Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam z nadaljevanjem 5. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Zmago Jelinčič Plemeniti, Vili Rezman, Joško Godec, Matjaž Zanoškar, Marijan Pojbič in Danijel Krivec. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PROBLEMATIKE PODFINANCIRANOSTI RTV SLOVENIJA IN KULTURNIH VSEBIN NA JAVNI RTV TER POROČILA O DELU NADZORNEGA SVETA RTV SLOVENIJA V LETU 2008. Gradivo problematike podfinanciranosti RTV Slovenija in kulturnih vsebin na javni RTV je v obravnavo zboru predložil Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino, Poročilo o delu nadzornega sveta RTV v letu 2008 pa Nadzorni svet RTV Slovenija. Besedo dajem predsednici odbora mag. Majda Potrata za dopolnilno obrazložitev gradiva. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica, spoštovani predstavnik nadzornega sveta. Poslanke in poslanci. V teh petih minutah bi vam morala predstaviti dve poročili, zato dovolite, da se samo bežno sprehodim skozi obe, saj ju imate v natisnjeni obliki in morebiti še kakšno stvar dodatno pojasnim. Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino je na 4. redni seji 24. februarja 2009 obravnaval gradivo z naslovom Obravnava problematiko podfinanciranosti RTV Slovenija in kulturnih vsebin na javni RTV, ki ga je na podlagi drugega odstavka 17. člena Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo v obravnavo predložil Nacionalni svet za kulturo. Vabljeni na sejo odbora so bili vsi, ki jih je k tej točki povabil tudi Nacionalni svet za kulturo. Odbor je najprej prisluhnil poročevalcu Mitji Čandru, ki je v imenu Nacionalnega sveta za kulturo povedal, da so že večkrat posvetili posebno pozornost kulturi znotraj televizijskih in radijskih programov. Po ugotovitvah Nacionalnega sveta za kulturo, pa je osnovni problem iz katerega izhajajo težave, tako finančne kot konceptualne narave, odločitev, da je RTV prispevek ves čas nominalno enak. Po njegovem mnenju poteze, s katerimi je vodstvo RTV reagiralo na težave v zvezi s podfinanciranostjo, niso bile primerne. Posledice teh so marginalizacija oddaj o kulturi in posredovanje uspešnih komercialnih oddaj v tako imenovanem "prime-timeu". Javna radiotelevizija pa ne more tekmovati s komercialnimi televizijami na njihovem terenu na tak način, da se z njimi spusti v neko brezobzirno tekmo za gledalce. Nacionalni svet za kulturo želi, da bi se kultura čim bolj integrirala v vse sfere televizijskih programov, saj je slednja lahko generator razvoja neke družbe. Svoje stališče do te teme je povedala tudi ministrica za kulturo. Samo za sklep, glede sredstev, ki jih RTV Slovenija prejme iz RTV prispevka, je pojasnila, da predstavljajo kar 67% celotnega proračuna RTV, z rebalansom proračuna pa naj bi se prispevek povečal za en evro. Opozorila je, da je ta evro nujen za boljše poslovanje javnega zavoda in za sanacijo trenutnega stanja. V razpravi so člani in članice Odbora največ pozornosti namenili prisotnosti kulturnih vsebin na javni RTV, napovedanemu povišanju RTV prispevka, nenamenski porabi namenskih sredstev za digitalizacijo, komercializaciji RTV Slovenija, javnemu interesu RTV in racionalizaciji programskega sveta RTV. Odbor je tudi sprejel dva sklepa. V enem od njih predlaga Državnemu zboru, da opravi razpravo. Predvidena je bila za 25. marca 2009, to se pravi, da bi bila še pred obravnavo rebalansa, zato je odbor tudi predlagal, da Državni zbor sprejme sklep, za katerega pa ste v gradivu k tej točki že dobili tudi predlog amandmaja. Amandma je odgovor na pozno obravnavo te točke, ker sta rebalans in ZIPRO že sprejeta. V nadaljevanju je Odbor na 5. seji 7. aprila in prvem nadaljevanju 9. aprila obravnaval tudi Poročilo o delu nadzornega sveta RTV Slovenija v letu 2009, ki ga je na podlagi 27. člena Zakona o Radioteleviziji Slovenija v obravnavo predložil Nadzorni svet RTV Slovenija. Pri delu Odbora so sodelovali predstavnik predlagatelja namestnik predsednika nadzornega sveta Tomaž Glažar, ministrica in vodstvo RTV-ja. V poročilu imate tudi zapisano kakšna predloga sklepov; prvotno jih je bilo pet; predloga tretjega in četrtega sklepa sta povzročila obstrukcijo opozicije in ob obstrukciji poslank in poslancev SDS, SLS in SNS so bili sprejeti štirje sklepi, od katerih je za to obravnavo pomemben četrti. Imate tudi revizijsko poročilo in to poročilo Nadzornega sveta je tudi del točke, o kateri danes razpravljamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem predsedniku Nadzornega sveta RTV Slovenija gospodu Francu Orešniku, za dopolnilno obrazložitev Poročila o delu Nadzornega sveta RTV Slovenija v letu 2008. Prosim.
Spoštovani! Najprej lep in prijazen pozdrav v imenu Nadzornega sveta Javnega zavoda RTV Slovenija. V času, ki mi je odmerjen, vam želim v nekaj osnovnih obrisih podati nekatere ključne poudarke našega delovanja v preteklem letu. Najprej želim in moram posebej izpostaviti, da je bilo naše delo vseskozi usmerjeno v spoštovanje in sledenje veljavni zakonodaji. Delali smo v skladu z načeli in pristojnostmi, ki so opredeljene v statutu, in smo o svojem delu redno in sproti obveščali pristojne institucije. Naše delo je bilo proaktivno, naše delo je bilo neodvisno, naše delo je bilo strokovno in ažurno, skratka, z eno besedo, odgovorno, kot se to zahteva od delovanja nadzornih svetov, še zlasti v teh kriznih situacijah. Nadzorni svet ugotavlja, da je bilo finančno poslovanje javnega zavoda v preteklem letu pozitivno. Pozitivno pa je finančno poslovanje tudi v prvem trimesečju letošnjega leta. Javni zavod je v obdobje krize, ki je konec lanskega leta zajela svetovno gospodarstvo, vstopil v likvidnem stanju in finančno močan, in to kljub dejstvu in potrebi po pokrivanju povečanega deleža stroškov dela zaradi prenove plačnega sistema. Za dosego pozitivnega rezultata je zavod izvedel številne varčevalne ukrepe v obliki nižanja stroškov, predvsem poslovnih stroškov, in iskanja načinov za povečanje prihodkov. Da so računovodski izkazi resničen in pošten prikaz finančnega položaja in stanja zavoda, potrjuje tudi opravljeno revizijsko poročilo; to poročilo pa je bilo opravljeno v skladu z mednarodnimi standardi o revidiranju. Nadzorni svet je pregledal vsa področja delovanja in poslovanja javnega zavoda, na katere je opozarjalo tako Računsko sodišče, revizijske hiše in tudi Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino Državnega zbora in zahteval ukrepanje vodstva. Določene pomanjkljivosti so že bile opravljene, določene pa so še v fazi izvajanja, kajti za njihovo realizacijo je potrebno daljše časovno obdobje. Pozornost nadzora in ukrepanja je bila usmerjena tudi v izpolnjevanje zakonske zahteve po ločeni in transparentni porabi javnih sredstev za potrebe izvajanja javne službe in tudi za področje kadrovske politike, še zlasti tematiki zaposlovanja honorarnih sodelavcev, ker smo prav tako sprejeli številne ukrepe, ki pa so in pa sklepe, ki so v fazi realizacije. Posebej pa je bilo naše delo usmerjeno v nadzor nad porabo razvojnih sredstev, ki so vezana v delnicah Eutelsat in obveznicah Republike Slovenije in to v skladu s triletnim načrtom in merilih za porabo. Poudarjam, da smo porabo teh sredstev potrjevali na predlog vodstva za razvojne projekte, za programske projekte pa smo pridobili soglasje Programskega sveta. V primeru, da smo ugotovili odstopanja od zastavljenih ciljev, smo zahtevali ukrepanje odgovornih, in to v smislu omejitve porabe sredstev, njihove prerazporeditve ali pa celo vrnitve nazaj v sklad razvojnih sredstev. Nadalje želim na tem mestu posebej poudariti, da do zdaj ni bila prodana nobena delnica Eutelsata. Njihova tržna vrednost konec lanskega leta, je znašala cca. 42 milijonov evrov. Res pa je, da je bilo v letu 2008 prodanih za 4,2 milijona obveznic Republike Slovenije. Dosedanji razvojni projekti so bili pretežno financirani iz donosov vezanih sredstev v obveznicah in delnicah ali pa iz sredstev tekočega poslovanja javnega zavoda, kar pomeni, da sedanja skupna vrednost razvojnih sredstev povsem zadošča za dokončanje projekta digitalizacije in ostaja temu tudi namenjena. Da zaključim; ne glede na velikost javnega zavoda in razpršenost njegove dejavnosti ocenjujem, da je Nadzorni svet s svojimi aktivnostmi delovanja dosegal visoke standarde nadzora, ki jih izpolnjuje malo nadzornih svetov in sem prepričan, da lahko te standarde samo še nadgradimo, vendar zgolj in s podporo vseh nas, ne glede na politično pripadnost, kajti Slovenija potrebuje javno nacionalno televizijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavnici Vlade za uvodno obrazložitev mnenja. Besedo ima gospa Majda Širca Ravnikar, ministrica za kulturo.
Spoštovani. "Samo 7 tisoč evrov stane boljša kamera od te, ki jo imam," je včeraj dejal neki snemalec, ki se je mučil z neko staro kamero: "Prenova vstopne avle RTV Slovenija pa je stala 750 tisoč evrov," je rekel. Zanimiva, zelo povedna parabola na stanje v RTV Slovenija. Zanima nas, če kdo meni, da je bila ta prenova potrebna oziroma nepotrebna. Zanimati pa nas mora, ali je bila na smotrn način odločena torej tudi ali je prav, da je bila plačana iz sredstev, ki so namenjena za razvojne programe, torej iz rezervacij, ki so prihranjene za posodobitev, za digitalizacijo, za tehnološko prenovo. RTV jo namreč mora zaključiti čez par let. Iz te RTV-jevske srebrnine se je namreč z željami Programskega sveta, vodstva in s potrditvijo Nadzornega sveta financiralo mnogo takih zadev: telenovela Strasti, za 1,3%, nanizanka Brat bratu, parlamentarni program, plače, projekt izboljšanja odnosov z javnostmi, nakup prostorov na Komenskega za 4 milijone, itd. O vsem tem ste na Odboru za kulturo spraševali nadzornike in vodstvo RTV Slovenija. Torej, zakaj so v času, ko so na RTV dokazovali, da je, zaradi štiri leta zamrznjenega prispevka in novega plačnega sistema hiša v finančnih težavah, vlagali v projekte, ki so finančne težave zaostrovali, kulturne in podobne vsebine pa zapostavljali? Drago Jančar je lani na Nacionalnem svetu za kulturo ugotavljal, da bi moral postati Radio Slovenija kulturna institucija "par excellence". Rekel je: "Kot smo ugotavljali že na razpravi o kulturi po programih Televizija Slovenija, je mogoče tudi v radijskih programih opaziti, da kultura izginja iz osrednjih informativnih oddaj." Tako je dejal. Povedano je bilo, da je bila razprava na Odboru za kulturo v Državnem zboru pred kratkim politični linč javnega zavoda. Toda ne politika, temveč avtoriteta s področja kulture so v okviru NSK-ja že pred časom opozorile na marginalizacijo oddaj o kulturi, na krčenje izvirne lastne produkcije in na širjenje vprašljivih komercialnih vsebin. Opozarjali so, "da bi si morala javna televizija prizadevati za gledalca na kulturen način in da ga ne bi smela podcenjevati in poniževati s populizmom." In še naprej citiram: "RTV je izgubila bitko s komercialnimi televizijami. Morali bi jo razbremeniti nekaterih vidikov komercializacije," so zapisali v odprtem pismu celo člani Programskega sveta RTV Slovenija z gospodom Grando, Štuhecem, Kosom, Grillom in drugimi na čelu. Ko je prišlo do zamenjave oblasti, je prišlo do odmrznitve RTV prispevka, ki ga politični diktat vlade Janeza Janše vse od referenduma dalje ni želel spremeniti. Prispevek smo oziroma ste vi ob rebalansu odmrznili zato, da bi se zavod obrnil k tistim načelom, zaradi katerih je RTV v interesu celotne javnosti. Hoteli smo, hoteli ste, ustaviti trend izčrpavanja tistih rezerv, ki bi jih morala RTV vlagati v razvoj. Želeli smo, želeli ste zaustaviti trend, kjer je denar za licenčne oddaje, kot je Piramida, šel iz razvojnih sredstev, kjer je lastna produkcija avdiovizualnih del neodvisnih producentov, ki jo zahteva edina direktiva na področju kulture, še danes ostala nedosežena. Mnogo argumentov je bilo za višji prispevek, tudi ta, da se kultivira program. Mogoče smo, mogoče ste s povišanjem prispevka pogasili le del ognja, mogoče, ognja je namreč še preveč in o njem je treba spregovoriti. Tudi zato, da bo iz tega dialoga nastal boljši zakon, kot ga imamo zdaj, in ga pripravljamo. Vodstvo RTV meni, da je bila razprava na odboru brez argumentov. Toda pozor, vsak zapisnik Nadzornega sveta je poln argumentov; več jih je tam kot v naročeni hišni reviziji, kjer se revizorji na koncu distancirajo od lastnega revizorskega dela. In zapisniki Programskega sveta so tudi polni argumentov in pomenljivih razprav, od tega, da v oddaji HriBar ne ločijo med duhovitostjo in vulgarnostjo, do tega, kdo naj bi nastopal na Emi. Računsko sodišče nas je včeraj seznanilo z nesmotrnim razdeljevanjem proračunskega denarja iz tako imenovanega sklada za pluralizacijo medijev. Potrdili so očitke kritikov tega sklada, kritikov, ki so jim v prejšnji vladi pripisovali politično noto. Enako je danes, ko na televiziji in v opoziciji menijo, da je vsak dvom že političen oportunizem. Zato je treba vedeti nekaj: ko pristojne institucije [[...]]
Gospa ministrica, čas se je iztekel. Zaključite misel, prosim.
[[...]]stopijo v drobovje računskih bilanc, jim je treba verjeti. In o tem boste glasovali.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Ljubo Germič v imenu Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica, predsednik Nadzornega sveta RTV Slovenija, spoštovane kolegice in kolegi. Nacionalni svet za kulturo je v preteklih letih večkrat obravnaval problematiko podfinanciranosti RTV Slovenija in kulturnih vsebin na javni RTV. O pobudi, da o navedeni problematiki razpravlja tudi Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino je posredoval tudi gradivo, v katerem predstavlja ugotovitve in sprejete sklepe. Tako je med drugim sprejel tudi ugotovitev oziroma sklep, da je RTV Slovenija, kot javni zavod posebnega pomena, dolžna izvajati vrsto funkcij, ki jih predpisuje Zakon o RTV. Nekajletno neusklajevanje prispevka za program RTV Slovenija z inflacijo je povzročilo podfinanciranost zavoda ter posledično pešanje izvajanja posameznih funkcij, tudi takšnih, ki se nanašajo na produkcijo kulturnih vsebin na nacionalnem zavodu. Učinek Zakona o RTV Slovenija, ki ga je sprejela prejšnja koalicija je tako več kot očiten. Janšina vladajoča koalicija ga je na referendumu septembra 2005 propagirala z gesli: "Za boljši program RTV in za nižji RTV prispevek." Obljubljali so torej nižji prispevek ob boljšem programu, a to se ni zgodilo. Nerealne obljube so terjale svoj davek. Na podfinanciranost se je vodstvo odzvalo s komercializacijo, kupovanjem licenčnih oddaj in financiranjem denarja iz obveznic in delnic v komercialne projekte. Dane so bile obljube, da ne bo ponovitev, zdaj pa je ponovitev toliko, da boli glava. Sedaj in že kar nekaj časa se soočamo z negativnimi učinki tega zakona. Soočamo se s komercializacijo, politizacijo in finančnimi problemi RTV Slovenija. Na to nas posebej opozarja odprto pismo nekaterih članov Programskega sveta RTV Slovenija, ki ga lahko razumemo kot nekako izraženo nezaupnico sebi, saj so imeli ves ta čas škarje in platno v svojih rokah. Z izraženim pogledom, tako pišejo, na RTV Slovenija, ki naj bi bila s svojim delovanjem zgled za kulturo naših medčloveških odnosov, kulturo družbenega in družabnega sobivanja ljudi, kulturno obravnavanje naše narave in zgodovinske dediščine, torej naravne in zgodovinske dediščine in za kulturo civiliziranega in demokratičnega dialoga, političnega dialoga, nam sporočajo tudi, da je treba v duhu teh pričakovanj RTV Slovenijo razbremeniti nekulturne komercializacije, v kateri so reklame le vrh ledene gore - torej, ponavljam, reklame le vrh ledene gore -, in da naj RTV Slovenija, kot pišejo, beri, postane tisti medij - torej ni -, na katerega objektivno presojo dogajanj in pojavov v naši nacionalni skupnosti ne bodo oziroma ne bodo mogli vplivati razni kapitalsko politični pritiski. Pravzaprav sodimo, da nam po štirih letih svojega delovanja, ko bi morali preprečiti vse negativne pojave in delovanja, sporočajo, da so soočeni s komercializacijo, politizacijo in s potrebo po sredstvih iz proračuna Republike Slovenije. Ob vseh teh opozorilih o problemih, s katerimi se ubada javna RTV Slovenija, se je treba vprašati po razlogih za takšno stanje. Po mnenju Poslanskega kluba LDS imajo te svoje korenine že v samem načinu sprejemanja in v vsebini Zakona o RTV Slovenija, kar je posledično vplivalo tudi na kasnejše negativne pojave komercializacije in politizacije, kar je vodilo k zmanjšanju zastopanosti vsebin v javnem interesu. Pravzaprav je zelo težko izbrati najboljšega med dokazi za to, na kakšen način se je politika vmešavala v delo javnega zavoda RTV Slovenija, bodisi neposredno bodisi posredno. Poglavitni razlog je že dejstvo, da je Zakon o RTV spisal poslanec, svojega avtorstva pa dolgo ne prizna. Spoštovani kolega Branko Grims je skupaj z nekdanjim ministrom za kulturo dr. Vaskom Simonitijem dve leti zavajal vso javnost v Sloveniji s trditvijo, da so zakon napisali ugledni domači in tuji strokovnjaki. Toda, glejte, avtor Zakona o RTV je on osebno. O tem se je sam pohvalil debelo leto po referendumu ob interpelaciji dr. Simonitija, oktobra 2006. Citiram: "Avtor ni Klemen Jaklič, sem edini avtor zakona od prvega do zadnjega stavka, vključno s tiskovnimi napakami." Kar naenkrat ni več govora o medijskih strokovnjakih. Poslanec Grims, ki slovi po svoji demagoški retoriki, ki spada v stranko, ki slovi po političnem izključevanju, ki je avtor zakona, na vse kriplje zatrjuje, da bo Zakon o RTV nepolitičen. Kdo je lahko verjel v tako pravljico? Žal so ljudje na referendumu o Zakonu o RTV v to verjeli. Danes pa se soočamo s problemi podfinanciranosti in razpravo o problemih, ali javni zavod uresničuje svoje poslanstvo. Opozoril bi tudi na vrsto nerazumnih dejanj v Javnem zavodu RTV Slovenija, ki bi jih lahko povezali s politizacijo. Navedena dejanja so se kazala skozi različne kršitve novinarskih in profesionalnih standardov, ki vsebujejo v glavnem primere delovnih suspenzov, šikaniranj, političnih pritiskov, pristranskosti, posege v programsko vsebino. Naj navedem le nekatere. Suspenz Vide Petrovčič, netoleranco v oddaji Piramida, delovnem suspenzu novinarja radia Slovenije Roberta Škerjanca, zaradi poročanja o aferi Sova, odstavljanju urednika Studia ob 17. Sandija Freliha, potiskanje oddaje HriBar v pozni čas in še bi lahko naštevali. Kot najeklatantnejši primer, primer Vide Petrovčič, ki je odlična gospodarska komentatorka, kot izgleda zdaj je za večno presedlala med voditeljice v omizju, jogi in kulinariki. To je še danes. In kaj je bil njen greh? Le to, da se je zamerila bivšemu Ministrstvu za finance. Po zameri je odgovorni urednik TV Slovenija Rajko Gerič nenadoma ugotavljal, da je delovno nesposobno, neizkušena, tako rekoč lena. Direktor TV Slovenija Jože Možina pa nenadoma začne po predvajanju oddaje Utrip 7. 10. 2006, ko je ministru zastavila domnevno neprijetno vprašanje, ugotavljati enako. V povezavi s finančnim poslovanjem RTV Slovenija pa je treba reči, da smo se s strani vodstva RTV najprej poslušali govorjenje o pomanjkanju sredstev, enaka opozorila je bilo moč slišati v povezavi s podfinanciranostjo RTV Slovenija in tudi kulturnih vsebin s strani Nacionalnega sveta za kulturo. Nato pa smo prejeli izjavo tega istega vodstva z dne 9. 4. 2009, kako je ravnalo kot dober gospodar, da je po dolgih letih zavod posloval brez izgube, s prihodki nad odhodki pa je pokrival izgubo iz preteklih let. Zato se utemeljeno postavlja vprašanje, ali je bilo potrebno povečati prispevek za RTV naročnino za en evro? S spreminjanjem mnenj sedanjega vodstva, pa smo bili priča tudi ob razpravi ob poročilu o delu Nadzornega sveta RTV Slovenija za leto 2008 ter ob obravnavi gradiva, ki ga je na matično delovno telo posredovalo vodstvo RTV Slovenija. Tako generalni direktor gospod Anton Guzej v dopisu Odboru za kulturo, šolstvo in šport, ter mladino z dne 17. 3. 2009 z naslovom Obravnava problematike podfinanciranosti RTV Slovenija in kulturnih vsebin pa javni RTV in nadaljevanje, na peti strani piše, citiram, "Ni odveč zapisati, da zavod doslej ni predal nobene delnice Eutelsata", na naslednji 6. strani pa zapiše, kar ponovno citiram, "Za potrebe modernizacije in digitalizacije tehnoloških postopkov, digitalizacije arhivov in urejanje prostorske problematike RTV centrov smo na RTV Slovenija poleg rednih investicij izvajali več razvojnih projektov, ki so financirani iz dividend in prodaje delnic Eutelsata." Treba je pošteno priznati, da je v razpravi gospod Guzej jasno zatrdil, da ni bila prodana nobena delnica Eutelsata in da gre za napako. A je precej nenavadno, da je tudi v poročilu Nadzornega sveta Radiotelevizije Slovenija posebno poglavje z oznako 2.6 z naslovom "Sredstva iz delnic Eutelsata". Zelo neprepričljiva je bila razlaga, da gre le za sredstva iz dividendnih delnic. Ali gre vedno le za napake in zmote? Kako se potem nadzornemu svetu zapiše v sklep na svoji 27. redni seji 24. julija 2008, da soglaša s predlogom Odbora za nadzor ekonomike poslovanja, da se za leto 2008 izvede revizija vseh projektov, ki so financirani iz naslova koriščenja sredstev obveznic RS in delnic Eutelsata? Tukaj bo zanimiv tudi podatek, koliko je bilo zbranih teh sredstev, teh ni bilo na razpolago glede na višini dividend in na višino investicij iz tega naslova. Nadzorni svet ni v celoti opravil svoje naloge, priznati pa je treba, da je opravil kar veliko dela. Torej, sam ugotavlja v sklepu ob obravnavi Poročila o uporabi razvojnih sredstev leta 2007 na 22. seji 28. februarja, saj tekom poslovnega leta ni zagotovil pravočasnega in tekočega obveščanja s strani vodstva RTV o uporabi razvojnih sredstev po posameznih projektih. Na pomanjkljivosti pri delu nadzornega sveta je mogoče sklepati tudi ob spremljanju odprave napak in nepravilnosti iz revizijskih poročil. Ob tem ni bilo podanega odgovora, ali je bilo uresničeno njihovo naročilo, torej naročilo generalnemu direktorju, da naj imenuje projektno skupino za odpravo pomanjkljivosti. Še vedno so odprta vprašanja o namenski porabi razvojnih sredstev, izvajanja projekta digitalizacije oziroma v nenamensko koriščenje razvojnih sredstev. Še vedno je v zraku odprta dilema dnevne nadaljevanke Strasti in vedno je še odprto vprašanje, ali in zakaj so se razvojna sredstva namenjala tudi za nakup nepremičnin. Čeprav je vodstvo RTV posredovalo revizijsko poročilo o poslovanju javnega zavoda RTV Slovenija za leto 2008 s strani revizijske družbe ABC revizija, le-ta v svojih zaključkih ne daje nobenih zagotovil. Potrebno je ponovno poudariti, ta revizijska ocena v zaključkih ne daje nobenih zagotovil za ravnanje zavoda v zvezi z razvojnimi projekti, javnimi naročili, avtorskimi in izvajalskimi pravicami, produkcijami in koprodukcijami ter tožbenimi zahtevki. Zato v Poslanskem klubu LDS podpiramo sklep matičnega delovnega telesa, da revizijo poslovanja RTV Slovenija opravi tudi Računsko sodišče. Seveda nas k temu, v podporo temu sklepu nas prepričuje tudi dopis, ki smo ga prejeli nedavno, to je s strani Sindikata novinarjev Slovenije, ki govori o nezakonitem ravnanju in spornim ravnanjem v odnosu do vseh delavcev, honorarnih delavcev zaposlenih na RTV Slovenija, kjer nas tudi opozarjajo, da se opozorila Računskega sodišča, ki je opravilo revizijo v letu 2004, s poročilom v letu 2006, da se ugotovljene nepravilnosti niso sanirane, in da se takšno stanje v hiši RTV Slovenija še nadaljuje. V poslanskem klubu LDS bomo podprli tudi sklep koalicijskih poslanskih skupin. Utemeljeno namreč pričakujemo, da bo javna RTV sledila uresničevanju temeljnega poslanstva kot avtonomne institucije nacionalnega pomena, kar pa je bilo ogroženo zaradi neusklajevanja RTV prispevka z inflacijo in posledične podfinanciranosti javnega zavoda. Ob zaključni misli bi dejal, da so zagovorniki Grimsovega zakona z desantom na RTV Slovenija ustvarili mediji, ki jim je in jim še vedno pomaga proizvajati ustrezno obarvano podobo realnosti a jim prej ali slej pomaga tudi pozabiti na realnost sploh. Zaradi vsega tega bremena je smiseln razmislek po novem Zakonu o RTV, ki ne bo utemeljen na izključno politični, temveč na analitično strokovni podlagi z zagotovljenim uresničevanjem javnega interesa v okviru temeljnega poslanstva javnega zavoda RTV Slovenija, kot zavoda posebnega kulturnega in nacionalnega pomena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Proceduralno. Preden dam proceduralno, naj samo pojasnim, da predstavitev stališč poslanskih skupin praviloma ne prekinjam in ne opozarjam predstaviteljev. Vsi, ki ste bili omenjeni, ali boste še omenjeni, ali se boste počutili prizadete, boste imeli v razpravi več kot dovolj časa in možnosti, da odgovorite na to. Proceduralno prosim, gospod Jožef Jerovšek.
Ja, gospod predsednik, nadaljevanje tega kar ste začeli sami, zavedate se, da ste kršili poslovnik [[...]]
Seveda ne, gospod Jerovšek, nasprotno [[...]]
[[...]]poslanec, ki je v imenu poslanske skupine predstavljal stališče je polemiziral s konkretnim poslancem. To je velika kršitev Poslovnika, ampak jaz se zavedam, da je ministrica iz vaše stranke, in da je že ministričin nastop bil pamflet [[...]]
Proceduralno, prosim. Proceduralni predlog, prosim.
[[....]]bom proceduralni predlog predstavil na koncu. Že ministričin nastop je bil tipičen pamflet. Sedanji nastop je bil prav tako "pamfletaški". Vi bi ga morali opozoriti, ker kolega Germič ima dovolj prostora in časa, da bo svoja stališča, tudi napade, predstavil kot posameznik. Takrat ne bom protestiral [[...]]
Spoštovani kolega Jerovšek, vi zdaj polemizirate, razpravljate in ste prekinil predstavitev stališč poslanskih skupin. Prosim, da se omejite [[...]]
[[....]]dovolite mi, da podam proceduralni predlog. Ker je šlo za kršitev pravilnika, ker delate to zaradi tega, ker cilj povečuje sredstev. Cilj je v tem mandatu narediti državno televizijo in je dovoljeno čisto vse. Gospod predsednik, če ne zmorete moči, zaradi tega, ker je ministrica iz vaše stranke, pa bi lahko to sejo, to točko vodili profesionalno in v skladu s Poslovnikom in v skladu z dostojanstvom Državnega zbora in dostojanstvom Državnega zbora, če ste pod hudim pritiskom, potem odstopite predsedovanju podpredsedniku. Hvala lepa.
