močne, slabi se njihov razvoj in so šibke. Tako se lahko zgodi, da jih druge firme, ki so močnejše, prevzamejo, in res potem imamo ta nacionalni interes. Potem smo pa tam in je naš nacionalni interes popoln, da še firmo uničimo. Jaz lahko s ponosom trdim, da med temi bogataši ni članov naše stranke in če je kdo bogat, je prav, da se svojega bogastva ne sramuje, če ga je pridobil na pošten način. Če ga pa ni pridobil na pošten način, je pa prav, da se ga sramuje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Školč, proceduralni predlog.
Spoštovani kolegi, kolegice, opravičujem se, prej se ni v mikrofonu slišalo, da sem napovedal za našo poslansko skupino obstrukcijo, zato bom toliko krajši v tem trenutku od sedaj naprej zaradi tega, ker ste to spremenili v neko farso, ne pa v razpravo o politični odgovornosti nosilcev javnih funkcij - tudi mi ne bodo več sodelovali v tem purgatoriju. Zdi se mi popolnoma neumestno, da se tu posamezniki izpovedujejo, da niso bogati, da so revni, da niso bili člani zveze komunistov in tako naprej. To je popolnoma nepomembno za temo, za katero smo ustanovili preiskovalno komisijo. Ponavadi pa seveda se najbolj lastne sence bojijo tisti, ki so jo delali, in zato sem prej govoril, da bi lustracija doletela lepo število vaši pomembnih članov. Sam nisem nikoli zahteval tega in verjetno, kot vas poznam, bi bili tudi sami veseli, če koga od svojih pajdašev, nekdanjega komunista, ne bi videli med sabo, ampak to ste zamudili. Kakorkoli, ta razprava ni namenjena temu, kdo je kdaj kje bil, ker to ni bilo prepovedano. Namenjena bi bila ugotavljanju politične odgovornosti. Te teze, da je bil kdo kot posameznik politično odgovoren in trdnega dokaza za to, žal, v tem poročilu ni. Ta razprava pa govori tudi o tem, da imate druge strahove in da vam je čisto vseeno, kaj se je dogajalo v preteklosti. Tudi nekorektno je govoriti o vseh tožilcih, da so bili neusposobljeni. Ali morebiti mislite na gospoda generalnega tožilca gospoda Drobniča ali morebiti mislite na šefico posebne tožilske skupine, danes generalno državno tožilko gospo Brezigarjevo? Oni so bili v tožilskih vrstah od leta 1990 naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Torej, gospod Školč, podali ste ta predlog, povem vam, da je in veste, da je čas za razpravo vaše poslanske skupine potekel, torej vas ne bo pri glasovanju. Glasovanje obstruirate. Hvala. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Poročilo preiskovalne komisije je grozljivo in srhljivo, zaradi vsebine, kaj se je dogajalo s slovenskim premoženjem v letih od 1995 do 2005. In zaradi teh srhljivosti tega poročila seveda smo soočeni z odhodi poslanskih skupin, kajti poslanci iz Pahorjeve stranke, poslanci iz Golobičeve stranke in poslanci iz stranke gospe Kresalove niso sposobni odgovarjati in braniti teh rabot in teh nečednosti, ki so se dogajale; ampak nečednosti - to so grozljiva kriminalna dejanja in proti katerim kot nosilci oblasti v 12-ih letih niso storili ničesar. Podpirali so takšna ravnanja in pravzaprav je šlo za rop, rop premoženja, ki mu je v enem delu, žal, načeloval tudi Anton Rop kot predsednik upravnega odbora Soda. Žal pa je stanje v naši državi takšno, da je kapital in da so kapitalisti in tajkuni, ki so jih ustvarili ti gospodje, tako silno močni in imajo absolutno medijsko moč, da lahko s svojo kapitalsko in medijsko močjo in svojim pritiskom absolutno nadzorujejo novinarje in da slovenski novinarji danes ne morejo objektivno poročati o tem, tudi o vsebini takšnega poročila. Žal je tako, da bodo verjetno več poročali o tiskovnih konferencah, ki so jih med obstrukcijo sklicali ti gospodje, ki nimajo argumentov, da bi branili Cvikla, Ropa in Golobiča v času, ko so imeli vso politično moč in je v slovenski družbi prihajalo do teh grozljivih pojavov. Sedaj se lahko vprašamo, ob vsem tem, ko tu preberemo kaj se je godilo, kakšna je bila vloga Cvikla, kakšna je bila vloga Ropa. Zakaj je gospod Pahor vzel Ropa in Cvikla v svojo stranko? Ob tem se je pokazalo, da Pahor ne vodi stranke, ampak da jo vodi kapital, da jo vodijo tajkuni, ki mu ukazujejo, on pa je samo postavil izvesek nad lokalom, da bi se ljudi zavajalo, da bi lepše zgledal. In v tej fazi ali pa na tem mestu se strinjam z izjavo