Spoštovane kolegice poslanke, spoštovani kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjamo 2. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in naslednji poslanci: dr. Darij Krajčič, Ferenc Horváth, Zmago Jelinčič Plemeniti, Luka Mesec do 15. ure, dr. Franc Trček, Željko Cigler, Monika Gregorčič, Miha Kordiš, Eva Irgl, dr. Anže Logar, Jelka Godec in Marijan Pojbič in tudi sam se opravičujem od 17.30 do 20. ure. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ki ga vljudno pozdravljam, ministrice in ministre ter generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Državnega sveta k 7., 8., 9., 10., 18. in 19. točki dnevnega reda, mag. Duško Godino, direktorico Agencije za energijo k 21. točki dnevnega reda, Boruta Smrdela, predsednika Državne revizijske komisije za revizijo postopkov oddaje javnih naročil k 22. točki dnevnega reda, Vlasto Nussdorfer, varuhinjo človekovih pravic, k 23. in 24. točki dnevnega reda, predstavnika Urada predsednika Republike Slovenije ter kandidatko za ustavno sodnico dr. Katjo Šugman Stubbs k 26. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne vljudno pozdravljam. S tem spoštovane poslanke, spoštovani poslanci prehajamo na določitev dnevnega reda 2. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 9. novembra 2018, s sklicem te seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točke z dnevnega reda seje nisem prejel. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda seje, in sicer najprej Državnemu zboru predlagam, da dnevni red 2. seje razširi s 1.a točko, to je z obvestilom predsednika Vlade o odstopu gospoda Marka Bandellija s funkcije ministra brez resorja, pristojnega za razvoj, strateške projekte in kohezijo. Predlog za širitve ste prejeli v četrtek, 15. novembra 2018. Ali želite besedo predstavnice in predstavnike poslanskih skupin? Ne. Želite besedo poslanci?, Ne. S tem zaključujem predstavitev stališč o predlogu za širitev in prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Sedaj odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda. Začenjamo z glasovanjem. Prekinjamo glasovanje. Nekaterim glasovalne naprave, vključno z mano, ne delujejo. Prosim, da se odstranijo kartice poslankam in poslancem, ki niso prisotni v dvorani. Generalna sekretarka Državnega zbora je uspešno razrešila tudi to težavo. S tem prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 72. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. V skladu s časovnim potekom seje bo zbor 1.a točko obravnaval danes, in sicer takoj po določitvi dnevnega reda seje. S tem, spoštovane gospe, spoštovani gospodje, prehajamo na določitev dnevnega reda. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, ki ste ga prejeli s sklicem ter tudi z dopolnitvijo, ki smo jo ravnokar sprejeli. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 73. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je je dnevi red 2. seje Državnega zbora določen. Spoštovane gospe, spoštovani gospodje, prehajamo na 1.A TOČKO DNEVNEGA REDA – OBVESTILO PREDSEDNIKA VLADE O ODSTOPU MARKA BANDELLIJA S FUNKCIJE MINISTRA BREZ RESORJA, PRISTOJNEGA ZA RAZVOJ, STRATEŠKE PROJEKTE IN KOHEZIJO. Predsednik Vlade gospod Marjan Šarec me je z dopisom 14. novembra 2018 obvestil, da je gospod Marko Bandelli odstopil s funkcije ministra brez resorja, pristojnega za razvoj, strateške projekte in kohezijo. V zvezi s tem Državni zbor na podlagi 115. člena Ustave Republike Slovenije ugotavlja, da je gospodu Marku Bandelliju prenehala funkcija ministra brez resorja, pristojnega za razvoj, strateške projekte in kohezijo. Na podlagi 115. člena Ustave Republike Slovenije pa Marko Bandelli opravlja tekoče posle do imenovanja novega ministra oziroma do obvestila predsednika Vlade v skladu z drugim odstavkom 234. člena Poslovnika Državnega zbora. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajam na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 44 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom in drugim odstavkom 245. člena Poslovnika Državnega zbora ter dogovorom vodij poslanskih skupin na posvetu 13. novembra 2018 in mnenjem Zakonodajno-pravne službe. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije, na vprašanja poslancev Poslanske skupine Levica ter na vprašanja poslank vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute, predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanja v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnjen odgovor pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave in brez obrazložitve glasu. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrice in ministri v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili: dr. Miro Cerar, minister za zunanje zadeve; dr. Aleksandra Pivec, ministrica za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano; gospod Karel Erjavec, minister za obrambo; dr. Andrej Bertoncelj, minister za finance; gospod Zdravko Počivalšek, minister za gospodarski razvoj in tehnologijo; ter gospod Jure Leben, minister za okolje in prostor. S tem, spoštovane in spoštovani, prehajamo na prestavitev poslanskih vprašanj. Na prvih pet vprašanj bo odgovarjal predsednik Vlade gospod Marjan Šarec. Poslanska vprašanja mu bodo postavili kot prvi gospod Danijel Krivec. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Predsedniku Vlade gospodu Marjanu Šarcu bom postavil vprašanje v zvezi z globalnim dogovorom o migracijah. Pakt o migracijah izenačuje ilegalne migracije z legalnimi migracijami, pri čemer beguncev sploh ne omenja in se njihov status ne izboljšuje. Ilegalne migracije bodo odpravljene tako, da bodo postale legalne, države pa bodo morale takšne migrantske poti omogočiti. Ilegalni migranti bodo imeli povsem enake pravice kot begunci oziroma državljani. Ne glede na to, da dogovor poudarja, da gre za nezavezujoč akt, vsebuje 23 ciljev in veliko število zavez. V dogovoru je izrecno navedeno, k čemu se države zavezujejo. Zelo pomembno je, ne glede na to, da gre za nevezujoč akt, vprašanje, zakaj bi Slovenija podpirala nekaj, s čimer se ne strinja oziroma se ne strinja večina javnosti, ki spremlja ta postopek. V primeru, da Slovenija podpre in se strinja s takšnim aktom, bo po nepotrebnem predmet mednarodnih političnih pritiskov na realizacijo ciljev, ki so v paktu navedeni. Pakt se je sprejemal daleč od oči javnosti, slovenski prevod sploh ne obstaja oziroma ni javnosti dostopen. Tako slovenska javnost sploh ne ve, kaj je v celoti vsebina pakta. Vlada Republike Slovenije pa podpira dokument, ki ni preveden v slovenski jezik. Prav tako javnost ni seznanjena preko obravnave na pristojnem delovnem telesu Državnega zbora, Odboru za zunanje zadeve, kar bi morala biti glede na podlago, ki je v 3.a členu Ustave Republike Slovenije in 3. členu Zakona o zunanjih zadevah. Zato vas sprašujem: Prvič. Zakaj slovenski javnosti in Državnemu zboru Republike Slovenije v skladu z 11. členom Ustave ni dostopen slovenski prevod pakta o migracijah, ki se bo sprejemal decembra 2018 v Marakešu? Drugič. Zakaj o končnem besedilu ni bil seznanjen Državni zbor, da bi podal svoje stališče? Tretjič. Zakaj Vlada Republike Slovenije nasprotuje temu, da bi se vse mednarodne zaveze Slovenije obravnavale na pristojnem delovnem telesu v Državnem zboru in bile prevedene v slovenski jezik, kot je zahtevano v naši ustavi?
Hvala, gospod poslanec. Predsednik Vlade, na razpolago imate 5 minut za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa za vaše, moram reči, pričakovano vprašanje, glede na vse, kar se dogaja sedaj v javnosti. Res je, ni bilo prevedeno, ker tudi ni predvidena ratifikacija v Državnem zboru, vendar sem vseeno naročil prevod in prevod bo na voljo. Kar pa se dogaja v javnosti, je pa seveda ena velika politizacija tega dogovora. Tudi tiste države, ki so sedaj rekle, da ne bodo zraven, kot zadnja tudi Estonija, pa vem iz prve roke, zakaj je tako, ker sem sedel s premierjem. V estonski vladi so namreč trije partnerji, ena stranka je precej desno orientirana in imajo pač dogovor, da vse sklepe sprejemajo s konsenzom. In ker temu ni bilo tako, Estonija odstopa. Prav tako trdim, odgovorno, kakor tukaj stojim, da vse države, ki odstopajo od tega sporazuma, ki se ga, mimogrede, meša z enim drugim sporazumom, ki ga je sprejela Evropska unija, pa je slučajno pač oboje v Marakešu, odgovorno trdim, da vse te države to izvajajo zaradi notranjepolitičnih vzgibov. Glede na to, da je bilo najprej rečeno, da tudi Hrvaška tega ne bo podprla, je tako rekla predsednica republike, sedaj pa vidimo, da bo tudi Hrvaška podprla. Tudi države, ki imajo težave z migracijami, celo večje kot mi, recimo Španija, ne razmišljajo o tem, da ne bi bile zraven pri tej deklaraciji. Pojavlja se pa tudi ogromno enega mešanja megle, ker v Marakešu se ne bo glasovalo, ampak je že sama prisotnost tam dovolj, in to je neka aklamacija, sprejemalo se bo pa to na Generalni skupščini Združenih narodov. Kot sem rekel, vse te države, ki izstopajo, izstopajo iz notranjepolitičnih vzgibov. So pa nekatere članice Evropske unije tudi zelo nezadovoljne z avstrijskim ravnanjem, recimo, ker Avstrija bo gostila vrh Evropa-Afrika, kjer je cilj se povezati z afriškimi državami in jim pomagati pri njihovih prizadevanjih, da bi se tam razmere uredile in da migracije sploh ne bi bile potrebne. Ker vprašanje migracij je treba reševati na izvoru in nikakor ne tako, da danes tukaj politiziramo na veliko in tudi izkrivljamo dejstva. Treba je povedati, kot sem rekel že večkrat, da ta sporazum nikakor ni zavezujoč, kar trdite ali pa ste trdili. Potem ste tudi trdili, da s podpisom tega sporazuma nas bodo preplavili migranti, kar ni res. Zaradi tega podpisa ne bo enega migranta manj ali več v Sloveniji, zagotovo ne. Je pa ta deklaracija nek začetek skupnega reševanja. Tako kot rešujemo tudi podnebne spremembe in druge zadeve. Če bo vsaka država to reševala po svoje in se zapirala znotraj svojih meja in rekla, da to se nas ne tiče, potem ne bomo prišli daleč. S tem ima tudi Evropska unija danes težave, ker se zadeve neenotno rešujejo. Pravite, da bodo tudi mednarodni pritiski. Če se ne motim, je ravno gospod Orban rekel, da naše drugačno stališče do reševanja migracij ne bo pokvarilo nobenih naših odnosov. Tako da moram povedati, da če želi Slovenija biti v skupini držav, ki odgovorno rešujejo migracije, ki si odgovorno prizadevajo za to, da bi vendarle prišlo do skupnega reševanja problemov, potem moramo biti zraven. Je pa res, da ne izenačuje ta sporazum ilegalnih migracij in legalnih migracij. To je pa zavajanje. Ilegalne migracije so problem, zagotovo, in jih tudi Slovenija ne podpira. Imamo veliko ilegalnih prehodov meje, vendar policija obvladuje situacijo, policija nas vsak dan seznanja s svojimi ravnanji. In ta situacija je ta hip pod kontrolo. Zaradi te tako imenovane marakeške deklaracije ne bo, kot sem rekel, enega migranta manj ali več, je pa to gesta Slovenije, da smo pripravljeni odgovorno kot neka skupnost reševati te probleme.
Gospod poslanec, imate zahtevo za dopolnitev odgovora? Izvolite.
Seveda, saj na tista tri vprašanja ni bilo nekega eksaktnega odgovora. Dejstvo je, da v 11. členu Ustave piše: »Uradni jezik v Sloveniji je slovenščina.« Vi ste govorili o vsem drugem, kaj druge države počnejo, ne pa na moje vprašanje, zakaj prevoda ni. Vi ste rekli, da ne gre za dokument, ki bi se moral sprejemati v Državnem zboru, vendar na drugi strani priznavate, da bodo v tem dokumentu, vsaj v nadaljevanju, ko se bodo stvari odvijale v Marakešu z aklamacijo, v Združenih narodih z nekim podpisom, pa nastale obveze tudi za to državo, za ta državni zbor za zakonodajalca. V tem primeru bi bilo smiselno, korektno, da ne rečem kaj drugega, da imamo uradni prevod, ki ga lahko vsi ljudje tudi vidijo. Drugače ni neke logike, ker zakaj bi to podpirali z izgovorom, ki smo ga tudi sedaj slišali, da gre za nezavezujoč dokument. Če bi bilo v tem dokumentu vse tako, kot pravite, bi bil verjetno že na voljo javnosti, kajti podpisan je bil spomladi maja meseca. V bistvu ne razumem te taktike Vlade, ki na nek način z zavajanjem oziroma s tem, da ne da dokumenta v slovenščini v javnost, v bistvu sproža tudi dodatne polemike in probleme. Če prav razumem, se Vlada Republike Slovenije z vsemi zahtevami v tem dokumentu strinja. Rad bi slišal odgovor: Kaj bo naredila Vlada v nadaljevanju, ko bodo te zaveze decembra v Združenih narodnih sprejeta in bo ta pakt postal veljaven in tudi obvezujoč za našo državo. Kako bo Vlada v nadaljevanju postopala v tem primeru? Očitno se Vlada z zavezami, da je status ilegalnih migrantov na nek način izenačen z begunci oziroma da se ta meja briše strinja, očitno je to sprejela, in to, menimo, da ni dobro. Tako da vseeno še vedno ostaja vprašanje, ki je bilo na začetku postavljeno: Zakaj ni uradnega prevoda?
Hvala, gospod poslanec. Predsednik Vlade, imate besedo za dopolnitev. Izvolite.
Hvala lepa. Kot sem dejal, sem naročil prevod. Zakaj prejšnja vlada tega ni prevedla, ne vem. Imam ga tukaj in bo tudi ta prevod na voljo javnosti, vendar to ničesar ne spremeni. To ne spremeni dejstva, da ta deklaracija ni pravno zavezujoča, to je dejstvo, da ni zavezujoča. Naštel bi še nekaj drugih dejstev. Recimo tudi to, da se vedno manipulira. To je tako, kot vi pravite, da en migrant stane tisoč 963 evrov. Tudi to trdite, tako da na vaše trditve [[…]]Ja, pa ni prav! Ker proračun Državnega zbora je okrog 25 milijonov evrov in če bi to delili z 90, potem dobimo, da poslanec dobi vsak več kot 23 tisoč evrov na mesec. Pa ni tako, kajne? Verjetno ne, verjetno delovanje Državnega zbora potrebuje tudi kakšna sredstva. Pa je to samo ena taka trditev. Poleg tega me niste dobro poslušali, ko sem rekel, da ilegalnih migracij ne podpiramo, kot država jih ne podpiramo in jih ne moremo. Ilegalne migracije so ilegalne migracije in so posledica tudi tihotapskih združb. In temu smo danes priča. Danes nismo priča migrantskemu valu, ki gre tranzitno čez Slovenijo, ampak smo priča tihotapskim združbam in proti temu se borimo vsak dan in tudi slovenska policija odgovorno dela na tem. Zato ne zavajajte, da bo zdaj, ko bo to sprejeto v Združenih narodih, da bodo pa obveze iz tega. Ta sporazum priznava vsaki državi suverenost. In prav je tako. Vsaka država bo vedno suvereno izvajala svojo politiko. In, ponavljam – tiste države, ki so proti, so proti zaradi notranjepolitičnih vzgibov. Ker je to dobro za politične točke, za strašenje ljudi in tako naprej. Mislim, da to ni primerno. Tudi vaši predvolilni plakati, ki so strašili s tem, so povedali svoje. Ne nazadnje tudi del brexita je kriv, ker so tisti, ki so brexit v Združenem kraljestvu sprožili, so strašili z migracijami, danes pa vidimo, da je brexit ena velika napaka in imamo zaradi tega same težave kot Evropa, kot celota. Tako da prevod bo na voljo, vendar tudi če bo prevedeno, to ne bo ničesar spremenilo, ker Vlada Republike Slovenije odgovorno trdi, da ne pristopa k ničemur, kar bi odvzelo našo državnost. In za to se bomo vedno zavzemali. Hvala lepa.
Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala za besedo. V skladu s poslovnikom predlagam, da se o odgovoru predsednika Vlade glasuje na naslednji seji oziroma v okviru te seje, kajti z odgovorom na nek način nisem zadovoljen oziroma ni bilo odgovorjeno na kar nekaj vprašanj. Skrivanje za tem, da je to v tem trenutku nezavezujoč dokument, je lahko sicer upravičeno, vendar sam predsednik Vlade je nakazal, kateri dokumenti se še na osnovi tega prvega dokumenta v nadaljevanju sprejemajo. Sami ste priznali, da naslednji dokumenti pa ne bodo samo politično zavezujoči, ampak bodo tudi zahtevali uresničitev določenih podpisanih obvez v smislu ali spremembe zakonodaje ali pa tudi izvajanja znotraj posamezne države. Mi nismo proti migracijam, vendar ta dokument na nek način izenačuje tako ilegalne kot tiste realne migracije, predvsem gre pa za neko spodbujanje migracij, ne pa za reševanje na izvoru. In tega tudi ta dokument ne rešuje. Kar pa se tiče vašega navajanja, da mi zavajamo s ceno, ki jo plačujemo za enega migranta, pa bi vas prosil, da si pogledate poročilo Računskega sodišča, ki je ta znesek navedlo, in ga mi uporabljamo v skladu z vsemi pravili in z dokumentom, ki ga Računsko sodišče podpiše in prinese v Državni zbor. Tako da bomo z veseljem prebrali tudi prevod tega uradnega dogovora, vendar to – kot ste sami rekli – ne rešuje tega, da se je Vlada odločila, da podpiše nek dokument, ki bo v nadaljevanju prispeval k temu, da se bo država zavezala za neke ukrepe, ki bodo na koncu pomenili lahko tudi bistveno zmanjšanje suverenosti na našem območju. Moram jasno povedati, da mi pri taki zadevi v nadaljevanju ne bomo asistirali in bomo temu tudi nasprotovali.
Hvala, gospod poslanec. O vašem postopkovnem predlogu bomo odločali jutri v okviru glasovanj. S tem prehajamo na 2. poslansko vprašanje za gospoda predsednika, ki ga ima gospod Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predsednik Vlade, ministrski zbor, drage kolegice in kolegi! V koalicijskem sporazumu o sodelovanju v vladi ste zapisali tudi pomenljivi izziv z naslovom Zagotovitev stabilnega, predvidljivega in mednarodno primerljivega davčnega okolja. Naslov izziva gotovo veliko obeta. Kaj pa ukrepi? Napovedujete davek na nepremičnine, ki bo bolj obdavčil lastnike več in večjih nepremičnin. Gospod predsednik Vlade, ali lahko razumemo, da prva oziroma edina nepremičnina, na primer družinska hiša, ki je dom, ne bo obdavčena? Napovedujete tudi vključitev osebnih prihodkov, pravilno bi bilo »osebnih dohodkov«, saj nimamo zakona o prihodnini, imamo Zakon o dohodnini. Torej vključitev osebnih dohodkov iz kapitala in rent v osnovo za odmero dohodnine. Izračun pokaže, gospod predsednik, da bi po tem ukrepu na primer gospod Akrapovič, če se odloči, da si izplača 32 milijonov dividend, plačal več dohodnine, kot so jo v zadnjih dveh letih, 2016 in 2017, plačali vsi v državi, ki so si izplačali dividende. Spoštovani predsednik Vlade, zanima me: Ali bo Vlada Republike Slovenije pri pripravi zakonskih predlogov na področju davčnega sistema upoštevala navedene ukrepe iz koalicijskega sporazuma? Na podlagi tega sporazuma je namreč bila ta vlada sestavljena in je bila imenovana. Naknadno ste vi, gospod predsednik, napovedali celovito prestrukturiranje davkov. Ali bo vlada sploh predlagala davčno reformo in kakšne ukrepe načrtujete na tem področju? S tem svojim vprašanjem vam, gospod predsednik, pravzaprav dajem možnost, da koncept celovitega prestrukturiranja davkov predstavite domači in tudi mednarodni javnosti, za kar se vam zahvaljujem.
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik, beseda je vaša. Izvolite.
Hvala lepa. Me veseli, da vas to tako skrbi. Ne nazadnje ste imeli tudi možnost sodelovati pri davčni zakonodaji kot del vlade, pa ste se odločili drugače. Danes trdite, kako je to bila dobra odločitev. Morda, čas bo pokazal. Kar se tiče davkov, smo bili s tem vprašanjem že soočeni, preden je bila vlada sploh sestavljena. Ta vlada ni imela 100 dni miru. Ta vlada je imela minus 14 dni miru – vsaj, pa še kaj več. Torej v teh dveh mesecih, kar je vlada sestavljena, kar deluje, celovite davčne reforme ni bilo moč pripraviti. To pa zato, ker že beseda reforma pove, da je to zahteven proces in ga je treba pripravljati v sodelovanju tudi z vsemi socialnimi partnerji in se ga ne da narediti čez noč. To, kar ste naštevali prej o nepremičninskem zakonu, je spet ena delovna verzija, ki je prišla v javnost, in potem je to primerno za nabiranje političnih točk. Veste, če bi tudi v preteklosti, odkar ta država obstaja, se pogovarjali samo na delovnih osnutkih, na osnovi delovnih osnutkov, potem ne vem, kako bi to bilo. Ko pravite, da bi gospod Akrapović dvignil 32 milijonov prihodka, kolikor sem bral, jih niti nima, da bi to naredil. Ravno te izjave tudi podjetnikov so povzročile takrat vihar v kozarcu vode, in to je bilo zelo primerno takrat za razpihovanje takšnih in drugačnih strahov. Dejstvo je, da davek na nepremičnine ni neka nova zadeva, veliko vlad se ga je že trudilo uvesti. Danes ne želim in niti ne morem govoriti o vseh davčnih stopnjah tega davka, kdo bo več obdavčen, kdo bo manj, ker je ta davek še v fazi priprave in mora biti tudi obravnavan v sodelovanju vseh deležnikov, ki sodelujejo pri tem. Tako naj vas ne skrbi, da bi se lotili kakšnega ukrepa čez noč. To, da bodo pa nekateri, kot smo spet slišali, da bodo ob hiše in ne vem, kaj vse smo slišali, to je pa spet neko strašenje, ki smo mu priča. Ja, ne z vaše strani, ampak bilo pa je v javnosti. Ko bomo pripravili zadeve tako daleč, bomo v sodelovanju z vsemi to reševali. Je pa tudi študija OECD povedala, da Slovenija odstopa od povprečja Evropske unije glede nadpovprečne obremenitve dela. V tem delu je zagotovo prostor za izboljšave in tudi tu bomo naredili maksimalen napor, da bo davčno breme porazdeljeno čim bolj pravično. Ko bomo imeli predlog pripravljen tako daleč, bomo z njim šli v javnost. Ne tako kot se je zgodilo zdaj, ko se je v javnosti pojavila neka delovna verzija, ki ne nakazuje tistega, k čemur težimo. In potem so spet lahko viharji v kozarcu vode. Hvala lepa.
Hvala, gospod predsednik. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala lepa. Gospod premier, priznam, da sem več pričakoval. Jaz sem vas prosil – in bilo bi dobro za to državo in mednarodno skupnost, za investitorje –, da pojasnite koncept celovitega davčnega prestrukturiranja. Glejte, tu zdaj nam govorite o negativnem času. Jaz sem fizik, veste, čas je fizikalna količina, je skalar in nima negativne vrednosti. Teče pa resda samo naprej. Ne govorim o zakonu o davku na nepremičnine, malo me poslušajte, govorim o vašem koalicijskem sporazumu, stran 13, in ta izziv, ki sem ga že prej imenoval, je druga alineja. Tam ste to napisali, kar sem vam citiral. Jaz si nič ne izmišljujem, samo citiram in prosim za razlago. Jaz sem poslanec ljudstva in moram ljudem razložiti zadeve. Je pa logično, gospod predsednik, da to, kar ste zapisali v tem ukrepu glede davkov, glede obdavčitev, da se je slovensko gospodarstvo dvignilo na noge. K temu je pa potem še dodatno močno prispevala retorika vaše politične partnerice Levice, kjer smo, recimo, poslušali, »podjetniki, davčni utajevalci, poziv k nacionalizaciji, drobno gospodarstvo je kramarsko gospodarstvo,« še prej, »vajenci, fah idioti [[…]]« in tako naprej. Gospod premier, oba veva, če se vi zdaj prelevite, kar najbrž ne bo težko, v investitorja, bodisi domačega ali tujega, oba zelo hitro ugotoviva, da je davčna nepredvidljivost ključnega pomena za investitorja. Davčna nepredvidljivost je ključnega pomena za investitorja. Zdaj imate možnost, da to davčno nepredvidljivost v svojem odgovoru ovržete.
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik Vlade.
No, mislim, da sem bil razumljiv tudi glede davčne nepredvidljivosti, da ne bomo sprejemali nobenih ukrepov čez noč. To je že en korak k davčni predvidljivosti, čez noč nobene stvari. To, kar ste trdili vi, da bodo vsi podjetniki zbežali v tujino in ne vem kaj, tudi gospod Boscarol, se je takrat govorilo. Če ste vi mene spomnili za nazaj, bom še jaz vas – govorilo se je, da je gospod Boscarol zdaj zbežal v Italijo, ker bo tu vse propadlo, vendar je imel on že leta 2011 pa še prej načrte za selitev dela proizvodnje v Italijo. Povedal pa sem, kako nameravamo celovito davčno prestrukturirati tudi v tem smislu, da se stvari uravnotežijo, se pravi, da manj obremenimo delo in nekoliko več obremenimo kapitalske obremenitve. Težili bomo k temu. Vendar še enkrat ponavljam, da ne bo spet nesporazumov, nobene stvari ne bomo delali čez noč in tudi podjetniki oziroma socialni partnerji, delodajalci itn. bodo povabljeni k diskusiji, kajti reforma terja svoj čas, reforme se ne delajo čez noč in kar tako ad hoc. Tukaj ni nobenega strahu. Me pa veseli, da vas tako skrbi. Če bi vas pa še malo bolj skrbelo, bi pa mogoče v vladi sedeli pa bi lahko soodločali. Hvala lepa.
Hvala, gospod predsednik. Besedo ima gospod poslanec za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik Državnega zbora. Gospod predsednik Vlade Marjan Šarec, vem, da ste umetnik slovenske besede, ampak govorili ste veliko o stvareh, o katerih vas nisem spraševal. Jaz vas nisem spraševal o Boscarolu, kaj zdaj govoriva o Boscarolu. Navadite se prosim, da na poslanska vprašanja, res je, danes prvič odgovarjate, vam dajem odpustek, da odgovarjate eksaktno, gospod premier. Jaz vas natančno sprašujem o konceptu, ne o časovni dinamiki, o konceptu davčnega prestrukturiranja. In hvala za odgovor, rekli ste, da je delo preveč obdavčeno, torej si lahko to interpretiram, da bo prišlo do spremembe Zakona o dohodnini, podprite zakon Nove Slovenije, in da bo prišlo do zmanjšanja prispevkov. Vsekakor pa izkoriščam priložnost, ki mi jo daje poslovnik da na podlagi drugega odstavka 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru premiera na moje poslansko vprašanje. Če kaj, gospe in gospodje, potem je prav ta vsebina, se pravi prestrukturiranje davčnih bremen izjemnega pomena. Kdo naj o tem odloča? Kdo? Ali Državni zbor ali kdo drug? Imamo še vedno parlamentarno demokracijo? Jaz sem prepričan, da jo imamo. Torej mi tukaj moramo imeti neko splošno razpravo o tem. Na podlagi tega bodo potem strokovnjaki, ki sedijo v Vladi in izven Vlade, pripravili, upam da, neke optimalne rešitve. Ne forsiram neke dinamike, da je treba čez noč. Se strinjam, gospod premier. Nobene rešitve, sprejete čez noč, niso dobre. Ampak začnimo danes, da bomo potem enkrat v doglednem času dejansko prišli do dobrih rešitev. In se veselim te razprave, ki nas čaka. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. O vašem postopkovnem predlogu bomo odločali jutri. S tem, spoštovane gospe, spoštovani gospodje, prehajamo na tretje ustno poslansko vprašanje za predsednika Vlade, ki ga bo zastavil gospod Dušan Šiško. Izvolite.