Spoštovani gospod Jerovšek, eklatantno ste kršil Poslovnik. Razlago Poslovnika med potekom same seje, seveda, uporablja predsedujoči, to tudi počnem. Svoja stališča sem jasno pojasnil in zavračam vsa vaša stališča. Seveda vašega predloga ne morem dati na nikakršno glasovanje, ker tudi ni oblikovan tako. Nadaljujemo s predstavitvijo poslanskih skupin. Besedo ima gospod László Göncz, Poslanska skupina italijanske in madžarske narodne skupnosti.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica, spoštovani gospod predsednik Nadzornega sveta. Današnjo predstavitev bom opravil izključno z vidika narodnostnih RTV programov, da ne bo kakršnekoli pomote. V primeru narodnostnih RTV programov je bilo v letu 2008 precej narejenega, kar velja tako v količinskem smislu izvajanja dejavnosti, kot tudi v kvalitativnem smislu narodnostnih radijskih in televizijskih programov. Kakovostni premik v pozitivnem smislu je bilo zaslediti tudi na področju programov, ki se vsebinsko uvrščajo v obseg programskih sklopov kulturnega značaja. V letu 2008 je prišlo do zagotovila dodatnih finančnih sredstev, kar je bilo potrebno za izvajanje prednje dejavnosti na ravni, ki zagotavlja vsaj do neke mere normalno realizacijo narodnostih RTV programov. Seveda ostajajo kljub temu še nerešena vprašanja v zvezi s programi obeh avtohtonih narodnih skupnosti. V primeru programov madžarske narodne skupnosti je sicer ostalo še nekaj odprtih vprašanj, predvsem kar se tiče ustvarjanja boljših pogojev za izvajanje strokovne dejavnosti, pa tudi predvajalni čas TV programov ne ustreza pričakovanju skupnosti, vendar reševanje omenjenih težav poskušamo izvajati načrtno. Težave želimo reševati dosledno in sproti na osnovi jasnih strokovnih kriterijev in stališč. Pri tem ne želimo, da prihaja do nepotrebnih konfliktov na relaciji narodnosti mediji - država in madžarska narodna skupnost - italijanska narodna skupnost. Pri slednjem je še posebej pomembno, da zunanji dejavniki ne povzročajo nepotrebnih trenj med skupnostma, ki imata tudi v okviru svojih programov veliko specifičnih lastnosti, zato ne vztrajamo pri iskanju skupnih imenovalcev za vsako ceno tam, kjer je to praktično nemogoče. Da pa se v okviru madžarske skupnosti, ki je na tem področju v precej slabšem položaju, zgledujemo po uspešnejšemu delu na obali, ki se je izoblikovalo na osnovi zgodovinsko pogojenih dejstev pa, po moji oceni, ni nič napačnega, vendar morajo biti pri tem zadostna mera strpnosti, treznosti, sodelovanja in razumevanja. V okviru zakonodaje so se lani ustvarili pogoji tudi za reševanje dvojezičnega dodatka. Žal pa se to v praksi do danes ne uresničuje, ker finančnih sredstev, kljub nedvoumni zakonski določbi, vse do danes ni na razpolago. Ko govorimo o finančni podhranjenosti RTV Slovenija, pa čeprav se je to zgodilo že v tem letu, moram omeniti, da žal trenutno niso zagotovljeni pogoji izvajanja osnovne dejavnosti narodnostnih programov na lanski ravni, ker so bili naši predlogi pri sprejemanju rebalansa proračuna zavrnjeni. Vlada sicer obljublja, da bo poskusila nastalo situacijo vsaj delno reševati, vendar se to do zdaj še ni zgodilo. Splošna finančna podhranjenost RTV Slovenija se je torej odražala tudi na področju priprave programov za madžarsko in italijansko narodno skupnost, zato upamo, da se bo stanje z zvišanjem RTV naročnine tudi na tem področju nekoliko popravilo. Žal pa v primeru RTV programov narodnih skupnosti niti v letu 2008 in niti pozneje ni prišlo do konkretnega dogovora med državo oziroma Vlado in vodstvom RTV o financiranju deleža narodnostnih programov iz državnih proračunskih sredstev. Smatramo, in to izhaja tudi iz poročilo Odbora za kulturo, šolstvo, šport in mladino, da je zdaj ob povišanju naročnine ponovno primeren čas za dogovor med Vlado, pristojnimi narodnostnimi organi in vodstvom RTV za določitev konkretnih deležev. Tudi mi podpiramo, da Računsko sodišče oceni stanje v RTV in le na osnovi konkretnih ocen o delu vodstva RTV in nadzornega sveta oziroma o njihovem vplivu želimo izoblikovati jasna stališča. Na koncu bi rad še poudaril, da se nam zdi predlagani amandma k predlogu prvotnega sklepa Odbora za kulturo, šolstvo, šport in mladino sprejemljiv, vsaj zame, in v taki obliki ga bom tudi podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Majda Potrata, v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Še enkrat hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica, predsednik Nadzornega sveta, poslanke in poslanci! Predstavitev stališča Poslanske skupine Socialnih demokratov bom uvedla s tremi citati. Prvi dokument, iz katerega bom navajala, je Resolucija o nacionalnem programu za kulturo 2008-2011, ki je bila sprejeta na 37. redni seji 2. aprila lanskega leta, in sicer bom prebrala samo tri drobne odlomke iz tega dela, ki govorijo o skrbi za navzočnost kulturnih vsebin v medijih: "Kulturna politika bo spodbujala medije k ustvarjanju in razširjanju kulturnih vsebin, ki so v javnem interesu, obenem pa bo spoštovala njihovo neodvisnost." Izpuščam del teksta in grem naprej: "V informacijski družbi se kulturi in umetnosti odpirajo nove kreativne in komunikacijske možnosti, zato si splošnega razvoja brez kulture in umetnosti v javnosti, se pravi, v središču refleksije o človeku in svetu, ni mogoče predstavljati." In sklene se ta del s temi besedami: "Kulturna politika naj stremi k temu, da bodo mediji na Slovenskem postajali in postali razgibana žarišča kulturnih idej, novih debat in umetnosti, vendar naj pri tem dosledno spoštujejo njihovo uredniško neodvisnost." S stališča teh treh odlomkov in umeščenosti kulturnih vsebin v medije se Poslanski skupini Socialnih demokratov zdi smiselno razpravljati o prisotnosti kulturnih vsebin na javni RTV. Verjetno se je veliki večini takrat tako zdelo, saj je bila resolucija brez glasu proti, z 52 glasovi sprejeta. Socialni demokrati smo svoja stališča o kulturi, o medijih povedali tudi v svojih programskih dokumentih. Samo kratek citat iz alternativnega vladnega programa: "Za socialne demokrate sta dva temeljna pogoja za svobodo in avtonomijo medijev: neodvisnost in profesionalna kompetentnost novinarjev in urednikov, na osnovi urejenega socialnega statusa, in močna civilna družba, ki mora imeti odločen vpliv na programske vsebine javnih medijev." In tukaj smo že pri civilni družbi in pri neodvisni inštituciji, ki se imenuje Nacionalni svet za kulturo. Po zakonskih določbah je Odbor kot matično delovno telo dolžan obravnavati v 60-ih dneh zahtevo Nacionalnega sveta. In Odbor je to storil. Med tem časom smo pa dobili poslanke in poslanci tudi pismo 13-ih članov programskega sveta, ki so očitno glede na zastopanost kulturnih vsebin začutili stisko in se s pismom obrnili na Državni zbor, Državni svet in Vlado ter na vso slovensko javnost in opozarjali na komercializacijo, na nemožnost tekme javne televizije s komercialnimi programi. V četrtem odstavku so zapisali: "RTV Slovenija je treba v duhu teh pričakovanj razbremeniti nekulturne komercializacije, v kateri so reklame samo vrh leden gore, in sicer tako, da preide njeno financiranje na skrb državnega proračuna neodvisno od te ali one vladajoče politične garniture." Ob tem pomisleku se odpre tudi vprašanje o financiranju programov javne RTV. V razpravi na 4. redni seji Odbora za kulturo, šolstvo, šport in mladino je Mitja Čander v imenu Nacionalnega sveta za kulturo opozoril na temeljne programske zadrege, na umeščenost programskih vsebin, na upadanje gledalcev in seveda tudi na to, da je vodstvo RTV skušalo odgovoriti na težavo, namreč na tekmo s komercialnimi postajami s podfinanciranostjo - s to konceptualno rešitvijo, ki je v tem smislu, da je bila določena mera komercializacije programa, kupovanje licenčnih oddaj, investiranje denarja iz obveznic v komercialne projekte, recimo v strasti, s čimer se je verjetno skušalo nadoknaditi finančni primanjkljaj, pač neustrezna konceptualna rešitev. Povabljeni strokovnjak, profesor s FDV-ja, je med drugim komentiral podatke. Če ste natančno pogledali podatke, potem ste lahko videli, da je gledanost nekaterih kulturnih oddaj kot so Peti element, Pisave, Podoba podobe in tako naprej, v zadnjih nekaj letih, torej od zamenjave vodstva, padla tudi za 80%. Ali gre res samo za nezanimanje za te vsebine ali pa kaže iskati razlog tudi v spremembi termina, v katerem so te oddaje predvajanje? Čeprav smo bili v razpravi obdolženi, da brez dokazil razpravljamo o stvareh, naj navedem besede urednika Janija Virka, odgovornega urednika umetniške in produkcijske enote kulturni in umetniški program: "Dolga leta nazaj smo imeli na javni televiziji en igralni kos na mesec, smo imeli scenske, baletne, izvirne postavitve, česar zdaj že zdavnaj ne zmoremo več, smo imeli otroški progam, ki je, kot je bilo prej omenjeno, javna televizija je edini domicil otroških filmov, nadaljevank. Še je bilo govora o konkretnih številkah, ki onemogoča večjo zastopanost kulturnih vsebin na televiziji. Kajti ostane samo dobre štiri milijone za ves izvirni dokumentarni, otroški, mladinski, izobraževalni, verski program, oddaje o kulturi in glasbeni program. Zadrege so torej konkretne, so navedene tudi z dokazili ali z mnenji ljudi, ki so za program odgovorni, tako da je težko sprejeti očitke, da niso bili pomisleki in vprašanja, ki so se nam zastavljala, dovolj argumentirani. Podobno bi bilo mogoče navajati tudi vse tisto, kar je povezano s porabo razvojnih sredstev. Nadzorni svet je dovolil uporabo razvojnih sredstev za nadaljevanko Strasti v višini 1,5 milijonov evrov, torej se je to financiralo iz razvojnih sredstev. Tudi po besedah generalnega direktorja, da zavod ni prodal nobene delnice, je bilo že citirano na šesti strani poročila, da so bile prodane delnice oziroma obveznice. Če neka hiša sama pošlje iz svojih vrst dokument, pod katerega se je podpisal generalni direktor, je verjetno to že nekaj, na kar se poslanci lahko sklicujemo in upiramo svoja vprašanja. Ob razvojnih sredstvih se zastavlja vprašanje, kakšna so merila za uporabo razvojnih sredstev. Ali je mogoče tudi investicije, tudi celo vrsto drugih stvari, nenazadnje tudi avtomobilski vozni park, šteti za ustrezno porabo razvojnih sredstev. Drugi sklop vprašanj, na katera bi se dalo odgovoriti, je bilo vprašanje, kaj se dogaja z zaposlenimi na RTV. Nenazadnje je poročilo Računskega sodišča iz leta 2004 na ta problem posebej opozarjalo. Nismo dobili natančnega odgovora o tem, kolikšno je število, kakšna je stopnja zadovoljstva zaposlenih s plačami, od kod zdaj kar na enkrat tožbe, da ne govorimo o tem, da so bili tudi podatki o stroških dela zelo različni. Enkrat je bilo rečeno, da znašajo stroški dela kar 60% odhodkov RTV, drugič je bilo rečeno, da predstavljajo 47% odhodkov. Posebno poglavje, poudarjam, so honorarni sodelavci na RTV-ju; o tem nas prepričuje tudi pismo društva novinarjev, ki smo ga dobili; in težave s katerimi se srečujejo, kako ob dolgotrajni zaposlitvi na RTV za določen čas ne morejo dobiti tudi redne zaposlitve. Nismo samo tisti iz koalicijskih strank iskali argumente za podhranjenost kulturnih vsebin v programih, čeprav nam je vodstvo dokazovalo, da to ni res, pa je verjetno 43% manj od 45%. 43% jih je v letu 2008 - 45 v letu 2009. Tudi Drago Jančar je v svojem razmišljanju opozarjal na problem, o katerem danes razpravljamo. Zato je seveda treba znova poudariti, da je treba sredstva, ki so javna sredstva, črpati in uporabljati v skladu z namembnostjo in z načeli dobrega gospodarja. Sklicevanje na revizijsko poročilo, za katerega je bilo celo v medijih povedano, da ga odbor ni obravnaval zaradi tega, ker je pozitivno, pa revizijsko porolčilo sploh ni bilo odboru na ustrezen način posredovano. Naj povem, da je v zaključku revizijskega poročila pač zapisano, da to revizijsko poročilo ni pripravljeno v skladu s 24. členom Zakona o revidiranju. In da tudi tega poročila ni mogoče šteti ne za revizijo ne za preiskavo v skladu z mednarodnimi standardi revidiranja, ki jih je izdalo Mednarodno združenje računovodskih strokovnjakov. Zato s tem poročilom revizija ne daje nikakršnega zagotovila o ravnanju zavoda v zvezi z razvojnimi projekti, javnimi naročili, avtorskimi in izvajalskimi pravicami, produkcijami in koprodukcijami ter tožbenimi zahtevki. Zato Poslanska skupina Socialnih demokratov soglaša s sklepom, ki ga je sprejel odbor, da naj Računsko sodišče pregleda poslovanje RTV od leta 2005 do 2009, kar bi pomagalo odgovoriti na vprašanja, ki so se nam zastavljala. Hkrati bo Poslanska skupina Socialnih demokratov podprla tudi amandma štirih koalicijskih strank k predlaganemu sklepu, ki govori ravno o tem, da je treba sredstva, ki so namenjena bodisi iz prispevka RTV, zdaj še povečanega za en evro, ali iz proračuna usmerjati tako, da bo mogoče za njih reči, da so bila porabljena namensko, gospodarno in učinkovito. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Aleksander Zorn, v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovani zbor, primerno spoštovana gospa ministrica! Današnja točka ima amandma, ki ima dva dela so sta pravzaprav oba dela in vsa točka močno benevolentni, tako rekoč zlahka se je z njima strinjati. Kaj torej skrivata, da je treba imeti 6 ur in 5 minut razprave o tem. Kaj skriva poročilo? In kaj pomeni poziv, da naj bo več kulturnih vsebin? Zadeva ima burno zgodovino, ima vsaj dve seji Odbora za kulturo, izobraževanje in mladino, in obe sta močno različni. Na prvi smo sprejeli povišanje naročnine za 1 evro, kar je, mimogrede, 10%, in priporočilo, da naj televizija RTV Slovenija upošteva več kulturnih vsebin. To priporočilo je tako rekoč enako nič. 200 let se v Sloveniji poziva naj bo več kulture. Več kulture je tako rekoč kot dobro jutro, ne pomeni nič. Kaj se torej skriva za tem? To se je razkrilo na 2. seji, ki je bila prav tako močno običajno in nedolžno začeta. To je bilo poročilo Nadzornega sveta za televizijo in za preteklo leto 2008. V sami razpravi sodelujoči o tem poročilu niso imeli nikakršnih posebnih pripomb, razen nekaj pripomb ministrice. Še enkrat ponavljam, ni bilo bistvenih pripomb. Poročilo je pokazalo, da je zavod posloval transparentno, da je bil njegov izkupiček pozitiven, da je izboljšal dolgoletni trend finančne podhranjenosti in z vsemi možnimi podatki, da ni prodajal tistih delnic, ni prerazporejal sredstev na tak način, kakor se to ne sme. Skratka, vse te zadeve je poročilo jasno povedalo in tudi na vprašanja poslancev zagovarjalo. Zapletlo pa se je potem s sklepi, ki so prišli na mizo. Ti sklepi so bili namreč povsem drugačni od razprave, povsem drugačni od ugotovitev nas sodelujočih na tej razpravi. Naj vam preberem dve vrstici iz vsakega inkriminiranega sklepa. Tretji: "S svojimi odločitvami je Nadzorni svet RTV Slovenija dopuščal, da javni zavod RTV Slovenija ni izpolnjeval svojega poslanstva in dejavnosti opravljanja javne službe, kar je vplivalo na poslabšanje kakovosti in univerzalnosti vsebin." O tem nismo razpravljali in to na seji preprosto ni bilo resnično. Četrti sklep: "Nadzorni svet RTV Slovenija ni zadovoljivo opravljal svojih nalog in ni ustrezno nadziral poslovanja RTV Slovenija, zlasti njegovo zakonitost, skrbnost in gospodarnost ter finančno poslovanje nasploh." Tudi te besede so bile, ob pravi osuplosti vseh, tako rekoč izrečene in zapisane povsem na novo. O tem nismo razpravljali in tega poročilo ni izkazovalo. Kaj to pomeni? Če premislimo, kaj pomeni zapisano, potem vemo, da so ti sklepi skušali inkriminalizirati sam Nadzorni svet, ki bi potem odstopil, kakor je napovedal tudi predsednik Nadzornega sveta. Torej, načrt je bil jasen. Obglavljanje Nadzornega sveta in kasneje tudi vodstva. Da pa bi bila zadeva nekoliko bolj komična in zanimiva se je izkazalo, da nihče noče priznati, kdo je zapisal te sklepe, to je za odbor, delovno telo Državnega zbora na moč nenavadno, kajti poslanske skupine tako rekoč tekmujejo, da bi bili njihovi sklepi sprejeti. Bojujejo se za to in s tem se tudi pohvalijo. Čemu bi potem skrivali, kdo je pisec teh sklepov. Ko smo o tem vprašali predsednico Odbora za kulturo, nam je odvrnila, da je Poslovnik ne napotuje k temu, da bi izdala pisca teh sklepov. Ker smo ugotavljali, da tudi ona ni pisec teh sklepov, kar je zanikala, se je javil poslanec Zaresa in seveda v skladu s svojo karitativno miselnostjo povedal, da bo rešil položaj tako, da izjavlja, da je kar on napisal te sklepe. Nekako smo mu razložili, da to ne gre, da bi potvarjal pisanje nekoga drugega in ga dajal samemu sebi in je potem od tega odstopil. Zdaj se vprašamo, čemu bi kakšna poslanska skupina ali celo predsednica skrivala, kdo je napisal sklepe. Odgovor je jasen in razjasnil se je dokončno kasneje v pismu gospoda Grande. Sklepe je napisala ministrica sama. To seveda pomeni kršitev, kajti izvršna oblast diktira sklepe zakonodajni oblasti. To je seveda v nasprotju z delovanjem Državnega zbora in je povsem nehigienično. Kasneje smo seveda na podlagi vsega tega, ko smo poskušali te sklepe odpraviti, sklenili v poslanski skupini, da se tega sklepanja ne udeležimo in smo se odločili za obstrukcijo. Ta obstrukcija ni bila sama in samotna, udeležili so se je t udi poslanci Nacionalne stranke, poslanci Ljudske stranke in oba poslanca manjšin. Stvar je bila nekoliko nerodna. Zato smo skrbno poslušali nadaljnje dogajanje in ugotovili, da je celo predlagatelj neznani - znani predlagatelj ugotovil, da so šle stvari predaleč in je potem pri samem glasovanju ta sklep odklonil. Pa vendarle, sprašujem se, kaj bi bilo, če bi šlo glasovanje normalno brez naše obstrukcije naprej. Ali bi bila tudi ta dva sklepa sprejeta? Bila bi. Prepričan sem o tem, kar pomeni, da bi bil Nadzorni svet odstopil in vodstvo bi bilo zelo kmalu obglavljeno. To je bil načrt, ki se je izjalovil. Zato protestiram, da se zlorablja delovno telo Državnega zbora za to, da se obračunava z vodstvom televizije, ki pač ministrstvu ni po godu. Naj se obračunava čisto, naj bo ta čistka čista. Naj se jih pač zmeče iz položajev, pri tem pa se naj ne uporablja Odbor za kulturo. Toliko. Obstaja pa tudi še kaj drugega. Slišali smo celo vrsto argumentov. Tukaj nismo slišali druge strani, kajti mnogo je takšnih, o katerih lahko kompetentno odgovarja samo televizija sama. Vse o podhranjenosti vsebin smo dobili na mizo iz analize televizije, kjer natančno piše, da niti do sekunde televizijska politika ni podhranila kulturne vsebine. Vsi si želimo več kulture, tudi sam. Vsi si želimo več kulture v primetimu, ampak podhranjenosti kulture ni bilo. In to so dokazali. Seveda je bilo slišati, da je ta dokaz šibek in da ga je analitik naredil tako, da ni pravi. Ampak pustimo te manjše zadrege pri miru, isto se dogaja s financami. Vse očitke je Nadzorni svet in tudi direktor zavoda zavrnil. Kljub temu niso bili upoštevani in so bili danes ponovljeni in nihče kompetentno nanje ne more odgovarjati, kajti direktor zavoda ni povabljen na to sejo. Kaj lahko iz vsega tega sklepamo? Prvič, to je linč televizijskega vodstva znotraj Državnega zbora, ki ni potreben na tak način in naj se dogaja tam, kjer se pač želi dogajati. Državni zbor naj se pri tem ne udeležuje tega linča in zato bo naša poslanska skupina glasovala proti tem sklepom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franco Juri, v imenu Poslanske skupine Zares. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Gospod predsednik nadzornega sveta, gospa ministrica, kolegice in kolegi! Cenjenemu kolegu Zornu sem hvaležen za to, da nam je v bistvu predaval o historiatu tistih dveh znamenitih sej odbora. Odlično je nastopil kot odvetnik ožjega vodstva RTV, in to je bilo pričakovati. Malo nedosledno pa zveni, da član SDS poziva Državni zbor, naj se ne vtika v vprašanja, ki zadevajo Javni zavod RTV, potem ko je ta ista stranka sproducirala tisti znameniti Zakon o RTV, ki podreja zavod RTV Državnemu zboru, politiki in Vladi. Če smo dosledni, bi morali biti dosledni tudi pred tremi leti; takrat pa ste bili veliki zagovorniki ingerence Državnega zbora v javne medije. Pa gremo naprej. Najprej bi vprašal, da se izognemo nadaljnjim nesporazumom, gospoda Orešnika, ali je imel v mislih, ko je govoril o revizijskem poročilu, ta dokument, ki smo ga dobili, to je Revizorjevo poročilo o ugotovitvah dovoljenih postopkov, 3. aprila 2009? Ali je to to?
Gospod Orešnik ne more odgovarjati, nima za to prijavljenega časa, žal.
To sprašujem, ker je to edini dokument, ki smo ga dobili in ki ga zdaj imenujemo Revizorjevo poročilo. Berem iz dokumenta z naslovom "Obravnava problematike podfinanciranosti..." Vem, da vas moti, gospodje iz SDS, ampak malo, malo tolerance. Torej berem iz tega dokumenta, ki se imenuje "Obravnava problematike podfinanciranosti RTV Slovenija in kulturnih vsebin na javni RTV", ki ga je podpisal generalni direktor gospod Anton Guzej. Na tretji strani piše: "Ni odveč še enkrat zapisati, da zavod doslej ni prodal nobene delnice Eutelsat Communication, prodali pa smo obveznice Republike Slovenije v vrednosti 4,2 milijona evrov. Le-te so bile porabljene za investicijske projekte." Na šesti strani, torej na naslednji strani istega dokumenta pa piše: "Za potrebe modernizacije in digitalizacije tehnoloških postopkov smo na RTV Slovenija poleg rednih investicij izvajali več razvojnih projektov, ki so financirani iz dividend in prodaje delnic Eutelsat oziroma obresti in prodaje obveznic Republike Slovenije." Roko na srce, je treba biti korekten, tako kot je bil gospod Germič, in povedati, da je generalni direktor gospod Guzej na matičnem odboru na izpostavljeno protislovje, ki izhaja iz dokumenta, vsaj trikrat priznal, da je to bila napaka in da RTV Slovenija ni prodala nobenih delnic. Napaka! Napaka! Lahko morda, najbrž, verjetno, lahko verjamemo generalnemu direktorju in nadzornemu svetu in kupimo tezo, da ni bilo prodanih delnic. Pa vendar, v dokumentu, ki nam je bil posredovan kot dokazilo o odličnosti ravnanja RTV Slovenija, je napaka, ki botruje dvomu o zanesljivosti očitno površno pripravljenega dokumenta. Še posebej zanimivo pa je, da se podobna napaka pojavlja tudi v poročilu nadzornega sveta. Spoštovani zbor, cenjeni kolegi! Začnimo torej pri vprašanjih zanesljivosti argumentov, ki jih vehementno in s celo zbirko političnih pamfletov in dopisov sedanje ožje vodstvo RTV Slovenija pošilja na vse naslove in zavaja medije in javnost, da bi zameglilo pravo stanje v zavodu RTV Slovenija. Še malo o zanesljivosti oziroma nezanesljivosti. Na prvi strani že navedenega dokumenta s podpisom Antona Guzeja lahko beremo: "Zadnja štiri leta smo v zavodu poslovali pozitivno, čeprav nismo povišali RTV-prispevka, saj je le ta nominalno padal. Kljub temu smo vsem vsebinam namenjali veliko pozornost, posebej tistim, ki izhajajo iz kulturno-umetniških programov. Zanimivo! Če sledimo logiki in sporočilu tega odstavka, je sklep lahko le eden: v zavodu RTV ni problemov in kulturne vsebine ne trpijo zaradi pomanjkanja denarja. Lepo. Prav. Neverjetno, skoraj surrealistično. Čemu sploh potrebujemo to razpravo?! Zaposleni v zavodu, od koder prihajajo pozivi k spremembam, pri tem seveda niso pomembni. Zanesljivi so le gospodje Guzej, gospod Možina, gospod Vasle, gospod Granda, gospod Orešnik in še kdo. Oni se pač oglašajo, in to zelo glasno. Pa res ne razumemo, čemu bi sploh povišali naročnino. Te pozive smo dobili po volitvah, po imenovanju nove Vlade, slišali, smo da moramo povišati naročnino, če ne bo RTV tako rekoč propadla. In zakaj bi povišali to naročnino in kršili politično obljubo in zavezo, ki so jo snovalci zakona o RTV in nekdanji premier in znani spoštovani kolega iz desnih vrst dali naročnikom RTV, da bodo plačali manj in dobili več kvalitetnih programov. Še pomnite tovariši! Obljube. To so obljube. S temi obljubami ste celo za las dobili referendum o novem zakonu, ki je zavod RTV podredil volji vladajoče politike in omogočil sistem vladanja RTV, ki sloni na znanem triumviratu: ožje vodstvo RTV, programski svet in nadzorni svet. Govorim o večini članov teh teles. No, ne o vseh. Ker je večina članov politično zelo zanesljiva, v vseh treh členih triumvirata je večina preverjenih kadrov, ki skrbi za to, da umazanije ne pridejo na dan. Jasno! A to počnejo zelo zelo nerodno. Ko razkrivamo njihove prste namazane z marmelado, se jezijo in začnejo pisati protestna pisma, ogorčene pozive, pihajo na dušo našemu predsedniku Vlade, ker menijo, da je to šibki člen nove vlade in da jih bo zaščitil. Pa pojdimo naprej. Ostali smo pri ugotovitvi vodstva RTV Slovenija, da so se programi kljub zmanjšanju sredstev izboljšali in da vsebujejo vse več kulturnih vsebin. V redu. 28. januarja 2009 je tudi Državni zbor dobil odprto pismo z 12 podpisi, ki se začenja z naslednjim zelo dramatičnim odstavkom: "RTV Slovenija izgublja bitko s komercialnimi hišami, ker z vrednotami, h katerim jo zavezuje njen nacionalni značaj, ne more dobičkonosno konkurirati njihovim tržno naravnanim projektov, ki nimajo takšnih omejitev." In nato še naprej: "RTV Slovenijo je treba v duhu teh pričakovanj razbremeniti nekulturne komercializacije." To priznanje, da zavodu RTV grozi padec kulturnih in vzpon komercialnih vsebin in ki demantira Guzejev slavospev dosežkom zavoda, so podpisali jasno znani, ne vem, recimo jim levičarski intelektualci, med njimi dr. Stane Granda, dr. Janez Grill, dr. Ivan Štuhec, dr. Huber Požarnik in drugi. Nato smo iz medijev izvedeli, da nas gospod Guzej obtožuje, češ, da je Odbor za šolstvo, kulturo, šport in mladino na svoji seji deloval do njih nesramno, nedemokratično in kot zgledno izpostavil ravnanje poslancev, ki so izvedli obstrukcijo. Vse lepo in prav, politična pravica posameznikov in politično jasno opredeljenega ožjega vodstva RTV Slovenija. Vendar gospod Guzej je prišel na sejo z dokumentom, ki ga je nato medijem predstavil kot nekakšen krovni dokaz o brezmadežnosti poslovanja zavoda. Povedal je, da ga odbor, ni želel upoštevati. Medijem je to predstavil kot revizorsko poročilo o poslovanju. Berem iz STA, 9. aprila, ki citira generalnega direktorja: "Revizijsko poročilo poslovanja RTV Slovenija dokazuje, da je RTV v letu 2008 poslovala pozitivno, sredstva pa so bila namensko uporabljena." In za kaj gre v resnici? Zdaj pa prihajamo k trditvi gospoda Orešnika. Berem iz točke 3, mislim, da je na peti strani revizorskega poročila, o ugotovitvah dogovorjenih postopkov, to je tako imenovani zaključek tega dokumenta: "Postopki, ki smo jih izvedeli, niso niti revizija, niti preiskava v skladu z mednarodnimi standardi revidiranja, ki jih je izdalo mednarodno združenje računovodskih strokovnjakov. Zato s tem poročilom ne dajemo nikakršnega zagotovila o ravnanju zavoda v zvezi z razvojnimi projekti, javnimi naročili, avtorskimi in izvajalskimi pravicami, produkcijami in koprodukcijami ter tožbenimi zahtevki." Tako smo spet tam v nevidnem polju gibanj, domnev, špekulacij in seveda potrebe po resni reviziji poslovanja, ki jo lahko resno zagotovi le Računsko sodišče Republike Slovenije. Poročilo nadzornega sveta je zaenkrat zanesljivo, kolikor so zanesljivi dokumenti, ki smo jih prejeli od vodstva zavoda RTV, vključno s tistim, kjer je priznana napaka o prodaji delnic Eutelsat. Kako naj kupimo z mirno vestjo prikaz podatkov in dejstev, ki jih na to praksa in druga dejstva sproti demantirajo. Govoril sem prej o dobro načrtovanem sistemu, ki spominja na trdnjavo. Ker se različni členi med seboj ščitijo. Za nameček bi lahko omenil še delo in poročilo Sveta za radiodifuzijo, nekakšnega medijskega politkomisarja iz prejšnjega mandata, jasno, o stanju v slovenskem medijskem prostoru. To poročilo smo zaradi nespodobnosti in ideološkega obračunavanja z novinarji umaknili z dnevnega reda. Predlagam, da ga katerikoli od slovenskih medijev objavi v celoti, da bomo dobro razumeli, za kakšen ideološki konstrukt gre pri implementaciji zakona o RTV prek trdnjave oziroma triumvirata zavoda. Navsezadnje je o odnosu prejšnje oblasti do medijev in do svobode misli in govora priča tudi tožba gospoda Janeza Janše zoper kolumnista Vlada Miheljaka. O tem lahko preberete v današnjih medijih. Vprašati bi morali večino zaposlenih v zavodu, sindikat novinarjev, od katerega smo dobili pet strani dolgo pismo in ga lahko tudi sami preberete. Tam so navedeni konkretni podatki, konkretne številke, ki, upam, bodo upoštevane tudi s strani Računskega sodišča. Vprašati bi morali večino zaposlenih na RTV, kaj se dogaja s honorarji, z zunanjimi sodelavci, z uredniki, ki so zapustili ali so bili primorani zapustiti RTV, ali tiste, ki niso imeli možnosti zaposlitve, ker niso bili politično primerni ali ki so imeli, citiram gospoda Guzeja: "... napačen politični pedigree". Vprašati bi se morali, kaj se je dogajalo pri nakupu filmov in oddaj na trgu, če so se cene od leta 2007 do letošnjega leta podvojile. Odločitve o nakupih so bile sprejete mimo pristojnih uredništev. Podatke o tem imamo. Pogodbe so bile za zavod skrajno neugodne. Vprašati bi se morali, kaj je z izpolnjevanjem obveznosti do slušno prizadetih. Zveza društev gluhih in naglušnih Slovenije ugotavlja, da so programi za gluhe in naglušne na RTV Slovenija skoraj postali nedostopni. Vprašati bi se morali, kaj je s poskusom tako imenovanega dvopolnega dogovora s komercialno televizijo. Gre za dogovore o oddajanju digitalnih programov na prvem multipleksu, tako imenovanem MUX-A, kjer RTV Slovenija kljub opozorilom APEK-a želela oddati kapacitete konkurenčni komercialni televiziji na način, ki bi zaradi datumske neusklajenosti s pričetkom delovanja drugega komercialnega ponudnika multipleksa MUX-B lahko ogrozil vstop na trg slednjega. Javni zavod je interes pluralnosti trga zapostavil za ceno kratkoročne kupčije s konkurenčno televizijo. Vprašali bi se, kaj se dogaja zaradi neizpolnjevanja pogodbenih zahtev in zavez zaupnikov oglasnega časa. Predlagamo, da Računsko sodišče ob pregledu posebej pozorno pregleda razmerje bruto in neto cen oglasnega prostora, vprašanja tako imenovanih super rabatov in vloge posrednikov pri zakupu oglasnih terminov med športnimi prenosi. Poslanci in poslanke, za nami je štiriletno obdobje slabega, izredno slabega in politično vodenega upravljanja z javnim zavodom, ki se danes na eni strani hvali z domnevnimi poslovnimi in programski uspehi, po drugi pa stremi po povišanju naročnine in novem proračunskem denarju, pri tem pa se sklicuje na potrebe, ki jih veleva Zakon o javnih uslužbencih, ki je nastal v času prejšnje vlade, tiste, ki ni dovolila povišanja naročnine vsaj do volitev. Še tako pomembna finančna revizija in tako podrobna revizija in debata o tehnološki platformi, kjer ni dvoma, da je prišlo do nekaterih pomembnih premikov, vprašanje je, koliko je tehnološka platforma potem smiselno uporabljena pri razvoju programov. Te razprave seveda ne morejo nadomestiti vsebinske razprave o tem, kako je mogoče, da so se v zadnjih nekaj letih tako katastrofalno znižali avdiovizualni, kreativni, estetski in ne nazadnje etični standardi nacionalne televizije. Še kolegu Zornu. Jaz nisem demantiral avtorstva tistih sklepov. Iz magnetograma to ne izhaja. Si lahko ogledate magnetogram in jaz tega umika oziroma neavtorstva nisem priznal. Po vsem tem dogajanju in po tej politični aferi, ki je nastala z dopisovanjem ožjega vodstva gospoda Guzeja, gospoda Možine in gospoda Grande, kjer je jasno, da gre za zaključeni sistem, ki se ščiti za trdnjavo, sem prepričan, da so tistih sklepi še bolj utemeljeni. Zelo pošteno bi bilo od tega ožjega vodstva, da bi se zavedalo tega katastrofalnega upravljanja zadnjih let in samo ponudilo odstop. Poslanska skupina Zares bo amandma podprla.
Hvala lepa. Proceduralno, gospod Grims.
Glejte, na koncu bom predlagal dva konkretna sklepa, ki se dotikata časa in pa tega, kdo ima pravico nastopati na seji, kar je skladno s poslovnikom. O tem lahko v določenih primerih namreč odloči Državni zbor. Pred tem pa želim to podrobneje utemeljiti. Prav vsak od članov, čemur rečemo tranzicijska levica, ki je danes spregovoril, je bodisi grobo žalil ljudi, ki jih danes ni tu, bodisi sprevračal besede [[...]]