gospe Kresalove v intervjuju za Večer, da naj v bodoče našo državo vodi tisti, ki ima jasne rešitve, ne pa tisti, ki se lepo oblači in lepo zgleda. S tem je mislila na gospoda Pahorja, da ni sposoben, ni primeren za vodenje vlade in da bi bila to katastrofa za slovenski narod in slovensko državo. Kajti tako očitno, kot je iz tega poročila, da ne odloča v svoji stranki, ampak odločajo tisti, ki so naredili največ škode za slovenske državljane. In, glejte, v tem poročilu so grozljive številke o oškodovanju. Ampak to je samo del, kajti podobno se je dogajalo tudi v Slovenski razvojni družbi, ki tu ni zajeta. Tam so pa bili, saj veste, razni Koržeti in tako naprej, ki so šli potem v Elan in tam pobrali denar, in tako naprej. In to ni zajeto. In tam sem, žal, dvakrat preprečil takšno prodajo kapitalskih deležev v podjetju, kjer sem bil tehnični direktor. Dvakrat! Inflagranti sem tam gledal in se zavedam, da niso želeli prodati najboljšemu ponudniku za milijone mark, nižjemu ponudniku so obljubili prodajo. Jaz sem dvakrat preprečil, potem pa ni bilo več mogoče, potem so pa mene iztisnili iz podjetja, ker se pač nisem pustil podkupiti in kupiti. Glejte, ob vsem tem se dogaja, da gospod Pahor prireja po Sloveniji strašno bogate prireditve, razkošne hapeninge, ki jih plačujejo ti tajkuni, ki so prišli na tak način do premoženja. Že nekaj mesecev pred volitvami ima predvolilno kampanjo in njegove prireditve so pod geslom "Slovenijo je mogoče voditi bolje". Še bolje za te tajkune bi radi vodili. In, glejte, vse to, kar je pričujoče v tem poročilu, je pa bilo skrbno načrtovano in izvedeno. Ta komplot, ta združba, ki je vse to izvedla, je bila organizirana še iz časov prejšnje države in je prešla neokrnjena v novo državo, se nekaj časa potuhnila in se potem organizirala ter izpeljala ta rop premoženja. Saj vemo, ti zakoni o prevzemih, o katerih smo zadnjič govorili, ki so dali osnovo za vse to, da vsi ti lahko danes govorijo, da so delali vse po zakonu. Nina Plavšak je bila državna sekretarka pri gospodu Ropu, ko je bil finančni minister. Ona je pisala vse to in potem šla h gospe Klemenčičevi na Zavarovalnico Triglav, ko je gospa Klemenčičeva planirala prevzem Triglava. In tudi gospa Klemenčičeva in njena cenitev Triglava je tu omenjena. Vemo, da je bilo planirano, da se takšna zavarovalnice prepusti v privatne roke, v njene roke, in to za več kot polovico nižjo ceno od ocenjene vrednosti. Slovenskim državljanom je treba povedati, da pri takšnih prodajah, netransparentnih, direktnih, brez javne ponudbe, brez licitacije, da so to usluge, ki se plačajo in da letijo blazne provizije v žepe tistih, ki so vse to omogočili. To in kolege tukaj je bilo strah, strah jih je gledati v oči, ko govorimo o tem, ker nimajo odgovorov, ker so nekateri, žal, po podatkih tega poročila pri tem tudi sodelovali. Žal so sodelovali. In seveda slovenskim državljanom moramo sporočiti: ne prepustiti države v roke tem, potem boste moderni sužnji v naslednjem mandatu kot delavci v teh podjetjih. Moderno suženjstvo. Če so se spozabili tako daleč, da so tako brez vsakega občutka šli v to, da so to naredili, bodo še hujši v naslednjem mandatu. In jim povejmo, da ne potrebujemo celega mandata, ampak ga še dobro leto, da bodo tudi marsikateri od teh sedeli v zaporih. Pa tudi če bo sodstvo, tako kot se na vse mogoče kriplje brani, da bi izvedlo hišno preiskavo, recimo, kot v zadnjem primeru. Jaz ne zamerim novinarjem, vem, da so pod blaznim pritiskom, tudi odgovornim urednikom, ki so bili nastavljeni zaradi tega, da bodo izvajali njihovo politiko, jim ne zamerim. Seveda morajo braniti takšne zadeve, preprečevanje pregona korupcije in gospodarskega kriminala. Dobesedno morajo braniti. Popolnoma prav dajo osumljenim. In če nekdo zapiše, da je pravna država v tem, da je to branjenje pravne države, ko tožilec, ki obravnava osumljenca, se z njim sestaja, mu nosi nasvete, mu nosi podatke, da je to branjenje pravne države, potem bog pomagaj. Ampak naši državljani bodo to spregledali in so spregledali. Takšnih voditeljev in takšnih politikov, pa naj bodo Golobič ali Pahor ali ne vem kdo, ne bodo spustili na oblast, da jim bodo vzeli bodočnost. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Mitja Ljubeljšek, prosim.
