Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prosim da se umirite, zasedete svoja mesta. Še enkrat prosim, da se umirite. Pričenjam 37. izredno sejo Državnega zbora, ki sem jo sklical na podlagi prvega 58. člena ter prvega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Anton Anderlič, Roberto Battelli, dr. Marko Pavliha - od 17. ure dalje, mag. Milan M. Cvikl, mag. Franc Žnidaršič - po 17. uri, Maria Pozsonec in dr. Pavel Gantar. Na sejo sem vabil predstavnike Vlade. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 37. izredne seje Državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 23. maja 2008. Danes, 3. junija 2008 je skupina poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom vložila zahtevo, da se dnevni red te izredne seje razširi z obravnavo zahteve skupine poslancev s prvopodpisanim Miranom Potrčem, da Državni zbor odloči o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora o sprejemu sklepa o spremembi in dopolnitvi sklepa o določitvi števila mest poslanskih skupin v delovnih telesih Državnega zbora Republike Slovenije in o odločitvi poslanskih skupin, ki jim pripadajo mesta predsednikov in podpredsednikov delovnih teles Državnega zbora z dne 28.5.2008. Na podlagi osmega odstavka 64. člena Poslovnika Državni zbor o navedeni razširitvi dnevnega reda ne glasuje. Državni zbor bo zahtevo o odločitvi kolegija obravnaval kot 2. točko dnevnega reda. Prehajamo na določitev dnevnega reda. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje svoje glasovalne naprave, in sicer mora na desni strani goreti oranžna lučka. Zboru torej predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem ter z 2. točko dnevnega reda. Glasujemo, glasovanje o dnevnem redu teče. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 12. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je dnevni red 37. izredne seje zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA. Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Potrč.
Sporočam, da medtem ko sem glasoval, kartica še ni delala. Zdaj dela, vendar pri glasovanju ni.
Sprejemamo na znanje. Bodite pozorni, pa potem pravočasno opozorite, če bi bila še težava z glasovalno napravo. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA SKLEPOV V ZVEZI S PROBLEMATIKO KONCENTRACIJE KAPITALA V SLOVENIJI NA PODJETJIH "POŠTNIH NABIRALNIKOV" IN VPRAŠANJE KONCENTRACIJE MEDIJSKEGA LASTNIŠTVA V POVEZAVI Z USTAVNO PRAVICO DO OBVEŠČENOSTI. Predlog sklepov je v obravnavo zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom. Besedo dajem predstavniku predlagateljev, mag. Branku Grimsu, za dopolnilno obrazložitev predloga sklepov. Prosim, imate besedo.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani ministri in drugi predstavniki Vlade Republike Slovenije, sedma sila - vsem zbranim torej prav lep pozdrav! Predlagatelji današnje izredne seje smo želeli, da se o zadevi, ki po dimenzijah zagotovo sodi v Državni zbor, izrečemo in sprejmemo sklepe iz svoje ustavne pristojnosti. Da torej zahtevamo od Vlade in drugih institucij tiste ustrezne informacije, ki jih nujno potrebujemo mi in ki jih zagotovo ima pravico izvedeti tudi najširša javnost, o zadevi, ki je v zadnjih tednih zagotovo burkala javno mnenje. Poleg tega pa želimo še nekaj, kar želim posebej poudariti: želeli smo dati in s sprejetjem ustreznih sklepov poudariti jasen in nedvoumen signal tako organom pregona, neodvisnim institucijam, pa tudi, konec koncev, sodni veji oblasti, da ni več tabu tem v tej državi in da nihče ni nedotakljiv, ne glede na to, koliko denarja je zbral na nekem "poštnem nabiralniku" ali pa ga pridobil na nek drug način. Pred zakonom moramo biti vsi enaki, to je temeljno ustavno načelo in to je tudi načelo, na katerega spoštovanje s sklicem današnje seje želimo posebej opozoriti. Posebej pa poudarjamo tudi, da vprašanje enakosti pred zakonom pomeni tudi enakost pred odgovornostjo. In da zagotovo vsak od nas sprejema polno odgovornost za vsako svojo odločitev, dano v tej dvorani Državnega zbora, seveda pa pričakujemo povsem enako tudi od vseh drugih, namreč, da vsak sprejme odgovornost za tiste odločitve, pri katerih je sam neposredno sodeloval, še posebej glede tistih, pri katerih je bila njegova beseda ali njegov glas odločilnega pomena. Ker gre torej za vprašanje odnosa, ki je utemeljen v slovenski ustavi, med različnimi vejami oblasti, zakonodajno, izvršilno in sodno, in ker je torej očitno predlog za sklic te seje v mejah tistega kar določa slovenska ustava, kar določa poslovnik in kar torej določa pravni red Republike Slovenije, smo zagotovo bili neprijetno presenečeni nad nekaterimi odzivi. Konec koncev je vsaj eden tak, da zasluži, da se nanj odgovori tukaj, na prostoru, ki je temu namenjen, v parlamentu torej. Namreč bil je dan očitek, da zlorabljamo svojo poslansko funkcijo, ker smo predlagali sklic izredne seje in sprejem ustreznih sklepov. To je zelo nenavadna trditev, ki ji težko najdemo para v demokratični družbi. Smo pa jo mnogokrat srečali v minulih obdobjih. Spomnil bi, da prav v teh dneh praznujemo 20 letnico dogodkov, ki so naznanili slovensko pomlad in kasneje slovensko osamosvojitev. To je bila aretacija četverice. Mnogi v zvezi z aretacijo Janeza Janše, Ivana Borštnerja, Davida Tasiča in Francija Zavrla, vedo, da jim je sodilo vojaško sodišče nekdanje jugoslovanske armade, ampak skoraj nihče pa danes več ne ve, da je v resnici te ljudi aretirala in zaprla takratna slovenska oblast. In s čem so ti ljudje takrat opravičevali svoje ravnanje pred javnostjo, s čem so mu poskušali nadeti videz legitimnosti? Točno z istimi besedami, da je četverica zlorabila svoje pravice, da je zlorabila pravico do javne besede, da je zlorabila funkcijo, ki so jo posamezniki zasedali. Ta zadnji očitek je zlasti takrat letel na Janeza Janšo. S tega vidika je ponovno pojavljanje teh istih besed po dvajsetih letih samo dokaz, da je nastopila pri nekaterih zelo velika živčnost in da je tukaj očitna slaba vest in slaba vest je huda reč. Iz tega istega razloga je pravzaprav mogoče razumeti nekatere izjemno ostre besede, ki so bile izrečene zlasti s strani nekaterih poslancev SD-ja, ki so presegle na odboru, kjer smo to temo tudi že obravnavali, tudi mejo čisto osebnih žalitev in so pomenile tudi zavestno zavajanje, saj so govorili o stvareh, o katerih je bilo že mnogokrat vse povedano v javnosti. Tudi tukaj je mogoče to razumeti samo z vidika istega, da gre znova za slabo vest. In za kaj gre, je pravzaprav zelo jasno, če pogledamo samo nekatera gradiva, ki smo jih tudi priložili naši zahtevi. Pa naj samo citiram gospoda Stanislava Kovača: "Šrot je postal milijonar z rdečo knjižico v žepu, saj je bil skozi celotno tranzicijo član Pahorjeve SD, ki se je kot naslednica komunistične partije skozi tranzicijo oklicala za gorečo borko pri socialnemu razslojevanju. Pahor je konec minulega leta v medijih vehementno priznal, da je s Šrotom kot članom stranke ves čas vzdrževal stike." In če citiram še predsednika SD-ja, konec leta 2007, ko je o gospodu Bošku Šrotu dejal: "Jaz sem zadovoljen in ponosen, da imamo direktorja oziroma predsednika uprave tako uspešnega podjetja v naših članskih vrstah. Sam bo pa povedal, jaz pa to lahko potrdim, da zaradi njegovih osnovnih obveznosti ni zelo vpliven član v stranki." Torej, v času vseh teh dogodkov, ki so bili tudi povod, ne pa edini razlog, kot sem že utemeljil, za današnji razpravo, je bil gospod Boško Šrot član Pahorjeve SD. Zato je seveda ta agresivnost nekaterih poslancev SD-ja razumljiva, nikakor pa ne opravičljiva. Upam, da bo današnja seja potekala tako, da bomo lahko čim več govorili o stvareh in čim manj o ljudeh. Kajti, trdno sem prepričan, da je zgodba, ki jo želimo danes osvetliti, taka, da zasluži vso pozornost javnosti. Namreč, gre za zgodbo, ki je pravzaprav na nek način enaka kot v drugih državah nekdanjega realsocializma, komunizma, ali kakorkoli se je že temu reklo. Namreč, podobne zgodbe smo lahko beležili praktično povsod. Tako imenovana tranzicija je obsegala tri ključne dele, ki so vsi bistveni za razumevanje sedanjega stanja. V prvi vrsti so to posegi v zakonodajo, v institucije, zlasti rušenje kontrolnih institucij, in seveda kadrovanje ustreznih, povsem politično opredeljenih kadrov. Če pogledamo samo primere zakonodaje. Poglejte, leta 1994, konec tega leta, to je zanimivo tudi iz že prej omenjenega dejstva, zgodbe v zvezi s četverico. Namreč, kaj se je zgodilo pomladi leta 1994. Takrat je bil z umazano igro iz takratne vlade izrinjen prav gospod Janez Janša. In samo 8 mesecev kasneje je bil že v sprejemanju novi kazenski zakonik, ki je prinesel skrajšanje kazni in s tem tudi zastaralnih rokov, ker so pač v sorazmerju, za področje gospodarskega kriminala in korupcije. Samo dva primera: za ponareditev ali uničenje poslovnih listin, kar je v tem trenutku zagotovo še kako aktualno, in ta kazenski zakonik v tem trenutku še velja, novi, ki smo ga namreč že izglasovali kljub strahotnemu nasprotovanju opozicije, ki je uporabila res vsa pravna sredstva, ki so ji bila na voljo, da ja ne bi bil sprejet - so že vedeli, zakaj, danes se tudi vidi za koga. Namreč, ta novi kazenski zakonik začne veljati šele 1. novembra letošnjega leta. In za ponareditev ali uničenje poslovnih listin je kazen drastično skrajšana s petih let na samo največ dve leti. Za neupravičeno sprejemanje daril, gre za darila velike vrednosti ali pa modre kuverte, po domače rečeno korupcija, pa je bila kazen s to spremembo znižana z do pet let na največ tri leta ali pa sploh samo denarno kazen - živela korupcija! To je bilo očitno geslo, ki je takrat zadonelo, ko se je šlo v te sprememb in čeprav je takrat en del opozicije, tudi dr. Jože Pučnik, silovito nasprotoval tem spremembam, takrat v javnosti ni bilo prisotnih zelo dolgih diskursov na temo, kako je potrebna visoka stopnja soglasja o tovrstnih spremembah. Kot zanimivost, ki je tudi relevantna za današnje dogajanje, naj omenim, da je bil takrat tudi spremenjen zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, in sicer je na predlog gospe Rine Klinar, članice SD, bil prenesen v Kad iz ustanoviteljstva zavoda, to se pravi in v bistvu iz rok upokojencev na celotno državo Slovenijo. Kaj je to pomenilo, si lahko ustvarite vtis sami, zagotovo pa bi bila občutljivost za spremembe, ki so sledile, večja, če bi vse ostalo tako kot je. Naj ob tem omenil, da kadar ni šlo za sprememb zakonodajo, se je posegalo tudi po grobi sili. Danes je že mnogo ljudi pozabilo na to, da je nekdanji generalni sekretar vlade, gospod Bandelj, naredil v tistem obdobju pravzaprav pravi desant na naslednico nekdanje SDK s policijo in potem za to tudi dobil sodno odločbo, ki je presodilo, da kaj takega ne sme niti slučajno več početi. Vse to zato, da bi se izključilo še tisto zadnjo delujočo kontrolno institucijo v tistem obdobju, ki jo je vodila gospa Roman Logar, in da se je pač omogočilo začetek tega dolgega procesa, o katerem danes govorimo. Kajti značilnost te tranzicije je bila, da se je z vzpostavljanjem dejansko nedelujočih institucij, s političnim kadrovanjem in spreminjanjem zakonodaje omogočilo proces, ki gre na nek način kot piramida in se je pravzaprav akumuliral skozi dvanajstletno obdobje, vse do sedanjega, ko se pač z njim prvič odgovorno soočamo. Drugi del, ki je to omogočil, je bilo koncentriranje funkcij pri kadrih. Namreč, poglejmo samo en primer. Ena sama oseba je združevala funkcije svetovalca vlade za privatizacijo, predsednika upravnega odbora Agencije Republike Slovenije, člana Sklada za razvoj, člana upravnega odbora Sklada za razvoj drobnega gospodarstva, predsednika uprave Soda, državnega sekretarja za ekonomske odnose, člana Agencije za trg vrednostnih papirjev, direktorja Kapitalske družbe, ministra za delo, družino in socialne zadeve, kasneje tudi ministra za finance, pa seveda predsednika skupščine Slovenske odškodninske družbe in Vlade Republike Slovenije, kar je združeno po funkciji. In vse to je bil en sam človek, mag. Anton Rop. Posebej opozarjam, da če koga imenujem, s tem ne želim trditi, da je kakorkoli kazensko odgovoren. Zagotovo pa je treba to vedeti, da razumemo pomembno vlogo posameznika v teh dolgotrajnih procesih. Namreč, tisto, kar je bistveno v teh procesih, je bilo prav politično nastavljanje ljudi, in sicer tako v gospodarstvu kot tudi v tiste navidez neodvisne nadzorne institucije. Trenutki, ko se je pa to predstavilo javnosti, so bili pa redki, vendar zato toliko bolj dragoceni. Naj omenim samo enega, ki ga zagotovo vsi poznate. Ko se je za trenutek transparentno pokazalo to vseobsegajoče politično kadrovanje, tako v gospodarstvu kot v nadzorne institucije, na primeru, ko je nekdanji predsednik vlade, gospod Rop, vpil na takratnega predsednika uprave, gospoda Zorana Jankoviča: "Zapomni si, politika te je nastavila! Jaz sem te nastavil!" To je bil dragocen trenutek, ker so ga zabeležile kamere in ker danes pomaga, da osvetlimo stvari tako, da so v pravi luči in se torej pogovarjamo o dejstvih; kajti če se pogovarjamo o dejstvih in dokumentih, potem seveda lahko tudi ponudimo ustrezne rešitve. Postopek, ki se je odvijal, je trajal dolgo časa in je zajemal različne veje družbenega življenja, tudi različne sfere gospodarstva. In zelo pomemben del, ki je tudi bistven za to, da je sploh lahko prišlo do sedanjega stanja, je vloga tako imenovanih pidov, pooblaščenih investicijskih družb. Namreč, naj samo opozorim, kako je ta proces potekal. Na dan 29. februarja 2004, torej približno leto dni pred nastopom nove vlade pod vodstvom Janeza Janše, pred oblikovanjem sedanje koalicije v Državnem zboru, so po viru, ki ga predstavljajo gospod Milan Cvikl, Matej Lahovnik in Anton Rop, v obrazložitvi predloga zakona o pidih, ki so ga oni dali leta 2006, sami zapisali, da je na 29. februar 2004 samo 23 delničarjev - pazite, samo 23! - razpolagalo z več kot 40 milijardami ali 99% vsega, kar so premogli pidi, vseh ostalih, več kot četrt milijona slovenskih delničarjev, torej tistih, ki so v dobri veri vložili svoje premoženje oziroma certifikate v takratne pide, pa je razpolagalo samo še z 1% njihovega premoženja. To se pravi, nekje 0,4 milijarde slovenskih tolarjev. To seveda zelo jasno pokaže, kako dolgotrajen je bil ta proces in seveda da je bil praktično že zaključen konec leta 2004, saj brez vloge pidov in še nekaterih se vse to, kar se je, sploh ne bi moglo zgoditi. Podobno problematična je tudi v tem delu, da se razumemo, vloga bank, predvsem pa narodne banke Slovenije. Poglejte, narodna banka Slovenije je zagotovo inštitucija, ki je odigrala izjemno pozitivno vlogo pri vzpostavljanju slovenske valute, pa tudi pri prevzemu evra. Ampak ona ima tudi kontrolno funkcijo. Morala bi preverjati, ali so podeljeni krediti ustrezno zavarovani, ali so spoštovani standardi, vsaj na nek način tisti minimalni standardi, ki so pač običajni v bančnem poslovanju, da so torej ti krediti tudi ustrezno zavarovani. Veliko vprašanje je, ali je to storila. Jaz sem trdno prepričan, da to poročilo, ki ga zahtevamo tudi s posebnim sklepom, nujno potrebujemo in da ga bo treba tudi zelo kritično osvetliti. Kajti, treba se je zavedati, da vse to, o čemer danes govorimo, ima lahko tudi velike gospodarske posledice. Vse te zgodbe, najprej tistih 10.000 majhnih prevzemov, če tako rečem, ko je zadeva delovala kot nek način piramida, pa vse do teh končnih, so v bistvu bili storjeni na kredit. In ti krediti so bili relativno poceni. Sedaj pa se je mednarodno okolje spremenilo in lahko pride do velike krize, ko novih kreditov, novega poceni denarja ne bo mogoče pridobiti in potem bodo vsi ti, ki so imeli toliko povedati o nacionalnem interesu, na vrat na nos stekli prodajati vse slovensko premoženje tujcem. Potem bomo pa res priča razprodaje tistemu, o čemer so nekateri namigovali. Ampak velik del krivde bo v takem primeru zanesljivo nosilo prav bančništvo, zlasti pa narodna banka, ki očitno v tem delu svoje naloge ni opravila zadostno. Procesi, ko so bili enkrat začeti, so se odvijali na različne načine. Dva sta, recimo, zelo pomembna za sedanji čas. Prvi je bil prevzem Pivovarne Union s strani Pivovarne Laško. To je bilo leto 2001. Ta primer je pomemben tudi zato, ker je v njem očitno prišlo do kršitve pravnih pravil, tudi do zlorabe funkcije, saj zato je bil tudi takratni direktor Končnik tega sklada, ki je prodal delnice, razrešen. Vendar je tukaj še eno vprašanje. Kje so bili varnostni mehanizmi? Zakaj niso bili uveljavljeni tisti varnostni mehanizmi, ki so običajni v pravni praksi, kadar gre za velike vsote denarja? Kajti on je storil to prodajo, kljub temu da je bil sprejet sklep ustreznih organov, da se to ne sme storiti, da se še naprej omogoči pogajanja in s tem višanje cene za delnico. Očitno je tisti, ki je pač vzpostavil stanje, kjer niso bili dovolj dobro delujoči varnostni mehanizmi ali pa jih sploh ni bilo zato, da je do tega prišlo, s tem pa posredno tudi za sedanje stanje vsaj objektivno odgovoren. Vsi dobro veste, da je bil takrat v tej funkciji in v obdobju pred tem gospod Milan M. Cvikl, ki je sicer pri teh zadevah zelo aktivno nastopal in imel tudi mnogo pripomb. Zanimivo je tudi, da je do tega prevzema prišlo, čeprav obstaja zapisnik sestanka na Uradu za varstvo konkurence, kjer zelo jasno piše, da bi pomenila takšna koncentracija pravzaprav skoraj monopolizacijo na tem področju, na slovenskem trgu in da torej v bistvu ni dopustna. Vendar se vse skupaj konča s preprosto ugotovitvijo - Urad za varstvo konkurence vse tovrstne postopke vodi na predlog in ne po uradni dolžnosti. Nihče ni storil ničesar, niti vlada ni kakorkoli ukrepala, da bi vsaj poskušala razveljaviti ali celo odpraviti tisto sporno pogodbo o prodaji delnic. Zato objektivno odgovornost, torej tudi za svoje neukrepanje, nosijo tisti, ki so bili takrat na oblasti. In tega nikakor ni mogoče pripisati nam. Opozarjam pa, da brez tega prevzema in brez drugih stvari, ki sem jih navedel, do sedanjega stanja nikoli ne bi mogli priti. Kasneje je seveda sledilo še precej različnih nakupov, prevzemov, vendar je to v ekonomiji običajen pojav in mnogo stvari s tega področja se je poskušalo kakorkoli prikazovati kot problematične, z nekaterimi se je ukvarjala celo Evropska komisija - Generalni direktorat za konkurenco, ki je na primer zaradi vztrajanja nekaterih ljudi v Sloveniji, da je bila prodaja Mercatorja sporna, presodil, da ni nič spornega in da to ne predstavlja spornega dejanja glede na smisel člena 87. Pogodbe Evropske skupnosti. Vse to je na koncu pripeljalo do stanja, ko se ta koncentracija združi na samo nekaj naslovih, na koncu pa se izkaže, da so še ti naslovi napačni in potem ko so bili na čelu agencij nekoč nastavljeni ljudje - se pravi, teh kontrolnih inštitucij, ki bi morale biti neodvisne - , nastavljeni ljudje končno lahko zamenjani, kajti treba je vedeti, da so bili po eni strani zelo zaščiteni - prej z zakonom. Po drugi strani pa, če je nekdo samo namignil, da bi lahko nekoga zamenjali, veste vsi, da je sledila prava poplava političnih diskvalifikacij; češ da se želi politika polastiti neodvisnih institucij, govor je bil o "kadrovskem cunamiju", govor je bil o strahu, vse to je povzročilo, da teh ljudi dejansko ni bilo mogoče zamenjati pred potekom mandata, razen če niso sami odstopili. In tisti, ki so jih postavili v prejšnji vladi pod vodstvom Toneta Ropa, tik pred njenim koncem, v zadnjem letu njenega obstoja z mandatno dobo pet let, so točno vedeli, zakaj so te ljudje nastavili v te institucije. Dokler so bili oni tam, se dobesedno ni dalo razgaliti nič, ko so odšli, ko so prišli novi ljudje, sedaj pa podatki iznenada kar vrejo na plan, vse tisto kar je bilo prej na videz nemogoče, je iznenada mogoče in uresničljivo. In situacija je na nek način takšna, da bi nas morala res vse skrbeti, kajti izkaže se, da je v Sloveniji mogoče milijardo in pol evrov, kolikor je po ocenah v javnih glasilih vredno to premoženje, parkirati na neki "kaselc" firmi preko slamnate osebe za dobo dveh let in na ta način prikrivati dejansko lastništvo, to pa je bistveno. Kajti, tukaj je tudi pod vprašajem vsaj dvoje ustavnih načel celo: namreč, dostikrat se je že kar pozabilo v minulih letih, desetletju in več že pravzaprav zdaj, odkar je bila sprejeta slovenska ustava, na 67. člen slovenske ustave, ki je bil sprejet na predlog dr. Jožeta Pučnika in po katerem moram zakon zagotoviti takšno funkcijo lastnine, da je poleg gospodarske zagotovljena tudi njena socialna funkcija. Pa se vprašajte, ali je v tem primeru res tako. Drugo, kar pa je s tem povezano in je morda še dolgoročno usodnejšega pomena za demokratičnost neke države, brez katere pa je vse drugo farsa in brez katere tudi dolgoročen razvoj praktično ni mogoč, pa je vprašanje pravice do obveščenosti, kajti v tej milijardi in pol na "kaselc firmi" je skrito tudi lastništvo zelo velikega dela slovenskih osrednjih javnih glasil. Zelo velikega dela! In seveda je treba računati, da demokracija lahko deluje samo pod pogojem, da je dosledno spoštovano ustavno načelo, ki pravi, da mora biti vsaki državljanki, vsakemu državljanu vsak trenutek dostopna korektna, celovita in z različnih vrednostnih zorih kotov osvetljena informacija, samo v tem primeru demokracija deluje, v vseh drugih je to farsa. In kako je lahko prišlo do te koncentracije? Prvi in zelo pomemben korak je bil več kot očitno politično motiviran, je bil odprodaja delnic Dela v času samo približno 10 dni pred nastopom Bajukove vlade leta 2000, takrat se je na vrat na nos, na hitro, nekaterim točno znanim ljudem blizu kroga Foruma 21, kot smo jih lahko videli kasneje, prodalo nekaj odstotkov deleža lastništva. Vendar je bil ta delež ključen. Kajti brez teh delnic država nikoli več ni imela večinskega lastništva, niti preko vseh svojih povezanih podjetij, preko skladov, preko vsega svojega vpliva, tega niti teoretično ni bilo več mogoče zagotoviti. Ta delež je bil prodan čez noč. In zdaj zanimivo. Na koncu se je znašel v rokah Pivovarne Laško in je predstavljaj začetek njihove medijske koncentracije. Kasneje se je to povečevalo in tukaj je treba tudi vedeti, da lastništvo v medijih, kadar lahko pride do prevelike koncentracije, omejuje zakon o medijih na 20%. Več je mogoče samo s soglasjem ministrstva. In leta 2003 je ministrica Andreja Rihter iz SD-ja odobrila Pivovarni Laško prevzem večjega deleža, na čelu pivovarne pa vsi veste, da sta se zamenjala gospod Tone Turnšek in Boško Šrot - torej, znova SD. Nekateri v politologiji so temu rekli "all boys network", ne vem, kako bi to naslovili v Državnem zboru. Ampak v vsakem primeru je treba vedeti, da je to trenutek, ko se drugič že točno vidi razlika med sedanjo koalicijo, sedanjo vlado in pa ravnanjem prejšnje. Kajti, ko se je kasneje hotelo povečati delež, je na nek način, očitno kar po inerciji, ministrstvo za kulturo, tudi v tem mandatu, že pripravilo soglasje k temu, da se ta delež lahko naprej poveča oziroma prenese na naslednjo firmo, ker je šlo bolj za prenos lastništva. Vendar je na to Vlada Republike Slovenije kot celota v nadzorstvenem postopku, gospe in gospodje, to odpravila in ta odločba je pomembna zato, če jo primerjamo s tisto od gospe Rihterjeve iz leta 2003, ker zelo jasno opredeli tudi razliko v politiki do medijske koncentracije. Ker je v tej odločbi, ki je bila izdana leta 2008, nedvoumno zapisano, da ker gre za obseganje deleža, ki presega 40%, in predstavlja, če sem precizen, 49,8% na celotnem trgu, nihče nikoli sploh ne bi smel izdati take odločbe, kot jo je izdala gospa Rihterjeva, in nikomur ne bi smeli nikoli dovoliti, glede na aktualno zakonodajo, da pridobi več kot 20% delež. To, gospe in gospodje, je zelo jasna razlika v politiki! Naj dejanja govorijo, ne besede! Druga taka razlika, ki sem jo prikazal že v uvodu, pa je tista razlika pri kazenski zakonodaji. Prejšnje koalicije so skrbele za skrajševanje kazni, za skrajševanje s tem tudi zastaralnih rokov, mi smo z novim kazenskim zakonikom vse to povečali, poostrili in tudi podaljšali zastaralne roke in s tem podaljšali roko pravice. Tukaj se točno vidi, kdo je kdo. Kako zelo pomembno je in kako lahko vpliva, prepuščam pač vaši sodbi, da ocenite medijsko področje v Sloveniji. V tem trenutku naj vam samo predstavim kot zanimivost anketo, ki jo je naredilo Delo samo, z analizo vsebine v začetku vodenja Evropske unije, in sicer, zajema tako pojavljanje v samem časopisu Delo kot tudi v Sobotni prilogi Dela. Zanimiva je primerjava političnih strank. Namreč, povsem na čelu, daleč pred ostalimi, je pač SD z 236 objavami, sledi LDS z 215, Zares z 213 in šele na četrtem mestu je stranka, ki ima daleč največje število poslank in poslancev in iz katere vrst je tudi predsednik aktualne vlade, in ima 204 objave. To je zelo zanimivo, zlasti če naredite seštevek. To je, mimogrede, Delova anketa, tako da ne bi kdo rekel, da je kakorkoli pristranska. Je pa še bolj zanimivo, če pogledate, kako so prikazani posamezni politiki. Seveda je pričakovano, glede na naše vodenje Evropske unije, da je po njihovih lastnih meritvah daleč največkrat naveden Janez Janša. Primerjamo ga lahko s pozicijo, ker pač vodi Vlado, torej najbolj odgovorno funkcijo v državi, hkrati pa tudi predseduje Evropski uniji, ni predsedujoč, ampak je predsednik Evropske unije, kar se dostikrat narobe reče, namreč, če ga primerjamo z gospodom Danilom Türkom kot predsednikom Slovenije. Tu je število objav nekoliko manjše, vendar je zanimivo to, pri gospodu Türku imamo samo pozitivne in nevtralne, pri predsedniku Vlade pa je število nevtralnih objav manjše od števila negativnih objav. To se pravi, za vodenje Evropske unije, kjer od zunaj dobivamo praktično samo in izključno pohvale - ljudje pravijo, tako dobro, kot vi to peljete, nismo verjeli, da je Slovenija sposobna -, je pri nas pač število negativnih člankov večje od števila nevtralnih, pozitivnih pa sploh ni. No, za primerjavo je tudi gospod Borut Pahor, kjer je sicer tudi en negativen članek, vendar je število nevtralnih člankov šestkrat večje. No, kam pa pripelje položaj, ko lahko prevlada kapital v nekem mediju, pa ste se lahko sami prepričali, če ste podrobno prebrali gradivo, ki smo ga predložili za to sejo. Namreč, priložili smo dve izjemno zanimivi izjavi. Po izjavi gospe Starine Kosem naj bi si želel ta delež, to veliko koncentracijo kapitala na Delu, podrediti gospod Gregor Golobič. Če se spomnite zgodb, kako je on nekoč posegel celo v program na televiziji še tik pred volitvami 2004, bi rekli, pač, stara navada je železna srajca. Po drugi strani pa zdaj že odstavljeni odgovorni urednik pravi, da je gospod Boško Šrot osebno, in to nedavno, zahteval, da se daje absolutno prednost SD in jo tudi prikazuje v pozitivni luči, in da je treba, citiram, "sesuvati Janšo". Se pravi, ne glede na to, komu od teh dveh bolj verjamete, to ni pomembno, je očitno, da je nastalo sedaj pri tiskanih medijih tisto stanje, ki je bilo značilno za stanje na javni radioteleviziji pred referendumsko potrditvijo zakona o RTV Slovenija 2005, ko sta si dragi Tone in dragi Borut dopisovala in se javno prepirala, kdo od njiju ima večji politični vpliv, kdo torej politično bolj obvladuje RTV Slovenija, ki bi morala biti javna, torej od vseh. V tem primeru gre za zasebni kapital, kar je toliko bolj usodno in to toliko bolj pomembno. In to seveda še nekaj zelo jasno pokaže. Zlasti, če to osvetlimo tudi v luči uničenja uredništva nekdanjega Maga, sedanjega Reporterja. To je edini tak primer. Tej vladi se je očitalo vse mogoče v zvezi z mediji, ampak edini primer, ko je bilo popolnoma uničeno neko uredništvo, ko so ljudje morali fizično iti vsi do zadnjega ven in ustanoviti nek nov medij z velikanskim trudom po daljšem obdobju, je primer uničenja Maga. To je vpliv zasebnega kapitala. In to zelo jasno dokazuje, da trajno in dejansko v tem trenutku, pa tudi sicer, lahko ogrozi svobodo javne besede samo koncentracija zasebnega kapitala. In kadar je ta še povezan z nejasnim lastništvom, je to torej nekaj, kar presega samo vprašanje prava ali neprava, ampak posega na vprašanje temeljnih demokratičnih in etičnih norm. In je zato nekaj, kar je vredno osvetliti z različnih zornih kotov. Na vsej osnovi predloženih gradiv, na osnovi teh dejstev, ki smo jih podkrepili tudi s številnimi dokumenti, nekateri med njimi so prvič prikazani, recimo, primer prav teh v zvezi s koncentracijo lastništva v Delu, tako da ne držijo očitki, ki so bili naslovljeni, da nismo pokazali nobenih novih dokumentov, pa tudi za nekatera druga dejstva, ki so bila predstavljena, velja enako - na osnovi vseh teh smo predlagali ustrezne sklepe, 10 jih je po številu. Z njimi zelo jasno zahtevamo, da se v primerih Pivovarne Laško, v primeru Istrabenza in v primeru Merkurja naredi ustrezno poročilo in z nadaljnjimi sklepi tudi preceziramo, kakšna naj bo vsebina. Poročilo v zvezi z njihovim ravnanjem v tem obdobju zahtevamo tudi od narodne banke Slovenije, če sem precizen, ji predlagam, ker gre za čisto neodvisno institucijo, zato da ne bi bilo pomote o morebitnem poseganju v njene pristojnosti. Upam, da bodo ti sklepi sprejeti s soglasjem, brez glasu proti, tako kot je bilo to na odboru, saj bi moral biti princip, da se pridobi ustrezna informacija, ki bo korektna in uprta na dejstva nekaj, za kar sem trdno prepričan, da bi moral biti skupen interes vseh političnih strank, in tudi vseh poslank in poslancev. [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]Samo ta princip je namreč združljiv z načeli pravne države, tako kot je izključno z načeli pravne države združljiv samo tisti princip, ki sem ga postavil v izhodišče [[...]]
Gospod Grims, čas [[...]]
[[...]]naj se preveri dejstva za vse, do vseh naj bodo enaka merila in ni važno, katere barve [[...]]
Gospod Grims!
[[...]]je kdo in kateri, koliko ima kdo na [[....]]
Zaključite, prosim.
[[...]]svojem računu. Za vse velja zakon na enak način in za vse ga je treba na enak način [[...]]
Gospod Grims, prosim.
[[...]]izvajati. Hvala.
Hvala. Predlog sklepov je obravnaval Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku gospodu Francu Feriju Horvatu za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana ministra, državni sekretar, pravzaprav direktor Urada za varstvo konkurence, kolegice in kolegi ter vsi prisotni. Dobili ste pisno poročilo odbora, kljub temu da smo včeraj pozno zvečer končali nadaljevanje seje Odbora za gospodarstvo, ki je skoraj 10 ur razpravljal o predlagani zahtevi, o gradivu in na koncu na koncu o sklepih in tudi odločal o sklepih. Poročilo je dokaj podrobno na 11-ih straneh, ni časa, da bi ga podrobneje predstavljal in tudi ni potrebno, ker ste ga gotovo že preleteli vsaj, če ne natančno prebrali. Zato naj se omejim samo na nekatera bistvena vprašanja. Odbor je na 24. nujni seji 31.5. in 2.6. kot matično delovno telo obravnaval Predlog sklepov v zvezi s problematiko koncentracije kapitala v Sloveniji na podjetjih "poštnih nabiralnikov" in vprašanje koncentracije medijskega lastništva v povezavi z ustavno pravico do obveščenosti, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila skupina 27 poslank in poslancev - prvopodpisani Jože Tanko, in kolega Grims je pravkar predstavil to zahtevo in vsebino. Skupina 27 poslank in poslancev je na podlagi poslovnika tudi predložila gradivo in predlog sklepov, ki jih je potem naknadno zamenjala in ti spremenjeni sklepi so bili potem predmet obravnave in odločanja na odboru. Seji odbora so prisostvovali poslanca Jože Tanko in mag. Branko Grims kot predstavnika predlagateljev in sta temeljito predstavila gradivo in predlog sklepov, predstavnik Vlade, minister za gospodarstvo mag. Andrej Vizjak, Jani Soršak, direktor Urada Vlade Republike Slovenije za varstvo konkurence, Zoran Jankovič, nekdanji predsednik uprave Mercatorja d.d., Mitja Gaspari, nekdanji guverner Banke Slovenije ter predstavniki Ministrstva za finance in Ministrstva za kulturo ter Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, to pisno mnenje imate, zato bi iz njega poudaril samo dve pomembni ugotovitvi in [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]
Nič ni narobe. Sprašujem tehnične službe, kako se je vklopil gong. Izvolite, gospod Horvat.
Hvala. Torej, Zakonodajno-pravna služba je v prvi vrsti opozorila na upoštevanje vloge in pristojnosti Državnega zbora in, drugo, dala opozorilo, da ne bi Državni zbor, kar velja tudi za odbor, ravnal kot preiskovalna komisija. Tega tudi kot predsednik odbora nisem mel namena in mislim, da tisti, ki ste bili prisotni na seji, da se boste strinjali, da je bilo to tudi upoštevano. Odboru je bilo posredovano mnenje Vlade, ki ga imate v pisni obliki, na seji ga je predstavil gospod minister in ga bo predstavil tudi v nadaljevanju. Dobili smo predloge za amandmaje za dodatne sklepe, in sicer s strani Poslanske skupine Nove Slovenije, Poslanske skupine SD, Poslanske skupine Lipa in na seji še predlog amandmaja za amandma odbora s strani poslanca kolega Ruglja. Odbor je po razpravi odločal o amandmajih in je sprejel dva amandmaja, in sicer amandma Poslanske skupine Nove Slovenije z manjšo spremembo, da predlaga Vladi, da prouči možnost priprave predloga zakona, in pa amandma za novi 12. sklep, ki ga je predlagal kolega Rugelj in ga imate v gradivu. Odbor je predložene sklepe sprejel brez glasu proti. Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem predstavniku Vlade za uvodno obrazložitev mnenja. Mag. Andrej Vizjak, minister za gospodarstvo, izvolite, imate besedo.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije podpira sklepe in podpira pomembno sporočilo, in sicer, da je to, čemur smo priče, v povezavi s koncentracijami kapitala, v povezavi s čudnimi, recimo temu, dogodki, povezanimi s "poštnimi nabiralniki" in skrivanji za njimi, da je to ravnanje sporno in da ga je treba razčistiti do potankosti. Zato sprejema tudi obveznosti, ki izhajajo iz sklepov, kakor tudi bomo storili vse, da bodo tudi institucije, ki se jim tudi nalagajo določene obveznosti, izpolnile te obveznosti. Zakaj? Zaradi tega, ker si prizadevamo v Republiki Sloveniji ustvariti pravno okolje, ki bo spodbujalo podjetništvo, sposobno podjetništvo, ki bo spodbujalo rast malih, srednje velikih podjetij in velikih podjetij, ki bo spodbujalo inovativnost, podjetnost, pridnost, delavnost. In želimo da bi zakonodaja, ki uravnava tovrstno poslovno okolje, preprečevala zlorabe, špekulacije, manipulacije, skrivanja, zlorabe notranjih informacij, koncentracije in nesluteno bogatenje. Namreč, ko snujemo zakonodajo in jo skozi parlament sporočamo poslovni javnosti, si želimo torej, da ta zakonodaja omogoči rast. In zakonodaja je samo del tega pravnega okolja in pravnega varstva. Zelo pomembno se mi zdi, da je torej priprava zakonskih aktov le del aktivnosti v okviru delovanja pravne države. Akte sprejema Državni zbor, za njihovo izvrševanje pa skrbijo pristojne nadzorne institucije in sodišča. Vsi si moramo torej prizadevati, in še posebej relevantne institucije ter stroka, da ravnanja akterjev ustrezajo namenu zakona in s tem krepijo zaupanje v pravni sistem. Pristop, da vsaka zloraba zakonske določbe, ki ima posledico nereagiranje nadzornih institucij in potem kasneje negativno prakso, ima zelo negativen tudi moralen in medijski element in generira strožjo normo, ki pa hkrati tudi duši tiste druge, ki nimajo zleh oziroma namena zlorabiti to zakonodajo. Torej spoštovani! Priprava zakonskih predlogov in sprejemanje zakonskih predlogov je le del pravnega sistema. Nadzor, kakor tudi učinkovit sodni epilog je drugi, prav tako pomemben, če ne še pomembnejši del. In po moji oceni je ta drugi del zatajil. In ta drugi del je zatajil do te mere, da smo sedaj priča pravzaprav zgražanju ljudi, apatiji in občutku, širšemu občutku, da se je marsikomu v Sloveniji zgodila krivca, kajti na njegovih žuljih se pravzaprav rojevajo nesluteni milijarderji. To ni prav in zato Vlada skupaj s koalicijo želi in bo naredila vse, da se pride temu do dna, in da se sankcionirajo tudi kršitve. In v tem duhu gredo sklepi, zato jih podpiramo, kajti pripravljeni smo skupaj narediti vse, da pridemo zadevi do dna in da končno dobimo pravni sistem v celoti: ne le vlada, ne le parlament, tudi nadzor in sodišča. Ne poznam, žal, niti ene pravnomočno zaključene zadeve, ki bi izpostavila in ki bi sankcionirala eklatanten primer, verjemite mi, da pa v zgodovini jih je bilo kar nekaj. Sedaj pa spoštovani, dovolite mi, da navedem nekaj zakonskih norm, za katere je odgovorna Vlada in jih je pripravila v tem mandatu in gredo v luči preprečevanja tega, kar je bilo v preteklosti morebiti preslabo urejeno. Če se navežem na novi zakon o gospodarskih družbah in na ključne povezave v tem zakonu, na koncentracijo kapitala, vam lahko povem, da so v njem v 535. členu in 545. členu ukrepi za večjo transparentnost. V 544. in 547. in 548. členu so ukrepi za večjo odgovornost organov, vodenje in nadzora. Odgovornost je dodatno okrepljena skozi člene 263, 265 in naj omenim samo enega zelo pomembnega, ki govori o koncentraciji in ki je bil sistematično s strani prejšnje oblasti podpiran in ki ga je ta vlada in parlament odpravila. To je omejitev na tri mandate v nadzornem svetu ali upravnem odboru. Prej je namreč lahko isti človek sedel v petih nadzornih svetih oziroma upravnih odborih in hkrati še v petih povezanih, to se pravi odvisnih družbah. Nekdo je torej lahko bil praktično v desetih nadzornih svetih in povejte mi, kje je večja koncentracija moči, vpliva kot v takšnih sistemih. To je ta vlada, in ta parlament, v tem mandatu odpravila. To je samo eden izmed, recimo, v nebo vpijočih primerov. Nadalje so v zakonu o gospodarskih družbah zaostrene določbe glede revizije in odgovornosti revizorja, prepoved združljivosti funkcij izrednega in rednega revizorja, kakor tudi odškodninska odgovornost revizorja. Cel niz določb je tudi v zaščito manjšinskih delničarjev, od 384. člena do 389. člena, 255. člena, 328. člena, 503. člena in podobno. Sedaj pa, spoštovani, drugi zakon, ki ureja to tematiko, to je Zakon o prevzemih. Zakon o prevzemih je bistveno razširil področje uporabe. Poleg minimalnega standarda iz direktive za javne delniške družbe predlog zakona določa obvezno uporabo določb zakona tudi za večje nejavne družbe, po prvotnem besedilu, sedaj, po popravkih zakona o prevzemih, pa tudi praktično z veliko večino nejavnih delniških družb. Prvič, spoštovani, zakon velja za vse subjekte, tudi za osebe, ki so bile v preteklem desetletju v privilegiranem statusu, kot je Kad, Sod, družbe pooblaščenke, naslednice pidov Republike Slovenije. In na tem mestu velja izpostaviti navedbe opozicije na odboru, češ da se je v zadnjem času število prevzemov povečalo. Seveda se je. Jasno, strožja zakonodaja ne dopušča oziroma strogo sankcionira tihe prevzeme, ki jih je bilo v preteklosti veliko, sedaj pa so morali končno ti akterji priti nazaj in objaviti prevzemne ponudbe. Število objavljenih prevzemov ne govori o dejanskem številu prevzemov, ki so jih v preteklosti spretno imeli preko parkirišč in zlorabljali pravice malih delničarjev. Kajti prevzemna ponudba pomeni to, da je dana tudi manjšinskim delničarjem, da lahko izstopijo po isti ceni, kot so se "ta veliki" med seboj zmenili. In imamo še danes nekaj primerov tihih prevzemov, kjer ni objavljene prevzemne ponudbe, kjer nekateri akterji, kljub temu da imajo vsi pod pragom 25%, v povezavi, z usklajenim delovanjem skupaj presegajo prevzemni prag, so praktično prevzeli družbo, manjšinskim delničarjem pa niso ponudili pravične cene za izstop oziroma niso podali prevzemne ponudbe. Torej, nova zakonodaja je zaradi razširjenega področja uporabe kakor tudi zaradi vseh ostalih elementov povzročila, da je teh prevzemnih ponudb dejansko več. S tem je pravzaprav tudi omogočeno tistim, ki so v prevzetih družbah manjšinski delničarji, sledenje njihovih pravic. Prevzemna zakonodaja je na novo opredelila vrednostne papirje ciljne družbe. Predvsem je na novo določen tudi izračun deleža glasovalnih pravic. Na novo, kar je najbolj pomembno, se definirajo osebe, ki delujejo usklajeno, in določa izpodbitne in neizpodbitne domneve usklajenega delovanja. To se pravi, domneve, kdaj se deluje usklajeno, so bistveno bolj zaostrene in normalno je, da je akterje, marsikatere akterje to prisililo v objavo prevzemnih ponudb. Na novo se določa pravična cena. Zelo pomembno je, da mora prevzemnik ponuditi v prevzemni ponudbi ceno, ki ne sme biti nižja od najvišje cene, po kateri so prevzemnik ali povezane osebe s prevzemom pridobivale vrednostni papirje v obdobju 12 mesecev pred objavo ponudbe. To nas navdaja, da bodo mali delničarji dobili enake ponudbe, kot so veliki kupovali v obdobju 12 mesecev. Zahteva se informiranje vseh strank, še posebej predstavnikov delavcev, o vseh ključnih elementih, povezanih s prevzemno ponudbo. Na novo se določa sankcije za kršitve, in sicer, tudi mirovanje glasovalnih pravic iz vseh delnic. Namreč, dosedanji zakon o prevzemih je bil bistveno milejši in je določal le izgubo glasovalnih pravic, ki presegajo prevzemni prag. Po novem so glasovalne pravice vzete za vse delnice, ki jih ima prevzemnik. Agenciji za trg vrednostnih papirjev kot nadzorni instituciji se daje močna aktivna legitimacija za vložitev izpodbojne tožbe v primeru, da ciljna družba prevzemniku onemogoči uresničevanje glasovalnih pravic v nasprotju z zakonom. Tudi sicer je Agenciji za trg vrednostnih papirjev s tem zakonom podeljena precejšnja moč in tudi učinkovita nadzorna vloga. Predvsem se z zakonom zvišujejo tudi globe. Torej, spoštovani, jasno je, da je bilo po tem, bistveno strožjem zakonu o prevzemih, več prevzemnih ponudb. Kajti v preteklosti Kad in Sod, država, pooblaščenke, so bile izvzete iz prevzemne zakonodaje. Če so one povečevale delež nad prevzemnim pragom, praktično ni bilo treba objavljati prevzema. In zdaj se nekdo čudi, da je več prevzemov. Prav je, prevzem je zaščitna institucija za manjšinske delničarje. Zloraba Zakona o prevzemih je pa druga zadeva in tu seveda moram izraziti svoje razočaranje nad agencijo za trg vrednostnih papirjev, ki je po moji oceni neučinkovito opravljala svoje delo kot nadzorna institucija in ponovno ponavljam, pravni sistem se izpostavlja ne samo za zakonodajo, kajti zakonodaja, še enkrat, ima dve plati zgodbe, po eni strani omogoča razvoj in po drugi strani mora preprečevati zlorabe. In čim jo zaostrimo preko mere je lahko to tudi slabo za tiste, ki jo želijo uporabljati v duhu v katerem je tudi napisana. Nadalje smo z Zakonom o trgu finančnih inštrumentov, ki jo je v pristojnosti Ministrstvo za finance, dodatno nadgradili in vključili v slovenski pravni red standarde Evropske unije, določali pravila za razkrivanje podatkov izdajateljev finančnih inštrumentov, ki se ponujajo javnosti in s katerimi se trguje na organiziranem trgu, in druga pravila, ki zagotavljajo preglednost trga finančnih inštrumentov in njihovo celovitost. Naj omenim zgolj en sklop te zakonodaje kjer je prepovedano ravnanje zlorabe trga kot so trgovanje na podlagi notranjih informacij in tržna manipulacija, kar je seveda v zakonu podrobneje tudi vsebinsko opredeljeno in obenem določa seznam obveznosti, katerih namen je preprečevanje ali odkrivanjem zlorab trga. Torej, spoštovani, problem po moji oceni je ključen v ljudeh in ne toliko v zakonodaji. Zakonodajo smo pripravljeni nadgraditi glede na predloge vedno in to smo tudi počeli in smo tudi upoštevali predloge opozicije, namreč na predlog opozicijske poslanske skupine smo razširili veljavnost prevzemne zakonodaje tudi na dobršen delež nejavnih delniških družb in lahko jo še poostrimo. Tu ni nobene ovire. Vendar, če nima strožja zakonska norma za seboj učinkovitega nadzora in razumnega časovnega odziva sodne veje oblasti je mrtva. In bojim se, da je večina primerov, o katerih bo danes verjetno tudi konkretno govora, posledica neučinkovitega nadzora in seveda tudi kasneje nedelovanja ostalih elementov pravne države. Prepričan sem, da sta se ta vlada in koalicija pripravljeni spopasti s temi izzivi, kajti vrana vrani ne izkljuje oči, in verjamem, da akterji, ki so bili danes tu imenovani in ki danes štrlijo kot tisti eksponirani, seveda, so zelo blizu, če ne člani strank, ki pripadajo današnji opoziciji. In ta vlada je garancija, da bo nadzor učinkovito potekal in da bomo deležni tudi sodnega epiloga. Kajti, še enkrat, bojim se, da ti ljudje sami sebi tega ne bodo ne dopustili, kaj šele storili. Želim, da bi končno tudi ta seja Državnega zbora pripomogla, da dosežemo tudi soglasje, da mora v Sloveniji začeti delovati pravna država v celotnem smislu besede, vse elementi te pravne države in seveda Vlada tu izraža vso pripravljenost in zavezo. Hvala.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana ministra, predstavniki Vlade, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Današnja seja Državnega zbora bi po prepričanju Nove Slovenije morala predvsem doprinesti k temu, da bo slovenska javnosti objektivneje in bolje obveščena o najrazličnejših tranzicijskih neetičnih poslih, predvsem pa moramo mi sami, tukaj v Državnem zboru, biti v prihodnje bolj pozorni na neetično lastninjenje premoženja. Po naši oceni bo izredna seja pripomogla predvsem k temu, da bodo ljudje še bolj občutljivi in pozorni na tovrsten anomalije, mahinacije, kar pa je tudi eden izmed načinov preprečevanja tovrstnih neetičnih dejanj. Monopol v katerikoli sferi družbenega življenja pomeni dražje in manj kakovostne storitve, pa naj bo to na področju gospodarstva ali na področju medijev. V Sloveniji smo s prehodom v demokracijo poleg političnega sistema zamenjali tudi ekonomski sistem. Nekoč odvzeto premoženje se počasi vrača njihovim prvotnim lastnikom. Ta proces, žal, tudi po 17 letih še ni dobil svojega epiloga, nekaterim političnim silam je odgovarjalo, da so ta proces zavestno zavirali. Jasna je ugotovitev, da so slovensko tranzicijo izvajale nekdanje vlade, pretežno pod vodstvom LDS. Namerno ali nenamerno je bil celoten sistem, na podlagi katerega je potekala slovenska tranzicija, zastavljen tako, da je dopuščal zgodbe, ko so si posamezniki v nekaj letih prisvojili tolikšno premoženje, kot ga v normalnih demokracijah ne ustvari tudi več generacij zapored. Dejstvo je, da številne pristojne institucije v svojem času niso opravile svoje kontrolne naloge. Tukaj mislim predvsem na Urad za varstvo konkurence, na Agencijo za trg vrednostnih papirjev in tudi na nadzorstveno funkcijo Banke Slovenije. Vendar pa zadnje dogajanje v Sloveniji kaže, da tranzicija v Sloveniji še ni končana. Srečujemo se s številnimi primeri, ko nek menedžer zastavi premoženje, ki ga sploh še nima in ga šele kupuje. Mogoče se bo v sodnem postopku pokazalo, da je gospod "ta in ta" ali gospa "ta in ta" ravnal popolnoma v skladu z zakonom, vendar pa njegovo početje ni etično. Nihče ne more spisati in sprejeti zakona, ki bi 100% vključil vse konkretne primere iz dejanskega življenja. Vedno se lahko najde luknja v zakonu, vendar pa nastopi področje etike, ki ne sme biti na nobenem področju življenja prezrto. V čem je bistvena težava zadnjih dogajanj? Problem je v tem, da majhna peščica ljudi obvladuje ogromne poslovne sistem. Velika koncentracija premoženja pa je začetek ustvarjanja monopolov, o katerih sem že govoril, in ti družbi, vsem nam, vsem državljankam in državljanom ne prinašajo nič dobrega. Novodobni monopolisti se ne izogibajo lastništva niti medijskih institucij. V čem je problem, če nek velik poslovni sistem prevzame neko medijsko inštitucijo? Vsak monopolist namreč želi zaščititi svoj monopol, samo prav monopol prinaša večje dobičke. Za zaščito monopola pa se poslovni sistem poslužuje medijev, ki ustvarjajo in usmerjajo javno mnenje, torej poslovni sistemi izkoriščajo medije za doseganje svojih ciljev. Gre za eklatantno manipulacijo ljudi. Da nek poslovni sistem poskuša uresničiti svoje cilje in interese je popolnoma normalno in značilno za vsa tržna gospodarstva, težava pa nastopi, ko je lastniška koncentracija v ključnih medijih pretirana. V kolikor je koncentracija medijev pretirana je ogrožena pravica državljanov do nepristranske informiranosti. Za državo bi bilo zelo nevarno, ko bi se krog med politiko in mediji sklenil. Takšen sklenjeni krog bi napravil popolni monopol, ker bi poslovni sistem preko medijev, ki jih ima v lasti, pomagal določeni politični opciji prevzeti oblast. Potem pa bi ta politična opcija na različne materialne načine vračala uslugo poslovnim sistemom, ki so jim pomagali do oblasti. To je največja nevarnost za državo in državljane. Nekaj podobnega se že dogaja na enem izmed osrednjih slovenskih tiskanih častnikov. Še nedavno nazaj je levosredinska opcija, ki je slovenski menedžerje zbrala okrog Foruma 21, omogočila, da so ti menedžerji postali lastniki velikih poslovnih sistemov. In v uvodu omenjena raziskava je že pokazala, da ti poslovni sistemi uslugo že vračajo omenjeni politični opciji. Krog se nevarno sklepa. Ni nam ostalo dosti časa, preden se bo dokončno sklenil. Smo v mesecu, ko bomo praznovali državni praznik, največji državni praznik Dan državnosti, ko se bomo spominjali na trenutke, ko smo prvič na jambor dvignili slovensko zastavo. Takrat smo želeli ne samo pravno, ampak tudi etično državo. Danes se mnogi sprašujejo, upravičeno sprašujejo, ali je slovenska osamosvojitev še vrednota. Vsa človekova dejanja spremljajo etične dileme, ali smo prav ravnali, ali smo narobe ravnali, dobro ali slabo, moralno ali nemoralno. In te etične dileme segajo tako na zasebno kot tudi na poslovno področje. Poslovna etika močno vpliva na poslovne odločitve in s tem na uspešnost posameznika ter celotnega podjetja. Odnos posameznikov do poslovne etike je vsekakor različen, saj je odvisen od njihove osebnosti, vzgoje, izobraževanja, okolja v katerem živijo in drugih družbenih dejavnikov. Določene poslovne odločitve, čeprav so sprejete na temelju dobičkonosnosti poslovnih projektov, se lahko izkažejo za problematične ali celo nepravilne, še posebej, če so v nasprotju z etičnimi načeli. Če torej izhajam iz predpostavke, da je etika v sodobnem poslovnem svetu nujno potrebna in navsezadnje tudi koristna za dolgoročno uspešno poslovanje podjetja, ter korupcija neetična in škodljiva za družbo kot celoto, potem je namen te današnje razprave utemeljen. Etična vprašanja so danes še kako aktualna, tako v vsakdanjem življenju, kot tudi v poslovnem svetu. V različni literaturi lahko zasledimo različne, vendar med seboj sorodne si definicije poslovne etike in korupcije. Poslovna etika je skupek moralnih načel, na podlagi katerih se sprejemajo poslovne odločitve. Znano moralno načelo je, ne stori nikomur nič takega, kar si sam želiš, da drugi ne bi tebi storili. Na razvoj poslovne etike v različnih državah oziroma regijah močno vpliva okolje, v katerem podjetja poslujejo. Podjetja morajo delovati v okviru zakonodaje, ki velja na določenem območju, sicer kršijo predpisana pravila tega ekonomskega prostora. Vendar pa namen zakonodaje ni usmerjanje vedenja ljudi v smislu etičnosti, temveč usmerjanje v smislu nekaznivega oziroma kaznivega obnašanja. Tako ni nujno, da je vse početje v okviru predpisanih zakonov tudi etično. Ali povedano drugače - da je neetično vse nezakonito delovanje. Poslanska skupina Nove Slovenije je prispevala enega od sklepov, ki je bil na odboru soglasno sprejet, kar nas še posebej veseli. Želimo pokazati predvsem na neetične menedžerske prevzeme. In če je prevzem neetičen, če je pridobitev nekega premoženja neetična, temu lahko rečemo in temu rečemo, da je to kraja. In, če nekdo nekaj ukrade, mora to, kar je ukradel vrniti. To je duh našega predlaganega amandmaja in prepričan sem, da bo tudi danes dobil podporo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Marjan Drofenik, bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovani državni sekretar, poslanke, poslanci, lep dober dan: Poslanci Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke ne podpiramo koncentracije kapitala na način, ki je kakorkoli vprašljiv iz vidika pravno formalnih razlogov, ne podpiramo tudi koncentracije kapitala z izrivanjem malih delničarjev, s tem, ko se koristijo notranje informacije in ko se zamolčijo deli ciljnih družb, ki so tržno zanimivi za poznejšo odprodajo, s čimer se ustvarjajo "ekstra" kapitalski dobički, ki se uporabljajo pozneje za odplačevanje najetih kreditov. Nihče nas še ni prepričal, da nakup podjetja na ta način srednjeročno in dolgoročno ne bo imel negativnih posledic, vsaj za razvoj podjetja in tudi za plače zaposlenih. Podjetje se bo moralo v relativno kratkem času še enkrat odplačati. Skoraj vsak dan poslušamo, kako je konkurenčna sposobnost naših podjetij v primerjavi s tujimi manjša. Retorično se sprašujemo, kje bodo ob novih stroških novi lastniki našli rezervo za povečanje konkurenčnosti. Mogoče so se pa te rezerve že zbrale preko povečevanja cen in s tem inflacije, kar pa poenostavljeno pomeni, da bomo vse tako ali tako plačali državljani. Ne bi posebej pri tem omenjal nevarnosti za bančni sistem. Prepričani smo, da so se pri mnogih zaposlenih v ciljnih podjetjih, pri zdravnikih, univerzitetnih učiteljih, srednješolskih in osnovnošolskih učiteljih, kmetih, inženirjih, skratka, pri večini državljanov, ki živijo od lastnega dela, da se pojavlja globoko malodušje in spraševanje, v čem so ti izbranci boljši od vseh ostalih. Prepričan sem, da bo upadel občutek pripadnosti podjetjem in s tem negativno vplival na uspešnost le-teh. Seveda pa podpiramo oziroma ne nasprotujemo koncentraciji kapitala na transparenten način, brez izčrpavanja ciljnih firm, brez nepotrebnega izpostavljanja bančnega sistema. Na vsak način je treba spoštovati ekonomske zakonitosti, kot so tržno gospodarstvo, svobodna iniciativa, konkurenca, seveda pa vse to v zakonitih okvirih, transparentno in za svoj denar. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se nam zdi ta tema izjemnega pomena in je tudi širše družbeno zelo občutljiva, ker gre za pomemben mejnik pri obravnavi lastninjenja lastniško še nedefiniranega premoženja. Zaradi bližine volitev in dejstva, da so tako predstavniki prejšnjih vlad, posebej LDS in Združena lista socialnih demokratov, sedaj SD, kakor tudi sedanja vodilna stranka SDS vedeli, kaj se dogaja, izražamo določeno skepso v rezultat tovrstne obravnave. Opozoriti želimo, kot Poslanska skupina SLS, na dogodke ob sprejemanju dveh zakonov, in sicer ob Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevzemih in Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu, ki ju je Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke sicer podprla v prepričanju, da bodo preprečili koncentracije, zaustavili najemanje kreditov za prevzeme. Žal se je uresničilo tisto, na kar smo v SLS opozarjali, da rešitve niso zadostne. Delno je vzrok temu tudi to, da ima zadeva zelo dolgo brado. Da se je pričela pred desetletjem in pol in da so to spremljale vse dosedanje vlade, le ukrepala ni nobena. In kaj nam to pove? Opozorili bi na Iskro, Autocommerce, Viator&Vektor, BTC, Perutnino, Državno založbo, Merkur in tako naprej. Na koncu bi postavil nekaj retoričnih vprašanj. Kdo je bil tisti, ki je v preteklosti sestavljal pomanjkljivo ali pa vnaprej pripravljeno zakonodajo? Kdo je postavljal regulatorne in nadzorne organe? Kdo je svetoval menedžmentu? Kdo je bil menedžment? V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo mnenja, da so to vse izjemno pomembna vprašanja, skoraj usodna za nadaljnji razvoj Slovenije, vendar če mislimo resno, tega ne bi smeli reševati tik pred volitvami. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke sicer večinsko podpiramo sklepe, ki so predlagani, s pripombo, da ni problem zgolj v Pivovarni Laško, zgolj v Istrabenzu ali Merkurju, problem je širši. V imenu Slovenske ljudske stranke želim poudariti, da je čez celotno obdobje od leta 1991 dalje povsem dokazljivo, da smo se sistematično zavzemali za pravično in pregledno lastninjenje, ohranitev večinskih deležev najpomembnejših podjetij v domačih rokah, kar pa ne pomeni v rokah parih posameznikov. Uspeli smo preprečiti divjo privatizacijo Zavarovalnice Triglav, nesmotrno prodajo Ljubljanske banke, zagotovili smo, da so nekateri največji projekti postali najpomembnejši slovenski razvojni projekti in ne lovišče posrednikov in iskalcev marž za tuje izvajalce. Predvsem pa bi bilo dobro vedeti, kakšna so bila stališča Slovenske ljudske stranke v zvezi z javnimi naročili, če bi jih uspeli uveljaviti, nasprotovala pa nam je takratna vlada LDS, bojkotirala pa tudi takratna celotna opozicije vključno z SDS, danes ne bi bilo potrebno imeti akcij "čiste lopate", niti proti tajkunskih sej. Poslanci Slovenske ljudske stranke se bomo v nadaljevanju dotaknili tudi nekaterih konkretnih primerov omenjenih v teh predstavitvah. Hvala lepa.
Hvala. Dr. Matej Lahovnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Poslanke, poslanci! Spoštovani gospod minister! V Poslanski skupini Zares nismo nasprotovali sklicu te izredne seje, ker nimamo prav nobenih težav govoriti o nepravilnostih, ki so tudi predmet obravnave te seje. V vsem tem mandatu smo kot opozicijska poslanska skupina vložili celo vrsto zakonskih predlogov in poslanskih pobud, s katerimi smo želeli odpraviti omenjene nepravilnosti. Naj povem, da smo vložili tudi Novelo zakona o prevzemih, kjer sem bil sam prvopodpisani, in s katero smo želeli regulirati menedžerske odkupe podjetij, po kateri bi bila onemogočena finančna asistenca ciljnih družb pri prevzemih prevzemnikov, po kateri bi bilo onemogočeno dajanje poroštev prevzemnikov s strani ciljne družbe, po kateri bi bila onemogočena sestava vrednostnih papirjev ciljne družbe z namenom prevzema. Ampak, žal, tudi ta naša zakonska pobuda ni bila sprejeta. Tudi predlagali smo, da se Zakon o prevzemih nanaša na nejavne delniške družbe, pa ni bilo sprejeto. O tem bomo govorili šele jutri na Odboru za gospodarstvo. Po toči zvoniti, pa vemo, je precej pozno. Skratka, nimamo težav o tem govoriti, ker smo preprosto storili marsikaj, kar bi lahko preprečilo te pojave, ampak kot opozicijska poslanska skupina seveda nimamo večine v Državnem zboru. To javnost zelo dobro ve. V Poslanski skupini Zares tudi menimo, da bi morali na tej seji govoriti o celi vrstni nepravilnosti, ne samo o teh dveh primerih, tudi o drugih primerih, kjer ima država pomemben večinski delež, pa je prodajala naložbe. Zakaj nihče ne govori o primeru znamenite neustrezne prodaje Iskraemeca, kjer bo prišlo verjetno do likvidacije podjetja? Zakaj ne govorimo o prodaji Tovarne dušika v Rušah? Zakaj ne govorimo o značilnostih prodaje Slovenske industrije jekla, kjer obstaja cela vrsta spornih zadev? Zakaj ne govorimo o dogajanjih v Palomi? Tudi o tem nimamo nobene težave govoriti, ker smo tudi na te nepravilnosti vseskozi opozarjali, pa tudi očitno danes ni volje, da bi o tem govorili, in vsaj na ta način zaščitili zaposlene v teh podjetjih. V Poslanski skupini Zares smo, ko smo povedali, da ne nasprotujemo sklicu te izredne seje povedali, da bo učinkovita le, če bodo prišli ključni akterji pa jih danes žal ni tukaj. Danes ni tukaj predsednika Vlade, da bi pojasnil, kaj se je dogajalo 12. avgusta v njegovi pisarni, ko je po pričevanju vseh ostalih akterjev bil prodan Mercator; prodan Mercator zato, da je dobila vladajoča koalicija vpliv na Delo. Nobena skrivnost več ni, da je predsednik Vlade to storil zato, da je dobil neposreden vpliv na imenovanje nadzornikov v Delu in Večeru, pa ga danes ni tukaj, da bi to pojasnil. Danes ni tukaj njegove desne roke, generalnega sekretarja Vlade Republike Slovenije, ki je v času lastniške "konsolidacije" Istrabenza ves čas sedel v nadzornem svetu, ves čas je bil neposredni nadzornik gospoda Bavčarja, ki ga danes po eni strani napadate, hkrati ga je pa ves čas nadziral generalni sekretar Vlade Republike Slovenije gospod Predalič, ki je vstopil takoj za tem, ko je bil ves ta prevzem izveden, da bi zabrisal sledi svojega početja ali nepočetja v nadzornem svetu Istrabenza. Jaz ne poznam nobene države v Evropski uniji, kjer bi generalni sekretar Vlade sedel v nadzornem svetu tako pomembne, zasebne gospodarske družbe kot je Istrabenz, tja ga je imenoval paradržavni Kad. Ne predstavljam si, kaj bi se v neki urejeni demokraciji zgodilo, če bi imeli izredno sejo na temo lastniške "konsolidacije" Istrabenza, da je generalni sekretar Vlade ves čas sedel v nadzornem svetu Istrabenza, hkrati bi se pa tukaj sprenevedali in ga ne bi bilo na to sejo kot člana Vlade, da bi pojasnil, kaj se je dogajalo. Samo predstavljajte si današnjo sceno; mi govorimo o dogajanju v Istrabenzu, o poštnem nabiralniku v zvezi z Istrabenzom, hkrati pa mi imamo tukaj člana Vlade, ki o tem največ ve, to je generalni sekretar Vlade gospod Predalič. Ga ni tukaj, nič ga ne moremo vprašati. In govorite o tem, da predsednik Vlade ni nič vedel, če je njegov generalni sekretar ves čas sedel v Istrabenzu. Gospe in gospodje, mogoče to, ne vem koga "farbate", mislite, da slovenska javnost to verjame? Mislite, da slovenska javnost verjame, da je problem v prejšnji vladi za čas dogajanja v mandatu te vlade; dvanajst let kontinuitete, petdeset let podlage in sedaj mislite, da če boste še malo ponavljali, da bo slovenska javnost verjela, da ste ves čas sedeli v opoziciji, predstavniki SDS-a? Ne gre tako. Vsaj pripeljali bi predsednika Vlade in generalnega sekretarja Vlade, da bi povedala, kaj se je dogajalo na tistem znamenitem sestanku, ko je bil prodan Mercator in kaj se je dogajalo ali pa se ni dogajalo v Istrabenzu. Nikoli v slovenski zgodovini se ni zgodilo, da bi predsednik Vlade sam v svoji pisarni neposredno prodajal slovenska podjetja tako, kot je bilo to v tem mandatu. In nikoli v slovenski zgodovini ali v zgodovini katere druge države članice EU se ne more zgoditi, da bi generalni sekretar Vlade sedel v nadzornem svetu tako pomembnega podjetja kot je Istrabenz, da bi se tam zgodil prevzem, ki ga vsi označujejo za tajkunstvo. Hkrati pa generalnega sekretarja Vlade ni tukaj. Ampak v Sloveniji se to očitno lahko zgodi. In da se ne bomo sedaj medsebojno obtoževali kdo je kriv, kaj ni kriv, od česar na koncu ne bo nobene dodane vrednosti, smo v Poslanski skupini Zares pripravili dva sklepa, za katera upam, da bosta dobila podporo v Državnem zboru, če že prejšnje zakonske pobude, ki smo jih vlagali, vključno z zakoni, niso dobile te podpore. Predvsem bi izpostavil naš dvanajsti Predlog sklepa k Sklepu številka 12, ki bi se spremenil tako, da se glasi "Državni zbor Republike Slovenije predlaga Vladi Republike Slovenije, da naj prouči možnost priprave predloga zakona s katerim bi integrirali Oddelek Kriminalistične policije za gospodarski kriminal, inšpekcijski del Davčne in Carinske uprave Republike Slovenije in jim zagotovili preiskovalna pooblastila za odkrivanje kaznivih dejanj na njihovem področju. S tem bi oblikovali tako imenovano finančno policijo, katere neodvisnost in avtonomnost bi morali zagotoviti na način, da bi predstojnika imenovala Vlada v soglasju s Komisijo Državnega zbora za nadzor javnih financ. Vemo, da tej komisiji vedno preceduje opozicija in na ta način bi se zagotovilo, da bi bilo to resnično neodvisno in avtonomno telo, da bi ga po eni strani imenovala Vlada, ampak v soglasju z nadzornim telesom tega Državnega zbora, ki mu preceduje vedno opozicija, ne glede na to, kakšno je razmerje sil med koalicijo in opozicijo. V Poslanski skupini Zares in v stranki Zares namreč zagovarjamo model ustanovitve finančne policije, ki bi bila sestavljena iz inšpekcijskega dela Davčne uprave, iz Carinske uprave Republike Slovenije ter oddelkov za gospodarski kriminal, ki trenutno delujejo znotraj Kriminalistične policije. Finančno policijo bi bilo zaradi narave njenega dela potrebno integrirati in umestiti v sestav Ministrstva za finance, pripadniki finančne policije pa bi morali imeti policijska pooblastila, značilna za kriminaliste, nadgrajene s pooblastili inšpektorjev Davčne uprave in pooblaščenih oseb Carinske uprave Republike Slovenije. Na ta način bomo dobili samostojen in neodvisen organ, ki bo lahko končno verodostojno preverjal, kakšen je vir posameznikovega premoženja. Ali obstaja neskladnost med tem, kar nekdo poroča, da ima kot premoženje, in med tistim, kar je legalno zaslužil. Če je volja Državnega zbora, da sprejmemo končno en konstruktiven sklep in damo napotitev Vladi Republike Slovenije, potem verjamem, da boste poslanke in poslanci ta sklep podprli. Bo pa ta predlog tudi lakmusov papir, nenazadnje za to, kdo resno misli z bojem proti korupciji in klientelizmu, in ali smo končno pripravljeni nekaj operativnega pri tem tudi storiti. Hvala.
