Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 24. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnjega nadaljevanja seje ne morejo udeležiti naslednja poslanka in poslanci: dr. Andreja Črnak Meglič, Anton Anderlič, Miran Györek, Anton Kampuš, Franc Bogovič, Vili Trofenik in Zvonko Lah. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PREKRŠKIH, V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade. Besedo ima Boštjan Škrlec, državni sekretar na Ministrstvu za pravosodje. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Lepo pozdravljeni! Dovolite mi, da vam predstavim v najbolj grobih orisih vsebino novele Zakona o prekrških. Gre za sedmo novelo, odkar je bil ta zakon sprejet leta 2005. Tokratna novela obsega približno eno petino zakonskih določb. Spremembe, ki jih ta novela prinaša, lahko razdelimo v tri vsebinske sklope. Prvi sklop so vprašanja oziroma rešitve, o katerih je stroka razpravljala že dlje časa in so skozi to dalj časa trajajočo razpravo in tudi sodno prakso zdaj dozorele tiste spremembe, ki jih ta novela prinaša. Med njimi je predvsem nova ureditev odgovornosti pravnih oseb, samostojnih podjetnikov in posameznikov, ki samostojno opravljajo dejavnost, ter njihovih odgovornih oseb za prekršek. Druga taka izpopolnitev obstoječe regulative je natančnejša procesna razmejitev med postopkom za prekršek in kazenskim postopkom. In tretja takšna stvar je preureditev odgovornosti za prekršek tujih oseb, ki uživajo imuniteto po mednarodnem pravu. Drugi vsebinski sklop sprememb se nanaša na zagotavljanje večje pravne varnosti strank v postopku zaradi prekrška. V okviru tega sklopa naj omenim dosledno uresničitev pravice do izjave v hitrem postopku, uvedbo možnosti pritožbe prekrškovnega organa, ko zoper sodbo, s katero je sodišče spremenilo odločbo prekrškovnega organa v korist kršitelja, uvedbo novega izrednega pravnega sredstva, ki se imenuje odprava ali sprememba odločbe na predlog prekrškovnega organa, s katero zasledujemo predvsem razbremenitev Vrhovnega državnega tožilstva in Vrhovnega sodišča tistih zadev, ki ne predstavljajo pomembnih pravnih vprašanj, ampak gre za lažje kršitve in zagotovitev bolj enotne sodne prakse v postopkih o prekrških, kar zasledujemo in želimo uresničiti s tem, da smo določili eno krajevno in stvarno pristojnost sodišča za odločanje o vseh pritožbenih postopkih v prekrških namesto dosedanjih štirih višjih sodišč. Tretji sklop zadev pa se nanaša na uskladitev tega Zakona o prekrških, ki je sistemski zakon za področje prekrškov, z novimi rešitvami na področju javnega naročanja in prometne zakonodaje. V okviru javnega naročanja gre za sankcijo izločitve iz postopka javnega naročanja, ki je sedaj sistemsko urejena v Zakonu o prekrških, v povezavi s prometno zakonodajo pa gre predvsem za institute, ki jih uvajata Zakon o pravilih cestnega prometa in Zakon o voznikih, namreč, institut začasnega odvzema vozniškega dovoljenja in institut odložitve izvršitve prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja. Če zelo na kratko omenim še najpomembnejše institute, ki so na novo urejeni v tej noveli, je na prvem mestu institut začasnega odvzema vozniškega dovoljenja. To je institut, katerega namen je takojšnja izločitev najnevarnejših voznikov iz cestnega prometa. Uporaben bo v primeru le najhujših kršitev, torej najhujših kršitev pravil o hitrosti vožnje, za kršitev pravil o vožnji pod vplivom alkohola ali o vožnji v nasprotno smer od dovoljene na avtocesti. S tem želimo povečati varnost na slovenskih cestah. Strožje bo mogoče sankcionirati tudi povratnike najhujših prekrškov zoper promet. To pomeni, da bo za tiste kršitelje, ki bodo ponovili tovrstne najhujše kršitve mogoče izreči daljšo stransko sankcijo o prepovedi vožnje in sicer ne le od enega meseca do enega leta, ampak od treh mesecev do dveh let. Vendar pa zakon ne uvaja zgolj večje represije, ampak uvaja tudi določbe, ki imajo za namen vzpostaviti prevencijo. Poglaviten institut s področja uvajanja prevencije je odložitev izvršitve prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja. To je institut, s katerim bo sodišče storilcu dalo možnost, da mu prenehanje veljavnosti vozniškega dovoljenja ne bo začelo veljati takoj, ampak bo odloženo, če se bo tak storilec pripravljen podvreči določenemu, če smem tako reči, tretmaju. Gre predvsem za usposabljanje za varno vožnjo, kadar gre za prekoračitve hitrosti oziroma kršitve v zvezi s prekoračitvijo hitrosti in udeležbo v rehabilitacijskem programu za odvajanje od odvisnosti od alkohola ali drog, kadar bo storilec prekrška ta prekršek storil pod vplivom alkohola ali drog. Torej, zakon, ki je pred vami prinaša tako določene represivne ukrepe za zagotavljanje večje varnosti pa tudi ukrepe, ki zagotavljajo preventivo oziroma odpravljajo vzroke za nevarnost in prometne nesreče na naših cestah. Toliko z moje strani. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku dr. Vinku Gorenaku. Prosim.
Hvala lepa. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je ta zakon obravnaval na 26. seji 13. januarja, predlagatelj je Vlada. Imeli smo naslednja gradiva: sam zakon, mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje Komisije Državnega sveta za državno ureditev in pa mnenje Sodnega sveta. Jaz ne bom ponavljal besed gospoda Škrleca, ker jih je zdaj temeljito razložil, predstavil jih je tudi na odboru, zato smatram, da mi ne bo zameril, če grem kar naprej. Zakonodajno-pravna služba, gospa Špela Maček Guštin je ob predstavitvi njihovega pismenega mnenja povedala, da je večina pripomb njihove službe upoštevana v amandmajih koalicije, dodatno pa je pojasnila, da predloga amandmajev odbora na amandma k 53., 61. členu odpravljata tudi neenakost med storilci prometnih prekrškov s kazenskimi točkami. Državni svet oziroma njihov predstavnik gospod Vnučec je zakon podprl. V nadaljevanju je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin koalicije k 19., 26., 35., 53., 53. in 62. členu ter ni glasoval o amandmajih poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 61. členu. Ta člen je postal brezpredmeten. Sicer pa je odbor sprejel tudi svoje amandmaje odbora k 40., 41., 42., 50., 53., 61. in 62. členu odbora in v nadaljevanju glasoval o integralnem besedilu predloga zakona s sprejetimi amandmaji in jih sprejel. Vse skupaj pa je seveda sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Anton Urh. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod državni sekretar, kolegice in kolegi! Nedvomno je prekrškovno pravo eno izmed najpomembnejših del razmerja med posameznikom na eni strani ter državo, pravom in institucionalizirano represijo na drugi strani, predvsem kar se pogostosti posameznikovega srečevanja z njim tiče. Zato je vsekakor nujno potrebna večja pozornost pri vsakokratnem noveliranju in spreminjanju institutov prekrškovnega prava oziroma pri spreminjanju prekrškovne politike nasploh. Oblikovane rešitve, skupaj z že sprejetimi pripombami na matičnem odboru, so za nas, poslance DeSUS-a, popolnoma sprejemljive in jih bomo seveda podprli. Podpiramo rešitve, ki predstavljajo in se nanašajo na hitrejše, enostavnejše in učinkovitejše prekrškovne postopke; na preciznejšo razmejitev med kazenskim in prekrškovnim pravom, kar je v praksi večkrat predstavljalo velik problem in prelaganje zadev iz enega prekrškovnega organa na sodne organe, na imuniteto tujcev pri nas v okviru mednarodnega prava, na postopanje organov v zvezi s pravnimi sredstvi v tem postopku. Še posebej pa nas veseli, da se pristojna ministrstva vseskozi trudijo poiskati primerne, korektne in učinkovite ukrepe v zvezi z zmanjšanjem števila mrtvih na naših cestah oziroma v zvezi z učinkovito in pravno dopustno odstranitvijo nevarnih voznikov. Ministrstvo je predlagalo sanacijo instituta odvzema vozniškega dovoljenja. Danes je sicer možno za določene prekrške začasno odvzeti to listino, vendar le za obdobje 24-ih ur. Predlog pa gre v smeri zaostrovanja tega ukrepa, in sicer se predlaga takojšen začasen odvzem vozniškega dovoljenja pri najhujših kršitvah pravil o hitrosti vožnje, za kršitve pod vplivom oziroma vožnje pod vplivom alkohola ali prepovedanih drog zaradi vožnje v nasprotno smer od dovoljene po avtocesti. Popolnoma se strinjamo tudi s strožjim sankcioniranjem najbolj nevarnih povratnikov. Na slovenskih avtocestah je moč zaslediti kopico kršitev varne vožnje, ki z zdravo pametjo nimajo povezave. In veseli nas, da se je Vlada lotila te problematike že nedavno s sprejetim paketom prometne zakonodaje. S tem noveliranjem Zakona o prekrških pa bodo sankcije za ta dejanja še strožja, po našem mnenju, popolnoma upravičeno. Zaradi tega bomo poslanci DeSUS-a glasovali za predlagane spremembe. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Silven Majhenič. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani prisotni! V postopku sprejemanja je druga najobširnejša novela Zakona o prekrških. Bistvene spremembe so obsežne in predstavljajo uvedbo nove stranske sankcije, spremembo materialno-pravne podlage, odgovornosti pravnih in odgovornih oseb, uvedbo dveh novih procesnih institutov v zadevah cestno prometnih prekrškov, uvedbo dveh novih pravnih sredstev in razširitev uradnega preizkusa v postopku, zahtevo za sodno varstvo ter dopolnitev zakonskih določb, ki zagotavljajo kontradiktornost postopka. Predmetna novela je po navedbah predlagatelja posledica težav, ki so se pokazale v praksi. To so predvsem pogoste kršitve na področju javnih naročil, ki odškodujejo finančna in proračunska sredstva ter neustrezna varnost cestnega prometa. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke pozdravljamo uvedbo nove sankcije in izločitve iz postopkov javnega naročanja. Z uvedbo nove sankcije tudi v Zakon o prekrških se zagotavlja varstvo tako javnega interesa kot tudi interesa naročnikov v postopkih javnega naročanja. Pomembno je predvsem to, da je predmetna sankcija opredeljena kot stranka in se lahko izreče poleg in ne na mestu glavne sankcije za prekršek. Glede podlage za ugotavljanje odgovornosti pravnih oseb in odgovornih pravnih oseb je dobrodošla sprememba ureditve predvsem v smislu opustitve dolžnega nadzorstva, ki v praksi prevladuje kot oblika storitve prekrška. Praksa je jasno pokazala na težave tudi glede postopka ugotavljanja odgovornih oseb. Prekrški v cestnem prometu so se pokazali za težavne, ko so storilci povratniki. Zato pozdravljam možnost takojšnjega ukrepanja v primeru ponovljenih nevarnih kršitev in takojšnjo izločitev nevarnih voznikov iz prometa. Za povratnike se predlaga tudi podaljšanje trajanja sankcije prepovedi vožnje motornega vozila. Pravna sredstva po Zakonu o prekrških so omejena, a kljub temu v Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke ne podpiramo uvedbe novega izrednega pravnega sredstva. Glede na to, da gre pri prekrških za lažje kršitve in so postopki izrednih pravnih sredstev redki, ne vidimo smisla v uvedbi novega sredstva, saj že dosedanja zahteva za varstvo zakonitosti popolnoma zasleduje namen izrednega pravnega sredstva. Poleg tega je po našem mnenju sporna že sama opredelitev, kdaj bi se novo pravno sredstvo uporabilo. Gre za primere, ko bo kršitev očitna. Praksa pa je pokazala, kako problematični so lahko takšni obširni pravni pojmi, katerih vsebina se presoja v konkretnem primeru s strani konkretnega posameznika. Predlagana novela je, kot sem že uvodoma povedal, izredno obširna. Določeni predlogi sprememb so dobrodošli, nekaterim pa izredno nasprotujemo.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil Milan Gumzar. Prosim.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni! Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o prekrških je sedma novela od uveljavitve Zakona o prekrških z dne 1.1. 2005. Temeljne namene sprememb je možno strniti v tri sklope. Prvič, ustreznejša je ureditev tistih vprašanj, glede katerih je stroka razpravljala že dlje časa in so tudi s sodno prakso dozorevala za spremembo, kar velja predvsem za novo ureditev odgovornosti pravnih oseb samostojnih podjetnikov, posameznikov in posameznikov, ki samostojno opravljajo dejavnost, ter njihovih odgovornih oseb za prekrške, natančnejšo procesno razmejitev med prekrškovnim in kazenskim postopkom in za preureditev odgovornosti za prekrške tujih oseb, ki uživajo imuniteto po mednarodnem pravu. Zagotavlja se večja pravna varnost strank v postopku zaradi prekrška, kar se nanaša zlasti na dosledno uresničitev pravic do izjave o hitrem postopku, uvedbo možnosti pritožbe prekrškovnega organa zoper sodbo, s katero je sodišče spremenilo njegovo odločitev v korist kršitelja, uvedba novega izrednega pravnega sredstva, odprava ali sprememba odločbe na predlog prekrškovnega organa, s katerim se delno razbremenjuje Vrhovno državno tožilstvo in Vrhovno sodišče zadev, ker gre za odpravljanje očitnih napak v postopku ne pa za reševanje zahtevnejših pravnih vprašanj. In zagotovitev enotne sodne prakse v zadevah prekrškov z določitvijo izključne pristojnosti enega samega višjega sodišča za prekrške namesto dosedanjih štirih. Tretji sklop zadeva uskladitev z zakonodajo s področja javnega naročanja, ki je uvedla novo stransko sankcijo, izločitev iz postopka javnega naročanja. In novo prometno zakonodajo, ki je že sprejeta in sicer z Zakonom o pravilih cestnega prometa in Zakona o voznikih. Stične točke z navedenima zakonoma sta predvsem institut začasnega odvzema vozniškega dovoljenja in institut odložitve, izvršitve, prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja. Slednje v zvezi s programom dodatnega usposabljanja za varno vožnjo in rehabilitacijskimi programi, ki naj pomagajo pri odpravi vzrokov prometnih kršiteljev, prometnih nesreč in njihovih posledic. Najpomembnejše novosti v predlogu zakona so naslednje: uvaja se nova stranska sankcija izločitve iz postopka javnega naročanja, ki se bo izrekla poleg globe v trajanju od treh oziroma petih let od pravnomočnosti odločbe o prekršku. Spreminja se ureditev glede vodenja postopkov o prekrških in izrekanja sankcije za prekrške v primeru, če prekršek stori tujec, ki uživa imuniteto v Republiki Sloveniji po mednarodnem pravu. Zakon o prekrških bo po uveljavitvi novele imel svoje lastne določbe, odgovornost in pravne osebe samostojnih podjetnikov posameznikov oziroma posameznikov, ki samostojno opravljajo dejavnost. Veljavni zakon o prekrških se v tem delu namreč sklicuje na smiselno uporabo zakona, odgovornosti pravnih oseb za kazniva dejanja, kar je v praksi povzročalo težave pred prekrškovnim organom, predvsem inšpekcijam in sodiščem. Zaradi odločbe Ustavnega sodišča Republike Slovenije iz leta 2009 se na novo ureja pravica do pritožbe, tako da se določi jasnejša vloga upravičencev do vložitve pritožbe ter določijo razlogi za vložitev pritožbe, kakor tudi sam postopek v zvezi s pritožbo. Uvaja se novo izredno pravno sredstvo z nazivom Odprava ali sprememba odločbe na predlog prekrškovnega organa, v katerem bo odločalo okrajno sodišče prekrškovnega organa. Namen te novele izrednega pravnega sredstva je, da se delno razbremenita Vrhovno državno tožilstvo Republike Slovenije in Vrhovno sodišče Republike Slovenije, saj veljavni zakon o prekrških pozna le eno izredno pravno sredstvo, to je zahtevo za varstvo zakonitosti, ki precej razbremenjuje navedena najvišja pristojna organa. Uvaja se nov institut začasnega odvzema vozniškega dovoljenja, katerega namen je takojšnja odstranitev nevarnih voznikov s cest. Gre za primer najhujših kršitev pravil o hitrosti vožnje, vožnje pod vplivom alkohola ali prepovedanih drog, vožnje v nasprotno smer [[...]]Postopki, v katerih je bilo obdolžencu začasno vzeto vozniško dovoljenje, zaseženo motorno vozilo, bodo vodeni prednostno in hitro. Sodišča bodo dolžna te zadeve obravnavati tudi med sodnimi počitnicami kot nujne zadeve. Strožje se bodo sankcionirali povratniki na področju kršitve predpisov o varnosti cestnega prometa, tako da se bo stranska sankcija prepovedi vožnje motornega vozila lahko izrekla v trajanju od treh mesecev do dveh let, do sedaj od enega meseca do enega leta. Zaradi vsega naštetega bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije predlagani zakon podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo predstavil mag. Franc Žnidaršič.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani predstavnik ministrstva, kolegice in kolegi! Poslanska skupina nepovezanih poslancev bo zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o prekrških podprla. Gre za sedmo spremembo zakona, ki naj izboljša posamezne rešitve, ki se nanašajo na vrsto problemov, ki se v praksi kažejo danes. Gre za kršitve pri javnih naročilih, postopke ugotavljanja odgovornosti pravnih in odgovornih oseb, povečanje varnosti v cestnem prometu. Mislimo predvsem na probleme, ki se nanašajo na odvzem vozniškega dovoljenja, zagotovitev višje stopnje zakonitosti odločb v postopkih o prekrških in tako dalje. Našteto problematiko zakon rešuje na ustrezen način, saj predlagatelj sledi ureditvi posamezne sklope v skladu z načeli in cilji, ki so napovedani v predlogu zakona. Zaradi tega poslanska skupina nima problemov pri podpori in bo zakon podprla. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Anton Colarič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Gospod državni sekretar, kolegice in kolegi! Pravo o prekrških je poleg kazenskega prava del kaznovalnega prava pravnega sistema Republike Slovenije in eno najbolj značilnih sestavin njene državnosti. Kaznovalno pravo v širšem pomenu besede lahko zajema precej heterogeno skupino kaznivih dejanj, ravnanj, na katera se vežejo s pravom urejene kaznovalne sankcije. Dejanja, ki se sicer v družbi negativno ocenjujejo in štejejo za kaznivosti vredna, po svoji škodljivosti in svoji nevarnosti niso vsa enaka, tudi dobrine, vrednote in interesi, ki jih družba goji in varuje niso vsi enakega pomena. Veljavni zakon o prekrških, s katerim je bila uvedena tudi obsežna reforma materialnega, procesnega in izvršilnega prava prekrškov, je bil sprejet v letu 2003, uporablja pa se od 1. 1. 2005. Predlog sprememb in dopolnitev Zakona o prekrških, ki je pred nami, je, kot je bilo danes že povedano, že sedma novela Zakona o prekrških. Vsebina pa se lahko razdeli na tri sklope. V prvi sklop spada nova ureditev odgovornosti pravnih oseb, samostojnih podjetnikov, posameznikov in posameznikov, ki samostojno opravljajo dejavnost, natančnejša procesna razmejitev med prekrškovnim in kazenskim postopkom ter preureditev odgovornosti za prekrške tujih oseb, ki uživajo imuniteto po mednarodnem pravu. Drugi sklop vprašanj zasleduje zagotavljanje večje pravne varnosti strank v postopku zaradi prekrška. V tem sklopu je pomembna predvsem dosledna uresničitev pravice do izjave v hitrem postopku, uvedba možnosti pritožbe prekrškovnega organa zoper sodbe, s katero sodišče spreminja njegovo odločbo v korist kršitelja, uvedba novega izrednega pravnega sredstva, odprava ali sprememba odločbe na predlog prekrškovnega organa ter zagotovitev enotne sodne prakse v zadevah prekrškov z določitvijo izključno pristojnega, enega samega višjega sodišča za prekrške namesto dosedanjih štirih. Pri tretjem sklopu pa gre za zadeve, ki se nanašajo na urejanje oziroma usklajevanje ureditve z zakonodajo s področja javnega naročanja in usklajevanja tematike oziroma regulative prekrškov z novimi področnimi zakoni. Danes so bila že večkrat omenjena predvsem pravila cestnega prometa in zakona o voznikih. Kljub obsežnosti sprememb je bilo v drugi obravnavi doseženo tako soglasje, da za današnjo sejo ni bilo vloženih novih amandmajev, kar mene osebno zelo veseli. Seveda pa to še ne pomeni, da v bodoče ne bodo potrebne še kakšne nove prilagoditve, seveda v smeri zagotoviti čim hitrejši, enostavnejši in bolj učinkovit postopek in s tem izvrševanje zakona. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prekrških seveda podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavila Eva Irgl. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik! Spoštovane, poslanke in poslanci! Novela zakona o prekrških je, kot je bilo že večkrat danes tukaj povedano, že sedma po vrsti od sprejetja Zakona o prekrških leta 2003. S to novelo se spreminja približno petina zakonskih določil. V Slovenski demokratski stranki smatramo, da je ta zakon v nekaterih segmentih dobrodošel in prinaša tudi nekatere ustreznejše rešitve, kot smo jim bili deležni do sedaj. V tej luči velja omeniti predvsem zasledovanja zagotavljanja večje pravne varnosti strank v postopku, zaradi prekrška pa dosledno uresničitev pravice do izjave v hitrem postopku, uvedbo možnosti pritožbe prekrškovnega organa zoper sodbe, s katero je sodišče spremenilo odločbo v korist kršitelja, odpravo oziroma spremembo odločbe na predlog prekrškovnega organa. Sprašujemo se o ustreznosti predlagane odločitve, ki govori izključno o pristojnosti enega samega Višjega sodišča za prekrške namesto dosedanjih štirih. S predmetno novelo prekrškov se sledi novim pravilom cestnega prometa, ki sledijo nedavno sprejetemu paketu prometne zakonodaje. V zvezi s cestno prometnimi prekrški, ki so sedaj opredeljeni v novem paketu prometne zakonodaje oziroma prometne varnosti, pa se velja vprašati, ali bodo s temi predpisi dejansko in dosledno strogo sankcionirani storilci najhujših cestno prometnih prekrškov oziroma povratniki, ki se vozijo brez veljavnega vozniškega dovoljenja. Menimo, da je treba predvsem v okviru prekrškovnih postopkov tudi izenačiti položaj strank v okviru sodnega varstva. Na to opozarjata tako Ustavno sodišče kot Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Na to dejstvo pa je opozoril tudi Sodni svet. Izražamo tudi pričakovanja, da bodo zakoni s področja prometnih predpisov, ki smo jih v zadnjem času kar precej sprejemali v tem Državnem zboru in čemur pravzaprav sledi tudi ta novela zakona o prekrških, ki jo danes sprejemamo, veljali dosledno, predvsem pa za vse enako. Ne le za navadne državljane, ampak tudi za tiste, ki prihajajo iz najvišjih vrhov slovenske politike, kar pomeni, da se bo sankcioniralo tako, kot kaže ta zakon, tudi tiste, ki prehitevajo oziroma vozijo po odstavnem pasu, pa čeprav jim to ni dovoljeno, da se bo sankcioniralo tudi tiste, ki prekoračijo dovoljene meje hitrosti in da se bo to dosledno upoštevalo. Poznamo dva poznana primera iz ministrskih vrst, ministra za promet in ministrice za notranje zadeve. Lahko bi omenila še do nedavni znani primer ministra Gjerkeša, ki pa se je pravzaprav edini zavedal odgovornosti za svoje početje in takoj odstopil z ministrskega položaja. V Slovenski demokratski stranki zakonu ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil Vito Rožej.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod predsednik, spoštovana ministrica, državni sekretar, kolegice in kolegi! Predlog zakona, ki je pred nami, prinaša vrsto sprememb in dopolnitev trenutno veljavnega zakona, do katerih je v veliki meri prišlo na podlagi mnogih razprav stroke. Tudi sodna praksa je pokazala, da določena vprašanja niso ustrezno urejena. Novela, ki jo danes obravnavamo, tako spreminja in dopolnjuje petino zakonskih določb. Naj naštejem nekaj novosti, ki se nam v Poslanski skupini Zares, nova politika zdijo najpomembnejše in so jih seveda kot take omenili tudi že predhodni govorci. Zagotavlja se večja pravna varnost strank v postopku zaradi prekrška, ker se med drugim uvaja možnost pritožbe prekrškovnega organa zoper sodbo s katero je sodišče spremenilo odločbo v korist kršitelja. Uvaja se torej novo izredno pravno sredstvo, odprava ali sprememba odločbe na predlog prekrškovnega organa, ki pride v poštev le kadar gre za odpravljanje očitnih napak v postopku. V Poslanski skupini Zares nas veseli, da bo po novem za prekrškovne zadeve pristojno le eno samo sodišče in ne več 4, kot je bilo do sedaj. Zakaj? Zato, ker verjamemo, da se bo s tem lažje zagotovila enotna sodna praksa. Prav tako gre novela v smeri uskladitve, kot je bilo že rečeno, z novo že sprejeto prometno zakonodajo ureja institut začasnega odvzema vozniškega dovoljenja in inštitut izvršitve prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja, in sicer v zvezi s programom dodatnega usposabljanja za varno vožnjo in rehabilitacijskimi programi. Namen novega instituta začasnega odvzema vozniškega dovoljenja je takojšnja odstranitev nevarnih voznikov s ceste, kadar gre za najhujše kršitve pravil o hitrosti vožnje in vožnje pod vplivom alkohola in prepovedanih drog ali vožnje po avtocesti po napačni smeri. Med najpomembnejše novosti, ki jih prinaša novela, je treba šteti tudi vpeljavo lastnih določb o odgovornosti pravne osebe, samostojnih podjetnikov, posameznikov oziroma posameznikov, ki samostojno opravljajo dejavnost. S tem se odpravljajo težave, s katerimi so se prekrškovni organi srečevali v praksi, ker se je veljavni zakon v tem delu skliceval na smiselno uporabo zakona o odgovornosti pravnih oseb za kazniva dejanja. Po novem pa bo to urejeno že v samem zakonu o prekrških. V Poslanski skupini Zares smo prepričani, da bo spremenjeni in dopolnjeni zakon o prekrških pripomogel k večji varnosti na samih cestah. Seveda pa je za dosego želenih ciljev poleg strožje kaznovalne politike potrebna predvsem ozaveščenost vsakega posameznika oziroma udeleženca v prometu. Zakon bomo v Poslanski skupini Zares podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Gvido Kres. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica, spoštovani gospod sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! Končno imamo na mizi zakon, ki gaje Vlada obljubljala že od začetka tega mandata. Zakon prinaša kar nekaj dobrih, večinoma tudi nujno potrebnih rešitev, ki jih je kar težko vse na kratko povzeti. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predvsem pozdravljamo uvedbo nove stranske sankcije izločitve iz postopkov javnega naročanja, ki se bo izvajala v primeru, ko stranka v postopkih javnega naročanja vedoma predloži napačno dokazilo ali poda neresnično izjavo. Posledice tega so sedaj pogoste kršitve na področju javnih naročil, ki so oškodovale javnofinančne in proračunska sredstva in časovno zamaknila marsikateri projekt. Prav je, spoštovane kolegice in kolegi, da se na tem področju naredi red in da nekdo za svoje špekulacije pri pridobivanju javnih naročil tudi nosi posledice svojih dejanj. Novela zakona tudi ureja materialno pravno podlago za določitev odgovornosti pri prekrških pravnih in odgovornih oseb. Tudi na tem mestu se je do sedaj iskala luknja v zakonodaji in se je prelagala odgovornost z ene odgovorne osebe na drugo. Zato bo zakon prinesel več transparentnosti na tem področju. V Slovenski ljudski stranki tudi podpiramo specializacijo sodišč za določene zadeve, kot na primer izključno pristojnost Višjega sodišča v Celju za vse prekrškovne zadeve. Takšne rešitve podpiramo tudi v bodoče, da se ne bi večina zadev na sodnem področju koncentrirala v Ljubljani, temveč bi določene odgovornosti prevzela tudi druga sodišča po Sloveniji. Zakon prinaša tudi ustrezne rešitve s področja prometa. Novela Zakona o prekrških prinaša tudi strožjo obravnavo najhujših kršilcev cestno prometnih predpisov. V Slovenski ljudski stranki smo že davno opozarjali, v eni točki poskušali celo z zakonskim predlogom, da je treba objestne voznike, ki grobo kršijo prometne predpise na način, da resno ogrožajo varnost drugih voznikov, odstranitvi s cest. Vožnja pod vplivom alkohola ali prepovedanih drog, vožnja v nasprotno smer na avtocesti, več kot 100 % prekoračitve hitrostnih omejitev in podobni prekrški so razlog za takojšnje ukrepanje. Zakon tudi rešuje problem voznikov povratnikov, ki cestno prometne prekrške prenavljajo zaradi določenih odvisnosti ali pa preprosto zaradi neodgovornosti in hkrati ponujajo uvedbo ukrepov za odpravo teh vzrokov s pomočjo rehabilitacijskih programov in programa dodatnega usposabljanja za varno vožnjo. Predlagani zakon je plod širše javne razprave in posledica opozoril strokovne javnosti na probleme, s katerimi se soočamo v praksi. Pri takšnem zakonu ni bilo težko poiskati širšega soglasja ne v stroki ne tukaj v Državnem zboru. Bi si pa v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke želeli še več takšnih zakonov, tudi na primer na področju delovnopravne in gospodarske, davčne in še marsikatere druge zakonodaje, ki bi reševali konkretne probleme in zaplete na terenu, ne pa ponujali nekakšnih teoretičnih rešitev. Iz teh razlogov bomo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ta zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo opravili danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 26. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O PROSTOVOLJSTVU, V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade. Besedo ima Irma Pavlinič Krebs, ministrica za javno upravo. Prosim.
Spoštovani predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke, poslanci! Zakon o prostovoljstvu, ki so ga nevladne organizacije pričakovale že veliko let, je danes na vaših klopeh. Nesporno se vsi strinjamo, da je organizirano prostovoljstvo v okviru nevladnih organizacij temelj solidarnosti, povezovanja, čutenja med ljudmi v naši državi. In prav je, da se država na to izjemno pomembno družbeno koristno udejstvovanje naših sodržavljanov odzove na način, kot smo ga skušali sistemsko urediti v Zakonu o prostovoljstvu. Da smo se lahko odzvali učinkovito, smo zakon pripravili v tesnem sodelovanju, lahko rečem, skupaj s predstavniki nevladnih organizacij. Opredeljuje prostovoljstvo kot družbeno koristno delo, opredeljuje prostovoljske organizacije, pravice in obveznosti, načela in določa veliko mehanizmov, za katere ocenjujemo, da bodo pripomogli h krepitvi in spodbujanju k še večjemu udejstvovanju naših državljanov pri opravljanju prostovoljske dela. Če samo naštejem nekaj mehanizmov, za katere lahko skupaj ocenimo, da so dobri, so to sledeči: med prostovoljcem in prostovoljsko organizacijo bo obstajal poseben dogovor. Na podlagi tega dogovora bo obveznost prostovoljske organizacije prostovoljcu zagotoviti vodeno upravljanje tega prostovoljskega dela, mentorstvo. Organizacija mu bo dolžna dati potrdilo o pridobljenih kompetencah pri opravljanju prostovoljskega dela, kar je izjemnega pomena, ko mogoče tak posameznik kandidira na trgu dela in izkazuje svoje usposobljenosti. Prostovoljci imajo pravico do povračila stroškov, ki nastajajo pri opravljanju prostovoljskega dela. Do 20 % bo lahko povrnjeno to njihovo osebno delo s stroški, ki nastajajo v obliki pavšala, drugače na podlagi predloženih računov. Tudi mentorstvo, to je vodenje h kompetentnemu opravljanju prostovoljstva na posameznem področju, je izjemno pomembno. Država bo spodbujala nadaljnji razvoj prostovoljstva na način, da bo stalno delovno telo pri Vladi Republike Slovenije, to je medresorska delovna skupina, iz predstavnikov ministrstev in nevladnih organizacij pripravilo strategijo in nadaljnje ukrepe za spodbujanje prostovoljstva. Resorna ministrstva bodo morala najmanj 10 % sredstev, ki jih namenijo za financiranje programov nevladnih organizacij, nameniti za financiranje prostovoljskega dela, ki ga opravljajo posamezniki v okviru nevladnih organizacij. Tukaj mislimo, da tudi z institutom, ko se nevladne organizacije in prostovoljske organizacije prijavljajo za javna sredstva in bodo lahko v okviru te prijave vrednotile tudi prostovoljsko delo in ga bodo namesto denarnega vložka prikazale, je to izjemno pomembno za krepitev nevladnega sektorja v naši državi. In ne nazadnje državno priznanje, ki ga uvajamo in katerega podeli predsednik države vsako leto, državna nagrada in državna priznanja kažejo na izjemno visoko zavedanje države, da prostovoljsko delo in prostovoljci ustvarijo velik del družbenega kapitala ali bruto domačega proizvoda s svojim angažmajem. Zaradi tega uvajamo tudi sistematično spremljanje števila prostovoljskih ur, da bomo lahko po enem letu vsako leto na podlagi poročila vendarle prvič v tej državi ocenili, koliko ur naši ljudje prispevajo k temu, da je življenje sodržavljanov, ki so v stiski, ki so v krizi, na čigar naslov se naslavlja prostovoljsko delo, živijo bolj humano. Hvala lepa. Predlagam, da zakon podprete.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku dr. Vinku Gorenaku. Prosim!
Hvala lepa. Ta predlog zakona je Odbor obravnaval na 26. seji, 13. januarja. Predlagatelj je Vlada. Imeli smo kar obsežna gradiva, in sicer predlog zakona, mnenje Državnega sveta, mnenje Zakonodajno-pravne službe, sklep Pododbora za mladino z dne 15. decembra 2010, dopis mestne občine Velenje, dopis Planinske zveze, dopis Mladinskega sveta Slovenije, sklep Odbora za kulturo, šolstvo, šport in mladino. V poslovniškem roku je bilo vloženih, moram reči, veliko amandmajev. In sicer so poslanske skupine koalicije vložile amandmaje k 2., 4., 7., 8., 9., 12., 18., 23., 24., 25., 26., 30., 31., 32., 33., 38., 39., 40., 41., 43., 44., 46., 48., 49., 50., 51. in 52. členu. Prav tako so bili vloženi amandmaji Poslanske skupine SDS, in sicer k 2. členu ter 5., 7., 9., 17., 18., 23., 24., 32., 33., 37., 38., 50., 51. in 52. členu. Ločeno so bili vloženi tudi amandmaji Poslanske skupine SLS k 7., 31., 32., 33., 50., 52. členu. Ministrica je podala tako kot zdaj tudi na Odboru obširno razlago zakona. Zakonodajno-pravna služba, v njenem imenu gospa Metoda Hrovat Pirnat je v predstavitvi njihovega mnenja povedala, da so k predlogu zakona podali eno splošno pripombo, in sicer, da ni povsem jasno, v kolikšni meri se nanaša le na organizirano prostovoljstvo in v kolikšni meri na druge vrste prostovoljstva. Stališče Državnega sveta je bilo, da predlog zakona podpirajo. Poslanka Majda Potrata, predsednica Odbora za kulturo, šolstvo, šport in mladino, je povedala, da so predlog zakona obravnavali kot zainteresirano delovno telo po predhodni obravnavi na Pododboru za mladino, ki deluje v njihovem okviru. Ob tem je bil sprejet sklep, v katerem so pozvali matično delovno telo, da prouči in upošteva priporočila, ki jih je k predlogu zakona posredoval Mladinski svet Slovenije. Izrazila je tudi zadovoljstvo, ker so v pretežni meri ta priporočila upoštevana že v amandmajih. Predstavniki nevladnih organizacij, ki so bili kar številni in so se aktivno vključili v razpravo, so nekako enotno podpirali predlog zakona, seveda vsak z nekaterimi drugačnimi pogledi in željami po amandmajih. Bistven del razprave so člani in vabljeni na sejo namenili vsebini 5. in 17. ter 23. člena predloga zakona ter k tem vloženim amandmajem Poslanske skupine SDS, ki jih predstavljala gospa Jerajeva. Odbor je torej sprejel amandmaje Poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS, večino teh amandmajev, in tudi amandma Poslanske skupine SDS k naslovu 2. člena in k 18. členu ter Poslanske skupine SLS k 31. členu. Odbor ni sprejel večine amandmajev SDS in večine amandmajev SLS. Brezpredmetni pa so postali amandmaji poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 4. in 18. členu ter nekateri amandmaji poslanskih skupin SDS k 9., 33., 51. in 52. členu. Odbor je sprejel tudi nekaj svojih amandmajev, in sicer k 4., 5. in 38. členu. Na koncu je odbor glasoval o predlogu integralnega besedila predloga zakona z že sprejetimi amandmaji in vse skupaj tudi sprejel. To integralno besedilo pa je sestavni del tega poročila.Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Silven Majhenič. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana ministrica! Namen predlaganega zakona o prostovoljstvu je na sistemski ravni v enem predpisu zajeti v celoti in v celoti urediti prostovoljsko dejavnost, ki je doslej urejena zgolj parcialno, nepregledno in popolno v različnih pravnih aktih. Področje prostovoljstva torej v Republiki Sloveniji ni sistemsko urejeno, kljub temu, da je zelo razširjeno in ima dolgo tradicijo. Tudi na ravni Evropske unije ta tematika ni sistemsko urejena. Zaradi njene specifičnosti normativna ureditev tudi ni nujna. Potrebna pa je s stališča, da država priznava prostovoljstvo kot eno izmed pomembnih vrednot, ki ključno prispevajo k razvoju družbene solidarnosti. Poleg tega izvajanje prostovoljskega dela terja zagotavljanje določenih pravic iz naslova opravljanja tovrstnega dela, ki ga brez zakonske podlage ni mogoče urediti glede na to, da prostovoljstvo predstavlja plemenito in humano dejanje, ki je v sedanjih časih zaželeno, a obenem v času krize tudi vedno bolj potrebno. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke menimo, da je treba urediti status oseb, ki opravljajo takšno neprofitno dejavnost. Prostovoljci opravljajo prostovoljsko delo na najrazličnejših področjih, od varovanja okolja, civilne zaščite, varstva pred požari in drugimi naravnimi nesrečami do kulture in sociale. Potrebna je jasna, normativna določitev pravic in dolžnosti vseh udeleženih v prostovoljskem delu. Nenazadnje prostovoljstvo dopolnjuje tudi storitve države na socialnem področju. Država pa mora vzpostaviti stimulativni okvir za nadaljnji učinkovit razvoj prostovoljskega dela. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke bomo predlog Zakona o prostovoljstvu tudi podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil Milan Gumzar. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, gospa ministrica, kolegice in kolegi! V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije podpiramo predlog zakona, ki ga danes obravnavamo. Prostovoljsko delo ima v Sloveniji dolgo tradicijo. V zadnjem obdobju postaja prostovoljsko delo vedno bolj pomembno tudi na področju dopolnjevanja storitev države in preskrbe s socialnimi storitvami, s čimer omogoča nižje stroške ter večjo dostopnost prebivalstva do teh storitev. Prostovoljsko delo tako pomembno prispeva k družbeni blaginji. Zato se vedno bolj izpostavlja nujnost njegovega sistemskega urejanja. Za dodatno spodbujanje prostovoljstva ter izkoristek vseh potencialov je treba sprejeti zakon, ki opredeljuje prostovoljsko delo, omogoča statistično spremljanje in ocenjevanje njegove dodane vrednosti ter spodbuja delo prostovoljnih organizacij. Področje prostovoljstva v Republiki Sloveniji ni sistemsko urejeno, potrebna je javna normativna določitev pravic in dolžnosti vseh udeležencev v prostovoljskem delu. Izvajanje prostovoljskega dela terja zagotavljanje določenih pravic iz naslova opravljanja tovrstnega dela, ki jih brez zakonske podlage ni mogoče urediti. Ne nazadnje je tudi Varuhinja človekovih pravic v svojem letnem poročilo za leto 2009 opozorila na nujnost sprejetja Zakona o prostovoljstvu. Cilj, ki mu zakonsko ureditev prostovoljstva med drugim sledi je tudi odpiranje možnosti za vključevanje brezposelnih v prostovoljsko delo in s tem v aktivni del prebivalstva. Cilj je tudi dvigovanje interesa mladih za vključevanje v prostovoljsko delo, s tem se jim omogoča pridobivanje socialnih in delovnih izkušenj, ki dvigujejo njihovo konkurenčnost na trgu delovne sile. Predlog Zakona o prostovoljstvu, ki je danes pred nami, sledi načelom, ki zagotavljajo nediskriminatornost posameznikov in organizacij, ki se ukvarjajo s prostovoljstvom, varstvo uporabnikov prostovoljskega dela, prepoved izkoriščanja prostovoljcev ter nezdružljivost in brezplačnost prostovoljstva. Obenem Predlog zakona o prostovoljstvu v svojih členih sistematično opredeljuje temeljne pojme, ki opredeljujejo prostovoljce in prostovoljsko organizacijo, pogoje o upravljanju organiziranega prostovoljskega dela, pravice in obveznosti prostovoljce in prostovoljske organizacije, spodbujanje razvoja in spremljanje organiziranega prostovoljstva, pristojnost za izvajanje in nadzor nad izvajanjem zakona. Ker v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije delimo mnenje Vlade, da je to področje treba zakonsko urediti, in menimo, da predlog zakona, ki je pred nami, to ustrezno počne, smo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije predlog zakona tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče skupine nepovezanih poslancev bo predstavil Vili Rezman.
Gospod predsednik, hvala lepa za besedo. Naj povem na začetku tega stališča, da je predlog zakona, ki ga je Vlada pripravila, naletel na naklonjen odziv tudi v Poslanski skupini nepovezanih poslancev Solidarnost in zato zagotavljamo podporo pri sprejemanju tega zakona pa tudi podporo pri nadaljnji, domnevamo, ne preveč odloženi potrebi, da se kaj dopolni in spremeni. Vemo namreč, da sta Zakon o prostovoljstvu in Zakon o socialnem podjetništvu tako rekoč neposredno povezana. Vemo, da sta oba pričela orati ledino in da se tega drži, obeh področij namreč, neka slabost, ki se ji reče sistemska neurejenost. Predlog zakona skuša to odpraviti, urediti. Ta sistemska urejenost je pravzaprav zanimiva s tega vidika, kajti pot od tez do sprejemanja zakona v parlamentu je dolga desetletje in pol. Pred 15 leti je Urad za mladino pripravil teze za tovrstni zakon. 10 let kasneje približno je bil pripravljen nek osnutek, pred dvema letoma je bilo to posredovano tudi Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve, in to ga je preložilo na Ministrstvo za javno upravo. Skratka, vidimo, da gre tako rekoč za kostanj, ki je nekoliko vroč in ki si ga prelagajo iz rok v roke. Zato bi smeli reči, da država doslej na tem področju ni pokazala posebnega zanimanja, da bi se to implementiralo, in ni bila pretirano aktivna. Pravzaprav jih ni preostalo kaj drugega, kot da se na koncu odzove na to, kar so nevladne organizacije pripravile. Mi bomo v Poslanski skupini nepovezanih poslancev seveda podprli zakon zavoljo pomena, ki ga pripisujemo temu zakonu z ozirom na številna društva in posameznike, ki se nesebično razdajajo na teh področjih, pa tudi zavoljo tega, ker so cilji takšni, da ni mogoče, da jih ne bi podpirali. Zlasti, če pomislimo, da gre za pomemben prispevek na področju večanja socialne kohezivnosti v naši družbi, če vemo, da gre za to, da se tisti, ki so odrinjeni na rob zaradi ekonomskih, socialnih, finančnih ali drugih razmer lahko vendarle ujamejo v to socialno mrežo. Vemo, da je zelo pomemben cilj tudi kvalitetna dopolnitev servisu javnih storitev in da gre tudi za blaženje socialnih težav, ki jih mnogi imajo, in večjo dostopnost dobrin in storitev na tem področju. Tudi nabiranje izkušenj, znanj, večja zaposljivost tistih, ki gredo skozi procese prostovoljstva, najbrž ni nekaj, kar bi smeli kar spregledati. Je pa, tako mi ocenjujemo, treba na nekatere stvari vendarle opozoriti, ker menimo, da so, tako kot je ugotavljala Zakonodajno-pravna služba na sploh, številne določbe tako plavzibilne, tako nedoločne, da si jih lahko marsikdo tudi različno razlaga. V zvezi s tem utegne priti do težav v izvajanju tega zakona, zato bo treba biti zelo pozoren na te težave in hkrati pripravljati morebitne izboljšave in popravke. Ta blanketna resolucijska pisanost posamičnih delov tega zakona je ena izmed slabosti. Druga izmed slabosti je, da čeprav Vlada sedaj pristopa aktivno, zagotavlja organe in ukrepe, ji zagotavlja tudi del sredstev, lahko ugotovimo, da ta sredstva, teh 10 %, ki jih je omenjala gospa ministrica, ni nekaj, kar, recimo, bi lahko rekli, da so to nova sredstva za dodatno dejavnost, ampak bo tukaj šlo bolj ali manj za prerazporeditev teh sredstev, ki so za tovrstne dejavnosti itak namenjena, samo večje zagotovilo bo za organizirane prostovoljske organizacije, da bodo sredstva dostopna tudi zanje. Je pa pomembno opozoriti tudi na to, da je vrsta določil takšnih, ki so izključujoča, ki omejujejo in ki morebiti celo povzročajo diskriminatornost, o čemer pa bo seveda lahko več govora šele v nadaljevanju ob amandmajih.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavila Alenka Jeraj, pardon. Najprej bo predstavila Silva Črnugelj stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljeni, kolegi in kolegice! Gospa ministrica in kolegica! "Med prostovoljce za boljši svet" je geslo letošnjega evropskega leta prostovoljstva, s katerim si EU prizadeva vzpostaviti boljše okolje za prostovoljstvo znotraj njenih meja ter skrbi za priznavanje njihovega dela in za dvig ozaveščenosti javnosti v koristih in pomenu prostovoljstva. Prostovoljstvo je eno izmed ključnih razsežnosti aktivnega državljanstva in demokracije, s katero se uresničujejo evropske vrednote, kot sta solidarnost in nediskriminacija. Slovenija ima izjemno dolgoletno tradicijo prostovoljstva, zato je prav, da ravno v evropskem letu prostovoljstva to področje uredimo tudi na normativni ravni. Prav predlog Zakona o prostovoljstvu prvič sistemsko ureja prostovoljsko delo v Sloveniji, ki do sedaj ni bilo celovito urejeno. Ključna vprašanja, ki jih zakon ureja, so opredelitev organiziranega prostovoljskega dela, prostovoljcev in prostovoljskih organizacij, pri čemer ima posebno mesto tudi dolgoročno prostovoljstvo, določitev pravic in dolžnosti prostovoljcev in prostovoljskih organizacij, opredelitev vloge države in lokalnih skupnosti, ki so se dolžna bolj angažirati za podporo in razvoj prostovoljskega dela predvsem v smislu evidentiranja in vrednotenja le-tega, zagotavljanja ugodnih, materialnih in pravnih podlag za izvajanje prostovoljskega dela ter zagotavljanje finančnih sredstev za sofinanciranje stroškov prostovoljskega dela. Državni organi so na vseh nivojih dolžni sodelovati s prostovoljskimi pri urejanju zadev, ki se tičejo prostovoljstva. V skladu s predlogom bo prostovoljska organizacija, ki bo zagotavljala in usposabljala prostovoljce ter organizirala prostovoljsko delo, vodila tudi evidenco o prostovoljcu in opravljala prostovoljskega dela, kar bo omogočilo izboljšanje stanja prostovoljstva v Republiki Sloveniji z objavo transparentnih podatkov in predstavila predstaviti in priznati njegov pomen za izboljšanje kakovosti življenja posameznikov in družbenih skupin. Zakon pa sicer poleg urejanja pravic in dolžnosti prostovoljcev ter organizacij na nivoju uvaja državno nagrado in priznanje za prostovoljstvo kot najvišje državno priznanje na tem področju. Ravno dosedanja sistemska neurejenost področja je marsikdaj ovirala sistematično izvajanje posameznih prostovoljskih del, sprejetje sistemskega zakona pa prinaša tudi priznanje pomembnosti prostovoljstva in prvič podaja sistemske vzvode za njegov sistematični razvoj in spremljanje. Zakon ureja pomembna vprašanja nevladnih organizacij. V njem so združeni interesi vseh prostovoljcev in prostovoljskih organizacij. Zato je prav, da dobi čim večjo podporo kljub dejstvu, da zakon prinaša tudi dosti in vrsto evidenc dodatnih administrativnih obremenitev za prostovoljske organizacije. V Poslanski skupini Socialnih demokratov pogrešamo, da ob sprejetju zakona ne bomo dobili tudi strategije prostovoljstva kot nepogrešljivega akta, ki spremlja in z vsebino določa, spodbuja in motivira dela prostovoljskih organizacij in odnos Vlade in vladnih organov do te izredno pomembne dejavnosti. Pričakujemo, da bo do konca leta tudi strategija prostovoljstva nekako na mizi, vsaj v obliki osnutka. Naj povem, da je strategija opredeljena v 36. členu zakona. Določala bo temeljno politiko in ukrepe za spodbujanje prostovoljskega dela in sicer za dobo petih let. Prostovoljstvo se kot družbeno vrednoto vključuje v sistem vzgojno izobraževalnega dela in sistema. Naj še povem, da bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov predlog zakona skupaj z amandmaji podprli, saj 15 milijonov prostovoljskih ur pomeni zelo veliko in ne nazadnje tudi 200 tisoč prostovoljcev v Sloveniji zasluži takšen sistematičen zakon. Naj povem, da prispevek prostovoljskega dela v bruto domačem proizvodu po ocenah sicer variira od 0,08 % do 0,5 %, v najbolj razvitih državah, kot so Avstrija, Nizozemska in Švedska, pa znaša 5 %. Verjamem, da bo strategija tista, ki bo pač na en način tudi prispevala, da se poveča. Hvala.