Hvala lepa. Spoštovani zbor. Marsikaj je bilo danes o oškodovanju državnega premoženja že in bo verjetno še povedanega in tega ne želim ponavljati. Želim le povedati svoj pogled na to problematiko, o kateri smo razpravljali tudi na prejšnji izredni seji o koncentraciji kapitala. Trdim, če je delo Cviklove komisije o oklepnikih obrambni minister označil za "limonadasto" nadaljevanko, se to končno poročilo komisije, o katerem govorimo danes, bere kot kriminalke. Poročilo, ki je zelo pregledno in konkretno in iz katerega je končno vsaj nekoliko izrisana mreža povezanih izbrancev in družb, ki so v prejšnjih mandatih obvladovale in krojile dogajanja na finančnem, poslovnem in medijskem področju v Sloveniji. Kad in Sod sta od leta 1996 do konca leta 2006 skrito pred očmi javnosti prodala preko 2000 kapitalskih deležev v posameznih družbah, glavnina je bila prodana direktno in na nejaven način. Od tega je pri mnogih pregledanih prodajah, ki jih navaja poročilo, prišlo do oškodovanja državnega premoženja. V času, ko je bil gospod Cvikl predsednik upravnega odbora Soda, Slovenske odškodninske družbe, je bilo od 91-ih družb izvedenih kar 88 direktnih prodaj nejavno. To je podatek, ki je v poročilu. Enako se kažejo tudi prodaje v času, ko je bil osem let predsednik upravnega odbora Soda gospod Rop. O tem sprašujem in sem upravičeno pričakoval odgovore danes, kakšen je pravzaprav direkten način prodaje državnega premoženja in kakšna je prodaja z nejavnim zbiranjem ponudb. Ali na štiri oči? Kakšne so bile nagrade za takšne izvedene posle, zakaj so nekateri ključni akterji na zaslišanje komisije o takšnih prodajah prihajali z advokati, kot na primer gospod Cvikl, kar me je nemalo presenetilo. Razkriva se torej, da sta se v preteklosti kot pajkova mreža prepletala politika in gospodarstvo. Spretno so bile izbrisane vse sledi nezakonitih transakcij in oškodovanj podjetij. Dejstvo je, da je bilo poslovanje Soda in Kada v preteklosti prikrito očem slovenske javnosti in tedanje opozicije. Tudi iz tega poročila je razvidno, da so bila izpeljana številna oškodovanja in druge zlorabe v številnih gospodarskih družbah. Šlo je za enormno bogatenje politično izbranih posameznikov na nepregleden, nemoralen, brezobziren in za pravno državo nezakonit, prilaščanja, da ne rečem kraje, državnega premoženja, ki smo ga delavci in vsi zaposleni soustvarjali leta in leta z zategovanjem pasov, z nizkimi plačami, z odpovedovanjem zaradi višjih razvojnih ciljev in boljše prihodnosti. To sedaj občuti velika večina upokojencev, ki imajo tudi zaradi tega nizke pokojnine, mnogi zaposleni nizke plače in bivši zaposleni, kot so mali delničarji, izrinjeni in ogoljufani. Iščem prave vzroke, zakaj so v prejšnjih mandatih vse odgovorne institucije popolnoma odpovedale ali niso znale, niso mogle, niso hotele ali niso smele ali se niso upale zaradi političnih pritiskov ustaviti tajkunizacijo Slovenije. Državljani Slovenije imamo pravico do jasnega javnega odgovora, na kakšen način so novodobni kapitalisti, ki so z neizmernim pohlepom, nemoralnostjo in balkanskim "nadmudrivanjem" prišli do velikanskega premoženja, kdo so bili njihovi politični botri, kdo so bili ključni akterji v času lastninjenja, v obdobju, ko je bilo na nepregleden in negospodaren način prodanih največ podjetij. In o tem bi lahko nekateri glavni akterji, ki so tudi tu, v Državnem zboru, danes povedali kaj več, kot na primer gospod Rop, gospod Cvikl, gospod Lahovnik, pa morda še kdo, vendar so raje obstruirali to razpravo. Ker pa nekateri iz prejšnje vladne politične elite, ki so sedaj v opoziciji, ne morejo več odločilno posegati v vse pore življenja in dogajanja, se prav ti, ki so več kot desetletje lomastili po državnem premoženju in omogočili ne lastninjenje, pač pa grobe zlorabe, kraje in rope družbenega premoženja, sedaj postavljajo na okope kot varuhi pravne države, kot veliki borci proti korupciji in oznanjajo veliko skrb in sum za oškodovanje državnega premoženja v tem mandatu. V zadnjem času, ko maske padajo, se kaže, da je bilo lastninjenje državnih deležev brez transparentne in gospodarne prodaje v korist politične kontinuitete preprosto kraja, s katero se je omogočil monopol, prigrabljanje dejavnosti, omejila se je tržna konkurenca, s katero se je diskriminiralo in izrinilo tudi tuje vlagatelje, s katero se diktira tudi cena hrane, pijače in storitev na račun in škodo državljanov Slovenije. Lahko le upam in želim, da se bodo aktivnosti organov pregona nadaljevale, da bodo akterji nezakonitih dejanj doživeli sodne odločbe in odvzeme nezakonito pridobljenega premoženja ter da bo Slovenija končno zadihala kot pravna, poštena in odgovorna država. Zaradi teh svojih stališč odločno podpiram predlagane sklepe.