Hvala. Gospod Franc Žnidaršič bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani predstavnik Vlade, kolegice in kolegi. Zadnja leta smo priča vse večjega socialnega razslojevanja, zato se občutljivost za primere neupravičenega bogatenja utemeljeno stopnjuje. Menimo pa, da se neupravičeno bogatenje in zaustavitev razslojevanja ne bo dalo zaustaviti s takimi sejami in medijsko razpravo, pač pa s premišljenimi normativnimi ukrepi. V tem smislu celo na DeSUS-u, kjer nimamo bogatih in nimamo s tem nobenih težav, ker med nami ni bogatih in nismo v tej godlji, pada tisti del odgovornosti za neljube pojave, ko nobena vlada doslej ni sprejela ustrezne zakonodaje, ki bi to preprečevala. Kljub temu imamo danes v naši državi dovolj mehanizmov, ki bi jih lahko do sedaj uporabljali, da bi preprečili zlorabe zakonodaje, kakršnakoli že je, pa jih pač nismo uporabili. Sedanja ihta gre po naše na račun volitev. Glede na to, da se je v roke peščice državljanov v tem mandatu prelilo največ premoženja, smo prepričani, da je na sedanji vladi tudi največja odgovornost za tako imenovano tajkunizacijo. Mi v te procese nismo bili vpleteni. DeSUS je proti neupravičenemu bogatenju. DeSUS v tem smislu ne zagovarja nikogar. DeSUS podpira sankcioniranje kršiteljev zakonodaje. Žal, seveda, DeSUS-a nihče ni vprašal ne o tej seji ne o sklepih, ki so pripravljeni za sprejemanje. Menimo, da imamo v naši državi možnost na drugačen način reševati tovrstna vprašanja in seveda ne verjamemo, da se bo kaj pomembnega zgodilo v zadnjih treh mesecih, kajti čas je bil kar 4 leta dolg, da bi se resno lotili zadeve. Naša stranka za volitve pripravlja nek drug program, kot je takšna seja. Ne z darili na račun državnega proračuna, ne s populizmi, ne z blatenjem političnih nasprotnikov. Mi smo zunaj te godlje! Pri sklepih se bomo vzdržali - ne bomo nasprotovali, ampak ker nismo sopripravljalci teh sklepov, jih tudi ne bomo aktivno podprli. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Srečko Prijatelj bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Vlada bi danes morala predlagati Državnemu zboru nekaj bolj konkretnega, bolj konkretne predloge ne tako mlačne, in seveda zakonodajo je možno sprejeti in spremeniti takoj in zdaj, ne jutri, pojutrišnjem, če resno mislimo na to, da moramo izkoreniniti tovrstni kriminal. Namen in volja nista zadosti velika, in tudi ne verjamem, da se bo tu kaj spremenilo. Okrepitev dela tožilcev bi tudi bila možna takoj. Kot že rečeno s strani enega od sogovornikov, bi se morala uvesti tu specialna enota policije, kakršno poznajo tudi druge zahodne države, finančna policija. Res je, da smo imeli voljo in hotenje vpeljati nove redarje in dati uniforme in jih opremiti s pršilci, tega nimamo namena narediti, kar sem zdaj povedal, in ga tudi verjetno ta Državni zbor ne bo dočakal. Gospod Janša je za to govornico poudaril, ko je bila interpelacija o njegovem delu, da ve, kje je izvor kapitala novodobnih bogatašev, da ve, čigave so barke, ladje, jahte, hiše, ampak nobenega tajkuna ali tajkunčka nismo zaprli od tistega momenta, ko je to izjavil. Ali bomo po današnji seji koga res prijeli za njegovo denarnico, ga povprašali o izvoru premoženja? Kajti vemo, da izvor premoženja, spoštovane in spoštovani, je možno preveriti kadarkoli. To lahko storimo danes, zdaj, pri vsakem posamezniku. Za tistega, ki je kaj podedoval, se tudi ve, ker je moral plačati davek na davčni. Če je enormne količine denarja podedoval od umrle tete, se to lahko vidi, jaz mislim, da to ni problema. Danes bomo poslušali verjetno še cel dan mi vi, vi ste kradli, mi nismo, mi smo manj, vi ste več, mi - vi. Nas pa tu ni. Slovenske nacionalne stranke ni bilo v teh svinjarijah, ki imajo za posledico 250.000 glavo množico lačnih in revnih, ki so verjetno živeli v prejšnjem sistemu bolje kot zdaj in ti bodo tudi v končni fazi presodili ali ste še vredni zaupanja ali ne. Velika je sramota za Slovenijo, da je v bistvu to dovolila, in to ni počela samo ta vlada, to je počela tudi prejšnja vlada. In spoštovani, ali bi lahko imeli Bavčarje in Šrote, če jim država ne bi pomagala, ta in prejšnja? Ali veste koliko je milijardo evrov? Milijardo evrov je ogromno denarja. In jaz ne verjamem, da to lahko dobi eden posameznik kar tako v desetletju in pol, preprosto te zgodbe ne verjamem. Gospoda Bavčarja poznam, zelo dobro. Je moj rojak, Primorec. Pred več kot desetletjem in pol je bil na Roški skupaj z mano, z raztrganimi copati, megafonom v roki, bil je nek zastopnik Odbora za človekove pravice. Verjamem, da takrat ni imel niti za en kapučino. Bil je reven fant. Danes ga je sram iti, zaradi tega, ker ima toliko denarja, na srečanje pomladnikov. Boji se srečati z ljudstvom, verjetno zato, ker se boji, da bo kako jajce dobil v glavo. Ampak verjamem, da tem ljudem ni lahko. Ni lahko niti Šrotu, niti Bavčarju, niti Klemenčičevi, ki je okradla največjo zavarovalnico, pa tudi raznim "onom", ki so se polastili denarja na Stanovanjskem skladu, pa tudi drugim. Lahko bi jih našteval, pa nima smisla. Ker ti ljudje preprosto ne morejo med ljudstvo, se skrivajo doma kot podgane v luknjah. Lahko gredo kam drugam. Lahko gredo na razkošne dopuste, verjamem, da je to res. Ampak danes je Slovenija zadolžena bolj, kot je bila takrat, ko smo vstopali na samostojno pot Jugoslavije. In imamo, kot sem že rekel, 250 tisoč glavo množico v spodnjem perilu in nekaj ekstremno bogatih ljudi. Ali bomo tem 250 tisočim slekli še spodnje perilo? Verjetno da, ker zdaj se ne bo nič zgodilo in kradlo se bo naprej. Krade ta vlada in kradla je prejšnja vlada, toliko bolj. Da nazorno povem, kako krade ta vlada, nek tak primer. Zanimivo, danes tu ni ne predstavnika Soda, ki mu je zaupana 2,5-milijardna vsota za upravljanje državnega premoženja, ga ni, ga ni bilo niti na odboru, ne prvič ne drugič. Pa vsaj ta dva nimata opravičila, da ne bi prišla na ta odbor, ker vendar jih je postavila država na to mesto. Danes so kraje, veste, bolj modernizirane. Ta vlada kar pod oznako "zaupno" proda podjetje, recimo, kot je Splošna plovba Portorož. Govorim o zaupnem dokumentu, ker to ni več zaupno, so umaknili to oznako z dokumenta, s tega sklepa. In v tem sklepu piše, da je Vlada Republike Slovenije odločila, da za namen zagotavljanja sredstev odškodnine žrtvam vojnega in povojnega nasilja - beri: domobrancem - proda 43,20% delež Splošne plovbe. Ko sem ministra za finance povprašal, zakaj je podpisal tak dokument kar v svoji pisarni in tja pripeljal notarja, mi je to zanikal. Ampak, glejte, to se je res zgodilo. Na Ministrstvu za finance je ob prisotnosti notarke bil podpisan ta dokument; tu je notarski zapis in zadaj tudi podpis gospoda Andreja Bajuka. Podjetje smo prodali Nemcu, seveda pred tem nismo naredili niti skrbnega pregleda in nadzora poslovanja, ki bi ga morali; k temu so pozivali tudi družbeniki. Ampak saj ni važno, kaj piše v Zakonu o javnih financah, kajne, to ni pomembno. Pa bom vseeno prebral 80. člen, ki pravi, da je pred prodajo posamezne kapitalske družbe potrebno, da se opravi skrben finančni pregled. Svetovalec na Ministrstvu za finance je Žarko Sajič, dobro poznana oseba policiji in ta oseba je sedela tudi na Komisiji za nadzor proračuna. To so metode, ki jih ima današnja vlada. Prejšnja vlada je to počela na bolj zvit način, da se za te svinjarije v kompletu lahko transparentno vidi in izve komaj danes. Jaz se sprašujem, zakaj recimo ima še dandanes dokument oziroma kupoprodajna pogodba pri prodaji deleža Splošne plovbe še vedno oznako "zaupno", če pa gre za prodajo državnega dela. Zakaj, kljub pozivu pooblaščenke za dostop do javnih informacij, Sod in Kad nočeta dati te pogodbe. Če pa govorimo, da opravljamo v tej državi vse zakonito in transparentno. Kako smo prodajali Slovensko industrijo jekla, tudi ni potrebno posebej poudarjati? To veste vi sami. Da ni Zlatorog Maribor, več Zlatorog Maribor, da je Henkel, da ni Istrabenz več Istrabenz oziroma je to samo zgolj na papirju, da je to že OMV, to vemo, da nimamo več Tobačne, to tudi vemo, da nimamo več Droge, to tudi vemo, še marsikaterega drugega podjetja nimamo, zato ker smo ga pustili, da se proda. Hkrati pa govorimo o pravni državi in govorimo o tem, da želimo vzpostaviti socialno enakost. To so pravljice za male otroke, ki ne razumejo teh svinjarij, ki jih počenjamo v imenu pravne države. In Verjamem, da se bo zgodila pravičnost, vsaj takrat, ko bo ljudem zadosti in bo nastopil zakon ulice. In takrat bo prepozno. Takrat bo prepozno. Jaz sem trdno prepričan, spoštovane in spoštovani, če mislimo danes resno, ti sklepi, ki jih imamo pred seboj, so zgolj načelni, niti malo niso takšni, ki bi odpravili posledice. Lepo zamrznimo premoženje tem tajkunom, vpeljimo posebno preiskavo pri vseh teh, ki so si nagrabili več kot 100 milijonov in naprej, pa tukaj postavimo normo. In bomo videli, kako je ta denar prišel zakonito ali nezakonito v privatne roke. Da se dovoljuje zastava nekupljenih delnic še naprej, kot garancija na bankah, takrat, kadar govorimo o menedžerskih pregledih, to je nedopustno. To se počne še danes. Mi govorimo tukaj o neki načelnosti, principielnosti, poštenju, doslednosti, kdo vam bo pa to verjel? Jaz vam enostavno tega ne morem verjeti. Verjetno tudi kdo drug ne. Če ste res pripravljeni narediti tej svinjariji konec, potem danes sprejmimo tukaj sklep, vem, da Državni zbor te pristojnosti nima, lahko pa naloži to sodišču, da se zamrzne premoženje vseh, ki so nenormalno bogateli v zadnjem desetletju in pol. To je normalna norma v vseh drugih zahodnih državah. Poglejte, kako drugi kontrolirajo izvor premoženja, pa boste videli, da je to lepo sistemsko urejeno. Jaz živim blizu Italije. Tisti, ki so premožni se bojijo kupiti nov avto, ker imajo tisti dan, ko so ga kupili, davčno policijo doma na dvorišču. Mi sicer tem sklepom ne bomo nasprotovali, ampak to, kar delate, je verjetno v škodo vam in vam, ker ljudje niso neumni. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Sok, imate proceduralen predlog? Izvolite, gospod Sok.
Jaz bi, gospod predsedujoči, rad opozoril, da je govornik že večkrat izrekel eno in isto laž, in sicer vedno znova ponavlj [[....]]
Gospod Sok, ni replike na predstavitev poslanskih [[...]]
Saj to ni replika. Rad bi vas [[....]]
V razpravi boste imel možnost razpravljati.
Rad bi vas opozoril, da je glede podpisa pogodbe direktor Soda to že večkrat, javnosti pojasnil, ampak gospod Prijatelj nenehno ponavlja to laž, da je bila pogodba podpisana v pisarni gospoda Bajuka. Samo tole sem pač proceduralno želel pripomniti, ker to laž poslušamo tukaj v tem prostoru mislim, da stotič.
Hvala. Gospod Sašo Peče bo predstavil stališče Poslanske skupine Lipa.
Spoštovani prisotni! Jaz sem eden izmed tistih, ki verjame v slovensko gospodarstvo. Jaz sem eden izmed tistih, ki verjame v nacionalni interes. Jaz sem eden izmed tistih, ki verjame, da je bolje v kolikor bogastvo naše države ostane v slovenskih rokah, kot da gre v tuje roke. Pred časom je minister za gospodarstvo dejal, da je bila prodaja Slovenske industrije jekla ena najbolj transparentnih prodaj. Vsi vemo, kako se je omenjena prodaja zgodila, in vsi vemo, kakšna je posledica omenjene prodaje. Po trdnem prepričanju Poslanske skupine Lipa ni na Vladi Republike Slovenije, da preganja s šibo. Na rokah Vlade Republike Slovenije in tega Državnega zbora je, da ustvari take zakone, ki bodo onemogočali črne ali netransparentne prevzeme. Naša država, hočemo ali nočemo, se je odločila za kapitalizem. Iz tega naslova danes črniti nosilce kapitala pomeni, da želimo imeti kapitalizem brez osnovnih elementov kapitalizma. Prišli smo v obdobje tako imenovanega socializma in vse kar danes poslušamo, ob vsem dosedanjih poslanskih skupin, gospodje in gospe, je čisto sprenevedanje. Po moji oceni, po mojem trdnem prepričanju smo danes priča najbolj ceneni volilni kampanji, ki smo ji bili v naši državi priča do sedaj, tako s strani aktualne vlade kot s strani prejšnje vlade. Noben in čisto noben menedžerski prevzem ni bil možen brez prijateljevanja z katerokoli vlado. Kdorkoli bo danes drugače trdil, gospodje in gospe, ta laže. Pred štirimi leti je na tako imenovani nočni seji, ki se je imenovala trojni K-a: klientelizem, korupcija in kraja, stal takratni vodja opozicijskih strank gospod Janez Janša. Pred seboj je imel tako imenovano pršilo WD-40. To isto pršilo s katerim ta isti gospod, le da danes preko drugih oseb, govori o klientelizmu, kraji in korupciji. Takrat mu je naša država ali pa bolje rečeno, takrat smo mu državljani in pa državljanke verjeli. Kje pa smo danes? Po temu, ko je ta isti gospod v štirih letih imel škarje in platno v rokah, da bi razkril ali bolje rečeno preprečil vse omenjene dogodke, ki danes v vseh nas prikazujejo ogorčenje pred javnostjo, med tem ko smo vsi poslanci, vsaj tisti, ki beremo dnevno časopisje, za omenjene zadeve vedeli že leta 2005, 2006 in leta 2007, ta isti gospod, gospod Janez Janša, prši še zmeraj z istim pršilom WD-40. In sedaj osnovno vprašanje o dvoličnosti slovenske politike. O dvoličnosti tistih, ki so imeli v sebi toliko sramu, da so upali podpisati ta zahtevek, za to izredno sejo. Gospodje in gospe! Prvopodpisani gospod Tanko in v osnovi zadnje podpisani gospod Grims, sta vedno znova glasovala proti, tako v letu 2005, kot v letu 2006, kot v letu 2007 in v letošnjem letu 2008, proti predlogom, ki so prihajali s strani Poslanske skupine Lipa, tudi ostalih opozicijskih strank, ko se je govorilo o tistem legalnem parkirišču, ki omogoča vse to, zoper kar danes govorimo. Torej, prenos državnega premoženja na posameznike, ki morajo izpolnjevati tri pogoje, ampak vsi vi ste glasovali proti temu, da bi se o tem razpravljalo v Državnem zboru. Danes pa tu z največjo ihto, veseljem, optimizmom razlagate slovenskim državljanom, kako je to pojem, ki ste ga spoznali januarja letos. S tega mesta, iz govornice Državnega zbora Republike Slovenije upam reči: "Lažete!" Jaz ne trdim, da se omenjene zadeve niso odvijale v preteklosti. Trdim pa eno, če so se kdaj frekventno odvijale, so se odvijale v mandatu gospoda Janeza Janše. V letu 2007 imamo največ menedžerskih prevzemov. Na odboru, ki je potekal v soboto je bilo rečno, pa bom začel z mojimi besedami: "Danes si zatiskati oči, ušesa in usta ter govoriti, da ni res, da slovenska zakonodaja ne dopušča menedžerskih prevzemov, to je laž." Slovenski parlament je sprejel na podlagi avtorizacije Vlade Republike Slovenije zakone, ki so omogočali omenjene akte, to je prvo dejstvo. In kdorkoli med vami bo rekel, da o tem ni vedel, pomeni, da ne sprejema slovenske zakonodaje do te mere, kot bi jo moral. Jaz vem za sebe. Kot Sašo Peče - poslanec Poslanske skupine Lipa, sem predlagal zakon o prevzemih. Zakon o prevzemih, ki bi onemogočil koncentracijo kapitala neupravičeno, kadar bi za to obstojal tako imenovan upravičen interes s strani lokalnih skupnosti ali države ali zainteresiranih. Veste kaj se je zgodilo? Niti v razpravo v Državni zbor ni prišel. Zakaj ne? Gospodje, ker ste vi, tisti, ki danes trdite, da ste šele zdaj spoznali, kaj se odvija v naši državi, to govorili. V okviru Poslanske skupine Lipa smo predlagali preko 20 razprav, na katerih bi govorili o Sodu, Kadu, "preparkiranju" kapitala, o prenosu prodaj državnega lastništva vsega tistega, kar so generacije pred nami ali drugače reče - dedje, babice ustvarjali. In ne, prvopodpisani gospod Tanko in zadnje podpisani gospod Grims sta vedno znova glasovala proti. In če nekdo reče, da je po treh letih in pol, šele po 75% svoje vladavine prišel do spoznanja o tem, kaj se odvija v naši državi, gospodje in gospe, potem lahko z vso gotovostjo, in verjamem, da bo vsak pri sebi to tudi razumel, rečemo, da je vlada Janeza Janše nesposobna na tem področju stopiti na prste, pa ne bom rekel dvojni morali, zaradi tega, ker sinonim za dvojno moralo je vlada republike Janeza Janše. Prej sem govoril o treh elementih, ki so nujno potrebni za katerikoli prevzem. Priznali to ali ne priznali to, ampak to so dejstva. Prvič povezava Vlade Republike Slovenije z menedžmentom. Vsi vemo, da sestanki, pa naj si bodo okoli aktualnih dogodkov, so se odvijali v kabinetu predsednika Vlade ali drugače povedano gospoda Janeza Janše. Takrat se je začelo dogovarjati o koncentraciji kapitala, navkljub temu, da je prepovedan. Drugi element, ki je nujno potreben, je seveda zakonodaja. Gospodje in gospe, ki ste zdaj tu prisotni, decembra lansko leto smo imeli zadnjo novelo zakona o prevzemih. Koliko poslancev je sploh razpravljalo ob noveli zakona o prevzemih? Bore, bore malo. Ker, dokler materija ni prišla na naslovnice dnevnega časopisja, toliko časa pač ni zanimala poslancev Državnega zbora. In tretja zadeva, gospe in gospodje, kaj je potrebno za uspešen menedžerski prevzem? Finančna sredstva. V aktualnih zadevah, tistih, ki jih je Vlada Republike Slovenije, ali drugače rečeno, gospod v.d., se opravičujem, gospod Janez Janša izpostavljal, so potrebna finančna sredstva. In kdo je zagotavljal finančna sredstva za aktualne prevzeme? Nova kreditna banka Maribor in Nova Ljubljanska banka. Ampak, ali vam povem, kakšna je značilnost teh dveh bank? Obe sta v popolni odvisnosti od vsakokratne aktualne vlade. V tem primeru se zopet srečamo z odgovorom na vprašanje, kdo sestavlja Vlado - gospod Janez Janša. Roko na srce, meni je dokaj vseeno, kaj se je dogajalo v času Marije Terezije. Če bomo slovenski narod, pa ne bom rekel "fopali", pa ne bom rekel, no, kakorkoli, saj me razumete, kaj se je dogajalo pred letom 1999, pred letom 1950 ali nenazadnje v času Marije Terezije, do kje bomo prišli? Do izključno politične debate. In čemu je ta namenjena? Odgovor poznamo, vsak pri sebi - volilni kampanji. Ničemur drugemu. Ampak, naj vam povem, Nova kreditna banka Maribor in Nova Ljubljanska banka, v obeh postavlja upravo, nadzorni odbor, direktorje Vlada Republike Slovenije. Zato kdorkoli bo danes govoril o netransparentnosti in da organi pregona, pa najsi bo to ATVP ali pa Urad za varstvo konkurence, ni mogel ničesar narediti, s tega mesta, z govornice Državnega zbora prav tako povem - lažete! In kaj je osnovni "message", ki ga hočemo v okviru Poslanske skupine Lipa povedati vam, dvolični politiki, drugače vam ne morem reči. Kdorkoli bo rekel, po treh - kolega Jerovšek se smeje, verjetno zaradi neznanja, iskreno upam, da ne zaradi česa drugega [[...]] [[Oglašanje v ozadju.]] Ja, kolega Jerovšek, tudi vi ste dvolični, ker niste pripravljeni nameniti 10, 30 ur za to, da pregledate zakone, ampak slepo verjamete tistim, ki vam kažejo, kako glasovati. In to ponuja, in sedaj govorim državljankam in državljanom naše države, ne vam, ker smo vam govorili štiri leta, če kdo ponuja drugačno politiko, politiko, ki mora biti po meri ljudi, ne politike, ki mora biti po meri tega, kar ustvarjate, kapitalske prijatelje, nenazadnje tudi prejšnja vlada, potemtakem je treba spremeniti miselnost. Enako vredno obsodbe in greha je, samo nemo iz nerazumevanja podpirate aktivnosti kapitalskih prijateljev in se kasneje, 30 dni pred volitvami, sprašujete, kako je to možno v naši državi, medtem ko ste ravno vi, ali bolje rečeno, Državni zbor je vse to omogočil. Gospe in gospodje, sramotno je, da nekdo po treh letih in pol, ko ima škarje in platno v rokah, ko imajo v rokah vse institucije naše države, reče "jebemti, sedaj sem se pa seznanil s tem, da se odvijajo tako imenovani procesi". Slovensko politiko kratkomalo moramo označiti za politiko dvoličja ali, bolje rečeno, za politiko manipulacije slovenske države. Ampak pred tem si odgovorite na vprašanje, ali si naši državljani, pred menoj je govornik govoril o 250 tisočih ljudi, ki težko preživijo iz meseca v mesec. Predsednik Vlade gospod Janez Janša jih je na poslansko aktivnost gospe Barbare Žgajner Tavš zanikal, jih je izbrisal z našega področja. Ni hotel sklicati izredne seje. Gospodje in gospe poslanke pa ste onemogočili razpravo v Državnem zboru za vse tiste, ki težko preživijo iz meseca v mesec. Ampak tako vehementno in vsi v polnem mahu pa zagotovite obstoj dvoličnosti in neverodostojnosti v okviru Državnega zbora. Glede na to, da je moj čas žal računalniško omejen, gospodje in gospe, če resnično težite k vsaj delu besed, ki jih izpostavljate za to govornico in ki jih boste kasneje izpostavljali, v Poslanski skupini Lipa vam ponujamo predlog sklepa, ki bi, ne za nazaj, ne za včeraj, ne za štiri leta ne za sto let nazaj, ker vemo, da iz vsega tega ne bo nič, ampak ki vam ponuja za jutri, za čez šest mesecev, za čez pet let sklep, da nemudoma naša država ustavi vse postopke privatizacije, ki se odvijajo preko največjega parkirišča, to sta Sod in Kad, ki sta v rokah ministra za gospodarstvo in predsednika Vlade. Podprite ta sklep. Če vam je res nekaj do tega, da postanejo zadeve transparentne! Ampak, gospe in gospodje, če tega ne boste podprli, so vaše besede tako zelo cenene, da iskreno upam, da je slovenska država spregledala to dvolično igro. Sklep bo na glasovanju po vsej verjetnosti še nocoj. Takrat pokažite, koliko vas je skupaj. Hvala.
Hvala. Gospod Zvonko Černač bo predstavil stališče [[...]]Moment, gospod Černač. Proceduralni predlog.
Hvala lepa, gospod predsednik. Čakal sem, če boste po zaključku predgovornika opozorili, ko je z mesta, kjer ni moč polemizirati, se pravi v predstavitvi poslanskih skupin, kolega Jerovška, ki ga poznam 12 let, označil za dvoličneža. Mislim, da si je bil zaslužil vsaj blago opozorilo z vaše strani, zato dajem proceduralni predlog, da to storite.
Strinjam se z vami, da je govorjenje v Državnem zboru predvsem pod današnjo točko v nevarnosti, da bo zelo žaljiv. Ampak, žal, to sem že enkrat rekel, to je davek na svobodo besede in ni replike na repliko. Imate proceduralni predlog. Dovolite, da končam. Mislim, da kdor žali, najbolj svoj obraz kaže publiki tu notri in vsem, ki nas spremljajo. Izvolite, gospod Peče.
Hvala lepa. Nemo spremljanje kriminala, nepravilnosti [[...]]
Gospod Peče, proceduralni predlog.
Proceduralni predlog je [[...]]
Ne razprave. Besedo ima gospod Zvonko Černač, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovane kolegice in kolegi, vsi ostali prisotni! V času, ko Slovenija beleži ugodne makroekonomske kazalce, ki so nam pretekli teden ob zaostritvi javne porabe in zmanjšanju sredstev za nekatere nakupe oborožitvene tehnike ter povečanju sredstev na področjih izobraževanja, na področjih Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve ter na področju varstva okolja omogočili sprejetje rebalansa letošnjega proračuna, ki izkazuje proračunski presežek v višini 0,2% bruto družbenega proizvoda, v času, ko se v Sloveniji iz leta v leto povečuje število novo ustvarjenih delovnih mest, 35.200 jih je bilo ustvarjenih v zadnjih treh letih, v času, ko beležimo najnižjo brezposelnost v zgodovini samostojne države, v času stabilnih razmer na področju pokojninske in zdravstvene blagajne in v času, ko se zaradi zunanjih dejavnikov, na katere, žal, nimamo bistvenega vpliva, povečevanja cen nafte in hrane, soočamo s problemi, ki jih prinaša inflacija, torej v tem času, spoštovane gospe in gospodje, se soočamo tudi s pojavi, ki niso samo posledica dobrih gospodarskih razmer in gospodarnega ravnanja posameznikov, pač pa predvsem posledica in rezultat dolgo načrtovanega procesa, ki se je ob podpori prejšnje oblasti LDS začel v 90-ih letih, sedanja oblast pa tega procesa kljub novemu zakonu o pidih, novemu zakonu o prevzemih in drugi zakonodaji, ki je bila sprejeta v tem obdobju, žal ni uspela preprečiti. Vprašamo se zakaj? Zato, ker so se najpomembnejše odločitve zgodile pred spremembo zakonodaje v tem mandatu in zato, ker neodvisni regulatorni organi, ki so bil do nedavnega vodeni s strani tistih, ki ste jih postavili v prejšnjih mandatih, niso opravili svojega dela. Nikakor ne moremo namreč sprejeti teze, ki jo je v razpravah na Odboru za gospodarstvo v soboto lansiral eden izmed bivših LDS ministrov, ki je mimogrede med tem preoblekel suknjič iz modrega v oranžnega, ko je dejal, citiram: "Ko odpremo pokrovko in pogledamo, kaj je spodaj pod to tajkunizacijo, pa gledajo ven glave SDS, ključnih ljudi članov stranke", konec navedka. Pri tem pa ni poimenoval nobenega imena. Kapitalsko medijski oligarhi, o katerih govorimo danes, gospe in gospodje, v Sloveniji so znani. Imajo ime in priimek in imajo tudi ustrezno politično barvo. In ven, spoštovani, gledajo predstavniki Socialnih demokratov, LDS in Zaresa. To so te glave, ki gledajo iz teh pokrovk. Glavni med njimi izhaja iz vrst Socialnih demokratov, obvladuje poleg dveh pivovarn, Radenske, Fructalovih sokov še velik del medijskega prostora preko Dela in Večera. Drugi, ki izrazito izstopa iz tega povprečja, je predstavnik LDS, lastnik številnih podjetij, poleg marine, Term Čatež, DZS-ja obvladuje drugi del medijskega tiskanega prostora preko časopisne hiše Dnevnik. To so te glave, lahko bi jih še naštevali. Pri najboljši moči ne najdemo med njimi predstavnikov SDS. Na tej točki pa je potrebno poudariti, da ni dobro problematizirati vsega po dolgem in počez. Niso sporna tista podjetja in tisti, ki so jih v tem obdobju lastninili na transperenten način in v skladu z veljavno zakonodajo, tako da so bili varovani interesi malih delničarjev, varovana delovna mesta in tisto, kar je najpomembnejše, da je bilo poskrbljeno za njihov nadaljnji gospodarski razvoj in ustrezno podjetniško konkurenčnost. Problem pa so tisti, ki so izkoristili prazen prostor, delovali prikrito in niso zasledovali izključno gospodarskih ciljev pri svojem početju. Prej je nekdo omenil, češ, kje ste še videli državo. Kje ste še videli državo, da se neka uslužbenka pojavi kot najbogatejša Slovenka in vsi samo debelo gledamo? Govorimo o problematiki koncentracije kapitala v Sloveniji in na podjetjih poštnih nabiralnikov in vprašanje koncentracije medijskega lastništva v povezavi z ustavno pravico do obveščenosti. In če se zreduciramo na ta nivo, lahko rečemo, da govorimo o novih slovenskih kapitalskih in medijskih oligarhih, ki so to postali na skrit način, daleč od oči javnosti in z namenom obvladovanja tako kapitalskega kot medijskega, žal pa tudi političnega prostora v Sloveniji. In to, gospe in gospodje, je temeljni problem te razprave danes. Problem, glede katerega mora politika v Državnem zboru zelo jasno in odločno povedati, da mu bo naredila konec in da ne bo dovolila, da Slovenija postane ujetnica teh interesov. Poslanci Slovenske demokratske stranke smo zahtevali izredno sejo o tem vprašanju zato, ker menimo, da ni dobro, da se politika na tej točki razhaja. Politika se mora tukaj poenotiti. Gre za vprašanje demokracije, za vprašanje normalnega razvoja Slovenije v prihodnje, za vprašanja, ki presegajo ozko volilno matematiko. Slovenija dosega ugodne gospodarske rezultate, nahajamo se v ugodnem razvojnem okolju. Ključni izziv za politiko danes je odgovor na vprašanje, kako te rezultate prerazporediti na čim širši krog ljudi. Gotovo nepregledne koncentracije, ki ustvarjajo kapitalske in medijske monopole, niso prava pot. Če že zanemarimo povsem osnovno vprašanje, ki se vsakemu povprečnemu državljanu ob teh dogodkih poraja, od kod nekemu članu SD-ja oziroma LDS-a nekaj deset milijonov evrov za nakup kapitalskih in medijskih deležev, je ključen odgovor na vprašanje, kako je mogoče z nekaj deset milijoni evrov postati lastnik milijardnega premoženja. Za odgovor na to vprašanje se moramo podati kar nekaj let nazaj. Podati se moramo v obdobje, ko se je privatizacija začela, tam nekje v letu 1994. Takrat smo vsi dobili certifikate in z njimi smo dobili tudi pide. Vanje je bilo vloženih 1,3 milijona oziroma 70% vseh certifikatov. Pidi naj bi se po določenem obdobju spremenili predvsem v vzajemne sklade. To se ni zgodilo. Zgoditi bi se moralo do začetka leta 2004. V začetku leta 2004 je bilo preoblikovanje končano in takrat je imelo 23 delničarjev v Sloveniji v lasti 99% kapitala pidov. Da je takratna politika temu procesu asistirala in da ga ni preprečila, kljub temu, da je imela za to vse vzvode, priča izjava takratnega in sedanjega poslanca Toneta Anderliča iz leta 2004 v oddaji Tarča, citiram: "Če bi Vlada," mišljena je Ropova vlada, "želela zakon o pidih spraviti skozi parlament, bi ga tudi spravila", konec navedka. Zakon je bil sprejet v tem mandatu, kot veste, gospe in gospodje, očitno prepozno. Tisto, kar v tem trenutku najbolj bode v oči, pa je, da gre v teh primerih za primer tako imenovane legalne korupcije. Pojava torej, ko se lastniki kapitala, menedžerji na formalen ali neformalen način povežejo s politiki zaradi oblikovanja zakonov, interesnim skupinam omogoča ohranjanje ali prisvajanje zasebnih koristi. In prav to se je žal zgodilo pred letom 2004. Če pogledamo to delovanje v preteklosti se ne moremo znebiti občutka, da so ti organi, ki bi morali ukrepati, na eni strani niso ukrepali takrat, ko bi morali oziroma, na drugi strani so se oglasili takrat, ko je bilo potrebno v javnosti zaščititi katerega od teh oligarhov. Najbolj vroč primer beležimo v zadnjem času, ko se na primer korupcijska komisija na zelo neverodostojen način postavi v zaščito predsednika uprave Viator&Vectorja, popolnoma pa utihne, ko je potrebno govoriti o ravnanjih, v katera so udeleženi visoki funkcionarji SD-ja oziroma LDS-a. Ta zgodba se očitno iz preteklosti nadaljuje in še vedno nismo imuni pred temi procesi. Regulatorja trga, ki bi morala odigrati aktivno vlogo v teh procesih, mislim predvsem na Urad za varstvo konkurence in Agencijo za trg vrednostnih papirjev, ste gospodje postavili vi. Mandat se jima je iztekel šele pred kratkim. Takrat sta se poslovila dolgoletna direktorja Andrej Plahutnik in Neven Borak. Slednji zelo težko. Na vsak način je hotel diskreditirati svojega naslednika. Spomnimo se, v času njunega direktorovanja smo bili priče predvsem ugotovitvam, da posegi teh institucij niso mogoči v nobenem izmed teh odmevnih primerov, ki smo jim priče danes. Ampak glejte, v zelo kratkem času in ob isti zakonodaji so se pričeli ustrezni postopki. Ali res samo zaradi nesposobnosti prejšnjih vodstev? Težko verjamem v kaj takega. Da je bila asistenca politike tem procesom v preteklosti splošna, priča tudi odločba Ministrstva za kulturo iz leta 2003, ki je Pivovarni Laško dovolila povečati delež v delu preko 20%, kar je storila takratna ministrica Socialnih demokratov gospa Andreja Rihter, pa, recimo, ravnanje Jožeta Leniča, to je tisti poslanec in politik LDS, ki je baje skril pravo, dvakrat višjo, cenitev Zavarovalnice Triglav in je tik pred razrešitvijo z mesta direktorja Kada prodal delež dela trem do Pivovarne Laško prijaznim podjetjem. Takrat, gospe in gospodje, se je začela medijska koncentracija in takrat se je prikrito tudi že zgodila. Enako velja za Dnevnik in številne druge primere. V tem mandatu, gospe in gospodje, smo se v koalicijski pogodbi obvezali za postopen in pregleden umik države iz gospodarstva. Ravno zaradi tega, da se taki postopki ne bi več dogajali, predvsem pa zaradi tega, ker smo želeli moderno, demonopolizirano, konkurenčno in hitro razvijajoče se gospodarstvo. V takem gospodarstvu politika nima kaj iskati. S strani Socialnih demokratov, s strani LDS smo bili najprej kritizirani, da to počnemo prepočasi; to je bilo na začetku mandata. Nakar po tistem, ko so se te prodaje začele dogajati, smo bili kritizirani, da to počnemo prehitro. In kar naenkrat smo bili deležni tudi očitka o tem, da bomo razprodali družinsko srebrnino - oprostite, kam sodi družinska srebrnina, če ne v omare državljank in državljanov, v primeru Triglava - in da ne bo ostalo za zanamce ničesar. Vlada je, kot veste, glede načina prodaj državnih deležev oziroma deležev državnega premoženja, torej tudi glede deležev Soda in Kada, kljub temu, da nad tem nima neposredne pristojnosti, sprejela priporočilo oziroma usmeritev - zgodilo se je to dobro leto po volitvah -, po kateri je deleže razdelila v tri skupine. V prvi skupini so bile tiste naložbe, ki ne kotirajo na borzi, tu je bil glavni kriterij maksimiranje prodajne vrednosti naložb. V drugi skupini so tržne naložbe; glede teh je bila usmeritev, da je treba z njimi upravljati kot dober gospodar s ciljem maksimiranja vrednosti premoženja. In v tretji skupini so naložbe, za katere časovno omejevanje prodaje ni ustrezno; gre za deleže nacionalno pomembnih podjetij, letalskega prevoznika, Aerodroma, Zavarovalnice Triglav, bank in tako naprej. Skratka, tisto, kar je pomembno, v vseh teh primerih je bila zagotovljena prodaja na transparenten način, na način maksimiranja dosežene cene in doseganja maksimalnih koristi za podjetja in zaposlene. Rezultat teh procesov je presežek na Kadu in Sodu. Na Sodu znaša 635 milijonov evrov ta presežek, za razliko od primanjkljaja, ki smo ga podedovali v letu 2004, ki je znašal preko milijarde evrov. V preteklosti sta bila ključna človeka na Sodu gospod Rop in gospod Milan Martin Cvikl. V njunem obdobju je bilo prodanih 825 naložb. Večina od teh z neposredno prodajo, Italijani bi rekli, "sotto tavola", pod mizo. Verjetno je posledica teh prodaj tudi manjša dosežena cena in s tem enormen primanjkljaj v letu 2004, ki smo ga podedovali in je znašal preko milijarde evrov. Mnogo je teh primerov. Naj navedem samo enega iz mojega okolja. Primer podjetja Liv. Ni bilo dovoljeno idrijskemu Kolektorju, da bi kupil delež v Livu od Kada po ceni 11.702 slovenskih tolarjev. Kupil pa ga je kasneje od gospoda Igorja Laha po ceni 35.700 tolarjev. S tem, da je seveda ta gospod predhodno podjetje ustrezno očistil, razdelil na nekaj podjetij in je bil ta maksimalni dobiček, ki je rezultirat iz tega naslova, še mnogo, mnogo večji. To je bil ta način, za razliko od tega, ki se dogaja sedaj in ki mu nasprotujete in mu očitate, najbolj izrazito na področju Slovenske industrije jekla, kjer je bila javna prodaja, 8 interesentov, 3 ponudbe, dosežena izbrana najvišja cena. In Splošne plovbe, kjer ne gre za problem doseganja cene, bila je dosežena po pogajanjih in po licitaciji najvišja cena. Tisto, o čemer je govora o pogodbi med državo in Sodom, med državo samo, gre samo za to, da se je državni delež prenesel na Sod zato, da se je lahko dosegla višja prodajna vrednost. In glede gospoda Predaliča v Istrabenzu. Gospod Predalič, kot ste lahko zasledili iz medijev, je odstopil tisti trenutek, ko je izvedel za stvari, za katere kot član nadzornega sveta ni mogel vedeti. Gospod Predalič ni član nadzornega sveta FB Investicij, niti ne družbe Maksima Holding, ki sta izvajala določene postopke v povezavi z Istrabenzom. In v trenutku ko so te zadeve prišle v javnost, je odstopil. Če lahko zaključim. Na področju zakonodaje smo v tem obdobju sprejeli Zakon o pidih in Zakon o prevzemih. Prejšnjih zakon o prevzemih je bil sprejet leta 1997. 1997! Ne razumem gospoda Lahovnika, prejšnjega gospodarskega ministra v času Ropove vlade, ki je imel vse možnosti za novelacijo tega zakona, da tega ni storil takrat, ampak je vplival na te zadeve šele, ko je pristal v opozicijskih klopeh. Tega enostavno ne razumem. Ampak ne glede na to. Tudi če je bila ta njegova gesta pripomoček k temu, da se je ta zakon spremenil, je dobrodošla. Ampak zakon se je v tem mandatu spremenil. Problem ni ta zakon, ki ga imamo sedaj. Problem je, da smo imeli zakon od leta 1997 do leta 2006 brez sprememb. Tisti zakon je namreč dopustil največji val tako imenovanih menedžerskih prevzemov, ko so menedžerji in lastniki družb za upravljanje prevzemali pooblaščene investicijske družbe, ki so nastale z zbiranjem lastninskih certifikatov. Zakon je omogočal parkirišča in šele sedanji zakon omogoča razkritje teh parkirišč na ta način, kot smo mu priča v primeru Kolonela. Spremenjena sta bila, kot veste, tudi zakon o bančništvu in zakon o gospodarskih družbah. Glede finančne policije je SDS, ko je bila v opoziciji, predlagala ta mehanizem in s tem nimamo nikakršnih problemov. Bojimo se samo, da bomo imeli enake ljudi, kot jih imamo sedaj v različnih nadzornih inštitucijah, in da s samo spremembo organiziranosti ne bomo dosegli boljšega dela. Potrebno je spremeniti poleg spremembe organiziranosti tudi miselnost, postaviti tiste ljudi, ki so sposobni te posle opravljati in potem lahko pričakujemo rezultate. Spoštovane kolegice in kolegi! Nekdo je v soboto na odboru dejal, da je ta zgodba povezana z volitvami in nadaljeval na ta način, da je gospod Rop, kot takratni predsednik LDS-a in vlade, volitve izgubil ravno zaradi takšnih zgodb. Ampak glejte! Zanimivo, kaj nam zdaj vi sami govorite?! Vi sami po treh letih nam govorite, gospod Rop si želi nazaj na oblast, res, da v drugi preobleki, pod drugo blagovno znamko, ampak še vedno je tukaj izrazito prisoten, ne danes tukaj v dvorani oziroma ravnokar je prišel in ga pozdravljam. Gospod Gregor Golobič, ki je v ozadju skrbel za vse te procese v preteklosti, se je ponovno vrnil na politično prizorišče. Res, da tudi on v novi, ne več modri, pač pa v oranžni obleki, a z istimi ljudmi in z isto vsebino. Če kdo to zgodbo aplicira na volitve, potem ste to vi. Mi smo jo odprli zaradi tega, ker želimo, da v Državnem zboru sprejmemo zelo jasne politične ugotovitve, s katerimi damo jasno podporo pristojnim institucijam za delovanje na tem področju. Žal me je glasovanje na odboru presenetilo. Sklepov, ki po moje niso bili v ničemer sporni, pomenijo pa v primeru enotne podpore jasno politično usmeritev in enotnost, ki je za učinkovito ukrepanje nujna, na odboru v opoziciji žal niste podprli. Mislim, da to ravnanje kaže na verodostojnost oziroma neverodostojnost izjav. Kakšna je torej gospe in gospodje razlika med letoma 2004 in danes? Z dolžnim spoštovanjem, vaše aktivnosti v obdobju, ko ste bili na oblasti, in vaše ravnanja govorijo o tem, da je takratna politika tem procesom asistirala, in to na več načinov. S tem, da ni pravočasno sprejela potrebnih sprememb zakonodaje, govoril sem že glede pidov, glede prevzemov, s tem, da je v javnosti pod krinko javnega interesa in ob apatičnem odnosu neodvisnih institucij ustvarjala podlage za tisto, kar se je dokončno zgodilo pa res v našem mandatu. Danes pa smo v situaciji, ko aktualna politika želi te procese preprečiti in želi ustvariti transparentnost na tem področju. To je bistvena razlika. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo sklepe podprli, ne bojimo se odgovornosti, nasprotno. Namen te seje je po našem sprejem odločitev, ki naj dajo pristojnim institucijam v državi jasen signal, da morajo preprečiti izigravanje zakonodaje in s tem nastanek kapitalskih in medijskih povezav, čemur smo priča v zadnjih dneh, ki niso dobre za Slovenijo, so škodljive tako za razvoj demokracije kot za razvoj medijskega prostora, predvsem pa za nadaljnji razvoj gospodarstva in za konkurenčnost slovenskega gospodarstva, s tem pa tudi za razvoj blaginje v naši državi. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Dušan Kumer bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana ministra, spoštovani drugi člani vladne garniture, spoštovane kolegice in kolegi! Najprej bom začel s kritiko predlagateljev sklica te današnje seje in pa vodstva Državnega zbora. Svoj odnos do samega problema korupcije in klientelizma pa tudi do opozicije v Državnem zboru ste pokazali danes dopoldne pri določitvi časa za današnjo razpravo. Opoziciji ste dali za razpravo nekaj več kot dve uri in pol, sebi pa ste oddelili več kot sedem in pol ur. Zato seveda drugič predlagam, da opozicijo preprosto izključite iz take diskusije. Mislim, da v teh sedmih in pol urah danes, boste s svojimi nastopi pokazali in največ povedali sami o sebi. Ne glede na to diskriminatornost, smo v Poslanski skupini Socialnih demokratov vedno bili, smo in tudi bomo v prihodnje pripravljeni sodelovati in iskati rešitve in predloge za bolj pravično porazdelitev nekdaj družbene lastnine. Vendar se ta naša pripravljenost ne veže na osnovno intenco te izredne seje, ki je sklicana na pobudo poslanca SDS, ne celotne koalicije, da ponovno razpravljamo le o obdobju pred letom 2004 in nič o zadnjih štirih letih, ko je bilo za koncentracijo kapitala to obdobje najbolj ugodno. Še več, na današnji izredni seji s predlaganimi sklepi nalagamo Vladi in nadzornim inštitucijam, da počnejo tisto, kar je njihova osnovna naloga in dolžnost. Namesto da bi mi poslušali v Državnem zboru, kakšna je njihova ocena nastale situacije in kakšne ukrepe so pripravili, nas boste 7 ur in pol prepričevali in nam predavali o zgodovini za 50 in več let nazaj. Govorim o poslankah in poslancih predvsem največje stranke. Že na daleč, na 100 kilometrov se vidi, da nekdo iz kokošnjaka krade kure. In v te malverzacije in lopovščine, razen v nekaterih posamičnih primerih, so praviloma vmešani posamezniki iz ali blizu oblastne politike, je pred štirimi leti nekdo dejal v tej isti dvorani, ne za to govornico, ampak v klopi. Takrat je bil glasen v opoziciji, danes molči na oblasti. Pričakoval sem, da bo predsednik Vlade zmogel, da bo imel obraz in stopil pred slovenske davkoplačevalce in si vzel nekaj več kot 5 minut časa. Pričakujem sicer, da bo lahko to storil še danes, da pride popoldan v soj medijskih žarometov za tako pomembno temo, kot sta korupcija in klientelizem. Po mnenju vas in nas vseh to je problem. In opozicija na ta problem opozarja vsa štiri leta. Podatki so o tem problemu zelo jasni. V letu 2001 je bil izveden en prevzem, v letu 2002 en prevzem, v letu 2003 in 2004 noben prevzem, v letu 2005, ko ste vi prevzeli oblast, štirje prevzemi, v letu 2006 trije prevzemi in v letu 2007 11 prevzemov in v letošnjem letu, ko smo še komaj na začetku 6. meseca, osem prevzemov. Samo v času te vlade se je torej zgodilo 26 prevzemov. In o tej koncentraciji menedžerskih prevzemov v letu 2007 ima smisel govoriti v Državnem zboru. Zakaj je prišlo do te koncentracije, kje so vzroki in razlogi, ali je to posledica realizacije vašega koalicijskega programa o odprodaji državnega premoženja v teh zadnjih štirih letih? Predvsem pa: Kaj smo ali kaj bomo naredili, da se to ne bi dogajalo. Vse drugo je ponavljanje že videnega. Zimzelene šlagarje o korupciji, klientelizmu, o Forumu 21, o SD-ju, o LDS-u je ta koalicija prepevala v tej isti dvorani že leta 2004, in to celih 72 uri na izrednih sejah Državnega zbora in o korupciji in o interpelaciji takratni vladi. Če ste morda pozabili, naj vas spomnim. Letos je leto 2008, ne več leto 2004. In danes skušate zgodbo ponoviti, ko tik pred volitvami napovedujete vojno tajkunom. Ponovno želite tako kot pred štirimi leti peljati ljudi žejne čez vodo. Verjamem, da vam to tokrat ne bo uspelo. Preveč podcenjujete ljudi. Če bi vlada imela resničen motiv, se spopasti s korupcijo in klientelizmom, bi delovala vsa štiri leta sistemsko, s primerno zakonodajo in političnimi sredstvi, ki jih imate vsa na voljo. Tega, kar pa počnete te dni, pa ni mogoče razumeti drugače kot ceneno predvolilno kampanjo. Če vi to priznate ali ne. Še samo dva meseca, potem so počitnice, imamo do volitev. In vi prihajate, kaj vse boste storili še do takrat v tej vladi. Če bi vlada imela resničen motiv, tako kot sem na začetku rekel, potem bi danes bil v tej dvorani prisoten tudi predsednik Vlade Janez Janša, ki je o teh stvareh leta 2004 veliko vedel in danes ve in mislim, da največ ve. Sklicujete se na neodvisne institucije, ki v tem mandatu niso delovale. Zakaj ste ukrepali šele sedaj? Zato, ker vam je to preprosto ustrezalo, da so si prijatelji, ki so se avgusta 2005 dobili v pisarni Janeza Janše, na Gregorčičevi 20,razdelili milijarde. Glede na predstavitev enega od kolegov danes pri poslanskih, upam, da čez nekaj let ne boste podtaknili tudi Janeza Janše, da je član SD-ja, ker je bil član ene od predhodnic stranke Socialnih demokratov in ker se je sestal z gospodom Šrotom in Bavčerjem, ki ju danes pripisujete Socialnim demokratov. Danes pa ste si te iste prijatelje, s katerimi ste sklepali kravje kupčije, izbrali za tarče pri obravnavi koncentracije kapitala, korupcije in klientelizma. Danes je že bilo rečeno, da ne gre samo za te tri subjekte, da je tega veliko več, in da se je veliko več tega zgodilo tudi v tem štiriletnem mandatu. Nekdanja državna sekretarka Andrijana Starina Kosem je v pismu predsedniku Vlade Janezu Janši, junija 2007, zapisala, citiram: "Naloženo mi je bilo, da naj potem, ko bo Pivovarna Laško pridobila pomemben kapitalski delež v časopisni hiši Delo, uredim tako, da bomo imeli zagotovljen večletni vpliv na imenovanje nadzornega sveta Dela in s tem uredniško politiko te hiše. "In dalje," da so bili moji občutki pravi, da država, beri vlada, nima namena izgubiti vpliva v gospodarstvu, je moj dodatek, se je izkazalo, ko me je konec maja poklical minister Vizjak k sebi in mi dejal, da se je pogovarjal s predsednikom in da želi, da odstopim kot državna sekretarka in kot predsednica nadzornega sveta Kapitalske družbe. Odgovorila sem, da sem se s predsednikom dogovorila, da v skladu z vladno uredbo o nezdružjivosti funkcij odstopim do roka, to je do 31.8.2007, da pa za odstop iz nadzornega sveta Kada ni razlogov, saj ne bo več obstajala kolizija interesov. Vizjak je odgovoril, da ministrstvo mora, in to poudarjam, mora imeti neposreden vpliv na Kad, kar je bilo v osnovnem nasprotju z intencijo vladne uredbe o nezdružljivosti funkcij oziroma je to samo idejo uredbe v osnovi negiralo." konec citata. Takšna je praksa tega mandata. Kot je tudi o sumih milijardnih oškodovanj družbenega premoženja, pod katere se lahko podpiše ta vlada. "Ne bomo odgovarjali, ker mi ne polagamo računov nikomur," je večni odgovor. Na številna poslanska vprašanja v Državnem zboru, tudi sam sem jih večkrat postavil, nismo dobivali odgovorov oziroma jih niso slovenski davkoplačevalci, pa čeprav gre za oškodovanje njihovega denarja, ne zasebnega kapitala. Arogantno, oblastniško so bili prezrti vsi pozivi opozicije še nekaj tednov nazaj. Še več, onemogoča se celo delo v eni in edini preiskovalni komisiji, ki jo vodi opozicija, v kateri kaže, da bi lahko prišlo celo do epiloga. Vladna koalicija bo očitno storila vse, da se prepreči razjasnitev škandalozno slabega nakupa osemkolesnikov. Zato v tem mandatu niso dobile epiloga mnoge zgodbe: Mercator, Pediatrična klinika, Iskraemeco, Paloma, TDR Metalurgija Ruše in tako dalje in tako dalje. Tajkunske zgodbe se dogajajo v času, ko ima ta vlada vsa sredstva in vzvode, da bi to lahko in ne nazadnje bi morala preprečevati. Pa ni. Zakaj, je seveda vprašanje. Zato, ker je bila v tem procesu sama preko Kapitalske družbe in Odškodninske družbe tudi soudeleženka. Vladajoča koalicija je na začetku svoje poti pripravila teren za tisto, čemu sedaj pravite tajkunsko politične povezave. Znižala je obdavčitev kapitalskih dobičkov za polovico. Omogočila lažje menedžerske prevzeme in znižala davčno obremenitev najbogatejšim. Poleti leta 2006 smo v parlamentu opozicijski poslanci vztrajali, da je treba otežiti menedžerske odkupe podjetij, ki so potekali na sporen način. Menedžerji so namreč brez kapitala podjetja kupovali tako, da so za bančno posojilo zastavili delnice ciljnega podjetja. Ampak za koalicijo leta 2006 to ni bil problem in so zavrnili vse predloge in vse pobude iz opozicije in so rekli, da se to pri nas ne more dogajati. Danes, dve leti kasneje, je seveda to problem, in to prioriteten problem. In res je problem. Zadnje leto pred volitvami se je zato ideologija zasukala. V začetku leta je koalicija sprejela novelo zakona o prevzemih in novelo zakona o bančništvu, s katerim je preprečila zastavo vrednostnih papirjev ciljne družbe za pridobitev bančne garancije. In začel se je boj proti tajkunom, ki ni nič drugega kot boj za lastno senco te iste koalicije, predvsem največje vladajoče stranke. Zato bom zaključil z oceno enega od odstopljenih ministrov Janševe vlade, dr. P. Damijana, ki je dejal: "Zmagali so SDS na volitvah zaradi domnevno nečistih rok prejšnje vladne koalicije in zaradi svojih domnevno čistih rok. Volivci so od njih upravičeno pričakovali bolj učinkovito in bolj transparentno delovanje države. Kakšne so razmere štiri leta kasneje? Je nekdanji opoziciji uspelo zgraditi bolj učinkovito vladno makroekonomsko politiko? Ji je uspelo zajeziti gospodarski kriminal in se upreti skušnjavam oblastnega klientelizma? Bojim se, da je odgovor negativen, močno negativen." [[Konec citata.]] In to je to. Če SDS kot pobudnica te seje in koalicija v Državnem zboru potrebujeta politično podporo za to, da bo Vlada in nadzorne institucije opravljale svoje delo bolj učinkovito v boju proti klientelizmu in korupciji, potem jo pri Socialnih demokratih nedvomno imajo.
Hvala. Gospod Jožef Školč bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Gospod predsednik, spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Danes smo v tej dvorani priče prav posebni predstavi in prav posebni perverziji, ki jo uprizarja SDS. Kaj se dogaja? Vladajoča koalicija v bistvu postavlja na sramotilni steber večino tistih, s katerimi je sklepala sporazume o nenapadanju, postavlja na sramotilni steber tudi vse tiste, ki so jo poskušali razumeti, da je potrebno, da ima mir v času predsedovanja. Poglejte, Slovenijo se poskuša navzven predstavljati kot uspešen otok, navznoter pa vladajoča koalicija kaže, da je vse gnilo, da vse počez vsi kradejo in da vladajoča koalicija pri tem nič ne more. In spet kaže s prstom na tiste, ki so ji bolj ali manj štiri leta pustili, da je delala, kar je hotela. Kaj je perverzno, če ni to perverzno? Kako se je lotila te seje? Tako, da si je pravzaprav rezervirala večino časa za to razpravo, če odštejemo tiste, ki jih šteje samo kot, bom rekel, za posebne večine potrebne glasove, si je od dobrih 10 ur zagotovila več kot 5 ur časa. Najprej za predlagatelja, ki je SDS, potem za vladne ministre, ki so SDS, in potem za poslansko skupino, ki je SDS. Imamo ta troedini ud, ki se je v celoti polastil tudi Državnega zbora za svojo veliko predstavo. In da bodo stvari še bolj absurdne, tukaj pred očmi javnosti tarna, da je spregledala po štirih letih vladanja, da je bila nastavljena zakonodaja, ki je očitno niso razumeli, da so bili nastavljeni mehanizmi, ki jim očitno niso bili kos, in da so šle stvari svojo pot zato, ker niso imeli popolnoma absolutne oblasti. Zato, ker niso imeli popolnoma absolutne oblasti. Poglejte, to je tisto, kar nam prodajajo, bom rekel, tukaj gospodje Vizjak, gospod Grims in gospod Černač. Da so nemočni zaradi zakonodaje, da so nemočni zato, ker njihovi ljudje ne obvladujejo vseh vzvodov in da so nemočni zato, ker nimajo popolne oblasti. In da posledično pričakujejo, da bodo na naslednjih volitvah dobili absolutno oblast, da bodo stvari uredili. Gospod Vizjak je tukaj govoril o nekih sodnih epilogih. Sprašujem ga, katere obtožnice so že vložene, da lahko govori o sodnih epilogih. Tu zavaja ljudi. Gospod Vizjak in drugi so bili ne enkrat vprašani, kako je bilo z različnimi dogovori. O Mercatorju vemo zato, ker so se ljudje, ki so poskušali skleniti posel, med seboj skregali. Sprašujem se, koliko dogovorov je bilo v različnih kabinetih in predvsem pri predsedniku Vlade, kjer se niso skregali in kjer so bili prevzemi in delitev plena uspešni. To bi bilo zanimivo videti. Zanimivo bi bilo videti tudi zapisnike teh sej pri predsedniku Vlade. Jih ne vidimo. Gospod Černač je tu v imenu poslanske skupine govoril, da je bil generalni sekretar gospod Predalič član tega nadzornega odbora v Istrabenzu, dokler ni pač sprevidel. Ali ni vsa ta leta videl, da mu na tekoči račun prihaja denar za sejnine? Tega ni opazil? Ali je moral v časopisu prebrati, da je v nadzornem svetu in da ima od nekje velike prihodke, da pa naloge v nadzornem svetu ne opravlja? Seveda je intenca tega, da če ne znaš, da te je potrebno razrešiti. Ali je prvi človek Vlade gospoda Predaliča razrešil kot generalnega sekretarja? Ne. Prosim. No, jaz bi ga, gospod Černač. Tako nesposobnega uradnika, ki pač dobiva denar, pa ne ve, za kaj, bi ga zagotovo razrešil. Moram pa vam reči, da so ga tudi časopisi pozivali po tem, ko so različni drugi vladni uradniki morali odstopiti, zakaj on ne odstopi. In se je pač branil, češ, da on je generalni sekretar, drugi pa so sekretarji ministrstva. Želel bi si, da je danes tukaj z nami gospod Bajuk in tudi recimo gospod Žiga Lavrič. Tu je bilo veliko govorjenega o tem, da je sporen način financiranja teh odkupov. Tudi mene bi zanimalo, pod kakšnimi pogoji bi gospod Žiga Lavrič, ki je zagotovo kot nadzornik v NLB-ju imel vpogled v te stvari, odobril desetine ali stotine milijonov za nakup takšnega podjetja. Prav iskreno me zanima, če bi lahko tudi sam dobil ta denar. Gospoda Lavriča danes ni tukaj. Zamenjali ste ga, bom rekel, s še bolj strankarskim človekom, z gospodom Marinškom, zato pričakujem da bo nekdo v imenu SDS povedal, kako to poteka. Kako poteka nadzor in kako da vas to vse skupaj ni nič skrbelo. Če gre za vprašanje, in ni nepomembno, na kakšen način so se financirali ti odkupi, potem je eden od odgovorov, da v teh, recimo jim, v navednicah, "državnih bankah", kjer imate brez rezerve povsod kompleten nadzor. Ne vem, zakaj tarnate tu pred tem zborom, če bi lahko na vašem centralnem plenumu stranke in vseh teh njenih prisklednikov razrešili te stvari. Tako pa boste v petih urah v bistvu tu maltretirali druge, kako ste nemočni v teh zadevah. Seveda so vprašanja ko tej res neverjetni koncentraciji lastništva v posameznih podjetjih, ki se postavljajo, relevantna. Tudi sam nikakor ne morem razumeti, kako je mogoče v nekaj letih priti do tako enormnega premoženja. Rad bi si bil na jasnem in rad bi, da predvsem odgovorni ljudje iz Vlade pri tem pomagajo. Ko ste sklicali to sejo, smo zato tudi, ker smo računali, kot je rekel kolega Horvat, da se bo lahko začelo to medsebojno obdolževanje, smo se znotraj naše skupine in znotraj naše stranke domenili, da podpremo, da na te seje pridejo vsi ljudje, ki bi lahko o tem kaj povedali, ne glede na to, ali so bili kdaj povezani z našo stranko ali z njo niso bili povezani. Za nobenega nismo insistirali, da ne sodi na sejo, kvečjemu se nam je zdelo potrebno, da jih čim več pride. Žal, bom rekel, ljudje iz aktualne vlade, v času katere se je največ teh rabot zgodilo, na teh sejah niso sodelovali. Sprašujem vas, ali boste zahtevali odgovornost, kolegi iz SDS, za uradnike aktualne Vlade, ker niso prišli na te seje. Bilo bi zanimivo. Tak sklep bi sigurno vsi v parlamentu podprli, kajti meni je mučno, da tu poslušam, da nihče o ničemer ni nič vedel. Da reče gospod Drofenik, da SLS ni imel nikoli nič z nobeno vlado in da se čudi, kako se je to zgodilo. In tudi, bom rekel, kolegi iz DeSUS-a, ki pravijo, da so eni veliki reveži in tudi ne vedo, kaj se v Vladi dogaja. Jaz se čudim, da takšno Vlado podpirajo, kjer jih vlečejo, bom rekel, po dolgem in počez za ušesa, kjer se vsi iz njih norca delajo, bojim se pa, da se tudi sami iz sebe norčujejo, ko tukaj tarnajo, da ne vedo, kaj se v Sloveniji dogaja. Mi vemo, da gre za te koncentracije, vemo, da so določene luknje v zakonih, o nekaterih se je danes tu že govorilo in so bile vložene tudi v času še malo večje LDS, pa jih zdaj zagovarjajo praktično po celem parlamentu. Ampak Državni zbor je to zavrnil. Torej kaj pričakujemo od te seje? Od te seje pričakujemo predvsem, da bo SDS kot ta troedini ud položil račune. Vse, ki sem jih poslušal, kažejo s prstom na vas, na vaše ljudi, na tiste, ki ste jih imenovali v različne nadzorne odbore. Težko boste od nas pričakovali, da vam damo pojasnila za tiste procese, ki so se zgodili po letu 2004. Zelo težko. Odobritve za te prodaje deležev, odobritve za kredite, za povezovanja so dajali uradniki in funkcionarji v vaših vladah. Nekje se pa vidi, da je bila zraven tudi nezakonito dolga roka premiera Janše. Nezakonito. Ampak ko je bila v parlamentu v zraku ustanovitev komisije, ki bi preiskala posel z Mercatorjem, veste, kaj se je zgodilo. Zapakirali ste ta posel v številne druge probleme in preprečili opoziciji, da bi ta posel preiskala. Seveda vemo, da je kriva tudi ena naša bivša lastovka, ki hitreje govori, kot je potrebno, da je to sploh lahko prišlo na dan, ampak to so posli za opozicijo. Tudi ta seja je sklicana na podoben način. Ko se je začelo govoriti, da bo potrebno polagati račune, ste začeli govoriti o prejšnjih vladah. Mi z veseljem govorimo o prejšnjih vladah in o bodočih volitvah. Ampak kot rečeno, želeli bi, da vaši ljudje tukaj odgovarjajo. Marsikdo, ne samo jaz, od podjetnikov, ki tudi z nami nima nič, bi bil vesel, da bi izvedel s strani gospoda Bajuka, njegovega šefa gospoda Janše in nadzornika gospoda Marinška, kako lahko pridobi tako velika posojila za angažmaje, ki jih ima lahko pri lastništvu ali pa pri lastninjenju ali pa pri drugih projektih. To prosim povejte, potem pa se dajmo naprej med seboj obtoževati. Rad bi videl pogoje, ki bi jih dali, in od tam naprej bomo govorili, kdo je za kaj odgovoren. Za enkrat toliko.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev. Najprej ima besedo gospod Dimitrij Kovačič. Oziroma oprostite, gospod minister je dvignil roko. On ima tako kot predlagatelj pravico kadarkoli se vključiti. Izvolite gospod minister.
Hvala lepa spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Jaz bi res rad še enkrat poudaril nekatere zadeve, ki so bile očitno potem, ne vem, sprenevedano obrnjene v nastopih poslanskih skupin. Jaz moram na tem mestu reči, da je finančna asistenca oziroma fiktivni posli, to je, ko ciljna družba pomaga nekemu subjektu, prepovedani vseskozi. In so prepovedani tudi zdaj. To je v Zakonu o gospodarskih družbah, od 247. člena do 253. člena. Ta standard je uveljavljen, ti posli so nični, kar pomeni, da če so na tej podlagi tudi narejeni, to nima vpliva ne za nazaj, ne za naprej. Jaz ne vem, zakaj bi to normo vpletali še enkrat v prevzemno zakonodajo, če stoji v gospodarski ustavi, to je v Zakonu o gospodarskih družbah. In to vse od leta 1993 dalje. In poslušati tu, da nismo sprejeli enega amandmaja, ki bi vse to uredil v Zakonu o prevzemih, je sprenevedanje in seveda ni točno. Ta način je prepovedan oziroma posli so fiktivni posli in so nični. In še enkrat. Finančna asistenca družbe, da si skozi to finančno asistenco posameznik preko svojega položaja pridobi karkoli, je seveda nično. To pa morajo ugotoviti pristojne institucije. In to je problem. Zato sem, spoštovani gospod Školč, povedal, da mi smo skozi vrsto ukrepov v zakonodaji to nadgradili in jo po naši oceni naredili dovolj učinkovito. In nismo nikoli tu govorili, da smo nemočni zaradi zakonodaje. To za to govornico ni bilo izrečeno. Pravni sistem temelji ne samo na zakonodaji, temveč tudi na nadzoru le-te in na koncu, ko nadzor poda svoje predloge sodni veji oblasti, je tudi sodišče. In tu sem videl težavo in še zdaj jo vidim v delovanju pravnega sistema v Republiki Sloveniji. Sedaj pa nekoliko k nadzoru. Sam osebno sem bil zelo kritičen do delovanja Agencije za trg vrednostnih papirjev in sem svoje pomisleke zoper njihovo neaktivnost, nedelo izražal javno v posameznih konkretnih primerih. Sami ste sprejeli zakon, ki ščiti direktorja ATVP kot, sem sam to uporabil, polarnega medveda. In res je temu tako. In vi ste bili tisti prvi, ki ste kričali, ob vseh zamenjavah v začetku mandata, o kadrovskem cunamiju, kaj se gremo. Kaj bi bilo šele tu, v tej hiši, če bi takrat koalicija ali kdorkoli prišel z idejo in spremembo zakona, da Vlada lahko kadarkoli razreši direktorja ATVP-ja. Mislim, da bi bil tu velikokrat omenjen kadrovski cunami in podobno. In morebiti je bila to naša napaka, da tega nismo storili, in da bi ob, bi rekel, indicih neučinkovitosti imeli tudi pooblastila in možnost kadrovsko zamenjati. Spoštovani gospod Školč, LDS kot nosilna vladna stranka v preteklem mandatu je tik pred potekom mandata imenovala tako direktorja Agencije za trg vrednostnih papirjev kot direktorja Urada za varstvo konkurence za petletni mandat, zabetonirala nadzorne institucije. In tu pritrjujem gospodu Černaču, da verjamem, da to ni naključje. S tem ste zavrtali črv v neučinkovitost nadzornega sistema v Republiki Sloveniji in kričali na začetku mandata o kadrovskem cunamiju, da bi ja ne bil kdo zamenjan, ki je pihal v isti rog. Torej, to je problem, in ne to, da se tule kdorkoli zanaša na neko necelovito zakonodajo ali karkoli podobnega. Sam ocenjujem, da je verjetno možno to zakonodajo v določenih segmentih še bolj nadgraditi v smislu preventive in tako naprej, vendar je to malenkost proti neizvajanju, ki smo mu bili priče v obdobju pravzaprav zadnjih desetih let. In verjamem, da bodo sedaj organi, po tem, kar delajo in tudi pravzaprav učinkih tega dela, končno prišli tej zadevi do dna in ukrepali, predvsem strokovno, neodvisno in do vseh subjektov enako. Ne glede na barve, ne glede na gnezdo, iz katerega prihajajo, morajo biti revidiranci oziroma tisti, ki so kontrolirani, v enakem tretmaju. Spoštovani gospod Kumer, rad bi povedal, da sem zelo vesel, da spoštovani gospe Andrijani Starina Kosem verjamete, kot ste tudi citirali njeno izjavo, ko je govorila o pogovoru z mano; tam sem bil tudi sam večkrat citiran. Potem ji, prosim, verjemite tudi na podpisani zapisnik o tisti seji, kjer govorite, da se je govorilo o nečem drugem, kar seveda ni identično tistemu, kar je bilo zapisano. In če imate torej stoodstotno zaupanje v te navedbe, potem jih imejte dejansko v primerih vseh navedb, ki so bile z njene strani izrečene. In potem ne vem, od kod ideja o nekem sestanku nekje na to temo na Gregorčičevi. Skratka, želim povedati, da so predlogi opozicije, ki so bili vloženi na zakon o prevzemih, regulirali menedžerske "by-oute", vendar v primerih, o katerih govorimo danes, gre za javne delniške družbe, tako pri Pivovarni Laško, Centru Naložbe kakor tudi Istrabenzu, Mercatorju itn. To so se javne delniške družbe, za katere velja zelo oster način prevzemnih postopkov, in ni res, da bi katerikoli predlog, ki je bil kdajkoli dan s strani opozicije, prispeval h kakorkoli drugačnemu epilogu, kot ga imamo danes. Ni res, enostavno ni res in sem se pripravljen z vsakim s tem od člena do člena soočiti. To so seveda sedaj priročni izgovori, češ da ste vi imeli predloge, mi jih nismo upoštevali in rezultat je to, kar je danes. To enostavno ni res, kajti ti predlogi so bili za čisto druge primere, za nejavne delniške družbe, ki ne kotirajo torej na borzi in v teh primerih so bili vpeti neki posebni postopki. Mi pa danes govorimo o firmah, ki so javne, ki kotirajo na borzi, za katere velja Zakon o prevzemih in torej razmeroma visok standard pravil in tudi nadzora. Toliko, hvala.