Hvala lepa. Zdaj pa stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavila Alenka Jeraj. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! V Slovenski demokratski stranki Predlog zakona o prostovoljstvu podpiramo. Ocenjujemo, da je prav, da nekatere stvari tudi zakonsko opredelimo, definiramo, kaj je prostovoljstvo in zato se nam zdi sprejem zakona prava stvar. Smo pa v razpravi opozorili na nekaj stvari, ki nas motijo oziroma za katere ocenjujemo, da bi jih lahko zapisali in uredili tudi bolje. Moti nas predvsem izključujoč 5. člen, ki govori o tem, katere organizacije lahko in jih štejemo za prostovoljne organizacije in katero delo ocenjujemo kot prostovoljno delo. Druga alineja 5. člena govori o tem, da za prostovoljsko delo ne šteje brezplačno opravljanje dela, namenjeno, zadovoljevanju zgolj osebnih interesov članov v članski organizaciji, in tisto delo, ki ni v splošno družbeno korist. Mi ocenjujemo, da smo s tako dikcijo morda vse skupaj preveč zožili. Ministrica je sicer obrazložila, da zato, ker si ne želijo ali pa najbrž ne bi bilo najbolj prav, da se vsa društva, ki danes delujejo, potem vključijo in razglasijo za prostovoljske organizacije, ker pač nekateri člani v teh društvih zadovoljujejo res samo svoje potrebe. Vendar po podatkih, ki jih imamo, je bilo pri nas v letu 2004 aktivnih med 280 tisoč in 350 tisoč prostovoljcev, ki so opravili mnogo ur prostovoljnega dela in večina teh se seveda dogaja ravno v društvih, zavodih in ustanovah, ampak predvsem v društvih. Zato se nam zdi, da bi moral biti cilj Vlade in tudi zakona, da je čim več teh dejansko opredeljenih kot prostovoljske organizacije, ker delujejo na različnih področjih. Od varovanja okolja, civilne zaščite, varstva pred požari, kulture, sociale, kar pomeni, da tudi vseh 4 tisoč kulturnih društev bi sodilo v ta sklop. Drugo, kar nas pri zakonu moti, je precej administracije, ki jo uvajamo. Mi sicer razumemo, da če želiš opravljati neko statistiko, moraš pač določene podatke zbirat, vendar pa se nam zdi, da je tega preveč in da bo to verjetno predvsem manjše organizacije odbilo od tega, da bi se potrudile in pridobile naziv prostovoljske organizacije. To pa pomeni, da bomo dolgoročno zelo slabo potem ocenjevali, koliko je res prostovoljnega dela, ker se pač take organizacije ali pa manjša društva za to ne bodo odločala. V nadaljevanju nas skrbi, da se potem tudi ne bodo mogla prijavljati na razpise, ker bo pač eden od pogojev verjetno tudi, da organizacija ima status prostovoljske organizacije. To sicer iz zakona ta trenutek ne izhaja, ampak glede na druge prakse se bo to skoraj zagotovo zgodilo, ker denarja je po navadi premalo in potem z objavo razpisa stvari tako zožimo, da nekako tisti, ki pač izpolnjujejo več pogojev, do teh sredstev tudi pridejo. Glede na to smo predlagali amandmaje, nekatere ponovili, ki smo jih pač že predlagali za seje odbora. Mislim, da smo na odboru opravili kar kvalitetno razpravo o tem. Večina nas pozna delo v društvih s področja prostovoljstva in kot rečeno, v naši poslanski skupini zakon podpiramo, upamo pa, da boste podprli tudi nekatere naše predloge, ki smo jih vložili v obliki amandmajev.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil Vito Rožej. Prosim.
Ponovno hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana ministrica s sodelavko, kolegice in kolegi! Veseli me, da je bilo danes že prej v debati omenjeno, da je ta zakon pravzaprav nekako v sozvočju z zakonom o socialnem podjetništvu, ki je prav tako v parlamentarni proceduri pa seveda bi morda veljalo omeniti ključni zakon o preprečevanju dela na črno, ki se te iste tematike loteva mogoče z neke druge perspektive in bi ravno zato ob zavedanju, da smo zdaj začeli s tem zakonom, ki je pred nami, in z zakonom o socialnem podjetništvu z enim novim pogledom na dejavnosti, da bi seveda tudi tisti zakon o preprečevanju dela na črno veljalo z večjo pazljivostjo vzeti v roke, prebrati in se odločiti o njegovih rešitvah, ki jih ponuja. Kar me še posebej veseli, je, ne samo da s tem priznavamo delo, ki ga prostovoljske organizacije in številni prostovoljci po Sloveniji opravljajo v dobro te skupnosti, ampak da na nek način priznavamo tudi, da ni zgolj in samo gospodarska dejavnost tista, ki lahko garantira blagostanje, da tako rečemo in da ni enostavnega enačaja med gospodarsko rastjo in pa kvaliteto bivanja in da nas seveda dogodki zadnjega leta, dveh ali še kakšnega meseca več učijo, da pravzaprav gospodarstvo ali pa če hočete kapital, nima te družbene odgovornosti, ki jo imajo ljudje, ki se, recimo, v svojem življenju posvečajo tudi kakšni od prostovoljskih dejavnosti. Omenjeno je že bilo, kolikšen delež bruto družbenega proizvoda se v tujini lahko ustvarja v prostovoljskih organizacijah, pri nas niti te ocene ne moremo točno narediti, ker dosedanja zakonodaja tega dela praktično ne pozna, ga ne more ovrednotiti, vložka prostovoljskih organizacij ne prepoznava kot pravzaprav materialnega vložka pri izvedbi določenih aktivnost, zato so seveda vse ocene lahko le pavšalne. Vemo pa, da smo seveda po številu nevladnih organizacij ali pa društev, če hočete Slovenci v samem svetovnem vrhu. Vemo pa tudi, da glede deleža bruto družbenega proizvoda, ki ga nevladne organizacije pri nas ustvarjajo, pa smo na repu Evropske unije. V Poslanski skupini Zares – nova politika tudi upamo, da bo ta zakon pripomogel k pozitivni spremembi na tem področju. Svet Evropske unije je sicer že 24. novembra leta 2009 razglasil letošnje leto za Evropsko leto prostovoljnih dejavnosti za spodbujanje aktivnega državljanstva oziroma na kratko za Evropsko leto prostovoljstva s sloganom "Bodi prostovoljec, spreminjaj svet". Temeljni cilji tega leta prostovoljstva so vzpostavljanje ugodnega okolja za prostovoljstvo, okrepitev pristojnosti organizatorjev prostovoljnih dejavnosti za izboljšanje njihove kakovosti, priznavanje prostovoljnih dejavnosti in krepitev ozaveščenosti o koristih in pomembnostih prostovoljstva. Univerzalna deklaracija o prostovoljstvu pravi, da je prostovoljstvo eden temeljnih kamnov civilne družbe, saj oživlja najplemenitejše stremljenje človeštva, prizadevanja za mir, svobodo, priložnost, varnost, pravičnost za vse ljudi. Kot dejavnost posameznikov ali skupin daje prostovoljstvo posameznikom, članom skupnosti, ki se vse življenje učijo in rastejo, priložnost za odpiranje in krepitev vrednot, skrbi, pomoči, možnost za uveljavljanje pravic in odgovornosti ter uresničitev potencialov, možnost za premoščanje razlik, ki nas ločujejo, da bomo živeli v zdravih zadovoljnih skupnostih in da bomo skupaj delali in iskali inovativne rešitve za skupne probleme in skupaj pač oblikovali prihodnost. V Poslanski skupini Zares – nova politika nas veseli, da prav v sklopu Evropskega leta prostovoljstva sprejemamo ta zakon o prostovoljstvu, ki sistemsko ureja področje prostovoljstva v Sloveniji, čeprav bi seveda bilo dobro, če bi storili že kdaj prej, ampak mislim, da je simbolika primerna, da to storimo. Prostovoljsko delo v naši zakonodaji še ni opredeljeno kot posebna oblika dejavnosti, ki se izvaja v javno dobro in prispeva k blaginji države in skupnosti. Država in tudi lokalne skupnosti se pogosto počasi, neučinkovito odzivajo na številne družbene pobude. Prav zato je treba zagotoviti stabilnejše pogoje za delovanje prostovoljskih organizacij ter priznati to nematerialno prostovoljsko delo kot materialni vložek pri izvedbi prostovoljskih dejavnosti. Med rešitvami, ki jih zakon prinaša, velja omeniti urejanje odnosa med prostovoljsko organizacijo in prostovoljcem, opredeljevanje njunih medsebojnih pravic in seveda tudi obveznosti, prostovoljec ima po tem zakonu pravico do posebnega usposabljanja za prostovoljsko delo, mentorja in še mnogo drugih pomembnih pravic. Med njimi do povrnitve realnih stroškov, ki nastajajo pri opravljanju, pravico do pavšala, ki na letni ravni ne sme presegati z zakonom določenega odstotka mesečne plače. Opredeljuje se možnost zavarovanja prostovoljcev. Pomembno s strani izvajalcev projektov prostovoljne službe pa je tudi program mladi v akciji, ki jo v veliki meri izvajajo mladinske organizacije v Sloveniji. Težko pričakovana novost tega zakona je, da omogoča izplačevanje nadomestila za osebne stroške tem, ki pač na podlagi mednarodnih pogodb opravljajo to delo v Sloveniji. Veseli nas, da je zakon nastal tudi v sozvočju z nevladnimi organizacijami, zato ga bomo v Poslanski skupini Zares – nova politika seveda podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Gvido Kres.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana ministrica s sodelavko, spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo zadovoljni, da je v zakonodajni postopek prišel tudi zakon o prostovoljstvu, ki so ga mnoge nevladne prostovoljske organizacije čakale že dolga leta, saj bo zakon nedvoumno izboljšal stanje prostovoljstva v Sloveniji in priznal pomen prostovoljstva za izboljšanje kakovosti življenja posameznikov ter družbenih skupin. Zakon namreč sistemsko ureja področje prostovoljstva kot družbeno koristne dejavnosti posameznikov, ki s svojim delom in nesebičnostjo prispevajo k izboljšanju kakovosti življenja in s tem k razvoju bolj solidarne družbe. Posebej se zakon osredotoča na razmerje med prostovoljcem in prostovoljsko organizacijo v obliki dogovora o prostovoljskem delu. Podrobno ureja medsebojne pravice in obveznosti, kar v Slovenski ljudski stranki ocenjujemo kot zelo dobro rešitev, saj bodo tako prostovoljci upravičeni do nekaterih ugodnosti, predvsem povračila stroškov, nastalih pri opravljanju prostovoljske dejavnosti, pravice do mentorstva in usposabljanja ter drugih pravic. Prav tako se s predlogom zakona vzpostavlja evidenca prostovoljcev in prostovoljskega dela, ki bo prostovoljskim organizacijam omogočila enotno in celovito vodenje prostovoljskega dela prostovoljcev. Prostovoljcu pa se omogoča tudi, da od prostovoljske organizacije pridobi potrdilo o opravljenem prostovoljskem delu, kar mu bo koristilo predvsem pri dokazovanju pridobljenih kompetenc. To velja predvsem za mlade, ki jim neformalne izkušnje lahko zelo pomagajo pri iskanju prve zaposlitve. Poslanci Slovenske ljudske stranke smo se aktivno vključili v razpravo o Predlogu zakona o prostovoljstvu. Vložili smo tudi 7 amandmajev, ki so sicer po vsebini bili precej podobni amandmajem ostalih poslanskih skupin. Obžalujemo sicer, da ni bil sprejet naš amandma k 37. členu predloga zakona, saj bi se z njim omogočilo povišanje sredstev iz državnega proračuna, namenjenih izvajanju programov prostovoljskih organizacij. Prav tako pa bi se s tem amandmajem iz predloga zakona črtala določba, s katero se bodo lahko sredstva namenjena prostovoljskim organizacijam, dodelila tudi neprostovoljskim organizacijam. Zadovoljni smo, da je bil v obravnavi na matičnem delovnem telesu sprejet naš amandma k 31. členu, ki omogoča povišanje pavšalnega zneska nadomestila za uporabo lastnih sredstev s 15 % na največ 20 % višine povprečne mesečne plače v Sloveniji. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo mnenja, da se je predlog zakona tekom obravnave v Državnem zboru s sprejetimi amandmaji zelo približal idealu in predstavlja pomembno osnovo za ocenjevanje in spodbujanje prostovoljstva kot pomembne dejavnosti, ki lahko prispeva k izboljšanju družbene blaginje ter k razvoju solidarne družbe. Zaradi navedenih razlogov bomo predlagani zakon z veseljem sprejeli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil Anton Urh. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica, sodelavke, kolegice in kolegi! Današnje družbenoekonomske razmere, nepredvidljiva narava ali kakršnakoli druga nesreča ali stiska lahko v trenutku spremenijo življenje posameznika in tak trenutek, v katerem se lahko kadarkoli znajde vsakdo izmed nas, je odločilen, da drug drugemu pokažemo našo nesebičnost, človečnost, solidarnost in pripravljenost na pomoč in podporo. Zakon o prostovoljstvu se pripravlja že več kot celo desetletje. V Poslanski skupini DeSUS bomo z veseljem glasovali za zakon, ki je v našem prostoru že kar težko pričakovan, in pozdravljamo sprejetje zakona tudi zato, da ga bomo v evropskem letu prostovoljstva končno imeli. Kljub dolgi tradiciji prostovoljskega dela v Sloveniji le-to ni celovito sistemsko urejeno in ni opredeljeno kot posebna oblika dejavnosti, ki se izvaja v javno dobro in prispeva k blaginji države. Nekatere oblike prostovoljskega dela ter pravice prostovoljcev so že urejene, vendar gre za posamezna področja, kar pomeni, da ni enotnega principa pravil na področju prostovoljnega dela. Zaradi tega je dopuščeno njegovo izkoriščanje, pomanjkljiva je jasna določitev pravic in dolžnosti vseh udeležencev v procesu prostovoljskega dela. Za področje prostovoljskega dela v Sloveniji ni opredeljena celovita strategija razvoja prostovoljstva, temveč je značilna razpršenost in različnost ureditve na lokalni in državni ravni. Le-to otežuje razvoj ukrepov za večanje njegove neprepoznavnosti in stimulativnega okolja za hitrejši razvoj ter zagotovitev stabilnejših pogojev za delovanje prostovoljskih organizacij. Zato je jasno, da je potrebna tudi jasna določitev vloge države in lokalnih skupnosti pri promociji, razvoju in sistemski podpori prostovoljstva. V Poslanski skupini DeSUS ugotavljamo, da predlog zakona v dobršni meri odgovarja na sodobne izzive, s katerimi se soočajo vsi udeleženci prostovoljstva, aktualnemu trendu povečanja števila aktivnih prostovoljcev in v tem smislu na potrebe uporabnikov prostovoljskega dela prostovoljcev in organizacij. Na relaciji prostovoljec–prostovoljska organizacija zakon določa sklenitev dogovorov o opravljanju prostovoljskega dela, ki mora vsebovati vse bistvene in obvezne sestavine, ki so podlaga za nujne pravice in obveznosti in tudi podlaga za zagotavljanje varnega odnosa do uporabnika v smislu neogrožanja zdravja in neizpostavljenosti nemoralnim in določenim kaznivim dejanjem. Posebej pozitivna za prostovoljca in kvaliteto je tudi uvedba mentorstva. Pridobljene izkušnje, ki jih bo volonter pridobil pa mu bodo še kako prav prišle kot priznane, verodostojne kompetence za vsako nadaljnjo prostovoljno delo in tudi na trgu dela. Pozdravljamo uveljavitev ukrepov za sistemski razvoj prostovoljstva in predvideno izdelavo strategije razvoja prostovoljstva na nacionalni ravni z ukrepi za njegovo spodbujanje. V Poslanski skupini DeSUS bomo zakon podprli in smo zelo zadovoljni, da bo to področje končno dobilo celovito in sistemsko podporo. Pred seboj imam tudi izjavo predsednika države dr. Danila Turka, ki izjavlja, kako pomembno je prostovoljstvo v Sloveniji, kjer ima tradicijo in še posebej pride do izraza ob nesrečah pa tudi zaostrenih gospodarskih razmerah. Predsednik države prav tako izjavlja, da je prostovoljstvo pomembna sestavina sosedske pomoči ter ena izmed najbolj razvitih oblik povezovanja in solidarnosti. Potem pa tudi izjavlja, da je to, kako bo zaživel zakon, veliko odvisno tudi od razprave v Državnem zboru in naklonjenosti poslancev do prostovoljstva pa tudi od Vlade. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 31. januarja 2011. Najprej v razpravo dajem 4. člen ter amandma Poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS. Želi kdo razpravljati o amandmaju k 4. členu? Ugotavljam, da ne želi. Zaključujem razpravo o amandmaju k 4. členu. Prehajamo k 5. členu. V razpravo dajem 5. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Alenka Jeraj. Prosim.
Hvala za besedo. Že v uvodnem govoru sem povedala, kaj nas pri tem 5. členu moti oziroma ocenjujemo, da preveč zapira možnost za nekatere organizacije. Druga alineja drugega odstavka 5. člena govori, da se za prostovoljsko delo ne šteje brezplačno opravljanje dela, ki je namenjeno zadovoljevanju zgolj osebnih interesov članov v članski organizaciji in je v splošno družbeno korist. Mi smo že na Odboru izpostavili, kaj to pomeni morda za kulturna društva, ko nekdo hodi k pevskemu zboru, da zadovoljuje svoj interes in svoje veselje, seveda pa je zraven zagotovo tudi splošna družbena korist. Vedno govorimo, da ljubiteljska društva ohranjajo ljubiteljsko kulturo, ohranjajo slovensko kulturo, jo trgajo pozabi in podobno. Tukaj smo predstavili tudi primere nekaterih mladinskih organizacij, konkretno tudi političnih podmladkov, kjer se opravi ogromno prostovoljnega dela, ogromno dela za mlade, ki jih Vlada v svojem predlogu ocenjuje kot zadovoljevanje zgolj osebnih interesov članov. Mi pravimo, da naj bi podpirali prostovoljstvo, ga dopuščali povsod, kjer je to možno, in da se izvaja kjerkoli, pač prostovoljnega delo ne moreš omejevati, in ne samo tam, kjer bi si mogoče nekateri želeli. Zato v SDS predlagamo, da to alinejo črtamo, ker tukaj govorimo o prostovoljskem delu. In najbrž bomo zelo težko ocenjevali potem, ali je nekaj samo za zadovoljevanje osebnih potreb ali je tudi v splošno družbeno korist oziroma obratno. Tak predlog je podal tudi Mladinski svet Slovenije. Mi smo to povzeli v svojem amandmaju, ker tudi sami ocenjujemo, da bi bilo dobro, da se ta alineja črta.
Hvala lepa. Besedo ima Dejan Levanič.
Hvala lepa za besedo. Amandma Slovenske demokratske stranke govori, da bi črtali drugo alinejo pri drugem odstavku, torej katera dela naj se ne štejejo za brezplačno opravljena dela, in ta so, ki so namenjena zadovoljevanju zgolj osebnih interesov članov v članski organizaciji in niso v splošno družbeno korist. Mogoče razumemo nekoliko drugače, ampak tudi ljudje, ki so vključeni v razna kulturna ali športna društva, mogoče v prvotni dejavnosti opravljajo to v zadovoljevanju svojih interesov, lahko pa znotraj teh društev opravljajo tudi prostovoljno delo, pomagajo drugim članom ali zunanjim dejavnikom. Tako, da jih v bistvu znotraj tega sploh ne omejujemo. Prostovoljstvo vidimo na drugačen način. Ni neko članstvo v nekem društvu kot samo po sebi umevno, da gre za prostovoljno delo. Treba je za to nekaj narediti in to zakon tudi v več členih omogoča. Ko govorimo o samem prostovoljstvu, pa moramo vedeti, da moramo gledati širše in to zakon zagotovo prinaša. Predvsem v treh točkah, kot jih vidim sam. Prvič, dobivamo neko normativno ureditev. In če pogledamo tudi 5. člen, je prostovoljsko delo v veliki meri na veliko področjih priznano. Drugič, govorimo o družbeno-koristnem delu. Torej, tudi v članstvu nekega društva, organizacije lahko člani opravljajo prostovoljno delo in so za to tudi priznani. In tretje, vključevanje tudi tistih, ki niso družbeno najbolj vključeni v različne procese, tudi brezposelnih, da se vključijo, na nek način vzpostavijo prvi stik z delodajalci in potem mogoče lažje pridejo do prve zaposlitve. Tako da sigurno s črtanjem tega člena ne naredimo oziroma naredimo tisto, kar je prvoten smisel tega zakona. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Vili Rezman.
Hvala lepa še enkrat, predsednik. Predlog amandmaja, ki ga je vložila SDS, je povzet po Mladinskem svetu Slovenije, tako da, bi rekel, če se na izvornega predlagatelja odzovemo, potem ni treba tukaj nič posebej politizirati. Sam moram reči, da podpiram ta amandma. Jaz tudi ne vidim kakšnega posebnega razloga, da bi morali pretirano omejevati. Ne vidim, kako je možno ločiti neko korist posameznega človeka od splošne družbene koristi v absolutnem smislu, če se ukvarja, ne vem, z ljubiteljsko kulturno dejavnostjo, če se nekdo ukvarja z rekreativno ali športno dejavnostjo in krepi svoje zdravje in zdravje naroda na ta način. Ne vidim razloga, tudi nekaterih drugih iz tega člena, zakaj bi morali izločati tisto prostovoljstvo, ki gre prijateljem, ali prostovoljstvo, ki ima značaj običajnega dela v sorodstvu, ker to zame ni ločljivo. Mislim, da je tukaj v tem smislu preveč omejevalen ta člen. In zato amandma, ki en del teh problemov odpravlja, sam tudi podpiram. Po drugi strani pa dovoljujemo neke druge vrste prostovoljstva. Prostovoljstvo na ta način, da dovoljujemo volontersko opravljanje pripravništva, ki je po mojem neke vrste prisila. Ker tega ne znamo drugače urediti, dovoljujemo, da se v javni upravi prostovoljsko zaposlujejo ljudje, ki so delali v obliki javnih del, pa so jim ta javna dela potekla in nimajo več možnosti nadaljevati pa se vključujejo zato, da bi ostali socialno integrirani.
Kolega Rezman, čas vam je potekal že kar precej, dve minuti minusa imate. To sem spregledal jaz. Žal vas bom moral prekiniti. Dokončajte stavek.
Se zahvaljujem za ta spregled in še enkrat povem, da bom podprl ta amandma.
Je bil naključen, ni bil namenski, bil je naključen. Besedo ima ministrica Irma Pavlinič Krebs.
Hvala lepa. Temeljno vprašanje, ki smo mu ga že ob pripravi predpisa v sodelovanju z nevladnimi organizacijami na veliko, skoraj 12 regionalnih posvetih, posvetili, je bilo ravno vprašanje, ki ste ga spoštovana poslanka, odprli s predlogom tega amandmaja. Nikakor ni namen omejevati splošno koristnega dela, ki ga opravljajo naši državljani v različnih asociacijah nepridobitnega značaja zasebnega prava v društvih in seveda ciljati, da se ne priglasijo v razvid prostovoljskih organizacij. Ta postopek je zelo poenostavljen. Ta organizacija bo sama presodila ali se njena aktivnost uresničuje tudi navzven. Poglejte, ni zaman geslo leta 2011 "Bodi prostovoljec, spreminjaj svet". Nesporno je splošna korist že sama po sebi korist druženja ljudi. Ta sociološki moment, ki ga države zasledujemo, da ljudje niso individualisti, ampak da se v okviru združevanja obračajo tudi k drugim v družbi je zagotovo izjemno pomemben. Ampak bistvo prostovoljstva, kot ga urejamo v tem predpisu in ki ga zasledujejo tudi nevladne organizacije, prostovoljske organizacije v večini, je vendarle, da se tukaj ne bi znašla tista združenja, ki, kot v tem členu piše, ki zadovoljujejo zgolj osebne interese članov v članski organizaciji in ni v splošno družbeno korist. Ni mogoče zanikati, da sindikalno združevanje seveda ni organizacija, torej sindikati, kjer ne gre za splošno družbeno korist, kjer se prvenstveno borijo za položaj ljudi, ki plačujejo članarino, in jih zastopajo kot interesna organizacija. Tudi verske institucije, cerkve imajo člane, ki zadovoljujejo v tem združenju svoje parcialne interese. Politične stranke so interesna združenja, kjer posamezni člani, ko se združujejo, seveda, zadovoljujejo svoje osebne interese. Ali se bodo te organizacije vpisale v razvid prostovoljskih organizacij, je vprašanje, ki se je zastavilo ob pripravi tega termina. Ocena tudi nevladnih organizacije je, da je cilj in želja tega zakona, da se tisti deli organizirani tudi v okviru teh organizacije, članskih organizacij. Humanitarne organizacije na primer Karitas in ostale, ki v pomembnem delu nastopajo navzven s humanitarno dejavnostjo, absolutno bodo vpisane v razvid prostovoljskih organizacij, ne pa cerkev kot taka, ne politična stranka kot taka, ne sindikat kot tak. Če bi se sprejel ta amandma, bi vse te organizacije, kjer je ocena tudi nevladnih organizacij, da je združevanje namenjeno zgolj osebnim interesom članom v tej članski organizaciji, bi v tem delu koncept predpisa, kot je tudi v nadaljevanju predviden, bil problematičen. Zato smo se po resnih posvetih, pogovorih odločili, da namen zakona ni beležiti tiste ure, ki jih preživijo posamezniki kot člani organizacij in zadovoljujejo zgolj lastne, osebne interese članov, ampak da gre za zadovoljevanje širših interesov, ko se torej aktivnost teh prostovoljskih organizacij kaže tudi navzven do drugih prebivalcev. Torej tukaj aktivnost prostovoljskih organizacij navzven do drugih. Z vami se lahko strinjamo. Ni mogoče niti zanikati tem članskim organizacijam, da te aktivnosti ni tudi navzven, ampak smisel prostovoljskih, nevladnih organizacij ni bil zajemati teh mogočnih organizacij v tem predpisu. Predlagamo, da se ta amandma ne sprejme in ker po oceni 5. člen, kakršen je danes, zadosti jasno in zadosti široko pripusti danes prostovoljske in nevladne organizacije k vpisu v razvid prostovoljskih organizacij. Tudi tukaj mogoče ob očitku velike administracije. Želim pojasniti, da smo v sodelovanju z nevladnimi organizacijami pripravili ta način poročanja na najmanj birokratsko mogoč način pa vendarle na način, da omogoča državi, da spremlja število prostovoljskih organizacij, predvsem število prostovoljskih ur, ki jih opravijo člani teh organizacij. Naša ocena je, da tukaj manj podatkov seveda ne bi pomenilo, da bi v javnem interesu dosegli cilj, ki si ga zastavljajo. Tukaj, zgolj iz tega razloga smo tudi v razpravi na odboru priporočili, da se ta amandma ne sprejme, ker bi prišlo zagotovo do situacije, ko bi se v razvid prostovoljskih organizacij vpisale prav vse organizacije, ki danes, vsa društva, ki delujejo in dejansko zadovoljujejo zgolj interese svojih članov, včlanjenih, ne izkazujejo pa tega svojega širše koristnega delovanja v odnosu do ostalih državljanov. Tukaj se je večina nevladnih organizacij vsaj uvodoma pri pripravi zakona strinjala, da to tudi ni njihov namen. Ni namen, da so vsa društva, ki so danes registrirana pri Ajpesu kot nepridobitne, zasebne organizacije, kjer se združujejo ljudje za delovanje tudi samo zgolj iz osebnih interesov. To ni bil namen tudi nevladnih organizacij. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na 7. in 9. člen. Amandmaja Poslanske skupine SDS k 7. in 9. členu sta vsebinsko povezana, zato bomo o njih razpravljali skupaj. V razpravo dajem 7. in 9. člen ter amandmaja Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Alenka Jeraj, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo še enkrat. Torej mi z obema amandmajema želimo slediti temu, da je prostovoljstvo nacionalna vrednota, da ga moramo spodbujati in o tem tudi govorimo in to, kar je bilo povedano k prejšnjemu členu, nas skrbi, da se pač zadeva preveč oža na tak način in potem bomo, ko bomo analizirali stvari po zakonu, ugotovili, da imamo prostovoljcev nekajkrat manj kot jih v resnici imamo. Zato se nam zdi, da bi morali te stvari drugače urediti. Torej za 7. člen predlagamo, da se prostovoljsko delo, ki je opredeljeno kot prostovoljsko delo iz najmanj 24 ur letno, spremeni na najmanj 50 ur letno. To je predlagala Planinska zveza, tudi obrazložila. V istem členu govorimo tudi o tem, da se prostovoljsko delo lahko opravlja tudi v nepridobitnih, zasebnih in javnih institucijah, ker govorimo pač o prostovoljnem delu v teh organizacijah. Po našem mnenju ga nima smisla ožati in določati, kje se prostovoljsko delo sme izvajati in kje ne. Problem bi bil le to, da se z njim ne izkorišča dela v gospodarstvu, se pravi, da pač ostaja tako, kot je opredeljeno v 5. členu, kaj je prostovoljsko delo. Torej, delo, ki ga posameznik po svoji volji in brez pričakovanega plačila izvaja. Tako, da bomo v naši poslanski skupini podprli amandma tako k 7. členu kot k 9. členu, ki ga predlagamo.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospa ministrica Irma Pavlinič Krebs, izvolite.
Hvala lepa. Drži. Planinska zveza je predlagala, da bi bila spodnja meja določenih ur, ki bi jih še zajemali, namesto 24 ur, kar predstavlja na letni ravni tri delovne dni prostovoljskega dela posameznika, 50 ur. V tem primeru bi šest delovnih dni izgubili pri neki večji akciji. Sto tisoč prostovoljcev pomeni, da bi izgubili, podatek je 5 milijonov opravljenih ur oziroma dejansko je ocena nevladnih organizacij, da tri delovne dni in tudi naš, kot javne oblasti, da tudi tri dni – če se nekdo angažira, je pomembno, da zajamemo ta podatek. Glede vprašanja opravljanja prostovoljskega dela v javnih zavodih je koncept, ki ga predlagate, problematičen, kajti definirate javni zavod v tej točki kot prostovoljsko organizacijo. Mi urejamo in plediramo k opravljanju prostovoljstva oseb javnega prava na področju družbenih dejavnosti. To so predvsem javni zavodi na način, kot se danes v okviru javnih zavodov priporočljivo prostovoljstvo odvija že danes. To pomeni, da vodstvo zavoda po dogovoru s prostovoljsko organizacijo določi v programu dela obseg izvajanja svoje dejavnosti s prostovoljci. To izvajanje izvaja prostovoljska organizacija. Prostovoljci so pod režimom, ampak na podlagi dogovora z javnim zavodom prostovoljske organizacije. Ta prostovoljska organizacija tudi poroča o številu ur, ki so jih opravile prostovoljske organizacije na podlagi dogovora v javnem zavodu v splošno družbeno korist in taka ureditev je sistemska in ustrezna. Nikakor pa ne, da bi s tem onemogočili izvajanje prostovoljstva v javnih zavodih. To se izvaja že danes v bolnišnicah, v domovih za starejše. V tem zakonu samo postopek, kot se danes izvaja, zapišemo na način, kot je pravilen, po dogovoru med predstojnikom in prostovoljsko organizacijo. Dejansko je v 9. členu nesporno, da še enkrat ponovim, da je skupna značilnost političnih strank, sindikalnih organizacij, združenj delodajalcev, poklicnih strokovnih združenj, registriranih cerkva in verskih skupnosti zadovoljevanje specifičnih potreb njihovih članov, ki so usmerjene, za afirmacijo politične opcije, stroke, veroizpovedi in tako naprej. Teh organizacij, tudi če se v njih opravlja brezplačno delo po dogovoru z nevladnim sektorjem, v tem zakonu ne štejemo za prostovoljske organizacije. In še enkrat, kot prostovoljske organizacije se štejejo tisti deli teh organizacij, članskih organizacij, ki ustrezajo opredelitvi prostovoljske organizacije. Ne nazadnje sta pri pripravi zakona ves čas sodelovali predstavnica Slovenske filantropije in slovenske Karitas. Te organizacije: Karitas, Rdeči polmesec in tako naprej ustrezajo vsem definicijam prostovoljske organizacije, kot jih opredeljuje ta zakon. Skratka, iz navedenega razloga k 7. členu in 9. členu in ker z ureditvijo, kot je danes, soglašajo tudi nevladne organizacije, predlagamo, da se koncept zakona v tem delu ne spreminja. Hvala lepa.
Gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo. Vem, da je bilo ta zakon težko pripraviti. Če ga ne bi bilo, potem bi bil verjetno že zdavnaj pripravljen. To imam v vidu. Vendar ne vem, ali se je ministrica nerodno izrazila glede našega kriterija ur, ki jih je treba opraviti s prostovoljnim delom, da 25, recimo, pomeni izpad tri delovne dni. Nekaj v tem smislu. Če pa bi šli na 50, pa to pomeni krat dva, šest delovnih dni izpada. Ne vem, če je to tisti najbolj pomemben kriterij. Priznam, da ne mislim ministrico loviti na te besede, ampak če gremo v to razmišljanje kolikšen izpad delovnih dni, saj navsezadnje se prostovoljno delo lahko opravlja tudi ob dela prostih dneh. Navedel bom samo eno organizacijo, ki dela verjetno na drugačnih osnovah. To so gasilci. Gasilci tudi opravljajo prostovoljno delo. To je prostovoljno društvo. Verjetno gasilci svoje ure opravljajo tudi takrat, ko niso delovni dnevi. Da pa imajo težave s tem, to pa drži. Ampak ne more biti kriterij za prostovoljstvo, koliko bi to bilo ob delovnih dneh. Priznam, da ne vem, kaj je bil osnovni pristop pri pripravi tega zakona. Vem kaj piše. To je drugo, ampak kolikšen izpad ob delovnih dneh, se mi pa ne zdi najbolj posrečeno in najbolj primerno. In če zopet ostanem pri gasilcih, ki ne gledajo na delovne dneve pa svoje delo opravljajo, kadarkoli pač je, 24 ur na dan. Mislim, da bi takšnim organizacijam morali pomagati tudi s kakšnim drugim pristopom in ne da bi se postavili na stališča, ne vem, kot se srečujejo prostovoljni gasilci za delodajalce, češ, če gre intervencija v delovnem času, potem je to izpad. Bi morali najti še kakšno rešitev, ki sicer ne bi zanemarila tega dejstva. To je res. Vendar se moramo vprašati: Kaj je sedaj bolj pomembno, ali delovni dan ali tisto delo, ki ga s prostovoljstvom opravijo? Kajti, recimo, intervencija gasilcev in dela, ki ga opravijo, se enostavno ne da primerjati z izgubo tistih delovnih ur, ki jih imajo pri delodajalcu. Res pa je, da ima delodajalec težave zaradi tega. Zato bi država morala tiste delodajalce, ki so voljni to prostovoljnost sprejemati, ki so pripravljeni tudi prenašati takšne izpade v delovnem procesu, nekako stimulirati. In celoviteje. Jaz sicer upam, da je Vlada pri tem zasledovala tudi ta vidik. Ampak, da je glavni kriterij delovni dan, izpad delovnih dni, to pa se mi ne zdi čisto primerno. Računam, da mi bo ministrica to tudi pojasnila, da ne bom živel v zmoti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Javila se je tudi ministrica Irma Pavlinič Krebs, potem Alenka Jeraj.
Hvala lepa. Tu je verjetno prišlo do nesporazuma, ker je teh 24 ur treba umestiti v kontekst zakona. Če posameznik v okviru prostovoljske organizacije opravi prostovoljskega dela za več kot, torej do 24 ur, če hočete, na letni ravni, potem ni treba prostovoljski organizaciji vpisati v razvid števila ur, ki jih je ta prostovoljec opravil na letni ravni. Torej, do tri dni, če nekdo pride samo enkrat in nekaj naredi in potem nič več je to tista meja, ko prostovoljski organizaciji ni treba voditi evidence o tem posameznikovem prispevku. Če pa opravi tri dni na leto, torej 24 ur na letni ravni, pa želimo da se zajame in da prostovoljska organizacija vpiše to opravljeno delo posameznika v razvid in nam tudi poroča o tem ali pa njemu izda potrdilo o tem prostovoljstvu v takšnem obsegu, kot ga je opravil. Določena je spodnja meja za obveznost poročanja posamezne prostovoljske organizacije. Vaš amandma to spodnjo mejo viša s 24 ur na 50 ur, zato sem rekla, da bi izgubili toliko ur, ki jih opravijo posamezniki, ker organizacije ne bi bile obvezne v razvid vpisovati. Torej, če posameznik na letni ravni opravi do 50 ur po vašem predlogu. Zato je naš interes, javni interes je, da se čim več prostovoljskih ur posameznikov prikaže na letni ravni, Planinska zveza je bila edina, ki je razmišljala in ocenila, da bi bilo za zajemanje in poročanje o tem delu boljše dati večji razpon, ostale nevladne organizacije in tudi mi, ki smo tu gledali javni interes, pa ocenjujemo, da je dobro, da zajamemo tri delovne dni na državni ravni skozi poročanje teh prostovoljskih organizacij zajamemo in jih imamo v evidenci. Mogoče sem se narobe izrazila. Skratka, naš interes je, da tri prostovoljske dneve, ki jih posameznik opravi pri prostovoljski organizaciji, ta zabeleži in ob letnem poročilu, kot je predvideno enkrat na leto, ko prostovoljske organizacije Ajpesu v vsakem primeru s finančnim poročilom poročajo, izpolnijo še obrazec. V tem obrazcu niso zahtevni podatki, tam bodo zgolj opisali, koliko dogovorov so sklenili o prostovoljskem delu [[ustnih ali pisnih]] , okrajev, kjer se je izvajalo to prostovoljsko delo, tudi zaradi tega je ta kraj pomemben, ker bodo zapisali tudi, ali so izvajali prostovoljci delo v zavodih, tudi to je v členu napisano. Tretji podatek, ki je v tem poročilu je skupno število opravljenih prostovoljskih ur glede na posamezno vrsto prostovoljskega dela in tudi starostne skupine prostovoljcev. To bodo te organizacije enkrat na leto, ko morajo po finančnih predpisih predložit finančno poročilo Ajpesu. Tu smo se z Ajpesom dogovorili, ko bo poročilo o tem delu poslano preko Ajpesa zbrali, obdelali in pripravili za državo pomembne in pravilno zbrane podatke o prostovoljskem delu. Torej delo, ki ga posameznik opravi na količini najmanj 24 ur na letni ravni. Torej, dolžnost prostovoljskih organizacij je, da zabeležijo nad 24 ur prostovoljskega dela letno za posameznika. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Alenka Jeraj. Prosim.
Hvala. Jaz se bom vrnila k temu 9. členu. Torej naš amandma predvideva prvi in drugi odstavek. Črtali bi pa 3. in 4., ki govori o tem, da prostovoljske organizacije ne morejo biti politične stranke, sindikalna organizacija, združenje delodajalcev, poklicna in strokovna združenja ter registrirana cerkev in druge verske skupnosti. K četrtem odstavku sicer dovoljujete tudi to, vendar le, če imajo te organizacije status humanitarne organizacije. Ampak vemo, da vsi nimajo takega statusa na lokalni ravni. Ne vem, župnijske, Karitas ali pa kaj podobnega in po moji logiki je to v nasprotju s 5. členom Zakona o verski svobodi, ki pravi tako: "Cerkve in druge verske skupnosti, ki se zavzemajo za duhovnost in človekovo dostojanstvo v zasebnem in javnem življenju, si prizadevajo za osmišljanje bivanja na področju verskega življenja in imajo hkrati tudi s svojim delovanjem pomembno vlogo v javnem življenju z razvijanjem svojih kulturnih, vzgojnih, izobraževalnih, solidarnostnih, karitativnih in drugih dejavnosti s področja socialne države, s katerim bogatijo nacionalno identiteto in s tem opravljajo pomembno družbeno nalogo, so splošno koristne organizacije". Potem če rečemo, da pa ne morejo biti prostovoljske, smo jim po mojem del tega vzeli, ker smo jim z Zakonom o verski svobodi rekli, da so splošno družbeno koristne organizacije. Če nadaljujem, tukaj je pač konkretno župnijske Karitas, ki nimajo najbrž statusa humanitarnih organizacij, ampak vemo, da po naših župnijah poteka vzgojno delo, oratorij, delo z mladimi. Kam bomo to vpisali? To ni humanitarna dejavnost, to, kar sem prebrala, vzgojno-izobraževalno kulturna dejavnost. Če pa mi to vse izključimo, registrirane cerkve in druge verske skupnosti, potem smo to vse izključili. Tega ne bomo priznali kot prostovoljno delo, čeprav se nešteto animatorjev in prostovoljcev po celi Sloveniji poleti en teden, 14 dni ukvarja z otroci in mladino. To ni humanitarna in ne spada pod, če pač hočemo pripisati, da Karitas in pa organizacija znotraj cerkve organizirata in izvajata samo neke socialne programe. Jih ne, tudi druge in zato mislim, da jih tukaj preveč omejujemo. Zato kot rečeno, bomo mi podprli naš amandma, ki tega ne zožuje na tak način, ker prostovoljno delo je tudi tam, če ga priznamo ali ne in če nam je všeč, da je to znotraj verskih skupnosti, ali pa nam to ni všeč. Mi ocenjujemo, da je prostovoljno delo tam, kjer se izvaja, mu je to treba tudi reči, da je to pač prostovoljno delo.
Hvala lepa. Besedo ima Rudolf Petan.
Hvala za besedo. Kot sem že prej dejal, vem, da je priprava tega zakona težka, ampak jaz sem se bal, da bomo prišli do tega. Namreč ni zdaj toliko pomembno, ali je tista meja 24 ur ali je kaj višja. Gre za nekaj drugega. Če je nižja meja, seveda imamo več organizacij, več ljudi, za katere lahko rečemo statistično, da so deležni pri tem prostovoljnem delu. To drži. Vendar po drugi strani je pa res tudi nekaj drugega. Če je meja višja, sicer to zmanjšamo, vendar pa to, da mora nekdo opravit neko prostovoljno delo, potem pa mora o tem še napisati neko poročilo in potem nekam poročati. To je birokracija. Če bo treba neko poročilo oddati kamor koli že. Dobro, tudi če enkrat na leto, ampak, to boš moral sproti voditi. Marsikdo je takšen, da raje premeče ne vem koliko kamionov peska, kot pa napiše eno poročilo. To je treba tudi upoštevati. Jaz ne polemiziram, ker jaz ne nasprotujem temu zakonu, da ne bo napačnega razumevanja. Jaz samo pravim, da sem se vseskozi bal, da bo prišlo tudi do tega, da bo to povezano. Se pravi, ta zakon bo povezan, s pridobitvijo statusa bo povezano z neke vrste birokracijo, administriranjem, treba bo pisati poročila in kaj podobnega. Jaz ne vem, kaj je prava meja tega. Vem, da verjetno evidenca ali karkoli, to je tudi meni jasno. Ker, praksa bo pokazala, praksa bo dejansko pokazala in jaz upam samo to, da je to neka prava meja, če pa ni čisto prava meja, pa upam, da ne boste prehudo nasprotovali, če bodo pobude, da je treba ravno na tem področju kaj spremeniti. To povem že vnaprej, ker včasih pride do tega, da nekdo, ki se s to birokracijo ukvarja, pa ni nujno, da je v tej prostovoljni organizaciji, ampak nekje drugje, da se vkoplje in se tega oklepa drži kot pijanec plota. Če se bo pokazalo, da bi mogoče ta birokracija, kakršnakoli bo, postala kakšna cokla v razvoju, da se bo ta del zakona lahko spremenil, ker mene ni strah za prostovoljstvo, tam jaz nimam težav, ampak imam težave da bo treba še kaj napisati. Običajno je to tako, tako da še enkrat. Upam, da ste našli pravo razmerje. Razmislite, ali je 24 ali 50 prava meja. Upanje, da, če se bo pokazalo, da je dejansko kaj, kar je lahko cokla, bomo tisto lahko skupaj s temi organizacijami po enostavni poti spremenili. Hvala lepa.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite, imate besedo!