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Ta komisija je obravnavala kup firm, ki jih ne bom sedaj našteval, lahko pa povem, da se jih polovice skoraj ne spomnim več, da so obstajale, ker imajo danes drugačna imena, ker so bile pokupljene in so se spremenili nazivi firm. Želim razpravljati o nečem drugem. Namreč tisti, ki so botrovali temu, da se je dogajalo to, kar smo lahko danes poslušali, si seveda ne upajo biti v dvorani in so napovedali obstrukcijo. Nekateri potem, ko so porabili čas, drugi pa korektno na začetku. Posebej zanimiva je bila obrazložitev obstrukcije s strani Poslanske skupine Zares. Predstavnica je dejala, da so preiskovalne komisije zato, da se prepreči preiskava. Moram povedati, da to ni res, soglašam pa s tem, če primerjam komisijo, ki jo vodi gospod Cvikl. Tam je pa to res. To, kar počenja gospod Cvikl, res pelje v to, da se ne bi nič dokazalo, da se zavaja, jemlje izvedenca s strani nasprotujoče firme, ni hotel da bi bile seje odprte, tudi ko gradivo ni imelo več oznake "zaupno", blatil je Gorenje in dela takšen cirkus, ampak dobro. Gremo lepo po vrsti. V času ko je bila tako imenovana Ropova vlada in ko je bil gospod Rop na čelu Kada in tudi gospod Cvikl, se je prodalo 770 družb. Če bi jih danes našteli, se verjetno tudi imen ne bi več spomnili, ker so danes že čisto nekaj drugega in so čisto v drugih rokah. In pri delu te komisije se je kar naprej spominjal Mercator. Mercator je bil prodan po borzni ceni. Ceno je pokazala borza. Jaz ne poznam bolj transparentnega načina prodaje neke firme, kot je cena, ki je diktirana s strani borze. Tako je bilo to. To se pravi, da ni nobenih problemov. Ampak s tem Mercatorjem se skuša zakriti nekaj drugega. V tistem času, leta 2002, je bil prodan Lek. In Lek je bil na borzi kot najbolj perspektivna firma. Številka 1 na borzi je bil Lek. In zamislite si, Lek je bil prodan s strani Kada in Soda na korespondenčni seji Kada. Si predstavljate?! Firma, ki je na borzi pod številko 1, se proda na korespondenčni seji, ne pa s kakšnim javnim natečajem ali s čim podobnim, da je stvar pregledna. Na korespondenčni seji! To je nepredstavljivo! Človek si tega ne zna predstavljati, če teh podatkov nima. In še nekaj, kar je zanimivo. Lek je bil prodan pod ceno. To je tako ali tako jasno. In če se uporabi metoda ključa Računskega sodišča, ki je delal primerjavo tudi za druge firme, lahko ugotovimo, da se je izguba Soda in Kada, s tem tudi države, prihodkov države zaradi takšne prodaja, če to primerjamo danes, je bila ta izguba v višini, ne boste verjeli - 230 milijard SIT. Se pravi milijarda evrov, ker je bila prodana pod ceno in če danes to primerjamo z Lekom. To je primerjava. In to je bilo prodano na korespondenčni seji, ljudje. Enostavno se ne da verjeti. Danes na začetku je opozicija in tudi že nekaj časa opozicija želi blatiti Vlado. In kar direktno, bil je, mislim, da vsaj 50-krat imenovan predsednik Vlade gospod Janez Janša, da se ga blati z vsemi sredstvi, kar tako počez. Korespondenčno verjetno. Pač v tistem stilu - najprej diskreditacija, nato pa če je treba tudi še kaj drugega. Pač po tistem znanem reku iz Nove Gorice in tudi v stilu tega imena, ki se stalno pojavlja pri prodaji teh državnih firm, ki je prodal 770 družb, to je gospoda Ropa, ki evidentno širi laži tudi v primeru tistega famoznega Piranskega zaliva, ko se je sedaj dokazalo z dokazi, s poslušanjem trakov, da se je lagal, da sta se dva predsednika, takrat sicer en predsednik, pa vodja največje poslanske skupine v opoziciji v Sloveniji dogovarjala o incidentih v Piranskem zalivu. Sedaj so dokazali, da ni res. Ta človek se ni opravičil, je pa ta človek prodal 770 družb, Lek pa na korespondenčni seji. In ta še kar naprej govori neumnosti. In sedaj ponavljajo tudi drugi in širijo lažne obtožbe na račun te vlade in račun tega predsednika. Pa še za konec en cukrček. Pivovarna Union, ki se je prodajal decembra 2001. Interbrew je bil pripravljen plačati 119 tisoč SIT za delnico. Ampak ne. Sod in Kad sta prodala po 86 tisoč, in to brez soglasja upravnega odbora Soda. Brez soglasja. To je še ena cvetka. In če gremo računati malo razlike, te razlike so pa nastale zaradi nacionalnega interesa, ker smo morali prodajati drugim firmam, ne tistim, ki bi dale največ, ki bi dale po borzni ceni, tako kot se je recimo prodal Mercator. Samo pri Unionu je