Hvala lepa. Replika kolega Školč. Izvolite.
Hvala lepa. Gospod Vizjak, zelo kratek bi bil. Jaz nisem nastopa gospoda Soršaka nikoli ne problematiziral ne komentiral in mu želim, da bi bil bolj učinkovit od svojega predhodnika. Tukaj se strinjava. Vprašal sem vas pa nekaj drugega. Koga pričakujete, da bo sodišče obsodilo, če niste vložili nobene obtožnice? Prosim, če odgovorite na to, kar sem vas vprašal, ne na tisto, česar vas nisem.
Hvala lepa. Gospod minister, lahko vam dam razpravo. Izvolite.
Ja, zelo kratek: krive. Predvsem tiste krive, ki ne spoštujejo zakonodaje in je za to zagrožena kazen. Vendar to se ugotovi po postopku, ki so začeti, in verjamem, da bodo krivi tudi sedel.
Hvala lepa. Kolega Kumer, replika.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovani minister! Vem, da niste bili na tem sestanku 12.5.2005, ampak jaz imam izjave štirih akterjev s tega sestanka, razen predsednika Vlade, kabinet Vlade je dal drugo interpretacijo in nimam nobenega razloga, da ne bi gospodu Šrotu, Matjažu Gantarju, Zoranu Jankoviču in Andrijani Kosem Starina verjel. Nimam prav nobenega razloga, ker so v javnosti o tem sestanku dali svoja pojasnila. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Lahko nadaljujemo na podlagi seznama prijavljenih? Hvala. Besedo ima poslanski kolega Dimitrij Kovačič. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Pozdravljeni vsi navzoči. Tajkunizacija slovenskega gospodarstva, finančne malverzacije in špekulacije in koncentracija zasebnega kapitala v Sloveniji so pojavi, ki niso od danes, so pojavi, ki niso od včeraj, so pojavi, ki potekajo in se pojavljajo že vrsto let in se pojavljajo v tem mandatu in so se pojavljali v prejšnjih mandatih, ko je bila na oblasti neka druga vlada. Kaj pa je tisto, kar omogoča, da se je vse to ves ta čas dogajalo? Jaz mislim, da gre za tri elemente. Eno je zakonodaja, ki je bila sprejeta v prejšnjem mandatnem obdobju, ki je bila precej neustrezna, pomanjkljiva; druga zadeva je ravnanje same vlade, ki je v tistem času precej pasivno in brez volje dopuščala, da se je vse to dogajalo; in tretja zadeva je kadrovska politika, ki je postavila ljudi in vodstva v regulatorne institucije, ki praktično niso opravljali svojih pristojnosti. Šele v tem mandatu so se začele zadeve odkrivati. Verjamem, glede na to, da je sedaj, ko je tako v Agenciji za trg vrednostnih papirjev in v Uradu za varstvo konkurence prišlo do zamenjav, da bo na tej podlagi prišlo tudi do nadaljnjih raziskav in tudi do ukrepanja in da bodo dejansko te stvari prišle do konca. In ko v obdobju, ko je Agencijo za trg vrednostnih papirjev vodil gospod Borak - mimogrede, v nekem obdobju se je podpisoval pod psevdonimom Veno Karbone, ko je zelo ostro nasprotoval slovenski osamosvojitvi - , praktično v času svojega mandata ni postoril popolnoma nič nad tem, da bi nadziral in opravljal tisto, kar mu je naloženo. Enako se je dogajalo v Uradu za varstvo konkurence, kjer tudi gospod Plahutnik ni opravljal svojih nalog. In šele s prihodom gospoda Soršaka so se začele stvari odvijati in je urad začel delovati, tako kot bi moral delovati že vse prej. In ko govorimo o tem, da ima ta vlada škarje in platno, moramo vedeti, da ni mogoče čez noč spremeniti zakonodaje, da bi postala bolj učinkovita, ni mogoče čez noč spremeniti vseh drugih ukrepov in podzakonskih aktov, ki so potrebni; in ni mogoče čez noč zamenjati vseh tistih, ki bi bolj učinkovito in bolj zavzeto opravljali svojo dolžnost. In zato se je marsikaj dogajalo tudi v tem mandatu zaradi slabosti, ki so bile storjene v prejšnjem mandatu. Kaj pa je v tem času storili gospod Kos, ki je vodil in še vodi protikorupcijsko komisijo? Popolnoma nič, na tem področju ni naredil popolnoma nič! In vsi dobro vemo, kaj se je zgodilo, ko je ta državni zbor sprejel zakon, ki je pristojnosti te komisije prinesel na drugo institucijo: vpitje o kadrovskem cunamiju in tako naprej, ob tem ko po drugi strani sami govorite, zakaj ta vlada ni naredila tistega, kar bi lahko, ker ima vendar škarje in platno. Ne nima, nima vsega tega! Tudi ta vlada mora spoštovati zakonodajo, mora spoštovani delovanje regulatornih institucij in seveda šele postopoma lahko ustvari razmere, ko se lahko bolj učinkovito ravna, in to opravlja. In šele sedaj so se začele zadeve odvijati in šele sedaj so se začele stvari ukrepati. In upam, da bodo na tej podlagi tudi organi pregona zahteval v svoji preiskavi od Davčnega urada Republike Slovenija, da pregleda na primer za dobo desetih let premoženjsko stanje gospodov, ki so bili aktivni udeleženci v teh koncentracijah zasebnega kapitala v Sloveniji. Na primer, gospoda Šrota, gospoda Bavčarja, gospoda Kordeža, gospoda Petana in gospoda Jankovića kot najbolj eksponiranim posameznikom, ki so bili udeleženi v teh koncentracijah zasebnega kapitala, o katerem danes govorimo. Ko je bilo rečeno tudi, da se je ravno v zadnjem času, v zadnjih letih zgodilo največ prevzemov - saj prevzemi sami po sebi niso problematični, če so izvedeni transparentno, pregledno, pošteno, zakonito in tako naprej. Tako to samo po sebi ni nič narobe, ampak vemo pa, da so se v prejšnjih obdobjih dogajali skriti prevzemi, pod mizo, in v teh primerih pa seveda lahko govorimo o ravnanjih, ki so v nasprotju z vsemi normami, da ne govorim tudi v nasprotju z zakonodajo. In zato seveda je treba o tem razpravljati in tudi s te pozicije Državnega zbora storiti vse, da se da impulz vsem izvršilnim organom in organom pregona, da opravijo svojo dolžnost, da ukrepajo, da te zadeve pridejo do konca, da se zgodi končni epilog in da v končni fazi pride tudi do ustreznih sodnih postopkov in obsodb tistih, ki so se prekršili in ravnali v nasprotju z normami, ki v tej državi obstajajo. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Besedo ima poslanec Feri Horvat. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister in drugi predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Odzval se bom samo na en segment oziroma eno vprašanje, kjer so bile izrečene s strani nekaterih koalicijskih poslancev že na seji odbora v soboto in ponedeljek netočne in neresnične izjave. Namreč, da sta šele predsednik Vlade in ta vlada odreagirala na nepravilnosti, ki so se dogajale v času prevzemov v zadnjih letih, in predlagala Državnemu zboru sprejem določenih novel zakonov. Še več, izrečen je bil očitek, da kaj je počela opozicija, da ni opozorila prej na probleme, ki se dogajajo, kar je pravzaprav njena prvenstvena naloga in bi bilo normalno, da bi to storila. Očitno pri tistih, ki so tako govorili, gre ali za neinformiranost ali pa za namerno izgubo spomina. Dejstva so drugačna. Naj navedem en primer. Poslanska skupina Socialnih demokratov je jeseni 2007 zahtevala sklic izredne seje Odbora za gospodarstvo na temo prevzemov, menedžerskih odkupov na podlagi kreditov z dvomljivimi jamstvi in možnimi ali pa verjetnimi negativnimi posledicami tako za banke, ki so te kredite dajale, kot za podjetja, ki bodo verjetno tudi nekatera na osnovi tega izčrpana, izrivanje malih delničarjev in podobno. Na 38. seji 13. novembra smo obravnavali to vprašanje in takrat so nekateri koalicijski poslanci in tudi Vlada oporekali našim trditvam in predlogom in trdili, da prevzemna zakonodaja in zakonodaja prava gospodarskih družb dajete nadzornim organom zadostno podlago, da ukrepajo v primeru kršitev. Po temeljiti razpravi je bil sprejet sklep številka 3, imam ga tukaj pred sabo, da ne bi kdo rekel, da govorim na pamet, ki pravi takole, citiram: "Odbor predlaga Vladi Republike Slovenije, naj čim prej prouči možnost sprememb Zakona o prevzemih, Zakona o gospodarskih družbah in druge zakonodaje, in sicer tako, da posojil pri bankah ni mogoče pridobiti z zastavo delnic prevzetih podjetij in da so tako izpeljani prevzemni posli nezakoniti." Potem je bil sprejet še 4. sklep, ki pravi, naj Vlada do konca januarja 2008 odboru predstavi oziroma posreduje celovito informacijo o uresničevanju predloga sklepa o prodaji oziroma o umiku države iz gospodarstva. Do danes tega poročila ni bilo. Kot rezultat te seje je Vlada decembra 2007 vložila v zakonodajni postopek novelo zakona o prevzemih, ta je bila sprejeta. In naslednja novela je sedaj v proceduri in jo bomo jutri obravnavali na matičnem odboru, na Odboru za gospodarstvo in verjetno bo na dnevnem redu junijske seje. In drugič. V začetku januarja je Vlada po nujnem postopku vložila novelo zakona o gospodarskih družbah, ta je bila sprejeta, in takrat je minister napovedal in to se je tudi zgodilo, pripravljena je bila naslednja novela, ki jo bomo prav tako obravnavali jutri in bo na junijski seji. Kot vemo, je bil spremenjen tudi bančni zakon, ki je takšne posle omejil ali preprečil. Žal se je vse skupaj zgodilo prepozno in ko je dejansko vlak že odpeljal v glavnem mimo. O nadzornih organih je bilo že govora tako, da tega ne bi ponavljal. Poudarim naj še enkrat samo to, da je dejstvo, da je, kljub temu da je prejšnja vlada imenovala nekatere vodje nadzornih organov, imela Vlada ob številnih kadrovskih spremembah v javni upravi, v nadzornih svetih gospodarskih družb, v upravah, da bi lahko ukrepala tudi na tem tako občutljivem in pomembnem področju, če bi se zavedala odgovornosti in če bi to želela. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Proceduralno, predlog kolega Grims. Izvolite.
Želel sem besedo kot predlagatelj, gospod predsedujoči.
Se opravičujem. Imate besedo kot predlagatelj.
Hvala. Čas je že namreč, da se na nekatere trditve [[...]]
Kolega Grims, jaz prosim samo, če se za sekundo izklopite, da vas preklopimo kot predlagatelja. Beseda je vaša.
Hvala. Poglejte, čas je že, da se nekoliko odgovori na nekatere trditve, kajti bojim se, da vsaj nekatere razprave kažejo možnost, da gre potem debata v tisti povsem napačni smeri, kot je šla zlasti v soboto, ko se je razpravljalo na tak način, da so, recimo, o kakšnem sestanku na vse glas razpravljali ljudje, ki jih na tistem sestanku nikoli ni bilo, ampak oni točno vedo, kaj se je na kakšnem sestanku dogajalo. Da so razlagali, kaj si kdo misli, ljudje, ki - ne vem, morda imajo res priložnost, da nekomu vidijo v glavo, ampak jaz osebno v to ne morem verjeti in bi le predlagal, da se pogovarjamo o dejstvih in dokumentih. Vse, kar sem navedel v uvodu, sem oprl tudi na verodostojne dokumente. In dovolite, da tudi zdaj nadaljujem v imenu predlagateljev na točno ta isti način. Zato naj najprej predstavim verodostojen dokument, to je uradna zabeležka sestanka predstavnikov nekaterih gospodarskih družb s predsednikom Vlade, ki je bil v petek 12. 8. 2005 v prostorih Vlade, Gregorčičeva 20 v Ljubljani. Citiram: "Predsednik Vlade Republike Slovenije Janez Janša je dne 12. 8. 2005 popoldne na sedežu Vlade Republike Slovenije opravil delovni razgovor z državno sekretarko na Ministrstvu za gospodarstvo mag. Andrijano Starino Kosem, gospodom Igorjem Bavčarjem, predsednikom uprave Istrabenz d.d., in gospodom Boškom Šrotom, namestnikom direktorja Pivovarne Laško. Sestanke je bil izveden na pobudo Ministrstva za gospodarstvo, kjer so predstavniki teh firm ločeno, ob svojih obiskih na omenjenem ministrstvu, predstavili zahtevno problematiko, za katero so ocenili, da jo je treba predstaviti predsedniku Vlade. Ministrstvo za gospodarstvo je želelo proučiti možnost, da se tudi samo vključi in opozori na probleme pri vladah jugovzhodnih držav. Podjetji Istrabenz d.d. in Pivovarna Laško d.d. sta predstavili svoje načrte na jugovzhodnih trgih in svoje težave pri realizaciji teh ciljev. Slovenska živilskopredelovalna industrija ima veliko problemov pri realizaciji vstopa na te trge, ki v veliki meri ostajajo zaprti za slovenske izdelke, še posebej na hrvaškemu trgu, ki ga obvladuje močna korporacija Agrokor. Pivovarna Laško d.d. in Istrabenz d.d. sta predstavila tudi svoje načrte na tem področju, ki zahtevajo anorgansko rast preko akvizicij, in obenem seznanili vlado s težavami pri poslovanju in pogajanju s trgovci na obeh trgih. Ob tem sta prosili Vlado Republike Slovenije za pomoč pri vladah jugovzhodnih držav. Vladna stran je pomoč obljubila in seznanila predstavnike obeh podjetij o pripravi strukturnih reform in drugih sprememb, ki bodo prispevale k dvigu konkurenčnosti slovenskega gospodarstva. To, gospe in gospodje, je edini uraden dokument o sestanku, o katerem ste vsi na veliko razpravljali in imeli neverjetne teorije in neverjetne domislice, kaj se je tam dogajalo, ampak vi to vsi kar veste in vse trdite. Ta dokument vas v celoti postavlja na laž, kajti to je edini verodostojen dokument, ki o tem obstaja. So pa o tem obstajale tudi izjave, ki so bile že dane, tako pred preiskovalno komisijo kot pred sodišči, kajti v zvezi s tem sestankovanjem obstajajo celo neki sodni postopki, ampak tisti, ki trdi, da se je tam dogajalo nekaj drugega, je tisti sodni postopek izgubil, kolikor sem jaz lahko sledil po sredstvih javnega obveščanja. Pravzaprav se ti človek kar zasmili. Tisti, ki na ves glas razglaša, da je vsebina nekaj drugega, čeprav si je sedaj že premislil, da pravzaprav niti ni bil čisto zraven, je pravzaprav človek, ki ga je najprej kot direktorja ene uprave znane firne natulil takratni šef vlade, gospod Rop, da ga je politično postavil, da ga je politika postavila in naj si to zapomni. Potem sta ga v nekem poslu po njegovi lastni izjavi izigrala druga dva partnerja, se pravi, se je opekel v neki kompaniji, in na koncu so ga zasebni lastniki tiste firme še zamenjali tisti dan, ko se je ven umaknila država in očitno ni imel več političnega ozadja, ki mu je dolgoval to funkcijo. In v tem primeru gre očitno za neko osebno obračunavanje in lepo prosim, če se hočemo tukaj resno pogovarjati in mislim, da je ta državni zbor zaradi odgovornosti pred javnostjo dolžen, da se pogovarja resno, se pogovarjajmo o konkretnih dokumentih. Če pa greste na ta nivo, komu bolj verjamete, sem pa že prej opozoril, da gospa Andrijana Starina Kosem trdi, da je problem kapitalske koncentracije v časopisnih hiši Delo s strani Pivovarne Laško, beri sedaj, ko je že jasno, da gre pravzaprav za lastništvo preko "kaselc firme" Boška Šrota, dolgoletnega zelo uglednega člana SD, za kar se je posebej izrekel tudi predsednik SD-ja, v času vsega tega dogajanja je bil član SD-ja, in da si sedaj Gregor Golobič poskuša podrediti to časopisno hišo. Je pa tudi nasprotno mnenje, to se pravi, bivšega odgovornega urednika, ki pravi, da prav Boško Šrot tudi še sedaj po tem navideznem razhodu, vztraja, da je treba na vse načine podpirati Pahorjevo SD, jo forsirati, privilegirati v časopisu in da je treba rušiti Janeza Janšo. Kateremu od teh dveh vi bolj verjamete, je pravzaprav vseeno, ampak prej sem že opozoril in še enkrat opozarjam, to odraža ključni problem, kaj ena netransparentna koncentracija kapitala lahko predstavlja za svobodo javnega obveščanja. Sedaj je očitno ta medijski prostor v tisti poziciji, kot je bila RTV Slovenija pred referendumsko zmago z novim zakonom, ko sta se "dragi Tone" in "dragi Borut" prepirala po časopisih, ali bolj obvladuje SD ali bolj obvladuje LDS Radiotelevizijo, ki bi morala biti javna, torej od vseh. In sedaj v tem primeru, ko sta "dragi Borut" in "dragi Tone" itak skupaj v SD-ju, je očitno vskočil kot rezerva gospod Gregor Golobič in se ta bitka za podrejanje medijev s strani lastnikov kapitala, ki so seveda blizu prejšnji oblasti in ne sedanji, kot poskuša namigovati gospod Lahovnik, očitno nadaljuje. Tisti, ki je žrtev tega, je svoboda javne besede. Še enkrat opozarjam, konkretne posledice tega početja so že prisotne. Zgodba z uničenjem uredništva Maga ima še eno zelo zanimivo dimenzijo. To je kronski dokaz, kako neresnična, kako grobo blatenje je bila tista peticija o tem, kako naj bi država cenzurala uredništva medijev in si jih podrejala, pa ne vem kaj. To je edini tak primer, da je bilo celotno uredništvo dobesedno uničeno, izrinjeno, ljudje so morali iti ven in so ustanovili nov tednik Reporter, zato da pač lahko preživijo, zato da lahko publicirajo. In to je storil zasebni kapital. In samo zasebni kapital v resnici ogroža svobodno javne besede v Sloveniji. To ni samo moje mnenje. To je mnenje tudi marsikoga, ki se z mediji poklicno ukvarja. In kdor pred tem zatiska oči, si zatiska oči pred izjemno pomembno temo, ki se dotika samih temeljev demokracije v Sloveniji. To je ključno vprašanje. Poglejte, še dve besedi o verodostojnosti posameznih govornikov. Prej se je ponovila slika, ki sem jo že včeraj doživel na eni od televizij, ko iznenada - saj veste, amnezija je v Slovenija grozno pogost pojav. To je taka epidemija vsesplošna, da ne vem, kaj je s tem našim zdravstvom. Da se nekateri enostavno ne spomnijo kakšnega lastnega podpisa na dokumentu, ki so ga dali. Včeraj, recimo, je bilo tako kot danes, kar tako, ko se hoče prekriti neko dejstvo, se gre: aja, to je pa pravljica, ali pa vi lažete! In to se kar tako lahkotno navrže. To je neverjetno, kakšna nizka raven politične kulture je pri nekaterih predstavnikih opozicije. To se je tudi danes tukaj dogajalo že. Zdaj pa poglejmo resnico! Če je bilo prej tudi zanikano to, kar sem povedal, bom pa tokrat prav citiral gradivo, pod katerega, gospe in gospodje, je dan lastnoročen podpis gospoda Milana M. Cvikla, vidite njegov podpis, gospoda Mateja Lahovnika, ki je na to včeraj kar pozabil in trdil, da to ni res, vidite njegov podpis, in tudi gospoda Ropa, to je pa njegov podpis. Jaz upam, da se na kamerah dobro vidi, drugače lahko to tudi močno povečam, ne bo prvič. In preberimo citat, njihov citat, ki so ga sami zapisali v obrazložitev dokumenta predloga zakona, ki so ga vložili. "Podobna razpršenost lastništva pid je evidentna tudi iz lastniške strukture pid na dan 29. februar 2004, to je leto pred nastopom nove vlade, tako da ima na ta dan v povprečju 99,98% oziroma 259.056 delničarjev vseh pid v lasti manj kot 0,4 milijarde tolarjev premoženja oziroma vsak posamezni delničar pid v tem razredu v povprečju manj kot 1.632 tolarjev premoženja, medtem ko ima 0,0098% oziroma 23 delničarjev vseh pid v lasti več kot 40,1 milijard tolarjev premoženja vseh pid." To, gospe in gospodje, je bilo povedano v uvodu; nekateri so znova hoteli to zanikati. To tudi zelo jasno pove, kako je ta koncentracija potekala. To ni proces od včeraj, to je proces, ki je nastajal postopno. Zato sem prej uporabil tudi izraz, da je šlo za piramidalno strukturo. To so dogajanja, ki so bila pripravljena, načrtovana s spremembami zakonodaje, z ustreznim ukrepanjem, kar zelo dolgo obdobje in so potem potekala po stopnjah. In ker so nekatere zadnje te stopnje potekale, očitno, daleč od oči javnosti zaradi nedejavnosti nekaterih neodvisnih agencij, ki so bile očitno neodvisne samo od te oblasti, od prejšnje, ki so ji pa vsi ti ljudje bili zelo blizu, kar sem že, upam, dovolj poudaril, pa bom še, če bo potrebno, zaradi tega se je potem to lahko tudi do konca izpeljalo. Ampak danes je ključno, da ti podatki ne prihajajo na dan, ker so se te agencije prebudile pod novim vodstvom. In hvala bogu! In jaz mislim, da bi moral biti skupen interes, da sedaj sprejmemo sklepe, ki so predlagani, da na ta način zahtevamo informacijo, do katere imam pravico tudi po slovenski ustavi, in obenem, da storimo tisto, kar sem že na začetku podčrtal kot ključno; da damo jasen izraz politične volje, nedvoumno sporočilo torej najširši javnosti, pa tudi vsem institucijam in posredno pravosodni veji oblasti, da nihče ne more biti nedotakljiv, da ni nobene tabu teme več, da je za vse zakon enak, ne glede na to, koliko denarja ima nekdo ali na bančnem računu ali na "kaselc firmi". To mora biti ključno sporočilo te seje! In samo na ta način v celoti lahko uresničimo tisto, kar nam nalaga ustava, ki nas zavezuje z odgovornostjo do vsega ljudstva in obenem pripravimo in zaprosimo Vlado Republike Slovenije, da ona pripravi vse tiste osnove, da se ustvarijo pogoji v tej državi, da se te stvari skrajno omeji. Utvara je, da je mogoče popolnoma preprečiti kakršnokoli nezakonito ravnanje, utvara je, da bo mogoče za nazaj vse sanirati, žal, kajti pravni red tudi Evropske unije, ki smo mu zavezani in določila slovenske ustave in prekratki zastaralni roki v mnogih primerih, pa tudi neustrezne rešitve, ko se je šlo, recimo, na nekatera sodišča, ki so preobremenjena, v preteklosti. Vse to priča, da bo karkoli popravljati zelo težko. Tisto kar pa je naša odgovornost pred javnostjo in pred nami vsemi, pa je, da storimo vse, kar je v naši moči s sprejetjem danes ustreznih sklepov, kasneje pa tudi ustreznih sprememb zakonodaje, da se kakršnokoli sporno ravnanje maksimalno vnaprej razgali, maksimalno prepreči, če pa se zgodi, da se ga odkrije in sankcionira. In še enkrat poudarjam, da pri tem ne sme biti nobenih zadržkov, ni važno kdo je vaš, kdo je njihov, kdo je naš, kdo je ne vem čigav. Vsi morajo biti pred zakonom enaki in to je pravzaprav tudi tisto, kar je pri preteklih vladah na nek način javnost zelo močno motilo, tudi pri obravnavah tudi pri opredelitvah. Ta neenakost pred zakonom je nekaj, kar je bilo boleče. Iz tega razloga poudarjam predlagatelji te seje nikoli ne bomo soglašali s tisto logiko, ki je bila predstavljena takrat, ko so enega od bolj znanih slovenskih gospodarstvenikov posneli, ko ga je policijsko vozilo odpeljalo na uradni pogovor, ko je nekdo iz visoke institucije rekel: "Ja, čakajte, s tako znanimi ljudmi se pa tako ne dela!" Ne, pred zakonom smo vsi enaki in če je postopek za vse enak, če nikogar ne more rešiti niti njegov kapital niti njegove politične zveze, potem je to nova kvaliteta za slovensko demokracijo. V tem delu je to ravnanje, ki smo mu bila priča v zadnjem obdobju, potem ko so bili odstranjeni, zamenjani tisti kadri, ki so bili očitno nastavljeni politično zgolj z namenom evtanazije, ne pa delovanja neodvisnih institucij, potem je to nekaj, na kar bi morali biti vsi upravičeno ponosni in za kar bi si morali prizadevati, da se krepi in ohranja. In temu so namenjeni sklepi, ki smo jih predlagali, in jaz upam, da bodo tako kot na odboru sprejeti brez enega samega glasu proti.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Rudolf Petan. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani! Tule imam nek dnevni časopis, katerega lastnik bi naj bil "poštni nabiralnik", ali vsaj nekaj časa je bil. In kako je to mogoče, prav gotovo lahko trdim, da to ni možno čez noč, tako kot tudi pšenica ne zraste čez noč, ampak je potreben določen čas. Pa če gremo malo po vrsti. Začel bi z letom 1995, ko je začel veljati nov kazenski zakonik, ki je z zmanjšanjem kazni za kazniva dejanja, in to predvsem za tista, kot se zdaj popularno imenuje - tajkunstvo in privatizacijo. Zanimivo, ravno za ta dejanja privatizacije in koncentracije lastništva in podobno so se zmanjšale kazni z novim kazenskim zakonikom. In eden od preizkusnih kamnov tega novega kazenskega zakonika je bil prav gotovo Elan in pozabljivost sodnika Šubica, ki je pozabil napisati sodbo ali jo je potem umaknil v predal. V glavnem, zadeva je pač zastarala, novi kazenski zakonik je to omogočil. Druga zadeva, ki je prav gotovo vplivala, da se ta tajkunizacija ni mogla zgoditi čez noč, je bila sprememba zakona o prekrških, ki se je zgodila pred osmimi leti. In sicer, takrat so gospodarski prestopki, ti veliki, naenkrat prešli med prekrške. To se pravi, koncentracija kapitala, ko gre za milijardne zneske takrat v tolarjih, je naenkrat pristala med prekrški. To je med tistimi, kot če se pelješ s kolesom, pa ta nima zvonca. Lastninjenje velikih firm je nekaj takega kot kolo brez zvonca, voziti se s takim kolesom. Ne bi vprašal, ali je to bilo slučajno. Še nekaj bi želel spomniti, da je "poštni nabiralnik" lahko tudi prejemal denar, ga prenakazoval, skratka, izvajal plačilne transakcije ali plačilni promet. In da je bilo to možno, je bilo treba pripraviti teren, prirediti službo, ki je izvajala in tudi nadzirala plačilni promet. Vsi še veste, da smo imeli SDK, ki je bila dobro organizirana služba s strokovnim vodstvom in tudi direktorica gospa Romana Logar je bila zelo strokovna in očitno je bila preveč strokovna in avtorji vsega so se zbali, da bi zgodba o uspehu "poštnih nabiralnikov" bila možna in zato so seveda to službo na hitro in totalno ukinili tako, da SDK ni mogla več nadzirati transakcij denarja, in to tako doma kot tudi v tujini. In to se je dogajalo pred 10-imi leti! Je bila to slučajnost?! Jaz mislim, da ne. In takrat te stvari, ki sem jih omenil, med drugim tudi, to je bila setev ali spočetje teh "poštnih nabiralnikov" in ker je bilo seme do leta 2005 zelo dobro sejano, ker je imelo idealne pogoje za rast, seveda danes žanjemo te poštne nabiralnike, katerim se mogoče čudimo in kateri so mogoče tudi lastniki ali so bili lastniki tega časnika, ki ga imam tu pred sabo. In ker smo danes veliko slišali, da so se prevzemi zgodili šele zdaj v zadnjem obdobju, pa noben v letu 2003 in 2004, bi vas želel spomniti samo še na pšenico, ki sem jo na začetku omenili. Pšenico običajno posadimo v pozni jeseni, ampak verjemite mi - sejemo, hvala - decembra ni niti enega zrna žetve. Tudi januarja ni niti enega zrna, pa februarja tudi ne, pa marca tudi ne, pa aprila tudi ne, še maja ni. Julija pa se že začne in avgusta je vse zaključeno. In spoštovani, isto je s to "žetvijo poštnih nabiralnikov". Če se je vse zgodilo leta 2004 in 2003 - mislim, se nič ni zgodilo, sedaj, v tem zadnjem času pa se je. To je prav gotovo pomenilo, da je bila setev izredno dobra, ampak ta rast je trajala kar nekaj časa in sedaj se pač dogaja. In jaz nekako z nestrpnostjo čakam, glede na to, da mi ti "poštni nabiralniki", so lastniki tega časopisa, ne dajo čisto mirno spati, čakam na odmev 571-ih podpisnikov neke peticije. Jaz bom seveda podprl vse sklepe, ki so bili predlagani! Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo pa ima poslanka Darja Lavtižar Bebler. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Sama se želim osredotočiti na dva konkretna primera. Na dva konkretna primera, ki sta se zgodila v tem mandatu in ne vlečeta, kolikor jaz razumem, teh stvari nobenih svojih repov v kakšen prejšnji mandat. Sta pa dva v nebo vpijoča primera, v katerih je Vlada Janeza Janše omogočila odprodajo večinskega deleža, in to v Slovenski industriji jekla ruski družbi Koks in v Iskraemecu egiptovskemu lastniku. V obeh primerih za male denarja, v obeh primerih visoko tehnologijo in vitalna organizma, ki sta tudi zaradi konjunkture obetala prodor in visoke donose oziroma zaslužke, če hočete. V obeh primerih pa ob obljubah novih lastnikov, da bosta veliko vlagala v nadaljnji razvoj, kar se doslej ni uresničilo, v obeh primerih na škodo malih delničarjev in ob negotovi usodi delavcev in drugih zaposlenih. Kako je mogoče, da se je ta vlada odločila in dala zeleno luč za prodajo pomembnih državnih deležev v teh družbah, ne glede na to, da je šlo za uspešne in obetavne družbe, ne glede na to, da takšna odprodaja ni bila v nacionalnem interesu, na kar se ta oblast "pro forma" rada sklicuje, ne glede na zelo nizko kupnino in ne glede na obe škodljivi pogodbi, ki zelo ohlapno in dvoumno določata obveznosti kupca do nadaljnje usode tako družb samih kakor tudi delavcev, ki so v teh družbah zaposleni. Da bo bolj jasno, o kakšnih razsežnostih govorimo, naj povem, da je bilo v letu 2007 v Slovenski industriji jekla 3147 zaposlenih, v Iskraemecu pa 1700 zaposlenih. Koliko nadaljnjih usod oziroma oseb je usodno povezano na teh oziroma s temi 4850 delovnimi mesti, lahko samo z zelo veliko zaskrbljenostjo ugibamo. Vlada je jasnosti povedala, da je zakupljeni delež SIJA ruska skupina Koks plačala 105 milijonov evrov. Na javno dostopni spletni strani pa je Koks objavil, da je večinski delež SIJA kupil za več kot 300 milijonov evrov. Kje je torej razlika 200 milijonov evrov? Vladna stran nas prepričuje, da gre za obveznosti skupine Koks do Slovenske industrije jekla po kupoprodajni pogodbi. Pogodba pa je seveda zaupne narave, ker da tako zahteva kupec, novi lastnik. Skratka, pred nami je ena zelo transparentna odtujitev državnega deleža - transparentna seveda v narekovajih. Prodaja je še posebej sporna zato, ker so bili z njo oškodovani tudi mali delničarji, organizirani v družbah pooblaščenkah. Namesto z zakonom zagotovljenih 417 evrov so za delnico dobili več kot polovico manj, torej pičlih 190 evrov. Javnosti še do danes niso bile razkrite podrobnosti cenitvene vrednosti Slovenske industrijske jekla, čeprav bi bilo logično, da bi bili davkoplačevalci upravičeni, da vedo, po čem se prodaja strateško tako zelo pomembna panoga v Sloveniji, ali pa Vlada že ve, zakaj teh podatkov ne razkrije. Upravičenost odprodaje deleža Slovenske industrije jekla so celo utemeljevali s tem, da bomo tako lažje prodrli na ruski trg oziroma še širše, na trg skupnosti neodvisnih držav. In kaj danes slišimo od najbolj odgovornih ljudi o družbah Slovenske industrije jekla? Oni pravijo, naši glavni trgi so še vedno države Evropske unije, predvsem Italija, Nemčija in Avstrija. Ruski trg pa je zelo zaprt. Rusi sami pokrivajo lasten trg in trg Ukrajine. Hkrati pa imajo visoke zaščitne carine na nerjavnih jeklih. Evropska unija in Rusija se še vedno pogajata glede carin. Tako je to. Rusi bodo zgolj pobirali čisti dobiček, k prodoru na svoje trge pa ne bodo ničesar prispevali. In Iskraemeco, tudi ta družba je bila prodana pod ceno. Egipčani so za delnice, ki so bile v bilancah Iskraemeco podcenjene, že tako iztržili skoraj tretjino kupnine Iskraemeca, država je najprej zavrnila slovenskega investitorja, takoj zatem pa se je odločila za ekspresno prodajo tujemu podjetju. Število zaposlenih se je poslej močno osulo, tako rekoč prepolovilo. V medijih pa danes čitamo, da bo delo zagotovo v kratkem izgubilo še 250 ljudi, nadaljnjih 250 pa bo o svoji usodi obveščeno prihodnje leto. Pogodba je nedvomno škodljiva, saj vsebuje zgolj prostovoljna zagotovila. Pogodba določa, da mora kupec v družbo vložiti od nič do 30 milijonov evrov? Kaj naj bi to pomenilo od 0 do 30 milijonov evrov. Vse več indicev kaže, da se bo proizvodnja preselila v Malezijo in Indijo in tja se bo nemara selilo tudi teh od 0 do 30 milijonov evrov, v Kranju pa bo ostalo le nekaj 10 delovnih mest, ker razvojne dejavnosti zaenkrat novi lastnik pač nima kam seliti. Vse to je zelo žalostno. Vse to je zelo težko razumeti. Še tako neumen kmet ne bo prodajal kokoši, ki nesejo zlata jajca - ali pač? In kdo naj razume to farso, ki jo danes uprizarjate v tem državnem zboru s to izredno sejo? Zatrjujem, da v teh obeh primerih, o katerih govorim, je jasno, da je ta vlada omogočila prodajo večinskih državnih deležev; da je ta vlada sprejela ustrezne sklepe, ki so pomenili zeleno luč za neposredno izvedbo odprodaje v obeh primerih; da je ta vlada tista, ki še vedno opravičuje odprodajo tako Slovenske industrije jekla kot Iskreemeca. In ta vlada molči in brez besed spremlja, kako gredo delavci na cesto in kako so bili mali delničarji, zaposleni, nekoč zaposleni, upokojeni v teh dveh primerih oguljofani in prikrajšani. O slovenskem nacionalnem interesu pa ne gre izgubljati besed. Čemu bi omogočali Slovencem tisto, kar lahko damo Rusom in Egipčanom? In upajmo, da se koga v tem procesu vmes tudi kaj prime. Kaj naj bi se prijelo? Denar, seveda. Denar naših davkoplačevalcev. To sta dva konkretna primera, za katera pravim, da nimata repa v prejšnjih mandatih, in za ta dva primera je neposredno odgovorna ta vlada, Vlada Janeza Janše. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Grims, proceduralno.
Hvala, gospod podpredsednik, jaz bi opozoril, da obstaja ena modra knjižica, ki ima naslov Poslovnik Državnega zbora Republike Slovenije. Lepo prosim, dajte jo uporabljati. Poglejte, od prve do zadnje besede, to, kar je sedajle govorila gospa Darja Lavtižar Bebler, ni imelo "blage veze" s koncentracijo kapitala, niti z vplivom tega kapitala na medijski prostor in s tem na svobodo javne besede. To se pravi, je šlo za čisto zlorabo procedure, ki bi jo morali vi že takoj na začetku ustaviti ali pa jo vsaj opozoriti, pa nič od tega niste storili. Odveč bi bilo na vse replicirati, saj tista kokoš, o kateri je gospa - pač, velika ptica, kot se sama rada poimenuje - govorila, ni nesla zlatih jajc, ampak orjaško izgubo in bi bila že v stečaju, če ne bi nekoč vstopila Vlada Republike Slovenije oziroma skladi, pardon, da se ne bom še sam narobe izrazil, v to podjetje in pomagalo rešiti situacijo. Ampak tisto, kar je pa bistveno pri tej zgodbi, kolegice in kolegi, ki se tako radi posmehujete in na ta način prikrivate svoje težave, poglejte, to je že drugi procesen trik. Prvi je bil pretirana agresivnost, kar sem razgalil na začetku, sedaj pa še poskus, da se razvodeni to debato s tem, da se tlači v razpravo vse mogoče, kar s temo, ki je danes obravnavana, nima nobene zveze. Na ta način, gospe in gospodje iz SD-ja, pa tudi drugi, ki jim dajete prav, zelo jasno razgaljate, kako imate slabo vest. Slaba vest je huda reče. Jaz vas tukaj zelo dobro razumem, kaj želite s tem doseči, ampak to pač vas v ničemer ne opravičuje v vašem ravnanju. Ravno tako, gospod predsedujoči, kot vas ne opravičuje v ničemer dejstvo, da niti opozarjate ne ljudi in ne usmerjate razprave tako, da bi ostala v mejah tem, ki so danes odprte, ki so izjemno pomembne, ne samo z vprašanja odnosa do pravne države, ampak tudi z vidika odnosa do medijske svobode, do svobode obveščenosti in do ustavne pravice do informiranosti. Namreč, če bi se vsi osredotočili na to temo, trdim, noben od odprtih problemov ni nerešljiv. Na ta način, če bomo nadaljevali, na koncu nikomur ne bo več jasno pravzaprav, o čemer se danes govori. Zato vas prosim, da kolegice in kolege iz opozicije, ki te procesne trike uporabljajo, opomnite in da v bodoče opozorite razpravljavce, da se držijo dnevnega reda.
Če od mene pričakujete, da bom vodil sejo tako, kot jo narekuje vaš sklic oziroma vaš predlog sklica, kolega Grims, se "prekleto" motite. Osebno vem, čemu je ta seja namenjena, in mene ne boste dobili na "levi nogi". Po moji oceni je poslanka Darja Lavtižar Bebler izpostavila nekaj primerov, ki so se zgodili v aktualnem mandatu, po moji oceni ni kršila Poslovnika Državnega zbora in zato je nisem opozoril v ničemer. Je pa stvar slehernega posameznika, da ocenjuje vsebino, ki jo zasleduje v aktualni razpravi. Nadaljevali bomo z razpravo. Besedo ima poslanec Ciril Testen. Beseda je vaša, izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav, gospod podpredsednik, gospoda ministra, poslanke in poslanci! Osebno ugotavljam, da so vse dosedanje vlade - ne glede na to, katera je bila, v kakšnem sestavu - v svojih programih, in tudi vse koalicije, imele umik države iz gospodarstva zaradi učinkovitejšega gospodarjenja. Načeloma mislim, da je ta pristop pravilen, pravilen pod pogojem, da se ta proces umika izvede pošteno in nadzorovano. Običajno se pa pri vsakokratni opoziciji zakomplicira, ko do dejanskega umika oziroma poskusa umika pride, takrat običajno opozicija zakriči, ne glede na to, ali gre za dober ali slab primer. Tako da ti problemi obstajajo, od besed k dejanjem je težko. Opozoril bi na dva primera, o katerih je bilo govora, o enem od teh tudi na Odboru za gospodarstvo, ter na primer, ki smo ga obravnavali na eni od komisij, sicer nima direktne povezave, tako kot gospod Grims razlaga, s koncentracijo kapitala v tem medijskem smislu, ampak mislim, da sta primera zelo zanimiva in ju bom poskušal kljub temu predstaviti. Primer, ki se mi zdi kot primer zelo dobre prakse, je prodaja Droge Portorož. Droga Portorož je bila po moji oceni prodana optimalno, za najvišjo možno ceno, ki se jo je lahko iztržilo. Država je v Drogi Portorož zadržala 25% plus eno delnico, kar je pozitivno, to je kontrolni delež, davke iz Droge Portorož pobira naša država in sedež Droge je v naši državi, samo lastnik je tujec. To je res, in to je treba priznati. Mogoče nekatere moti izključno lastništvo oziroma kupec Droge. Mislim, da Poslansko skupino Slovenske nacionalne stranke ne bi nič motilo, če bi pod istimi pogoji bil kupec nekdo drug oziroma če bi bila kupec firma, ki so jo oni protežirali. Droga Portorož je po rezultatih, ki smo jih bili nedavno tudi deležni, videti in slišati, zelo dobra firma in v zadnjih letih dosega izjemne rezultate. Pred leti je Droga Portorož kupovala samo stare ladje, 10, 15 let stare, v zadnjih letih Droga Portorož kupuje, bom rekel, novejše ladje. Ravno včeraj, po 22-ih letih pa je kupila novo ladjo, ki se kliče "Nova Gorica", in še kupuje nove ladje, kar mislim, da je dobro. S tega vidika jaz mislim, da je dober primer [[...]] [[Oglašanje v ozadju.]] [[...]]- Splošna plovba, pardon - [[...]]dobre prakse. Drug primer, ki sem ga hotel omeniti, je pa ravno tako primorski primer, je pa prodaja deležev Hotela Morje in Hotel Palace. Ta prodaja se je vršila leta 2001, ko je bil odgovorni in predsednik upravnega odbora Soda gospod mag. Milan Cvikl. Upravni odbor je pod njegovim vodstvom sprejel sklep, da je treba iti v javno prodajo. Kljub temu da je bil sprejet tak sklep, se gospod Cvikl tega sklepa ni držal in je bila prodaja izvršena brez javnega razpisa. Treba je ugotoviti, da ne obstaja noben zapis o tem, po kakšni ceni in kako je bil Hotel Palace, in Hoteli Morje, zamenjan oziroma prodan. Treba je ugotoviti, da je po ugotovitvi Računskega sodišča šele čez dve leti in pol upravni odbor podpisal, po mojem mnenju, izsiljeno soglasje za prodajo, pač zaradi tega, ker je bila revizija opravljena, drugače se te revizije ne bi dalo na primeren način zaključiti. Treba je povedati tudi, da so bile delnice Hotela Palace zamenjane pod borzno ceno, kar mislim, da je pomembno. No, kaj je sledilo vsemu temu? Vsemu temu je sledilo, da je bil po manj kot desetih mesecih gospod Cvikl umaknjen kot predsednik upravnega odbora oziroma iz Upravnega odbora Soda, kar je imelo kasneje tudi za posledico to. Jaz moram reči, da šele danes razumem, da leta 2004 ni bil imenovan za direktorja oziroma potrjen za direktorja oziroma za predsednika Računskega sodišča. Mislim, da imajo predsednika, ker so njegovi poslanci glasovali proti. Glasovali pa so proti, ker očitno so bile izkušnje iz njegovega vodenja upravnega odbora Soda zelo problematične. Kar je pa mene najbolj pri vsej tej zadevi razočaralo, je pa odločitev Računskega sodišča; oni so na osnovi vseh teh dokumentov, na osnovi vsega tega kar se je zgodilo, k temu primeru pripisali pozitivno mnenje. Jaz ne morem verjeti. Jaz sem to prebral, ta primer obstaja in mislim, da je to eden od zelo grdih primerov prejšnjega mandata in upam, da veliko takih še poleg tega ni. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Na podlagi vaše razprave smo dobili en predlog za proceduralno razpravo en predlog za repliko in pa razpravo gospoda ministra. Najprej dajem proceduralni vsebini. Izvolite, koleg Zagorac.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Jaz vas naprošam, kot predsedujočega na tej seji, štiri ure v bistvu že ta seja traja, predvsem s strani vladajoče koalicije slišimo uporabo ali pa zlorabo določenih imen in priimkov, bodisi poslancev bodisi ostalih državljanov Republike Slovenije. Jaz bi prosil, da v kolikor ima kdo kakršnokoli kazensko zadevo zoper te ljudi, ki jih omenja, da bi to že moral narediti takrat, ko je izvedel, da je karkoli kazenskega in bi organi pregona in sodnije morali posredovati. V kolikor gre za "insinuacije" in ne veste ali je to res ali ni, kar govorite, potem prosim nehajte, ker žalite ljudi, državljane in državljanke te države. Jaz se zavedam, da je "fovšija" olimpijska disciplina te vladne koalicije, ampak resnično prosim, žaljenje, uporaba imen in priimkov posameznih ljudi, ki jih obtožujete za stvari, ki niso dokazane nikjer, razen v vaših, bom rekel glavah, potemtakem, če se sklicujete na medije, ste pač še toliko bolj revni, vam moram povedati, potem vas prosim, da nehate uporabljati imena in priimke, ko govorite o prevzemih, ki so se dogajali v prejšnji vladi. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Jaz vašega proceduralnega predloga ne bom dal na glasovanje. Bom pa prosil vse prisotne poslanke in poslance, da proučijo vsebino, ki jo je ravnokar podal kolega Zagorac. Repliko na kolega Testena, kot edinega predstavnika poslanske skupine, pa ima poslanec Srečko Prijatelj. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Res je, repliko moram podati na te neumnosti. Enkrat je to bila Droga, potem se je zbudil gospod, pa je rekel Splošna plovba [[...]]
Kolega Srečko Prijatelj, prosil vas bom, da se izogibate besedi "neumnosti", ker nočem odgovarjati za vaše besede.
Glejte, Splošna plovba je res kupila dve novi ladji - ena od teh je že prišla -, kupila pa je tudi dve stari in, za čudo božje, ti dve stari je kupila od gospoda Döhleja in sta veliko dražji kot dve novi. To lahko preberete v časopisju, če berete kaj časopis. Drugače pa moj odgovor na vaše trditve. Prvič, v rokah imam pismo sedaj že bivšega poveljnika Genshipping Groupa, to je namreč Splošna plovba, če ne veste, ker Splošna plovba nima nobene ladje vpisane v slovenski register. In me prosi, torej, navaja, da nobena ladja ni vpisana v slovenski register in da so ladje v lasti Genshipping Group, Liberia. Zakaj nihče ne razišče v tej državi, kaj to podjetje sploh je in kaj je naredilo "dobrega", pod narekovaji, v prenesenem smislu besede, slovenskim pomorščakom. Kar se pa tiče proceduralnega predloga mojega kolega, se popolnoma strinjam. Jaz sem vložil kazensko ovadbo zoper hudodelsko združbo, vpleteno je tudi koprsko sodišče, ki pomaga pisati take in drugačne nezakonite sklepe, ker je seveda od gospoda Döhleja pravni zastopnik pravnik, ki je slučajno mož od žene, ki je predsednica sodišča. In to je lepo sklenjeno. Hudodelska združba je prikazana v tej hobotnici in je sestavna priloga obtožnice. In če to slovensko tožilstvo, ki ima to tožbo globoko zamrznjeno v predalu, verjetno trikrat zaklenjeno, ne bo sprožilo sodnega postopka, ga bo pa mednarodno sodišče, bomo pa tam prali umazano perilo. Slovenija je izgubila edinega slovenskega ladjarja, in ta tujec, ki je bil privilegiran v postopku nakupa, je slovenske pomorščake zbrcal na cesto oziroma vrgel na kopno, bolje rečeno. Tega mi ne bomo dovolili. Vi pa kar "žegnajte" to zadevo, saj ste verjetno kaj dobili za to kot stranka.
Hvala lepa za vašo razpravo. Nadaljevali bomo na podlagi seznama prijavljenih. Pred tem pa se v razpravo vključuje minister. Minister Vizjak, beseda je vaša, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Vedno se bom oglasil, kadar se bodo tu načrtno širile neresnice, da ne rečem laži, o nekaterih postopkih, ki jih je peljala Vlada, tudi z umikom države iz gospodarstva. Tipičen primer je bila razprava gospe poslanke Darje Lavtižar Bebler, ki je govorila o nezakonitostih, celo prikrivanju nekih informacij, povezanih z odprodajo deleža v Slovenski industriji jekla. Postopek odprodaje je bil transparenten, javen, zakonit, gospodaren in pošten. Na podlagi javno objavljene ponudbe oziroma zbiranja ponudb, pravzaprav zelo odprtega transparentnega postopka tako v mednarodnih medijih, kot seveda tudi slovenskih medijih je prispelo nekaj ponudb. Predhodno je bila družba ocenjena, vsi ti dokumenti so bili na razpolago tudi vam poslancem, preko ustrezne Komisije za nadzor javnih financ in tukaj govoriti, da je kdorkoli, karkoli prikrival enostavno ne drži. In želimo poslankam in poslancem preko nadzornih inštitucij pojasniti vsak detajl in jaz mislim, da tukaj ni nikakršnega problema. Izvedena je bila cenitev s strani za to usposobljenih in verificiranih cenilcev, in izpeljan je bil javni postopek ugotovitve, to se pravi najustreznejši ponudnik - in ta je ponudil ceno na zgornji meji iz cenitvenega poročila. Komisija, ki je vodila pogajanja s kupcem, je sledila tudi druge cilje, ne samo cilj maksimiranja kupnine. Še posebej pomemben cilj je bil nadaljnji razvoj družbe, zato je bilo s kupcem dogovorjeno tudi to, da bo tri leta dobiček iz družbe vlagal v nadaljnji razvoj. In vesel sem, da bomo jutri odprli eno zelo pomembno pridobitev za ravenski Metal in gre za, skratka nove investicije v jeklarsko industrijo, ki se zagotavljajo iz poslovanja te družbe. Ni res, da bodo Rusi pobrali ves dobiček, kot ste imenovali. Mislim, da je tudi nekoliko problematično govoriti o gospodarski družbi, ki je na globalnem trgu, in kar tako omalovaževati kogarkoli v tem cenjenjem zboru, ni prav in je škodljivo, nenazadnje tudi za Slovensko industrijo jekla, za podjetje, ki posluje in zaposluje. Govoriti, kako je tam vse narobe, brez tega, da bi z enim konkretnim dokazom prišli na dan, je neodgovorno. Jaz sem bil tudi na sklepni seji odbora oziroma Komisije za nadzor javnih financ, kjer se je ključna dilema končala okoli dejstva, da je družba pooblaščenka imela še neko cenitev, torej neke inštitucije, ki nikoli v firmi sploh bila ni. Se pravi, cenitev, ki jo je nekdo naredil na podlagi dostopnih podatkov in ta cenitev je bila enako obtežena, bi rekel, glede verodostojnosti s strani opozicijskih poslancev, kot cenitev družbe, ki jo je pooblaščena inštitucija izvedla po vseh pravilih in metodologijah. Nikoli nam celo ni bila dana na vpogled ta alternativna cenitev, je ne poznamo. In seveda, sedaj govoriti, da je ta bolj verodostojna od tiste druge, in zato mislim, da je tudi komisija na koncu prav sklenila - naj tiste inštitucije v Republiki Sloveniji, ki so zadolžene za nadzor, za revizijo, ugotovijo kdo ima prav in kdo narobe. Vendar zaključevati in tu govoriti, da je bilo to eno eklatantno oškodovanje, da je bilo tu vse narobe, da smo tu prikrivali podatke, enostavno ne drži. Ne drži. Omenili ste Iskraemeco. Iskraemeco je zelo znan in tudi ugleden pravni subjekt v Republiki Sloveniji in je na razvojni prelomnici. Namreč, produkti, ki so jih izvajali, produkti mehanskih števcev postajajo počasi zgodovina in se prehaja na v elektronske števce, ki omogočajo tudi nadgradnjo nove storitve za uporabnike. In Iskraemeco se je tu znašel na prelomnici, na razvojni prelomnici, ko še ni uspel razviti teh novih produktov dovolj dobro, hkrati pa je imel težave s konkurenčnostjo obstoječe proizvodnje. Potreboval je svež denar, dokapitalizacijo in strateškega partnerja. Tega smo poiskali preko paradržavnih skladov, ki sta to tudi tehnično počela. Ocenjujem, da bo prej ali slej prišel čas v Iskraemecu, ko bo potrebno proizvodnjo mehanskih števcev zamenjati s proizvodnjo sodobnejših tehnološko zahtevnejših produktov. In to žal prinese za seboj tudi prestrukturiranje same proizvodnje in tudi zaposlenih. Ne glede na to, pod katerim lastništvom, je bila to neka brezizhodna situacija, in jaz verjamem, da bo vodstvo skupaj z lastniki našlo najmanj občutljivo in bolečo rešitev za zaposlene, in zopet iz tega primera delati afero je škodljivo predvsem za podjetje, bolj za podjetje, kot za kogarkoli drugega. In prosim, slovenskim podjetjem, ker to so podjetja, ki izposlujejo slovensko blagovno znamko, omogočimo, da se razvijajo brez spremljajočih političnih intrig.
Hvala lepa. Repliko na vaše izvajanje pa ima poslanka Darja Lavtižar Bebler. Izvolite.
Ja. Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Gospod minister, vse o čemer sem govorila je dokumentirano in vse, čisto vsak podatek, ki sem ga tukaj omenila, je bil naveden tako na sejah ustreznega odbora v Državnem zboru, kot seveda tudi v naših medijih. Tako da, vaša trditev, da to kar govorim, da so laži, je najmanj kar je zelo nevljudna in nedopustna pravzaprav za Državni zbor in tukajšnjo razpravo. Če govorite o Iskraemecu. Pravite, da je bil Iskraemeco na neki prelomnici, češ da ne more več proizvajati teh starih, zastarelih števcev in tako naprej, in da zdaj, se sprašujemo seveda - ali ta egiptovski kupec je pa bil pripravljen dati denar za te števce in to proizvodnjo, ki je že povsem zastarele? Najbrž že ne. Jaz sem si pač ogledala to pogodbo in zato z vso odgovornostjo trdim, da je ta pogodba škodljiva in da iz naslednjih potez, ki jih je egiptovski kupec naredil, jasno izhaja, da bo preselil proizvodnjo v Malezijo in Indijo, kjer je delovna sila cenejša in da bo tukaj ostalo samo nekaj deset zaposlenih v Kranju. In poglejte, če spremljate medije, potem gotovo veste, da tudi držijo številke o zaposlenih v Iskraemecu. Številka o tem, da se je kmalu po prodaji število zaposlenih močno usulo, tako rekoč prepolovilo, da je za 250 zaposlenih že sedaj jasno, da bodo izgubili delo in da je za nadaljnjih 250 določeno, da bodo o njihovi usodi odločili prihodnje leto, se pravi leta 2009. Kar zadeva pa Slovensko industrijo jekla, je pa celo gospod predsednik Vlade tukaj rekel, da on ne nasprotuje temu, da bi gospa Marija Zagožen prišla v Državni zbor in natančno razložila, kakšne so bile cenitve, pod kakšnimi pogoji je bila Slovenska industrija jekla odprodana oziroma ta državni delež. Pa je gospa Zagožnova prišla na ustrezni odbor in je rekla, da ona nima časa, da bi tratila čas in denar takole skupaj s poslanci, ki očitno nimajo drugega posla, kakor da zastavljajo neprimerna vprašanja. In še do danes, kolikor vem, gospa Zagožnova v Državnem zboru ni pojasnila stvari, kot bi jih morala. Dejstvo je, da je bila ta pogodba tudi prinesena v Državni zbor, se pavi o nakupu Slovenske industrije jekla, kot zaupna in da je bilo rečeno, da tako terja kupec, novi lastnik Slovenske industrije jekla. Jaz pa vas sprašujem, ko govorite, da je vse transparentno, jasno in zakonito: Ali je lahko nekaj nedostopno poslancem tega Državnega zbora, ko je govora o tem, da gre za davkoplačevalski denar? Da gre za denar iz slovenskega proračuna, iz denarja slovenskih davkoplačevalcev. Gre za "eklatanten", neprimeren odnos do poslancev, za podcenjevanje Državnega zbora in sploh za neprimerno nastopanje napram Državnemu zboru. In vi tukaj govorite, da je bilo vse transparentno, jasno, zakonito. In zakaj bi vam to verjeli? Zato, ker ste vi tako rekli, potem ko ste se nam že tudi vi nekajkrat, ne bom rekla zlagali, ampak z nekoliko domišljije [[....]]
[[....]]Darja Lavtižar Bebler [[...]]
[[...]]kakšne stvari prikazali. Hvala lepa.
[[...]]replika je dolga tri minute. V razpravo se ponovno vključuje minister. Minister Vizjak, beseda je vaša.
Hvala lepa. Poglejte, v tem mandatu je uspelo kar nekaj preoblikovanj podjetij iz nekih nekonkurenčnih programov v neke konkurenčne. Žal gre razvoj v Evropi in seveda, hvala bogu, tudi v Sloveniji naprej. In nekatere, zlasti delovno intenzivne segmente proizvodenj, je pač zaradi nenazadnje tudi dviga produktivnosti in dodane vrednosti potrebno nadomestiti z novimi. In zato tudi sam podpiram to preorientacijo Iskraemeca, da gre iz navadnih mehanskih števcev, ki so verjetno bolj primerni za nekatere razvijajoče trge, ki ste jih omenili, na zahtevne produkte, ki omogočajo tudi prodajo, ne samo prodajo, tudi razvoj storitev. In to so elektronski števci. In torej branjenje nekih, žal, v Evropi nekonkurenčnih proizvodov za vsako ceno je praksa, ki smo je bili deležni v preteklosti, ampak to je umiranje na obroke, ki se žal ni izkazalo. Zato mi verjemite, da se je podjetje zavedalo te dileme in da bo tudi v najboljši možni meri izkoristilo prostor, ki ga imajo v Sloveniji, in ni res, da ta prostor, ki ga ima, zajema samo nekaj deset delovnih mest. Kar se pa tiče navedb, da nekdo ni prišel, jaz sem bil priča, ko je gospa Zagožen bila v parlamentu, in je pojasnila vse kar ste želeli vedeti na Komisiji za nadzor javnih financ. Ni enostavno res, da gospe Zagožen ni bilo v parlamentu, bila je v parlamentu. Glejte, tu ste povedali, da je ni bilo, bila je. Zdaj, če vi po vaši oceni niste zadovoljni z njenim odgovorom, je to vaš problem. In oprostite, to je enostavno sprenevedanje, nekdo je bil v parlamentu in je govoril o teh rečeh, in prav je in bo še prišla, če bo potrebno, ker je vodila komisijo, in bo še prišla. Sedaj pa o nekaterih okoliščinah oziroma o nekaterih podatkih, ki jih kupec ni želel razkriti. Kupec je že razkril vse pomembne, vse bistvene elemente prodajne pogodbe, ceno, pogoje in tako naprej. Nekaterih, pa zaradi tega, ker je to kupec, ki pravzaprav ni zaključil svojih kapitalskih povezovanj in nakupov s tem projektom, ampak bo verjetno še kdaj kje kaj kupil, in zato ne razkriva vseh podrobnosti kot so garancije, predvsem garancije zavarovanja, to je bil tisti del, ki je ostal, svoji konkurenci na evropskem in globalnem trgu in tudi svojim potencialnim tarčam, ki jih še želi, in to je povsem logično v poslovnem svetu. Torej, vsi bistveni elementi prodajne pogodbe so bili tu razkriti in po moji oceni in oceni Vlade je bil ta posel speljan dobro in verjetno je sedaj edini greh, ker Slovenska industrija jekla posluje uspešno in ker veliko investira v razvoj. Torej, še enkrat, da vam povem. V treh letih od prodaje, torej še naslednji dve leti ne bo evro dobiček odtekel iz Republike Slovenije, temveč bo reinvestiran v proizvodnjo in jeklarsko industrijo v Republiki Sloveniji. To je prava stvar. Druga stvar. Slovenska industrija jekla ustvarja dobiček in tu manipulirati z določeno "cifro", češ, da ta dobiček pripada samo ruskemu družbeniku enostavno ne drži, kajti ruski partner ima zgolj polovico lastništva, četrtino ima Republika Slovenija, več kot četrtino, in seveda cela kopica še drugih delničarjev, kar pomeni, da tudi Republika Slovenija participira pri tem dobičku s četrtino. Torej, poenostavljeno je govoriti, da je ves dobiček zdaj od samo polovice delničarjev, dobiček je od vseh. In še enkrat, ta dobiček se reinvestira. Vertikalna integriranost, ki jo zagotavlja ruski kupec, je zelo pomembna za konkurenčnost te proizvodnje v prihodnjih. On je dobavitelj surovin. Veste, da se surovine izjemno dražijo in da so ključen konkurenčni problem marsikaterega proizvajalca v Republiki Sloveniji, da je težko biti s končnimi produkti konkurenčen od kar so se dvignile surovine, kot so določen material, energija in podobno. Ker je v tem primeru ruski kupec integriran v skupini, ima zaradi tega konkurenčno prednost. In poglejte, res je, svetovno jeklarstvo je v konjukturi, ki bo lahko trajala dolgo, lahko pa tudi ne. In slovenska država je že sanirala slovensko industrijo jekla, možnost dodatnih državnih pomoči za sanacijo je zelo omejena. In zato je prav, da je slovenska industrija jekla v nekem stabilnejšem sistemu, ki je odpornejši tudi na morebitna nihanja na globalnem trgu. Torej še enkrat, tako eno kot drugo podjetje, za slovensko industrijo prav gotovo lahko rečem, da je bila ena izmed uspešnejših umikov države iz gospodarstva. Kar se pa Iskraemmeca tiče pa verjamem, da v danih situacijah najboljša možna.
Hvala lepa. Hvala lepa ministru, da nam je pojasnil, da je perspektiva slovenske industrije jekla v redu. Besedo pa ima poslanec Jožef Jerovšek. Izvolite.
Hvala lepa gospod predsedujoči. Danes imamo izjemno pomembno razpravo o koncentraciji kapitala in posledično koncentraciji kapitala tudi v medijskih hišah. Od tega ali bomo v boju, ki ga nujno moramo sprožiti, uspešni, je odvisna pravzaprav usoda vsakega slovenskega državljana. Odvisna je, kako, v kakšnih pogojih bodo naši otroci delovali in živeli. Kajti v Sloveniji smo soočeni z bistveno bolj nevarnimi tajkuni kot so ruski tajkuni za rusko družbo. Kajti slovenska tranzicijska tajkunizacija ima podporo, danes jo vidite tukaj v izjemni hobotnici, izjemni zmaj je to, ne z desetimi glavami, ampak stotimi glavami, izjemno organizirano zaledje in tisti, ki danes tukaj hvalite in branite te "rabote", seveda pripadate temu. Po mojih podatkih so nekateri tudi podkupljeni, da to plačajo s strani vodstev. Ob tem pa se soočamo z grotesknim s testnim dejstvom, da se ob takšnih roparskih privatizacijah, tatvinah, korupciji, ko letijo stotine milijonov, da se gospod Kos ukvarja z metlami in toaletnim papirjem soproge nekega ministra. O teh zadevah pa ni rekel ničesar. In vi ga podpirate! Vi seveda branite z vsemi kriplji takšno ravnanje. V tem boju je slovenska vlada, ki se sooča s takim nasprotnikom, izjemno šibka. Potrebna je podpora javnosti. In upam, da bomo slovensko javnost prepričali, da je od tega odvisna usoda njihovih otrok. Kajti imamo, moram reči žal, nasprotnike tudi v medijih, saj so ti pod kontrolo teh mogotcev. In slovenski mediji se ukvarjajo z italijanskim medijskim mogotcem, ne pišejo in ne govorijo pa o "rabotah" slovenskih medijskih mogotcev. Moram reči, to sem omenil že zadnjič v govoru na Pekrah, da je to brutalno, pohlepno bogatenje na račun delavcev in trgovine na račun kmetov, ki jim ne priznavajo cen, da je to tatvina po naravnem pravu. Če so si že ti naredili v prejšnjih dvanajstih letih takšno zakonodajo, da po kazenskem pravu niso kaznive nekatere stvari. Po naravnem pravu pa je to tatvina. In to ni samo tatvina, to je tudi izdaja države in izdaja državljanov. Izdaja pa je inkriminirana in kazniva v sleherni državi in tudi v slovenski državi. In upam, da bodo tožilci in sodstvo našlo pot, da spravijo tja, kamor je treba, tiste, ki tako brutalno hlepijo in bogatijo na račun delavcev. Kajti ta naša tranzicijska hobotnica, ti naši tajkuni so sposobni vsega. Ti, ki izhajajo iz teh strank komunističnega porekla, so pripravljeni spraviti naše delavce tudi v fevdalni odnos in delavce v moderno suženjstvo; to so dokazali že doslej. Jaz nisem zadovoljen s tem, kar je uspela narediti naša vlada, kajti podlegla je gonji o kadrovskih cunamijih in ni zamenjala ljudi, ki so ščitili in še ščitijo. Vendar pa smo zaenkrat ubranili Mobitel, Telekom, kar je bilo vse predvideno. Gantar se je branil vračanja vlaganj v telekomunikacije. Danes se državno pravobranilstvo v velikem delu brani vračati. V Slovenski Bristrici od 4.000 zahtevkov ni rešen eden! Hoteli so spraviti preko volitev to vračanje brez vračanja, da bi potem nekdo lahko v lasten žep spravil celoten Telekom, celoten Mobitel in tako naprej. In tam gospod Bembič ne želi zaposliti pravnikov, da bi to reševali. Minister mu je takrat napisal, da mora zaposliti, da ima sistemizirana delovna mesta. Ne! To je vse v okviru te tranzicijske hobotnice, ki ščiti in dela vse, da bi vse to pristalo v točno določenih žepih, v točno določenih lastništvih. In tako kot sem se boril proti divji privatizaciji in zaradi tega izgubil službo in dvakrat jo preprečil potem pa ne več, si, prosim, ne pustim očitati, da najmanj spremljam. Na glas to govorim in bom govoril in na vseh forumih se borim zoper to, in če bo kdo od vas pristopil na stran pravice, potem bomo uspešni, dokler boste pa podpirali vse to, ste pa skupaj z njimi na nek način tudi krivi. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Majda Širca imate besedo.