Nesporno delim to skrb z vami. Ravno sodelovanje nevladnega sektorja pri pripravi tega zakona je povzročilo, da, če skušam zelo poenostaviti to birokracijo na tisto najnujnejšo raven, ki pa vendar mora biti izpolnjena, na koncu pridemo do nekih podatkov. Ni mogoče dati potrdila prostovoljcu o opravljenih urah, če nekdo iz te prostovoljske organizacije ne vodi enega razvida imena in priimka z nekimi podatki posameznika, ki v posamezni organizaciji opravlja to delo. Torej zapis v ta razvid, ta razvid je dogovorjen, neke vrste pripomoček, bo Slovenska filantropija pripravila kot obrazec, ki ga bodo lahko kot pomoč uporabljala društva, tu se v celoti z vami strinjam, da niso uvodoma nagnjena k temu, da na veliko zapisujejo, beležijo, ampak se ukvarjajo s tem, za kar se jim zdi pametno, da se združujejo. Iz te evidence bo lahko izdajala potrdila, kar je pomembno za prostovoljca. Iz te evidence bo enkrat na leto, zgolj enkrat na leto, v obrazec, ki bo enak za vse, izpolnila poleg obveznosti, ki jo mora zdaj izpolniti na podlagi finančnih predpisov, to je letno poročilo na Ajpes, ga morajo vse organizacije, društva poslati, sestavni del tega finančnega poročila bo samo še en obrazec, kjer bodo vpisali te tri rubrike, ki sem jih prej naštela. To je tisti minimum, ki ga bomo mi preko Ajpesa, nič jih ne bomo drugače obremenjevali, pač enkrat na leto zbrali in videli, koliko teh ur je opravljenih v prostovoljskih organizacijah. Manj, manj dejansko ni bilo mogoče določiti kot obveznost teh prostovoljskih organizacij. Nenazadnje v pomembnem delu prostovoljske organizacije vse to že imajo. Vodijo svoje evidence članov, če hočete, in to že obstaja. Jaz bi rada še odgovorila gospe poslanki primerjalno pravno, kjer imajo države na sistemski ravni urejeno prostovoljstvo, ne prištevajo v zakonih med prostovoljske organizacije političnih strank, verskih organizacij, sindikatov itn. Izjeme so za humanitarne organizacije in slovenska Karitas, poudarjam, članica, predstavnica slovenske Karitas je pri pripravi zakona sodelovala izjemno. Izrazila sem ji seveda hvaležnost in slovenska Karitas je organizirana kot pravna oseba in tudi njene podružnice so organizirane kot pravne osebe. Skrb, ki ste jo seveda izrekli, je tukaj odveč. Ostale aktivnosti političnih strank, če hočete, preko političnih podmladkov, ki so tudi družbeno-koristne, če hočete, to je organizacija raznih dnevov, kjer se mladi srečujejo itn., pa bo lahko kot prostovoljstvo, v kolikor bodo te osebe registrirane kot pravne osebe, temu pa danes nismo priča. Temu danes nismo priča. Mi smo opravili tudi veliko pogovorov s političnimi podmladki, ki so želeli to svojo aktivnost, ki ni nujno zgolj politično usmerjena, pa je družbeno-koristna po njihovi oceni, gre za prostovoljsko angažiranje teh ljudi, ampak tukaj je mogoče danes zelo hitro društvo s točno določenim namenom organizirati in beležiti vse te družbeno koristne aktivnosti. Tega se vse te nevladne organizacije, ki so pri pripravi zakona sodelovale, seveda zavedajo in ne želijo teh velikih interesnih članskih organizacij za konkurenco. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o 7. členu in 9. členu? Ja, gospa Jeraj, izvolite!
Jaz se vseeno s tem ne morem strinjati. Ta primer, ki sem ga dala pač osebno, pozna moratorije, poglejte, to je, po 310 župnijah je 22 tisoč 600 otrok vključenih in zdaj, da mi rečemo v redu, to ni splošno dobro ali pa nas to ne zanima, to ni prostovoljstvo. Mislim, mi bomo že lahko sami zase rekli, da je prostovoljstvo. Ampak zakaj je problem take dikcije zame? Ker pač neke stvari potem v nadaljevanju ne bodo mogle biti financirane. Ker če nekdo ne bo mogel pridobiti statusa prostovoljske organizacije, pa ne mi reči, da to ne bo tako, ker vedno je tako. Mi imamo Zakon o javnem interesu v kulturi in vsa društva, ki niso, nimajo tega statusa, da delujejo v javnem interesu, ker je to spet pač neka procedura, na nekaterih razpisih ne morejo sodelovati, ker je pogoj, da so v javnem interesu. In tukaj bomo rekli OK, 6 tisoč 800 prostovoljcev nas ne zanima, ne zanimajo nas, ne vem, kateri vsi drugi prostovoljci. Dobro, predstavnica Karitasa je sodelovala, ste rekli v redu, ampak status humanitarne organizacije ne morejo dobiti lokalni odbori oziroma lokalne izpostave. Kolikor vem, je to samo na nacionalni ravni. Ko so vključeni v Fundacijo za invalidske in humanitarne organizacije. O.K., potem se opravičujem, če je to tako. Če smo tudi verskim skupnostim, registriranim cerkvam podelili z Zakonom o verskih skupnosti, da je njihovo delo splošno koristno, zakaj jih potem tukaj izključujemo? Tu ni nobene logike, da ne morejo biti prostovoljske organizacije oziroma da je lahko samo del, ampak vi ste določili še kateri del, humanitarni, se pravi Karitas, vse ostalo pa ne more biti. Mi se s tem ne strinjamo. Zato take dikcije 3. in 4. odstavka 9. člena ne moremo podpreti in vztrajamo pri naših dveh, 1. in 2. odstavku.
Hvala. Še kdo o 7. in 9. členu in amandmaju? [[Ne.]] Potem zaključujem razpravo. In prehajamo na 18. člen in amandma poslanskih skupin SD in Zares k temu členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Potem zaključujem razpravo. Prehajamo na 23. člen in amandma k temu členu poslanskih skupin koalicije ter SDS. Želi kdo razpravljati? Gospa Jeraj, izvolite, imate besedo.
Mislim, da imamo tukaj pač podobne predloge. Gre za to, da bi "strokovno delo" nadomestilo z besedo "vsebinsko delo", ker za strokovno delo bi potem potrebovali, se pravi, to je širši pojem oziroma bi preveč ostro določili in smo se v bistvu že na odboru dogovorili, da bomo v tem smislu predlagali amandma. V bistvu sta identična, če jaz prav vidim. Ta amandma v naši poslanski skupini podpiramo.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Ta amandma podpiramo. Tudi nevladne organizacije so izrazile željo za tako opredelitev, tako da s tem nimamo nobenih problemov. Hvala lepa.
Hvala. Še kdo o 23. členu? Ne. Potem zaključujem razpravo. Prehajamo na 24. člen in amandma Poslanske skupine SDS k temu členu. Želi kdo razpravljati? Gospa Jeraj, izvolite.
Mi smo tu predlagali črtanje četrtega odstavka tega člena. Predlagamo, da se prvi odstavek spremeni v: "Prostovoljska organizacija je na zahtevo prostovoljca dolžna izdati prostovoljcu potrdilo o opravljenem prostovoljskem delu." Namreč, prvotna dikcija je malo drugačna. "Ne glede na obliko dogovora je prostovoljska organizacija na zahtevo prostovoljca dolžna izdati prostovoljcu potrdilo o opravljenem prostovoljskem delu." Namreč, mi smo predlagali, da dogovor ni obvezen glede nato, da imamo ustni dogovor ali pa pisni. Nam se je zdelo, da pač ustni dogovor lahko potem vsak po svoje interpretira in razlaga, kaj točno sta se zmenila. Se pa strinjamo, da mora organizacija prostovoljcu izdati potrdilo, če to on zahteva, ne pa v vsakem primeru, ker ni nujno, da ga bo potreboval in je to samo neka dodatna administracija. Če pa ga zahteva, ker ga potrebuje za nekaj dokazovati, mu ga je pa dolžna dati.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Ravno v izogib administriranju in birokratski obremenjenosti smo v predlogu zakona dopustili dve možni obliki dogovora med prostovoljcem in prostovoljsko organizacijo o načinu opravljanja prostovoljskega dela, o obsegu in tako naprej. To je ustni dogovor in pisni dogovor. Za pisni dogovor je v zakonu pač napisano, kdaj se priporoča, da se sprejme. Če opravlja prostovoljec prostovoljsko delo na podlagi ustnega dogovora, je seveda vpisan v razvid, število ur in tako naprej. In osnovna dikcija 24. člena pravi – zato ocenjujemo, da je bolj ustrezna –, "ne glede na obliko dogovora je prostovoljska organizacija na zahtevo prostovoljca dolžna izdati prostovoljcu potrdilo o opravljenem prostovoljskem delu." Torej, tudi če gre za odnos med organizacijo in prostovoljcem, ki temelji na ustnem dogovoru, in nekdo pridno opravlja to prostovoljsko delo, tako kot je bilo dogovorjeno, in zahteva v neki točki potrdilo, ne moremo seveda zahtevati, da se potem začne zapisovati. Jaz izkustveno menim, da bo večina prostovoljskega dela opravljena na podlagi ustnih dogovorov med prostovoljsko organizacijo in posamezniki. Tako da je zagotovo prav, da tudi ti, ki se ustno dogovorijo o obsegu, načinu opravljanja prostovoljskega dela, dobijo potrdilo. Predlagam, da ostanemo pri osnovni dikciji zakona, ki ustrezno ureja ta odnos med prostovoljcem in prostovoljsko organizacijo. Hvala lepa.
Hvala. Še kdo o 24. členu in amandmaju k temu členu? Ne. Potem zaključujemo razpravo. Prehajamo na 38. člen in amandma Poslanske skupine SDS k temu členu. Želi kdo razpravljati? Ne vidim roke. Zaključujem razpravo. Prehajamo na 50. člen, kjer imamo dva amandmaja, in sicer poslanske skupine SDS in amandma koalicije. Želi kdo razpravljati? Ne. Potem zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 26. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajam na 20. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O KEMIKALIJAH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev ne morem dati besede, ker je verjetno minister še na poti. Predlog zakona pa je obravnaval Odbor za zdravstvo kot matično delovno telo. Poročilo odbora ste prejeli pred sejo. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Ljubo Germič. [[Ga ni.]] Andrej Magajna. [[Ga ni.]] Andreja Rihtar. [[Je ni.]] Ivan Grill. [[Ga ni.]] Jakob Presečnik, izvolite, predstavili boste stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, spoštovani kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo zakon, s katerim prilagamo oziroma usklajujemo naš pravni red s pravnim redom Evropske unije zaradi novo sprejete uredbe iz decembrom 2008, s katero je Evropska unija uporabila drugačen zakonodajni pristop in zakonodajo na področju kemikalij namesto v direktivah oblikovala z uredbo. Na videz sprememba zakona ne zgleda tako pomembna, pa vendar gre za pomembno vsebino, saj se popravljajo in dopolnjujejo določbe, ki se nanašajo na razvrščanje, označevanje in pakiranje snovi ter zmesi, torej nevarnih in škodljivih kemikalij, določa se ocenjevanje dobre laboratorijske prakse, izločajo pa se določbe, ki se uporabljajo neposredno. Direktiva o storitvah na notranjem trgu praviloma ne dovoljuje nacionalnih zahtev, saj ovirajo delovanje skupnega evropskega trga. Izjema so le primeri, ko je takšne zahteve mogoče opravičiti z razlogi javnega interesa, kot na primer varovanja zdravja, okolja ali javnega reda in varnosti, poleg tega pa takšne zahteve ne smejo biti diskriminatorne ali nesorazmerne. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo mnenja, da je v primerih, ko čezmejne storitve vključujejo fizično manipulacijo z nevarnimi kemikalijami, treba ohraniti ravnovesje med dvema temeljnima pravicama evropske pravne ureditve, to je med pravico do zdravja in čistega in varnega okolja na eni in pravico do prostega opravljanja storitev na drugi strani. Čeprav je Zakon o kemikalijah z namenom čim boljšega in učinkovitega nadzora nad pravnimi in fizičnimi osebami, ki opravljajo dejavnosti povezane s kemikalijami, že od samega začetka določal nekatere posebne obveznosti, je glede na razmere in določbe ter sprejete predpise Evropske unije potreben po desetih letih ponovne, to je tretje dopolnitve in spremembe. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Vasja Klavora bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Pred nami je predlog novele Zakona o kemikalijah. Cilj predlagane spremembe zakona je uskladitev s pravnim redom Evropske unije zaradi na novo sprejetih in spremenjenih uredb Evropskega parlamenta in Sveta. Zaradi upoštevane hierarhije pravnih aktov Evropske unije in nacionalne zakonodaje ter v izogib dvojnemu urejanju področja razvrščanja, pakiranja in označevanja nevarnih kemikalij so vse določbe, ki so to področje urejale do sedaj, iz Zakona o kemikalijah črtajo, saj jih sedaj v celoti in samostojno ureja uredba Evropske unije. Predlog sprememb vsebinsko ne spreminja ostalih določb za obvladovanje tveganj s kemikalijami, saj vse določbe, ki predpisujejo postopke in obveznosti zavezancev, ostajajo v veljavi in se ne spreminjajo, zato bomo poslanci naše poslanske skupine predlog novela podprli. Hvala.
Hvala. Gospod Zmago Jelinčič. [[Ga ni.]] Končali smo torej s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 26. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA – PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O USTANOVITVI OBČIN TER O DOLOČITVI NJIHOVIH OBMOČIJ. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Predlog zakona je na 10. seji 18. januarja 2011 obravnaval matični Odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. Ker po končani razpravi odbor členov predloga zakona ni sprejel, je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Predlog tega zakona in postopek sprejemanja je bil nekoliko neobičajen, precej zapleten in ni predmet našega vsakdana, zato najbrž ni čudno, da je bilo toliko več političnih in strokovnih polemik v zvezi z ustanovitvijo dveh novih občin, kakor sta bili predvideni. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev smo temu postopku posvetili precej pozornosti. Ker je bilo zelo veliko navzkrižnih razmišljanj, smo si postavili izhodišča, na osnovi katerih smo kasneje razmišljali. Prvo izhodišče je, da mi ne podpiramo drobitev slovenskih občin, jih nismo poprej, jih tudi sedaj ne, tudi v bodoče jih ne kanimo. Za to ni osnove ne v Evropski listini v lokalni samoupravi, ne v sodobnih praksah v Evropi pa tudi ne v koalicijskem sporazumu, katerega smo sopodpisovali. Drugo, kar se nam je zdelo nenavadno, je utemeljitev cilja, ki si ga je zastavila Vlada. Vlada namreč pravi, da bo s sprejemom tega zakona uskladila neskladja z 9. in 135. členom Ustave Republike Slovenije. Ko pogledate v ta dva člena, ni najti ene same besede o dveh konkretnih občinah, za kateri gre. Tretje, kar je nekoliko nenavadno, je zatrjevanje predlagatelja, da ustanovitev občine ne bi pomenila nobenih posledic, ne na področju družbenega življenja ali društvenega, ne na področju socialnih varstva, ne na področju gospodarstva, planiranja razvoja in prostorskega načrtovanja. To je nemogoče. To je contradictio in adjecto, zato ker so te naloge in posledice teh nalog z ustavo zapovedane občinam. Občine morajo skrbeti za ta področja. Ni zapovedano, na kakšen način točno, zapovedano pa je in te naloge skozi zakon lokalne skupnosti imajo in jih morajo upravljati in seveda so posledice, zlasti če imamo v mislih 4 in pol milijonska sredstva, ki so bila predmet diskusije in ki bi bila predmet kasnejše delitve. Ustavno sodišče je ravno tako neskladno z Ustavo v svoji odločbi zatrjevalo – in mi bi radi pri tem povedali, da mi spoštujemo Ustavno sodišče, da pa to ne pomeni, da ne bi ob kakšnem posamičnem konkretnem aktu Ustavnega sodišča ne smeli premišljati, skušati argumentirati in česa tudi, kaj označiti tudi kot neustrezno po dolgem premisleku. To se je zgodilo tako, da je cela vrsta strokovnjakov, ustavnih pravnikov navedla mnogo tehtnih argumentov, ki smo jim mi pritegnili in so po naše prepričljivejši od argumentov Ustavnega sodišča, bodisi da gre za delitev oblasti na tri veje bodisi da gre za pravico lastnega premisleka poslanke in poslanca, bodisi da gre za pravico pretvorbe. Mi menimo, da te pravice ni, posvetovalnega v obvezni referendum, bodisi da gre za to, da se ni ne v Državnem zboru in ne na Ustavnem sodišču, pač pa na Državnem svetu ob sprejemu veta sploh skušalo argumentirati in dokazovati obstoj zakonskih pogojev, ki jih po naši sodbi za ustanovitev te občine ni. In ker Ustavno sodišče ni tisto, ki bi smelo poslanko ali poslanca držati za prst in z njegovim prstom pritiskati na "za", "proti", "kvorum" ali nič ne pritisniti, mi menimo, da je prav, da se poslanke in poslanci odločajo sami po tehtnem premisleku. Menimo, da je to bilo tudi v postopku dokazano, kajti niso enotno glasovali poslanke in poslanci pozicije, opozicije, ne posamičnih strank in ne posamičnih poslanskih skupin. To je bil primer par excellence, ko so poslanke in poslanci skušali misliti s svojo glavo in po svoji vesti, in menimo, da bi takih primerov moralo biti v Državnem zboru veliko več.
Hvala. Gospa Breda Pečan bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
V preteklih tednih smo imeli poslanke in poslanci, ne le mi, ampak vsakdo, ki ga je količkaj zanimala tema ustanavljanja nove občine Ankaran, priliko poslušati in brati o odločbi Ustavnega sodišča kot o prvovrstnem in najhujšem primeru spora med Ustavnim sodiščem in Državnim zborom. Še več. Mnogi cenjeni in ugledni pravniki so v trenutku začeli glasno in brezprizivno razglašati, da je Ustavno sodišče daleč preseglo svojo pristojnost, da ukazuje poslankam in poslancem, da zahteva od njih, da sprejmejo zakon, kot jim ga Ustavno sodišče narekuje, in pozivali Državni zbor, da se upre takemu nasilju Ustavnega sodišča. Na srečo smo vsi, ki smo v tej zmedi in vročekrvnih diskurzih nasprotnikov odločbe Ustavnega sodišča ali pa morda samo nove občine Ankaran, želeli izvedeti še kaj več kot samo to edino zveličavno resnico. Tako kot ima tudi bolnik pravico izvedeti drugo mnenje. Dočakali smo tudi druga mnenja. Zanimivo, da eno od teh mnenj odločno zagovarja stališče, da mora Državni zbor zaradi spoštovanja Ustavnega sodišča dosledno slediti njegovim odločitvam, medtem ko drugo, z zelo argumentirano razlago, poslankam in poslancem pa tudi zainteresirani slovenski javnosti pojasnjuje, da Državni zbor nikakor ni podrejen nobenemu od vrhov ostalih dveh vej oblasti, ampak "sorejen", tudi v primeru razumevanja in uveljavljanja ustave. Po tem mnenju ima Državni zbor vsekakor možnost izbire, da v zakonodajnem postopku, če tako večina poslank in poslancev po temeljiti presoji in premisleku odloči, da sprejme ali zavrne zakon, kot ga sicer zahteva Ustavno sodišče, da torej upošteva ali pa ne upošteva odločbe Ustavnega sodišča. In sedaj smo pri Predlogu zakona o ustanovitvi občin in določitvi njihovih območij in pravici vseh 90 poslank in poslancev, da o njem odločamo. A zakon je moral v skladu s Poslovnikom iti skozi drugo obravnavo v pristojnem delovnem telesu. Če bi članice in člani Odbora za lokalno samoupravo glasovali za ali proti posameznim členom in jih s preglasovanjem zavrnili ter s tem jasno izrazili tako svoj odnos do ustanovitve občine Ankaran kot istočasno tudi svoje razumevanje razmerja med Ustavnim sodiščem in Državnim zborom, da je svoj "zavrnilni" odnos do odločbe Ustavnega sodišča, bi lahko tako odločitev odborov označili kot načelno in kot izraz sicer spoštljivega, vendar doslednega razumevanja ločenosti zakonodajne in sodne veje oblasti. V tem primeru bi sicer bila vsem ostalim poslankam in poslancem, v tem primeru 74, odvzeta pravica, da se lahko odločimo, kakšen je naš pogled na obe vprašanji, a vendar bi bila integriteta in ugled celotnega Državnega zbora bistveno manj prizadeta, kot po dogajanjih na seji Odbora za lokalno samoupravo, ko pa se je vseh prisotnih 16 poslank in poslancev poniglavo umaknilo v neodločanje o vseh treh členih zakona. S tem so storili nekaj, kar predstavlja nesprejemljiv in menim, da lahko rečemo, tudi sramoten precedens v 20-letni zgodovini tega doma demokracije. V Poslanski skupini Socialnih demokratov so bila mnenja o ustanovitvi občine Ankaran od vsega začetka deljena, vendar pa zagotovo ne moremo mimo dejstva, da nihče med nami ni pričakoval tako nenačelnega, da ne rečeno skoraj zarotniškega ravnanja. Najmanj, kar je odbor s svojim ravnanjem povzročil, je dejstvo, da je z glasovanjem v nadaljevanju o Zakonu o ustanovitvi občin in določitvi njihovih območij G, pritrdil Ustavnemu sodišču v njegovem mnenju o arbitrarnem odločanju v zvezi z obema zakonoma. Pred sabo imamo možnost popravnega izpita, ki nam ga je ponudila Ljudska stranka. Hvala vam. Ni pomembno, kako bomo odločili na izredni seji Državnega zbora. Naj bo za ali proti, sporočilo Ankarančanom in Ustavnemu sodišču mora biti tako, kot se spodobi članom najvišjega organa zakonodajne veje oblasti, brez skrivaštva in hinavščine, s spoštljivim odnosom tako do Ankarančanov kot Ustavnega sodišča, s tehtnimi argumenti in brez nepoštenih podtikanj. Hvala.
Hvala. Gospod Milan Čadež bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovana gospa ministrica, spoštovani kolegice in kolegi! Že pred dobrimi 15 leti je Ustavno sodišče odločilo o neustavnosti občine Koper. V svoji odločbi je navedlo, da je občina neustavna zaradi ruralnega dela občine, ki naj ne bi spadal v Mestno občino Koper. Ta odločba ni bila odpravljena še do danes. Z ustanovitvijo občine Ankaran se ne odpravlja odločbe Ustavnega sodišča iz leta 1995, kar bo še vedno tisti del, ki povzroča neustavnost, ostal v Mestni občini Koper. Tudi stališče Sveta Evrope je, da se mesto Koper naj ne bi delilo na več občin. Območje nove občine Ankaran je po takrat veljavnem zakonu o ustanovitvi občin izpolnjevalo vse pogoje po 13.a členu Zakona o ustanovitvi občin, kar je ugotovila tudi Vlada v predhodnem ugotovitvenem postopku. Državni zbor je dal zeleno luč za izvedbo predhodnega ugotovitvenega referenduma samo za dva predloga. To sta občini Mirna in Ankaran. Ni pa potrdil za druga območja, ki so ravno tako izpolnjevala vse pogoje po 13.a členu Zakona o ustanovitvi občin. Državni zbor je tudi v teh primerih deloval arbitrarno in bi tudi za to območje moralo Ustavno sodišče zahtevati razpis referenduma, pa tega Ustavno sodišče ni naložilo Državnemu zboru. V samem postopku ustanavljanja novih občin v letu 2010 je bilo več nepravilnosti, ki sta jih zagrešila Državni zbor in Vlada. Ustanovitev nove občine Ankaran ne odpravlja neustavnosti občine Koper, ne povzroča pa problemov glede razvoja luke Koper, saj je ta projekt državnega pomena in občine ne morejo vplivati na sprejemanje državnega prostorskega načrta, dajejo samo mnenje. Z novim zakonom o umeščanju projektov državnega pomena v prostor pa je postopek izvedbe projekta še bistveno enostavnejši in hitrejši, zato ti argumenti nasprotnikov ne držijo. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo mnenja, da je treba neustavnost Mestne občine Koper reševati celovito, tako da ne bo oviran razvoj gospodarstva v tem delu Slovenije, ki je za razvoj, predvsem logistike, pomemben za vso državo.
Hvala. Gospod Franco Juri bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares. Prosim.
Hvala, predsedujoči. Gospa ministrica, kolegice in kolegi! Bili smo priča nenavadnemu dogodku, arbitrarnost, ki so jo ugotovili ustavni sodniki, ne samo da je bila potrjena v ravnanju dela Državnega zbora, ampak prav z neodločanjem in zaustavitvijo oziroma zaključkom postopka na Odboru za lokalno samoupravo je ta arbitrarnost dobila še novo dimenzijo, nove razsežnosti, ki nas morajo skrbeti. Nedavno sem govoril s prijateljem s Koroške, ki me je zelo zaskrbljen opozoril na odnos in na tendenco, ki je vse bolj opazna, tako v Avstriji kot pri nas, razvrednotenja nekaterih stališč, odločb najvišjega nadzornega organa – Ustavnega sodišča. Veste kaj to pomeni za Korošce, tako kot so se gospod Haider in njegovi zagovorniki smejali na račun odločb Ustavnega sodišča o dvojezičnosti, na podoben način so se nekateri spravili na odločbo Ustavnega sodišča v zvezi z ustanovitvijo občine Ankaran. Priče smo zanimivi in zelo dobro organizirani kampanji ne samo zoper odločbo Ustavnega sodišča, ampak zoper legitimnost ustavnih sodnikov. Razprava ni samo akademska, ampak ima močno politično konotacijo. Mene, kot poslanca to zelo skrbi, tudi ker sem bil prikrajšan pri pravici, da bi odločal o tem vprašanju. Manjša skupina poslancev se zaradi določene zmede, ki je nastala tisti dan na odboru za lokalno samoupravo, ni opredelila do tega zakona. Efekt te neopredelitve je, da se je postopek zaključil, ustavil, ne da bi danes o tem zakonu sploh razpravljali. To je legalizirala institucionalizirana arbitrarnost, najbrž bi se bilo treba pogovarjati tudi o poslovniku in o sistemu, ki omogoča nastajanje takšnih paradoksov. Dejstvo je, da je bilo vse zakonito, vse je bilo v skladu s poslovnikov in dejstvo je, da danes razpravljamo o nečem, kar sploh ne obstaja, o zakonu ki je izpraznjen, ki ga ni, in zaradi tega danes ne bomo glasovali o ustanovitvi občine Ankaran in ne bomo uresničili tega, kar veleva odločba Ustavnega sodišča. Torej, dobro se zavedamo, da je ta problem presegel lokalne meje občine Ankaran oziroma občine Koper. V Poslanski skupini Zares smo bili vedno deljenega mnenja glede tega vprašanja, ampak večina poslancev se je poenotila in to ogromna večina poslancev se je poenotila v trenutku, ko je bil referendum, torej ko je bila izražena ljudska volja, drugič pa ko je ta ljudska volja spoštovana s strani Ustavnega sodišča. Vmes smo se znašli mi – poslanci s svojo arbitrarnostjo. In to, poglejte, je politični problem in tudi institucionalni problem. Kajti, poslanec resda lahko glasuje o vsem po lastni vesti in ne prisluhne nikomur, ampak ko glasuje o neustavnih zadevah, si je dolžan postaviti vprašanje, ali je to v skladu z njegovim poslanstvom ali ne. Tudi jaz se zato zahvaljujem Poslanski skupini ljudske stranke, ki je že predložila nov predlog zakona. Mi ga bomo podprli in smo zato tudi zbirali podpise za izredno sejo. Upam, da bomo na tem popravnem izpitu končno ugodili našim ustavnim kriterijem in tudi poslanstvu vseh poslank in poslancev v Državnem zboru.
Hvala. Gospod Franc Pukšič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Prav lep pozdrav kolegice in kolegi, podpredsednik, gospa ministrica! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo globoko razočarani nad odločitvami nekaterih poslancev v Državnem zboru, da se onemogoči ustavna pravica prebivalcev Ankarana, ki so se že pred več kot 14 meseci jasno odločili za svojo občino. Prav tako in še posebej smo razočarani, da se sploh lahko dvomi o odločbi Ustavnega sodišča, ki je 16. novembra 2010 ugotovilo neskladje Zakona o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij z Ustavo Republike Slovenije, kar predstavlja podlago za ustanovitev občine Ankaran, kot tudi občine Mirna. Kot poslanec četrtega mandata pa se temu ne čudim. Tukaj za to govornico so že bili kolegi poslanci, ki so jasno povedali, da ni predsednika in ni boga, da bi jih prisilil spoštovati odločbe Ustavnega sodišča. Odločbe Ustavnega sodišča je preprosto treba spoštovati. Pika. In od tu naprej si lahko mislimo karkoli hočemo, ampak takšen je pravni red. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ocenjujemo ravnanje koalicije in dela opozicije na seji Odbora za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, kjer je potekala razprava o navedenem zakonu, kot skrajno neprimerno in nevredno Državnega zbora, saj se je na tej seji nedvoumno pokazalo dvojnost slovenske pravne države. Pri odločanju o ustanovitvi občine Mirna se je odločba Ustavnega sodišča upoštevala brez najmanjšega slehernega dvoma. Med tem, ko se je v primeru nove občine Ankaran nad ta isto odločbo zlil plaz kritik, kar je rezultat o neizglasovanju omenjenega zakona, s čimer se je postopek za ustanovitev občine Ankaran ustavil. Plaz kritij je seveda dovoljen, ampak odločbo Ustavnega sodišča kljub vsemu temu, kakršnemukoli stališču, je potrebno spoštovati. To je enostavno narobe svet, in z dejanjem to ni pravna država. In zdaj tudi malo mea maxima culpa. Poslanci Slovenske ljudske stranke obžalujemo, tudi sam osebno, ker nisem bil na tej seji, in je bil namesto mene nadomestni poslanec, da je zaradi trenutne nepozornosti naših dveh poslanskih kolegov na seji odbora prišlo do vzdržanja pri glasovanju o omenjenem predlogu zakona. Z našima dvema glasovoma za bi se jasno pokazalo, da koalicija in del opozicije nasprotuje ustanovitvi občine Ankaran, se je imela pripravljen scenarij tudi za takšno stanje. Vse to le z namenom preprečiti ustanovitev občine Ankaran. Zato smo mea maxima culpa ne samo z besedami, ampak tudi dejanji v Slovenski ljudski stranki naredili dva ukrepa. Prvič. Zato smo poslanci Slovenske ljudske stranke takoj, nemudoma naslednji dan, 19. 1., torej dan po zavrnitvi predloga zakona na pristojnem odboru v zakonodajni postopek vložili novi predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o ustanovitvi občin ter določitvi njihovih območij, s čimer želimo zagotoviti spoštovanje odločbe Ustavnega sodišča. Odločba Ustavnega sodišča v 2. točki nalaga nam, Državnemu zboru, da moramo, da moramo ugotovljene neskladnosti z Ustavo odpraviti v roku dveh mesecev. To se izreče 7. februarja. Danes smo 1., nekaj malo časa še imamo. In drugi korak, ki smo ga naredili. Pozvali smo Vlado, da sama še enkrat vloži isti predlog zakona po nujnem postopku, da bi bil omenjeni predlog zakona obravnavan že na seji Državnega zbora, ki trenutno poteka, torej na današnji. Ta vlada se je odzvala popolnoma isto na ta naš predlog, kot se je odzval Heider – sicer že pokojni –, kot je že pred menoj kolega rekel, v zvezi z odločbo avstrijskega ustavnega sodišča o topografiji. Poslanci Slovenske ljudske stranke smo želeli, da bi bil naš predlog zakona obravnavan že na tej seji, kar bi omogočilo, torej po nujnem postopku, da se to nepravno stanju odpravi. Zato upamo, da bo čim prej prišlo do sklica izredne seje, kjer se bo omogočila ustanovitev občine Ankaran in seveda spoštovanje odločbe Ustavnega sodišča. Hvala.
Hvala. Gospod Matjaž Zanoškar bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Hvala, spoštovani predsedujoči, spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi! Dovolite, da predstavim stališče Poslanske skupine DeSUS glede Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij. Ponovno v Državnem zboru obravnavamo postopek ustanovitve nove občine Ankaran in v kolikor slišimo, smo lahko prepričani, da to ni zadnja obravnava, da se bomo s to vsebino in s tem predlogom še srečali v tej dvorani. Tokratni predlog zakona o ustanovitvi nove občine je vložila Vlada na podlagi odločbe Ustavnega sodišča z dne 26. 11. 2010. Ustavno sodišče je odločilo, da je obstoječi zakon o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij v neskladju z ustavo, ker ne vsebuje določb o določitvi občine Ankaran in občine Mirna. Zato je Ustavno sodišče naložilo Državnemu zboru, da to neskladje opravi v dveh mesecih od objave v Uradnem listu RS. Ker pa na seji matičnega delovnega telesa členi predlaganega zakona niso bili sprejeti, je zakonodajni postopek končan. Torej tukaj bi lahko tudi končali našo razpravo, vendar mi dovolite, da v izogib napačnim razlagam ter interpretacijam mnenja Poslanske skupine DeSUS predstavim še nekatera naša mnenja in stališča. Da na tem področju obstajajo deljena mnenja ne samo znotraj parlamenta, temveč tudi znotraj Ustavnega sodišča, je po naši oceni dokaz, da je ustanavljanje novih občin zelo zelo občutljiva tema. Po eni strani vsi vemo, da je Slovenija premajhna, da bi se občine delile na še manjše enote, ki same niso zmožne zagotavljati svojega delovanja in financiranja, ter da bi bilo treba te male občine spodbujati k združevanju. Združene bi namreč lažje funkcionirale ter svojim občanom zagotavljale potrebno infrastrukturo in zadovoljevale njihove potrebe. Seveda moramo povedati tudi to, da je v programu stranke DeSUS opredeljeno, da nasprotujemo nadaljnji delitvi na manjše občine, kar sovpada tudi s stališčem DeSUS-ovega občinskega odbora, ki je nasprotoval nastanku nove občine Ankaran. Ne moramo tudi mimo dejstva in stališče italijanske narodne skupnosti, ki opozarja na neupoštevanje 8. člena osimskega sporazuma iz leta 1975 in londonskega memoranduma, kar nasprotuje in napotuje k nepodpori k ustanavljanju občine Ankaran. Po drugi strani pa ostajajo močni lokalni interesi in peščica oseb ki bi želela voditi te nove, na novo ustanovljene majhne občine, ne glede na to, ali so funkcionalne ali ne. Ti lobiji po svoje tolmačijo Evropsko listino o lokalni samoupravi, ki jo je Slovenija ratificirala leta 1996. Listina namreč govori o lokalni skupnosti, ne daje pa pravice do občin, kar nekateri napačno interpretirajo. Listina namreč poudarja, da je treba ustanavljati lokalne skupnosti, ki bodo sposobne v zakonskem okviru urejati in opravljati pomemben del javnih zadev z lastno odgovornostjo v korist lokalnega prebivalstva. Male občine pa po naši oceni tega niso sposobne, zato jih po naši oceni ne bi smeli ustanavljati. V Poslanski skupini DeSUS se prav tako pridružujemo mnenju dr. Kristana pri oceni, da je Ustavno sodišče s svojo odločitvijo poseglo v načelo delitve oblasti v samostojnost Državnega zbora in v ustavni položaj poslanca, da odloča po svoji vesti. Ustavno sodišče je namreč poseglo v samo zakonodajno vejo oblasti. Dejstvo je, da Občina Ankaran ne izpolnjuje zakonskih pogojev za ustanovitev občine, vendar pa je volja ljudstva izražena na referendumu naklonjena temu, da se nova občina navkljub neizpolnjevanju zakonskih pogojev ustanovi. Za poslanci Poslanske skupine DeSUS je bila to ves čas temeljna dilema. Neizpolnjevanje zakonskih pogojev nasproti volji ljudstva in ta dilema obstaja še danes. Če bi pri tej točki glasovali, potem bi se zanesljivo poslanci Poslanske skupine DeSUS odločali absolutno po svoji vesti. Hvala.
Hvala. Gospod Bogdan Barovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, spoštovani minister – verjetno že za naslednje točke –, spoštovani kolegi! V Slovenski nacionalni stranki smo že dolgo časa opozarjali, da ustanavljanje novih občin ne sme in ne more biti smer ravnanja te države, da je občin tako ali tako preveč, da smo prišli v čas, ko je treba razmišljati o združevanju občin ne pa o delitvi. Da se je vse do zdaj ni spoštoval Zakon o ustanovitvi občin, ki je imel natančna odločila, in da se je to delalo po politični volji leve ali desne opcije ali pa sredinske, saj ni važno katere. Gospa ministrica, zdaj boste videli, kako težko delo vas čaka. Vsekakor pa drži, da imamo zdaj zakon, ki je bil lansko leto sprejet, ki je zelo natančen, kar se tiče izpolnitev pogojev, in da dejansko je res prišel čas, da z regionalizacijo uredimo vprašanje, kjer se kopja vedno lomijo. Toliko na splošno. Zdaj pa zelo konkretno k predlaganemu zakonu. Slovenska nacionalna stranka ne podpira predlaganega zakona. V Slovenski nacionalni stranki smo prepričani, da je Ustavno sodišče v postopkih ustanavljanja občin in s svojo zadnjo odločbo preseglo, prepričani, da je Ustavno sodišče preseglo funkcijo kontrole ustavnosti. Ustavno sodišče je po našem prepričanju tudi poseglo v načelo delitve oblasti. Pa ne samo, da je Ustavno sodišče poseglo v zakonodajno funkcijo, ampak je šlo še dlje, upalo si je iti celo v operativno funkcijo in poskušalo ukazati Državnemu zboru poleg tega, kateri konkretni zakon mora Državni zbor sprejeti, še kako mora sprejeti novelo zakona. Ob tem, da Ustavno sodišče, kolikor je nam znano, ni navedlo popolnoma nobenega argumenta, zakaj naj bi Državni zbor z zavrnitvijo zakona kršil ustavo. V Slovenski nacionalni stranki smo prepričani, da vsekakor neustanovitev občin Ankarana in Mirna ne pomeni kršitve ustave. V to smo prepričani. Noben očitek Ustavnega sodišča Državnemu zboru, da krši ustavo, ni sprejemljiv. Ni sprejemljiv – ne vsebinsko, če pogledamo konkretno primerjavo Ankaran in Mirna, za Mirno tudi formalno ni sprejemljiv, ker je bistvena razlika. Državni zbor ustanovitve Občine Mirne ni zavrnil, ampak je postopek prekinil. Za Ankaran pa je bil postopek formalno zaključen in začenja se nov zakonodajni postopek, po katerem je seveda treba ugotoviti, ali občina Ankaran izpolnjuje zakonske pogoje za ustanovitev nove občine. Ob vsem tem je zaskrbljujoče to, da si je Ustavno sodišče prilastilo funkcijo zakonodajalca, začelo sprejemati politične odločitve in postavilo nenadoma Državni zbor kot zakonodajno vejo oblasti v funkcijo izvršne ali izvršilne veje oblasti in mi naj bi zdaj izvrševali nekaj, kar si Ustavno sodišče kot ena od treh samostojnih vej oblasti določi. Za Slovensko nacionalno stranko, ki seveda ne verjame več v pravno državo Republiko Slovenijo, kar smo poudarili že milijonkrat, tokrat še enkrat, pa še vedno velja, da je oblast omejena v tej državi, dokler je še, da je oblast Ustavnega sodišča omejena prav tako, kot oblast ostalih dveh vej oblasti, da mora pri svojem delu Ustavno sodišče upoštevati načelo delitve, drugič doktrino političnih vprašanj in tretjič sodnega samoomejevanja. V Slovenski nacionalni stranki ne podpiramo tega zakona. V novih postopkih pa upam, da bomo enkrat res postali vsaj malo pravna država in da bomo spoštovali določila zakona, ki smo ga skupaj sprejeli lansko leto, ki natančno določa, kaj in kdo sme postati občina. Ob tem je pa seveda tudi dobro, da se kdo od nas ali pa da bi se večina spomnila seveda tudi državnih interesov, ne pa da bi gledala samo na parcialne interese [[...]] [[izklop mikorofona]]
Gospod Barovič, hvala. Gospod Milan Gumzar bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Spoštovane kolegice in kolegi! Državni zbor Republike Slovenije je na svoji seji 25. septembra 2009 sprejel odlok o razpisu referenduma in določitvi referendumskih območij za ustanovitev občin oziroma za spremembo njihovih območij, med katerimi je bilo tudi referendumsko območje, ki je bilo del občine Koper in naj bi se izločil iz občine Koper v novo občino Ankaran. Referendum je bil izveden 8. 11. 2009, volivke in volivci so na tem referendumu jasno izrazili svojo voljo po nastanku nove ankaranske občine. Ob jasno izraženi volji prebivalk in prebivalcev Ankarana, bi veljalo opozoriti, da odločba Ustavnega sodišča, zaradi katere imamo danes to točko dnevnega reda, ni edina odločba tega sodišča o Kopru in Ankaranu. Ustavno sodišče Republike Slovenije je nekoč že odločilo, da je občino Koper treba razbiti na več manjših delov. Neustanovitev občine Ankaran je tako ena izmed najstarejših neizpolnjenih odločb Ustavnega sodišča. Spoštovane kolegice in kolegi, vesel sem, da je bil ponovno v proceduro vložen Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije smo vedno podpirali pravico prebivalk in prebivalcev Slovenije do lokalne samouprave. Ker so se Ankarančanke in Ankarančani odločili, da želijo svojo lastno občino, ki izpolnjuje kriterije, ki jih za nastanek občine zahteva zakon, bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije v nadaljevanju postopka zakon, ki je bil vložen pred kratkim s strani Ljudske stranke, tudi podprli. Prav tako pa smo tudi podpisali predlog za izredno sejo Državnega zbora na to temo. Obžalujemo, da je na Odboru za lokalno samoupravo nastal ta problem neizglasovanega sklepa oziroma sprejetja zakona o ustanovitvi občine Ankaran. Ne glede na to, da je bil v tem času Državnega zbora sprejet Zakon o spremembi in dopolnitvi Zakona o ustanovitvi občin, saj je postopek za ustanovitev občine Ankaran začel teči še po starem zakonu in bi ga bilo treba tako tudi seveda dokončati ali pa v nasprotnem primeru ne sprejeti odloka o razpisu referenduma o možnosti izločitve Ankarana iz občine Koper, saj smo s tem sprejemom odloka in razpisom referenduma na nek način dali lažno upanje Ankarančanom in Ankaranom, da lahko pridejo do svoje občine. Hvala.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za Poslovnik z dne 9. decembra 2009 Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O USTANOVITVI OBČIN TER O DOLOČITVI NJIHOVIH OBMOČIJ, REDNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina petih poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Antonom Anderličem. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici predlagateljev gospe Renati Brunskole. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Gospod minister, gospa ministrica, kolegice in kolegi lepo pozdravljeni! Državni zbor Republike Slovenije je na seji dne 25. septembra 2009 sprejel odlok o razpisu referenduma in določitvi referendumskih območij za ustanovitev občin oziroma za spremembo njihovih območij, med katerimi je bilo tudi referendumsko območje, ki je bilo del občine Trebnje in naj bi se izločilo iz občine Trebnje v novo občino Mirna. Referendum je bil izveden 8. novembra 2009. Volivke in volivci so na tem referendumu jasno izrazili svojo voljo po nastanku nove občine Mirna. Ob tem bi veljalo še posebej izpostaviti dejstvo, da je nastanek nove občine podpirala tudi občina Trebnje, iz katere naj bi nova občina Mirna nastala. Imamo situacijo, v kateri prebivalke in prebivalci nekega območja jasno, v skladu z zakonom izrazijo svojo voljo po ustanovitvi lastne občine, ki izpolnjuje zakonsko postavljene kriterije, ki jih občine morajo izpolnjevati. Ta zakon, ki določa te pogoje je sprejel Državni zbor, v katerem sedimo danes. Državni zbor je sprejel tudi Ustavo Republike Slovenije, ki svojim državljankam in državljanom jamči pravico do lokalne samouprave. Pričakovati bi bilo, da v tej situaciji ne more biti zapletov. Volja ljudi je jasno izražena v skladu z zakonom in Ustavo, pa vendar se je ta tako imenovana "saga o nastanku občine Mirna" vlekla oziroma se vleče zaradi takšnih in drugačnih razmer oziroma zapletov. Danes, spoštovane kolegice in kolegi, imamo možnost za neke vrste, kot bi rekli, popravni izpit, ki nam ga je naložilo Ustavno sodišče Republike Slovenije. Tudi argument, da novim občinam ne smemo dovoliti nastanka, ker je drobljene Slovenije na nove občine škodljivo, ne zdrži čisto resne presoje. Nova občina Mirna, za katero sta tako Vlada kot Državni zbor ugotovila, da izpolnjuje pogoje določene z zakonom, je že v svojem nastanku posledica sodelovanja in povezovanja z občinami Šentrupert, Mokronog-Trebelno in občino Trebnje, je torej v svojem bistvu ravno tisto, kar naj bi zagovorniki nenastajanja novih občin radi dosegli. Gre za zgodbo o sodelovanju in povezovanju na lokalni ravni. Včasih je treba razumeti, da je seštevek posameznih delov lahko večji od celote, vendar današnja razprava ni razprava o tem, ali je delitev Slovenije na več občin smiselna ali ne, ni razprava o regionalni politiki niti ne razprava o lokalni samoupravi. Današnja točka dnevnega reda je dolžnost tega zbora, dolžnost nas poslank in poslancev, da spoštujemo zakone in Ustavo, ki jih je ta zbor sprejel. To pa pomeni, da ne bi ovirali občanke in občane bodoče nove občine Mirna na poti, ki so si jo v skladu z ustavo in zakonom izbrali sami. S Sama naj tudi kot ena od predlagateljic ustanovitve nove občine Mirna povem, da dejansko gre v tem primeru za primer na eni strani odcepitve iz občine Trebnje in potem v bodoče tudi za združitev treh občin v eno večjo občino. Zatorej, prav je, da končno dokončamo ta razplet in da pridemo do ustanovitve občine Mirna.
Hvala. Gospa Brunskole, ko ste že za govornico, vas prosim, da podate poročilo Odbora za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, ki je kot matično delovno telo obravnaval predlog. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj je na 16. nujni seji 17. junija 2010 na podlagi zahteve Poslanske skupine poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije z dne 3. junija 2010 in na 10. redni seji 18. januarja 2011 obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejem poslala skupina poslancev s prvopodpisanim Antonom Anderličem. Predsednik Državnega zbora je predlog zakona pred prvo obravnavo poslal v mnenje občinskima svetoma in županoma občin Trebnje in Sveti Jurij. Odbor je bil pred obravnavo na seji 17. junija in na seji 18. januarja 2011 seznanjen z zahtevo Poslanskega kluba LDS, mnenjem Zakonodajno-pravne službe, mnenjem Vlade, dopisom župana občine Trebnje, mnenje župana občine Sveti Jurij, dopisoma prebivalk in prebivalcev Krajevne skupnosti Mirna in Krajevne skupnosti Ankaran, dopisom županov občin Mokronog, Trebelno in Šentrupert, dopisom sveta Krajevne skupnosti Mirna na Dolenjskem in mnenja občinskega sveta občine Trebnje. Pred obravnavo na seji 18. januarja 2011 pa je bil odbor seznanjen tudi z odločbo Ustavnega sodišča, ločenimi mnenji k odločbi in gradivom Ustavnega sodišča k odločbi Bistveni razlogi za odločitev o ustavnosti izpodbijanega zakona. Na 16. nujni seji 17. junija 2010 je poslanec Anton Anderlič v imenu predlagateljev zakona v dodatni obrazložitvi členov predloga zakona opozoril na dopise prebivalk in prebivalcev Krajevne skupnosti Mirna ter županov, svetnic in svetnikov občinskih svetov sosednjih občin, v katerih ti naprošajo poslanke in poslance Državnega zbora, da storimo vse potrebno, da bodo lahko tako v občini Trebnje kot v občini Mirna opravili priprave na letošnje lokalne volitve. Državni zbor je o predlogu zakona posebej odločal že trikrat in odločil, da predlagano območje nove občine Mirna izpolnjuje zakonske pogoje za ustanovitev občine in na njem razpisal referendum. Volivci so na referendumu izrazili večinsko voljo za ustanovitev nove občine Mirna, s čimer so bili vsi zakonski pogoji za ustanovitev občine Mirna izpolnjeni. Vlada je bila v svojem mnenju mnenja, da se bo z drobljenjem občin njihov položaj v sistemu javne uprave še poslabševal, zato je ta proces treba končati. V drugi obravnavi predloga zakona pa Vlada k svojemu mnenju iz prve obravnave ni ničesar dodala. Seveda je Vlada opozorila tudi na dejstvo, da se občine zelo razlikujejo po sposobnostih uresničevanja z Ustavo in zakonom urejenega sistema lokalne samouprave in ocenila, da velik del občin, predvsem pa tiste, ki ne izpolnjujejo temeljnega prebivalstvenega kriterija, težje uresničuje svoje naloge v skladu z načeli funkcionalne in finančne avtonomije. Zakonodajno-pravna služba je v svojem mnenju v zvezi s predloženim zakonom ugotavljala, da ta predstavlja le sklepno fazo novega postopka, v katerem pa predhodni postopek ni bil izveden. Odbor je na 16. nujni seji 17. junija v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel s šestimi glasovi "za" in petimi glasovi "proti". V drugi obravnavi predloga zakona na 16. nujni seji 17. junija je bilo pripravljeno poročilo, ki ni bilo podpisano s strani predsednika odbora zaradi njegove kasnejše ugotovitve, da je prišlo na seji odbora pri glasovanju o vseh členih predloga zakona do nepravilnosti, ki je odločilno vplivala na izid glasovanja. Državni zbor predloga zakona, ki je bil sicer uvrščen na dnevni red njegove redne seje, na podlagi navedenega ni obravnaval. Ustavno sodišče ja kasneje z odločbo, ki je bila objavljena v Uradnem listu Republike Slovenije 7. decembra 2010, odločilo, da je Zakon o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij v neskladju z Ustavo, ker ne vsebuje določb o občini Ankaran in občini Mirna, in naložilo Državnemu zboru, da to neskladje odpravi v dveh mesecih od objave odločbe v Uradnem listu. Na zadnji seji odbora 18. januarja je bil izglasovan sklep o ustanovitvi občine, in je sprejel sklep s šestimi glasovi "za", brez glasu "proti". Glede na to, je odbor nadaljeval sejo z glasovanjem o vseh členih predloga zakona, o predlogu zakona ni bila več možna razprava. Nekateri člani odbora so pred glasovanjem podali podrobnejše obrazložitve glasu. Državnemu zboru predlagam, da sprejem sklep, torej predlog zakona v predloženem besedilu. Hvala.