Spoštovani predsednik Vlade in ministri! Pred nekaj dnevi sem se pogovarjal s študentkama v Ljubljani. Lahko si mislite, kako sem bil presenečen, ko nista vedeli, kje je Krško in da imamo v Sloveniji jedrsko elektrarno. Glede na probleme, o katerih bom govoril, se bojim, da tega še marsikdo v Ljubljani ne ve ali pa noče vedeti. Sprašujem se, ali se bi res moralo zgoditi nekaj neprijetnega, da bi se to spremenilo. Spoštovani predsednik! Vam pa je gotovo znano, da sta nekako v času vašega rojstva republiki Slovenija in Hrvaška na Krškem polju zgradili prvo jedrsko elektrarno, ki naj bi rešila probleme energetske krize. Že takrat je bilo obljubljeno, da bo poskrbljeno za nizko- in srednjeradioaktivne odpadke v času petih let od obratovanja. Take so bile obljube krški občinski skupščini, ko je dala soglasje elektrarni za trajno obratovanje. Takrat ste vi, spoštovani predsednik, hodili v prvi razred osnovne šole. Obljube o rešitvi so se vrstile, odpadki pa so se še naprej kopičili v elektrarni, ki je med tem začela širiti začasno odlagališče, odpadke pa stiskati in tako zmanjševati prostornino. Spoštovani predsednik! Vi ste med tem končali študij na igralski akademiji in začeli nastopati po Sloveniji. Med drugimi ste imitirali gospoda Drnovška, Ropa, gospoda Janšo in nekatere ministre, ki še vodijo in so vodili našo državo. Bolj resno so začeli iskati lokacijo za odlagališče po letu 2000. Po dolgih in vročih razpravah, kje naj bo odlagališče, je prišlo leto 2009. Tudi jaz sem bil med občinskimi svetniki v Krškem, ki smo pod nujno na pozni večerni seji dali soglasje takratni, a edini možni lokaciji odlagališča – Vrbina pri Krškem. Medt em ste, gospod predsednik, zapustili igralski oder in stopili na političnega. Kar dvakrat ste bili župan Kamnika in malo je manjkalo, da bi postali predsednik države, zdaj pa ste pred nami kot predsednik vlade. Sprašujem vas: Ali 40 let ni dovolj dolga doba, da bi rešili ta problem, gospod predsednik? V imenu Slovenske nacionalne stranke, predvsem pa v imenu prebivalcev Posavja, sprašujem: Ali se vi in vaša vlada zavedate tega problema? Ali ga boste končno rešili in kdaj, da ne bo tako kot tisti dve študentki v Ljubljani? Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec, me veseli, da imam v Državnem zboru tudi biografa, ki vestno spremlja mojo življenjsko pot. Seveda se zavedam resnosti tega vprašanja in nikakor ne mislim, da tega vprašanja ni treba rešiti. Še več, treba ga bo rešiti hitro. V letu 2013 je bil izdelan investicijski program za to odlagališče. V letu 2014 je agencija pridobila pooblastilo Republike Slovenije, na podlagi katerega so bila odkupljena zemljišča. V letu 2017 je bila izdelana novelacija investicijskega programa, ki je v usklajevanju z ustanoviteljem. V letu 2018 pa so sklenjene služnosti za izgradnjo infrastrukturnih objektov. Ostale aktivnosti, vezane na ta projekt, so pa naslednje: projektna dokumentacija za gradbeno dovoljenje za odlagališče nizko- in srednjeradioaktivnih odpadkov bo dokončana v letu 2019, izdelana je referenčna dokumentacija in osnutek varnostnega poročila v skladu z zakonom, ki ureja jedrsko varnost, izdelano je poročilo o vplivih na okolje in agencija je vlogo za okoljevarstveno soglasje dopolnila 7. novembra 2018, se pravi ta mesec. Po zaključku presoje vplivov na okolje in pridobitvi okoljevarstvenega soglasja pa bo pridobljeno gradbeno dovoljenje za gradnjo tega odlagališča. Vzporedno pa potekajo aktivnosti za certificiranje betonskega zabojnika za pakiranje odpadkov. Z resolucijo je bilo sprejeto, če pride do dogovora z Republiko Hrvaško, bo šlo po tem postopku. Je pa po obeh scenarijih gradnja predvidena v obdobju od leta 2017– 2019, kar se že dogaja, kar sem rekel, poskusno obratovanje je predvideno med 2020 in 2021, leta 2022 pa naj bi se začelo redno obratovanje. Take podatke imam. Kot ste že uvodoma povedali, če študentki ne vesta, kje je Krško in kaj je jedrska elektrarna, potem morda tudi v šoli nista dovolj poslušali ali kaj podobnega. Ampak dejstvo je, da se bo Vlada Republike Slovenije potrudila in osebno se bom zavzel, da bo to odlagališče zgrajeno in da bo ta problem rešen. Pravilno ugotavljate, spoštovani poslanec, da je 40 let dolga doba in se tudi zahvaljujem, da ste bili zraven, takrat ko ste odobrili to odlagališče, ker vem, da je bilo takrat precej pereče tudi v javnosti, ker jedrskih odpadkov nihče ne želi. Vsi imajo radi čisto energijo, odpadki so pa potem problem, tako da se bomo maksimalno potrudili, da se bo to, kar so mi povedali na ministrstvu tudi uresničilo. Hvala lepa.
Hvala, gospod predsednik. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala, spoštovani predsednik! Upam, da se bodo vaše obljube uresničile. Ker pa smo v Slovenski nacionalni stranki prepričani, da je problem z jedrskimi odpadki tudi del ledene gore problemov s Hrvaško, želim izkoristiti čas, ki mi je na voljo za dodatno obrazložitev, da se o tem razpravlja v Državnem zboru. V poročilu o jedrski varnosti, ki smo ga 16. oktobra obravnavali na Odboru za infrastrukturo lahko preberemo, da je zasedenost skladišča Nuklearna elektrarna Krško dosegla že 95 % in da bo prostora samo še do leta 2021. Na odboru je direktor uprave dr. Stritar jasno in glasno izjavil, da imamo denar, lokacijo ter znanje in da tudi njemu ni jasno, zakaj odlagališča še vedno ni. Torej je problem v nespodobni državi in neodgovorni politiki, ki vlada tej državi. Po meddržavnem sporazumu naj bi obe lastnici Nuklearne elektrarno Krško poskrbeli vsaka za svojo polovico odpadkov do leta 2023. V Sloveniji smo vsaj izbrali lokacijo in se graditev bliža začetku. Hrvati pa še praktično nimajo ničesar. Naj spomnim, da je Slovenija leta 2015 Hrvaški ponudila možnost za svoj del odpadkov s strani odlagališča v Vrbini. Šele po dveh letih je iz Zagreba prišel odločen odgovor, da to zanje ni sprejemljivo. Še več. Čim je NEK dobila soglasje za podaljšano obratovanje, se je na Hrvaškem pojavila vrsta objav, v katerih navajajo, da morajo skrbeti za svoj del odpadkov šele do leta 2043. Zamislite si absurdno, a zelo realno situacijo, da bomo slovenske odpadke pospravili na odlagališče, hrvaška polovica pa bo še vedno ostala v elektrarni. V Slovenski nacionalni stranki smo prepričani, da imajo Hrvati tudi v tem primeru svojo računico in da nas bodo prevarali [[izklop mikrofona]]
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik, želite odgovoriti?
Glede na to, da mi niste zastavili vprašanja, bi samo rekel, da o ravnanju Hrvaške težko sodim, kako se je vedla v preteklosti, kako se bodo vedla v bodoče. Tudi ko govorite o nesposobnosti države, vam sam tukaj po dveh mesecih na tem mestu težko odgovorim. Hvala lepa.
Hvala. S tem ugotavljam, da lahko preidemo na naslednje vprašanje za predsednika Vlade, in sicer je to vprašanje dr. Mateja T. Vatovca. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala, predsednik. Spoštovani premier! Kot dobro veste vsi, je minimalna plača eno od temeljnih vprašanj, s katerim se ukvarjamo. In to temeljno vprašanje je tudi neko načelo, se pravi dostojno plačilo za opravljeno delo. Stanje, ki trenutno vlada v naši državi, je pa popolnoma obratno. Vemo, kakšni so pogoji, v katerih ljudje, ki prejemajo minimalno plačo, preživljajo ali pa poskušajo preživeti. Preživetje s takimi prejemki je zelo oteženo. Obstajajo resne anomalije, kot je razred J, in še tudi tistih nekaj nad razredom J, ki so v bistvu pod minimalno plačo. To vse skupaj povzroča neko resno socialno stisko pri ljudeh, ki so zaposleni in proizvaja neki novi fenomen, ki se mu reče revni zaposleni. Kot rešitev temu stanju smo v Levici predlagali novelo zakona o minimalni plači s tremi jasnimi rešitvami. Eno je dvig na 700 evrov neto do leta 2020, izločitev vseh dodatkov iz minimalne plače in uvedba do leta 2021 tako imenovane formule, ki bi omogočila vsem prejemnikom minimalne plače, da je višina takšne plače vsaj 20 % nad minimalnimi življenjskimi stroški. To predlagano rešitev je s svojimi podpisi v tem parlamentu podprlo 52 poslancev. Tisto, kar pa je pomembneje, je, da so to rešitev podprle čisto vse sindikalne centrale in približno 30 humanitarnih in dobrodelnih organizacij, med njimi Rdeči križ, Karitas, Zveza prijateljev mladine Slovenije, projekt Botrstvo, Slovenska filantropija in tako naprej. Moje vprašanje, ki je dvodelno, je zelo preprosto: Ali vi kot predsednik Vlade osebno podpirate to rešitev? In če je da, vas sprašujem: Ali boste ravno v vlogi predsednika Vlade naredili vse, kar se da storiti, da bi ta novela zakona prišla v veljavo s 1. 1. 2019, tako kot je tudi predvideno v samem predlogu zakona?
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Menim, da ga ni državljana v Republiki Sloveniji, ki se ne bi strinjal, da je minimalna plača prenizka, zlasti v luči, ker je bila v prejšnjem mandatu že dvignjena podpora za socialno ogrožene. To pomeni, da se je podpora za socialno ogrožene drastično približala znesku minimalne plače. Glede na to da sedaj ta podpora tudi v novem mandatu oziroma po novem letu ostaja v isti višini, pomeni, da je skorajda nujno, da zagotovimo to razliko med tistimi, ki so na minimalni plači, in tistimi, ki prejemajo podporo. Vsi se strinjamo, da je minimalna plača prenizka in da moramo skupaj vložiti vse napore, da se bo minimalna plača dvignila. Povedali ste, spoštovani poslanec, da jo podpirajo vse sindikalne centrale, da jo podpirajo tudi humanitarne organizacije, vendar bi apeliral na tem mestu, da se minimalna plača dviguje oziroma da se ob pripravi zakona nujno vodi tudi socialni dialog, se pravi dialog s skupino delodajalcev na Ekonomsko-socialnem svetu. Meni je žal, da delodajalci na Ekonomsko-socialnem svetu niso pristopili k dialogu. Mislim, da bodo morali, ker osnova vsega je dialog, zavračanje dialoga na prvo žogo ni nikoli dobro. Če se bo to zgodilo, če bodo delodajalci pristopili aktivno k sodelovanju, verjamem, da bomo tudi lažje našli rešitev. Je pa na poslankah in poslancih Državnega zbora, da stopite skupaj in da izvedemo oziroma sprejmemo zakon, ki bo omogočil izvajanje s 1. 1. 2019, tako kot smo se tudi zavezali. Skratka, osebno to zelo podpiramo. Zagotovo, kot sem rekel, ni človeka, ki tega ne bi podpiral. Bi pa rad, da se to doseže z dialogom tudi na Ekonomsko-socialnem svetu. Ko sem bil na 1. seji Ekonomsko-socialnega sveta, sem izrecno poudaril, da mora obstajati dialog in zato morajo vsi člani Ekonomsko-socialnega sveta, v tem primeru delodajalci, pristopiti k dialogu in tudi razumeti drugo stran, da moramo omogočiti človeka dostojno življenje. Hvala.
Hvala, gospod predsednik. Gospod poslanec, izvolite.
Ja, mogoče samo en detajl v podvprašanju. Socialni dialog seveda za poslanski zakon ni predviden. Vlada je to sama dala na ESS in mislim, da je tudi v redu, da se je ta pogovor začel. Je pa dejstvo, da še nikoli ni prišlo do znatnega zvišanja minimalne plače na Ekonomsko-socialnem svetu. Tisto, kar je bistveno, je to, da kljub vsemu da je to naloga parlamenta, se pravi Državnega zbora, da potrdi ta zakon, da ga sprejmemo v teh klopeh, je za nas seveda tudi ključno, da ste dali to osebno podporo kot predsednik Vlade. Mislim pa, da ni zdaj ves napor samo na poslancih, ampak ne nazadnje na koaliciji kot taki. Kot predsednik Vlade vodite to vlado, ste tudi predsednik stranke, ki vodi koalicijo, in tu na tem mestu tudi pričakujemo, da bo v tej vlogi koalicija ali pa predvsem tudi vodilna koalicijska stranka vložila vse napore za to, da do tega sprejema pride. In seveda tudi vse ostale koalicijske stranke, ki so prispevale svoje podpise. Če samo še zaključim. Kar se tiče rešitev, mislim, da so več kot nujne. Tisto, kar pa gre v tem trenutku pričakovati, je to, da se enostavno odločimo, kot ste dejali , da se podpre te tri, mislim, da zelo racionalne korake, dvig na 700, izločitev dodatkov in višanje po tako imenovani formuli. Jaz razumem ta vaš današnji odgovor kot vašo osebno podporo temu zakonu. Upam, da boste pa tudi v svojstvu predsednika glavne koalicijske stranke tudi preko parlamenta uspeli to podporo prispevati. Hvala.
Hvala za vprašanje. Gospod predsednik, izvolite.
Kar se tiče teh treh stvari, ki ste jih navedli sedaj, kolikor vem oziroma sem prepričan, je problem ravno ta formula, ki naj bi se uvedla in ravno v tej formuli je srž problema pri nekaterih in bo treba opraviti še določen napor, da se uskladimo, bom rekel, uskladimo vsi skupaj okoli izračuna in te formule. Res je, poslanski zakon je, ni potreben Ekonomsko-socialni svet, vendar je vedno pametno, da so vsi deležniki, ki jih to zadeva, vključeni. Tudi sam bom opravil nekaj napora v tej smeri in se bom tudi sestal z delodajalci, se bom osebno angažiral za to in jih seznanil z našimi prizadevanji. Bi pa, še enkrat ponavljam, bilo dobro res uskladiti tisto formulo, ki še ne bo začela veljati takoj 1. 1. 2019 in mislim, da če to uskladimo in če to rešimo, potem bo bistveno lažje. Ponavljam pa še enkrat, podpiram prizadevanja in bom vložil osebni napor v tej smeri. Hvala lepa.
Hvala, gospod predsednik. Prehajamo na peto ustno poslansko vprašanje za predsednika Vlade. Besedo ima gospa Jerca Korče. Izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovani predsednik Vlade, spoštovani celotni ministrski zbor! Že ob imenovanju te vlade sem napovedala, da bo to vlada velikih naporov in velikih usklajevanj. Ta vlada res ni imela sto dni miru. Verjamem, kolikor poznam predsednika Vlade, mu to niti ni hodilo toliko narobe, glede na to, da je človek operativec, človek, ki tako ali drugače takoj poprime za delo. Pa vendar smo si mogoče želeli malo več strpnosti, pa malo več, da se slišimo in ne samo poslušamo. V teh kratkih dveh mesecih je po moji oceni Vlada storila kar nekaj dobrih korakov, korakov v pravo smer, pripravila tudi osnovo za tiste stvari, ki nas še čakajo in ki jih bo Vlada še izvedla. Tako da moje vprašanje bo na tem mestu zelo kratko: Prosim, da navedete objektivno in po točkah tiste stvari in tiste dobre stvari, ki jih je Vlada v tem kratkem obdobju dveh mesecev sprejela oziroma pripravila. Najlepša hvala.
Hvala, gospa poslanka. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala lepa. Uspeli ste nasmejati nekatere tukaj na moji desni, kar je tudi v redu. Ste se nalezli mojega prejšnjega poklica. Torej hvala za vprašanje. Res je, od 13. septembra, ko se je ta vlada oblikovala, nismo imeli niti, če sem iskren, nismo pričakovali sto dni miru, ker se je že prej nakazovalo vse, kar bo. Poslušali smo, kako so volitve ukradene, kako sestavlja vlado tisti, ki je na drugem mestu. Moram reči, da to ni noben unikum v Evropi. Na Danskem je, recimo, predsednik vlade predsednik stranke, ki je bila tretja na volitvah, tako da to ni nič novega. To je samo pri nas lahko včasih čudno, pa tudi že pri nas smo imeli te primere. Tako da tudi celo za našo demokracijo to ni nič čudnega. Na mizi nas je pričakalo precej problemov. Najprej seveda pogajanja s sindikati. Prejšnja vlada je odstopila tik pred dogovorom in takrat je bila stavka zamrznjena. In takoj prvi dan, 13. septembra, ko se je vlada sestavila, so sindikati odmrznili stavkovne zahteve in zahtevali takoj prvi dan reševanje. Seveda smo se tudi tega lotili, oblikovali smo pogajalsko skupino, tudi tam je bilo mnogo dezinformacij, kako ignoriramo in ne vem kaj vse. Skratka, v tej naši družbi so vsi precej neučakani, nestrpni in tako naprej, ampak, dobro, tudi to bomo preživeli. Se pogajamo s sindikati in mislim, da vseh stavkovnih zahtev nikakor ne bo možno rešiti naenkrat. Smo pa pripravljeni na tak dogovor, ki bo sindikatom in ne zgolj sindikatom, ker pri nas, ko se pogajamo s sindikati, imamo v mislih gospoda Štruklja pa gospoda Počivavška pa še ne vem koga, ampak dejansko pa delamo za ljudi. V teh sindikatih so ljudje, so člani ljudje, ki delajo vsak dan, čeprav je včasih javni sektor sprejet kot nek nebodigatreba, pa vendar v javnem sektorju veliko ljudi trdo dela, zato da imamo vse tiste storitve, ki si jih državljanke in državljani zaslužimo. Javni sektor nikakor ni samo javna uprava, ampak je vse še kaj drugega. In če javni sektor in realni sektor, tako imenovani, ne bosta delala z roko v roki, potem države ni. Skratka, s tem se veliko ukvarjamo, tudi zdaj pogajalska skupina intenzivno dela. Drugič, kot je bilo že prej omenjeno, izvajajo se napori za sprejetje zakona o minimalni plači. Naj povem, da ob sprejetju socialnih pomoči, ki so se zvišale oziroma ostale na isti ravni, bo treba vložiti tudi napor na drugi strani in sprejeti kakšne strukturne ukrepe. Tudi to bo treba narediti, ker vemo, da nekateri to pomoč tudi prejemajo neupravičeno. To bo treba pregledati, in to je tudi velika naloga. Potem pa nas čaka tudi prej omenjena davčna zakonodaja, tudi tu smo že začeli delati. Potem pa največja zadeva, ki se mi zdi ta hip tista, ki je največ naredila koristnega za občanke in občane in hkrati državljanke in državljane, zlasti v luči včerajšnjih lokalnih volitev, pa je, da bomo, če bo sprejet zakon o izvrševanju proračuna, občinam dali 573,5 evra povprečnine, kar doslej ni bila praksa. S tem bodo občine tudi lažje izvajale svoje naloge in tudi lažje investirale. Tako tudi s tem mislimo resno, vendar se mi zdi, da v dveh mesecih pač se ne da vsega rešiti. Delamo pa na vseh teh rešitvah, in tudi z občinami bo treba pristopiti k celostni zakonodaji. Hvala lepa.
Hvala, gospod predsednik. Gospa poslanka, želite? [[Ne želite.]] Ugotavljam, da je vseh pet ustnih vprašanj za gospoda predsednika konzumiranih, in se vam zahvaljujem za podane odgovore. Prehajamo na poslanska vprašanja, ki so namenjena ministricam in ministrom. Prvi bo odgovarjal minister za zdravje gospod Samo Fakin, in sicer na vprašanje gospoda Aleksandra Reberška.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister! Že dva meseca zasedate položaj ministra za zdravje, ste oseba, ki jo zdravstveni sistem dobro pozna, saj ste opravljali funkcijo direktorja bolnišnice, Zavoda za zdravstveno zavarovanje Sloveniji, bili ste direktor Term, zdaj pa ste minister. Kot minister imate odgovornost, pa tudi priložnost, da zdravstveni sistem izboljšate. Če ste bili prej vedno v izvajalski funkciji, ste tokrat v izvršilni. Vemo, kar je nazadnje dokazala tudi preiskovalna komisija Državnega zbora na področju žilnih opornic, da se draga medicinska oprema in medicinski pripomočki še vedno močno preplačujejo. Računsko sodišče je za UKC Ljubljana celo ugotovilo, da je drago opremo naročal mimo javnih razpisov ali z drobljenjem javnih naročil v več milijonskih zneskih. Tako naj bi v letih 2014 in 2015 nezakonito kupil za 69 milijonov evrov medicinske opreme. Zanima me konkretno: S katerimi ukrepi boste zajezili korupcijo pri izvajanju javnih razpisov na področju medicinske opreme in pa medicinskih pripomočkov? Za vaš odgovor se vam najlepše zahvaljujem.
Hvala, gospod poslanec. Gospod minister, beseda je vaša, izvolite.
Hvala, gospod poslanec. Naj najprej povem, da sem se že večkrat sestal z direktorji bolnišnic, strokovnimi direktorji in predsedniki nadzornih svetov. Ena izmed točk so seveda tudi javna naročila. Jaz osebno menim, da je javno naročilo stvar direktorja vsake bolnišnice in njegovega podpisa s tresočo roko pod odločitev javnega naročila. Ker se temu ne moremo izogniti, smo v okviru dvoletnih sporazumov z dobavitelji zdravil, ki veljajo od junija 2017 do julija 2019, zaključili sestanke, tako da odpiranje konkurence za najugodnejše dobavitelje zdravil za obdobje januar – julij 2019 se bo postopek zaključil konec tega leta. To je o zdravilih. V bolnišnicah, kot veste, so sicer zdravila regulirana z nekaj mehanizmi, ključnega za 500 milijonov evrov obvladuje Javna agencija za zdravila in pogajalska ekipa na Zavodu za zdravstvo zdravil. Tukaj gre za zdravila v bolnišnicah, ki predstavljajo okrog 8 % celokupnega zneska. Približno od milijarde 200 milijonov gre za bolnišnice 8 %. V decembru 2018 bo objavljen tudi nov postopek naročanja za stente za vseh šest katetrskih laboratorijev, ki naj bi bil zaključen v roku treh mesecev. Kot že rečeno, jaz to vlogo vidim predvsem pri direktorjih zdravstvenih inštitucij, če ne, jih ne rabimo. Ministrstvo bo na podlagi analiz podatkov iz Intravizorja – Intravizor je skupna baza cen vsega, kar se v bolnišnicah kupuje – gre za okrog 480 tisoč zapisov glede na dobavitelje in ceno, pri čemer znaša celotna vrednost nabave zdravil in medicinskih pripomočkov, to je po domače vse, kar se kupuje v bolnišnicah, od 1. januarja 2016 do 31. avgusta 2018 cca 900 milijonov evrov. Gre za okrog 22, 23 % celokupnega dohodka ki ga bolnišnice porabijo za vse, kar se kupuje medicinskega materiala, ki ga delimo na zdravila in medicinske pripomočke. Nadaljnji ukrep v pristojnosti ministrstva je izvajanje na pol drage medicinske opreme, ki poteka oziroma bo potekalo preko ministrstva v sodelovanju z bolnišnicami, za katere se nabava izvaja. V teku je javno naročanje za 10 CT naprav za sedem bolnišnic, ki poteka na podlagi enotnih tehničnih specifikacij, odločitev je potem javna in podvržena pregledu Računskega sodišča. Je pa treba poudariti na koncu še enkrat, da je do teh različnih cen prišlo zato, ker je bilo premalo pozornosti posvečene s strani nadzornih odborov bolnišnic, se pravi svetov bolnišnic in primerjavami med bolnišnicami ter malo manj učinkovitega menedžmenta. Moje osebno prepričanje je, da moramo zagotoviti učinkovit menedžment, ki bo cene obvladoval v skladu s pričakovanimi stroški, ki jih tukaj delamo, ne pa da delamo neke nadkomisije in naddržavne inštitucije, ki bi v imenu bolnišnic to delale. Potem se moramo odločiti, ali bomo imeli eno slovensko bolnišnico, en holding slovenskih bolnišnic, ki bo to v imenu bolnišnic počel in ne bodo te bolnice samostojne, ali bomo imeli uprave, ki bodo svoje delo učinkovito upravljale, tako kot ga upravljajo v gospodarskih družbah, kjer ima direktor pristojnost oddati neko naročilo, ki ni javno, ampak kljub temu kot predsednik uprave Termane lahko rečem, da smo za vsako ponudbo vedno pridobili vsaj tri, pet ponudb.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec, želite nadaljevati? Ne. S tem ste uspešno odgovorili na prvega od šestih vprašanj. Poslanke in poslanci vas imajo radi. Naslednji je gospod Primož Siter, ki ima vprašanje za gospoda Karla Erjavca.