Hvala. Imam. In seveda tudi prvi komentar na ravnokar izrečeno. Namreč, kot da bi se nekaterim čas ustavil ali pa kot da bi se vrnili v preteklost, to se pravi takrat, ko ste bili na poti in v obljubah, da boste drugače ravnali. Ampak zna biti, da tvegam z mojim kratkim nastopom, kolikor mi je v tem dramaturško jasno odmerjenem času dovoljeno govoriti kot opozicijski poslanki, da užalim ministra za promet in veze in ostali pretok informacij, se pravi gospoda Grimsa, ker bom postavljala vprašanje drugemu režiserju, ne njemu današnje predstave. Moja vprašanja gredo na virtualnega amaterskega režiserja današnje dobesedno lutkovne, marionetne predstave gospoda Janeza Janšo, predsednika Vlade, ki mislim, da je odgovoren, moral bi biti tukaj in ker ga ni, bom virtualno postavila v zrak ime, imamo tretji program, lahko si ga zavrti, da odgovori na sledeča vprašanja. V času, če se vrnem v preteklost, ko ste gospod Janez Janša "špricali" z mehčalcem za trde kovine, WD-40, ste obljubili, da s prevzemom oblasti ne boste vplivali na sestavo nadzornih svetov. Danes, v letu 2008 ali drži, da ste osebno vplivali na izbiro članov nadzornih svetov nekaterih časopisov, Dela in Večer? Ne gre pa le za preverjanje imenovanja ljudi v svete, gre še za več, spoštovani gospod Janez Janša. Gre tudi za drugo "lomastenje" po medijih, ki absolutno zaznamuje vaš mandat. Od grožnje, da se z Vlado ne splača imeti vojne, ki se je spomnimo, resda gredo hitro stvari v pozabo, do potiskanja "sfriziranih" dosjejev tujim novinarjem pred vrata hotelskih sob, da bi bila podoba Slovenije drugačna kot v realnosti je. Celo karikature, če se navežem na zelo pod udar vržen časopis Primorske novice, celo karikature so prepovedane, če jih ne riše prava roka, pa četudi jih ponuja brezplačno. Prava roka Franka Jurija ni. Da ne govorim o vplivanju na oglaševanje Vladi bližnjih družb in da ne govorim o vplivu oglaševanja tistih družb, ki imajo v primernih časopisih dostop in v neprimernih ne. Spomnimo se, kakšni rezi so bili tu za časopis Dnevnik, spomnimo se, kako je bilo z Mladino, in spomnimo se, kako je danes. Poglejmo nove časopise, kdo oglašuje - zanesljivo vsepovsod Pošta Slovenije, pošta je najboljši poštni nabiralnik za "prave" časopise. Slovenski tednik je tudi "pravi" časopis, z usmerjeno in ciljno populacijo. O drugih niti ne govorim, ker imam časa premalo. In seveda gospoda Janeza Janšo sprašujem: "Zakaj je naložil, če tako trdi ASK, gospa srčna dama, Andrijana Starina Kosem, zakaj je naložil, da naj potem, ko bo Pivovarna Laško pridobila pomemben kapitalski delež v časopisni hiši, uredi tako, da bomo imeli zagotovljen večletni vpliv na imenovanje nadzornega sveta Dela in s tem tudi na uredniško politiko. Danes je že bilo izrečeno, najbrž se je tekom dneva še kaj zgodilo, ker se pač srčne dame tudi spreminjajo v svojih vlogah. Gospod Janez Janša, ker ste 9. 11. 2004 na izredni seji, na prvi izredni seji nove vlade oziroma sestave parlamenta zagovarjali svoj program z naslovom "Pred nami so priložnosti, kakršnih doslej še nikoli nismo imeli". In taka priložnost je tudi ta, da je nujno ukrepati in Urad za varstvo konkurence, pa tudi druge organe usmeriti na ta način, da bodo manj odvisni in bodo bolj izrabljali avtoriteto in bolj brezkompromisno uveljavljali zakone. Zakaj osrednje institucije, ki so bile tu pred štirimi leti postavljene pod udar, zakaj ste puščali to njihovo mlahavost vse do danes? Ali so to naročili svetovalci za vašo volilno kampanjo? In zakaj, konec koncev - še vprašanje za ministra Simonitija -, če je vse tako narobe, kot je, in če so zakoni tako v redu, kot je danes rekel gospod minister Vizjak, če je tako v redu, potem imate 16. člen Zakona o medijih, gospod minister in vaš adjutant na Ministrstvu za kulturo, gospod Igor Prodnik, večkratni funkcionar, zakaj potem enostavno ne ukinete in prepoveste izdajo medijev, ker vam to zakon določa? Če ne delajo v skladu z zakonom, jih lahko ukinite, jih lahko prepoveste. Že pred dvema letoma, se pravi, marca 2006, je bilo jasno, da so vaše oči, gospod Janša, to. V Menedžerju leta 2006 je pod vašimi očmi naslov "Osvajanje medijev nas je stalo že 11 milijard SIT". To je bilo pred dvema letoma, z jasnimi izračuni, kaj je tu notri v 11 milijardah tolarjev. Ni samo RTV Slovenija, v znesek so všteti stroški izvedbe raznih mahinacij Sodov, poceni umik iz Mercatorja, delež je prispeval še državni Holding Slovenske elektrarne, ki je po naših izračunih preplačal delež v Termoelektrarni Brestanica. In tako naprej. V poslih s katerimi je Vlada osvajala Delo pa se je obrnilo skoraj 30 milijard tolarjev in še zmeraj smo pri tej vrečki, še vedno, ko se odpre Mercatorjeva vrečka, še zmeraj pada ven Delo. In pade ven tajno društvu JBŠG plus ASK. Tajno društvo, ki se je sestalo 12. avgusta 2005 in se ga danes še vedno dotikamo.
Hvala lepa tudi vam. Ponovno imamo proceduralni predlog. Kolega Boštjan Zagorac beseda je vaša. Izvolite.
Hvala še enkrat za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi. Jaz ne vem koliko izmed vas resnično posluša sejo oziroma posamezne govore poslank in poslancev. Ampak moj spoštovani poslanski kolega Jožef Jerovšek je v svojem govoru dejal: "Tisti, ki zagovarjate tajkune v tej hiši, v tej državi in za nekatere vem, da ste podkupljeni." Gre za resne obtožbe iz njegovih ust. Jaz torej delam v isti hiši z nekaterimi ljudmi za katere on ve, da so podkupljeni. Takšna izjava se mi zdi popolnoma nesprejemljiva. Jaz bi prosil, spoštovani predsedujoči, da se nemudoma prekine ta seja Državnega zbora, skliče kolegij in če gospod Jerovšek ne upa imen in priimkov podkupljenih poslancev v tej hiši povedati naglas, se zapre za javnost, da lahko pove kateri so to. To so resne obtožbe in bi resnično prosil, da delamo v skladu z zakonodajo in Poslovnikom Državnega zbora. V kolikor pa so takšne obtožbe namišljene bi prosil, da se gospod Jerovšek javno opraviči temu celotnemu spoštovanemu zboru, ker ni definiral ljudi, ki jih je obtoževal, da so podkupljeni. Hvala.
Hvala lepa. Kot predsedujoči sprejemam vaš proceduralni predlog. V kolikor kolega Jerovšek trdi, da so v Državnem zboru podkupljeni poslanci, ga seveda prosim, da to izjavi. Nenazadnje je to tudi njegova dolžnost - ne kot poslanca Državnega zbora, ampak kot državljana. Jaz verjamem, da na sceni ni kolega Jerovšek, v tem trenutku posluša preko zvočnikov Državnega zbora. Zato ga še enkrat pozivam, da v kolikor vztraja na svojih trditvah, da to ponovi, drugače naj se Državnemu zboru opraviči kot inštituciji. Mi pa nadaljujemo na podlagi seznama prijavljenih. V razpravo [[...]] [[Oglašanje v ozadju.]] [[...]]No, ali pa tako kot je kolega Bajc rekel, v kolikor mu je nerodno povedati, naj da vsaj seznam, da bomo ostali s tem seznanjeni. V razpravo pa se vključuje minister Simoniti, beseda je vaša. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani gledalci, ki spremljate ta prenos. Rad bi se navezal na poslansko gospo Širca. Mislim pa, da je celotno vprašanje, o katerem bom govoril, bilo že večkrat izpostavljeno v smislu, da gre za etično vprašanje in za verodostojnost, o kateri se govori. To je govoril gospod Horvat, mislim, da je gospod Kumer, ki je govoril, da so poslanci SDS povedali sami o sebi in gospa poslanka, ki govori o sestavi nadzornih svetov, ki so bili zamenjani. Tukaj gre seveda za verodostojnost ljudi, ki nastopajo v tej debati in vprašanje je, kakšna je pravzaprav verodostojnost ljudi, ki recimo trikrat, štirikrat zamenjajo stranko, ki so bili recimo predsednik stranke, ki je bil predsednik Liberalne stranke, ki zamenja stranko in postane idejno in ideološko član druge stranke. To je pravzaprav izredno zanimivo ali pa celo sprevrženosti, če niso pravočasno ustavljene kulminirajo v napadu na otroke ali celo na ubojih, to je dokazano iz psiholoških knjig. To je izredno zanimivo, kaj je zdaj stvar verodostojnosti. Kaj je recimo verodostojno, če je nekdo odstranjen iz nadzornega sveta, ki svojemu partnerju zagotovi mastne zaslužke? Ali je to verodostojna oseba, če je potem odstranjen iz takega nadzornega sveta? In to se ve, to se je zgodilo v Kinoteki, predsednica nadzornega sveta je bila gospa Širca, ki je za to dobila mastna sredstva, večmilijonska, ve čletnih plač ljudi, ki imajo skromne dohodke, je zagotovila sebi in svojemu okolju. Če bi se to zgodilo ministru ali pa komu od funkcionarjev iz vladajoče koalicije, bi zahtevali odstop. In čudim se, berem tukaj, da je vložitev amandmaja združbe, kateri pripada gospa Širca, da naj Državni zbor Republike Slovenije ugotavlja, da dobljene volitve v demokraciji v nobeni večini, nobeni vladi ne dajo pravice do uzurpacije oblasti, davkoplačevalskega denarja. Upam, da boste izključili vašo poslanko iz političnega življenja in iz te združbe poslanske, ki je počela prav to, kar tukaj zahtevajo od Vlade. Torej, to je v bistvu grozno, in poslušalce prosim, državljane, ki to gledajo, da si to zapomnijo. Da se tukaj vlečejo očitki o zamenjavah v nadzornih svetih, ko so sami počeli to, da so si močno okrepili svoje lastne "budžete". In tukaj gre velikokrat za neko dobrikajoče se, ne vem kakšne malomeščanske kaprice, ki je neko "levičarjenje", gre pa v bistvu za natančno jasno in prefinjeno kazanje s prstom na drugega zato, da bi prekrili to, kako so si sami zagotavljali ogromna sredstva. To je "levičarjenje", ki je malomeščanska kaprica, ki je pred 70-mi, 80-mi leti so na tak način pravzaprav in potem z "difamacijo" ljudi sistematično v medijih, kjer so bili ljudje z osnovnimi šolami, ki sodijo o vseh, in so bili orodje pravzaprav neke politike zadaj in so "difamirali", hkrati pa sebi polnilni žepe. In enako se je pravzaprav zgodilo pri koncentraciji medijev. Leta 2003 je bilo izdano soglasje, da se lahko pridobi nad Delom več kot 20% deleža, torej do 100% in to je bil človek, ki danes sam sebe oklicuje za mandatarja, je bil predsednik stranke SD-ja ali Združene liste, član, ki je dobil to pravico, je bil član SD-ja in tisti, ki je to izdal je bil član SD-ja, če to ni dovolj povedno in jasno kam to sodi in kako se je to delalo, naj ljudje razmislijo. In gospe poslanki, ki govori o nadzorih svetih, naj se zamisli nad svojim lastnim početjem in upam, da bo dala od tistega denarja vsaj kakšne štipendije ljudem, ki to rabijo.
Hvala lepa tudi vam. Repliko pa dajem gospe poslanki, kakor ste jo imenovali. Izvolite.
Ponavljamo samo vprašanje, ki je bilo naslovljeno na gospoda Janeza Janšo, in sicer: Ali drži, da ste osebno vplivali na izbiro članov v nadzornih svetih nekaterih časopisov v Delu in Večeru, vse ostalo kar je bilo navrženo tukaj pa je zajeto v nedvoumnem sklepu, ki ga je videl in izdal sam minister, da ni bilo v omenjenem primeru nikakršnih kršitev?
Hvala lepa. V razpravo se ponovno vključuje minister. Minister Simoniti, beseda je vaša, izvolite.
Torej, zdaj, če je bilo gospodu predsedniku Vlade naslovljeno vprašanje, tudi name ste naslavljali določeno vprašanje, če je bil kdo zamenjan. Seveda, vi ste konkretno spraševali, da bi se izognili splošnemu, ampak bistvo je nadzorni sveti kot takšni. Ta vlada je nenazadnje zagotovila, da je bil v nadzornih svetih tudi vedno član opozicije, ne vemo ali se je to sprejelo ali se ni, ampak vsekakor je želela delati transparentno. Seveda odgovor pa ni v tem, da vi konkretno sprašujete za to, da klasično, kot sem prej rekel, prikrijete svoja lastna početja, gre za nadzorne svete na sploh in vi ste bili upravičeno zamenjani.
Hvala lepa. Ponovno pa imamo v razpravi ministra za gospodarstvo. Minister Vizjak.
Hvala lepa.
Minister Vizjak, se opravičujem, moja napaka, prednost ima kolegica Pečanova v obliki proceduralne razprave oziroma predloga. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz bi samo opozorila na to, da zlorabljanje dodeljevanja razprav ministroma nikakor ni v skladu z našim poslovnikom. Gospod minister, prej Vizjak in sedaj gospod Simoniti sta replicirala na repliki [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Ne moremo temu reči razprava, zaradi tega, ker sta bili to klasični repliki. In zato bodite vsaj toliko vzgojeni gospod minister Vizjak, in tudi vi, gospod Simoniti, da se obnašate v skladu s Poslovnikom Državnega zbora. Replike na proceduralni predlog pa ni, in zato prosim podpredsednika, da ravna v skladu s Poslovnikom.
Gospa Pečanova, če kdo ravna v skladu s Poslovnikom, sem to jaz. In gospod minister Vizjak in gospod minister Simoniti sta se v vsaki razpravi do sedaj prijavila v obliki razprave. Kot razpravljavca oziroma kot člana Vlade imata pravico do razprave tudi kadar ona dva nista predlagatelja same materije vsebine predloga zakona ali seje Državnega zbora. Posebej sem pazil, da nikoli do sedaj, v dosedanji razpravi, od 15. ure, odkar sejo vodim jaz, ni noben od njiju govoril v obliki replike. Kolegica Pečanova dovolite, da sejo vodim jaz. Minister Vizjak in minister Simoniti imata pravico do razprave kadarkoli bosta to hotela. O tem govori naša modra knjižica, ki jo nekateri imenujejo Poslovnik Državnega zbora. Nadaljujemo na podlagi seznama prijavljenih. Predčasno pa se je prijavil minister za gospodarstvo. Minister za gospodarstvo gospod Vizjak, beseda je vaša.
Hvala lepa. Ta vlada je vpeljala standard, za katerega upam, da bo postal pravzaprav stalnica, ne samo standard te vlade. To je, da seveda omogoči, da sodeluje v nadzornih svetih tudi opozicija. Nadzornih svetih tako gospodarskih družb, kot tudi sicer institucij oziroma nadzornih organov inštitucij. Tipičen primer, ki je dobra praksa, je Holding slovenske elektrarne. V Holdingu Slovenske elektrarne sedi dr. France Križanič, ki je bil predlagan s strani predsednika Socialnih demokratov, to je gospoda Boruta Pahorja. Jaz sem osebno z njim govoril na začetku tega mandata in verjamem, da svoje delo opravlja korektno in v korist družbe in seveda v okviru zakonodaje. Želim si, da bi bilo takih primerov več. Mi smo pravzaprav opoziciji ponudili in v nekaterih primerih je opozicija to sprejela, v nekaterih primerih je pač to zavrnili. Toliko morebiti tudi zaradi očitkov, ki sem jih bil deležen, o katerem bo še potekala razprava v povezavi s prodajo Tovarne dušika Ruše, kajti to je potrdil tudi nadzorni svet Holdinga Slovenske elektrarne. Spoštovana Širca, zelo pomembno je, da ima Vlada, kadar preko nadzornikov tudi uveljavlja neko svojo vlogo in odgovornost v gospodarskih družbah, da ima možnost na ta mesta imenovati odgovorne, strokovne ljudi, ki so podvrženi predvsem interesom in poslanstvu, ki ga nadzornikom nalagajo zakon ter načela. Zaradi tega smo v številnih primerih tudi to naredili, v glavnem, kadar so potekli mandati, in to je naša odgovornost, ne samo, kot želite očitati, ne vem, zlorabe.
Hvala lepa. Prej sem videl dvignjeno roko s strani kolega Černača. Kolega Černač? Se odpovedujete. Hvala lepa. Torej, lahko nadaljujemo na podlagi seznama prej prijavljenih poslancev in poslank? Hvala. Besedo ima poslanec Kristijan Janc. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Gospoda ministra, kolegice in kolegi! Sam podpiram sklic te izredne seje na to temo, da se pač v javnosti bolje razčisti ta zadeva, ki je zdaj v zadnjih mesecih tako aktualna v slovenskih medijih. Nenazadnje, ko poslušam razpravo, "mi pa vi", pa vem, da iz tega nekega posebnega "izplena" ne bo. Ocenjujem pa, da je ta izredna seja veliko prepozno, morda dve, pet let bi bilo primerneje, po tistem slavnem sestanku, in bi morda do tega časa lahko naredili kaj več. Danes pa dajemo kritiko tistim organom pregona, ki svojega poslanstva niso opravili tako, kot od njih pričakuje tako Vlada, Državni zbor, predvsem pa naši državljani. Očitno še nismo povsem prava pravna država, očitno še škriplje v določenih zadevah. In očitno imamo tudi še zakonodajo, ki ima luknje, ki jo dobri strokovnjaki očitno znajo zlorabljati. In tudi v teh primerih se je zgodilo podobno, da so očitno nekateri izkoristili to priložnost in prišli do takšnega bajnega bogastva, ki ga moralno in etično obsoja vsak normalen politik in tudi jaz sam. Imamo pač stanje, kot ga imamo, in verjemite mi, državljani so ogorčeni, državljani so razočarani tako nad Vlado, Državnim zborom, aktualno politiko, kako se je kaj takega lahko zgodilo in zakaj nismo pravočasno uspešno reagirali in to preprečili. Nismo, tako ali drugače. Vzrokov je seveda več. Ni krivda samo v enem, krivda je v kolektivni odgovornosti, tako in drugače. Nenazadnje smo se tudi sami, kot Slovenska ljudska stranka, v preteklosti borili za preiskavo tako imenovane prodaje premoženja Zavarovalnice Triglav, če se spomnite, pa Telekoma, da ne govorim o gradnji spodnjesavskih elektrarn, kar je bilo baje že dogovorjeno, da jih bodo gradili Avstrijci. Hvala bogu smo takrat to ustavili, danes gradijo to Slovenci, slovensko znanje, slovensko gradbeništvo, in to več kot uspešno. Vsak bi moral v tej družbi opraviti svoje delo, tako kot na slovenski kmetiji - točno se ve, kdo ima kakšno opravilo, kaj dela moški, kaj dela ženska, kaj je skupno. In to teče. V tej državi tega še ni in nekatere funkcije se ne opravljajo v skladu s pričakovanji. Žal je tako tudi pri nas. Seveda, vsi smo pred zakonom enaki, absolutno, morali bi biti vsi pred zakonom enaki. In upam, da se bo tudi tu pokazalo, da so vsi pred slovensko zakonodajo in evropsko zakonodajo enaki, in da bodo končno nekateri postavljeni pred dejstva, če so kršili zakonodajo, če so si protipravno prilastili določena premoženja, morajo odgovarjati, vsak mora odgovarjati. Pa upam, da takšnih ni, ki bi to zagovarjali. Res pa je, da v Sloveniji poznamo vsaj 100 bogatih Slovencev, ki jih imamo na seznamu, so objavljeni vsako leto v določenih revijah in ti Slovenci, večina verjetno ja šla transparentno skozi to pot, verjamem, verjetno pa, da vsi ne. In vseh teh, morebiti je že vlak zamujen ali pa še ne. In morebiti, če smo govorili o tisti komisiji, 83. podjetij, morda tudi to, ko govorimo o stotih podjetjih, ki so prišla do takšnega ali drugačnega premoženja skozi to tradicijo po letu 90 do danes. Mislim, da je to javnost dolžna, in da smo dolžni politiki to omogočiti, da se to vendarle preveri, pregleda, ocenjuje, da vidimo kaj lahko še naredimo v tej fazi, v kateri se danes nahajamo. Kljub temu, da se očitno Slovenci povezujemo, in da nekateri nas povezujejo, ne vem, v Pivovarno Laško. Jaz sem s Pivovarno Laško povezan predvsem takrat, ko poleti spijem kakšno dobro hladno pivo. Samo toliko, nič drugega. Vse ostalo je tisto politično natolcevanje kaj in kako. Jaz si želim samo to, da bi vsakdo, od Pivovarne Laško pa do vseh teh znanih imen, ki jih nekateri omenjate, ki jih tudi tukaj v slovenskem tedniku gledamo v Formumu 21, pa niso vsi tukaj, še jih imamo kar nekaj takšnih in drugačnih, ki so se tudi v tej vladi kar dobro okrepili, po dolgem in po čez. Bodimo pošteni in iskreni. In to je treba preganjati, povedati stvari, kaj je bilo in kaj ni bilo. In upam, da bodo ti organi, ki pa sedaj so dobili novo vodstvo, takšne in drugačne agencije, institucije itn., in da bodo vendarle svoje delo opravili tako kot je treba. Upam, da bodo, da morebiti ni prepozno. Je pa res, da tale prostor ni tožilstvo, ni sodišče, ni policija. Nekateri si to žal, tako vladni kot v poslanskih klopeh kar malce prisvajajo te funkcije odgovornosti. Oprostite, če je pravna država, potem ne moremo tukaj soditi ali pa kogarkoli že obstojati, kolegi in kolegice. Velikokrat se to sliši že med vrsticami, da bi kar tukajle sodili komu. Bodimo toliko evropski in toliko pravno nastrojeni, da vendarle to prepustimo drugemu. Je pa res, da si lahko priznamo svojo kritiko, svoje napake, ki so se zgodile in te moramo tako ali pa drugače obsojati. Mi vemo, da je zgodovina prodaje državnega premoženja od BTC-ja, Leka, Avtocommerca do danes, dolga pot. In vsa ta pot ima neke dobre, slabe stvari. Eni obžalujejo prodajo Leka napram prodaji Krka, ki se ni zgodila, hvala bogu, itn. Ampak to je že zgodba za neko drugo [[...]] Jaz mislim, da slovenska javnost in državljani zdaj gledajo na nas približno tako: Vsi se enaki, oni prejšnji so bili taki, sedaj ste taki, bolj ali manj se brigate zase, ko pride pa čas volitev, se pa zopet spomnite na malega človeka. Približno tako nekako je. In pustimo toliko do tega, da smo vsi malce tudi [[...]] [[Nerazumljivo]] [[...]]In tudi nenazadnje današnja izredna seja je malce temu namenjena. Zakaj se ni zgodila 2005, 2006. Naključje je hotelo, da se zgodi zdajle v tem času, ko si hočemo tako ali pa drugače, poceni ali pa ne poceni nabirati neke politične točke. Kdo bo v tej zgodbi zmagal, ne vem. Rezultata ne poznam in me niti toliko ne obremenjuje. Je pa res, da to mogoče res ni najbolj higienično, kljub temu pa podpiram to sejo, da si povemo, nalijemo čistega vina vsaj v tej hiši in morda zbudimo te organe pregona, takšne in drugačne, da končno začnejo opravljati svoje poslanstvo, tisto, za kar so plačani in postavljeni. To mislim, da bi bilo eno sporočilo te izredne seje Državnega zbora, vključno s tistimi sklepi, ki so predlagani. Jaz jih bom podprl, nimam težav s tem, čeprav si govorim ali je Vlada vse to lahko, so pristojnosti Vlade ali so to pristojnosti koga drugega za sklepati. To je pač ocena takšnega, in seveda seja odbora je bila in mislim, da je tudi tam svoje sklepe sprejela in mislim, da tudi ni razloga, da jih jaz kot poslanec ne podprem, v prepričanju in v upanju, da upanje zadnje umira, da se bo pa vendarle kdo, da se bo zgodila kakšna tista stvar, ki se zdaj mogoče v zadnjih 15-ih letih kaj dosti ni zgodila, da bi kdo odgovarjal v tej državi za svoja dejanja, ki so bila nezakonita, netransparentna tako in drugače. Morda se bo to zgodilo v tem prihodnjem času, čeprav bom seveda rekel, da čas je še vedno, čeprav so morebiti mnogi ti gospe in gospodje, ki so tako ali drugače prišli do tega velikanskega premoženja, verjetno je za njih vlak že odpeljal. Mi tukaj malce "jamramo", kritiziramo, bom rekel, stvar je pa že šla svojo pot naprej in do nje nekih velikih lovk v tej politiki in teh službah najbrž več ne bo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Iskreno se opravičujem. Naprej. V kateri stranki ste? Besedo ima poslanka Eva Irgl. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. A ima gospod proceduralno? Zdaj smo že navajeni, da je veliko proceduralnih predlogov. Jaz bom kratka, ampak bi se želela v svoji razpravi nasloniti predvsem na tisti del, ki govori o vprašanju koncentracije medijskega lastništva v povezavi z ustavno pravico do obveščenosti. Že kolega Grims je v uvodni predstavitvi stališča Slovenske demokratske stranke načel to temo. Danes je v Sloveniji pač stanje takšno, da koncentracija zasebnega kapitala omejuje medijsko svobodo in v tem pogledu tudi usmerja nek nadzor medijev. In to se zdi meni v tem trenutku, ko govorimo sicer o različnih zadevah znotraj tega Državnega zbora, ključni problem. Če pogledamo, tudi glede na razprave, ki so bile do sedaj narejene v tem Državnem zboru, je kapital po večini povezan v tem prostoru z levico. In ta isti kapital je tisti, ki hoče skoncentrirati medije in z njimi vplivati tudi na volitve, ki so pred nami. Prav ta problem se je dobro pokazal že ob volitvah leta 2004, ko je bil medijski molk ob zmagi Janeza Janše več kot očiten. V nobeni normalni državi, vsaj jaz je ne poznam, se ne bi moglo zgoditi, da bi po dolgih letih neke kontinuitete, neke ene in iste oblasti, potem ko pride na oblast neka nova stranka, neka nova oblast, se o tem nič ne zapisalo, se o tem ne govorilo, skratka priredi se stavko novinarjev. O tem takrat ni nihče ničesar govoril. Res je, da se je govorilo, da je ta stavka zaradi tega, ker novinarji pač urejajo svoj položaj. In jaz sama nimam nič proti temu, da novinarji urejajo svoj položaj, če ga morajo urediti. Nič ni narobe s tem. Je pa problem oziroma izjemno zanimivo, ko novinarji urejajo svoj položaj točno na določen dan, prej določenih težav nimajo, tudi po tem ne. Iz vsega tega pa izhaja očitno tudi trenutno dogajanje na Delu. Prav neverjetno je, da človek, ki si je kapital očitno pridobil na sporen način, ker pač obvladuje tudi največjo medijsko hišo v državi, izjavi, da morajo njegovi časopisi voditi takšno politiko, ki bo delala v prid Borutu Pahorju in SD-ju in obenem rušila Janeza Janšo. To se dogaja leta 2008 in to je očitno realno stanje v medijih. Ampak ta vloga, diskreditirati to vlado in njenega predsednika, je dodeljena s strani določenih ljudi, očitno tudi nekaterim strankam znotraj tega Državnega zbora. Po nareku je torej treba napadati to Vlado, predvsem Janeza Janšo. Mene ne moti, če so stranke v opoziciji konstruktivne, če govorijo oziroma opozarjajo na napake opozicije. Moti pa me, da te stranke napadejo navadno predvsem tista vprašanja, ki govorijo o tem, da ta Vlada ne stori dovolj za socialno državo, čeprav to po mojem mnenju ne drži. Obenem pa ravno te stranke podpira človek, ki si je na sporen način prilastil megalomanske vsote denarja in sploh ne vemo, kako in na kakšen način. Ampak tisto, kar se mi zdi še pomembno in ključno pri vsem tem, je predvsem vprašanje, zakaj takšna izjemna podpora Socialnim demokratom s strani medijev in gospodu Borutu Pahorju. Po mojem mnenju je ta odgovor pravzaprav izjemno preprost. Predvsem zaradi tega, ker vsi tisti, ki so si na sporen način v vsem tem času pridobili takšno bogastvo, pač v Borutu Pahorju in v Socialnih demokratih vidijo predvsem garanta za neukrepanje. Kar pomeni, da če pride gospod Borut Pahor na oblast, potem na tem področju ne bo storjenega nič. In to je tisto, kar je problem in je skrb zbujajoče in tega je nekatere strah, kajti očitno ta vlada na tem področju dela tako, kot si je zadala tudi v koalicijski pogodbi. In skrajni čas je, da se te stvari uredijo. Da pa ne bo kdo rekel, da govorim kar tako na pamet, Borut Pahor se v svojih izjavah natančno umika stran od vseh teh vprašanj, o katerih danes govorimo. In glede na že njegovo pregovorno, bom rekla, neodločnost, si upam trditi, da na tem področju, tudi če pride na oblast, ne bo ničesar storil, ampak bo z molkom asistiral vsem tistim, ki ga danes tukaj medijsko podpirajo. In to je velik problem. Jaz bom podprla vse sklepe, ki smo jih predlagali, ker menim, da je skrajni čas, da se na tem področju te stvari uredijo. Najlepša hvala.
Preden vam dam proceduralni predlog, kolega Kristijan Janc, jaz sem se vam že prej predhodno pred mojo opazko, ki ni bila na mestu, opravičil, ampak seveda tri minute imate na voljo. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod Sašo Peče, vaši očitki s tega mesta niso korektni do mene kot poslanca Državnega zbora in tudi vas, ki vodite to sejo, še manj pa to ni po Poslovniku Državnega zbora. Kot drugo. Po treh letih in pol v tem parlamentu bi lahko vedeli, iz katere stranke prihajam, in to je Slovenska ljudska stranka. In sem eden tistih, ki ne menjam stranke v dobrem in slabem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Moje predhodno opravičilo še zmeraj velja. Dejstvo je, da je moja opazka presegla pravila igre, ki veljajo v tem Državnem zboru. Besedo pa ima poslanec Anton Rop. Izvolite.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Dovolite, da še sam nekaj povem ob tej temi, nenazadnje sem bil danes velikokrat omenjan in zato je prav, da povem nekaj o tem, kar je bilo povedano in povezano z menoj in v prejšnjih vladah in o tem, o čemer se danes sicer govori ali pa se namerava govoriti. Ta seja zgleda kot nek narobe svet, če poslušamo, kaj govorijo predstavniki Vlade in koalicije, potem vidimo, da je vse v redu, da je Vlada naredila vse, kar je potrebno, da so vsi sistemski ukrepi bili pripravljeni, izvedeni, da je obstajala izjemna pripravljenost Vlade, da na tem področju stori korake naprej glede na prejšnje vlade in da sploh ne bi smelo prihajati do nobenih nepravilnosti. Očitno pa se je v sistemu nekaj zelo zalomilo in so se vse prejšnje vlade zarotile zoper to vlado in zoper to državo. To seveda zelo težko drži in tudi nima prav nobene logike. Zato moram reči, da mi ni popolnoma jasno, zakaj danes na tej seji ni predsednika SDS in predsednika Vlade. In kar več je razlogov, zakaj bi jaz pričakoval, da bo predsednik Vlade in SDS danes tukaj. Ne nazadnje SDS je tista, ki je predlagala to izredno sejo. Če jaz razumem vsaj približno, kako to funkcionira, morda v SDS-u drugače, ampak rekel bi, da ne drugače, potem je pravzaprav predsednik Vlade dal pobudo in sprožil to izredno sejo, ali pa je nedvomno dal soglasje, da pride do zahteve za izredno sejo, ker je ocenil, da je to tako zelo pomembno za državo, ali za volitve, to je seveda drugo vprašanje. Dobro bi bilo pa od njega slišati, zakaj on meni, da je to današnjo izredno sejo potrebno opraviti. Glede na predlagane sklepe je tudi ta seja še posebej nenavadna. Na nek način predsednik SDS Janez Janša preko kurirjev sam sebi Janezu Janši naroča, kaj naj on naredi. In večinoma v 90% si predlaga, naj pripravi poročila in da naj prouči nekatere zadeve. Če bi mislil resno s to izredno sejo, potem bi jaz pričakoval, da bi se najprej sestali v stranki, kjerkoli že na kateri lokaciji, se zmenili za te sklepe in proučitve, in bi potem prišli v Državni zbor, ko bi že kaj proučili, pa bi tudi že kaj ugotovili, pa bi imeli kakšne informacije. Tako pa danes, tri mesece pred volitvami, nekdo prihaja sem in sam sebi naroča, naj nekaj prouči in se seveda dela norca iz nas poslancev in pa mislim, da tudi iz državljank in državljanov. Drugič, Janez Janša je bil in je predsednik Vlade te države že štiri leta. Že štiri leta je tudi predsednik skupščine Soda. Ne nazadnje je on tista oseba, ki je vendarle tisti sestanek avgusta 2005 opravil v svoji pisarni. In če naj verjamemo vsem akterjem te seje, vsem, ki so bili prisotni, potem je šlo za dogovarjanje o prevzemu Mercatorja in Dela, ne glede na to, kaj so uradno zapisali v tisti zapisnik. Vsi ostali akterji govorijo drugače, kot govori ta zapisnik, ki nam je bil tukaj prebran. In če je polovica od tistega res, kar pravijo vsi tisti ostali, ki so bili prisotni na tem sestanku, potem je nedvomno, da se je na tem sestanku kršil zakon o prevzemu, da je predsednik Vlade kršil zakonodajo, svoje pristojnosti in da je pravzaprav tedaj na tem sestanku dal zgled ostalim akterjem v tej družbi in v gospodarstvu, kako ravnati. In ne nazadnje, kar je tudi zelo pomembno, gospod Janez Janša vodi vlado in koalicijo, ki je sama z odločitvijo o pospešeni privatizaciji pomembno pospešila po eni strani proces privatizacije, ampak če pride do procesov privatizacije, pride tudi do procesov koncentracije. In tega ni sprožila ne prejšnja vlada, ne predprejšnja vlada, tudi Demosova vlada ne, tedaj na začetku devetdesetih let, in to bi težko prepisali komur koli drugemu, da se je odločil, da bo pospešeno privatiziral slovenska podjetja. To je seveda minimum tistega, kar bi nam mogoče moral predsednik Vlade pojasniti, predvsem pa slovenskim državljankam in državljanom, ki to sejo in to farso spremljajo. No namesto tega smo danes priča pranju umazanega perila in pritlehnega in populističnega obtoževanja. In očitno je to umazano delo prepustil raje drugim. Jaz lahko vidim samo en cilj, ne morem videti drugega; to je, da bi sebe, da bi SDS in koalicijo opral odgovornosti za štiriletno netransparentno, škodljivo in klientalistično upravljanje s premoženjem države. Ta seja, dosedanje diskusije in obtoževanja jasno kažejo, da aktualna vlada ni sposobna prevzeti prav nobene, pa prav nobene odgovornosti za svoja dejanja. Danes nismo slišali prav nobene samokritike, vse je odlično, vse je v redu, imamo super Vlado imamo pa seveda ogromno problemov. Da ni tudi sicer sposobna nobene samokritike na vseh drugih področjih, vse kar zmore, in to je danes pokazala ta vlada in tudi ti koalicijski poslanci, je obtoževanje in prelaganje odgovornosti na prejšnje vlade. Tisto, kar pa najbolj skrbi, pa je, da podatki kažejo, da je tudi sama neposredno vpletena v nepravilnosti pri koncentraciji kapitala v Sloveniji in posledično tudi dejanja, ki so protizakonita in tudi koruptivna. Zato s takšno sejo ni mogoče in ne moremo doseči nič in ničesar v boju proti korupciji in klientalizmu. Na tej seji gre zgolj in samo za ceneno populistično nabiranje političnih točk. Če bi res želeli kaj storiti na tem področju, potem bi takšno sejo imeli davno prej, potem bi takšno sejo imeli drugače organizirano in potem bi takšna seja bila pripravljena bistveno bolj. Pravzaprav gre za že videno, to smo že videli leta 2004, pa tudi še ene volitve nazaj, in to od istih akterjev in na isti način in s podobnimi podtikanji. Pa vendarle, tokrat obstoji pomembna razlika. Če se je to lahko uspešno ali pa zelo uspešno naredilo leta 1996 in če se je to lahko zelo uspešno naredilo leta 2004, potem sem prepričan, da vam leta 2008 to zagotovo ne bo uspelo. In to zato, ker ste sami s svojimi dejanji zelo jasno pokazali, da v boju proti korupciji niste storili nič, ampak prej obratno, prej ste sami v štirih leti povzročili in dopustili toliko nepravilnosti pri koncentraciji kapitala ter neetičnosti, kot jih je bilo res malo kadarkoli prej v Sloveniji. Ne trdim, da se niso dogajale, seveda so se dogajale, ampak takšna koncentracija teh dogodkov pa ni bila nikoli prisotna. Zato ste sklicali izredno sejo, zato poskušate prevaliti odgovornost. In če nič drugega, in bojim se, da vam bo to na koncu celo uspelo, to je, da boste vso politiko pokazali kot enako, kot pokvarjeno in kot lažnivo. Kljub temu pa mi dovolite, da navedem nekatere primere, ki naj podkrepijo vse to, o čemer sem govoril, seveda na splošnem nivoju. Najprej seveda Mercator. Mercator je treba vedno znova poudariti, zato ker ta primer govori sam po sebi in govori o tem, na kako trhlih nogah so vaši argumenti. Poglejte, Mercator se je zgodil na osnovi dogovora, kot pravijo akterji. In nadzorne institucije, na katere se sklicujete, da so storile premalo, v tem primeru niso mogle prav ničesar storiti; akterji so se dogovorili, paradržavni skladi so šli v akcijo in prodali, kar so prodali. Predvsem pa zakonodaja seveda ne more ničesar narediti na tem področju, če jo krši sam predsednik Vlade, potem se seveda ne da ničesar narediti. In če ste Mercator prodali, zato da bi prevzeli Delo, tako kot pravijo vsi akterji in vedno znova to potrjujejo, potem je to dvakratna kršitev zakona o prevzemih. In lepo vas prosim, pravite, da je prejšnja vlada kriva za to, da so se nepravilnosti dogajale, ali pa prejšnje vlade. Torej smo mi krivi, da je predsednik Vlade to storil. Morda smo pa res krivi, krivi zato, ker nismo hoteli prodati Mercatorja, zato ker nismo hoteli dopustiti, da bi se menedžerski odkup v primeru Mercatorja zgodil. Tega nismo storili, nismo hoteli, ker smo vedeli, da bi to lahko storili samo na netransparenten način. Zato je Mercator ostal neprodan, in to je naša krivda, ki jo lahko danes tu priznamo. Danes smo poslušali tu o prodaji SIJ-a. To je zelo konkretna odločitev Vlade in tu nadzorne institucije nimajo nič in zakonodaja. Gre preprosto za odločitev, ki je imela za posledico neka ekonomska dejstva, ki so slaba. Ta pa so, da se je praktično v enem letu in pol celoten vložek od nakupa oziroma vložka tega, ki je kupil to podjetje, temu povrnil. In SIJ se je prodal ravno takrat, ko je začela cena jekla izjemno naraščati. Iskraemeco se je tudi prodal na osnovi odločitve Vlade. V primeru Palome imamo podoben primer. Danes ponovno delavci Palome pozivajo Vlado, naj nekaj stori, ker se poskuša netransparentno prodati Palomo, kljub temu, da jim je bilo obljubljeno, da bodo pri tem sodelovali. Tovarna dušika Ruše tudi ni nekaj kar je fatamorgana in so prejšnje vlade, nadzorne inštitucije in seveda zakonodaja povzročili. Istrabenz in Pivovarna Laško sta dva primera, kjer pa bi res morda lahko nadzorne inštitucije več naredile. Ampak Istrabenz in Pivovarna Laško sta bili prevzeti s strani tistih, ki so bili na tistem sestanku in ki so najprej naredili prvo transakcijo. In ta prva transakcija je bila seveda Mercator. Da ne govorim o Pediatrični kliniki in še 20 prevzemih, ki so se zgodili. Ti prevzemi se niso razkrili zdaj, ti prevzemi so se zdaj zgodili zato, ker je ta Vlada vodila takšno politiko, da so se zgodili. In zato se je zgodila koncentracija, ne zato, ker prejšnja Vlada ni hotela delati koncentracije ali pa zato, ker so bili imenovani nekateri posamezniki na nekatere nadzorne institucije. To so bile zelo konkretne odločitve, kot tudi vaša želja, ki je zelo jasna, in to je, da ste cel mandat želeli ukiniti protikorupcijsko komisijo. In ob vseh teh primerih, v nebo vpijočih nepravilnostih in korupciji, si upate trditi, da je bilo v zadnjem mandatu vse v redu, da sploh ni bilo nobene nepravilnosti, da ste vse super opravili. To res nima nobene logike. In trditi v teh primerih, da so prejšnje vlade krive, je res bizarno in si lahko privošči samo nekdo, ki ali nič ne pozna stvari ali pač zavestno to počne, ker misli, da bo lahko nekoga zavedel. Seveda so bile napake storjene tudi v prejšnjih mandatih in jaz seveda to tukaj priznam, ni nobenega problema. Seveda da so bile in smo zato tudi prevzemali politično odgovornost. In mislim, da so slovenske državljanke in državljani bili upravičeno nezadovoljni z nekaterimi stvarmi. Ampak tako slabo kot zdaj pa nikoli ni bilo! Če povem o eni konkretni nepravilnosti. Na primer v primeru Pivovarne Laško in nakupa Pivovarne Union. Bila je nepravilnost. Ampak v tem primeru so se zbirale ponudbe. In nadzorniki smo zahtevali, da se zbirajo ponudbe in se je ravnalo po Zakonu o prevzemih. In tedaj ste nam nekateri očitali, da smo povezani z drugim ponudnikom. Tedanji direktor Končnik je kljub prepovedi, to ste danes tudi vi povedali, prodal Pivovarno Union in s tem kršil Zakon o prevzemih. In takoj smo ga odstavili in tudi zahtevali, da se zoper njega sprožijo postopki. Mi smo od vas zahtevali leta 2005, da to naredite v primeru Mercatorja. Hujši primer. 200 milijonov evrov oškodovanja, netransparentna prodaja, očitno ker je bil predsednik Vlade vmešan v to transakcijo, niste odstavili nobenega. Nobenega niste odstavili. Oba, direktor Soda in Kada, sta tam ostala. In obe napaki sta in jaz ju seveda priznam. Želel bi seveda povedati, da jaz sam, pa sem veliko spremljal podobne primere tudi v Evropi in drugih državah, ampak kaj takšnega mi pa res ni poznano. Zaradi korupcije so padale vlade praktično v vseh evropskih državah, zlasti v tranzicijskih, ker je tega bilo povsod relativno zelo veliko. Ampak da bi koalicija in Vlada, ko štiri leta vladata in sta bila vpletena v desetine nepravilnosti in sumljivih stvari in zelo konkretnih nepravilnih odločitev in privatizacijskih afer, nato sklicala izredno sejo in za svoj lastni fiasko okrivila opozicijo, kaj takšnega nisem ne slišal, ne videl. To se lahko zgodi samo pri nas in mislim, da je to skrajno neokusno in sprevrženo in da kaj takega se tudi Machiavelli ne bi spomnil. Vendar sem prepričan, da volivke in volivce ne morete večno, in štiri leta že to počnete, "farbati" na isti način, tako da za vse svoje napake, za vse svoje napačne poteze krivite nekoga drugega, nikoli vi niste za nič krivi, vedno so to drugi, kot da bi se drugi odločali namesto vas. In na koncu naj preberem izjavo predsednika Vlade, ko je bil še v opoziciji, sem jo že na odboru in jo bom še enkrat, da jo bodo vsi gledalke in gledalci slišali. Leta 2004 je predsednik, sedanji predsednik Vlade in tedaj vodja opozicije, rekel, [[...]]ampak zakaj takšno stanje, da ljudje ne spoštujejo zakonov? Zato, ker vidijo, da se to ne dela na vrhu, ker vidijo, da pač profitira tisti, ki ne spoštuje pravil iger, ker se kršijo na vrhu. Tisti podjetniki, ki vidijo, da se preko korupcije več doseže, bodo slej ko prej posegli, ker drugače ne preživijo, ampak to prihaja z vrha in ne potem obtoževati množic, ki pač sledijo zgledu vrha. Jaz se strinjam s to izjavo, drži, držala je tedaj, ampak tudi zdaj drži. In zdaj še bolj drži. In naj na koncu še zaključim. Do nepravilnosti in koncentracije kapitala je prihajalo in prihaja v vseh tranzicijskih državah, o tem ni nobenega dvoma. Koncentracija je pač tudi posledica drugačnega sistema, v katerega smo vstopili. Sama po sebi. Lahko je tudi posledica pomanjkljive zakonodaje, tako kot ste danes povedali, a je seveda tudi posledica kršitev zakonodaje in neučinkovitih nadzornih inštitucij in organov pregona. Vloga države in vlade pa je, da stori vse, da ne prihaja do kršitev zakonodaje in nepravičnih koncentracij in korupcije. In jaz sem prepričan, da vse dosedanje vlade, da so vse dosedanje vlade od Demosove vlade naprej, pa treh Drnovškovih, pa ene moje, pa sedanje vlade Janeza Janše na tem področju storile bistveno premalo in da si v tem kontekstu vse vlade zaslužijo kritiko. Vendar sam mislim, da je velika žalost, da tega ne spregleda tudi sedanja vlada, da tega ne vidi. Če tega ne vidi, potem res ne more nič dobrega narediti in tudi nič dobrega popraviti. Tisto, kar je še dodaten problem, če se ob tem vlada še dodatno vmeša v te nepravilnosti in sama generira nepravilne koncentracije in tudi korupcijo, potem seveda ni možnosti nobenega uspeha. In bojim se, da ima tako možnost tudi današnja seja. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Na podlagi vaše razprave vidim dve želji po proceduralnih predlogih in ministrovo razpravo. Pred tem dovolite po vrsti, prvi ima proceduralni predlog kolega Grims.
Ne gre za proceduralni predlog, gospod predsedujoči. Javljam se kot predlagatelj k besedi in imam po Poslovniku v tem primeru prednost.
Seveda imate. Morate pa razumeti mene, da če vi dvignete roko, nič ne rečete, jaz ne morem vedeti v čigavem imenu imate besedo. Izvolite, beseda je vaša.
Hvala za besedo. Kolegi in kolegice [[...]]
Kolega Grims, tako kot jaz ne morem razumeti, kaj pomeni samo dvig roke, ne morejo razumeti strokovni sodelavci. Prosim, če se izklopite, da vam [[...]]
Gospod podpredsednik, če dovolite [[...]]
[[...]]da vam izklopijo čas [[...]]
[[...]]ker je čas omejen.
Zato vas prosim, če se izklopite. Hvala lepa na razumevanju. Sedaj pa lahko govorite, ampak avtomatizem je tak. Izvolite.
Poglejte, ko je gospod Rop prišel včeraj na sejo odbora, je tam pravzaprav na nek način povedal isto razpravo, kot jo je danes tukaj ponovil. Govoril je o odgovornosti in pri tem seveda ni slišal sobotnega predstavitvenega nagovora predlagateljev, v katerem smo zelo jasno povedali to, kar sem povedal tudi danes zjutraj. Da za vsako odločitev, ki je bila dana z naše strani, za vsak glas sprejemamo polno odgovornost in smo pripravljeni vsako svojo odločitev zagovarjati pred javnostjo, pred institucijami, pred komerkoli. Z vso odgovornostjo. Seveda pa ne moremo odgovarjati za odločitve, ki so jih sprejeli drugi in katerih posledice so se pa objektivno ali subjektivno, kar bom razložil, vlekle v naš mandat. Včeraj na te vaše besede nisem posebej reagiral, ker sem pač razumel, bili ste več dni na stroške davkoplačevalcev v Rusiji, igrali ste tenis, niste se udeležili zaradi tega sobotne seje, in pač tega niste vedeli. Ampak danes pa ste tukaj. Danes ste imeli priložnost to slišati. To se pravi, gre za čisto navadno sprenevedanje. Kajti te besede so bile izrečene v mikrofon in več kot jasno. Sedaj pa, gremo po vrsti. Rekli ste, da naš cilj je in da domnevate, da se bo posrečil, da prikažemo vso politiko kot enako, da vas bom točno citiral. Ravno nastprotno, gospod Rop. Če bi poslušali uvodni nagovor, bi videli, da je bil ves cilj tega nagovora v tem, da pokažem s primeri konkretnih dejanj in konkretnih odločitev, da niso vse politike enake in da so velike in očitne razlike pri dejanjih, ne v besedah. Besede so v Sloveniji pogrešnoo blago. Ampak pri dejanjih, med sedanjo koalicijo. Med prejšnjo, katere vlado ste vodili prav vi osebno. Pa tudi, ko primerjamo to za nazaj, saj gre za iste politične stranke, za politične predhodnike, je ta razlika toliko bolj očitna. Leta 1994, v začetku leta, smo bili, ker ste pač nekateri sodelovali v tem, z neko umazano igro politike izrinjeni v opozicijo. Predsednik naše stranke Janez Janša je bil razrešen z mesta obrambnega ministra, kasneje se je ugotovilo, da ničesar ni bil kriv. Niti objektivno ne. Vi zelo radi govorite objektivne odgovornosti. Ampak kaj se je dogajalo potem? Pa pojdimo po vrsti, tako kot sem to danes že povedal. Samo nekaj mesecev za tem, kakšnih osem mesecev za tem, je bil že sprejet novi kazenski zakonik, ki je zmanjšal bistveno, drastično zmanjšal kazni za dejanja gospodarskega kriminala, za koruptivna dejanja. Živela korupcija, to je bilo verjetno vaše geslo takrat. Ste že vedeli zakaj. Skrajšali ste s tem tudi zastaralne roke, ki so bili v sorazmerju s predvideno kaznijo. Mi smo v tem mandatu predlagali nov kazenski zakonit, ga morda celo nekoliko naivno, ker smo želeli zadostiti temu, o čemer ste vsi govorili, da je potreben čim širši konsenz. Takrat mimogrede tega nihče ni govoril, ko ste izglasovali po naši odstranitvi z vlade tisti kazenski zakonik. Kazenski zakonik smo poskušali usklajevati. Predolgo. Zato je bil šele sedaj sprejet. Ampak storili ste pa čisto vse, kar je bilo v vaši moči, da tega kazenskega zakonika ne bi sprejeli. Zakaj? Ker zaostruje kazni za dejanja gospodarskega kriminala in korupcije, ker uvaja nova dejanja s področja korupcije, ki po sedanjem kazenskem zakoniku niti kazniva niso bila, in ker bistveno podaljšuje zastaralne roke in s tem daljša roko pravice, kar sem prepričan, je v javnem interesu, zlasti glede na stvari, s katerimi se soočamo danes. Žal stari zakonik še vedno velja, kajti novi bo veljal šele po določenem obdobju od 1. novembra dalje. Ampak storili smo vse, kar je bilo v naši moči, da to spremenimo. In ta razlika, vi ste zmanjšali kazni za gospodarski kriminal, zmanjšali kazni za koruptivna dejanja, ker so ta v sorazmerju z zastaralnimi roki, tudi te zastaralne roke ste skrajšali, mi pa smo vse to popravili in prilagodili evropskim normativom. Ta razlika nas bistveno loči v dejanjih od vas. Druga taka razlika, ko gre za nadzorne svete podjetij, v katerih ima tudi država oziroma javni kapital svoj delež. Nikoli in nikdar se niste odzvali na pozive takratne opozicije, vam pa očitno to sploh še ni prišlo na misel, da bi povabili v nadzorne svete tudi predstavnike opozicije. Ta vlada in ta koalicija pa vam je to ponudila. Nekaj ste izkoristili, nekaj niste, če pač niste, je to vaša odločitev. Ampak imeli ste to priložnost, ki je mi nikoli nismo imeli. In to je bistvena razlika v dejanjih od minulega obdobja, tudi od tistega, ko ste bili vi osebno predsednik Vlade. In tretja bistvena razlika, ki sem jo predstavil v uvodu, je vprašanje koncentracije medijskega vpliva. Pokazal sem dve, lahko jih pokažem še enkrat, odločbi - prva je iz leta 2003 in je dovoljevala povečanje deleža enemu lastniku, konkretno je šlo za Pivovarno Laško, v časopisni hiši Delo. Izdala jo je ministrica iz vrst SD, gospod Rop, ki ji zdaj tudi vi pripadate, takratnemu direktorju oziroma šefu uprave, ki je bil tudi iz vrst SD in njegov naslednik tudi, saj sem o tem bral izjave celo vašega predsednika, ki je bil tega posebej vesel in ponosen. Zdaj mu je verjetno že nekoliko žal za izrečene besede, ampak vse zgodbe so se odvijale v teh pogojih. In po drugi strani sem prebral tudi odločbo naše vlade iz leta 2008, ko je neko podobno zadevo, ki jo je pripravilo Ministrstvo za kulturo, gladko odpravilo v nadzorstvenem postopku in ker je v obrazložitvi zapisalo dejstvo, ki bi vas moralo skrbeti, če bi res nastopali v splošnem, v javnem interesu. Namreč, da zaradi obsega tiskanih medijev, ki jih izdaja ta hiša, nikdar in nikoli sploh nihče ne bi smel izdati odločbe, s katero bi se dovolilo povečati delež samo enemu lastniku na več kot 20%. To, gospod Rop, je razlika med besedami in dejanji. Takšne besede, kot jih uporabljate vi se res lahko uporabljajo samo v Sloveniji. Ko gre za vaše ljudi, ko ste vi v času vaše vlade povsem na koncu vašega mandata ob naših protestih imenovali na čelo nadzornih inštitucij očitno politično motivirane ljudi, da so iz teh institucij naredili nekaj, kar v praksi ni delovalo, da so jih evtanazirali, smo mi protestirali, pa ste vi to preslišali. Opozorili smo, da ni korektno, da se s 5-letnim mandatom imenujejo ljudje na ta mesta, če vemo, da so bili politično aktivni. Saj vemo, da je bil gospod Neven Borak recimo Veno Karbone, ki je nekoč pisal komentarje v času slovenske osamosvojitve, pa ne v podporo slovenski osamosvojitvi, v nekdanji časopis Dnevnik in je torej vrednostno povsem jasna njegova orientacija. In vi ste te ljudi kljub temu imenovali. In šele ko jim je potekel mandat, jih je bilo možno zamenjati. In če smo samo rekli, da pač to ni v redu, da bi želeli zamenjati te ljudi, če smo samo namignili kaj v tej smeri, se je tudi iz vaših ust in iz vrst vašega strankarskega kolega Cvikla, pa iz ust Lahovnika pa njegove kolegice Širca, usul plaz obtožb, plaz obtožb! O tem, da se politika želi polastiti neodvisnih institucij. Ko pa te očitno res politično nastavljene ljudi zamenjaš, potem je pa to političen poseg. Lepo vas prosim, no! Saj to je točno enaka igra, ki smo jo nekoč že videli. Ta točno enaka igra je bila morda še bolj očitna, ko je bil celo na osnovi referendumskega izida, na osnovi novega zakona o RTV zamenjan dotedanji bivši predsednik vaše stranke, nekdanji, gospod Kocijančič, s čela RTV Slovenija. In potem ste vsi vehementno govorili, ker je zamenjan predsednik, bivši predsednik neke stranke, to je pa zdaj političen prevzem. Pa take neumnosti, ljudje božji, res lahko samo v Sloveniji, pač zaradi medijskega okvira, v katerem smo, prodajaš, ker povsod na zahodu, če tole poveš, se ljudje temu nasmejejo do solz, no. To je tako sprenevedanje, da ga svet še ni videl. Poleg tega, gospod Rop, zelo zanimivo je tudi, kako vi stvari predstavljate. Poglejte samo en primer. Vsi smo videli posnetek, tudi vsak, ki ima dostop do interneta, ga lahko pogleda na "You Tube", morda ga bo POP-TV ponovno zavrtel, ker sem prepričan, da ga hranijo, in to v malo boljši obliki, kot je dostopen na internetu, ko se vi osebno derete na gospoda Jankoviča: "Politika te je nastavila, zapomni si! Jaz sem te nastavil!" S tem ste za hip razgalili to dejansko stanje, ki ste ga vzpostavili skozi dolgo vrsto let. In to je bilo dragoceno. Za to sem vam iskreno hvaležen, ne me narobe razumeti. In vi potem predstavljate v imenu SD kot bodočo politiko umik politike iz vseh podjetij, ki delujejo na konkurenčnih trgih in niso infrastrukturnega pomena. Prosim, gospod Rop, če ste pozabili, ste to izjavili pred dnevi prav na to temo na tiskovni konferenci SD. Torej človek, ki je očitno politično nastavljal ljudi, sedaj upa, da so že vsi vse pozabili in da bo sedaj kot neko novo politiko ponudil, točno nasprotno tistemu, kar je ves čas delal. Ali vi veste, da velja za verodostojno v politiki, če so tvoja dejanja skladna s tvojimi besedami? Koliko je pa vaše početje verodostojno? Pa dajte, za božjo voljo, malo pretehtati tudi vi pa v vaši stranki, no! Zlasti zato, ker vam je družbo - to povem samo kot zanimivost, da ljudje razumejo, kaj so te nove kvalitete, ki se ponujajo, delov bivši minister SD-ja, ki je bil zamenjan zaradi zgodbe s TAM-om, ko je orjaška vsota slovenskega denarja šla prekupčevalcem tja dol do Cipra, pa ne vem še kam na jug, TAM-ovi delavci so pa ostali brez plač. Zelo zanimivo. In tretji, ki vam je delal družbo, je bil človek, ki je bil v času prav vseh teh dogodkov na čelu narodne banke, za katero smo lahko vsi rekli in sem povedal to že zelo jasno v nastopu, da je imela zanesljivo izjemno pozitivno vlogo, ko je šlo za uvajanje evra. Ampak očitno pri kontroli podeljevanja posojil pa nekdo tam ni opravil svoje naloge. In če že ne gre za subjektivno odgovornost, za objektivno pa zagotovo. Brez vloge bank, brez tega, da je očitno nekdo tudi tam izklopil nadzorne mehanizme, sedanje stanje niti teoretično ne bi bilo mogoče, ker je bilo vse narejeno na kredit. In ko smo samo hoteli kaj tam spremeniti, se spomnite, kakšen politični cirkus je bil, tudi z vaše strani, gospod Rop. Danes se pa kaže, zakaj in za koga, v čigavo korist ste delovali. Saj je vaš predsednik zelo jasno povedal, da je bil izjemno vesel, ker je gospod Boško Šrot bil ves čas član vaše stranke in da je ponosen na njegove gospodarske sposobnosti, ki se pač odražajo v tem, kar se je zgodilo. Ne zdaj vam biti nerodno, saj lepo, da ste tega veseli. Jaz osebno moram reči, da sicer spoštujem vaše mnenje, se pa z njim nikakor in nikoli ne bi strinjal. Zdaj pa še to. Poglejte, trik, ki se ves čas tukaj uporablja, moram reči, da je že nekoliko prozoren. Že prej sem opozoril, kaj se dogaja. O vsem mogočem se razklada, vse prodaje se tlačijo v isti koš, pri tem se pa zamolči eno ključno dejstvo. Mi se nič ne bojimo soočenja o tej temi, samo treba je vedeti, da danes je tema drugačna. Seja je žal tako vodena, da je možno vse. S to temo se bomo še srečali, kolegice in kolegi, ker bo prišlo na dnevni red poročilo preiskovalne komisije, ki se je prav ukvarjala z vsemi temi razno raznimi javnimi prodajami prej in sedaj. To se pravi, ko bo pa čas o tem govoriti, bomo pa tudi mi o tem spregovorili. Bilo pa bi korektno, da bi vi spoštovali Poslovnik in tudi predsedujoči in bi usmerjali danes razpravo v tiste stvari, ki so ključne. Mislite, da nihče od javnosti ne opazi, da se na en kilometer na daleč izognete vsaki razpravi o tem, kakšen vpliv ima to v medijskem prostoru, kaj to pomeni za svobodo javne besede, kaj pomeni, da se danes spopadata SD, kot trdi bivši odgovorni urednik Dela, preko gospoda Boška Šrota in Zares preko Gregorja Golobiča, kot trdi gospa Starina Kosem, in se spopadata za časopisno hišo Delo, tako kot so se nekoč "dragi Tone in dragi Borut" spopadala za javno radiotelevizijo in smo temu naredili konec tako, da smo nek zakon morali celo potrditi na referendumu. Kaj to pomeni za svobodo javne besede? Od tega pa vsi bežite. Seveda veste, zakaj. Zaradi tega, ker že sama razprava o tej temi, pa o temi, pri kateri se ne moremo izogniti tudi dejstvu, da je prav ta zasebni kapital edini povzročil popolno uničenje enega celega uredništva, konkretno uredništva nekdanje revije Mag, sedanjega Reporterja. Vsak govor o tej temi namreč zelo jasno postavlja na laž vas in vse tiste, ki so v tujino pošiljali signale o tem, kako naj bi ta vlada obvladovala ves medijski prostor, pa ga cenzurirala, pa kaj vem, kakšne neumnosti še vse. Nič od tega ne postavlja bolj na laž vse te trditve kot prav točno to dogajanje. Tisti, ki edini realno ogroža svobodo javne besede, je zasebni kapital, zlasti če je ta zasebni kapital politično zbran, kar je v danem primeru očitno in ima tudi politični zaslombo, jo je imel tudi če zdaj vsi od tega bežijo stran, pa se posipajo s pepelom. In na ta način ta kapital, ker je netransparenten še toliko bolj, pomeni trajno grožnjo celo prav temeljnim vrednotam demokracije, kajti gre za ustavno pravico, pravico vedeti. Veste, kaj to pomeni, če en lastnik pravi, da naj se absolutno favorizira SD v nekem časopisu, ki obvladuje praktično na pol monopolno orjaški del slovenskega trga, in da naj se kot, citiram, "ruši Janeza Janšo". To pomeni, da ni nikakršne objektivne odgovornosti več, da ni nikakršnega spoštovanja temeljnih profesionalnih načel v novinarstvu, da novinar, ki se s tem ne bo strinjal, lahko samo še "spakira kufre" in gre ali pa mora upogniti hrbet. To pa je problem od katerega vi zelo na daleč bežite v teh razpravah in točno veste zakaj. Zato, ker takrat ste pa vsi ravno kontra vpili, ko smo mi hoteli opozoriti na te probleme. Ko se zdaj prikriva vaša slaba vest, kajti za to v resnici gre, opozarjam, da ste na prekrasen način prikazali tudi v tem govoru vse tri načine, ki so značilni za ta proces. Kako se prekriva slaba vest v SD-ju? Z zasmehovanjem. Tega sem bil tudi obilno deležen ne samo z vaše strani, to priznam. Z žalitvami. To se pravi z agresivnostjo in s tem, da na vsak način poskušate razvodeniti razpravo, da bi govorili o vsem, o vseh možnih prodajah, čeprav veste, da bo to drugič tema in da ni danes tema zato, da bežite od tiste vsebine, ki se je bojite. Česa se bojite? Svobode javne besede? Hvala bogu, če bi bila svoboda javne besede popolna in takšna, da bi vsi lahko z veseljem ugotavljali, da je vsaki državljanki, vsakemu državljanu vsak trenutek dostopna informacija, ki je korektna in celovita. Ampak v praksi je edina demokratična pridobitev v tem obdobju tista, ki jo vsi zamolčite. Pa jo uživamo ta trenutek, to je neposredni prenos, to je nekaj, kar bistveno zvišuje demokratične standarde v tej državi. Taka dogajanja, kot smo jim bili priča pri uničenju revije Mag, pa znižujejo demokratične standarde. Povzroča jih pa politično zbran skozi dolgo obdobje, veste, kdaj se je začel prevzem Pivovarne Union s strani Pivovarne Laško in vsi ostali procesi na pidih, to se pravi kapital, ki je bil na ta način zbran in ima očitno še kako izrazito politično ozadje. Za konec samo še to. Ko bomo odločali danes o sklepih, bomo odločali o sklepih, ki po eni strani omogočajo, da se vsi procesi proučijo s strani institucij, ki so za to pristojne, izjave pred katerimi namreč pomenijo tudi odgovornost in da pridobimo korektne informacije. In če želite, se z veseljem o teh informacijah, za katere predlagamo razumen rok 30 dni, lahko ponovno sestanemo, če boste to želeli. Po drugi strani pa zahtevamo informacije tudi od narodne banke, ki so ključne. Res, da ji to lahko samo predlagamo, vendar upam, da bo ta naša volja, zelo jasno izražena, dosegla svoj cilj. Treba je pogledati, kako je mogoče, da vse to, kar se je dogajalo, se je dogajalo na kredit, z obsežnimi plasmaji bančnih kreditov in da pri tem očitno ni bilo dovolj ustreznega zavarovanja. In da se to, kar sem opozoril že na začetku, lahko odrazi tudi na gospodarstvu v celoti. To pa je nekaj, kar bistveno presega vse tisto drobnjakarstvo, s katerim ste želeli razvodeniti današnjo razpravo.
Minister, najlepša hvala. Nekje je pisalo, naj kamen vrže prvi tisti, ki je nedolžen. Kolega Grims, ali niste ravno vi pred pol ure pozvali poslance, naj se držijo tematike pogovora? Jaz sem takrat dopustil razpravo, kolikor sem jo dopustil tudi vam, in jo bom dopustil vsem ostalim poslancem, ki bodo želeli govoriti. Imamo kar nekaj proceduralnih predlogov. Vrstni red proceduralnih razprav določam jaz in tako bo tudi ostalo naprej, vsaj še naslednjih 14 minut, dokler sejo vodim jaz. Prvi ima repliko na vaše izvajanje kolega Tone Rop. Izvolite. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Kolega Jerovšek, naučite se Poslovnika in dajte mir. Kolega Rop, beseda je vaša.
Hvala. Poslušajte, tudi ostali imamo lahko proceduralne predloge, če želimo zavlačevati to sejo. In v tem primeru bi tudi jaz lahko to izkoristil. Ampak naj odgovorim gospodu Grimsu. Kaj naj človek reče, da je on v tej svoji repliki, ki je bila pravzaprav replika, to ni bila nobena razprava, potrdil tisto, kar sem sam ugotovil prej v svoji razpravi, to pa je, da se želi s to izredno sejo, najprej seveda prevaliti odgovornost na vse ostale, samo na vas ne, samo vi niste nič krivi. Če pa že to ne, potem pa pokazati, kako pokvarjeni so vsi. In to, kar ste vi, način, kako ste sedaj govorili, je skrajno žaljivo, nesramno in sprevrženo. Toliko žaljivk, ki ste jih vi izrekli v tej svoji razpravi, mislim da še nihče ni danes izrekel, in to točno takrat [[...]]No, sedaj mi govori šef poslanske skupine SDS, da jih bo on tudi toliko izrekel. To je pač način vašega delovanja. Verjetno samo na ta način uspete vsiliti svoja stališča. Ampak če grem po vrsti. Kako sprevrženo je to, kar ste sedaj govorili in očitali prejšnji koaliciji, je povedala Adrijana Starina Kosem, ko pravi, "naloženo mi je bilo, da naj potem, ko bo Pivovarna Laško pridobila pomemben kapitalski delež v časopisni hiši Delo, uredim tako, da bomo imeli zagotovljen večletni vpliv na imenovanje nadzornega sveta Dela in s tem na uredniško politiko". To zelo jasno govori o tem, kako in na kakšen način funkcionirate in delujete. Tukaj razlagate, kako so počeli drugi nekaj podobnega, pa imate za to neke na pol argumente, po drugi strani vam pa tukaj vaš lasten človek, ki je sodeloval z vami pri odločitvah na vaših zaprtih sestankih, pove, kaj ste delali, kaj ste počeli in kaj je bil vaš cilj. In to je bil političen prevzem Dela, zato ste oškodovali slovenske davkoplačevalce za 200 milijonov evrov in vi se temu smejite, gospod Grims. Za vas je to hec in to je res žalostno. Drugo. Tukaj ste si dovolili razlagati slovenski javnosti, kako politično so bili nastavljeni prejšnji nadzorniki in kako je to povzročilo vse vaše slabe odločitve. Pa poglejmo, kaj ste storili vi. Imenovali ste nadzornika Agencije za trg vrednostnih papirjev, ki ni prišel v soboto na sejo Odbora za gospodarstvo, pač pa je prišel samo v poslansko skupino SDS, da ste se z njim posvetovali o tem, kako in na kakšen način ravnati in se pripraviti na sejo. In pravite, da je on politično neodvisen in da deluje neodvisno.
Kolega Tone Rop, za repliko je čas tri minute. Čas vam je potekel. Zahvaljujem se poslancem, da ste na to opozorili. Hvala lepa. Imamo tri proceduralne predloge. Proceduralni predlog, ki v vrsti čaka že 15 minut, je proceduralni predlog kolega Boštjana Zagorca. Izvolite. Kolega Jerovšek se je prijavil pred dvema oziroma tremi minutami. Kolega Zagorac, beseda je vaša. Izvolite.