Hvala. Mnenje Vlade bo predstavila ministrica za lokalno samoupravo in regionalno politiko, gospa Duša Trobec Bučan. Prosim, imate besedo.
Spoštovani predsedujoči, poslanke, poslanci, minister! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o ustanovitvi občin in o določitvi njihovih območij se nanaša na ustanovitev nove občine Mirna in spremembo imena občine Sveti Juri. Vlada je v dosedanjem postopku predlaganih sprememb sodelovala s svojim mnenjem in predlogom ter po izvedenem referendumu za ustanovitev nove občine v skladu z uveljavljeno prakso spoštovanja volje prebivalstva pripravila zakon, glede katerega pa je bil postopek končan. V postopku za ustanovitev občine je Vlada poudarjala, da je bilo obdobje uvajanja novega sistema lokalne samouprave proces, ki je trajal desetletje in pol in je pripeljal do velikega števila občin, ki se zelo razlikujejo po sposobnostih uresničevanja z ustavo in zakonom urejenega sistema lokalne samouprave. Pri tem je Vlada ocenila, da velik del občin, predvsem pa tiste, ki ne izpolnjujejo temeljnega prebivalstvenega kriterija, težje uresničujejo svoje naloge v skladu z načeli funkcionalne in finančne avtonomije. Vlada je v svojih mnenjih tudi poudarila, da se bo z ustanavljanjem novih občin položaj še poslabševal in da ne podpira nadaljnjega procesa ustanavljanja občin. Ustavno sodišče Republike Slovenije je z odločbo 137/10-47 odločilo, da je Zakon o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij v neskladju z ustavo, ker ne vsebuje določb o občini Ankaran in občini Mirna, med drugim je Državnemu zboru naložilo, da to neskladje odpravi v roku dveh mesecev. Glede na navedeno, Vlada ne nasprotuje nadaljevanju postopku sprejemanja zakona. Hvala.
Hvala. Ker je Državni zbor na 24. izredni seji opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji Državnega zbora ni možno vlagati. Zato zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 26. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O RAZISKOVALNI IN RAZVOJNI DEJAVNOSTI. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, gospodu Gregorju Golobiču. Prosim, imate besedo.
Spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci! Zakon, ki je pred vami, je bil vložen po skrajšanem postopku in vsebuje manjše korekcije obstoječega zakona. Dejstvo je, da načrtujemo tudi povsem nov zakon, vendar je predpogoj zanj sprejem nove raziskovalne inovacijske strategije Slovenije, o kateri je v lanskem letu potekala intenzivna javna razprava in je trenutno v fazi medresorskega usklajevanja, predvidoma še v pomladnem času bo v Državnem zboru v končni presoji oziroma sprejemu. Razlogi, ki so nas vodili k tej noveli, so večplastni, vsi po vrsti pa povezani z manjšimi spremembami. Na eni strani smo želeli popraviti določilo v zakonu, ki določa, opredeljuje sestavo upravnih odborov javnih raziskovalnih zavodov, institutov. Tu želimo okrepiti avtonomijo teh ustanov in spremeniti sestavo na način, da ustanovitelj, torej Vlada, v teh upravnih odborih ne bo imela več večine, ampak bodo razmerja, približno tretjinska, vzpostavljena med predstavniki zaposlenih, ustanoviteljem in uporabnikom oziroma zainteresirano javnostjo. Druga sprememba je povezana s prej omenjeno raziskovalno-inovacijsko strategijo. Namreč zakon, kakršen je zdaj v veljavi, ta ključni strateški dokument opredeljuje kot nacionalni raziskovalno-razvojni program in ga zamejuje na petletno obdobje. Svet za znanost in tehnologijo pri Vladi Republike Slovenije, ki je sestavljen iz vseh deležnikov te raziskovalne sfere, je v lanskem letu predlagal izhodišča za pripravo novega nacionalnega raziskovalno-razvojnega programa in ga je do neke mere redefiniral. Želel je, da se v sklop tega strateškega dokumenta vključi tudi inovacijska politika. V tem smislu pripravljamo v nadaljevanju novo raziskovalno-inovacijsko strategijo Slovenije, v tem smislu moramo določilo zakona, ki opredeljuje ta strateški dokument na prejšnji način, korigirati, torej omogočiti obravnavo strateškega dokumenta, ki vsebuje inovacijski sklop, in omogočiti, da ta dokument zajema širše obdobje, torej ne samo petih, ampak desetih let, kar je bilo skozi javno razpravo tudi z odobravanjem sprejeto praktično s strani vseh drugih deležnikov. Istočasno, ker je z letošnjim letom tudi prenehala veljati stara strategija, torej star nacionalno-raziskovalno razvojni program, s to novelo urejamo tudi to prehodno obdobje teh nekaj mesecev do sprejema nove strategije. Ena od stvari, ki je bila v tem času izpostavljena, v zadnjem letu in pol, ko je trajala pravzaprav razprava o tej noveli, je bila tudi, da je treba urediti pritožbeni postopek na agenciji za raziskovalno dejavnost ARSO. Ti v tem smislu, v tem specifičnem zakonu, da pravzaprav določila o Zakona o javnih agencijah, ki urejajo to področje, ne zadoščajo. V tem smislu smo s tem zakonom opredelili pravno sredstvo zoper odločbo agencije, ki se imenuje ugovor. Ta ugovor pa je potem v odločilni presoji upravnega odbora agencije. To je ureditev, ki jo poznajo mnoge države Evropske unije, tudi pri nas je implementirana v posameznih zakonih, na primer v Zakonu o maturi. Dajemo v tem zakonu, to je bila pravzaprav na matičnem delovnem telesu ena ključnih razprav ali pa najbolj izpostavljenih, tudi pravno podlago za določanje komplementarnih ukrepov za izvajanje znanstvenoraziskovalne politike, ki so se že v zadnjih petih, šestih letih razvili in izvajali v okviru ministrstva, ne pa v okviru prej omenjenih agencij. Gre za razpise iz sredstev strukturnih skladov za razpise za mednarodne projekte, ERA-NET in Eureka, in za razpise za promocijo znanosti. Torej ideja je, da bi ti razpisi v času inicialne faze kot neka intervencija v obstoječo raziskovalno politiko ostali v pristojnosti ministrstva, če pa se razvijajo na raven, ki omogoča njihovo periodičnost in stabilnost, pa se bodo prenesli v prihodnje v pristojnost prej omenjenih agencij. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku odbora, gospodu mag. Branku Grimsu. Prosim, imate besedo.
Spoštovani! Vsem zbranim prav lep pozdrav! Odbor za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj je obravnaval ta predlog zakona na svoji 13. redni seji 18. januarja letošnjega leta. Seznanili smo se s podporo, ki jo je temu zakonu izrekla Komisija Državnega sveta za kulturo in s pripombami Zakonodajno-pravne službe, ki so bile dokaj obsežne, pri čemer smo bili s strani predstavnice Zakonodajno-pravne službe seznanjeni, da je večina njihovih pripomb ustrezno urejena v amandmajih, ki jih je dala koalicija, nekaj pa tudi opozicija. Vendar je opozorila, da je en del pripomb v zvezi s 7. členom tega predloga zakona še vedno neustrezno urejen, ni dovolj upoštevan. Gre za odpravljanje procesnih pomanjkljivosti v zvezi z ugovorom in za uvajanje, da se v procesnih zakonih uporablja terminologija, kjer še vedno manjkajo dodatno pojasnjeni razlogi za izključitev pritožbe zoper odločbo agencije. Tukaj vemo, da je tudi Ustavno sodišče zelo občutljivo na te rešitve, saj je pravica do pritožbe oziroma pravica do sodnega varstva ustavna pravica in morajo biti za to posebej utemeljeni razlogi, da se kadarkoli izključi. To po mnenju Zakonodajno-pravne službe pomeni odstop od sistemskopravne ureditve v Zakonu o javnih agencijah. Opozorjeno je bilo še, da so razlogi za ugovor kljub vloženemu amandmaju koalicije, ki je bil kasneje tudi sprejet, še vedno omejeni in da tudi obrazložitev, ki je poslalo ministrstvo, ne zadošča povsem. Gospod Golobič, je kot minister povedal, da zakon sprejemamo zaradi ureditve stvari, na katere je opozoril v uvodu, in da gre predvsem za odpravljanje pomanjkljivosti veljavnega zakona. Kasneje pa je bilo še precej razprave v zvezi z 9. členom predlagane novele, ker uvaja dvotirno financiranje, pri čemer je bil odgovor ministra, da gre pravzaprav zgolj za uzakonjanje dosedanje pravne prakse. Na koncu so bili sprejeti amandmaji koalicije, zavrnjeni pa vsi amandmaji opozicije oziroma SDS, zaradi tega je potem tudi na končnem glasovanju bil zakon podprt samo z glasovi koalicije in bil s tem v drugi fazi obravnave na seji odbora tudi sprejet. Hvala.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Mirko Brulc bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Spoštovani gospod minister, gospod podpredsednik, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Socialnih demokratov podpiramo predlog nove novele Zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti. Manjše spremembe, ki jih predlog prinaša, so ureditev ugovornega postopka zoper odločitev agencije o izbiri programov in projektov, ustvarjanje normativne podlage za temeljni programski dokument raziskovalne in razvojne dejavnosti, ter določitev, da se sredstva za financiranje te dejavnosti namenijo tudi za raziskovalno opremo in raziskovalno infrastrukturo. Dopolnitev zakona zato razumemo kot pripravo na obsežnejše spremembe zakona, nastale na osnovi strategije. Zagotovo najpomembnejša sprememba zakona pa zadeva sestavo upravljavskega organa javnih zavodov s področja raziskovalne in razvojne dejavnosti. Socialni demokrati podpiramo participacijo zaposlenih in uporabnikov v organih javnih zavodov, zato pozdravljamo odpravo nedomišljene spremembe zakona iz leta 2005. Takratna vlada je v Državni zbor vložila novelo Zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti z le enim členom. Z njim so spremenili sestavo sveta upravnega odbora raziskovalnih zavodov tako, da je imel ustanovitelj, torej Vlada, večino članov sveta. S tem so uveljavili vzvod za politični vpliv ter posledično zagotovili, da je bilo delovanje zavoda podrejeno interesom Vlade in ne interesom zaposlenih in uporabnikov. Z zakonom, ki je pred nami, se ta anomalija odpravlja, saj odslej nobeden izmed partnerjev v tripartitni sestav ne bo imel več večine. Poudarjena vloga zaposlenih in uporabnikov bo zato zagotovila večjo samostojnost javnih zavodov, hkrati pa ustanovitelju omogočila izvajanje nadzorstvene funkcije. S tem se ustvarja resnično partnerstvo ter spodbudno okolje za generiranje novih idej. Predlagana novela omogoča, da lahko pristojno ministrstvo financira dopolnilne ukrepe iz raziskovalne in inovacijske strategije, če so zagotovljena proračunska sredstva in če je financiranje vključeno v letni program dela. Socialni demokrati podpiramo vsako dodatno možnost zagotavljanja sredstev, ki so namenjena raziskovalni in razvojni dejavnosti, hkrati pričakujemo, da bo udejanjenje tega dela zakona v praksi razblinilo pomisleke o primernosti dodeljevanja sredstev s strani pristojnega ministrstva. Ob tem se je treba spomniti, da niti odločitve agencij, ki presoja o delovanju javnih interesov za razne projekte, niso vedno imune na neodobravanje in nerazumevanje, ki jih sprožajo zlasti neizbrani ponudniki. V Poslanski skupini Socialnih demokratov podpiramo institucionalno organiziranost financiranja in usmerjanja raziskovalne dejavnosti preko ustanovljenih agencij, menimo pa, da je ob sprejemanju napovedanih normativnih sprememb v prihodnje treba jasneje definirati in okrepiti njihov koncept, umeščenost in vlogo v institucionalni strukturi. Kot rečeno, Socialni demokrati bomo Predlog zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti podprli, iz navedenega razloga pa ne podpiramo amandmaja, ki ga je vložila Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Hvala.
Hvala. Mag. Branko Grims bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani, še enkrat vsem prav lep pozdrav, tokrat tudi v imenu Slovenske demokratske stranke! V Slovenski demokratski stranki podpiramo nekatere od predlaganih rešitev, zlasti glede vlaganja v opremo, glede stvari, ki so v korist slovenski znanosti, vendar obenem opozarjamo, da ima predlog zakona zato, ker se ni želelo prisluhniti opozorilom in sprejeti amandmaja Slovenske demokratske stranke, veliko pomanjkljivost. Namreč, spomniti velja, da je sedanja vladajoča koalicija uveljavljala načelo postavljanja ene nove agencije za drugo, in sicer vedno znova z isto obrazložitvijo, z istim razlogom, ki so ga navedli kot temelj za ustanovitev še ene nove institucije, ki pomeni več denarja ali nove funkcijske plače, to pa je da pri teh agencijah, da gre za bolj neodvisno delitev denarja, bolj transparentno delitev denarja, manj od politike odvisno delitev denarja, pa tudi drugačno bolj neodvisno, nevtralno možnost evalvacije, ki jo nudijo tovrstne agencije, in da je to razlog, zaradi katerega se to politiko na različnih področjih ne samo na področju znanosti želi uveljaviti s strani sedanje vlade. Zdaj pa v 9. členu ta zakon uveljavlja povsem nasprotno, uveljavlja dvotirnost financiranja, tako da bi poleg agencije, ki je sicer pristojna za upravljanje in izvedbo razpisov, za strokovno oceno, torej za evalvacijo, en del teh sredstev financiralo neposredno tudi ministrstvo. To odpira zelo širok prostor za prosto presojo ministra in ministrstva in odpira vprašanje, zakaj je potem agencija potrebna. Na ta način se praktično da na tem področju agenciji nezaupnico, saj odpira dodatni prostor ministrstvu, poleg tega pa postavlja neposredno na laž celotno to politiko ustanavljanja nove agencije, eno za drugo, češ, da to pomeni bolj nevtralno, bolj strokovno, bolj ustrezno evalvirano delitev sredstev, ki se iz javnega proračuna delijo različnim uporabnikom. Zakaj v tem primeru koalicija sama sebe postavlja na laž in zakaj ministrstvo to predlaga, je težko obrazložiti. Ministrova obrazložitev na sami seji je bila, da zgolj uzakonjajo nekaj, kar že zdaj prakticirajo, to se pravi dajejo podlago za lastno pravno prakso, ki očitno do zdaj ni imela zakonske podlage, ker je tudi zelo zanimivo priznanje ministra, To pomeni, da so doslej delili denar brez zakonske podlage, vsaj v tem delu, če je to zares tako potekalo, kot je bilo na seji predstavljeno. Po drugi strani pa odpira vprašanje, za koga oziroma zakaj je to potrebno in komu je to namenjeno. Hkrati postavlja kot rečeno to pod vprašajo celotno politiko ustanavljanja vedno novih agencij in neodvisnih institucij in zelo težko boste še koga v Sloveniji prepričali, da ni edini namen vseh teh neodvisnih institucij, ki so seveda že na zakonodajni ravni politično izpostavljene, zgolj to, da bi ohranili oblast tudi potem, ko vam jo bodo volivci na naslednjih volitvah odvzeli. Kajti seveda, če se potem želi narediti kakršna koli sprememba, je treba spreminjati zakone, je treba izvesti vse ustrezne korake na tej ravni, preden se lahko kakršna koli drugačna politika uveljavi. Toda ta politika, kot rečeno, zelo veliko stane. Vse te agencije potegnejo za seboj določeno stroške, njihova ustanovitev potegne določene stroške, tudi če gre zgolj za prenos velikega dela ljudi in pristojnosti. Postavlja se vprašaj, ali je to v sedanjih zaostrenih gospodarskih razmerah upravičeno. S tem, ko sami uveljavljate na tem področju dvotirnost financiranja, v bistvu sami priznavate, da to ni upravičeno iz tega razloga, ker želimo, da so stvari transparentne, da bi se dokazalo in izkazalo, ali so bile rešitve, ko ste ustanavljali agencijo na tem področju in to z zatrjevanjem, da gre za ustrezno evalvacijo, za ustreznejšo delitev sredstev, za bolj nevtralno delitev sredstev, zares utemeljene. Predlagamo, da se ta člen v celoti črta in da torej poteka enotirno, transparentno financiranje, skladno z evropskimi normami tudi na tem področju.
Hvala. Gospod Lojze Posedel bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares. Prosim.
Hvala za besedo gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Zares bomo Predlog sprememb Zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti soglasno podprli iz razlogov, ki so bili v predstavitvi zelo jasno prikazani. Mislim, da je tudi tisto, kar je največ vredno in kar je bilo tudi na Odboru za visoko šolstvo iz večine razpravljavcev poudarjeno, to, da so se te spremembe pripravile na način, ki je za raziskovalno in razvojno dejavnost edino potreben. To je občutljiva dejavnost, kjer so posebni pogoji potrebni, zato je bil tako neodgovoren tudi poseg prejšnje vlade na to področje. Zelo lepo je bilo poslušati, kako usklajeno in kako so vsi deležniki v tej dejavnosti na samem odboru pozdravili to spremembo v odločanju, se pravi po tretjinski udeležbi vseh, enako tudi podprli vse napovedane spremembe v novem celovitem zakonu, ki bo urejal ta področja, in tudi tisto, kar je treba pravno urediti, da lahko postopki razpisov dodeljevanja sredstev tečejo korektno, transparentno in da so vsi, ki so na odboru sodelovali, bili s predlaganimi rešitvami zelo zadovoljni. Očitno nekateri, kar smo slišali tudi v predhodni predstaviti, pač tudi s tako majhnimi spremembami v dobro razvoja in raziskav niso zadovoljni. Kot rečeno, v Poslanski skupini Zares bomo to podprli.
Hvala. Gospod Jakob Presečnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Gospod minister, kolegice in kolegi! Poslanci Slovenske ljudske stranke podpiramo spremembe Zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti, ki gredo v smeri večje samostojnosti javnih raziskovalnih oziroma infrastrukturnih zavodov in izboljšanja pomanjkljivosti, ki so se pokazale pri izvajanju veljavnega zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti. Bistvena sprememba, ki se ureja s to novelo, je ureditev razmerja v številu članov upravnega odbora javnih raziskovalnih zavodov, ki gre v prid predstavnikov zaposlenih v javnem zavodu in predstavnikov uporabnikov storitev oziroma zainteresirani javnosti, ter zmanjšuje število predstavnikov države v upravnem odboru zavoda. S tem se zakon usklajuje z določbami Zakona o zavodih, kar bo po mnenju poslancev Slovenske ljudske stranke izboljšalo delovanje upravnih odborov, predvsem kar se tiče samostojnosti pri odločanju. Odločitve upravnih odborov, javnih raziskovalnih in infrastrukturnih zavodov namreč morajo iti v smeri čim večjega povezovanja inštitutov z gospodarstvom, saj je znanje, ki prihaja iz tovrstnih institucij, ključno pri zagotavljanju višje dodane vrednosti našega gospodarstva. O tem bo še veliko govora ob prihodu raziskovalne in inovacijske strategije Slovenije 2012/2020 v Državni zbor. Glede predlaganega amandmaja k 9. členu, ki ga je vložila Poslanska skupina SDS, se poslanci Slovenske ljudske stranke strinjamo, da obstaja bojazen dvojnega financiranja raziskovalno-razvojne sfere, saj se to področje že financira preko Agencije za raziskovalno dejavnost Republike Slovenije in bi predlagano ureditev lahko zmanjšala preglednost financiranja. Po drugi strani pa se postavlja vprašanje, ali je financiranje raziskovalne in razvojne dejavnosti res tako pregledno, glede na to, da zadnje čase poslušamo, da so imena recenzentov, ki ocenjujejo delo posameznih raziskovalnih skupin in katerih ocena je ključna pri delitvi javnih sredstev, tajna, kljub temu, da informacijska pooblaščenka meni, da ime recenzenta skupaj z njegovim delovnim področju ne izkazuje takšnih informacij, katerih razkritje bi povzročilo motnje pri delovanju Agencije za raziskovalno in razvojno dejavnost. Zato v Slovenski ljudski stranki od pristojnega ministrstva pričakujemo, da bo to področje ustrezneje uredilo v novem zakonu o raziskovalni in razvojni dejavnosti, katerega predlog naj bi bil pripravljen po sprejetju raziskovalne in inovacijske strategije. Kljub temu bomo Poslanci Slovenske ljudske stranke, kot že rečeno, novelo Zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti podprli. Hvala.
Hvala. Gospod Matjaž Zanoškar bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojence. Prosim.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Dovolite, da predstavim stališče Poslanske skupine DeSUS glede Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti. Pred nami je torej Predlog novele Zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti. Osnovni cilj predloga novele zakona so manj zahtevne spremembe in dopolnitve veljavnega zakona, s katerimi bo odpravljena zlasti določena pomanjkljivost zakona ter nepraktična oziroma neustrezna zakonska rešitev v zvezi s strukturo upravnih odborov javnih raziskovalnih zavodov in javnih infrastrukturnih zavodov. Tako je bistvena novost v 12. členu novele v zvezi z novo sestavo upravnih odborov javnih raziskovalnih in infrastrukturnih zavodov. Z novelo se po naši oceni upravnim odborom z okrepljeno vlogo predstavnikov zavoda in uporabnikov, ob zmanjšanju številu predstavnikov ustanoviteljice, torej države, omogoča učinkovito delovanje in povečuje samostojnost odločanja. Predlog novele je sklenjen tudi z vsemi reprezentativnimi sindikati, kar je po našem mnenju tudi dobro. Predlagatelj je navedeno rešitev v noveli podprl tudi s spremembo veljavnega nacionalnega raziskovalnega in razvojnega programa ENRP v celovit inovacijski sistem, ki je opredeljen v osnutku novele raziskovalne in inovacijske strategije Slovenije za obdobje do 2010, kar pomeni tudi uskladitev z Evropsko unijo. Torej to slednje in pa vse ostalo, kar sem naštel, je zanesljivo tisto, kar prepričuje poslance v Poslanski skupini DeSUS, da je novela dobra, zato jo bomo tudi podprli. Hvala.
Hvala. Gospod Ljubo Germič bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Namen predloga zakona je čimprejšnja odprava določenih pomanjkljivosti, ki ovirajo raziskovalno in razvojno dejavnost v našem prostoru in ne omogočajo optimalnega preliva koristi, ki na podlagi tovrstnih dejavnosti nastajajo v gospodarstvu. Predlog zakona posega v ureditev, ki opredeljuje sestavo upravnih odborov raziskovalnih zavodov na način, da nobeden od teh treh deležnikov nima večine. S predlogom zakonske novele se ponovno vzpostavlja tretjinsko razmerje med predstavniki ustanovitelja, predstavnikov zaposlenih in predstavnikov uporabnikov storitev oziroma zainteresirane javnosti. S tem se tudi povečuje avtonomija javnih raziskovalnih zavodov, kar smo v Liberalni demokraciji vedno zagovarjali in kar je tudi ena od usmeritev nove raziskovalne-inovacije strategije. Ob tem bi želeli poudariti, da v LDS vidimo enakovredno tripartitno ureditev sestave upravnih odborov raziskovalnih zavodov kot eno izmed pomembnih doprinosov te spremembe zakona. Menimo namreč, da inovativnost in praktična aplikabilnost akademskih dosežkov ena temeljnih sestavin konkurenčnosti in pomembna stopnica na poti v družbo znanja. Na matičnem odboru smo v LDS zato zavrnili predlog Slovenske demokratske stranke, da se iz sestave upravnih odborov črtajo predstavniki ustanovitelja iz zgoraj navedenih razlogov. Pri tem pa se seveda čudimo predlagatelju tega amandmaja, da je v zelo kratkem času, torej iz preteklega v ta mandat, spremenil svoje stališče, ko je zagovarjal večinsko sestavo upravnih odborov s strani ustanovitelja, do predloga, ko bi te predstavnike upravnih odborov v celoti črtali. V Poslanskem klubu LDS se strinjamo, da so v raziskovalni in razvojni dejavnosti raziskovalci ključnega pomena, zato se zavedamo, da je ustvarjanje ustreznega podpornega okolja vključno z ustreznim in potrebnim financiranjem za raziskovalno-razvojne in inovativne dejavnosti ključnega pomena. Le na ta način bomo preprečili stagnacijo in zaostajanje za vlakom razvoja, ki z ekonomsko socialnimi posledicami, ki jih prinaša, pomeni edino garancijo za preprečevanje kriznih obdobij, kot je to, v katerem se trenutno nahajamo. Konkurenčnost in s tem ekonomska in socialna blaginja so posledice stanja inovativnosti sistema neke družbe, torej tistega sistema, ki generira nova delovna mesta z višjo dodano vrednostjo, ki pomenijo dolgoročno varnost, zaposlitev in ohranjanje standardne kvalitete življenja, ki se nam v naš družbi zdi sprejemljiva. Ta inovacijski sistem, ki temelji ravno na uspešni raziskovalni in razvojni dejavnosti morebiti najbolj predstavlja tisto besedno zvezo, ki se danes tako rada uporablja "nacionalni interes". V Poslanskem klubu LDS menimo, če želimo slediti tako imenovanim družbam konsenza in blaginje, ki predstavljajo vrh konkurenčnosti in ekonomsko socialne blaginje, moramo slediti trendom povezovanja vseh deležnikov na raziskovalno-razvojnim in inovacijskim področju, ki tovrstno blaginjo omogočajo. Obenem menimo, da je predlog zakona pozitiven tudi v tem, ko poseben poudarek namenja promociji raziskovalnega dela, kar dosedanji zakon ni omogočal. Znanje in produkte znanja, ki se odrazijo v raziskovalnih rezultatih oziroma v inovacijah, je nenazadnje treba tudi tržiti. Uspehi slovenskih raziskovalk in raziskovalcev si zaslužijo več pozornosti in promocije in prav je, da zakon to tudi omogoča. Glede novih zakonskih rešitev je bila dosežena visoka stopnja konsenza vseh vpletenih akterjev. Ker menimo, da predlog zakona predstavlja smiselno strateško usmeritev za delovanje slovenskega inovacijskega sistema v prihodnje, bomo predlog zakona v Poslanskem klubu LDS podprli. Nenazadnje ta zakon pomeni pomemben korak naprej tudi v širši zasnovi izgradnje celovitega razvojno-raziskovalnega in inovacijskega sistema v Sloveniji, v katerem morajo sodelovati vsi deležniki, tako znanstveniki kot tudi gospodarstvo in država. Zato zakon nadgrajuje obstoječ raziskovalni in razvojni program v program za usmerjanje vlaganj v raziskave in razvoj in uvaja raziskovalnoinovacijsko strategijo v Sloveniji do leta 2020, ki je v pripravi in ki bo slovenskemu znanju in gospodarstvu omogočila kvalitativen konkurenčni preboj v družbo znanja. Pri tem tudi pričakujemo, da bomo vsi tisti, ki bomo tudi odločali o vsebini te strategije, znali uresničiti tudi tisto zavezo, ki govori o dvigu potrebnih sredstev, namenjenih za področje raziskav in razvoja. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Andrej Magajna bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Spoštovani! Sprememba zakona se v bistvu nanaša na 12. člen zakona, ki govori o novi sestavi upravnih odborov javnih raziskovalnih in infrastrukturnih zavodov. Gre za zmanjšanje števila predstavnikov ustanoviteljice, države. Torej omogoča učinkovito delovanje in povečuje samostojnost odločanja, torej na račun vloge predstavnikov in uporabnikov. V razpravah se je predvsem polemično govorilo o možnosti dvojnega financiranja, vendar to je bilo tudi že do sedaj možno. Z novim zakonom o raziskovalni in razvojni dejavnosti, ki ga bodo v proceduro vložili po sprejetju raziskovalne in inovacijske strategije Slovenije, pa bo verjetno tudi to vprašanje bolj eksplicitno rešeno. Predlagana novela se namreč obravnava po skrajšanem postopku in ker gre za manj zahtevne spremembe in dopolnitve zakona, bomo to novelo tudi podprli.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 31. 1. 2011. V razpravo torej dajem 9. člen ter amandma Poslanske skupine SDS k temu členu. Želi kdo razpravljati? Ja. Gospod Grims, izvolite imate besedo.
Moram reči, da jaz nisem presenečen, sem pa vendarle nekoliko razočaran, ker nihče ne želi prisluhnit predlogu, da bi se ravnalo tako, kot sledi iz besed, ki so spremljale vse vaše politične odločitve ob ustanavljanju posameznih agencij. Zdaj greste v povsem nasprotni smeri in sami sebe postavljate na laž s to dvotirnostjo financiranja, ki zagotovo ne bo prav v ničemer pripomogla k večji transparentnosti, najbrž pa tudi ne k bolj racionalni porabi sredstev davkoplačevalcev, kajti za njih v resnici gre. Nekateri ste to svojo očitno politično odločitev, da vztrajate pri tej dvotirnosti, namenjeni ultra financiranju bogvedi koga, vztrajali do konca in pri tem ste kritizirali prejšnjo vlado. Veste, po dveh letih gospodarskega razpadanja in nazadovanja Slovenije, ki smo ji bili priče, vedno znova poslušati tovrstne kritike, ni ravno prepričljivo in v vaše dobro najbrž ni to preveč pametno početi. Ampak dovolite, da vam prisluhnem in da vas opozorim, kaj pa z vidika sedanje vlade pomeni ta vaš predlog oziroma rešitev, ki je ponujena v zakonu in jo zagovarjate. Mimogrede, tudi minister sam je napovedal, da naj bi bila ta rešitev kratkotrajnega značaja, ker naj bi z naslednjim zakonom pa to itak drugače uredili. Gre torej za nek vmesni čas, ki je očitno nepotreben, ampak – v redu. Ko govorimo, o tem, kaj to pomeni za vašo vlado – najbrž se boste vsi strinjali, da to pomeni neko dodatno obremenitev za Vlado oziroma neposredno ministrstvo, ker se ji zdaj z zakonom nalaga obveznost, da porazdeli neposredno ta sredstva. Zdaj bi vas pa spomnil, da smo bili samo pred nekaj dnevi priče srečanju koalicije na vrhu, po katerem je vodja največje poslanske skupine, SD, gospod Kumer stopil pred kamere in odločno zatrdil, da jutri pa začnejo delati. Vsa Slovenija je potem z upanjem pričakovala tisti naslednji dan. Pomislite, koliko energije se je nabralo v teh dveh letih, ko se očitno ni delalo, da bi se potem tisti naslednji dan začelo delati. Ampak nihče ni opazil nobene razlike. Gospodarstvo še vedno nazaduje, nezaposlenost se veča. Nihče zdaj ne ve, kateri jutri je imel pravzaprav vodja Poslanske skupine SD v mislih. Še več. Vse več elementov je za trditev, da je pravzaprav Vlada uvedla rožnato vinjeto samo zato, ker je to edini način, da je uresničila svojo predvolilno obljubo, da je prihodnost lahko tudi rožnata. Dokler ni jasno, kajti zdaj ljudje pravzaprav ne vedo, ali Vlada dela ali ne dela, ali gre samo na tisto logiko, da s tal itak ni možno več nikamor pasti, in spi kot zimski medved, dajati Vladi neka dodatna pooblastila, neke dodatne naloge neposredno s strani zakonodajalca, upam, da se boste vsaj o tem strinjali, pa zagotovo ni odgovorno. Zaradi tega predlagamo, da se ta člen v celoti črta.
Hvala. Gospod minister, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Jaz sem poskušal v prvem delu uvodne predstavitve opozorit na ključne vidike tudi te razprave, ki se je odvijala na matičnem delovnem telesu in se tu danes ponavlja. Dovolite pa, da se najprej zahvalim vsem, ki so najavili podporo tej noveli zakona. Želel bi zavrnit nekaj očitkov oziroma trditev, ki so bile tu izrečene. Namreč na področju raziskovalne dejavnosti nismo ustanovili nobene nove agencije v tem mandatu. Tako ARSO kot TIA sta stari agenciji in edina agencija, ki je bila v okviru tega ministrstva ustanovljena, Nacionalna agencija za kakovost v visokem šolstvu, je predstavljala v stroškovnem smislu, o katerem ste govorili, transformacijo prejšnjega neevropsko konstituiranega in politično definiranega Sveta za visoko šolstvo z vsemi posledicami, ki jih danes v visokem šolstvu, z mnogimi posledicami, ne vsemi, ki jih danes tam občutimo. Skratka, ne gre za to. V tem členu urejamo neko področje, ki sicer ni brez pravne podlage, podlaga seveda je vsaj v kratkem sprejet proračun, ampak želimo korektno definirati, jasno, transparentno tisto dvotirnost, ne dvojno financiranje. Dvojno financiranje – prej je bil uporabljen ta izraz – je nekaj drugega, nekaj, kar je pač z zakonom prepovedano, da financira se isti projekt in ista vsebina iz dveh virov. Dvotirnost financiranja, o kateri je bilo govora, ni nekaj, kar bi nastalo v tem mandatu, je nekaj, kar se je zgodilo ob ustanovitvi teh agencij, to je bilo pa leta 2004 oziroma 2005, ko sta ti dve agenciji operativno začeli z delom. Takrat so določene naloge, ne brez razloga, da ne bo nesporazuma, ne s političnimi motivi, ampak iz naravnih razlogih, o katerih sem že govoril in o katerih bom tudi v nadaljevanju, ostale na takratnem ministrstvu, ki ga je vodil dr. Jure Zupan. Namreč, omenil sem, da gre za in ta člen govori o komplementarnih ukrepih, instrumentov, ki jih izvaja ministrstvo ob tistih ključnih, osnovnih, temeljih, v naj intenzivnejši meri financirani, ki jih izvajata obe agenciji. Gre za instrumente, ki nimajo značaja periodičnosti, kot na primer programski ali projektni razpisi ARSA, in niso utečeni. Gre za nove ukrepe, med drugim tudi nekatere protikrizne ukrepe, ki jih je Vlada v tem mandatu sprejela. Žal v preteklosti niso bili sprejeti in zato tudi je prišlo do takega razpadanja gospodarstev, o katerem govorimo, do takih problemov, do takšnega trdnega padca. To ni bila krivda samo prejšnje vlade, res pa, da je prejšnja vlada v konjunkturnem času razpolagala z vzvodi, da bi lahko naredila bistveno več, kot je, tako pa se je zadovoljila z reprodukcijo slabega stanja, ki ga je na tem področju podedovala. Mi smo to situacijo bistveno spremenili. Tukaj je prišlo do enega največjega povečanja deležev, ki jih za raziskave in razvoj namenja katerakoli država v EU v tem kriznem obdobju, in smo vzpostavili neki trend, za katerega računamo, da bomo dali skozi raziskovalno in inovacijsko strategijo tudi sistemsko okolje, infrastrukturo v normativnem in v drugih smislih, ki bo omogočala, da to ne bo samo muha enodnevnica, ne glede na to, kako se bodo pač politične razmere v prihodnosti odvijale, če bomo želeli kot država biti uspešni v prihodnje, brez tega ne bo šlo. Skratka, tukaj gre samo za komplementarne ukrepe ob tistih periodičnih, utečenih, ki se izvajajo preko agencije. Tudi ti instrumenti niso poljubni, jaz sem prej naštel, za katere tri sklope gre. Prvič gre za razpise za sredstva iz strukturnih skladov. Dva taka razpisa smo izvedli v tem mandatu, velika, treba je priznati, z njima smo počrpali praktično vsa strukturna sredstva, ki so bila na voljo do konca te finančne perspektive. Še dodatna sredstva smo uspeli v okviru protikriznih prizadevanj Vlade pridobiti od nekaterih drugih resorjev. Gre za razpis za centre odličnosti in gre za razpis za kompetenčne centre, ki se je zaključil konec lanskega leta. Vi imate priložnost ob vsaki redni seji, danes zjutraj je bilo tudi v okviru projekta Znanje žanje, tu mislim, da ni nikogar od poslancev, ki so bili udeleženi zjutraj na tej predstavitvi, mislim, da je bil predstavljen že peti center odličnosti po vrsti in je zelo nadzorno pokazal, kaj pomeni protikrizno delovanje na tem področju, kjer seveda ni hitrih reči, ker patenta ni mogoče kupiti, inovacije ni mogoče pričarati iz praznine, kaj pomenijo ta prizadevanja na tem področju in kako uspešni so ti konzorciji, ki so nastali, na primer, skozi razpise za centre odličnosti. Danes zjutraj je bilo predstavljeno, da ima ta center odličnosti, ki temelji na tehnologiji magnetne resonance, za seboj že v kratkem obdobju, manj kot leto dni, več inovacij in tudi več patentnih prijav. In seveda, gre za sodelovanje industrije in institucij znanja. Res je, ta razpis bi lahko bil izveden tudi preko Agencije. Jaz bi si to, verjemite, najbolj želel, bi mi bilo prihranjeno, bom rekel, kar precej kritičnih besed, ki sem jih bil deležen, in ljudje na ministrstvu, na primer na matičnem delovnem telesu, kjer je bilo govora o tem razpisu, za kompetenčne centre se to še ni zgodilo, ni rečeno, da se ne bo, vendar, če smo želeli intervenirati v realnem času, in to je pogosta kritika, ki je je Vlada deležna, da zamuja, potem bi bilo od agencije, ki do tistega dne ni še enega evra evropskih sredstev angažirala, nemogoče pričakovati, "vi dajte, te instrumente spravite v življenje", ker še danes ta razpis ne bi bil izveden. Zakaj? Zato, ker se je v preteklih letih ta agencija izogibala temu, da bi ta strukturna sredstva angažirala v ta namen, in je bilo nemogoče v času, ko je bilo treba intervenirati, narediti vse, da se gospodarstvo in raziskovalna sfera povežeta skozi te projekte, Nujno je bilo, da to izvedemo na ministrstvu. Ne, ker bi si to želeli, ampak ker je bil to edini način, kako v realnem času to doseči. Na podlagi tega, da je ministrstvo že prej, že v prejšnjem mandatu, izvajalo nekatere instrumente z evropskimi sredstvi, je pridobilo tista znanja in imelo angažirane tudi ljudi iz naslova tehnične pomoči in vsega tistega, kar je omogočilo, da so ti razpisi doživeli svoj epilog. Mimogrede, prva evalvacija centra odličnosti se bo zgodila v letošnji polovici leta in bo javnost z rezultati tudi seznanjena. Vendar, da ne bo nesporazuma, evalvacijski postopek je bil tudi v tem primeru po najstrožjih kriterijih, najmanj enakih, če ne ostrejših, kot jih izvajajo omenjene agencije z mednarodnimi eksperti in tako naprej. Drugi sklop, torej poleg razpisov iz naslova strukturnih skladov, ki so zajeti v tem komplementarnem, kjer ta člen to omogoča, se nanaša na razpise za mednarodne projekte. To so projekti, tisti, ki poznate ali dlje spremljate področje z imenom ERA-NET ali EUREKA, gre za mednarodne razpise, ki se od nacionalnih instrumentov razlikujejo po tem, da poleg financiranja nekega kolaborativnega, torej sodelujočega raziskovalnega dela raziskovalcev iz različnih držav, ti razpisi prispevajo oziroma ustvarjajo tudi neke nadnacionalne, mednarodne poti, vzvode sodelovanja med institucijami in na ta način se gradi tisto, čemur se reče skupni evropski raziskovalni prostor ali ERA - European Research Area. In to so ti razpisi, kjer so partnerji v mnogih državah tudi ministrstva, ker ne gre samo za neposredno financiranje raziskovalnega dela, ampak tudi za generiranje platform, ki omogočajo to skupno raziskovalno delo. Našli boste različne modele po Evropi. Ponekod so partnerji in izvajalci teh instrumentov resorna ministrstva, na primer ministrstvo za kmetijstvo ali ministrstvo za zdravje. Največkrat, kadar gre ta horizontalne naloge, pa gre za tista ministrstva, ki so pristojna za raziskovalno dejavnost oziroma znanost, tako da so te razlike zelo pestre. Je pa iz tega naslova logično, da imajo pri tem ministrstva določeno vlogo. A tudi tu je evalvacija, izbor po definiciji, ker gre za mednarodne projekte, na presoji ekspertov na nadnacionalni ravni in ministrstvo na to nima nobenega posebnega vpliva. Mimogrede, o tej noveli zakona je bila skoraj leto dni dolga javna razprava z vsemi deležniki. Ni bilo ene pripombe iz raziskovalne sfere, ki bi oporekala temu, da ti komplementarni instrumenti ostanejo v tem drugem tiru, ki se izvaja preko ministrstva. Zato verjamem, če bi tukaj imeli dvom v to, da gre tu za kaj drugega kot samo za to, da ukrepi, ki so druge narave, torej, ki niso utečeni, niso periodični, ampak se z njimi intervenira v neko situacijo, ali je to krizna ali je to kaj drugega, in da se inicira nek proces, neka sprememba, da to ostane na ministrstvu, ki je v tem smislu prožnejše, da pa se v nadaljevanju, če se ti instrumenti razvijejo v dimenzije, ki omogočajo njihovo periodičnost in redno zagotovljeno stabilno komuniciranje, da se to prenese na agencijo. Tretji sklop, ki je najbolj tipičen v tem primeru, je sklop razpisov za promocijo znanosti. Po definiciji to ni raziskovalno delo, to ne financira raziskovalnega dela. Tudi tu s tem členom dajemo možnost za tovrstno financiranje oziroma dajemo nedvoumno v zakon podlago za to, kar se je izvajalo. Ta instrument je bil še pred ustanovitvijo agencije, se je izvajal največkrat v kabinetih resornega ministrstva. Ko je bil ustanovljen ARSO je to področje minister Zupan zadržal v pristojnosti svojega kabineta, prišlo je do je hudih sporov, pritožb, nepravilnosti, ki so posledično vodile tudi v njegov umik. Je pa bila potem ta pristojnost prenesena na sektor za znanost, kjer je tudi sedaj. Mi želimo v nadaljevanju, to je bila ena od tistih stvari, o katerih sem govoril na matičnem delovnem telesu, to prenesti v nadaljevanju na agencijo, ki pa za to terja okrepitev svojega kadrovskega potenciala, češ, da so že sedaj preobremenjeni. Tu mimogrede omenjam samo enega od problemov, s katerim se slovenska znanstvenoraziskovalna politika sooča, ta je, da ob tem, ko angažiramo več sredstev kot v preteklosti, da ob tem, ko želimo ta delež še povečevati in bomo morali to storiti, če bomo želeli biti ambiciozni ali se približati uresničitvi naših ambicij in se utemeljeno primerjati z državami, ki v Evropi to znajo početi, pa ne mislim tu večnih skandinavskih primerov, ampak imamo tu opravka z zelo uspešno državo, sosednjo Avstrijo, bomo morali ta sredstva še povečevati, nova strategija to prinaša. Tisto, kar bo postal problem v nadaljevanju, je, da je na ministrstvu in na agencijah angažiranih bistveno premalo ljudi, da bi te instrumente lahko korektno, temeljito, dovolj skrbno izvajali z rastjo obsega. To bo ena od ozkih grl v nadaljevanju, na katere opozarja tudi znanstvena skupnost v različnih pismih. Pričakujem, da bo razprava o strategiji tudi to prinesla na plano. Skratka, ta komplementarna možnost izvajanja ukrepov neposredno s strani ministrstva je pomembna za te primere, ko gre za neko inicialno fazo izvajanja nekih instrumentov. To v ničemer ne spremeni dejstva, da so ključni izvajalci vseh drugih instrumentov, torej tistih, ki so redni, ki zagotavljajo stabilnost in delovanje raziskovalnega sistema, na agencijah. Toliko na kratko v pojasnilo k tej temi. Jaz lahko razumem, če je dobronamerna skrb predlagateljev amandmajev, da želijo imeti zagotovila, da ta drugi tir ne bo zajedal ne v obseg sredstev, ki se angažira preko agencij, ne v transparentnost, ki jo želimo zagotoviti. Tisto, kar smo počeli doslej v tem kontekstu, kaže, da smo izboljšali to zadevno prakso iz situacije, ki smo jo podedovali. To skrb razumem kot napoved budnega spremljanja, kaj se bo na tem področju, na tem tiru, če lahko tako rečem, dogajalo v prihodnje in s tem nimam nobenih težav. Mislim, da je prav, da je parlament, posebej matično delovno telo, glede tega skrben, da izvaja ta nadzor in da s skupnimi močmi prispevamo k temu, da so instrumenti čim bolj učinkoviti, targetirani in da krepijo raziskovalno kapaciteto slovenske znanosti in celotnega okolja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za besedo se je prijavil gospod Grims. Izvolite.