Najlepša hvala. Lep pozdrav spoštovane kolegice in kolegi! Vprašanje za ministra za obrambo, ki je odsoten. Občinski svet Občine Postojna je junija sprejel sklep o odpovedi dogovora o uskladitvi interesa glede uporabe in upravljanja vojaške infrastrukture na območju Občine Postojna. Poleg tega je sprejel sklep, s katerim je župana pooblastil, da vodi pogajanja za sklenitev sporazuma z Vlado o terminskem in vsebinskem načrtu za zaprtje vadišča Poček. Potem pa je ministrstvo za obrambo ustavilo sofinanciranje novega gasilsko-reševalnega centra v Postojni za leti 2019 in 2020, ker za to nima več pravne podlage. Ta zaustavitev financiranja je bila precej presenetljiva, ker sredstva za sofinanciranje so zagotovljena za leto 2019 in v načrtu za 2020. Ministra sem že pisno vprašal, ali bo pripravil neke nove pravne pogoje za izvedbo sofinanciranja in kdaj, pa mi je odgovoril, da je treba pogodbo o sofinanciranju spremeniti in skleniti dodatek k tej pogodbi. Do tukaj je vse v redu in prav. Potem pa je v isti sapi tudi rekel, da bo dodatek opredelil, da se sofinanciranje za leti 2019 in 2020 ne izvede. Malce arogantno, če si upam dodati, je dodal še, da bi občina morala vedeti, v kaj se spušča. Glede na to, da se minister zaveda, da bo treba spremeniti pravne akte, nekako kategorično zavrača dejstvo ali pa možnost, da bi se sofinanciranje že narejenega gasilskega centra izvedlo. Moje vprašanje bo: Ali bo minister za obrambo omogočil nadaljevanje sofinanciranje tega centra, ki je v interesu ne samo občine, ampak tudi občank in občanov? Treba je vedeti, da Postojna leži na nekem strateškem mestu, mimo katere teče pomembna prometna pot. Stoji v bližini Krasa, ki je požarno ogrožen, in to najbolj od vseh delov države. Vemo tudi primer, ko je prišel žled in je bila ta situacija pred nekaj leti. Ta del Slovenije nujno potrebuje gasilsko-reševalni center in moje vprašanje torej ministru je: Ali boste omogočili nadaljevanje sofinanciranje tega centra? Ali ga bo morala financirati občina iz svojega proračuna in namesto za socialo, za neprofitna stanovanja ali za vrtce nakloniti svoja proračunska sredstva v ta namen? Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Minister vam je dolžen odgovoriti pisno v 30 dneh, zato ker niste izjavili, da vztrajate pri ustnem odgovoru. Dogovorjeno. Torej dovolite še enkrat, če želite od ministrov in ministric, ki niso prisotni, ustni odgovor, bom to vprašanje uvrstil na naslednjo sejo, prosim pa vas, da to zahtevate. Naslednji ima besedo gospod Aljaž Kovačič, in sicer za ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Sam bom svoje poslansko vprašanje, v katerem bom govoril o trgu dela in mladih, postavil ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Mladi se pri vstopu na trg dela soočajo s številnimi ovirami. Zaradi tega prihaja tudi do kasnejšega oblikovanja družine. Menim, da premalo pozornosti dajemo problematiki zaposlovanja žensk v obdobju rodnosti. Delodajalci namreč pogosto na razgovorih za zaposlitve predvsem mlade ženske sprašujejo o njihovem osebnem življenju oziroma konkretneje o načrtih, ki jih imajo glede oblikovanja družine. Zanima jih predvsem, kdaj bodo imele otroke, saj je to povezano z njihovo odsotnostjo v času zaposlitve. Velikokrat je potem to razlog zavrnitve kandidatke na razgovoru, ki pa ga delodajalci v odgovoru uradno ne navedejo, saj se zavedajo nezakonitosti takšnega ravnanja. Gre za problematiko, ki jo z normativnim urejanjem težko preprečimo, vendar je tovrstna oblika diskriminacije nedopustna, zato jo je treba pravilno nasloviti. Spoštovana ministrica, sprašujem vas: Kakšna je vaša politika in kakšni so predvideni ukrepi, ki bi spodbudili zaposlovanje mladih žensk v času rodnosti in preprečili nezakonito ravnanje nekaterih delodajalcev, ki na razgovorih postavljajo nekorektna osebna vprašanja o oblikovanju družine?
Hvala, gospod poslanec. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala za besedo in hvala za vprašanje. Dovolite mi, da uvodoma poudarim, da Zakon o delovnih razmerjih zagotavlja prepoved diskriminacije zaradi materinstva, starševstva ter ureja ukrepe za omogočanje lažjega usklajevanja poklicnega in pa družinskega življenja. Zakon morebitno manj ugodno obravnavanje na podlagi spola, družinskega stanja, ki je povezano z nosečnostjo ali starševskim dopustom, šteje za diskriminacijo. Z Zakonom o delovnih razmerjih je tako zagotovljena pravica delavca, da se varuje njegova zasebnost – v okviru te je zajeta tudi pravica do družinskega življenja. V zvezi s konkretnim vprašanjem poudarjam naslednje. Ker se v zasebnost lahko posega še pred sklenitvijo delovnega razmerja, zakon delodajalcu prepoveduje, da od kandidata zahteva podatke o družinskem stanju, nosečnosti, načrtovanju družine in druge podatke, ki niso v neposredni zvezi z delovnim razmerjem. V primeru spora v zvezi z uveljavljanjem posebnega varstva zaradi nosečnosti ali starševstva pa je dokazno breme na strani delodajalca. Morebitne kršitve so predmet nadzora Inšpektorata Republike Slovenije za delo in ukrepanja tako v upravnem kot prekrškovnem postopku z najvišje zagroženimi globami v razponu od 3 tisoč do 20 tisoč evrov za diskriminacijo. Ženske v Sloveniji so tako kot moški večinoma zaposlene za polni delovni čas. V primerjavi z marsikatero evropsko državo je njihov položaj bolj izenačen s položajem moških in razlike med spoloma so manjše, saj v času, ko imajo majhne otroke, v glavnem ne prekinjajo delovnih karier in ne ostajajo doma. Se pa povečuje delež žensk, ki delajo s krajšim delovnim časom v obdobju, ko imajo majhne otroke. Zavedati se moramo, da ima delo s skrajšanim delovnim časom, če ga v praksi opravljajo samo ženske, negativen vpliv na njihov položaj na trgu dela. Slovenija ima med državami članicami EU eno najvišjih stopenj zaposlenosti žensk z otroki. Kljub nekaterim pozitivnim kazalnikom v Sloveniji potrebujemo še dodatne spodbude za zaposlovanje in povečanje delovne aktivnosti žensk, še posebej mladih žensk s terciarno izobrazbo. Zato Resolucija o nacionalnem programu za enake možnosti žensk in moških 2015–2020 med strateškimi cilji navaja tudi enako ekonomsko neodvisnost žensk in moških, ki naj se zagotavlja z visoko stopnjo zaposlenosti žensk in moških v vseh kategorijah, z zmanjšanjem vertikalne in horizontalne segregacije ter z bojem proti diskriminaciji zaradi spola pri delu. Kot izhaja iz resolucije, podatki o položaju žensk in moških na trgu dela kažejo, da smo v Sloveniji uspeli ohraniti nekatere primerjalne prednosti glede položaja žensk in moških na trgu dela, na nekaterih področjih pa celo zmanjšati vrzeli med spoloma, na primer stopnja zaposlenosti starejših žensk, razlike med spoloma v plačah. Kljub temu in kljub povprečno višji izobrazbi pa se ženske spopadajo s številnimi težavami, pri katerih pomeni njihov spol še dodatno oviro: težje najdejo zaposlitev, se redkeje samozaposlujejo in odločajo za podjetništvo, zasedajo nižja delovna mesta in imajo pogosto manjše karierne možnosti. Tudi sploh občutijo ženske več negativnih posledic na področju zaposlitve, saj so pogosto ravno one tiste, ki se prilagajajo potrebam in pričakovanjem družine. Kljub okrepljenemu nadzoru nad diskriminacijo zaradi spola pri zaposlovanju ter večji ozaveščenosti na tem področju so pogosteje kot moški žrtve diskriminacije, zlasti v povezavi z materinstvom oziroma starševstvom ter predsodki, povezanimi s skrbjo za družino in otroke. V povezavi s poslanskim vprašanjem glede politike in ukrepov za spodbujanje zaposlovanja mladih žensk resolucija tako opredeljuje dva ključna cilja. In ta sta, prvič, povečanje stopnje zaposlenosti žensk, zlasti mladih žensk s terciarno izobrazbo in drugih ranljivih oziroma zapostavljenih skupin žensk, in pa drugič, boljše informiranje o pravicah in nadzor nad izvajanjem določb o prepovedi diskriminacije pri zaposlovanju in delu ter prepovedi spolnega in drugega nadlegovanja ter trpinčenja na delovnem mestu. Hvala.
Hvala, gospa ministrica. Gospod poslanec, želite? Ne. Najlepša hvala. S tem prehajamo na deseto poslansko vprašanje, in sicer vprašanje magistra Dejana Kaloha za ministrico za pravosodje gospo Andrejo Katič. Izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovana ministrica za pravosodje gospa Andreja Katič! Kot veste, je Evropsko sodišče za človekove pravice v drugi polovici oktobra 2018 razsodilo v sporu med podjetjem Pro Plus in Slovenijo. Zaradi kršitve pravice do poštenega sojenja mora država podjetju plačati 52 tisoč 500 evrov odškodnine in pokriti za 10 tisoč evrov stroškov. Na Vrhovnem sodišču so v svojem prvem javnem odzivu na to odločitev dejali, da jih ESČP s svojo argumentacijo ni prepričalo in da spoštujejo tiste odločbe, ki prepričajo z argumentacijo. To škandalozno obvestilo, ki je bilo objavljeno na spletni strani Vrhovnega sodišča, so nato obsodili številni pravni strokovnjaki, ki so Vrhovnemu sodišču očitali samovoljno ravnanje. Prav tako ga je obsodila še skupina 11 vrhovnih sodnikov. Seveda, zgodil se je precedens. Nevaren precedens. Vrhovni sodniki, ki so se ogradili od tega obvestila, so v svojih izjavi eksplicitno zapisali: »Upor najvišjega sodišča v državi vidimo kot upor zoper mednarodne obveznosti naše države, zoper Strasbourško sodišče, zoper ustavo, zoper človekove pravice, končno upor zoper članstvo Slovenije v Svetu Evrope in nazadnje, a ne najmanj, upor zoper temeljno vedenje o pravu.« Kasneje je potem reagiral predsednik Republike Slovenije, sestal se je s predsednikom Vrhovnega sodišča gospodom Florjančičem, škandalozno sporočilo je bilo umaknjeno. Seveda je kasneje tovrstno sporočilo obsodil tudi Sodni svet. Gospa pravosodna ministrica, vi ste bili v tej škandalozni zadevi po mojem mnenju pasivni, celo zelo pasivni. Oglasili ste se šele ob pismu pravnih strokovnjakov in po tem, ko je bila velika, da ne rečem nepopravljiva škoda že storjena. Skoraj mesec dni po tem nezaslišanem dogodku še danes ne vemo, kdo je avtor tega uporniškega sporočila za javnost in kakšne ukrepe bodo Ministrstvo za pravosodje, Vrhovno sodišče in pa seveda Sodni svet sprejeli zoper to osebo ali osebe. Tega ne ve ne tistih 11 vrhovnih sodnikov, zavezanih ustavi, ne strokovna javnost ne državljani. Kako naj potem ljudstvo spoštuje odločitve sodišč, če jih Vrhovno sodišče prav tako ne spoštuje? Po zakonu o sodiščih ste dolžni zagotoviti učinkovito službo za nadzor organizacije poslovanja sodišč. Že na tej zakonski podlagi bi lahko kot ministrica aktivno postopali zoper sporno objavo, pa niste. Zato vas v zvezi s tem sprašujem naslednje: Zakaj tako pozen in pasiven odziv z vaše strani? Kaj vam je na zahtevo po pisnem poročilu v zvezi s tem primerom odgovorilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije? Kakšni ukrepi bodo sledili z vaše strani, da boste v prihodnosti obvladali takšne nedemokratične upore na Vrhovnem sodišču? Ali ste uvedli administrativni nadzor nad poslovanjem Vrhovnega sodišča v zvezi s to zadevo? Če da, kaj je pokazal? Če ne, zakaj ga še niste uvedli? Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod poslanec! Podrobneje smo o tej zadevi razpravljali tri dni nazaj na 4. nujni seji Odbora za pravosodje, se pravi v petek 9. 11. Mislim, da ste bili prisotni in da ste večino odgovorov na vaša vprašanja takrat slišali, ampak bom še enkrat ponovila. Zavračam vaše trditve, da smo bili pozni in pasivni glede odziva na objavo Vrhovnega sodišča, saj smo že 26. 10. dali prvi – tudi na spletni strani in tudi pri medijih lahko preverite – in potem 30. 10. tudi zaprosili Vrhovno sodišče, da nam pisno pojasnijo zadevo. Mislim, da je predsednik Vrhovnega sodišča na tisti seji, ki smo jo imeli tri dni nazaj, se pravi v petek, podrobneje tudi pojasnil, kako potekajo sedaj postopki. Tudi jaz bom sama počakala, da bo Vrhovno sodišče poslalo pisni odgovor in da naredi znotraj sebe razpravo, kot jo mora narediti. Bilo pa je jasno povedano, da Vrhovno sodišče, tako kot tudi Republika Slovenija, spoštuje sodbe Evropskega sodišča za človekove pravice in da so, kakor hitro so ugotovili, kako je bilo narejeno, umaknili izjavo in da bodo tudi v prihodnje spoštovali sodbe Evropskega sodišča za človekove pravice. Vsak posamezni sodnik pa lahko ima tudi drugačno mnenje, vendar je tudi z mojega vidika kot ministrice za pravosodje, pa mislim, da tudi vseh nas, nesprejemljivo, da bi bilo takšno mnenje Vrhovnega sodišča kot institucije, različna pravna mnenja pa seveda tudi spodbujajo dobro pravno prakso in verjamem, da bodo tudi v prihodnje. Moj odgovor na vaše vprašanje je: nismo bili pasivni, takoj smo reagirali, zahtevali pisna pojasnila. Vrhovno sodišče, verjamem, bo v teh dneh tudi naredilo preverko znotraj sebe, nas obvestilo in potem lahko tudi vas obvestimo. Rada bi poudarila, da pa je v mednarodni javnosti Republika Slovenija kot en model, kako naj se rešujejo in spoštujejo sodbe Evropskega sodišča za človekove pravice. Hvala.
Hvala, gospa ministrica. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala, predsednik. Gospa ministrica, v tem delu se vam zahvaljujem za vaš odgovor. Pa vendarle, zdaj vi pravite, da ste se dovolj hitro odzvali, ampak jaz še enkrat poudarjam, odzvali ste se takrat, ko se je ta strokovna pravna javnost odzvala, šele po tem pismu tistih etabliranih pravnikov ste vi dejansko potem dali vaš odziv. Tako da to po mojem kaže, da je bil vaš odziv počasen. Ker najprej ste počakali, če se bo to mnenje razburkalo, kar se, logično, je, ker gre za precedens, potem pa ste se odzvali. Pa tudi v tistem sporočilu ste bili precej nespretni. Tam ste dejali, to ste pa vi osebno dejali, da sporočilo, ki je bilo objavljeno na spletni strani Vrhovnega sodišča, po mnenju ministrstva ne predstavlja in ne more predstavljati stališča Slovenije. Dajte mi, prosim, to objasniti, na to odgovoriti. Za vas imam v zvezi z vašim odzivom, za katerega pravite, da je bil hiter, naslednja vprašanja: Kako pojasnjujete te svoje navedbe, da objavljeno na spletni strani Vrhovnega sodišča po mnenju ministrstva ne predstavlja in ne more predstavljati stališča Slovenije? Sodstvo kot 3. veja oblasti, kot neodvisna veja oblasti – kaj to pomeni? So njihove objave brezpredmetne, nimajo nobene teže? Se pravi, ne predstavljajo stališč Slovenije? V zvezi z mnenjem, objavami, trditvami Vrhovnega sodišča Republike Slovenije me zanima: Če to niso mnenja Republike Slovenije, po vašem odgovoru, čigava mnenja torej predstavljajo? Je še kdo nad njimi? Ne vem, morda Vlada Republike Slovenije, zunanje ministrstvo? Kdo je torej nad temi mnenji, stališči Vrhovnega sodišča? Hvala za dopolnitev.
Hvala, gospod poslanec. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala. Še enkrat vam povem isto: 26. 10., na minuto ne vem, kdo je bil prej, ali so bili pravnik ali mi, ampak mislim, da je bilo to 2 dni ali 1 dan po objavi njihove izjave za javnost, na spletni strani se je oglasilo tudi Ministrstvo za pravosodje oziroma sama osebno. Ne morem se strinjati z vašim očitkom, da gre za pozen in pasiven odziv. In tudi potem sem povedala tako kot v petek na seji odbora, kjer ste me verjetno tudi poslušali, kaj vse se je v tistemu času naredilo. In sama sem še enkrat, in to danes še enkrat povem – to je bila izjava za javnost. Tako sama kot tudi predsednik Vrhovnega sodišča je povedal, da to ni mnenje Republike Slovenije, tudi se je opravičil, da je do tega prišlo. In sama povem, da je lahko takšno mnenje posameznega pravnika, ne more in ne sme pa biti to mnenje Vrhovnega sodišča Republike Slovenije. Zadeva je bila umaknjena, notranji postopki potekajo, in ko bom imela rezultate, vas bom lahko tudi seznanila z učinki teh rezultatov. Hvala.
Hvala, gospa ministrica. Gospod Dejan Kaloh, želite proceduralno?
Gospa ministrica, mislim, da ste se tukaj nekako spretno izmikali tudi odgovorom na tista vprašanja, ki so sledila, zato prosim, da se na naslednji seji opravi razprava o vaših odgovorih. Rad bi dodal še to. Tukaj ne gre za izvrševanje sodne veje oblasti, gre za komuniciranje sodišča z javnostjo. To pa seveda spada v ta širši del, v širši del izvrševanja pravosodne uprave, ki pa je in mora biti predmet nadzora s strani Ministrstva za pravosodje na podlagi prej navedenih zakonskih določb. Če vam samo zakon citiram, 65.a člen jasno pravi: »Minister, pristojen za pravosodje, ustanovi službo za nadzor organizacije poslovanja sodišč.« In pa, če nadaljujem s 74. členom istega zakona: »V zadeve pravosodne uprave sodi zagotavljanje splošnih pogojev za uspešno izvajanje sodne oblasti.« V tem delu je bilo Vrhovno sodišče daleč od vsakršne uspešnosti, zlasti v komuniciranju z javnostjo o tej predmetni odločbi Evropskega sodišča za človekove pravice. Hvala lepa.
Hvala. Predlagate torej glasovanje, ki bo jutri. S tem prehajamo na naslednje vprašanje, ki ga bo gospa Lidija Ivanuša zastavila ministru za zdravje gospodu Samu Fakinu. Gospa poslanka, izvolite.
Spoštovani gospod predsednik! Lepo pozdravljeni vsi skupaj! Moje vprašanje se naslavlja na Ministrstvo za zdravje gospoda Sama Fakina. Sprašujem vas v zvezi z aktualno problematiko, ki je prisotna v našem zdravstvenem sistemu. Problematika ne samo, da je aktualna, je tudi že tradicionalna, saj se na tem področju v preteklosti ni naredilo tako velikega koraka, da bi ga kot pozitivnega prepoznala slovenska javnost in zaposleni v zdravstvenem sistemu. Vprašanje je naslednje: Zakaj so medicinske sestre, ki so zaposlene v Univerzitetnem kliničnem centru, izenačene v plačnem razredu z medicinskimi sestrami, ki delajo v zdravstvenih domovih? Gre za dve neprimerljivi situaciji opravljanja zahtevnosti dela. Zato me tudi zanima: Ali nameravate v sklopu pogajanj predlagati kakšne spremembe glede višine plač? Kaj menite o fiksnem in variabilnem delu plačila zdravstvenih uslužbencev? Naslednje vprašanje je: Glede na demografsko spremembo v naši družbi je popolnoma jasno, da se prebivalstvo stara – kakšni so prihodnji plani za financiranje domov za ostarele glede na to, da je potreba po koriščenju teh storitev vedno večja? Hvala.
Hvala, gospa poslanka. Gospod minister, izvolite.
Hvala, gospa poslanka, za vprašanje. Zakon o sistemu plač v javnem sektorju v 2. točki 1. člena med drugim določa skupne temelje sistema plač v javnem sektorju, in sicer za uveljavitev načela enakega plačila za enako delo na primerljivih delovnih mestih, nazivih in funkcijah za zagotovitev preglednosti sistema plač ter stimulativnosti plač. To je pod prvo. Kar se tiče problematike, ki ste jo navedli, pa je ministrstvo skupaj z Ministrstvom za javno upravo reševalo kadrovsko problematiko v enotah intenzivne terapije UKC Ljubljana že od leta 2008. Takoj po uvedbi plačnega sistema so se v UKC Ljubljana pojavile težave pri organizaciji – seveda tudi drugod – in vrednotenju srednjih medicinskih sester, babic v poporodnem bloku ter pri srednjih medicinskih sestrah v intenzivni terapiji tri, dva in ena. Gre za poklic, gre za medicinske sestre, ki imajo strokovna znanja ali pa so delale na delovnih mestih, ki posegajo že v naslednji plačni razred, to so diplomirane medicinske sestre. Takrat se je kot ukrep začasne narave reševalo z uporabo inštituta povečanega obsega dela. Kot mi je znano, so tudi nekatere pogodbe sklenjene za 20 %, 80 %; 20 % plačila po višjem tarifnem razredu, 80 % po nižjem. Poleg osnovne plače pripadajo javnim uslužbencem še del plačila za delovno uspešnost ter dodatki, tudi s tem so se nekatere stvari reševale. Javni uslužbenci so upravičeni do številnih podatkov, ki jih ne bom našteval. Del vprašanja, ki ste ga zastavili, se pa nanaša na vsebino pogajanj s sindikati javnega sektorja, ki prav ta hip potekajo in jih ne morem komentirati, saj pogajanja še niso zaključena. Dobivam pa sporočila sproti, v kateri fazi so, in upam, da bomo te tako imenovane standarde in normative uredili v okviru teh pogajanj. To je tako imenovani 38. člen Zakona o zdravstveni dejavnosti. Kar se tiče variabilnega nagrajevanja, pa zakon o plačah tega ne ureja. Moje osebno prepričanje je, da je treba v zdravstvene ustanove to pripeljati, variabilno nagrajevanje. Sklep pred začetkom pogajanj pa je bil, da se variabilnega dela zaenkrat ne odpira, ker to pomeni dodatna finančna sredstva v celotnem javnem sektorju, v zdravstvu pa morebiti ne, če bi seveda uspeli poslovati z ustreznim presežkom prihodkov in bi si tega lahko razdelili. Kar se tiče staranja prebivalstva, se zavedamo, seveda, da se stara. Zakon o dolgotrajni oskrbi je pripravljen, ključna tema, ki pa še ni rešena in bo predmet debate tudi v tem zboru, je pa, kako bomo to financirali. Številke, o katerih govorimo, so od 100 do 200 milijonov evrov. Trenutno tečeta dva, trije projekti, v Krškem, Dravogradu in Celju, ki bodo odgovorili na temo, kako organizirati in za koliko ter kakšne bodo težave ob organizaciji dolgotrajne oskrbe. Kar se tiče standardov in normativov, je bilo na ministrstvu ustanovljenih več delovnih podskupin za področje standardov in normativov na različnih strokah, ki pa zaradi omenjenih pooblastil Vlade z delom niso pričele. Ena izmed nalog je tudi priprava predloga izhodišč normativov za zdravstvene profile na različnih nivojih zdravstvene dejavnosti. Želimo si vzpostaviti transparenten sistem, kjer normativi sledijo potrebam uporabnikov oziroma pacientov in ne nujno statusu izvajalca. Jaz, kot veste, se zavzemam za številke in za meritve in upam, da bomo tekom teh pogajanj, tudi tega dela ne morem do konca komentirati, prišli vsaj do soglasja, da te norme oziroma standarde, ki naj bi veljali za določena opravila, tudi določimo. Moje osebno prepričanje pa je, da normative, koliko naj kdo naredi v časovni enoti, določa menedžment bolnišnic oziroma menedžment zdravstvenih ustanov glede na trenutne razmere. Tega se ne da uokviriti na ravni države v en okvir in potem smiselno oziroma prej nesmiselno uporabiti po posameznih deloviščih.
Hvala, gospod minister. Gospa poslanka, želite dopolnitev? Ne. S tem prehajamo na naslednje vprašanje, in sicer na vprašanje gospoda Sama Bevka ministru za kulturo Dejanu Prešičku. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Poslansko vprašanje v zvezi s pripravo zakona o zagotavljanju nekaterih nujnih programov Republike Slovenije v kulturi oziroma zakona o kulturnem evru naslavljam na ministra za kulturo gospoda Dejana Prešička. Slovenski kulturni prostor je bil v preteklem obdobju programsko, infrastrukturno, kadrovsko žal v marsičem tudi razvojno potisnjen na obrobje naše družbe, dasiravno si ob vsaki državni proslavi naglas povemo, da so kultura, jezik, snovna in nesnovna dediščina temelj, osnovna podstat naše državnosti, naše primarno socialno vezivo. Takoj ko ste nastopili mandat, spoštovani gospod minister, ste napovedali takojšnjo vložitev tako imenovanega zakona o kulturnem evru, ki ga slovenska kultura še kako nestrpno pričakuje in tudi potrebuje, saj se je veljavnost zadnjemu iztekla z letom 2013. Sprašujem vas: V kakšni fazi je predlog zakona? Kaj so prinesla medresorska usklajevanja? Kakšne so pripombe strokovne javnosti? Kakšne so ključne usklajene rešitve? Kdaj lahko predlog zakona pričakujemo v Državnem zboru? Za vaš odgovor se vam, gospod minister, že vnaprej lepo zahvaljujem. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Gospod minister, beseda je vaša, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Tudi jaz se strinjam, da je zakon nujno potreben kot tak glede na situacijo, ki je trenutno na področju kulture v Sloveniji, tako v sami infrastrukturi, ki je že dokaj stara in v katero se ni vlagalo, kot tudi seveda na samo vsebino. Nekaj podatkov o samem zakonu. Zakon je bil objavljen 27. 9. 2018 na E-demokraciji in na spletni strani Ministrstva za kulturo, roki za pripombe so bili do 5. 11. 2018. Zakon smo poskušali predstaviti čim širši publiki, tako da je bil posredovan Skupnosti občin Slovenije, Združenju občin Slovenije, Združenju mestnih občin Slovenije, Združenju zgodovinskih mest Slovenije, Nacionalnemu svetu za kulturo Republike Slovenije in Nacionalnemu svetu za knjižnično dejavnost Republike Slovenije. Dobili smo kar nekaj pripomb, ki sicer ne vplivajo zelo na samo vsebino, ampak mogoče bolj časovnico in količino sredstev, ki bi se vlagala. Odzivi so bili iz Prirodoslovnega muzeja Slovenije, Nacionalni svet za kulturo je dal pripombo, Nacionalni svet za knjižnično dejavnost, Združenje slovenskih splošnih knjižnic, NUK je dal pripombo, Univerzitetna knjižnica Maribor, Skupnost občin Slovenije, Združenje občin Slovenije, Mestna občina Celje, Mestna občina Ljubljana, Asociacija in nekaj fizičnih oseb. Hkrati je bil seveda poleg tega zakon poslan Ministrstvu za finance, Ministrstvu za javno upravo, SVZ, ki so tako podali svoje pripombe. Mi smo sedaj naredili razpredelnico za pripombe, za katere smatramo, da so upravičene, in ki so nam dale tudi nek drug pogled na sam zakon in bi jih radi vključili. Razpredelnica s tem je bila že poslana na Ministrstvo za finance, s katerim usklajujemo pripombe, in glede na odločitve Ministrstva za finance, pripombe Ministrstva za javno upravo in SVZ bomo poskušali zakon uskladiti in ga potem podali tudi v kasnejše obravnave. Zakon kot tak, po našem predvidevanju, upamo, da bi lahko šel tudi skozi obravnave v parlamentu tam do marca, aprila, maja recimo, če bi takrat nekako uspeli, da bi potem lahko z nekim javnim pozivom [[…]]Mogoče je o zakonu treba povedati še, da nima določenih projektov, ki bi jih radi izpeljali zaradi prejšnjih izkušenj takih zakonov, ker ko omenjaš projekte, in če potem ti projekti niso izpeljani, seveda tega denarja ne moreš uporabiti naprej, ker je določen za določene aktivnosti. Tako da bomo, če bi bil zakon sprejet, dali potem nek poziv, ki je določen glede na vsebino, glede na infrastrukture in druga področja, da bodo tako občine kot kulturne ustanove dale predlog, zakaj bi se ta denar uporabil, in potem neka komisija določila, kateri projekti naj bi šli v realizacijo. Hvala.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec, želite še nadaljevanje? Ne. S tem prehajamo na naslednje vprašanje. Za ministrico mag. Alenko Bratušek bo vprašanje postavil mag. Branislav Rajić. [[Ju ni.]] Ugotavljam, da to vprašanje ni možno, in prehajamo na vprašanje ministru za notranje zadeve gospodu Boštjanu Poklukarju. Gospa Alenka Jeraj, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni! 17. septembra 2018 je bilo v bunkerju oziroma zaklonišču nad železniško postajo v Obrežju pri Radečah odkrito truplo, domnevno iz obdobja po 2. svetovni vojni. O tem so poročali različni mediji. Najditelji so obvestili policijo. Zanima me: Ali drži, da je bilo najdenih več trupel, tudi trupla otrok? Ali so bila trupla identificirana, ali gre za žrtve povojnih pobojev, ali kot je bilo tudi povedano, morda za nekega hrvaškega državljana, političnega zapornika? Kako je policija ukrepala? Kaj se bo v nadaljevanju zgodilo z žrtvami in z najdenim bunkerjem?