Glede na to, da smo že dali tak proceduralni predlog in mislim, da so zdaj izpolnjeni vsi pogoji, tudi kolega Jerovšek se nam je pridružil v dvorani, v Poslanski skupini Lipa vztrajamo pri tem, da se kolega Jerovšek bodisi opraviči za besede, ki jih je izrekel, bodisi, če stoji za svojimi besedami o podkupljivosti določenih poslancev, katere informacije ima samo on, da jih pove pred slovensko javnostjo in naj pove, kateri so ti poslanci. Če ga je strah javnosti oziroma če te besede niso relevantne, ampak so izmišljene zrasle v njegovi glavi, bi prosil, da nemudoma prekinemo sejo Državnega zbora, naj se sestane Kolegij predsednika Državnega zbora in odloči zaradi bojazni, straha kolega Jerovška, da se seja zapre za javnost in nam bo takrat v neki tajnosti, na katero verjamem, da je že navajen, povedal, kateri so tisti poslanci po njegovih informacijah, ki so podkupljeni. Da ne bodo besede izvisele zelo, bom rekel, plehko, bom prebral dobesedni zapis tistega, kar je rekel kolega Jerovšek, "tisti, ki danes tukaj hvalite in branite te rabote, pripadate temu in po mojih podatkih so nekateri tudi podkupljeni." Kolega Jerovšek, v tem parlamentu je 90 poslancev. Če ste ciljali slučajno na kolega Korena, na kolega Bajca, na kolega Prijatelja, ne vem, na kolega Ropa, vas lepo prosim, dajte nam ta imena obelodaniti, ker če ne, si lahko vsak ustvari svojo sliko in bo marsikaterega od vas, predvsem s strani vladne koalicije, še bolj nerodno pogledal, kot ga pogledam že zdaj. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Ker sem med proceduralnim predlogom kolega Boštjana Zagorca opazil, da vas je kar nekaj vzklikalo, da je tri minute že poteklo, naj vas seznanim po treh in pol letih, da je odštevalnik časa na displayu, zato ne se z menoj prepirati o odštevanju časa. Velja za vas, kolega Zamernik, in za vas, kolegica Irgl. Repliko oziroma, se opravičujem, proceduralno pa ima kolega Jerovšek. Izvolite.
Hvala lepa. Verjetno ste želeli spraviti po šesti uri moj odgovor. Veste, gospod predsedujoči, ravno vam želim odgovoriti. Gospod Zagorac je prvič čisto napačno reagiral. Glejte, moji podatki temeljijo na nastopu gospoda Jelinčiča Plemenitega na seji 21. 4. 2008 o omejitvah nosilcev javnih funkcij. Takrat je gospod Jelinčič med drugim dejal: "...po drugi strani pa imamo tukaj v parlamentu razno razne gospode, ki pa dejansko se ukvarjajo s politično korupcijo, če temu lahko rečemo politična korupcija, kajti težko bi rekel, da nekateri z novimi BMW-ji, pa prostori v okviru nekih odvetnikov, ki zastopajo razne pivovarne z nazivom Pivovarna L, da v tem primeru niso podkupljeni. A ne samo politično podkupljeni, tudi nekateri predsedniki določenih političnih strank, ki se začenjajo na Slovenska L stranka, dobivajo od teh gospodov prostore v svojih uradnih prostorih." Takrat je gospod Jelinčič govoril tudi o nekih čudežnih odplačilih kreditov za stanovanja s strani nekih poslancev in še marsikaj. In seveda, gospod predsedujoči, vi ste tudi takrat predsedovali, in nemo zrli predse. Zato vas proceduralno sprašujem: Ali ste v kakšnem strahu pred gospodom Jelinčičem ali zakaj takrat niste reagirali? Zato menim, da ste se takrat strinjali z gospodom Jelinčičem in če ste se vi strinjali, imam, čeprav se je govorilo o Slovenski L stranki, imam sam pravico citirati gospoda Jelinčiča, tako da se nimam česa opravičevati. In jaz mislim, da pravzaprav imate vednost večjo drugi, ki ste bili bližje gospodu Jelinčiču. Hvala.
Kolega Jerovšek, ali je to res potrebno? Ali se je res potrebno odzivati na psička, ki renči na zadnjih tačkah? Ali je to res potrebno se odzivati na človeka, ki očitno zadnje čase voha preveč lepila? Rad pa bi izpostavil, veste kolega Jerovšek, to bi bilo približno tako, kot da bi jaz izpostavil, da nek poslanec iz Slovenske Bistrice, tako vsaj okolica govori, se ukvarja z nekrofilijo in bi si želeli [[...]]Naj vam prevedem, kaj to pomeni? In bi si želeli, da o tem naslednje štiri leta razpravljajo v Državnem zboru? Verjamem da ne, zato prosim za vsaj malo resne razprave, kolega Jerovšek, tudi z vaše strani. Ne bom dajal proceduralnih predlogov, kolega Zagorac, ker takšna razprava ne bo nikamor peljala. Kolega Jerovšek, vas pa tudi prosim za malo več resnosti v okviru razprave Državnega zbora. Ni se nam vsem treba obnašati kot plemeniti poslanci v tem Državnem zboru. Besedo bo tako dobil kolega [[...]] Minister, ste tudi vi želeli besedo? Se opravičujem, zdaj imam takšno zmedo na listu, da več ne vem, kdo je po razporedu ali ne. Minister, izvolite, beseda je vaša.
Morebiti toliko, kajti gospod Rop je izrekel kar nekaj pavšalnih obtožb, ki so zelo daleč od resnice. Omenili ste pospešeno privatizacijo. Ne vem, kje jo vidite. Vlada se postopno in pregledno in gospodarno umika iz gospodarstva. Kadar imamo na mizi ustrezno ponudbo, jo tudi sprejmemo, kadar je nimamo, je ne sprejmemo. In če prav razumem vaše videnje privatizacije, ki je bilo tudi prebrano, da so strateške naložbe, infrastruktura, vse ostalo pa umik, boste verjetno takoj po prevzemu oblasti, kar upam, da se ne bo nikoli zgodilo, verjetno dali v prodajo državni delež v Krki, državni delež v Gorenju in tako naprej. Torej paradne konje slovenskega gospodarstva, ki kar čakajo, ti strateški, pod narekovaji, "strateški lastniki", da zavzamejo trg, prevzamejo in uničijo ta podjetja. Če si vi tako predstavljate privatizacijo, je potem seveda naš koncept umika države zelo previden ali pa zelo, zelo previden. In tu ste govorili o pospešeni privatizaciji, o nekompetentnem upravljanju gospodarskih družb. Gospodarske družbe v času in mandatu te vlade, še posebej tiste, kjer ima država nek razmeroma večji delež, poslujejo bistveno bolje pod temi upravami, kot so kadarkoli prej. Njihovi gospodarski kazalci, njihovi poslovni rezultati so daleč nadpovprečni. In sprašujem se, kdo je torej nastavljal vodstva z nekompetentnimi upravami. Preberite si, ste ekonomist, preberite si številke, bilance, kazalce gospodarskih družb v tem mandatu in v mandatu prejšnjih vlad. Govorimo pa seveda samo o gospodarskih družbah, kjer je lastniški delež države takšen, da je moč uveljavljati neka nadzorstvena in upravljavska upravičenja. In še ena neresnica. Omenili ste, da je podjetje oziroma Slovenska industrija jekla v enem letu z dobičkom povrnila stroške. Pozabljate, spoštovani, da je država ostala 25 plus ena delnica-odstotni lastnik Slovenske industrije jekla. Da se ustvarjeni dobiček deli med vse delničarje, in ne samo enemu. In pozabljate, da se je kupec zavezal reinvestirati ves dobiček naslednja tri leta oziroma v firmo vložiti približno 250 milijonov. Torej, ni res, da si je kdorkoli iz Slovenske industrije jekla v mandatu te vlade izboril kakršenkoli evro dividend. Ni res! Ves dobiček smo v luči dobrega gospodarja, preden se je začel ustvarjati, na začetku mandata te vlade, do sedaj reinvestirali v konkurenčno nadgradnjo proizvodnje v Slovenski industriji jekla, v novo opremo, posodabljanje, in tudi zato je Slovenska industrija jekla uspešna. In, prosim, spoštujmo železarje, spoštujmo ta gospodarski subjekt! Vi ga pa diskriminirate, diskriminirate kupce, ki so se po transparentnem postopku prijavili in uspeli, kriminalizirate podjetje, kar je pa še najslabše, kriminalizirate uspešnost podjetja. Torej, očitno bi morala biti, ne vem, izguba ali kaj, da bi bili zadovoljni. Sedaj, ko je dobiček, očitno tudi ni prav. In prav imate, prav imate, "profitirajo" tisti, in to prihaja z vrha, kdo je "profitiral" v najbolj eklatantni zgodbi koncentracije kapitala? Kdo? B.Š.! Katera politična opcija, iz katerega vrha torej prihaja to? Z vrha aktualne Vlade, ste želeli povedati? Ve se, s katerega vrha.
Hvala lepa. Proceduralno ima gospod Grims, prosim. Mislim, da to drži, ne? Povejte mi prosim, če ne drži.
Drži, samo po mnogih kršitvah, ki jih je danes že predstavil gospod Peče, s katerimi dokazuje, da je v dogovoru z nekaterimi v tej dvorani in kako velika je stiska pri tistih, ki nimajo argumentov in se zatekajo k raznim trikom, bi dodal samo to. Poglejte, gospod Peče, prej ko ste vodili in mi potem niti niste dali več besede, čeprav bi imel do nje vso pravico, ste dobesedno izjavil, da se požvižgate na to kar smo mi predlagali in se torej požvižgate tudi na Poslovnik, kajti Poslovnik je jasen in vas zavezuje. Ob tem ste ves čas, zdajle, komentirali, jemali ste si pravico "zafrkavati" posamezne poslanke in poslance, ki so se javili k besedi in vsekakor to vaše vodenje priča o vaši veliki stiski [[...]]
Gospod Grims, kakšen je vaš proceduralni predlog, prosim?
Je brez dvoma povezano s stisko [[...]]
Dobro veste ga gospod Peče nima replike, ker ni razpravljal, in zato prosim, kakšen je vaš proceduralni predlog?
Gospod predsedujoči, moj proceduralni predlog je v tem trenutku že uresničen, ker sem besedo dobil, s kršitvijo Poslovnika, ki jo je spet zagrešil gospod Peče, šele sedaj, namreč, želel sem ga samo vljudno prositi, da ne spreminja ta spoštovani Državni zbor v navadni teater, kar je počel in da prepusti svoje mesto vam. To pa je zdaj že doseženo.
Hvala lepa. Ja, gospa Oražem, proceduralni predlog. Prosim.
Hvala lepa. Gospod podpredsednik zdaj boste sejo vodili vi in jaz lepo prosim, da bi danes bili proceduralni predlogi res proceduralni predlogi in ne iskanje dodatnih treh minut, ki se jih poslužujejo predvsem tisti, ki že tako ali tako več ali manj ves čas govorijo in imajo okrog sto devetdeset minut na voljo, pa še to ni dovolj, ampak rabijo še proceduralne tri minute v primerjavi s tistimi, ki imamo kot skupina na voljo celih petindvajset minut. In danes tu imamo čisti monolog in ne parlament, in jaz prosim, da so proceduralni predlogi res proceduralni predlogi ne pa izsiljevanje besede.
Hvala lepa. Zelo se strinjam in bom poskušal tako tudi voditi. Kdo še želi? Gospod Peče izvolite, imate proceduralni predlog?
Hvala lepa, pa bo dosti manj kot tri minute. Jaz se iskreno bojim, predvsem na podlagi miselnosti in pa besed kolega Grimsa, takoj bom izoblikoval predlog, da bo današnja seja dosegla tisto farso, da bo opozicija padla iz naslova klientalizma in korupcije. Gospe in gospodje ali ste sploh razmislili kaj počnete? Kolega Grims [[...]]Saj nimam besed za vaše razmišljanje. Gospod predsedujoči, hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod mag. Rop imate repliko.
Imam zelo malo časa in nočem trošiti preveč, zato bom zelo na kratko. Torej, ti vaši argumenti, gospod minister, preprosto ne držijo, so privlečeni za lase. Gospodarska rast v svetu je omogočila vsem slovenskim podjetjem, da so poslovala bistveno bolj uspešno kot v preteklem času. Torej, to je bilo čisto zavajanje slovenske javnosti, o katerem ste prej govoril. Drugače pa ima sedaj slovenska država 25% v podjetju, kjer bi lahko imela 100%. Ker pa je cena jekla narasla, torej tričetrt tega "profita", ki se sicer reinvestira, ostaja v lasti tujcev, ki pa kaj posebnega niso pridonesli, kar se tiče tega podjetja. Jaz sem govoril z nekaterimi ljudmi iz tega podjetja in vam zagotavljam, da so mi povedali, da oni, kar se tiče vsaj znanja, pa tudi novih trgov, kaj novega niso dobili. Tisto kar je bilo bistveno je, da se je cena jekla dvignila, vi pa tega niste vedeli ali pa niste želeli vedeti, in ste šli v prodajo in koncentracijo kapitala za nekoga drugega, na škodljiv način. V enem letu in pol so dobili nazaj vse kar so vložili. To je bilo vaše darilo temu podjetju.
Hvala lepa. Preden nadaljujem, bi vas rad opomnil, da bom res ravnal tako kot sem rekel. Ker sem poslušal celotno razpravo in vse proceduralne predloge, skoraj večinoma niso bili proceduralni predlogi, ampak je bila razprava. Zato bomo od sedaj naprej pri takih proceduralnih predlogih odštevali čas. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj.
Hvala lepa spoštovani predsedujoči. Sem že mislil, da bom moral proceduralnega zaprositi, da bom k besedi prišel. 70 ur razprave, spoštovani kolegi in kolegice, smo imeli v prejšnjem mandatu, ob natanko takem času kot sedaj. In predlagatelji so isti kot so danes. Takrat je bilo rečeno, da kljub argumentom, opozicija ne more narediti nič, ker vlada zelo močna, trdna koalicija, ki dela po svoje. Očitki so takrat leteli približno tako; 45 let ste vladali vi ta rdeči, na 12 let podlage, in vse ste pokradli itn., itn. Res je, ampak, zakaj imamo danes zopet v tem trenutku iste predlagatelje, zopet se pogovarjamo in mlatimo prazno slamo in zopet ne bomo naredili nič. Zakaj ne moremo biti bolj konstruktivni in vsaj za vzorec kakšnega zaprti, da se bodo vsaj drugi ustrašili, da bodo nehali krasti. Gospod Grims! Ga ni tukaj. Jaz se mu oproščam, nočem biti zagovornik gospoda Ropa. Strinjam se, da ima gospod Rop le priimek, ki paše na to temo in da je nekako v kontekstu s priimkom in dejanji, ampak tolikokrat kot se gospod Grims ponavlja, res, je že neokusno v debati. Zato mislim, da je bolje, da smo res "koncizni" in da povemo eno stvar enkrat, kajti verjamem, da nas bodo tudi gledalci siti. Bodo še mislili, da smo na kakšni molitvi "harekrišne", ker ponavljamo mantre kar tako, eno za drugo. Spoštovane gospe in gospodje! Moje mišljenje je, da je težko razumeti državo, ki ščiti take velike kraje, tako lopovščino že več kot desetletje in pol. V tej državi se to dogaja. Male kraje, mali lopovi so takoj za zapahi, in ti praviloma tudi uživajo vso ugodnost v novem zaporu v Kopru, ki ima celo pogled na morje, fitnes center in tako naprej. Velike ribe pa prosto plavajo v svojih mlakah, teh se ne da poloviti. Praviloma se velika riba lažje ujame kot mala, ampak če se noče, se to ne zgodi. Poglejte, poznamo nepravilnosti, poznamo nosilce teh svinjarij, poznamo tudi akterje, ki so izvajali to divjo privatizacijo ali "prihvatizacijo" ali krajo, kakorkoli želite, pa vendar ne želimo ukrepati. Preprosto nerazumno. Sodišča nočejo opravljati svojega dela. Organi javnega pregona si zatiskajo oči pred dejstvi, ki so jasna kot na dlani. In seveda tudi Računsko sodišče se v veliki večini ne loti dela tam, kjer je svinjarija največja, ampak pregleduje tista podjetja, ki jih po številu mora pregledati v letni kvoti. Torej, zakaj toleriramo to dogajanje, tako prejšnja vlada kot ta vlada? Danes zopet poslušamo, "mi - vi", "vi ste več ukradli, ne, mi smo bolj pošteni". "Mi in vi" ste krivi za to, seveda, mi in vi, če se pogovarjamo tako. Ampak, nas tu zraven ni. Slovenska nacionalna stranka ni bila udeležena pri nobeni od teh svinjarij, ali je to Paloma ali je to Slovenska industrija jekla, ali je to Istrabenz ali je to ne vem katero podjetje. Preprosto nas nikjer ni zraven. Poglejte, samo eno pravljico bom povedal, ki je resnična. Kako je gospod Bavčar prišel v Istrabenz - poslal je policijo gospodu Kosmini takrat tja dol, malo so mu stanovanje premetali, pregledali, malo so ga ustrašili in potem sta se dogovorila, da gre on za njegovega svetovalca, gospod Bavčar pa pusti mesto ministra in se preseli na upravo Istrabenza, za katerega je danes težko še reči, da je Istrabenz, je OMV, in težko rečemo, da se sploh še ukvarja s prodajo naftnih derivatov; verjetno se bo kmalu začel ukvarjati s hotelirstvom in podobno. Znan pa je po tem, da je pokupil vrsto podjetij, ki jih je kasneje zaprl, med njimi tudi uspešnih, na primer, Kolinsko in ne vem še katero. Skratka, kriminal se kar vrsti in nič se ne zgodi. In jaz verjamem, da se tudi po današnji seji nič ne bo zgodilo, popolnoma nič. In, spoštovane kolegice in kolegi, če resno mislimo, danes smo dobili skoraj že od vsake poslanske skupine amandma, mi ga ne bomo dali, ker to že javno govorimo odkar smo v parlamentu, da želimo imeti finančno policijo, ampak danes kar tekmujete, kdo bo več amandmajev poslal na to temo, in vsi predlagate, da bi se ustanovila finančna policija. To smo mi zahtevali v prejšnjem mandatu in predprejšnjem mandatu, pa se to ni zgodilo. Upam da bo vsaj eden od teh amandmajev, vidim, da ga je tudi koalicija podala, da bo "požegnan", če rečem v vašem jeziku. In verjamem, da bo ta finančna policija imela tudi določene pristojnosti, malo večje, kot jih ima Kosova komisija, ki je zgolj zbiralec nekih podatkov in komaj, komaj verjetno, da lahko poda predlog za to kazensko ovadbo. Skratka, če so pošteni nameni današnjega dne, mogoče bo izkupiček vsaj "požegnanje" te finančne policije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Alojz Posedel, izvolite prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi. Današnja seja je namenjena razpravi o kapitalu, koncentraciji kapitala in vemo, da je za marsikoga kapital najpomembnejša oziroma največja vrednota v življenju. In veliko, nešteto je primerov v svetu in pri nas, ko se zaradi te želje po kapitalu zanemarijo druge, bolj bistvene vrednote. In če danes poslušamo samo razpravo nekaterih kolegov in kolegicm smo tudi že v sami razpravi o kapitalu bili pripravljeni zatajiti ali neupoštevati mnoge druge bolj pomembne vrednote, kot so morala, etika, poštenje, resnica, spoštovanje, enakopravnost, strpnost, kultura in še bi lahko našteval. Sla in želja po tem kapitalu je bila pri posameznikih prisotna tudi v preteklih letih, pri določenih inštitucijah, pri podjetjih, pri upravljanju določenih zadev. Enako je bilo to pomanjkljivo pri posameznikih, pri inštitucijah, ki so nadzorovale določene postopke. In zato je takšno temo potrebno obravnavati zelo pazljivo, zelo korektno, ne pa na način, kot si ga je zamislila vladajoča koalicija - z izredno sejo. In ko poslušam nekatere kolega, je zelo jasno čemu, je bila namenjena ta izredna seja. Sam predlagatelj, gospod Grims, je to zelo dobro v svojem uvodnem nastopu večkrat izpostavil in med drugim tudi dejal, da je izguba spomina vsesplošen pojav in da je nekaj narobe v našem zdravstvu. Ne, gospod Grims. V našem zdravstvu je veliko narobe, pa vendar, izguba spomina je problem posameznikov. In z vsem spoštovanjem do vas, vi ste nam danes nekajkrat povedali isto stvar. Normalno se pove enkrat, v mlinu dvakrat, vi, v tem hramu demokracije, ste nam iste stvari govorili petkrat. Verjetno ne iz spoštovanja do nas, ki tu sedimo, ampak zaradi tega, da ste nagovarjali in pozivali ljudi tako, kot jih je tudi gospod Simoniti - "Poslušajte ljudje, kaj vam govorimo!" Ni dobro, da na ta način razpravljamo o tako občutljivih in težkih stvareh, ki se nam v tem trenutku v Sloveniji dogajajo. In gospod Grims, izguba spomina, tudi sam sem na njo pomislil takrat, ko sem vas poslušal, da ste mogoče pozabili, da niste v letu 2004 in da niste v opoziciji, ampak da ste v letu 2008 in da ste štiri leta v stranki, ki je na oblasti. Tako ste govorili, kako ta država, ta oblast ni mogla nič narediti, kljub temu, da ima vse vzvode v rokah. In poziv, ki ga je dal Pilat pred kamenjanjem grešnice Marija Magdalene je bil: "Kdor je brez greha, naj prvi vrže kamen." [[...]] [[Smeh.]] [[...]]In če bi kdo in če bi vsi to pošteno in korektno premislili, verjetno danes ne bi slišali toliko sprenevedanja, toliko posplošenih besed, toliko zavajanja, toliko enostranskih stvari. Če bi bila želja sklicateljev izredne seje, da se zadeve uredijo, bi se uredile na način, kot je potreben, na strokoven način, po proceduri, po zakonu, po spremembah zakonov, ne pa s tem medsebojnim obtoževanjem, z medsebojnim blatenjem pred tem, da sploh vidimo, kaj je res in kaj ni res. In veliko teh primerov bi lahko našteval. Verjetno, če bi gospod Tanko kot vodja poslanske skupine premislil ta izrek, bi verjetno ocenil, kaj je verodostojno: tisto, kar je govoril v parlamentu novembra 2005 o Pivovarni Union in lastninjenju Pivovarne Laško, ali je verodostojno to, kar govori te dni. Če bi premislil gospod minister Vizjak in vsi tisti, ki so tako odlično sodelovali z gospo Andrijano Starina Kosem, bi lahko danes razložili, ali je verodostojno tisto, kar se je dogajalo v začetku mandata, ko je bila ta gospa izredno vplivna, po govoricah celo bolj vplivna in močna kot sam gospod minister, ali je res tisto, kar danes govorijo o njej. Tudi sam predsednik Vlade je s to izredno sejo zamudil lepo priložnost, da bi tu v parlamentu ovrgel in jasno povedal, da se tistega 12. avgusta 2005 ni zgodilo nič in bi ovrgel trditve in pa izjave tistih, ki pravijo, da se je zgodilo ravno to, kar je potem sprožilo val, to kar je prižgalo zeleno luč, ali kar je odprlo vrata tem prevzemom in tem kopičenjem. To je zagotovo zamujena priložnost, ali pa slučajno zagotovo ni, da sta se v času do mandata te vlade zgodila samo dva prevzema in da se jih je v tem mandatu zgodilo preko 20. Če bi želel naštevati te in ostale primere, nekateri so se tega tudi lotili, sam sem prepričan, da tudi če bi imeli več časa, kot ga je bilo skopo odmerjenega nam - Poslanski skupini Zares in vsej opoziciji, tega ne bi našteval, teh primerov ne bi izpostavljal, ne bi navajal po nepotrebnem imen tistih, ki jih ni tukaj in se ne morejo braniti, ampak bi dejansko bilo pošteno in korektno, da bi se vladajoča koalicija tega problema lotila na način, kot je predviden in kot je bi bil korekten in pa verodostojen. In prav nepotrebno ali celo poniževalno je bilo slišati pozive predstavnikov koalicije in ministra Vizjaka državljankam in državljanom, kako naj bodo pozorni in občutljivi na to, kar se dogaja, na kopičenje kapitala pri posameznikih, po domače, bogatenja. Zagotovo ni potrebno pozivati ljudi, da to opazujejo. To na žalost opažajo vsakodnevno v svojih okoljih, ko se ta socialni razkorak med ljudmi nedopustno povečuje in ko se bogati na eni strani in siromaši na drugi strani. Ljudje znajo opazovati. Kako je mogoče, da nekdo, ki je pred leti kosil travo in v času, ko se trava posuši preko slamnatega moža začel obvladovati velika podjetja in postaja solastnik. To je za ljudi nepotrebno, pozivati jih, da to opazujejo. To na svoji koži, na žalost, zelo dobro občutijo. In v stranki Zares smo do teh pojavov zelo kritični in zato tudi obsojamo vse nespoštovanje predpisov, neetična dejanja in to zagovarjamo od vsega začetka. In danes je bilo s strani nekaterih večkrat izjavljeno, da je izredna seja pomembna, ker gre za politiko, ker gre za demokracijo. Res, strinjam se, da v primeru, ko Vlada in ko institucije in koalicija deluje tako, kot je delovala v tem mandatu, je res potrebno izpostaviti, da gre zares za politiko in da gre zares za demokracijo.
Hvala lepa. Gospod mag. Štebe, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Zdaj bi moral reči, državljani in državljanke Državnega zbora, tako je bilo prej rečeno s strani prejšnjega predsedujočega. No, ampak pojdimo k bistvu. Jaz mislim, da je bistvo današnje razprave in razmer med to vlado in za časa te vlade v tem, od kje in od kod denar za odkupe deležev, kombiniranje le-teh s ciljem koncentracij lastništva in prevzemov, kako odgovorno in avtonomno delujejo inštitucije, ki jih naj bi spremljale, preprečevale, opozarjale in sankcionirale in kako se je delalo pred to vlado in kako se dela za časa te vlade. Jaz sem prav vesel, da sem poslušal razpravo prejšnjega premierja, dveletnega premierja kolega gospoda Ropa, ki nas je z neverjetno sprevrženostjo na nek način poskušal prepričati, to koalicijo, našo stranko, Slovensko demokratsko stranko, tega premierja Janeza Janšo, da naj poseže in ukrepa, saj je neposredno odgovoren, da se to dogaja. Res ne vem ali je to namerno "fintirnanje", kot se temu reče, in nas hoče napeljati na nezakonito vmešavanje v odgovorno in neodvisno delovanje inštitucij kot je sodstvo, kot so mediji in konkretno pri koncentracija kapitala, menedžerskih odkupih je po mojem mnenju najbolj odgovorna Banka Slovenije, Urad za varstvo konkurence in Agencija za vrednostne papirje. In pravzaprav ta vlada ni naredila nič nedemokratičnega. To kar je gospod Rop govoril pa je nedopustno, nezakonito poseganje v avtonomijo teh inštitucij in to celo z obtožbo, da ta vlada ni nič ukrenila. Ja, ta vlada, ne Vlada mi kot parlament pa tudi Vlada je na postopkovno demokratičen način pripeljala novega guvernerja, prejšnji guverner in tudi v.d. guverner do imenovanja dr. Marka Kranjca sta bila eklatantni politični osebnosti. To se vidi tudi sedaj iz političnega delovanja gospoda Gasparija. Tudi prejšnji direktor Urada za varstvo konkurence je bil verjetno politično motiviran, verjetno pa je moral poslušati ukaze in ni deloval. To je bil gospod Andrej Plahutnik. Ko sem jaz postavil poslansko vprašanje in opozoril na menedžerske prevzeme v novembru lansko leto, slučajno na isti dan, ko sem to poslansko vprašanja oddal, je gospod Plahutnik sam odstopil iz osebnih razlogov, in imamo v.d. - zelo aktivnega direktorja Urada za varstvo konkurence, ki je potem to delo nastopil 22. 11. 2007, gospoda Janija Soršaka. Do popolnoma normalne zamenjave, s potekom mandata, pa je prišlo tudi na Agenciji za trg vrednostnih papirjev in od marca leta 2004 je to agencijo vodil gospod Neven Borak, kaj je medtem naredil vemo, oziroma ni naredil. 6. marca letošnjega leta pa je bil imenovan na to mesto za pet let dr. Damjan Žugelj. Ampak, bistvo vsega dogajanja je pravzaprav neka inercija, neka vztrajnost vsega, kar je bilo nastavljeno v prejšnjih časih, v dvanajstih, štirinajstih letih. In te zadeve zaradi neodgovornega, po mojem mnenju, delovanja teh inštitucij, najbolj pa Banke Slovenije, je prišlo do takšnih zanimivih odkupov s strani menedžerjev, direktorjev, ki so bili imenovani še v prejšnjem samoupravnem, socialističnem, enopartijskem sistemu, obdržali so svoje funkcije in jih skozi tako igro interesov in navez, prijateljskih, partijskih, enostavno revizirali v poceni odkupe teh podjetij, ne da bi za to vložili pomembna ali skoraj v nekaterih primerih nična lastna sredstva ali zastavili lastno premoženje. Izpostavili so nova podjetja, ki jih bodo morali izčrpavati, da bodo vrnili vse, kar so si sposodili za te odkupe; seveda, prej so pa še zmanjšali njihovo vrednost. In ena institucija, ki je pa pravzaprav najbolj kriva za to, da so bili ti mali delničarji, delavci v teh podjetjih, izrinjeni, enostavno ignorirani in nimajo nič od tega, sicer po lastni krivdi, ampak tisti, ki naj bi jih zastopali, sindikati, niso naredili prav nič, ker so v tej isti navezi, v tej isti povezani strukturi vseh teh, bi rekel, lahko rečemo, prijateljskih odnosov. In normalno, da bo potem banka, ki je poslovala s temi podjetji vsa leta, vsa desetletja, z istimi direktorji, prijateljsko, tudi ugotovila, da so odkupi teh podjetij varni, in enostavno so banke z nekimi všečnimi analizami kreditne sposobnosti, ali kot se temu reče, odobravale velike, večstomilijonske kredite. Ob tem je za časa te vlade, ki je podedovala več kot milijardo dolga v Sodu, kjer sta delovala tako gospod Rop kot gospod Cvikl, to spremenila iz te milijarde dolga na 635 milijonov viška denarja konec lanskega leta. Jaz res ne vem, kje je problem. Problem je v očitni sprevrženosti, ko nekdo z edinim argumentom neke statistike, koliko je bilo prevzemov prej, koliko jih je bilo zdaj, prikrije pravzaprav svojo podlo igro, ki jo je igral in jo skuša še vedno igrati, češ - delujte tako, vplivajte na vse te agencije pa bo mir. Ja, ne, gospodje. Vse te inštitucije so neodvisne, žal pa so nekatere še vedno pod vplivom prejšnjih struktur, predvsem medijski del. Upam, da s temi spremembami, s profesionalizacijo strokovnjakov, da bo prišlo do učinkovitih posegov in preprečevanj tako imenovanih koncentracij preko poštnih nabiralnikov in odkupov podjetij brez lastnih virov. Jaz bom te sklepe z veseljem podprl in mislim, da je pravzaprav zelo primeren čas in da se je v tem letu in pol zadeva toliko razbistrila, in tudi današnja seja in razprava nekaterih je jasno pokazala, kje je pravzaprav tisti izvirni greh stanja v delovanju te države, teh avtonomnih inštitucij, ki upam, da bodo, tudi z novimi vodstvi, tudi s takšnimi razpravami in predvsem z razčiščevanjem v javnosti, začela delovati odgovorno in v skladu s tem, za kar so namenjene. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Alojz Sok. Prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovani minister. kolegice poslanke in poslanci. Vseeno bi uvodoma želel popraviti poslanskega kolega Posedela, ki ga sedaj ni tukaj. On je prej povedal nekaj, kar ne drži. Rekel je, da so te besede: "Kdor je brez greha, naj prvi vrže kamen" Pilatove. Ne teh besed ni izrekel Pilat, ampak jih je izrekel Kristus. Mi pa bi si seveda lahko pripisali, kar se tiče Pilata, da si nekako vsi poskušamo v tej razpravi po Pilatovo ali po pilatsko, kakor hočete, umiti roke. V bistvu bi lahko nadaljeval v tej smeri, da bi se morali ob takšnih razpravah zavedati, ko s prsti kažemo drug na drugega, so vedno štirje prsti, ko kažeš na nekoga, obrnjeni proti tebi. In da se je v Sloveniji to, o čemer danes govorimo, zgodilo pravzaprav nosimo krivdo po malem vsi po vrsti. Vsaj tako jaz razmišljam. V prvi vrsti seveda politiki, potem nosi velik del te odgovornosti sodstvo, druge državne institucije, ki niso ukrepale, nemalo odgovornosti nosijo pri vsem tem vsekakor tudi mediji, ki so tisti, ki naj bi te zadeve pred javnostjo razkrivali, pa jih velikokrat ne razkrivajo. Danes ste že omenjali neko anketo, ki šteje, koliko se katera stranka ali pa kateri od politikov pojavlja v medijih. Moram reči, da sem tudi sam to anketo z zanimanjem pogledal. Včeraj, ko sem spremljal ta vrh finančnih ministrov na 10-letnici Evropske centralne banke ob 50-letnici Evropske investicijske banke, sem poklical predsednika oziroma našega finančnega ministra in sem ga vprašal, če je tudi on tam. Bil sem namreč preko slovenske televizije seznanjen, kdo vse je tam, edino našega finančnega ministra ni bilo v tem sporočilu videti nikjer. Ko sem nekatere novinarje vprašal, mi je eden rekel, ne smemo ga pokazati. Torej, če je to res tako, potem res živimo v neki čudni državi, kjer lahko po 17 letih demokratičnih sprememb danes razpravljamo na takšen način, kot tu govorimo in drug drugega obtožujemo. Nenazadnje, poleg vseh teh struktur je na nek način tudi ljudstvo krivo, saj ljudstvo si vedno izbere oblast, včasih so rekli, takšno, kot jo zasluži. In tudi politika ne more kaj dosti narediti, če ljudje odločijo drugače. Ljudje lahko odločijo drugače. Jaz sem se začudil, recimo, ko so si v Ljubljani izvolili enega izmed najbogatejših Slovencev, za katerega vemo, da vsega tega ni zaslužil s svojim delom. Vse to so zaslužile tiste delavke, slabo plačane, ampak Ljubljančani so rekli, hočemo ga imeti za svojega predstavnika, za svojega župana, in če ljudje tako hočejo, potem na koncu tako je. In tudi tu na koncu lahko vsi drugi kaj malo naredimo. Rad pa bi se v teh nekaj minutah dotaknil dveh zadev, ki sta bili tu in sta vseskozi izpostavljeni. Tu so moji kolegi na desni celo prinesli neke robčke, verjetno imajo to že pripravljeno za čas po volitvah. Nenehno govorijo o tej nesrečni Palomi, pa se v tej Palomi ni zgodil noben prevzem. V Palomi ni bilo nobenega prevzema. Vsi vemo, da ima podjetje Paloma svoje težave. In smo lahko tudi v medijih prebrali ugotovitve revizijskega poročila, ki ugotavlja, da so se te težave začele z ustanovitvijo hčerinskega podjetja Paloma-Horgen, ki sega v leto 2004, ko se je najel nek velik kredit, 13 milijonov evrov, ki še danes dejansko muči pozitivno poslovanje podjetja Paloma. In potem leta 1998 prodani skladiščni prostori v Mariboru, pri čemer mora danes Paloma drago plačevati prostore, ki jih uporablja za svoje skladiščenje. Revizijsko poročilo, po tem, kar so mediji napisali, ni razkrilo nobene nepravilnosti, opozorili pa so, da je v tem podjetju veliko zaposlenih, da je dodana vrednost majhna, in da se to podjetje sooča z globalno konkurenco, ki je vedno večja. Pa še vedno poslušamo, tudi od gospoda Ropa, smo lahko slišali, da kaže nekako s prstom na Polomo in vemo zakaj; ker je tam pač član uprave, član Nove Slovenije. Zato se kaže na to Palomo. Pa vsi vemo, če Paloma ne bo dobila lastnika, če Paloma ne bo prišla do dokapitalizacije, potem gospod Rop, vam moram povedati, je Paloma še eno od podjetij, ki bo klavrno končalo, ker na takšen način, da vsak dan ustvarja izgubo zato, ker je konkurenčnost premajhna, ker je preveč zaposlenih, enostavno ne more preživeti. In tisti, ki govorite o tej Palomi, ji delate medvedjo uslugo, ko nenehno ponavljate o neki nepravilnosti, ki pa je Računsko sodišče oziroma revizija ni odkrila. Gospod Lahovnik iz stranke Zares je šel celo tako daleč, da si je upal na televiziji zlagati, da je bivša članica uprave, predsednica uprave, dobila 60 tisoč evrov odškodnine in so to mediji kar ponavljali. Kljub temu, da je zanikala, da je vložila tožbo, verjetno naša sodišča ne bodo to hitro rešila, da bi nas seznanila, kako je sedaj s to obtožbo, ampak se ta laž kar nekako ponavlja naprej. Torej, kaj želim reči, da privatizacija sama po sebi ni nič slabega, če je narejena transparentno, če država ohrani svoj kontrolni delež in takšna privatizacija se je zgodila v Splošni plovbi. In jaz ne vem, tukaj poslušam recimo iz teh jurišnikov iz Slovenske nacionalne stranke, ki vedno znova ponavljajo neko laž, tukaj pa berem poročilo iz STA-ja, direktor Bandelj, ki je na tiskovni konferenci govoril o rezultatih Splošne plovbe, kjer govori, da je bila v letu 2007 rast v Splošni plovbi za 41%, in da so ustvarili na zaposlenega 347 tisoč evrov prihodkov. In da je država s tem, ko je sprejela takšen način privatizacije ohranila vsa delovna mesta in da Splošna plovba danes posluje izredno pozitivno, celo lahko kupujejo nove ladje, večajo letno proizvodnjo in tako naprej. Torej, če želi potem se naj kolega te stranke krega z direktorjem tega podjetja, ne pa da tukaj vedno znova govori, kako je neka pogodba bila podpisana v pisarni finančnega ministra in tako naprej. Ponavlja se ena in ista laž in vsi vemo kdo je izrekel tiste znamenite besede, da stokrat izrečena laž postane resnica. Ampak komu s tem koristimo? Ali s tem delamo kakšno uslugo zaposlenim, podjetju? Ali delamo s tem uslugo nam, Slovenkam in Slovencem, slovenski državi? Jaz mislim, da ne. In s tem zaključujem. Kar se tiče Nove Slovenije, jaz sem zelo vesel, da v te rabate nismo vključeni, da se poskuša nekaj povedati preko te Palome, pa preko Splošne plovbe, ampak, te zadeve, argumenti niso prepričljivi. Od celotne razprave seveda pričakujemo, da bo, tako kot je bil že na odboru, tudi tukaj sprejet naš predlog sklepa, da se ti posli, ki so bili storjeni z velikimi krediti bank, ki so jih sanirale Slovenke in Slovenci in so bile istočasno zavarovane z delnicami podjetij, ki so jih ti gospodje kupovali, da se ti posli proglasijo za nične. In za tak predlog bom z veseljem glasoval.
Hvala lepa. Gospod Milan Petek.
Hvala, podpredsednik. Kaj reči po tolikšnem času? Najprej morda to, da mi ni jasna ta matematika, kako pride prvi poslanec LDS-a na vrsto po šestnajstih drugih poslancih, od tega pet SDS-vih, dva NSi-jeva in ostali, ampak tako pač je. Jaz sem to vzel na znanje, sem pa res bolj utrujen, kot sem bil na začetku, ko sem bil pripravljen nekoliko bolj iskrivo povedati stvari, ki jih mislim. Ko sem razmišljal kaj pravzaprav ta seja danes pomeni, mi je nekako prišlo na misel ena podobna situacija štiri leta nazaj, podobno obdobje nekoliko pozneje, ker so bile volitve pozneje. In takrat se je formiral tako imenovani Zbor za republiko. Formirali so ga ugledni, sedaj, ta ugledni si lahko tolmači vsak po svoje, vendar ideologi sedaj vladajoče koalicije in med njimi so bili zelo zelo prepoznavni predsednik, takrat predsedniki koalicijskih strank: gospod Janša, gospod Bajuk in takrat še gospod Podobnik. Enega člana je ta trojica izgubila, sedaj je to gospod Šrot, ki pa takrat ni sodeloval. In takrat so vsi govorili, kako bo Slovenija sproščena. Torej, takrat je bila neka paradigma tistih nastopov, obljubljamo sproščeno Slovenijo. Danes, štiri leta pozneje, po teh štirih letih se danes ukvarjamo s tem, da ugotavljamo, kako je porasla korupcija, kako so zrasli in porasli in se je povečalo število nekontroliranih privatiziranih podjetij in velikih prevzemov, kako je nekontrolirano bogatenja, kako so se prevzeli in se prevzemajo mediji in tako dalje. In po teh štirih letih torej ne vem ali si še kdo dela utvaro, da je Slovenija sproščena, danes mislim, da je bolj zamorjena. Torej, da je danes to zamorjena Slovenija in še bolj bo ta Slovenija zamorjena, ko bomo danes zaključili to razpravo, ko bodo poslušali ljudje, kaj počenjamo, seveda pa predvsem in najbolj načelu z gospodom Grimsom in njegovo falanso, ki je pač prevzela vajeti v tej današnji seji. Mislim, da se bo ta Slovenija počutila bolj zamorjeno. Posebej bega to, ker sta ta vlada in ta koalicija obljubljali nekaj, obljubljali spreminjanje stanja, uvedbo in izvedbo ukrepov, ki bodo z zakoni in ostalimi predpisi preprečevali taka dejanja, o katerih so nekoč govorili in to je bilo vse možno napraviti. Kaj je bilo? Danes po štirih letih se srečujemo s tem, da očitno niso napravili dovolj. Govorijo o tem, kako nekateri organi nadzora niso bili ustrezno vodeni, mislijo na Urad za varstvo konkurence, pa na Agencijo za trg vrednostnih papirjev, ki so ju bojda vodili nekateri prej politično dirigirani direktorji. Imela je vse vzvode, da te direktorje zamenja. Ali ni znala ali hote ni naredila tega, tega ne vemo, to bo pokazala mogoče še prihodnost. Vendar, danes je to, da imajo te inštitucije nove ljudi in ti novi ljudje so postali pač lovci na te primere, ki jih danes obravnavamo. V današnji razpravi je gospod Černač govoril o tem, ali smo videli kje v Evropi državo, kjer se neka uslužbenka pojavi kot najbogatejša, v tem primeru Slovenka. Torej, to je ta država, Slovenija. Ampak to ni bilo v štirih letih ali desetih letih, ampak je sedaj, danes, v tej Sloveniji, ki jo vodi ta koalicija, ta vlada, se je zgodilo, da je najbogatejša Slovenka postala dejansko poštni nabiralnik in zaradi tega smo danes tukaj, ampak pripišete si to, posledice tega štiriletnega dela, torej tudi te najbogatejše Slovenke, ki so na ta način proglašene ali pa uvrščene na te lestvice. Govora je v tej točki tudi o prevzemih medijev in kar nekako se zamolči, da so pa nekateri mediji pa popolnoma nerazumljivo, vsaj meni v tem času, ko ta vladajoča politika kritizira prevzema, pa nastajali. Pa je nastajal slovenski tednik, bi se človek vprašal, od kod pravzaprav takemu slovenskemu tedniku toliko finančnih sredstev, da tako vehementno in s tako velikimi članki, naslovi in tako dalje ustvarja eno politično indoktrinacijo v tej Sloveniji in postaja SDS-ovo trobilo. Od kod pa denar za ustanovitev naenkrat pokopanega uredništva MAG-a, pa ustanovitev novega Reporterja? Ali ima ta zgodba čisto podlago ali so ljudje, ki so res toliko kapitala imeli, ti novinarji, ki so se preselili iz ene redakcije v drugo, pa naenkrat ustvarijo spet, bi rekel, čisto, pisunsko okolje SDS-ove provenience. Od kod naenkrat denar za vse to oglaševanje, ki se v teh medijih pojavlja in oglašujejo predvsem državna podjetja, tista, ki imajo na čelu ali v kontrolnih organih ljudi iz svojih vrst. Torej, tukaj o takih vrstah prevzemov medijev, pa nihče noče govoriti, pa mislim, da je prav, da se tudi o tem danes govori. Ko smo govorili o prevzemih, je kar nekako pozabljeno, da je koalicija imela možnost, da ta Zakon o prevzemih napravi boljši. Gospod Lahovnik je sicer prej v razpravi rekel, da je vložil, mislim, da leta 2006 ali pa 2007 Zakon o prevzemih. Resnica je, da je LDS na čelu s prvopodpisanim gospodom Lahovnikom vložil Zakon o prevzemih, koalicija ga je zavrnila. Kasneje je ponovila svoj zakon in ta zakon smo sprejeli, vendar je bil zavrnjen amandma LDS-a, za katerega smo sedaj prepričani, da bi izboljšal kvaliteto tega zakona, pa morda ne bi govorili o takšnem načinu in o takšnih deviacijah, o kateri danes govorimo, in to so dejstva, ki jih verjetno ni prijetno slišati, so pa takšna kot so. In prav zanimivo je, zakaj nočete govoriti o tistih svojih ljudeh, ki pa imajo vpliv na nekatere investicije, pa v Sloveniji menda ni več človeka, ki ne pozna tega, kar se dela v bolnišničnem sistemu, kar se dela na pediatriji in kar se dela na onkologiji, torej ni človeka, ki ne pozna imena Zavrl, Strah, torej nekaterih akterjev iz strankine strukture, ni človeka, ki pravzaprav ne pozna v Sloveniji, redek primer, da se celo mariborski gospodarstveniki ali politiki pojavljajo v takšnih vlogah. V času, ko je LDS ali pa prejšnja koalicija vodila to državo se jaz ne spomnim, sem prav skušal danes poiskati iz spomina imena kakšnih Mariborčanov, ki bi jih srečevali v nekih izpostavljenih vlogah ali v nadzornih svetih ali v podjetjih, v katerih so ustvarjali neke svoje ambicije in tako dalje, ne spomnim se ga, jaz ne vem, da bi kakšen Mariborčan bil, torej med tistimi, ki bi ga kdajkoli potegnili iz tega naftalina, pa o tem govorili, danes pa so. Danes je znan primer gospodov Petkov, ki imajo enak priimek kot midva z Mirom Petkom, pa nista nič z nama v povezavi, niso v sorodu, pa znajo uspešno tržiti to situacijo, v kateri je ta država danes, da so ti Petki mimogrede bili nekoč Bavčarjevi demokrati, vsi po vrsti, da so prišli iz Bavčarjeve demokracije v Liberalno demokracijo, sedaj so pa pristali v SDS-u, kar kaže, da so iskali pravo leglo, v katerem bi uspeli izvaliti jajca, in to jim je uspelo, krepko. Torej, vsi vemo kaj in kakšen vpliv imajo na kadrovanja, vsi vemo kakšen vpliv so uveljavili, da imamo razne Koletnike, Marinške, Jeze in tako dalje, torej spet iz Maribora, v organih za katere je pa vprašljivo ali so rezultat dobrega dela, če niso bolj rezultat političnega položaja v katerem so. In ko govorimo o vseh teh zadevah, ne bom predlog, ker se mi zdi, da je že preveč uporabljeno in preveč tega našteto, je verjetno kar pozabljeno, da če že govorimo o tem, je potrebno vsem tu, v tej parlamentarni zasedbi, kakšnega izmed takšnih naglavnih grehov pripisati, ali smo kar pozabili Podobnika. Podobnika ministra, ki je pravzaprav uspel z zelo, zelo sumljivimi potezami zagotoviti sredstva svojemu skoraj strankarskemu podjetju, če tako rečem, ki ga je vodil strankarski kolega Puh, to je znana zgodba, torej z zadevo, ki smrdi, smrdi, smrdi, pa se SLS kar nekako skuša umakniti iz tega, pa pravi: "Mi nismo, ker nismo pač pobudniki te seje". Torej, tu je treba ogledalo postaviti vsakemu od nas in ugotoviti, kdo v tej zgodi sodeluje. Naj mimogrede še povem samo nekaj kar mi leži na duši kot predsedniku Komisije za nadzor javnih financ. Torej, enostavno se prav čuti, kako so nekateri posamezniki iz Kada in Soda čutili moč, ki jo imajo ali pa oporo, ki jo imajo v tej vladajoči strukturi, niso se odzivali na noben poziv, niso dajali poročil, niso prisostvovali sejam, niso polagali računov, šli so rajši na neka potovanja s predsednikom Vlade, zaradi tega, ker so mu bili očitno dovolj blizu. Posledica tega je, da imamo pravzaprav sprejete sklepe na komisiji, ki bi morali doživeti epilog, pa ga ne bodo doživeli, zaradi tega, ker se čuti ta podpora. Mislim na gospoda Vačnika, spredvsem pa na gospoda Toplaka, ki je s stalno abstinenco, s stalno ignoranco, s stalnim podcenjevanjem tega dela parlamentarne komisije povzročil takšne odnose in takšno mnenje o katerem danes govori. Da zaključim, ker imamo kolege željne govora. Sam menim, da je razprava na tak način, kot je bila zastavljena zgrešena. Sam mislim, da so predlagani sklepi popolna neumnost. Torej, da Vlada, ki je do sedaj diktirala sklepe parlamentu, da je diktirala, kako naj glasuje na svojih glasovalnih, sedaj na enkrat parlament, pa ne samo parlament, torej SDS predvsem, Vladi nalaga, kaj naj naredi. Štiri leta je bilo časa, da bi se zmenili, kakšna je vloga enega, kakšna je vloga izvršne oblasti, kakšna je vloga zakonodajne oblasti, pa ne bi bilo potrebe po taki današnji seji za katero mislim, da nobene koristi ne bo imela za nobeno od strank sedečih v Državnem zboru. Hvala.
hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan Grill.
Hvala lepa za besedo, spoštovani gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Če spremljajo državljanke in državljani današnjo sejo, pa tudi medije v zadnjih dneh, se verjetno sprašujejo, kako je možno, da imamo v Sloveniji nekaj deset ljudi z nekaj stomilijonskim evrskim premoženjem in nekaj sto ljudi z večdesetmilijonskim premoženjem. Ali je to mogoče v Sloveniji? Je. In najbolj ironično ob tem je, da vsi ti, ki imajo takšno premoženje, so se pred petnajstimi ali več leti ravno tako vozili v stoenkah, v jugotih in imeli družbena stanovanja, s tem pa, da je večina od teh ljudi že imela takrat položaj, ki so ga potem v času te tranzicije tudi sebi v prid izkoristili. Vendar, to ni prišlo samo po sebi. To je bilo vse skupaj zelo skrbno načrtovano in tudi ukrepi, ki so se odvijali vse od leta 1994 naprej, so ustvarjali pogoje, da smo do tega tudi potem prišli. Lastninjenje se je dogajalo že od leta 1994 naprej, več ali manj vse na netransparenten način. Direktorji posameznih podjetij so le-ta največkrat prikazovali, kot da so za stečaj, jih za majhen denar tudi potem odkupili, na povsem nepregleden način, potem pa, ko so postali lastniki, so vsa ta podjetja čudežno zacvetela. Kako je do tega prišlo? Kot sem že omenil, na skrbno načrtovan način. Najprej se je spreminjala zakonodaja, kazenska, da v primeru, če bodo koga ujeli, slučajno ujeli, ne bo možno izvajati nobenih sankcij. Na tožilstvu, v policiji, so odstranili vse take ljudi, ki so iz področja gospodarskega kriminala o tem kaj vedeli. Potem sta se ustanovili dve instituciji, ki sta bili zaradi načrtno postavljenih kadrov povsem neučinkoviti, vse do letošnjega leta. In pa tudi, bilo je kar nekaj sprememb zakonodaje, ki je omogočala, da so se lahko te zadeve tudi dogajale. Pa tudi vloga bank je bila tukaj zelo prefinjeno vpletena v to, kajti v nobeni drugi razviti državi ni možno dobiti za znano premoženje, da si že lastnik premoženja, 20% poroštvo, pri nas pa dobiš za premoženje, ki ga sploh nimaš 100% poroštvo. To pomeni, da so bile vse te institucije - od Vlade, politike, vladajočih koalicij v preteklem mandatu, to so kolegice in kolegi iz SD-ja, LDS-a in sedaj tudi Zaresa, so bili skupaj v igri, ki so jo ves čas tudi spretno izvajali. In jaz sem trdno prepričan, če ne bi bilo v letu 2004 spremembe oblasti, bi bile vse te paradne institucije oziroma podjetja od Pivovarne Laško, verjetno tudi že Krka, Telekom in še vse drugo že zdavnaj olastninjeno, že zdavnaj in to na takšen način, ki bi bil vse prej kot pregleden in ravno tako s posameznimi tajkuni. Zadeva se jim je takrat nekoliko zataknila, vendar pa so bile stvari tako napeljane, da se je to še vedno lahko izvajalo, ker so bile zadeve izredno dobro prikrite. In ko danes lahko poslušamo, da, predvsem s strani gospoda Ropa, da tako prejšnje vlade, kot tudi ta vlada ni na tem naredila dovolj. Razlika je v tem, da prejšnje vlade so to mrežo tkale, so jo pripravljale, v tem mandatu pa je Vlada skušala, kolikor je imela svoje pristojnosti, to mrežo tudi razbijati - s spremembami zakonodaje in v okviru svojih zakonskih pooblastil. Očitate, da bi lahko zamenjala prva moža Agencije za plačilni promet in Urada za varstvo konkurence. Jaz sem trdno prepričan, da bi zagnali vik in krik, kako se zopet politično kadruje, če bi se Vlada tega poslužila. Verjetno bi bilo bistveno bolje, če bi se tega poslužila, kajti ravno zamenjava teh dveh direktorjev kaže, da je lahko tako ena kot tudi druga institucija izredno učinkovita. In jaz sem prepričan, da bosta ti dve instituciji, če bosta tukaj tudi tožilstvo in policija odigrala vlogo, možno pričakovati v naslednjih tednih ali mesecih vidne rezultate v odkrivanju in sankcioniranju vseh tovrstnih nezakonitih lastninjen. Vse sklepe, ki jih bomo danes tudi sprejemali, bom z veseljem podprl, kajti prepričan sem, da lahko politična podpora Državnega zbora, tako institucijam kot tudi tistim, ki se s tem ukvarjajo, prispeva, da se bodo na tem področju naredili tisti premiki, ki bi jih v Sloveniji morali imeti že takoj po letu 1990. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Josip Bajc.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Glede na to, da ste nekateri v razpravi danes omenjali, kdo je predlagal sklic izredne seje naj še enkrat ponovim. Sklicali so ga kolegi iz Slovenske demokratske stranke in nismo niti povabljeni bili zraven, ne mi, ne DeSUS, mislim pa, da tudi ne Nova Slovenija. Vendar tudi nasprotovali nismo in smo rekli, da se bomo tvorno vključili pri sami razpravi po tej točki dnevnega reda in mislim, da smo to opravili tako na delovnem telesu, kot danes na zasedanju. Drugo, kar bi rad rekel, večina kolegov in kolegic, ki ste do sedaj razpravljali, ste obudili zgodovino naše tranzicije od 1991 pa do danes, nekateri ste naštevali, kaj se je dogajalo, kaj se ni dogajalo, kdo je več, kdo je manj, tudi veliko netočnosti. In samo eno od netočnosti naj navedem, ko so govorili kdo se je zavzemal, da se Pivovarna Union ne proda Belgijcem, takrat na podpisu 56 poslancev ni bilo podpisa kolega Potrča, kolega Anderliča in tudi gospoda Brejca ne. Na seji pa takrat ni bilo gospoda Janše in gospoda Bajuka. Naslednje, kar bi rad rekel. Prepričan sem, da nihče tukaj v dvorani ni, ki bi zagovarjal netransparentno in protizakonito koncentracijo kapitala. Jaz mislim, da ni ga dejansko res v tej dvorani, še posebej, če ta ima vpliv na naše vsakdanje življenje skozi, tako kot je tukaj naštevano v posameznih sklepih, ki jih bom poskušal potem tudi prebrati in tudi komentirati, ampak tudi verjetno na inflacijo in ne vem kaj vse zraven. Naslednje, kar bi rad rekel: upam - eni so rekli in zatrjevali, kako smo vsi enaki pred zakonom - upam, da bomo tudi po današnji seji vsi enaki pred zakonom in da se ne bo zgodilo to, kar se je zgodilo pri "čisti lopati", da so enega peljali z marico, enega so peljali z osebnim avtomobilom, za eno pa niso uspeli pravočasno sporočiti novinarjem, kdaj hodi v službo in je šla prej v službo, kot so dejansko mediji prišli tja. Sedaj bi pa poizkusil, glede na to, kdo in kdaj je koncentriral kapital in kdo je pri tem imel kaj zraven, bi poskušal iti skozi posamezne predloge sklepov, ki jih je pripravil matični odbor, in tudi prispeval krajši komentar. Glede na to, da bomo na koncu potem odločali o teh sklepih in verjetno nobeden od poslušalcev oziroma gledalcev, ki so gledali ali gledajo, ne vedo, o čem bomo na koncu glasovali. Prvi predlog sklepa je: "Vlada naj s pomočjo pristojnih institucij pripravi celovito informacijo o poteku koncentracije kapitala s strani posameznikov v gospodarskih družbah Pivovarne Laško, Istrabez in Merkur ter jih predloži Državnemu zboru Republike Slovenije." Jaz bi tak predlog sprejel in bi ga tudi potrdil, ampak ne vem, zakaj samo tri. Danes pa ste našteli vsi, eni in drugi in tretji, skoraj vsi, ki so se vključevali danes v razpravo, če bi punktiral verjetno bi jih naštel vsaj sto delniških družb, ki so bile tako ali drugače olastninjene. Drugi predlog sklepa: "Državni zbor predlaga Banki Slovenije, da naj preveri, kakšna je bila vloga poslovnih bank pri prevzemih večinskih lastniških deležev v družbah Pivovarna Laško, Istrabenz in Merkur" - tukaj nekoliko drugače kot pri prejšnjem predlogu sklepa - "ter drugih, s koncentracijo kapitala povezanih postopkih, zlasti še, ali so pri dodeljevanju morebitnih kreditov upoštevali predpise o minimalnem jamstvu za dodeljevanje kreditov ter o svojih ugotovitvah pisno obvestiti Državni zbor." Mislim, da je nesporen in da lahko vsi podpremo ta predlog sklepa, in tudi sam ga bom podprl. Tretji sklep: "Državni zbor predlaga Vladi Republike Slovenije, da naj v okviru svojih pristojnosti preuči vprašanje zakonitosti postopkov ugotavljanja koncentracije kapitala ter s tem povezane koncentracije vpliva na medije." Zakaj samo na medije? Ali so samo mediji problematični kot posledica nepravične in protizakonite koncentracije kapitala? Mislim, da smo tu, sicer danes na seji o tem ni noben govoril, ker ni vsebine takšnega predloga sklepa, ampak še nekaj dni prej smo rekli: koncentracija kapitala in trgovskih in ne vem vse kakšnih hiš ima verjetno tudi posledico na inflacijo in da ne bi našteval, kaj še vse. Zakaj samo so problematični mediji, mislim, pa da so eni izpostavljali tudi druge vrste medijev. Četrti sklep: "Državni zbor predlaga Vladi Republike Slovenije, da naj posebej preuči tudi vse vidike prevzema Pivovarne Union s strani Pivovarne Laško, ki predstavljajo bistveni del procesa koncentracije kapitala, saj je bil takratni prevzem povezan s pravno sporno prodajo delnic Slovenske odškodninske družbe." Ali nimamo mi za to pristojne organe, ki zgleda, da niso prej in da niso sedaj opravljali svojega dela? Jaz bom sicer ta predlog sklepa nekoliko s tesnobo podprl glede na to, da bi tudi rad bil seznanjen, kaj se je dogajalo, kaj ne, ampak mislim, da imamo institucije in da je nekdo tudi za to neverjetno slabo plačo tekom vseh mesecev in let dobival. Peti predlog sklepa: "Državni zbor predlaga Vladi Republike Slovenije, da naj na osnovi svojih ugotovitvah sprejme ustrezne ukrepe, če so v njeni pristojnosti, in predlaga Državnemu zboru Republike Slovenije morebitne nujne spremembe zakonodaje, ki bi dodatno okrepile vlogo nadzornih institucij ter zmanjšalo možnost zlorab." Ali je to treba, da mi pozivamo Vlado? Jaz mislim, da je to ena od osnovnih nalog Vlade, ki bi morala nadzirati javne zavode, javne institucije in ne vem kaj od nje imenovane, recimo, nadzorne svete, predsednike uprav in podobno. Jaz mislim, da se tega zaveda Vlada, ampak tudi ta predlog sklepa bom lahko brez problema podprl. Šesti: "Državni zbor predlaga Vladi Republike Slovenije, da naj s pomočjo za to pristojnih institucij preuči tudi vse druge primere, za katere obstajajo indici o možnosti netransparentnega lastniškega kapitala s pomočjo med seboj povezanih oseb oziroma posebej za ta namen ustanovljenih podjetij ali na drug pravno sporen način." To je tudi po moje naloga Vlade, ampak mislim, da brez zadržka lahko tudi tak predlog sklepa podprem. "Državni zbor predlaga Vladi Republike Slovenije, da pri preučitvi vseh spornih postopkov koncentracije kapitala oceni tudi osebno odgovornost vpleteni, v kolikor je to v njeni pristojnosti, ter skladno s svojimi pristojnostmi predlaga oziroma sproži ustrezne postopke v okviru pravnega reda Republike Slovenije." Tudi to je naloga Vlade in mislim, da lahko to podprem. Osmič: "Državni zbor Republike Slovenije ugotavlja, da je očitno ogrožena ustavna pravica slovenskih državljank in državljanov do celovite in objektivne informiranosti zaradi na trgu prevladujoče medijske koncentracije, ki jo predstavlja pomemben lastniški delež več medijev, med seboj povezanih pravnih oseb v skupni lasti enega samega podjetja oziroma lastnika." Jaz bi se tu samo vprašal, kdaj se je začela ta koncentracija kapitala na področju medijev - ali takrat, ko je bil za direktorja oziroma urednika imenovan Slivnik, Jančič, Markeš, ali danes, ko je bil razrešen, mislim, da Markeš na Delu? Deveti sklep: "Državni zbor predlaga Vladi Republike Slovenije, da naj sprejme ukrepe za zagotovitev večje konkurenčnosti ter pluralnosti na medijskem področju, kolikor je to v njeni pristojnosti, oziroma predlaga Državnemu zboru Republike Slovenije ustrezne spremembe zakonodaje." Ponavlja se skoraj prejšnji sklep. Deseti sklep se mi zdi pa popolnoma enak petemu, kjer pravi: "Vlada Republike Slovenije naj v roku 30 dni Državni zbor Republike Slovenije seznani s svojimi ugotovitvami," - o čem? - "ter ukrepi iz svoje pristojnosti, morebitne nujne spremembe zakonodaje..." in tako naprej. Tudi ta predlog sklepa - ne vem, iz katerih ugotovitev in katerih pristojnosti naj bi odločala. In da ne bi predolgo govoril in vsega časa porabil, mislim, da bi bilo možno, glede na to, da so bili ti sklepi sprejeti taki, kot so, da jih spreminjati ni možno, da se jih da podpreti, vendar mislim, da je Vlada zadosti avtonomna, da bi lahko marsikatero od teh nalog, ki jih mi nalagamo s temi predlogi sklepov, opravila. Bom pa prav gotovo podprl tisti predlog sklepa, ki amandmira enega od na odboru sprejetih amandmajev, da se ustanovi tako imenovana finančna policija kot organ, ki bi lahko opravljal tudi naloge nekaterih, ki do sedaj morda nisi najbolje opravili svojega dela.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miro Petek. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim in ministru dr. Simonitiju! Mislim, da je prav, da se v Državnem zboru razpravlja tudi o tej problematiki, kajti ekonomska in politična elita sta na nek način precej povezani in prepleteni, vsaj za Slovenijo to velja. In tudi ekonomska moč ljudi, ki so v zadnjih dneh, tednih in mesecih na naslovnih straneh časopisov, so povezani s to politično elito, moram reči, da predvsem s SD in LDS, ker je nekdo iz politike vse to moral omogočiti. Te dni smo poslanci dobili tudi precej užaljeno, da ne rečem jezno pismo Foruma 21, katerega predsednik je Milan Kučan, častni doktor clevelandske univerze. Poglejmo, kaj v Forumu 21 o slovenskih oligarhih piše cenjeni novinar, publicist Stanislav Kovač v Financah. Gre za tekst iz lanskega leta Vojna oligarhov in citiram: "Ustanovitev Foruma 21 v volilnem letu 2004 je dokončno razkrila, da smo bili v tranziciji priče obsežnemu zakulisnemu procesu koncentracije korporativnega in finančnega kapitala okoli številnih Kučanovih družin. Med njimi so po kapitalski in politični moči v ospredju zlasti tri velike holdinške družine: primorska družina Istrabenz" - v oklepaju je zapisano - "Kosmina - Bavčar", "štajerska družina Pivovarna Laško" - v oklepaju je -"Turnšek-Šrot"; "in gorenjska družina Sava [[Bohorič-Valant]] . Za vse tri forume družine je značilno, da so se skozi tranzicijo ob politični podpori vseh vladajočih koalicij postopno preoblikovale v finančne holdinge tako, da so jih k svojem korporativnemu omrežju priključile številna pomembna podjetja. Istrabenz se je oblikoval ob pomoči Maksime Holdinga ter v svoje omrežje vključil tudi Drogo Kolinsko in Mercator, Pivovarna Laško je tesno povezana z Infond Holdingom in velja za najmočnejši holding v državi z lastništvom pivske industrije, Mercatorjem in medijskim velikanom Delo in Večer. Sava pa je prek Gorenjske banke lastniško tesno povezana z Valantovim finančnim omrežjem NFD, ki je povratno eden največjih lastnikov Save." To je bilo zapisano pred dobrim letom dni - 11.7. lanskega leta in seveda razkriva v zelo kratkih besedah ravno to, o čemer danes razpravljamo. Vse te koncentracije kapital v Sloveniji in vse te posle so in tudi še na nek način dandanes omogočajo banke, ki so v državni lasti. Nova kreditna banka, ki jo vodi Matjaž Kovačič je odigrala zelo pomembno vlogo, da je Bošku Šrotu uspel nadzor nad Pivovarno Laško, Infond Holdingom in Centrom naložbe. Kolonelu brez Nove KBM in KBM Infonda zagotovo ne bi uspelo pridobiti večine v Cetru naložbe. Kot vemo, in kar je bilo v teh dneh večkrat slišano, Kolonel pa je podjetje le s poštnim nabiralnikom. To je podjetje, ki simbolizira zaključno fazo slovenske privatizacije in je seveda imelo zgolj en sam namen - to je brisanje sledi za tihim prevzemom teh delniških družb. V konkretnem primeru Pivovarne Laško. Sam sem, v času odkar sem poslanec, na določene anomalije poskušal na različne načine reagirati tudi s poslanskimi vprašanji. En poslansko vprašanje sem postavil Vladi Republike Slovenije lanskega marca - žal na to vprašanje še nisem dobil odgovora. Poslansko vprašanje pa se dotika ravno podružnice Nove Ljubljanske banke, to je družbe LHB v Frankfurtu. Moje poslansko vprašanje je pisno poslansko vprašanje, ki ostaja brez odgovora, in se glasi takole: "9. decembra 2004 je podjetje MM Logitrend, večinski lastniki so Janko Zakeršnik in njegovi sinovi, iz nemškega Karlsruheja, pri LHB vložili prošnjo za odobritev posojila v višini 30 milijonov evrov. Čeprav je bil MM Logitrend takrat nova stranka LHB in je šlo za ogromen znesek, je bilo posojilo odobreno v vsega šestih dneh. S strani banke sta na posojilni pogodbi podpisana predsednik in član uprave Boris Zakrajšek in Nikola Mrkič. Kredit je bil pa namenski, in sicer za nakup podjetja Eurocity, to je Zakeršnikovega podjetja. To poslovanje se je nadaljevalo tudi v letu 2005, ko je ta gospod osebno zaprosil za posojilo v višini 2,7 milijona evrov. Tudi tokrat je bilo posojilo odobreno z izjemno hitrostjo, v petih dneh. Po nekaterih neuradnih informacijah naj bi se kredit frankfurtski LHB vračal preko ene od slovenskih bank. Obstaja verjetnost, da si je na ta način ta družba iz Slovenj Gradca dvigovala stroške in zmanjševala dobiček, s čimer bi si pridobivala davčne olajšave in zmanjševala davčne obveznosti do slovenske države." Vlado Republike Slovenije sem takrat spraševal, in sicer v petih točkah: prvič, kako je mogoče, da je bil kredit v višini 30 milijonov evrov odobren v rekordnem času, brez potrebnega preverjanja postopkov in procedur; kakšna zavarovanja je zahtevala LHB Frankfurt za tako visoko vsoto kredita; kakšni so bili postopki odobritve in zavarovanja kredita v podobnih primerih, ko je šlo za nove stranke banke oziroma njenih hčerinskih družb; kako je po odkritju tega primera ukrepala Banka Slovenije; kako je zaradi suma utaje davkov ukrepala Davčna uprava Republike Slovenije. Zato bi poleg sklepov, ki so predlagani, ki smo jih mi predlagali in jih tudi podpiram, pričakoval odgovor Vlade tudi na to poslansko vprašanje še pred koncem mandata. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Majda Zupan, prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Gospod minister, kolegice in kolegi! Korupcija, klientelizem, koncentracija kapitala, to so teme, ki so zlasti v tranzicijskih državah, kjer pravni mehanizmi ne delujejo vedno tako, kot bi morali, še vedno aktualne. Današnje razmere v družbi so izraz procesov v zadnjih petnajstih letih. Vsi nastavki teh procesov, menim, da izvirajo iz časov vlad, ki jih je vodil gospod Drnovšek. Danes lahko opazujemo samo skrajno deformacijo družbenih odnosov, ki so ves čas potekali. Dejstvo je, da je sedanja oblast prevzela že uveljavljene in ustaljene mehanizme. Vendar govoriti, da je tovrstnih dejanj zdaj bistveno več ali pa vsaj enako kot v času vladavine LDS, ne vzdrži kritične presoje. Političnega kadrovanja je bilo v tem mandatu bistveno manj kot v preteklosti. Ljudem, ki so bili postavljeni na vodilne položaje v osrednjih gospodarskih družbah, ne moremo na noben način pripisati, da so politično bolj odvisni, kot so bili njihovi predhodniki. Priznati pa je treba, da so bile nadzorne ustanove, predvsem Urad za varstvo konkurence in Agencije za trg vrednostnih papirjev dolgo zelo neučinkovite. Šele v zadnjem obdobju so začele resneje delovati, kar je vsekakor premik v pravo smer, da te institucije opravljajo svojo funkcijo, pri čemer pa je pomembno, da se držijo zakonov in ne dovolijo, da postanejo politični inštrumentarij. Tudi sprememba nekatere zakonodaje, zlasti zakona o prevzemih, zakona o pidih in zakona o gospodarskih družbah v tem mandatu pomeni pozitiven premik. Žal pa so še vedno nekatere inštuticije sorazmerno nemočne in ne delujejo dovolj učinkovito. Pri tem mislim na delovanje policije, tožilstva in sodstva. Da niti ena sama tranzicijska afera ni dobila epiloga na sodišču, je breme, ki ga nosijo vse stranke, ki so pristale na trgovino z monopolnim kapitalom. Škoda je, da vojna proti tajkunom, ki so zabredli v območje nezakonitosti, ni bila stalna praksa delovanja pravne države. Menedžerski prevzemi oziroma koncentracija kapitala "po poštnih nabiralnikih" so vsaj nemoralni, če ne nezakoniti. Država je dolžna ustvarjati ustrezno pravno okolje in nadzor, saj je nepreglednost za demokracijo slaba popotnica, saj s tem lahko privede do vladanja italijanskega tipa, ki za nas ne more biti sprejemljiv. Edina legalna rešitev je torej vzpostavitev ustrezne zakonodaje in nadzora, ker se sicer lahko zgodi, da bodo volivci do politike še bolj nezaupljivi, kar lahko privede do krize strankarstva, ki se lahko razširi tudi na nacionalno raven. Potrebna je resna revizija tranzicijskih, še posebej nekaterih privatizacijskih procesov. Preprosto je potrebno ugotoviti, ali so bili vsi postopki zakoniti in potem ustrezno ukrepati, pri čemer pa mora veljati ustavno načelo enokosti pred zakonom za vse. Prepričana sem, da državljank in državljanov ne zanima izid spopada dveh najmočnejših strank, kar današnja seja gotovo je, pač pa bi radi odgovor na preprosto vprašanje, ali so bili "poštni nabiralniki" in razna "delniška parkirišča" zakoniti. Prav to je temeljno vprašanje, ki odloča o tem, ali so novi bogataši za roko pravice že in še vedno nedotakljivi. Pripravljeni sklepi, ki jih je kar nekaj, 12 oziroma 13, so pozitivni in jih podpiram, vendar sama menim, da bi bili dovolj trije sklepi, pa tisti učinkoviti. Še zlasti se mi zdi pomemben sklep v zvezi s pregledom poslovanja bank, ki so dajale kredite na račun poroštva bodočih kupljenih delnic, in menim, da bi bilo prav, da bi tovrstna dejanja veljala za nična, če se ugotovi, da niso bila ustrezno izvedena, ker mislim, da to bi bil tudi javni interes. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Geza Džuban.