razlika 2,9 milijarde SIT. 2,9 milijarde SIT, ker to je bilo prodano takrat, ko smo imeli še SIT denarno enoto. Sedaj je tudi 2,9 milijarde SIT. Kot sem že prej omenil, pri Leku lahko sedaj izračunamo milijarda evrov, se pravi 200 milijard SIT. Ali si znamo predstavljali, ali nam je sedaj jasno, da lahko ugotovimo, da so leta 2001, 2002 nastali "poštni nabiralniki", da so takrat nastali tajkuni in podobni, šele v tem času pa so dobili svoja imena in pa priimke. Takrat se je pač to skrivalo, se je temu reklo, takrat je bil to nacionalni interes, takrat so te zadeve nastale, danes so se samo razkrile. In glede na to, kaj je naš spoštovani kolega, ki je bil tudi udeležen, gospod Cvikl, in kaj je iz svoje komisije naredil, kaj je govoril že kar nekaj časa, to lahko tudi nekako nas prepriča v to, kaj se bo zgodilo, če bo zopet dobil tako vlogo, če bo recimo zmagal na volitvah. On je že eno leto izjavljal, zdaj se je malo umiril, da bodo naše javne finance razpadle, če bodo upokojenci še vedno dobivali toliko denarja, če bo še vedno namenjenega toliko denarja za upokojence, če bo takšna izravnava pokojnin napram plačam, kot je sedaj. To jasno kaže, da bodo verjetno upokojenci prvi tisti, ki bodo na vrsti, ki bodo čutili novo oblast, tisto prijazno, s katero se da drugače vladati. Takšen način vladanja je drugačen, da vzameš upokojencem, kar je govoril že celo leto. Celo leto je o tem govoril. To se pravi, se ni zmotil niti prvič, niti drugič, niti desetič, tudi petdesetič se verjetno ni zmotil. Ampak to je način razmišljanja, kako bo on to vladal. In glede na to, koliko je primerov v tem poročilu takšnega gospodarjenja, takšne prodaje, takšne korespondenčne prodaje najbolj eminentnih firm, brez sklepa nadzornega ali pa brez sklepa upravnega odbora velikih firm, potem nam je popolnoma jasno, kaj nas lahko čaka v prihodnosti. Jaz bom podprl te sklepe, do katerih se je dokopala ta komisija na osnovi gradiva, ki ga je obdelala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marjan Pojbič.
Spoštovani predsedujoči! Kolegice in kolegi! Jaz bom predlagane sklepe komisije z velikim veseljem podprl. Bom pa seveda najprej uvodoma, ker mi časa dosti ni ostalo, poskušal citirati to, kar je zapisal danes v Financah gospod Stanislav Kovač, in sicer napisal je naslednje: "Kapitalizem se je začel leta 1990. Politik Cvikl je na nedavni izredni seji Državnega zbora o koncentracija kapitala Slovencev norčavo prepričeval, da se je proces privatizacije začel šele avgusta 2005 s prodajo državnega lastništva v Mercatorju. Resnica je prav nasprotna. Privatizacija se je začela leta 1990 z Markovičevim zakonom o podjetjih. Samo v obdobju 1995-2006 pa sta državna sklada Sod in Kad, po podatkih omenjenega skupščinskega poročila skupaj prodala lastniške deleže v kar 2.447 podjetjih." To je neverjeten podatek. Ta podatek zagotovo do danes ni slišal še noben slovenski državljan. In potem ta spoštovani gospod Stanislav Kovač nadaljuje: "Pred letom 2005 je bila prodaja državnega premoženja Kada in Soda izvedena večinoma nepregledno brez javnega zbiranja ponudb..." in tako dalje. Se pravi, točno si lahko predstavljamo, na kakšen način so potem te prodaje potekale. Te prodaje so potekale pod mizo. In da podkrepim to, kar je zapisal tukaj gospod Kovač, z naslednjimi podatki: Izguba Kada in Soda pri prodaji deležev Leka ob tveganju, ker po definiciji Računskega sodišča Republike Slovenije nista iztržila najvišje kupnine, Kad je s prodajo deleža v Leku naredil izgubo v višini 137 milijard tolarjev. Govorim v tolarjih. Sod je s prodajo deleža v Leku naredil izgubo v višini 103 milijarde tolarjev. Če to izračunamo skupaj v evrih, je to približno nekaj več kot milijarda evrov. Ali si zna kdo izmed vas predstavljati, kaj to pomeni, v samo enem podjetju? Govorimo pa o deležih v 2.447 podjetjih. Te številke so neverjetne. In jaz sem prepričan, da ga ni slovenskega državljana in državljanke, da ne bi bil presenečen nad temi podatki. Ti podatki so zapisani. Te podatke so zapisali ljudje, ki se na zadeve spoznajo. In zagotovo ti podatki kažejo na to, da se niso zastonj dogajali Jankoviči, Šroti, Rigelnik, in ne bi našteval teh imen in priimkov. Zdi se mi in prepričan sem, da je prihajalo do velikanskega oškodovanja državnega premoženja. In popolnoma prav je in zadnji čas je, da je prišla na vrh vodenja te države politična skupina, ki ima na to področje drugačen pogled. In za ta denar, o katerem sem prej govoril, bi bilo možno kupiti v mestu 10.000 stanovanj samo [[...]] [[Izklop mikrofona]] [[...]]