Hvala, gospa poslanka. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Spoštovana gospa poslanka! Dne 17. septembra 2018 je občan telefonsko obvestil policijo, operativno-komunikacijski center Policijske uprave Celje, da so v bunkerju nad stanovanjsko hišo v Obrežju v občini Radeče naleteli na truplo, ki je tam že več deset let. Ugotovljeno je bilo, da gre za evidentirano lokacijo domnevno prikritega grobišča številka 522, imenovano Obrežje, grobišče Bunker, ki je bilo vpisano v evidenco junija 2007. 5. junija 2007 je Komisija Vlade Republike Slovenije za reševanje vprašanj prikritih grobišč opravila terenski ogled Grobišča bunker. Ob strokovnem izkopu in antropološki analizi človeških kostnih ostankov iz evidentiranega grobišča Obrežje, Radeče je bilo ugotovljeno, da se je v grobišču nahajalo 128 kostnih ostankov, ki pripadajo najmanj petim odraslim moškim. Doživeta starost, to je starost ob smrti, se za dve osebi giblje okoli 20 let, mlajša oseba od teh dveh je bila stara med 18 in 23 let, starejša pa med 20 in 24 let. Doživeta starost naslednjih dveh moških je okrog 30 let, mlajša od dveh oseb med 27 in 32 let, starejša oseba pa od 30 do 35 let. Doživeta starost pete osebe je bila okrog 40 let. Otroških kosti v grobišču ni bilo najti. Opravljena je bila identifikacija na podlagi najdenih predmetov. Vse najdene kose oziroma dele obutve in oblačil lahko zanesljivo opredelimo kot predmete vojaškega značaja oziroma kot ostanke vojaških uniform in opreme. Na predmetih ni bilo zaslediti znakov in simbolov, ki bi pomagali opredeliti, katerim vojaškim formacijam so pripadale osebe. Kot sem že omenil, gre za prikrito grobišče žrtev izvensodnih pobojev. Grobišče je že vneseno v evidenco prikritih grobišč pod številko 522, ki jo vodi Komisija Vlade Republike Slovenije za reševanje vprašanj prikritih grobišč. Policija je opravila ogled kraja, kjer je bilo ugotovljeno, da so osebe pri odpiranju bunkerja uporabljale kopač, s katerim so odstranile zemljo pred bunkerjem in predrle betonsko ploščo. Po vseh ugotovitvah sta bili dne 17. 9. 2018 obveščeni dežurna preiskovalna sodnica iz Okrožnega sodišča v Celju in okrožna državna tožilka iz Okrožnega državnega tožilstva v Celju. Dne 18. 9. 2018 je policija o ugotovitvah obvestila Okrožno državno tožilstvo, sedaj pa nadaljuje s preiskavo suma storitve kaznivega dejanja oviranje pogreba in skrunitev groba po 312. členu Kazenskega zakonika. Posmrtni ostanki bodo tako kot v vseh drugih primerih preneseni v grobnico. Mesto grobišča je bilo sanirano, povrnjeno v prvotno stanje in opravljena je bila označitev oziroma ograditev grobišča. Naša civilizacijska dolžnost je, da žrtvam izkažemo pieteto in najvišjo stopnjo človeškega dostojanstva. Hvala.
Hvala, gospod minister. Gospa poslanka, želite? Izvolite.
Navedli ste torej, da je bilo pet odraslih oseb v tem grobišču oziroma morišču ali kako bi rekli, niste pa povedali, kako so umrli. Ker navedeno je bilo, da je bilo vsaj eno od trupel zažgano oziroma zoglenelo. Glede na to, da gre za bunker oziroma zaklonišče ali karkoli že, me zanima še: Ali preiskujete tudi, kaj se je tam dogajalo, ali je šlo za objekt Udbe ali kaj drugega? Kaj bo s tem objektom v nadaljevanju oziroma kdo je lastnik? Navedeno je bilo, da so ravno zaradi lastništva odpirali vse skupaj. Po poročanju medijev je tam en del tudi zabetoniran. Zanima me: Ali ste to odstranili, ugotovili, ali je žrtev mogoče več? Da ne bomo tako kot v Hudi jami, potem ko so se odstranile vse betonske ovire, ugotovili, da je trupel bistveno več. Po nekaterih podatkih naj bi šlo za hrvaške državljane. Vi sicer pravite, da ni bilo najdenih takih ostankov ali pa predmetov ob truplih, da bi lahko to z gotovostjo trdili. V zvezi s tem me zanima: Ali v takem primeru obveščate recimo Republiko Hrvaško, če gre za njihove državljane, da trupla potem odpeljejo, ali jih pokopljemo v naših grobnicah in grobiščih? In še to, govorili so, da naj bi takrat, ko so se te stvari dogajale, to varovala tudi policija. Saj vemo, v prejšnjem sistemu se je to pogosto dogajalo, ker je bila policija v službi države in je varovala tudi kršenje človekovih pravic in tako naprej. Zanima me: Ali obstajajo kakšni dokumenti v arhivih policijske postaje ali kaj podobnega, kakšna poročila, ki bi to dokazovala?
Hvala, gospa poslanka. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospa poslanka. Zadeva je še v fazi preiskave, tako da jaz vam samih zaključkov še ne morem predstaviti, verjamem pa, da jo bomo, ko bo zadeva v tej fazi, da jo lahko predstavimo, tudi predstavili na način, da bo jasno in odgovorjeno na vsa vaša vprašanja. Želim, da v skladu s civilizacijskimi normami obravnavamo vsa ta grobišča, in vladna komisija za reševanje vprašanj prikritih grobišč pravzaprav na tem tudi dela v skladu s svojim načrtom in prioritetami, ki jih Vlada ima. V zvezi z vprašanjem, kar se tiče moje pristojnosti kot ministra za notranje zadeve, bo pa policija ob takih dogodkih ravnala zakonito, strokovno in v skladu s svojimi pooblastili. Hvala.
Hvala, gospod minister. Izvolite, gospa poslanka.
Niste mi odgovorili na to, kaj bo s tem objektom v bodoče, in verjetno tudi za razjasnitev zgodovine našega naroda ne bi škodovalo, če bi vedeli, ali je šlo za zaklonišče oziroma bunker Udbe ali ne, kaj se je tam dogajalo. Verjetno se pa iz tistega, kar je še notri, da marsikaj ugotoviti. Predlagam, da o vašem odgovoru, skladno s poslovnikom, opravimo razpravo.
Hvala, gospa poslanka. O vašem postopkovnem predlogu bomo glasovali jutri. S tem prehajamo na naslednje poslansko vprašanje, in sicer gospoda Blaža Pavlina ministru za kulturo gospodu Dejanu Prešičku. Izvolite.
Spoštovani minister za kulturo gospod Dejan Prešiček! Agencija za komunikacijska omrežja in storitve Republike Slovenije, Akos, je objavila Predlog splošnega akta o spremembah in dopolnitvah Metodologije nadzorstva avdiovizualnih medijskih storitev in radijskih programov. Predlog v svojem 7. členu določa način ugotavljanja deleža predvajane slovenske glasbe po zakonu, ki ureja medije. Nove določbe določajo, da je delež predvajane slovenske glasbe v radijskih in televizijskih programih ugotovljen kot razmerje med številom vseh predvajanih skladb in številom slovenskih skladb. Navedene določbe pa so v nasprotju z nameni in cilji Zakona o medijih, ki v svojem 86. členu ureja delež slovenske glasbe v radijskih in televizijskih programih. Iz Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o medijih, ki je v zakon vnesel določbe 86. člena, jasno izhaja, da je namen zakona povečanje deleža oddajnega časa, ki bo na voljo za glasbo slovenskega izvora, in ne deleža glede na število predvajanih skladb, kot to določa zgoraj navedeni predlog splošnega akta. Spoštovani gospod minister, zanima me: Ali ocenjujete, da je za določitev deleža predvajane slovenske glasbe primeren in zakonit način ugotavljanje razmerja med številom vseh predvajanih skladb ali številom slovenskih skladb, kot to določa predlog nove metodologije? Ali ocenjujete, da bi bil primernejši način določitve ugotavljanje deleža oddajnega časa? Drugi odstavek predloga novega 20.a člena v delež slovenske glasbe po zakonu, ki ureja medije, všteva tudi slovensko glasbo, kadar je uporabljena kot glasbena podlaga. To pa ne velja v primerih drugih, tj. tujih, glasbenih vsebin, kjer glasba, uporabljena kot glasbena podlaga, ne šteje kot programska vsebina. To predstavlja podlago za dejansko zmanjšanje deleža slovenske glasbe, ki temelji na neutemeljenem razlikovanju med slovensko in tujo glasbo. Zanima me: Ali ocenjujete, da je način ugotavljanja deleža slovenske glasbe, kjer je glasbena podlaga s slovensko glasbo všteta v izračun deleža slovenske glasbe, glasbena podlaga s tujo glasbo pa ne, zakonit? Za odgovore se vam lepo zahvaljujem.
Hvala, gospod poslanec. Gospod minister, izvolite.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Metodologija nadzora avdiovizualnih medijskih storitev in radijskih programov, ki je po svoji pravni naravi splošni akt agencije, ni predpis, s katerim bi se lahko določale pravne obveznosti, ampak Akos kot pristojni neodvisni regulatorni organ z njo le podrobneje določi način ugotavljanja izpolnjevanja zakonskih zahtev in klasifikacijo programskih vsebin oziroma uredi tudi druga vprašanja, ki se ne pojavijo pri izvajanju pristojnega nadzora. Menim, da omenjene spremembe, ki zadevajo opravljanje izračuna deleža slovenske glasbe, zato na noben način ne posegajo v zakonske obveznosti iz 86. člena Zakona o medijih. Naj obrazložim, od kod je prišla ta težava, da ne preberem samo te obrazložitve. Trenutno je bilo tako, da so morale radijske postaje resnično na sekundo natančno določiti, koliko slovenske glasbe so predvajali, kar je tudi pravilno, govorimo o 20 % slovenske glasbe, ki mora biti na radijskih postajah. Če se je slučajno zgodilo, da je prišla odjavna špica prej, da je mogoče v samo slovensko glasbo, ki je bila predvajana, moral moderator poseči zaradi prometnih nesreč ali česarkoli drugega, so morali na novo računati in dokazovati, kako je prišlo do tega, da imajo na koncu dneva recimo 15 sekund premalo slovenske glasbe. In to seveda velikim hišam, kot je RTV, mogoče ne povzroča takih težav, zato ker je veliko ljudi, manjšim radijskim hišam pa to povzroča veliko administrativnega dela, ki se meni zdi absolutno nepotrebno. Tu je samo vprašanje načina, kako se bo ugotavljalo, kolikšen je ta delež, ki bo predvsem za manjše radijske hiše veliko bolj življenjski, to pa nikakor ne bo zmanjšalo količine slovenske avtorske glasbe, ki se mora predvajati na radijskih postajah. Tako se meni osebno zdi, da ta poseg ne bo vplival na delež slovenske glasbe na radijskih postajah. Hvala.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec? Najlepša hvala. S tem poslanskim vprašanjem smo zaključili. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje, ki bo namenjeno ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu ter ministru za kulturo gospodu Dejanu Prešičku, zastavila pa ga bo gospa Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, oba ministra! Moje vprašanje se nanaša na to, da je tednik Demokracija 7. 9. 2018 na svoji spletni strani objavil tako imenovani Priročnik za starše, kako otroke v šolah obvarovati pred aktivisti LGBT(Q) in multikulturalizmom. Avtorica članka Andreja Perko navaja, da objavljajo, citiram, »zdravorazumska priporočila staršem, kako otroka v šoli ubraniti pred škodljivimi aktivisti LGBT in agendo multikulturalizma«. Med priporočili je tudi poziv, naj starši sabotirajo predloge šole in učiteljev, ki v šolske odbore in svet šole predlagajo svoje kandidate, češ da so, citiram, »predlagani kandidati skoraj gotovo podtaknjenci zagovornikov multikulturalizma in aktivistov LGBT« in da naj starši raje predlagajo svoje kandidate, s čimer bodo najlažje prevzeli nadzor. Nadalje priročnik poziva starše k bojkotu določenih vsebin, na primer kulturnega dne z LGBT vsebino, starše poziva, naj v primeru, da je napovedan aktivist LGBT, otrok ne pošiljajo v šolo in podobno. Dalje priročnik svetuje, naj starši otroku s praktičnimi primeri pokažejo, da je aktivist LGBT ali multikulturalist v šoli lagal. Navedeni prispevek uporablja izraz »škodljivi aktivisti LGBT«, manjšine LGBT pa označi kot podtaknjence, lažnivce in nevarnost, ki preti šolskim otrokom. Starše poziva, naj otrok ne pošiljajo v šolo. Izdajatelj tednika Demokracija je Nova obzorja založništvo, d. o. o., ki prejema denar tudi iz javnih sredstev, iz česar izhaja, da se z javno podporo širijo homofobija, ksenofobija in nestrpnost do vseh drugačnih. V zvezi s tem oba ministra sprašujem: Kaj bo ukrenilo Ministrstvo za kulturo, tudi v smislu oblikovanja nove medijske zakonodaje, za preprečitev in sankcioniranje vse bolj razširjene prakse javnega širjenja nestrpnosti in sovražnega diskurza? Ali sta z vidika ministrstva za šolstvo pravno dopustna homofobičen in ksenofobičen govor v priročniku ter javno razpihovanje nestrpnosti in sovraštva do drugačnih? Ali je z vidika ministrstva za šolstvo pravno dopustno pozivanje staršev k sabotaži in bojkotu manjšin LGBT in večkulturnosti ter pozivanje staršev, naj otrok ne pošiljajo v šole? Za odgovore se vama najlepša zahvaljujem.
Hvala, gospa poslanka, za vaša vprašanja. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, spoštovana gospa poslanka, spoštovani vsi prisotni! Mislim, da je naprej treba reči bobu bob, in to je, da je tak poziv, kakorkoli že, neprimeren. Mislim, da je v demokratični družbi kogarkoli pozivati, da sabotira karkoli, pač preprosto neprimerno. Slabo je, če nekdo starše poziva, da naj ne pošiljajo otrok v šolo, za katero davkoplačevalci, vsi ostali delavci v vzgoji in izobraževanju, skratka vsi tisti, ki se strokovno trudijo, da šola deluje po najboljših mogočih kriterijih, mednarodno primerljivih kriterijih [[…]]Pozivajo, da naj otrok ne pošiljajo v šole. Slovenska šola je pluralna, je neideološka in se ne želi v tem smislu obračati v katerokoli smer. In drugič, če smem reči, prav je, da kadar gre za kršitve človekovih pravic, vendarle o tem javno spregovorimo, zato ker danes je nekdo drug, jutri bom jaz, potem bo spet nekdo drug. In veste, preprosto, kar se tiče človekovih pravic, te so nedeljive, so za vse in prav je, kadar prihaja do kršitev, da o tem govorimo. Bi pa rad opozoril tudi, da to moje izvajanje ni brez osnove v zakonodaji. 2. člen Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja namreč zelo jasno piše, da je cilj sistema vzgoje in izobraževanja v Republiki Sloveniji vzgajanje za medsebojno strpnost, razvijanje zavesti o enakopravnosti spolov, spoštovanje drugačnosti in sodelovanje z drugimi, spoštovanje otrokovih in človekovih pravic in temeljnih svoboščin, razvijanje enakih možnosti obeh spolov ter razvijanje sposobnosti za življenje v demokratični družbi. Tule se bom ustavil, zato ker ima nedvomno moj kolega minister za kulturo tudi k temu odgovoru kaj dodati, če sem pa prav razumel predsednika, imava pa skupaj 5 minut. Hvala.
Hvala lepa. Spoštovane, spoštovani! Po Zakonu o medijih je Inšpektorat Republike Slovenije za kulturo in medije samostojni organ, ki pri prijavi ali uradni dolžnosti ali samoprijavi ugotovi nezakonite medijske vsebine oziroma skladnost objave z medijskim zakonom. Pri tej objavi – glede na inšpektorat, ki sem ga pozval, da da svoje mnenje – so rekli, da bi bilo zelo težko ugotoviti ali dokazati, da se je tukaj kršil Zakon o medijih. Težava Zakona o medijih, v zvezi s tem, kar je gospa poslanka vprašala, je tudi to, da v primerih, ko se krši, ne moremo izreči sankcije ali glob, ker za to nima pravne podlage. Prizadevamo si, da bi ob pisanju novega zakona o medijih, ki ga je nujno treba urediti ne samo zaradi tega, ampak tudi zaradi hitrega tehnološkega razvoja in pojava novih medijev [[…]]Treba bo ta zakon urediti in si bomo prizadevali, da bodo pravne podlage, s katerimi bo inšpektorat lahko izrekel globe, kot to poznamo recimo v Nemčiji in drugih demokratičnih državah, kjer, moram reči, se to tudi zelo uporablja in kjer se globe izrečejo, kadar se krši zakonodaja. Osebno bi se pa tukaj s kolegom absolutno strinjal, da so taki pozivi in take izjave absolutno neprimerne. Verjamem, tudi sam sem delal skoraj celo življenje v šolstvu, da nekih podtaknjencev nimamo, da so pa različna mnenja, da so različni pogledi na življenje. In sem zelo vesel, da živimo še zmeraj v družbi, ki to dovoljuje, dopušča in ne sankcionira, če ne živimo po nekih normah, ki bi jih radi eni določali. Še enkrat povem, da ne bo razlike: jaz se absolutno ne strinjam s člankom, ki je bil, ga obsojam in se mi zdi, da je neprimeren. Kako pa skozi zakonodajo, ki trenutno obstaja, zagotoviti, da je bila tukaj pa res kršena medijska zakonodaja, je pa druga stvar. Ampak zaradi tega, kot sem rekel, je tudi treba ta zakon spremeniti, dopolniti, da se bo to urejalo tudi na tej ravni. Hvala.
Hvala. Gospa poslanka, želite postaviti dopolnilno vprašanje? Izvolite.
Hvala za možnost, da dopolnim. Javno šolstvo je očitno tarča nekaterih pozivov k bojkotu in podobno. In zdaj vidimo, kam bi peljalo 100-procentno financiranje teh zasebnih šol – očitno v financiranje določene ideologije, kjer ne bi nikakor dopustili, da bi bila kakršnakoli multikulturnost ali vsebina s spoštovanjem drugačnosti dopuščena. In to je tudi razlog, zakaj mi v Levici temu predlogu nasprotujemo. Ne samo politika, tudi neodgovorna podjetja so tista, ki so kriva za zaskrbljujoče stanje v naši državi. Namreč, seznam podjetij, ki preko svojih oglaševanj, z oglaševalskim denarjem podpirajo te sovražne medije, je od Triglava, Telekoma Slovenije, Petrola, T-2, Telemacha, Mercatorja [[…]]In so se že pojavili pozivi, da se ta podjetja začnejo bojkotirati. Kako jim drugače povedati, da morajo vendarle biti toliko osveščeni in državljansko zavedni, da morajo pogledati, katere vsebine financirajo in kaj pravzaprav podpirajo? Oni pripomorejo tukaj k širjenju strahu, sovraštva, ksenofobije, rasizma, šovinizma in tako naprej. Zdaj se bo medijska zakonodaja spreminjala, vi ste to zdaj moralno obsodili. Zanima me: Kaj konkretneje boste poleg moralne obsodbe storili v tej smeri, da se takšne stvari ustavijo? Kajti če ne bomo ničesar storili, veste, si pa nekateri ne želimo, večina nas ne želi živeti v takšni družbi. Hvala.
Želite dopolnilno odgovoriti? Izvolite, gospod minister.
Hvala za vprašanje. Mislim, da je treba bolj eksplicitno določiti, kaj pomeni sovražni govor, kaj je fake news, kaj je lažna novica, jo bolj opredeliti, zato da bo zakon in seveda s tem inšpektorat lažje sankcioniral in odgovoril na te zadeve. Trenutno je to zelo presplošno napisano, tako da je zelo težko določiti, kdaj smo prekoračili tisto mejo, ko se je začel sovražni govor, ko informacija ni bila pravilna. Dokler ni nekih konkretnih indicev, kdo je bil, kdo je bil podtaknjen, zakaj je bil kdo tam, zelo težko rečeš, da je bila to lažna novica. V tem primeru ni bil nihče konkretno napaden in je trenutna zakonodaja tako splošno napisana, da je, če sem čisto iskren, skoraj nemogoče ali zelo težko to sankcionirati. Ker ste vprašali, kaj bi naredil – o tem se mi zdi, da bi moral nov zakon, ki bo napisan, bolj eksplicitno določiti, do katere meje so še mnenja, ki se med sabo razlikujejo, in kje smo prekoračili tisto mejo, ko to postane lažna novica, sovražni govor, in jo je treba seveda potem tudi sankcionirati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite podati postopkovni predlog? Izvolite, gospa poslanka.
Seveda želim, da se o tem opravi razprava, kajti ves čas se pogovarjamo, kje so meje sovražnega govora. Meje so popolnoma jasne. Ko nekdo poziva k protipravnemu, protiustavnemu delovanju, je to prestopljena meja. Ali čakamo, da beseda meso postane? Mislim, da je takrat prepozno. In kolikor vem, je osnovna šola obvezna in otroci morajo hoditi v šolo. Kdorkoli poziva k temu, da otroci ne gredo v šolo, je prestopil mejo dopustnega. Ravno tako je nedopustno oškodovanje tujega življenja, nedotakljivosti. In ko nekdo poziva, da je treba nekomu nekaj storiti na agresiven način, je tudi prestopil mejo. Mislim, da se preveč sprenevedamo okoli tega vprašanja in da je popolnoma jasno, kaj govori ustava, kaj govori zakon. Zato imamo zakone in ustavo – da državljane ščitijo. Zdaj pa smo pod krinko svobode govora lahko priča grožnjam različnim skupinam, pozivanju k nespoštovanju državnih organov, pozivanju k temu, naj se ljudje sami oborožujejo, čeprav vemo, da naša država deluje in da imamo vojsko, policijo. Tukaj pa je točka, kjer moramo odločno reči ne, če hočemo ohraniti red v državi. Hvala.
Hvala. O vašem postopkovnem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Naslednja bo postavila ustno poslansko vprašanje magistrica Karmen Furman ministru za notranje zadevegospodu Boštjanu Poklukarju. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči, in lepo pozdravljeni vsi prisotni! Avgusta 2017 je v veljavo stopil nov zakon o prijavi prebivališča. Ta naj bi med drugim preprečil sistemske zlorabe prijav prebivališč, na osnovi katerih je poraslo število fiktivnih prijav prebivališč tujcev, ki na tej podlagi pridobivajo številne socialne in druge pravice. Z namenom preprečitve tovrstnih zlorab so s sprejetjem novega zakona upravne enote postale prekrškovni organ, ki je po zakonu pristojen ugotavljati dejansko stanje na terenu. Spoštovani gospod minister, zanima me: S kakšnimi delovnimi procesi in na osnovi katerih kriterijev zaposleni na upravnih enotah spremljajo, nadzirajo, predvsem pa preprečujejo zlorabe inštituta prijave naslova prebivališča na območju svoje upravne enote, zlasti glede na dejstvo, da se na območju posameznih upravnih enot zaznava nadpovprečno veliko število prisotnih in tudi prijavljenih tujcev? Kot primer lahko tukaj izpostavim kar svojo upravno enoto v Slovenski Bistrici. Vemo namreč, da je dandanes imeti prijavljen naslov prebivališča v Republiki Sloveniji privilegij, saj le-ta v nadaljevanju omogoča pridobitev številnih socialnih transferjev, pravic in bonitet. V praksi so nam vsem dobro poznani primeri prijav prebivališča zgolj z namenom pridobitve različnih socialnih transferjev, pravice do dodatka za ločeno življenje, pravice do združitve družin, pravice do vstopa posameznika v Republiko Slovenijo iz naslova študija, pa čeprav potem ta oseba v naši državi nikoli ne študira in tako dalje. Zato imam tudi občutek, da ni vzpostavljene povezave med različnimi registri, ki vsebujejo potrebne podatke za preprečevanje tovrstnih zlorab, in da pristojni organi delujejo zgolj parcialno oziroma da med seboj ne sodelujejo. Kako naj si sicer drugače razlagam primere, ko ima podjetnik na naslovu svoje trgovine prijavljenih več sto oseb ali ko ima v posamezni proizvodni hali nekega podjetnika prijavljeno prebivališče več tisoč oseb? Glede na navedeno me, spoštovani minister, zanima še: Kdo izvaja nadzor nad uradnimi osebami, ki izvajajo pravico prijave prebivališča? Če so bili takšni nadzori izvedeni, kakšne so bile do sedaj ugotovljene nepravilnosti? Hvala lepa.
Minister Boštjan Poklukar, imate besedo za odgovor, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Poslanke in poslanci! Spoštovana poslanka! Uvodoma pojasnjujem, da se v registru stalnega prebivalstva ne vodi podatka o rabi stavbe, temveč zgolj o naslovih, na katere se prijave izvajajo, zato podatkov o največjem številu prijav v stanovanju ali stanovanjski hiši ne moremo posredovati. Lahko pa posredujemo podatke o največjem številu prijav na posameznem naslovu. Po podatkih na dan 16. 11. 2018 je bilo največ stalnih prebivališč prijavljenih na desetih naslovih, in sicer od 181 do 449 posameznikov s stalnim prebivališčem. Gre za deset naslovov z največjim številom prijavljenih oseb. V večini primerov gre za naslove centrov za socialno delo in naslove občin, saj se na te naslove prijavljajo zakonska prebivališča. Zakonsko prebivališče je stalno prebivališče, ki se posamezniku določi v postopku ugotavljanja stalnega prebivališča ranljivih kategorij posameznikov, za katere sicer prijava ni mogoča, kot so na primer brezdomci. Slednje pa omogoča, da lahko uveljavljajo pravice, vezane na stalno prebivališče, med drugim tudi urejeno zdravstveno zavarovanje. Prijavljeno zakonsko prebivališče ima 2 tisoč 623 posameznikov. Ob prijavi stalnega prebivališča pa mora posameznik sicer predložiti dokazilo o pravici do prebivanja na naslovu, ki ga prijavlja. Kot dokazilo štejejo izjava o njegovem lastništvu oziroma solastništvu, najemna ali podjemna pogodba, soglasje lastnika, enega solastnika ali stanodajalca. Upravna enota v uradnih evidencah preveri podatek o lastništvu oziroma solastništvu, če je to potrebno. Posameznik je dolžan ob prijavi navesti resnične podatke, ki se potrdijo z lastnoročnim podpisom, v primeru zlorabe zakon predvideva sankcijo globe za prekršek v višini od 200 do 600 evrov. Uradna oseba, ki izvaja prijavo, lahko v primeru dvoma o resničnosti podatkov, ki je skladno z usmeritvami Ministrstva za notranje zadeve podan tudi takrat, ko je na nekem naslovu že prijavljeno večje število posameznikov, uvede postopek preverjanja resničnosti prijave. Če občina ali druga oseba razpolaga s podatkom, da so na nekem naslovu fiktivno stalno že prijavljeni posamezniki, ki tam resnično ne prebivajo, pa lahko to sporoči upravni enoti, ki skladno z Zakonom o prijavi prebivališča uvede postopek ugotavljanja stalnega prebivališča. V letu 2016 je bilo na upravnih enotah obravnavanih 14 tisoč 794 ugotovitvenih postopkov, v letu 2017 pa 11 tisoč 589. Hvala.