Hvala lepa, podpredsednik. Najprej kratko misel na predhodnike, kolega Bajca sicer ni tukaj, ko je govoril o ohranjanju slovenskih pivovarjev v slovenski lasti, vprašanje, če je bilo to pametno. Morda tega danes ne bi imeli, če bi bilo nekoliko drugače. Drugo, kolega Petek je citiral Stanislava Kovača, to je tisti mislec, ki je pred dnevi zapisal, kar je kolega Marinič tudi ponovil, da v Sloveniji nimamo revežev, da so to lenuhi. Torej, takšni misleci so malo problematični. V nadaljevanju sem pa jaz razočaran nad temi dogodki, tudi to zdaj tako ni več pomembno, smo se razgovorili, pogovorili ampak po vseh teh napovedih, to kar je tudi eden od kolegov rekel, da "bo pa zdaj Janša posegel". Jaz sem pričakoval, da bo zdaj Janez Janša zaprl Igorja Bavčarja in tukaj naprej vse kaže na to, da se to ne bo zgodilo. O tem sploh ni več govora, ker potem mora biti Boško Šrot zraven; ali pa obratno: najprej Boško Šrot pa potem Bavčar. Zdaj vidim, da je nek novi spopad na neki novi relaciji; to, kar je tudi kolegica Zupanova nakazala: SDS pa SD. Ali ne bi bilo dobro, če bi se vi nekje sami zmenili pa tega cirkusa danes ne bi imeli tukaj, tudi na javni sceni. In vsi ti sklepi, ki so pred nami, so za mene navadna neumnost. Dober mesec smo pred dopusti - v tem času bo Vlada pripravljala sklepe! Ali se bomo med dopusti obmetavali s sklepi, ki bodo tako prirejeni? Potem bo september in bo predvolilni čas in ti sklepi bodo navaden balast za obmetavanje pred volitvami, saj tudi ta seja je to. In pri "čisti lopati" sem tudi rekel, zdaj pa gre zares in dejansko dvajset milijonov evrov je posel, kjer je nekaj narobe, dvesto policistov, "čista lopata" je zarila globoko, prišla do imena Petek, se zlomila. In ko reče Andrijana Starina Kosem, da triindvajsetletni fant v Sloveniji ima podporo predsednika Vlade, da lahko reče, katero firmo, komu, za koliko denarja je treba prodati, potem zadeva ni toliko enostavna. Tam so imeli dvajset milijonov problematičnega letališkega stolpa. Na drugi strani smo imeli dvajset milijonov evrov investicijo v Rusiji - Intereuropa, ki je narasla na štirideset, pa na šestdeset, pa so nadzorniki zastrigli z ušesi, celo kriminalisti so se pojavili, so zaprli vrata, menda so kriminaliste odposlali nazaj ven, in so nadzorniki potrdili investicijo na 120 milijonov evrov. Nihče se ni zganil! Še danes se nihče ne zgane. Ista merila, ste rekli. Ali so res ista merila - ker slučajno Zidarja in nikogar ne branim! Ali je šlo za provizijo, verjetno, tako govorijo, pri letališkem stolpu. Tukaj nam manjka 100 milijonov evrov. Imeli smo v Mariboru situacijo, ko je 100 policistov ponoči imelo akcijo, menda zaradi za 600 tisoč evrov utajenega davka. Zelo v redu stvar, take falote je treba poloviti, tudi če gre 100 policistov. Pred tem smo imeli za 600 tisoč evrov zgodbo Domna Zavrla. Kaj se je zgodilo? Dvakrat so ustavili inšpektorja. Baje je bila asistenca tukaj celo vodstva davčne uprave. In tukaj niso ista merila. To meni več ne gre skupaj v tej državi! In institucije sistema - kaj bomo naredili tukaj? Če so institucije sistema prilagodljive na tak način, da res več nimajo istih meril za ene in druge, predvsem po političnih strankah - nobeni sklepi tukaj nimajo več nobene teže! In dokler bo ta zadeva tako funkcionirala, Tovarna dušika Ruše, zadnjič smo izglasovali 230 tisoč evrov - prodana; menda v tričetrt leta že 35-krat dražja. In vse kaže, da neki čudežni mladi dečki s pooblastili nekoga, ki je rekel, to tovarno boste temu prodali za ta denar, 230 tisoč evrov. In bomo videli, kaj se bo s tega izcimilo. Verjetno nič. In te zgodbe, pa danes to obmetavanje - brez zveze. Sistem nam odpoveduje, cirkus je v zdravstvu, v kliničnem centru - pa lepo vas prosim! V enem mesecu podražitev pediatrične bolnice z 12 milijonov evrov na 24. In seveda potem tista provizija čudežnega dečka. V pediatrični bolnici, bolni otroci itd! Kaj si nekdo privošči v tej državi!! In te zgodbe so neskončne. In na eni strani imamo opravka z ljudmi, ki so v Sloveniji "pogrbali" veliko vrednost, kapital, koncentracija lastništva ali kaj temu rečemo. Kaj je s tistim kapitalom, ki ga ni več v Sloveniji? Kam je šlo? Danes se obmetavate nekateri, kako je kdo bil v partiji v petdesetih letih, potem je nekaj dvanajst let, vmes je še bilo dve ali tri leta, ko imamo pa tudi zgodbe, kjer je nekaj sto milijonov izginilo - v trgovini z orožjem. Baje pol milijarde dolarjev. Ena knjiga, pa druga knjiga. Cvikl ima toliko dokumentacije! Ali se bo kaj premaknilo? Vprašanje. In tukaj mora biti nekdo zaskrbljen, kdorkoli je vmešan. Ampak dokler bo tako, da temu je dovoljeno, temu ni dovoljeno. En latinski izrek imamo, jaz bi morda napak rekel, Rudi bi ga znal fino citirati, ker latinščino dobro obvlada. In tukaj zdaj pripovedovati o poštenosti. Mene ljudje sprašujejo, naj povem, katera firma je tako močno, da nam vsak teden, točno v soboto opoldne dostavlja Tednik, na katerem piše zgoraj ali spodaj, ne vem kje, 375 tisoč izvodov. Baje to stane en mesec en milijon evrov. Kdo zmore en milijon evrov v tej državi kar tako? Vsak mesec? In toliko mesecev pred volitvami? Nekaj hudo ne "štima"! In mi zdaj tukaj obmetavanje. Seveda. Vmes sem šel gledati v poslansko skupino analizo v Delu. SDS in SD sta na vrhu, enkrat eden, drugič drugi. Ali je to to, da je treba nekomu pomagati, da gre navzdol in da gremo mi navzgor s tajkuni, koncentracijo kapitala, ko pa ne vemo več, kdo je bil bolj zraven? Sedanja oblast prav gotovo. Da ne razpredam naprej, ker mi zmanjkuje časa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jože Tanko, prosim.
Hvala lepa za besedo. No, za temo, ki je pred nami, je treba reči, da je kar bogata. Tranzicija je zagotovo prinesla določene posledice, preoblikovanje iz družbene v zasebno lastnino je pač za sabo potegnilo tudi določene rezultate. Vendar je treba reči, da to preoblikovanje ni vedno potekalo tako nekako slabo pod nadzorom institucij. Med leti 1993 in 1996 je Agencija za plačilni promet, nadziranje in informiranje ugotovila v postopkih revizij, revidiranj družbenih podjetij za milijardo in 400 tisoč nemških mark oškodovanj. Ta znesek je bil kasneje vrnjen v proces lastninjenja, vendar je bilo potem vloženih kar nekaj kazenskih ovadb, ne vem, mislim, da 183. Veliko sumov je bilo v njih zajetih in zajetih je bilo v teh postopkih 309 fizičnih oseb. Vendar, kaj je bila posledica te delujoče institucije, ki se je zelo kvalitetno ukvarjala, zelo natančno ukvarjala s procesom revizij lastninskih preoblikovanj? Odstavilo se je vodstvo institucije in naredilo se je iz nje nekaj novih institucij in posledično se je izpeljala tudi sprememba zakonodaje - kazenske in tudi druge zakonodaje, na osnovi katere so nastale nekatere nove inštitucije. Iz uspešne agencije, iz uspešne nadzorne institucije smo dobili potem nekaj institucij, ki so bile bistveno manj učinkovite. Recimo, dobili smo Urad za varstvo konkurence, Agencijo za trg vrednostnih papirjev, dobili smo Urad za preprečevanje pranja denarja, dobili smo Računsko sodišče, leta 2004 smo dobili še Komisijo za preprečevanje korupcije. Vendar niti ena od vseh teh institucij, ki so tako ali drugače nastale kot posledica razdelitve osnovne institucije, ni ugotovilo več nobenih oškodovanj družbenega premoženja, niti ena od teh. Zgodili so se silni premiki kapitala, 100 milijonov mark ali pa še več se je kapitala premaknilo po bančnih transakcijah na institucije v tujino, v "nabiralnike" v tujino, vendar nobena od teh institucij ni ugotovila ničesar. Zakaj ni bilo možno ugotoviti ničesar? Nekatere institucije so lahko ukrepale samo na predlog. Nekatere izmed teh institucij niso mogle ukrepati po uradni dolžnosti, kar pomeni, da se je morala zgoditi prijava. Vendar med povezanimi posli take prijave ni bilo, ker so tisti, ki so bili v teh transakcijah udeleženi, delovali povezano, sinhrono, pomagali eden drugemu. In teh kolizij interesov praktično ni bilo in nekateri izmed teh uradov zato tudi niso ukrepali. Praktično so bili dolgo obdobje povsem brez dela. Da se je lahko ta proces realiziral, je bilo treba tudi nastaviti ustrezne ljudi. Dobili smo osebe, ki so na drugi strani skoncentrirale vse ključne funkcije, ki so bile potrebne, da se je proces lastninskega preoblikovanja sploh lahko zgodil. Imeli smo osebo, ki je bila v sistemu politično locirana, bila je zadolžena za izpeljavo privatizacije, istočasno pa je bila vključena v celoten mehanizem vseh institucij, ki so v tem preoblikovanju sodelovale. Bila je vključena v Sod, v Kad, odobravala je programe lastninskega preoblikovanja, pisala zakone. Na koncu, ko je napredovala še do funkcije ministra, je odobravala še sredstva za sanacijo podjetij in ohranitev delovnih mest. Skratka, v vseh teh institucijah se je to dogajalo. Urad za preprečevanje pranja denarja praktično v vsem tem procesu ni nikoli ugotovil neke pomembne napake v tem procesu. Računsko sodišče, ki je opravljalo revizije vseh javnih institucij, ne vem, od občin pa navzgor, nikoli ni ugotovilo na tem področju revidiranja nobene napake. Imamo zelo pomembno institucijo, ki ste jo ustanovili na pritisk Slovenske demokratske stranke ob zaključevanju prejšnjega mandata, to je protikorupcijsko komisijo, ki pri vseh teh silnih spremembah kapitalskih poti ni zaznala nobene napake, v štirih letih na tem področju ni bilo ugotovljeno praktično ničesar. Imamo primere, ko so nekateri ustanovili družbo za 1000 evrov in v nekaj dnevih na takšno družbo dobili 10-kratnik ali pa 100-kratnik dodatnega kapitala, bančnega kapitala. Zanimivo, da so lahko to ponovili enkrat, dvakrat, trikrat in vsakič z višjim zneskom, za zavarovanje so bili vloženi vrednostni papirji, ki jih še niso posredovali. In dejansko je ta delitev institucij, ta deformiran nadzorni sistem omogočil, da so kupovali premoženje in izvajali koncentracije z golobi na strehi. Niso imeli kapitala, niso imeli denarja, pa so lahko kljub vsemu kupovali pomembne poslovne deleže in tako tudi koncentrirali svoje premoženje. Vsi ti postopki so neizvedljivi, če ne bi prišlo v tem dolgem obdobju po letu 1996 - pa tudi že prej, kar sem prej povedal, da se je zamenjala neka institucija, razdelila-, če ne bi prišlo do politične in poslovne povezanosti oseb, ki so v tem procesu sodelovale. Politika je aktivno zastavila proces z vsemi potrebnimi postopki in invalidno zakonodajo, z vsemi invalidnimi institucijami in na ta način omogočila izpeljavo procesa koncentracije kapitala in lastniških deležev. Na drug način to enostavno ni bilo možno. Prav tako je podoben proces potekal tudi na medijskem področju, vsi tisti, ki ste dediči določene politične opcije preteklega odboja, se še kako zavedate, kako pomemben je agitprop. In dejansko smo 19. novembra lani videli, da je nad eno izmed teh medijskih hiš Pivovarna Laško, ki poseduje Večer, Delo, Mag, Slovenske novice. Seveda po tej konverziji lastniških deležev, ki so nastali na osnovi sprememb zakonodaje, pa se pojavi na vrhu tega kar Boško Šrot. In Boško Šrot je pripadnik, član Socialnih demokratov. Na neki drugi veji pride na koncu namesto Term oziroma Državne založbe se pojavi drugo ime, Bojan Petan, v teh zadevah. In skratka, na tem področju je prišlo enostavno do popolne prevlade v medijskem prostoru. Ta medijski prostor poroča, objavlja članke, dela analize, objavlja ankete in dejansko tisti, ki nas podcenjujete, moram reči, da smo še dobri, da kotiramo po vsem tem tako visoko. Zanimivo je, da je večina teh ljudi, ki so sodelovali v teh koncentracijah kapitalskih deležev, bila oziroma je članov Foruma 21. Takrat, ko se je ta institucija ustanavljala, je bilo poročano, da je približno 60, 70% ljubljanske borze včlanjene v Forum 21. To je možno, če so ta v Forum 21 zajete vse največje slovenske družbe. Če te koncentracije ne bi bilo, potem vprašanje, kako bi Forum 21 tudi izgledal. Zanimivo pa je, da so vsi tisti, ki so se včlanjevali v Forum 21, podpisali med notarski zapis. Ni to bilo kar tako prosto, ampak z notarskim zapisom, in zanimivo je, da tukaj ni nobenega predstavnika izmed tistih, za katere se tako deklarativno mnogi borijo. To so predstavnikov delavcev, predstavnikov zaposlenih, ampak je vključen v ta sistem samo ta menedžment. In ta menedžment enostavno premišljuje o nadaljnji usodi te države. Skratka, vse to preoblikovanje tranzicijsko, ki je bilo izpeljano, tega niso mogli izpeljati ne pravi socialisti, niso ga mogli izpeljati ne pravi komunisti, ampak to so morda lahko storili oziroma so storili lahko le pravi roparji. Kar zadeva sklepe, mislim, da smo jih v naši poslanski skupini korektno pripravili. Jaz upam, da bo Vlada v času, ki je na razpolago, pripravila tudi ustrezne odgovore in tudi predloge in da bomo na osnovi tega lahko tudi korektno o tem razpravljali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa mag. Potrata.
Hvala za besedo. Ko je mag. Vizjak v imenu vlade izrekal podporo današnji seji in v naglici tudi rekel, da izreka podporo sprejetim sklepom, ni bil daleč od resnice zaradi tega, ker samo magnetograme bo treba prebrati in Vladi ne bo treba nič drugega narediti kot ugotovitve poslank in poslancev največje koalicijske stranke zbrati in bodo vse zadeve že kot na pladnju. Ampak jaz sem imela pa težave, ko sem vprašala ministra Vizjaka, ali je seznanjen z dogajanjem v Palomi in kako namerava ukrepati. To sem ga vprašala decembra. Januarja mi je odgovoril: "Z dogajanjem v Palomi d.d. sem seznanjen zgolj iz medijev. Kakršnokoli vmešavanje ministra za gospodarstvo bi pomenilo poseganje v upravljanje družbe, za kar pa minister za gospodarstvo ni pristojen." Ampak ta isti minister je podpisal etični kodeks, ki pravi: "Javnosti bom odkrito, jasno in nedvoumno pojasnjeval svoja stališča o vprašanjih s svojega delovnega področja ter razloge za svoje odločitve. S svojim ravnanjem bom pomagal preprečevati in odkrivati nepravilnosti in nezakonitosti, vključno s korupcijo in klientalizmom." Takrat tako. Tudi predstavnika, direktorja, Kada in Soda sta ne seji Odbora za gospodarstvo obljubljala, kako bosta pomagala urejati zadeve v Palomi. Ampak danes beremo v sporočilu STA, da delavci Palome z javnim pismom pozivajo vodstvo Kada in Soda, naj stori kaj in razreši, odpokliče upravo družbe zaradi tega, ker kršita oba ravno v tistem, kar sta obljubljala, da bosta storila. Namreč, da bosta pravočasno obveščala svet delavcev in nadzorni svet o tem, kaj se v družbi dogaja. Nič od tega se ni zgodilo! Mi pa razpravljamo o pravici do obveščenosti. Jaz pač ne morem Slovenskega tednika ali Reporterja šteti za glasili, ki uresničujeta ustavno pravico. Minister Simoniti pa - hvala.
Hvala lepa. Gospod Ljubo Germič.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem! 31.5.2004, 2. točka dnevnega reda: Obravnava problematike korupcije, klientalizma in pranje denarja v povezavi med Vlado Republike Slovenije, javnimi podjetji oziroma gospodarskimi družbami v večinski državni lasti ter politiki vladajočih strank v Republiki Sloveniji ter problematike učinkovitosti državnih organov pri preprečevanju velikih goljufij in naklepnih stečajev [[...]]s predlogi sklepov. Uvodničar k tej točki, gospod Janez Janša, danes predsednik Vlade Republike Slovenije. Kaj lahko danes po štiri letih ocenjujemo, glede na veliko urno, veliko časovno dimenzijo te razprave v Državnem zboru? Da je po štiri letih koalicijska skupina poslancev ugotovila, po štirih letih, da naj svoji vladi predlaga, da naj to, kar je predsednik Vlade takrat kot prvi človek opozicije govoril pred štirimi leti - in če je takrat govoril resno in namensko, da je v teh štirih letih pravzaprav na to popolnoma pozabil. Jaz s tega vidika pravzaprav ocenjujem poziv koalicijskih poslancev svoji vladi, da ji izrekate na tej točki nezaupnico. Kajti, kako razumeti, da v vseh teh sklepih nalagate Vladi svoje predloge, kaj naj počne na tem področju, o katerem je gospod Janez Janša pred štirimi leti že vehementno govoril o vseh teh povezavah. Kako je možno danes razumeti, da govorite resno in odgovorno, da ste v teh štirih letih počeli to, kar danes govorite, da bi naj ta vlada počela! Žal mene ne morete prepričati in prepričan sem, da tudi ne morete prepričati volivk in volivcev, torej državljank in državljanov Republike Slovenije. Kajti, kako razumeti sklep pod številko 10, ki govori o tem, da naj Vlada Republike Slovenije v roku 30 dni Državni zbor Slovenije seznani s svojimi ugotovitvami itn. in predlaga predloge ukrepov za spremembo zakonodaje, v roku 60 dni pa naj to preloži Državnemu zboru. Kaj ste počeli štiri leta, koalicijski poslanci oziroma natančneje, poslanci večinske vladne stranke, da tega niste naložili svoji vladi na začetku tega mandata? To bi bilo korektno, da bi vsaj po enem letu dela te vlade prišli s takimi predlogi sklepov. To bi pričakovali od vas na podlagi tega, da se obljubili Slovenkam in Slovencem, da boste ravnali drugače, pri čemer ste govorili o velikih zgodbah, govorili ste o tem, da se gre za velike škandale, govorili ste o tem, da gre za malverzacijo in gre za lopovščine. Za lopovščine! Torej gre za zelo močne besede, pri čemer pa danes govorite, kako vam je do tega, tako kolega Grims kot sam minister, da je verodostojnost nekega poslanca, nekega politika, če so njegove besede skladne z njegovimi ravnanji. Kolegi, za Ruše, vam citiram samo dvoje. Prvič vam citiram to, da več kot pol leta ta vlada ni pokazala resnega in odgovornega odnosa, da razčisti dogodke ob prodaji TDR Metalurgija. Danes je brez dela ostalo skoraj 200 ljudi. Ni bil sposoben ne minister ne ta vlada korektno odgovoriti. Ko smo prišli s temi vprašanji po dveh pisnih vprašanjih v Državni zbor, da o tem razpravljamo, je danes tako vehementno reči: dajmo razčistiti vse potankosti. Kdo od koalicijskih oziroma od poslancev največje vladne stranke je glasoval za, da razčistimo te potankosti? Kdo? Poglejte si ta seznam glasovanj, pri čemer vam pa, kolegi, vaši, SDS, Ruše, piše Janši: "stranko obvladujejo povzpetniki". Zakaj vas ne skrbi, da je družina Petek povečala svoj promet poslovanja v faktorjih večkratnikov v času te vlade, pri čemer je bil pa eden izmed članov družine zelo bližnji sodelavec Vlade, predsednika Vlade. Zakaj ne date tukaj korektnih odgovorov? To zanima slovensko javnost! In če resno želimo odgovoriti korektno na ta vprašanja, potem je to seveda odgovornost vsakega poslanca tega državnega zbora, tako koalicijskega kot opozicijskega. In če govorimo o korektnosti in verodostojnosti - samo to si poglejte! In če govorite o tem, zakaj je prišlo do različnih informacija, ki so šle v obtok, to kar vam pišejo, kolegi iz Ruš, ki vam pišejo, stranko obvladujejo in izkoriščajo povzpetniki, ki jim je le "za lastne koristi". To vam pišejo lastni kolegi in to vam tudi danes govorimo opozicijski poslanci, da če govorimo o teh vprašanjih, govorimo o teh vprašanjih korektno! Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Torej tisto, kar sem že prej govoril o verodostojnosti, gospod potrjuje. Naj pove, lopovščina gre za lopovščine, povejte jih z imenom in priimkom, pogumni mož. Povejte jih, verodostojna vaša stranka, da iz Ruš govorijo, da so sami povzpetniki. Poglejte, koliko vas je še v stranki, saj so vam vsi ušli. Vam so ušli, pet vas je še [[...]]Ne - k njim, ki ste isti.
Izvolite, gospod Germič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za repliko. Gre samo za natančno navedbo. Citiral sem govor predsednika sedanje vlade, gospoda Janeza Janše, na seji Državnega zbora 31. 5. 2004 in citiral sem tekst SDS Ruše - ne kogar koli drugega. Hvala lepa.
Hvala. Replike na repliko, ni lahko se pa oglasite gospod minister.
Hvala lepa. Torej ne vem, kako se reče temu razprava. Jaz nič ne rečem, da so lahko iz SDS pisali - v redu, tako mislijo, ni nič narobe, se bo v stranki pač razčistilo ali kjer koli drugje, vendar vaša stranka, kakršna koli že je, če je kredibilna, če govorimo o predsednici pa o nekih parcelah na Piranskem, kjer je nek zavod pozabil izdati zavrnilno pogodbo za en dan kasneje - bomo videli, kdo je kredibilen pa verodostojen. Bomo videli vašo predsednico in njenega soproga ali spremljevalca, kako je parcelo dobil na piranskem ozemlju! Glede na to, koliko vas pa je, pa verodostojnost vaša kaže, seveda pa ti, ki so odšli, tudi niso verodostojni! Jasno da ne, ker tisti, ki izdajajo ali zapuščajo, so bili vedno v zgodovini na dnu.
Hvala lepa. Gospod Aleš Gulič, imate besedo.
Spoštovani gospod predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi. Ne vem, zakaj sta od vseh ministrov tukaj samo "Frice in Frace", da zmerjata, ampak takšna je navada. To boste že uredili v Vladi, pa seveda tudi znotraj koalicije. Jaz sem vesel, da je prišlo do te seje; vesel sem zaradi tega, ker sem slutil že zadnjič, ko ste veselo glasovali proti vladnemu predlogu, da se nekaj dogaja. In to sejo štejem kot iskreno nezaupnico SDS svoji vladi. V treh letih in pol ni zmogla storiti vsega tistega, kar ji zdaj nalagate, naj stori v enem mesecu. V tem mandatu smo sprejeli približno 1000 novih zakonov in popravkov novih zakonov, 40 sej krat približno 25 takšnih odločitev na sejo in ni bilo prostora ob vsej ihti in vnemi, ki ste jo imeli, da bi uredili še zadeve, za katere ste vedeli, da se dogajajo. Vedeli ste zelo natanko, nekaj iz samospoznanja, marsikaj pa smo vam povedali tudi v opoziciji. Že ob sprejemanju medijske zakonodaje, se pravi zakona o RTV, za katerega smo povedali, da je vzorec obnašanja za kasnejše zakone, se pravi, da bo vzorec takšnega obnašanja, kakršnega ste vnesli v RTV Slovenija kot državno ali pa vladno ali pa strankarsko televizijo, da bo potem šel naprej na druge medije. Pa niste verjeli! Z zakonom o medijih ste seveda omogočili, da se to dogaja, kar se dogaja na relaciji lastnik, izvršilni direktor ali direktor in potem urednik. Danes je "odletel" Markeš. Ne zato, ker bi bil slab, ampak zaradi tega, ker je to omogočeno in vam je to zelo zelo ustrezalo, pa mogoče še komu danes ustreza ali pa računa, da bo dobro zanj. Ampak zadeva se zato ni preprečevala, ker je bila še v vaših rokah. Ko je odšla iz vaših rok, je pa naenkrat postala sporna. Bom anekdotično povedal: imel sem znanca, ki so mu ukradli mrežo za njegovo gredico. Pa sem rekel: "Prijavi policiji!" Je rekel: "Ne morem, sem jaz tudi ukradel!" Približno tako je šlo po vaših poteh. In ker vam to ni dovolj, zdaj hočete mobilizirati vse ljudstvo, ker se vam je zgodila krivica. Radi bi bili tajkuni, samo sreče nimate, to je to. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Poglejte, vesel sem, da je demokracija in da je v parlamentu govoriti vse možno, tudi take stvari ubogih ljudi, pravzaprav o tem, kaj je to, da bi nekdo rad bil tajkun, pa ne more biti. Ne morete me užaliti. Ne morete. Sploh, ker ni moje ravni ta vaš jezik.
Gospod Gulič, izvolite, replika.
Spoštovani gospod minister, nižje ne morem iti, oprostite. Hvala.
Besedo ima gospod mag. Kramberger.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Zdaj se ura približuje osmi zvečer, začeli smo ob 12 uri danes, pred tem je odbor zasedal dva dni. In rezultat vsega tega - kaj je do sedaj? Povejte mi! Teh 10 sklepov, ki jih bomo potem sprejeli, nekaj sprejeli, nekaj z amandmaji. Ne vem, če je to rešitev. Vse skupaj je ena zgodba, iz katere si bodo gledalke in gledalci, volivke in volivci naredili vsak svojo zgodbo; vsak navija za svoje in potem se bodo v jeseni delili oskarji na volitvah. In to je najbrž cilj. Oprostite, če sem morda malo poenostavil dober namen nekaterih. Ampak, jaz bi kot poslanec slovenskega državnega zbora, že četrti mandat tukaj, v tej stavbi, ob tako resnih vprašanjih, o katerih danes govorimo, pričakoval tukaj na mizi predlog spremembe kakšnega zakona s področja pravosodja, s področja notranje uprave ali česa podobnega; da bi prišli, bi rekli: "Poglejte, to se dogaja, nujno je, da moramo zakon spremeniti, da se to ne bo več dogajalo!" Ampak, zdaj, da bomo mi naročili Vladi, da bo proučila in ne vem kaj vse - jaz sem v tej vladi, to vlado podpiram - tudi prejšnje sem podpiral, ker smo bili vedno v koaliciji-, ampak, poglejte, do tega ne pridemo. Tukaj se gremo neke stvari, navijamo vsak za svoje, rezultata pa ni in ga tudi na tak način ne bo. To se pravi, zame to ni iskren namen, da bi rešili tisti problem ki ga želimo rešiti. Kar se tiče lastništva. V Slovenski ljudski stranki smo ves čas zagovarjali, da moramo do prodaje državnega premoženja nastopati predvsem zelo tankočutno, da je v ospredju nacionalni interes. Se spomnite razprav iz prejšnjih mandatov, ko smo govorili o železarnah, o elektrarnah na spodnji Savi? Kakšne so bile takrat - tudi glave so letele, ker ni uspelo tisto, kar si je nekdo zamislil! A zdaj ni ta rešitev pravilna, da to gradijo naša podjetja in da je to ostalo znotraj slovenskega gospodarstva? Druga zgodba je Litostroj, če se spomnite, kakšne ponudbe so bile takrat, mislim, da od tistega švicarskega podjetja, ko je postavilo pogoje - za določeno ceno so želeli odkupiti, potem so postavili pogoje, da če ne bo šlo, prvič, morajo delo dobiti, pa če ne bo šlo, potem mora država to nazaj odkupiti. In to bi naj bil sveži kapital. In, hvala bogu, do tega ni prišlo. Potem zgodba o prodaji podjetja Lek, če se spomnite, kako se je to zgodilo na hitro, Lek smo prodali. In zdaj primerjajte ti dve firmi, Lek in Krko. V teh podjetjih imam kar nekaj kolegov, ki mi povedo, kako gre. Ne moreš ju primerjati. Lek, seveda, dobiček gre drugam, razvoj je drugje. Krka pa je ostala tukaj, ostala v Novem mestu, plače imajo takšne ali pa še boljše in tudi nekako pomaga temu delu slovenskega gospodarstva. To je zagotovo nacionalni interes. In danes, če bi ta čas, teh osem ur, posvetili strateški razpravi, kaj to pomeni za lastninjenje, kolikor ga je pač še ostalo, ker tega v celi zgodovini slovenske države nismo uspeli, da bi se strateško dogovorili, kaj bi bilo pomembno, in se na ključnih točkah poenotili, ne glede na politično opcijo, ki ji pripadamo, tega nismo uspeli. In zato stvari pač tečejo in vsak po svoje vleče in si išče asistence tudi znotraj vlade. In mi tukaj kot ljudska stranka, takrat, ko smo imeli vpliv, z devetimi ministri in devetnajstimi poslanci, smo lahko še kaj preprečili. Zdaj pa pravzaprav ne moremo niti preprečevati več nekih stvari - morda bi lahko. Torej, da ne bi bil predolg, kolegice in kolegi, jaz si od te seje ne obetam ničesar, nobenega pravega rezultata. Ne bo nič iz tega, to bo šlo naprej, te sklepe bomo sprejeli in do volitev, sem prepričan, se ne bo nič kaj vsebinskega zgodilo na tem področju. Kar se pa medijev tiče: Svoboda medijev. Mislim, da takšne svobode medijev, kot je danes, takšne še tudi ni bilo - da lahko vsak vse napiše in vse reče, pa se mu nič ne zgodi. To, kar lahko prebereš o določenih ljudeh, da jih obsodijo, ne vem česa vse, in to gre po celi vesoljni Sloveniji, jaz ne vem, to je katastrofa. In mislim, da zaključim, predvsem gre za vprašanje morale. Vprašanje morale tako na področju medijev, kot tudi na področju lastninjenja in vsega, kar je s tem povezano. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Miran Potrč. Izvolite.
Hvala lepa. Vodstvo Državnega zbora nam je razporedilo tretjino časa, predlagatelju in skupaj z Vlado eno petino časa. To je pač nam odmerjena možnost, zato samo nekaj najkrajših ugotovitev. Z vso jasnostjo in odločnostjo trdim, da smo Socialni demokrati ne samo danes, ampak v vsem svojem delovanju tudi kot prejšnje stranke delovali proti korupciji, proti kraji, da smo bili za pošteno lastninjenje in, kot vsak danes zatrjuje, zatrjujem tudi jaz - poglejte vsako našo odločitev, poglejte vsak naš predlog pri konkretnem zakonu, poglejte amandmaje, ki smo jih dajali v tem mandatu in v prejšnjih in dokažite, kje so bila ta ravnanja takšna, da so bila nezakonita ali škodljiva. Ali bo vse kristalno res, je mogoče šele na podlagi dejstev ugotoviti, nikakor pa ne na podlagi splošnih obtožb, ki smo jih bili tudi danes na račun stranke, na račun našega predsednika, na račun vpliva v medijih in podobno deležni, ampak so bile samo obtožbe. Nobena stvar ni bila dokazana, nobena z ničemer podkrepljena, razen da si kolegi in kolegice iz Janševih demokratov mislijo, da lahko povedo vse in da je s tistim momentom to že resnica. Mi soglašamo, dajmo narediti analizo celotnega postopka lastninjenja od leta 1992 naprej. Dajmo! Ampak ne takšno, kot jo bo na pamet povedal gospod Tanko. Potem naj to naredi ustrezna institucija, lahko zaradi mene tudi s pomočjo vladne ekipe, ampak naj bo objektivna in poštena in ugotovili bomo, da smo delali napake. Gotovo. Vsak od nas, ki smo v parlamentu bili v tem času kot stranka ali kot posamezniki, smo kakšno reč kdaj spregledali, ampak današnja seja sploh ni namenjena ugotavljanju tega. Današnja seja je, gospod Džuban naj me posluša, mislim točno namenjena temu, kar je on ugotovil - bližajo se volitve. V pripravah na volitve vse stranke nimajo takšnega položaja, kot si ga želijo. Vse več je tistih, ki so kritični do Vlade, vse več je tistih, ki ne verjamejo, da je v tem mandatu bilo vse storjeno, kar je bilo leta 2004 obljubljeno. In največ težav na tej točki čuti vladajoča demokratska stranka. Tako daleč jih čuti, da je pozabila na svoje koalicijske partnerje in jih niti ne vpraša več, ali bi izredno sejo sklicevali skupaj in o istih vprašanjih, ampak jih sklicuje sama in s tem samo dokazuje svoje odnose v koaliciji, kakšen odnos ima do svojih koalicijskih partnerjev in kakšen odnos ima tudi do javnosti. S tem ne želim vas v ljudski, v DeSUS-u, v Novi Sloveniji braniti, daleč od tega. Ampak mi že ves čas trdimo, da na žalost ste bili ves čas v položaju, ko ste morali ubogati in ravnati samo tako, kot vam je bilo ukazano. Danes se je to tudi v praksi utrdilo. Jaz soglašam z gospodom Bajcem, ki je rekel, da saj lahko vse sklepe podpremo, nič ni narobe. Vendar osebno čutim, da imajo vsi ti sklepi samo en namen: pokazati ljudem, da se končno, štiri mesece pred volitvami dela in da se želijo veliki rezultati. Kaj pa pred tem? In drugo, da bi vladajoča koalicijska stranka imela priložnost, da konec avgusta ali pa v začetku septembra skliče še eno sejo. Pred tem še o kakšnem poročilu komisije, ki je proučevala 83 primerov, in med njimi tudi Mercator, ker je to vodstvo Državnega zbora onemogočilo, da bi primer Mercator bil samostojno obravnavan, in ker glavnih akterjev niso upali poklicati, od predsednika Vlade in tistih, ki so bili na razgovoru pri predsedniku Vlade 12. avgusta, da bi pod prisego na preiskovalni komisiji povedali, o čem so se res pogovarjali. Zakaj ni bilo te korajže, da se jih pokliče in da se razčisti? Pa se je to skrilo med 83 primerov, ki niso bili objektivno razčiščeni. In danes govoriti o tem, kaj je s komisijo za boj proti korupciji. Ja, lahko se reče, ni dala rezultatov, samo kako naj bi jih dala, če je od začetka leta 2005 celotna vladajoča koalicija delovala za to, da bi jo naredila nesposobno oziroma jo zamenjala. In danes upa del te koalicije govoriti o tem, da samo spreminja organ, ki bo odločal o istih vprašanjih. Ni res. O nadzoru nad premoženjem funkcionarjev bo odločal isti organ. Ta komisija je imela pa tudi preventivno delovanje, imela je možnost oblikovati splošna stališča, ljudje so ji zaupali in so se na njo obračali. Mednarodna skupnost, tudi Organizacija združenih narodov priporoča takšne komisije, pa jih vladajoča koalicija ni marala. Ker če so druge nadzorne institucije bile napačne, potem je bila tudi ta, zgleda. Zato, gospodje, dajmo biti korektni drug do drugega. Povejmo, da je edini smisel bil, da dosežemo opravičilo za vladajočo demokratsko stranko, ker ni izpolnila svojih obljub, ki jih je leta 2004 dajala, in da je zato morala pač uprizoriti to sejo. Jaz se v imenu naše stranke vsakemu, ki je dobil občutek, da smo želeli obtoževati drug drugega, opravičujem. Nismo imeli te želje, vendar nekaj obrambe je bilo na lažne obtožbe tudi potrebne. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Grims, imate besedo kot predlagatelj.
Hvala, še enkrat za besedo. Poglejte, če bi vse, kar je bilo povedano, ob teh stvareh bilo povedano sedaj, potem bi pravzaprav se kar strinjal. In če bi bila sestava poslanske skupine SD taka, kot je bila ob začetku tega mandata, potem bi se dalo o marsičem razpravljati. Nekatere stvari, ki jih bom sedajle povedal in jih pač te izrečene besede prikažejo kot neresnico, bi bile seveda lahko izrečene v vsakem primeru. Ko je bilo rečeno, da se sprejema odgovornost za vsako dejanje, potem bi spomnil, da sem prej že pokazal odločbe iz leta 2003, ministrice, ki je bila članica SD, in jo primerjal z odločbo vlade leta 2008. Popolnoma nasprotna je. Takratna ministrica je dovolila, da se v Delu, časopisni hiši Delo, poveča lastniški delež Pivovarne preko 20%. To je bil ključni pogoj za dogajanje, ki smo mu konec koncev priča tudi danes. Ravno danes, slučajno, ampak kakšna pomenljiva gesta pravzaprav nastane lahko iz takega slučaja, je bil razrešen dosedanji odgovorni urednik. Leta 2008 pa je Vlada zelo jasno zapisala, da glede na veljavno zakonodajo nikoli nihče ne bi smel izdati take odločbe, kot je bila izdana leta 2003, kajti delež te časopisne hiše na trgu presega 40% in zato nihče v njej ne bi smel nikoli dobiti več kot 20%. To se pravi, odgovornost za to je tukaj očitna. Potem še bolj v nebo vpijajoča na nek način je odgovornost v zvezi s kazenskim zakonikom. Prej je eden od kolegov iz koalicije vprašal kaj moramo še storiti. Postavil je retorično vprašanje. Ampak jaz sem prepričan, da je ključna sprememba bila že sprejeta. Pred nekaj dnevi je bil dokončno izglasovan kazenski zakonit. Ta ne samo, da zaostruje kazni za gospodarski kriminal, ne samo, da zaostruje kazni za korupcijo, ampak prinaša še številne druge pozitivne rešitve. Recimo ščiti mlade ženske pred vsiljevanjem pogodb, sramotnih pogodb, da jim lahko prekine delovno razmerje delodajalec v primeru, če mlado dekle zanosi. Ogromno besed je bilo s strani SD o enakopravnosti spolov, o zaščiti šibkejših. Ko pa se je glasovalo o tem zakonu, pa ste bili na hodniku. In zato sprejmite polno odgovornost, kajti ta dejanja so tista, ki prinašajo za seboj odgovornost, ta dejanja so tista, ki govorijo, kdo je kdo, ki pokažejo jasno razliko. In prej sem že začel z dejstvom, da sta pri vas sedaj tudi gospod Rop in gospod Cvikl, od začetka ju ni bilo, ampak skupaj z ostalima dvema, ko sta prišla, ste jim naredili poseben sprejem. Počastili ste jih s slovesnostjo ob njihovem prihodu. In danes šele postaja očitno, zakaj. Ko ti ljudje komunicirajo z javnostjo, uporabljajo včasih že prav neverjetne stvari. Recimo, prejle je gospod Rop govoril o gospodarski rasti in jo je primerjal s tisto v času prejšnje vlade in nekaj kasneje navrgel en stavek - ja, saj slabše kot vi delate, pa že res ni mogoče delati. Ja, pa lepo vas prosim! Ena od temeljnih lastnosti politike mora biti tudi sposobnost, da priznaš nekomu, če dosega boljši izid. V času, ko je gospod Rop, vaš poslanec, gospe in gospodje iz SD, začel svoj mandat, to je bila druga polovica mandata prejšnje vlade, je ob približno enakem nivoju inflacije, kot je v tem trenutku, bila gospodarska rast tam 2,3%, proti koncu leta se je dvignila na 2,6%. Ta vlada je v minulem letu v bistveno slabših makroekonomskih pogojih, ob bistveno dražji nafti, ob bistveno dražji hrani dosegla 7,2% gospodarsko rast. Več kot 3-krat večjo. Ne tretjino večjo, 3-krat večjo! In takšne besede seveda potem ne zvenijo verodostojno. Ravno tako, ko pravite, da prinašate novo kvaliteto, da se zavzemate za kulturo dialoga, me je prej gospod Rop, nisem nato dobil besede, da bi odgovoril, že praktično ozmerjal, češ, da sem dejal, da je politično kadroval. Jaz sem samo povedal dejstvo. On je sam povedal, da je politično kadroval. Ko se je drl na takratnega direktorja uprave gospoda Jankoviča, je dejal: "Jaz sem te nastavil, politika te je nastavila." Torej je jasno povedal, da je on politično kadroval. Torej ste politično kadrovali, saj ste proslavo naredili, ko je prišel k vam. In zakaj se danes sprenevedate? Jaz, ne samo da sprejemam polno odgovornost za vsako odločitev, ki sem jo tukaj sprejel, mnogih med njimi sem tudi vesel. Bodite tudi vi veseli teh svojih dejanj in pač stopite z njimi pred volivce.
Besedo ima [[...]] Ja, gospod Potrč, izvolite. Replika.
Gospod Grims je s svojim nastopom pokazal, kako zelo imam prav, da gre za vprašanje predstave o uspehih ali neuspehih te vlade. In jaz gospodarske rasti ne bom oporekal, ker, hvala bogu, da obstoja. Zmanjšanje brezposelnosti ne bom oporekel, ker, hvala bogu, da obstoja. Bom pa povedal, da imamo grozno inflacijo, ne samo po krivdi Vlade, ampak objektivno je tu. In leto pred tem smo opozarjali, da bo, pa je Vlada rekla: "Ne, noben problem ne bo inflacije." Dokler nismo prišli v situacijo, ko mnogo ljudi komaj živi in komaj stakne mesec in dan z dnevom. In to je treba tudi povedati. Zdaj pa glede pravnih predpisov, ker se slučajno na to nekaj spoznam. Vsi smo bili dolžni iti v reformo upravnega sistema tudi na področju gospodarskih postopkov in prekrškov. In del prestopkov je postalo kaznivih dejanj, večina je postalo gospodarskih prekrškov, nihče, tudi demokrati temu niste ugovarjali, ker je bila to logična reforma, ki smo jo morali tudi kot eno od poti za uveljavitev enakopravnega sistema z Evropsko unijo uvesti. Drugo. Nikoli se niso zmanjšali zastaralni roki, prilagajala se je višina kazni in večina kazni ni bila znižanih, zato so ostali zastaralni roki enaki. In to, kar danes govorite, ni res. Pri nekaterih so se pa zastaralni roki zaradi znižanih kazni spremenili. In to, kar danes govorite o Kazenskim zakoniku, imeli smo različne poglede. Vam se zdi, da je višek demokracije, če ste podaljšali zastaralne roke. Mi smo rekli, da je pomembno, da se o reformi kazenske zakonodaje stroka dogovori, ne pa prisiljuje Državni zbor, da tako pomembno zakonodajo sprejema z glasom ali dvema večine. To je slabo. Na to vas je opozoril predsednik države in mislim, da bi bil skrajni čas, da bi parlament nehal delovati na ta način.
Hvala. Besedo ima gospod Branko Marinič. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Očitno je, da bo čas tisti, ki nas bo malce onemogočil, da bi nakladali morda nekatere stvari predolgo, pa vendarle mi dovolite, da nekaj tega vseeno spregovorim. 31.5. je bil svetovni dan športa. Ta vlada pod vodstvom Janeza Janše in ta koalicija sta v dobri kondiciji. Prihajata na merjenje vmesnega časa. Prepričan sem, da bosta zdržala tudi drugi polčas. Kar zadeva prodaja Mercatorja, spoštovani kolega Potrč, imeli ste priložnost in imeli ste možnost sodelovati s svojimi člani v preiskovalni komisiji glede prodaje deležev Kada in Soda. To ste zavrnili verjetno z utemeljitvijo, da ne želite sodelovati tam, kjer pač bi bilo mogoče izpostavljati grehe iz preteklosti. O teh namreč govorimo danes. Veste, sam nisem ekonomist, to sem velikokrat povedal, a sem v tem času, ko sem nekaj mesecev vodil to parlamentarno preiskovalno komisijo o prodaji paradržavnih deležev gospodarskih družb, ugotovil marsikaj, skupaj s tistimi poslanskimi kolegi, ki so imeli voljo in so želeli sodelovati, in to tudi, bom rekel, korektno in predvsem konstruktivno in delavno. Končno poročilo smo že predali predsedniku Državnega zbora in upam, da bo kaj kmalu uvrščeno tudi na dnevni red. Takrat bomo lahko o bistvenih zadevah spregovorili, ki so se zgodile v preteklosti. In kje je pravzaprav izvirni greh koncentracije kapitala? Prav v prodaji državni deležev preko Kada in Soda, preko netransparentnih prodaj, ki so omogočale razne koncentracije kapitala preko tako imenovanih slamnatih podjetij. Tukaj sodelujejo osebe, ki so točno znane, kateri politični opciji v preteklosti so pripadale, od samega vrha, pa do nižjih uradnikov. Vse skupaj je bilo povezano tudi s cenitvenimi hišami, ki so opravljale posamezne cenitve. Lep primer, kako se te cenitve delajo v dogovoru s takrat političnimi liderji, je bila cenitev Zavarovalnice Triglav leta 2003. Tukaj si ne moremo zatiskati oči, da ne pogledamo resnici v oči, kako je bilo vse skupaj zmontirano. In še nekaj. Ko govorimo o Mercatorju, mislim, da je eden izmed kolegov lepo povedal, kje je morda primerjava med prodajo deležev Mercatorja, en del Istrabenzu in en del Pivovarni Laško. Vizavi temu pa primerjati potem prevzem Leka. Veste, prevzem Leka, ki se je zgodil leta 2002, primerjati morda s prodajo deleža Mercatorju, tukaj je bistvena razlika. Kaj je pravzaprav Mercator od leta 1999 počel? Koncentriral tudi s pomočjo političnih botrov, onemogočil in pripeljal male trgovce, ki so se po letu 1990 odločili za to, da bi z virom za preživetje ustanovili majhne trgovinice, kasneje pa so propadli tudi na račun Mercatorja.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Prijazen dober večer vsem! Javnomnenjska podpora tej vladi in pa parlamentu že kar nekaj časa vztrajno pada in jaz mislim, da bodo meritve v prihodnjem tednu še slabše. Nič čudnega. Bogu krademo čas, davkoplačevalcem pa denar, da smo uničili tako lep dan, ne zato, da bi predstavili rešitve, pač pa da smo predstavili tipično predvolilno promocijsko sejo. Ta vodilna stranka, največja slovenska, in ta vlada sedi za krmilom tega vozila, ne nekje v prtljažniku. Približno tako se danes obnašate, kot bi starši za neuspeh družine krivili mladoletne otroke. Pričakoval sem, da boste na današnji seji pripravili konkretne rešitve, napovedali v naslednjem mesecu, na junijski seji bomo pa imeli pet konkretnih protitajkunskih zakonov, ki bodo deformacije, ki so se brez dvoma zgodile, tudi ob naši pomoči in asistenci, odpravili in izboljšali. Da se vse te deformacije, vse nepravilnosti, ki so se zgodile, v bodoče ne bodo več ponovile. Da ne bomo več priče takim sramotnim zgodbam, ko, recimo, Iskraemeca nismo upali prodati slovenskemu lastniku, ker je uspešen in je, recimo, pošten podjetnik, da je država prva skočila z vlaka Ljubljanskih mlekarn in da nas je marsikje po Sloveniji, pa tudi na Gorenjskem, strah, kakšna bo usoda tistih podjetij, ki so še ostala v državni lasti. Boste, recimo, tako ugledno in renomirano blagovno znamko, kot je Peko, prodali kakšnemu ruskemu, kitajskemu, indijskemu ali kakšnemu drugemu tajkunu? In za to gre. Treba je storiti več od besed, treba je pripraviti zakonske rešitve in podlage, ki vse take deformacije, o katerih smo danes predolgo in preširoko govorili, enostavno odpravljajo. Nič čas za besede, čas je za dejanja in jaz sem vesel, da vam časa zmanjkuje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Martin Mikolič, imate besedo.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Lep pozdrav vsem skupaj! No, moram povedati, da je res težko po osmih urah razprave povedati kaj novega in sem se mislil celo odpovedati razpravi. Me je pa prej minister za kulturo Simoniti nekako spodbudil, da bom kljub temu razpravljal, ko je govoril o tem, koliko je kdo profitiral ali pa izgubil kot politična stranka glede prestopov iz ene v drugo stranko. Vsekakor se pa to nanaša tudi na današnjo temo. Predstavnik SD je začel razpravo s tem, da sem si napisal tukaj sto kilometrov okoli se vidi, da nekdo iz kokošnjaka krade kure. V redu. To je povedal gospod Kumer. Potem je nadaljevala tudi vaša kolegica. Zakaj prodajamo kure, ki nesejo zlata jajca. Sem mislil, da bomo danes razpravljali o kokošnjakih oziroma o Romih, ki kradejo kure, ampak hvala bogu, se je razprava le obrnila v drugo smer, to, kar je danes tema. Ampak moram vam povedati, da meni je pa vedno bil pri srcu zelo poučen pregovor, ki se tudi nanaša na kure, in sicer se glasi: Ne vabi lisice v svoj kurnik. Izgleda, da, spoštovani kolegice in kolegi iz SD-ja, tega pregovora niste najbolj poznali, ker v ta vaš kurnik, ampak to je dobronamerno rečeno oziroma pozitivno, niso prišle samo lisice, ampak prefrigani lisjaki. In na vašo žalost se je danes to zgodilo, da tisti iz LDS-a, ki so tudi 12 let vladali, so danes pri vas v SD-ju in pravzaprav ste prevzeli še večjo odgovornost za tisto, kar se je dogajalo v preteklosti, takrat, ko ste vladali. Zato sem danes opazil kar nekaj dobre oziroma kar dobre volje na obrazih LDS-a, ker so nekateri, ki so v preteklosti velike odgovornosti imeli, ko so vladali, so prišli v drugo politično stranko. Ja, to je pač breme, ki ga morate prevzeti. In glede na ta dejstva, vedno bom zagovarjal to ali pa trdil, da moramo pa le vsi vedeti, da dvanajst let sta pa le vladala LDS in SD. In tisto, kar takrat v tej vladavini ni bilo v redu, tudi to moramo obsoditi. In jaz sem vesel, da v Novi Sloveniji nismo obremenjeni s preteklostjo. Zaradi tega smo tudi mi predlagali še dodaten sklep, enajsti sklep, ki se nanaša na to, da vsi tisti, ki so na nepošten način prišli do premoženja, so dolžni to premoženje vrniti. In tisti, ki so parkirali svoje premoženje v "poštnih nabiralnikih", so dolžni to premoženje vrniti. Zaradi tega bom jaz z zadovoljstvom ta sklep, tako kot tudi vse ostale, podprl. Prav je, da ljudje, peščica ljudi, ki razpolaga danes z ogromnim premoženjem, odgovarja za to, po kakšni poti je prišla do tega premoženja. Trdno smo prepričani, da je to bilo na nepošten način, zato naj se sprejmejo vsi ukrepi, da bodo ljudje tudi to premoženje vrnili.
Hvala lepa. Gospa Breda Pečan. Izvolite. [[Se odpovedujete.]] Gospod Stane Pajk. Prosim.
Hvala za besedo. Govorimo o koncentraciji kapitala. To ni nič narobe, če se kapital koncentrira, če je ta kapital pridobljen na pošten, transparenten način, če nekdo pride s svežim denarjem, investira in ni nič narobe taka koncentracija. Napačna koncentracija kapitala je ta, da se to dela na netransparenten način, da se to prikriva, da se to dela s parkirišči, da se to dela z by pass firmami in da se obide na fine načine in ta kapital skriva. In komu to škodi? Škodi predvsem delavcem, imajo zato manjše plače, škodi razvoju tiste firme, ki se izčrpuje, škodi konec koncev vsem, razvoju nasploh gospodarstva. Glejte, 1,5 milijarde evrov se ocenjuje ena taka družba, ki je imela kapital nekje spravljen. Ali se sploh zavedamo, koliko je to denarja? To je 15% proračuna, približno 15% proračuna Republike Slovenije na leto. Ali se sploh zavedamo, koliko je to denarja? In to je dokaz, da se ta koncentracija ne da narediti v enem letu, dveh, treh. To se je načrtno pripravljalo mnogo let. To je prevelik denar, da bi se ga dalo skrpati in nastrgati skupaj v bistvu tako kratkem času. Seveda se vprašamo, kako je lahko to nastalo. Nastalo je tako, da so prihajali bančni krediti. Obstaja vprašanje njihovega zavarovanja, vprašanje nadzora Banke Slovenije, ali so bile garancije prave, čeravno je ta institucija neodvisna. Jaz se sprašujem, od kod kredit takim firmam, da so lahko nabrale toliko kapitala, in s kakšnimi garancijami so lahko to naredili. Šlo je to več ali manj vse v tistem stilu, da je to nacionalni interes. Dragi moji, to ni nacionalni interes! Niti slučajno!. Nacionalni interes je dobro gospodarstvo. Kapital, ki so si ga pa ti pridobili, je pa zelo vprašljiv, ker se lahko zgodi, da so toliko izčrpali ta podjetja, da bodo zato prodana pod ceno. To je pa lahko rezultat in to lahko škodi našemu gospodarstvu v celoti. To je problem, problem malih plač, ki nastajajo iz takšnih izkoriščanj.
Hvala lepa. Gospa Cvetka Zalokar Oražem, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegi in kolegice! Strinjam se s tistimi, ki ocenjujejo, da je zares na nek način dvolično in smešno in celo cirkusantsko, da Državni zbor debatira o korupciji in o prevzemih. Smešno je, ker je to na nek način v ljudeh vzbudilo zgražanje, gnev do politike, ker jim to vzbuja nezaupanje do nas, ki delamo tu, do pravne države in na nek način tudi do njihovega poštenega dela. Če bi imeli zares poštene namene tu v parlamentu, potem bi že zdavnaj sprejeli tiste zakone, ki bi onemogočali to, o čemer danes govorimo, ki bi to preprečili. Ker bi naredili marsikaj več lahko, da bi omogočili neodvisno in strokovno delo tožilcem, kriminalistom, pravosodju, policiji, s proračuni, z materialnimi pogoji, z načinom imenovanja in podobno. Ker bi v tem primeru pravzaprav štiri leta krepili delo Kosove protikorupcijske komisije, ne pa da smo jo tri leta in pol neprestano ukinjali in ji jemali na nek način ugled. Ker bi povečevali pomen Računskemu sodišču, ne pa da smo ga ali ste ga omalovaževali, da njihovih priporočil in mnenj nihče ni želel upoštevati, vključno s predsednikom Vlade. Vsega tega žal tu v parlamentu nismo oziroma niste počeli. Ampak zdaj kar naenkrat ob koncu mandata, predvsem pa po tem, ko so se očitno akterji in nosilci tega, o čemer danes govorimo, tega scenarija, ki se je začel in o katerem moramo danes večkrat kaj povedati, tega scenarija, ki se je začel 12. avgusta 2005 odvijati in se je načrtoval v pisarni predsednika Vlade gospoda Janše, no, ko so se ti med seboj sprli in ko so očitno nekateri krenili po svoji poti in predsedniku Vlade zrasli čez glavo, šele zdaj so se v SDS odločili, da lahko spet to temo začnemo odpirati, nekako v smislu: napad je najboljša obramba. In lotevati smo se začeli in preganjati tajkune, danes smo slišali tudi oligarhe, ki niso na vaši strani, gospodje iz SDS-a. Zakaj bi sicer v gradivih in v razpravi pozabili in v sklepih, in zaobšli celo vrsto in plejado spornosti, ki pa so jih pomagali in jim držali štango ali pri njih aktivno sodelovali vaši ljudje. In tega res ne manjka. Danes se je o tem veliko govorilo. Marsikdo je že kaj omenil. Pravzaprav se človek zgrozi, kaj vse se je nabralo. In če nekaj tega vendarle zelo na hitro omenim, potem dovolite, da rečem in lepo pozdravljam gospoda generalnega sekretarja Vlade in člana SDS-a, ki ga sprašujemo, tako kot že ves dan, kaj je počel ves ta čas v nadzornem odboru Istrabenza, ki je danes na tapeti. Danes smo zelo malo govorili o temi, ki je najbrž tudi boleča za vas, in sicer o oklepnikih in nakupu in sumu korupcije pri nakupu oklepnikov. Jaz in še kdo se sprašuje, kdo je vplival na slovensko policijo, da se je vse do preteklih dni, do nekaj dni nazaj pravzaprav ob vseh indicih, informacijah in o vsem, kar se je pisalo o tem poslu, pravzaprav da se tega ni lotila. In tega se je lotila šele, bom rekla, na nek način, ko se je stvar začela odvijati nekje drugje, na Finskem. In zelo smešno je pravzaprav, da smo danes lahko slišali, da bodo v Slovenijo prišli, če jim bomo dovolili, finski kriminalisti. Najbrž zato, ker sumijo, da naši tega posla niso sposobni korektno, pošteno in samostojno opraviti. Kaj je počel gospodarski minister in član SDS-a gospod Vizjak v Termah Čatež, pa pri prodaji delnic Soških elektrarn, pa pri Petrolu in podobno. In zakaj se je preiskava "čista lopata", ko se je nevarno približala in je naletela na ime Boruta Petka, ki je bil dolgo časa zaposlen kot tajnik urada predsednika Janše, kar naenkrat preusmerila od investicije na Aerodromu Brnik in tistega glomaznega letališkega stolpa nekam povsem drugam, k utaji davkov in h gospodu Zidarju. Tam pa je postala tema nezanimiva. Kakšen vpliv je bil v vseh teh letih družine Petek, ki je tesno povezana z SDS-om pri nastavitvah kadrov v Petrolu, v Hitu, na Pošti Slovenije in podobno, če se seveda spomnimo izjave, danes že večkrat citirane gospe Kosmove, ki je rekla, da službe v Mariboru ni mogoče dobiti brez vpliva te družine. In ne nazadnje kakšen je vpliv SDS-a na igralništvo v Sloveniji. SDS prek svojih ljudi, članov neposredno v tem trenutku obvladuje Kazino Bled, Kazino Ljubljana, Kazino Maribor in Kazino Šentilj. Povsod sami ljudje z vašimi izkaznicami. In seveda pri tem dovolite, da omenim tudi zelo moralno držo vašega člana, gospoda Bogomirja Vnučca, ki je sedel v nadzornem svetu Kazino Bled, tam mu je držal štango še en vaš drug član in samo v letu 2006 za svetovanje v taistem kazinoju dobil 250.000 evrov, pa še konja za povrhu kot prokurist v Slovenijalesu. In veliko govorimo tudi o bratih. Danes o enem bratu smo zelo veliko govorili. O drugem bratu, o Rajku Janši nismo prav veliko, pa tudi ta gospod marsikje sodeluje, pri podjetju Simt s prijateljskimi povezavami, kjer je bil velik vpliv in povezava z Istrabenzom, pa bi tudi tam kakšno hobotnico in lovke lahko narisali in seveda tudi pri sistemu Tetra, ki pa ostaja v njegovih rokah, saj gre seveda za sistem, ki omogoča prisluškovanje. Še bi lahko naštevali. Tudi Domna Zavrla ne slišite radi, čeprav je bil vaš čudežni deček in njegovih svetovalnih uslug na Pediatrični kliniki in tako naprej, vse do gospoda Simonitija, ki seveda danes ves dan sedi tu z nami, ki je kljub mnenju, na primer tudi cenjenega Draga Jančarja, da si nikoli ni mogel predstavljati boljšega direktorja ljubljanske Drame, kot je gospod Janez Pipan, le-tega pred dnevi zamenjal, kar naj bi bila predvsem politična odločitev, in ena zadnjih menjav politično neprimernih ljudi, kar ne pravim jaz, ampak kar pravi gledališki kritik Matej Bogataj v današnjem Večeru. Danes se ogromno oziramo predvsem v preteklost, bistveno pa bi bilo, da bi se ozrli v prihodnost. In ti sklepi, ki jih imamo danes pred seboj, so zelo selektivni. Naštete so samo neke firme. Drugih, tistih, ki so morda povezani z vami, ni, kajti tudi v Sloveniji so podobno kot v Rusiji tajkuni samo tisti, ki niso del naše zgodbe, ki niso z nami povezani. Tudi v Rusiji imajo ta vzorec. In na to je opozoril tudi filozof Žižek zelo pronicljivo. Mi menimo, da bi morali danes kakšne takšne zaveze sprejeti tudi v parlamentu, zato smo predlagali in se ozrli v prihodnost s tem, da bi vendarle našli konsenz in v Sloveniji oblikovali finančno policijo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]in, da bi se zavezale vse politične stranke pred jesenjo, tako kot smo se mi že v svojem programu pred meseci zavezali, da bo oblast dala roke stran od medijev. [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Grims. Kot predlagatelj?
No, glede na konec [[...]]
Gospod Grims, kot predlagatelj?
Kot predlagatelj, seveda.
Prosim, izvolite.