Gospod Grims, prosim, da odpoveste kakršnimkoli vrednostnim kvalifikacijam [[...]]
Saj to delam, gospod predsednik. Dajte se umiriti, no.
In prosim, da tega ne počenjate [[...]]
Gospod predsednik, jaz razumem, da želite pristransko voditi v korist [[...]]
[[...]]v okviru svojega proceduralnega nastopa. Prosim!
[[...]]v korist ministrice, ki je članica vaše stranke. Dajte, prosim, počakati, da utemeljim svoj predlog.
To je prvi opomin.
Ta logika, najprej diskreditacija, potem likvidacija, po potrebi tudi fizična, ki je danes ves čas tu prisotna in izhaja iz vseh besed, je nekaj, za kar smo vsi morda mislili, da je nekaj novega, ampak ko smo gledali film Sovjetska zgodba, se izkaže, da je to 70 let stara stvar, še iz časov, ko so se tisti pod rdečo zvezdo in oni pod kljukastim križem objemali pa radi imeli, le da njihovi politični nasledniki to še danes izvajajo. Vendar nekateri, ki ste to počeli tudi danes tukaj in ste se dušili v besu, ker še obstaja nek medij, ki vam ni popolnoma podrejen, ki je avtonomen in skozi katerega vsaj pri neposrednih prenosih ljudje lahko vidijo, kdo je kdo, ste pač v tem šli resnično predaleč. In ste govorili o ljudeh, ki jih ni tukaj, jih grobo diskvalificirali, obenem polemizirali s predstavnikom nadzornega odbora, ki po časovnem razporedu zdaj nima sploh več možnosti kakorkoli odgovarjati. In zaradi tega predlagam dvoje. Prvič, da se dodeli dodatnih 60 minut predstavnikom RTV Slovenija, da bo v tem času vsaj gospod Orešnik lahko odgovarjal na tovrstne žalitve, insinuacije in preobračanje besed, kot smo mu bili ravnokar priče. In drugič, da se potem, ko bo ta sklep sprejet, seja za pol ure prekine in se v tem času omogoči tudi preostalim, ki jih stalno naslavljate in diskreditirate osebno, torej članom vodstva RTV, da se seje udeležijo in da se tudi njim dodeli beseda. Veste, da se v Državnem zboru na osnovi poslovnika lahko dodeli dodatni čas in se da beseda tudi tistim, ki na sejo izrecno do tistega trenutka niso bili vabljeni. To je stvar politične kulture. Jaz upam, da boste vsi izkazali svojo politično kulturo vsaj v tej meri, da boste s svojim glasovanjem sedaj za ta dva sklepa omogočili ljudem, ki jih grobo diskvalificirate, ki jih napadate, ki jih javno žalite, da pridejo in vam argumentirano odgovorijo, saj to je vendar vloga parlamenta.
Teh dveh sklepov seveda ne bom dal na glasovanje. Ta dva sklepa nista v skladu s poslovnikom. Hkrati povem, da je čas določil za to sejo Kolegij na svoji seji in zaradi tega tega predloga ne bom dal na glasovanje. Prosim. Ni več proceduralno. Prosim, gospod Kek.
Sicer ste že odgovorili na vprašanje, čeprav se mi je zdel [[...]]
Gospod Kek, ni razprave. Imate proceduralni predlog.
Proceduralni predlog je bil, da prvi predlog predstavnika tranzicijske desnice se mi zdi dosti smiseln, ampak če ni.
Hvala lepa, gospod Kek. Proceduralno. Mag. Majda Potrata.
Hvala, gospod predsednik. Postopkovno bi v tem primeru seveda edini, ki bi imel pravico do podaljšanja časa, bil odbor, ki je bil predlagatelj te točke dnevnega reda. Odbor ima zelo disperzno razporejene poglede na obravnavano točko. Obžalujem, da odbor nima možnosti, tudi če je poročevalka predsednica tega odbora, več časa odgovarjati na res številne diskvalifikacije, ki jih ni mogoče utrditi s tistim, kar se najde v magnetogramih. Zakaj kdo lahko ali ne more govoriti, je poseben problem. Ampak poudarjam, ta točka je oblikovana tako, da je njen predlagatelj odbor in ne morejo biti tukaj sogovorniki drugi. Kako se pa o drugih ljudeh govori, bi pa kazalo razmišljati tudi takrat, kadar predlagatelj takega predloga govori. Jaz ne vem, v čem je bila moja beseda, ko sem govorila v imenu poslanske skupine, žaljiva do kogarkoli, pa sem bila uvrščena med tiste, ki so grobo žalili in širili sovražni govor. Jaz ugotavljam, da tega nisem delala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ne bom vam dal več možnosti za proceduralno vprašanje oziroma predlog, ker ste ga že imeli. Časovni potek te točke dnevnega reda, ki ima 6 ur in 5 minut, ne 5 minut, ampak 6 ur in 5 minut, je določil Kolegij predsednika Državnega zbora. Določil je tudi časovne okvire in razporeditev časa za vse akterje, vse tiste, ki lahko in ki so izrazili pripravljenost ter željo, da nastopijo znotraj te razprave. Zato o tem razprave več ne bom dopustil. Nadaljujemo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod mag. Vasja Klavora v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani predsednik nadzornega sveta, spoštovane poslanke in poslanci! Po vsem tem, kar je bilo do sedaj rečeno v tem zboru pri predstavitvi stališč, in pri vseh pobudah, ki so bile dane, je pravzaprav težko podati stališče poslanske skupine. Upam, da v svojem kratkem nagovoru in predstavitvi stališč ne bom nikogar žalil, ampak se bom res poskušal dotakniti v kratkem tistega, kar mi mislimo o tej točki. V poslanski skupini podpiramo predloge sklepov, ki jih je pri obeh aktih sprejelo matično delovno telo, med drugim tudi sklep, ki se dotika znižanja sejnin članom Nadzornega sveta RTV, predvsem z vidika finančne in gospodarske krize. Konkretno: Poslanci naše poslanske skupine bomo kot sopredlagatelji podprli amandma za spremembo sklepa, v katerem Državni zbor poziva vodstvo RTV Slovenija, da glede na nedavno zvišanje RTV prispevka posebno pozornost nameni produkciji in predvajanju vsebin v javnem interesu ter za to zagotovi primerne kadrovske, finančne in tehnične vire. Ko navajam to troje, kadrovske, finančne in tehnične vire, imam pri kadrovskih kup pomislekov, s katerimi sem bil seznanjen tudi s pismom novinarjev, ki govorijo o honorarnem delu na RTV; vsekakor eden od problemov. Glede finančnih, prav bi bilo, da ne govorim in ne širim svoje diskusije, da bi prišli do sklepa, da Računsko sodišče pregleda, kakšno je bilo poslovanje RTV zavoda. Da enkrat opravimo z vsemi dilemami, ali je bilo pravilno ali ni bilo pravilno. Ali je denar, ki je bil namenjen za tehnično oplemenitenje zavoda, ali če sem konkreten, za izvedbo projekta digitalizacije, ali je bil porabljen tudi za plače ali ne? Ne moremo se tukaj prerekati eden z drugim, če imamo enkrat tako informacijo, potem pa drugačno. Tisti, ki je za to primeren, je Računsko sodišče, zato naj o tem pove svoje mnenje. Tako mnenje od takega organa lahko tudi sprejmemo. Ena od bistvenih nalog tega javnega zavoda je poleg zagotavljanja kadrovskih in finančnih virov tudi nadaljevanje že začetka projekta digitalizacije. Mislim, da je to projekt, ki terja vso našo pozornost, kajti to je tisto, o čemer govorimo, kaj bo jutri, ne samo projekt digitalizacije, ampak tudi povečanje prostorskih objektov javnega zavoda Radiotelevizije. Mislim, da je to nujno in da je ta projekt do sedaj lepo potekal, poteka naprej, seveda pozorni moramo biti tudi na precejšnja finančna sredstva, ki so v večini zagotovljena iz razvojnih sredstev za ta projekt. Glede na podatke, ki izhajajo v poročilu o poteku tega projekta, sklepamo, da so očitki nenamerni, sklepamo, da očitki o nenamerni porabi sredstev za plače namesto za projekt digitalizacije niso upravičeni. To je naše mnenje. Prepričani smo, da bo digitalizacija končana v roku in izvedena v okviru sredstev, ki so predvidena za to investicijo. Prepričani smo tudi, da bo dvig RTV prispevka pripomogel k vsebinsko boljši programski shemi, saj je bil za kulturni program, ne govorim sedaj, da je potrebna kultura, kot je bilo tudi prej omenjeno, ampak da je potrebno za kulturni program, v katerega spadajo oddaje o kulturi, igrani in dokumentarni program, izobraževalni, otroški, mladinski ter drugi programi, in je bil za to vrsto let namenjen nominalno isti znesek, stroški pa so se večali skladno z infalcijo, mislim, da lahko programskih svet z vsemi svojimi pooblastili, dober programski svet, to izjemno težko nalogo kljub temu kvalitetno opravi. Želimo si, da bi višji RTV prispevek olajšal delo, da se lahko nadejamo kakšnih vsebinskih dopolnitev v ponudbi ter še več dobrih izobraževalnih in dokumentarnih oddaj. Veliko je bilo danes rečenega v tej razpravi, še več bo rečenega v razpravi, ki bo sledila. V naši poslanski skupini pa si želimo dobro javno televizijo Slovenije. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Györek, v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod predsednik, kolegice in kolegi! Dovolite mi, da vam predstavim stališče Slovenske nacionalne stranke v zvezi s problematiko podfinanciranosti RTV Slovenija in problematiko kulturnih vsebin na javni RTV. Sama problematika je dokaj kompleksna zadeva in jo je težko predstaviti, glede na časovno omejitev, podrobno razčlenjeno. Poleg tega sem skušal spraviti na skupni imenovalec raznovrstna stališča cenjenih kolegov v Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke. Če torej začnem z vprašanjem podfinanciranosti, torej s finančno platjo, ki je vsekakor najaktualnejša zadeva, mi dovolite, da uvodoma naštejem nekaj dejstev. RTV prispevek se do leta 2009 ni spreminjal. V začetku uveljavitve zakona je to imelo pozitiven učinek, izvajala se je racionalizacija poslovanja in pri tem je odigral pomembno vlogo nadzorni svet z intenzivnim nadzorom nad porabo sredstev. Vse to je zadovoljivo utemeljeno s predloženimi poročili in drugo dokumentacijo. V letu 2008 se je elastika nategnila do konca, zaradi novih zakonskih programskih obvez, recimo, parlamentarni program, program za Rome in tako dalje, zaradi potrebnih investicij - sem namreč ne sodi samo digitalizacija - zaradi spremembe plačnega sistema. Za leto 2008 je bilo od Vlade obljubljenih 3,5 milijona evrov, vendar samo obljubljeno, nikoli prispevano. Zaradi upada prihodkov od oglaševanja zaradi recesije, gre za 2,4 milijona evrov manj od načrtovanih, načrtovanih je bilo 22,3 milijona evrov, vendar je realiziranih 19,9 milijona evrov. Kljub temu je pa RTV Slovenija v letu 2008 še poslovala z minimalnim dobičkom. RTV Slovenija je prišla v čas svetovne krize brez kreditov in z rednim odplačilom dolgov. Iz poročila nadzornega sveta se vidi njegovo prizadevanje za nadzor nad razumno porabo sredstev in je s tem nadzorni svet prispeval k redu poslovanja javnega zavoda in v lanskem letu ni bilo pod vprašajem izvajanje javne službe. RTV Slovenija je dejansko več kot zadovoljivo opravljala svoje naloge in ustrezno nadzirala poslovanje, zakonitost njenega poslovanja, gospodarnost in finančno poslovanje nasploh. Kdor trdi drugače, govori neresnico in ne pozna dela nadzornega sveta. Tudi pri porabi razvojnih sredstev je nadzorni svet skrbno spremljal porabo sredstev, ki jih je RTV Slovenija pridobila s prodajo deleža v družbi Eutelsat leta 2005. Samo toliko za vašo informiranost, kolegice in kolegi. Zadeva je povsem transparenta. Vrednost prodaje je leta 2005 znašala 41,8 milijona evrov. Priliv od prodaje 2005 je znašal 36,9 milijone evrov, 13,8 milijonov evrov je bilo za pokritje kreditov in tekočo uporabo, 23 milijonov evrov za obveznice RS, nakup delnic nove družbe EUTELSAT Communication 4,9 milijona evrov. Sedanje stanje pa je sledeče: obveznice 18,9 milijona evrov, lani je bilo namreč prodanih za 4,1 milijona evrov obveznic, delnice, njihova tržna vrednost cirka 42 milijonov evrov. Dosedanja poraba znaša 10,7 milijona evrov, to je 6,6 milijonov evrov iz donosa delnic in obresti od obveznic, 4,1 milijona evrov od prodaje obveznic. Pri tem je potrebno ponovno izpostaviti pozitivno vlogo nadzornega sveta, ki je sprejel posebna merila za odobritev in uporabo teh sredstev. Sprejet je bil triletni plan porabe za obdobje 2007-2010. Investicije znašajo 22 milijonov evrov, organizacijski kadrovski in programski projekti pa 15 milijonov evrov. Toliko o številkah. Glede na zgoraj izkazana dejstva poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke ocenjuje, da je bilo delo nadzornega sveta RTV Slovenije v letu 2008 dobro, da je dosegel vse strokovne standarde nadzorovanja finančnega poslovanja in zakonitosti poslovanja RTV Slovenija in da je bilo generalno poslovanje RTV Slovenija zadovoljivo in zakonito. Dovolite mi pa, da se dotaknem drugega področja, to je, financiranje uredniško producentskih enot, predvsem pa kulturnih vsebin. Največ sredstev na RTV Slovenija je namenjenih uredniško-producentski enoti kulturni in umetniški program. To je 10,5 milijona evrov. Za UPE - Informativni program je namenjeno 7,7 milijone evrov, za UPE - Razvedrilni program 4,5 milijone evrov, za UPE - Športni program 4,7 milijona evrov, za TV SLO3 - Regionalni program Koper in Maribor vsak po cirka 1,4 milijona evrov. Toliko, da vemo, sedaj za kakšne cifre gre. Zavedati se moramo dejstva, da poslanstvo javne službe RTV Slovenija ni samo kulturni program, temveč so pomembne tudi druge programske zvrsti, recimo, informativni program, katerega pomembnost in vloga nas je lahko prepričala leta 1991 v osamosvojitveni vojni. Ne smemo pozabiti tudi gledanosti, saj je le-ta pomembna za vse vsebine in bi bilo treba planirati gledanost za vsako oddajo. Potem bi se lahko ugotavljalo, ali je vsebina pritegnila tiste poslušalce in gledalce, ki jim je bila namenjena. Ustvarjanje programa, ki ga nihče ne posluša in gleda, dejansko nima smisla. To je samo nekaj stališč, ki smo jih v SNS uspeli spraviti na skupni imenovalec. Smo pa obdelali tudi nekaj drugih vidikov, ki predstavljajo mnenja in stališča Slovenske nacionalne stranke. V različnih medijih se v zadnjih letih pojavlja vse več kritičnih pogledov na nacionalno hišo RTV. Ne moremo se znebiti občutka, da gre morda za načrtno rušenje ugleda in za negativen odnos do vsega, kar se v tej hiši ustvarja; morda je to komu voda na svoj mlin. V vsej zgodovini RTV Slovenija smo priče širjenju in povečevanju obsega programov, ki so financirani od prihodkov RTV prispevka, nekdanje naročnine. Glede na celotno ponudbo programov bi se morali vprašati, koliko programov pravzaprav potrebuje slovenski prostor. Je res potrebno, da se vse te vsebine financirajo iz prispevka? Ali to dejansko sploh zmoremo? Resnici na ljubo, TV nima denarja in ne zmogljivosti za kvalitetno ponudbo programa SLO 2, ki je sicer v razvidu medijev še vedno vpisan z 18-urnim predvajanjem na dan. Ob zadnjem popravku Zakona o RTV Slovenija se je v njem znašel tudi Radio RSi, radio za tujo javnost. Zakaj RSi ne bi delal pod okriljem Turistične zveze Slovenije? Gre za program, ki je namenjen tuji javnosti, tujim delavcem, ki delajo pri nas, turistom, pa tudi domači, predvsem mlajši populaciji, ki želi poslušati kvalitetnejšo, zabavno in podobno glasbo. S stališča Slovenske nacionalne stranke bi bilo resnično treba pretehtati, kaj v tem prostoru dejansko potrebujemo. Izvzeti moramo programe, ki jih moramo zagotoviti glede na meddržavne sporazume z Republiko Madžarsko in Italijo. V kakšnem obsegu, pa je stvar resne presoje na najvišji ravni, ne samo želje posameznikov ali skupine, ki te vsebine ustvarjajo, ali na drugi strani avditorija. Velik zalogaj so tudi orkestri. Zaradi pomanjkanja denarja je vse manj sredstev za arhivska snemanja. Posnetki koncertov pa se ne morejo enačiti z arhivskimi posnetki in lahko le občasno najdejo pot do poslušalcev. Seveda pa je koncertirati prijetneje, kot pa se ukvarjati z dolgočasnimi arhivskimi snemanji, predvsem za glasbenike. Glasbeni korpusi bi morali skrbeti predvsem za posnetke slovenskega glasbenega ustvarjanja. Saj, na primer, dela skladateljev, kot so Mozart, Mahler in tako dalje, lahko kupimo na trgu veliko ceneje in v mnogo boljših izvedbah najbolj priznanih izvajalcev na svetu. Veliko več denarja bi morali nameniti za naročanje slovenskim avtorjem, tudi za priredbe bogate zakladnice naših ljudskih napevov in avtorjev polpretekle zgodovine. Koncertno dejavnost izvaja tudi Slovenska filharmonija in večkrat je čutiti nekakšno tekmovalnost s simfoničnim orkestrom. Je to res potrebno? V člankih medijev se pravilno ocenjuje, da vsebine in informativnih oddaj niso nevtralne, in jim tudi po tej plati pada verodostojnost. Poleg tega moramo vedeti, da danes lahko pride do informacij vsak in je vprašanje, če je potrebno toliko ponudnikov info-programov in oddaj. Prenosi športnih dogodkov si lahko privoščimo, če imamo denar. Nihče pa ne bo namesto nas ustvarjal vsebin, ki so izjemnega pomena za našo identiteto, kulturo. Sem sodijo dokumentarne oddaje, izobraževalne, glasbene. Ne nazadnje skrb za slovenski jezik. Pretirana komercializacija nas lahko pripelje do dvomov o upravičenosti do finančnih sredstev, ki jih prispevajo naši gledalci in poslušalci. V zadnjem obdobju smo priča zelo plehkim poizkusom pridobiti čim več gledalcev, kar ste že predhodniki navedli. Torej ponovno: kaj je naše poslanstvo in v kakšnem obsegu? Ob zadnji prošnji za povečanje prispevka in s tem finančne injekcije RTV je gospod Pahor obljubil, da bo poskušal najti pravno utemeljeno rešitev kljub zakonski omejitvi, vendar pa je hkrati od generalnega direktorja zahteval tudi racionalizacijo. Pri tem je potrebno vedeti, da je nasilna ali celo navidezna racionalizacija z odpuščanji in upokojevanji kadrov za zavod lahko tudi zelo škodljiva. Na nekaterih segmentih se to že krepko pozna. Včasih je res kriva slaba notranja organizacija, na nekaterih oddelkih pa dejansko že hodijo po skrajnem robu. Po drugi strani pa morajo krpati pomanjkanje kadrov s honorarnimi delavci, ki pa mnogokrat nimajo ne znanja ne izkušenj. Tisti, ki pa so zares dobri in jih potrebujejo, si pa zaslužijo, da jih redno zaposlijo. Za konec še tole. Kaj če bi programe, ki jih vidi in posluša le primorska in štajerska regija, tudi financirali regijsko? In le tisto, kar bi potrebovali v nacionalnih programih, recimo dva televizijska in trije radijski, financirali iz skupnih sredstev od prispevka. Gorenjska in dolenjska regija od programske ponudbe [[...]]praktično nima nič. Tudi v prihodnje ne bo nič bolje, saj bo pokrivanje v digitalnem omrežju tudi regijsko. Kaj pa, če bi obe, torej Gorenjska in Dolenjska regija zahtevali ustanovitev svojih regionalnih centrov TV in radijskim regijskim programom. Kdo bi jih financiral? Vprašanj je še veliko, na katera bi bilo treba odgovoriti. Tega, kar se je pa dogajalo na matičnem delovnem telesu, ne bom komentiral, ker smo to komentirali že takrat z našo obstrukcijo, pa predhodniki ste to [[...]]Seveda so mnenja polarizirana. Kaj k temu reči? Žalostno je, da je prišlo do tega. Več bi se morali ukvarjati dejansko s tem, kar sem vam sedaj prebral, s problemi v zvezi z RTV Slovenija. Za konec bi želel izraziti samo še željo mojih cenjenih kolegov iz stranke. Zakaj RTV Slovenija enkrat ne predvaja filma Lordana Zafranovića Jasenovac, ki je zelo poučen zgodovinski film, da boste razumeli včasih stališča Slovenske nacionalne stranke glede Hrvatov in problematike širše in tudi naših stališč glede druženja s Hrvati?
Gospod Györek, prosim, Hrvaška ni na dnevnem redu.
O.k., ampak je pa program, film [[....]]
Program ni na dnevnem redu. Na dnevnem redu ni program RTV Slovenija, ne radijski, ne televizijski, ne katerikoli drug.
Gospod predsednik, hvala, ker ste me prekinili [[....]]
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janez Ribič v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Gospod Ribič samo trenutek. Proceduralno, gospod Srečko Prijatelj.
Spoštovani gospod predsednik! To, kar delate, ni prav. Čas, ki ste ga vzeli poslanski skupini, vaša osebna presoja, da lahko posegate v besedo kadarkoli, to je čuden način vodenja te seje. Prosil bi, da imate do vseh enake vatle. Ko so govorili vaši predstavniki političnih opcij, konkretno gospod Juri, je tvezil vse, samo tega ne, kar je predmet te debate. Niste pustili mojemu poslanskemu kolegu, da dokonča misel. Zakaj imate to voljo, da posegate v besedo vedno, kadar se vam zdi to potrebno? In to samo, kadar govori opozicija. Jaz predlagam, če ste živčni, da prepustite vodenje komu drugemu. Danes niste kos tej svoji nalogi, oprostite.
Hvala lepa. Jaz bi rad zelo jasno poudaril, da vedno posežem v besedo, kadar menim, da moram poseči in da so določena stališča, izjave, nastop šli preko tistega okvira, ki je danes v predstavitvi stališč razmeroma široko zastavljen. Vprašanje o Hrvaški ne sodi tu notri, zato menim, da sem upravičeno opozoril, ne prekinil, opozoril predlagatelja oziroma govorca, tako da mislim, da sem ravnal prav. Je pa ta presoja presoja vseh vas, spoštovane kolegice poslanke in poslanci, v takšnih zadevah se sam zavedam, da nikoli ne bom požel odobravanja tistih, ki so prizadeti s takšnim mojim nastopom. Se opravičujem. Gospod Janez Ribič v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik Državnega zbora. Spoštovana gospa ministrica, drage poslanke in poslanci! Podfinanciranost RTV Slovenija, poročilo nadzornega sveta RTV Slovenija. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke je sicer sejo Odbora za kulturo, šolstvo in šport, mladino v tej točki obstruirala, ker smo mnenja, da kar tako pavšalno res ne gre kriminalizirati delovanja nekega zavoda nadzornega sveta ali sploh kogarkoli. Mi smo želeli sodelovati pri neutemeljenih in nedokazanih obtožbah o nenamenski in negospodarni porabi razvojnih sredstev, saj je razprava mejila že na tako imenovani hitri proces brez dokazov, brez zagovora. Javni zavod RTV je pomemben zavod in igra pomembno vlogo, ki pa je hkrati zaradi zakonskih omejitev in načina financiranja nekoliko omejen in zato v specifičnem položaju. Zato po našem mnenju še toliko bolj potrebuje skrbno spremljanje ustanoviteljev in lastnikov zavoda. Pri tem ima nadzorni svet pomembno in odgovorno vlogo, saj bi lahko rekli, da odloča tako rekoč o usodi in uspešnosti zavoda. Strinjamo se z ugotovitvami nadzornega sveta, ki opozarja, da je treba sprejeti dolgoročno vizijo razvoja, vloge in načina financiranja tega zavoda, ki je vsekakor potreben tehnološke posodobitve. Iz poročila lahko sklepamo, da nadzorni svet skrbno spremlja poslovanje in izvajanje začrtanih programskih shem in financiranje zavoda. Zato v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo to držo nadzornega sveta RTV. O programskih vsebinah in kadrih RTV sicer lahko vedno razpravljamo. Ocene bi bile pozitivne in negativne. Meni je lahko všeč ena oddaja, nekomu drugemu druga, nekdo ima raje športne vsebine, drugi pa kulturne in tako dalje. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da mora javna RTV ponuditi za vsakogar nekaj, predvsem pa mora graditi na kvaliteti programa. Vsakemu povprečnemu gledalcu je sicer jasno, da so določene odločitve o programu res zgrešene in upamo, da bo tega v prihodnje mnogo manj. Velikokrat so bile omenjene Strasti, tako imenovana slovenska telenovela, za katero je bilo menda porabljenih 700 tisoč evrov. Samo preudarnosti nadzornega sveta gre zasluga, da se je ta nadaljevanka nehala snemati in da se je preostalih 1,1 milijona evrov namenilo v druge namen. Prav tako se omenja milijon evrov, ki je bil namenjen za dokumentarec o Angeli Vode. Če bi spoštovana gospa ministrica uredila zadeve na Filmskem skladu Republike Slovenije, bi RTV tudi ta denar lahko porabil za druge namene. Javna RTV ima seveda komercialno konkurenco, pa vendar menimo, da se ne more spuščati na nivo le-te. Zagotovo bi morali novinarji na nacionalki uporabljati pravilen govor oziroma kultura govora na javni RTV bi morala biti na mnogo višjem nivoju, kot je to na komercialnih televizijah in radijskih postajah. Je pa razveseljivo dejstvo, ki smo ga zasledili iz poročila, da se je gledanost prvega programa v letu 2008 povečala v primerjavi z letom 2007. Prepričani smo lahko, da se bo tudi gledanost drugega programa izboljšala, če bodo prenosi športnih dogodkov aktualni in kvalitetni. Pričakujemo več odkupov pravic za pomembne dogodke, digitalni prenos, boljša vidnost je priporočljiva. Ravno pri zadnjih prenosih smučarskih dogodkov oziroma vseh zadnjih športnih dogodkov, smo raje preklapljali na sosednje države ali postaje, kjer je bila digitalna slika bolj jasna. Kar se tiče kadrov vemo, da je v vsaki ustanovi ali organizaciji zelo pomembno zadovoljstvo zaposlenih, pri naravi tega zavoda po našem mnenju še toliko bolj. Korektno, ažurno poročanje in informiranje javnosti je ključno v demokraciji. Prav tako je ključnega pomena novinarska svoboda. Pomembno za uspeh zavoda je tudi, da so zaposleni pripravljeni sodelovati na organih zavoda ter na sejah nadzornega sveta. Zanimivo pa se nam zdi, da je na RTV odsotnost redno zaposlenih zaradi bolezni večja, kot je slovensko povprečje. So tukaj krivi odnosi znotraj zavoda ali zgolj narava dela, ki je za delavce gotovo stresno? Če se vrnemo k financam RTV oziroma k tako imenovani podfinanciranosti, vidimo, da revizijsko poročilo o poslovanju RTV dokazuje, da je zavod v letu 2008 posloval pozitivno, sredstva pa so bila namensko porabljena. RTV naj bi za investicije namenil 15,5 milijona evrov, in sicer v RTV centrih, v Kopru, Lendavi in Ljubljani. Digitalizacija poteka na treh ravneh: na radiu pri tehnični produkciji je bila končana v lanskem letu, zdaj poteka pomembna digitalizacija glasbenih in govornih arhivov, digitalizacija tehnologije na televiziji gre proti koncu, ostaja le še pomemben del digitalizacije oddajnikov in zvez, ki poteka po načrtih in bo zaključena v zakonitem roku. Razumemo, da je v času krize težko govoriti o obnavljanju tehnologije. Po drugi strani pa gre za gledanost, ki bo padla, če se ne bo RTV posodobila. Generalni direktor RTV Slovenija kot dokaz likvidnega in transparentnega poslovanja navaja tudi zmanjševanje stroškov na vseh ravneh, ki je doseglo raven 10 milijonov evrov letno. Kolikor vemo, je temu direktorju uspelo doseči tudi to, da danes RTV posluje pozitivno brez najetih kreditov. Pred njegovim prihodom je RTV posloval s 5-imi milijoni kreditov. Danes naj bi vodstvo RTV predstavilo varčevalne ukrepe, ki bodo šli v smeri še večje racionalizacije. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke to podpiramo. Upamo, da na račun teh varčevalnih ukrepov ne bodo okrnjene programske vsebine, da pa se bodo znižali stroški, kot so denimo precej visoki honorarji posameznikom in podobno. In ko smo že pri honorarju zaposlenih, le zakaj tudi RTV Slovenija ne uvede sistema, po katerem bi honorarno zaposleni bili tako imenovani samostojni podjetniki, s.p.-ji. Na koncu naj povem le še to, da v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pričakujemo, da se bo na RTV izboljšala zastopanost programskih vsebin, ki so v javnem interesu. Poleg tega pa menimo, da današnja razprava s strani nekaterih pravzaprav škoduje ugledu in gledanosti javne RTV ter zmanjšuje število naročnikov. Veliko bolj preudarno bi bilo, če bi se ta razprava opravila v kontekstu sprejemanja novega zakona o RTV, pri čemer bi bili pa zelo veseli, če bi spoštovana gospa ministrica povedala, v kakšni fazi priprave je. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predloženem gradivu. Za besedo se je javila ministrica Majda Širca Ravnikar. Prosim.