Hvala. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje Jani Ivanuša, prav tako ministru za notranje zadeve gospodu Boštjanu Poklukarju. Izvolite.
Lep pozdrav vsem skupaj, gospodu ministru, vsem prisotnim! Imam eno vprašanje, sprašujem v zvezi z mejno policijo, z Republiko Hrvaško, kako dolgo bodo na naši strani meje še vztrajali oziroma uradovali hrvaški policisti. V mislih imam seveda mejni občini Ormož in Središče ob Dravi. Zanima me: Pod kakšnimi pogoji uradujejo in zakaj še vedno, saj se je večina hrvaških policistov že umaknila na svojo stran države? Ali obstajajo še kakšni mejni prehodi z Republiko Hrvaško, kjer je stanje kot v Ormožu in v Središču ob Dravi? Podal bi še en informativni zapis, ki sem ga dobil od slovenskih policistov: »Večina slovenskih policistov in hrvaških policistov si ne želi, da bi delali skupaj. To, kar šefi vsak dan v analizah pišejo – da je vse v redu – je ena velika navadna laž. To pišejo, ker se seveda ne upa nobeden izpostaviti. Naj naredijo anonimno anketo in bodo videli rezultat. To, da bo delo potekalo hitreje one stop controle, če bomo skupaj, pa ne drži, ker ne poteka nič hitreje, kvečjemu poteka slabše ali počasneje. Tudi ta čas hrvaških policistov na naši strani meje – pa vemo, kakšna je Hrvaška v teh zgodbah, se bo lahko hitro zgodilo, da bo meja že na naši strani.« Hvala.
Gospod minister Boštjan Poklukar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani gospod poslanec! Skupna mejna kontrola po pravilu tako imenovanega enega ustavljanja se izvaja na veliki večini mejnih prehodov, skupaj je teh 37 med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško, na podlagi sklenjenega meddržavnega dogovora med vladama obeh držav o ureditvi službenih mest za upravljanje mejne kontrole. Dogovor, ki je stopil v veljavo po vstopu Hrvaške v EU, določa mejne prehode, na katerih se izvaja skupna mejna kontrola, in druge pogoje delovanja hrvaških uradnih oseb in s tem zagotavlja boljšo pretočnost prometa oziroma krajše čakalne dobe. Take dogovore je spodbujala EU med svojimi članicami, ki še niso vstopile v šengen. Slovenija je imela pred vstopom v šengen sklenjene take dogovore z Avstrijo in Madžarsko. Pooblastilo za eksteritorialno izvajanje mejne kontrole izhaja iz meddržavnega sporazuma o enostavnejšem upravljanju mejne kontrole v cestnem in železniškem prometu z dne 14. marca 2003. Sporazum v drugem poglavju je določen način izvajanja mejne kontrole, pooblastila gostujočih policistov ter ukrepanj v primerih ugotovljenih kršitev. Vrstni red izvajanja mejne kontrole je odvisen od smeri prestopa meje. Tako na izstopu najprej opravi mejno kontrolo slovenski policist ter kasneje svojo vstopno hrvaški policist. Pri vstopu v Slovenijo najprej izstopno kontrolo opravi hrvaški policist, kasneje vstopno slovenski policist. Postopek pri posameznem mejnem policistu se šteje za zaključenega, ko policist preda dokumente policistu ali potniku. Pri vodenju postopkov policisti uporabljajo svojo nacionalno zakonodajo. Na mejnih prehodih, kjer hrvaški varnostni organi izvajajo mejno kontrolo v objektih slovenske policije, za to plačujejo nadomestilo in obratovalne stroške. Podrobneje način obseg obratovalnih stroškov določa posebna civilnopravna pogodba. Obe državi sta se zavezali, da gostujočim organom omogočijo namestitev in postavitev tehničnih in telekomunikacijskih naprav, potrebnih za izvajanje mejne kontrole. Tuji uslužbenci morajo imeti pri sebi službeno izkaznico in posebno pooblastilo za izvajanje mejne kontrole na teh mejnih prehodih. Dogovor je bil kasneje spremenjen, zgolj glede izvajanja skupne mejne kontrole na mejnem prehodu Obrežje. Državi sta se zaradi začetka izvajanja sistematične mejne kontrole in specifičnosti avtocestnega mejnega prehoda ter po nekaj mesečnem poizkusnem izvajanju mejne kontrole na svojem ozemlju dogovorili o spremembi dogovora glede tega mejnega prehoda, torej Obrežja. Na ostalih mejnih prehodih ni nobenih sprememb in mejni policisti obeh držav skupaj izvajajo mejno kontrolo. Ocenjujemo, da dogovor še vedno službi hitrejšemu pretoku potnikov preko skupne meje. Enako velja tudi za oba omenjena mejna prehoda, da hrvaški varnostni organi še vedno opravljajo mejno kontrolo v skladu z dogovorom na slovenskem ozemlju. Moram samo še pokomentirati, da glede na to, da ste obveščeni s strani policistov, da oni ne bi delali tako, tega podatka jaz pravzaprav nimam, slovenski policisti delajo v skladu z zakonodajo, predpisi in pa pravili, ki jih imajo znotraj policije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod poslanec Ivanuša, želi postaviti dopolnilno vprašanje. Izvolite.
Ja. Kakorkoli, dopolnilnega ne bom postavil, bom pa prosil v skladu s Poslovnikom za pismeni odgovor. Hvala lepa.
Gospod, dobili ste ustni odgovor. Pisni odgovor boste dobili na pisno vprašanje.
Potem pa bomo zahtevali, da se razprava opravi v Državnem zboru. To pa gre.
To pa lahko.
Hvala lepa.
Dobro. Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek poslanec gospod Ivan Hršak. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovana ministrica! Za vas imam kar nekaj konkretnih vprašanj glede področij, več kot potrebnih infrastrukturnih zasavskih projektov, in kar je najbolj važno, ti projekti seveda bodo zagotovo izvedeni, le čas začetka in pa konca izvedbe je še neznan, zato seveda to sprašujem vas. Vaši odgovori so namenjeni predvsem prebivalcem Zasavja, da bodo dobili jasno predstavo o tem, kaj se bo pozitivnega dogajalo v Zasavju, kjer so infrastrukturni projekti, žal, še vedno preredki, navkljub mnogim prejšnjim obljubam prejšnjih vlad. Za vse naštete projekte me zanima konkretno stanje: V kateri fazi je posamezen projekt? Kaj točno se je že izvedlo? Ali je državni prostorski načrt že sprejet? Kdo bo koncesionar? Ali so zemljišča že odkupljena? Ali so zagotovljena finančna sredstva? S kakšnimi težavami se srečujejo izvajalci? Zanima me tudi čim bolj natančna časovnica, torej mesec, leto, predviden začetek in konec izgradnje ter kdaj naj bi bil objekt predan v uporabo. Moje poslansko vprašanje je zelo obširno, zato vas zdaj prosim za ustni odgovor, tiste bistvene podatke želim pa v pisnem odgovoru, čisto konkretne odgovore v najkrajšem možnem času. Ti zasavski projekti, ki bodo nenazadnje prinesli dodano vrednost infrastrukturni podobi celotne države in imeli pozitiven vpliv tudi na sosednje pokrajine, pa so: rekonstrukcija glavne ceste skozi Dol pri Hrastniku, izgradnja predora Trbovlje–Prebold in povezava na avtocesto v Savinjski dolini ter potem povezovalna cesta od predora v Hrastnik, ta cesta se nadaljuje na novo cesto, povezavo Hrastnik–Zidani most. Nadalje, izgradnja te nove ceste Hrastnik–Zidani most, posamezne faze ter vrstni red pričetka; vemo, da je ta državni prostorski načrt za to cesto bil sprejet že leta 2010, pa se na tem projektu še ničesar ne dogaja oziroma nekaj se, to boste povedali, kaj se dogaja. In izgradnja hidroelektrarne na srednji Savi, kdo bo koncesionar, ali ima izgradnjo zapisano v svojih planih za naslednja leta in ali je zagotovljena finančna konstrukcija. Nekaj pa boste povedali tudi o obvoznici pri kraju Zgornji Hotič, potek trase je že določen, tam sem bil v Zgornjem Hotiču, kdaj bo ta začetek oziroma kdaj bo končana izgradnja; po podatkih, ki jih imam, naj bi bila ta izgradnja končana okoli leta 2022 oziroma 2023. In na koncu bi mogoče tudi kaj rekli o noveli Zakona o rudniku Trbovlje-Hrastnik. Hvala.
Hvala lepa, gospod poslanec. Predlagam, da vam ministrica mag. Alenka Bratušek odgovori ustno. Če boste potrebovali še pisni odgovor, ga boste pa zahtevali kasneje. Gospa ministrica, izvolite.
Najlepša hvala. Lep pozdrav vsem, gospe poslanke in gospodje poslanci, prvič s tega mesta! Varnost v cestnem prometu in tudi prometna infrastruktura sta dve prioriteti, ki sta zapisani tudi v naši koalicijski pogodbi. In jaz upam, da mi boste vsi skupaj pomagali, da ti dve prioriteti tudi dejansko ostaneta naši prioriteti v nadaljevanju. Zdaj pa grem kar na konkretne projekte, ki jih je gospod poslanec omenjal. Prvi projekt je bila rekonstrukcija glavne regionalne ceste skozi Dol pri Hrastniku. Ocenjena vrednost investicije je 2,7 milijona evrov, od tega mora občina Hrastnik zagotoviti približno milijon 200, naša direkcija oziroma ministrstvo milijon in pol. Občina Hrastnik je sprejela OPPN, ki naj bi bil osnova pri pripravi projekta za izvedbo ureditve te omenjene ceste. V teku je odkup objektov, predvidenih za rušenje, skladno s tem dokumentom. V pripravi je projektna naloga za PZI dokumentacijo ter razpis za izdelavo PZI za ceste in PGD in PZI za odstranitev predvidenih objektov za rušenje in nadomestno gradnjo. Po oceni ministrstva bi PZI dokumentacijo po recenziji bilo možno pridobiti v letu 2019, čemur sledi odkup potrebnih zemljišč in nato razpis za gradnjo, ki jo predvidevamo v naslednjem letu in letu 2020. Seveda pa je naš pogoj oziroma naša skupna zaveza, da bo za to treba v državnem proračunu oziroma tudi v rebalansu zagotoviti ustrezno višino sredstev. Naslednji projekt, ki je omenjen, je novogradnja Trbovlje do avtoceste A1. Tudi tu lahko povem, da je podpisan dogovor o skupni pripravi regionalnega prostorskega načrta za navezavo Zasavja na avtocesto A1 med občinami Hrastnik, Trbovlje, Prebold in Direkcijo Republike Slovenije za infrastrukturo. Občine morajo izbrati koordinatorja, ki bo usklajeval interese in pripravil regionalni prostorski načrt, direkcija pa bo naročila vse potrebne strokovne podlage. Bil je že objavljen en razpis, na žalost ni bilo na tem prvem razpisu ponudb, na drugega, ponovljenega, pa sta prispeli dve ponudbi. Tretji omenjeni projekt je izgradnja nove ceste Hrastnik–Zidani most. Državni prostorski načrt je bil sprejet že leta 2012, izdelana je projektna naloga za izdelavo PGD, PZI projektne dokumentacije, je pa tu en problem, zaradi premaknitve lokacije hidroelektrarne Suhadol bo potrebna prilagoditev rešitev iz DPN Hrastnik–Zidani most. Poteka usklajevanje projektne naloge med HSE, se pravi med Holdingom slovenskih elektrarn in našo direkcijo, ki je zadolžena za to investicijo. Pripravljen je bil predlog protokola med MZI in HSE, vezano na aktivnost in delitev stroškov zaradi premaknitve hidroelektrarne Suhadol. Trenutno je v pripravi naročilo za spremembo DPN. Kar se tiče koncesijske pogodbe za gradnjo elektrarn na Srednji Savi se pravzaprav glede koncesionarja ni spremenilo nič. Še vedno je to HSE, ker meni zagotavljajo pravniki, da drugače kot tisti, ki je na razpisu to koncesijo dobil, tudi ne gre. MOP, Ministrstvo za okolje in prostor, je sicer nosilec priprave koncesijske pogodbe in tudi podpisal jo bo, ampak smo vseskozi na vezi z Ministrstvom za okolje in prostor in to je ena naša velika prioriteta. Ob začetku mandata zastavljen cilj je bil, da bi ta koncesijska pogodba bila podpisana do konca leta. Upam in želim, da bodo lokalne skupnosti razumele, da neke stvari se da urediti, zato ker bomo gradili hidroelektrarne, čisto vseh lokalnih problemov se pa zaradi teh gradnje ne bo dalo rešiti. Peto, se pravi cesto Hotič, kot ste rekli, pa če lahko obrazložim v nadaljevanju, ker je tudi en kolega v nadaljevanju prav o tej konkretni cesti sprašuje.
Hvala lepa. Gospod Hršak, izvolite, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
S temi podatki me je ministrica dokaj dobro seznanila. Ni bilo vse v popolnosti, zato bom potem tudi zahteval v pisnem odgovoru, ko bo lahko bolj obširno. Želim pa vam dati možnost za dopolnitev tega odgovora glede obvoznice pri Zgornjem Hotiču in pa potem tudi glede težav okoli novele Zakona o RTH, če lahko tudi kaj poveste, lepo prosim.
Hvala lepa. Samo še pojasnilo. Pisni odgovor lahko dobite na pisno poslansko vprašanje. Ministrica, če ne bo uspela odgovoriti ali pa ne more odgovoriti, pa se lahko odloči, da vam bo dala še pisno pojasnilo. Sedaj pa predlagam, gospa ministrica, da odgovorite na postavljeno vprašanje. Izvolite.
Če bo poslanec dovolil, tako kot sem rekla prej, bom o tisti cesti Hótič oziroma Hňtič, kot rečete vi, govorila v enem od naslednjih poslanskih vprašanje, ker kolega sprašuje točno isto. In bom čas porabila za RTH, če dovolite. 31. 12. 2018 je presečni datum za RTH. Ker zelo dobro poznam problem funkcioniranja tega rudnik, ker sem se tudi v mandatu, ko sem bila predsednica Vlade, srečevala in reševala probleme v tem rudniku, sem se praktično takoj, ko sem prevzela vodenje ministrstva, srečala s tem problemom, se s sodelavci zelo zelo temeljito pogovorila. Pripravili smo novelo zakona, ki bi rudniku omogočal delovanje še naslednji dve leti, in ki bi rudniku omogočal, da do konca počrpa sredstva, ki so skladno z državno pomočjo za zapiranje rudnika namenjena. Vmes so se pač zgodili neki neljubi dogodki. Želje, da ta rudnik obratuje še pet let, želje, da se zagotovi še več dodatnih sredstev, po pogovoru s Slovenskim državnim holdingom, ki je upravljavec v imenu države, in po pogovoru z Ministrstvom za finance sem predlog, ki je že bil v vladni proceduri, umaknila in v tem trenutku čakamo izključno na dogovor Rudnik, SDH in Ministrstvo za finance. Jaz praktično vsak dan apeliram, da to naredijo čim prej, ker če zakona ne bomo sprejeli do roka, da bo lahko uveljavljen pred koncem leta, mislim, da smo malo zamudili vlak. Tako da nekaj časa je še, ta dvoletni plan, ki ga je Rudnik skladno z navodili Slovenskega državnega holdinga moral pripraviti, kot jaz vem, zdaj čaka potrditev nadzornega sveta Rudnika in Slovenskega državnega holdinga. In če dasta ti 2 inštituciji oziroma organ in inštitucija zeleno luč, potem ni ovir, da jaz zakona ponovno ne bi dala v proceduro. Tukaj se pa vsi skupaj potrudimo, da tudi, če bo treba na izredni seji, pač ta zakon speljemo tako, da bo uveljavljen pred koncem leta.
Gospod Hršak, imate postopkovni predlog? Ne. Dobro, potem nadaljujemo s poslanskimi vprašanji. Naslednja je na vrsti Suzana Lep Šimenko, ki bo postavila ustno vprašanje ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandri Pivec. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Haloze, edinstvena, slikovita, gričevnata pokrajina, eno območje z izjemnimi, a žal neizkoriščenimi potenciali. Žal se dogaja to, da se vse večje območje zarašča, kar je seveda posledica neugodne demografske slike, posledica tega, da se prebivalstvo na tem območju stara, da dejansko mladi na tem območju ne vidijo v kmetovanju možnosti preživetja in zato seveda odhajajo v dolino, odhajajo tja, kjer so v bližini delovna mesta. In pa tisto, kar je tudi težava, je to, da dejansko številne kmetije, ki so še na tem območju, nimajo naslednika. V preteklem mandatu smo vezano na problematiko Haloz govorili na kar nekaj sejah v Državnem zboru. Bila so izpostavljena številna tako ustna kot pisna poslanska vprašanja, ustanovila se je takrat vladna delovna skupina, ki naj bi definirala konkretne ukrepe za celostni razvoj območja Haloz. Ampak kljub temu, da smo velikokrat izpostavili, da morajo biti ti ukrepi ločeni posebej samo za Haloze, dejansko do tega enostavno ni prišlo. Žal sem tako na terenu še prevečkrat opozorjena, da se situacija na območju Haloz ni izboljšala. Zato seveda spoštovano ministrico, ki območje Haloz izjemno dobro pozna in ki se je ne nazadnje tudi sama zavzemala za razvoj tega območja, sprašujem sledeče: Katere ukrepe na kmetijskem področju namerava uvesti za razvoj območja Haloz? Ali bo preko programa razvoja podeželja zagotovila potrebna finančna sredstva za izgradnjo širokopasovnega interneta na tem območju, da bo dejansko enkrat morda pa le celotno območje Haloz pokrito tudi z internetno povezavo? Kakšna bo skupna višina denarnih sredstev, ki bodo namenjene izvajanju ukrepov za razvoj območja Haloz? Zanima me konkretno le za območje Haloz. Kdaj bodo seveda ta sredstva v proračunu tudi zagotovljena? Zanima me tudi sledeče: Če je spoštovana ministrica morda naklonjena sprejemu posebnega zakona za Haloze, s katerim bi seveda lahko omogočili celovit razvoj tega območja? Ministrico bi prosila za ustni odgovor na prihodnji seji. Hvala.
Hvala lepa. Nadaljujemo. Naslednja na vrsti gospa poslanka Nataša Sukič, ki bo postavila ustno poslansko vprašanje mag. Kseniji Klampfer, ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Jaz bi ministrici rada zastavila vprašanje glede socialne aktivacije žensk iz drugih kulturnih okolij, in sicer 7. aprila leta 2017 je Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti objavilo razpis za sofinanciranje kratkih programov socialne aktivacije in v sklopu tega je bil sklop 3.c namenjen socialni aktivaciji žensk iz drugih kulturnih okolij. Naj povem, da se je v zadnjih 2 letih ta program izkazal za izjemno, nadpovprečno pravzaprav uspešnega. Potekal je v več krajih: na Jesenicah, v Velenju, v Kranju, v Celju, v Mariboru in v Ljubljani. V te programe je bilo vključenih kar 120 žensk iz drugih kulturnih okolij. Po končanih usposabljanjih, se je kar 14 % udeleženk zaposlilo, 45 % udeleženk pa nadaljuje šolanje ali je vključenih v tečaje slovenskega jezika oziroma je vključenih v shemo aktivne politike zaposlovanja. S programom socialne aktivacije so udeleženke opolnomočili z znanjem slovenščine, digitalno pismenostjo in tako naprej. Poleg tega pa so se ti projekti tudi na lokalni ravni izkazali za izjemno zanimive, uspešne, saj so povezali številne deležnike, celo do 10 raznih partnerstev se je sklenilo med različnimi deležniki, kot so recimo občine, upravne enote, knjižnice, zdravstveni domovi, šole, vrtci, centri za socialno delo, ljudske univerze, bolnišnice. Skratka, gre za vse te deležnike, ki se na vsakdanji ravni soočajo z izzivi vključevanja priseljenk in priseljencev. Spoštovana ministrica, zanima me: Ali nameravate te razpise za omenjene programe socialne aktivacije ponoviti? Če nameravate, me zanima: Kdaj bodo ti razpisi objavljeni? Če ne, pa me zanima: Kaj bi bili lahko razlogi za to, glede na to, da gre za sofinanciranje, za evropska sredstva, ki so zagotovljena kar do leta 2022? Hvala lepa zaenkrat.
Hvala lepa. Gospa ministrica, magistrica Ksenija Klampfer, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala za besedo in hvala za vprašanje. Uvodoma naj povem, da v Sloveniji ni bilo razvitega celovitega sistema socialne aktivacije, ki bi ustrezno povezal sistem socialnovarstvenih storitev s politikami aktivnega zaposlovanja in hkrati omogočal ustrezno obravnavo ranljivih skupin, ki niso sposobne neposrednega vstopa na trg dela oziroma niso dosegle ravni za vključitev v programe politike aktivnega zaposlovanja. Predvsem gre za problematiko dolgotrajno brezposelnih oseb in dolgotrajnih prejemnikov denarne socialne pomoči. Slednji imajo pogosto različne kompleksne socialne težave in so socialno izključeni ter zaradi svojih situacij in lastnosti težko zaposljivi. Gre za pilotni projekt, ki se na podlagi pridobljenih izkušenj različnih deležnikov, od izvajalcev, koordinatorjev socialnih aktivacij in uporabnikov in evalvacij, dopolnjuje in tudi spreminja. Kar se tiče razvoja vzpostavitve celovitega modela socialne aktivacije samega sistema, naj mogoče povem, da je projekt usmerjen v vzpostavitev celovitega sistema socialne aktivacije, ki zagotavlja transparentno, usklajeno in pa celovito obravnavo v socialni aktivaciji vključenih oseb, ter ustrezno povezuje vse relevantne institucije. Z vzpostavitvijo enotne vstopne točke tako na centrih za socialno delo in zavodih za zaposlovanje, z zaposlitvijo 54 oseb v enote za socialno aktivacijo, vzpostavitvijo sistema sodelovanja med vsemi deležniki na področju socialne aktivacije s področja sociale, zdravstva, šolstva, zaposlovanja, pravosodja, policije, nevladnih in pa humanitarnih organizacij. Napredek na tem projektu, če ga mogoče samo uvodoma malo izpostavim – enotna vstopna točka je bila vzpostavljena na vseh centrih za socialno delo. Dodatno se pojavljajo tudi potrebe po vzpostavitvi te točke na zavodih za zaposlovanje. Izvedeno je bilo izobraževanje na enotnih vstopnih točkah. Ministrstvo, dislocirane enote oziroma koordinatorji kontinuirano sodeluje s centri in pa zavodi za zaposlovanje. Vzpostavljenih je bilo 16 regionalnih mobilnih enot, dislociranih enot ministrstva, tu je zaposlenih 52 oseb, od tega 48 koordinatorjev socialne aktivacije, ki delujejo v posameznih regionalnih enotah, ter 4 osebe, ki delo opravljajo na sedežu ministrstva. To so koordinacija, vodenje in pa usmerjanje. Ključne naloge so seveda prepoznavanje, vodenje in usmerjanje oseb, ki se vključujejo v programe socialne aktivacije. Skupaj z izvajalci programov se pripravljajo izhodi za vključeno osebo ter se ji nudi podpora v primeru predčasnih izstopov ali drugi problematiki. Koordinator tesno sodeluje s centrom za socialno delo in drugimi deležniki v regiji. Predvidena višina sredstev je približno 9,7 milijona evra za obdobje 2016 in pa 2022. Kar se tiče razvoja in vzdrževanja informacijskega sistema, lahko v tem trenutku povem, da seveda bo za učinkovito delovanje sistema zagotovljena tudi informacijska podpora, ki bo celovito podprla izvajanje socialne aktivacije. Razvita bo spletna aplikacija, ki bo omogočala jasen pregled obravnave posameznika od začetka, to pomeni od vstopa, do zaključka. Izbor izvajalca je že v teku, ocenjena vrednost razvoja in vzdrževanja aplikacije je nekje pol milijona evrov, izvajamo trenutno javno naročilo za izbor izvajalca, ki bo razvil to aplikacijo. Postopek bo predvidoma zaključen nekje do konca novembra 2018. Kar se razvoja in izvajanja kakovostnih programov socialne aktivacije tiče, ključni del celovitega sistema socialne aktivacije predstavlja razvoj in pa izvajanja sofinanciranja teh programov. Izvajalci programov socialne aktivacije se zbirajo z javnimi razpisi za sofinanciranje. Od 2017 je ministrstvo izvedlo štiri javne razpise za izvajanje programov in sofinanciralo tri oziroma štiri tipe različnih programov. To so dolgi programi, kratki programi, kratki programi za ženske, ki prihajajo z drugih kultur in okolij, ter programi četrtega javnega razpisa. Vsi programu vključujejo aktivnosti za dvig socialnih in funkcionalnih spretnosti in veščin, dolgi hibridni programi tudi aktivnosti za dvig delovne usposobljenosti. Konkretno se v programih izvaja aktivnosti, kot so finančno opismenjevanje, dvig računalniških spretnosti, seznanjenje s postopki in formularji, ki jih srečujemo v vsakdanjem življenju. Del aktivnosti je posvečen zdravemu življenju, sodelovanju v skupini, reševanju sporov in treningom asertivnosti. In da še na kratko odgovorim na vaše vprašanje, seveda bomo s temi programi v prihodnje tudi na podlagi evalvacij nadaljevali. Hvala.
Hvala lepa. Gospa poslanka Nataša Sukič, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala za enkrat. Spoštovana ministrica, bi pa vendarle rada še mogoče dopolnilno, malo bi dopolnila to vprašanje oziroma vas zaprosila za vaš komentar. Me veseli, da nameravate nadaljevati, domnevam, da v letu 2019 s temi razpisi, se je pa treba pri tem seveda zavedati, da prihaja do nekega vmesnega, praznega prostora med zaključkom prejšnjega projekta, če prav razumem, in začetkom, ko bo podpis nove pogodbe. Verjetno prihaja do neke zaustavitve vmes ali potekajo pač ti projekti kontinuirano. Če je prišlo do zaustavitve, se je treba zavedati situacije ljudi, ki so vključeni, ki delajo, recimo strokovne vodje, potem kulturne mediatorke, mediatorji in tako naprej. Vi ste bili pred nastopom funkcije izrazito proti prekarizaciji trga dela in zaposlovanja, v tem primeru vidimo, da imamo to situacijo prekarnosti, se pravi, neke projektne odvisnosti nekoga, ki je vključen v nek projekt. Potem se ta projekt zaustavi, v tistem vmesnem obdobju seveda ni plačila, če ni projekta. To so zelo mučne situacije. Po drugi strani pa bi tukaj mogoče dala v razmislek pobudo. Če zadeva traja do leta 2022, zakaj se ne bi teh ljudi zaposlilo? S tem bi se razbremenilo tiste na ministrstvu, da se ne bi ukvarjali toliko z razpisnimi dokumentacijami, na drugi strani bi se nevladne organizacije razbremenilo teh mučnih, mukotrpnih izpolnjevanj teh razpisnih obrazcev in pa seveda, izognili bi se prekarnosti teh oseb. Mogoče bi bilo vredno razmisliti, da bi se na ta način mogoče ta situacija v tem primeru razrešila. Hvala lepa za enkrat.