Glede na končne besede o tem, da bodo samoomejevalno dali roke stran od medijev, samo citiram objavljen članek v časopisu Reporter, ki je tudi predmet današnje obravnave v gradivu. In sicer Andrijana Starina Kosem je ob tem pribila, citiram: "da bo Markešu nato Gregor Golobič lahko našel službo samo še na Mladini. Sicer pa bo Golobič zelo pritiskal, da bi na mesto predsednika uprave časopisne hiše Delo nastavili publicista Miho Kovača, a se v Pivovarni Laško temu niso uklonili." Sprašujem se, kako gre to skupaj s prej izrečenimi besedami, za kakšno sprenevedanje še gre, razen, če ne gledamo prav v luči te primerjave, ki sem jo že prej predstavil, da je po drugi strani gospod Boško Šrot zahteval "sesuvanje" Janeza Janše in podporo SD, da gre pravzaprav za onemogel bes v Zares, ker je očitno v tem spopadu pač padla zmagovalka SD in bo sedaj forsirana v tej časopisni hiši. Če gre potem za to, potem to razumem. Vsekakor pa tega, kar je bilo izrečeno, tega ne opravičuje. Zopet je bil to grob prekršek glede na veljavni poslovnik, saj gospa zelo dobro ve, da so prav patrie predmet posebne preiskovalke, ki jo vodi nekdo iz SD-ja in da bodo tudi predmet obravnave takrat, ko bo predano ustrezno poročilo. Če pa gre tukaj za ta medstrankarski spopad, ki je pač utemeljen na hlastanju po obvladovanju medijev, o katerem pričajo ti dokumenti, potem pa je pač to nekaj, kar sicer razumem, ampak potem naj prosim to ne obrača na naš račun. Tukaj pač so oni in naj se med seboj zmenijo in naj se med seboj odločijo, tako kot je bil prej "dragi Borut, dragi Tone", zdaj ko sta skupaj, pa "dragi Gregor in dragi Borut", naj se pač javno pogovorita, vendar naj s tem ne obremenjujeta Državnega zbora. Državni zbor pa bi moral slediti načelu, da mora biti v celoti uresničena ustavna pravica državljank in državljanov, da imajo ves čas z različnih zornih kotov dostopno vsako informacijo, kajti samo to omogoča, da demokracija dejansko deluje. Vse dogajanje, o katerem govorimo danes, ki smo mu tudi danes priča, pa govori o tem, da je zaradi te koncentracije kapitala na "kaselc firmi" z nejasnim lastništvom ta svoboda, ta ustavna pravica ogrožena.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bojan Rugelj. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem navzočim, še posebej predstavnikom Vlade, na čelu s predsednikom gospodom Janezom Janše. Jaz mislim, da je opozicija kar na debelo pogoltnila slino. Dejal bi pa sledeče. Iz obstoječih razprav je bilo slišati, da je to neka predvolilna poteza Vlade, obenem pa nonsens, ki ga je izgovorila obenem seveda tudi opozicija, da je to slabo za to vlado. Jaz ne vem, zakaj ni ta opozicija predlagala obravnavo takšne ali podobne točke, če je to tako opozicijska točka in tako zelo dobra. Jaz pravim karkoli, kakršnikoli so postopki, na koncu bodo vidni rezultati. Poglejte si na primer spisek najbogatejših 100 ljudi v Sloveniji. Ampak jaz nimam nič proti temu, če je na tem spisku gospod Akrapović, ki je s svojim znanjem, delom in trudom prišel do takih rezultatov. Moti me pa to, kadar pridejo nekateri do takega denarja na drugačen način. In, če povzamem, seveda so ti večinoma ali celo vaši člani, simpatizerji, privrženci. To si poglejte, to je rezultat vsega. In na koncu bodo ljudje tudi presodili na podlagi takšnih rezultatov. Tukaj imam rezultat pa samo dveh vaših članov, ki sta v bistvu tudi prestopila k vam. Gospod Cvikl, ki ga, bom rekel, na srečo včeraj pa danes ni in smo marsikaj prej končali, kakor bi sicer. Poglejte, od leta 2000 do 2001 je bil predsednik upravnega odbora Soda. V tem času so bili prodani deleži v 91-ih družbah. Od tega le dva deleža z javnim razpisom. Vse ostalo brez javnega razpisa. Veste, kakšen je potem ta način pod mizo, bi se reklo po domače. Gospod Rop je bil predsednik upravnega odbora Soda od leta 1993 do leta 2000. Prodali so 734 naložb v skupni vrednosti 29.987 milijonov SIT, 29 milijard. Od tega, to je v poročilu, krepko več kot polovico oziroma večino brez javnih razpisov. Ja, kako so zadeve potekale, to se vprašajte! In danes imamo te rezultate, kot jih vidimo. Tako da tu ne vidim nič slabega za Vlado, če se je odločila temu priti do konca, in da se enkrat pove, kdo je kaj. Kajti če pogledamo samo eno stvar, to vaše sprenevedanje, že tu v naši državi ni jasno, kdo je levica in kdo je desnica. Vi, spoštovani gospodje iz opozicije, in vaši privrženci obvladujejo v tej državi največ kapitala, to vidimo iz teh zneskov, na takšen ali drugačen način. A izdajate se pred ljudmi, pred našimi državljani, za nekakšno levico. Ne vem, kako gre to z normalno logiko skupaj. Jaz seveda od te seje, v nasprotju z nekaterimi, ki so razpravljali, da ne pričakujejo rezultatov, pričakujem rezultate. In to tiste prave rezultate, ki bodo pokazali, kaj se je v resnici dogajalo. Ne samo preko medijev. Poglejte, dobili smo tudi - da ne bo kdo rekel, da Vlada ne dela - ekološka ribolovna cona za Slovenijo se je ukinila. Ja, saj se ni skoraj nič pisalo. Tudi tista rampa pri gospodu Jorasu se bo zdaj postavila in odstranili tisti lonci. Tako da jaz verjamem v to vlado in verjamem v njene dobre namene, da pri tem namerava nekako doreči stvari. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudolf Moge. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospod premier, ministri, kolegice in kolegi, prav lep pozdrav! Mislim, da gre ob koncu predsedovanja Slovenije Evropski uniji v tej državi vse narobe. V nedeljo sem gledal teletekst in je bila tam ena glavnih tem, kar je obrobno, da se pač vodi med protokoloma ostra debata o tem, kdo naj bo gostiteljica prve dame Amerike. Imamo predsednika, ki je predsedujoči tudi Evropski uniji, je šef desnice, ni pa poročen. In iz tega delamo Slovenci problem in te stvari objavljamo v javnih medijih. V zadnjem času se mi zdi, da je tudi celoten parlament in celotno dogajanje v Državnem zboru narobe svet. Spoštovane kolegice in kolegi, ali se še spomnite, kako so v tem preddverju nekatere stranke na predlog premierja podpisovale nek pakt o nenapadanju, kjer smo se zavezali, da v času predsedovanja ne bomo imeli interpelacij, da ne bomo v času predsedovanja govorili eden o drugem grdo. Danes na tej stvari pa res govorimo o neki vrsti interpelacije. Bomo povedal na koncu, zakaj. "Urbi et orbi" razlagamo, da predsedujoča Slovenija Evropski uniji se duši v korupciji, klientelizmu, ali še huje, tajkunizmu, to je moderen izraz, ki se mu vladajoča elita nikakor ne more postaviti po robu z vsem vplivom in aparatom, ki ga ima na voljo, in z vsemi obljubami, ki ga je dala, preden je prevzela to oblast. Nekaj podobnega smo gledali že pred zaključkom prejšnjega mandata, ko se je tukajle pojavljala debata o tem, kdo je najbolj primeren za naslednji mandat in kdo je najbolj pošten, kdo se najbolj bori za pravično ureditev v Sloveniji in na ta način so se pridobivali volilni glasovi. Jaz sem pričakoval, spoštovane kolegice in kolegi, da bo danes sedel tudi tukajle minister za notranje zadeve, da bo kaj povedal o tem, kako smo uspešni v teh zadevah. Vem, da ste se sedaj zbrali, prej vas cel čas ni bilo, prišli ste svojega ljubljenega vodja gledati, mene pa lepo prosim pustite pri miru, da govorim tukaj. Poglejte, po tistem čudovitem dogovoru o prodaji Mercatorja, malo za tem se zgodi rop v SKB banki. Saj lahko motite, kolega Rudi. SKB banko. Tja naj bi zato verjetno padli, da bi si dragocenosti naropali. Ampak med drugim tudi to ni bilo. Nekatere dragocenosti so ležale raztresene po tleh, kljub večurnemu delu teh roparjev. So pa izginili nekateri dokumenti iz sefa Gantarja. Kateri dokumenti so izginili, zakaj so izginili? Zakaj se je začelo potem zaostrovanje znotraj te bitke, ki ga je sprožil ta odkup Mercatorja? Se je kdo kaj spraševal? Je kje ta stvar razjasnjena z naše strani? Koliko časa je že preteklo? Leto, dve leti. Je kakšna informacija, vsaj malo? Ničesar ni o tem znano. In kaj počnemo, spoštovane kolegice in kolegi danes? Sklicana je ta seja na pobudo vladajoče stranke koalicije. Jaz mislim, da vladajoča stranka v koaliciji ima vlado za svojim hrbtom, saj se vse dogovarjajo. In če bi hotela te reči pripraviti, bi se uskladili na skupnih sestankih in bi prišli z enim delom in konceptom sem, tako pa nam predlaga, da naj svoji vladi, ki jo vodi njihov prvak, nalaga, prvič, da naj Vlada s pomočjo pristojnih institucij pripravi celovito informacijo o koncentraciji kapitala s strani posameznikov in tako naprej. Zdaj en mesec in pol pred koncem dela Državnega zbora! Drugič. Vlada Republike Slovenije naj v okviru svojih pristojnosti preuči vprašanje zakonitosti postopkov ugotovljene koncentracije in s tem povezanega in vpliva na medije. Ja, kaj so delali v Vladi ves ta čas, da ravno zdaj en mesec in pol pozicija Vladi nalaga to, da bi delala tisto, ker je videla, da je nekaj v tej državi hudo narobe? Naslednji sklep: Vlada Republike Slovenije naj posebej preuči tudi vse vidike prevzema Pivovarne Union, ki predstavlja bistveni del procesa koncentracije kapitala, saj je bil takšen prevzem s pravno sporno prodajo delnic Slovenske odškodninske družbe. Ali ima Vlada v Slovenski odškodninski družbi tak vpliv ali nič? Ali je zdaj treba to ugotavljati ali bi Vlada to morala prej ugotoviti? Nadalje, Vlada Republike Slovenije naj na osnovi svojih ugotovitev sprejme ustrezne ukrepe, če so v njeni pristojnosti, in predlaga Državnemu zboru morebitne nujne spremembe zakonodaje. Ali bi morala Vlada to že prej narediti, da je do tega prišlo? Ali ima možnost, da nam predloži to zakonodajo? Kolikor jaz vem, bi lahko to naredila. Vlada Republike Slovenije naj s pomočjo za to pristojnih institucij preuči tudi vse druge primere za katere obstajajo indici o možnosti netransparentnega lastništva kapitala in tako naprej. Ali je to zdaj en mesec in pol ali bi Vlada lahko, da bi situacija obvladala, te stvari že naredila prej? Vlada Republike naj pri preučitvi vseh spornih postopkov oceni tudi osebno odgovornost vpletenih, če je to v njeni pristojnosti, ter v skladu s svojimi pristojnostmi predlaga oziroma sproži ustrezne postopke v okviru pravnega reda Republike Slovenije. Ja, kaj je Vlada delala doslej, da tega ni naredila? Vlada Republike Slovenije naj sprejme ukrepe za zagotovitev več konkurenčnosti ter pluralnosti na medijskem področju. Ali bi lahko to že prej naredila? Zakaj ji zdaj to nalagamo mi oziroma vi nalagate svoji lastni vladi, niste je pa prej opozorili, da bi na tem področju kaj delala? In tako naprej in tako naprej se lahko to bere. Kolikor moje skromno znanje parlamentarizma, spoštovane kolegice in kolegi, dopušča, se mi zdi, da ta reč kaže s prstom na Vlado oziroma je to spisana neke vrste interpelacija proti Vladi, da je delala v štirih letih zelo zanič, da so se lahko takšne stvari, o katerih se danes tu pogovarjamo, v tej družbi razrasle. Če bi to opozicija zahtevala, bi še nekje razumel, da pa pozicija to zahteva in svoji vladi naloži osem ali devet ali deset sklepov kaj naj napravi, je pa, oprostite spoštovane kolegice in kolegi, to na glavo obrnjen svet - to, kar sem na začetku povedal. Tako po mojem skromnem mnenju se v bistvu tukaj, spoštovani kolegi, ukvarjate sami s seboj; pozicija s svojo vlado, če ste to pogledali. To nekako ni običaj v razvitih demokracijah, po mojem mnenju pa kaže to predvsem na nekaj. Ali veste, na kaj? Zakaj ste si vzeli toliko časa, Vlada in predlagatelji, toliko časa, mi ubogi revčki smo tam z nekimi minutami morali biti zadovoljni, ampak, ker ste imeli toliko časa, in če ste pogledali, je bil minister in predlagatelj, ko je bil čas, ko so bili neposredni prenosi, non stop "na pozornici", ko pa tega več ni bilo, je pa vsa ta reč uplahnila. In se na ta način s tem dela in poskuša ljudi "nafarbati" s poceni politično demagogijo zopet: "Volite za nas, kajti ko bomo mi prišli zopet na oblast, boste videli, kako bomo mi to državo očistili vseh teh nepravilnosti, ki so bile zdaj vsa ta štiri leta!" Jaz mislim, da ta stvar ni nič drugega kot en boj za volivce. In zaradi tega se mi zdi, da je prav, da smo govorili - gospod Jerovšek, jaz sem vam že dostikrat povedal, bodite vzgojeni, kajti, če hočete vzgajati, morate biti vzgojeni. V 12-ih letih, kolikor sva skupaj, bi se lahko že enkrat tega naučili, ampak vam stvari ne gredo od rok, kot smo pač mislili. Tako mislim, da v tem primeru imamo "Comedio dell´arte" v Državnem zboru, ampak z zelo resnimi posledicami, veste. To, kar se tukaj dogaja: nekdo vidi en del, nekdo ne vidi drugega dela. Bodo pa rekli: "Madona, ti so pa res dobri, ti se pa borijo za nas, ti so proti temu." Ne vedo pa, da ima premier pod svojo komando neposredno okoli 34 tisoč ljudi, so na njegovem plačilnem seznamu, in da če bi Vlada funkcionirala tako, kot je, in vse tiste primere, ki jih je gospod premier pred štirimi leti tukaj dal, razrešila. Koliko jih je pa razrešila? Koliko je bilo dejansko zaprtih teh, ki so se ukvarjali s korupcijo? Koliko koruptivnih ljudi imamo zaprtih? Pa toliko besed je bilo. To kaže na nemoč, da Vlada v tem mandatu po mojem skromnem mnenju ni opravila tistega, kar je pred štirimi leti obljubljala na volitvah volivcem, in je to samo en slepilni manever, da bi se ljudi pridobilo na svojo stran in da bi še enkrat glasovali za opcijo, kajti v naslednjih štirih letih se bo pa potem poskušalo uresničiti to, kar je bilo obljubljeno. Jaz temu ne verjamem, tako kot ne verjamem tudi temu, da takrat, ko ste obljubljali, da bodo v nedeljah trgovine zaprte - so figo zaprte, pa še sedem takih primerov vam lahko povem! In prav je, da ljudje vse to slišijo, kar smo danes poskušali na tem mestu povedati, in se potem pametno odločijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matjaž Han.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik Vlade, ministri, poslanke in poslanci! 10 ur že razpravljamo in na koncu smo le dočakali, da se nam je pridružil predsednik Vlade gospod Janez Janša, zato bom tudi začel z njegovim citatom pred štirimi leti, ko je rekel: "Kolega Sok, ko boš ti na oblasti, boš tudi ti lahko govoril vse sorte. Ko si na oblasti, lahko govoriš karkoli in odločaš in se ti nič ne zgodi." Moram reči, da so to pred štirimi leti bile preroške besede, če se vrnem na današnji dan. Ko sem poslušal razpravljavce, predvsem iz SDS-a, iz vladajoče stranke, koliko sprenevedanj, koliko neresnic, laži in bežanja od odgovornosti sem slišal v teh 10 urah, je to, bom rekel, skoraj "misija nemogoče". Moram vas, spoštovana koalicija spomniti, spomniti za lažje razumevanje, da smo leta 2008. In leta 2008 ste že štiri leta na oblasti in ste imeli vse možnosti pokazati, kaj znate in česa ne znate. Imeli ste vse vzvode v svojih rokah, pa smo videli, do kam ste prišli. Sigurno ste pa - lahko trdim, da je edina vaša stvar, ki jo lahko pokažete, in edino dejstvo, ki ga lahko pokažete je to, in to lahko srečamo tudi med ljudmi, ko se pogovarjamo, da ljudje po štirih letih slabše živijo, kot so prej. Njihov socialni status je bistveno slabši, kot je bil pred štirimi leti. Ljudje enostavno živijo težje. Seveda se vi o teh socialnih statusih, spoštovani koalicijski partnerji, ne pogovarjate radi. Veliko tem smo odpirali v Socialnih demokratih, v Zares, tudi DeSUS, v LDS-u, pa se vam ni zdelo vredno o tem spregovoriti. Danes, ko pa ste se skregali z nekaterimi, ki so vam ščitili hrbte, danes jih imenujete tajkuni, pa izredna seja. Zelo zanimivo. Moram reči nekaj, in zelo pošteno bom povedal. Jaz sam prihajam iz Laškega in sem bil tam izvoljen. Ko se srečujem z ljudmi v Laškem, moram reči takole, da so zelo zaskrbljeni in da jih je strah za usodo Pivovarne Laško. Ne bom rekel tudi zaradi vodstva, predvsem pa zaradi blatenja Pivovarne Laško. Pivovarna Laško ostaja in pivovarji obstajajo od leta 1825. In verjamem, da Slovenskim demokratom ne bo uspelo tako tradicijo, tako blagovno znamko kljub vsem lažem uničiti. Lahko bi še našteval, vendar mi časa zmanjkuje in verjamem, da bo sedaj Vlada, ker ima šefa pred seboj lahko povedala vse in še več. Hvala.
Hvala. Gospod Ljubeljšek.
Spoštovani. Žal mi je ostalo samo 15 sekund, v katerih pa res ne morem razviti svoje argumentirane razprave o tej problematiki. Bom pa na osnovi svojih stališč in spoznanj o tej problematiki podprl predlagane sklepe.
Hvala. Gospod Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predsednik Vlade in drugi predstavniki Vlade, kolegice in kolegi. Moram reči, da že kar dolgo sedim pri tej točki, in moram reči, da sem dostikrat poslušal raznorazne besede o "poštnih nabiralnikih" in tako naprej. Jaz moram pri svojem ugotavljati, da še nikoli ni nič takšnega noter padlo, kar je bilo danes že tolikokrat rečeno, edino kakšni časopisi. Nekateri takšni, na katere sem naročen, na nekatere nisem, pa ne mislim nobenih odpovedovati ali preprečevati, ker vedno se v teh medijih najde tudi kakšna prava kritika in se je treba nad temi kritikami tudi zamisliti. Katerikoli so že. Lažje odpoveš tiste, na katere si naročen, kot pa tiste, na katere nisi. Jaz glede na današnjo sejo tako, da popolnoma podpiram mnenje, ki ga je dal naš kolega Marjan Drofenik, mnenje Poslanske skupine SLS v zvezi z današnjo točko, kjer je uvodoma poudaril, da ne podpiramo koncentracije kapitala na način, ki je kakorkoli vprašljiv z vidika pravno-formalnih razlogov. Ne podpiramo tudi koncentracije kapitala z izrivanjem malih delničarjev, s tem ko se koristijo notranje informacije in ko se zamolčijo deli ciljnih družb, ki so tržno zanimivi za poznejšo odprodajo, s čimer se ustvarjajo ekstra kapitalski dobički, ki se uporabijo za odplačevanje najetih kreditov in tako dalje. Torej, tega mnenja ne bom ponavljal. V celoti se, kljub temu da sem bil v tistem času odsoten, v celoti se seveda strinjam s tem mnenjem, ki smo ga tudi nekako poskušali skupno ustvariti. Torej, pri vsem tem, pri vsej tej kolobociji seveda malo pogrešam delo ustreznih institucij države, ki bi morale bolje opraviti svoje delo, če gre za ravnanja, ki niso zakonita. Predvsem v teh primerih, ker za ravnanja, ki niso moralna, seveda te institucije težko opravljajo svojo nalogo. Imam seveda malo kritike na to. Kot veste, imamo koalicijsko pogodbo in imamo protokol o sodelovanju poslanskih skupin, kjer je dogovorjeno, da se vsaka zahteva po izredni seji odbora, po izredni seji Državnega zbora poskuša uskladiti v koaliciji. Za to sejo smo izvedeli takrat, ko je bila zahteva že vložena. Seja pred štirimi leti, ki je bila približno z enako vsebino, je dala podobno diskusijo, kot je ta današnja seja. In sam osebno bi bil bistveno bolj vesel, če bi v tem obdobju štirih let sprejeli kakšen zakon, kar nekaj bi jih bilo najbrž treba, ali spremenjen zakon, ki bi omogočil, da te današnje razprave ne bi bilo. Ne vem, kaj smo delali v koaliciji, kaj so delala nekatera ministrstva, gospodarsko in še katero. In kaj so delali, konec koncev, tudi predstavniki države v nekaterih nadzornih svetih v firmah, kjer je lastništvo bilo ali pa je še državno. Torej, sklepi, ki so pripravljeni in ki zadolžujejo predvsem Vlado, v končni fazi bodo koristni, vprašanje je, kaj lahko v tem mandatu še storimo. Imam občutek, da je to bolj napotek za delo v naslednjem mandatu. In kot rečeno, podprl bom vse te sklepe, z upanjem, da bodo rezultati pozitivni. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Koren, izvolite, imate besedo.
Hvala, gospod predsednik. Dober večer, gospod predsednik Vlade, ministri, poslanke in poslanci! Pred sedemnajstimi leti smo dobili samostojno Slovenijo. Dolgoletne sanje Slovenk in Slovencev so bile uresničene. Ampak samostojna Slovenija je morala prinesti tudi tranzicijo in lastninjenje, kajti nujno je bilo treba zamenjati sistem, saj enopartijski sistem ali, tako rekoč, enoumje je izgubilo svoj čas. In ta tranzicija in lastninjenje je prineslo dobre in slabe stvari, rekel bom, kar dva pola sta bila. Na eni strani so bili ljudje, ki so pridno delali, ki so morda tudi izgubili službo zaradi izgube trga, ki so se borili za vsakdanji kruh. Imeli pa smo tudi drugo skupino, zelo majhno skupino ljudi, ki je bila v začetku enaka tej veliki skupini, ampak bili so ob pravem času na pravem mestu in ravno prav pokvarjeni, da so izkoristili ta čas tranzicije in lastninjenja. In so morda najprej kupili družbeno stanovanje po zelo ugodni ceni, potem pa so napredovali. Povsod v Evropi in v svetu pravijo, denar dela denar. Ja, to drži, denar dela denar, ampak pri nas se je zgodil pa nek čudež. Nekdo, ki ni imel denarja, je prišel do ogromne količine denarja, takega da se večina Slovenk in Slovencev sploh ne zaveda, do kakšnega bogastva so prišli. Danes je bilo rečeno, da je bilo pred štirimi leti govorjeno, veliko govora o sproščeni Sloveniji. Ali je Slovenija še sproščena? Za nekatere je, za druge ni. Morda za marsikaterega od teh tajkunov - marsikateri od teh tajkunov živi zelo nesproščeno. Živi pod velikim stresom, živi v skrbi, kaj bo z njegovim bogastvom. A vendar, rekel bom, da sem vesel, da nimam teh težav in da lahko mirno spim. Upam si trditi tudi za vse moje poslanske kolege v Novi Sloveniji, da zelo mirno spijo, da še vedno živimo v sproščeni, zadovoljni Sloveniji. Kolegu Zagorcu moram najprej povedati, ker se je vrnil v dvorano, ker je prej spraševal oziroma ga je skrbelo za to, ali nisem morda jaz podkupljen. Gospod Zagorac, mirno vam povem, jaz nisem podkupljen, imamo zelo mirno vest in zelo mirno spim. Ja, vprašanje je bilo postavljeno, s strani njega je bilo to omenjeno! Tej seji nisem namenjal posebne teže, ampak moram reči, ko sem danes zjutraj dobil tole veliko belo kuverto s kar zajetno vsebino, na kateri piše: Spoštovani poslanec Državnega zbora, gospod Koren Drago, in zgoraj: Društvo Forum 21, in ko sem vse te papirje prebral, sem si mislil, ja, ampak nekaj pa mora biti na tem, da mi sam bivši predsednik Milan Kučan piše in opozarja, na kaj bi morali biti danes ob tej seji pozorni. To se tudi v tem štiriletnem mandatu še ni zgodilo. Tako, da sem se nekje pa le zamislil, nekaj pa le mora biti na tem, vse pa verjetno le ni tako čisto. Ja, tukaj piše [[...]]Ja, pa meni je pisal gospod Kučan. Vsaj tako je [[...]]
Poslanci, dovolite Korenu, da [[...]]
Tako da, če je samo meni, potem imam pa še posebej [[...]]Tukaj piše: Milan Kučan, tako da [[...]]Morda imam pa posebne privilegije, da imam samo jaz to pošto. Naj na koncu samo še nekaj rečem. Kaj bo po tej današnji seji? Nič več ne bo tako kot je bilo; če bo tako, bom izredno vesel. Da bi ne bilo več tako, kot je bilo - za to pa je treba sprejeti samo en sklep. To pa je sklep 11, za katerega mislim, da vso zadevo rešuje in tudi sanira. Tudi če noben drug sklep ne bo sprejet in bo sprejet samo sklep 11, bo zadeva rešena. Na koncu pa naj rečem samo še to, da sem resnično vesel, da Nova Slovenija nima nič s tajkuni, nima nič s koncentracijo kapitala in lahko mirno gre tudi v novi mandat. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Peče.
Spoštovani prisotni! Jaz sem zelo vesel, da se nam je zdaj v dvorani pridružil predsednik Vlade, gospod Janez Janša, tisti človek, ki je v okviru volilne kampanje leta 2004 za govornico nastopal z WD-40, to je približno tako, kot da bi danes ta isti gospod [[...]] [[Govorjenje v ozadju.]] [[...]]Vas lahko zaprosim, hvala lepa, ta isti gospod nastopal z oznako Palome. Korupcija v okviru naše države je. Komisija za preprečevanje korupcije ugotavlja [[...]] [[Govorjenje v poslanskih klopeh.]] [[...]]
Prosim. Potrpite še malo, čas se izteka. Poglejte, koliko je še, saj bo kmalu konec. Prosim. Gospod Peče, imate besedo.
Gospod predsednik, hvala lepa. Rad bi izpostavil tiste najpomembnejše stvari, ki jih je ta vlada dejansko omogočila. Prvič, največje število tako imenovanih prevzemov je bilo v letu 2007. V letu 2007, ko je Vlada Republike Slovenije že krepko, v drugi polovici vodil predsednik Vlade gospod Janez Janša. V istem letu oziroma v letu poprej je Vlada Republike Slovenije mimo Državnega zbora sprejela sklep o razpolaganju premoženja Soda in Kada oziroma o prodaji 231-ih naložb. Gospe in gospodje, prisotni poslanci. Ničkolikokrat ste imeli možnost o tem debatirati oziroma o teh razmerah govoriti v Državnem zboru. Vedno ste vladajoči poslanci onemogočali razpravo o prodaji 231-ih naložb v tem Državnem zboru. Ne bom govoril, da samo na predlog Poslanske skupine Lipa! Bilo je ogromno predlogov iz ostalih opozicijskih strank, ampak vedno znova je bil jasen in kristalen odgovor: "Ne, Državni zbor ni tisti element, ki bi lahko razpravljal o razpolaganju z državnim premoženjem!" In sedaj nekdo po treh letih in pol pride do spoznanja, da je šele ugotovil ali pa bil informiran v povezavi z menedžerskimi prevzemi. Lepo vas prosim! Po moji oceni to ne nakazuje skrbi Vladi Republike Slovenije, kot se skuša in na vse pretege dela, da se prikazuje, da je to skrb Vlade Republike Slovenije. To je enostavno: če nekdo ni bil sposoben v treh in pol letih, navkljub temu da je imel vse elemente, vse vzvode, škarje in platno v rokah, pristriči peruti - z drugimi besedami predlagati Državnemu zboru tako zakonodajo, ki bi to onemogočala, potemtakem, oprostite, vlada, ki jo imamo, enostavno ni sposobna vladati. Mandat traja štiri leta, zato ker se ocenjuje, da se v štirih letih lahko naredi bistven korak naprej. Štiri leta je dolga doba. In da sedaj nekdo pride z istim elementom volilne kampanje, navkljub temu da je vedno znova omogočal prijateljske povezave med kapitalom in skorumpirano politiko, ki se je odvijala, na kar smo nič kolikokrat tudi predlagatelji izredne seje ugotavljali v okviru vladnega kabineta, v okviru dveh bank, Nove Ljubljanske banke in Nove kreditne banke Maribor, ki sta vedno znova financirali samo aktualne menedžerske prevzeme, medtem pa se zanemarja in pozablja kdo imenuje upravo, nadzorni odbor ter vse ostale organe v okviru teh dveh bank. Gospodje in gospe, to je Vlada Republike Slovenije! In v kolikor prisotni poslanci, ki boste danes pri glasovanju v okviru Državnega zbora, si zapomnite samo en sklep, realno gledano je sklep, ki bi imel lahko dobre posledice. Vse ostalo, tisto, kar poskušate prepričevati prisotne poslance, češ, Državni zbor nalaga Vladi Republike Slovenije, da se končno začne zavedati svojih pristojnosti - lepo vas prosim! To je lari fari. Ali pa da Državni zbor narekuje ali predlaga Vladi Republike Slovenije, da so v tej državi tudi organi pregona. Če Vlada Republike Slovenije tega ni vedele, potem je to še en dokaz njene nesposobnosti. Ampak predlog sklepa, ki smo vam ga v okviru Poslanske skupine Lipa ponudili že na matičnem delovnem telesu, ampak ga niste podprli, je predlog, ki ga je ne nazadnje v osnovi predlagal, ni me sram priznati tega, gospod Mencinger. Zakaj v trenutku temu in sedaj ne prepovemo vseh aktualnih postopkov prodaje državnega premoženja, dokler ne dobimo odgovora s strani Vlade Republike Slovenije v sodelovanju z Državnim zborom: Zakaj se sploh prodaja? Po kakšni ceni? Po kakšnem načinu in kakšni bodo zahtevki do prodajanega premoženja? Gospodje in gospe! Ta predlog sklepa ali, bolje rečeno, amandmaja, se nanaša na 12. sklep. Podpisan je s strani Poslanske skupine Lipa. Vsi ostali sklepi, ki jih predlagate, so seveda sklepi, da Državni zbor seznanja Vlado Republike Slovenije o obstoju Agencije za trg vrednostnih papirjev, o obstoju komisije te in te, o obstoju sodišč in podobnih stvari. Samo z enim sklepom, gospe in gospodje, v tej dvorani se lahko srečamo z realizacijo tistega, česar polna usta so vas. V nasprotnem primeru, in bojim se, da sklep ne bo sprejet, gre za izključno šolski primer dvojne morale. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Drofenik. Želite besedo? [[Ne, se odpoveduje.]] Torej, končali smo s seznamom poslank in poslancev. Besedo ima Vlada. Želi kdo v imenu Vlade? Gospod minister? Dve roki sta se dvignili za proceduralni predlog. Gospod Potrč, izvolite. Prosim, najprej proceduralni predlog, potem obrazložitev.
Hvala lepa, gospod predsednik. V imenu svojih kolegic in kolegov bi rad povedal, da sem zgrožen nad obnašanjem predsednika Vlade do Državnega zbora. Ne spoštuje tega državnega zbora [[...]]
Gospod Potrč, dobro veste, da to ni proceduralni predlog, in prosim, da [[...]]
[[...]]ne spoštuje opozicije in ni pripravljen poslušati, kaj mislijo poslanci [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Moj predhodnik, gospod podpredsednik, je prekinil serijo zlorab poslovnika, s tem da je rekel, da gre proceduralni predlog v čas, ki je namenjen razpravi. Prosim, da vendarle spoštujete to, kar je moj predhodnik odločil, kajti tudi jaz bom nadaljeval s tem. Gospod Potrč, prosil sem, najprej proceduralni predlog pa potem obrazložitev, in ni bilo proceduralnega predloga. Drugi, ki je dvignil roko, je gospod Zagorac. Izvolite. Gospod Zagorac, najprej proceduralni predlog, pa potem obrazložitev.
Z veseljem, samo da ugodim vam in politiki te vlade! Glejte, ta trenutek bom oblikoval proceduralni predlog. Poslanci Poslanske skupine Lipa ne bomo sodelovali oziroma ne bomo poslušali nagovora predsednika Vlade - za tri minute. Zdaj imam pa jaz tri minute, da obrazložim, zakaj ne. Hvala.
Torej, napovedujete obstrukcijo v nadaljevanju te točke. Dobro.
Spoštovani gospod predsednik, če me boste poslušali do konca, boste tudi razumeli, kaj napovedujemo. Proceduralni predlog sem na vašo željo oblikoval, zdaj boste pa vi meni dovolili, da ga v treh minutah obrazložim. Hvala. Po poslovniku Državnega zbora, po modri knjižici, na katero se gospod Grims danes že deset ur sklicuje. Prva stvar, ki jo moram poudariti, se mi zdi, da je sramotno in nedopustno, spoštovani mandatar, da pridete takrat, ko je že skoraj vsega konec. Točno ste vedeli, da prihajate takrat, ko na vaše besede s strani opozicije in s strani koalicije ne bo več možno replicirati oziroma karkoli povedati. Tudi v koaliciji najdemo koga, ki bi oporekal vašim besedam. Verjemite mi. Če lahko nadaljujem naprej. Ta izredna seja, pa ne glede, kdo je prvopodpisan pod njo, je vaša ideja. Zgodovina, spoštovani gospod mandatar, se ponavlja. Zaradi strahu pred pomanjkanjem glasov ste se odločili za enako proceduro, kot se je zgodila pred leti. Takrat ste kot opozicijski veljak mahali pred to govornico z WD-40, danes nimate poguma, da bi mahali s Paloma robčki, ker ste v eni drugi vlogi. Se strinjava oba. Če pa jih boste želeli uporabiti, pa z veseljem. So na mizi. Druga zadeva, ki bi jo želel poudariti. Splošno veljavno mnenje v tej državi, pa mogoči ste vi zrasli nad njega, ko ste postali mandatar te države. Med ljudmi je, da v kolikor ta vlada zmaga še enkrat, bom zamenjal državo. Zato bom končal z besedami - ne države, samo vlado je treba zamenjati! Hvala.
Hvala. Torej, gospod Zagorac je napovedal odsotnost poslanske skupine pri tej točki. [[...]] [[Oglašanje v ozadju.]] [[...]]Še proceduralni predlog, poudarjam prosim, jaz sem dolžan preprečevati zlorabo Poslovnika. Gospod Školč, najprej proceduralni predlog.
Hvala lepa, gospod predsednik Državnega zbora. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]] Dovolite, ali je za to potrebno vložiti posebej kolkovano prošnjo, da poslanec, ki je sicer dobil potrebne glasove na volitvah, ima [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Gospod Potrč oziroma gospod Školč, čas vam je potekel, ker vam je tekel čas, ki je bil na voljo še za razpravo. Ampak vi imate proceduralni predlog in prosim, da mu dodelite 3 minute. Najprej pa prosim, proceduralni predlog. Najprej bo treba počakati, ker vam je čas potekel. Dovolite gospod Školč, da dam besedo za proceduralni predlog gospodu Bajcu. Prosim.
Gospod predsednik Vlade, spoštovani gospod predsednik parlamenta. Jaz pričakujem in upam, da bomo zaključili sejo polnoštevilno, tako kot smo, in bom podal en proceduralni predlog, ki morda nima osnove v poslovniku. Predlagam, da če se bomo strinjali s tem, da vse poslanske skupine po nastopu predsednika Vlade imajo možnost razprave, še, recimo 5 minut.
Gospod Bajc. Sicer ste imeli še čas za razpravo, ampak jaz sem razpravo zaključil. Torej, to ne more biti proceduralni predlog. Gospod Školč, mislim, da se boste sedaj lahko vklopili. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. S kolegi smo se odločili, da predsednika Vlade ne bomo poslušali, ker tudi on ni nas poslušal. Skrajno nerodno je, da SDS, sam sem govoril, v treh udih napove to sejo, mi postavljamo vprašanja predsedniku Vlade, postavljamo vprašanja tudi sekretarju, ki je zdaj prišel, porabimo ves čas, potem pa prideta kot božje razodetje in mislita, da lahko predavata poslankam in poslancem. Podcenjujoče je, da razpravo, ki jo sproži največja poslanska skupina, ne spremlja človek, ki je bil izvoljen na njihov predlog za predsednika vlade. Podcenjujoče je tudi do drugih in teh malih trikov, bom rekel, boljševističnih pač ne moremo sprejeti. Če predsednik Vlade ni pripravljen sodelovati v razpravi z nami, ne vem, zakaj bi njega sedaj poslušali. Vse njegove obtožbe bomo lahko brali v zastonjskih časopisih, ki jih deli po hišah. Vse te obtožbe, s katerimi hodite tukaj, bomo lahko brali v tistih medijih, kjer imate vpliv. Braniti se pač ne bomo mogli na enak način, ker nimamo dostopa do tistega denarja, o katerem danes ugibamo, kam vse se je izgubil. Gospod predsednik, če ščitite integriteto Državnega zbora, če spoštujete poslovnik, potem bi morali poskrbeti, da bi tudi predsednik Vlade spoštoval ta prostor in Državni zbor. Tega, mislim, ne počne, in zato ne vidim razloga, da bi ga v tem trenutku pač poslušali. On se v diskusijo tudi za trenutek ni vključil. Njegova "adlatusa", pa sta tukaj, bom rekel, počez zmerjala ljudi, ki so ju kaj spraševali.
Hvala. Tudi Poslanska skupina LDS je napovedala odsotnost te točke v nadaljevanju. Jaz bi pa pripomnil samo to, gospe in gospodje, današnja točka ni interpelacija, pač pa je razprava o neki drugi stvari. In sicer o temi, ki je bila dodeljena odboru za gospodarstvo. In minister za gospodarstvo je bil ves čas prisoten v imenu Vlade in tudi minister za kulturo, mislim, da sta avtentična predstavnika za to temo. Jaz se zahvaljujem za stalno prisotnost Vlade pri tej točki dnevnega reda. Za razpravo se je javil najprej gospod minister. Izvolite, imate še čas za razpravo.
Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani predsednik parlamenta, spoštovani predsednik Vlade! V uvodu sem želel opozoriti na vse tiste zakonske predloge in tudi obrazložiti podrobno vsebino, ki jih je Vlada sprejela v tem mandatu in ki so vzpostavili normativno okolje, ki na eni strani spodbuja razvoj, iniciativo, konkurenčnost gospodarskih subjektov, in po drugi strani vzpostavlja določen način oziroma določen sistem pravne varnosti gospodarskih subjektov in preprečuje zlorabe tako v gospodarskem pravu kot tudi finančnih instrumentih in na kapitalskem trgu. Torej, to je vedno tehtanje, na eni strani zakonodaja, ki omogoča razvoj tistih gospodarskih subjektov, ki se želijo razvijati po običajni poti, kjer je tudi Slovenija bila v zadnjem obdobju uspešna, in po drugi strani smo s številnimi ukrepi v okviru te zakonodaje želeli zagotoviti pravno varnost in delujoč pravni sistem. Vendar, spoštovani, moram poudariti, da je priprava zakonskih aktov pa tudi sprejem zgolj del aktivnosti v okviru delovanja pravne države, to ni vse, to je samo en element, pomemben element, ki ste ga tudi vi kot zakonodajno telo soustvarjali. Zelo pomemben steber delovanja pravne države pa so tudi nadzorne institucije in sodišča. In v obdobju priprave te zakonodaje, v prvem obdobju delovanja te vlade smo podedovali, po moji oceni, jalove institucije nadzora, ki so spregledale, po moji oceni, namerno številne pojave, ki so bili v nasprotju z zakonodajo. Zato se mi zdi, spoštovani poslanci, kriviti neučinkovito zakonodajo premalo argumentirano zato, da bi pojasnili tudi ozadja in tudi rezultate in epilog dogodkov, ki smo jim bili priča v zadnjih desetih letih. Spoštovana nadzornika na trgu vrednostnih papirjev in na Uradu za varstvo konkurence sta bila postavljena tik pred iztekom mandata prejšnje vlade in se jim je na nek način ponovil mandat. Očitno je bila prejšnja oblast z njimi zadovoljna, z njihovo neučinkovitostjo je soglašala in s tem tiho dovoljevala koncentracijo, ki smo ji bili priča in nalaganju in parkiriščem, ki smo ji bili priča, v procesu tranzicije. Hkrati pa je opozicija nenehno kričala, dobesedno kričala o kadrovskem cunamiju, preprečevala kakršnekoli posege aktualne vlade v torej ključne ljudi, ki so delovali v njihovo korist, njihov prid in verjetno tudi po njihovem navodilu. Gospod Cvikl je na seji parlamenta v okviru poslanskih vprašanj, magnetogram si lahko preberete, dobesedno meni očital, zakaj ne vplivam direktno na delo neodvisnega nadzornega regulatorja na trgu. Očitno je to on počel vseskozi, ko je bil minister v prejšnji vladi. In rezultat nedelovanja tega segmenta pravnega sistema je povzročil nekatere naplavine, ki so danes prikukale ven. Jaz sem prepričan, da je predlagatelj sklepov z Vlado odločen temu narediti konec. Odločen je preko strokovnega, neodvisnega in učinkovitega delovanja nadzornih institucij ugotoviti nepravilnosti in sankcionirati le-te in postaviti pravico na svoje mesto. Zato Vlada podpira predlagane sklepe, ker gradijo pravno varnost v delovanju slovenske države in gradijo tudi na zaupanju v sistem, ki je bil očitno načet, načet sistematično, prefinjeno in to načenjanje sistema se odvija vrsto let. Tukaj se ne želim dotakniti pretirano sodstva in sodišč, ki je naslednji element delovanja pravne države, saj večina stvari pravzaprav tja niti ni prišla. Tiste, ki pa so prišle, so pa po pravilu zastarale. In oprostite, kljub temu, da je odločna zakonska norma v predpisih, ki jih sprejema Državni zbor in predlaga Vlada, če ni nadzora in če ni formalne sankcije preko pristojnih sodnih institucij, pomeni, da je ta norma jalova. In tukaj govoriti, da je luknjičasta zakonodaja, je preenostavno in po moji oceni tudi povsem poenostavljeno. Torej, spoštovani! Vlada je v tem mandatu sprejela kar nekaj predpisov, ki so zagotavljali večjo transparentnost, varnost in tudi po drugi strani preprečevali koncentracijo kapitala. Naj jih nekaj naštejem. Nov zakon o gospodarskih družbah, tako imenovani ZGD-1, je vpeljal nove ukrepe za večjo transparentnost. Podjetniška pogodba je nedvomno priloga zapisniku skupščine, ki je izdala sklep o soglasju k tej pogodbi, to je 535. člen zakona o gospodarskih družbah. Poslovodstvo mora v poročilu o razmerjih z vladajočo družbo nedvomno izpostaviti tudi prisotnost in odsotnost v takih poslih - to je 545. člen. Nekaj pomembnih določil in ukrepov je za večjo odgovornost organov vodenja in nadzora, o tem govori 544. člen, 547. člen, 548. člen. Danes je bila večkrat na tem mestu izpostavljena možnost fiktivnih poslov oziroma možnost obremenjevanja in asistence ciljne družbe s strani fizične ali pravne osebe, ki se želi polastiti delnic te ciljne družbe - torej asistence podjetja, ki se ga nekdo želi polastiti. To so fiktivni posli. To so fiktivni posli od leta 1993. In danes govoriti, da mi nismo prisluhnili predlogu opozicije, ki je predlagala amandma k zakonu o prevzemih, da bi bili fiktivni posli sankcionirani - seveda, če je pa to jasno in glasno od 247. do 253. člena zapisano v zakonu o gospodarskih družbah, torej v gospodarski ustavi. Torej, fiktivni posli so nični, nimajo pravnih posledic. In če so le-ti dokazani, potem so lahko tudi jasna razmerja oziroma tudi premoženje, ki je na tak način pridobljeno. Zelo pomembno, zakon o gospodarskih družbah nadgrajuje odgovornost organov vodenja. In zakon zaostruje pogoje članstva. Naj vas, spoštovani, spomnim, kakšno ureditev smo podedovali: ena oseba je bila lahko član v petih nadzornih odborih oziroma petih nadzornih svetih oziroma upravnih odborih in še dodatno v petih nadzornih svetih odvisnih družb, pred spremembo le-tega. Torej, v eni osebi se je lahko skoncentriralo deset nadzornih funkcij. To ste, spoštovani, pripravljali in pripravili v vaših zakonodajah. Zato smo temu danes priče, v rokah posameznikov se je skoncentrirala moč. Mi smo seveda to preprečili in smo v 237. členu oziroma 273. členu omejili le na tri mandate v nadzornem svetu - prej pa 10, so rekli. Zelo pomembna je tudi nadgradnja revizije in upravljanja odškodninskih zahtevkov v gospodarskih družbah. Dodali smo odškodninsko odgovornost revizorja in prepoved združljivosti funkcij izrednega in rednega revizorja, vse v luči večje preglednosti in ugotavljanja dejanskega stanja. Cela kupica členov je v novem zakonu glede zaščite manjšinskih delničarjev. Torej, zakon o gospodarskih družbah je pomembno nadgradil jalovost, verjetno tudi namerno zgrajene elemente kopičenja kapitala iz preteklosti, iz preteklega zakona o gospodarskih družbah. In če je kdo želel in je vzpostavil normalnejše odnose, smo to storili v okviru te koalicije in te vlade z novim zakonom o gospodarskih družbah, ki je prvič usklajen z direktivami Evropske unije. Dotaknimo se druge pomembne sistemske zakonodaje. To je novi zakon o prevzemih. Naj omenim, spoštovani, nek vaš pristop iz preteklosti. Vi ste namreč do uveljavitve novega prevzemnega zakona izključili iz veljavnosti zakona o prevzemih Kad, Sod, za to ni veljal zakon o prevzemih, ni veljal za družbe pooblaščenke, ni veljal za naslednice pidov in Republiko Slovenijo. Torej, vi v okviru prejšnjih koalicij, za vas ni veljal zakon o prevzemih! Vi ste lahko koncentrirali kapital v okviru državnih skladov in paradržavnih skladov, pooblaščenk, naslednic pidov, kakorkoli se je komu zdelo. Šele z novim zakonom o prevzemih se je razširila veljavnost uporabe prevzemne zakonodaje tudi za tiste subjekte, ki so desetletja uživali privilegiran status, torej Kad, Kapitalska družba, Slovenska odškodninska družba, družbe pooblaščenke v raznih podjetjih, naslednice pidov in podobno. Na novo so opredeljeni tudi vrednostni papirji ciljne družbe; torej vrednostni papirji, ki so predmet prevzemne ponudbe. Predvsem je na novo določen način izračuna deležev glasovalnih pravic, ki jih ima posamezna oseba v ciljni družbi in je ključen za presojo doseganja prevzemnega praga. Kar je zelo pomembno, na novo so definirane osebe, ki delujejo usklajeno. Zakon določa izpodbitne in neizpodbitne domneve usklajenega delovanja. Te domneve olajšujejo, bistveno olajšujejo, Agenciji za trg vrednostnih papirjev, ki je nadzorna institucija, nad zakonom o prevzemih, to je delo pri dokazovanju kršitve zakona o prevzemih. Ne poznam enega ukrepa Agencije, ki bi ugotavljala le izpodbitne ali neizpodbitne domneve o usklajenem delovanju. Na novo se določa pravična cena, ki jo je dolžan ponudnik ponuditi v prevzemni ponudbi in ne sme biti nižja od najvišje cene, po kateri so prevzemnik ali osebe, ki delujejo z njim usklajeno, pridobili vrednostne papirje v obdobju 12-ih mesecev pred objavo ponudbe. Varstvo pravične cene je zagotovljeno še eno leto po prevzemni ponudbi. Jasno in pregledno so določeni roki v prevzemnem postopku, pri čemer je končni rok za sprejetje prevzemne ponudbe 60. dan oziroma 60 dni od objave prevzemne ponudbe. Zahteva se informiranje vseh strank, in še posebej predstavnikov delavcev, o vseh ključnih elementih, povezanih s prevzemno ponudbo. Na novo in bistveno strožje so določene sankcije za kršitve, in sicer mirovanje glasovalnih pravic iz vseh delnic - dosedanji zakon o prevzemih je namreč določil le za tisti del delnic, ki je šel nad prevzemni prag. To pomeni, da kršitelj na skupščini sploh ni mogel uresničevati svojih glasovalnih pravic. Povečale so se tudi globe. In sedaj me, spoštovani, kot papige sprašujete, zakaj je bilo v zadnjem obdobju več prevzemov! Zaradi tega, ker so se morali zgoditi, ker smo poostrili zakonodajo, ker je zakonodaja predvidevala večje kazni, bolj očitno so nekateri delovali povezano in iz tega naslova so tudi implementirali, uporabili, najavili prevzemno ponudbo. Pred tem so se skrivali na parkiriščih, dovoljevano je bilo koncentracije na posameznih parkiriščih, skupaj so se zmenili in glasovali in izigravali manjšinske delničarje, male delničarje in dostikrat tudi državo. V preteklosti, lahko vam povem tudi na konkretnem primeru, če želite, je veljalo: zasebni lastnik blizu opcije LDS plus država je enako zasebni lastnik blizu opcije LDS. Država je torej asistirala tega posameznika z vsemi sredstvi na glasovanju na skupščinah, vsepovsod in le kadar se je kaj zgodilo narobe med njimi samimi, je to pricurljalo na dan in priplavalo na površje. Spoštovani, to se je dogajalo, ko ste imeli škarje in platno in ko ste imel luknjičasto zakonodajo. Z novo zakonodajo o prevzemih je večino tega priplavalo v okviru prevzemnih ponudb na dan. In še enkrat, zakon o prevzemih je poostril postopke, uvedel višje sankcije, uvedel nove neizpodbitne domneve in s tem zagotovil večjo pravno varnost še posebej malih delničarjev, kajti prevzemna zakonodaja je predvsem ukrep za zaščito pravic malih delničarjev; če nekateri veliki, ki obvladujejo podjetje, to obvladujejo, morajo korektno ponudbo dati tudi malim delničarjem bodisi po umiku, pošteno ceno in spoštovati njihove pravice in jim nuditi tudi informacijo za to. In res prosim, da se nekoliko bolj drugič poglobite v zakonodajo in v ostrino le-te, preden izražate kritiko na njen račun. Zelo pomembno je nadgradil pravni sistem tudi zakon o trgu finančnih instrumentov. V letu 2007 sprejet zakon, v skladu s standardi Evropske unije, določa med drugim pravila o razkrivanju podatkov o izdajateljih finančnih instrumentov, ki se ponujajo v javnosti in s katerimi se trguje na organiziranem trgu. In druga pravila, ki zagotavljajo preglednost finančnih instrumentov in njegovo celovitost, s tem pa tudi zaupanje vlagateljev. Pomembna določba je, da so prepovedane zlorabe in ravnanja, torej zlorabe na trgu, kot je trgovanje na podlagi notranjih informacij in tržna manipulacija. Leta 2007 je bil sprejet tudi zakon o pravnih naslednicah pidov. In spoštovani, prepričan sem, da je zelo ključno, da se zavedamo in nenazadnje, da tudi parlament jasno sporoči javnosti, strokovni javnosti in tudi ostalim institucijam, ki sestavljajo pravni red v Republiki Sloveniji, da je treba končno delovati v duhu zakonodaje, torej v duhu preprečevanja takšnih pojavov, kajti to grize ljudi. Ljudje se upravičeno počutijo opeharjene, opravičeno doživljajo občutek krivice, in kot je bilo danes tudi s strani opozicije večkrat rečeno, kje so tisti vrhovi, na kateri strani, je več kot očitno, da so eklatantni primeri neraziskanih kopičenj koncentracij kapitala pravzaprav bili vodeni s strani ljudi, ki so blizu, če ne aktivni člani, pa so aktivni člani oziroma so bili dosedanje opozicije. In ali ne velja rek: vrana vrani ne izkljuje oči. Ali si lahko mislimo, da bo neka politična opcija, katere predsednik hvali danes eklatanten primer koncentracije kapitala kot uspešno podjetje, kot nek svetel vzor? Ali si lahko predstavljamo, da bo ta politična opcija sankcionirala takšna dejanja, da bo preprečila nadaljnje zlorabe? Spoštovani. Ta vlada in ta koalicija je garancija, da se zadevam pride do dna in da pridejo krivi končno tudi na svoje mesto. [[...]] [[Oglašanje v ozadju.]] [[...]]Spoštovani, imeli ste priložnost povedati, jaz sem se trudil vam odgovarjati na vprašanja, sedaj pa vas prosim, da me pustite malo pri miru. Seveda ste zajadrali v svojih izjavah tudi na polje privatizacije oziroma na polje umika države iz gospodarstva. Prav zanimivo je bilo poslušati gospoda Ropa, ko je omenjal, da je ta vlada pospešeno privatizirala podjetja, da je pravzaprav na tem področju ravnala naglo, nepremišljeno. Analiza primerov odprodaje državnega premoženja v Republiki Sloveniji je pokazala, da so se izvedli zgolj tisti postopki, kjer smo lahko sledili dvema ključnima in najpomembnejšima ciljema - maksimiranje kupnine in nadaljnji razvoj podjetja. In prav zanimivo je bilo prebrati tudi stališče SD-ja glede umika države iz gospodarstva. Stranka pravi, da bo prioritetno ostala zgolj v infrastrukturnih podjetjih, ostale deleže pa prodala. Spoštovani. Torej, to je sporočilo, da boste doživeli prodajo Krke, Gorenja in še marsikaterega podobnega kakovostnega podjetja, ki zaposluje veliko ljudi. In verjemite mi, da prav čaka kateri konkurent teh podjetij, ki mu je lahko cilj pravzaprav prevzem in v končni fazi tudi uničenje tega podjetja in prevzem njegovega tržišča. In če danes da ena politična opcija takšne signale ekonomski stroki ali tudi podjetjem na globalnem trgu, je to začetek konca. Začetek konca za ta podjetja! Kajti, ne misliti, da ni cela kopica pozornih predstavnikov globalnih korporacij, ki prav spremljajo te trende, ali je nekaj naprodaj ali ni. In, seveda, potem je stvar zaključena. Ta vlada je opredelila naložbe v finančnem, zavarovalniškem sektorju in v teh podjetjih kot strateške naložbe, ki jih ne bo prodajala. In jih tudi ni in tudi nobenega postopka v zvezi s tem ni bilo. Umik države iz gospodarstva mora biti pregleden, postopen in v korist družbe, ki se razvija, kupnina pa porabljena za nadaljnji razvoj oziroma zmanjševanje dolga v državi. Tako je prav banalno poslušati na eni strani očitke, kaj je kdo naredil, po drugi strani pa ponujati bistveno bolj grob poseg v to isto problematiko. Zelo vesel sem bil tudi ugotovitve gospoda Ropa, ki je rekel, da profitirajo tisti, ki imajo nekje botra na vrhu in neko, kako bi rekel, neko nadgradnjo. In če pogledamo ljudi, ki so danes v časopisih s temi spornimi primeri: gospod Šrot, bivši član SD, ki ga predsednik rad hvali kot uspešnega in razvojno naravnanega podjetnika, kot zgled drugim, gospod Igor Bavčar, gospod Bojan Petan - člani LDS. Spoštovani Školč, verjetno ne bo problem objaviti vaše resnice v Dnevniku, glede na politične povezave gospoda Petana. Mimogrede, gospod Petan je bil dolga leta predsednik LDS v Brežicah, tako da verjetno imate pri njem kakšno zvezo, da boste objavili svoje vrstice resnice. Torej, prepričan sem, da je končno v Sloveniji prišel trenutek, ko so tudi nadzorne institucije začele s svojim poslanstvom, z učinkovitim, nepristranskim in zakonitim delom. Spoštovani, meni je vseeno, kdo bo priplaval iz tega močvirja na plan, vem pa, da jih mora priplavati veliko. Prepričan sem, ko spremljam dogajanje na kapitalskem trgu, da se pojavljajo eni in isti akterji v vseh zgodbah. Slovenija je sestavljena iz desetih akterjev, če ne manj. In če Agencija za trg vrednostnih papirjev in Urad za varstvo konkurence ne bosta izpolnila svojega poslanstva, bo teh akterjev v prihodnje ne več deset, temveč pet, čez kakšnih deset let pa eden. Zato odločnost in aktivnost institucij v zadnjem času pozdravljam in verjamem, da bodo zadeve doživele tudi sodni epilog. Seveda pa bi želel izraziti tudi skromno pričakovanje do sodstva, da bo te primere obravnavalo v duhu in cilju zakonodaje, ne da bo iskalo normo, kako stvar zastarati, kako ne ukrepati, temveč da bo sledilo bistvu. Prepričan sem, da je nemogoče v katerikoli zakonodaji na svetu opredeliti vse primere taksativno, kaj je prav in kje je prav in kaj je narobe in kje je narobe. Če sledimo intenci zakonodaje, smislu norme, potem je več kot dovolj razlogov za ukrepanje in več kot dovolj argumentov za odločen boj proti deviacijam na mizi. Vesel bi bil, da se sodstvo, ki je pomemben element pravne države, s tem odgovorno, neodvisno, vendar učinkovito spopade. Današnja seja je namenjena enemu skupnemu sporočilu, da je s takimi primeri, kot smo jim bili priča, potrebno končati, končati tudi zaradi tega, da pravica pride na dan in da se prepreči ta zgled tistim, ki želijo po tej poti. Hvala.
Hvala. Besedo ima še gospod predsednik v imenu Vlade.
Hvala lepa za besedo, spoštovani gospod predsednik. Najprej opravičilo, ker pač nisem vseskozi neposredno spremljal te seje. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Sem jo pa spremljala, kolikor se je dalo, preko prenosa [[...]]
[[...]]ne prekinjamo govornika.
In tudi sodelavci so me pač obvestili. Sicer pa tudi če pridem, ne morem govoriti. Tako ne vem, zakaj ste me cel dan zahtevali. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]] Nekajkrat sem gledal prenos danes in vedno je kdo govoril, da predsednika Vlade ni. Zdaj je predsednik Vlade tukaj in bi vsi ostali govorili. Danes to ni edino delo predsednika Vlade. Vlada je določila dva odgovorna ministra, ki sta spremljala sejo, Tako je vedno. To ni seja, ki bi zahtevala stalno prisotnost predsednika Vlade, še posebej ne v tem času, ko se je potrebno ukvarjati še z mnogimi drugimi stvarmi. Z veseljem pa bom, kljub temu, ker sem se seznanil z vsebino, odgovoril na nekatera vprašanja, lahko bi tudi na več. Vidim, da nekateri teh odgovorov ne bi prenesli, očitno. In bom zato lahko krajši. K temu, kar je dodal minister v tem nastopu zdaj in tudi prej tekom dneva, ni veliko za dodati, nekatere stvari je prej potrebno dodatno podčrtati. Tukaj so nekateri, ki so imeli v tem prostoru oblast 60 let, govorili, kako se v treh letih ni nič naredilo, pa tudi nekateri, ki so imeli 12 let oblast, so isto govorili. Treba je biti malo zmeren pri teh primerjavah. Res. Treba je biti malo zmeren in videti, kakšno stanje je ta vlada dobila v roke tudi na področju, ki se danes obravnava na tej izredni seji. Leta 2005, ko je vlada praktično nastopila mandat, Slovenija ni imela, večinoma ni imela usposobljenih struktur za bolj proti gospodarskemu kriminalu in korupciji belih ovratnikov. Gospodarski kriminal in korupcija belih ovratnikov je bila do leta 2005 del sistema. In ko smo pred štirimi leti razpravljali o teh stvareh, si nihče ni predstavljal, da je stanje tako težko, ker smo ga pač opazovali od zunaj in smo bili zavedeni tudi s pomanjkanjem informacij in tudi z dezinformacijami. Trajalo je dve leti, ponekod tudi več, da so bile izvedene organizacijske spremembe, da smo izvedli usposabljanja ljudi, za nekatere oblike kriminala so se šli ljudje prvič šolat šele po nastopu mandata te vlade. Pa ne samo v policiji, tudi v nekaterih drugih strukturah, ki so enako pomembni. Seveda trajalo je, da je prišlo vsaj delnih kadrovskih osvežitev. In to je bil najhujši problem. Na kilograme magnetogramov je iz razprav v tej dvorani, kjer smo bili obtoževani kadrovskega cunamija. Kdorkoli je bil že zamenjan že po izteku mandata ali ni mogel ponavljati mandata, je bila ta vlada obtožena, da dela kadrovsko čistko. Kaj šele, če je bil kdo zamenjan sredi mandata, ne glede na razlog. Na tisoče, na deset tisoče ste jih zamenjali, smo celo poslušali. V letu 2005 in 2006 praktično ni bilo meseca in redne seje Državnega zbora, da jaz ali moji kolegi v Vladi ne bi dobili poslanskega vprašanja, zakaj delamo kadrovske menjave. Jih je bilo zelo malo. Nekaj ukrepov je bilo sprejetih pred nastopom te vlade, pred volitvami, nekateri tudi že potem, ko so bili volilni rezultati na mizi, ki so bistveno otežili te spremembe. O nekaterih je govoril prej kolega Vizjak in jih pač ne bom ponavljal. Nekateri niso bili omenjeni in jih velja omeniti. Spremenjena je bila zakonodaja, ki je naredila nekakšne kvazi agencije z nekakšnimi kvazi neodvisnimi direktorji ali pa predsedniki teh agencij. Ker je bilo v zakonu zapisano, ponekod je še vedno, da se ga lahko zamenja samo, če sam odstopi ali postane trajno nesposoben, ali pa je pravnomočno obsojen za kaznivo dejanje, za katerega je zagrožena kazen nad pet let. Marsikje ti pogoji niso bili izpolnjeni in ti ljudje so bili nedotakljivi, ne glede nato, kako so delali. Nikjer ni bilo alineje kjer bi pisalo, da se ga lahko zamenja tudi zaradi slabega dela ali nedela. Še posebej v nekaterih regulatornih agencijah je vlada naletela na takšno situacijo, da bodisi bi morali spremeniti zakonodajo, ponekod smo to poskušali, doživeli smo veto Državnega sveta, doživeli smo ustavno presojo. Zakon, s katerim smo vsaj deloma skušali razrahljati te stvari, je enkrat padel na Ustavnem sodišču. Morali smo ponavljati proceduro, minilo je celo leto in šele potem je lahko prišlo do nekaterih postopkov. Vendar je do osvežitev prihajalo v policiji, tožilstvu, v DURS-u. Ko so novi ljudje prihajali na svoja delovna mesta, so iz omar padali okostnjaki - 160 nerešenih spisov, deloma zastaranih, in v manjših številkah tudi marsikje na nižjih nivojih enako stanje. In kot je prej rekel minister Vizjak, veliko zakonov je bilo takšnih, da se jih je dalo tako ali drugače uporabljati ali razlagati. In treba je vedeti, da so institucije, ki so izjemnega pomena za to, da se nadzira poraba javnega denarja, da se vodi uspešen boj proti korupciji in kriminalu, ki so enostavno ostale takšne, kot so bile leta 2004 tudi zdaj. In kadarkoli je kdo skušal kaj predlagati, da se kaj spremeni, je bil velik ogenj v strehi. In to je pač delovalo tudi na hitrost nekaterih potez. Ena teh institucij, ki se imenuje protikorupcijska komisija, je začela tisti trenutek, ko je ena od institucij, ki imajo realno moč v svojih rokah za boj proti tem nezakonitim pojavom, je začela napadati ravno to institucijo. Protikorupcijska komisija se je začela intenzivno ukvarjati s slovensko policijo. Ne leta 2005, ko se ni še kaj veliko dogajalo, ker so se ljudje usposabljali in so bile reorganizacije in kadrovske zamenjave, tudi še ne v začetku leta 2006, ko še ni bilo aktivnosti, ampak konec leta 2006 in v lanskem letu, ko so se začele izvajati resne aktivnosti. Takrat se je ta komisija spravila na policijo in se je bilo treba ukvarjati s temi napadi. In ni slučajno, da je ta ista komisija ravno danes nastopila v javnosti z zavajajočimi podatki. S tem da je ta vlada ravno zaradi tega, da ji ne bi kdo očital, da se te komisije slučajno boji, v zakonu, ki je te stvari uredil, predlagala, da ta komisija v isti sestavi ostane do konca mandata, ki je daljši od mandata te vlade. Toliko o tem, da je ta vlada skušala ukiniti to komisijo zato, ker bi se jo bala. Ko gre za najhujše primere, kjer se je prišlo na sled korupciji ali pa organiziranemu kriminalu, ta komisija praviloma ni imela pojma. Ko se je stopilo na prste cestnemu oziroma cestno-gradbenemu lobiju, kjer se je največ teh stvari dogajalo, tam je bilo največ javnega denarja pokradenega, v času slovenske tranzicije, ker so se tam gradili največji projekti, ta komisija pojma ni imela o teh stvareh. Nasprotno, ko se je videlo, da se po letu in pol intenzivnega dela kažejo rezultati, je bila policija, ki je to izvajala, še bolj napadeno. Ampak ključno za temo, o kateri danes govorimo, so nadzorni organi, ki bedijo nad koncentracijo kapitala, ki bedijo nad konkurenco na trgu, ki zagotavljajo, da v okviru tržnega gospodarstva veljajo neka pravila igre, da to ne postane divji zahod, da so zaščiteni manjši delničarji, kot je bilo že rečeno, pa tudi potrošniki in davkoplačevalci. Tukaj smo naleteli na dve strukturi na Uradu za varstvo konkurence in na Agenciji za trg vrednostnih papirjev, z dvema direktorjema, ki jim je prejšnja vlada mandate podaljšala tik pred nastopom te vlade. Kljub temu da že v prejšnjih mandatih niso nič naredili, so se jim mandati podaljšali verjetno ravno zaradi tega. Nismo imeli ne podatkov, niti ni bilo kooperativnosti, niti ni bilo rezultatov. Ni res, da se procesi, ki so pripeljali do koncentracije kapitala in samokoncentracije kapitala na nezakonit način, pa tudi zbiranje tega kapitala prej, da se prej ni dogajalo. Seveda se je dogajalo. Ni res, da je prišlo do tega v času mandata te vlade. V času mandata te vlade se je to razkrilo, da te stvari sploh veste oziroma da te stvari sploh vemo. Šele potem, ko sta agenciji in urad začeli delovati, so se parkirišča razkrila, ker smo poostrili zakonodajo, uvedene so bile kazni in ker so ti organi šli tudi na teren, se pravi, so se začeli s stvarmi ukvarjati, in to v realnem času. Torej govoriti sedaj, da je tisti, ki je zadevo razkril, kriv za to, da obstaja, je malo prestar trik, da bi ga kdo kupil. In če se spomnite na hrup, ki je nastal, ko je končno direktorju Agencije za trg vrednostnih papirjev, gospodu Boraku, potekel mandat. On ga je želel na vsak način ponavljati. Na desetine člankov je izšlo. Vsi tisti, ki so imeli od njegovega dela koristi, so govorili, kako je to dober kader, da mora nujno ponavljati še en mandat, tretjega ali četrtega, niti ne vem, katerega. In protikandidata, ki se je prijavil na razpis, so skušali diskreditirati z vsemi sredstvi. Dobil sem dopis od nekaterih zelo uglednih institucij, v katerem je pisalo, da je tega kandidata, ki ga je Vlada pač izbrala na javnem razpisu, treba zamenjati, ker naj bi pred desetimi leti storil neko kaznivo dejanje, za katerega on ne ve, niti ni bil sprožen postopek. Ko smo potem zadevo raziskovali, se je izkazalo, da je popolnoma absurdna. Ampak to so bili veliki naslovi v časopisih in vse se je dogajalo, da se to prepreči. Ves ta hrup ni nastal zato, ker ti organi ne bi delovali. Nastal je zato, ker delujejo, ker so končno začeli delovati, so se stvari razkrile. Vendar do tega zaradi situacije, ki je bila po najinem nastopu, mislim, da pojasnjena, ni moglo priti prej. Tisti, ki nam zdaj očitate, zakaj Vlada ni prej zamenjala ključnih ljudi v teh dveh organih, se morate vprašati, zakaj ste jih nastavili, potem ko že prej en mandat nista dobro delala, ker se očitno ni nič zgodilo, mirno se je parkiralo naokrog in seveda je potem prišlo do koncentracije. K tem ukrepom, ki jih je naštel kolega minister Vizjak, je treba dodati še vsaj dve stvari, ki ju je Vlada naredila v tem mandatu in ki sta ključni, ki tudi popravljata nekatere navedbe, ki smo jih prej tu slišali. Mi smo obljubili na začetku tega mandata in tudi že prej, da bomo v nadzorne svete, kjer ima Vlada večinski delež, v družbah, kjer ima Vlada večinski delež oziroma država, imenovali tudi predstavnike opozicije. In to besedo smo držali. Vse opozicijske stranke v parlamentu, ki so takrat obstajale, so bile povabljene, da imenujejo predstavnike v te nadzorne svete. In danes imate še vedno, čeprav tega nihče nikoli ne zapiše, še vedno imate predstavnike v nadzornih svetih v obeh paradržavnih skladih, v Kapitalski in Odškodninski družbi, v Telekomu, v Elektrogospodarstvu in še v osmih ostalih največjih državnih infrastrukturnih podjetjih. Imate dostop do vseh podatkov, za vsako sejo, bolj kot jaz ali pa drugi člani vlade ali pa državni sekretarji. In to je drugi ukrep. Ta vlada je potem, ko smo videli, kakšna je situacija, omejila članstvo v nadzornih svetih na sploh. Prej je bilo teoretično možno, da je bil en posameznik v desetih nadzornih svetih in je dvanajst ljudi obkrožilo vse ključne gospodarske subjekte v državi in jih upravljalo. In te so potem tik pred volitvami celo združili v nek politični forum, večinoma, če bi pogledali, kako se je to prikrilo in kako se še danes, deloma, je bilo to zelo zanimivo. Poleg tega da smo zakonsko omejili članstvo v nadzornih svetih na največ tri, je ta vlada sprejela tudi uredbo o nezdružljivosti funkcij. Danes nimate več ne ministra ne državnih sekretarjev, ki bi bili v nadzornih svetih, tudi ne v družbah, kjer je država večinski lastnik, kjer bi bilo po neki logiki morda to celo razložljivo. In kar se tiče največje vladne stranke, je sprejela enak samoomejitveni ukrep in je ločila članstvo v političnih organih stranke s članstvi v nadzornih svetih ali upravah družb. In ljudje so se funkciji morali odpovedati oziroma so lahko izbirali. Glede očitkov, ki so bili tudi danes velikokrat ponovljeni, kljub temu, da je bila zadeva uradno pojasnjena, kako se je prodaja Mercatorja zgodila na nekem sestanku v kabinetu predsednika vlade, avgusta leta 2005, bom ponovil še zadnjič, da vlada neposredno ni bila niti lastnik niti ni imela kakršnekoli neposredne zveze z deleži v Mercatorju, kaj šele, da bi jih prodajala. V zvezi s tem sestankom, o katerem ste bili nekateri tako glasni, obstaja verodostojen dokument. Napisala in podpisala ga je takratna državna sekretarka na Ministrstvu za gospodarstvo, lastnoročno. To je edini dokument, ki obstaja o tem sestanku. Iz te vsebine izhaja, da o tem, kar se očita, na tem sestanku ni bilo govora, in enako je ta ista oseba pričala pred preiskovalno komisijo v Državnem zboru, in to pod prisego. Če sedaj morda govori kdaj drugače komu v kakšni gostilni, je to potem vaša odločitev ali ji verjamete zdaj ali ste ji verjeli takrat. Ampak to niti ni važno. Absurden je ta očitek, kako naj bi Vlada zamenjala ali prodala deleže v Mercatorju zato, da bo obvladovala medijski prostor oziroma časopis Delo. Če pač nekdo ne verjame dokumentom in besedam tistih, ki so pričali pred preiskovalno komisijo, verjetno verjame vsaj temu, kar sam vidi. In če pogledate statistiko, ki jo je možno narediti za časopise Delo ali Večer ali ostale časopise v domeni tega konglomerata, potem tam ne boste našli nobene sledi o tem, da so bili ti mediji tej vladi kadarkoli v kateremkoli obdobju naklonjeni ali pa pretežno naklonjeni. Še posebej pa je o tem absurdno govoriti danes, ko imate pred seboj tudi njihovo lastno statistiko, mislim, da je bila že dopoldne že pokazana, iz katere izhaja, da je Delo izrazit protivladni časopis. Na podlagi statistike, ki jo zagotovo niso naredili tisti, ki so tej vladi naklonjeni. Za prve tri mesece letošnjega leta, ko je slučajno Slovenija tudi predsedujoča država EU in ko je predsednik vlade te države tudi predsednik Evropskega sveta, in to je pol tega mandata, za kar je narejena analiza, osrednji slovenski dnevnik Delo ni objavil niti ene same pozitivne besede o predsedniku Evropskega sveta. Objavil pa je 27 negativnih prispevkov. In takoj za menoj je še minister za finance, ki vodi ECOFIN, enega najpomembnejših svetov EU, pa potem minister Podobnik in Zmago Jelinčič. Toliko o tem, kako vlada nadzoruje Delo, da vlada nadzoruje Delo in vodi izrazito protivladno uredniško politiko v tem časopisu. Podobna statistika velja za Večer, za druge edicije v lastništvu tega konglomerata in seveda tudi za drugi steber, za drugi medijsko tajkunski steber v tej državi, z Dnevnikom, Nedeljskim dnevnikom in ostalimi v sestavi. V tej državi imata dve osebi, dva lastnika kapitala, ki pred 15 leti nista imela nič v rokah, v domeni, v obvladovanju bistveno večji tržni medijski delež kot pa kjerkoli v kakšni drugi evropski državi. Zdaj je to tudi dokazljivo. Ko sem pred šestimi meseci govoril o tem in so bile pokazane neke sheme, je bilo na tej strani dvorane slišati krohot, češ, to so neke domene, neke sheme se rišejo, kje je pa to dokazano. Tisti, ki so bili na teh shemah, so to zanikali. Še pred šestimi oziroma sedmimi meseci so ti to zanikali. Danes so prišli iz "poštnih nabiralnikov", ker so jih regulatorni organi v to prisilili, in tisti, ki so takrat pisali peticije proti pritisku politike in kapitala, danes vedo, kdo je njihov lastnik In ni nobene peticije. Kljub temu, da zdaj sami doživljajo enako usodo, kot je bila pisana nam. Ravno danes je zamenjan baje urednik na Delu, ker se je opredelil za napačno opozicijsko stranko. Šefi hočejo, da podpira eno, on pa je izbral drugo, ampak ne vladne, temveč opozicijsko. In da je to res, kaže tudi ta raziskava, ki jo je naredilo samo Delo. Stranka, ki je na volitvah sploh ni bilo, to je stranka Zares, pred štirimi leti te stranke sploh ni bilo, ni dobila 0,00 glasov na teh volitvah, je v osrednjem slovenskem časopisu prisotna bolj, kot je stranka, ki je zmagala na volitvah. In zdaj poslanci te stranke sprašujejo, kateri stranki je ta časopis naklonjen. Zelo zanimivo. Morda bo zdaj drugače, ker pač je lastnik naročil, in to je povedal član nadzornega sveta, da je pa odslej naprej treba še bolj intenzivno rušiti Janšo in podpirati Pahorja. To je zdaj politika za Delo, za Dnevnik, za Slovenske novice, kjer je tudi prišlo do takšnih zamenjav. In to je slovenska medijska scena. Po sedmih mesecih, odkar smo obravnavali to temo, je miza precej bolj počiščena v tem smislu, da so izginili "poštni nabiralniki" in so se pokazali dejanski lastniki. In zdaj smo nekje na točki, ko bi bilo dobro, da tisti, ki ustvarjajo znotraj teh lastniških konglomeratov vsebino, ki vsak dan informira na stotisoče Slovencev, razmislijo, ali so dejansko neodvisni. Da se enako, kot so se uprli domnevnim pritiskom z vladne strani, uprejo tudi pritisku kapitala. Če je kdo smatral, da je nek poskus katerekoli politične opcije ali pa vladne opcije, da vpliva na medije, problem, potem je to pač njegova pravica. In je že imel od kdaj kakšne izkušnje, na podlagi katerih je tako mislil. Ampak ko gre za politične opcije, so volitve vsake štiri leta, najmanj vsake štiri leta. Ljudje lahko izbirajo in to opcijo zamenjajo. Lastnikov, ki so zdaj prišli iz "poštnih nabiralnikov", pa ne bodo mogli zamenjati na nobenih volitvah. In se bodo v skladu s to pozicijo seveda tudi obnašali. In se bo to poznalo pri plačah, pri bonitetah in pri svobodi pisanja. In se je to že videlo. Časopisi, ki so v lasti enega tajkunskega konglomerata, niso napisali popolnoma nič o spornosti nastanka tega konglomerata, ampak so to opravičevali. In enako se je dogajalo tudi pri drugem stebru. Vse drugo je bilo sporno, vse drugo je bilo na tnalu. Postopki, ki so omogočili, da pa je nekdo postal lastnik večinskega deleža v Dnevniku oziroma v Državni založbi Slovenije, da je nekdo postal iz drznega znanilca sprememb eden največjih slovenskih kapitalistov, to pa ni sporno, seveda ne. Tisti, ki bo tam o tem pisal, bo ob službo. Jaz dvomim, da je to komu dejansko v interesu. Morda kdo hoče biti nesvoboden. Verjetno tudi to obstaja, dvomim pa, da je to večina in da se bo mirno sprejelo takšno stanje v slovenskem medijskem prostoru. Morda bo še nekaj časa možno zavajati ljudi, novinarje, urednike v teh hišah, da je za vse kriva ta vlada, da vlada pritiska in tako dalje. Dvomim pa, da bo to res dolgo časa trajalo. Ampak to morda niti ni edina zelo huda stvar. Čeprav je za vprašanje demokracije v državi kritična. In se popolnoma strinjam s predlagatelji te seje, ki so napisali nekaj stavkov v tem smislu. Morda je to celo premalo poudarjeno. Z vidika gospodarstva, z vidika interesov potrošnika, davkoplačevalcev ostaja tudi drugo vprašanje in druga nevarnost. In neko tako najavo smo lahko spremljali neposredno, ko smo brali analize dvigovanja cen ali pa konkurenčnosti na slovenskem trgu, v času, ko smo doživljali prve inflacijske šoke. Lastniki časopisov, ki so bili hkrati tudi lastniki trgovskih polic, so preko vsakih racionalnih parametrov dvigovali cene, za inflacijo pa so obtoževali vlado, ker je to kar nekaj časa celo delovalo. Prevelika koncentracija, koncentracija, ki presega določeno stopnjo tržnih deležev v medijskem prostoru je vsestransko nevarna za družbo. In poudarek v tem gradivu, ki gre v to smer, je po mojem mnenju absolutno, absolutno upravičen. Če bo pri tem ostalo ali če se bo ta koncentracija celo okrepila, bo to imelo negativne posledice na vse, ne samo na pravico do obveščenosti in na medijsko svobodo. Tudi tistih, ki te časopise ustvarjajo, naj nima nihče iluzij, ampak bo to imelo negativne posledice tudi za vsakega med nami. Nenazadnje na dražje življenje. In del tega smo že občutili. Zdaj ob tem, ko odgovarjam na nekatere namige, ki so bili podani tukaj prej v razpravi, moram reči, da je bila domišljija nekaterih brezmejna, je vendarle potrebno opozoriti tudi na nevarnost takšnega početja, da se vse meče v isti koš. Tudi če gre recimo za nezakonite primere, z istimi vatli obravnavati milijardo evrov sumljivo pridobljenega premoženja ali pa milijon evrov, je razlika 1 proti 1000. Pa to ni glavni problem. Glavni problem je v tem, da ko so začeli v drugem delu tega mandata, ko so nastali ustrezni pogoji za to, pristojni organi delovati, se je začelo naenkrat celotno gospodarstvo dajati v isti koš. Češ, vsak, ki je gospodarstvenik, je pa tudi tajkun. Celo meni je bilo očitano, da sem to izenačil. Tega enačenja ni bilo nikoli, še posebej ne z vladne strani. In smo tudi zelo jasno povedali, kaj je tisto, kar je po našem mnenju nezakonito in sporno v pridobivanju lastništva. V slovenskem gospodarstvu je približno 95% ustvarjene vrednosti, ustvarjene s strani malih in srednjih podjetij, podjetij, za katere niste nikoli slišali, nikoli brali v Delu, Večeru, Dnevniku ali v Nedeljskem dnevniku ali jih videli na katerikoli televiziji, ker pač niso lastniki teh medijev, ne nastopajo in ker ti mediji ne prinašajo na prve strani pozitivnih primerov. Ampak 25% ustvarjene vrednosti v slovenskem gospodarstvu je vrednost, ki se ustvari v podjetništvu, ki je nastalo brez tajkunizacije, brez spornega lastninjenja, iz obrtništva, iz dobrih idej, s posojili, pošteno odplačanimi, z raznimi skupnimi vlaganji, s tujimi investicijami itn. In tisti ljudje, ki so to dosegli in so danes zaradi tega bogati, so upravičeno bogati. Je to rezultat njihovega dela, njihovega znanja, njihovega odpovedovanja. In več je takšnih, večji bo nacionalni dohodek, večje koristi bomo imeli vsi od tega. To je treba ločiti in vlada to zelo jasno ločuje. Ne ločujejo tisti, ki se skušajo skrivati za hrbtom teh ljudi. In se skuša potem obtožiti vlado, da vodi neko politiko v slovenskem gospodarstvu. Saj gospodarstveniki ne nasedajo na to, cilja se bolj na javnost. Se pravi tisti, ki imajo slabo vest, v lasti pa medije in časopisje, skušajo neko tako negativno podobo razširiti tudi na druge in zmanjšati svojo specifično težo v tem prostoru. Minister je prej zelo dobro opisal spremembe zakonodaje, v katero smo bili prisiljeni, da so se te stvari razkrile. In temu ni kaj dodati. Tisto, kar pa je potrebno morda nekoliko poenostavljeno pa za ljudsko rabo na tej podlagi razložiti, da to zamegljevanje, ki se širi predvsem iz tega debatnega krožka tukaj na levi, ne bo imelo učinkov v javnosti, pa je seveda stara resnica, ki pravi, da je vedno možno priti do pravih vzrokov, če slediš denarju. Tudi tukaj je treba enostavno soditi denarju. Kdo je imel od česa koristi, kdo je na seznamu teh najbogatejših Slovencev in kdo je do tega premoženja prišel na pregleden način, kot Akrapovič, Boskarol in številni drugi slovenski podjetniki, ki so začeli z nič in ustvarili veliko, in kdo je prišel z aktovko v nekoč družbeno ali pa državno podjetje, danes pa je lastnik milijardnega deleža tega podjetja. To je možno ločiti na prvi pogled. Torej sledi denarju, ne časopisnemu članku, kajti časopisni članki so plačani s tem spornim denarjem. Večinoma v Sloveniji, žal. Ker pa ti deleži vedno pustijo sled, je praktično možno biti popolnoma miren. V prihodnjih letih bodo prišli iz "poštnih nabiralnikov" tudi tisti, ki morda danes še niso. Videlo se bo, kdo je za kakšnim Kolonelom in raznimi drugimi imeni, ki se jih morda danes niti še ne pozna. In če bodo institucije pravne države šle naprej v isti smeri, kot gredo danes, se bo dalo negativne učinke takšne nezakonite koncentracije preprečiti. Sklepi, ki ste jih predlagali, gredo večinoma v to smer. In ne drži, da ni več časa za to, da se to uresniči. Tisti, ki pravi, da ni več časa, pravi, da računa na to, da bo pač prišlo do menjave oblasti in da on potem tega ne bo delal. To je edina razlaga takšne govorice in jo je treba znati prebrati. Tu sem bil uro in pol in sem dvakrat slišal to govorico iz vrst opozicije. Predlagate nekaj, za kar pa itak ni več časa. To pomeni, da se stranke opozicije, če zmagajo na volitvah, ne mislijo naprej boriti proti kriminalu in korupciji, če ni več časa. Jaz mislim, da je ves čas na razpolago, absolutno je ves čas na razpolago. In če zdaj počasi zaključim ta svoj prispevek, bi ga zaključil ravno s tem. Mislim, da je v tej razpravi, ki je bila različna, in to je normalno za vsak parlament in ni tako presenetljivo to, da je koalicijska stranka predlagala to izredno sejo. Presenetljivo je, da če je stanje res tako bistveno slabše, kot je prej govoril poslanec Socialnih demokratov, da opozicija ni predlagala v štirih letih takšne seje, pa da bi zaustavila to drsenje v prepad. Imate vse možnosti. V prejšnjem mandatu opozicija ni imela dovolj glasov za izredno sejo in se je bilo vedno treba zelo truditi. V tem mandatu ima opozicija dovolj glasov za izredno sejo; če je res stanje takšno, bi jo morali že zdavnaj sklicati. Ampak kljub temu se mi zdi, da je ta razprava, kakorkoli je bila nasprotujoča, kakorkoli je prihajalo tudi do zelo različnih pogledov na vzroke in posledice, pa tudi zamegljevanje vzrokov in posledic, vendar razen dveh, treh poskusov v parih nastopih ni bilo nekega odkritega branjenja tega početja. Pred štirimi leti je bilo še drugače. Takrat smo slišali s strani teh, ki so pač danes v opoziciji in so takrat nastopali v drugačni vlogi, ocene, češ, da se pretirava, da teh pojavov ni, da si to kar izmišljujem. Zdaj tega zanikanja ni več in tudi poskusov relativizacije je bilo zelo malo. Posredne obrambe pa samo nekaj, parim se je zareklo. Kar seveda pomeni, da v Državnem zboru ni parlamentarne politične stranke, ki bi stopila v bran nezakonitemu početju. To je močno sporočilo, ne toliko za slovensko javnost, kot za tiste organe, ki morajo opraviti svoje zakonito delo in ki so bili v zadnjih tednih velikokrat deležnih velikih pritiskov, prišepetavanj, namigov in tudi medijskih pritiskov - direktnega pozivanja preko časopisov, naj se ne gredo raznih "čistih lopat", ker ta vlada bo itak šla in bodo potem prišli drugi in iz tega ne bo nič. Do ljudi, ki neposredno delajo na preiskavah, so prišli razni odvetniki in jim tako prijateljsko svetovali, da naj ne bodo preveč zagreti, saj teh par mesecev bo minilo, potem pa bo to itak drugače. Sporočilo te izredne seje danes gre v drugo smer. Jaz mislim, da bo prav razumljeno in zaradi tega je bila po mojem mnenju ta seja koristna. Morda je kdo govoril tudi s figo v žepu, ampak to se ni videlo. Sporočilo je šlo v pravo smer in lahko tisti, ki imajo danes v lasti 85% tiskanega medijskega prostora, pokupijo še ostalih 15%, in bomo na istem kot leta 1998, ko je nekdo imel 100% v rokah, pa vseeno ni pomagalo. Slovenija je vzpostavila, tudi s težko muko, strukture, ki so se sposobne boriti proti tem negativnim pojavom. Prvič, od kar ta država obstaja, tudi proti kriminalu belih ovratnikov in korupciji večjega obsega. In to je proces, ki je po mojem mnenju nepovraten. Če kdo računa, da se bo zgodba končala čez 3 mesece, mislim, da dela račun brez krčmarja, predvsem pa brez velikanske večine Slovenk in Slovencev, ki so na slabšem zaradi teh koncentracij, zaradi teh monopolov in zato, ker si lahko nekdo v petih ali desetih letih v aktovko naloži milijardo evrov. To ni možno nikjer in tudi v Sloveniji se to ne bo dogajalo nekaznovano.