Hvala lepa. Mislim, da je pomembno, preden se nadaljuje diskusija, povedati naslednje. Nadzorni svet, ki je na zadnji seji Odbora za kulturo ob argumentirani diskusiji in ob dejstvu, ko se je soočal z nekaterimi predlogi sklepov, celo predlagal odstop, vendarle v svojem mandatu zelo skrbno prisluhnil določenim razpravam. In tisto, kar mene veseli, je to, da je prisluhnil razpravam, ki so se dogajale prav v okviru Odbora za kulturo, šolstvo, šport in mladino Državnega zbora. Če boste spremljali dinamiko svojih razprav v nadzornem svetu, so vedno sledile tistim pobudam, ki so bile dane na Odboru za šolstvo, bodisi v tem bodisi v prejšnjem mandatu. In to je dobro. To da celo slutiti, da je bil Odbor za šolstvo in kulturo v tem primeru tudi oplemeniten z razmišljanji NSK, Nacionalnega sveta za kulturo, konstruktiven element ne pri nadzorovanju, ampak pri razumevanju programskih in razvojnih politik RTV Slovenija. In če tega razumevanja ne bi bilo, potem bi bilo razlogov za odstop mogoče še bistveno več danes, kot jih je. V tem smislu je prišlo do prekinitve določene nanizanke, do vprašanja tudi, ali je ta prekinitev določeno tveganje in je pustila določene posledice. V tem smislu je prišlo tudi do skrbnega nadzorovanja trošenja ali porabe sredstev iz delnic oziroma obveznic Eutelsata. In na tej točki moram povedati nekaj. Te delnice, te obveznice in te obresti so del lastnine Republike Slovenije. Državni zbor in Vlada upravlja oziroma izvaja pravice ustanovitelja v RTV Slovenija. Ampak izvaja lahko tudi nadzor, ker je dala nekoč v preteklosti soglasje za nakup vseh delnic in s tem je tudi na nek način knjižila svojo vrednost. In prav je, da Državni zbor in v tem primeru tudi Vlada je tenkočutna do tega, kam se ta sredstva vlagajo. So načrtovana pravilno? Je vsa poraba znotraj načrta, ki je bil od leta 2008 do leta 2013 in vemo, da je v razhajanju z izvajanjem? Zakaj so ta sredstva enormno povišana pri uporabi v letu 2008? Zakaj puščajo določen izpad, nevaren izpad za prihodnost? Tudi nadzorni svet namreč ugotavlja in opozarja in tudi je nezadovoljen, da mora izvrševati navodila programskega sveta in tudi samega vodstva pri porabi teh sredstev in se mogoče tudi ne strinja z njimi. To je treba poudariti in tudi vedeti, da ta sredstva, ki na videz, ne samo na videz, so porabljena korektno. Oni zmeraj glasujejo, kam gredo. Ali gre v Strasti, v Piramido, v licenco, v piar ali gredo v digitalizacijo, v kamere ali kam drugam, v multimedijski center. Zmeraj se s tem strinjajo. Ampak stališča o tem so vendarle na nek način spodmaknjena. Nekoč v preteklosti se je dajalo, jaz ji pravim srebrnina, vendarle je namenjena temu, kar čaka razvojni zavod v smislu prehoda na digitalizacijo s katerim se mora ta država soočiti do leta 2012. Ampak jaz vem, kaj se dogaja. Sedaj ko zaradi zamrznitve prispevka, zaradi podhranjenosti zavoda in zaradi trošenja takega in drugačnega zavoda je prišlo do razmišljanja, da digitalizacija bo mogoče enkrat, ko bo, rečem temu kriza, vendarle poravnana iz državnega proračuna, ker zakon to omogoča, ampak sedaj pa preživimo in odnesimo celo kožo in financirajmo tudi telenovele. V tem smislu se mi zdi, kdor je pozorno spremljal delovanje tega nadzornega sveta, njihovo razmišljanje, vaša razmišljanja o tem, da se je treba strezniti, pomembno. In mogoče tudi razmišljanje, da če se niste dovolj streznili in ponudite odstop, tudi na nek način skrb za to, kaj bo z javnim zavodom v prihodnje. In če ni bilo dovolj argumentov, danes je bilo podano nekaj iztočnic, vendarle je potrebno s strani spoštovanja zakonodaje in načel, ki so bila sprejeta s strani Vlade, povedati nekaj, kar pove tudi nadzorni svet v svojih zapisnikih. Pove namreč nekaj, kar je zaskrbljujoče in je tudi v kontekstu tistih diskusij, ki so jih opravili člani nacionalnega sveta za kulturo, ko so skrbeli za podhranjenost določenih izobraževalnih, kulturnih in ostalih vsebin, za katere je javni zavod, za razliko od komercialnih, zadolžen, obvezen in tudi ustanovljen. In tisto, kar je zaskrbljujoče, je, kaj ugotavljajo na zadnjih sejah nadzornega sveta. Ugotavljajo, da RTV Slovenija ne dosega kvote del neodvisnih producentov iz naslova avdiovizualne produkcije. To ugotavlja sam direktor RTV zavoda, in to potrjujejo tudi nadzorniki. Zakaj to poudarjam in zakaj recimo tukaj lahko celo ne bom, ampak bi lahko stopila v dialog z zadnjo predstavitvijo poslanske skupine, stališč poslanske skupine? Zaradi tega, ker gre za izvajanje edine direktive na področju kulture in medijev, predvsem pa kulture, ki nam jo je Evropa naložila na ramena in na dolžnost. To se pravi to, da se zaradi demonopolizacije RTV Slovenije morajo vključiti v program tudi neodvisni producenti s svojo lastno produkcijo in s tem, to je ta pluralizacija filmske produkcije, avdiovizualne produkcije, dobro, elektronske produkcije, ki mora razpršiti ta, kot pravim, neko samo produkcijo znotraj RTV-ja, ki itak na tem področju ni dovolj bogata. In to je zaskrbljujoče, na to Nadzorni svet opozarja. Ampak, tudi za to, da je sploh začel razmišljati o lastni produkciji, ni zaslužen sam, ampak je zaslužena strokovna javnost in zaslužen Odbor za kulturo, je zaslužen Nacionalni svet za kulturo, deloma tudi strokovni krogi, ki so opozorili na to pomanjkljivosti in na kršitev in ta kršitev je. To je dovolj, recimo, mogoče za razmislek o lastni odgovornosti. Zanimivo je tudi, da v rezervacijah proračuna, mimogrede letošnji proračun, finančni načrt oziroma finančni plan za leto 2009, ste nadzorniki sprejeli - kako? Preden ste vi tukaj v Državnem zboru izglasovali povišanje RTV prispevka. Izglasovali ste proračun, ki je bil fiktiven. Če bi se vi tukaj odločili, da RTV prispevka znotraj Zakona o izvrševanju proračuna, ki je bil pred meseci na mizi in ki je predvideval to povišanje za skoraj 1 evro, če ga takrat ne bi izglasovali, kaj, kaj bi rekli nadzorniki? Smo mislili, da bodo v Državnem zboru izglasovali. Skratka, očitno sporno glasovanje, ampak vendarle se je pokrilo na koncu, v praksi se je nekako pokrilo s temi vašimi odločitvami. Ampak, vendarle v tem proračunu ima televizija 6 milijonov evrov rezerviranih sredstev za sodne poravnane. Ali ima kakšen javni zavod recimo na področju kulture takšno vsoto v svoji, pa ne govorimo o vsoti kot o veličini, ampak o dejstvu, da je na RTV Slovenija ogromno sporov, ogromno tožb, 400 jih je bilo vloženih samo na račun prevedbe plačnega sistema, za katerega vemo, da obsega približno 2000 zaposlenih. In ne govorim zaradi tega, da je škoda denarja, govorim, da je legalno porabljen denar upravičen, ampak govorim o tem, da so nastali zelo hudi kratki stiki, več kot kratki stiki pri prevedbi plač, nezadovoljstva. In govorim tudi s tega vidika, ker na Ministrstvu za kulturo tako rekoč vsak dan trkajo z željami, da bi se predstavnik ustanovitelja ubadal s problemi, ki so problemi hiše, problemi nadzornikov in programskega sveta. Ljudje so nesrečni. In če povzamem na koncu še eno razmišljanje, ki je bilo narejeno na analizo delovanja javnega zavoda RTV in sem ga prebrala v medijih, gre pa za ocenjevalce programskih strokovnjakov iz BBC-ja, ki so prišli v Ljubljano in očitno tudi na prošnjo ocenili delovanje javnega zavoda. Kaj so rekli? Kaj dela RTV Slovenija? Dejali so, citiram: "da nezadostno dolgoročno načrtuje, da napačno deli na dva informativna programa, da izkazuje slabo kakovost izvedbe, pomanjkanje uredniškega vodenja, tekmovanje RTV javnega zavoda s komercialno televizijo, da v RTV zavodu obstaja in se nahaja strah pred osebjem, strah pred politiki in pred upravo. Zunanji ocenjevalci so se menda tudi zgražali nad slabo organizacijo delovnih in drugih procesov v hiši.
Hvala lepa. Besedo ima gospa mag. Andreja Rihter. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik, spoštovana ministrica, kolegice in kolegi, dober dan voščim. Svet Evrope je prejšnji mesec razpravljal o delu in poslanstvu nacionalnih radiotelevizij oziroma razpravljal o spremenjenem okolju in pogojih njihovega delovanja. Namreč velika pojavnost komercialnost televizij in izjemen porast razvoja novih medijev sta prinesla tekmovanje za medijski trg, zelo se je spremenila tudi medijska krajina. Ampak s tem se je ponovno odprla debata, politična debata, v nacionalnih okoljih. Zato me je tudi zadnjič na sestanku našega odbora zelo presenetilo dejanje, da ste kolegi iz opozicije obstruirali razpravo o naši javni televiziji na našem odboru. Namreč, tovrstna debata, aktualna razprava poteka v večini članicah Evropske unije in še posebej v članicah Sveta Evrope. Naslednji teden bo namreč že Svet Evrope v Strasbourgu sprejemal posebno priporočilo z naslovom financiranje javnih televizij, ki ga bodo ministri, vsi odgovorni za medije, v mesecu maju v Reykjaviku najverjetneje tudi potrdili. In s tem, kaj želimo lepšega kot ne nazadnje opraviti in se pogovoriti o tem, kaj v slovenskem prostoru tudi imamo. In seveda, s tem, ko pa se vprašamo, ali je javna televizija res državna televizija ali je to samo odmev politične volje; gospod Zorn je prej dejal, da politična volja kot taka ni; pa naj mi bo dovoljeno, ker je gospod Miro Petek zdaj poslanec zraven, da je bilo rečeno na prvi obravnavi Zakona o RTV: "Nehajmo se slepiti, javna radiotelevizija je povsod po svetu podvržena političnim pritiskom, komercialna televizija pa ekonomskim pritiskom." Mogoče je takšno razmišljanje nekoč. Jaz upam, da se je danes mnenje, kolega Petek, kaj spremenilo. Omenjeno priporočilo Sveta Evrope temelji na resoluciji iz leta 1994, še sprejetega v Pragi, ki definira, da so televizije javne ustanove, ki morajo izpolnjevati univerzalnost vsebin in njihovo kakovost oziroma vrhunskost. Univerzalnost vsebin pa pomeni, da javna radiotelevizija ponuja najrazličnejše vsebine, vključno s tistimi, ki jih komercialni mediji pač ne ponujajo, ampak so to tudi vsebine, ki so univerzalno dostopne ob vsakem času, ob najrazličnejših možnih terminih. Kakovost pa je glavni razlog zaradi katere javne televizije prejemajo ne nazadnje tudi pristojbino. Pri nas je pač to naročnina od vsakega državljana, ki ima električni priključek. In kakovost, ki je ključen argument in kriterij, naj bi vključevala inovativnost, drznost, pogum programa, ki nam ga RTV ponuja. Ta bi seveda moral biti drugačen, od tistega, ki ga ponujajo na komercialnih televizijah. Kako presojajo slovenski uporabniki, za katere upam, da danes ne gledajo ali tudi gledajo, presojajo sami, ki ne nazadnje s svojim prispevkom, evrom, krijejo naročnino in jo plačujejo vsak mesec. Raziskava o ugledu in verodostojnosti Radiotelevizije Slovenije, ki jo je vodstvo tudi naročilo in je bila izvedena letos januarja, govori o tem, da bi seveda tovrstna praksa o gledanosti in uporabnosti televizije morala biti redna praksa dela vodstva in s tem pokazana tudi velika transparentnost razpolaganja z javnimi sredstvi. Raziskava, ki je bila opravljena med gledalci pove, da so ti največkrat željni dokumentarnih, poljudnoznanstvenih in izobraževalnih oddaj. Sledijo seveda zabava, filmi, šport. Raziskava tudi pove, da je program zadovoljiv. Nekje na sredini med 1 in 6, okrog 3,5 dobi odstotek gledanosti pozitivno. Podatek, ki pa se meni zdi zelo zanimiv in mislim, da je prav tako to tudi vodilo današnjemu vodstvu televizije, da pri ukrepih racionalizacije poslovanja, pripravi dopolnitve poslovnega načrta za uporabo novih sredstev iz naslova povišane naročnine pa je ukinitev tretjega parlamentarnega programa, za katerega ni zanimanja, saj ga ne gleda skoraj nihče, gledanost ni niti 1%. Zakon o RTV-ju, ki ste ga spoštovani kolegi v opoziciji nedavno tudi sprejemali, je takrat razdelil slovensko javnost. Vaš cilj je bil, in bil je v polnem nasprotju s poslanstvi in deklaracijo gotovosti, neodvisnosti javnih televizij, ki so jo sprejeli ministri septembra 2006. Posledica tega zakona je bila tudi sprememba statuta na Radioteleviziji Slovenija in seveda tudi kadrovske zamenjave. O izvajanju pritiskov na novinarje so se novinarji sami izrazili, in o tem je spregovoril že kolega Germič, pa da se ne bi ponavljala, na to tudi ne bi posebej opozarjala in citirala. In ko danes govorimo in razpravljamo o poročilu Nadzornega sveta in gradivu vodstva o podfinanciranosti radiotelevizijskih programov, ki naj bi delovali v smeri racionalnosti uporabe javnih sredstev ali tudi prevetritvi izvajanja delovnega procesa, sama v dokumentih težko najdem tovrstne vsebine. Namreč, pri vodstvu televizije ostajajo zadeve kar se tiče financ in nagrad nespremenjene. Plača gospoda generalnega direktorja je med desetimi najbolje plačanimi direktorji javnih zavodov, 6.389 evrov. Če primerjam plačo ministrice, ki ima 5.874 evrov lahko presojate sami. Ne nazadnje, s proračunom, s katerim razpolaga Ministrstvo za kulturo, 215 milijonov evrov in proračunom 130 milijonov evrov, ki ga ima televizija je spet odgovornost tistega, ki mora ne nazadnje skrbeti za vsa ta javna sredstva. Že na odboru sem omenila, da so seje ali sejnine nadzornemu svetu za lansko leto prinesle v povprečju okoli 4.800 evrov za 44 ur prisotnosti na delu. Ali so to resnično racionalni ukrepi, ne vem, mene je težko prepričati. Sodijo naj tisti, ki plačajo prispevek, gledalci. Sredstva za plače pomenijo v proračunu celotne RTV tudi vedno različne odstotek. Gospod generalni direktor enkrat pravi, da je to 47% celotnih sredstev, po drugih smo nazadnje slišali, da je to 60% delež. To se pravi, informacije v vodstvu radiotelevizije včasih zorijo in se medijo glede na splošno klimo. O različnosti informacij v pisnih dokumentih in poročilih Nadzornega sveta pa smo prav tako že danes slišali, da ne bi ponavljala, ali smo ali nismo, kdaj smo, kako smo, na kakšen način smo prodajali, nismo prodajali delnice Eutelsata. Mene je pri pregledovanju literature in poročil tudi za nazaj zelo zmotil, ali pozitivno sem bila presenečena, da je radiotelevizija iz preteklosti, na primer v letu 2003, zaposlovala 748 redno zaposlenih in 384 stalnih sodelavcev, ampak ti so skupaj ustvarili 14.310 ur programa. V lanskem letu pa je televizija, za 2005, z zaposlenimi ustvarila 12.347 ur programa. Pa spet poglejte, kako so si ta razmerja zaposleni-sredstva in produkcija primerljivi ali racionalni. Eno izmed dejstev, zakaj produkcija programa tudi pada, sem si znala razlagati s tem, da je nezadovoljstvo pri samih zaposlenih lahko kriterij. 816 pritožb je prejela Komisija za pritožbe, ki se tudi še danes rešujejo. Polovico od teh, smo prej slišali ministrico, je dejala, da je bila pač posledica nepravilne ali pravilne, nimamo še do danes vseh rezultatov, prevedb v nov plačni sistem. Pri tem podatek ne govori o neki pozitivni energiji ali delovnem elanu, ki bi resničnosti racionalne naložbe javnih sredstev na Televiziji izboljšal situacijo. Pri tem se tudi zamislim nad poizkusi racionalizacije dela in upravičenosti odobrenih sredstev. Če k temu dodam posamezne poteze vodstva, ki zaupa in plača zunanje podjetje, da uredi notranjo komunikacijo, se tudi vprašam, v kakšni meri je vodstvo usposobljeno in kakšna so bila merila in kriteriji, ki so prepričala odločujoče, da so izbrali, kakor so. O neracionalnosti dela vodstva se prepričamo tudi takrat, ko spregovorimo o zakupnikih oglasnega prostora in izpolnjevanju njihovih pogodbenih dolžnosti. To so pa verjetno tudi že zgodbe, ki jih bodo dobili v roke revizorji in mislim, da bomo dobili tudi kakšno, možno politično, novo zgodbo. Po podatkih, ki sem jih tudi videla, smo danes slišali, da naj bi gledanost televizije naraščala. Moji podatki kažejo drugače, gledanost upada, odvisno s katerega zornega kota gledaš, koliko generacij pri tem prisodiš oziroma kakšne kriterije si postaviš. Mislim, da to dobro pozna vodstvo radiotelevizije, saj so ti podatki večinoma bolj tajni kakor javni. Upad gledanosti pa ni nič presenetljivega. Namreč, če samo gledalci gledajo in dajejo razliko med programsko shemo informativnega programa poročil ob 19. ali kontaktne oddaje ali ne nazadnje isti politiki, iste sheme, ki se ponavljajo tako na komercialni kakor na nacionalni televiziji. Ali se mogoče spomnite, vsaj nekateri se, kako je v lanskem letu tekla vroča debata, ko so se starši s peticijo na spletu borili za večerne risanke v tradicionalnem terminu? Peticijo je moralo podpisati 2154 ljudi in obsodilo komercializacijo javne televizije, ki je povpraševanje po upravičenosti porabe javnega denarja. Res je, baje Strasti pritegne veliko več gledalcev naenkrat, ampak kje je tukaj poslanstvo in posebnost raznolikosti za vse generacije? Danes mene veseli, da lahko gledajo otroci tudi veliko risanega programa na komercialnih televizijah. Toda kriterij gledanosti je samo eden izmed stalnih vzporednikov dela in ne odloča in moral bi biti kriterij za upravičenosti uporabe javnih sredstev. Zato pa je Svet Evrope oživil debato o standardih javnega medijskega servisa in z resolucijo iz leta 2008, ki govori tudi o indikatorjih za medije v demokratični družbi in v letošnjih priporočilih, ki sem jih omenila tudi na začetku. Zato naj omenim, da se v evropskem prostoru trenutno odvija razprava o ponovnem prepoznavanju poslanstev, vlogi in odgovornosti javnih servisov nacionalnih televizij. Pri tem pa je vzporedno izhodišče razprav zagotoviti neodvisno uredniško politiko v katero politika nima vstopa. In zato bi vodstvo naše televizije mogoče le prepoznalo, da je najpomembnejši kriterij njihovega dela verodostojnost in objektivnost in ne senzacionalnost in provokativnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Petek. Replika.
Hvala lepa. Ker sem bil omenjen. [[...]] [[Nemir v dvorani.]] Bil sem omenjen. Predsedujoči mi je dal besedo.
Oprostite, naredil sem napako. Niste razpravljali, ne morete še imeti replike. Prav tako [[...]] [[Glas iz ozadja.]] [[...]]Ali lahko prosim povem! Po Poslovniku vam ne morem dati replike, ker niste še razpravljal. V izvajanju gospe Rihterjeve, lahko dobim besedo, v izvajanju gospe Rihterjeve sta bila dva omenjena, gospod Zorn in gospod Petek. Nobeden od njih še ni bil v razpravi, zato prosim, upoštevajte navodila Poslovnika. Jaz bi vam dal rad besedo, vendar se bom držal Poslovnika. Besedo ima gospod Vito Rožej.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsedujoči, gospa ministrica, kolegice in kolegi, vsi ostali prisotni! Jaz se bom v svojem razpravljanju omejil predvsem na podfinanciranost RTV Slovenija in kulturnih vsebin na javni radioteleviziji. Ne bi namreč želel, da bi me, tako kot ob kakšni gospodarski razpravi, kakšen od sogovornikov diskvalificiral, češ, da bom težko govoril o nadzornih poročilih, ker pač ne prihajam iz gospodarstva ali kaj podobnega. Upam, seveda, da bodo tudi ostali razpravljavci govorili o tistem, na kar se spoznajo. Jaz sam si domišljam, da se vsaj na kulturne programe na radioteleviziji pač nekaj. Tisto, zaradi česar smo po mojem mnenju dolžni s skrbnostjo obravnavati današnjo točko, je mnenje Nacionalnega sveta za kulturo, ki je ugotavljalo podobno kot tudi del članov Programskega odbora RTV, da kulturni programi, kulturne vsebine, vsebine v javnem interesu niso na zadovoljivem nivoju. Upam, da bo debata ostala pri tem, ker meni se zdijo te debate o postopku, kako je prišlo do te točke dnevnega reda, precej brezpredmetne. Zdi se mi neumestno, da se zalogi, s katerimi soglašamo, in čeprav temeljijo na domnevah, se nam zdijo trdni, tisti, ki jih ima nasprotna stran, tiste pa puščamo v nemar. Upam, da nobeden v tej dvorani ne misli, v resnici ne misli, da kulturno politiko te naše javne radiotelevizije vodijo politkomisarji, od katerih eni govorijo slovensko z ruskim, drugi pa z argentinskim naglasom. Je pa, seveda, za oceno kulturnih programov javne radiotelevizije dobro pogledati tudi v neko splošno stanje medijske pokrajine pri nas. In lahko ugotavljamo, da pri nas obstajajo brezplačniki, ki po volitvah čudežno izginejo, da imamo dva dnevna časopisa v večinski lasti privilegiranega kreditojemalca največje banke v večinski državni lasti, da imamo Svet za radiodifuzijo, ki meni, da so novinarji ždanovski, skratka, uslužni režimu, in da imamo te iste novinarje, ki naj bi bili ždanovski, ki pišejo peticijo proti domnevno istemu režimu. Tako, da so najbrž ocene o političnem vodenju radiotelevizije v taki medijski krajini pravzaprav blage in v bistvu glede na ostale odvisnosti medijev, ki sem jih posredno morda omenil, niti ne največje. Razlog temu, da je javna radiotelevizija podvržena političnemu vplivu, je medijski zakon, kakršen je bil sprejet v prejšnjem mandatu. In se ni čuditi, da se je zaradi tega tudi politizacija programov povečala. Kar se tiče same kulture, ki mogoče na prvi pogled niti ne more biti tako zelo spolitizirana, pa menim, da je težko razumeti, kako da so kulturni programi podfinancirani, če pa sami zaposleni na Televiziji menijo, da je denarja dovolj, ker to vidijo v praksi. Obstajajo pa na javni Televiziji nekateri prestižni ideološki projekti, za katere se bo denar pač našel. Če lahko, recimo, za film, tu že omenjen, o Angeli Vode vodstvo Televizije nameni več denarja kot za otroški, mladinski, izobraževalni in še kakšen program skupaj na letni ravni, tu nekaj ne more biti v redu. Še posebej ne more biti v redu, če se potem kritika oglasi in tega filma ne kuje ravno v zvezde, direktor Televizije pa reče, da so pa od publike, ki ji je bil namenjen, dobili pozitivne ocene. Ali ni bil ta film namenjen vsej slovenski publiki? Kako je bil lahko namenjen samo delu slovenske publike? Ali ta javna Televizija ne dela v javnem interesu vseh? Ali dela samo v interesu nekaterih, če so nekateri pač zadovoljni, tisti del, ki jim je bil ta film namenjen? Jaz upam, da je javna Radiotelevizija namenjena vsem svojim gledalcem, ne samo nekaterim. Kateri so ti "nekateri", za katere direktor Televizije pravi, da jim je ta film bil namenjen? Najbrž tisti, ki jih ne moti zgodovinsko dejstvo, da Angele Vode niso aretirali nemško govoreči gestapovci, ampak njihovi, slovenski kolegi. Ali je to ta del? Ker ne morem prevzeti nase nekega bremena ideološkega obračunavanja z zdajšnjim vodstvom Televizije, če se seveda to breme ne porazdeli enako na vse tukaj vpletene s strani. Jaz sem recimo; pa mi je žal, ker pač razpravljam o človeku, ki ga ni, samo tudi on dobi priložnost v domnevno neodvisnem mediju med celostranskimi oglasi, ta isti medij se pa niti pri minimalnih novinarskih standardih mene ne potrudi vprašati in preveriti dejstva in neresnice, ki jih o meni zapiše. Skratka, govoril bom o kolegu, gospodu Možini. Jaz sem ga pred 15-imi leti prvič spoznal, on je bil takrat v vlogi študentskega ministra na Študentski organizaciji Univerze v Ljubljani, jaz pa sem ga prišel prositi za denar za nek kulturni festival. Res je. Kulturni festival, za katerega sem jaz prosil, je pač imel rokenrol koncerte, filme, kakšne gledališke in lutkovne, plesne predstave, in sem nekaj malega denarja dobil. Odkrito pa mi je gospod Možina priznal, da več denarja ne more dati, ker ga je moral nameniti za festivale pevskih zborov in folklornih skupin. Vse to je kultura, vse to je legitimno, dejstvo pa ostaja, da bomo imeli vedno različne poglede na to, koliko in kateri stvari nameniti. In tukaj jaz vidim to podobnost z, ne vem, prestižnimi projekti, ki sem jih že omenil ali nujnostjo, da bomo slovenski gledalci gledali latvijske dokumentarce o Stalinu, po drugi strani pa za lastno produkcijo nimamo več toliko denarja, kot bi ga morali imeti. Ta radiotelevizija je njega dni imela celo slovenski lutkovni program. Celo uredništvo je bilo tako in so se delale velike lutkovne serije, kar se je kasneje, žal, seveda ukinilo in še marsikje drugje se je to poslanstvo siromašilo. Zdaj je očitno stvar prišla tako daleč, da se večina kulturne srenje, Nacionalni svet za kulturo, strinja, da je šlo predaleč in da bi, seveda, veljalo ponovno razmisliti, kam se je ta sredstva namenjalo in ali se namenjajo pravilno. Sklepi, ki so tukaj predlagani, so popolnoma na mestu. Javna Radiotelevizija ima popolnoma drug namen, kot kakšne komercialne, in dejstvo, da so se sredstva za razvedrilni program neprimerno bolj povečala, kot pa kakšna druga sredstva, nam pa kaže na to, da tega poslanstva ta Televizija zadovoljivo ne opravlja. Jaz bi se na tej točki mogoče ustavil in omejil. Vem, da se bodo danes tukaj slišali marsikateri drugi argumenti, tudi bolj finančne narave, kar je seveda glede na točko normalno. Jaz pa upam, da bo vodstvo hiše vzelo sklep, za katerega upam, da bo sprejet resno in da se bo zavedlo svoje vloge v tem medijskem prostoru, ne poskušalo samo tekmovati s komercialnimi televizijami, ampak se osredotočilo na tisto, kar pač piše v njenih usmeritvenih aktih in konec koncev v samem imenu zavoda, da to je javna ne državna, Televizija. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj. Prosim, gospod Presečnik, postopkovni predlog.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine imam predlog oziroma najavljam, da poslanska skupina pri razpravi o sklepanju in zaključkih ob tej točki ne bo sodelovala v skladu s Poslovnikom. Če pa mi dovolite, bi tudi obrazložitev podal. Namreč, ko smo poslušali uvodna mnenja poslanskih skupin, predlagatelje in Vlade se ne moremo znebiti občutka, da se hoče tudi s poskusom kriminalizacije in diskvalifikacije vodstva in Nadzornega sveta RTV s strani koalicije, še posebej pa s strani stranke Zares, vplivati na njihove odločitve in posledično zamenjave. Izgleda, da bo to postal vzorec pri vmešavanju v institucije državnega pomena. S to razpravo se poskuša vplivati tudi na novinarje in druge sodelavce RTV hiše. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ne izključujemo, da nekaj tega ni bilo tudi v prejšnjem mandatu, vendar pričakujemo, da bo Vlada, če misli, da so spremembe potrebne, prišla s predlogom sprememb ali novega zakona ne pa, da na ta način vnaša nemir med vodstvo in sodelavce RTV-ja in povzroča mešane občutke med poslušalci in gledalci radijskih in televizijskih programov. Kot sem uvodoma povedal, v skladu s Poslovnikom najavljam, da Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke pri tej točki ne bo več sodelovala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sprejemam vašo odločitev, ki je po Poslovniku možna. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi. Ministrica je danes govorila o tem, koliko denarja je še po različnih predalih v tej javnem zavodu, da se 700 tisoč evrov namenja, če sem prav razumel, spoštovana ministrica, za obnovo avle. Da, so milijonski zneski v evrih namenjeni za tako imenovane sodne poravnave in seveda tožne zahtevke. Medtem ko dvigamo naročnino, naročnino, ki sicer je simbolični dvig, ampak za marsikoga predstavlja tudi to problem. Honorarci, ki so zaposleni, kar je moč razbrat iz pisma, ki smo ga dobili, so v velikem številu po mojem globokem prepričanju tudi odraz slike, da je v tem javnem zavodu še mnogo notranjih rezerv. Jaz ne bom rekel, da moramo s tega mesta vplivati na vodstvo ali na programsko politiko. To se ne sme dogajati in se lahko pridružujem tudi mnenju, da se nekateri želijo tudi iz vladnih klopi vtikati v javni zavod. Da pa javni zavod ne deluje tako kot bi moral, pa je lahko pokazatelj že v tem, da če pogledamo neko komercialno televizijo, da dela z mnogo manj razpoložljivega kadra, dosti bolj ekonomično, bolj prodorno in da je tam gledanost dosti večja kot pri nas. Za snemanje ene oddaje potrebujemo od rekviziterja, osvetljevalca, kamermana, režiserja, pomočnikov, bodisi delamo na zunanji ureditvi. Skratka, en cel kup ljudi, pa pridemo na komercialno televizijo snemati oddajo, pa vidimo, da je tam eden, dva in napovedovalec, voditelj. Skratka, mene to ne bi motilo, kar zdaj govorim, če ne bi čakal že kar pet let na to, da bo RTV Slovenija do državljanov enaka. Ni. TV Koper še danes oddaja v italijanščini in samo v italijanščini. Nimamo slovenskih podnapisov, ko je italijanski program. Televizijo, nacionalno televizijo plačujejo tudi tisti, ki so v štajerski prestolnici, ki nimajo veze z italijanskim programom, pa morajo na nacionalni televiziji poslušati italijanščino. To, da se da drugače urediti, ta program je dokaz manjšinskega programa za Madžarsko, Mostovi - Hidak, ki je vzorno urejena oddaja, podnaslovljena. Zanimivo pa je, da takrat, ko imamo Slovenci program na Kopru je pa podnaslovljen v italijanščino, 70% je tega programa in več. Spoštovana ministrica, tudi tam je rezerva denarja. Hrvati ne namenjajo niti ene kune za potrebe italijanske manjšine na Hrvaškem, oddaje, tako mi je zagotovil gospod Simoniti, vaš predhodnik, pa se snemajo z našim denarjem za potrebe hrvaške italijanske manjšine, z našimi ekipami. In seveda se tudi predvajajo na naš račun. Jaz bi želel, da, prej sva bila istega mnenja, ko sva sedela v opozicijskih klopeh, da zagotovite ta denar in seveda ne zmanjšujete pravic italijanske manjšine skozi program, ampak, da zagotovite ta denar in da podnaslovite italijanske oddaje s slovenskimi podnapisi in obratno, takrat ko je slovenski program, podnaslovite to z italijanskimi podnapisi. To je nujno, da storite in ne govorite mi, da ni denarja, če pa milijone lahko poberemo samo tako, če se malo obrnemo okoli. Kar se tiče dela nadzornega organa in pa vodstva; jaz, če se sprehodim po tem, kar sem zdaj povedal, lahko rečem, da kritika lahko leti tudi na vodstvo tega javnega zavoda, ker govoriti o takih napakah in hvaliti vodstvo, bi bilo nekompatibilno. In če je potreba po menjavi, naj se ta menjava naredi tako, kot je to v demokratičnem svetu normalno, ne pod prisilo in ne zaradi tega, ker imamo danes tukaj razpravo. To, da pozivate tako predsednika nadzornega organa, da odstopi, spoštovana ministrica, ni lepo in ta vaša reakcija je vidna tudi v obstrukciji ene od poslanskih skupin. Ne delajte napak, ki so jih počeli že vaši predhodniki. Jaz kot poslanec Državnega zbora v tem mandatu, vas bom budno spremljal - do zdaj sem bil tiho in čakam na to, kdaj boste to naredili - kar sem zahteval že v prejšnjem mandatu, se pravi, da boste zagotovili enakost pred zakonom za vse. Bom pa budno spremljal, kam bo šel denar iz drugih postavk. O nečem nismo še danes spregovorili pa bi morali; o tem, da smo do nekaterih področij, ko govorimo o financiranju iz državnega proračuna, ko govorimo o RTV-ju, bolj sentimentalni, bolj naklonjeni, in da tam pa ni problem, recimo, za milijonske zneske. In se kar tako mošnjiček odveže. Ko bomo govorili o rebalansu, takrat vas bom seveda spomnil tudi na to, o čemer govori Računsko sodišče danes, gospod Šoltes, kam so izginili milijoni, ki nimajo ozadja, namenjeni za digitalizacijo medijev. To je opomba Računskega sodišča in verjetno se bo našlo tudi vprašanje na kakšnem drugem nivoju, kje so podlage, da se je ta denar zapravil. Ne nazadnje bi želel, da danes damo jasen apel vodstvu, da poišče notranje rezerve, kajti toliko ljudi kot je zaposlenih v tem zavodu, mislim, da je že neokusno in nima veze z realnostjo. Naj poiščejo te notranje rezerve, ker je strošek dela največji strošek. Ko bodo to storili, bodo imeli denarja še preveč in ne bo treba pošiljati domov nove položnice za podražitev RTV naročnine.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Anderlič. Pardon, oprostite, gospa ministrica, izvolite.