Hvala lepa. Gospa ministrica mag. Ksenija Klampfer, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Ja, najlepša hvala za to dopolnitev. Absolutno se strinjam in podpiram ta predlog, ki ste ga podali. Mi bomo na ministrstvu preučili te vaše predloge in bomo poskušali na ta način te programe [[…]]ker končni cilj teh programov socialne aktivacije je ravno pozitiven izid za to osebo, ki je vključena, in da se čim prej vključi tudi na trg dela. Sploh glede na to, da jih je veliko vključenih ravno v državne organe oziroma organe javnega sektorja, da bi potem seveda bili kot zgled vsem ostalim tudi, kot ste sami omenjali, v duhu boja proti prekarnosti. Kar se pa tiče tistega prvega dela, nisem popolnoma prepričana, ali bo prišlo, sama osebno menim v tem trenutku, da ne, da ne bo prišlo do prekinitev, da se bodo ti programi nadaljevali tam do leta 2022. Če bi slučajno prišlo, se bom tu zavzela, da se bo ta kontinuiteta seveda nadaljevala, in sicer ravno v izogib temu, da bi ti ljudje ostali brez sredstev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji, ki bo postavil poslansko vprašanje, bo gospod poslanec Franci Breznik, postavil pa ga bo ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandri Pivec. Izvolite.
Gospod predsednik, najlepša hvala za besedo. Na žalost ministrice danes ni tukaj, bom pa vseeno nekako želel obrazložiti namen tega poslanske vprašanja, ki mislim, da se pojavlja v več občinah in številnih turističnih kmetijah po širni Sloveniji. Bil sem seznanjen že lansko leto o težavah ene naše družinske kmetije na Štajerskem, točno v Rožengruntu v občini Sveta Ana, ki je začela s turizmom na kmetiji leta 1994. Danes pa, žal, po zelo uspešnem razvoju te turistične kmetije, kjer lahko prenočuje tudi do 60 ljudi in pri čemer imajo tudi lastne oskrbe s surovinami več kot 80 %, resno razmišlja o popolni opustitvi te dejavnosti. Razlog: nesmiselna zakonodaja. Torej, finančna zakonodaja, ki je v povezavi z delovnopravno, je z rigoroznim pristopom pred nekaj leti kmetijo tudi s pomočjo svetovalnih služb prisilila v registrirane dejavnosti v obliki gospodarske družbe. Nosilka kmetije je registrirala kmetijo in sicer kot samostojni podjetnik. Nedavna sprememba torej. To poslansko vprašanje sem že postavil tudi v pismenem delu v lanskem delu ministru gospodu Židanu, ko je še bil minister za kmetijstvo. Seveda odgovora nisem dobil, zato ga danes ponovno postavljam, najprej kot ustno. Nedavna sprememba zakonodaje lansko leto, ki je urejala področje kmetijstva, je stvari popolnoma obrnila povsem na glavo, saj je ta ista kmetija takrat od kmetijskega inšpektorja prejela poziv, da mora tovrstno dejavnost opustiti oziroma registrirati dejavnost ponovno na novo, saj naj bi zavajala potrošnike v skladu s 66. členom v povezavi s prvim odstavkom 99. člena Zakona o kmetijstvu. Tovrstni poziv je v zadnjem času prejelo veliko podobnih kmetij tudi v Republiki Sloveniji, torej, na moj naslov se je, lahko rečemo, obrnilo kar nekaj takih turističnih kmetij. V tem mandatu še posebej na mene kot na predsednika Odbora za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. S tem v zvezi torej želim ministrico vprašati naslednje: Ali ste na ministrstvu seznanjeni z omenjenimi težavami, s katerimi se v zadnjem času sooča kar veliko kmetij v Republiki Sloveniji? Kako boste na ministrstvu poskrbeli, da bodo obstoječe kmetije, ki opravljajo dejavnost v obliki organiziranosti kot samostojni podjetnik posameznik, ki so jo opravljali v času pred zadnjo spremembo zakonodaje, svojo dejavnost še naprej lahko opravljali v tej obliki, kot so jo do te spremembe? Kako naj ravna kmetija v podobnem položaju, da bo hkrati zadostila zahtevam delovnopravne zakonodaje, Finančne uprave in inšpekcijskim službam na področju kmetijstva? In še naslednje vprašanje, torej, kot tretje: Ali bo sprememba Zakona o kmetijstvu leta 2017 vplivala tudi na kmetije, ki so svojo registracijo dopolnile dejavnost v obliki espejev opravile že pred uveljavitvijo zakona? Ministrici se seveda zahvaljujem za odgovore ne eni izmed naslednjih sej. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Dobili boste odgovore na eni od naslednjih sej, predpostavljam ustni. Zdaj gremo pa naprej. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod poslanec Jernej Vrtovec, in sicer ministrici za pravosodje gospe Andreji Katič. Izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovana gospa ministrica, 27. aprila letos je začel veljati Zakon o prekinitvi postopkov proti družbenikov izbrisanih družb. Zakon določa prekinitev vseh sodnih postopkov, začetih na podlagi Zakona o finančnem poslovanju podjetij ali Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju, v katerih upniki izbrisanih družb uveljavljajo svoje zahtevke zoper družbenike takih družb ali njihove pravne naslednike. Prekinitev traja do odločbe Evropskega sodišča za človekove pravice v zadevi Lekić proti Sloveniji. Zakon v 2. odstavku 1. člena zavezuje sodišča ali druge organe, ki vodijo te postopke, da v 30 dneh od uveljavitve zakona po uradni dolžnosti izdajo sklepe o prekinitvi postopkov. V Novi Sloveniji pa žal ugotavljamo, da je bil v roku 30 dni po uveljavitvi zakona po uradni dolžnosti izdan samo en sklep o prekinitvi postopka. Vsi ostali sklepi o prekinitvi postopkov so bili namreč izdani šele na podlagi zahtevka, torej z veliko zamudo. Številne stranke po tem zakonu, so za mnenje glede na neizvajanje zakona zaprosile tudi Vrhovno sodišče Republike Slovenije. In čudimo se odgovoru predsednika Vrhovnega sodišča. Predlagal je namreč, da ti upravičenci kot stranke v postopku aktivno sodelujejo in tudi same podajajo predloge sodiščem, da izdajo sklepe o prekinitvi postopkov. Takšnega postopanja v Novi Sloveniji pač ne sprejemamo in ne moremo sprejeti, zato spoštovana gospa ministrica sprašujem vas: Kdo bo prevzel odgovornost za očitno neizvajanje Zakona o prekinitvi postopkov proti družbenikom izbrisanih družb? Zakaj sodišča, ki te postopke vodijo, postopajo različno oziroma sklepov ne izdajajo po uradni dolžnosti tako, kot jih zavezuje tudi sam zakon? Vemo, da so ti postopki povezani s številnimi osebnimi stečaji ali človeškimi usodami, ki so odvisne od odločitve Evropskega sodišča za človekove pravice v zadevi Lekić. Zakaj torej takšna pasivnost sodišč in prepuščanje iniciative za prekinitev postopkov strankam kot ustanoviteljem oziroma družbenikom kapitalskih družb, na katere je bil ex lege opravljen prenos obveznosti izbrisanih družb? Za vaše odgovore na moje vprašanje se vam zahvaljujem.
Hvala lepa. Gospa ministrica, Andreja Katič, imate besedo za odgovor.
Spoštovani podpredsednik! Spoštovani poslanec, hvala za to vprašanje. Zakon o prekinitvi postopkov proti družbenikom izbrisanih družb, ki ga je Državni zbor sprejel 17. aprila letos, začel veljati 27. aprila letos, v 1. členu določa, da se vsi upravni in izvršilni postopki začeti na podlagi Zakona o finančnem poslovanju podjetij in Zakon o finančnem poslovanju postopku zaradi insolventnosti in prisilnem poslovanju, v katerem upniki ali upnice izbrisane družbe uveljavljajo terjatve zoper družbenike ali družbenice take družbe ali njihove pravne naslednike ali naslednice, ki na dan uveljavitve tega zakona še niso končani, z dnem uveljavitve tega zakona prekinejo. Zakon torej določa obvezno zakonsko prekinitev postopka, hkrati pa v drugem stavku določa, da sodišča v 30. dneh po uradni dolžnosti izdajo tudi sklep o prekinitvi postopka, ki pa je zgolj deklaratorne narave. Glede na to, čas njegove izdaje ne vpliva na pravice družbenikov izbrisane družbe ali njihove pravne naslednike. Vsekakor pa se strinjam, da je roke, četudi instrukcijske, treba spoštovati. Čeprav sklepi niso bili izdani v določenem roku, to ne pomeni, da se zakon ni izvajal. Bistveno je, da sodišče po tem zakonu o prekinjenem postopku ne opravlja več nobenih procesnih dejanj. Poudariti moram, da je Vrhovno sodišče v sodnikovem informatorju tudi objavilo podatek, da je ta zakon objavljen, in tako še dodatno seznanilo sodnike, da je bil zakon sprejet in začel veljati. Vloga ministra oziroma ministrice za pravosodje v razmerju do sodstva, še posebej pa do izvajanja postopkov v konkretnih primerih, je omejena, to sami dobro veste. Po 125. členu Ustave so sodniki pri opravljanju sodniške funkcije neodvisni, vezani so na ustavo in zakon. Sama ali Ministrstvo za pravosodje ne morem in ne smem posegati ali vplivati na odločitve v konkretnih primerih. Lahko pa še povem, da z vidika izvajanja zakonske ureditve Ministrstvo za pravosodje prejema med drugim tudi vprašanja državljanov. V zvezi s tem zakonom smo na Ministrstvu za pravosodje prejeli vprašanje glede učinka sklepa o prekinitvi postopka glede opravljenih dejanj v izvršilnem postopku, kar pomeni, da sodišča takšne sklepe izdajajo oziroma so postopki v konkretnih primerih prekinjeni. Žal na Ministrstvu za pravosodje konkretnih številk, še posebej glede na to, da ta zakon ni iz naše resorne pristojnosti, glede izdanih sklepov o ustavitvi postopka nimamo, zato smo zaprosili Vrhovno sodišče Republike Slovenije, da nam te podatke posreduje, če z njimi razpolaga, in vam jim bomo posredovali tudi pisno, ko jih prejmemo. Kot ste pa že sami nakazali v vprašanju, je ta pravna problematika povezana s postopkom, ki poteka pred Evropskim sodiščem za človekove pravice, ki je 14. 2. 2017 objavilo sodbo v zadevi Lekić proti Sloveniji, v kateri je ugotovilo, da Republika Slovenija ni kršila Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter njenih protokolov. Zadeva je povezana z Zakonom o finančnem poslovanju podjetij in se nanaša na izbris podjetij iz sodnega registra brez predhodne likvidacije ter na odgovornost družbenikov za dolgove izbrisane družbe. Enako je predhodno ugotovilo tudi Ustavno sodišče Republike Slovenije. Na pritožbo pritožnika pa sedaj zadevo obravnava veliki senat ESČP, ki je v mesecu aprilu že izvedel tudi javno obravnavo. Mnenje Vlade je bilo do predlaganega zakona odklonilno, prav tako pa je stališče Republike Slovenije v teh postopkih, da človekove pravice pritožniku niso bile kršene. S sprejemom tega zakona tako gre zgolj za začasen posega v pravice upnika, ki so prav tako ustavno in konvencijsko varovane, posledično so lahko tudi predmet postopkov pred temi sodišči. Se pravi, če ponovim, s podatki ministrstvo ne razpolaga. Ko jih bomo prejeli s strani Vrhovnega sodišča, vam bomo lahko tudi posredovali te podatke, koliko sklepov je bilo izdano v predvidenem roku in kako potekajo zadeve sedaj. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora, izvolite.
Niti ne zahteve za dopolnitev odgovora, ampak bolj kot ne dodaten komentar, da jaz razumem popolnoma delitev oblasti, zakonodajne pa sodne, absolutno, ampak ne moremo pa kar nonšalantno pristati na to, da se zakon v določenem segmentu en izvaja. Zaradi tega se res priporočam, da pošljete odgovore, ki vam jih bo sodišče pripravilo, in to čim prej, zaradi tega, ker ljudje zaradi tega neizvajanja zakona trpijo, enostavno. In zgodile so se v preteklosti številne tragedije na tem področju. In je prav, da kot pravna država zagotovimo ljudem tudi pravno varnost. To smo pa mi zakonodajalci tudi dolžni postoriti. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica želite dodatno odgovoriti? Izvolite.
Ja, hvala. Kot sem rekla, takoj, ko bomo dobili, vam bomo posredovali podatke. Poudarila bi pa še enkrat, da, kot sem povedala, čas izdaje sklepa ne vpliva na pravico družbenikov izbrisane družbe in njihove pravne naslednike, tako da prizadeti ne bi smeli biti. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec Jože Lenart bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Kseniji Klampfer ter ministru za zdravju Samu Fakinu. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, zbor! V zadnjem času nas zapisi v medijih opozarjajo na posamezne primere abnormno visokih bolniških nadomestil. Mislim, da je prav, če nas javnost opozarja na določeno problematiko in celo večkrat, da se potem tudi odzovemo na takšna vprašanja oziroma takšne članke. V letu 2018 naj bi Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije kar osmim zavarovancem izplačal mesečno bolniško nadomestilo, katerega višina je bila višja od 10 tisoč evrov bruto. V Sloveniji je sicer trajanje bolniškega staža neomejeno, medtem ko imajo druge evropske države z izjemo Bolgarije omejitve. Večina evropskih držav ima enoletno omejitev. Prav tako je pri nas neomejena tudi absolutna višina nadomestila. Medtem ko ima večina evropskih držav določeno najvišjo nadomestilo, ki je običajno dvakratnik povprečne plače v državi. S tem se uspešno izognejo tudi morebitnim zlorabam, pri nas pa temu žal ni tako. Zaskrbljujoč je podatek, da je najvišje nadomestilo, ki ga je lani Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije izplačal zavarovancem za bolniški dopust, znašal kar 22 tisoč evrov oziroma tri evre in 13 centov manj. Članek seveda opozarja tudi na druge dileme, predvsem okrog dolgotrajne bolniške, kar verjetno meri na to, zakaj potem ti postopki niso končani in postane potem invalidnina. Prepričan sem, da je boleznina namenjena delavcu, z namenom prejemanja dostojnega nadomestila in nikakor ne bi smela biti predmet različnih zlorab. Zato vas, spoštovani ministrica in minister, sprašujem: Ali lahko v prihodnosti pričakujemo kakšen ukrep, ki bi to problematiko uredil smiselno, kot je to urejeno v večini evropskih držav? Hvala lepa.
Hvala lepa. Glede na naravo vprašanja predpostavljam, da bi najprej želel odgovoriti minister za zdravje, gospod Samo Fakin. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Gospod poslanec, spoštovani poslanke in poslanci! Bolniški stalež je nekaj, kar spremljam že praktično vso svojo poklicno kariero, najprej kot zdravnik, pa potem kasneje kot direktor zdravstvenih ustanov in seveda direktor Zavoda za zdravstveno zavarovanje. To vprašanje smo že velikokrat premleli in velikokrat predlagali spremembe v smeri, ki jih nakazujete, pa vedno znova trčili v nasprotovanje na tej ali oni strani, bodisi na sindikalni bodisi na delodajalski. To, kar omenjate, 10 tisoč evrov bruto, po sedanjem zakonu pripada delavcu nadomestilo v odstotku od njegove bruto plače. Naj omenim, da gre za eno najstarejših pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja, staro preko 150 let. Ja, v zadnjih treh letih se je pojavil velik problem, ki se mu reče dolgotrajni bolniški stalež, ki je neposredno povezan s podaljševanjem upokojitvene dobe na 65 let, in seveda z dejstvom, da imajo ti ljudje enakopravno obravnavo znotraj zdravstvenega sistema. Nekatere evropske države, in v tej smeri seveda razmišljamo, imajo poškodbe, poklicne bolezni, poškodbe pri delu urejeno posebej in za to je en fond posebej in ti ljudje se hitreje potem premaknejo skozi zdravstveni sistem, kot ena izmed možnih rešitev. Tudi mi smo začeli skrajševati čakalne dobe na nekaterih zadevah in pridemo, na primer pri magnetu, hitreje do diagnoz. Ti zneski so veliki. In če je bilo leta 2016 še 285 milijonov, eno leto prej 240 milijonov, je danes projekcija za leto 2018 338 milijonov odhodkov. In seveda ta denar je tisti, ki bi ga lahko namenili za skrajševanje čakalnih vrst ali povečanja standarda bolnikov, zaposlenih. Zato je to ena izmed prioritet, ki jo ima Ministrstvo za zdravje. Tega ne bomo mogli rešiti brez medresorskega sodelovanja. Če skrajšamo bolniški stalež na eno leto, moramo seveda zagotoviti ustrezno socialno varnost od tu naprej. To je ena izmed političnih odločitev, ki jih je treba narediti. Kar se tiče pa bolniškega staleža, pa ne zaostajamo dosti za evropskim povprečjem, tudi tu se giba okoli 4 do 5 %. Nekatere države, tudi na primer Finska, ki so rigorozno posegle v pravice delavcev, ne plačujejo prvih 7, 10 dni bolniškega staleža, imajo vseeno tako visok stalež. Na drugi strani imamo zelo razvito Nizozemsko, kjer pa plačuje bolniški stalež do dve leti podjetje. Pri nas gre že od 30 delovnega dne naprej. Trenutno smo pa v pogajanjih z nekaterimi poklicnimi skupinami, tu predvsem mislim espeje in te, ki bi si pa želeli 16 dni v lastno breme, od tu naprej pa v breme solidarnosti, kar po grobih ocenah pomeni še 70 milijonov evrov na ta znesek, to je v trenutni povezavi s finančnim stanje bolnišnic, s čakalnimi dobami in pričakovanji sindikatov v nasprotju. To se pravi, to bo ena izmed prioritet naslednjega leta skupaj z Ministrstvom za delo, kako to spraviti v en okvir, ki bo obvladljiv, tako da bomo znali to napovedati in da bo seveda denar ostajal v blagajni za zdravstvene storitve.
Hvala lepa. Lahko še, ministrica, kaj dodate k temu? Gospa mag. Ksenija Klampfer, izvolite.
Hvala za besedo in hvala za vprašanje. Seveda področje bolniških nadomestil je v pristojnosti Ministrstva za zdravje, glede na to, da so nadomestila začasno odsotnost dela urejana ob zakonodaji, ki ureja zdravstveno zavarovanje. Vendar pa glede na dejstva, da so sistemi socialnih zavarovanj izredno povezani, ker gospod poslanec omenja tudi problematiko dolgotrajnih bolnišk, bi opozorila, da se bom tudi sama sicer posredno zavzemala za skrajšanje bolniškega staleža, in sicer preko boljše ureditve invalidskega postopka. Naš cilj je, da bi zavarovanci, pri katerih je prišlo do zmanjšanja delovne zmožnosti, lahko hitreje uveljavili pravice iz invalidskega zavarovanja. Na ta način bi se ne nazadnje v določeni meri skrajšale tudi dolgotrajne bolniške. Hvala.
Hvala. Želite besedo za dopolnitev zahteve? Izvolite, gospod poslanec Jože Lenart.
Hvala lepa obema.
Hvala. Naslednji je na vrsti Jožef Lenart, ki bo postavil poslansko vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Kseniji Klampfer.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani gospodje ministri, gospa ministrica za delo. Iz poročila Varuha človekovih pravic za leto 2017 je razbrati nepravilnosti in kršenje pravic delavcev invalidov v zasebnih podjetjih ter v invalidskih podjetjih, ki prejemajo tudi subvencije države za zaposlovanje invalidov. Še posebej neprimerno je, da so nekateri delodajalci prejeli državne subvencije za zaposlitev invalidov in jih nato celo odpustili. Tako dejansko po povzetku Varuha nadzor nad invalidskimi podjetji ni bil ustrezen in je potekal oziroma poteka prepočasi in zato ne varuje dovolj tam zaposlenih delavcev invalidov. Vprašanje za ministrico za delo, gospo Ksenijo: Kaj boste na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti ukrenili, da zagotovite ustrezne delovne pogoje za delavce invalide v invalidskih podjetjih in preprečite kršenje njihovih pravic pri delu in pravico do dela? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica mag. Ksenija Klampfer, imate besedo za odgovor.
Hvala za besedo in hvala za vprašanje. Varuh v poročilu za leto 2017 priporoča spremembo Zakona o zaposlitveni rehabilitaciji in zaposlovanju invalidov, da bo invalidu pripadal denarni prejemek v sorazmernem deležu glede na število opravljenih ur, torej tudi, če je opravljenih ur več ali manj kot 100. Poleg tega, naj še omenim, se osebam, ki se v okviru zaposlitvene rehabilitacije usposabljanju na delovnem mestu oziroma izbranem poklicu, povrnejo tudi stroški malice. Invalidu, ki se v času trajanja zaposlitvene rehabilitacije usposablja na konkretnem delovnem mestu pri konkretnem delodajalcu v lokalnem okolju v obsegu najmanj 100 ur in če invalid ni prejemnik denarnega nadomestila ali denarne pomoči po predpisih iz naslova pravic brezposelnih oseb ali denarnega nadomestila po predpisih iz naslova invalidskega zavarovanja, pripada denarni znesek v višini 40 % minimalne plače mesečno. V času usposabljanja invalid ne dela 8 ur na dan, saj jih usposabljajo mentorji, zaposleni pri delodajalcu. Ministrstvo plačuje stroške mentorstva pri delodajalcu v višini 80 evrov na mesec za posameznega invalida, poleg tega so v času usposabljanja obravnavani hkrati tudi s strani članov strokovnega tima izvajalca zaposlitvene rehabilitacije, ki ga je napotil na usposabljanje. Tudi stroške članov strokovnega tima krije ministrstvo. Namen usposabljanja je v čim hitrejši zaposlitvi invalida, ki med usposabljanjem pridobiva ustrezna znanja in pridobiva delovno kondicijo. Če bi bili denarni prejemki iz naslova zaposlitvene rehabilitacije previsoki, bi lahko to negativno vplivalo na stimulacijo invalida, da bi se v čim krajšem času tudi zaposlil, in tudi delodajalca, pri katerem se usposablja. Ostale storitve zaposlitvene rehabilitacije namreč predstavljajo strokovno obravnavo invalida, kot je na primer pregled medicinske dokumentacije, razgovori z invalidom, ugotavljanje zaposlitvenih interesov invalidov in testiranje. Priporočilo varuhinje pa bomo smiselno upoštevali pri prvi pripravi novele Zakona o zaposlitveni rehabilitaciji in zaposlovanju invalidov. Invalidska podjetja so običajne gospodarske družbe, ki delujejo na trgu in zanje veljajo vsi predpisi, enako kot za vse ostale delodajalce. Z vidika delovnopravne zakonodaje zato nadzor nad njimi izvaja Inšpektorat Republike Slovenije za delo. Omenjeni inšpektorat opravlja nad temi družbami redne nadzore, občasno pa opravi tudi obsežnejše akcije, v katerih pregleda večje število teh podjetij po vsej Sloveniji. Invalidska podjetja so zaradi svoje funkcije družbeno posebnega pomena, saj zaposlujejo najtežje invalide. Zaradi tega so z namenom, da se izenači njihov položaj na trgu z drugimi delodajalci, ki ne zaposlujejo visokega deleža najtežjih invalidov, prejemniki državnih pomoči. Nadzor nad porabo teh javnih sredstev, prejetih zaradi zaposlovanja invalidov, izvaja ministrstvo, in sicer v obliki izvajanja rednega mesečnega poročanja o pridobljenih sredstvih v obliki obvezne revizije namenske porabe sredstev, ki jih izvajajo družbe, ustanovljene v skladu z zakonom, ki ureja revidiranje in nadzor, ki ga izvaja strokovna komisija, ustanovljena za ta namen skladno z Zakonom o zaposlitveni rehabilitaciji in zaposlovanju invalidov. Učinkovitost in pravilnost izvajanja sheme te državne pomoči, katera so invalidska podjetja,redno nadzira tudi Generalni direktorat za konkurenco pri Evropski komisiji. Hvala.