Hvala lepa. Želi besedo morda še predlagatelj? Prosim.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani prisotni! Moram povedati, da prav zaradi same vsebine in zaradi nenehne prisotnosti sem želel biti vseskozi prisoten, da mi je to tudi uspelo, tako sem opustil tisti redni obrok, ki se mu reče kosilo, ampak to je še najmanj, kar sem pustil v tem času, da sem želel korektno, pošteno, predvsem pa precizno pripeljati zadeve do zaključka. Nekako sem zadovoljen, da nam je to skupaj uspelo, zato se zahvaljujem vsem tistim članom, ki so sodelovali v parlamentarni preiskovalni komisiji za prodajo državnih deležev Kada in Soda, da smo tako skupaj prišli do želenega cilja. Mi je pa iskreno žal in pred slovensko javnostjo izražam globoko razočaranje, da se je zgodilo to, kar se v demokratični državi in v demokratični razpravi v slovenskem parlamentu ne bi smelo dogajati. Ko so na vrsti ključne zadeve, ko se obravnavajo ključne vsebinske obravnave, ko govorimo o oškodovanju državnega premoženja, si nekateri predstavniki, ki so zastopani v slovenskem parlamentu, vzamejo čas, da zapustijo to parlamentarno dvorano, ker se ne želijo, nočejo soočiti z dejstvi, z ugotovitvami parlamentarne preiskovalne komisije, tako v SD-ju, kot v Zares-u, na glasovanju pa ne želi tudi sodelovati LDS. Meni je iskreno žal, ampak v skladu s Poslovnikom Državnega zbora je pač to legalna in legitimna njihova odločitev in kot takšno tudi sprejemam in razumem. S konkretnimi številkami, ki ste jih mnogi izračunali, te številke niso vzete kar tako in niso pobrane kjerkoli. Te številke in konkretni izračuni sledijo iz dokumentacije, ki jo parlamentarna preiskovalna komisija hrani v kar dveh železnih omarah. Težko je na kar nekaj kilogramih tega gradiva izluščiti čim več, tako da sem prepričan, če bi imeli še čas, bi lahko pripeljali še do kakšnih pomembnejših ugotovitev in kakšnih pomembnih izsledkov. Naj zaključim s temi besedami, da je prav delo te parlamentarne preiskovalne komisije, ki sem jo želel voditi korektno in pošteno, dalo tudi mnogim inštitucijam, predstavnikom inštitucij v Republiki Sloveniji misliti v tej smeri, da to, kar se je dogajalo v preteklosti, in to, kar je koalicija v Državnem zboru tudi podkrepila s sprejemom konkretnih zakonov, prihaja na plano tudi to, čemur smo priča v tem zadnjem času: aretacija nekaterih posameznikov, ki so v vsebini tega poročila lahko videli ali pa lahko vidijo tudi svojo podobo. Oškodovanje državnega premoženja gre na račun mnogih Slovenk in Slovencev, ki niso ne krivi in ne dolžni, a morajo to plačevati bodisi z nizkimi plačami v različnih podjetjih, kjer se opravlja koncentracija kapitala z namenom, da se izkorišča in čim bolj stisne to obubožano slovensko rajo, jutri ali pa v naslednjih dneh pa priti v Državni zbor in tukaj očitati tej vladi in tej koaliciji, kako nič ni naredila za to, da bi se izboljšalo stanje na socialnih in drugih številnih področjih. Kot sem danes že povedal, žal moram ponoviti še enkrat. Nikoli ne pridejo rezultati na startu. Rezultati pridejo na cilju. In vsak športnik natanko ve, če bo dobro opravil svojo tekmo z zmožnostjo svojega telesa in svojih moči, razporedi to na razdaljo oziroma v čas, ki ga mora premagati. Tako je ta koalicija in ta vlada vzela čas, ki ga želi tudi korektno in pošteno zaključiti. In še enkrat, verjamem, da je mnogim žal, da se soočajo z dejstvi, ko vidijo konkretne rezultate, pozitivne rezultate dobrega dela te koalicije in te vlade. Seveda bo to, kar je bilo danes velikokrat izrečeno tudi na račun volivk in volivcev, volilno telo tako ali drugače presodilo. Ne bodimo prehitri, ne bodimo nestrpni do datuma volitev. Prepustimo to ljudem, s svojim korektnim in poštenim delom, kajti naše korektno in pošteno delo, ki se odraža tudi skozi vsebino poročila parlamentarne preiskovalne komisije o prodaji deležev Kada in Soda, se na nek način ta transparentnost, ta vztrajnost in ta volja ter želja, da pripeljemo stvari h koncu, k cilju, kaže v vsej tej podobi. In če je nekdo pred kratkim dejal v gradbenem smislu pri predaji tunela, da je to projekt, ki je zloglasen v tem smislu, kako se projekti ne smejo voditi, potem sem prepričan, da je vsebina tega poročila v tem primeru zgled temu, kako se naj parlamentarne preiskovalne komisije vodijo, da pravočasno pridejo do vsebine končnega poročila. Končno poročilo je bilo soglasno sprejeto tudi na 23. seji in sem vesel, da smo danes lahko obravnavali vsebino tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. O predlaganem sklepu bomo v skladu s časovnim potekom seje [[...]]Prosim, gospod Černač, gre za proceduralni postopek?