Mogoče ni še vsem prepoznaven model funkcioniranja javnega zavoda v Sloveniji, ki tudi ni pravzaprav bistveno drugačen kot drugje po Evropi. Spoštovanemu poslancu velja ponoviti, da plačujete RTV prispevek. Kaj pomeni RTV prispevek, za katerega, mimogrede, se zavzemam še v bodoče, ko naj bi se dopolnil in deloma tudi spremenil Zakon o RTV Slovenija konec letošnjega leta. RTV prispevek pomeni, ta RTV prispevek na katerega so gledalci, poslušalci, gledalke in poslušalke, seveda, zmeraj tako nervozni in mi se srečujemo na ministrstvu s številnimi pritožbami, ker pravijo, da pač ta priključitev na električni tok jim ni všeč. Ampak vendarle RTV prispevek pomeni tisto ureditev, ko država neposredno, to se pravi Vlada, ne s svojo dobro voljo, višino financiranja in tako naprej, s pomočjo financ neposredno vpliva na javni zavod. To se je demokratična evropska družba, večinoma, dogovorila, ne pa uzakonila, in priporočila državam v luči tega, da naj čim dlje držijo roko stran od javnih servisov, odločijo za take sisteme, ki to distanco omogočajo. In to omogoča tudi RTV prispevek. To pomeni, da gre denar direktno v javni zavod, da javni zavod s svojimi organi, vodstvom, programskim in nadzornim svetom v Sloveniji odločajo, kaj bodo delali v luči tistega, kar jim zakon nalaga. Država lahko vstopi v samo v nekaterih momentih in to, gospod Grims bo točko zdaj citiral, in prav je. To se pravi, takrat, ko je treba podpirati razvojne programe in digitalno tehnološko razvojno opcijo, takrat, ko je treba pomagati posebnim skupinam, manjšinskim, in Slovencem po svetu ter še v nekaterih, kako že, manj nacionalnih primerih. Samo takrat lahko vstopa država s svojimi pomočmi. In tu je ta varovalka, ki je pravilno nastavljena in jo zagovarjam še naprej, da se država ne vtika v javni zavod, češ, "aha, tega vam pa ne bomo dali, ker danes niste lepo poročali, te povišice oziroma tega denarja ne boste dobili." Dobili smo, in tudi vi ste dobili, ta poziv, ki je bil spoštovanja vreden, dela Programskega sveta RTV Slovenija - danes smo že večkrat slišali o njem, gospa Potrata ga je tudi citirala, in so ga podpisali gospodje Granda, Štuhec in tako naprej -, v katerem so opozarjali na slabo kondicijo programskih vsebin na kulturnem, izobraževalnem in znanstvenem področju, in so pozivali k temu, da bi ukinili RTV prispevek in da bi direktno država financirala RTV. Tu so zadržki, ker potem bi pa res imela vsa orodja v svojih rokah. Ampak, tu je pač treba vedeti, da je zelo malo tistih možnosti, ko gre iz proračuna denar. Jasno pa je, da Vlada odloča o tem, ali gre RTV prispevek lahko v določenih odstotkih, 10 plus, minus, kajne, gospod Grims, do septembra tistega leta za naslednje leto, o tem pa odloča. In tudi tu, mislim, da ustrezna skupina pripravlja spremembe - tudi gospod Guzej je predlagal to spremembo, predlog spremembe nam je preko medijev posredoval v vednost -, da bi morebiti v bodoče urejali prispevek na način nekega vezanja na košarico, inflacijo ali kako drugače, da bi se še tu ti mehanizmi umaknili. No, in ker je tako ozek prostor možnosti znotraj tega zakona, da se lahko financira tudi iz državnega proračuna, je prišla, recimo, Vlada oziroma ministrstvo z gospodom Virantom na čelu lani v hude težave, kako bi javnemu zavodu, Televiziji - takrat, ko se je podpisalo določilo o spremembah plačnega sistema - pomagali, da bi lahko nadomestili tudi povišanje sredstev zaradi posledic spremembe plačnega sistema. Zato je takrat dobesedno izvajala neko, se opravičujem, telovadbo, da je iz finančne postavke Ministrstva za javno upravo šel denar na Televizijo, da bi šel za plačni sistem, potem so videli, da to ni pravilno, tudi z opozorili drugih, in so ga spremenili v digitalizacijo, ki pa določa. No, in kot vemo se je potem poskušalo ta denar prenesti tudi skozi druge ovinke, skozi financiranje programov za Slovence po svetu in tako naprej. Ampak, se opravičujem, še eno možnost daje in to je prav možnost za romski program, lahko Vlada direktno pomaga mimo RTV prispevka. Se opravičujem, ampak mogoče je potrebno včasih povedati, da prispevek, način tega paradavka, ki ga plačujemo vsi, je vnesen v ta sistem in ni nov in je odkar imamo RTV Slovenijo, zato, da lahko obstaja javni zavod čim bolj samostojen, če.
Hvala lepa. Gospod Anton Anderlič, izvolite.
Spoštovani! Združevanje teh dveh točk najbrž danes tudi ni najbolj posrečeno, kajti na eni strani daje vtis, kot da celovito obravnavamo vse probleme, ki v tem javnem zavodu so, na drugi strani pa zamegljuje bistvo, ko gre za samo poročilo Nadzornega odbora, ko naj bi se pogovarjali predvsem o finančnem delu, pa vendarle je prilika, da spregovorimo kritično o stvareh, ki so s tem javnim zavodom povezani. Osnovno vprašanje je ali ta javni zavod izvaja poslanstvo, ki mu je naloženo z zakonom in ali ustrezno pride skozi programe, vsebine do javnosti tudi tako imenovani javni interes tistih, ki bi se moral udejanjati v tem zavodu. Nesporno je, da je zavod omejen zaradi nekaterih posebnih nalog, ki jih ima in zato tudi plačujemo vsi RTV prispevek. Če temu ne bi bilo tako, bi bil ta zavod na trgu tako, kot so druge komercialne ustanove s tega področja. Če se vprašamo, ali javni zavod opravlja svoje poslanstvo, bi lahko ugotovili, in takšno je splošno mnenje, da ne oziroma slabo. Ko govorimo o tem, kaj je tisto, kar je njeno temeljno poslanstvo, potem, da, seveda, informiranost, izobraževanje, kultura, dokumentarni del programa se naj izvaja tako, kot bi se moral. Dejstvo je, da je v zadnjem času kar nekako moderno, da se govori o tej podhranjenosti, podfinanciranosti kulturnih vsebin na javni RTV. Nič ni nenormalnega, če o tem govorijo tisti, ki so posebej občutljivi za ta vprašanja, prav cinično pa je, ko nad tem jadikujejo tisti, ki so podprli pač ta izumek zakona, ki ga sedaj imamo in da govorijo, kako bi pravzaprav moralo vse skupaj biti in kako bi se moral povečevati ta prispevek in da nepovečevanje pelje ta zavod v siromašenje, itd. Treba je povedati, da je z zakonom, ki zdaj velja vodstvo zavoda oktroirano, da so razvojna sredstva od prodaje, ki so bila danes že omenjena, namenjene za razvoj programskih vsebin. Dejstvo je, da se iz teh sredstev plačujejo licence za oddajo Piramida, posnet je bil nek film, o katerem je bilo danes že govora. Ker seveda se je s tem nižal standard, ker sistem niža programska kvaliteta vsebin, je bilo nujno, da so se zatekli k nekaterim stvarem in jih bogatili z oddajami tipa Na zdravje in cenenimi razvedrilnimi vložki. Gledanost je padala, iztržek je tudi od oglaševanja, zaradi tega manjši. Tako se je ustvarilo nekako spiralno razmerje, v katerem je vse skupaj povezano - pomanjkanje denarja gotovo pelje v oslabitev programskih vsebin, to povzroča slabšo gledanost, manjši priliv sredstev od tržnih dejavnosti in se vrtimo v začaranem krogu. Vodstvo RTV-ja pa se rado zateka k javnemu mnenju, ki pravi, oddajo Na zdravje in nekatere druge podpira 70% gledalcev, ampak če bi dali vprašanje javnosti, ali ste za to, da ukinemo opero ali balet oziroma je ne financiramo v tem delu, kakšno vprašanje bi dobili, 10%, 15% bi jih bilo za to, da se te vsebine ohranijo, ostalo bi šlo pa za Na zdravje. Upam, da ne bo prevečkrat: "Na zdravje." Skratka, meni se sam po sebi vsiljuje logičen zaključek, da je programsko vodstvo na Televiziji povsem nedoraslo aktualnim razmeram in spečano je s poslovodskim delom tega vodstva. Javno televizijo razumejo predvsem kot orodje za ideološko obračunavanje, kar vidimo skozi vsebine praktično vsak dan, in to definitivno to javno televizijo pelje v brezno. Spremljajte trende, pa boste videli. Zato je treba čim prej preprečiti to škodo in jaz verjamem, da bomo z zakonskimi in drugimi ukrepi v Državnem zboru mogoče bolj soglasno, kot pa smo to naredili pri tistem zakonu, ki je bil nesprejemljiv in sedaj velja, in v javnem interesu zagotoviti nemoteno delo RTV-ja na osnovi zapisanih programskih izhodišč in zagotovljenega prispevka za ta zavod.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Roberto Battelli. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. To, da je RTV podhranjena je dejstvo, ampak je dejstvo tudi to, da veljavni Zakon o RTV sam po sebi ne prepoveduje zvišanja naročnine. In to je politični problem lastne narave. Ampak, nekaj dejstev. Najprej ta revizijska hiša, ker sem sam predlagal, naj se revizijsko poročilo razdeli v Državnem zboru. Najprej je bila ta revizijska hiša izbrana po Zakonu o javnih naročilih. Revizija je bila izvedena po mednarodnih standardih in v skladu z veljavno zakonodajo. To, na kar se nekateri sklicujejo, je revizijsko delo naročeno od strani vodstva RTV glede nekaterih notranjih postopkov in to delo je narejeno pač po drugačnih metodah. To ni del revizije, prikazuje pa se, kot da je del revizije, pa ni res. Toliko, da se malo pomirijo strasti glede teh dejstev. Omenjene so bile možnosti, in vseskozi so, da se določena sredstva iz proračuna usmerijo v javni zavod. Tako je bilo govora o 3,3 milijonov evrov, ki naj bi jih proračun zagotavljal iz naslova sofinanciranja narodnostnih programov. To, kot da bi bilo nekaj nezaslišanega, pa ni res. Po zakonu je to absolutno možno narediti. Kar je bilo narejeno v prejšnjem mandatu, je bilo to, da je bilo za te namene namenjenih 414 tisoč evrov, ki jih pa v tem proračunu, ki je bil zdaj sprejet, revizija proračuna, jih ni. Ne samo, da ni teh treh milijonov in 300 tisoč evrov, ampak tudi teh 400 tisoč ni. Tako da, iz vse te zgodbe, kar je zares podhranjeno v tem trenutku, so narodnostni programi, objektivno. Se pravi, denar, ki je bil že zagotovljen, in ki je del proračuna RTV-ja, tega denarja ni več. To pomeni, kaj? Pomeni, da glede na to, da obstaja od nekaj, od 1994. leta zahteva javnega zavoda, da država sofinancira narodnostne programe v višini 50%, tega ni. In tudi če bi teh 3 milijone in 300 tisoč evrov bilo namenjenih temu, pa niso bili, ker je ta vlada onemogočila to, še bi ne prišli na 50%. Zdaj, to kar jaz lahko ugotovim je, da pri narodnostnih programih ta trenutek nimajo perspektive, ker lahko izpad teh 414 tisoč evrov pomeni glede na dejansko stanje v Kopru in v Lendavi samo krčenje obsega programov, nič drugega. Upam, da bo zakon, novi, ki se dela in za katerega upam, da bomo tudi mi poklicani zraven, ko se bo delal, upamo, da bo ta določil delež sofinanciranja s strani državnih sredstev, in da se bo tem narodnostnim programom omogočilo, da lahko načrtujejo lasten razvoj tudi na podlagi, kako bi rekel, popolnega varčevanja, ki se že dogaja. Če se recimo za 5% znižajo sredstva na splošno v zavodu za zunanje sodelavce, kar zadeva narodnostne programe 5% pomeni ukinitev tega. Ker nimajo več nobene rezerve. Skratka, srčno upam, da se bodo pri pripravi zakona upoštevala dejstva in tudi omogočilo tem programom, da sami identificirajo lastno perspektivo, in da bodo ljudje, ki delajo za te programe in ki niso samo Madžari ali Italijani, to so ljudje, pač, da bodo mogli tudi to javno funkcijo izvajati dostojno, za kar so absolutno usposobljeni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Gospod Battelli, predpostavljam, da izhajajo vaše trditve iz absolutne neobveščenosti. Lastnoročno sem podpisala prispevek, ki gre iz državnega proračuna za programe. Hkrati pa, ker tudi RTV nima možnosti besede, vem, da imate denar narodne skupnosti v samem proračunu RTV Slovenija.
Hvala lepa. Gospod Franc Pukšič. [[Ga ni.]] Besedo ima gospod Miro Petek. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Spoštovana ministrica, lep pozdrav kolegice, kolegi. Mislim, da tovrstnega obravnavanja problematike RTV na plenarnem zasedanju v času samostojne Slovenije še ni bilo in je današnja razprava presedan. Razpravljali smo o Zakonu o RTV, ne pa o tovrstni problematiki oziroma o RTV na tak način kot razpravljamo danes. Očitno je RTV neki predmet poželenja koalicijskih strank, ki si ga želijo spet in ponovno osvojiti. Da ne govorimo o tem presedanu, o čemer je že bilo rečeno, da Vlada, izvršilna oblast piše predloge sklepov Odboru za kulturo, kar je tudi neka novost v Državnem zboru. Danes smo slišali od predsednika Nadzornega sveta, da je bilo poslovanje RTV v letu 2008 pozitivno in da je tudi v prvih treh mesecih pozitivno. Kakšno pa je poslovanje Vlade, gospoda Boruta Pahorja, v tem času? Brezposelnost je narasla, revščina se povečuje, proračunski primanjkljaj se povečuje. Kolega, ki je še prejšnji mandat sedel tam preko, Milan Cvikl, je 6. aprila prostodušno povedal, da je bila realizacija Vlade v prvem tromesečju slaba, komajda 58,5%. In ob pomanjkanju znanja in volje, kako se rešiti te finančne, gospodarske krize je prav prišel RTV in danes smo mu tukaj namenili 6 ur in 5 minut razprave. Namesto spopadanja, namesto predlogov zakonov, kako bi se spopadli z gospodarsko krizo, bomo danes poslušali o Piramidi, HriBarju, Grandi, Možini in podobno. In moja ocena je, da je ta razprava eklatanten poseg v neodvisnost javne RTV. Drugo je seveda Zakon o RTV, ki sem ga že omenil, in jaz upam, da bo čim prej prišel na naše klopi. Če je ta obstoječi zakon slab, upam, da bo novi zakon posredoval nove okvire za avtonomno, neodvisno delovanje RTV hiše in z veseljem ga bom podprl, če bo prinesel kakšne boljše rešitve, od teh, ki veljajo danes. Že med temi razpravljavci se je pokazalo, da je današnja razprava predvsem priprava terena za zamenjavo vodstva RTV. Mislim, da so bili prvi borci s Primorske, ki so zahtevali zamenjavo vodstva RTV. Danes je tukaj že bila uporabljena lepa beseda: desant. To je desant na vodstvo RTV. Odpirajo se kadrovske fojbe in cinično je bilo tukaj rečeno, naj vodstvo kar samo odstopi, naj vodstvo kar samo skoči v te fojbe. Razlogov za tak brutalen poseg v RTV pa je zagotovo več. Koaliciji gredo očitno na živce nekatere oddaje, ki so bile predvajane v zadnjem času na javni RTV. Omenim naj Otroci iz Petrička, že omenjen dokumentarec o Angeli, kjer očitno ni problem v porabljenih sredstvih za ta filmski presežek, dokumentarni presežek, temveč vsebina ali pa še kakšni dokumentarci tujih produkcij kot je bila tista dokumentarna serija oziroma tisti dokumentarni film o Stalinu in stalinizmu. Seveda je RTV bila tudi tista prva slovenska medijska hiša, ki je poročala o likvidacijah v Hudi jami. Seveda je del te levičarske elite precej užaljen. Tisti del levičarske elite, ki se je v minulih letih napajal iz tega peskovnika javne RTV in je potem, ko je bilo postavljeno drugo vodstvo, novo vodstvo, izgubil te privilegije za razno razne produkcije in koprodukcije. Spomnimo se samo nadaljevalke o Prešernu. Sam ne bom vrednotil kvalitete te nadaljevanke, toda spomnil bi vas, da je bil predračun za to serijo takratnih milijon mark, končna cena pa je bila tri milijone mark. In seveda je relevantno vprašanje, kam je šla ta razlika. Soglašam pa s tistimi, ki trdijo, da se je v zadnjih letih zmanjšala kakovost novinarskega dela v javni hiši. Toda to ni le problem javne RTV, temveč slovenskega novinarstva nasploh. In takoj tudi podpišem prav vse pobude, da bi na radio in slovenski nacionalni televiziji moralo biti bistveno več oddaj s področja kulture, kajti mnogim Slovencem je to edini medij, preko katerega spremljajo vrhunsko slovensko kulturno produkcijo. Kolegica Rihterjeva me je prej omenjala. Mislim, da bi jaz kljub vsemu takrat moral imeti pravico do replike, ker je omenjala moje izvajanje v prejšnjem mandatu. Kakorkoli že, kolegica Rihterjeva je omenila mojo izjavo: "Nehajmo se slepiti, javna radio in televizija sta povsod po svetu podvržena političnim pritiskom, komercialna TV pa ekonomskim pritiskom." Ravno to se danes dogaja tukaj. Ta javna TV je podvržena političnim pritiskom, in jaz tega mnenja nisem spremenil, to je realnost, to je dejstvo. Seveda, drugo pa je, kakšni so cilji, kaj pravi o tem stroka, kakšne so želje. In bi gospe Rihterjevi res predlagal, da si prebere kakšen spis s področja komunikologije ali pa, da kakšno besedilo s področja komunikologije prebere tisti, ki te spise za razpravo pripravlja. Hvala.
Hvala lepa. Spoštovani gospod Petek, prosim lepo, preberite si še enkrat 70. člen Poslovnika, ki točno govori, kaj je replika in da replika velja za razpravljavce na tej seji, ne na včerajšnji seji, ne na seji pred dvema mesecema ali celo v prejšnjem mandatu. Prosim lepo! In po taki razlagi Poslovnika, kot si ga razlagajo tisti, ki so ga pisali, sem se tako tudi odločil. Besedo ima gospod Samo Bevk. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Nacionalna RTV Slovenija je vedno priročen medij za razpravo med opozicijo in koalicijo. Značilno je, da se kot po pravilu tovrstne diskusije v Državnem zboru pojavijo na začetku vsakokratnega mandata. Tako je bilo tudi z Zakonom o RTV Slovenija na začetku mandata prejšnje vlade, ki jo je vodil Janez Janša. Razprave o tem zakonu so nas takrat pripeljale celo na vseljudski referendum, ki ga je s pičlo, nastrgano večino dobila takratna oblast in z njim opletala celoten mandat. Zato je nadvse pomembno, da poskušamo v tem mandatu uveljaviti umik politike in monopolov iz celotnega medijskega prostora, ne samo iz RTV Slovenija. Mediji ne morejo in ne smejo biti poligon politične samovolje vladajoče elite ali pomagalo interesom kapitala. Sprememba medijske zakonodaje mora biti predmet široke javne razprave v zainteresirani strokovni javnosti in v okviru civilne družbe. Tako smo se v koalicijskem sporazumu zavezali, da se bomo pri spremembi Zakona o RTV Slovenija zavzemali za njeno odličnost, odprtost in zavezanost javnosti. Na javni Radioteleviziji Slovenija je vprašanje kulturnih vsebin prav gotovo prvovrstne tema, ki ji moramo posvečati vso potrebno pozornost. Skrbi za navzočnost kulturnih vsebin v medijih in s tem na RTV Slovenija smo namenili posebno mesto tudi v resoluciji o nacionalnem programu za kulturo, ki smo jo soglasno sprejeli v prejšnjem mandatu. O tem je v imenu poslanske skupine Socialnih demokratov spregovorila že moja kolegica mag. Majda Potrata. Tej temi se je posvetil tudi Nacionalni svet za kulturo in matičnemu Odboru za kulturo v Državnem zboru poslal pobudo za obravnavo problematike podfinanciranosti RTV Slovenija in kulturnih vsebin na javni RTV. Tako je že lansko leto Nacionalni svet za kulturo ugotovil, da so kulturne vsebine v programskih shemah javne televizije v nekaterih segmentih programa premalo zastopane, oddaje o kulturi pa premeščene iz Prime time v poznejše manj ugodne nočne termine. Še posebej je opazna odsotnost kulturnih vsebin v informativnih oddajah, so ugotavljali v Nacionalnem svetu za kulturo. Tako se je Nacionalni svet zavzel za povečanje proračunskega deleža pri financiranju in za povečanje naročnine, da bi lahko na ta način zagotovili materialne osnove za bogatejše kulturne vsebine na javni televiziji. Zaradi tega smo v okviru novele Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2008 in 2009 povišali RTV prispevek za 1 evro, kar znaša okoli 9%, 10%. Vodstvu RTV pa smo obenem naložili, da predstavi ukrepe, kako bodo v javnem zavodu izboljšali pogoje in zastopanost programskih vsebin v javnem interesu. V Državnem zboru smo prisluhnili pobudi Nacionalnega sveta za kulturo in vprašanje kulturnih vsebin na Radioteleviziji Slovenija je skupaj s poročilom o delu Nadzornega sveta RTV Slovenija za leto 2008 postala prvovrstna politična tema. Tako prvovrstna, da se je SDS celo odločila za obstrukcijo in se zaradi sklepov, ki so bili kasneje celo umaknjeni iz procedure, njeni poslanci seje Odbora za kulturo sploh niso udeleževali. Tudi stališče poslanske skupine SDS je bilo posvečeno predvsem razlogom za njihovo obstrukcijo. Mimogrede, za mene osebno je bila ta povsem nepotrebna, skoraj ničesar pa nismo slišali o kulturnih vsebinah na RTV niti ne o poročilu Nadzornega sveta. Dejansko pa smo v tej razpravi odprli vrsto vprašanj, od porabe razvojnih sredstev, uvedbe novega plačnega sistema, cenovnih razmerij pri nabavi celovečernih filmov, obveznosti televizije do slušno prizadetih, do problematike poslovne politike na področju oglaševanja in vrste drugih področij. Zato seveda podpiram predlagane sklepe in ugotovitve, da je večletno neusklajevanje RTV prispevka z inflacijo povzročilo podfinanciranost javnega zavoda, kar se posledično odraža tudi v izvajanju temeljnega poslanstva javne radiotelevizije. Pričakujem torej, da bo RTV Slovenija posebno pozornost namenila produkciji in predvajanju vsebin, ki so v javnem interesu, ter za to zagotovila primerne kadrovske, finančne in tehnične vire. Prav tako pa podpiram sklep matičnega Odbora za kulturo, ki smo ga sprejeli ob predstavitvi ukrepov RTV Slovenija za izboljšanje pogojev in zastopanosti programskih vsebin, ki so v javnem interesu, da poslovanje zavoda v obdobju od leta 2005 do leta 2008 pregleda Računsko sodišče Republike Slovenije, saj je zadnja tovrstna revizija bila opravljena pred petimi leti leta, to je 2004. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Cveta Zalokar Oražem.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Spoštovana ministrica. Sama osebno moram reči, da ne bi imela nobenih težav, če bi danes imeli pred seboj možnost razpravljanja in glasovanja tudi o sklepih, ki so bili na začetku predstavljeni kot inkriminirani in rušilni sklepi. Reči moram, da imam velike težave v zvezi s tem, ali bi lahko resnično sodili, da nadzorni svet Radiotelevizije Slovenija zares izpolnjuje svoje poslanstvo in deluje tako, kot od njega pričakujemo. Mi smo tisti tu v Državnem zboru, ki v imenu vseh, ki plačujejo RTV prispevek - zakon o tem smo določili tu - moramo ugotavljati, moramo spremljati, ali organi, ki smo jim zaupali, da to nadzirajo, resnično opravljajo svoje delo tako kot je treba. Ali res lahko, smo prepričani, da so vsa ta sredstva potrošena racionalno, zakonito, gospodarno? Ali se izpolnjuje tudi skozi te vidike javni interes in javno poslanstvo in predvsem ali se izpolnjuje tudi to o čemer govorimo danes, da se izpolnjuje tudi kulturno poslanstvo te televizije? Tukaj so in nastajajo težave, kajti sama osebno menim, da nadzorni svet, ki v tem trenutku deluje, je v svojem poročilu in tudi v kasnejših razpravah se je pokazalo, da vendarle obstaja cela vrsta težav, cela vrsta problemov, s katerih izhaja, če ne drugega, lahko vsaj kot poslanka podvomim v izpolnjevanje njihovega poslanstva. Ampak na nek način moramo danes reči, da govorimo še o čem in še o nečem. Govorimo o tem, kakšni so pravzaprav učinki in rezultati tako imenovanega Grimsovega zakona na tako imenovani Grimsovi televiziji. Kakšni so učinki tako skozi organe, ki nadzirajo in vodijo RTV, kot tudi vsebino, ki jo lahko spremljamo vsi, ki gledamo televizijo in poslušamo radio. In seveda pri tem se je treba vprašati, ali se izpolnjujejo obljube. Ali je res ta televizija sedaj bolj kvalitetna in je na njej oziroma v njenih programih več kulture? Imamo pomisleke. Na to nas opozarja celo najvišji, to je posvetovalni organ, Nacionalni svet za kulturo in celo pisatelj, ugleden in cenjen, Drago Jančar, ki daje še posebej navodila, kaj naj se zgodi s tem v zvezi v okviru radia in radijskega programa. Drugo vprašanje je, ali posluje bolj racionalno. Takrat je bilo obljubljeno, da se bo to dogajalo. Danes poslušamo v razpravah in imamo povedati marsikaj o naložbah, ki jih težko opravičujemo, o nakupu novih avtomobilov, o preurejanju avel za več sto tisoč evrov, o nakupu poslovnih prostorov. Morda so bile te poteze racionalne, morda ne, vendar ostajajo grenki priokusi, da morda ni bilo vse izvedeno tako. Sprašujemo se, ali so sedaj delavci, zaposleni, novinarji na RTV bolj zadovoljni. To je bilo vse obljubljeno. Pa imamo tukaj pismo novinarskega sindikata, ki je silno kritično do vodstva, da zadev, ki se tam dogajajo. Očitno je cela vrsta stvari, ki ne gredo v skladu s tako imenovanimi Grimsovimi obljubami v zvezi s televizijo. O programu ne bom govorila, ker vemo, da ima vsak svoje poglede na to. Ampak samo skromno mnenje. Obljubljeno je bilo, da če bo sprejet ta zakon, ponavljanj tako rekoč ne bo več. Jaz mislim, da jih je bistveno, bistveno več. Sedaj jih je, mislim, da celo več, kot jih je bilo kadarkoli. Lahko torej rečemo, da skoraj nič ni ostalo od tega, kot tudi od tistega velikega balona. Balon besed se je tako razpihnil, kot so se nekatere finance v času recesije. Moram reči, da pri meni nadzorni svet ne uživa zaupanja. Mislim, da imamo to tudi pravico povedati, in me čudi, da se razvija razprava, ki pravi, da gre za pogrome. Vedno imamo pravico soditi o tem, ali se ta denar ali se prispevek RTV troši racionalno in smiselno. Tisto, kar me bega, je mnogo tistega, kar je napisano tudi v revizijskem poročilu. Ugotavljali smo, zakaj nekateri trdimo, da je revizijsko poročilo napisano v skladu z mednarodnimi standardi, in zakaj nekateri trdimo, da ni napisano z mednarodnimi standardi. In imamo različne dokumente in imamo različne revizije. Če želimo pojasniti, ja, je napisano v skladu oziroma je narejen v skladu z mednarodnimi standardi v poglavju, ki govori o računovodskih izkazih in skladnosti s predpisi, ni pa skladno z mednarodnimi standardi pri tistih vsebinah, ki govorijo o trošenju razvojnih sredstev, ki govorijo o produkcijskih zadevah, javnih naročilih in podobno. In to je eksplicitno tu tudi napisano. Seveda potem se tu v parlamentu prepiramo in vsak kaže svoj papir. Morda tudi neka nesmiselna manipulacija, kajti vsi člani odbora vseh dokumentov očitno niso dobili. V tem dokumentu med drugim piše, da med 199 javnimi naročili, ki jih je revizijska hiša pogledala, kar 43, mislim, ni bilo izvedenih v skladu z javnim razpisom. Mislim, da me to na nek način bega. To pomeni, da zelo veliko, celo v tem poročilu, ki smo ga sami naročili za lastne potrebe, se vidi, da je to problem. Prav tako tudi določene evidence, ki jih ni v sistemu, zanimivo, pri zunanjih sodelavcih in tako naprej. Menim, da hvaljenje s tem, da je nekaj deset zaposlenih manj, je zelo težko opravičiti, če na drugi strani ne vemo podatka, kaj in kako je z zunanjimi sodelavci in če je morda nekaj tudi skrito v evidencah, ki jih ni v sistemu, tako kot piše tu. Prav tako moram reči, da tudi tisto, kar je bilo na odboru povedanega v zvezi z raziskavo, s katero je vodstvo opravičevalo dovoljšno zastopanost kulturnih vsebin, gledanost in podobno, mene ne prepriča. Ne prepriča me pa zato, ker je to raziskava, ki jo je izdelala po naročilu vodstva televizije firma INTERSTAT, ki je zrasla iz raziskovalnega oddelka firme SPEM, za katero pa vsi v Sloveniji ali pa nas kar nekaj ve, s kom je povezana, za koga dela oziroma kdo so botri v tej firmi, ki je doživela strašno velik bum v zadnjih štirih letih, kar se tiče naročil, poslov in podobno. Skratka, čuden priokus v zvezi s prodajo delnic bo ostal, ne glede na to, da smo dobili zagotovila, jaz tudi verjamem, da te delnice niso prodane, to bi bilo najbrž res kar preveč, če bi tako lagali na vseh koncih, da to ni res. Čeprav je pa smešno, da imaš na eni strani takšen tekst, na drugi strani drugačnega in da se seveda potem vsi vrtimo okoli teh vsebin in verodostojnosti, in to je problem. Še v zvezi z naročnino. Danes se mi zdi, da je bilo res eno veliko sprenevedanje s strani kolegov, ki jim prav pride, da je bila, bom rekla, ta vlada na začetku mandata soočena s silnimi finančnimi težavami, o katerih je RTV na nek način celo "prisiljena", v narekovajih, sprejemati oziroma se približevati temu, da se mora povečati naročnina za en evro. In tisto, kar sem lahko prebrala sama v medijih, je, da tudi to vodstvo Grimsove televizije, tako imenovane Grimsove televizije, jasno pravi, da jim je prejšnja vlada odobrila in obljubila 10 milijonov evrov za izpad v zvezi s plačami. Ampak obenem je pa res, da jim je to obljubila, da bo izpeljala po volitvah. Morda v smislu tudi tega, kar se zdaj dogaja, morda kako drugače, kajti zanimivo je, da so tudi sredstva, ki jih je prejšnja vlada dala za digitalizacijo, bila že potrošena, bom rekla, na napačen način za plače, ampak to z, po moje, vednostjo in tudi z vedenjem tistih, ki so to počeli. Tako danes govoriti in prelagati to krivdo, kdo je to naredil, je spet ena od tistih stvari, ki jih vseskozi poslušamo s strani prejšnje vlade, ki je bila pač zlata, super in sploh in oh. Ampak tukaj ste pustili vi popotnico. Vaš minister je urejal plače v javnem sektorju in določal take enormno visoke plače, ki jih danes, bom rekla, nihče več ne more izplačevati. Konkretno niti na javnem zavodu - Televiziji niste zagotovili obenem tudi sredstev, da bi se to plačalo. In to je popotnica, ki jo je dobila ministrica Širca, da jo razreši malodane prvo uro svojega ministrovanja. Toliko v zvezi s tem. Še enkrat, meni je žal, da danes ne odločamo tudi o tistih sklepih in se jih ne sramujem, ker mislim, da se še kdo tudi od tistih, ki plačujejo prispevek za RTV, strinja, da poslovanje ni gospodarno, ni v skladu z osnovnimi smernicami in poslanstvom te dejavnosti in tudi ne izpolnjuje vse univerzalnosti in zastopanosti kulturnih programov, kot bi jih morala javna televizija.