Hvala. Nadaljujemo. Naslednja bo postavila poslansko vprašanje poslanka mag. Bojana Muršič, in sicer ministru za kulturo Dejanu Prešičku. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Spoštovani ministrici, spoštovana ministra! Ministra za kulturo sprašujem, približuje se 100. obletnica pomembnih zgodovinskih dogodkov za naš narod ter državo, prelomnih dogodkov, na čelu katerih je stal general in pesnik Rudolf Maister. Vse od leta 2005 praznujemo, imamo državni praznik 23. novembra, vendar ni prost dan. Izjemen dan, ki se je zgodil 23. 11. 1918, ko je Rudolf Maister s svojo vojsko razorožil nemško varnostno stražo in s tem določil slovensko severno mejo ter osvobodil mesto Maribor. Univerzitetna knjižnica Maribor ima od leta 1998, od podpisa darilne pogodbe z dediči generala Maistra, v lasti Maistrovo knjižnico. 5 tisoč 945 enot knjižničnega gradiva tvori posebno zbirko, oddvojeno od rednega knjižničnega fonda in hranjeno v zanjo posebej prirejenem prostoru. Leta 2013 je tudi potekala preureditev postavitve gradiva te Maistrove knjižnice. To gradivo je bilo nujno potrebno in ustrezno prepoznati, zavarovati in kot temelj naše skupne identitete ohraniti v zgodovinski zavesti in narodni identiteti. Ministrstvo za kulturo je skoraj po 20 letih prizadevanj to le prepoznalo, kar smo zasledili v petek v medijih, po najavi mojega poslanskega vprašanja, kar je sprejelo na dopisni seji. Seveda se Ministrstvu za kulturo na tem mestu izrecno zahvaljujem za izkazano zaupanje in zaščito te naše skupne identitete in ta je dobila piko na i, kot so povedali. Glede na to, da pa ima ministrstvo posluh za ohranjanje kulturne dediščine in knjižničnega gradiva, pričakujem, da bodo takšna ravnanja tudi pri osrednji knjižnici na Rotovškem trgu v Mariboru. 10 let se že opozarja na nevzdržne razmere, pomanjkanje prostora, neznosno utesnjenost, ogrožena je tudi varnost zaposlenih in tudi uporabnikov. V zadnjih letih je bila celo knjižnica Rotovž prisiljena velik del svojega knjižničnega gradiva umakniti v skladišče. Čeprav je to, kot bo minister povedal, tudi v nasprotju s strokovnimi izhodišči. Glede na to, da spoštujete te vse vrednote, me zanima: Kakšno je vaše stališče o Mariborski knjižnici? Ali lahko Maribor s širšo okolico s strani pristojnega ministrstva pričakuje kakršnokoli pomoč v obliki pomoči pri pridobivanju evropskih sredstev, zagotovitev dela sredstev v proračunu? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister Dejan Prešiček, imate besedo za odgovor.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Najlepša hvala za vprašanje. Poslanke, poslanci! Tudi mene zelo veseli mogoče, čeprav ni bilo vprašanje, ampak da smo končno uspeli tudi znotraj strokovnih služb urediti, da je Maistrova knjižnica kot taka, ki ima veliko simbolno moč, tudi sama po gradivu, ker ima skoraj vsa pomembna dela slovenskih avtorjev in izjemne zbirke periodike iz 19. in prve polovice 20. stoletja, da smo ji lahko dali vrednost, ki si jo vsekakor zasluži. In tukaj bi se rad zahvalil tudi poslancem, ki so dali te pobude in ki so vztrajali na tem, da se je to končno zgodilo. Sedaj pa glede vprašanja. Glede osrednje knjižnice v Mariboru. Jaz sam kot minister sem bil že dvakrat v Mariboru in sem si lokacijo pogledal, tako lokacijo, kjer je sedaj knjižnica. Moram povedati, da lokacija knjižnice in razmere, v katerih je knjižnica, tako za samo gradivo knjižnično kot tudi za same delavce, je nevzdržna. In v bistvu bi verjetno po vseh pravilih, nekih inšpekcijskih, morali knjižnico tudi zapreti. Tako da situacija, kakršna je, se ne more več tako nadaljevati. Jaz upam, da po drugem krogu lokalnih volitev, ko bo vzpostavljena oblast in bo zaprisegel novi župan v Mariboru, da bomo v dialogu z ministrstvom – ministrstvo je že v preteklih letih, že moji predhodniki so v bistvu nakazali možne rešitve. Moram povedati, da tudi če pogledamo zgodovino Mariborske knjižnice, je bilo tudi že kar nekaj denarja s strani proračuna zagotovljeno za urejanje knjižnice, ampak s strani občine in takratnega župana enostavno ni bilo, ker je bil dogovor, da polovico denarja priskrbi občina, drugo polovico pa priskrbi ministrstvo. Takrat je bilo to s strani ministrstva to odobreno in smo ta denar imeli tudi na razpolago, a žal do realizacije tega projekta ni prišlo. Kot jaz razumem situacijo, trenutno niti še ne vejo čisto točno v Mariboru, na katerem mestu naj bi knjižnica bila. Se pravi, kateri projekt od teh naj bi bil realiziran. Lahko pa kot minister obljubim, da vsekakor situacija takšna, kakršna je, se ne more nadaljevati in jo je treba rešiti in da bo ministrstvo tako z sredstvi znotraj ministrstva, kot tudi z pomočjo pri črpanju evropskih sredstev pomagalo, da bo do tega prišlo. V tem času, v teh dveh mesecih, sem si kar nekaj knjižnic ogledal in se mi zdi Maribor kot drugo največje mesto, kot zelo kulturno mesto, da si zasluži sodobno knjižnico. Vsekakor se bom zavzemal, da bi do tega tudi prišlo. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji poslanec, ki bo postavil poslansko vprašanje, bo gospod Luka Mesec, postavil ga bo pa ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandri Pivec. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav! Ministrica je danes odsotna, ampak ji postavljam vprašanje, na katerega jo prosim, da mi odgovori pisno, potem pa bova morebiti nadaljevala pogovor, če bo treba, na naslednji seji. Postavil bom vprašanje glede dobrobiti živali. Namreč vemo, da je odnos ljudi do živali še vedno instrumentalen, nanje gledamo kot na predmet, kot na sredstvo, kot na hrano. Vsako leto jih je za potrebe človeške prehrane na svetu zaklanih več kot 60 milijard. V Sloveniji smo glede na porabo mesa na prebivalca v vrhu med svetovnimi, tudi evropskimi državami. Številne države, organizacije proti temu že ukrepajo. Organizacija Združenih narodov že več let poziva države, naj sprejmejo ukrepe za zmanjševanje porabe mesa. Prav danes sem bral, da so v Kanadi zagnali 150 milijonski produkt za pridelavo rastlinskih alternativ mesnim beljakovinam. Številne druge države delajo na tem, recimo, da se zaščiti živali v pravnem smislu, da se varuje njihovo dobrobit in da se jih zaščiti pred človeškimi zlorabami. Tudi v koalicijski pogodbi te vlade, je na pobudo Levice pristalo poglavje Dobrobit živali. Tukaj začenjam z vprašanjem ministrici, namreč, zanima me: Kdaj in na kakšen način bo začela izvajati naslednje ukrepe, ki so definirani v koalicijski pogodbi: prvič, zagotavljanje ustreznih kadrovskih in finančnih virov nadzornim organom, ki skrbijo za izvajanje zakonov in predpisov s področja zaščite živali, drugič, namenjanje ustreznih sredstev zavetiščem za zaščito živali, tretjič, ustrezna podpora in izobraževanje otrok in odraslih o pomenu zdravja, prehrane ter negativnih učinkih pretiranega uživanja mesa, četrtič, prepoved baterijske reje ter sprejetje predpisov za izboljšanje bivalnih pogojev v hlevski reji ter spodbujanje proste, petič, prepoved poskusov na primatih in drugih vrstah s primerljivo stopnjo samozavedanja, šestič, regulacija prevoza živih živali in določitev višjih standardov, sedmič, regulacija standardov glede prodaje živih živali v trgovinah? To so vprašanja glede določb v koalicijski pogodbi. Dodatne me pa zanima še: Kdaj bo prišel v obravnavo v Državni zbor Zakon o zaščiti živali, ki ga je pripravila in sprejela na vladnem sestanku prejšnja vlada konec leta 2017, potem pa na žalost ni nikoli prišel do Državnega zbora?
Hvala lepa. Poslanec gospod Tomaž Lisec bo postavil ustno poslansko vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za dano besedo. Spoštovana ministrica, kolegi in kolegice, vsem skupaj lep pozdrav! Ker nisem prvi mandat v tem državnem zboru, lahko rečem, da že šest, sedem let spremljam področje lokalne samouprave. Tukaj je ena zelo zanimiva zgodba. Ko je prišla na oblast tako imenovan druga Janševa vlada, ko smo videli, da je črpanje evropskih sredstev nekako v zastoju, se je našel minister za infrastrukturo, torej eden od vaših predhodnikov, gospod Zvone Černač, ki je čez noč naredil razpis, vreden več kot 50 milijonov evrov; ta razpis pa je šel za energetsko obnovo stavb v lasti lokalnih skupnosti. Spoštovana ministrica, ker so bile včeraj končane, vsaj v prvem krogu, lokalne volitve in se župani, novi ali pa stari, že veselijo novih projektov, se verjetno vsi veselijo sodelovanja od vseh ministrov verjetno najbolj ravno z vami. Spoštovana ministrica, zanima me nekaj številk, glede na objavo iz februarja letošnjega leta, ko je bil objavljen javni razpis za sofinanciranje energetske prenove stavb v lasti in rabi občin v letih 2018–2020. Kajti prvi rok za oddajo vlog v skladu z navodili iz razpisne dokumentacije je bil marca, drugi aprila, tretji maja in skrajni rok 12. novembra letošnjega leta. Spoštovana ministrica, v tem trenutku me zanima: Ali obstajajo kakšni podatki, koliko je bilo prijav na te razpise s strani občin in tudi koliko je bilo odobrenih? Ali predvidevate, ker imamo veliko evropskih sredstev na razpolago, ki jih pa očitno ne znamo počrpati, da boste morda tudi v naslednjem letu, čeprav je ta razpis za leto 2018, 2019 in 2020, naredili še kakšen nov razpis? Ter tretjič, to, kar je neka želja predvsem vseh županov slovenskih občin, ali je možnost, da bi preko teh evropskih sredstev oziroma preko tega javnega razpisa lahko v prihodnje sanirali tudi gasilske domove? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica mag. Alenka Bratušek, imate besedo.
Najlepša hvala in hvala za vprašanje, spoštovani poslanec. Tudi sama se zavedam, da je črpanje evropskih sredstev zelo pomembno. Tudi sama oziroma v vladi leta 2013–2014 smo se zelo potrudili, da smo delali kar čudeže, da smo na koncu tisto prejšnjo finančno perspektivo počrpali tako rekoč v celoti. In tudi sama zelo podpiram projekt energetske sanacije in bi si želela, da bi bilo čim več sredstev namenjenih in porabljenih za to stvar. In si tudi sama želim čim boljše sodelovanje z vsemi slovenskimi župani in se zavedam, da je res verjetno prav na področju Ministrstva za infrastrukturo največ projektov, ki so zelo operativno povezani z občinami. Zdaj pa nekaj podatkov. Če pa za čisto konkretne razpise nimam konkretnih podatkov, se pa verjetno lahko dogovoriva, da jih tudi pisno posredujem. Sredstva evropske kohezijske politike v programskem obdobju 2014–2020se za to celovito energetsko prenovo dodeljujejo v okviru javnih razpisov. Želimo si, da bi se ta denar čim bolj učinkovito porabljal, da bi se skupaj z ukrepi učinkovite rabe energije na ovoju stavbe, to je fasada, streha in tla, odvijali tudi tisti na stavbnih tehničnih sistemih, na primer ogrevanje, prezračevanje, klimatizacija, priprava tople vode, ker mislimo, da bi to bilo najbolj ekonomsko upravičeno. Ministrstvo za infrastrukturo je v tej finančni perspektivi od leta 2016 dalje objavilo tri javne razpise za sofinanciranje energetskih prenov stavb v lasti in rabi občin. V sklopu teh razpisov je bilo do sedaj kot primernih za sofinanciranje izbranih 40 operacij, kar predstavlja skupaj okoli 335 tisoč kvadratnih metrov neto tlorisne površine občinskih stavb, pri čemer znaša skupen znesek dodeljenih sredstev približno 24 milijonov in pol. Vloge, prejete na letošnji razpis, pa so še v obravnavi, zato se bo ta podatek do konca leta še spremenil. Jaz bi si želela, da tudi zaradi okoljskih ciljev, ki smo si jih skupaj zastavili, mi in Evropa, enake ali podobne projekte financiramo tudi v naslednji finančni perspektivi. Je pa nek dogovor ali zaveza tudi te vlade, da temeljito proučimo, kje se lahko zgodi, da so zaostanki tako veliki, da je ogroženo črpanje evropskih sredstev v tej finančni perspektivi. In če to ugotovimo, bomo seveda predlagali tudi ustrezne spremembe aktov. Se pa moramo zavedati, da so te spremembe aktov, še posebej tiste, za katere moramo prositi za soglasje Evropsko komisijo, kar dolgotrajni. Tukaj moramo biti glede teh sprememb pazljivi. Toliko za začetek.
Hvala lepa. Naslednji ima ustno poslansko vprašanje poslanec mag. Marko Pogačnik, ki ga bo zastavil ministru za finance dr. Andreju Bertonclju. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. V nadaljevanju bi rad zastavil vprašanje ministru za finance, ki je danes odsoten. Predlagam, da mi minister za finance pisno odgovori na zastavljeno vprašanje. Ministra za finance bi rad vprašal: Kakšna bo trošarinska politika sedanje vlade v prihodnosti na področju naftnih derivatov? Osebno sem mnenja, da je trošarinska politika, ki jo je izvajala prejšnja vlada, neustrezna. Dejstvo je, da je cena litra nafte v Avstriji bistveno cenejša kot v Sloveniji. Avstrija ima odprt trg oblikovanja cen. In po današnjih informacijah in podatkih je najcenejši liter nafte danes v Avstriji – 1,18 evra. V Sloveniji je danes ta cena bistveno višja približno 20 centov po litru. Na drugi strani pa enako velja tudi za kurilno olje, da je cena v Celovcu za tisoč litrov kurilnega olja približno 200 evrov ugodnejša, kot če se kurilno olje kupi v Ljubljani, Murski Soboti, Škofji Loki, Kranju ali Mariboru. Zaradi tega zastavljam vprašanje ministru: Ali se mu zdi takšna trošarinska politika ustrezna ali ne? Jaz sem prepričan, da z načinom trošarinske politike, ki jo je izvajala prejšnja vlada, Slovenija izgublja na konkurenčnosti, izgublja slovensko gospodarstvo. Na drugi strani pa tudi izgubljajo državljanke in državljani Republike Slovenije, ki imajo bistveno višje stroške kot na primer državljanke in državljani v sosednji Avstriji. Jaz sem tudi mnenja, da trošarinska politika ni ustrezna in tudi ni ustrezno oblikovanje cen naftnih derivatov. Vemo, da se je v prejšnji vladi in v predprejšnji vladi ogromno pribitkov dalo na oblikovanje cen bencina, nafte ter kurilnega olja. Zanima me: Kakšno politiko trošarinsko na področju naftnih derivatov bo oblikovala sedanja vlada? Kakšno bo mnenje do tega problema, ki sem ga navedel, s strani ministra za finance. Hvala.
Hvala lepa. Poslanec gospod Boris Doblekar bo postavil vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovana ministrica, vsi ostali prisotni, lep pozdrav tudi z moje strani! Jaz bi se v poslanskem vprašanju tokrat dotaknil stanja državnih cest. Na splošno bi rekel, da stanje državnih cest ni takšno, kot bi si želeli uporabniki. Seveda so za to krivi tudi razlogi: pomanjkanje finančnih sredstev in morda tistega čuta, da bi se več vložilo v tako pomembno infrastrukturo, kot so ceste. Bolj ali manj se na področju vzdrževanja cest krpajo luknje in krajši, najbolj poškodovani odseki; vendar zaradi intenzitete takega početja se novi in novi odseki pojavljajo tako hitro, da sproti ni možno vsega narediti. Je tudi nekaj novih odsekov preplaščenih, kar je spodbudno, ampak kljub temu. Mogoče bi ministrici zastavil nekaj vprašanj, če bo lahko na njih odgovorila. Zanima me: Koliko je bilo v letošnjem letu začetih investicij na državnih cestah; koliko denarja je šlo do sedaj v letošnjem letu za to? Ali je trenutno v delu kakšna obvoznica v Sloveniji? In če se je kje že začela ta obvoznica, me zanima, koliko časa so čakali nanjo? Ali je bil idejni načrt te obvoznice narejen pred idejnim načrtom obvoznice Hotič, katere se bom tudi malce bolj podrobno dotaknil? Vprašanje je, če in kdaj se bo država lotila gradnje obvoznice v Hotiču, govorim o Spodnjem in Zgornjem Hotiču. Zelo problematična državna cesta, ki je zelo ozka; in ob 8, 9 tisoč vozilih na dan je ta cesta zelo težko prevozna, ogrožena je varnost pešcev, tam so tudi kmetije, je križišče, ni avtobusne postaje, otroci morajo na avtobus enkrat na eni, drugič na drugi strani. Mislim, da je že zadnji skrajni čas, da se začnemo malce bolj ukvarjati s to obvoznico. Zanima me: Kako daleč smo že s tem projektom? Ali se bo v Spodnjem Hotiču naredilo križišče ali krožišče, kar je bila tudi pobuda civilne iniciative. Hvala lepa za odgovor že vnaprej.
Hvala lepa. Gospa ministrica mag. Alenka Bratušek, imate besedo za odgovor.
Najlepša hvala. Z vašimi uvodnimi ugotovitvami, da stanje na državnih cestah ni takšno, kot bi si ga želeli, se absolutno strinjam. Prav tako se strinjam z vašo ugotovitvijo, da je razlog v tem, da je bilo v preteklosti, tudi zaradi krize, denarja za prometno infrastrukturo, najsi gre za železnice ali ceste, premalo. Treba je biti pošten in povedati, da se je situacija v zadnjih dveh letih bistveno spremenila in da je tudi naša koalicijska zaveza, zaveza te koalicije in vlade, da se sredstva za prometno infrastrukturo ne bodo zmanjševala glede na leto 2018. Jaz si močno želim, da bomo to koalicijsko zavezo vsi brali na enak način in bodo sredstva res ostala na tem nivoju. S konkretnimi številkami, koliko denarja, ker sem pač človek, ki sem rada natančna, vam bom postregla kasneje; več kot 200 milijonov evrov. In tudi glede številke, koliko je začetih investicij, imamo podatek, ker sem točno ta podatek želela sama spremljati, ko sem prišla na ministrstvo, in ti dve številki vam absolutno zagotovim. Je pa na zadnjem kolegiju direktor direkcije rekel, da bo v letu 2018 realizacija na cestni infrastrukturi zgodovinsko visoka. Jaz sem vesela tega; želim pa si, da ne bi bila zgodovinsko visoka, ker to pomeni, da nikoli več ne bo takšna. Ocena je, da če držimo takšno dinamiko, kot leta 2018, ko govorimo o višini, v približno petih, šestih letih naše državne ceste spravimo na normalen nivo, da bodo tudi varnostno zadovoljive. Obvoznica okoli Murske Sobote je bila ravno pred kratkim odprta, so pa obvoznice tudi znotraj denarja, ki ga bomo imeli na voljo, ena od naših prioritet, ker se zavedamo, da s tem zelo razbremenimo mesta. Obvoznice okoli mest, je ena pri Ptuju, je še ena okoli Murske Sobote pa še nekaj bi jih lahko naštela. Kar pa se tiče konkretne obvoznice Hotič, pa lahko povem, da se v tem trenutku izdeluje državni prostorski načrt. Smernice nosilcev urejanja prostora so bile pridobljene v letu 2009, prav tako je bila v letu 2009 izdelana analiza smernic. Na podlagi te analize stanja v prostoru in analize smernic nosilcev urejanja prostora se kot najprimernejša varianta za nadaljnjo obdelavo izkazuje varianta 2a. V letu 2007 so bile izdelane in potrjene projektne naloge ter izvedeni razpisi in podpisane pogodbe za hidrološko-hidravlične analize, izdelavo okoljskega poročila, izdelavo študije variant s predinvesticijsko zasnovo ter izdelavo idejnih zasnov. V letu 2018 je bila izdelana študija variant s predinvesticijsko zasnovo, idejna zasnova in hidrološko-hidravlična analiza s študijo poplavne in erozijske nevarnosti. V juniju 2018 je potekala javna razgrnitev prej omenjene študije. Na prejete pripombe in predloge so bila pripravljena stališča do pripomb. Ta stališča so bila tudi konec avgusta 2018, se pravi še pod prejšnjo vlado, podpisana in posredovana dalje. Trenutno potekajo usklajevanja za pridobitev pozitivnega mnenja, kar se tiče okoljskega poročila in predinvesticijske zasnove.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana ministrica. Pozorno sem poslušal odgovor, pa kljub temu; če si bova še vzela čas za dodatno pojasnilo. Res je ta zadeva zelo problematična, to verjetno tudi sami veste, če ste si pogledali, tudi kazni plačujejo vozniki tovornjakov, vozniki in tudi pešci, ki tam po cesti hodijo; in potem ne vemo, kdo koga ogroža. Življenja so ogrožena, res je velik problem, pa bi vas vseeno vprašal za bolj jasen odgovor. Ali bo ta obvoznica, ki jo zdaj načrtujete, potekala celotno ob reki Savi, po celotni trasi, ob Zgornjem in Spodnjem Hotiču; in se potem priključila na glavno cesto, da se izognemo kompletnemu Hotiču? Ali je še vedno opcija, da bo cesta čez Spodnji Hotič potekala v takšni obliki kot doslej? Potem glede križišča oziroma krožišča; vemo, da je bil projekt za križišče že izdelan in denar odobren. Kaj bo zdaj s tem denarjem, zakaj dela stojijo, zakaj se dela ne pričnejo? Kako sodelujete z Ministrstvom za okolje in prostor? Jaz sem z ministrom, tudi na zaslišanjih, o tem že govoril in je obljubil, da se bo potrudil, da bo kljub Naturi 2000 in različnim drugim dejavnikom poskrbel, da bo v sodelovanju z vašim ministrstvom prišlo do ustrezne rešitve in bo ta obvoznica speljana mimo obeh naselij Zgornji in Spodnji Hotič. Zanima me to sodelovanje med vašim in Ministrstvom za okolje in prostor. In pa res bolj konkretno, če se da navesti neko časovnico. Kdaj konkretno bi se ta dela lahko pričela? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica mag. Alenka Bratušek, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Kar se tiče prvega dela vprašanja, iskreno, projekta tako podrobno ne poznam, da bi vam znala povedati – križišče ali krožišče. Zavezujem se, da vam bomo poleg tistih dveh finančnih podatkov podali tudi natančen opis, kaj pomeni trasa 2a. Kar se tiče sodelovanja z Ministrstvom za okolje in prostor. Jaz mislim, da sva z ministrom, vsaj do zdaj sva, več kot dobro sodelovala. Njegova velika prednost je, da je bil prej državni sekretar na istem ministrstvu ter zelo podrobno in zelo natančno pozna probleme. Je pa dejstvo, da je prav umeščanje v prostor eden od večjih – upam, da ne bo narobe razumljeno, če rečem problemov –, ampak časovna ovira, da se določeni večji projekti v naši državi, še posebej na področju prometne infrastrukture, ne izpeljejo hitreje. Jaz nisem zagovornica tega, da vseh standardov ni treba upoštevati, ampak mogoče je pa možno, predvsem na Ministrstvu za okolje in prostor, pogledati, ali se določeni koraki lahko izpeljejo hitreje. Zaenkrat nimam razlogov, da ne bi verjela v to, da tudi minister Leben ima takšne želje in namene.
Hvala lepa. Gospod Doblekar, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru. Izvolite.
Hvala lepa, gospa ministrica. Moram reči, da s tem, kar ste povedali, sem zadovoljen. Vnaprej se tudi zahvaljujem za pisne odgovore na konkretna vprašanja, ki jih boste posredovali. Mogoče bo to tisto, kar bo le spodbudilo vse odgovorne, da se resno skupaj lotimo tega zelo perečega problema obvoznice Hotič. Ker pa je ta problematika res tako pereča že toliko in toliko let; toliko in toliko opozarjanj s strani tam živečih krajanov in vseh, ki se po tej cesti vsakodnevno tudi vozimo, in tudi občine, ki je med drugim poskušala že s kar nekaj poskusi za čimprejšnjo dosego tega cilja, te obvoznice, bi kljub temu, da sem dobil odgovore in da jih še pričakujem v pisni obliki, predlagal razpravo o tej problematiki – obvoznici Hotič na naslednji seji. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Naslednji bo postavil ustno poslansko vprašanje poslanec Igor Peček, in sicer ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovana ministrica, spoštovani minister, kolegice in kolegi! Že kar nekaj časa je od tega, ko je bila sprejeta odločitev vlade o ustanovitvi podjetja Sistemski operater distribucijskega omrežja; s kratico ga bolj poznamo pod imenom SODO, zato bom tudi v nadaljevanju kar uporabljal to ime, če dovolite. Z ustanovitvijo je podjetje postalo distribucijski operater, lastniki energetske infrastrukture pa so ostala distribucijska podjetja z regionalno razdelitvijo, kot so Elektro Gorenjska, Elektro Primorska, Ljubljana, Celje, Elektro Maribor. In ta podjetja, kolikor vem, že takrat niso ravno z navdušenjem sprejela te odločitve o ustanovitvi SODA, niti se z njo v celoti ne strinjajo še danes. Distribucijski energetski sistem zdaj deluje tako, da sistemski operater podeljuje naloge in določa določene aktivnosti. Distribucijska podjetja zaračunavajo omrežnino končnim odjemalcem, potem pa plačila nakazujejo nazaj na SODO. Obratno pa SODO za najem, če lahko uporabim to besedo, oziroma za uporabo energetske infrastrukture plačuje tem podjetjem najemnino. Koncesije bi bile lahko podeljene tudi neposredno distributerjem. Ta podjetja so bolj vpeta v lokalna okolja, menim tudi, da bolje poznajo problematiko lokalnih skupnosti, verjetno hitreje ukrepajo tudi v kakšnih izrednih situacijah, kot so recimo kakšni vetrolomi, žledolomi ali izpadi v električnem omrežju. In kolikor vem, to niti ni v nasprotju z evropsko direktivo. Zato vas, spoštovana ministrica, na tem mestu sprašujem: Ali se vam takšen način zdi ustrezen? Kje so prednosti enega ali drugega režima? Ali na tem področju planirate kakšne spremembe? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Gospa ministrica mag. Alenka Bratušek, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovani poslanec, hvala tudi za to vprašanje. Iskreno vam povem, da sem se tudi sama, ko sem prevzemala funkcijo, spraševala, ali na področju energetike potrebujemo toliko različnih institucij. Včasih imam občutek, da vedno, ko je bilo treba kakšen korak narediti, smo v naši državi raje ustanovili neko novo institucijo, kot pa pogledali, kaj bi obstoječe institucije z malo spremembami lahko izvajale. Na začetku želim povedati, da je zanesljivost oskrbe v naši državi zame pomembna in da marsikdo ocenjuje, da je boljša kot marsikje drugje, tudi v Evropi. Ne strinjam se pa z vami, da bi drugačna organiziranost omogočala hitrejše ukrepanje pri naravnih nesrečah. Če poenostavim, mislim, da je ukrepanje vedno na nivoju lokalne inštitucije, ne glede na to, da je glava, če lahko tako rečem, nekje drugje. Ta rešitev sega v leto 2007. Tudi razlog za ustanovitev oziroma takšen način bom zdaj povedala. Če bi želeli koncesijo podeliti direktno elektrodistribucijskim družbam, bi te družbe morale biti proste tržnih dejavnosti in v stoprocentni lasti države. Tako pravijo, da piše v evropskih direktivah. Tudi dve mnenji oziroma dve reviziji Računskega sodišča sta bili opravljeni na to temo. Prejšnja in še kakšna vlada prej je Računskemu sodišču odgovorila, da bo pogledala, kako se da to narediti. Še več, celo SDH kot upravljavec je dobil že neke naloge v zvezi s tem. Vprašali ste me, kakšen je moj pogled. Moj osebni pogled je, seveda je treba pogoje izpolniti, da bodo skladni tudi z evropskimi pravili, ker smo del evropske družine in ne gre mimo tega; in ko bodo ti pogoji izpolnjeni, si sama želim, da bi bilo čim manj posrednikov, ker sem prepričana, da bi bilo na koncu to tudi najceneje za uporabnika. Znotraj koalicije tega pogovora, dogovora še nismo niti začeli, kaj šele opravili in končali. Sem pa vesela vašega vprašanja in na nek način čutim tudi podpore pri reševanju tega problema na način, da tudi v naši državi začnemo ukinjati kakšne institucije, ki mogoče niso najbolj potrebne.
Hvala. Želite postaviti dopolnilno vprašanje, gospod poslanec Igor Peček? Izvolite.
Hvala lepa še enkrat. Oba sva se strinjala v tistem delu, ki se verjetno zdi vsem najbolj pomemben. Če se v verigi pojavljajo posredniki, to pomeni potem, saj veste, za končnega uporabnika največkrat višji strošek. Edino, kar vas bi prosil, gospa ministrica, je to, če lahko preverite, ali je v evropski direktivi res navedeno, da morajo biti podjetja v stoprocentni lasti države; z ostalimi pojasnilom sem pa zadovoljen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Vsekakor bo ta preverba narejena. Tudi mene zanima, ker smo mi leta 2013, 2014, prav zaradi tega, ker je bilo rečeno, da je to ena od evropskih direktiv, tudi v Energetskem zakonu, ki je bil spisan, ostaja tako, kot je. Ni možnosti v tem trenutku, da bi se stvari izvajale brez tega posrednika. Bom preverila osebno, ali v direktivi res piše vse to, kar navajajo.