Hvala. Gospod Lahovnik, jaz se vam moram opravičiti, me je opozoril gospod Plevelj, da ste dvignili roko, preden je gospod predsednik dobil besedo. Izvolite. Proceduralno.
Hvala lepa. Gospod predsednik, cenim, da ste upoštevali, ker je dejansko bilo tako. Jaz nisem prej želel preprečiti, kot je bilo to očitno razumljeno, da bi predsednik Vlade govoril ali kdorkoli drug, ker spoštujem, da je vendarle prišel med nas, čeprav po 18-ih urah in takrat, ko nam je iztekel čas za razpravo. Ampak ravno zato sem želel v skladu s šestim odstavkom 67. člena predlagati vam kot predsedujočemu, da se čas za obravnavo točk oziroma razpravo podaljša, vendar ne več kot za eno uro. Državni zbor lahko na predlog predsedujočega tako odloči. Če lahko samo kratko utemeljim. Dejansko, kot sem rekel, mislim, da je dobro, da je prišel predsednik Vlade, čeprav po 18-ih urah razprave, smo pa zdaj v situaciji, ko smo slišali marsikaj, mi pa nimamo dejansko moč niti replicirati niti polemizirati niti kaj dodatnega vprašati. In jaz vem, da mogoče se marsikomu zdi, da je bilo to proceduralno brilijantno izvedeno in da ste nas mogoče žejne prepeljali čez vodo, če tako rečemo, ampak to ni dobro, ker dejansko mislim, da tukaj danes vendarle bi morali biti toliko enotni in se zavedati, da sklepi, ki jih imamo na koncu, so nekateri takšni, da jih bi morali, kot je nenazadnje tudi sam predsednik Vlade rekel, vsi podpreti. Ampak predhodno bi pa bilo prav, da se v Državnem zboru omogoči demokratična pravica vsem, da spregovorijo. Glede na to, da se nam je čas iztekel, da je predsednik Vlade prišel potem, ko se je čas iztekel, bi bilo prav, da kot predsedujoči izkoristite poslovniško možnost, ki jo imate in daste ta predlog na glasovanje. Mislim, da je to korektno. In če je res iskreno tudi to, kar je predsednik Vlade govoril, potem verjamem, da boste tudi v koaliciji to podprli. Če pa je bil ves cilj tega danes to, da se o tej zadevi govori takrat, ko mi več ne moremo, ko mi več ne moremo razpravljati in pojasniti določenih stvari, tudi nekaterih neresnic, ki so bile po našem mnenju izrečene, jaz sem danes, denimo, prvič tukaj izvedel, da ima stranka Zares, da je imela do včeraj vpliv na Delo, tega do zdaj nisem izvedel in bi me zanimalo še kaj v zvezi s tem. Če bi to vedel, bi marsikaj notri napisal, pa očitno samo jaz nisem vedel tega, da imamo vpliv. Cela vrsta stvari je bila, ki se mi zdi, da bi bilo korektno jih razčistiti. Mi se tega ne bojimo. Jaz nimam nobenega bremena, nobene odgovornosti za nazaj hipoteke, da bi me bilo strah razčistiti tudi za preteklost, če je potrebno. Tudi o tem, kar je minister za gospodarstvo govoril. Verjamem pa, da imamo vsi tukaj iskren interes [[...]]
Gospod Lahovnik, tri minute je mimo [[...]]
[[...]]da zadeve uredimo in zato vas prosim, gospod predsednik v skladu s šestim odstavkom Državnemu zboru predlagate, da se čas za obravnavo točke oziroma za razpravo podaljša, vendar ne več, kot sem dejal, za eno uro, ker vem, da je pozna ura in tudi ne želim utrujati predsednika Vlade.
[[...]]Bom jaz bolj, ker je treba predlog bolj točno precizirati, da se razdeli čas, če bo predlog sprejet. Predlagam, da se da vsakemu, ki se prijavi k razpravi, ko bom dal prijavo, po pet minut na poslanca. To bi bil proceduralni predlog. Dovolite [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Gospod Bajc, vi niste formulirali kot proceduralni predlog. En problem imam, in sicer LDS je napovedala odsotnost in Lipa. Oni se ne morejo vključiti v nadaljevanje. Slišali ste proceduralni predlog. Gospod Školč, ne morem vam dati besedo, ker ste odšli. In tudi sprašujem poslanke in poslance, ali jim dovolimo, da se vrnejo in sodelujejo pri tej točki, ali kdo temu nasprotuje. Gospod Tanko, izvolite. Želim mnenje o tem. Če nihče ne bo nasprotoval, potem jim bomo dovolili. Gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Mislim, da je nekoliko nerodno, da gospod Lahovnik, ki je po poslanskem stališču, ki ga je dal manjkal celo popoldne, zahteva zdaj še dodatno uro za razpravo.
Dobro. Slišali ste proceduralni predlog, in sicer še pet minut na prijavljenega poslanca. To je proceduralni predlog, o katerem bomo glasovali. Preglejte svoje glasovalne naprave ali delujejo. Glasujemo. Glasovanje o proceduralnem predlogu teče. Prisotnih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 36. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da proceduralni predlog ni sprejet. Vendar razprava še teče in na seznamu imamo še gospoda Grimsa kot predlagatelja. Izvolite, imate besedo. Gospod Grims, to je razprava in lahko govorite s sedeža, ne izza govornice. [[Nemir v dvorani.]] No, spoštovani kolegi, prosim! Izvolite, gospod Grims.
Torej, ker mi je znano, spoštovani gospod predsednik, je pravzaprav vseeno. Računal sem, da bi pač opravil to izza tistega pulta, vendar spoštujem vaše mnenje. Ne spoštujem pa tiste matematike, ki je bila maloprej, ker če bi se vseh 90 poslank in poslancev prijavilo po pet minut, kot se je glasil predlog, bi bilo to 450 minut oziroma bi razprava trajala takole, še nekih šest ur in pol, če smo matematično precizni oziroma se popravljam, več kot sedem ur. Kar se tega tiče, predlagam, da naj te pozne ure ne učinkujejo tako, da vsi potem že delamo kakšne napake. Tisto, kar sem želel poudariti za konec, pa je naslednje. Ko smo predlagatelji predlagali tole sejo, smo želeli po eni strani izkoristiti priložnost in tudi tisto, kar pravzaprav izhaja iz slovenske ustave kot dolžnost, da pridobimo ustrezne informacije skladno s pravnim redom Republike Slovenije in skladno z odnosi, ki veljajo med različnimi vejami oblasti po slovenski ustavi. Zato smo oblikovali ustrezne sklepe in priložili gradivo. Morda še pomembnejši cilj pa je bil ta, da kot Državni zbor, kot zakonodajalec torej, damo jasno in nedvoumno sporočilo vsej javnosti, predvsem pa različnim državnim institucijam in tudi zakonodajni veji oblasti ter pravosodni veji oblasti, da ni več tabu tem. Da nihče ni nedotakljiv, ne glede na to, kakšno politično ozadje ima ali pa koliko ima denarja, bodisi na bančnem računu ali pa na neki " kaselc firmi". In pri tem smo izhajali tudi iz načela, da mora biti odgovornost pred zakonom za vse enaka. To smo postavili v samo izhodišče, ki ste ga nekateri v opoziciji v tej dvorani, namerno preslišali. Je pa to izhodišče, izhodišče odgovornosti, ki smo ga posebej opredelili kot odgovornost za vsako odločitev, za katero smo glasovali v tej dvorani, za vsako opredelitev pred javnostjo in pred institucijami, očitno spravlja v precej panike nekatere v tej državi. Kako drugače razumeti, da smo prvič doživeli to, da je prišlo s strani Foruma 21 direktno vprašanje koga razumemo pod pojmom krog okoli Foruma 21, obenem pa tudi izjava samega vrha, da zlorabljamo poslansko funkcijo. Naj k temu še dodam, da je malo prej poslanec Školč očital predsedniku Vlade in pa predsedniku Sveta EU boljševizem. To je v Evropi resna obtožba. Vse troje pa temelji na tej veliki živčnosti. Naj tole obrazložim. Poglejte, če govorimo o krogu okoli Foruma 21 bi spomnil, da je bila ob ustanovitvi prva vrsta Foruma polna vseh velikih imen, od gospoda Turnška naprej, ki se jih je dotikala tudi ta razprava, pa vendar nisem imel tega v mislih, ko sem govoril o krogu okoli. Ko so se ti ljudje nato sestali na velikem sestanku v enem od ljubljanskem hotelu na nekem kongresu, so se jim, kot smo lahko prebrali v medijih, skozi stranska vrata pridružili gospod Rop in gospod Pahor. Naj temu dodam besede gospoda Boruta Pahorja, predsednika SD-ja, ko je govoril o gospodu Bošku Šrotu: "Jaz sem zadovoljen in ponosen, da imamo direktorja oziroma predsednika uprave tako uspešnega podjetja v naših članskih vrstah. Sam bo pa povedal, jaz pa to lahko potrdim, da zaradi njegovih osnovnih obveznosti ni zelo vpliven član v stranki. Izrazil se je, da bi pač želel, da je bolj." Zanimivo. Še bolj zanimivo to postane v luči besed Stanislava Kovača: "Šrot je postal milijarder z rdečo knjižico v žepu, saj je bil skozi celotno tranzicijo član Pahorjeve SD, ki se je kot naslednica komunistične partije skozi tranzicijo oklicala za gorečo borko proti socialnemu razslojevanju". In Pahor je konec minulega leta v medijih vehementno priznal, da je s Šrotom kot s članom stranke ves čas vzdrževal stike. Če k temu dodamo še besede, zdaj od danes tudi že uradno bivšega odgovornega urednika Dela, potem je ta isti Boško Šrot nedavno posebej zahteval, da se daje absolutna prednost, ki je očitno neskladna s temeljnimi načeli novinarske etike in profesionalnosti, Pahorjevi SD v njegovih časopisih in da se ruši vlado Janeza Janše. Se pravi, da je bil ves tisti teater o nekem razhodu ali začasni prekinitvi stikov, kot je izhajalo iz nekih dogajanj, čisti teater za javnost, na kar smo takrat tudi javnost opozorili. Da po drugi strani predsednik Foruma 21 nastopa praktično zraven na vseh javnih nastopih, ki jih je imel Zares Gregorja Golobiča, pa je tudi znano. In če to vse zložimo skupaj, ali mi najde kdo lepši izraz kot krog okoli Foruma 21. In če mački stopiš na rep, zacvili, to je stara modrost, ki se vedno znova izkaže za upravičeno. Ampak naj k temu dodam tisto, kar sem povedal že na začetku. V teh dneh smo praznovali 20. obletnico aretacije četverice. Res, da ji je sodila Jugoslovanska ljudska armada, ampak zaprla jo je takratna slovenska oblast. In gre za iste ljudi, celo za iste besede. Na četverico so naslavljali očitke o tem, da so zlorabili svobodo, da so zlorabili svojo funkcijo. Iste besede, ki smo jim priča danes. Pa niso storili samo tega, naj to povežem še z nekom, ki sem ga prej posebej navedel, citiral. Namreč, takrat so tudi poslali, kot smo lahko prebrali v medijih, znano članico Centralnega komiteja, da je šla posredovati za to, da je bil na čelo takratne LDS izvoljen gospod Jožef Školč in ne gospod Janez Janša, ki je bil pred tem evidentiran za kandidat. Naj vam prepuščam sodbo, ali so ga tudi s tem namenom poslali v zapor, kajti poslala ga je slovenska oblast. Ampak gospod [[...]] [[Nemir v dvorani.]] [[...]]gospod, ki je torej svojo politično kariero, kar je za gospoda Školča očitno, utemeljil na tem, na parazitiranju, na trpljenju nekoga, ki je moral v zapor in na trpljenju njegovih bližjih in da si ta človek vzame pravico, da potem temu, ki je moral v zapor, očita boljševizem. To pa res presega vse meje, tudi tiste meje politične nekulture, ki smo jim bili s strani opozicije priča vse te dni. Kajti, doživeli smo ogromno osebnih diskvalifikacij, osebnih žaljivk, žaljivk naših bližnjih in česa podobnega, moram reči, v vsem tem času tega mandata v parlamentu še nisem doživel. Kaj se je skrivalo za to agresivnostjo. Odgovor je silno preprost. Očitna slaba vest in pomanjkanje argumentov. In slaba vest, kolegice in kolegi, iz SD, LDS in Zares ste dokazali, je zelo huda reč. Ko govorimo o zgodbah, ki smo jim bili priče v tem obdobju, seveda ne moremo mimo koncentracij kapitala. Te koncentracije kapitala predstavljajo ne samo problematično dejanje, ampak predstavljajo tudi direktno izgubo. Ali veste, da če preračunate tisto razliko v delnicah, ki po izjavi nekdanjega direktorja Uniona ni bila iztržena, ker je nekdo prekoračil pooblastila, nekdo drug, sedanji poslanec SD-ja mu je z izklopitvijo zaščitnih mehanizmov to očitno objektivno omogočil, takratna vlada pa ni ukrepala in točno ve zakaj. Tistega so potem razrešili, ja, kot žrtveno jagnje. Ampak, zakaj pa ni nihče poskusil vsaj izpodbijati teh dejanj po pravnem postopku? Tega odgovora pa danes nismo dobili, čeprav so bili ključni akterji tiste zgodbe tukaj, tudi kakšen minister takratne vlade je bil, spet v poslanskih vrstah SD. Iz tega razloga je vsa ta zgodba še toliko bolj zanimiva, kajti po izračunu gre za izgubo 3 tisoč milijard tolarjev davkoplačevalskega denarja, če to preračunate, glede na razliko v ceni delnic, iz 90 na 119 tisoč. No, ker se je veliko tudi očitalo v zvezi s pomanjkanjem novih dokumentov, naj opozorim, da smo v tem predstavili vsaj dva dokumenta, ki jih je javnost prvič imela pravico videti. Priložnost. Eden kaže, kako se je ravnalo prej, eden kaže, kako se je ravnalo sedaj. Eden je dovoljeval poseg v časopisno hišo Delo, koncentracijo kapitala, drugi je nedvomno opredelil politiko te koalicije in Vlade in to opredelil kot nedopustno dejanje. To zelo jasno priča o tem, kdo je kdo. Še bolj jasno pa priča tudi sprenevedanje. Tudi, mimogrede, tole klepetanje vseh kolegic in kolegov v tej dvorani zelo jasno priča o tem, kdo je kdo. Naj predstavim samo še tale argument, pa bom s tem tudi zaključil, kolegice in kolegi. Ta dokument je namreč podpisan s strani, vam jih citiram, gospoda Milana Cvikla, Mateja Lahovnika in Toneta Ropa. Gospod Lahovnik ima tukajle svoj podpis. On je danes v razpravi in včeraj na televiziji javno, mrtvo hladno, ko sem mu citiral točno obrazložitev iz tega teksta, izjavil, da je to navadna laž. To kaže nivo politične nekulture, ki je prisotna pri tej razpravi, ki je odraz tiste panike, ker nimaš nobenih argumentov, potem se enostavno navrže sogovorniku, da je lažnivec, da je pravljičar, da je ne vem kaj še vse sem poslušal te dni. Čigav podpis je to, gospod Lahovnik, boste prišli sem pogledati? Toliko okoli tega. In zakaj je šlo? Šlo je samo za tisto navedbo, ki zelo jasno priča, kje so bili ti postopki ključni, ko sem govoril o pidih, ko sem predstavil, da so februarja 2004, skoraj leto dni pred nastopom sedanje vlade, že imeli koncentracijo izvedeno tako, da je 23 delničarjev imelo v rokah praktično vse premoženje, čez 40 milijard v pidih, vseh 260.000 delničarjev, ki je v dobri veri tja vložilo denar, pa jim je takrat ostalo samo še 0,4 milijarde tolarjev, to se pravi toliko kot nič, 1600 tolarjev na osebo se je glasil izračun. In še za konec. Ker je nekdo na ves glas trdil, kako v Ameriki spoštujejo tiste, ki dobijo premoženje, pri nas pa z njimi tako delamo, naj preberem samo iz časopisa Finance zelo preprosto dejstvo: "Visoke zaporne kazni za odgovorne v razvpitih aferah Worldcom, Enron, [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]postavljajo na laž trditve vplivnega slovenskega ekonomista Kraljiča, da Američani svoje milijonarje samo občudujejo, ne pa tudi preganjajo, kadar storijo kaj v nasprotju z zakonom." Zato, torej v tem trenutku gre, da po eni strani s sprejetim sklepom določimo katere informacije želimo. Sklepi so tu zelo dobri in med njimi posebej podčrtam tudi tiste, ki se nanašajo na področje medijev. Danes, ko je ravno dan, ko je bil razrešen odgovorni urednik v Delu, ko prihaja do enotirne uprave na Delu in na Večeru, ki je bil do zdaj na nek način branik profesionalnosti na področju tiskanih medijev, je to opozorilo, ta ugotovitev Državnega zbora toliko pomembnejša, toliko bolj simbolna in po drugi strani, da s sprejetjem sklepov damo nedvoumen signal, da smo pred zakonom vsi enaki, da za vsakogar velja zakon, in da če kdorkoli krši zakon, naj pred zakonom tudi odgovarja. In še enkrat poudarjam, ne glede na to ali je vaš, naš ali pa njihov, katerekoli barve je in kolikor že ima denarja bodisi na bančnem računu ali pa na "kaselc" firmi. Samo to je združljivo z načeli pravne države in za tem v SDS trdno stojimo in pri tem bomo vztrajali.
Hvala. S tem zaključujem splošno razpravo in prehajamo na razpravo in odločanje o vloženih amandmajih k dopolnjenemu predlogu sklepov. Ker pa praktično ni več časa za razpravo, bomo prešli kar na glasovanja. In sicer bomo najprej glasovali o amandmaju k 11. sklepu. Uporabljajte pregled amandmajev, ki ste ga prejeli danes. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Vidim samo eno roko, dve roki. V imenu poslanske skupine, gospod Peče.
Hvala lepa za besedo. Predlagatelj amandmaja k 11. sklepu predlaga, da se doda nov tretji odstavek, ki se glasi: "Državni zbor Republike Slovenije ugotavlja, da dobljene volitve v demokraciji nobeni večini in njeni vladi ne dajejo pravice do uzurpacije oblasti in tako naprej." To, čemur smo bili danes priča s strani vodenja Državnega zbora v večernih urah, ravno pomeni uzurpacijo oblasti, ne samo to, po našem trdnem prepričanju, torej, po prepričanju poslanske skupine pomeni tudi zlorabo oblasti, vseh treh vej oblasti, kjer Vlada Republike Slovenije diktira vsebino predlaganih osnovnih sklepov, ki govorijo, da Državni zbor [[in, če je možnost, bi prosil, da prisotni poslanci poslušajo paradoks]] napoveduje Vladi Republike Slovenije, kaj naj le ta stori, med tem, ko ima sodno vejo oblasti oziroma njen poseg. Z drugimi besedami, v okviru Poslanske skupine Lipa napovedujemo, seveda, podporo omenjenemu predlogu sklepa oziroma amandmaju k 11. sklepu. Gospodje in gospe. To, čemur priča smo bili tokom obravnave na matičnem delovnem telesu in današnjega plenarnega zasedanja izredne seje, bi omenjen amandma, vsaj po našem trdnem prepričanju, pomenil vsaj približek k tako imenovani delitvi oblasti v okviru naše države. Torej ne le zagotovitvi delitve, kakor govori Ustava Republike Slovenije, ampak vsaj približek k temu, pa naj bo, paradoksu, ki izhaja iz aktualne veje oblasti. Hvala.
Hvala. Gospod Lahovnik, v imenu poslanske.
[[...]]se odpovedujem, ker je bilo bistvo že povzeto.
Želi kdo v lastnem imenu? Odpiram prijavo. Gospod Sok, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Torej, 11. predlog sklepa je sklep take narave, za katerega verjamem, da ga v stranki Zares kot takega težko podprejo. Iz tega razloga so tudi vložili nek dodaten amandma, s katerim želijo vsebino 11. sklepa na nek način izničiti. Vendar vsebina 11. sklepa govori o tem, da vsi tisti, ki so prišli do lastništva ali solastništva podjetij na takšen način, da so vzeli kredite v bankah in so te kredite zavarovali z delnicami podjetij, ki so jih kupovali, da so taki posli neveljavni. Torej, mi v Novi Sloveniji smo zavestno predlagali takšno formulacijo sklepa in pred nami je velika naloga, da s sprejetjem takšnega sklepa te zadeve tudi v praksi uveljavimo. Prepričani smo, da če je javni interes, da se te zadeve postavijo v prvotno stanje, preden je prišlo do koncentracije kapitala na takšen način, o katerem smo danes cel dan govorili, da je nujno treba takšen sklep sprejeti, in je amandma, kot ga predlaga Poslanska skupina Zares, dejansko samo v tej smeri, da vsebino 11. sklepa spremenijo oziroma vsebino jasnega sklepa do neke mere zameglijo. Zato sam za ta predlog amandmaja ne bom glasoval. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Potrč.
Hvala lepa. Jaz bi pri predlaganih sklepih v svojem imenu rad povedal, da sem bil zelo pozoren na mnenja, ki jih je k sklepom dala Zakonodajno-pravna služba. To mnenje je sicer zelo pazljivo oblikovano, ker je tudi Zakonodajno-pravna služba povezana z amandmajem k temu členu in se boji, da bi zaradi uzurpacije oblasti kdo izgubil službo. Vendar je kljub vsemu opozorila, da so sklepi marsikje formulirani tako, da presegajo odnose med posameznimi vejami oblasti, da ponekod zahtevajo ugotavljanje odgovornosti s strani Vlade, kjer ta ni pristojna, to bi celo minister Vizjak znal povedati. Celo, ja, ker je prej o tem govoril. Tako, da mislim, da so vredni razmisleka dejansko tisti sklepi, ki imajo konkretno vsebino. Od teh sta po moji oceni predvsem dva. Eden je tisti, ki predvideva ustanovitev finančne policije in ga bom jaz podprl tudi zato, ker je bila finančna policija pred dvema mesecema promovirana tudi na našem strankarskem srečanju in vključena v osnutek vladnega programa. In drugi je diskusija povezana z 11. točko. Jaz v celoti soglašam z amandmajem, ker je prav gotovo nesporno, da po vseh linijah, in tudi današnja razprava je dokaz, tudi ravnanje predsednika Vlade je dokaz - dve uri, dovoliti, da prideš na koncu in razložiš kaj je resnica, nisi pa pripravljen diskutirati, polemizirati. To je res uzurpacija oblasti in omalovaževanje Državnega zbora. Moram pa reči, da sem sam pripravljen sprejeti tudi osnoven tekst 11. točke z eno samo dopolnitvijo - rad bi, da Zakonodajno-pravna služba pove ali je možno takšen sklep sprejeti. Hvala.
Hvala. Še kdo? Vidim samo eno roko. Gospod Lahovnik v lastnem imenu. Izvolite.
Spoštovani! Ne bi se oglasil, če ne bi bila potrebna dodatna obrazložitev. Vem da je pozna ura, ampak to kar je bilo prej rečeno s strani, ne predhodnega neposrednega, ampak prej, češ, da naj bi mi s tem, ko predlagamo tretji odstavek, poskušali spreminjati vsebino člena, je pa debela neresnica. In tisti, ki se imenujejo Krščanska ljudska stranka, bi lahko spoštovali vsaj sedmo božjo zapoved, ampak jim očitno nič ni sveto. Zato bom zdaj pojasnil svoj glas. Bistvo 11. sklepa je povsem "benevolentno" in bi ga morala podpreti, verjamem, vsaka stranka, ki pač verjame v demokracijo, v svobodo medijev in predvsem v politiko samoomejevanja strank, ki so na oblasti. V ničemer ne posega v 11. sklep in se pridružujem tudi pri izreku glasovanja tistemu, kar je povedal predhodnik, gospod Potrč, da z veseljem podprem 11. sklep, ampak resnično nas tukaj zanima mnenje Zakonodajno-pravne službe. Tudi na Odboru za gospodarstvo nihče ni nasprotoval temu sklepu, bila pa je obširna razprava glede na mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je bilo opozorilno in je šlo predvsem v smeri, da je lahko zadeva tudi ustavno sporna. Zato bi bilo tukaj mnenje Zakonodajno-pravne službe koristno, sicer pa z vsebino nimamo in tudi sam nimam nobene težave ob omenjenem pridržku, ki ga je predhodnik, kolega Potrč, omenjal.
Hvala. Gospod Mikolič.
Hvala, spoštovani predsednik. No, tudi sam moram povedati, da tega amandmaja ne bom podprl. Sploh pa ga ne bom zdaj podprl, ko sem slišal, kar sem slišal pred mano glede krščanskih načel in sedme božje zapovedi. Ja saj zaradi tega smo pa mi predlagali 11. sklep. Sedma božja zapoved govori, da ne kradi, ne, ne laži. Najbrž je kolega Lahovnik to mislil in zaradi tega [[...]] [[Smeh.]] [[...]]in zaradi tega smo predlagali 11 sklep, ki govori, kako je treba vsem tem nepravilnostim priti do dna. In mi bomo 11 sklep podprli, vsekakor pa ne vidimo nobene potrebe, da bi ta amandma podprli. Hvala.
Še v lastnem imenu. Gospod Zagorac, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Jaz bom amandma, kot so ga predlagali kolegi iz Poslanske skupine Zares, podprl. V njem ne vidim nič slabega. Če ga boste natančno prebrali, boste videli, da gre v bistvu za nek splošen sklep, ki ne more škoditi ne tej državi in ne temu Državnemu zboru. Kar se tiče kakršnihkoli zapovedi, ne kradi, ne sodite ljudi po sebi, spoštovane gospe in gospodje. Če lahko nadaljujem, poglejte, zaradi korupcije in klientalizma v vseh normalnih državah padajo vlade in ne opozicija. Zato je že cela vaša seja zastavljena narobe in na glavo. In takšen sklep, kot ga predlagajo kolegi, ne more škoditi, tudi vam ne. Zato ne vidim razloga, da ga ne bi podprli, razen če vas je česa strah, koncentracije kakršnegakoli kapitala, tudi medijskega, kot je imel eden od "glasnogovornikov" SDS-a tu danes veselje na koncu razpravljati o neodvisnosti medijev, koncentraciji kapitala v medijih. Slovenski tednik. Čigava koncentracija kapitala je pa tam, saj v tem tedniku vidimo samo naslove, bom na pamet rekel, nekdo iz opozicije dela to, nekdo iz opozicije dela to škodo, nekdo iz opozicije ima ljubico, minister Bajuk pa znižuje davke. Ali je to neodvisen medij? Lepo vas prosim. Še v križankah, v tem mediju, ste sami koalicijski poslanci, ali pa najmanj Janša. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 39. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, gospod Cukjati! Jaz bi predlagala, da bi to glasovanje ponovili. V razmislek bi dala namreč besede tega našega dodatka k 11 sklepu, ki niso naše, ampak so besede, ki so bile izrečene aprila leta 2003 in jih je napisal gospod Janez Janša v državljanski pobudi "Nekaj je treba storiti". Izročil jih je gospodu Ropu, takratnemu predsedniku Vlade, in razmislek, da je potrebno nekaj spremeniti za to, da bi v Sloveniji končno zaživela demokracija. In res je rekel, da je potrebno, da dobljene volitve v demokraciji nobeni večini in njeni vladi ne dajejo pravice do uzurpacije oblasti davkoplačevalskega denarja in medijske javnosti. Res je, tudi Barbara Brezigar je to predala gospodu Ropu takrat. Državni zbor zato Vlado opozarja, da je dolžna omogočiti pluralizem mnenj, kritiko in nadzor oblasti, kakor je dolžna onemogočiti politične in druge monopole na kateremkoli področju. To je napisal Janša, 23. aprila 2003. Vi ste sedaj njegove besede zavrnili. Mogoče bi še enkrat, po enem kratkem premisleku drugače glasovali, mogoče dajte to možnost, da bi sledili vašim besedam, nekoč izrečenim besedam gospoda Janeza Janše, s katerimi se absolutno strinjamo. Problem je le, da je od leta 2003 do leta 2008 te besede požrl.
Gospa Širca, zakaj niste tega uporabili pravilno, recimo pri obrazložitvi glasu k naslednjemu amandmaju ne pa kar tako. Kar tako se iti proceduralni predlog, da naj še enkrat glasujemo. Torej prehajamo na 12. sklep, in sicer na prvi amandma, amandma pod številko 1. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Vidim eno roko. Gospod Peče, izvolite.
Amandma pod zaporedno številko 1, kar bi bilo po moji oceni ali pa po moji praksi za vodenje seje Državnega zbora smiselno, da predsedujoči pove tudi kdo je avtor tega amandmaja. Nenazadnje tako tudi piše v scenariju in tako je obveljalo pravilo preteklih treh in pol let. Naenkrat današnja seje več ne nosi avtorstva predlaganih amandmajev, ampak verjetno je to v skladu z vladno volilno kampanjo, ki ji je podvržen tudi, žal, Državni zbor. Kaj zasledujemo v okviru poslanske skupine Lipa. V okviru Poslanske skupine Lipa zasledujemo tisti cilj, ki bi realiziral vašo skrb za vseh predlaganih dvanajst osnovnih sklepov. Če o predlaganih osnovnih dvanajstih sklepov, spoštovani prisotni poslanci in poslanke, zahtevate vpoklic institucij za nazaj, kot so ATVP, Urad za varstvo konkurence, če zahtevate vpoklic bank za nazaj, če zahtevate vpoklic organov pregona za nazaj, če zahtevate vpoklic davčnih organov za nazaj, pretekla leta, in če zahtevate v okviru vaših osnovnih dvanajstih sklepov, vpoklic sodnih in preiskovalnih organov za nazaj, potem bi seveda bilo smiselno, da v smislu ohranitve dostojnosti, načelnosti Državnega zbora zahtevamo tudi prepoved nadaljnje prodaje državnega premoženja, dokler Državni zbor ne dobi jasnega odgovora na tri osnovna, nič kolikokrat izpostavljena vprašanja: zakaj prodajati, komu prodajati in pod kakšno ceno prodajati. Gospe in gospodje, 22-krat ste imeli v obdobju 2005, 2006, 2007 in tudi 2008 razpravljati na predlog Poslanske skupine Lipa o tovrstnih zadevah. Vedno znova ste negirali to možnost in onemogočali razpravo. Zato, če zasledujete cilj, ki ste mu izpostavili svojo vsebino razprave v preteklih deset in nekaj urah, potem je to sklep, ki omogoča, da bomo rekli, tako, od zdaj naprej pa se gremo novo igro. Kajti, če boste govorili in rekli, za nazaj bomo pregledovali stvari, za nazaj bomo poklicali vse te institucije, veste, da ni zakonske osnove, veste, da ni ustavne osnove in tudi ni politične volje, ki bo prenehala v trenutku jesenskih državnozborskih volitev. Predlagam, da amandma pod številko 1 k 12. sklepu, predlagan s strani Poslanske skupine Lipa, podprete. Hvala.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za je glasovalo 10, proti 39. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 2 k 12. sklepu. V imenu poslanske skupine, gospod Peče, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Po moji oceni drugi amandma k 12. sklepu kot tudi četrti amandma k 12. sklepu, prvič predlagan s strani Poslanske skupine Zares in drugič s strani Poslanske skupine Lipa, zasleduje prav tako vsebino, ki ste jo na neki deklarativni, zgolj deklarativni ravni izza mikrofonov izražali vsi prisotni poslanci in poslanke Državnega zbora. Torej, kontrolo nad institucijami, ki omogočajo najsi bo input ali output finančnih sredstev, s katerimi so se omogočile tovrstne finančne transakcije. Tekom današnje razprave smo ugotovili, da samo v povezavi z aktualnimi menedžerskimi prevzemi za katere gospod Vizjak ali nenazadnje predsednik Vlade in tudi minister za finance govorijo, da so v nasprotju z zakonom, za kar bi sproti morala ugotoviti Agencija za trg vrednostnih papirjev in Urad za varstvo konkurence, da sta preprečevanje omogočila tako Nova kreditna banka Maribor kot Nova Ljubljanska banka. Z omenjeno uvedbo instituta, kot se imenuje finančna policija, bi tovrstnim zadevam sproti prišli do dna, ampak očitno je prisotnim poslankam in poslancem več pomenilo in bolj zasledujejo cilj tako imenovane neučinkovite razprave v okviru Državnega zbora, kot da bi zasledovali vsebino izgovorjenih besed. Jaz verjamem, da se marsikateremu poslancu v tem trenutku zeha in ne dojema prej izrečenih besed in predlaganega sklepa, vsaj drugega zaporednega v okviru 12. sklepa oziroma amandmaja k 12. sklepu, da se zasleduje cilj tako imenovane finančne policije, ki se je v marsikateri evropski državi izkazal kot pozitiven v zasledovanju, torej tako imenovanega sivega pretoka finančnih sredstev iz ene gospodarske družbe v drugo. V Sloveniji je to toliko bolj aktualno, kajti še zmeraj imamo uzakonjena in "sforsirana" parkirišča kapitala v obliki Soda in Kada, ki vedno znova dobita ščit po eni strani s strani Vlade Republike Slovenije in meč s strani vladajočih poslancev v Državnem zboru. Iz tega naslova bomo in napovedujem v okviru Poslanske skupina Lipa podprli amandma pod zaporedno številko 2 k 12. sklepu. Hvala.
Hvala. Proceduralni predlog, izvolite, gospod Potrč.
Gospod predsednik, jaz menim, da je med drugim, tretjim in četrtim sklepom k tej točki četrti sklep najbolj oddaljen in bi predlagal, da najprej o njem glasujemo, ker zahteva ustanovitev oziroma takojšnjih postopkov ne postavlja pod vprašaj, ostala dva sklepa pa postavljata pod vprašaj in zahtevata, da se preuči ali bi mogoče prišlo do ustanovitve finančne policije. Jaz namreč Vladi ne zaupam, da jo bo ustanovila in nisem za to, da jo proučuje, ampak, da se sprejme sklep, da mora pristopiti k temu.
Torej, nisem še prebral opombe pri amandmaju pod številko 2, ki se glasi: " [[...]]če bo ta amandma sprejet postaneta amandmaja pod številko 3 in 4 brezpredmetna. Vi predlagate, da bi najprej o četrtem?
Najprej bi o amandmaju pod številko 4 glasovali potem pa pod 2 in potem pod 3, ker mislim, da je pod 4 najbolj oddaljen.
Vsi se pa med sabo izključujejo. Dobro. Proceduralni predlog. Izvolite, gospod Lahovnik.
Jaz sicer spoštujem to, kar je kolega Potrč povedal, ampak vsi sklepi niso enaki. Namreč, ta naš predlog, ko govorimo o ustanovitvi finančne policije izrecno govori tudi o tem na kakšen način se imenuje in mi pravimo, spoštovani gospod Potrč, če bi prebrali bi videli, da bi predstojnika imenovala Vlada v soglasju s Komisijo Državnega zbora za nadzor javnih financ, to se nam zdi bistveno. Tega v preostalih sklepih ni. Če je pripravljenost, smo za to, da skupaj oblikujemo, kot Državni zbor, če hočete, pobudo, da se to spremeni v zahtevamo, ampak ta zadnji del je ključen. Mi pač menimo, da finančna policija, ki bi bila izključno pod izvršno vejo oblasti in ne bi imela zakonodajne veje oblasti, ker ima v telesu, kjer ima opozicija večino, pa katerakoli bi bila, leva ali desna. Skratka, da ta zakonodajna veja ne bi imela nobene vloge, bi lahko bila dvoumna. In zato je tisti zadnji del za nas zelo ključen. Posebej pričakujemo in tudi glede na besede predsednika Vlade verjamem, da bo prišlo do ustanovitve takoj, tudi zato, ker gospod Tanko prikimava, tako da jaz predlagam, da gremo po vrsti.
Vsekakor ni velike bistvene razlike in se bomo držali pregleda, kot ste ga dobili na mizo. To se pravi, sedaj bomo glasovali o amandmaju pod številko 2. Še kdo želi obrazložiti v lastnem imenu? Gospod Lahovnik, ali v svojem imenu? V imenu poslanske? Prej je bilo proceduralno. Izvolite.
Hvala lepa. Sklep, ki smo ga predlagali v Poslanski skupini Zares temelji na podmeni, da je ustanovitev finančne policije nujna, pri čemer menimo, da bi morali integrirati v dele kriminalistično policijo za gospodarski kriminal, inšpekcijski del Davčne in Carinske uprave Republike Slovenije, jim zagotoviti preiskovalna pooblastila za odkrivanje kaznivih dejanj na njihovem področju. Pri tem je bistvena neodvisnost in avtonomnost delovanja tega organa, zato je ključno, da bi predstojnika imenovala Vlada v soglasju s Komisijo za nadzor javnih financ. Ker ima vsakokratna opozicija, kot vemo, po novem Poslovniku tudi večino. In je to na nek način tudi porok, da ne glede na to, če hočete, kaj se bo jeseni zgodilo, leva ali desna opcija, da bomo dobili dejansko neodvisno inštitucijo, finančno policijo, ki bo nek verodostojni organ, tudi iz tega vidika, da ne bo političnega vpliva pri tem organu. Menimo, kot sem dejal, da takšno inštitucijo potrebujemo. Posebej bi izpostavil, da bi jo seveda bilo potrebno organizacijsko uvrstiti v sestavo Ministrstva za finance, pri čemer bi bili pripadniki finančne policije, seveda, bi morali imeti policijska pooblastila značilna za kriminaliste nadgrajene s pooblastili inšpektorjev Davčne uprave Republike Slovenije in pooblaščenih oseb Carinske uprave Republike Slovenije. SlednjI sicer že delujeta v okviru Ministrstva za finance. Vendar menimo, da bi za učinkovito delovanje organa bilo potrebno te inštitucije povezati. Tudi sedaj vidimo, da pravzaprav ni ustrezne institucije, ki bi učinkovito ugotavljala na eni strani premoženje, na drugi strani pa denarne tokove. Torej, kako je bilo to denarno premoženje, finančno premoženje dejansko ustvarjeno. In če bi dejansko integrirali tukaj, tako kot predlagamo, inštitucije davčne, carinske uprave in pa seveda inštitucije, ki se ukvarjajo z gospodarskim kriminalom, bi lahko tako oblikovana finančna policija to tudi učinkovito počela. Mi tudi glede na današnjo razpravo pričakujemo, da bo sklep podprt. Veseli nas, da so tudi kasneje v razpravi ostale poslanske skupine večinoma izražale podporo temu. In če bo temu tako, potem bo rezultat današnje seje tudi to, da bomo prišli do nekega konstruktivnega predloga in da ne bo rezultat samo to, da se medsebojno obtožujemo tukaj že cel dan, kdo je za kaj odgovoren, temveč bomo dejansko tudi ustvarili neko dodano vrednost, če hočete, korak naprej v boju proti korupciji in klientalizmu. Hvala lepa.
Hvala. V lastnem imenu, gospod Peče.
Hvala lepa. Ne bom rekel, da me je vsebinsko zmedla obrazložitev glasu kolega Lahovnika. Rad pa bi izpostavil, da se delno, vsaj pri moji odločitvi, ne morem strinjati z njegovo, torej avtorsko obrazložitvijo. Po mojem trdnem prepričanju je seveda zagotovitev finančne policije temelj posebnega akta, ki bi ga naša država v primeru sprejema kateregakoli amandmaja, pa naj si bo pod zaporedno številko dva, tri ali štiri, morala sprejeti. Specifikacija in definicija samih postopkov v okviru predlaganih sklepov, kot jih imamo danes, pač se moramo zavedati, da ne bo zadostovala za vzpostavitev temeljev. Ne glede na to pa bi rad izpostavil, da mi je ravnokar poslanski kolega Zagorac tudi poudaril, da bi bilo mogoče smiselno vzeti pred tem amandmajem 45 minut odmora, ravno v povezavi z razjasnitvijo teorije, ki jo je ravnokar izpostavil kolega Lahovnik. Po drugi strani pa seveda pričakujem, da bo v primeru neizglasovanja amandmaja pod zaporedno številko 2, sprejet vsaj amandma pod zaporedno številko 3 oziroma 4, v tem primeru seveda ne bomo vzeli omenjene pavze. Hvala.
Glasujemo. Oprostite, prekinitev. Gospod Kokalj je še prosil za obrazložitev v lastnem imenu.
Ja, se opravičujem. Danes še nisem govoril toliko, da se ne bi kdo preveč jezil. [[...]] [[Oglašanje v dvorani.]] [[...]]Prosim? Ali lahko? Gospodje, gospe, gospodične, lahko? Boljše da ne [[...]]
Dobro, gospod Kokalj izvolite v lastnem imenu.
[[...]]ampak bom vseeno. Ja v lastnem imenu.
Ja, izvolite.
Jaz bi samo to rad rekel, da se mi zdi popolnoma irelevantno kaj piše v teh sklepih, ki jih danes sprejemamo. Jaz mislim, da noben od teh sklepov, ki so predlagani, ne povzema tega, kar bi dejansko razprava v Državnem zboru morala proizvesti. Mi smo zakonodajni organ, mi sprejemamo zakonodajo, mi nadziramo delo Vlade. V teh sklepih bi moralo biti evidentno napisano, kaj konkretno Vlada ni storila prav, kaj mora narediti drugače, kateri zakon in kako bomo spremenili in kje je to pomanjkljivo. Zato lepo prosim, to je moj apel, po moje, tudi v imenu kakšnega državljana, da si pretirano ne jemljemo časa s temi formulacijami, ker vsi vemo, da zato bistveno drugače v zvezi s tem problemom ne bo nič. In tu se mi na nek način zdi, da degradiramo vlogo Državnega zbora. Sprejmimo zakon, ki bo situacijo popravil oziroma razrešimo ministra, ki ne dela v redu, če je kriv minister. Sodne veje oblasti pa itak ne moremo nadzirati, to pa je problem, ki ga sam vidim in težko je kontrolirati ali sodna veja oblasti dejansko sodi v skladu z zakonodajo, ki jo sprejemamo. Hvala lepa. Saj ne bom več govoril.
Hvala. Glasujemo. Glasovanje o amandmaju teče. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 37. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na amandma pod številko 3 k 12. sklepu. Če bo ta amandma sprejet postane amandma pod številko 4 brezpredmeten. Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Peče.
Hvala lepa. Glede na vsebino Poslovnika Državnega zbora predlagam, da amandma pod zaporedno številko 4, glede na odmaknjenost, obravnavamo pred amandmajem pod številko 3. Prvi argument. Drugi argument. Če pogledamo časovnico vložitve posameznega amandmaja, vidimo, da je bil amandma pod zaporedno številko 4 vložen pred amandmajem pod zaporedno številko 3. Prav tako, če pogledamo vsebino obeh amandmajev, ki se razlikujeta v vsebini ene besede, lahko ugotovim, da amandma pod zaporedno številko 4, oznako je dobil s strani strokovnih služb Državnega zbora, katerih avtorstvo poznamo, govori, da se nemudoma začne s postopkom ustanovitve finančne policije. Amandma pod zaporedno številko 3, ki je predlagan s strani vladajočih strank, govori, da se prouči možnost. Torej iz tega naslova odmaknjenosti bi Državni zbor moral upoštevati svoja pravila igre in pravila igre, ki veljajo v okviru zakonodajnega postopka. To je moj proceduralni predlog, gospod predsednik Državnega zbora, da najprej glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 4, aktualno številko 4, in šele nato preidemo na amandma, predlagan s strani koalicijskih oziroma se opravičujem, poslanskih skupin SDS, NSi, SLS. Hvala.
No, ta predlog je že bil, in ker ni tako bistvenega pomena, po kakem vrstnem redu glasujemo o teh dveh amandmajih, sem že odločil, da se držimo pregleda amandmajev, kakor so bili dani na mizo. Lahko pa spremenimo vašo pobudo v proceduralni predlog, in dajem torej na glasovanje, ali najprej glasujemo o četrtem amandmaju. Glasujemo o proceduralnem predlogu, ali najprej glasujemo o četrtem amandmaju. Navzočih je 53 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 9. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je proceduralni predlog sprejet. Zato bomo najprej glasovali o četrtem amandmaju oziroma amandmaju pod številko 4. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine, izvolite, gospod Peče.
Hvala lepa. Resnično nočem zavlačevati seje Državnega zbora. Verjamem, da tako dojemate tudi vsi prisotni poslanci in poslanke. Želel bi vas dodatno opozoriti, da v okviru predlaganih sprememb k predlaganemu sklepu oziroma sklepu, sprejetem na matičnem delovnem telesu, v okviru Poslanske skupine Lipa zasledujemo, prvič, transparentnost, drugič, tako imenovano kredibilnost vseh partnerjev v postopku, torej partner v postopku s strani Vlade Republike Slovenije, potencialnih prevzemnikov, in tretjič, kar je najpomembnejše, aktualnih nosilcev gospodarskega odločanja v okviru naše države. Iz tega naslova predlagamo, da se za prvim odstavkom doda drugi odstavek, ki se glasi, citiram, "Državni zbor Republike Slovenije predlaga Vladi Republike Slovenije", predlagamo seveda zaradi tega, ker je ločenost veje oblasti v ustavi zapisano do te mere, da ne moremo tega narekovati, lahko samo predlagamo, ampak tovrstno sooblikovani tudi osnovni sklepi, ki jih je predlagala koalicija v Državnem zboru in sicer vsebina, "da nemudoma začne s postopki ustanovitve finančne policije". Po mojem trdnem prepričanju bi tovrsten predlagan in pa sprejet sklep ob sprejetem sklepu, ki smo vam ga ponujali prej, torej ob enkratni zaustavitvi postopkov privatizacije, dokler ne dobimo odgovora na tri ključna vprašanja, preprečil, da bi se čez štiri leta ponovno našel junak Državnega zbora ali Vlade Republike Slovenije, ki bi nakazoval na aktivnost razpršila WD-40. Hvala.
Hvala. Obrazložitev v lastnem imenu, gospa Lavtižar Bebler.
Hvala lepa gospod predsednik. Torej ta amandma je sicer čisto simpatičen, ker sem razumela, da se nekako vsi nagibamo k temu, da bi podprli ustanovitev finančne policije v Sloveniji, vendar pa je ta amandma po mojem nesprejemljiv, zaradi tega, ker ni mogoče nemudoma začeti s postopki ustanovitve finančne policije, ker za to ni zakonite podlage. V naši zakonodaji ni finančne policije in torej je nemogoče začeti nemudoma s postopki za ustanovitev finančne policije.
Hvala. Gospod Zagorac.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Glede na to, da prihajajo pobude za ustanovitev finančne policije kar okrog in okrog, in vsi si več ali manj pripisujete avtorstvo, bi rad poudaril, da bom ta amandma Poslanske skupine Lipa podprl. Mislim, da je ta amandma tisti, ki je najbolj "eksakten", in ki tudi pravi oziroma predlaga Vladi, naj nemudoma začne s postopki oblikovanja zakonodaje, da se ustvarijo pogoji, da se ustanovi finančna policija. Saj tako se razume. In verjamem, da bodo v koaliciji rade volje podprli. Obstaja pa med njima bistvena razlika, med amandmajem pod številko tri in amandmajem, ki ga predlaga Vlada oziroma vladna koalicija. Vi predlagate, da se proučijo možnosti. Proučevanje možnosti lahko v tej vladni koaliciji traja do volitev. Ne, nemudoma proučite možnosti. Mislim, to je tako, kot da bi. Ali ja ali pa ne. Ampak, vse za to, da se ustanovi, torej boste z veseljem podprli naš amandma in bomo končno v Sloveniji dobili en organ, ki bo lahko, bom rekel, nadziral korupcijo, klientelizem, vas, nas, njih, kogarkoli pač omenjate. Seveda, tudi kolege iz Socialnih demokratov pozivam, da podprejo ta amandma, zdaj ko ste dobili to obrazložitev. Mislim, da je bila dovolj jasna in dovolj "eksaktna". [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Tako, da mislim, da bo Vlada Republike Slovenije pred to nalogo, da bo mogla ustanoviti finančno policijo. Hvala.
Hvala. Gospa Žgajner Tavš.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Proučevanje možnosti za ustanovitev finančne policije, kolikor mi je poznano, je potekalo že v mandatu prejšnje vlade. Zato tisti, ki ne poznate rezultatov tega proučevanja, poglejte, kakšni so izsledki teh analiz, ki so bile opravljene. Jaz poznam celo osebo, ki je danes del te vladne koalicije, ki ji je bilo v preteklosti naloženo, da pripravi zakon, zakon o ustanovitvi finančne policije. Se pravi, ne govorite o tem, da je potrebno danes proučevati možnosti, ali lahko v našem pravnem sistemu sprejmemo, pripravimo zakon in ustanovimo finančno policijo. Izsledki so narejeni, celo osnutki zakona so že bili pripravljeni. Ampak je na oblast prišla ta vlada in zakon, ki je bil v osnutku pripravljen, je romal v predal in je tam ostal zaklenjen. Zato pravim, podprimo ta amandma, in pokažimo vsi skupaj ali pa naj pokažejo tisti, ki pravijo, da jih je veliko v hlačah, koliko dejansko jih je v hlačah, koliko jih je zato, da naredijo korak naprej v boju zoper korupcijo, če hočete. Slišali smo, da bo od danes naprej drugače. To pravijo nekateri vladni poslanci. Če je temu res tako, potem podprite amandma, o katerem glasujemo danes. Jaz pravim, analize so bile opravljene, tudi zakonski osnutki so že nekje v, jaz se bojim, da v vladnih predalih.
Hvala. Tudi za ta amandma velja, če bo sprejet, potem postane amandma pod številko 3 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 55 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti 32. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 32.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 3 k 12. sklepu. Glasujemo. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 1. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z glasovanjem o amandmajih in prehajamo na odločanje o predlogu sklepov v celoti. Proceduralno, gospod Zagorac, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Verjetno velja še zmeraj tista praksa, da najprej napovem proceduralno, potem mi boste pa dovolili dve minuti pa kolikor mi bo ostalo časa za obrazložitev, zato se bom te vaše prakse, ki je samo vaša, držal. V Poslanski skupini Lipa napovedujemo obstrukcijo ob glasovanju k preostalim sklepom te vaše seje o korupciji, klientelizmu in pa vsemu ostalemu. Zdaj pa verjamem, da lahko tudi obrazložim. Tako plehko kot je bila nastavljena ta seja, na kateri je potekal več ali manj dialog med gospodom Grimsom in Vlado Republike Slovenije, se pravi sami s sabo ste se pogovarjali več ali manj, tako plehki so bili sprejeti amandmaji k predlaganim sklepom. Sprejeli smo en amandma, za katerega ne morete verjeti, kdo je bil njegov predlagatelj - vladna koalicija te države oziroma najmočnejša koalicijska stranka. In veste kaj pravi, veste kaj nalaga tej vladi, ki se bori proti korupciji, naj prouči možnosti. Mene samo skrbi, zakaj niste predlagali že amandmaja, naj prouči ali je ta vlada mogoče kje povezana z domnevno korupcijo in klientelizmom v naši državi. Verjetno bi izsledki trajali tako dolgo kot bodo trajali izsledki za uvedbo finančne policije. Še enkrat vam povem, v razvitih evropskih državah, katerim predseduje Svet Evrope, Janez Janša, padajo vlade in ne opozicije, ko gre za korupcijo, klientelizem in pranje denarja. To sejo ste naredili sami zase za lastno promocijo, ampak malo prehitro. In ko govorimo o korupciji in klientelizmu in pa pranju denarja, od nobenega od vas junakov, hrabrih borcev sklicevanja na prejšnjo oblast nisem slišal besede Paloma, Slovenska industrija jekla in še kakšno drugo podjetje kot recimo Splošna plovba na Primorskem. Tam je pa vse čisto, ali kako? Za njih pa ti sklepi ne veljajo, njih bo tudi preučevala finančna policija, ali je bilo vse prav ali ne. Ne glede, beli ali rdeči na oblasti, korupcija v tej državi nobenemu nič ne prinaša. Srečo imamo v Poslanski skupini Lipa, da nismo bili del nobene vlade. Vi pa ste ravno tako namazani z maslom oziroma s korupcijo in klientelizmom kot tisti, ki jim to najbolj očitate. Hvala.
Hvala. Slišali ste, Poslanska skupina Lipa bo obstruirala glasovanje o sklepih. Obrazložitev, gospod Veber. Proceduralno ali obrazložitev? Obrazložitev v imenu poslanske? Ne, v lastnem imenu.
Hvala za besedo. Želim obrazložiti glas pri teh sklepih in opozoriti na pravzaprav res neverjetno visoko neresnost pri današnji razpravi, kajti 10 sklep, recimo, govori o tem, da bo Vlada Republike Slovenije v roku 30 dni Državni zbor seznanila z ugotovitvami in potem predlagala tudi najkasneje v 60 dneh sprejem morebitnih potrebnih zakonov. Naj spomnim, da 15. julija pade zastavica glede rednega delovanja Državnega zbora. Samo toliko v pomislek glede vseh teh rešitev, ki jih ponuja SDS. Želim pa dodatno opozoriti še na 6. in 7. točko, da ne bo pomote, če želite izglasovati te sklepe, da se prouči tudi druge primere. Želim opozoriti še na en primer, in sicer gre za podjetje oziroma družbo FMR iz Idrije, za katero je Kapitalska družba leta 2003 ugotavljala, da je vrednost delnic petkrat večja kot je knjigovodska vrednost teh delnic. Decembra leta 2007, torej pod to vlado, je ta ista Kapitalska družba ugotovila, da bo prodala delnice podjetja FMR po vsega dve tretjine vrednosti knjigovodske vrednosti. Torej za osemkrat manjšo vrednost, s čimer je oškodovala nekje za milijon evrov delničarje te družbe. Bila je kvalitetnejša ponudba. Gospod Toplak je za to vedel, Vlada je za to vedela, in seveda pričakujem, da bo tudi ugotovljena odgovornost v skladu s sedmim sklepom. Sam ne bom nasprotoval tem sklepom. Želim pa opozoriti na to, da ne bi ta primer ostal neopažen. Hvala.
Hvala. Še kdo? Ne. Glasujemo. Glasovanje o sklepih v celoti, teče. Navzočih je 55 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 2. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da so sklepi sprejeti. Zaključujem to točko. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, spoštovane poslanke in poslanci. In sicer to je na OBRAVNAVO SKLEPA O SPREMEMBI OZIROMA NA PONOVNO GLASOVANJE O SKLEPU O SPREMEMBI IN DOPOLNITVI SKLEPA O DOLOČITVI ŠTEVILA MEST POSLANSKIH SKUPIN V DELOVNIH TELESIH DRŽAVNEGA ZBORA REPUBLIKE SLOVENIJE IN O DOLOČITVI POSLANSKIH SKUPIN, KI JIM PRIPADAJO MESTA PREDSEDNIKOV IN PODPREDSEDNIKOV DELOVNIH TELES DRŽAVNEGA ZBORA. Besedo dajem predstavniku predlagateljev zahteve, gospodu Miranu Potrču, za predstavitev stališča. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Odločanje Državnega zbora o Predlogu sklepa za dopolnitev sestave Ustavne komisije smo predlagali zaradi tega, ker menimo, da je predlog pripravljen nekorektno in proti pravilom, ki veljajo v Državnem zboru za oblikovanje delovnih teles. Eden od kriterijev za oblikovanje delovnih teles je tudi upoštevanje velikosti poslanske skupine in dejstva, da imajo vse poslanske skupine približno enak delež v delovnih telesih. Z razširitvijo članstva iz Slovenske nacionalne stranke, bi dobila Slovenska nacionalna stranka daleč nadproporcionalen delež. Mi smo na Kolegiju predlagali, da če želi imeti člana v Ustavni komisiji, nimamo nič proti, potem pa naj umakne enega svojega člana iz drugega delovnega telesa. Predsednik Državnega zbora je ugotovil, da bi to bilo korektno, ker smo tako tudi doslej počeli, vendar je kasneje odločil, da je tudi ob nasprotovanju Slovenske nacionalne stranke njihov predlog sprejemljiv. Jaz mislim, da ni in da kaže, čeprav je samo štiri mesece do konca dela tega Državnega zbora, spoštovati enaka pravila za vse in zato zavrniti ta predlog, potem pa naj se Slovenska nacionalna stranka odloči ali bo dopolnila Ustavno komisijo in kje drugje umaknila enega svojega člana. Hvala.
Hvala. Ob tem vas obveščam, da je gospod Jožef Školč napovedal v imenu poslanske skupine obstrukcijo pri glasovanju pri tej točki. Po poslovniku ob ponovnem glasovanju sklepa, ki ga je sprejel Kolegij, ni razprave ne obrazložitve glasu. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev, za 42, proti 12. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem 37. izredno sejo Državnega zbora. Zahvaljujem se vam za potrpežljivost in lahko noč, čeprav bo noč kratka.