Gospod Dušan Kumer, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi. Najprej za intermeco malo spomina, ki seže tri ali pa tam do pet let nazaj, ker je danes bila uporabljena beseda enega od kolegov, ki je predstavljal stališče svoje stranke, zloraba. In sicer, zloraba poslanca na odboru, se pravi delovnem telesu Državnega zbora. Kako velika razlika je v pojmovanju in besedičenju izpred treh let. Pred tremi leti se je Državni zbor, ta dvorana se je zlorabila, bom jaz uporabil to besedo, zato, da se je obračunalo z vodstvom, tedanjim vodstvom RTV in da se je sprejel izumek oziroma zakon, kot se je pohvalil eden od poslancev, ki ga je predlagal poslanec. Danes se pa ti isti zgražate nad tem, da je poslanec zapisal nekaj sklepov oziroma naj bi mu jih Vlada zapisala za sejo matičnega delovnega telesa. Toliko o različnih vatlih in različnih pogledih v terminskem razmaku treh do petih let. Drugo dejstvo. Danes vas je že nekaj v razpravi omenilo, da je ta razprava nepotrebna. Jaz moram opozoriti, da mogoče imate delno prav, popolnoma pa definitivno ne, ker delnice Eutelsata in obveznice Republike Slovenije so last države Republike Slovenije, ki ga je pred petimi leti dal v upravljanje RTV Slovenija. Tisti, ki imate spomin, in nekateri ste celo pri tem sodelovali, spomnite se razprava na RTV-ju v takratnem programskem svetu, nadzornem svetu in tukaj v Državnem zboru, ko je bilo prejšnje vodstvo in prejšnji programski svet, kaj vse ste izrekli o teh ljudeh, ki so te delnice prodali in eksplicitno namenili ta sredstva za digitalizacijo, v prvem sklepu, ki ga je sprejel takratni programski svet. Tako daleč je prišlo, če me spomin ne vara, da je bil na programskem svetu izglasovan nezakonit sklep o vseh tistih, ki so iz vodstva sodelovali pri tej prodaji, da morajo zapustiti svoje funkcije, in to na pritisk, na pritisk, to lahko povem, tedanje opozicijske politike in nekaterih, ki so bili na RTV Sloveniji v službi, ki so naredili to večino v tem programskem svetu. Seveda se kasneje to ni zgodilo. Nekateri poslanci, ki so 247-krat v Državnem zboru omenjali takratnega predsednika programske sveta, naj se spomnijo, kaj so o njem, o tej temi govorili. Danes po štirih letih ugotavljate, da je to srebrnina, iz katere se lahko financira razvoj RTV Slovenija. Tako bi bilo dobro, da malo pogledate stvari za nazaj in se spomnite, kaj ste govorili in kaj ste zahtevali in kaj ste tudi dosegli nekoč. Podpisniki odprtega pisma, ki so ga naslovili tudi med drugim na Državni zbor, so med drugim zapisali, citiram: "RTV Slovenija ni gospodarsko podjetje, ampak izrazito kulturna ustanova velikega vpliva in dometa, saj bi naj širila kulturo v najširšem smislu tega pojma", konec citata. Sam se s to ugotovitvijo in usmeritvijo popolnoma strinjam, vendar z majhnim dodatkom, in sicer, da to pa ne pomeni, da se ni treba RTV obnašati gospodarno in načrtovati svoje aktivnosti na programskem področju v okviru razpoložljivih sredstev, in sicer kot dober gospodar, predvsem kot dober gospodar. In to je, če prav razumem, vsebina današnje točke, vsebina današnje razprave: ali je vodstvo in vsi tisti, ki so odgovorni za to na RTV, ali so ravnali gospodarno s finančnimi sredstvi, jih namensko pri tem uporabljali v okviru načrta, ki ga je sprejemal programski svet RTV? Kot je mogoče razbrati iz revizorskega poročila, glede koriščenja razvojnih sredstev za obdobje 2007/2010, so le-ta oziroma nadzorniki se niso ukvarjali s problematiziranjem neupravičenega, nenamenskega porabljanja teh sredstev, temveč le s čekiranjem, ker ta beseda mi je bolj všeč, tistih odobrenih projektov, ki so bili zapisani v programskem triletnem programu. In zato se je tudi zgodilo, da so bila sredstva uporabljena tudi nenamensko za posodabljanje, režijo, nabavo prostorov za režije, financiranje družinskih nadaljevank itd., itd. Ne nazadnje tudi za tretji RTV progam, to se pravi parlamentarni program. Torej sredstva, ki bi naj bila namenjena pretežno in izključno, še enkrat poudarjam, za tehnični in tehnološki razvoj TV, so bila namenjena komercializaciji programa, kupovanju licenčnih oddaj, investiranju denarja iz obveznic v komercialne projekte in tako dalje. To je zapisano v vseh papirjih, ne nazadnje tudi v revizijskem poročilu. Posledice tega so seveda slabe, ne moremo reči, da so dobre. Že med samimi programskimi področji je prišlo - in to po mnenju tistih, ki ustvarjajo programe na televiziji, in tistih, ki so neke vrste ocenjevalci le-teh - do ocen o marginalizaciji. Tudi te stvari so zapisane v nekaterih papirjih, ki ste jih dobili člani našega parlamentarnega odbora. Na primer, za oddaje o kulturi v primerjavi s komercializacijo, je jasno napisano, da so marginalizirane, tudi ko gre za "prime-time" in tako dalje. In ne nazadnje, če sta se vodstvo in nadzorni svet odločila, da bodo porabljali razvojna sredstva drugače, v najširšem smislu, tako kot je bil leta 2004 potem sprejet tisti drug sklep, ki ni bil vezan samo na digitalizacijo, potem bi bilo veliko bolj pošteno in veliko bolj racionalno ter ne nazadnje tudi veliko bolj smotrno, da bi ta sredstva, če so jih že nenamensko uporabljali, namenili za lastno produkcijo in ne za nakup licenčnih oddaj. Potem bi ta sredstva res imela širši pridih razvoja RTV Slovenije, ko bi dala možnost ustvarjanja in ne nazadnje tudi dela ter zaposlitve v današnjem času predvsem kadrom doma, v Sloveniji. Zdaj pa je glede na to lastno produkcijo najpomembnejši in znotraj lastne produkcije dominira Arhiv Televizije Slovenija. V to se lahko sami prepričate skozi oddaje. In res, ta lastna produkcija, uporaba Arhiva RTV Slovenije tudi v "prime-timeu" ne zahteva velikih finančnih zalogajev, ne zahteva velikih stroškov, ne obremenjuje proračuna in izdatkov Televizije. Nisem pa popolnoma prepričan, če je to edini razlog, da tako dominira znotraj te svoje lastne produkcije, tega lastnega programa, samo zaradi finančnih zadev. Če smo danes dobro poslušali predsednika nadzornega odbora, potem na RTV ni nikakršnih večjih problemov. Ga bom citiral: "Nadzorni svet ugotavlja, da je bilo finančno poslovanje javnega zavoda v preteklem letu pozitivno. Pozitivno pa je finančno poslovanje tudi v prvem tromesečju letošnjega leta. Javni zavod je v obdobje krize, ki je konec lanskega leta zajela svetovno gospodarstvo, stopil v likvidnem stanju in finančno močan." Predvsem tu je moj poudarek na "finančno močan". Če je temu res tako, potem se sprašujem, zakaj so novinarji in novinarski sindikat in Sindikat novinarjem Slovenije vsem poslancem poslali to pismo, ki smo ga danes dobili in v katerem so navedena nekatera dejstva, ki neposredno izpodbijajo to ugotovitev in to stališče, ki ga je izrekel predsednik Državnega zbora?! Pa bom šel po vrsti in bom samo pet kratkih dejstev v tem pismu navedel. Pismo nas seznanja, poslance in tudi vse ostale, da s slabim in za zavod škodljivim upravljanjem kadrov in znanja poslovodstva RTV Slovenija in nadzornega sveta ter z njunim izigravanjem, poudarjam izigravanjem, zakonitosti, za spoštovanje katerega sta dolžna skrbeti. Drugo dejstvo. Če si sindikalno dejaven kot organizator in voditelj, pogodbenik, boš na prednostnem spisku tistih, ki jim generalni direktor ne bo podaljšal delovne pogodbe. Vsa ta dejstva so podrobno in natančno tudi dokumentacijsko opredeljena. Tako ne gre samo za suha, izven konteksta izražena dejstva. Tretje. Zoper ravnanje vodstva je 109 zaposlenih in pogodbenih delavcev dnevnoinformativnega programa, se pravi samo enega programa, podpisalo peticijo, ki so jo posredovali generalnemu direktorju. V njej so zapisali, da odpoved pogodb turnosnim urednikom pomeni šikaniranje in grožnjo vsem honorarnim sodelavcem in tako dalje. Četrto dejstvo. Predlagali so izdelavo zaposlitvenih načrtov, izenačitev statusa tistih, ki želijo ostati pogodbeniki, z redno zaposlenimi, tako kot to predvideva kolektivna pogodba za poklicne novinarje, izenačitev položaja pogodbenih sodelavcev v vseh uredniško produkcijskih enotah RTV Slovenije in tako dalje. Vodstvo na to sploh ni in noče reagirati. In peto dejstvo, razkrite nepravilnosti, ki jih je ugotovilo Računsko sodišče v letu 2005, niso bile odpravljene ne v času revizije in ne vse do danes. Še nekatere se danes vlečejo in niso odpravljene. In čisto na koncu, šesto dejstvo, koristi od kratkoročnih finančnih omejitev so očitne, vendar so dosežene po nezakoniti poti. In mene ta trditev, da nekdo, ki je zaposlen v tej inštituciji, si upa danes o teh razmerah javno to zapisati, je zelo redek in je nemogoče in nesprejemljivo, da vodstvo in vsi organi na RTV Sloveniji to pismo in ta stališča in ta dejstva ignorirajo. In še nekaj bom rekel. Programa RTV, tisto, kar jaz vidim prek ekrana, brez novinarjev ni. Lahko pa je brez vodstva in teh organov. In zato bi vodstvo in ti organi morali vzpostaviti dialog s temi ljudmi in z njimi priti do nekega konsenza. Nisem prepričan na koncu, da se samo vodstvo RTV zaveda tega problema in ga po mojem pometa pod preprogo. Število honorarnih in pogodbenih novinarjev je zares veliko. In če jih res 200 opravlja delo na tako zahtevni ravni in pod takimi pogoji kot redno zaposleni, potem prosim za odgovor, zakaj vsaj del njih ne dobi redne zaposlitve. Ampak ravno obratno, ljudje pri 30-ih, 35-ih letih v javnem zavodu delajo prek študentske napotnice.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Tomaž Tom Mencinger. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane, spoštovani prisotni! Državna nacionalna RTV je javni zavod, ki za svoje delovanje koristi javna sredstva in naj bi v praksi tudi deloval v javnem interesu. Pa se vprašajmo, če naš RTV to dejansko v bistvu dela. Prepričan sem, da je vodstvo kot tako, velikokrat radi uporabimo besede preveč politično kontaminirano, pa bom tudi pri tej kvalifikaciji to izrekel. Posledica take politične strukture v samem vodstvu RTV pa so odnosi na samem RTV, za katere lahko rečemo, da milo rečeno niso dobri. Tukaj imamo tožbe, slišali smo, da jih je kar 400 samo s področja plač, tukaj imamo sredstva v proračunu RTV, za poravnavanje teh tožb, ki bodo prihajale, ki so kar v znesku 7 milijonov evrov, kar potrjuje, da se čuti neka odgovornost in tudi čuti se, da bodo te tožbe tudi s strani RTV treba pokriti. Naslednja stvar, ki je zelo zaskrbljujoča, so pa bolniški staleži, za katere smo ravno tako slišali, da so višji, kot je slovensko povprečje, kar zopet potrjuje to, kar sem prej govoril, da odnosi na RTV niso nikakor dobri. Zato bo treba na RTV narediti oceno stanja, pregledati samo organizacijo kot institucijo in po vsej verjetnosti začeti z neko reorganizacijo javnega zavoda RTV. Večkrat smo slišali, da je vsebina programa dobra in kvalitetna. Tukaj se moram strinjati s predhodnikom, ki je omenil arhiv in te stare filme. Mislim, da je to zaničevanje gledalcev in gledalk in tistih, ki plačujemo te stvari. Mislim, da bo treba tudi v tem delu narediti nekaj na sami vsebini. Prepričan sem, da si bo RTV kot zavod moral postaviti neke cilje, ki bodo podrejeni kvaliteti, samostojnosti, avtonomnosti. Vsebina kot takšna, še enkrat naj ponovim, naj bi bila resnično kvalitetna, v tem smislu smo že s strani nekaterih predgovornikov tudi poslušali. Mora imeti neko vizijo, mora imeti neke cilje, v teh ciljih so od opreme, programov in vsebine, in dejansko tudi neko sledljivost teh ciljev, ki so zastavljeni za neko obdobje. Tukaj bi rad izpostavil tudi problem SAZAS-a in v bistvu tožbe SAZAS-a proti RTV, ker v bistvu RTV ne plačuje te storitve. Naj povem, da v praksi stvar izgleda tako, da humanitarnim društvom, ki organizirajo prireditev, z izvršbo izterjajo ta sredstva, tukaj pa se v bistvu mi hecamo in te stvari ne pokrivamo. Zato bi najmanj pričakoval, da bi bil RTV tisti, ki bi dal pobudo za spremembo veljavne zakonodaje, ki omogoča SAZAS-u ta početja. Naslednja stvar, danes smo slišali tudi s strani ministrice, da so delnice slovenska last, slišali smo nekatere posameznike, da so se sredstva, ki so bila namenjena za opremo, uporabila za druge namene, slišali smo problem plač, same vsebine in programa in še bi lahko našteval. Zato sem prepričan in tudi podpiram vse tiste, ki so mnenja, da je treba to stvar pregledati preko Računskega sodišča. Rad bi povedal, da tu ne vidim nobenega problema, ker se je tudi na matičnem odboru vodstvo RTV s tem strinjalo, zato ne vem, zakaj se tega bojimo. Naj pač poslovanje institucije RTV pregleda Računsko sodišče in te ugotovitve bodo potem tudi predstavljene po vsej verjetnosti Državnemu zboru. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Rudolf Petan. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani! Po vsem tem, kar smo danes slišali, lahko rečem, da se tako škandaloznega, brutalnega ali pa, če hočete, revanšističnega obravnavanja javnega zavoda RTV Slovenija ne spomnim, tudi iz onega, prejšnjega sistema ne. In to samo zato, tako kaže, ker so si v nadzornem svetu in vodstvu dovolili reči ali zapisati, da je poslovanje javnega zavoda pozitivno. Zaradi tega se je na njih usul plaz obtožb, diskreditacij in vsega, kar je možno in kar smo danes tu slišali. Celo to so si upali, da so se pohvalili, smo lahko slišali. To je povsem v stilu najprej diskreditacija, potem pa likvidacija. In je v stilu znane, že kar pregovorne vsebine o metli, za katero pravijo, da je lahko čistilni pripomoček, lahko je sanacijski pripomoček za prevetritev in sanacijo, lahko je razvojni prijem, lahko pa je tudi metoda zamenjav vsakogar, ki ni "naš". In ta metoda metle se danes neprestano sliši s te strani, nasproti mene. Enostavno ne razumem, zakaj vas toliko moti, če RTV posluje pozitivno, če posluje dobro. Pred petimi leti smo ravno v tej hiši obravnavali poročilo o takratnem stanju na RTV; bilo je katastrofalno. Katastrofalno! Ne bi vam bral, kaj vse je bilo zapisano, ker smo takrat o tem še preveč govorili in prebirali. In danes je stanje popolnoma drugačno. Stanje se je normaliziralo. Seveda ni idealno. Toda v kateri hiši pa je stanje idealno? Tega ni. Je pa bistveno, bistveno boljše. In v teh štirih letih se je marsikaj spremenilo na bolje. Vi pa danes tega enostavno ne morete preboleti, zato vse te hude obtožbe, ki jih ne bom ponavljal. Zato pravim, da je to brutalno in škandalozno in, če hočete, revanšistično obravnavanje kot priprava, da bo treba zamenjati celotno vodstvo. V redu, vendar to lahko naredite tudi tako, da ne popljuvate cele hiše in vseh ljudi, ki tam delajo. Ne nazadnje, počasi bom začel razumevati, zakaj je pri nas toliko stečajev in toliko teh negativnosti. Če vas pa neka pozitivna stvar toliko moti. Če neka firma posluje pozitivno in dobro, kar je v teh časih še posebej pozitivno, pošljete en kup policistov, pa en avtobusov kriminalistov v preiskavo. To se zdaj dogaja. Tisti, ki poslujejo dobro, imajo takšne težave, ne tisti, ki poslujejo slabo, da bi jih preiskali, kaj je bilo narobe. Ampak tisti, ki so dobri. In potem se dva ministra sončita v sloju žarometov in razlagata, kaj kriminalisti tam iščejo. In to se zdaj dogaja tudi na RTV. Ne bom presenečen, če bom danes, jutri ali pa v naslednjih dneh slišal, da so se na RTV ustavili policisti in pa avtobus kriminalistov, ki nekaj raziskujejo. In potem bodo seveda v soju žarometov odnesli kup neke dokumentacije. To pričakujem, to se je danes tukaj slišalo. In ne bi bil presenečen. In še drugo, če gledam vrstni red dogodkov. 9. 4. smo obravnavali to poročilo. Poročilo neodvisnega revizorja pa ima datum 3. 4. Ampak tega podatka nismo dobili na sejo Odbora za šolstvo, šport in mladino. To se pravi, da je nekdo zavestno skrival podatke. Zakaj? Zato, ker smo na sejo odbora dobili dva sklepa, ki govorita, da je nadzorni svet s svojimi odločitvami dopuščal, da javni zavod ni izpolnjeval svojega poslanstva in tako naprej in da nadzorni svet ni zadovoljivo opravljal svojih nalog in ni ustrezno nadziral poslovanja in tako naprej. V revizijskem poročilu pa jasno piše, da je javni zavod televizije Slovenije pri sestavi računovodskih izkazov na dan 31. 12. 2008 upošteval določbe zakona o radioteleviziji in tako naprej, da še vsega ne berem. To se pravi, ker je bilo to poročilo pozitivno, ga na sejo nismo dobili, pa ste ga že poznali, še posebej pa vodstvo odbora. Predsednica je to poznala, ampak je hotela izsiliti ta dva abotna in obtožujoča sklepa, ki potem nista bila sprejeta. Hvala bogu, nista bila sprejeta. To se pravi, to je en dokaz, da je bila, zdaj bom pa jaz uporabil besede mojega kolega, ki to večkrat uporabi, to je teorija zarote. Ampak to je dokaz, ker datumi na to kažejo. Poročilo pravi, da je bilo v redu, dobro, da ne bom čital, kaj je bilo v redu. Sklepi so bili pa takšni, ki kažejo ravno obratno. In mi tega poročila nismo dobili, se je skrivalo, ker se je potem tok dogodkov obrnil tako, se ni dalo več tega skrivati, ker je bilo že javno znano, kaj v tem poročilu piše in pa da poročilo obstaja. Seveda obstaja, če je imelo že datum prej, preden smo mi to obravnavali na odboru. In poglejte, enostavno ne morem razumeti zakaj vas toliko moti, če ta javni zavod posluje dobra. In ga morate oblatiti, da boste zamenjali vse tisto, kar se pač da zamenjati, in še tisto, česar se ne da zamenjati. Imate vso pravico, da to naredite, zato se tudi ne čudim, da je tudi to javno pismo, ki so ga podpisali v vodstvu javne RTV, da se za vsako ceno skuša kriminalizirati vodstvo RTV Slovenija, ne da bi njeni predstavniki izpostavili kakršnakoli relevantna dejstva ali upoštevali revizijska poročila. Zdaj pa bom jaz uporabil besede, ki so bile danes že uporabljene: "Če si danes nekdo upa podpisati pod takšno pismo, kot je bilo tu, potem mislim, da se ga ne sme ignorirati." Tudi tako lahko rečemo. Tudi tega pisma, ki so ga napisali v vodstvu javne RTV, se ne sme ignorirati, ker gre za lažne obtožbe. In to se je tudi pokazalo. Naslednje, kar bi želel povedati, pa je to. V okviru te metle, ki sem jo prej omenil, kjer se lahko skrije vse, od obtožb, do pohvale, se govori o boljšem programu, zakaj ni boljšega programa, ki je bil obljubljen in tako naprej. Vprašanje je, kaj sploh je boljši program. Če boste vprašali nekoga, bo rekel: "Boljši program je, če je več športa, potem je program boljši." Drugi bo rekel: "Če bo več mehiških nadaljevank, je ta program boljši in ga ljudje gledajo na vse sile in pretege." Nekdo bo rekel: "Ja, program bi bil boljši, če bi imel več otroških oddaj." Naslednji bi rekel: "Če bi bilo več teh pogovornih oddaj." Potem naslednji bi rekel: "Če bi bilo več nekih strokovnih oddaj s kakršnegakoli področja." To se pravi, vsak ima svoj pogled na dober program, na boljši program. Kaj bi bilo boljše? Dajte več športa, pa bomo več gledali, pa bo program prav gotovo boljši. Verjetno je eden od vidikov ali temeljev tega, ki govori o tem, ali je program dober ali slab. In zdaj obtoževati zavod RTV, da so šli v komercializacijo, da so pridobili večjo gledanost. Komercializacija je tudi stvar, o kateri lahko diskutiramo, kaj je to. Če vi rečete, da zato, ker je mogoče neka oddaja bolj gledana, da je pa sedaj skomercializirana, je tudi lahko. Nekdo drug pa lahko gleda na zadevo tudi drugače. Vendar je gledanost, kvaliteta zelo relativen pojem, ki je odvisen od "oči, ki imajo svojega malarja". To, če je gledanost neke oddaje visoka, to še ne pomeni, da je oddaja slaba, vendar ne boste predpisali ljudem, da ne smejo gledati in da imajo o tistem slabo mnenje, če pa hočejo gledati. Danes je bilo tu povedano, da verjetno je želja javnega zavoda, da naredijo take oddaje, da imajo takšne oddaje, da imajo takšne vsebine, ki jih ljudje gledajo, ne pa, da pripravljajo oddaje in vsebine, ki jih nihče ne gleda in so namen samemu sebi ali pa mogoče desetim sladokuscem, ne moremo pa sedaj reči, da je pa to sedaj boljši program, ker smo eno tako oddajo ustvarili, ki ne vemo, kam bi jo dali in jo nihče tudi noče gledati. Zato recimo takšno govorjenje o boljši kvaliteti, pa o več tega in onega, ampak vi govorite samo o kulturnih vsebinah. V redu, mene to nič ne moti. Namenoma sem spustil prej, ko sem govoril o boljšem programu, kulturne vsebine, ker želim sedaj opozoriti nanjo. Ni nujno, da se vsi ljudje s tem strinjajo, ni nujno. Prej sem naštel sedem ali osem vsebin, za katere bi nekateri rekli, da bo večja gledanost, ker jih to bolj zanima. Recimo šport. To se pravi, kultura je samo eden od teh delov. Sedaj kritizirati vodstvo in govoriti, kako slabo delajo zaradi tega, ker so zanemarili ali pa je manj kulturnih vsebin ali pa ne dovolj, mogoče je to boljši izraz: ne dovolj kulturnih vsebin, da je pa to naglavni greh, da delajo slabo. Ni res. Samo del populacije je tisti, ki bo to rekel. In to je prav tako. Ampak ne vsiljevati tistemu drugemu delu, ki ga pa mogoče druge vsebine bolj zanimajo, šport ali nadaljevanke ali karkoli, da pa morajo gledati kulturne oddaje. Tega ne smete. In zaradi tega tudi obtoževati vodstvo, če je dalo nekaj več časa tudi drugim vsebinam, da dala slabo. Ne nazadnje, dan ima 24 ur. V 24 ur lahko daste vsebine za 24 ur, če boste dali ene vsebine več, bo pač treba na drugi strani nekaj vzeti. Sedaj smatrati za glavni greh, če ni bilo točno določenih vsebin ali pa celo točno določene oddaje, da ne bom omenjal, katere oddaje so to. To je zelo enostransko. Res pa je in se strinjam z vsemi tistimi, ki pravijo, da je vse to, kar se sedaj dogaja, poročilo je tisti vzrok, ampak pravzaprav je to že posledica, vzrok je nekje drugje. Vzrok je to, da želite zamenjati vodstvo RTV, za kar imate seveda vso pravico. Saj kdo vam pa to brani? Imate te možnosti. Samo ni treba, da sedaj v tem okviru blatite vse, kar vam je na poti, da najprej diskreditirate, potem pa boste rekli, ja, sedaj pa je res treba, sedaj so pa ti ljudje tako popackani, da je pa zadnji čas, da jih zamenjamo. Toliko gnojnice je na njih, da že tako smrdi, da jih res moramo zamenjati, da ne spadajo več tja. To pa ni potrebno. In ne branite se podjetij ali ustanov ali zavodov, ki poslujejo pozitivno in si celo direktor upa reči, da posluje pozitivno. Ali ste res tako srečni, če se v kakšni firmi govori, da ima težave? Ali ste tako srečni, če gre firma v stečaj in so delavci na cesti? Saj pomagate jim tako ali tako ne. Še od 25 tisoč evrov ne morete dati za to, da bi se recimo rešila neka zadeva v hladilnici. Niti tega ne morete. Tukaj pa delate z vsemi sredstvi, da oblatite ljudi, da zavode, podjetja, ki delajo dobro, zamenjate. In potem pravite, da je nekaj narobe. Kako naj bo narobe, če pa firma dobro dela? To se pravi, če ima ne vem koga v vodstvu, pa če firma dobro deluje v tem času, potem ne morete reči, da je vodstvo slabo. Zamenjate ga lahko, to ni noben problem. Samo ne trditi, da dela slabo. Podjetje, ki posluje dobro, ima verjetno dobro vodstvo. Mogoče ne idealno, ampak dobro pa. To so dejstva. In vi ste se danes spravili ravno na čisto vsa taka podjetja, ki so pozitivna. Avtobus kriminalistov pripeljete in potem se en teden rola, tako da so vsi oblateni okrog. In najbolj uživate, da gre vse "zu grund". Še pol leta nazaj ste govorili, da vi znate drugače in bolje. Figo znate bolje! Drugače znate, ja! Ampak poglejte, kaj je bilo pred pol leta, kaj pa je sedaj. Vse, kar se je zgodilo, seveda ne morete preprečiti. Ampak polovico tega pa lahko. Firm vam ni treba uničevati, tistih, ki poslujejo dobro. In RTV je ena od teh. Ta javni zavod je eden od teh. To je tipičen primer, kako vi delate drugače. Bolje ne, drugače pa, in to bistveno drugače. Zato ker vse oblatite, kar je dobro. Zakaj, to mi ni jasno. Mogoče bomo ugotovili, zakaj, pa boste vi sami ugotovili, da je to napaka. Imate vsa orodja v rokah, imate tudi vso pravico, da zamenjate ljudi, če mislite, da delajo slabo, kljub temu da imajo pozitivne rezultate. Mogoče bi bilo boljše zamenjati ljudi v tistih firmah, ki poslujejo slabo in imajo negativne izkaze in mora država intervenirati in pomagati. Tam bi bilo mogoče bolje, ampak tam je težje, tam ne gre. Zato sem vesel, da tista dva neumna sklepa, abotna sklepa, s katerima ste želeli še bolj oblatiti to vodstvo, nista bila sprejeta. Kar pa se teh štirih tiče, pa bom selektiven. V glavnem škode ravno ne delajo, ne bodo pa pripomogli prav gotovo nič k temu, ali boste vi hitreje ali kasneje zamenjali vodstvo RTV, kar vam je osnovni namen. Sem pa vesel, da je po petih letih, ko sem bil pred petimi leti tudi tu ob razpravi o stanju na RTV, da se je stanje bistveno spremenilo. Da je danes to vodstvo in ta nadzorni svet lahko napisal malo bolj spodbudne številke, precej bolj spodbudne, kot pa so bile tiste, ki so bile pred petimi leti, ko smo tudi tu razpravljali. Tega sem vesel. Če pa vi mislite, da je treba sedaj to vodstvo zamenjati, opravite svoje, samo ne oblatite vseh ljudi, ki so delali dobro. Hvala lepa.
Gospa ministrica, izvolite, imate besedo.