Hvala za ponudbo, gospod minister. Kar se nadzora tiče, verjemite, da vas bomo z veseljem držali za besedo in da bomo opravičili vsa vaša pričakovanja o ostrini tega nadzora. Najprej pa dovolite, da ga izvršim v obliki opomb, da nekatere stvari, ki ste jih navedli, pa deloma oziroma ena celo v celoti ne držijo. Namreč, dejali ste, citiram, "da nova agencija pomeni neposredno nadaljevanje dotedanjega sveta". Prej, ko sem govoril, sem povedal, da ste ustanavljali različna telesa, delno za delitev sredstev na različnih področjih, to sem posebej poudaril, drugje za evalvacijo. V danem primeru je šlo za evalvacijo. Vendar ta nova agencija niti slučajno ni neposredno nadaljevanje dotedanjega sveta, kajti spomnil bi vas, če ne verjamete, poglejte v zakon, ki ste ga sami predlagali, da ste v zakonu dotedanji svet pustili, le odvzeli ste mu vse pristojnosti in ga pustili stagnirati brez kakršnekoli pomembnejše vloge. Agencijo pa ste ustanovili na novo in na njej potem združili različne pristojnosti. Tako da v tem delu ta vaša trditev nikakor ne drži. Moram pa opozoriti, da, če smo že pri tej agenciji, mnoga opozorila, ki prihajajo iz univerzitetne sfere govorijo o tem, da je dotedanji svet vsaj deloval, ko gre za evalvacijo, med tem ko nova agencija pri tem zaenkrat ni ravno uspešna. To pa je lahko problem, ko gre za delovanje teh institucij in za njihove programe. Čisto za konec pa, ko ste dejali tako odločno, da Vlada dela, jaz bi vas spomnil tudi glede na to, da je eden od kolegov v uvodnih besedah rekel, da je to potrebno, da rabimo čim več teh razvojnih vprašanj, da na to sejo nismo dobili niti enega samega zakonskega predloga, ki bi bil po nujnem postopku in bi urejal področje slovenskega gospodarstva ali razvoja, ali česarkoli podobnega, ampak smo dobili po nujnem postopku samo zakon, s katerim se na popolnoma neevropski način ruši pravna država in se hoče za nazaj legalizirati protizakonito ravnanje nekega javnega uslužbenca pri zapiranju arhivov, zato ker se pač želi v nasprotju z deklaracijo Evropskega parlamenta in Sveta Evrope skrivati pred Slovenijo svojo lastno preteklost. Tega zakona nismo mi predlagali, se s takim ravnanjem ne strinjamo in tega ne podpiramo. Obžalujemo, da ni res Vlada končno začela delati in da bi raje predlagala na to sejo čim več dobrih predlogov, ki bi šli v smeri gospodarskega razvoja in tudi čim večjega in čim hitrejšega razvoja vseh družbenih področij, vključno z znanostjo, o kateri danes govorimo. To pa pogrešamo. In verjemite, tega ne pogrešamo samo mi v tej dvorani, to pogreša celotna Slovenija.
Gospod minister Golobič imate besedo.
Hvala lepa. Jaz ne bi želel na druge teme zahajati, naj bodo arhivirane za priložnosti, ki se bodo dogajale v prihodnjih dneh tu v tej dvorani in tudi na drugih mestih. Tudi ne bi želel govoriti v imenu celotne vlade in tega, kaj počno druga ministrstva. Mislim, da so bili ti hitri nujni ukrepi v mnogočem izvedeni. Nekateri bi bili lahko hitrejši, kot so bili, v tem se lahko strinjamo. Vendar pa tisto, kar je poglavitno, po mojem prepričanju, je, če smem tudi to dodati, se ne nanaša na nujnost nekega ukrepa, ampak na nujnost ukrepanja na področjih, na nujnost postopka, ampak na nujnost ukrepanja na področjih, na katerih slovenska politika doslej ni dovolj jasno, nedvoumno ukrepala. To pa zadira v zatečena stanja, v samoumevnosti, ki so zelo zakoreninjene in kjer žal politika prepogosto najde priložnosti za svoje računice, ne pa za to, da bi se ti problemi dejansko rešili. In imamo v tem kontekstu situacijo z neko blokiranostjo, ki je v temelju razvojna blokiranost. Ampak to je druga tema. Če dovolite, jaz bi, kar zadeva naše ministrstvo. Sem že povedal, kako smo intervenirali v tem času, tudi z zelo hitrimi ukrepi. Dam lahko samo en primer. Za podporo razvojnoraziskovalnim aktivnostim mikro, malih in srednjih podjetij, ki so ključna, in ki so v tej krizi najbolj utrpela, smo v prvem letu krize namenili 22,5 milijona evrov, več kot 200 takšnim podjetjem in njihovim projektom smo pomagali. 600 je bilo prijavljenih. Vsa ta sredstva so bila nacionalna sredstva, ne evropska, zaradi tega, da je bil postopek enostavnejši, da so ta podjetja lahko konkurirala. V letu 2008, v času znamenitega proračunskega presežka, so bila deležna enega samega milijona evra pomoči. In ko je takratna resorna ministrica oziroma njen direktorat prosil ministra za finance, naj vendarle dodeli nekaj dodatnih sredstev, da bi lahko podprli ta prevzem, je bil odgovor ne, proračunski presežek je prioriteta Vlade. Proračun ne služi ustvarjanju presežkov. Ko ima presežek, je to denar, ki je bil najslabše naložen. Na tem področju je bilo moč narediti več, kot se je naredilo in poskušamo po najboljših močeh premakniti stvari, ki pa seveda ne dajejo rezultatov preko noči, so zato tudi politično nehvaležna, ampak tega resorja pri delu to ne ovira. Samo še kar se tiče NAKVIS-a. Jaz nisem rekel, da gre za pravno nasledstvo. Poskušali ste me citirati, jaz sem pa zelo natančno povedal, da je v organizacijskem smislu, v smislu sekretariata, službe, aparata, ki predstavlja nek strošek pogona, NAKVIS v celoti prevzel celoten aparat in pogon prejšnjega sveta za visoko šolstvo. Ni res, da smo prejšnji svet za visoko šolstvo samo razbremenili pristojnost in vsega drugega ne. Mi smo z novim zakonom na novo definirali ustanovo z imenom Svet za visoko šolstvo, kot posvetovalni organ Vlade, ki ima pomembne pristojnosti in naloge, vključuje vse partnerje in je zelo veliko delo opravil, vodi ga mag. Franci Pivec, vključuje, bom rekel, vse deležnike, Slovensko akademijo, univerze, samostojne visokošolske zavode in študente, sindikate. Opravil je pomembno delo pri vodenju, pri pripravi izhodišč in kasneje vodenju široke javne razprave v lanskem letu o novem nacionalnem programu razvoja visokega šolstva. To je ustanova, ki ima enako ime, kot jo je imel prejšnji svet za visoko šolstvo, a je ustanova, ki je bila ustanovljena samostojno, torej brez navezave na prejšnjo ustanovo, s funkcijami, ki so v tem smislu nedvoumne, medtem ko NAKVIS je prevzel akreditacijske in evalvacijske pristojnosti, ki jih je imel prej imenovani Svet za visoko šolstvo, in seveda vodi te postopke na način, ki je primerljiv z evropskimi smernicami in standardi. Pri tem so težave, o tem sem obveščen. Veste pa, kot poznavalec zakona, da je ta ustanova za razliko od prejšnjega sveta, nov NAKVIS, agencija za kakovost v visokem šolstvu postavljena kot neposredni, nevladni proračunski uporabnik, da ni v nikakršni relaciji do ministrstva, da ima v odnosu do države enak status, kot na primer Državni zbor ali Slovenska akademija znanosti in umetnosti, da upravlja tako rekoč z njim oziroma sprejema vse ključne odločitve svet agencije, v katerega je Vlada izmed strokovnjakov, enega, ki dela na področju kakovosti v visokem šolstvu doma, in enega, ki je v tujini, imenovala zgolj dva člana, ostalih devet pa neposredno mimo Vlade, mimo parlamenta, kakršnihkoli političnih odločevalcev, drugi deležniki visokošolskega prostora. Oni imajo škarje in platno v rokah, tudi izjemno veliko odgovornost, da dediščino, ki so jo prevzeli, in na drugi strani ambicije visokošolskih ustanov, da z novimi programi, z novimi vsebinami poveča atraktivnost in kakovost visokošolskega prostora, da to uskladijo. Pri tem imajo, se strinjam, v tem uvodnem delu, nemalo težav. Oblikovali so merila, ki so osnova temu, in verjamem, da bodo te začetne težave, ki so nastopile in na katere opozarjajo visokošolske ustanove, čim prej odpravljene, ampak verjamem, da bo o tem in drugih vidikih zagotavljanja kakovosti v visokem šolstvu obširna debata tako na matičnem delovnem telesu kot v Državnem zboru ob obravnavi nacionalnega programa razvoja visokega šolstva 2011–2020. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Grims, izvolite.
Tokrat bom krajši. Lahko kot vrhunski retorik, spoštovani gospod minister obrača besede, vendar vse to, kar sem prej povedal, drži. Lahko tudi preverite svoje lastne besede v uvodu. Dejstvo je pač, da se je stvari spremenilo tako, da je bila agencija ustanovljena na novo, da se je res preneslo nanje nekatere dotedanje službe, se je pa to še dodatno nadgradilo in da se je tja preneslo potem praktično vso moč, medtem ko je svet ostal, kot sem že povedal prej, nekje kot neko posvetovalno telo v zraku, praktičnih brez pravih kompetenc in pristojnosti. Za drugo, kar ste poudarili, da je več denarja za nekatere dele, ki jih pokriva vaše ministrstvo, tudi za znanost. S tem se strinjam. To je tudi ena od redkih stvari, ki jih pozdravljam in to tudi storim lahko kot predsednik pristojnega odbora. V tem vidim predvsem potrditev dejstva, da ste v Vladi izjemno vplivni in ker vas pač naslavljam kot takšnega človeka, vas opozarjam na nekaj, kar je tako srhljivo, da že cel dan razmišljam o tem. Danes zjutraj je na debati, ko smo govorili o zapiranju arhivov in novem zakonu, ki ga je Vlada predlagala, predstavnik Slovenske obveščevalne službe, sedanje službe, izjavil, da so oni direktni nasledniki prejšnje tajne službe. Veste pa, da je bila po sodbi Vrhovnega sodišča Udba razglašena za zločinsko organizacijo. Jaz upam, iskreno upam, da je tudi tam šlo samo za lapsus, ampak dajte se tudi o tem na Vladi zelo resno pogovoriti, lepo prosim.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Grill.
Hvala lepa. Jaz sem se moral odzvati na navedbe gospoda ministra, ki v marsičem v bistvu ne odražajo realnega stanja in so, lahko rečem, celo zavajajoče. Najprej, glejte, svet, ki ste ga ukinili, oziroma niste ga ukinili, ampak ste ga obglavili, da nima pristojnosti, v bistvu je zdaj ostala samo še neka lupina, ki tiste funkcije, ki jo je prej imela, ne opravlja več, čeprav se je že takrat izkazalo, da so se rezultati odražali v vedno boljših, tudi dokazljivih njihovih postopkih ali pa tudi končnih rezultatih. Zdaj pa, glejte, gospod minister, pravite, koliko je bilo v tem času zdaj več vloženega v znanost in razvoj. Še vedno je moč poslušati, predvsem iz vaših ust, da ste podedovali izredno slabo stanje, da vam je prejšnja vlada pustila marsikje takšno stanje, ki ste ga morali sanirati. Ampak, glejte, to bi mogoče človek verjel leta 2008, novembra ali decembra, ko ste prevzeli oblast, da imate mogoče celo prav, da to verjetno marsikomu lahko da misliti, ali imajo prav. Ampak, danes, dve leti, skoraj že dve leti in pol po tistem, pa je neokusno in neprepričljivo, da se še vedno izgovarjate, da vam je prejšnja vlada pustila slabo situacijo, slabo stanje in da v danih razmerah ne morete narediti več, kot ste. Zdaj vas pa jaz sprašujem. Dobri dve leti poslušamo, da predvsem vaše ministrstvo vlaga bistveno več v znanost in razvoj. Kje se to pozna? Kje so konkretni rezultati, da bomo lahko rekli, "poglejte, vsa sredstva, ki so bila namenjena v znanost in razvoj, imajo neke rezultate, neke učinke". Strinjam se, jaz in verjetno vseh 90 poslancev, da sta znanost in razvoj nekaj, na kar moramo staviti, in da sta neka garancija, da se bo Slovenija lahko hitreje razvijala in se približala tistemu najrazvitejšemu delu sveta. Vendar samo povečevanje sredstev ni dovolj. In ravno tukaj obstaja en utemeljen sum ali dvom, tudi ta zakon je del tega, da se ta sredstva namenja neracionalno, nenamensko ali pa samo določenim privilegiranim posameznikom in seveda tudi skupinam. To je tista bojazen. Kajti poglejte en preprost primer. Če mi povečamo sredstva za znanost in razvoj, to še ne pomeni, da so ta sredstva racionalno uporabljena. Kajti če ni dovolj resursov, dovolj programov, nekih vnaprej dobro zastavljenih, začrtanih, ki bodo dali neke rezultate, so sama sredstva premalo. Posledica je, da vsak izmed tistih, ki lahko računa na ta sredstva, išče načine, kako zaobiti vso zakonodajo, vse predpise, vse razpise, da se do teh sredstev dokoplje. Verjamem pa, da so tukaj možnosti tudi za prijateljske, osebne, politične ali takšne povezave, da se do sredstev pride brez konkretnih učinkov. In ko ste ravno omenili, da je bilo ne vem koliko sredstev namenjeno predvsem za mikro in mala podjetja, vas po drugi strani sprašujem, ali vam je znan podatek, koliko je bilo v lanskem letu zaprtih malih podjetij oziroma jih je šlo v stečaj? Mislim, da okrog 12 tisoč, če se prav spomnim. In to odraža neko povsem zrcalno sliko temu, o čemer vi govorite. To pomeni, da ravno mala in srednja podjetja, ki so verjetno najbolj perspektivna panoga, ki nam lahko pomagajo iz te krize, ne morejo zaživeti, ne morejo ustvarjati tistega, kar tudi sama želijo. In ne govorim samo zaradi teh sredstev, vi kot član Vlade, ki je na celem področju zagotovo neučinkovita, ste soodgovorni, da niste ustvarili tistih pogojev, da bi se mala in srednja podjetja lahko bolje odzivala na tem spremembe, ki jih pač sama kriza prinaša tudi v slovenski prostor. Če ste bili deležni, verjamem, da ste bili, vseh tistih pobud, želja, zahtev Obrtne zbornice, ki zastopa ta mala podjetja, lahko vidite, da so želeli, ne finančna sredstva, ne pomoč, želeli so samo, da se jim omogoči normalno poslovanje, pa niso bili niti uslišani niti ni bilo možno ta njihova stališča predstaviti, še manj pa, da bi se neka konkretna zadeva skušala skozi spremembo zakonodaje, ki niti ni tako obsežna in bi bila seveda tudi upravičena, da se sprejema po nujnem postopku, pa tega žal ni bilo. Tako da, poglejte, zdaj vse te navedbe, ki jih poslušamo, kot sem rekel, dobri dve leti pa verjetno še naslednje leto lahko to računamo, da bo, poglejte, to niso prepričljiva dejstva. Samo povečevanje sredstev, ki so verjetno lahko trošena mnogokrat tudi neracionalno, ni dovolj. In takšen zakon kot je, tudi če bi bil naš amandma sprejet, ne bodo dali tistih učinkov, ki so pričakovani. Zdaj glede na to, da bo naš amandma pa seveda zavrnjen, bo pa ta zakon še toliko manj učinkovit in jaz močno močno dvomim, da bomo dosegli ali pa, da se bo dosegel tisti zaželen učinek. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister Golobič.
Hvala lepa. Jaz se že veselim razprave o obeh nacionalnih programih. Vidim, da bo zelo izčrpna, temeljita in prav je tako. Danes se dotikamo mnogih področij, ki nimajo neposredne zveze s tem zakonom, ampak nič hudega, ker bo vse skupaj rezultiralo v zelo pomembno debato ob nacionalnem programu razvoja visokega šolstva in ob novi raziskovalni inovacijski strategiji. Glede NAKVIS in prejšnjega sveta za visoko šolstvo. Poglejte, Svet za visoko šolstvo, kakršen je danes, po noveli zakona opravlja zelo pomembno delo. Ne moreta pa dve ustanovi opravljati istega dela. Ta svet ne sme imeti nobenih kompetenc v zvezi z akreditacijo ali evalvacijo visokošolskih ustanov ali programov. Ne sme. Ena sama ustanova v državi sme imeti take kompetence in to je novo ustanovljeni NAKVIS. To mora početi na evropsko primerljiv način. Prejšnji svet za visoko šolstvo tega ni počel na tak način, njegova učinkovitost se je morda merila po kvantitativnih kazalcih množice programov in ustanov, ki jih je akreditiral, na tekočem traku ne samo po svoji krivdi, tudi zaradi, bom rekel, kampanjskega pristopa visokošolskih ustanov pri uvajanju novih bolonjskih programov. To je dejstvo. Jaz sem zelo natančen, ko odmerim kritiko ustanovam, tudi prejšnji vladi, sem povedal, je podedovala slabo stanje in žal ga ni pomembno izboljšala v času konjunkture. Nisem rekel, da je bilo super, potem pa je na enkrat vse skupaj padlo itn. Tako da, težava, bom rekel, pomen te evropsko primerljive, usklajene akreditacije in evalvacije visokošolskih programov ustanov je in pomen tega je v tem, da brez tega, da ta naša akreditacijska ustanova postane članica ENKE in EKAR-ja, torej dveh evropskih asociacij tovrstnih agencij, da izpolnjuje te pogoje in prejšnji svet jih ni mogel. Na primer predstavnik delodajalcev v prejšnjem svetu za visoko šolstvo je bil človek iz kabineta predsednika Vlade. Formalno vse v redu, ker je itak Vlada vse člane imenovala, razen nekaterih po funkciji, veliko večino. Ne bom navajal kakšnih drugih primerov. Hočem reči, brez tega, da bo slovenske visokošolske programe in ustanove akreditirala takšna institucija, kot je NAKVIS, po teh merilih, ki bo sama akreditirana in sprejeta v krog tovrstnih evropskih ustanov, mimogrede, tukaj nas je Kosovo prehitelo zaradi zamud v preteklih letih, so cele generacije naših študentov prikrajšane za neko licenco, za potni list, če lahko rečem. Njihove listine, njihove diplome, njihovi magisteriji, jim manjka dimenzije, ta dimenzija, da torej so pridobili to izobrazbo, te kompetence na ustanovah, v programih, ki imajo tovrstno evropsko prepoznano akreditacijo in s tem lažje stopajo na trg dela, na druge visokošolske ustanove po Evropi in po svetu. To je neka škoda, ki je bila v preteklosti zaradi tega, ker taka ustanova ni bila pravočasno vzpostavljena. Prizadeta je bila več kot ena generaciji visokošolskih študentov. Novi svet za visoko šolstvo je posvetovalni organ Vlade. To je pomembno delo, v njem so vsi deležniki, ki morajo biti. So pripravili izhodišča za novi nacionalni program razvoja visokega šolstva, ključen dokument, so bili neki presejalni forum v dveh etapah javne razprave. To je veliko delo, nimajo pa kompetenc in jih ne smejo imeti, kot jih ima NAKVIS, ker gre za dva ločena svetova. Državni svet ne more sprejemati zakonov, Državni zbor jih edini lahko. Bodimo tukaj korektni do teh ustanov. Nov NAKVIS ima zelo težko delo, pričakovanja so enormna, v kratkem času morajo narediti zelo veliko. Dediščina, sem povedal iz katerih razlogov, je izjemno zahtevna in dajmo mu vsaj to benevolenco, da bodo tisti ljudje, ki tam delajo, predvsem člani Sveta NAKVIS, na katerih je največja odgovornost, sem povedal, kako so prišli na ta mesta, brez praktične vloge Vlade, razen teh dveh od 11-ih članih, da opravijo svoje delo po najboljši strokovni moči in osebni integriteti. Kar se tiče sredstev, ki so angažirana. Prej je bilo omenjeno ultra financiranje. Ja, ultra financiramo znanost v tem mandatu, to počnemo. Izrazito, hiper. Kot ste sami omenili, kje so ti rezultati? Mi smo centre odličnosti, danes zjutraj je dr. Polak tu povedal, oni so nekje marca lansko leto lahko pričeli z delom, pričeli šele. V tem slabem letu dni imajo 14 inovacij, če se ne motim, je tako navedel, tukaj na displeju so bile, in štiri patentne vložene. To so že eni rezultati. V letu dni, ne več. Ni tukaj hitrih rešitev, žal, to je področje, kjer ni tako. Še cesto težko umestimo v prostor, kje je od trenutka, ko se reče, tam bo trasa, da je zgrajena, da minejo leta. Tukaj sta si deloma sami odgovori na to vprašanje, ko ste rekli, ni dovolj povečevati sredstva, če ni na drugi strani programov, tega, onega, tretjega, če ni te absorpcijske sposobnosti, če ni naslovnikov. Mi vemo, da so slovenska velika podjetja, mnoga, v preteklosti opustila razvojne oddelke v tem tranzicijskem obdobju, da znanost pravzaprav ni imela več s kom komunicirati, tudi če bi hotela, pa načeloma že ni nagnjena pretirano k temu. Z gospodom Žerjavom sva se nedavno ob neki priložnosti pogovarjala o članku dr. Marka Kosa, ki opozarja, kako malo raziskovalcev je prisotnih v slovenskem gospodarstvu in da brez tega ne bomo mogli dvigniti dodatne vrednosti. Ti naši instrumenti, kompetentni centri so namenjeni temu, da jih spravimo skupaj, da spodbudimo in povečamo to kapaciteto v slovenskem gospodarstvu, da bo slovenska znanost, ki je dobra, na mnogih področjih tudi odlična, lahko dobila sogovornike, naročnike, če lahko tako rečem. Tukaj ni čarobne palice. Ob težavah s sorazmernim malim deležem mladim, ki se vpisujejo na naravoslovna in tehnična študijska področja, in vsem tistim, kar terja ukrepanje, ki pa mora biti kontinuirano, domišljeno, kjer ni bližnjic, te strategije služijo natančno temu. Mi smo ob prvem in drugem letu krize z interventni ukrepi naredili, kar se je dalo. Zdaj postavljamo in upam, da bomo skupaj z vami lahko postavili skozi obe strategije sistem, ki bo to vgradil v vsak akt, ki se bo sprejemal v tem parlamentu, predvsem pa vsak proračun, ki se bo tukaj sprejemal. Zmerno, zložno povečujemo ta sredstva. Iz 0,6 % BDP, ki smo ga podedovali in se vleče 20 let, od 2008 smo prišli približno na 0,85 %, lahko bomo prišli do 1 %, ki je neki dolgoročni cilj do leta 2012, samo pod pogojem, da bodo ustrezne spremembe proračuna za 2012 uveljavljene. V letu 2011 smo še v tem smislu na varni strani. V tem je problem. Mnoga mala podjetja so propadla. Propadla so, ker je med malimi podjetji v Sloveniji izjemno veliko število takih, ki so razvojni neaktivna, ki v tem smislu niso v preteklosti vlagala nič, tudi nista bila s strani države dovolj v tem smislu spodbujena, o tem sem govoril, zato jih je toliko propadlo, tudi iz drugih razlogov, ampak tudi za to, malo inovacijsko aktivnih. Med velikimi podjetji je več inovacijskih aktivnih. Tu, bom rekel, s to strategijo poskušamo vzpostaviti okolje, zato je pomembno ta novela, ker omogoča, da, ne govorimo samo o nacionalnem raziskovalno razvojnem programu, ampak da ta strategija vključuje tudi inovacijski segment, ki smo ga skupaj z Ministrstvom za gospodarstvo pod pokroviteljstvom, če lahko tako rečem, Sveta za znanost in tehnologijo pri Vladi oblikovali. Jaz vas vabim in izkoriščam to priložnost, da si res vzamemo čas, vsi dokumenti so javno objavljeni, in da v razpravi, ki bo tu, v Državnem zboru, naredimo pomemben premik naprej k vzpostavitvi okolja, v katerem si bo mogoče predstavljati, racionalno prestavljati, da bo Slovenija uspešna tudi v prihodnosti.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Ne želi. Ker nihče več ne želi besede k amandmajem, zaključujem razpravo. O amandmaju k 9. členu bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali danes, v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 26. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O OBLIGACIJSKIH IN STVARNOPRAVNIH RAZMERJIH V LETALSTVU. Predlog zakona je v obravnavo predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo dr. Igorju Jakominu, državnemu sekretarju na Ministrstvu za promet. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Državni zbor je zadnje spremembe Zakona o obligacijskih in stvarnopravnih razmerjih v letalstvu sprejel v letu 2007. Od takrat je prišlo do sprememb pravnega reda Evropske unije in do sprememb omejitev odgovornosti letalskih prevoznikov v okviru Montrealske konvencije. Spremembe pravnega reda v Evropski uniji se nanašajo na uredbo Evropske komisije, s katero so se spremenile zahteve v zvezi z zavarovanjem za letalske prevoznike in operaterje. Glede sprememb omejitev odgovornosti letalskih prevoznikov pa je Mednarodna organizacija civilnega letalstva v okviru Montrealske konvencije revidirala omejitve odgovornosti letalskih prevoznikov s sklicevanjem na faktor inflacije, ki ustrezajo akumulirani stopnji inflacije od dneva začetka veljavnosti Montrealske konvencije. Glede na navedene spremembe je treba ustrezno prilagoditi in spremeniti tudi določbe zakona. Poglavitne rešitve novega zakona so, da se nacionalno ureditev prilagodi ureditvi, ki izhaja iz uredb Evropske unije in revidiranim omejitvam odgovornosti letalskih prevoznikov v okviru Montrealske konvencije, hkrati pa so posamezne določbe zakona tudi terminološko popravljene in smiselno usklajene z ureditvijo iz uredb Evropske unije in v zvezi z Montrealsko konvencijo. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za promet kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku odbora gospodu Janku Vebru, izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem. Odbor za promet je na svoji 15. redni seji, ki je bila 20. januarja 2011, kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembi Zakona o obligacijskih in stvarnopravnih razmerjih v letalstvu. Obravnavo smo vodili v skladu z odločitvijo Kolegija predsednika Državnega zbora po skrajšanem postopku. Uvodno obrazložitev k predlogu zakona je podal državni sekretar Ministrstva za promet dr. Igor Jakomin. Poudaril je, da je od zadnje uveljavitve sprememb Zakona o obligacijskih in stvarnopravnih razmerjih v letalstvu v letu 2007 ponovno prišlo do sprememb pravnega reda Evropske unije, in to je tudi razlog za pripravo predloga zakona o spremembah obravnavanega zakona. S tem zakonom se tako rešuje vprašanje prilagoditve nacionalne ureditve ureditvi sprememb uredb Evropske unije in revidiranim omejitvam odgovornosti letalskih prevoznikov v okviru Montrealske konvencije v zvezi z evropsko uredbo, nanaša pa se na odnos med prevozniki, potniki, prtljago in tovorom. Zakonodajno-pravna služba je navedeni predlog zakona proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom, podala je nekaj pripomb. Na te pripombe smo tudi v koaliciji oblikovali amandmaje, in odbor je vse te amandmaje, ki so bili posredovani s strani koalicijskih poslanskih skupin, sprejel. Na sami obravnavi zakona ni bilo razprave, je pa odbor v skladu s 128. členom Poslovnika glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Tako je tudi na današnji seji pripravljen dopolnjen predlog zakona, ki ga obravnavamo. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Danijel Krivec.
Spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi, predstavnika ministrstva! Predlog zakona o spremembah Zakona o obligacijskih in stvarnopravnih razmerij v letalstvu ureja obligacijska in stvarnopravna razmerja, postopke izvršbe, zavarovanja, terjatev ter ureja in odpravlja kolizijo zakonov na področju letalstva. Posamezna vprašanja urejajo tudi uredbe Evropske unije in konvencija o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, tako imenovana Montrealska konvencija, kot je to določeno v 1. členu citiranega zakona. Pri pripravi Zakona o obligacijskih in stvarnopravnih razmerjih v letalstvu, ki je bil sprejet v letu 2000, je bila upoštevan takrat veljavna ureditev Evropske unije. Od leta 2000 je bilo sprejetih več uredb Evropske unije, ki so posegale na področje, ki ga je urejal ta zakon. S spremembami in dopolnitvami zakona v letu 2007 so bile uveljavljene naslednje poglavitne rešitve. Prenehala je veljati nacionalna ureditev, ki ni bila skladna z ureditvijo iz treh uredbe Evropske unije, o odgovornosti letalskih prevoznikov v zvezi z letalskim prevozom potnikov in njihove prtljage, v zvezi z Montrealsko konvencijo ter v zvezi z ureditvijo uredbe Evropske skupnosti o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov in uredbe Evropske skupnosti o zahtevah v zvezi z zavarovanjem za letalske prevoznike in operaterje. Posamezne določbe zakona so bile terminološko in smiselno usklajene z ureditvijo iz navedenih uredb. Glede na navedene spremembe pravnega reda Evropske unije, je bilo treba zakon ustrezno prilagoditi. Od uveljavitve zadnjih sprememb zakona v letu 2007 je spet prišlo do sprememb pravnega reda Evropske unije, prav tako pa so bile revidirane omejitve odgovornosti letalskih prevoznikov v okviru Montrealske konvencije. Evropska komisija je sprejela več uredb, ki posegajo na področje letalskih prevozov. Glede na vse navedeno je uredba komisije Evropske unije, št. 285/2010 uveljavila spremembe določb glede odgovornosti v zvezi s prtljago, zavarovalnimi kritji v komercialnih operacijah, za odgovornost v zvezi s tovorom in zavarovalnim kritjem v komercialnih operacijah. Glede na vse navedene spremembe pravnega reda Evropske unije in revidirane omejitve odgovornosti letalskih prevoznikov v okviru Montrealske konvencije je treba ustrezno prilagoditi in spremeniti določbe Zakona o obligacijskih in stvarnopravnih razmerjih v letalstvu. Ker gre za uskladitev zakona z zakonodajo Evropske unije, predlogu zakona v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Janez Ribič.
Spoštovani prisotni! Poslanci Slovenske ljudske stranke bomo podprli predlagan zakon, s katerim se nacionalne ureditve prilagajajo novi ureditvi in spremenjenim uredbam Evropske unije in revidiranim omejitvam odgovornosti letalskih prevoznikov v okviru Montrealske konvencije. Na videz suhoparne določbe in zelo kratka dopolnitev oziroma sprememba zakona ima pomembne posledice za potnike in njihovo prtljago. V preteklem letu smo bili priča precejšnjim zastojem in odpovedim v letalskem prometu kot posledica naravnih nesreč in nevarnosti terorizma. Najvažnejše je zdravje in varnost potnikov, kljub temu pa morajo imeti tudi pravico do zaščite svoje prtljage in imetja. Prilagajamo torej nacionalno ureditev glede spremembe določb, uskladitev in povečanje odgovornosti v zvezi s potniki in njihovo prtljago, ki z uredbo komisije številka 285/2010 upoštevajo ugotovitve mednarodne organizacije civilnega letalstva, ki morajo po Montrealski konvenciji upoštevati faktor inflacije, ki je od uveljavitve konvencije 4. novembra 2003 presegel prag 10 %. Predlog zakona, dopolnjen in popravljen glede na pripombe pravne službe, se nam zdi torej potreben, zato ga bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Anton Urh.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Pred nami je predlog novele Zakona o obligacijskih in stvarnopravnih razmerjih v letalstvu. Od zadnje uveljavitve spremembe Zakona o obligacijskih in stvarnopravnih razmerjih v letu 2007 je ponovno prišlo do sprememb pravnega reda Evropske unije. Revidirane pa so bile tudi omejitve odgovornosti letalskih prevoznikov v okviru Montrealske konvencije. Evropska komisija ne namreč 6. aprila 2010 sprejela Uredbo o zahtevah v zvezi z zavarovanjem za letalske prevoznike in operaterje. S predlaganim zakonom se tako rešuje vprašanje prilagoditve nacionalne ureditve, ureditvi spremenjenih uredb Evropske unije in revidiranim omejitvam odgovornosti letalskih prevoznikov. Posamezne določbe so tako terminološko popravljene in smiselno usklajene z ureditvijo iz uredbe Evropske unije v zvezi z Montrealsko konvencijo. V Poslanski skupini DeSUS bomo predlog novele podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo predstavil gospod Andrej Magajna.
Spoštovani prisotni! V letu 2007 je ponovno prišlo do sprememb pravnega reda Evropske unije. Revidirane pa so bile tudi omejitve odgovornosti letalskih prevoznikov v okviru Montrealske konvencije. S predlaganim zakonom se tako rešujejo vprašanja prilagoditve nacionalne ureditve ureditvi spremenjenih uredb Evropske unije in revidiranim omejitvam odgovornosti letalskih prevoznikov v okviru Montrealske konvencije. Ob upoštevanju pripomb Zakonodajno-pravne komisije Poslanska skupina nepovezanih poslancev podpira novele zakona.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Lep pozdrav v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov, v kateri ugotavljamo, da Zakon o obligacijskih in stvarnopravnih razmerjih v letalstvu do sedaj ni doživel obravnave pred Ustavnim sodiščem, Evropskim sodiščem in tudi sicer ni bilo zaznati pri njegovem izvajanju drugih večjih problemov. To je zelo pomembno, saj se zelo redkokdaj srečamo s takšno vsebino zakona. Še posebej nas pa to razveseljuje zaradi tega, ker ta zakon ureja odgovornost prevoznikov do potnikov, prtljage in tovora, kar je tudi izjemno občutljiv odnos. Tako je predlog, ki ga danes obravnavamo, posledica ugotovitve mednarodne organizacije civilnega letalstva, ki je revidiralo omejitve od odgovornosti letalskih prevoznikov v okviru Montrealske konvencije in s sklicevanjem na faktor inflacije, ki je presegel prag 10 %, ki se merijo od 4. novembra 2003, je komisija ugotovila, da je treba prilagoditi omejitve odgovornosti do potnikov, prtljage in tovorov. Glede na vse navedeno je uredba Evropske unije uveljavila citirano spremembo določb glede odgovornosti in ugotavljamo, da je najnižje zavarovalno kritje za prtljago tisoč 131 posebnih pravic črpanja, prej je to bilo tisoč, pri tovoru je bilo prej 17, s tem zakonom uveljavljamo 19 posebnih pravic črpanja za kilogram tovora. Pri potnikih pa je letalska komisija pri revidiranju ugotovila, da najnižje zahteve v zvezi z zavarovanjem, ki so bile določene, bistveno presegajo revidirane omejitve odgovornosti. Tako da je bilo pri potnikih to očitno višje zastavljeno, kot urejamo s tem zakonom. Tudi zaradi tega, ker bo mogoče s tem ta zakon prinesel tudi nekoliko lažje poslovanje našega nacionalnega prevoznika, podpiramo vse te spremembe. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakonu bomo opravili danes v okviru glasovanj po ure po prekinjeni 26. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 29. TOČKO – OBRAVNAVA AKTA O RAZŠIRITVI OBSEGA PARLAMENTARNE PREISKAVE ZA UGOTOVITEV POLITIČNE ODGOVORNOSTI NOSILCEV JAVNIH FUNKCIJ ZARADI SUMA, DA SO BILI VPLETENI V FINANCIRANJE SPORNIH MENEDŽERSKIH PREVZEMOV GOSPODARSKIH DRUŽB ISTRABENZ, HOLDINŠKA DRUŽBA, D. D., IN PIVOVARNA LAŠKO, D. D., S STRANI BANK OZIROMA KREDITNIH INSTITUCIJ V PRETEŽNI DRŽAVNI LASTI (KREDITNE INSTITUCIJE ZNOTRAJ NLB SKUPINE IN NKBM, D. D.), IN SICER TAKO, DA NAJ BI ZLORABILI SVOJ POLITIČNI VPLIV ZA DODELJEVANJE POSOJIL ČLANOM POSLOVODNIH ORGANOV NAVEDENIH GOSPODARSKIH DRUŽB IN Z NJIMI POVEZANIH PRAVNIH IN FIZIČNIH OSEB (TI. "SLAMNATIH" PODJETIJ, FINANČNIH HOLDINGOV IPD.) ZA ODKUP VEČINSKEGA ALI PRETEŽNEGA DELEŽA GOSPODARSKE DRUŽBE, KI SO JO VODILI OZIROMA JO VODIJO, IN ZA UGOTAVLJANJE POLITIČNE ODGOVORNOSTI NOSILCEV JAVNIH FUNKCIJ ZARADI DOMNEVNO POMANJKLJIVE OZIROMA NEUSTREZNE ZAKONODAJE S PODROČJA PREVZEMOV, KI JE DOPUŠČALA OMENJENE SPORNE MENEDŽERSKE PREVZEME. Predlog za razširitev parlamentarne preiskave je zboru predložila preiskovalna komisija. Dajem besedo predsedniku preiskovalne komisije, gospodu Lojzetu Posedelu, za dopolnilno obrazložitev. Izvolite.
Hala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, vsem lep pozdrav! Predlog za razširitev bom podal kot predsednik te komisije, sicer pa je bil sklep za to razširitev sprejet na komisiji soglasno s strani članice in vseh članov. v tem trenutku se tudi zahvaljujem članici in vsem članom iz vseh političnih strank, ki v tej komisiji sodelujejo, za zelo dobro sodelovanje. Praktično vsi naši sklepi do sedaj so bili soglasno sprejeti ali pa vsaj ni bilo nasprotovanja. Kot rečeno, tudi v dosedanjem delu – imeli smo 14 rednih sej in dve izredni seji – smo si v prvem delu zadali za cilj, da pojasnimo, kakšna je bila zakonodaja, ki je urejala prevzeme v tem obdobju časa preiskave, se pravi od avgusta leta 2005 do začetka dela komisije. Zato smo v tem obdobju opravili najprej strokovni pregled vse zakonodaje in zaslišanje 14-ih prič. Do sedaj smo zaslišali bivšega ministra za gospodarstvo, gospoda Vizjaka, bivšega ministra za finance, gospoda Bajuka, generalnega sekretarja bivše vlade, gospoda Predaliča, bivšega guvernerja Banke Slovenije, gospoda Gasparija, dva državna sekretarja Ministrstva za gospodarstvo, gospo Starina Kosem in pa gospoda Jeršiča. Zaslišali smo tudi nekaj pravnih strokovnjakov oziroma strokovnjakov, ki so ali bi naj sodelovali pri pripravi zakonodaje, to je gospod Marjan Kocbek, gospod Dušan Pšeničnik, Rado Bohinc, Maks Tajnikar, in pa opravili smo tudi zaslišanja regulatorjev, gospoda Janija Soršaka, Damjana Žuglja in pa Marka Kranjca. V teh pričevanjih in pa v pridobivanju podatkov s področja prevzemov smo nekako prišli do teh začasnih ugotovitev glavnih petih problemov, ki so se pojavili v tem obdobju in ki so nekako potem tudi se rezultirali v teh spornih menedžerskih prevzemih. Kot rečeno, teh pet glavnih problemov bi lahko označili kot, prvič, preveč prelahko dostopnega denarja v bankah, drugič, pomanjkljiva zakonodaja o prevzemih, tretjič, premajhen nadzor regulatorjev in nadzornikov, četrtič, pohlep in neetičnost nekaterih menedžerjev, in pa petič, prijateljske in politične povezave udeležencev pri prevzemih. Sicer sta bili peta in prva točka očitno zelo zelo povezani, zato je do tega tudi lahko prišlo. In zaradi tega in teh ugotovitev tudi danes predlog za razširitev obsega parlamentarne preiskave. Ugotovili smo in pa kar nekaj je tudi informacij, da bi naj pri teh spornih menedžerskih prevzemih aktivno sodelovali tudi nekateri nosilci javnih funkcij. Vemo, kdo je po zakonu opredeljen in določen kot nosilec javne funkcije, zato bi želeli v tej naslednji fazi te informacije oziroma te govorice, te namige potrditi ali pa zavreči. Zato želimo preveriti pri vseh nosilcih javnih funkcij in pa pri vseh bankah, ne samo pri teh dveh bankah, ki sta v pretežni državni lasti in ki sta že opredeljeni v osnovnem aktu o parlamentarni preiskavi, da razširimo to tudi na vse banke in pa, kot rečeno, na vse nosilce. Jaz sem prepričan, da boste poslanke in poslanci ta predlog za razširite parlamentarne preiskave potrdili. Kot rečeno na komisiji je bil sprejet soglasno. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališča poslanskih skupin. Gospod Lojze Posedel v imenu Poslanske skupine Zares, če želite. Hvala lepa, ste svoje mnenje podali. V imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev, gospod Andrej Magajna. Izvolite.
Spoštovani prisotni! Vsi trije poslanci naše poslanske skupine podpiramo razširitev vsebine preiskovalne komisije, da se ugotovi, ali so v posameznih menedžerskih prevzemnih aktivno sodelovali tudi nosilci javnih funkcij, tako da so pri bankah pridobili kredite zase in za podjetja, v katerih so bili lastniki oziroma solastniki. Izjemno zaskrbljujoč je, ko pravzaprav ne samo poslanci, javnost izve za podatke, ne glede na to, ali je milijon več ali manj, ampak da gre okoli 7 milijard nesmotrnih posojil, med katerimi so tudi posojila namenjena menedžerskim prevzemom, kako se ravna z družbeno lastnino. Vedno bolj je prisoten sum in vedno bolj utemeljen, da je država postala plen določenih lobijev in določenih političnih elit. Poleg znanih afer z bypass firmami, s hčerinskim podjetjem, je moderni sistem polaščanja ravno v tem, da si politično-ekonomski krogi poskušajo s prevzemi in, bi rekel, nelegalnimi metodami pridobiti predvsem družbena javna sredstva. Ta komisija ima izredno pomembno vlogo, dosedanje delo gospoda Alojza Posedela je bilo zelo dobro, korektno. In dobro je tudi slišati, da lahko komisija deluje tako, da so njeni sklepi soglasno sprejeti in komisiji želim veliko uspeha pri nadaljnjem delu in izredno težkem, politično odgovornem delu.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani! Komisija, o kateri govorimo, je bila ustanovljena zato, da se ugotovi, ali so bile tekom postopkov prevzemov sistema Istrabenz in Pivovarne Laško uporabljene tudi metode, predvsem pridobivanja denarja, na način, ki ni v skladu s slovensko zakonodajo, ali karkoli drugega narobe zaradi domnevno pomanjkljive oziroma neustrezne zakonodaje s področja prevzemov, ki je dopuščala omenjene sporne menedžerske prevzeme. Vem, da so bile seje zaslišanj javne, potem verjetno ne bom povedal nobenih skrivnosti. Omenil pa bi sledeče, da osnovna prevzemna zakonodaja je bila iz leta 1997, 1998, potem pa je bil v letu 2005 spremenjen Zakon o prevzemih in leta 2006 Zakon o gospodarskih družbah, na osnovi katerega so potem potekali omenjeni postopki. In lahko povem, da se na zaslišanjih ni pokazalo, da bi bilo z zakonodajo kar narobe, ampak priče so izjavile dobesedno, "Z zakoni je bilo v glavnem v redu, samo izvajanje te zakonodaje je bilo malce sporno predvsem zato, ker tudi sodna veja oblasti ni opravila svoje naloge, tako, kot bi bilo treba". In zato je bilo predlagano, da se omenjena preiskovalna komisija razširi za področje, ki je omenjeno s stavkom, "ugotovi, ali so v posameznih menedžerskih prevzemnih aktivnostih sodelovali tudi nosilci javnih funkcij tako, da so pri bankah pridobivali kredite zase in podjetja, v katerih so bili lastniki oziroma solastniki". Kot je bilo omenjeno na omenjeni komisiji, smo vsi člani glasovali za, nihče ni bil proti. Lahko povem, da v Slovenski demokratski stranki podpiramo omenjeno širitev. Mogoče bi bila potrebna še kakšna dodatna širitev, da bi lahko prišli do resnice, kako je sploh lahko prišlo do te Pivovarne Laško, kako je lahko Pivovarna Laško za 90 tisoč SIT po delnici kupila delnice Uniona, medtem ko je Interbrew ponujal kar za 29 tisoč SIT višjo ceno, to je za 119 tisoč SIT po delnici. Tako da mogoče bomo tudi do tega prišli v tej komisiji, zato v Slovenski demokratski stranki podpiramo omenjeno širitev. Želel bi poudariti še sledeče, da je bilo na zaslišanju tudi marsikdaj kategorično povedano, da je verjetno kriv, da je prišlo do določenih nepravilnosti, naj zaenkrat uporabljam ta izraz, tudi zaradi tega, ker sodni sistem ne učinkuje učinkovito, ne deluje promptno in ne deluje v realnem času. In če bi se to dogajalo, bi verjetno marsikatera stranpot, ki se je prikazala pri tem, verjetno ne bi bila mogoča. To pa pomeni, da je lahko tudi dobro delovanje sodnega sistema pomemben faktor funkcioniranja gospodarskega, finančnega, ekonomskega sistema, še posebej v času tranzicije, ko lastnina ni določena ali lastnina dobiva svojega drugega titularja. In da dobro funkcioniranje sodnega sistema s tem neposredno pa tudi posredno omogoča dober nadzor ali pa omogoča stranpoti, če delovanje sodnega sistema ni takšno, kot bi moralo biti. V tem primeru prav gotovo omogoča stranpoti in omogoča tajkunske zgodbe. In to še posebej, če se po dolgem postopku, po dolgem sodnem postopku nikomurnič ne zgodi, priče pa se celo nagovarja, naj spremenijo svoje pričanje, naj spremenijo svojo vsebino. Če je treba, jih odvetniki na dan obravnave tudi po 20-krat kličejo, da naj spremenijo svojo vsebino in svoje pričanje. Ta komisija je odprla tudi neko področje, ki mogoče prvotno sploh ni bilo predvideno, to je delovanje samega bančnega in finančnega sistema. Prav gotovo se je tudi pokazalo, da ima ta sistem zelo veliko podporo, rekli bomo, izven sistema funkcioniranja države, ker drugače si ne znamo razlagati, da se enostavno bančnih podatkov ni dalo dobiti niti od Banke Slovenije, ki je napotovala naprošnika določenih informacij na komercialne banke, komercialne banke pa so potem poslale naprošnika za gradivo na Banko Slovenije in krog je bil zaključen. Se pravi, ni se dalo prodreti v te kroge. Seveda tudi ta zaprta veriga se počasi odklepa in se počasi odpira, jaz bom rekel, tudi po zaslugi te komisije in še mogoče katere druge. Tako da računamo, da bo ta širitev prav gotovo prinesla tudi kakšno osvežitev, mogoče pa bi bila potrebna še kakšna širitev, da bi dejansko ugotovili, zakaj je država omogočala, da so se delnice firm nekaterim, za katere smo rekli, da je nacionalni interes, prodajale po tretjini nižje cene, kot pa so za to ponujali tuji ponudniki. Verjetno, danes ugotavljamo, če ta nacionalni interes ne bi bil tako nacionalen in bi ugotavljali bolj finančno plač in dobro funkcioniranje teh firm, bi danes verjetno tega problema ne imeli ali pa vsaj ne v taki obliki, problem bi bil manjši. Verjetno tudi te preiskovalne komisije ne bi bilo. Ampak dobro, to bi bilo, če bi bilo. V Slovenski demokratski stranki bomo to širitev podprli in seveda bomo tudi intenzivno in tvorno delovali v tej komisiji. Hvala.