Ja. V okviru predlogov amandmajev smo prejeli predlog Poslanske skupine Zares na predlog sklepov o tem poročilu.Ne glede na to, da Poslanska skupina Zares današnjo sejo obstruira oziroma to točko, mislim, da bi bilo prav in pošteno, glede na to, da nismo mogli o tem predlogu razpravljati v okviru razprave o poročilu, da predlog tega amandmaja k sklepom daste v razpravo in da nam čas, ki je preostal za to razpravo, enakomerno razdelite. Hvala lepa.
Mislim, da ta predlog ni amandma [[...]] [[Oglašanje v ozadju.]] [[...]]Zahteva za dopolnitev postopka parlamentarne preiskave. Zaenkrat bo moja odločitev taka. S tem zaključujem razpravo. O predlaganem sklepu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure, to je ob 17.35. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 17.35. Hvala.
Spoštovane poslanke in poslanci! Nadaljujemo sejo. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje svojih glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 1. točko dnevnega reda - obravnava Predloga zakona o spremembi Zakona o usklajevanju transferjev posameznikom in gospodinjstvom v Republiki Sloveniji, skrajšani postopek. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Pregled amandmajev ste prejeli na klopi, tako da jih imate pred seboj. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine DeSUS k 1. členu. Če bo ta amandma sprejet, sta amandmaja pod številko 2 in 3 brezpredmetna. Besedo ima v imenu Poslanske skupine DeSUS gospod mag. Žnidaršič. Želi še kdo drug v imenu poslanske skupine? [[Ne.]] Izvolite, gospod mag. Žnidaršič.
Lepa hvala, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Naša poslanska skupina še vedno upa, da bo večinsko podprt amandma, ki ponuja več, kot je popravljen zakon iz drugega branja na odboru. Najbrž je marsikdo spregledal dejstvo, da ne glede na izboljšanje usklajevanja dvakrat letno, kar je popravek in prispevek po vložitvi tega zakona, vendarle ostaja velika verjetnost, da se bo ob zmanjševanju inflacije materialni položaj vseh prejemnikov transferjev v naslednjih letih dramatično poslabševal v primerjavi z vsemi drugimi, ki se jim bodo pravice višale skladno z rastjo plač. Pri tem ni nepomembno povedati, da žal nismo uspeli doseči kompromisa, da bi se transferji, ki se izplačujejo na račun državnega proračuna, usklajevali tako, kot je predlog sprejet na odboru, vse tiste pravice, ki so stvar zavarovanja za primer brezposelnosti, zavarovanja za zdravstveno varstvo in za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, pa naj bi se usklajevali z rastjo pokojnin. Ta kompromis ni bil dosežen in zato mislimo, da je pač še vedno bolje, da se vse skupaj usklajuje z rastjo pokojnin, ki itak zaostajajo za rastjo bruto plač. Na ta način bi se ohranjalo neko upanje, da ne bo prišlo do poslabševanja materialnega položaja kakih pol milijona državljanov, kar sledi iz obstoječe rešitve, ki je, kot rečeno, boljša od prejšnje, vendar taka, da bo zagotovo zamrznjenost trajala lahko več let. In v tem primeru bodo posegi v sistem in v socialni mir nujni s ponovnimi enkratnimi izplačili ali drugimi korekcijami zakona, kar je seveda Vlada že do zdaj delala po prvotni spremembi Zakona o usklajevanju transferjev let 2006, ko se je izkazalo, da je šla stvar predaleč in v napačno smer. Mi mislimo, da je prav, da se ta amandma podpre. Na ta način bi zajezili naraščanje revščine na eni strani, na drugi strani pa ni nobenih razlogov, da kdaj v letih, če bi se gospodarska rast zaustavila ali če bi zaradi tega nastali hudi problemi na področju javnih financ, da se ta stvar ne bi mogla korigirati. V tej fazi, ko je revščina kar precejšnja in ko je poslabševanje materialnega položaja prizadetih veliko, pa je bolje, da se ta naš amandma podpre in še vedno računam, da bo dosegel uspeh. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 33. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na drugi amandma Poslanske skupine Lipa k 1. členu. Če bo ta amandma sprejet, je amandma pod številko 3 brezpredmeten. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 16, proti 39. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na tretji amandma k 1. členu Poslanske skupine DeSUS. V imenu poslanske skupine gospod Vili Rezman.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Ko ni bil podprt amandma, za katerega v Poslanski skupini DeSUS menimo, da bi moral biti podprt, ker bi vračal tisto, kar je bilo nekoč odvzeto socialnim upravičencem, predlagamo drugo kompromisno rešitev, ki upošteva tudi to, kar je predlagala Vlada. Ta amandma namreč upošteva vladno zahtevo, da se vsi transferji usklajujejo na isti način. In ta amandma to omogoča. Tisto, kar terja več od Vlade, je zgolj to, da se poračunava za nazaj. Da se poračunava tisto, kar je bilo med letom izgubljeno. In to mislim, da smo dolžni narediti, da bomo upokojenim, da bomo invalidom, tistim, ki so na bolniški in vsem ostalim, ki so prejemniki socialnih transferov, vrnili to, kar skozi leto zaradi inflacije izgubljajo. Predlagamo, da ta amandma, tretji amandma k 1. členu podprete.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 26, proti 34. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na amandma poslanske skupine Lipa k 2. členu. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 21, proti 38. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. V drugi obravnavi predlagani amandmaji niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravno služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. V imenu Poslanske skupine DeSUS, gospod Vili Rezman, imate besedo.