Kdo je sprožil razpravo, ki jo danes sicer po nesrečnem naključju združujemo v dveh točkah? Razpravo so sprožili s temeljnim in zelo smiselnem vprašanjem lani že ugledni predstavniki Nacionalnega sveta za kulturo: gospod Drago Jančar, gospod Jemec, gospa Salecljeva, gospod Pipan, gospod Zupanič, filma Otroci, avtor Petrička, in še gospa Stepančič. Diskusija se ni zgodila samo o podhranjenosti izobraževalnih, kulturnih vsebin na radiu, ampak tudi na televiziji. Diskusija se ni zgodila kar tako, ampak v času, ko je bil. In v tem smislu je šel tudi tekst gospoda Jančarja, ogrožen tretji radijski program ARS, to je tisti, ki je glavni nosilec posebnih specifičnih vsebin, vsebin, ki jih ne bo nikoli predvajala nobena komercialna televizija, ker se ji ne splača. To je treba imeti v uvidu in mislim, da je prav, da je odbor, ki je to tematiko obravnaval v Državnem zboru, to naredil kompetentno in da je to podčrtal z izglasovanjem, da se ta tematika obravnava tudi na seji Državnega zbora. Združena je bila s tisto obvezno obravnavo poročila nadzornega sveta RTV Slovenija, ki jo tukaj v Državnem zboru imamo in jo bomo imeli najbrž še v bodoče kot edino možnost preverjanja, ne samo ali opravlja svoje poslanstvo javni zavod, ali je res javen, ali je dovolj demokratičen, ali je dovolj pluralen, ali dovolj zadovoljivo sledi svojim zakonskim načelom, ampak tudi to, ali je dovolj nadzorovan. Sedaj v diskusiji ugotavljate - in na to želim podati še nekaj pripomb -, da je to delal nadzorni svet dobro, ker javni zavod posluje dobro in ker ima lepše številke, kot so bile v preteklosti. Seveda se sprašujem, zakaj je prve dni po tem na Ministrstvu za kulturo potrkal gospod direktor in prosil za povečanje RTV prispevka. Zakaj je povedal, da je to prosil že gospoda Janšo aprila 2008 in mu je predsednik Vlade takrat rekel: "Ne, ne boste imeli višjega prispevka, varčujte, kot veste in znate, imeli ga boste šele takrat, ko bodo volitve mimo." Zakaj je zato napisal memorandum in zakaj je utemeljeval, da mora država pomagati RTV Slovenija, ker le-ta tone v izgubah. Sedaj imamo seveda lepe številke in če kaj, se mora država vprašati, če na eni strani nekdo reče, da tone v izgubah in da potrebuje pomoč države oziroma gledalk in gledalcev, poslušalk in poslušalcev, zakaj so potem na drugi strani izkazi drugačni, zadovoljivi, kot bi rekel gospod Petek, ki ga sicer ta trenutek ni v dvorani, zakaj je poslovanje RTV pozitivno in zakaj nikoli prej ni bilo. In je to poslovanje primerjal s poslovanjem nove vlade Boruta Pahorja, ki menda ni več pozitivno. Danes je stanje v RTV boljše ne samo zaradi prispevka, ki bo pomagal in se je skoraj po štirih, petih letih spremenil, ampak tudi zaradi tega, ker ima vsako sekundo ob sebi v pomoč srebrnino, ki je bila pridelana v preteklosti, srebrnina, ki je bila kriminalizirana v preteklosti, sedaj ta srebrnina vleče tudi z razvojnimi programi, tudi z dobrimi programi, pa tudi mogoče za koga z vprašljivimi programi, ta javni zavod iz stiske. Te srebrnine vlada Boruta Pahorja nima, tudi v gospodarstvu, ker je bila zapravljena, ker se ni delala za rezervo za čas obdobja suhih krav. Zaradi tega je treba nadzorne svete pregledati. Mogoče je treba pogledati tudi nadzorne svete, ki so bili tu, recimo, da, sicer ne ravno s "plonk" listki, ampak tu pač podani, ki so poskušali po svojih močeh opravljati svoj nadzor nad zavodom. Pravijo, da dobro. Resda sem umetnostna zgodovinarka, nisem finančnica, ampak vseeno se pri pregledu izkazov, ki so tudi v poročilih, ki jih da javni zavod in ki so v pristojnosti pregleda nadzornikov, ki so finančniki, no, dobro, tudi veterinarji, ampak vendarle, ki so poznavalci svojega dela, naj bi bili, srečujem z neko anomalijo, ki mi ni jasna: zakaj so prikazani prihodki večji od odhodkov in v tej luči je poslovanje pozitivno. Zakaj? Zaradi tega, ker se med prihodke ne šteje samo RTV prispevek, ampak se prištevajo tudi vsi izkazani finančni prihodki iz dividend, iz obveznic, iz popravljenih rezervacij, pa iz vračil Dursa iz naslova plačanega prometnega davka, ki je zastaral leta 1996 in tako naprej. V prihodkih se torej prikazuje tudi tisto, kar, ko je potrebno, se prikaže, da je izguba, in to v memorandumu, ki je bil podlaga za zahtevek za dviganje RTV prispevka, je bilo to pokazano, pridejo prav. Tu je problem. Mislim, da je to tisto, o čemer se mi zdi, da je treba znotraj Državnega zbora diskutirati. In to je primerno tudi, da se je odprlo na matičnem odboru, in to pristojnost Državni zbor ima. Kajti Državni zbor, vi vsi z večino svojih glasov lahko daste zaupnico in potrdite nadzorni svet in tudi programski svet posledično, da si le-ta potem izvoli vodstvo takšno kot ga samo lahko potrdi. Potrebno je povedati še nekaj, ker se je gospod Prijatelj vrnil nazaj v dvorano, da ne bi bilo nesporazuma. Govorili smo prej o Računskem sodišču. Sama sem že pri predstaviti stališča povedala, da podpiram sklep, da se opravi poglobljena analiza poslovanja na RTV Slovenija. Računsko sodišče nas je včeraj, gospod Prijatelj, seznanilo z nesmotrnim razdeljevanjem proračunskega denarja v tako imenovanem Skladu za pluralizacijo medijev, za nazaj, za preteklega leta. Gre za poročilo o izvajanju pregleda poslovanja tako imenovanega Sklada za pluralizacijo medijev, znotraj medijskega sklada, ki je bil v funkciji, v delu v prejšnjem mandatu, na katerega, na sklad, smo imeli številni, ne samo kritična javnost, tudi strokovna javnost, številne dvome in številna opozorila. Ti dvomi so se sedaj izkazali, ampak ne gre za nobeno poslovanje, ki se je dogajalo v letošnjem letu ali po jeseni, po zamenjavi vlade. Gre za izčrpno poročanje o nesmotrnem razdeljevanju sredstev, brez poznavanja ciljev, brez poznavanja kriterijev in določanju komu, čemu in na kakšen način se deli davkoplačevalski denar za tako imenovane vsebine in tako imenovano pluralizacijo na področju medijev. In zato pravim še enkrat, da je treba vedeti, ko pristojne inštitucije enkrat vstopijo v drobovje računov in bilanc, takrat več ni izhoda, ni več skrivanja in ni več zakrivanja. Zato je prav, da se tudi poslovanje RTV Slovenija, predvsem pa odločitev ključnih organov upravljanja da pod drobnogled Računskega sodišča. Na te apele so med vrsticami ali pa tudi brez prikrivanja opozarjali sami člani nadzornega sveta. Še posebej nekateri dvomljivci znotraj njih, ki so se večkrat pri glasovanju vzdržali, imeli zadržke, dileme ali pa celo nasprotovali. In če komu, bo verodostojnost potrdilo Računsko sodišče, če kdo, se bo verodostojnost izkazala s preverbo Računskega sodišča, ki seveda upam, da bo delalo bistveno bolj poglobljeno, ker bo imel drugačna pooblastila in ker jih ima, drugačna pooblastila, kot tisti, ki so predložili material in mimogrede tukaj, spoštovana predsednica, sem imela, smo imeli na Vladi zadržke, kajti to revizijsko poročilo, ki je del današnjega gradiva, in ki ga je, kot sem videla na televizijskih posnetkih, prinesel na drugo nadaljevalno sejo Odbora za šolstvo, kulturo in mladino direktor RTV Slovenija in vam ga tako ponujal. In ko ste že zaključili sejo, tako je izgledalo na RTV informativnem delu prispevka, mi nimamo, sem si ga pridobila, ga proučila in si seveda tudi močno zapomnila zaključek, kjer se revizorji v bistvu distancirajo od lastnega dela, ki so ga na hiter, očitno, način opravili, ker pravijo, da postopki, ki so jih izvedli, niso niti revizija, niti preiskava v skladu z mednarodnimi standardi in tako naprej, zato s tem poročilom ne dajejo nikakršnega zagotovila o ravnanju zavoda v zvezi z razvojnimi projekti in tako naprej, in to smo danes že večkrat slišali. Skratka, to gradivo, ki je kot dela gradiva, ni bilo pa na Odboru obravnavano, smo pač dobili, ga sprejemamo, ampak če ga že imamo, naj opozorim, da to revizijsko poročilo, ki se med drugim tudi distancira z zelo mlačno interpretacijo, vendarle govori o tem, da je bilo na RTV izvedenih za 3 milijone evrov vrednosti naročil brez razpisov. 3 milijone na Ministrstvu za kulturo pomeni delovanje enega celega javnega zavoda, recimo, nekega arhiva, dveh, treh arhivov. Brez javnih razpisov, da so se pogajali tam, kjer se je bilo pač potrebno pogajati, brez predhodne obravnave. Da se kažejo pomanjkljivosti pri pripravi predračunov. Da se pri končnih obračunih ugotavlja, da se razmerje vložkov zunanjih koproducentov povsem razlikuje od prvotnih dogovorjenih. Skratka, da so se prikazovale ene številke, potem pa izplačevale druge številke. Da so se uporabljali principi zunanjih cenikov, ne lastnih notranjih, ampak zunanjih cenikov. Da so se pri pregledu nastalih stroškov na posameznih projektih pojavili neki čudni računi o prenočitvah, pogostitvah, nakupih v trgovinah in tako naprej. Da so bile v določenih primerih pogodbe sklenjene, ko je bilo delo že opravljeno. Skratka, edino prav je, da se dvomi razpršijo. Če mogoče mi tavamo v prazno in zapravljamo čas, jaz mislim, da ga ne, potem je prav, da ga tisti, ki imajo profesionalna orodja za to, ta čas uporabijo za to, da nam dajo tiste odgovore, o katerih imamo vsak svoja stališča.
Hvala lepa. Poslanec Srečko Prijatelj meni, da je bila njegova razprava narobe razumljena.
Če smem repliko. Spoštovana ministrica, mi v Slovenski nacionalni stranki verjamemo v vas. Jaz verjamem, da boste vi postavili stvari na pravo mesto. Ampak nekaj pa me moti, pravite, Računsko sodišče je ugotovilo, Nadzorni svet vas opozarja, da so netransparentno porabljeni milijoni, tako je bilo slišati. Jaz bi rekel tako, kadar gre za javne finance je treba, če se ugotovi nepravilnost, seveda tudi ukrepati. Jaz sem zadovoljen s tem, kar ste mi povedali, edino, če bo tem ugotovitvam, ki bodo zadevne, ki bodo pravno vzdržne, če bodo tem ugotovitvam sledili tudi ukrepi. In ne nazadnje bom vesel takrat, ko bom videl tudi na nacionalni televiziji, tega mi niste odgovorili, RTV Slovenija, da bo imel regionalni program Koper - italijanski program, slovenske podnapise. Zelo bom vesel, kajti imam občutek, da manjšina potujčuje večino v Sloveniji. Na tak način, ker 70% programa, spoštovana ministrica, je v italijanščini. Slovenskih podnapisov ni. Mariborčane, ne vem, če jih zanima italijanščina. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Majda Potrata kot predstavnica predlagatelja.
Hvala. Samo kratko pojasnilo. Po obstrukciji poslank in poslancev opozicijskih poslanskih skupin je bila seja prekinjena in na prvem nadaljevanju 5. seje se je začela seja z glasovanjem o tretjem sklepu. Ker je bilo v medijih veliko pisanja o tem, kako predstavniki RTV niso dobili besede, naj samo za informacijo povem, da je niso mogli dobiti, ker smo imeli samo še glasovanje. Da pa so hoteli izročiti revizijsko poročilo. V zvezi s tem je odbor sprejel dodatni sklep, da se to poročilo posreduje kot dodatno gradivo za sejo Državnega zbora, tudi odbor tega gradiva ni obravnaval, smo ga pa dobili v Državni zbor z datumom 10. april. Tako je bilo gradivo, poudarjam, brez obravnave na matičnem delovnem telesu posredovano kot gradivo za to točko dnevnega reda. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima poslanka gospa Silva Črnugelj.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik Državnega zbora, Miran Potrč. Lepo pozdravljena gospa ministrica, spoštovani kolegi in kolegice. Moram priznati, da mi tema današnje 12. točke plenarnega zasedanja Državnega zbora ni ravno všeč oziroma ni po godu, zlasti ne kako je formulirana, in sicer problematika podfinanciranosti RTV Slovenija in kulturnih vsebin na javni RTV ter poročilo o delu Nadzornega sveta RTV Slovenija. Mislim, da smo o obeh temah kar dosti razpravljali na številnih sejah Odbora za kulturo, šport in mladino, da smo dosti tega povedali. Osebno sem se kar veliko naučila. In če je kultura proces in če je kultura bila proces in če kultura bo proces in če je še vedno proces, mislim, da se bomo tudi drugi kolegi in kolegice iz vsega tega naučili, zlasti pa glede na dejstva, da je dialog, zlasti kulturni dialog, zlasti medkulturni dialog tako pomemben v Sloveniji in ne nazadnje v Evropski uniji, da se moramo v tem kulturnega dialogu naučiti poslušati, naučiti slišati in tudi na osnovi tega tudi ukrepati in v skladu s procesom tudi spreminjati. Spreminjati ni lahko, ampak vendar, toda, nekoč, nekdaj je tudi to potrebno in bo treba tudi kaj spremeniti, ker nezadovoljni so eni in drugi, diskusija pove zakaj, na kakšen način. Slišali smo dosti kratkih povzetkov, povzetkov razprave z obeh odborov, povzetkov različnih razprav minulega mandatnega obdobja v smislu reminiscence "še pomnite tovariši", kaj je bilo dobro in kaj ni bilo dobro, kaj je kdo rekel in česa kdo ni rekel, kako in na kakšen način je kdo žugal, na kaj je opozarjal in kako se je to vse skupaj zgodilo danes. Kako bo pa naprej, pa je odvisno od nas in ne nazadnje tudi od Vlade in ministrice same. Posluh bo pa potreben. Kulturna politika je kot izpeljanka zgoraj že povedanega kulturnega procesa, nekako statika in stalnica tega neskončnega trajajočega procesa. Bi nazorno povedala, da to statiko v kulturni politiki v Sloveniji predstavljajo zakoni, pravila, pravniki, pogodbe, odloki, širše resolucije, deklaracije, metodologije, standardi, normativi in še mnogo tega, ne nazadnje zelo pomemben nacionalni program. Snovali smo ga, spreminjali, izdajali v različnih oblikah takih knjižnih in ne vem kakšnih, ampak so bile vedno tudi pripombe in še bodo, pa vendar. Naša kulturna politika ima dosti podlage, ker smo pa sedaj v Evropi, vendarle poglejmo, kakšna je pa ta osnova v Evropi. Lahko ugotovimo, da je Evropa v svojih začetnih fazah ni imela ravno izoblikovane politike v zvezi s kulturo, ampak nekako s časom je začela to politiko izoblikovati in ji dajati tudi več pozornosti. Ni imela take kulturne tradicije kot jo je imela Slovenija. Kulturi je dajala tako velik pomen, ne samo v smislu kulture v ožjem smislu, ampak tudi politike, ker je kultura kot taka tudi izoblikovala slovensko politiko, slovensko nacionalno državo, itd., da zdaj ne gremo ad ovum, tako kot so vsi šli. Evropa ima generalno kulturno politiko, ki jo dosledno upošteva, in sicer da je kultura v pristojnosti članic, to se pravi, da je kulturna politika naša dilema ob spoštovanju nacionalnih, regionalnih raznolikosti, srčiko pa seveda pristavlja kulturna dediščina. Mi se lahko z njo pohvalimo in imamo tudi kaj pokazati. Zadnja leta Evropa nekoliko intenzivneje posveča pozornost delovanju na področju kulture in zaradi tega je sprejela tudi nekatere strateške cilje in usmeritve, ki naj bi jim vse države članice sledile. Imamo študijo o ekonomiki kulture v Evropi, nastala je leta 2006, in sicer v Evropskimi komisiji, kasneje smo dobili Evropsko agencijo za kulturo v svetu globalizacije, maja leta 2007, in sicer se posvečajo spodbujanju kulturne raznolikosti in medkulturnega dialoga, zopet medkulturni dialog tak ali drugačen, uveljavljanju kulture kot katalizatorja ustvarjalnosti v okviru Lizbonske strategije za rast, za poslovanje, inovacije in konkurenčnost in tretje, krepitev vloge kulture kot bistvenega dela mednarodnih odnosov. To se pravi, še enkrat, vse je več ali manj naravnano na krepitev dialoga in na elemente kulturnega dialoga, na vse te različice, ki se nanašajo na to, kot spodbujevalnost in kot tisto, kar nas na nek način povezuje in deluje na tem področju. Naš Zakon o uresničevanju javnega interesa za kulturo skoraj v vsakem členu poudarja javnost - javni interes, javne dobrine in zagotavljanje ter način uresničevanja tega javnega interesa. In če izkoristim to javnost, pa vendar ne grem v vsebino, ne morem prezreti in ne skušati povedati, kaj me je prosil nek študent FDV, Jernej, in sicer, da povem, kljub temu, da ne bo razprave o vsebini RTV programa, da on kljub temu, da je študent, pogreša risanke, pogreša posnetke različnih gledaliških predstav, da pogreša tudi lutkovne predstave, tako, da je poleg športa, šaha in različnih vsebin kultura dialoga morda tudi kakšen tak posnetek. In zakaj ne bi poleg vseh tistih arhivskih posnetkov, ki jih imamo možnost videti, videli tudi posnetka kakšne predstave ali prireditve? Toliko o javnem in uresničevanju javnega interesa na RTV Slovenija. Če se vrnem na današnjo temo in uresničevanje javnega interesa na javnem zavodu RTV, lahko samo ugotovimo, da smo v množici razprav pozabili na osnovno gibalo demokracije - na našo ustavo in na to, kar je zapisano v 3. členu, ki nam jasno pove, da ima v Sloveniji oblast ljudstvo, državljanke in državljani. To oblast izvršujejo neposredno in z volitvami, po načelu delitve oblasti na zakonodajno, izvršilno in sodno. Družba je skozi vrsto svojih poročil ugotovila v velikem številu razprav, da so gibanja in trendi v javnem zavodu pač taki, kot so. Parlamentarni odbor je številna poročila obravnaval in danes razpravljamo še v nadaljevanju. To se pravi, zelo veliko razpravljamo. Na vrsti je izvršilna veja oblasti, konkretno, Ministrstvo za kulturo, da ugotovi, ali se zakon izvaja ali se zakon ne izvaja, v skladu z navedenimi smernicami; da ugotovi, kako je z zagotavljanjem javnega interesa, zlasti pa ali nadzorni svet upošteva osnove za izračun iz 27. člena Zakona o zagotavljanju javnega interesa na področju kulture, in sicer: Ali so osnove za izračun sredstev za izračun sredstev za izvajanje javne službe v javnem zavodu RTV Slovenija uporabljene po določilih tega člena? Ali je podrobnejša metodologija za določitev osnov za izračun sredstev za izvajanje javne službe na področju medijev dovolj jasno definirana? Ali je Vlada na podlaga na podlagi svojih pristojnosti in na podlagi tistega, kar piše v tistem členu; sicer bi ga, če vas zanima, lahko prebrala, tukaj ga imam; uredila vse potrebno za izvajanje te metodologije? Govorili smo o javni infrastrukturi na področju kulture, o različnih kamerah, o različnih računalnikih, o avlah, o tem koliko sredstev je uporabljenih za avle, in vendar smo pozabili, da 70. člen tega istega zakona določa, kako in na kakšen način se urejajo nepremičnine, oprema tega zavoda, ki je v javni lasti. Pozabili smo na 71. člen, kaj govori o infrastrukturi in tako naprej. Sicer pa je od sprejema tega zakona minila kar vrsta let in bi kazalo pogledati, kako in na kakšen način se ta zakon uveljavlja, če je potreben kakšnih revizij, na podlagi analiz ugotoviti, ali je ustrezen in kaj je treba redefinirati, zlasti v tistem delu, ki se nanaša na porabo javnih sredstev. Poraba javnih sredstev je bila namreč najbolj problematizirana s strani vseh članov tega parlamenta. Kultura je za nas Slovence bila tudi srčika politike, zato smo jo tako varovali, o njej razpravljali in zlasti spoštovali ustvarjalce, kulturnike, poete, pisatelje in tako naprej. Zato jo moramo še nadalje varovati in negovati. In naj parafraziram enega izmed razpravljavcev: "Moramo jo kar dodobra zalivati." Ministrici pa na kratko eno navodilo, če ga bo seveda uporabila ali ne, ima škarje in platno v rokah. Je zelo kreativna, ustvarjalna, zato naj skupaj z ekipo zaviha rokave. Platna ima na kilometre, pa krepimo dialog in srečno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Silven Majhenič.
Hvala, gospod predsedujoči. Neskladje s predpisi in notranjo regulativo ne odražajo realne finančne slike o zagotavljanju virov. Poraba razvojnih sredstev je bila vse skozi pod načrtovano in ni odražala pričakovanega. Tako je razumeti iz poročila revizorja. Nizka naročnina ne bi smela biti opravičilo za slabo realizacijo zastavljenih programov, tako razvojnih kot programskih. Nekontrolirana poraba za plače in pogodbene sodelavce se je seveda odražala na programih, ki so se vedno bolj krčili in bili tema razprav. Finančna podhranjenost je gotovo bila prisotna in je ovirala razvoj tudi v programski zasnovi. Seveda pa ni bilo zaznati podhranjenosti kulturne vsebine, kot so nekateri omenjali. Očita se, da je bilo štiriletno vodenje javnega zavoda RTV slabo in da izgublja bitko s komercialnimi hišami. Ta občutek je prisoten pri gledalcih, mogoče se motim, a občutek ostaja. Seveda se pričakuje racionalizacija kadrov, ki bo smiselna, vendar je treba zadržati in pridobiti strokovne in sposobne ljudi, ki bodo zagotavljali kvaliteten program in gledanost TV programov. Zvišanje TV prispevka je realnost. Glede na vse podražitve, ne nazadnje to ni komercialna TV, zagotavljanje kadrovskih in finančnih virov pa je seveda sestavni del delovanja RTV. Projekt širitve in razvoja javnega zavoda mora biti v interesu vseh, ki o tem tudi odločajo. V nasprotnem ne bodo mogli slediti komercialnim hišam. Nevtralnost TV hiše je tema, o kateri se rado govori, še posebej, ko se nesoglasja pri strankah stopnjujejo, pa vendar, to je in bo stalnica in ni pričakovati, da bi se izboljšala tudi v bodoče. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franci Kek.
Hvala za besedo. S strani opozicije poslušamo, kako gre za politični obračun z vodstvom televizije. Mislim, da je tukaj stvar povsem nasprotna. Gre za politično obračunavanje vodstva televizije, kar je razvidno tudi iz pisma zaposlenih. Gre za politično kadrovanje. Iz tega pisma je razvidnih nič koliko napak, ki jih je to vodstvo storilo. Če nadaljujem, glede honorarcev, o političnem kadrovanju je pričal tudi odnos do njih, ko se nekaterim podaljšujejo pogodbe za tri mesece, drugim za šest, tretjim do konca leta, pač odvisno. Če navedem konkreten primer direktorice Multimedijskega centra, kot edina prijavljena, magistrirala je iz novih medijev, bila je urednica na tisti televiziji, ni bila primerna za direktorico, morda za to, ker je bila urednica Studia City. Če se obrnem na temo, kako je ta televizija s finančnim poslovanjem pozitivna. To ni edino poslanstvo televiziji, da pač ne dela izgube, to je seveda zelo dobrodošlo in pohvalno, ampak to ni edino poslanstvo te televizije. Ob tem seveda tudi obisk direktorja pri ministrici, da, če ne bo dodatnega evra, so vprašljive plače delavcev. Leta 2006 je urednik informativnega programa dejal, do jeseni nameravam pripraviti sanacijski načrt informativnega programa. Prevetril bom uredniško ekipo. In, kje smo danes? Seveda ni glavno merilo uspešnosti Nacionalne televizije gledanost, toliko manj kar se tiče kulturnih programov, športnih, zabavnih, pa vendar. Pri informativnem programu je TV Dnevnik, ki bi moral biti paradni konj te televizije v primerjavi s komercialno televizijo, skoraj pol manj gledan, občasno ga celo prehiti Svet na Kanalu A. Nenazadnje se moramo seveda zamisliti nad smiselnim trošenjem davkoplačevalskega denarja in ni dovolj, da to trošenje pregleda prijateljska, revizorska hiša, ampak mora to delo opraviti tudi Računsko sodišče. Ne sprenevedajte se, zakaj SDS tako zelo brani to vodstvo, ker je bilo pač postavljeno na račun Grimsovega zakona.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi, gospa ministrica. Danes, ko imamo na sporedu to temo o podhranjenosti kulturnih programov in tudi o poročilu Nadzornega sveta, je jasno nekaj - da je izjemen politični interes sedanje koalicije, da iz pet potegne napake, da inkriminira delovanje javne RTV, da na vsak način zruši sedanje vodstvo. In bil sem pravzaprav presenečen nad direktnim pozivom ministrice, pa ne nad ministričinem pozivu pogromu, tukaj v tej dvorani, da naj nadzorni svet odstopi, naj nadzorni svet odstopi po tem, ko izkazuje javni zavod najbolj uspešno delovanje v svoji zgodovini, v novi državi. Ko je bila gospa ministrica novinarka na tisti televiziji, je bila bistveno večja anarhija. Jaz mislim, da stvari morda še niso urejena, ampak so se pa znatno zboljšale. In seveda, govorite o tako imenovani Grimsovi televiziji. Pa vas vprašam: ali so Tanja Fajon, Mirjam Muženič, ki sta na vaših listah na drugih pozicijah, prve ženske nosilke, jih je delegiral tja gospod Grims?! Očitno jih je delegiral ali pa so bile štiri leta v vlogi trojanskega konja in se vam bo zrušil Bruselj. Obratno bo, gospe in gospodje. Še vedno je televizija vaša utrdba, ideološko, predvsem pa radio, recimo Val 202. Ko zjutraj poslušaš, vsa štiri leta, ko smo po vaših očitkih mi trdno držali v rokah to RTV, neverjetne sarkazme in neverjetne izmišljotine nekaterih jutranjih voditeljev Vala 202, in tudi žalitve na račun tistih, ki tu sedimo in tudi takratne oblasti. To je bila za vas tako imenovana Grimsova RTV? Poglejte, moram reči, da ste za likvidiranje bistveno boljšega stanja in pozitivnih premikov v javni RTV pripravljeni uporabiti čisto vse. In v tej luči jaz vidim, da ste tudi zlorabili Nacionalni svet za kulturo. Kajti to izjavo vidim popolnoma drugače, kot jo vidite vi. Jaz izjavo podpiram in jo vidim, kot podporo sedanjemu vodstvu, ki je mnogo naredilo, se pa zaveda, nastalo je v nekem času, ko so se začeli jasno videti nameni sedanje oblasti in sedanje ministrice. Ta izjava in to gradivo te debate so bile namenjene temu, da se sedanje stanje ohrani in izboljša. In je tudi to, kar danes počenjate, kar je gospa Potrata počenjala na Odboru zloraba znanih imen, kot so Drago Jančar, Mitja Čander, Ženja Leiler, da navedem samo nekatere, ki so se v zadnjem času odlikovali z nekaterimi izjemnimi prispevki, ki jih vi še prebrati niste hoteli, ker vam ne ustrezajo. Naj samo omenim desant na avenijo Ženje Leiler, ki bi jo sicer Delo uvrstilo na deveto stran, ne pa na prvo, čeprav je maksimalno ažurna in globoka. Naj omenim intervju Mitja Čandra v Dnevnikovi prilogi, ko pravi, ko dela pregled čez medije v celotnem obdobju, in pravi: "Mediji danes enostavno premalo in učinkovito nadzirajo centre moči in hkrati v glavnem ne odpirajo konceptualnih debat o naravi naše družbe, temveč se hitro zadovoljijo z banalijo. Na neki točki utegne to pripeljati do hude družbene krize." Jo imamo, družbeno krizo. Analitiki, odlično! Še marsikaj bi vam bilo treba iz tega intervjuja prebrati in to se nanaša na celotne medije, ni mišljena samo RTV in seveda on tudi govori, govori tudi o RTV, kako je bilo v zgodovini, vse do sedaj. Pravi: "RTV je vedno veljala za državno televizijo, uredniki so bili nastavljeni z vso pazljivostjo. Bila je prostor, ki ga je trenutna politična opcija razumela kot svoj poligon." In vi ga razumete kot svoj poligon. In dalje pravi: "Pred leti me je nasmejal Mitja Ribičič, ko je ob obtožbi za povojne poboje dal izjavo, da se mu zdi grozno, da je moral zanjo izvedeti iz informativne oddaje "naše osrednje propagandistične inštitucije". Veste kdaj je ljubljansko sodišče zavrglo obtožbo, ni bila Janševa vlada takrat in tako naprej. Meni se ne zdi čudno, da se je zgodila ta zloraba tega dobrega dokumenta, moram reči. Gospa ministrica, naša bivša kolegica, si je zadala jasno nalogo in jasen cilj, da bo Mahnič sodobnega časa iz levo ortodoksnih stališč. Jaz sem ji že prej, ko je v teh klopeh sedela, sicer ob neki neprimerni razpravi rekel, da je z Gregorčičevo oznako Mahniča "nevihta s Krasa", ker sta, mislim da, iz istega kraja doma. Sem bil presenečen, da te Gregorčičeve pesmi ni poznala. Ampak, žal, je tako, cilj posvečuje sredstvo in cilj je ponovno državna televizija, onemogočiti stopnjo avtonomnosti uredništev in urednikov, ki so jo na televiziji in na radiu dosegli v tem obdobju. Prevzeti to kot državno televizijo. In stroga poslušnost, da bodo uredniki in novinarji, če rečem grobo, odzivni na ukaz oblasti, tisti grob, bom rekel, k nogi. Torej, kakor hitro je ta ukaz, se ve, kako lahko pišejo, kaj lahko rečejo, kaj smejo. V ta namen uporabljate tu danes neverjetne argumente. Govorite o cenzuri in jasno je, vodstvo televizije in uredniki, povejte mi en primer cenzure v tem obdobju. Prej jih je pa bilo neverjetno dosti pod vašo taktirko. Potem je tu primer risanke v novem terminu, pa se ve, da se je, to je sicer banalno vprašanje in je prav, da se na predlog staršev, če si bolj želijo, tako naredi, ampak gledanost se je baje povečala v novem terminu za 12%. Potem je nek profesor uporabljal gledanost oddaje Peti element, ki že pet let ni na sporedu. Pograbite vsak argument. Ne vem, zakaj se uporablja pet let stara oddaja za diskreditacijo sedanjega vodstva televizije. In tega, o podhranjenosti kulture, ne morem sprejeti v takšni obliki, kot jo vi razlagate, lahko jo sprejmem, v takšni obliki, kot jo ponuja Nacionalni svet za kulturo, ti pozitivni misleci. Vi pa kar na splošno. Jaz moram reči, da tudi v informativnih oddajah, edino s tem se ne strinjam, da se je zmanjšala še posebej opazna odsotnost kulturnih vsebin v informativnih oddajah. S tem se pa ne morem strinjati. Od časov, ko je bila gospa ministrica tam kulturna urednica in novinarka, so se znatno izboljšale stvari. Mlade novinarke, redaktorice, ki imajo vsak dan po Odmevih odlično oddajo, odlične bloke o kulturi, Maja Bahar, Nina Jerman, Tina Šrot, Nataša Globočnik, Živa Rogelj in tako naprej, pa ARS 360 prej v nedeljo, sedaj v soboto, so enkratni prispevki teh novinark. In zdaj polivate tudi te mlade sile, ki so toliko izboljšale stanje od tistih časov, ko ste nekateri še sivo politiko tam vodili. So bili eksponent nekih centrov moči, o tem, kar govori Mitja Čandar, zdaj je na tem področju v informativnem bloku bistveno več. Toliko sem sledil stalno javne medije, da lahko to, mislim da, meritorno rečem. Tudi kvaliteta novinarjev se je izboljšala. Gospa ministrica, kolegice in kolegi, ne sprenevedajte se, razrešite brez teh uvertur, brez teh laži, razrešite, naženite s televizije te ljudi, ker boste to tako in tako storili. Meni se zdijo dobesedno neokusne te uverture, vaše ali pa od sedanje oblasti, ti scenariji, ki so narejeni. Glejte, danes sem gledal, v Hitu, menja uprava in so dali med prazniki desetdnevni rok za pripravo programa. To ni resen rok za program za Hit. Naj povedo, koga so izbrali za novega direktorja, ne pa vsi ti scenariji in vse to zavajanje ljudstva, kako je to vse demokratično sprejeto. Torej, stanje se je na RTV kljub nepovečanemu prispevku znatno izboljšalo. Programi so se izboljšali. Res je, da so se morali malo prilagoditi tudi komercializaciji televizije, res je to, ampak stanje se je izboljšalo. Vendar nimate toliko ponosa, da bi to javno priznali. Oprostite, verjetno ste samo "pritiskalci" in podaljšana roka centrov moči in morate tako delovati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa ministrica. Izvolite.