Hvala lepa. Cvetka Zalokar Oražem, ne bo razpravljala. Andrej Magajna, boste še? Ne, ne bo razpravljal. Franco Juri. Ne bo. Franci Kek. Ne bo. Vito Rožej. Ne bo. Alojz Potočnik. Ne bo. Tadej Slapnik. Ne bo. Vili Trofenik. Ne bo. Gospod Rudolf Petan. [[Ne.]] Hvala. Predlagatelj, gospod Lojze Posedel. [[Ne.]] Vsi pripravljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas določen za razpravo še ni potek, sprašujem, ali želi na podlagi 1. odstavka 71. člena Poslovnika zbora še kdo razpravljati? Ne želi nihče več. Zaključujem razpravo. Na podlagi 93. člena Ustave Republike Slovenije ter prvega odstavka 9. člena, drugega odstavka 1. člena in drugega odstavka 4. člena Poslovnika o parlamentarni preiskavi ugotavljam, da je Državni zbor odredil razširitev obsega Parlamentarne preiskave za ugotavljanje politične odgovornosti nosilcu javnih funkcij, zaradi suma, da so bili vpleteni v financiranje spornih menedžerskih prevzemom gospodarskih družb Istrabenz, holdinška družba, d. d., in Pivovarna Laško, d. d., s strani bank oziroma kreditnih institucij v pretežni državni lasti, to so kreditne institucije NLB skupine in NKBM, in sicer tako, da naj bi zlorabil svoj politični vpliv za dodeljevanje posojil članov poslovodnih organov navedenih gospodarskih družb in z njimi povezanih pravnih in fizičnih oseb ter tako imenovanih slamnatih podjetij, finančnih holdingov in podobno za odkup večinskega in pretežnega deleža gospodarske družbe, ki so jo vodili oziroma jo vodijo, in za ugotavljanja politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij, zaradi domnevno pomanjkljive oziroma neustrezne zakonodaje s področja prevzemov, ki je dopuščala omenjene sporne menedžerske prevzeme. Obseg parlamentarne preiskave se zato razširi z novim drugim odstavkom, ki se glasi, "preiskava naj ugotovi, ali so v posameznih menedžerskih prevzemnih aktivnostih sodelovali tudi nosilci javnih funkcij tako, da so pri bankah pridobili kredite zase ali za podjetja, v katerih so bili lastniki oziroma solastniki. Drugi odstavek postane tretji odstavek. Razširitev obsega parlamentarne preiskave je s tem odrejena in s tem zaključujem to točko dnevnega reda.
Prehajamo na 26. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA DEKLARACIJE O POLITIKI REPUBLIKE SLOVENIJE DO NOVIH NARODNIH SKUPNOSTI. Predlog deklaracije je v obravnavo zboru predložila skupina 47 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Miranom Potrčem. Za dopolnilno obrazložitev predloga deklaracije dajem besedo predstavniku predlagatelju, gospodu Miranu Potrču. Ker sva se ravnokar zamenjala, dovolite hipec predaha. Izvolite gospod Potrč.
Gospod predsedujoči, predstavniki Vlade, spoštovane kolegice in kolegi! 18. novembra lani je 47 poslank in poslancev vložilo v parlamentarno proceduro predlog deklaracije, ki ga danes obravnavamo. Predlog dokumenta je nastajal skoraj leto dni, od prve iniciative predstavnikov Društev narodov nekdanje SFRJ. O njenem sprejemu in vsebini so se doslej pozitivno izrazili ne le poslanci, Vlada in Državni svet, temveč tudi predsednik republike in Varuhinja človekovih pravic. V delovnih telesih Državnega zbora ni doslej nobena poslanka ali poslanec glasoval proti deklaraciji. Stališča Zakonodajno-pravne službe so vključena v besedilo deklaracije, novi amandmaji za sejo Državnega zbora niso bili vloženi. Vse navedeno potrjuje, da je Republika Slovenija dovolj politično in narodnostno zrela in samozavestna, da večetičnost razume kot bogatenje lastne identitete, medkulturni dialog, pa kot medsebojno spoštovanje različnih narodov in njihovih kultur, kar prinaša prednosti pri razvoju družbe v pogojih svobodnega in enakopravnega sveta in posebej Evrope. Ustava Republike Slovenije sicer ne predpostavlja posebnega varstva kolektivnih pravic pripadnikov narodov nekdanje SFRJ v Sloveniji, njihove individualne in človekove pravice pa so jim z Ustavo zagotovljene, kljub temu pa je mogoča njihova bolj organizirana in institucionalna vključenost v družbeno življenje ter skrb za lasten položaj in interese. To velja za vse narodne skupnosti, ki žive v Sloveniji. Na podlagi njihovega ustreznega interesa in iniciativ bomo zato sčasoma oblikovali svoja stališča in politiko tudi do teh vprašanj, toda obstajajo nesporni razlogi, zaradi katerih vsa vprašanja in odnos do vseh pogojno manjšinskih narodnih skupnosti v Sloveniji ni mogoče urediti z enim dokumentom in zaradi česar položaj narodnih skupnosti bivše SFRJ dopušča posebno in zgodnejšo obravnavo. Kot argumente za te trditve je mogoče navesti naslednje razloge. Prvič. To sledi njihovi vlogi in položaju ob osamosvojitvi Slovenije, posebej upoštevajoč pravico do enakopravnega glasovanja na plebiscitu, njihovemu spremenjenemu položaju po osamosvojitvi in dejstvu, da večina držav, nastalih iz nekdanje Jugoslavije, v svojih ustavah ali zakonih ureja nekatera posebna vprašanja in pravice narodov nekdanje skupne države. Drugič. To terja dobra organiziranost pripadnikov teh narodnih skupnosti v številnih društvih in njihovi krovni organizaciji, preko katere že več let izražajo željo in potrebo po ureditvi možnosti za njihovo sodelovanje pri urejanju svojega položaja in pravic. Predvsem pa si prizadevajo za določitev organa, v katerem bi imeli institucionalnega sogovornika s strani države. In tretjič. Opozoriti kaže na ureditev teh vprašanj, na katere že vrsto let opozarja varuh človekovih pravic, ki priporoča Državnemu zboru in Vladi, oblikovanje in sprejem strategije urejanja kolektivnih pravic manjšin, ki v Ustavi niso posebej opredeljene, ter opredelitev institucije, ki jo bodo predstavniki teh skupnosti imeli za sogovornika na ravni države. Posebej pa upošteva tudi priporočila mednarodnih nadzornih teles za varstvo manjšin in človekovih pravic, ki so Slovenijo v preteklosti že večkrat opozorila na neustrezno urejenost tega vprašanja. Spoštovane poslanke in poslanci, dejstvo, da z deklaracijo ne posegamo v ustavne pravice niti ne določamo novega pravnega položaja navedenih manjšin, da Vladi ne nalagamo nikakršnih formalnih obveznosti, ampak z njo izražamo pomembna splošna stališča Državnega zbora do položaja teh manjšin, govori za to, da deklaracijo sprejmemo. Hvala.
Hvala lepa. Predlog resolucije je obravnaval Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici, gospe mag. Majdi Potrata. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod državni sekretar in sodelavca, poslanke in poslanci! Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino je Predlog deklaracije o politiki Republike Slovenije do novih narodnih skupnosti, ki jo je v obravnavo predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Miranom Potrčem, obravnaval na 25. redni seji 18. januarja letos. Mnenje k predlogu deklaracije so dali Zakonodajno-pravna služba, Vlada, Komisija za kulturo, znanost, šolstvo in šport Državnega sveta, ki je deklaracijo podprla, prav tako pa je kot zainteresirano delovno telo predlog deklaracije obravnavala tudi Komisija za peticije ter za človekove pravice in enakem možnosti, ki je tudi izrazila soglasje in podporo predlogu deklaracije. Predstavnik predlagateljev Miran Potrč je uvodoma podal dopolnilno obrazložitev k predlogu deklaracije in povedal, da je deklaracija nastajala več mesecev, vložena pa je bil v zakonodajno proceduro 18. novembra 2010. To je dokument, ki je pripravljen s soglasjem Vlade, podpisnikov predloga, predstavnikov obravnavanih narodnih skupnosti in obeh poslancev avtohtonih narodnih skupnosti, italijanske in madžarske. Slovenija je po mnenju prvopodpisanega politično dovolj in narodnostno dovolj zrela in samozavestna, da večetničnost oziroma večkulturnost razume kot bogatenje lastne identitete, medkulturni dialog pa je bil tudi ena izmed prioritet slovenskega predsedovanja Svetu Evropske unije v letu 2008. Menil je tudi, da se mora Slovenija kot demokratična država zavedati potrebe po boljši normativni ureditvi položaja narodnih skupnosti, ki v Ustavi niso posebej opredeljene, kar sledi njihovi vlogi in položaju po osamosvojitvi Slovenije. Posebej je omenil tudi, da je deklaracija nasledek opozoril Varuha človekovih pravic, priporočil in opozoril mednarodnih nadzornih teles za varstvo človekovih pravic in pravic manjšin pa tudi dobre organiziranosti pripadnikov teh narodnih skupnosti v številnih društvih in krovni organizaciji Zvezi zvez kulturnih društev konstitutivnih narodov in narodnosti razpadle SFRJ v Sloveniji. Predstavnik Vlade Jožef Školč je povedal, da je deklaracija primeren akt, ki odgovarja na večletne pobude predstavnikov obravnavanih narodnih skupnosti, da se na ustrezen način poimenujejo in dobijo tudi mesto, kjer lahko razpravljajo in dajejo predloge za izboljšanje svojega položaja. Deklaracija pomeni priznanje kulturnih in izobraževalnih pravic ter lažje delo za naše predstavnike v tujini, ki se v različnih situacijah znajdejo pred vprašanji, kako je urejen položaj teh narodov in narodnosti v Sloveniji, z njo pa se zapira tudi vprašanje političnega reprezentiranja. Tudi predstavnik Ministrstva za kulturo, državni sekretar dr. Stojan Pelko, je povedal, da je bilo ministrstvo vključeno v oblikovanje mnenja k tej deklaraciji. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je uvodoma opozorila na vsebino in pravno naravo deklaracije kot akta, ki ga sprejema Državni zbor na podlagi 110. člena Poslovnika, kjer je določen tudi vsebinski okvir, ki naj ga tak akt ima. Opozorila pa je še na nekatere vsebinske pripombe glede samega besedila deklaracije, ki pa so večinoma bile odpravljene z vloženimi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin. Sprejem deklaracije je pozdravil tudi predsednik Zveze zvez kulturnih društev konstitutivnih narodov in narodnosti razpadle SFRJ Fahir Gutić, ki je menil, da bodo pripadniki obravnavanih narodnih skupnosti s sprejemom postali enakovredni večinskemu prebivalstvu na ozemlju Republike Slovenije. Sledila je razprava, v kateri so člani in članice odbora podprli sprejem deklaracije, eden od razpravljavcev pa je imel pomisleke glede neurejenosti obravnavane tematike v ustavi in v zakonodaji, zanimale pa so ga tudi finančne posledice, ki bodo nastale s sprejemom deklaracije. Predlagatelj je na ta vprašanja tudi odgovoril. Po končani razpravi je odbor sprejel amandmaje štirih koalicijskih poslanskih skupin k naslovu, četrtemu odstavku uvodnega dela, podnaslovu ter k 1., 3., 4., 5. in 6. točki predloga deklaracije. Na podlagi teh sprejetih amandmajev in amandmaja na amandma štirih poslanskih skupin je bil pripravljen dopolnilni predlog besedila deklaracije, ki ga v obravnavo in sprejem dobiva v dopolnjenem predlogu tudi Državni zbor v odločanje. Hvala.
Hvala lepa. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade. Gospod Jožef Školč, državni sekretar, prosim.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, gospod podpredsednik! Ta deklaracija je zagotovo pomemben civilizacijski korak k urejanju dela tistih vprašanj, ki zadevajo manjšinske politike v Republiki Sloveniji. Kot prvo je pomembno tudi to, da je pri nastajanju tega akta sodelovala zainteresirana populacija, ki namerava te manjšinske pravice tudi uresničevati. Kot drugo je pomembno tudi to, da je ta akt nastal v Državnem zboru in doživel široko podporo, vsaj tako kaže, poslank in poslancev različnih političnih skupin. S tem se tudi zapira eno od teh vprašanj, ki je tlelo pravzaprav od ustanovitve naše države do zdaj. Z vidika Vlade velja mogoče povedati, da je ustava in izjave ob sprejemanju ustave, da so Slovenijo zavezale k spoštovanju vseh človekovih pravic, in s tem tudi jezikovnih in kulturnih, za državljane in državljanke, ki živijo na našem ozemlju in seveda tudi za vse druge. Ta deklaracija ureja predvsem in samo položaj državljank in državljanov, ki se imajo za Albance, Bošnjake, da ne naštevam po abecednem redu do konca. K uresničevanju teh pravic nas kličejo tudi mednarodni akti, ki jih je Državni zbor sprejel, in različne konvencije. Vse po vrsti na nek način zahtevajo, da se pravice spoštujejo, da se ne dela razlik, omogočajo pa državi in državam, ki te akte podpisujejo, da same oblikujejo načine in politike, kako se te pravice izvajajo, in na drugi strani, da tudi same definirajo in določajo, katerim manjšinam takšne pravice pripadajo. V tem oziru je mogoče pomembno tudi to, da je deklaracija, kot ste jo pripravili, v Državnem zboru sprejela samo poimenovanje teh skupin in ni vsiljevala kakšnih drugih imen, ki so bile tudi iz strokovnih in drugih razprav na razpolago. Še je, bom rekel, aktov, ki so v teh 20-ih letih nastajali v Republiki Sloveniji, ki kličejo k sprejemu te deklaracije. Naj za konec rečem, da zagotovo tak akt po eni strani pomeni zapiranje marsikaterega vprašanja s strani drugih držav mednarodnih organizacij in pa tudi organizacij, ki spremljajo uresničevanje človekovih pravic, po drugi strani pa tudi ta akt odpira Sloveniji možnost, da si poveča ugled v mednarodni skupnosti in nam, ki živimo tukaj, da lažje urejamo morebitna vprašanja, ki bodo iz tega naslova prihajal na dnevni red. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Janez Ribič v imenu Poslanske skupine SLS.
Spoštovani! Poslanci Slovenske ljudske stranke smo zadržani do predloga deklaracije, saj smo prepričani, da posega na področje, ki ga Ustava ne ureja, čeprav se predlagatelj najbolj sklicuje ravno nanjo. Res je, da Državni zbor z deklaracijo izraža splošna stališča vprašanj notranje ali zunanje politike Republike Slovenije in neposredno ne predstavlja pravne podlage za sprejem zavezujočih pravnih aktov, kar pa ne pomeni, da je deklaracija zgolj dokument namenjen samemu sebi, pač pa je mogoče sklepati, da lahko iz tega sledi priprava zavezujočih pravnih aktov, ki bodo tem narodnim skupnostim podelili več pravic. Kaj sledi iz tega lahko samo ugibamo. V Sloveniji namreč živita dve avtohtoni narodni skupnosti, italijanska in madžarska, položaj katerih je urejen v Ustavi Republike Slovenije. In na osnovi te ureditve izhajajo posamezni pravni akti, ki položaj teh dveh narodnih skupnosti celovito urejajo. Položaja tako imenovanih novih narodnih skupnosti pa Ustava ne ureja, pač pa jim pripadajo ustavno varovane pravice, ki so enake za vse državljane Republike Slovenije, ne glede na njihov izvor. Slovensko državljanstvo so namreč pridobili tudi posamezniki, ki so prišli v Sloveniji iz drugih držav, ki niso bile v nekdanji SFRJ, pa se za njih ne sprejemajo deklaracije oziroma jim pripadajo tiste pravice, ki so zagotovljene vsem državljanom enakopravno in so zapisane v Ustavi. In ravno na ravni ustavne ureditve bi se morala ujeti takšna vprašanja, saj je le tako mogoče zagotoviti enakopravnost vsem državljanom Republike Slovenije, pa naj prihajajo iz Slovaške, Romunije, Ukrajine ali Srbije. Sicer pa pravno podlago za položaj pripadnikov bivših republik SFRJ v Republiki Sloveniji predstavljajo že bilateralni sporazumi sklenjeni med Vlado Republiko Slovenijo in vlado države, ki je matična država teh priseljencev. Zato poslanci Slovenske ljudske stranke soglašamo z mnenjem Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, ki ugotavlja, da bi bilo treba, citiram, "spremembe na področju njihove pravne zaščite in položaja narodnih skupnosti, ki jim pripadajo, uveljaviti najprej in predvsem na ustavni ravni". Konec navedka. Naj bo jasno, da poslanci Slovenske ljudske stranke podpiramo kulturno ter versko povezovanje in udejstvovanje priseljencev, ki so pridobili slovensko državljanstvo, in ostro obsojamo spodbujanje k narodni, verski in rastni nestrpnosti. V Sloveniji ni omejevanja pravic narodnih skupnosti. Svoje ustavno zagotovljene pravice pa lahko uresničujejo svobodno, brez določanja dodatnih pogojev. Zato poslanci Slovenske ljudske stranke ocenjujemo, da ni potrebe po tovrstnem dokumentu. Menimo tudi, da mora država najprej poskrbeti za svoje manjšine v sosednjih državah, ki so jim vsakodnevno kršene njihovo ustavno varovane pravice in se ostro odzvati na takšne kršitve. Hvala.
Besedo ima gospod Anton Urh, v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani državni sekretar s sodelavci, kolegice in kolegi! Problematizacija vprašanja statusa tako imenovanih novodobnih manjšin je vsekakor širšega družbenega evropskega pomena in sovpada z časom nastajanja novih držav v 90-ih letih prejšnjega stoletja. V Sloveniji se je od razpada nekdaj skupne države vseskozi kazala problematika izvirajoč iz narodnostnega identificiranja in tudi težnje po ureditvi tako posamičnih kot kolektivnih problemov, ki so jih doživljali pripadniki neslovenskih narodnosti na različnih področjih svojega osebnega in družbenega življenja. Kljub temu, da se Slovenija predstavlja kot država z zgledno urejenim sistemom zaščite pravic manjšin in etičnih skupnosti, se s položajem pripadnikov narodov nekdanje Jugoslavije v Sloveniji doslej, to lahko rečemo, ni ukvarjal nobena vlada, čeprav gre za realnost njihovega obstaja, čeprav nas že vrsto let na neurejeno varstvo kolektivnih pravic opozarjajo poleg naših institucij Varuha človekovih pravic tudi mednarodne institucije in mednarodni dokumenti. Poslanci DeSUS-a so s svojimi podpisi k deklaraciji potrdili potrebo po oblikovanju dokumenta, ki bo pomenil pomemben korak k povečanju razumevanja in k več pozornosti do manjšinske problematike pripadnikov narodov, ki so bili prisotni v Sloveniji praktično že pred njenim rojstvom. Prisotnost pripadnikov narodov nekdanje Jugoslavije na današnjem ozemlju Republike Slovenije je posledica emigracijskih procesov iz ekonomskih razlogov, ki so se v glavnem odvijale v 70-ih letih prejšnjega stoletja. Pri popisu prebivalstva se je za pripadnike narodov iz območja nekdanje SFRJ izreklo približno 11 % ljudi, kar pomeni, da glede na celotno strukturno prebivalstva, torej prebivalci konstitutivnih narodov nekdanje Jugoslavije predstavljajo znaten delež. Ti prebivalci pa glede na strukturo tistih, ki niso slovenske narodnosti, predstavljajo 90 % delež. Glede na tako visok delež pripadnikov teh skupnosti na zemljevidu Slovenije je primerno, da jih tudi v naših političnih dokumentnih deklariramo kot enakovredne večinskemu prebivalstvu in poskušamo pristopiti k formalni ureditvi položaja, predvsem pa najti tudi pot za ustvarjanje dialoga na državnem nivoju. V Poslanski skupini DeSUS pozdravljamo in v celoti podpiramo predlagani, na matičnem delovnem telesu dopolnjeni dokument, za katerega ocenjujemo, da bo doprinesel k obravnavi in urejanju tega dolgoletnega in odprtega družbenega vprašanja obstoja in priznavanja narodnostne drugačnosti naših soprebivalcev, sodržavljanov, ki so po našem mnenju upravičeni do tega, da se država, v kateri prebivajo, delajo, jo soustvarjajo, do njihovega kolektivnega položaja končno že enkrat opredeli s svojim pisnim dokumentom in postavi neke normativne okvire tudi za prihodnost. Prepričani smo, da je za uspešen in dober razvoj družbe, kakršna živi v naši državi, nujno zavedanje narodnostnih raznolikosti, jih sprejeti in upoštevati, ter se nenazadnje do njih jasno opredeliti. Le medsebojno priznavajoče narodnosti lahko sobivajo in ustvarjajo sožitje večkulturne in večetnične družbe. Kot že rečeno, v Poslanski skupini DeSUS pozdravljamo in podpiramo deklaracijo pripadnikov narodov nekdanje SFRJ v Sloveniji.
Besedo ima gospod Zmago Jelinčič Plemeniti v imenu Poslanske skupine SNS. Prosim.
Hvala lepa. Tako je prav – "narodič", ki ga vsi jebejo, ki šteje najmanj prebivalcev od vseh sosedov, bo podpiral večje od sebe, ki mu povrh še strežejo po eksistenci, kradejo materialno in kulturno bazo in seveda tudi ozemlje. Slovenski film ne sme nastati, če vsaj ena vloga ni v balkanskem jeziku. Večina TV programov je sploh v balkanskih jezikih, nacionalka pa praktično ne posname oddaje, da ni vključen kakšen balkanski jezik. V kioskih komaj opaziš tisk v slovenščini. Še osrednji dnevnik Delo smo posrali z angleščino. Smo resnično unikum v vesolju, dokler bomo sploh še obstajali. Zanima me, kakšno deklaracijo so sprejeli v Nemčiji. "Multikulti ist gescheitert," je rekla Merklova, ampak naši kulturi itak noben tuj vsadek ne more več škodovati. Smo se tako strašno zanjo borili, da smo pobili ali pregnali pol svojih, svojo kulturo pa uničili. Nacionalno gospodarstvo pa tako sesuli, da se sploh ne bo poznalo, če vse, kar še imamo oziroma vse kar imamo, namenimo tujcem. Tretja faza dokončne demontaže slovenstva je pač uspešno zaključena. Letnike si štejemo 1918, 1941, 1991. Namreč, stoletje pred letom 1918 smo si krčevito prizadevali za "zedinjeno Slovenijo". Ko so bili ustavni dokumenti zanjo z manifestom Karla I. 16. oktobra 1918 na mizi, je Korošec na to pljunil in slovensko etnijo spremenil v propadajočo manjšino v štirih tujih državah, razkosal nacionalno ozemlje, narodovo ime pa spremenil v "troedino pleme". Pleme, kakor se uporablja za živali. Potem so nas med drugo vojno zdesetkali, pomorili, pregnali. Po vojni sistematično pomešali in ko niti to ni dokončno uničilo slovenstva so izumili osamosvojitev, ki po vsem, kar se dogaja, pomeni tretjo, zadnjo in očitno uspešno fazo uničenja. Pred osamosvojitvijo je Pučnik na Ptuju rekel nekako tako: "Ne bomo dovolili ponovne jugoslovenizacije Slovenije". Kot kaže smo pozabili na Pučnika, pozabili smo na tisto, zakaj smo hoteli iti na svoje. In zdaj bomo odpirali neko novo Jugoslavijo na teritorijih Republike Slovenije, s tem da nihče v nobeni od teh držav bivšega Balkana tudi ne razmišlja o čem podobne, da ne bi govoril, kako o tem ne razmišljajo v Avstriji, na Madžarskem, v Italiji in na Hrvaškem, kjer smo Slovenci neka obskurna manjšina, ki jo je treba čim prej izničiti, in to uspešno počno. Kaj pa mi? Mi skrbimo za vse ostale, samo za svoje ljudi ne skrbimo. Naša vlada ne naredi nič za naše manjšine v tujini. Kaj, če bi govoril sploh še o Slovencih kje drugje, kot v sosednjih državah. Popolnoma nič. Mislim, da gre za zelo perfiden način bivšega komunističnega proklamiranega bratstva in edinstva, ki ga hočete s to deklaracijo vpeljati v slovensko državo. Seveda, nekaterim je vseeno, kaj bo, bodo pač mirno hodili na svoje vikende v Istro, na otoke, na Krk, tam jih je v glavnem največ, in še kam drugam. Ampak če mislite, da boste zaradi tega dobili spoštovanje tudi v tistih narodih, katerih pripadnike hočete tu dvigniti nad nivo običajnih Slovencev in jim dati še posebne pravice, se prekleto motite. V Slovenski nacionalni stranki nismo in nikoli ne bomo za tako deklaracijo.
Besedo ima gospod mag. Borut Sajovic v imenu Poslanskega kluba LDS.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Pozdrav gospodu državnemu sekretarju, sodelavki in sodelavcu, kolegicam in kolegom! Z deklaracijo o politiki Republike Slovenije do novih narodnih skupnosti, ki je pred nami, želimo poslanke in poslanci predvsem normativno urediti vprašanje pripadnikov v ustavi imenovanih narodnih skupnosti. Slovenija se kot demokratična država mora zavedati potrebe po boljši normativni ureditvi položaja novih narodnih skupnosti, ki v ustavi niso opredeljene. S tem Slovenija priznava in sledi njihovemu spremenjenemu položaju po osamosvojitvi. K tej odločitvi zagotovo prispeva tudi dejstvo, da večina držav nekdanje SFRJ v svoji ustavi ali zakonodaji posebej ureja pravice narodov nekdanje skupne države. Predlagana deklaracija zato zagotovo pomeni izboljšanje položaja slovenskih državljanov, ki so po narodnosti pripadniki narodov nekdanje SFRJ. Deklaracija, ki je pred nami in v katero je bilo vloženega kar nekaj časa, je bila oblikovana s soglasjem Vlade in obeh poslancev avtohtonih narodnih skupnosti, to je italijanske in madžarske. Pri vsebini in oblikovanju deklaracije pa so sodelovali tudi predstavniki novih narodnih skupnosti. V Liberalni demokraciji Slovenije podpiramo Deklaracijo o politiki do novih narodnih skupnosti, s katero se zavzemamo za izboljšanje njihovega položaja kot tudi vloge, a ne v smislu ustavnopravne ureditve kolektivnega statusa oziroma ureditve, kot jo imata avtohtoni italijanska in madžarska narodna skupnost, kajti v primeru novodobnih narodnih skupnosti ali etničnih skupin gre za skupine priseljencev, katerih pripadniki živijo razpršeno, v različnih krajih, različnih delih Slovenije. Torej gre za organizirano povezovanje pripadnikov skupnosti, ki jih povezujejo narodnost, jezik in kultura. V Liberalni demokraciji Slovenije se bomo zavzemali za pravico do oblikovanja in izvajanja programov na ohranitev jezika in kulture njihovih narodnosti ali etnične skupnosti. Zavzemali se bomo tudi za ohranjanje prisotnosti narodnih skupnosti ter ustvarjanje novih oblik in modelov njihovega aktivnega sodelovanja, za vključitev kadrovskih potencialov v družbeno življenje. Predvsem pa bomo vztrajali na duhu multikulturnosti. Če se spomnite, je čas predsedovanja Slovenije Svetu Evropske unije zaznamovalo leto medkulturnega dialoga. Poleg tega je bil medkulturni dialog ena izmed prioritet slovenskega predsedovanja Svetu Evropske unije. Zavzemamo se za sprejem deklaracije, saj pomeni korak bliže k boljši vidnosti in prisotnosti novih narodnih skupnosti v javnem in političnem življenju, ne nazadnje pa bodo preko sosveta imeli tudi možnost komunicirati z vlado. Ustava Republike Slovenije ne vsebuje določb, ki bi se nanašale na varstvo kolektivnih pravic pripadnikov narodov nekdanje Jugoslavije v Sloveniji, se pa njihove individualne pravice ustrezno zagotavljajo v 14., 61. in 62. členu Ustave. Kot je bilo že rečeno v imenu predlagateljev, so bili ključni razlogi za vložitev deklaracije naslednji: dobra organiziranost pripadnikov teh skupnosti, opozorila Varuha človekovih pravic, ki že nekaj let priporoča Državnemu zboru in Vladi oblikovanje strategije urejanja pravic manjšin, ki v ustavi niso posebej opredeljene, priporočila in opozorila mednarodnih nadzornih teles za varstvo človekovih pravic in pravice manjšin od priporočil Sveta Evrope pa vse do Evropske unije. Če zaključim. Po mnenju Poslanskega Kluba Liberalne demokracije Slovenije je deklaracija zagotovo primeren akt, ki odgovarja na pobude predstavnikov novih narodnih skupnosti, ki želijo ustrezno poimenovanje in prostor, da se lahko razpravlja in daje predloge za izboljšanje njihovega in pa s tem tudi skupnega položaja vseh. Z deklaracijo dajemo priznanje jezikovnim, kulturnim in izobraževalnim pravicam pripadnikom novih narodnih skupnosti kot tudi podlago za naše predstavnike v tujini, ki se v različnih situacijah znajdejo pred vprašanji glede urejenosti vprašanja novih narodnih skupnosti v Sloveniji. In še zadnje, z deklaracijo se zapira tudi vprašanje političnega reprezentiranja. Zato bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije deklaracijo podprli.
Besedo ima gospod mag. Franc Žnidaršič v imenu skupine nepovezanih poslancev. Ga ni. Besedo ima gospod László Göncz v imenu narodnih skupnosti.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod državni sekretar, predstavniki urada za narodnosti Vlade Republike Slovenije, kolegice in kolegi! Uvodoma naj povem, da se oba poslanca v okviru naše poslanske skupine strinjava z namenom in vsebino Predloga deklaracije o politiki Republike Slovenije do novih narodnih skupnosti, zato bova pri glasovanju omenjeni dokument tudi podprla. Je nesporno zgodovinsko dejstvo, da je z razpadom nekdanje skupne države tudi v Sloveniji prišlo do v političnem in vsebinskem smislu spremenjene situacije z vidika statusa pripadnikov narodov, ki izvirajo iz republik bivše Jugoslavije. Republika Slovenija nedvomno sodi med tiste države Evropske unije, ki je na področju pravne zaščite avtohtonih narodnih skupnosti na zakonodajni veliko naredila. Tudi zato, ker je iz več drugih razlogov utemeljeno, da tudi v primeru tako imenovanih novodobnih narodnih skupnosti v skladu z uveljavljenimi normami človekovih pravic ter ob upoštevanju specifik našega geografskega prostora pristopi k ustreznemu reševanju oziroma urejanju tega področja. V danem primeru gre za narodne skupnosti, ki imajo ustaljene dejavnost v prid ohranjanja lastne identitete in maternega jezika, ki jih je treba opravljati v urejenih zakonski in sistemskih okvirih. Prepričan sem, da bo sprejetje te deklaracije prispevalo k sožitju prebivalcev Republike Slovenije, ki pripadajo različnim narodnim in jezikovnim skupnostim. V našem širšem geografskem prostoru, pri tem mislim prvenstveno na srednjo in jugovzhodno Evropo, so bili z nacionalnega vidika urejeni medsebojni odnosi vedno pomemben element stabilnosti in dobrega sodelovanja, ne glede na to, kdo je bil v nekem zgodovinskem trenutku večina in kdo manjšina. Na ureditev razmer seveda vplivajo zgodovinske okoliščine, torej kateri razlogi so pripeljali do določenih situacij in manjšinskih statusov, vendar sama potreba po reševanju tovrstnih vprašanj ne sme biti pogojena zgolj s tem. Danes ne more biti vprašanje, zakaj je prihajajo do različnih migracij v drugi polovici dvajsetega stoletja. Dejstvo je, da so v takratni skupni državi nastajale večje ali manjše narodne skupnosti v nekdanjih republikah, v Sloveniji zaradi ekonomskih razmer številčno sorazmerno velike. Danes je naloga, da se tistim, ki so za svojo domovino izbrali Republiko Slovenijo, zagotovijo možnosti ohranjanja svoje jezikovne in kulturne identitete. Pri tem je le treba poudariti, da bi bilo netransparentno in tudi iz drugih razlogov sporno, če bi se pravice in sistemske ureditve omenjeni skupnosti poistovetile s pravicami avtohtonih narodnih skupnosti, ki so več stoletij vezane na teritorij, kjer živijo. Pri avtohtoni narodni skupnosti so temelj zaščitnega sistema kolektivne manjšinske pravice, v primeru novih narodnih skupnosti pa gre za precej drugačne pravnoformalno, vsebinsko in teritorialno diferencirane okoliščine. Ne gre za bolj ali manj pomembne skupnosti, ker bi bila tovrstna razvrščanja velika napaka, temveč za drugačne okoliščine ene ali druge skupine, zato smatramo, da je predlagana deklaracija s tega vidika korektna, koristna in vredna podpore. Za konec naj povem, da se pojavljajo vprašanja, da se tudi s to deklaracijo omenjeno področje ne ureja celovito, ker še vedno ostajajo skupnosti, ki nikjer niso zajete. Vendar v to se zdaj ne bom spuščal. Nedvomno je tudi tem namigom, pristopom treba prisluhniti. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Janja Klasinc, v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani predstavniki Vlade, spoštovani predstavniki Zveze zvez, spoštovani kolegice in kolegi! Socialni demokrati si že dolga leta prizadevamo, da bi v Republiki Sloveniji uredili kolektivne pravice tistih slovenskih državljanov, ki so po svoji nacionalni pripadnosti pripadniki narodov, s katerimi smo skupaj sestavljali nekdanjo državo. Zato smo že v svojem predvolilnem programu izrazili svojo zavezo, da bomo pripadnikom narodnih skupnosti Albancev, Bošnjakov, Črnogorcev, Hrvatov, Makedoncev in Srbov, ki predstavljajo skoraj 11 % slovenskega prebivalstva, zagotovili čim boljše izražanje njihovih kolektivnih pravic na državni in tudi na lokalni ravni. Za te pravice si že vrsto let prizadevajo združenja pripadnikov teh narodov združenih v Zvezo zvez kulturnih društev konstitutivnih narodov in narodnosti nekdanje SFRJ v Sloveniji. S kolegom Potrčem sva se pred letom dni z veseljem odzvala njihovi pobudi, da bi skupaj proučili možnosti njihove večje vključenosti v slovensko institucionalno družbo. Rezultat vseh teh prizadevanj je danes pred nami, in sicer obravnava deklaracije, ki jo čvrsto podpira celotna koalicija, pa tudi del opozicije. Nekateri v opoziciji pač na žalost ne razumejo razlike med tistimi priseljenci, ki za krajši čas prihajajo v Slovenijo iz ekonomskih in morda nekaterih drugih razlogov, in pa med tistimi priseljenci, ki so prišli v Slovenijo že pred desetletji in so skupaj z nami soustvarjali to samostojno Slovenijo in jo soustvarjajo tudi danes. Spet drugi, ki so pa danes že tukaj jasno povedali, da bodo odrekli podporo tej deklaraciji, pa so še pred nekaj leti zelo intenzivno med pripadniki teh narodov iskali svojo pomoč za volitve. Kakorkoli že, vsi v tej dvorani se zavedamo, da Ustava Republike Slovenije, kot narodne manjšine opredeljuje samo pripadnike italijanske in madžarske narodnosti, posebej pa tudi Rome. Okvirna konvencija za varstvo narodnih manjšin in Evropska listina o regionalnih ali manjšinskih pravicah, ki ju je ratificiral tudi Državni zbor, prepuščata državam pogodbenicam, da same določijo etnične skupine, ki jih obravnavajo kot narodne manjšine. Zato mednarodni organi za nadzor in implementacijo obveznosti, ki se nanašajo na varstvo manjšin, nikoli niso problematizirali naše ureditve, kot jo imamo zapisano v Ustavi, a nas že dalj časa opozarjajo, da moramo poiskati ustrezne možnosti za ureditev položaja in pravno ureditev statusa pripadnikov narodov iz nekdanje skupne države. Na ureditev statusa pripadnikov narodov nekdanje skupne države pa opozarja slabo desetletje že tudi Varuh človekovih pravic v Sloveniji. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo prepričani, da bo današnji sprejem deklaracije o politiki Republike Slovenije do novih narodnih skupnosti odprl vrata za hitrejše in učinkovitejše reševanje in uresničevanje kolektivnih pravic omenjenih narodov. Teh so bili sicer v času od ustanovitve države, pa do danes deloma že deležni, saj je Republika Slovenija financirala ali sofinancirala njihovo kulturno dejavnost in posamične projekte, toda prepričani smo, da je za polno tudi institucionalno vključenost pripadnikov teh narodnih skupnosti treba ustanoviti poseben organ, in sicer pri Vladi Republike Slovenije, s pomočjo katerega bi organizirano izražali, usklajevali in pa uveljavljali vsa odprta vprašanja, s katerimi se srečujejo pripadniki teh narodov. Čimprejšnja uresničitev ciljev, ki so zapisani v tej deklaraciji, bo samo pripomogla k večji prepoznavnosti Slovenije kot demokratične, multikulturne družbe. Sprejem deklaracije, ki jo obravnavamo danes, pa bo dokaz več, da smo Slovenci samozavestni narod, ki z omogočanjem pravic svojim sodržavljanom drugih narodnosti samo krepi lastno identiteto. Hvala.
Besedo ima gospod Aleksander Zorn v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa. Spoštovani! Deklaracijo politike Republike Slovenije do novih narodnostnih skupin bo Slovenska demokratska stranka podprla. Zdi se nam potrebno izreči, da je prostor bivše Jugoslavije vendarle tudi kulturni prostor, ki obsega življenje narodnosti, ki so tukaj družile svojo zgodovino, in je zato naša kulturna in civilizacijska naloga, da jim s to deklaracijo omogočamo, da se počutijo ne odtujene. Hkrati pa moramo povedati vsaj troje. Prvič. Hiteli bomo z majhnimi koraki. To, če podpremo deklaracijo, kar je humanitarni in civilizacijski akt, ne pomeni, da imamo takoj vse te narodnosti vpisali v svojo ustavo, kajti deklaracijo bo treba dopolniti tudi z drugimi narodnostmi, ki so tukaj na tem prostoru že živele in še živijo, morda bodo še živele. Drugič. Do take nove Jugoslavije, kakršne se bojijo nekatere stranke, ne bo kar tako prišlo. Tretjič. Zelo pomembno. Slovenska demokratska stranka je osamosvojitvena stranka, stranka, ki ni želela imeti totalitarnega režima, diktatorskega režima in se ni osamosvajala proti svojim narodnostim, ki so živele na področju Jugoslavije, pač pa proti režimo, zato proti tem narodnostim nima nič in jih želi normalno v svoji skupnosti. Končno, nekakšna opomba predlagatelju, ki je zapisal v prvem stavku, da so bile narodnosti konstitutivni element Jugoslavije. Spoštovani gospod Potrč, na to niste znali odgovoriti, vam pomagam. Konstitutivni element Jugoslavije je bil socializem in ne narodnosti. Pri tem je ostalo in to smo zapustili, zato bomo narodnosti vključili kulturno, kakor se spodobi, in ne več socialistično. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Franco Juri v imenu Poslanske skupine Zares.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovani, poslanci in poslanke! Imamo končno deklaracijo, ki je nastajala kar nekaj časa. Med podpisniki prve pobude sem tudi sam. Naša poslanska skupina je vselej podpirala in tudi sodelovala pri oblikovanju tega dokumenta. S strogo pravnega vidika nekega posebnega, sodnega premika ni, kajti še vedno so pripadniki narodnih skupnosti bivše Jugoslavije, ki živijo v Sloveniji, deležni tistih pravic, ki izhajajo iz sedanje ustave in ki so bile potrjene takoj po osamosvojitvi in tudi pred osamosvojitvijo Slovenije. Če se spomnite, takrat je bilo zagotovljeno, da niti ena od zagotovljenih pravic ne bo izgubljena v novi državi. Nato so se dogajale stvari, ki niso bile vedno v čast naši demokraciji. Varuhinja in prej varuh človekovih pravic je kar nekaj let opozarjal na ta primanjkljaj pravic in vidnosti narodnih skupnosti, ki so tukaj živele v trenutku, ko je ta država nastala. No danes z veseljem ugotavljam, da cel parlament z eno samo izjemo, ki je bila pričakovana, ampak tokrat tudi večje stranke opozicije skupaj s koalicijo podpirajo to deklaracijo, in to je odlično sporočilo ne samo našim državljanom in državljankam, ne samo pripadnikom narodnih skupnosti iz bivše Jugoslavije, ki tukaj živijo kot javnopravni državljani Slovenije, ampak je tudi dobro sporočilo Evropi, češ, Slovenija spoštuje pravice in jih želi implementirati tudi tako, da se postopoma prizna subjektiviteto teh narodnih skupnosti ne samo kot posameznih državljanov, ampak kot organizirane skupnosti, ki želijo ohraniti in negovati lastno kulturno identiteto. Zato nastaja organ, ki bo skrbel za usklajeno delovanje Vlade v stalnem stiku s predstavniki narodnih skupnosti. Kot veste tudi v nesojenem zakonu o radioteleviziji je bila zelo podobna dikcija in smo želeli že tam vnesti nekaj vsebinskih elementov spoštovanja teh pravic. Jaz prihajam iz Kopra, dovolj se je sprehoditi po naših ulicah, da bi ugotovili, da živimo v multikulturni realnosti in da so pripadniki nekdanjih jugoslovanskih narodov sestavni del našega vsakdanja. Bošnjak je v Kopru domačin, Srb je v Kopru domačin, Črnogorec je v Kopru domačin, Albanec je v Kopru domačin, Makedonec je v Kopru domačin, tako kot so domačini Italijani in Slovenci. Mislim, da nam je to lahko samo v ponos in v potrditev, da to sožitje, če parafraziram kolego Zorna, ne potrebuje ideoloških okvirov, ampak samo nekaj zdrave pameti in mislim, da je ta deklaracija danes izraz zdrave pameti in tudi želje, da sobivamo in živimo v sožitju z našimi državljani, ne glede na njihovo pripadnost. Navsezadnje, kdo nima kakšnega sorodnika, ki pripada drugemu kulturnemu krogu. Pozabili nismo na vezi, ki nas vežejo tudi na celoten bivši jugoslovanski prostor, in to ne pomeni, da je ogrožena identiteta večinskega naroda v tej državi, ampak kvečjemu je to bogatost, dodana vrednost naši kulturni identiteti. Zato bomo to deklaracijo z veseljem podprli.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Amandmaji k dopolnjenemu predlogu deklaracije niso bili vloženi. Glasovanje o predlogu deklaracije bomo opravili čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 24. redno sejo, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 16. uri in 30 minut.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Prehajamo na glasovanja Državnega zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 18. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prekrških, v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. V zvezi s to točko dnevnega reda Vlada predlaga Državnemu zboru, da na podlagi 153. člena Poslovnika Državnega zbora sprejme naslednji sklep: "Zakonodajno-pravna služba pripravi uradno prečiščeno besedilo Zakona o prekrških." Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 19. točko dnevnega reda to je z drugo obravnavo Predloga zakona o prostovoljstvu, v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 4. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti 2. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 5. členu. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine gospa Jerajeva, prosim.
Hvala za besedo. V 5. členu mi predlagamo, da se črta druga alineja, tista, ki govori, da se za prostovoljsko delo ne šteje brezplačno opravljanje dela, ki je namenjeno zadovoljevanju zgolj osebnih interesov članov v članski organizaciji in ni v splošno družbeno korist. Nam se zdi, da na ta način po nepotrebnem ožimo prostor, kje se sme opravljati prostovoljno delo, in na ta način izključujemo nekatera društva in skupine. Ministrica je sicer pojasnila, da bi se potem v tem primeru lahko vsi, ki hodijo oziroma ki so člani kulturnih in drugih društev, zahtevali oziroma tudi evidentirali kot prostovoljska organizacija, kar pa ni namen tega zakona. Mi ocenjujemo, da temu ni tako, kajti če naj bi država spodbujala prostovoljstvo, sploh letos, ko je leto prostovoljstva, ne moremo omejevati in razlagati, kje sme biti to prostovoljno delo in kje ne. Tak predlog je podal Mladinskih svet Slovenije in mi smo temu sledili, ker ocenjujemo, da nima smisla ožiti. Prostovoljno naj se odvija kjerkoli že, dokler je to res prostovoljno delo in tisti, ki se za to odloči, ne pričakuje plačila.
Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 37. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 7. členu. Pri tem naj vas opomnim, da je amandma vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja k 9. členu. Če ta amandma ne bo sprejet, bo postal amandma istega predlagatelja k 9. členu brezpredmeten. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine gospa Jeraj.
Hvala za besedo. Tukaj predlagamo, da se, ker sta povezana 7. in 9. člen, bom govorila v tem primeru o 9. členu, predlagamo, da se črta tretji in četrti odstavek 9. člena, kajti z Zakonom o verski svobodi smo določili ali pa smo se izrekli, da so registrirane cerkve in druge verske skupnosti, da izvajajo javno koristno delo, družbeno koristno delo in jih kot takšne tudi tretiramo, s tema dvema odstavkoma, tretjim in četrtim, v 9. členu pa jim to jemljemo. Torej, prostovoljske organizacije ne morejo biti politične stranke, sindikalne organizacije, združenja delodajalcev, poklicna in strokovna združenja, registrirane cerkve in druge verske skupnosti. Potem jim sicer Vlada v četrtem odstavku daje možnost, da kljub vsemu so lahko, na primer, verske skupnosti tudi prostovoljske organizacije, vendar le v primeru, če opravljajo humanitarno dejavnost. To se nam zdi oženje tistega, kar počnejo in zaradi česar pravimo, da opravljajo javno dobro delo, in se nam zdi to ponovno oženje. Poleg tega se na ta način onemogoča tudi drugim, društvom upokojencev ali kakšnim drugim organizacijam, ki nimajo hkrati tudi statusa humanitarne organizacije, da bi lahko bile prostovoljske organizacije. Tako da bomo podprli amandmaje, ki smo jih predlagali k 7. in 9. členu.
Glasujemo. Glasovalo je 74 poslank in poslancev, za 38, proti 36. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 9. členu. Glasujemo. Glasovalo je 74 poslank in poslancev, za 36, proti 38. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD in Zares k 18. členu. Glasujemo. Glasovalo je 73 poslank in poslancev, za 47, proti 25. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o prvem amandmaju Poslanske skupine SDS k 23. členu. Če bo ta amandma sprejet, bo drugi amandma k 23. členu postal brezpredmeten. Glasujemo. Glasovalo je 73 poslank in poslancev, za 36, proti 35. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 24. členu. Glasujemo. Glasovalo je 71 poslank in poslancev, za 35, proti 36. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Glasujemo. Glasovalo je 71 poslank in poslancev, za 32, proti 37. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 50. členu. Glasujemo. Glasovalo je 71 poslank in poslancev, za 33, proti 37. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. In končno odločamo še o drugem amandmaju k 50. členu poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti 3. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Besedo dajem predstavniku Vlade kot predlagateljici predloga zakona, če želi podati predlog za nadaljevanje obravnave. Gospod državni sekretar.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Dajem predlog za nadaljnjo obravnavo tega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, predlagatelj zakona predlaga, da Državni zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 71, proti nihče. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je bil sklep sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v četrtek 3. februarja 2011 po končanem glasovanju. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerega bodo vključeni sprejeti amandmaji in členi, h katerim so bili amandmaji sprejeti. Amandmaje k tem členom lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. Prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 20. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kemikalijah, v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajnopravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 70, proti nihče. [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakon o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij, v okviru rednega postopka. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni bilo možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti 5. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti, po skrajšanem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženem amandmaju k 9. členu Poslanske skupine SDS. Glasujemo. Navzočih 72 je poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 33. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih, z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 9. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravate k temu členu vložiti amandmaje? Ugotavljam, da ne. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev, in vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 70, proti nihče. [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah Zakona o obligacijskih in stvarno pravnih razmerjih v letalstvu, po skrajšanem postopku. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 69, proti nihče. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. V zvezi s to točko dnevnega reda Vlada predlaga Državnemu zboru, da na podlagi 153. člena Poslovnika Državnega zbora sprejme naslednji sklep: "Zakonodajno-pravna služba pripravi uradno prečiščeno besedilo Zakona o obligacijskih in stvarnopravnih razmerjih v letalstvu". Glasujemo. Navzočih 71 je poslank in poslancev, za je glasovalo 69, proti nihče. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 26. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga deklaracije o politiki Republike Slovenije do novih narodnih skupnosti. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu deklaracije niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu deklaracije. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog deklaracije neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti 3. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je deklaracija sprejeta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda – Vprašanja poslank in poslancev. V skladu s predlogom poslanca gospoda Zmaga Jelinčiča Plemenitega bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: "Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje Zmaga Jelinčiča Plemenitega v zvezi z zaščito Slovencev, živečih na Kosovu." Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 37. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Zvonka Černača bo zbor odločil o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje Zvonka Černača glede dostopa do arhivov. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine ima gospod dr. Gorenak. Izvolite.