Še enkrat hvala lepa. Jaz upam, da bo sedaj vendarle enkrat uresničen tudi tisti rek, ki govori, da v tretje gre rado. Naj spomnim, da potem, ko je Vlada nekako v preveliki vnemi, da bi uskladila način usklajevanja transferjev, zagrešila oktobra, in pač tisti, ki so glasovali za ta zakon v parlamentu, veliko napako. To napako se trudi ves čas popravljati, jo tudi popravlja, vendar ne za vse na enak način. Velik del tistih, ki so prejemniki socialnih transferov, je diskriminiran. In s tem zakonom mi skušamo popraviti ravno to, da je Vlada diskriminirala in da ni pripravljena, zlasti ne dve glavni koalicijski stranki, popraviti to napako, ki je bila zagrešena. Mi ocenjujemo, da je to, kar je Vlada nazadnje rekla, namreč, da naš predlog zakona kljub temu podpira, da je pripravljena iz proračuna zagotoviti 16 milijonov in iz drugih blagajn še dodatnih 9 milijonov za dobitnike socialnih transferov, da Vlada to podpira, je priznanje našim naporom, da bi sedaj že tretjič naš poizkus rodil uspeh. Smo pa razočarani, da velik del poslancev in poslank v Državnem zboru ni pripravljen vrniti vsega, kar je bilo odvzeto, in da predlog Poslanske skupine DeSUS tako rekoč prepolavlja. S tem prepolavlja pravice tistih, ki so upravičeni prejemniki socialnih pomoči.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje. Glasujemo o zakonu v celoti. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, za katero so napovedale poslanske skupine SD, Zares in LDS obstrukcijo. Prekinjena 2. točka dnevnega reda - obravnava Poročila Preiskovalne komisije za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij v zvezi z domnevnim oškodovanjem državnega premoženja pri prodaji deležev Kapitalske družbe d.d. in Slovenske odškodninske družbe d.d [[....]] [[Nemir v dvorani.]] Lepo vas prosim, če mi dovolite, da nadaljujem! [[...]]v gospodarskih družbah, in sicer tako, da zajema preiskava vse prodaje, ki so sporne z vidika skladnosti z zakoni in drugimi predpisi ter z vidikov preglednosti in gospodarnosti, s predlogom sklepa. Preden pa nadaljujemo s to točko, bi vam rad povedal, da glede na to, da je Poslanska skupina Zares podala pisni postopkovni predlog, katerega imate na klopi, in ki v bistvu zahteva dopolnitev postopka parlamentarne preiskave, da moramo tudi odločati o tem predlogu. Če bi bil ta predlog sprejet, potem ne moremo nadaljevati z dnevnim redom oziroma obravnavati in odločati o predlogu sklepa preiskovalne komisije. Ker od poslanske skupine ni nihče prisoten, dajem ta proceduralni predlog na glasovanje. Navzočih je 46 poslank in poslancev, za 6, proti 36. [[Za je glasovalo 6.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da proceduralni predlog ni sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa. Glasujemo. Navzočih je 44 poslank in poslancev. Državni zbor je nesklepčen ugotavljam, zato bomo o predlogu sklepa ponovno glasovali. Glasujemo o sklepu preiskovalne komisije, ki ga predlaga zboru. Ugotavljam, da je Državni zbor nesklepčen drugič. Čez 10 minut bomo ponovili glasovanje, ob 18. uri.
Spoštovane poslanke in poslanci. Nadaljujemo s poizkusom odločanja o predlogu sklepa preiskovalne komisije. Tretjič odločamo. Glasovanje teče. Navzočih je 46 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti nihče. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in zaključujem tudi 38. izredno sejo Državnega zbora. Hvala. Lahko noč.