Hvala lepa. Poslanec gospod Žan Mahnič bo postavil ustno poslansko vprašanje ministru za javno upravo gospodu Rudiju Medvedu. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister! Moje poslansko vprašanje se nanaša na Zakon o javnem naročanju. Številne anomalije se dogajajo in bom kar povedal primer prakse, ki jo imamo v Občini Gorenja vas – Poljane, kjer gradimo športno dvorano. Seveda, prišle so različne prijave na ta razpis. Izbrali smo najcenejšega ponudnika. Zakaj? Ker enostavno nismo hoteli tvegati s pritožbami. Lovili smo namreč rok za finančna sredstva Eko sklada. Športna dvorana skupaj še z okolico in vsem, investicija nekaj manj kot 4 milijone evrov, prijavilo in izbrano je bilo podjetje, ki nima enega krampa, nima ene lopate, nima enega kombija, skratka nič. To je neka inženiring firma, ki potem sproti išče podizvajalce. Postavi neko fiktivno ceno na razpisu, da pridejo noter, potem pa ne dobi podizvajalcev za to ceno, cene so potem višje, prihaja do tega, da jim ne plačujejo, podizvajalci zapuščajo gradbišče, jih enostavno ni več. Zakon je nekaj popravil, da lahko naročnik plača tudi direktno podizvajalcu, ampak potem taka firma ustanovi še eno inženiring firmo, ki je v bistvu potem njen podizvajalec; in že podpodizvajalcu pa ne moreš plačati. Tukaj se vrtimo v začaranem krogu. Moje vprašanje je, gospod minister: Ali nameravate oziroma kako nameravate spremeniti ta zakon, da se to ne bo več dogajalo? Mi smo dvorano postavili, konec leta bo odprtje, ampak bilo je izrazito veliko slabe volje, izsiljevanja, tudi s strani določenih ljudi, ki so mislili, da bodo župana in občino prenesli okrog. Na koncu je zadeva v teh okvirih, so bile pa res hude težave. Verjamem, da ni osamljen primer, da so tudi drugi primeri takšni. Kaj boste storili, da ne bo prihajalo do tega, da se prijavi neka inženiring firma, ki praktično nima nikogar, da bi takšen projekt lahko naredili, ker so potem težave s podizvajalci, da jih dobijo, kako se jim plačuje in tako naprej? Vemo pa, da bo odgovor tak, kot je bil na hearingu – saj vam ni treba izbrati najcenejšega. Ja, seveda ga ni treba, ampak tvegamo s pritožbami, kot sem že prej dejal; lovimo pa roke, do kdaj mora biti zadeva zgrajena, če želimo dobiti sredstva, v tem primeru Eko sklada. Prosim za odgovor.
Hvala lepa. Minister gospod Rudi Medved, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Gospod poslanec, odgovor bo malce drugačen kot na hearingu, za ta vaš primer pa vem in sem popolnoma prepričan, da ni osamljen primer v Sloveniji, tako kot ugotavljate. Čeprav je res, da v zadnjih dveh letih in pol, odkar velja najnovejši Zakon o javnem naročanju, to je tako imenovani ZJN-3, na samo Ministrstvo za javno upravo s strani občin ali pa drugih naročnikov ni prišlo kdo ve koliko takih drastičnih kritik na račun ureditev, ki jih prinaša Zakon o javnem naročanju. Ta primer, ki ga omenjate, pa priča o tem, da se še zdaleč ne moremo slepiti, da takih problemov na terenu ni. Pa nočem podučevati tistih, ki pripravljajo razpise oziroma naročnikov, kako naj se tega lotevajo, je pa res, da bi se marsikaj od tega, kar ste našteli v vašem primeru, s kvalitetnim javnim razpisom dalo preprečiti, marsičemu bi se dalo izogniti. Problem je v tem, da naročniki, če gre za tri-, štiri- ali večmilijonske investicije, varčujejo tam, kjer jih stane najmanj v primerjavi z velikostjo investicije. Na primer pri javnem razpisu je že prav, da se javnega razpisa res lotijo strokovno podkovane osebe; in v tem primeru bi se dalo na primer že doseči, da bi podjetje, ki se bo prijavilo na razpis, imelo določene reference. Možno je v razpisu zahtevati, da določena dela podjetje, ki bo kasneje na razpisu dobilo posel, naredi samo, da ima za to ustrezno mehanizacijo, da ima tudi delavce; in še bi se dalo tukaj naštevati, kaj vse bi se z razpisom v tem primeru že dalo urediti. Ampak vaše vprašanje načenja širši problem javnega naročanja, in sicer tri, štiri temeljne točke, ki so se skristalizirale že, ko se je pred tremi leti v Državnem zboru sprejemal Zakon o javnem naročanju, tako imenovani ZJN-3, ko se je vnela precej žolčna razprava v strokovni javnosti in tudi v politiki, opozarjala pa je na probleme plačevanja podizvajalcev. To področje je sedaj urejeno nekoliko drugače in seveda bo treba preveriti, ali je to področje sedaj urejeno prav. Dve evropski direktivi od posameznih držav članic nista zahtevali, da ne smejo v zakon vnesti obveznega plačevanja podizvajalcev. To je en problem. Problem najnižje cene, problem dampinških cen in problem tako imenovanih inženiring firm. Jaz sem se nedavno srečal z vodstvom Obrtno-podjetniške zbornice in na marsikaj od tega, o čemer govori vaše vprašanje, so me predstavniki Obrtno-podjetniške zbornice opozorili. In mi se nameravamo zelo resno lotiti tega problema. Dve leti in pol je obdobje, ko se v praksi že pokažejo pri izvajanju določenega zakona anomalije oziroma škodljive posledice. V tem primeru jih bomo preverili skozi razpravo, ki bo zajemala gospodarstvo, politiko in lokalne skupnosti. V smislu dobre zakonodaje v tej državi bomo zakon, če se bo tako pokazalo, popravili. Nimamo pa v tem trenutku na ministrstvu podrobnejših podatkov o tem, kakšnih razsežnosti so ti problemi, o katerih govorite, spoštovani gospod poslanec, in kakšno škodo so posledično te ureditve že naredile gospodarstvu ali lokalnim skupnostim oziroma naročnikom.
Gospod Mahnič, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala, podpredsednik. Ni samo to problem. Omenili ste zadnjo spremembo Zakona o javnem naročanju. Je tudi problem učinkovitost postopka s pogajanji. Vemo, kaj se dogaja. Prvič, jim še ni treba oddati ponudb, ampak se samo preverja usposobljenost. In spet primer iz Poljanske doline; za obnovo neke infrastrukture, trije izvajalci se prijavijo, občina je preverjala usposobljenost. Eden je seveda to pozabil oddati in potem se dva – ko se pa že spoznajo, ker vedo, kateri so – lahko dogovorita za ceno. In naredi se to, da projekt, ki ima neko projektantsko ceno, da sta oba oddala ponudbo, ki je bila 20 % dražja od recimo cene projekta, ki se je primerljivo gibala okoli 70 in 80 procentov. Tako si razdelijo posel, pa mislim, da tudi lepe provizije pridejo še zraven. Druga zadeva pa so bonitetne ocene. Občina pač zahteva neko bonitetno oceno in potem se na e-portal usuje pritožbe. Zaradi tega je neka praksa Državne revizijske komisije, da v primeru pritožbe previsoke bonitetne ocene pritrdi ponudniku, ker pravijo, da je bonitetna ocena nesorazmerna z deli oziroma zahtevnostjo in obsegom javnega naročila. In zopet se potem vračamo na tiste zadeve. Gospod minister: Ali lahko pričakujemo, da bi nekako omejili inženiring firmam, ki nimajo svojih lastnih sredstev, v zakonu prijave? Mislim, da bi bila stvar elegantno rešena tudi tako, da se avtomatsko izloči najdražjega in najcenejšega, da se izračuna neko povprečje, potem pa se z ostalimi glede tistih 30 procentov, ki so okrog povprečja, enostavno pogajaš.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Nisem ravno strokovnjak za pisanje zakonodaje, tudi ne Zakona o javnem naročanju; ampak vse te anomalije, ki obstajajo in se bodo ob tej razpravi o implementaciji tega zakona pokazale, so vse na mizi. Zakon je pač v tem primeru treba odpreti in te stvari regulirati. Ali je možno na nek način inženiring firme kar izločiti? Najbrž ne. Praksa ne kaže, da bi bile zdaj kar vse inženiring firme po vrsti takšni izvajalci, o kakršnih govorite. Jaz poznam nekaj primerov dobrih inženiring firm, ki so prav tako odlično izpeljale projekte; pa morda resnično niso imele zaposlenega nobenega delavca ali pa tudi ne lastnih strojev. Vse je odvisno od poštenih namenov posamezne firme. Se je pa dogajalo marsikaj. Jaz sem imel z javnimi naročili kar nekaj prakse v preteklosti in sem doživel eno in drugo. Zato pravim, da bomo zanesljivo zakon odprli, in to relativno kmalu, in takrat slabe primere iz prakse in tudi dobre primere upoštevali, da se zakon popravi. Očitno pa je glede na informacije, ki jih imamo predvsem iz strani izvajalcev, ne toliko s strani naročnikov, občine ali pa drugi naročniki se na samo vsebino zakona doslej niso ravno pritoževali; s strani izvajalcev pa slišimo, da problemi so. Ko bomo vse skupaj posedli za mizo in se začeli dogovarjati o nujnosti sprememb, jih bomo seveda tudi izvedli. Noben zakon ni napisan tako dobro, da ne bi mogel biti napisan še bolje. Sem pa bral malo zgodovino sprejemanja tega zakona; veliko kritik je bilo že ob samem sprejemanju izrečenih s strani opozicije in tudi gospodarstva, predvsem obrti in podjetništva. Mislim, da je prav, da se po dveh letih in pol zakon odpre in da se te bojazni, ki so bile ob sprejemanju zakona izrečene, da se bodo pojavljale, preverijo, če se pojavljajo; in da se temu ustrezno zakon tudi spremeni. Odgovor ministra za javno upravo vsekakor je, da bomo zakon odprli.
Hvala lepa. Gospod Mahnič, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Malo bom izrabil tole, ne bom zahteval razprave, samo popravil bi se rad, ker nočem biti narobe razumljen. Gospod minister, nisem jaz mislil, da bi v zakonu omejili oziroma da bi prepovedali prijavo na razpis inženiring firmam, ampak samo inženiring firmam, ki so si svoje reference pridobile z izkoriščanjem podizvajalcev, lastnih resursov pa nimajo. Toliko samo, da ne bom česarkoli deležen, češ da želim prepovedati inženiring firmam, da bi kandidirale na razpisih. Daleč od tega.
Hvala lepa. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Besedo ima Aleksander Reberšek, ki bo postavil vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana gospa ministrica! Kot kaže, bomo v tem mandatu še velikokrat razpravljali o gradnji severnega dela tretje razvojne osi, ki predvsem za prebivalce Koroške predstavlja vitalno prometno povezavo in navezavo na avtocesto A1. Naj ponovim samo najpomembnejša dejstva. Čakamo odločitev Ustavnega sodišča Republike Slovenije o presoji zakonitosti državnega prostorskega načrta v delu, ki se nanaša na predvideno traso hitre ceste F2-2 med Šentrupertom in Velenjem jug. Za ta del smo v Novi Sloveniji v letu 2016 še pred odločitvijo o poteku trase zahtevali sklic nujne seje, kjer smo opozarjali na nesprejemljivost trase F2-2. Trasa F2-2 je daljša in dražja za 188 milijonov evrov. Za umestitev trase F2-2 je bilo treba ukiniti že dve vodni zajetji v Šmartnem ob Paki, trasa bi namreč posegla v vodovarstveno območje Podvin. Hitra cesta bi uničila 120 hektarov najboljših zemljišč, od tega 54 hektarov kmetijskih zemljišč. Trasa F6 uniči le 13 hektarov slabše zemlje. Uničila bi namakalne sisteme, porušila 43 domov, skupaj 147 objektov, kar pomeni razselitev in preselitev 150 prebivalcev na trasi F2-2. V ceni za izvedbo 308 milijonov evrov niso upoštevane odškodnine za rešitve. Ne vem, če se zavedate, ampak to so številke, ki so pomembne, ker za njimi stojijo ljudje. Sam zagovarjam traso F6 od Velenja do Arje vasi; je krajša, cenejša, varuje najboljša kmetijska zemljišča in namakalne površine, izogne se vodovarstvenim območjem, nima zahtevnih objektov na trasi, viaduktov in tunelov. Trasa F6 je prometno učinkovitejša. Negativne posledice umestitve hitre ceste za okolje in ljudi znotraj obstoječega prometnega koridorja so veliko manjše. Gre za kritične ugotovitve strokovnjakov, ki kažejo na dejstvo, da je potrjena trasa F2-2 slaba in da je bila izbrana na podlagi pomanjkljive in nedosledne študije. Največ točk je ta varianta dobila iz naslova povezovanja proizvodnih dejavnosti in povezovanja večjih urbanih središč, čeprav v Braslovčah praktično ni proizvodnih območij in trasa nikakor ne povezuje regijskih središč. Izgradnja hitre ceste na tem območju je izjemno pomembna za tamkajšnje prebivalce. Verjetno se vsi strinjamo, da jo potrebujemo takoj. Potrebujejo jo ljudje, prav tako pa tudi gospodarstvo. Ne glede na odločitev Ustavnega sodišča, ki jo čakamo za najbolj problematični severni del, me zanima: Kaj boste storili, da z izgradnjo hitre ceste ne bomo povzročili še večje škode krajem in njihovim prebivalcem na omenjenem delu trase? Za vaše odgovore se vam najlepše zahvaljujem.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovani poslanec, midva sva o tej temi ali pa o tej zgodbi že govorila, ampak razumem, da je treba tudi takole. Tretja razvojna os je absolutno prioriteta tudi te vlade in te koalicije, ker ste ljudje v tistem koncu Slovenije že predolgo čakali, da pridete do primerne prometne infrastrukture. Severni del severnega dela, če lahko to razdeliva na 2 dela, vse aktivnosti pospešeno potekajo, se že odkupujejo zemljišča, že potekajo določene geološke raziskave. In tudi sama si bom v četrtek popoldan na terenu ogledala, kako te stvari tečejo. Kar se tiče južnega dela, odločitev stoji na Ustavnem sodišču. Je pa moje mnenje, ki sem izrazila že na samem zaslišanju, pa ne samo glede tega projekta, ampak sploh glede večjih oziroma velikih projektov – če bi vsak nov minister ali ministrica ter vsaka nova vlada stvari spreminjala, potem bomo, ali pa bi, tudi za tretjo razvojno os lahko čakali še 20, 30, 40 ali pa mogoče tudi 100 let. Odločitev je bila sprejeta na nekih, verjamem, strokovnih predpostavkah. Ustavno sodišče bo odločilo, ali je temu tako; ali temu ni tako; ali je kakšen korak pri celotnem postopku mogoče umanjkal. Bi se pa meni osebno zdelo zelo neodgovorno, da kar tako začnem spreminjati strokovne odločitve, ki so bile v preteklosti sprejete. In tako pač je v naši državi, da praktično vsak večji projekt trči ob civilno iniciativo, ker ljudje pač takšni smo. Želimo si vse pridobitve civilizacije, vse prednostni, ki jih prinaša razvoj; ampak hkrati si pa želimo živeti v zeleni, neokrnjeni naravi. Moj odgovor je, da bomo počakali na odločitev Ustavnega sodišča, kar se tiče južnega dela severnega dela razvojne osi; ter se glede na odločitev obrnili tako ali drugače. Strokovnjaki na ministrstvu pa mi zagotavljajo, da možnosti, da bi Ustavno sodišče v celoti razveljavilo to traso, naj ne bi bilo. Naj bi bil ta primer absolutno prioriteta Ustavnega sodišča, jaz bi si res iskreno želela, da to čim prej primejo v roke, če je absolutna prioriteta; malo predlogo že vse skupaj čaka. Ko bomo vedeli, kako in kaj, bomo pač stvari peljali dalje. Zagotavljam pa še enkrat, da je ta prometna povezava res prioriteta našega ministrstva, te vlade in tudi te koalicije.
Hvala lepa. Izvolite, imate besedo za zahtevek.
Spoštovana ministrica, nam, ki tam živimo, je vse jasno, popolnoma jasno. In če ima kdo od poslancev željo, ga rade volje peljem tudi na ogled obeh tras, ki sta na voljo, pa bo potem sam dejansko opazil in tudi videl razliko. Drugače pa sprašujem: Zakaj je državljanom vsiljena ta trasa F2-2 in ne moremo izbirati po neki drugi varianti, cenejši, F6? V študiji, ki favorizira F2-2, niso upoštevali faktorja kmetijskih zemljišč. Si lahko predstavljate?! Hkrati pa so zmanjšali število delovnih mest v Celju, iz realnih 24 tisoč na 14 tisoč, kar je za dve točki prevesilo tehtnico v prid trase F2-2. Trdim, da je omenjena študija zavajajoča, in sprašujem, kdo bo prevzel osebno odgovornost v primeru, če bo Ustavno sodišče ugotovilo, da je DPN za to traso nezakonit. Da končno razrešimo te dvome, od vas pričakujem, da naredite novo študijo, kjer bodo uporabljeni ključni novi podatki in seveda pravi; ter upoštevate faktor kmetijskih zemljišč, ki ni upoštevan v predhodni študiji 2007. Enako je ugotovila leta 2011 ustanovljena vladna medresorska skupina strokovnjakov. Ugotovili so, da so bili uporabljeni nepravilni podatki, da ni bil upoštevan najpomembnejši faktor kmetijskih zemljišč, da ta trasa F2-2 naredi veliko več škode, da ni bilo pravih prometnih tokov. Hitra cesta pa naj se naredi po obstoječem priključku, se pravi F6. To je bilo priporočilo vladne medresorske skupine. Zatem se je zgodil politični pritisk in s tega naslova ni bilo nič več slišati. Sprašujem se, komu dražja trasa prinese večjo korist. Prepričan sem, da prebivalcem naše lepe doline sigurno ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospa ministrica.
Kaj naj tukaj še povem; da nisem bila ministrica, ko je ta trasa bila izbrana. Ve se, kdaj je bila določena, ve se, kdaj je bila izbrana. Še enkrat pa poudarjam, da bi se verjetno tudi na tisti drugi trasi zgodila civilna iniciativa in bi me pa kdo drug prepričeval, tako kot me zdaj prepričujete vi. Politiki pač v tem segmentu drugega, kot da se naslonimo na neke odločitve stroke, ne moremo. Jaz si ne dovolim ocenjevati, katera je boljša; zavedam pa se, da vsak tak poseg, gre za velik poseg v prostor, seveda posega tudi v življenje ljudi. Zato razumem tudi ljudi, ki se organizirajo v civilne iniciative, jim je pač treba določene stvari še dodatno pojasniti. Zdaj je stvar pripeljana tako daleč in kot sem povedala, na ministrstvu bomo počakali z odločitvijo, kaj bo reklo Ustavno sodišče. Če razveljavi vse skupaj, pa se bodo tisti, ki so to sprejemali, morali vprašati, ali so in kako so odgovorni za to. Ne bo nam pa to pri sami gradnji kaj veliko pomagalo. Moja želja in moj cilj je, da se boste ljudje s tistega konca čim prej pripeljali do Ljubljane, tako kot kar velika večina naših državljank in državljanov.
Hvala lepa. Izvolite, imate verjetno postopkovni predlog.
Hvala lepa. Malo bi se navezal na tole, kar ste sedajle nazadnje povedali. Savinjska dolina kot taka ne potrebuje avtoceste, mi jo imamo. Hitro cesto potrebuje Koroška. Zaradi njih se tukaj pogovarjamo. Koroška rabi to cesto. Številke so pa pomembne zaradi tega, ker za številkami stojijo ljudje. In če na eni strani trasa F6 uniči tri stanovanjske hiše, tri; in na drugi strani uničijo 43 hiš, 147 objektov, se človek resno vpraša, kdo ima tukaj prav. Pa ni samo v zgradbah. 150 ljudi bo trasa, če bo izbrana F2-2, preselila, razselila. Si vi to predstavljate?! Simbol Savinjske doline bo uničen. Gora Oljka bo na jugozahodnem delu razklana, prerezana bo naravnost dol, uničenih bo 54 hektarjev najboljših kmetijskih zemljišč. Toliko govorimo o neki samooskrbi in vsem, na koncu bomo pa najboljšo kmetijsko zemljo uničevali. Jaz sem si zadevo pogledal na terenu. Srečal sem se tudi z eno gospo. Nisem mogel narediti drugega, kot da sem jo samo objel, zbolela je, tudi zaradi te ceste, ima raka. In ko sem se pogovarjal s temi ljudmi, ni prijetno, verjemite. Dajmo delati za ljudi, prestavimo to cesto na traso F6. Bi pa predlagal, da se na naslednji seji v skladu s poslovnikom opravi razprava. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Besedo ima Samo Bevk, ki bo postavil vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Poslansko vprašanje v zvezi z dopolnitvijo strateških prometnih dokumentov v zvezi s četrto razvojno osjo naslavljam na ministrico za infrastrukturo mag. Alenko Bratušek. Vlada in Državni zbor sta v prejšnjem mandatu sprejela dva ključna strateška dokumenta v zvezi s prometno politiko v Republiki Sloveniji do leta 2030. Tu imam v mislih Strategijo razvoja prometa v Republiki Sloveniji, ki jo je vlada sprejela na seji 29. julija 2015; in na Resolucijo o nacionalnem programu razvoja prometa v Republiki Sloveniji za obdobje do leta 2030, ki jo je 22. novembra 2016 sprejel Državni zbor Republike Slovenije. Oba dokumenta sta v povezavi s četrto razvojno osjo, v nasprotju s Strategijo prostorskega razvoja Slovenije iz leta 2004 in Resolucijo o prometni politiki Republike Slovenije iz leta 2006. Oba dokumenta četrto razvojno os opredeljujeta kot povezavo v obliki črke Y od Vidma v Italiji preko Tolmina do Želina, Cerknega in Škofje Loke ter naprej do Domžal; ter od Želina preko Idrije, Logatca do avtocestnega križa. Oba v začetku omenjena strateška dokumenta iz let 2015–2016 pa četrto razvojno os obravnavata pomanjkljivo oziroma brez tako imenovanega idrijsko-logaškega kraka četrte razvojne osi od Želina preko Idrije do Logatca, kjer se ta cesta poveže z avtocestnim križem. Spoštovana gospa ministrica, sprašujem vas: Ali boste na Ministrstvu za infrastrukturo oziroma na Vladi Republike Slovenije pripravili spremembe obeh strateških dokumentov na področju prometne politike, ki bosta vključevala tudi idrijsko-logaški krak četrte razvojne osi; ali pa pripravili terminski načrt, projekte in zagotovili sredstva za modernizacijo idrijsko-logaškega kraka četrte razvojne osi od Želina preko Idrije do Logatca oziroma avtocestnega križa po zgledu obnove, ki trenutno poteka na trasi Želin–Most na Soči? Gospa ministrica za vaš odgovor se vam že vnaprej lepo zahvaljujem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Dokumenti, ki so bili navedeni, so trenutno veljavni in s tistimi starimi – lahko so drugačni, težko pa v nasprotju; tako resolucija kot Strategija razvoja prometa do leta 2030 in še en dokument, malo bolj konkreten, to je šestletni tako imenovan drsni plan za prometno infrastrukturo. Težko konkretno odgovorim, ali bi predlagala, da se točno tak konkreten projekt dopolni. V dveh mesecih dela se še nisem uspela seznaniti čisto z vsemi projekti, lahko pa povem, da se na tem projektu četrte razvoje osi – čeprav če sem pravilno razumela vprašanje, vam sploh ni všeč trasa, ki je določena kot četrta razvojna os –, določene stvari dogajajo pospešeno. Ne vem, če je potrebno, da tukaj navajam, katere, ker verjamem, da ste z njimi bistveno bolje seznanjeni kot jaz, ker se po enem delu te ceste vsakodnevno vozite. Jaz lahko dam zavezo, da bom preverila, kako in kaj. In enako kot prej, tudi zakaj je bila odločitev takšna, kot je bila. Bi pa tukaj, ker smo zdaj na koncu, še enkrat želela poudariti, da mi se bomo lahko pogovarjali o nešteto projektih, pa vsi imamo ne samo želje, ampak tudi potrebe, ker prihajamo iz okolij in vemo, kaj je v tistem okolju pereče, kaj manjka; tako da jaz upam in želim, da bomo skupaj uspeli to, kar smo si zapisali v koalicijsko pogodbo, tudi uresničiti; da je prometna varnost, da so investicije v prometno infrastrukturo prioriteta, ne samo na papirju, ampak tudi potem, ko bomo sestavljali proračun in bo treba za to zagotoviti denar; ker v preteklosti ga je bilo res premalo, je bila kriza, ga ni bilo. Zato, da nismo posegali preveč v socialne pravice, smo se odrekali investicijam, ampak so tukaj posledice. Infrastruktura je resnično v stanju, ko potrebuje konkretno, da ne rečem kar zelo konkretno, obnovo in tudi novogradnje. Glede tega konkretnega – zaveza, da bom preverila, kako in kaj. Imam tudi napisano, kaj vse je bilo na tej obstoječi trasi narejeno, ampak mislim, da ni potrebe, da to posebej navajam.
Hvala lepa. Gospod Bevk, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Gospa ministrica, jaz se vam zahvaljujem za obljubo, da boste zadevo preverili. V tej strategiji vlade iz leta 2015 piše, ko se sklicuje na Strategijo prostorskega razvoja Slovenije iz leta 2004, da je to hierarhično najvišji prostorski dokument, s katerim morajo biti usklajeni vsi drugi prostorski akti na državni ravni. In potem ta akt iz 2015 seveda ni bil usklajen s Strategijo prostorskega razvoja iz leta 2004, kajti v tem najnovejšem strateškem prometnem dokumentu manjka ta tako imenovani idrijsko-logaški krak četrte razvoje osi. Zato vas, gospa ministrica, poleg tega, da boste zadevo preverili, za kar sem že rekel, da se vam zahvaljujem, vas vabim, da se ob priložnosti oglasite na samem terenu in da si tudi v praksi skupaj ogledamo, zakaj je ta četrta razvojna os brez idrijsko-logaškega kraka četrte razvojne osi invaliden projekt. Hvala lepa.
Gospod Boris Doblekar bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor Juretu Lebnu, ki pa je odsoten. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. V Sloveniji je kar nekaj degradiranih območij, ki so posledica nevestnega ravnanja z okoljem, ponavadi. Razlogi so različni, vendar sedaj ne bi govoril o njih. Ker se v zadnjih letih zelo veliko govori o ekologiji in se skuša tudi kar največ urediti, da se ta degradirana območja sanira oziroma spravi v prvotno stanje in za to tudi pridobi ustrezna evropska sredstva, imam za ministra nekaj vprašanj. Zanima me: Koliko je vseh degradiranih območij v Sloveniji po zadnjem popisu? Kako se država sooča s temi območji? Kako se loteva odpravljanja posledic degradiranosti? Koliko sredstev so letos namenili za sanacijo degradiranih območij? Ali so ta območja na zemljiščih v državni, občinski ali privatni lasti in koliko procentualno? Jaz bom izpostavil degradirano območje doline potoka Rakovnik v Šmartnem pri Litiji, o čemer sem že govoril tudi na zaslišanju ministra, in je obljubil pomoč in podporo, da se to degradirano območje sanira. V Šmartnem pri Litiji so v lepo dolino potoka Rakovnik začeli leta 1969 voziti zelo nevarne, škodljive usnjarske odpadke, polne raznih amonijev, nitratov, sulfatov, kromov, težkih kovin, kislin, zelo nevarnih zadev, ki izhlapevajo v zrak ali pa s tekočino odtekajo v naravo, v potok Rakovnik, v reko Reko in v reko Savo ter v morje. In tega je vsa leta na milijone kubikov. Na tem območju je okoli 100 tisoč ton teh nevarnih odpadkov in že leta in leta se borimo, da se to območje sanira, da se te odpadke odpelje, kar bi bila najprimernejša rešitev. Tudi minister je obljubil, da se bo zadeve lotil resno, in seveda želim, da tudi pride to nevarno odlagališče pogledat. Ureja se prenos lastništva zemljišča, pa me zanima, kako je s tem. Prosil sem za novo finančno oceno sanacije oziroma kompletnega odvoza v sežigalnico ali drugo primerno mesto. Zanima me pa točno časovnica: Kdaj bo sanacija opravljena? Predlagam še enkrat, da se vse nevarne odpadke odpelje iz tega območja in da ljudje normalno živijo, da se ne zastruplja narave, okolice, živali, reke in tako naprej. Predlagam, da minister na moje poslansko vprašanje odgovori ustno na naslednji seji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predsedniku Vlade, ministricam in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore in s tem prekinjam 1. točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, 20. novembra 2018, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 2. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. (SEJA JE BILA PREKINJENA 19. NOVEMBRA 2018 OB 16.33.)