Hvala lepa. Seveda bomo podprli ta predlog sklepa in prosim za podporo tudi ostale. Najvišji pravni akt države je ustava. Druga beseda v 2. členu govori o tem, da je pravna država. Če pa je Slovenija pravna država, v Sloveniji veljajo zakoni. Zakoni veljajo za vse. Tisti, ki jih ne spoštujejo, pa morajo biti kaznovani. Mi pa govorimo o tem, da se je nek državni uradnik, ki se imenuje direktor Sove, odločil, da zakoni ne veljajo. Arhiv Službe državne varnosti je odprt od leta 2007. On se je 19. oktobra lanskega leta odločil, da je ta arhiv tajni in za takšnega ga je tudi razglasil in takšnega tudi obravnava. Pomeni, da se je uradnik postavil nad zakon, nad Vlado in nad parlament in tudi nad ustavo. V vsaki normalni državi bi vsak predsednik Vlade ravnal tako, da bi tega uradnika zamenjal, verjetno tisto minuto in niti minute kasneje. Pri nas se ni zgodilo tako. Če visok državni uradnik krši zakon, je po mojem mnenju dovoljeno tudi navadnemu delavcu, tistemu za 500 evrov, gospe in gospodje, ki me ne poslušate, kršiti zakon. Recimo, da ne plača položnice, da ne plača davka. Ja, zakaj pa bi ga? Če je visokemu državnemu uradniku dovoljeno kršiti zakon, zakaj bi ga potem moral ta državljan spoštovati? Smo na pomembni prelomnici, da temu uradniku rečemo ne. Pri nas pa smo v fazi, kritični fazi ta teden, ki se ji reče predsednik vlade in vlada še vedno nameravata sprejeti zakon skupaj s koalicijsko večino, ki bo za nazaj pokrila nezakonito ravnanje tega uradnika. Je pa res, da imamo temeljno nerazumevanje. Danes dopoldan smo na prvem delu odbora gospe Potrate slišali gospo ministrico, ki pravi, da so pripadniki Službe državne varnosti soustvarjali Slovenijo. Nadalje smo slišali direktorja, ki pravi, da nadaljuje delo Službe državne varnosti in da je zato dolžan ščititi za nazaj. Gospe in gospodje, kje živite? SD, leta 1996 ste rekli: "Distanciramo se od zgodovine, mi ne pokrivamo preteklosti pred letom 1990." Premier govori o tem, da ne zagovarja dejanj bivše službe. Ja, kje pa potem smo, kje pa potem živimo? Z zakonom pa nameravate narediti prav to. In prav to je tisto, o čemer se je treba pogovoriti prej, preden pride ta zakon na glasovanje. In to je nujno treba v okviru razprave, čeprav pa bi si želeli, da razpravljamo res o ljudeh, ki težko živijo, ne pa o prikrivanju zločinov iz preteklosti. Hvala lepa.
Gospod Samo Bevk v imenu poslanske skupine, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Poslanska skupina Socialnih demokratov ne bo podprla tega predloga za razpravo v Državnem zboru. Sklicujemo pa se tudi na uredbo o izročanju gradiva iz arhiva nekdanje Službe državne varnosti, ki jo je sprejela prejšnja vlada Republike Slovenije, in sicer je bila ta uredba objavljena v Uradnem listu 6. junija leta 2007. Torej gradivo se nanaša na Službo državne varnosti in je nastalo pred 17. majem 1990. To gradivo se je predalo Arhivu Republike Slovenije. In v 4. členu te uredbe, sklicujoč se na veljavni zakon iz leta 2006, sklicujoč se na Zakon o Slovenski obveščevalno-varnosti agenciji in na Zakon o Vladi Republike Slovenije, ta 4. člen prvi, "Arhiv Republike Slovenije zagotovi, če je to potrebno iz razlogov nacionalne varnosti in na predlog direktorja agencije, posebno varovanje in dostopnost predanega gradiva iz 2. člena te uredbe. Komisija določi obliko in način predaje hrambe predanega gradiva". Se pravi, da sta tako direktor Sove kot direktor Arhiva ravnala pravilno in v skladu z zakonom ter to uredbo, ki jo je sprejela prejšnja – vaša vlada. Hvala lepa.
Gospod dr. Gorenak, v lastnem imenu. Oprostite, gospod Zmago Jelinčič Plemeniti ima v imenu poslanske skupine obrazložitev glasu. Izvolite.
Hvala lepa. Mi bomo podprli predlog za razpravo. Treba je povedati, da posebno varovanje, o katerem je govoril prej kolega, ne pomeni zaprtja in prepoved vpogleda. To je nekaj bistveno drugega. To pomeni, da je posebno varovano zato, da se ne bi uničilo. Ampak tudi v naši stranki imamo občutek, pa mogoče tudi kakšne indice, da se določeni dokumenti uničujejo, in da bi določeni dokumenti lahko razkrili čudne povezave nekaterih še živečih gospodov in gospa, tudi na političnih položajih, in v bistvu vrgli drugačno luč na njihovo takratno delovanje in današnje deklarativno izražanje. Morda bi se tudi pokazalo, da je kdo v nekdanjem bivšem režimu sodeloval s kakšnimi drugimi obveščevalnimi službami na škodo takratne skupne domovine. Morda bi se pokazalo, da bi kakšen, ki je danes velik Slovenec, bil takrat proti slovenstvu in proti kakšnim usmeritvam za spremembo režima in za demokratične spremembe. In tega se bojijo. Morda bi se tudi pokazalo, da je bil kdo v bistvu umazan še s kakšno hujšo stvarjo, ki jo lahko deklariramo kot kakšno kaznivo dejanje takšne ali drugačne vrste. In mislim, da je smiselno, da se te zadeve odprejo. Konec koncev, vedeti je treba, da so kopije teh arhivov, v nekaterih primerih celo originali, v Beogradu in bodite prepričani, da bo Beograd prej ali slej dal to na plano. Na plano bodo dali pa takrat, ko bo njim najbolj pogodu, ne pa takrat, ko bi naši zgodovinarji med tem časom že lahko obdelali tematiko, jo obelodanili, objavili v knjigah, v znanstvenih razpravah in s tem v bistvu uredili tisto, kar bi morali že zdavnaj. Hvala.
Hvala lepa. Vidim, da je več prošenj za obrazložitev glasu. Prosim za prijavo za obrazložitev glasu v svojem imenu. Obrazložitev glasu ima Andrej Magajna. Prosim.
Sam bom glasoval, da se ta razprava opravi. Je po svoje zelo pomembna, čeprav gre navidezno za marginalno zadevo. Nekomu je bilo onemogočen vpogled v arhiv. Vendar tukaj gre za več stvari, za vprašanje deklariranega distanciranja od zgodovine, od stranpoti. V teh dneh je ta zadeva na preizkusu, ali smo po dvajsetih letih zmožni presekati z anomalijami prejšnjega sistema. Ne gre za obujanje preteklosti, pač pa za preizkus delovanja pravne države danes. Danes je bil onemogočen kolegu Igorju Omerzi dostop do arhivov. Danes je bilo storjeno protipravno dejanje. Danes je nekdo zaščitil nekoga, sam ve, zakaj. Prosimo, da se ta razprava opravi in da si odkrito rečemo, kaj in kako je s temi stvarmi.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima mag. Branko Grims. Prosim.
Vsekakor bom glasoval za to, da se ta razprava opravi, ker vidim, da marsikdo enostavno ni prebral niti tistega, kar je v gradivu poslala v parlament vlada, tudi marsikdo s strani vladajoče koalicije ne. Danes je bilo recimo v dopoldanskem času izrečeno na odboru, češ da v arhivih Stasija dobijo vpogled samo posamezniki, tisti, ki so bili prizadeti. Če bi pa prebrali vsaj vladno gradivo, tisto, ki vam ga je vaša lastna vlada pripravila, v tretji alineji, ko govori o Nemčiji in o Gavkovem inštitutu in arhivih Stasija, izrecno našteva, da je njihova naloga zagotavljati in celo spodbujati, da se vpogleda v gradivo, brez omejitev seveda, zaradi namena znanstvenih, političnih ali drugih zgodovinskih raziskav, torej točno s takim namenom, zaradi katerega vi spreminjate zakon, da bi onemogočili vpogled gospodu Omerzi. To seveda pomeni, kakšna je smer Evrope in da je to, ker vi želite pod pretvezo, da to zagotavljate, ker je evropska usmeritev, delate pa popolnoma in očitno nasprotno. V Nemčiji so ti arhivi vzpostavljeni z namenom, ne samo da zagotavljajo, ampak spodbujajo znanstveno, poljudno, tudi politično raziskovanje in s tem vedenje o delovanju tajnih služb totalitarnega režima. Pri nas se točno to hoče preprečiti, s tem da se ruši pravna država, kar pa je najhuje, ker se omogoča posamezniku, da se postavi nad zakon, ki bi ga bil dolžan izvajati, in pri tem celo krši ustavo, kajti eno od temeljnih načel je, Slovenija je pravna država. Če se to tolerira ali če Vlada to poskuša legalizirati za nazaj, potem je jasno, da od pravne države ni ostalo prav ničesar več.
Obrazložitev glasu v svojem imenu ima dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Seveda bom glasoval za, naj pa vam preberem dva odstavka iz ene odločbe Vrhovnega sodišča številka 187 iz leta 1998. Šlo je tudi za razkritje nekega dokumenta Službe državne varnosti in nekdo je nekoga tožil. Vsebina dokumenta pravi takole: "Objava dokumenta tajne službe je bila zato v danem primeru v javnem interesu, saj je predstavljala razkritje dela zgodovinskega dogajanja, ki se ga tudi še v današnjih časih..." Šlo je torej za objavo nekega tajnega dokumenta, mi pa danes govorimo o javnih dokumentih, ki jih gospod Omerza ne dobi in zato spreminjate zakon, da jih tudi v bodoče ne bo dobil. Ista sodba pa pravi takole: "Danes je popolnoma znano, da se je Služba državne varnosti ukvarjala ne le z obveščevalnimi nalogami, ampak je tudi sama organizirala kriminalne aktivnosti, počela je kriminal in načrtno izzivala pa tudi konstruirala obstoj kaznivih dejanj in odgovornosti zanje..." V nadaljevanju govori, da je zabrisala za seboj sledi in da so bili žrtev več ali manj pripadniki, ki niso mislili tako, kot misli ona, zlasti pa v času pred letom 1990 nastajajoče opozicije. To je tisto, kar ministrica pravi, da je treba ščiti, ker je soustvarjalo Slovenijo. To je tisto, kar direktor pravi, da mora nadaljevati tradicijo. Ali je to tisto? Za mene to ni tisto in zato je treba glasovati za ta predlog. Kar se tiče pa vseh deklarativnih zadev iz leta 1996, pa si jih za klobuk zataknite, ko govorite, da ste prekinili s preteklostjo. Niste! Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu. Prosim za prijavo. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz bom podprl to razpravo. Sam dobivam občutek, da sem na trenutke res v nekem drugem času in ne v letu 2011. Ne vem, koga se bojimo, zakaj se bojimo in koga ščitimo. Velikokrat je bilo v zadnjem času rečeno: nihče ni nedotakljiv. Očitno, da je. In tudi če si postavimo vprašanje, da smo sami storili kaj napak, Slovenija v preteklih časih, proti komurkoli drugemu, katerikoli od naših politikov, predstavnikov in tako naprej, da je storil kaj napak proti drugim državam, proti ne vem komu, je to treba priznati. In civilizacijsko je, da se opravičimo, kot so mnoge države to v Evropi storile. Nemčija in druge. To je evropsko in civilizacijsko. Če je kdo storil kaj napak in če koga tukaj ščitimo. Sicer pa, poslušajte, v letu 2011, da bomo skrivali sami pred seboj neko resnico iz pred ne vem koliko let, sami sebi lažemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima Franco Juri.
Hvala za besedo. Jaz te razprave ne bom podprl iz preprostega razloga, ker cel teden poteka razprava o tem vprašanju. Danes smo se sestali že v zgodnjih urah, razpravo bomo nadaljevali na matičnem odboru. Jutri o tem razpravljajo vse poslanske skupine, vsi predsedniki strank in konec tedna bomo še razpravljali in glasovali o tem vprašanju. Ta zahteva je brezpredmetna. Brezpredmetna pa je tudi vsebinsko. Danes smo slišali argumente za tak zakon in je jasno, da nihče ne zapira tega arhiva. Vsi bodo imeli dostop do arhivskega gradiva, ki zadeva notranjepolitične zadeve iz prejšnjega režima. Danes smo tudi slišali, da je bilo tisoč in toliko informatorjev, špicljev, takratne obveščevalne službe, da je bilo 5 tisoč nadzorovanih oseb. Jaz vem zase, da sem bil tudi eden od tistih 5 tisoč nadzorovanih oseb. Sprašujem pa se, če so bili vsi tisti, ki sedaj zahtevajo to razpravo, tako nadzorovani ali so bili na strani tistih, ki so nadzorovali. Bodimo jasni, transparentni. Gre za vzpostavljanje reda in normalnega delovanja, kjer bo pluralno zastavljena komisija ugotovila in prevzela odgovornost za tisti del gradiv, ki so lahko škodljivi za nacionalno varnost in za posameznike. To je jasno. In ki se bo nanašalo samo na delovanje obveščevalnih služb v tujini. Tukaj ni nobene dileme. Mislim, da ta razprava sedaj na taki ravni ni smiselna.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima Marjan Pojbič.
Spoštovani gospod predsednik, jaz bom seveda ta predlog za razpravo podprl. Bi pa vprašal vse kolegice in kolege, ki sedite v Državnem zboru [[...]]
Kolega Pojbič, ni mogoče sedaj nič spraševati, samo svoj glas obrazložite.
Gospod predsednik, še nikoli se ni zgodilo, da me ne bi prekinjali, ali vi ali kdorkoli vodi to sejo, in mislim, da to ni prav. Imam pravico povedati to, kar mislim, da obrazložim svoj glas. Še enkrat. Ali smo državljanke in državljani Republike Slovenije dolžni spoštovati zakone, ki veljajo? [[oglašanje iz dvorane]] Torej prišli smo do tistega zaključka [[...]]
Mir v dvorani, prosim.
[[...]]torej v tej državi obstajajo ljudje in elite, ki jim zakonodaje ni treba spoštovati. In to je temeljno vprašanje, o čemer danes govorimo. Ne govorimo niti ne o arhivih, ker v tem trenutku niso ključni arhivi. Ključno je, da visoki državni funkcionar ni spoštoval zakona, ki v tej državi velja. To je ključno vprašanje in s tem se moramo soočiti. Pa mi povejte, ali je možno, da obstaja država na svetu, ki ima nek red, kjer vlada pravo in tako naprej, če tisti, ki živijo v tej državi, ne spoštujejo zakonodaje. To pripelje potem do popolne anarhije. In to je tisto, kar se v tej državi v tem trenutku dogaja – popolna anarhija! Tisti, ki ste na oblasti, ne spoštujete zakonov, ki jih je sprejel Državni zbor. Potem Državnega zbora, če se zakoni ne spoštujejo, ne potrebujemo! Povejte, zakaj sedimo v tem parlamentu! Gremo domov! Gremo raje delat, pomagat ljudem, da bodo lahko preživeli! Gremo to počenjat! To delajmo! Ne pa da sedimo tu, sprejemamo zakonodajo, potem pa sami te zakonodaje ne spoštujemo. To je absurd vseh absurdov. Verjemite mi, da si takšne vlade, ki tako vlada državljankam in državljanom, le-ti res ne zaslužijo. Zato bom z velikim veseljem podprl to razpravo, da to temeljno vprašanje razčistimo.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Predloga za razpravo o odgovoru predsednika Vlade na zastavljeno vprašanje ne bom podprla. Treba je poudariti, da je zakon o varstvu arhivskega gradiva in o arhivih dopustil popolno odprtost arhivov pred 17. majem 1990. Ni države, ki bi pustila popolno odprtost gradiv. In spoznanje o tem, da je lahko v gradivu Sove in teh arhivih tudi kaj takega, kar bi z objavo lahko ogrozilo varnost države ali življenja posameznikov, je ne nazadnje razkrila tudi prej citirana uredba, ki jo je sprejela Vlada Janeza Janše leta 2007, ki je dopustila možnost, da je del gradiva, za katerega je ugotovljeno, kakšne posledice bi njegovo razkritje lahko imelo za varnost države, treba označiti s to oznako in zapreti za objavo. Prej citirana izkušnja Nemčije – na dopoldanski seji Odbora za kulturo, šolstvo, šport in mladino sem citirala nemškega znanstvenika, ki je povedal, da noben nemški arhiv, tudi Stasijev, ni popolnoma odprt in v kakšnih pogojih je odprt za javnost. In da so sto let tudi omejitve za objavo nekaterih gradiv. Letnice za to, kdaj sme kakšno gradivo postati javno, so zelo različne od države do države. Naš raziskovalni center je opravil primerjalno študijo. Pojdite si jo ogledat in potem bomo lahko razpravljali o tem, da to, kar zadnje čase v javnosti kroži, da je poskus novele tega zakona zaprtje arhivov, je navadno zavajanje in manipulacija. Normalno, če bomo vprašali posameznika, ali je za zaprtje arhivov, da bo rekel "ne", ampak treba je povedati, da gre samo za nekatere občutljive dokumente, ki ne morejo biti dostopni vsakomur v vsakem trenutku. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima Miran Potrč.
Hvala lepa. Predloga ne bom podprl. Prvič, ta teden bomo najbrž še več razpravljali o tem vprašanju na mnogih sejah matičnih delovnih teles in sprejemali zakonodajo. Zakaj bi morali razpravljati še enkrat posebej o odgovoru na isto vprašanje, enostavno ne razumem. Drugič, širijo se neresnice, da zapiramo dokumentarno gradivo pred 19. majem 1990 za vse, kar bi lahko bilo sporno. To je čista neresnica. Gradivo vseh bivših družbenopolitičnih organizacij je v celoti odprto in odprto je tudi gradivo varnostnih služb, ki zadeva notranje delovanje, ne pa, kadar zadeva vprašanje aktivnosti v obveščevalni in kontraobveščevalni aktivnosti navzven. Če ima kdo interes, da se ta aktivnost v celoti razkrije javno, tudi v škodo delovanja države in človekovih pravic, jaz te želje nimam. Bomo pa problem rešili, ker bo preko zakona – tako je predlagano – imenovana komisija, v kateri bo imela večino opozicija, ki bo vsak dokument lahko preverila in ocenila, ali lahko škoduje nacionalnim interesom in človekovim pravicam. Če škoduje, ne bo javen, če ne, bo javen za vse. In še dve stvari. Slovenija je z letom 1990 prekinila vsakršno politično kontinuiteto s prejšnjim sistemom, Slovenija pa ni prekinila pravne kontinuitete. Če ne bi bilo pravne kontinuitete, ne bi bilo tudi osamosvojitve Slovenije, ne bi bilo razdelitve Jugoslavije, ne bi bilo mednarodnega priznanja, ker za to so bile podlage v dokumentih, ki jih je sprejemala še prejšnja oblast. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima Ivan Grill. Prosim.
Hvala lepa. Seveda bom jaz glasoval za ta predlog, da se v Državnem zboru opravi razprava o namenu zapiranja arhivov, predvsem pa o razlogih – kje je bolj primeren prostor za to, kot je Državni zbor. Zakaj skušate na vse načine preprečiti, da se ta zadeva opravi na javnem mestu, da se demantirajo vse tiste navedbe, vse tiste neresnice, ki so predvsem s strani Vlade in koalicijskih poslancev zdaj plasirane v javnost? Na vse pretege želite prikriti namen, zakaj se ti arhivi želijo zapreti. Zakaj?! Od leta 2007 do včeraj ni bilo takšne potrebe, takšnega interesa, ni bilo nevarnosti, da bi bila ogrožena nacionalna varnost, da bi bili ogroženi posamezniki. Res pa je, da zdaj, ko je gospod Omerza na določenem področju teh arhivov želel priti do nekih dokumentov, se je verjetno nekomu utrnilo v spominu, da bi se veljalo zamisliti nad tem, da se razkrije prava identiteta visokega političnega funkcionarja ali mogoče celo nekaj več, s katerim bi se demantirala njegova podoba, ki jo ima danes v javnosti. In zato ste pripravljeni narediti vse, da se potepta pravna država, skušate prikriti tista dejanja, za katera verjamem, da so danes sol za rano tistih, ki so bili takrat v tistih časih akterji raznih terorističnih atentatov, zdaj pa bi bilo to treba na nek način prikriti. Zato sprašujem, zakaj na tisti oddaji na nacionalki ni bilo ministrice za kulturo, direktorja Sove, kjer bi lahko s strokovnimi argumenti, s stroko skušali predstaviti, kaj je tako nevarnega za državo Slovenijo. Ker tega ni bilo, tudi njih ni bilo, ker bi bili v veliki zadregi. Zgodovinarji, ki so vse prej kot nevtralni, so bolj politično levo opredeljeni, so javno predstavili, da ne vidijo nobene bojazni, da bi se v primeru, da se razkrijejo tisti podatki, na kakršenkoli način ogrožala slovenska nacionalna varnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima Samo Bevk. Prosim.
Razprave ne bom podprl. Zakon o arhivih je nastal po prej citirani odločbi Ustavnega sodišča. In naj še enkrat poudarim, zakon iz leta 2006, Zakon o arhivih, je res omogočil dostop do vseh teh dokumentov, vendar je ta ista vlada leta 2007, dobro leto dni po začetku veljavnosti arhivskega zakona, sprejela uredbo o izročanju gradiva iz arhiva nekdanje Službe državne varnosti. In ta uredba, piše 1. člen, ureja izročanje gradiva iz arhiva nekdanje Službe državne varnosti Arhivu Republike Slovenije, način izročanja, imenovanje in sestavo komisije, ki opravi izločanje, in mesto ter način hrambe tega arhiva. 2. člen opredeljuje to gradivo. To gradivo je gradivo Službe državne varnosti pred 17. majem 1990. V 3. členu je natančno določena komisija za izločanje in odbiranje gradiva iz arhiva nekdanje Službe državne varnosti, to je tudi najbolj obsežni člen te uredbe. V 4. členu pa pravi izrecno: "Arhiv Republike Slovenije zagotovi, če je to potrebno iz razlogov nacionalne varnosti in na predlog direktorja Agencije, posebno varovanje in dostopnost predanega gradiva iz 2. člena te uredbe. Komisija določi obliko in način predaje in hrambe predanega gradiva". 5. člen govori, da ta uredba stopi v veljavo naslednji dan. Datum je 4. junij 2007, podpisan pa je predsednik Vlade Janez Janša. Se pravi, da je ta zadeva, okoli katere se sedaj preklamo, popolnoma brez potrebe.
Hvala lepa. Odpiram prijavo za obrazložitev glasu. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima dr. Luka Juri. Prosim.
Hvala lepa. Jaz razprave ne bom podprl, ker nas ne bo privedla do nobenega zaključka. Ob tem bi pa vendarle rad samo izjavil "Živel WikiLeaks".
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima Bogdan Barovič.
Hvala. Jaz bom seveda zahtevo podprl. Ampak rad bi poudaril to, da gre v bistvu za vprašanje lenobe. Ne vem, zakaj bi zaradi ene zadeve, jaz se strinjam, da čisto vse stvari, pa tudi ne morejo biti odkrite, ker gre dejansko za državno varnost. Ampak zakaj bi zdaj nalepko "strogo zaupno" dali kar na celo škatlo, kjer je 100 stvari, notri je pa samo ena takšna, ki je upravičena te nalepke. Zdi se mi, da bi bilo dobro in pošteno, če bi tiste, ki dejansko niso za razkritje, odmaknili, ostale pa pustili odprte. Še enkrat pa poudarjam, da gre za vprašanje lenobe. In zdaj, če se nekomu ne zdi ločiti tisto, kar je odprto, in tisto, kar je zaprto, bomo pa o tem razpravljali. Je pač tako. Torej, podpiram. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima Rudolf Petan. Prosim.
Hvala za besedo. Jaz ne vidim vzroka, zakaj se ti arhivi ne bi mogli odpreti. Poleg tega se mi pogovarjamo tukaj o arhivih, gre pa za nekaj drugega. Gre za spoštovanje zakonodaje. Gre za vprašanje, kako lahko nek državni uradnik reče, da zakona ne bom spoštoval, ker mu ni všeč, in da na neko dokumentacijo, ki jo poseduje, oznako zaupno, tajno, strogo tajno in je nihče ne bo mogel videti. Mimo zakona. Ker zakon jasno pravi, da se to ne sme zgoditi, da so ti arhivi javni in da si vsak, ki želi, ne vem, za študijske namene, kakršnekoli druge, to lahko ogleda. In za to gre. Pa kam bi prišli, če bi vsak državljan Republike Slovenije rekel: "Meni pa ta zakon ni všeč, pa ga ne bom spoštoval?" Potem pa naj, ne vem, Ustavno sodišče ugotovi, če imam prav ali nimam prav, pa še zakonodajo bomo šli spreminjat, da boste meni dali prav, ker sem samovoljno to naredil. To ne gre. Poleg tega pa, poglejte, kako si prizadevate, da bi to stvar nekako potlačili navzdol, da se o tem ne bi govorilo. Dopoldne smo o tej zadevi razpravljali že na Odboru za šolstvo. In poglejte, poglejte ga vraga, četrt ure novinarji niso imeli zvoka, da bi lahko snemali to sejo, dokler niso intervenirali, ni bilo zvoka. A to je slučajno? Ne me prepričevati, sem že tako dolgo v teh vodah, da vem, da nič ni slučajno in se nič slučajno ne zgodi. In seveda potem tudi magnetograma ne bo. To kaže na, ne vem, na strah. Pred čem? Ne vem, pred čem vas je strah. Kolikor je meni znano, gre za arhive Službe državne varnosti, ki je v bistvu v nobeni zakonodaji sploh ni bilo, tajna policija ni bila nikjer opredeljena, vi pa se zdaj bojite odpreti te arhive. Zakaj zdaj skrivate tisto, česar sploh ni bilo? To je nerazumljivo. Jaz bom seveda podprl, da se o tem opravi širša razprava. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima mag. Borut Sajovic. Prosim.
Hvala lepa, predsednik. Jaz moram reči, da razprave ne podpiram. Predvsem so me pa v to, da ni na mestu, da ni potrebna, prepričali včerajšnji nastopi kolegov iz opozicije. Ko smo glasovali o hitrem postopku, je bilo rečeno, treba se je pogovarjati o delovnih mestih, o perspektivah gospodarstva, o plačilni disciplini, zdaj bi se pa, približno 8 ur trajajo take razprave, pa kar naenkrat pogovarjali o vprašanju, ki Slovenijo prepira in pa deli. In to mi je tudi danes eden do poslancev pritrdil. Je rekel, da je treba delati, ne razpravljati. In zato tudi mislim, da je razprave o tej točki več kot dovolj. Moram reči, da nas v LDS, glede na to, da smo nasledniki Zveze socialistične mladine, s katero se je državna varnost dolga leta precej ukvarjala, kajti ta stranka oziroma organizacija je bila nosilka pozitivnih demokratičnih sprememb, še kako zanima, kako in s čim so se takrat ukvarjali z našimi predhodniki. Tudi zagovarjamo sporočilo, da je treba v celoti raziskati vsa dejanja, ki imajo kriminalno preteklost, potem je pa treba malo zadihati, narediti piko in pa premislek. Če bi odprtje arhivov iz tedanjih časov povzročilo zadeve, ki bi tej moji državi škodovale danes, potem je seveda treba imeti pravo mero in pravi občutek. Je pa smešno, da v nekaterih časih, ko so vodje služb državnih varnosti, pa so bili iz pravih strank, nosile arhivsko gradivo po Ljubljani kar v kovčkih. Jaz sem prepričan, da vsebina teh arhivov danes ni več sporna, je pa malomarno, da nekdo, ki jih je imel za prečistiti, do danes tega ni opravil. Bodo pa o tem še dolge razprave in mislim, da na to vprašanje odgovorov ni treba iskati, ker gredo v smer političnega prepira in pa delitve.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima mag. Andreja Rihter. Prosim.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Nisem se nameravala oglasiti. Sem iz stroke, ki velikokrat uporablja arhivsko gradivo kot orodje za svoje znanstvenoraziskovalno delo. Seveda ne morem podpreti te razprave, ker istočasno razpravljamo in bomo razpravljali danes po scenariju, ki ga je eden izmed kolegov SDS zjutraj napovedal – o dvanajstih zaporedjih. Danes bomo imeli nočno službo poslanci, zaprosili tudi vso administracijo, da bodo tudi ženske delale v nočne ure, in sicer iz razloga, da bomo razpravljali o tem, kaj je prav in kaj ni prav. Koliko gre za zavajanje ali laži, ponovno, ko razpravljamo o tem, pa naj samo povem, kaj res v gradivu Vlade piše o nemških arhivih. Nekateri, kot sem rekla, dobro poznamo delo z arhivi in dobro vemo, kako se le-to uporablja in tudi vemo, da tisti, ki ga uporablja, ga tudi vrne nedotaknjenega. In v gradivu, ko govorimo o nemški obveščevalni službi, lepo piše, kdaj se gradivo odda, ko se odda, in pod kakšnimi pogoji, in sicer vedno le tisto, ki se več ne uporablja in ne more služiti več nobenemu namenu. Odda se tudi tisto gradivo, ki je izvzeto iz dokumentacije, ki pomeni tudi razkritje kršitev varovanja tajnosti pisem in komunikacijskega prometa. In še nekaj je v nemških arhivih varnostne službe posebej poudarjeno, da se vse to gradivo lahko uporablja šele, ko je starejše od 30 let. Pa bi vam lahko prebrala še enkrat to gradivo, ki je zapisano v vladnem gradivu. Hvala lepa, spoštovani kolega, ampak mislim, da bomo imeli v naslednjih šestih, sedmih, devetih urah dovolj časa, da bomo o tem razpravljali še tudi naprej.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima Alenka Jeraj. Prosim.
Hvala za besedo. Jaz bom razpravo o odgovoru premierja Boruta Pahorja podprla. Včeraj je rekel: "Ne, ni moja želja, ne moje navodilo, da bi katerikoli organ, zlasti če bo v pristojnosti Vlade, delal v nasprotju z zakonom. Vsi so dolžni spoštovati zakon in delati znotraj njegovih okvirov." Če bi bilo to res, bi v tistem trenutku, ko je izvedel, kaj se dogaja, naročil temu uradu oziroma Sovi v tem primeru in arhivu, da izpolnjujeta zakon in stvari naredita tako, kot so zapisane v zakonih. Ampak očitno je naredil nekaj drugega. Naročil je svoji ministrici, naj hitro pripravi en zakon, da bomo to sanirali in uredili na drug način. Zato bom jaz to razpravo podprla. Zakaj pa lahko to trdim? Ministrica Širca, ki je danes rekla, da so arhivi prioriteta od začetka tega mandata, to smo prvič slišali, ampak očitno je tako res, je v lanskem letu pripravila predlog sprememb zakona o varstvu dokumentarnega in arhivskega gradiva. Ta je bil v obravnavi, javni razpravi in naj bi reorganiziral arhivsko mrežo, združitev javnih arhivov, popravil nejasnosti, boljše varstvo in cel kup drugih stvari. Nič o tem, da je karkoli v zakonu slabo zapisano in da ogroža celo nacionalne interese. In v tretjem odstavku 65. člena, ki ga zdaj s to novelo zelo pomembno spreminja, je bilo zapisano: "Arhivsko gradivo, nastalo pred konstituiranjem Skupščine, ki se nanaša na SZDL, Zvezo sindikatov, Zvezo socialistične mladine, Združenje borcev je dostopno brez omejitev, razen arhivskega gradiva, ki vsebuje občutljive osebne podatke. To je vse, kar je v zakonu, ki je bil v javni obravnavi lani in bi naj prišel po normalnem postopku v parlament, bilo zapisano. Verjetno so takrat tudi sodelovali predstavniki Sove in Arhiva, če so bile takšne grozne težave, ki so jih začutili najbrž že takrat, ko je doktorica Reškova hotela priti do teh dokumentov in jih je za čuda tudi dobila. Ko pa je to hotel narediti nekdo drug, to več ni bilo možno.
Hvala lepa. Odpiram prijavo za obrazložitev glasu v svojem imenu. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima Eva Irgl. Prosim.
Najlepša hvala za besedo. No, jaz bom tudi podprla zahtevo po razpravi. Menim, da je to več kot potrebno. Prej je kolega Juri dejal, da bo danes kar nekaj časa potekala razprava še v nadaljevanju, potem bodo predsedniki strank jutri govorili, ampak kolega Juri je pozabil omeniti, da bomo jutri ob 8. uri zjutraj imeli tudi Komisijo za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti, kjer bomo tudi spregovorili o tej tematiki, ampak ne bomo govorili samo o tem, da državni organi zapirajo dostop do arhivskega gradiva, temveč bomo spregovorili tudi o tem, kako je nekdanja tajna politična policija oziroma Služba državne varnosti kršila osnovne človekove pravice in temeljne svoboščine in kako je zaznamovala tako pretekli čas kot tudi sedanjega, zaradi katerega imamo posledice takšne, kakršne so. Naj povem, da bomo za osvetlitev teh dogodkov povabili ljudi, ki so neposredno ali posredno doživljali različne oblike represije s strani Službe državne varnosti. Tako kot je že kolega Magajna prej povedal, tukaj ne gre za obujanje preteklosti, ampak gre za soočenje s protipravnim stanjem v tem trenutku, ki je bilo povzročeno s tem, ko državni organi niso dovolili vpogleda v arhive gospodu Igorju Omerzi, pa čeprav to zakon omogoča. In zato je še kako pomembna ta razprava. In jaz ne razumem kolegov iz koalicije, ki ne razumejo, da če je nekaj protizakonito, protipravno, potem je treba o tem govoriti, pa tudi če govorimo cel teden in še cel mesec. To je treba storiti.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima Jožef Jerovšek. Prosim.
Hvala lepa. Tudi sam bom podprl to razpravo, ki je potrebna, kot vidim iz te razprave in teh obrazložitev, iz povsem pedagoških razlogov do koalicije. To, da nimajo poslanci koalicije nobene distance do erozije pravne države, do tega, da se brez predsodkov negirata ustava in zakon in se zakon ne spoštuje, da se direktorji državnih ustanov enostavno požvižgajo na zakon in slovensko ustavo, to je nekaj nezaslišanega. In me preseneča vaš odnos do tega. Jaz sem iz odgovora predsednika Vlade včeraj razbral, da ima on neko stisko, da se zaveda, da s takšnim načinom, da bi se tako sedaj požvižgali in povozili ustavo in zakon, da na tak način ne more iti v Evropo in ne more hoditi v Evropo. Ampak očitno koalicija preizkuša njegovo ideološko čistost na dogmatičnem odnosu do preteklosti. Jaz se ne morem strinjati, da zločinske metode, kar je ugotovilo Ustavno sodišče, postanejo vodilo kogarkoli v tej državi, še najmanj, da postanejo vodilo vladajoče koalicije, ker potem smo pa res daleč. In zato vas kolegice in kolegi pozivam, da premislite, kam plove ta država na tak način. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 41. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Radovana Žerjava bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje mag. Radovana Žerjava v zvezi z odgovornostjo za bančna posojila, namenjena spornim menedžerskim prevzemom. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine ima mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa, gospod predsednik. Včeraj sem spraševal predsednika Vlade o odgovornosti, povezani s tem, kar se je dogajalo v Novi Ljubljanski banki, povezano tudi s tem javnim konfliktom, ki ga spremljamo med regulatorji, med ATVP in Banko Slovenije, kjer je padlo nekaj javnih, težkih obtožb, pa vendarle se v tej državi nihče ne zgane. Presenečen sem nad odgovorom predsednika Vlade, ki je bil približno takole: Regulatorji so neodvisni. Nadzorni svet v Novi Ljubljanski banki je neodvisen. Uprave so neodvisne. Skratka, vse je neodvisno. Ugotavljamo pa, da nam gre vse "po gobe". Jaz se s to neodvisnostjo seveda ne strinjam in ne sprejemam tega, da za dogodke, ki so se dogajali v Novi Ljubljanski banki, kjer se je tako kar počez, na osnovi prijateljskih povezav so se podeljevali krediti, in to ne kakršnikoli – nekaj stomilijonski. In da post festum sedaj nihče ne bo odgovarjal. Če potegnemo paralelo s Pošto Slovenije, ki posluje dobro, ki ima dobiček, pa pričakujemo, da bo v kratkem zamenjana vsa uprava zaradi sporne, nekoliko previsoke plače. Od Pošte Slovenije ni odvisen finančni sistem v Sloveniji, ni odvisno stanje v slovenskem gospodarstvu. Od Nove Ljubljanske banke pa je odvisno marsikaj. Je odvisno stanje v finančnem sistemu in je odvisno tudi stanje v slovenskem gospodarstvu. Človek dobi občutek, da kljub temu, da je situacija takšna, kakršna je, da se pogovarjamo o nekaj stomilijonskih dokapitalizacijah, vendarle nihče ne bo odgovarjal. Še več. Predsednik uprave je odnesel milijonsko nagrado. Menim, da je vendarle o tem treba spregovoriti, da najbrž takšne neodvisnosti v tej državi pa tudi ni, da nihče nikomur nič ne sme povedati, da nihče nikogar nič ne sme vprašati, ali so storili vse prav, ali je Banka Slovenije storila vse prav, ali so nadzorniki v Novi Ljubljanski banki storili vse, kar bi morali. Več jih je. Večkrat sem omenil, imamo predstavnike KBC, predstavnike delavcev, sindikate pravzaprav. Menim, da je ta razprava dobrodošla in da začnemo te zadeve enkrat razčiščevati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 39. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Joška Godca bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje Joška Godca v zvezi z načrtovanimi prioritetami Vlade do konca mandata. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev. Za je glasovalo 65, proti 4. Kdo je za? [[65 članov.]] Kdo je proti? [[4 člana.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Andreja Vizjaka bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Dorijana Marušiča na poslansko vprašanje mag. Andreja Vizjaka v zvezi z reorganizacijo porodnišnic. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine ima mag. Andrej Vizjak. Prosim.
Spoštovani kolegi! Nedavno je minister za zdravje objavil na spletnih straneh in sedaj je tudi v javni razpravi Strategija razvoja ginekološke in porodniške službe v Republiki Sloveniji. Na nedavni seji Odbora za zdravje so se izostrili različni pogledi, predvsem stroke, na to vprašanje. Ugledni profesorji iz večjih zdravstvenih centrov so zagovarjali združevanje, povezovanje in ukinjanje malih porodnišnic, medtem ko so tudi številni strokovnjaki, tudi ugledni zdravniki iz manjših porodnišnic, trdili, da ni nobenih strokovnih prepričljivih podlag za ukinjanje manjših porodnišnic. Na seji odbora je bilo na razpravi izostreno, da so pomanjkljive in nezadostne strokovne podlage in analize, ki so rezultirale v zaključke, češ, da je treba racionalizirati mrežo porodnišnic in tam so bile navedene določene številke, da naj bi bilo najmanj tisoč porodov na porodnišnico, da bi se morali roditi vsake 14 dni dvojčki itd. Predstavljeni so bili nekateri kvantitativni rezultati, ki naj bi jih vsaka porodnišnica imela, sicer ne bi bila porodnišnica. Minister je želel, da bi na podlagi te strategije, ki smo jo poslanci na tem odboru ocenili kot nezanesljivo in ne temelječo na dovolj prepričljivih strokovnih in argumentiranih osnovah, sledil akcijski načrt. Posledično veste, kaj akcijski načrt pomeni: ukinjanje tistega, kar se je minister namenil ukiniti. Jaz sem pravzaprav vesel enotnega stališča članov Odbora za zdravje, češ, da so zaključki te strokovne skupine, ki je pripravljala strategijo, nezanesljivi in ne dovolj, da bi lahko utemeljevali tako drastičen poseg, kot je zapiranje nekaterih porodnišnic in s tem tudi določeno manjšo dostopnost do te zdravstvene storitve porodnicam iz odročnih krajev. Zato, spoštovani, predlagam, da opravimo tudi v okviru javne razprave o tej strategiji diskusijo v tem parlamentu, da minister pojasni svoje razloge, da tudi strokovne argumente in da imamo poslanci lahko tudi možnost izraziti svoje stališče. Minister mora dobiti sporočilo tudi tega parlamenta glede nameravanih drastičnih posegov v to pomembno zdravstveno storitev, kajti menim, da bo to presedan tudi za strategije na drugih področjih: na področju kirurške dejavnosti, pediatrije itd. Zato prosim za podporo javni razpravi o tem.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine? V imenu Poslanske skupine SD ima obrazložitev glasu mag. Andreja Rihtar.
Hvala, spoštovani predsednik. Nasprotujem predlogu kolega Vizjaka, ampak iz razlog, ki jih je kolega Vizjak tudi navedel. Nismo bili na odboru tako enotni [[...]]
Brez polemik.
Se opravičujem. Na odboru smo opravili prvo razpravo in moram reči, da je bila razprava dobra, ampak očitno smo se razumeli malo drugače. Strategija oziroma analiza, ki je bila opravljena, je bila dobra in strokovno podprta, vendar smo nekaterih razmišljali v drugo smer, da bi bilo treba to še dograditi ali nadgraditi s strani gledanja tudi uporabnic oziroma uporabnikov. Zaradi tega smo tudi sprejeli določene sklepe in rekli, da po končani javni razpravi, ki se tudi odvija, bomo opravili najprej ponovno razpravo na Odboru za zdravje, potem pa lahko v razmislek opravimo in nadaljujemo to razpravo tudi v Državnem zboru. Drugače pa lahko rečem, da smo se poenotili v eni in edini zadevi, ta pa je, da je minister ubral zelo dobro pot, in sicer sodelovanje tako strokovne javnosti kot tudi širše javnosti, in prihaja tudi pred nas s to debato in dialogom. In tukaj je dobro začrtana pot, zato smo tudi prepričani v poslanski skupini, da bo to pot, ki jo je začrtal, tudi do konca speljal tako, kot smo se dogovorili na odboru, ki je verjetno tisto telo, kjer bi v nadaljevanju tudi izmenjali vsa ta mnenja. Imamo pa očitno prisotni s tega odbora različna stališča ali različne spomine na sejo, ki se je tudi odvila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Cvetka Zalokar Oražem ima besedo v imenu Poslanske skupine Zares.
Hvala lepa za besedo. Naša poslanska skupina predloga ne bo podprla, kajti v tem trenutku prav gotovo nismo v fazi, ko bi bilo primerno in smiselno, da o tem vprašanju govorimo v Državnem zboru. Narejen je bil šele prvi korak, to je korak, ko je stroka povedala in analizirala na osnovi podatkov, kakšno je stanje na področju porodništva in ginekologije v Sloveniji. Vedno so nas zelo polna usta tega, da je treba upoštevati stroko in strokovna mnenja. Tokrat se je politika oziroma del politike se je odločil, da negira stroko in da se pravzaprav izrazi skepsa in nezaupanje do tega, kar je stroka povedala v zvezi z varnostjo. In to, kar je stroka na tem področju povedala, je, da je potreben premislek, ali v Sloveniji 14 porodnišnic ni morda preveliko število, ali imamo dovolj ustreznih in kvalitetnih kadrov, da bomo lahko zagotavljali celotno popolno in celodnevno in celonočno možnost, da pravzaprav na 14 krajih v Sloveniji to možnost odpremo. Ne nazadnje so to porodnišnice, vsaj nekatere med njimi, v katerih v treh izmenah delajo celotne ekipe in na dan imamo samo en sam porod ali celo manj. V tem smislu je to začetek razprave, ki pa je žal pokazal, da pravzaprav so nas polna usta tega, da si želimo sprememb, da menimo, da je prav, da se upošteva stroka, predvsem poudarek na varnosti, in tukaj bo pomembno, kakšna sporočila bomo dajali tudi s tega mesta, s strani politike, kajti treba bo premisliti, ali v Sloveniji lahko sfinanciramo in kadrovsko pokrijemo ter zagotovimo ustrezno varnost v 14 porodnišnicah in v več kot 20 bolnišnicah. Začetek te obravnave je bil zelo klavrn, kajti politika je pokazala, da takšnih sprememb absolutno ne bo podprla, predvsem pa je to politika, ki se opira na regionalno zgodbo, ki na nek način meni, da je bolj pomembno zagovarjati regionalna kot pa strokovna stališča in varnost bolnic, na katera so nas, vsaj v tem primeru, strokovnjaki s področja porodništva opozarjali, da se pravzaprav igramo z ognjem, ko tako lahkotno zagovarjamo in angažiramo neko lokalno sceno, da bi pravzaprav ljudi prepričevali, kako nujno je. Mislim, da je ta razprava v tem trenutku odprta, vendar ni pravi trenutek, da jo opravljamo v Državnem zboru.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke ima Bogdan Barovič. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Vsi tukaj v tej dvorani, 71 nas je, moralo bi nas biti 90, smo poslanci. Poslanec se ne reče kar tako zaradi lepšega, ampak ker smo poslani, poslani po mnenju, volji ljudstva, ki nas je izvolilo v Državni zbor. Poslali so nas zato, da bomo izpričali vsaj kdaj tudi njihova mnenja. Ne razumem, zakaj ne bi razpravljali o vprašanju, ki je še pravzaprav preden se je ta razprava, namenjena naj bi bila javna razprava, odprla, je že vzburila toliko razprav in duhov, da res ne vidim razloga, zakaj o tem ne bi govorili, ker tako ali tako bomo o tem še veliko govorili. In če je že odprta javna razprava, če je ministrstvo trdilo, da želi slišati tudi mnenja drugih, ne vem, čemu potem ravno v Državnem zboru ne bi govorili o vsebini porodnišnic. Zakaj bi poslušali očitke, ki so včasih zelo grdi, kot na primer danes v enem od, tudi ne vem, če se mu reče časopis, pa ga tudi imenoval ne bom, ker me je sram, da če bo kakšna porodnica umrla, da bomo krivi politiki. To so debuloze, nebuloze, idiotizmi, da jih ni takih. Zdaj smo kar naenkrat krivi politiki, ker zastopamo, vsaj jaz za Zasavje 45 tisoč, mislim, da skorajda enakih mnenj, kolegi iz Brežic 20, 30, 40 tisoč enakih mnenj, in zdaj mi politično nasprotujemo neki stroki. Mi ne nasprotujemo nobeni stroki, mi smo ji hvaležni in jo cenimo, ampak tudi tisto, ki dela v majhni bolnišnici, ki se ji reče Brežice, Trbovlje, Izola, Kranj, pa še kje. Mamice so srečne in zadovoljne, otroci, hvala bogu, zdravi in se rojevajo. In tisto, kar imamo, zdravnike, kvalitetni kader, pediatrijo, kirurgijo, vse imamo, zato da pomagamo ljudem čim bliže, hočemo ukiniti. Le čemu? Ne se skrivati! Zakaj ne bi razpravljali o problemu, ki je problem, ki bo problem. In ta razprava bo slej ko prej prišla. Bolje, da jo opravimo zdaj, ko je čas zanjo, ker je odprta, kot da jo opravljamo potem, ko bodo ne vem kakšni zakoni že spet v obravnavi. Zato v Slovenski nacionalni stranki z odkritimi in poštenimi nameni prosimo, da podpremo predlog, da se ta razprava opravi v Državnem zboru. Da bomo prisluhnili stroki, da ne bodo rekli, da smo gluhi zanje. In da bo stroka tudi prisluhnila poslankam in poslancem, ljudem, ki jih je poslalo ljudstvo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije ima Ljubo Germič.
Hvala lepa za besedo. Tudi v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije ne bomo podprli predloga za to razpravo, ki naj bi jo odprli na podlagi odgovora ministra. Pa ne zato, ker bi menili, da vsebina ni pomembna, ampak iz preprostega razloga, ker smo po večurni razpravi na odboru slišali tako argumente stroke na eni strani, zainteresirane javnosti na drugi strani in politike na tretji strani in smo potem skupaj v koaliciji in opoziciji sprejeli sklepe. In eden izmed pomembnih sklepov je bil, da se po javni razpravi korigira dokument, ki nosi naslov Strategija razvoja ginekološko-porodniške dejavnosti v Republiki Sloveniji, in ko bo ta strategija dopolnjena, se ponovno vrnemo na Odbor za zdravstvo in razpravljamo o tej strategiji. Seveda je tu treba povedati tudi to, da smo priče pristopu, ki ga je ubral minister za zdravje, ki je imel naslednje zaporedje. Najprej je bila oblikovana delovna skupina iz vrste strokovnjakov, ki so opredelili področje s strokovnega vidika. Nato je to obravnaval razširjeni strokovni kolegij in zdravstveni svet. In na podlagi sprejetega dokumenta zdravstvenega sveta se je minister odločil, da gre ta dokument v javno razpravo, kjer bo možno dopolnjevati to strategijo z različnih vidikov zainteresirane javnosti, strokovne javnosti, politične javnosti, katerekoli. Pri tem je minister jasno povedal, in iz tega dokumenta tudi jasno izhaja, da ne gre za nobeno zapiranje bolnišnic. V opredelitvi do navedb tistih, ki so zahtevali sklic nujne seje o tej problematiki, se je skliceval na dokument, ki je potem bil dopolnjen s strategijo. S tega vidika je treba spoštovati in razumeti strokovni predlog, ki je nastal predvsem z namenom zagotavljanja varnosti in kakovosti storitev na področju ginekologije in porodništva. Minister je jasno in glasno povedal, da skozi javno razpravo dopolnimo to strategijo, nato pa dopolnimo to strategijo še z ekonomskega vidika, kar bo potem rezultiralo v določenih predlogih za pripravo akcijskega plana. Zdi se mi, da je takšna pot racionalna pot. In če želimo imeti vključeno stroko, ki je na plenarnem zasedanju tukaj seveda ni možno imeti, je smiselno potem nadaljevati to razpravo na samem odboru. Ko govorimo o tem, je treba še enkrat poudariti, da smo skozi razpravo enotno podprli sklepe, kjer smo v drugem sklepu jasno zapisali, da naj minister upošteva še specifike bolnišnic, potrebe in zadovoljstvo pacientk. Mislim, da je tukaj dovolj tega, kar je bilo sporočilo politike, da v nadaljevanju dobimo ustreznejši dokument. Hvala.
Hvala lepa. Odpiram prijavo za obrazložitev glasu v svojem imenu. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima Alenka Jeraj.
Hvala za besedo. Rečeno je bilo, da je prehitro o tem govoriti v Državnem zboru oziroma ne bi imelo smisla. Mi smo v Državnem zboru že govorili o marsičem, tudi o pomijah v Kliničnem centru pa še o čem, tako da je verjetno tole veliko bolj primerna tema, kot pa je bilo tisto. Zato bom sama podprla predlog, da opravimo razpravo o odgovoru ministra Marušiča. Tisti, ki govorite o tem, pa tudi v medijih je bilo potem po tej seji zapisano, ali naj bo porodnišnic več ali pa naj bodo raje varne, se mi zdi, da je to lahko zelo nevarno na tak način govoriti, ker to pomeni, da ta trenutek nimamo varnih porodnišnic. To je pa zelo slab znak in ne samo, da je to nevarno in zelo slabo, predvsem je podcenjujoče do vseh tistih, ki v teh manjših porodnišnicah delajo, se trudijo in delajo dobro, drugače ne bi bilo tako, kot je. Minister je najprej imel razlog, zakaj bi morda te manjše porodnišnice zaprli. Zato, ker nimajo porodov dvojčkov, potem je dobil tudi podatke, koliko več je rojstev v vseh teh porodnišnicah v zadnjih desetih letih. Iz tega lahko ugotovimo samo dvoje, da minister najprej nekaj reče, kaj bomo spremenili, tako kot se dogaja v tej vladi večini ministrov, nekaj napovedo, potem pa šele začnejo raziskovati, ali bi to res naredili in iščejo varianto, kako bi to podprli s kakšno strokovno raziskavo. To je slabo, ker na ta način vedno razburjamo ljudi po nepotrebnem, sprožamo razne peticije, ki so seveda legitimne, in je prav, da se ljudje na to odzovejo, vendar če bi neke stvari bolj premislili, jih bolj pripravili, verjetno do takih stvari sploh ne bi prihajalo. Kot rečeno, jaz bom podprla, da opravimo razpravo in mislim, da je to tema, o kateri bi se dejansko morali pogovoriti in se potem skupaj odločiti. Saj se tudi politiki odločamo takrat, ko imamo vse informacije, tudi informacije stroke.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima mag. Borut Sajovic. Prosim.
Hvala lepa. Razprava pred razpravo je velikokrat problematična. Mi imamo neko argumentirano rešitev, ki jo je pripravila stroka. Stroka jo je dala v javno razpravo in ko bo ta mimo, potem pa bo čas, da se politika odloči v okviru možnosti in financ. Treba se je zavedati, da imamo določeno vsoto denarja, namenjeno za zdravstveno blagajno, ki ga je treba uporabiti najbolj racionalno z največjo koristjo za vse državljanke in državljane. Daleč od tega, da to pomeni ukinjanje porodnišnic kar po vrsti. Zagotovo bodo tiste največje, najboljše, obstale, kajti vsaka od regij potrebuje dobro organizirano, kvalitetno najboljše. Je pa zanimivo, če bi dali na tehtnico porabo sredstev, recimo v porodništvu, in če rečemo, da z racionalizacijo prihranimo neko vsoto denarja, ki jo bomo namenili za operacije recimo na odprtem srcu, na možganih, ki tudi direktno rešujejo življenja, potem bi mogoče pod črto dobili izračun, da smo z določeno vsoto denarja naredili več. Je pa smešno, ko recimo v razpravah poslušamo argumente sociologov, geologov, ki razpravljajo o strokovnih vprašanjih, o času, o minutah, sekundah, ki so odločilne pri porodih. Treba je vedeti, da je porod fiziološki pojav in da tam kakšna naglica dela več škode kot pa koristi, se pa zelo mudi pri raznih kapeh, ko je treba hitro ukrepati, ko je prisotna patologija ali pa težava, takrat je potrebna najbolje usposobljena bolnica ali porodnišnica. Hvala lepa.
Hvala lepa. Če prav razumem, boste glasovali proti. Dobro. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima Vito Rožej.
Hvala lepa. Sam sem imel v preteklih štirih letih trikrat priložnost prisostvovati porodu, pa še vedno ne mislim, da se spoznam na to tematiko, vem pa, da je v tej dvorani malo tistih, ki so imeli večkrat priložnost prisostvovati porodu ali so sami šli rojevat. Zato si tudi ne domišljam, da lahko odločam o vprašanjih, ki so evidentno strokovne narave. Vem iz lastnih izkušenj, da je vsak porod, vsaj jaz sem imel takšne tri izkušnje, drugačen, vsi trije so bili v isti ljubljanski porodnišnici, moram pa reči, da je bil eden od njih kompliciran in ko se je izkazalo, da je temu tako in da je otrok v nevarnosti, so bili v minuti v porodni sobi dva specialista ginekologije, anestezist in dve medicinski sestri v zgodnjih jutranjih ali poznih nočnih urah, če hočete. Tega v vsaki slovenski porodnišnici ni mogoče zagotoviti. Zato se tudi komplicirani porodi, ko se pojavijo in ko v porodnišnicah ugotovijo, da takšni so, preselijo v najbližjo večjo boljšo opremljeno porodnišnico, odvisno od teritorija, na katerem se porodnišnica nahaja. In to je tisto, kar bi morali imeti v glavi, ko se o tem odločamo. Vse slovenske porodnišnice so dobre in če boste gledali primerjavo umrljivosti dojenčkov, smo v svetovnem vrhu, tako malo je teh smrti. Je pa pri nas zaskrbljujoče veliko smrti mater porodnic, ker poleg ginekološke stroke je dobro, če je v bolnišnici še kdo, ki se še na kaj drugega spozna, in temu vedno ni tako. Jaz ne morem podpreti predloga za to razpravo, ker sem prepričan, da pojma nimamo, o čem bomo govorili, vsaj večina od nas ne, vem pa, da ima slovensko porodničarstvo po mojem mnenju dva problema, da ne omogoča rojevanja na domu in če sklepate, da je 14 bolnišnic premalo, potem seveda moralo bi jih biti nekaj tisoč, da bi vsaka porodnica lahko rodila doma, in drugo, sramotno, da v 9 od 14 slovenskih porodnišnic morajo očetje oziroma partnerji za prisotnost pri porodu plačevati. To so problemi slovenske ginekologije, ne kaj drugega.
Hvala lepa. Tudi vi boste glasovalo proti? Ste pozabili povedati. Obrazložitev glasu ima mag. Branko Grims.
Bom za, saj bi bilo dobro, da se celoten parlament seznani s tem, da stroka niti slučajno ni tako enotna, kot se prikazuje. Že prof.dr. Pajntar, ki je šef komisije v zdravstvu za kakovost, zagovarja porodnišnice, ki so manjše, ki so ljudem blizu, torej je bistveno drugačen koncept, kot je sedaj sprejet na ministrstvu. Po drugi strani bi bilo dobro, da se v tem parlamentu spregovori o tem, ali je res prav, če ljudje izkoristijo ustavni institut, ki ima podlago v 45. členu Ustave Republike Slovenije, do podpisa peticije, potem pa minister sprva niti noče sprejeti njihovih podpisov, da bi ga seznanili o njihovi izraženi volji na osnovi ustave Republike Slovenije. Trdim, da je v tem ravnanju z demokratičnega vidika nekaj zelo hudo narobe. In končno trdno sem prepričan, da bi bilo dobro, da bi vse znane parlamentarne borke za enakopravnost spolov in proti sovražnemu govoru dobile pravico, da se javno izrečejo o izjavah predstavnikov Vlade o 20 tisoč nesrečnih mamicah, pa o 100 tisoč nesrečnih mamicah, ki še vedno niso stroka, in ta lahko odloči proti njim, ki v resnici nimajo težav z 20 dodatnimi kilometri do porodnišnice, ampak s 15 centimetri med levim in desnim ušesom. Če to ni sovražni govor, gospe in gospodje, če to ni poniževanje sogovornika, potem ne vem, kaj naj bi to bilo. Ampak popolna tišina vseh tistih razvpitih bork za enkrat vpije do neba. Jaz pa sem trdno prepričan, da bi moralo doživeti to ustrezen odmev, zlasti zato, ker se minister kljub večkratnim pozivom od teh izjav nikdar ni odločno distanciral, pa tudi njihov avtor dr. Kenda jih je kasneje omilil le toliko, da se ne nanaša na vse, ampak samo na nekatere. Pa tudi če se samo na nekatere, je izjava prav tako neprimerna in žaljiva, zlasti če jo daje predstavnik aktualne oblasti. Zato [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. In vi boste glasovali za? No, prosim, hvala. Ne, niste povedali. Obrazložitev glasu ima mag. Štefan Tisel.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Sam podpiram javno razpravo v parlamentu. Že to je dokaz, da je to potrebno, da se že zdaj ob samem glasovanju razvija takšna raznolika debata in tudi na samem odboru je razprava trajala 5 ur, pa še niso prišli do dna. Tukaj se eni izgovarjajo na stroko, drugi na politiko. Seveda je zadeva vedno vmes – med stroko in politiko. Če samo omenim anekdotično, sem imel kolega Ljubljančana, ki je študiral medicino v Ljubljani, pa je bila takrat direktiva, da smo šli na periferijo v zdravstvene domove, je rekel, da če ne bi bil v Gabrovki in kasneje v Novem mestu, kjer je zdaj priznan zdravnik, bi bil samo v Ljubljani in bi mislil, da je medicina samo v Ljubljani. Tako ljudje, ki so v centrih, težko razumejo tiste v manjših krajih, kjer imajo iste potrebe, zato je res prav, kar so predlagali nekateri poslanci, ki podpirajo te bolnišnice v manjših mestih in tudi porodnišnice, ki so dostopne za ženske v teh krajih. Sam se težko odločam, ali je treba ukinjati porodnišnice, vsekakor gre za povezovanje stroke, zato pa naj debata v Državnem zboru približa to problematiko, da se bomo lažje odločili, ko bo minister pripravil zakon o tem sodelovanju, povezovanju, eventualno tudi ukinjanju kakšnih oddelkov. Sam bom torej podprl, da se opravi razprava v Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. Odpiram prijavo za obrazložitev glasu v svojem imenu. Tokrat res v svojem imenu, mag. Andrej Vizjak.
Spoštovani! Sam bom, predsednik Državnega zbora, podprl ta predlog. Bom. Da me ne boste na koncu vprašali. Zakaj? Zaradi tega, ker je Odbor za zdravje pokazal na kar nekaj skupnih elementov. Prvič, pokazal je, da ni res, kar je minister večkrat podčrtal, da je stroka enotna in jasna. Stroka ni enotna in ni jasna. Ugledni strokovnjaki iz večjih centrov, tam jih je minister kar nekaj imenoval v svoje strokovne time, so seveda, ker so iz centrov, malo na svoj mlin zagovarjali združevanje in krepitev teh centrov na račun podeželskih porodnišnic. Nasprotno so ugledni zdravniki, marsikatera Ljubljančanka hodi na primer k dr. Bertoletu v Bolnišnico Brežice, zagovarjali prav nasprotno. Poudarjali so kakovost in prednosti majhnih porodnišnic, bolj domač pristop, nekako večje posvečanje pacientki in s tem tudi pomemben doprinos k uspehu, bodisi zdravljena, bodisi posega. Niti ena strokovna analiza, ki jo je opravljal minister ali strokovni svet, ni pokazala, da bi bile manjše porodnišnice ali bolj varne ali bolj nevarne, kot so velike. Torej ni strokovnih podlag in strokovnih argumentov, da bi govorili o strokovnih razlogih za ukinjanje. Zato menim, da bi morali na takšni javni razpravi soočiti tudi stroko, soočiti poglede politike in ne nazadnje odpreti tudi ekonomska vprašanja. Temu je namenjena razprava. In ne govoriti, da niso tudi koalicijski poslanci na seji Odbora za zdravstvo opozorili na pomanjkljive analize, tudi na pomanjkanje ustreznih utemeljitev za takšne zaključke, kot jih je imela strategija [[...]] [[izključitev mikrofona]]
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima Franc Pukšič.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! Jaz bom podprl razpravo ne samo zaradi tega, ker se je pokazalo že čisto na začetku, da je to življenjskega pomena za ohranitev, da je to življenjskega pomena za našo slovensko nacijo. Podprl jo bom tudi zaradi drugega razloga. Iz te razprave, verjamem, da bo potem prišla tudi možnost priprave in predlog družinskega zakonika. Danes tukaj sem vas slišal vse poslanke in poslance z leve in desne, da priznavate, da je družina oče, mati in otrok. Z leve, predvsem tisti, ki bi v družinskem zakoniku radi nekaj drugega zapisali, priznavate, da otroke rodijo matere s pomočjo očetov. In tako je pravilno.
Hvala lepa. Mislim, da moramo takoj začeti glasovati. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 38. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da sklep ni bil sprejet. V skladu s predlogom poslanca Franca Pukšiča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice brez resorja, odgovorne za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, Duše Trobec Bučan na poslansko vprašanje Franca Pukšiča v zvezi s podatki za razpisana evropska sredstva, podpisanih pogodbah in realizacijo izplačil iz evropskega in državnega proračuna. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke ima Franc Pukšič
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! Moje poslansko vprašanje je bilo namenjeno tako ministru dr. Križaniču kot ministrici za regionalno politiko in lokalno samoupravo. Obema zato, ker je minister za finance odgovoren za vplačila in izplačila v in iz državnega proračuna, ministrica za regionalno politiko pa za realizacijo operativnih programov. Iz podatkov, ki jih imamo, podatki so uradni s strani ministrstev za finance in za regionalno in lokalno politiko, se je izkazalo, da je bilo v letu 2010 realiziranih glede na neto položaj proračuna Republike Slovenije le 52,22 %. Glede na to, da sem predsedniku Vlade 15. novembra postavil poslansko vprašanje v zvezi z realizacijo in koriščenjem evropskih sredstev, se je takrat predsednik Vlade tu z odgovorom obrnil na mene, češ, da bo pač prebral odgovor, ki so mu ga pripravili, kar mi je bilo popolnoma logično. Prebral je, da bodo imele spremembe operativnih programov pozitivne učinke. In še nekaj je prebral, da je to pravzaprav edini sveži denar, ki ga Republika Slovenija [[...]]
Prosim za pozornost v dvorani.
[[...]]ima. Glede na to, da je realizacija operativnih programov po treh letih, torej od leta 2007 do leta 2013, torej po polovici, samo 17 %, 17 % realizacija certificiranih zahtevkov za povračilo iz Evropske komisije, in glede na to, da je ob odgovoru 25. novembra, ki ga je dal predsednik Vlade, bilo nekaj dni kasneje, 24. novembra, s strani takratnega ministra Gerkeša in ministra za finance poslano pismo vsem ministrom za pospešeno črpanje evropskih sredstev ter priprava zahtevkov za povračilo, je nujno treba opraviti razpravo o nekoriščanju evropskih sredstev v Državnem zboru in pri tem priti do določenih predlogov sklepov ali iti v spremembo operativnih programov, in to na tistih področjih, na katere smo v Odboru za regionalno politiko že opozorili, sprejeli sklepe, ki bi prinašali tudi črpanje iz bruseljske blagajne v proračun Republike Slovenije.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 23 in proti 39. Kdo je za? [[23 članov.]] Kdo je proti? [[39 članov.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Lojzeta Posedela bo zbor odločil o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejana Židana in ministra za okolje in prostor dr. Roka Žarnića na poslansko vprašanje Lojzeta Posedela v zvezi s pozidavo kmetijskih zemljišč. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 30. Kdo je za? [[31 članov.]] Kdo je proti? [[30 članov.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. V skladu s predlogom poslanca Rudolfa Petana bo zbor odločil o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo Gregorja Golobiča ter ministra za zdravje Dorijana Marušiča na poslansko vprašanje Rudolfa Petana v zvezi z gradnjo nove medicinske fakultete v Mariboru. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani! V Sloveniji se že dolgo srečujemo s pomanjkanjem zdravnikov. Po dolgem odlašanju smo se odločili tudi za ustanovitev medicinske fakultete v Mariboru, vendar ta ima, lahko bi rekli, začasne prostore, in to jih omejuje pri vpisu. Glede na to, da je bil že pred letom in pol prvi razpis za izgradnjo nove medicinske fakultete in še sedaj ni prišla do realizacije. To je velika škoda, zato, ali pa predvsem zato je pred enim tednom dekan Medicinske fakultete v Mariboru imel tiskovno konferenco, na kateri je izjavil, da je to odlašanje izgradnje medicinske fakultete v Mariboru za Slovenijo ogromna in nepopravljiva škoda. Do sedaj smo v teh zavlačevanjih izgubili najmanj 80 študentov, to pa je cela generacija novih zdravnikov, ki jih lahko vpišejo v Mariboru. In potem naprej, čeprav v Sloveniji močno primanjkuje zdravnikov in je zanimanje za študij vsako leto večje, oni lahko vpišejo le 86 novih študentov, medtem ko jih bodo, ko bo nova zgradba zgrajena, med 130 in 140. Dekan je tudi poudaril, da je izobraževanje zdravnikov v Sloveniji na zelo visoki ravni, podprto z najsodobnejši tehnologijo in skladno z Evropskimi standardi, kar pa ne more trditi za študij zdravnikov v tujini iz tretjih držav. Nadalje je dejal, da so standardi izobraževanja, ki jim sledita obe medicinski fakulteti v Sloveniji, tako visoko postavljeni, da jih zdravniki, ki jih bo sedaj Slovenija uvažala iz tretjih držav, ne zadovoljujejo. Kot je dejal, so na mariborski medicinski fakulteti vložili v tehnološke pripomočke več kot 2,3 milijona evrov v zadnjem času, na njej pa trenutno študira 567 študentov na dodiplomski in 80 študentov na podiplomski ravni. Projekt izgradnje nove stavbe mariborske medicinske fakultete na zemljišču, ne daleč od univerzitetnega kliničnega centra Maribor, je bil s strani države potrjen novembra 2008, a se je zapletlo že pri pripravi dokumentacije. Lani spomladi je bil objavljen tudi razpis za izvajalca gradbenih del, ki pa mu zaradi številnih pritožb ponudnikov ni videti konca. Se pravi, v Sloveniji je učna baza za izobraževanje, ni pa prostorov za to. Zato menim, da je potrebna širša razprava o tem zavlačevanju gradnje medicinske fakultete v Mariboru, predvsem ali pa posebej v luči pomanjkanja zdravnikov v Sloveniji, ki je tako pereče, da so pred mesecem sprejeli zakon o uvozu zdravnikov iz tretjih držav, medtem pa naši otroci ne morejo študirati medicine, ker ni ustreznih pogojev, se pravi ustreznih prostorov. In to je tisto, kar bi moralo biti urgentno in zato menim, da je nujno, da opravimo razpravo o celotni problematiki. Hvala lepa. Jaz bom to podprl.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 23, proti 39. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti je glasovalo 39.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Ivana Grilla bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Dorijana Marušiča na poslansko vprašanje Ivana Grilla v zvezi z vodovodnim omrežjem na Onkološkem inštitutu in neunovčevanjem bančnih garancij. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine SDS ima Ivan Grill.
Hvala lepa. Moje poslansko vprašanje je bilo o težavah na Onkološkem institutu v zvezi z vodovodno instalacijo in neunovčevanjem bančnih garancij. Že nekaj mesecev nazaj je minister Marušič povedal, da je naročil izvedensko študijo Zavoda za gradbeništvo, kjer bodo proučili, kaj in na kakšen način bi bilo treba narediti, da se sanira vodovodno omrežje na Onkološkem institutu. Rezultati te raziskave so grozljivi, če ne zastrašujoči. Včeraj je tukaj navedel, da v primeru, da se danes začne sanacija tega vodovodnega omrežja, bo treba čakati dve leti do tri leta, da bi se ta zadeva lahko dokončala. Pridobiti bo treba gradbeno dovoljenje, začeti bo treba postopek javnega naročanja, in to za stavbo, ki je bila komaj da zgrajena. Naslednja zadeva, ki se ob tem poraja, je tudi to, da se je odkrilo, da je v enako slabem stanju tudi klimatska instalacija, kar pomeni, da bo treba tudi to v celoti sanirati. Krivda za vse te nepravilnosti je izključno na izvajalcu teh del, to je podjetju SCT. In v prejšnjem mandatu pridobljena bančna garancija preko dva milijona evrov bo sedaj v veliki nevarnosti, da tudi zapade. Kljub temu da se je izpogajal, da naj bi te anuitete zapadle šele v letu 2013, obstaja velika nevarnost, da zaradi stečaja tega podjetja, ki je, kot vidimo, tik pred zdajci, da bo vso breme in vsi stroški te sanacije zopet padli na davkoplačevalcev oziroma na sam Onkološki institut. Zato bi bilo smiselno in pa seveda tudi potrebno, da o tem tako pomembnem vprašanju opravimo tukaj splošno razpravo in ugotovimo, na kakšen način je treba pristopiti, da se te bančne garancije lahko še unovčijo ter ugotovi, na kakšen način se bo lahko ta sanacija opravila. Onkološki institut zdravi bolnike, ki so najtežje oboleli, in sedaj se soočajo še s težavami, ki jih prinaša vodovodno omrežje, to pomeni, da so ves čas ogroženi z legionelo, da so ogroženi tudi z drugimi okužbami, ki jih prinaša slaba voda in pa seveda tudi slaba klimatizacija. Nedopustno je, da si lahko privoščimo, da nam eno tako veliko podjetje sedaj zapušča tako zapuščino na račun davkoplačevalcev. In kar je pa še najbolj pomembno, je to, da je vtis, da država oziroma Vlada namenoma zavlačuje z unovčevanjem bančnih garancij, da ščiti interese SCT, kajti tukaj morajo biti neki dogovori v ozadju, in se vse naredi, da se ne naredi nič, kajti bančna garancije bi se lahko že v letu 2009 v celoti unovčila in bi se sanacija že v 2010 začela, pa bi jo mogoče v letošnjem letu tudi zaključili. Zato bo poslanska skupina ta predlog tudi podprla. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 26, proti 39. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Jožefa Jerovška bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve Katarine Kresal ter ministra za pravosodje Aleša Zalarja na poslansko vprašanje Jožefa Jerovška v zvezi z neizvajanjem jurisdikcije slovenskih državnih organov na ozemlju Republike Slovenije. Obrazložitev glasu v imenu Polanske skupine SDS ima Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Na moje vprašanje smo slišali mencajoče, anemične odgovore ministrice Kresalove in ministra Zalarja. Vprašanje pa se je nanašalo na izredno resne dogodke ob slovenski meji, ko smo bili priča temu, da so se slovenski državni organi odpovedali jurisdikciji nad eminentno slovenskim ozemljem. Ob tem, da ob hrvaškem pravilniku z mejo po sredini, naše zunanje ministrstvo in naši državni organi niso protestirali, da gre za eklatantno kršitev arbitražnega sporazuma, se je nekaj dni zatem zgodil izredni dogodek v Hotizi, kjer so naši organi prepustili jurisdikcijo hrvaškim državnim organom, praktično streljaj od domačije na slovenskem ozemlju. Glejte, ob takšnem ravnanju slovenskih organov v tem pomembnem trenutku, ko je bil podpisan arbitražni sporazum, v okviru katerega seveda Hrvati potrebujejo prejudice meje na slovenski strani in jih tudi izdelujejo, se ljudje upravičeno sprašujejo, ali arbitražni sporazum vsebuje tudi tajni aneks, ki predvideva, da bodo slovenski državni organi omogočali izdelavo prejudicev za hrvaško stran, za potrebe hrvaške strani, da bo hrvaška stran lahko opravičila mejo po slovenskem ozemlju. Ob tem resnem vprašanju, ob tem neodgovornem, nezaslišanem ravnanju slovenskih državnih organov, slišali smo, da je takšen nalog prišel v Hotizo iz Ljubljane, kako se naj obnašajo policijski in pravosodni organi, je zaskrbljenost Slovencev še toliko večja. Dolžnost vseh nas je, da ob tem, ko smo priča razprodaji slovenskega nacionalnega ozemlja, ko zadnji dogodek v Hotizi pomeni napad na integriteto nacionalnega ozemlja Republike Slovenije, kar je tudi kaznivo dejanje, opravimo temeljito razpravo, da preprečimo ta stampedo kar naprej ustvarjanja prejudicev v hrvaško korist, ki bodo amputirali slovensko nacionalno ozemlje. Kolegice in kolegi poslanci, storimo nekaj za našo državo, za naše bodoče rodove, da bo slovenska meja približno tam, kot je bila 25. 6. 1991. Vemo, da je sedanja vlada od te meje že odstopila. Ampak mi se moramo boriti za to. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije ima mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa. Jaz moram kar reči, da se z razpravo ne strinjam, je ne bom podprl, tako tudi poslanska skupina ne.
Kolega Sajovic, prosim, brez polemik.
Zagotovo. Odločitev, ki nam zdaj danes dela težave, ni povezana z arbitražnim sporazumom, ampak z odločitvijo enega bivšega predsednika Vlade in enega bivšega ministra za prostor in okolje, ki sta Hrvatom dovolila na slovenskem ozemlju graditi nasipe, most in še kaj. Izvirni greh na tistem področju izvira, gospe in gospodje, iz enega drugega obdobja, iz enega drugega časa, domačini iz Hotize, iz Murske Šume in še kje to dobro vedo in v tem primeru ni bilo iz Ljubljane danih nobenih navodil. Arbitražni sporazum v praksi še ni uresničen, velike težave pa nam delajo odločitve iz nekega drugega časa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Zares ima Franco Juri.
Hvala, gospod predsednik. Tudi Poslanska skupina Zares nasprotuje predlogu za to razpravo, ker menimo, da je skrajno neokusno zlorabljati pietetno vprašanje, tragedijo, ki je prizadela eno družino, zato da bi politično obravnavali vprašanje, ki s tem dogodkom nima nikakršne povezave. In če jo ima, jo ima zato, ker sta prejšnja vlada in prejšnji zunanji minister na to situacijo pristala. Takrat je bilo dogovorjeno, da veljajo pristojnosti, kakršne so, in iz tega izhajajo tudi ti nesporazumi. Toda pomembno pri tem vprašanju je, da se uredi stanje te tragedije in da se omogoči družini, da se stvari uredijo pietetno in brez kakršnihkoli špekulacij. Žal smo prevečkrat in prepogosto priče nekakšni politični nekrofiliji. In zdaj bi želel, da v Državnem zboru ne bi tako podcenjevalno do ljudi in tudi do žrtev tragedij razpravljali na tak nizkoten način. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 40. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Vinka Gorenaka bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za pravosodje Aleša Zalarja na poslansko vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi s pravno ureditvijo nadzora nad delom sodnikov in tožilcev. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Upam, da mi bo res omogočeno do konca povedati. Namreč, maloprej, ko je gospod Jerovšek govoril o eminentnem slovenskem ozemlju, sem slišal tamle od neke gospe krohotanje; verjetno pozna samo ljubljanski asfalt. Vendar Slovenija ni ljubljanski asfalt. Moje vprašanje oziroma pobuda včeraj ministru za pravosodje je bila, da mi odgovori na vprašanje, kako je z nadzorom znotraj sodišč oziroma sodne veje oblasti. Zadnje čase smo priče Ptuju – tožilec, korupcija. Priče smo Murski Soboti – tožilec, korupcija. Priče smo Celju – sodnik, korupcija. Sam vsak dan dobim še približno 30, 40 strani, nekaj mi jih tudi predsednik Državnega zbora odstopi, kjer so primeri taki in drugačni. Ne rečem, da je v vsakem karkoli, vendar v vseh teh primerih, pa če sta na sto primerov dva, je to velik problem. Seveda je zaradi tega nujno potrebno, da ima vsak sistem, to velja za vsak sistem, ustrezen menedžment, ki ima kot proces štiri elemente: planiranje, organiziranje, vodenje in kontroliranje. Konec koncev je tako tudi v Državnem zboru. Tudi tu predsednik Državnega zbora planira, potem službe nekaj organizirajo z njegovim vedenjem, potem se Državni zbor vodi, tako kot se pač vodi, in izvajamo tudi kontrolo. Predsednik Državnega zbora nam včasih vzame besedo , kajne, tu pa tam nas kakšna predsednica odbora pelje v kakšno tajno sobo, da nas ne vidijo ljudje, in tudi to je kontrola. In tako bi moralo biti tudi na sodiščih. Tudi sodišča bi morala biti kontrolirana. Imamo pa pravzaprav tako imenovani upravni nadzor, ki ga ima minister na voljo, ki je zelo šibko urejen, po mojem mnenju, in ministru ne dopušča dovolj poseganja v sodni sistem. Zavedam se omejitev v ustavi, ampak ne glede na omejitve v ustavi, da je sodna veja oblasti samostojna, pa sem prepričan, da mora imeti predsednik Vrhovnega sodišča dovolj pooblastil, da poseže v slehernega sodnika navzdol. Da se nam ne bo zgodilo to, kar se je zgodilo v primeru Baričevič – zdaj bomo imeli slavno prvo obletnico –, kjer ministrov brat odloči o zakonu, ki ga ni, uporabi zakon, ki ga ni, ki ne obstaja, vsi pravniki povedo, da je to gnojna bula pravne države. Vlada se odloči, da bo minister za promet podal pobudo za njegov nadzor in sodišče reče: "Ne." In Vrhovno sodišče oziroma Sodni svet v podobi gospoda Masleše, sedanjega predsednika Vrhovnega sodišča, reče: "Ne." Tistega, čemer pravniki pravijo gnojna bula pravne države, se ne sme kontrolirati. Zato je moja pobuda v smeri, da je treba dati več pristojnosti tako ministru kot predsedniku Vrhovnega sodišča, da bosta lahko to funkcijo opravljala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 38. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Mira Petka bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za pravosodje Aleša Zalarja na poslansko vprašanje Mira Petka v zvezi z nadzorom nad pravosodno upravo na Okrožnem sodišču v Ljubljani. Obrazložitev glasu v imenu Polanske skupine SDS ima Miro Petek.
Hvala lepa. Mislim, da bi bilo zelo smotrno, da opravimo to obravnavo v Državnem zboru, zato kolegice in kolege poslance iz koalicije pozivam k ponovni neposlušnosti ali k trenutku ponovne nepozornosti, da to razpravo podprejo. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 26, proti 37. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Danijela Krivca bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor dr. Roka Žarnića na poslansko vprašanje Danijela Krivca v zvezi z izvajanjem Zakona o Triglavskem narodnem parku. Obrazložitev glasu v imenu Polanske skupine SDS ima Danijel Krivec.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Predlagam, da podprete to moje vprašanje in da o tem opravimo razpravo, kajti večina od vas je glasovala za sprejetje tega zakona, večina od vas si je tudi skozi javne razprave in javne razgrnitve prizadevala, da se ta zakon sprejme. V preteklem letu smo ta zakon sprejeli in v skladu s tem zakonom bi se morali sprejeti tudi podzakonski akti, in to že do 15. januarja, vendar se na tem področju nič ne dogaja. Seveda je tu vprašanje, zakaj je ta zamik, vendar glede na to, da smo z večino sprejeli ta zakon in da ste vsi v sprejemanju tega zakona govorili o tem, da je bil prejšnji zakon, ki je doživel kar nekaj razprav tudi v tem Državnem zboru in veliko pobud civilnih iniciativ, civilne sfere, potreben spremembe in nadomestila ter ste v tej razpravi uporabljali tudi mnenje, da je obstoječi zakon neuporaben, tako ste tudi prepričali ljudi, da so to podprli, vendar je zdaj treba ta zakon nadgraditi. Trenutno smo spet, lahko rečemo, v nekem brezvladju, kajti zakon smo sprejeli, v zakonu so določene obveznosti, ki jih ministrstvo in Vlada mora sprejeti, da bo ta zakon operativen, to je bila želja vseh nas v Državnem zboru, vendar je ta zakon spet mrtva črka na papirju. Tudi prejšnji zakon je imel določene uredbe, ki pa se niso izvedle. Dlje ko se bo ta zakon odmikal, slabše bo za njegovo operativnost. Ni se ustanovil nov svet, niso se sprejele upravljavske smernice, to pomeni, da ponovno ne bo upravljavskega načrta v skladu z zakonom, ki smo ga mi sprejeli. To je kar nekaj formalnih stvari, ki jih onemogočamo glede izvajanja tudi samemu zavodu Triglavski narodni park. Jaz sicer verjamem, glede na to, da ste sami rekli, da bo Vlada v kratkem začela delati, do pred kratkim ni delala, da je imel verjetno minister težavo, da sprejme dokumente, ki bi jih Vlada morala potrditi. Vendar glede na izrečeno, da bo Vlada sedaj začela delati, pa vseeno pričakujem, da z razpravo pomagamo ministru, da pride do teh dokumentov, da jih Vlada sprejme in s tem omogoči normalno delo zavodu Triglavski narodni park in ne nazadnje, da se tiste obljube, ki smo jih dali ljudem v teh parkovnih občinah, pa lokalnim skupnostim začnejo udejanjati. Glede na to, da je obljuba o tem, da se bo v kratkem začelo resno delati, ne dvomim, da boste to razpravo z veseljem podprli.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 34. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 31. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Najprej bomo obravnavali Ugotovitev prenehanja funkcije članu Programskega sveta RTV Slovenija imenovanemu na podlagi sedme alineje šestega odstavka 17. člena Zakona o RadiotelevizijiSlovenija. Član programskega sveta RTV Slovenija Bine Matoh je 7. 12. 2010 obvestil Mandatno-volilno komisijo, da odstopa z mesta člana Programskega sveta RTV Slovenija zaradi osebnih razlogov. Predlog sklepa je v seznanitev zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Mandatno-volilna komisija je v seznanitev zboru predložila naslednji sklep: Ugotovi se, da je Binetu Matohu zaradi odstopa prenehal mandat na funkciji člana programskega sveta RTV Slovenija, imenovanega na podlagi sedme alineje šestega odstavka 17. člena zakona o RTV Slovenija. Mandat na funkciji preneha z dnem sprejetja tega sklepa. Ugotavljam, se je zbor s sklepom seznanil. Prehajamo na obravnavo sklepa o spremembi ene od preiskovalnih komisij. Ali se strinjate, da to preiskovalno komisijo imenujem s skrajšanim imenom, ali želite, da preberem celo ime? Lahko s krajšim imenom. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o spremembah Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov preiskovalne komisije, ki se ukvarja s Patrio. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o spremembah Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov navedene preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti nihče. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na Obvestilo Okrožnega sodišča v Ljubljani, Kazenski oddelek, v zvezi z zasebno tožbo zoper poslanca Državnega zbora. Obvestilo je v obravnavo zboru posredovalo Okrožno sodišče v Ljubljani, Kazenski oddelek. Obvestilo je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru predložila poročilo s predlogom sklepa. Prehajamo na odločanje. Mandatno-volilna komisija predlaga Državnemu zboru, da sprejme naslednji sklep: Državni zbor na podlagi tretjega odstavka 83. člena Ustave Republike Slovenije ter 22. člena zakona o poslancih v zvezi z obvestilom Okrožnega sodišča v Ljubljani, Kazenski oddelek, opravilna številka IK801163/2010 z dne 9. 12. 2001, o vloženi zasebni tožbi zoper poslanca Državnega zbora Janeza Janšo zaradi kaznivega dejanja žaljive obdolžitve po tretjem, drugem in prvem odstavku 160. člena Kazenskega zakona-1 ne prizna imunitete poslancu Državnega zbora Janezu Janši in dovoli vodenje kazenskega postopka. Na podlagi 207. člena Poslovnika Državni zbor o predlogu sklepa odloči brez razprave. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti nihče. (Za je glasovalo 65.)(Proti nihče.) Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Zahteve Vrhovnega državnega tožilstva o dovoljenju za odreditev pripora in začetek kazenskega postopka zoper sodnika Okrožnega sodišča v Celju. Obvestilo je v obravnavo zboru posredovalo Vrhovno državno tožilstvo. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru predložila poročilo s predlogom sklepa. Mandatno-volilna komisija predlaga Državnem zboru, da sprejme naslednji sklep: Državni zbor na podlagi drugega odstavka 114. člena Ustave Republike Slovenije ter 99. člena Zakona o sodniški službi v zvezi z zahtevo Vrhovnega državnega tožilstva, opravilna številka Tpp/S/I/30/10 z dne 26. 1. 2011, za odločanje o dovoljenju za odreditev pripora in za začetek kazenskega postopka zoper sodnika Okrožnega sodišča v Celju Milka Škoberneta zaradi kaznivega dejanja jemanja podkupnine po prvem in drugem odstavku 261. člena Kazenskega zakonika v zvezi z 20. členom Kazenskega zakonika ne prizna imunitete sodniku Okrožnega sodišča v Celju Milku Škobernetu ter dovoli odreditev pripora in začetek kazenskega postopka. Na podlagi 214. člena z zvezi z 207. člena Poslovnika Državni zbor bo o predlogu sklepa odločil brez razprave. Proceduralni predlog bo podal gospod Jerovšek.
Gospod predsednik, glede na to, da ste odgovorni, ker ste povzročili pravno praznino, niste sklicali izredne seje, ki bi onemogočila to pravno praznino, vam predlagam, pa bom obrazložil, da ob tej hudi kršitvi poslovnika in ostale Slovenije, da se ob teh točki simbolično izločite in ne sodelujete, ker ste bil nepristranski pri zadevi, ki je v sramotni položaj spravila Državni zbor. Zato prosim, da se ob tem glasovanju izločite. Hvala lepa.
Cenjeni kolega Jerovšek, vašega spoštovanega proceduralnega predloga ne bom upošteval. Najprej ste v hudi zmoti. Nobene pravne praznine ni bilo, je ni in je tudi ne bo. To je prva stvar. Da bi se pa simbolno izločil, gospod Jerovšek, verjetno niti ne veste, kaj bi to pomenilo. Torej gremo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev. Za je glasovalo 68, proti nihče. Kdo je za? [[68 članov.]] Kdo je proti? [[Nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o imenovanju podpredsednika Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Poslanska skupina Socialnih demokratov. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Jože Tanko. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Vsem lep pozdrav! Sedaj imamo pred seboj predlog za spremembo sestave Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti, ne samo na mestu podpredsednika, ampak tudi se je ta komisija nekako okrepila v kadrovskem smislu, kajti koalicija se je s sklepom, ki ga je tudi sama izglasovala, v tem delovnem telesu okrepila. Pričakovanja, ki jih prinaša ta sprememba, so tudi v opoziciji velika, kajti predvsem na področju človekovih pravic in predvsem na področju enakih možnosti vidimo, da so stališča koalicijskih in opozicijskih poslancev v tem delovnem telesu diametralno nasprotna. Veliko je govora o pravni državi, veliko je govora o tem, da je pravna pot prava pot, vendar ko se seznanjamo, ko dobivamo konkretne primere na mize delovnih teles in Državnega zbora, pa vidimo, da so v razumevanju teh dveh pojmov velike razlike. Po eni strani je v koaliciji neznanska toleranca do tistih, ki so recimo povzročitelji kaznivih dejanj in se jih s tem, ko se neko arhivsko gradivo zapre, zavaruje, da uradni organi nekaterih držav ne bi izkoristili teh podatkov za kazenski pregon. To se pravi, da se na eni strani v imenu enakih pravic in pravne države zaščitijo tisti, ki so sodelovali pri storitvi kaznivih dejanj. Po drugi strani pa imamo primere, ko nekateri, ko se sprožijo procesi in kazenski postopki proti nekaterim osebam, kjer so celo nekateri državni organi sodelovali pri konstruiranju nekaterih dejanj, kot recimo imamo tako afero Vič-Holmec. Podobno se sprožijo kazenski postopki proti osebam, za katere se ne more določiti niti kraj niti način niti osebe, ki naj bi pri tem kaznivem dejanju sodelovale. Ugotavljamo, da imajo tisti, ki sodelujejo v tej komisiji na strani koalicije in na strani opozicije zelo različne vatle, zelo različna merila za to, kaj je pravna država in kaj so človekove pravice in kaj so enake možnosti. Za nekatere se brez problema sprožijo kazenski postopki na osnovi namišljenih dejanj, konstruiranih dejanj, in to celo tistim, ki so sodelovali v procesu osamosvojitve, po drugi strani se pa z zakonom zaščitijo tisti, ki so sodelovali pri kaznivih dejanjih ali pa so vedeli za ta kazniva dejanja ali pa so ta kazniva dejanja usmerjali, in to v obdobju pred osamosvojitvijo. S to spremembo, ki je storjena in ki bo storjena v tem delovnem telesu, pričakujemo, da bo tudi največja koalicijska stranka, ki je sedaj dobila dodatnega člana, zagovarjala stališča, za katera se tudi deklarira, in da bo ta stališča zagovarjala tudi v praksi. Rad bi ob tem tudi opozoril, da je v Državnem zboru prišlo do čudnega razumevanja tudi na drug način tega razumevanja enakih možnosti. Ko je iz naše poslanske skupine izstopil poslanec Pukšič, je s seboj odnesel vse mandate, ki jih je imel. Ko je iz poslanske skupine največje koalicijske stranke izstopil kolega Magajna, je izgubil vse mandate v delovnih telesih, ki jih je imel, med drugim tudi v Komisiji za peticije. In da bo mera polna, je koalicija nedavno tega izglasovala, ne samo to, da je Magajna izgubil mandat, ki je ostal SD-ju, ampak je bilo izglasovano, da se tej poslanski skupini dodatno da še en mandat v tem delovnem telesu. In ob tem bi rad opozoril, da smo mi že oktobra meseca vložili zahtevo, da se tudi o naših zadevah opravi razprava, da se tudi naši mandati v delovnih telesih uskladijo z največjo poslansko skupino, ker nam manjka pet sedežev v delovnih telesih. Temu vodstvo Državnega zbora ne ugodi, nasprotno pa največji koalicijski stranki daje dodatne mandate, kljub temu da se jim je število poslancev zmanjšalo. Tudi tukaj moram reči, da poslanske skupine nismo v enakem položaju in nimamo enakih možnosti za delo v Državnem zboru. Jaz upam, da se bodo ta nesorazmerja čim prej odpravila [[...]]
Kolega Tanko, čas je minil.
[[...]]in da bo tudi sprememba v tem delovnem telesu pripomogla k temu, da bomo izboljšali razumevanje pravne države, tudi odnos do pravne države in tudi odnos do enakih možnosti.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v Komisiji za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti za podpredsednika imenuje Marjan Križman iz Poslanske skupine Socialnih demokratov. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za 64, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o razrešitvi podpredsednika in imenovanju podpredsednice Odbora za zunanjo politiko. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Poslanska skupina Zares. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v Odboru za zunanjo politiko razreši predsednik Franco Juri, Poslanska skupina Zares – nova politika, za podpredsednico pa se imenuje Cvetka Zalokar Oražem iz Poslanske skupine Zares – nova politika. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 30.A TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO ZAHTEVE SKUPINE POSLANCEV, DA DRŽAVNI ZBOR ODLOČI O ODLOČITVI KOLEGIJA PREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA, DA SE PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O NEPREMIČNINSKEM POSLOVANJU, OBRAVNAVA PO REDNEM POSTOPKU. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 90. seji dne 21. 1. 2011 sklenil, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nepremičninskem poslovanju, ki ga je Vlada predložila po skrajšanjem postopku, obravnava po rednem postopku. V poslovniškem roku je skupina 38 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Dušanom Kumrom, na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora zahtevala, da Državni zbor odloči o prej navedeni odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora. V zvezi z odločitvijo Kolegija, da se navedeni predlog zakona obravnava po rednem postopku, dajem besedo predstavniku predlagatelja zahteve Jošku Godcu. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, poslanke, poslanci! Bom zelo kratek. Glede na to, da je bil dvakrat zamujen rok za oddajo določene dokumentacije, decembra 2009 oziroma oktobra 2007, je skupina poslank in poslancev predlagala, da se razlog za predlagane postopke, ki je finančne narave, saj Republiki Sloveniji grozi kazen, zaradi nepravočasne implementacije dveh evropskih direktiv s strani organov Evropske unije in ker je ta kazen dosti visoka, smo se odločili za ta postopek in kot takšnega predlagam, da ga sprejmemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zboru predlagam, da odloči o naslednjem sklepu: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nepremičninskem poslovanju se obravnava po rednem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po skrajšanem postopku. Ni obrazložitve glasu. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 29. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da bo zbor navedeni predlog zakona obravnaval po rednem postopku. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 24. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Obveščam člane Odbora za kulturo, šolstvo, šport in mladino, da se bo nadaljevala seja odbora čez 10 minut, to je ob 19.10 v sobi 212. Hvala.