Ne dovolim, da se o Nacionalnem svetu za kulturo, ki je avtonomno, v tem Državnem zboru potrjeno telo, sklop in zbirek avtoritet s področja kulture, širšega vedenja, znanosti in umetnosti, govori slabšalno ali pa da se manipulira z njim. Nacionalni svet za kulturo na odborih za kulturo v Državnem zboru v prejšnjem letu tako rekoč ni prišel do besede. Je pa prišel močno do besede in do odmeva v javnosti in njihove besede so odmevale v tem prostoru, pa tudi mogoče večkrat premikale, kot je premikala politika sama. Imena, ki smo jih danes omenili, so spoštovanja vredna. Jaz bi želela, da bi z delom, ko jim bo potekel mandat, nadaljevali; na srečo nekateri menda bodo, če jih boste tu potrdili. In lahko smo veseli, da smo jih imeli. Marca, maja in še prej lani so zapisali: "Nacionalni svet za kulturo razume kulturo v okviru javne televizije v najširšem smislu, kar pomeni, da v ta sklop ne sodijo le oddaje o kulturi in druge kulturne vsebine, na primer, igrani program, pač pa bi morala biti skrb za kulturo zastopana v vseh programih televizije." V vseh programih televizije. Seveda, saj to se malo popravlja, takoj, ko zaseda Nacionalni svet ali pa Odbor za kulturo v Državnem zboru, vsak drugi dan, vsak tretji dan, pač za en teden, ne več. "Pri tem Nacionalni svet za kulturo," pravijo, v maju 2008, gospod Jančar, gospod Zupanič, gospa Štepančič, dr. Renata Salecel, gospod Jemec, "še posebej izpostavlja večjo skrb za ustrezno jezikovno kulturo." Jezikovno kulturo, gospod Jerovšek. Na vseh televizijskih programih, hkrati pa odgovorne urednike in vodstvo poziva, da kulturne programe dopolni s tistimi vsebinami, ki so na televiziji redko zastopane ali pa sploh ne. Mimogrede, naslednji gremo v neko; nekateri nočejo iti, ker je na sporedu ob enajstih ponoči oziroma polnoči; omizje na temo kulture. Nekateri so zaradi termina odpovedali. V ta sklop sodijo zahtevnejše vsebine, torej tisti sklop, ki jih nacionalni svet za kulturo hoče, ki na analitičen in poglobljen način predstavljajo kulturna dogajanja, posamezne izpostavljene teme in avtorje s pomembnimi dosežki. Kar pomeni, da govorijo samo o tem, da naj se ne poglablja, da naj ne gre v prazno neka intelektualna moč, naj ne ostane nevidna, naj se na javni televiziji govori tudi o tistih temah, ki se jih sicer spregleda. In da je pomembno, da smo pozorni do tega, kar ni prisotno, ne le na tisto, kar je prisotno. Se pravi, tudi na odsotnost programov. Nadalje, maja 2008 Nacionalni svet za kulturo v celoti podpira odgovorne urednike in njihove sodelavce pri uveljavljanju njihovih konceptov in programskih strategij. Vemo, da je bila recimo oddaja oziroma tretji program, program Ars specifičen program, v tistem času ogrožen. No, saj se je ogrožanje nadaljevalo še kasneje. Urednikom je pri njihovem delu treba zagotoviti popolno avtonomijo, pravi. In v istem času, ko Nacionalni svet za kulturo pravi, da je treba urednikom zagotoviti popolno avtonomijo, vemo, in to traja še danes, da so nekateri uredniki ali pomočniki urednikov ali sodelavci na uredniških mestih prihajali z nekimi podatki in zahtevami, tudi takšnimi, tako Nacionalni svet za kulturo, da naj se ta intelektualni prostor oziroma sredina obravnava drugače. In kaj se jim je zgodilo? So ob besedo, so ob moč in so tudi ob vpliv. Vemo o kom govorimo. Recimo, zakaj. Ti ljudje so med drugim opozarjali na nekaj, kar bi moral obravnavati Nadzorni svet. Ta nadzorni svet, ki pravite, da ga politično inkriminiramo. Ampak, nadzorni svet ni nikoli obravnaval vprašanja preplačanih odkupov filmov na RTV Slovenija. Nikoli! Sama poročila, pod katere je podpisan gospod Guzej, govorim tudi o memorandumu, ki izkazuje željo po višjem prispevku iz lanskega leta in ki smo ga proučili in ga konec koncev tudi upoštevali pri temu, da ste sprejeli višji RTV prispevek, pravi, da je televizija Slovenija izrazito neuspešna pri cenah za pravice za nakup filmov in oddaj, ki so na trgu. Sam priznava. Ampak ne pove, zakaj. Kajti, menda bo imelo Računsko sodišče možnost to preveriti, menda, ne vem. Menda so v letu 2007 so za nakup namenili na RTV 2 milijona 700 tisoč evrov, približno. V letu 2009 pa naj bi jih za podoben obseg namenili skoraj dvakrat toliko, 5 milijonov 370 tisoč evrov. Zakaj? Menda, ker se odločitve o nakupu sprejemajo mimo pristojnega uredništva, tistega, za katerega Nacionalni svet za kulturo pravi, da naj bo avtonomno. Podpisujejo pa se za javni zavod bistveno bolj neugodne ponudbe. Recimo, televizija je s hrvaško družbo, neko družbo, ki zastopa jugovzhodno Evropo podpisala pogodbo za nakup treh paketov filmov. Cene naj bi se bistveno razlikovale in tiste cene, ki jih je izpogajal, se opravičujem izrazu, ta avtonomni oddelek uredništva so bistveno drugačne, kot tiste cene, ki jih je podpisalo vodstvo brez vednosti uredništva. Še huje je, trikrat večje so. V letu 2000 je bila cena za vzorčni film 4.284 evrov. Pogodbeno podpisana pa 6.000 evrov za film. Cel paket, takrat 57 filmov je znašal 340 tisoč evrov. V letu 2007 so cene iz prvega paketa, ki so prišle do 6.000 evrov na film, poskočile na približno 10 tisoč evrov za film. Celotni paket pa je bil težak menda že pol milijona evrov. Naj navedem samo te cene, ki so šle 4.200, 6.000, 10.000, ne samo to, problematično je tudi pristajanje nacionalne televizije kot močnega, kot zelo močnega igralca, bi se reklo, igralca na trgu, na izsiljevalski način vezane trgovine, to se pravi, daš dva dobra filma, pa jih prodaš vmes 10 takih. Skratka, da ob nekem zanimivem filmu siliš še kopico nezanimivih in datumsko zastarelih filmov. Če je to res, jaz ne pravim, da je res, ker nimam dokazov. Ljudje, ki danes ne smejo govoriti, ali vplivati, ali odločati, ali kakorkoli svoje vedenje in znanje uporabljati in biti v pomoč RTV Slovenija, menijo, da je tako. Ne vem, ampak, če je tako, je hudo in zato ste vi tukaj v Nadzornem svetu, da nadzorujete, ali je tako. In če vi tega niste naredili, naj naredi Računsko sodišče.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Majda Potrata v imenu predlagatelja. Gospod Jerovšek, replike pa nimate, ker niste bili omenjeni. Gospa Majda Potrata ima besedo.
Hvala. Reagiram na nesramnosti in laži, ki jih je izrekel gospod Jerovšek v zvezi z zlorabami nekaterih znanih imen. Povedati moram, da sem, ko sem postala predsednica Odbora za kulturo, dobila v roke štiri zahteve za uvrstitev na sejo Odbora za kulturo. Ena je bila še iz prve polovice leta 2008 in prejšnji predsednik Odbora za kulturo je kršil Zakon o javnem interesu za kulturo, ker ni v 60 dneh obravnaval teme, to je bilo izobraževanje za umetniške poklice. To je potem odbor opravil skupaj z Odborom za visoko šolstvo v tem mandatu. Dobili smo še zahtevo za obravnavo knjige za obravnavo ljubiteljske kulture in 25. septembra 2008 zahtevo za uvrstitev te točke, o kateri danes razpravljamo. Ko sem se 17. decembra na vabilo nacionalnega sveta udeležila tiste seje in obljubila, da bomo obravavali te točke, sem prosila tudi, da pošljejo gradivo. Gradivo, ki ga je Nacionalni svet za kulturo poslal, je bilo objavljeno v Poročevalcu. Ste ga dobili. In jaz nisem kriva in ni zloraba, če je gospod Drago Jančar član Nacionalnega sveta za kulturo in če je v tem gradivu tudi on in je če je v imenu Nacionalnega sveta to točko predstavljal gospod Mitja Čandar. Da gremo še naprej. Po tistem, ko sem 17. decembra obljubila uvrstiti vse štiri točke na Odbor za kulturo, in smo to tudi storili, se je potem, če se spomnite, zgodilo januarja tisto pismo dela Programskega sveta in še marsikaj. Kdo je koga zlorabljal, naj presodijo poslanke in poslanci, gledalci in gledalke televizije, pa verjetno imajo o televiziji in o vsem že tako ali tako svoje mnenje. Hvala lepa.
Gospod Jerovšek, izvolite, imate besedo.
Želim samo na kratko replicirati gospe ministrici, ki mi je skušala "inputirati", da sem slabšalno govoril o Nacionalnem svetu za kulturo in njenih predstavniki. Posebej sem poudarjal tri imena v pozitivnem smislu in sem navedel Jančarja, Čandra, Ženjo Leilek, ki tu notri nastopa, še posebej sem jih pohvalil. In vi mi "inputirate", da sem jih hotel žaliti in razvrednotiti. Res pa je, da so se že takrat zavedali črnih oblakov nevihte s Krasa. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marijan Križman.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica in spoštovane kolegice in kolegi! Kadarkoli se oglasi ministrica, jo z zanimanjem poslušam, ker se vedno bolj nagibam k temu, da je nujno potrebno, da Računsko sodišče stopi v to hišo. Kadarkoli se oglasi. Pa zato, ker ima podatke, če vas samo citiram, gospa ministrica, to sem si vzel iz magnetograma, ker se mi je zdelo zelo pomembno in ni subjektivno stališče, ne vaše ne moje, nikogaršnje, ampak je mnenje BBC-ja, ki je ocenil delovanje tega javnega zavoda RTV. Kaj so dejali? Dejali so, citiram: "...da nezadostno dolgoročno načrtuje, da napačno deli na dva informativna programa, da izkazuje slabo kakovost izvedbe, pomanjkanje uredniškega vodenja, tekmovanje RTV javnega zavoda s komercialno televizijo, da v RTV zavodu obstaja in se nahaja strah pred osebje, strah pred politiko in pred upravo." Zunanji ocenjevalci so se menda tudi zgražali nad slabo organizacijo delovnih in drugih procesov v hiši. To je mnenje BBC-ja. To ni mnenje SD-ja. In prosim začnite razpravljati o takšnih mnenjih, ki niso politično obarvana in boste verjetno našli razloge za svojo jezo oziroma boste našli sami sebe ob tem, ko boste skozi to tudi iskali. Podrobno sem pregledal tudi gradiva na to temo, poročilo neodvisnega revizorja in tudi sam je na koncu zapisal, da je nezadostno, da je le pavšalno in iz vsega rečenega, da ne ponavljam to, kar ste rekli ali smo rekli vsi skupaj v Državnem zboru, nujno potrebno je še enkrat izvesti revizijo, nepristransko in pošteno revizijo in takrat se v Državnem zboru ne bomo prerekali, ali so vaši ali so naši, ampšak bomo skozi revizijo imeli pod črto probleme, pozitivne, negativne, in skupaj poskušali te probleme razrešiti. In bomo postavili televizijo tja, kamor spada, da bo izvajala svoje programe in da bo opravljala svoje poslanstvo. Nekdo je prej rekel, da jo bo kmalu prehitela neka privatna televizija - namenoma je ne bom omenjal, ker ne želim nikomur delati reklame -, kar je velikokrat tudi res. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franco Juri.
Hvala, gospod podpredsednik. Danes smo slišali z desne polovice Državnega zbora nekaj zanimivih besed - fojbe, desant, likvidacija, kriminalizacija. Samo s te strani so prihajale te besede. Nismo slišali niti enkrat takih terminov s te polovice. Kaj to pomeni? Sigmund Freud bi verjetno [[...]] [[Oglašanje v dvorani.]]
Gospod Jerovšek, vi vedno zahtevate red, kadar sami govorite. Dovolite tudi drugim in ne vpadajte v besedo.
Sigmund Freud bi pri tem verjetno našel nek odsev vaših intimnih skušnjav. Rad bi odgovoril tudi cenjenemu gospodu Jerovšku na vprašanje. Vprašal je o poziciji, naj navedemo vsaj en primer cenzure na RTV. Tukaj je! Lahko greste tudi na splet in ga boste sami našli. V oddaji Odmevi 27. novembra 2006 je bil prikazan prispevek, ki v ključni točki izpušča navedbe, kot smo jih podali na novinarski tiskovni konferenci Mirovnega inštituta. To je citirano pismo Mirovnega inštituta, katerega predstavnica je imela tiskovno konferenco in je povedala nekaj, uredništvo pa je zbrisalo ton in je podalo drugačno informacijo, ki je bila seveda RTV-ju prijazna. Torej podali so netočno informacijo, sledila je reakcija. To je bilo hujše kot cenzura, to je bila dezinformacija in takih primerov je še veliko gospod Jerovšek. Jaz vam ne bom niti pripovedoval o vetu ožjega vodstva RTV-ja na zaposlitev nekega kulturnega urednika na koprski televiziji, zaradi političnega porekla; ne bi bilo okusno, ker se nanaša na enega ožjega znanca. Mi smo danes govorili o revizorskem poročilu in treba je povedati nekaj. Jaz sem dobil to besedilo na seji odbora, neposredno od gospoda Guzeja, on mi ga je izročil, obstajajo tudi posnetki o tem. Jaz sem dobil takrat tekst brez prve strani, ki danes ugotavlja, da je bila revizija o računovodski bilanci opravljena po mednarodnih standardih. Na istem tekstu, na zadnji strani, pa piše, da se o tistih ključnih vprašanjih, ki so bila dogovorjena za revizijo, revizor distancira in ugotavlja, da to ni niti revizija, niti preiskava in tako dalje. O tem smo že danes marsikaj povedali. To dostojanstvo, ta dvoličnost, ki nastaja ob tej zgodbi, govori o potrebi po reviziji Računskega sodišča, kajti te revizije in ta poročila Nadzornega sveta ustvarjajo vtis, da nekaj ni v redu, da je treba nekaj še preveriti. Mi ne obsojamo neposredno niti vodstva, niti Nadzornega sveta, ampak ugotavljamo, da je ogromno nedoslednosti, ogromno napak, ki se pojavljajo. Odgovori na ta naša opažanja, so čisto ideološki, so poigravanje s fojbami, poigravanje z likvidacijami. Oprostite, kakšni argumenti so to? Ali ste smešni? Pogovarjamo se o dejstvih. Slišali smo od ministrice veliko dejstev in prebrali in prosimo, gospodje iz opozicije, preberite si pismo sindikata. Mi smo na strani večine delavcev in delavk zavoda RTV, vi ste na strani peščine funkcionarjev oziroma vodilnih, ki manipulirajo s tem zavodom in dejansko lahko prikazujejo pozitivne bilance, ampak na račun delavcev, na račun sodelavcev in pogodbenih sodelavcev. To se dogaja. In mi želimo samo čiste račune. Želimo, da pride Računsko sodišče in naj tudi v sodelovanju z neposredno prizadetimi, torej, z delavci in delavkami, sindikati, ugotovi, kaj je bilo pravilno oziroma nepravilno.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branko Grims.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav. Moram reči, da je tragikomedija vredna, da jo prenaša televizija. Ravnokar smo slišali, da televizija varčuje, da je podhranjena na račun delavk in delavcev, torej, zaposlenih. Kolikor govorijo podatki, in podatki so točni in verodostojni, so tudi poročila RTV same, so vsi dobili, vsa leta veljave novega zakona, 13 plačo in plačan je bil tudi davek na dobiček, ker je RTV Slovenija poslovala visoko pozitivno. To je prva laž, ki ste jo danes povedali. Druga, ki pa je še mnogo hujša in ki se zdaj ponavlja že več mesecev, pa je, kako naj bi bila kultura podhranjena na televiziji. Kakšna pa je resnica? Leta 2005, ko je bil konec leta uveljavljen nov zakon, je bilo za uredništvo kulturnega in umetniškega programa namenjenih 7 milijonov in četrt evrov. Leta 2008 se jih za kulturni in umetniški program TV Slovenija namenja več, kot 12 milijonov evrov, kar pomeni skoraj 100% povečanje od tistega obdobja, za katerim jočete, vi seveda iz drugih razlogov. In kar je še bolj tisto, kar pove vse, 27% je prej znašal delež sredstev namenjenih kulturnemu in umetniškemu programu od celotnih sredstev RTV Slovenija. V obdobju do leta 2008 je iz teh 27% leta 2005 narasel na nič manj kot 32,4%. To se pravi, se je drastično povečal delež namenjen kulturnim in umetniškim vsebinam na RTV Slovenija. Jaz samo upam, da bodo te številke, ki so korektne, verodostojne in preverjene s strani institucij, objavili tudi vsi mediji, tako v stolpcih in še vaše izjave zraven in potem boste Vlada in koalicijske klopi skupaj izgledale, kot oslovska klop kakšne šole iz stare Jugoslavije. Zdaj pa tisto, kar je še bolj zanimivo. Zakaj potem, glede na to, da očitno argumenti govorijo izrazito v prid sedanjemu vodstvu in novi zakonodaji, vprašajmo se samo, koliko rdečih pijavk je prej viselo na nedrih RTV Slovenija, da je bila ves čas v finančnih težavah, zadnje čase pa izplačuje 13. plačo in plačuje pozitivno in drastično povečuje sredstva namenjena kulturi in absolutni delež kulturnemu programu. Veste, da bo to bolj jasno, je pa treba stvari osvetliti iz drugega zornega kota. Namreč danes so razprave s strani tranzicijske levice zvenele, kot da bi imeli kakšno epidemijo stekline v tem parlamentu. Zakaj? Zaradi tega, ker se hoče spet z maso laži nad moč argumentov, ker se hoče z agresivnostjo in osebnimi žalitvami, ki smo jim bili deležni in neskončno, jaz sem bil danes tolikokrat omenjen, da se že sprašujem, kaj bi počela tranzicijska levica, če mene ne bi bilo več. Po mojem bi se počutili zelo izgubljene. Kaj s tem prikrivate, da nimate nobenega argumenta oziroma še nasprotno, da zavestno lažete in da veste, da vsi argumenti, utemeljeni na verodostojnih dokumentih govorijo proti vam. To je resnica današnje razprave. In kje je v resnici cilj? Nekateri so že navedli, da gre za poskus zamenjave vodstva. Dobro, gre za tisto tehnologijo, ki jo je razkril nekdanji vaš veliki politični voditelj: najprej diskreditacija, potem likvidacija, po potrebi tudi fizična. To ni nič novega. Ampak mi smo pri oddaji, ki jo je pa prav ta RTV Slovenija prikazala in moram reči, da je bila izjemno zanimiva, ker je osvetlila en del, ki ga današnja mladina ne pozna, kako so nekoč nekdanji internacionalni socialisti skupaj z nacionalnimi socialisti, torej komunisti in nacisti, korakali pod kljukastim križem, se objemali in bilo je zelo zanimivo in poučno. Da je nekaj tega še danes prisotno, smo si lahko ogledali, ko je v Ljubljani po Titu bila imenovana ulica na rojstni dan Adolfa Hitlerja, pa so vsi tisti, ki obožujejo ti dve glavi, enega in istega totalitarnega zmazka, proslavili kar obe osebi, brez katerih očitno ne moreta, naenkrat. Ampak, da se vrnem nazaj na ožjo temo. Veste, tisto, kar je bilo očitno že iz besed gospe ministrice pri uvodu, pa mnogi niso opazili pa potem iz mnogih vaših razprav, da ni ključni cilj sedanje vodstvo. Sedanje vodstvo bo kolateralna škoda v vašem ponovnem vzponu na RTV Slovenija. Ampak je nekaj drugega: da vas motijo neposredni prenosi in objektivno obveščanje. Kajti novi zakon je uvedel nekaj, zaradi česar je bil takrat največji vik in krik. Dvignil je nekatere norme novinarske etike na raven zakona. Med ostalim: spoštovanje načela politične neodvisnosti in avtonomnosti novinarjev, in to zavezuje tako urednike, kot novinarje same. Koliko je to seveda skupno s tem, da v tem trenutku del tistega cvetobera slovenskega novinarstva, ki je trdil, da bo predsedovanje Slovenije Evropski uniji predstavljalo nevarnost za celotno Evropsko unijo, kandidiral na vaših listah, na volitvah v Evropski parlament, koliko je to združljivo s to zakonsko normo, prepuščam vaši lastni sodbi. Za kaj torej gre? Problem je v tem, da nečesa še nimate povsem v rokah, da je nekje še eno okno, skozi katerega ljudje vidijo kaj kdo v resnici zagovarja, s kakšnimi argumenti in na kakšen način. Treba je, če hočeš začeti krasti, luč ugasniti, pa okno zapreti. In zato je vaša velika želja, da teh neposrednih prenosov ne bi bilo več. To je bilo iz Pogromaškega govora danes že gospe ministrice in vas proti parlamentarnemu programu več kot kristalno jasno. Če se komu zdi ta trditev pretirana, da ne govorite resnice, pričajo številke. To, kar govorite o podhranjenosti kulture, kar je bil temelj vaše razprave, je čisto navadna laž. In star slovenski pregovor pravi: Kdor laže, ta krade. Pa pa vi dejansko v tem trenutku kradete bodočnost mojim in vašim in vsem našim otrokom, pa pričajo neuspehi, ki jih zaradi svojega nestrokovnega vodenja in neznanja povzroča vaša oblast, ko gre za nadaljnjo rast slovenskega gospodarstva oziroma za soočanje z izzivi finančne krize. Za to v resnici gre. Želi se vrniti na nekdanje stanje. Nekateri očitno še vedno jočejo danes za tistim obdobjem, ko je bil kar bivši predsednik politične stranke na čelu RTV Slovenija, in to kar dva mandata [[...]]
Gospod Grims [[....]]
[[...]]in to pod krinko civilne družbe [[...]]
Gospod Grims, samo moment [[...]]
[[...]]ponovno. Saj jaz ne [[...]] [[Izključen mikrofon.]]
Gospod Grims, samo da vam povem, ko ste prvič omenjali ljudi, ki jih ni tukaj, vas nisem opozoril. Ko jih omenjate drugič, vas opozarjam in prosim, da tega ne naredite, ker vas nisem ustavljal, ko ste uporabljali grobe žaljivke za nas,, za odnose med nami. Izvolite, naprej.
Ker ste tako ravnali enako, ko so vsi iz vaših vrst govorili o gospodu Guzeju, gospodu Možini, govorili so žaljivo. Eden je celo govoril, da nekdo tam govori v vodstvu z argentinskim naglasom, kar je seveda odraz ksenofobije in nikogar do sedaj ne vi in ne predsednik Državnega zbora, gospod Gantar, niti slučajno nista opozorila. Jaz sem bil edini, ki je govoril o tem, da ni lepo imenovati ljudi, ki jih ni tukaj. In jaz nisem nikogar imenoval, povedal pa sem neko funkcijo. In to vas je tako zmotilo v vaši pristranskosti, da ste meni v tem trenutku vzeli besedo. Jaz upam, da ljudje to vidijo. Da jim je jasno, kakšna parodija demokracije se odvija pod tranzicijsko levico, ki nas vrača tja, kjer smo nekoč že bili. Hotel sem povedati tole. Sam osebno ne obsojam tistega, ki je izkoristil priložnost in bil na čelu RTV Slovenija, ampak to je sramota za vse tiste politične sile, ki so vzpostavile zakonodajo, ki je omogočila, da se pod krinko civilne družbe zgodi, ne totalen, ampak direktno totalitaren prevzem neke javne institucije s strani neke politične sile in se potem "dragi Borut" in "dragi Tone" prepirata, kdo to v resnici obvladuje. Ker sta danes oba skupaj, je vsaj jasno, koliko je ura. Seveda gre za vračanje nazaj, zato se spet pojavlja ta sintagma o civilni družbi. Ampak kaj je ta slovenska civilna družba, bomo lahko več govorili drugič, ko bo več časa. Zaenkrat je pač samo očitno to, da se poskuša najprej ljudi očrniti, da se jih žali. To sem doživel sam danes neštetokrat. Doživelo je vodstvo RTV, doživelo je mnogo ljudi, ki jih ni tukaj, direktne diskreditacije, namigovanja na njihov račun, na njihovo neprofesionalnost, na njihovo delo v nasprotju z zakonom. Obenem pa bi vas spomnil, da mojega predloga, da bi se za kratek čas prekinilo sejo, podaljšalo čas, namenjen RTV, in omogočilo tem ljudem, da predstavijo svojo argumentacijo, ki so jo briljantno podali na seji Odbora za kulturo. Zaradi tega ste potem tudi v sramoti umaknili tista dva, očitno preveč lažniva sklepa, ki ste jih predlagali oziroma jih je oblikovala, kot ste nekateri sami dejali, gospa ministrica. Ampak tega niste hoteli dati niti na glasovanje, pa bi po poslovniku to bilo mogoče in tudi ne bi bilo prvič. In to je gospod Gantar seveda vedel in zaradi tega tudi ni hotel dati na glasovanje. In tako končam tam, kjer sem začel. Gre za preprosto dejstvo, v zadnjih letih, kar velja novi zakon, ob tem, ko je bil sicer prispevek zamrznjen, sredstev pa celo manj, saj so bili tisti z najnižjimi dohodki oproščeni plačevanja RTV prispevka, kot smo nekoč obljubili. Mimogrede, obe gospe, ki sta bili danes najbolj glasni, sta me zmerjali, da je zaradi tega RTV Slovenija ob 20 milijonov evrov. Samo pred nekaj meseci nazaj ste grobo zavajali javnost in govorili neresnico, ko ste govorili o podhranjenosti kulture, o zapostavljanju kulture v okviru RTV Slovenija. Številke so tu neizprosne. Gospe in gospodje, s 7 milijonov in četrt leta 2005 so šle številke na več kot 12 milijonov evrov, namenjenih uredništvu kulturnega in umetniškega programa RTV Slovenija, njegov delež pa se je s 27% dvignil na 32,4%. V tej luči je seveda jasno, za kaj tu gre: najprej diskreditacija, potem likvidacija. Ampak ta zakon, ki ga vsi tako napadate, vam omogoča, da povsem brez problema prevzamete odgovornost za RTV, če to želite. Počakajte, da potečejo mandati, in lahko v okviru večine, ki jo imate, imenujete organe, tako kot mislite, da je prav, ter prevzamete odgovornost. Ampak tu je bistvo zgodbe - vas ne zanima odgovornost, vi hočete prevzeti totalno oblast, si dobiti v roke RTV Slovenijo, nočete pa prevzeti odgovornosti. Hočete se zopet skriti za civilno družbo. To ni samo naš pojav, to je razgalil tudi legendarni predsednik nemškega ustavnega sodišča, ki je rekel, skozi tako imenovano civilno družbo se pooblasti politika RTV bolj, kot se na katerikoli drug način. In vas zanima oblast brez odgovornosti. In to je bistveno sporočilo te seje danes.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Györek.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Ker sem bil pri predstavitvi stališč Slovenske nacionalne stranke prekinjen, bom zdaj zaključil še z eno idejo v svojem imenu. Gre za programske vsebine radia, ker o tem nismo veliko govorili, saj govorimo samo o televiziji. V zadnjem obdobju po sprejetju statuta na RTV ni več odgovornega uredništva za glasbene vsebine. Predvsem na TV je opaziti padanje kvalitete, saj se o nastopajočih odločajo nekvalificirane osebe. Na čelu vseh programov so se ustoličili le še novinarski profili. Novinarji pa lahko sodijo glasbene vsebine le ljubiteljsko in ne po strokovni plati. Še se spominjam časov uradnikovanja dr. Urbana Kodra pa Kruna Cipcija, Sepeta in Janeza Martinca na Radiu. Danes pa imamo samo še odgovorne urednike informativnega in eksperimentalnega programa, športnega programa, nad glasbenimi vsebinami pa nič več nadzora. Zato prihaja tudi do škandalov na prireditvah, kot je na primer Ema. V oddaji Mario nastopajo le tisti, ki ne stanejo nič ali pa iščejo promocijo za nastopanje v našem prostoru. Zakaj ne bi nastopali tudi umetniki, ki res nekaj pomenijo, iz vseh evropskih držav, na primer. Seveda so to stroški. V radijskih programih je predvsem v dopoldanskem času vse preveč govornih prispevkov. Za vsak prispevek potrebujemo avtorja, tehnično ekipo itd. Nemalokrat se je zgodilo, in ne vem, ali je situacija že kaj boljša, da je na kraj nekega športnega dogodka prispela ekipa iz Maribora za poročanje v njihovih programih, prav tako iz Kopra in posebej iz Ljubljane. Torej je res preveč zaposlenih. Kdo bi bil kos vsem tem pojavom v tako zapleteni organizaciji kot je RTV? Seveda je takih zadev še veliko.
Gospod Györek, žal mi je, ni bilo več časa. Besedo ima gospod Gvido Kres. Besedo ima gospod Franc Jurša. [[Ga ni.]] Besedo ima gospod mag. Sajovic. [[Ga ni.]] Gospa Alenka Jeraj. [[Je ni.]] Gospod Ivo Vajgl? [[Ne.]] Mirko Brulc? [[Ne.]] Gospa Eva Irgl? [[Ne.]] Alan Bukovnik? [[Ne.]] Renata Brunskole.
Dober dan želim, lepo pozdravljeni. Resnično nekako ni način, da danes v današnji razpravi imamo priložnost poslušati besede podhranjenost, saj namreč nas večina nekako ni videti podhranjenih, neuspehi, nestrokovnost, parodija demokracije, lažnivi sklepi, abotni sklepi. Ne morem verjeti. Res ne morem verjeti. Sem človek, ki ocenjuje zadeve samo na osnovi dejstev, in mislim, da tukaj je gospa ministrica v današnji obrazložitvi in tudi vsi razpravljavci, ki so zadevo poskušali predstaviti realno, dovolj jasno povedali, za kaj gre, kaj bi bilo potrebno storiti in na kakšen način, predvsem samo z eno mislijo, s skupnim ciljem, kako zadeve rešiti v dani situaciji. Na osnovi ugotovitev, tudi iz vsega gradiva, ki je priloženo, tudi sama mislim, da verjetno bo potrebno mnenje oziroma revizija Računskega sodišča, da se zadeve dorečejo, ugotovijo, v veliki meri so bile pa že ugotovljene. Tudi sama sem zaskrbljena nad dejstvom, o katerem je razpravljal tudi prej kolega Mencinger, o tožbi, visokem znesku tožbe s Sazasom in še kar nekaj odprtih zadev je, pa jih ne bi morebiti sedaj ponavljala. Moj predlog je in jaz tukaj sploh ne dvomim, da spoštovana gospa ministrica, vodstvo RTV, tudi člani nadzornega sveta, da ne bodo vsi skupaj našli rešitve v dobrobit vseh nas državljank in državljanov Republike Slovenije, ki želimo spremljati takšen program, ki bo na nek način po godu vsem. V nekem trenutku nekomu bolj, kot je bilo v razpravi rečeno, morebiti se bolj zanima za kulturo, potem nekomu, ki ga zanima šport, dnevno-informativni program, zabavni program in tako naprej. Predlagam, da se ne ponižujemo, ne žalimo resnično do skrajnosti, še posebej mi je žal, da nekako take žaljive izraze uporabljajo moji kolegi, kolegice, ki sicer imajo akademske nazive. Mislim, da ne pritiče nekomu s podiplomsko izobrazbo, s toliko mero znanja, da uporablja resnično tako nizkoten način obrazložitve in obrazlaganja nekaterih dejstev. Mislim, da tukaj je potrebno zadeve speljati. Ne dvomim, da jih gospa ministrica ne bo. Seveda pa s pravšnjo mero realnosti in pa, kot je sama gospa ministrica omenila, na katerem področju je nekoliko bolj doma, vendar noben od ministrov, mislim, da ni velestrokovnjak oziroma ni specializiran na čisto vseh področjih, ki jih minister v okviru svojega resorja mora pokrivati. Gre za strokovno področje ministrstva, ki ga pokriva, na drugi strani so pa tudi finance in tako naprej. Zato so v okviru ministrstva ljudje, strokovnjaki, ki verjamem, da pri tej zadevi sodelujejo in pomagajo. Zato je v Republiki Sloveniji Računsko sodišče, da te zadeve strokovno presodi, razsodi in to tudi zapiše, ne pa, da tukaj žalimo eden drugega. Mislim, da to ni namen, pa tudi ne namen današnje razprave. Če pa so katere zadeve in ugotovitve tudi v zvezi s programom, z vsemi ugotovitvami, ki jih je gospa ministrica v teh mesecih svojega mandata že uspela proučiti in ugotoviti, pa je škoda, da bi si kakorkoli zatiskali oči ali od določenih konkretnih dejstev bežali. Zatorej, spoštovana gospa ministrica in pa tudi ostali, predstavniki RTV, vsi tisti, ki si želimo, da RTV Slovenija še naprej deluje v dobrobit vseh državljank in državljanov Republike Slovenije, imate gospa ministrica vso našo podporo, da zadeve speljete tako, kot je to potrebno, v dobrobit, da se določene morebiti nedorečenosti, pomanjkljivosti ali pa morebiti tudi nekatere poslovne odločitve, ki niso bile v danem trenutku v preteklosti morebiti najbolj pretehtane ali pa so zaradi kakšnih okoliščin, ki jih morebiti mi nismo poznali oziroma jih tudi sama osebno ne poznam, bile storjene drugače. Upam, da niso pretehtale v danih trenutkih politične odločitve in da je bilo morebiti vse, kar se je zgodilo, na osnovi tega tudi storjeno. Mislim pa, da tudi v okviru Odbora za kulturo, šolstvo, šport in mladino, katerega predsednica je gospa mag. Majda Potrata, da je tukaj vložen trud in želja, da se zadeve speljejo tako, kot je potrebno. Zatorej tudi mislim, da si nobeden od predsednikov odborov nikakor ne želi, da bi bil tukaj predstavljan v slabi luči. Če so dejstva in okoliščine, da jih je potrebno jasno povedati, se lahko povedo, vendar v takšni obliki, da se ljudi, strokovnjake, poznavalce področij, ne žali. Zatorej predlagam, da v tej smeri in tudi v zvezi s to današnjo razpravo uporabimo čim večjo mero korektnosti, seveda strokovnosti, pa tudi upoštevamo Poslovnik Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica. Izvolite.
Rekla sem danes že v razpravi, da seveda podpiram sklepe, ki ste jih predlagali, da se nam zdijo smiselni. Ampak odkrito povedano, to ni dovolj. Odkrito povedano, menim, da Računsko sodišče bo pregledalo skladnost, vprašanje ali tudi premišljenost, če lahko tudi pregleda in premisli premišljenost odločitev, za katere osebno globoko menim, da niso bile premišljene. Mogoče nisem finančno podkovana, podkovana s področja financ, ekonomije in tako naprej, ampak medije, in še posebej RTV Slovenija, imam rada. In zaradi tega se mi zdi, da je potrebno vložiti vse tisto, kar marsikdo ne vloži, da bi prišlo do spremembe. Zaradi tega tudi mislim, da ni prav, da se to, recimo ji ljubezen, privrženost, ali spoštovanje, ali možnost, ki jo ima ta družba, da ima javno televizijo, spremeni v nek politični linč ali razume kot politični linč. Daleč od tega. Rada bi, da bi ne ostal slab priokus tukaj ob tej razpravi, ko je bilo povedano,da vendarle so očitki nacionalnega sveta za kulturo in kasneje tudi nekaterih poslancev, kako je podhranjen in kako je neprimeren očitek, da je tisto polje javnega diskursa, ki se mu reče kultura, izobraževanje, ki se mu reče širjenje nekih vsebin, ki jih ima po zakonu, dolžnost izvajati samo RTV Slovenija, bistveno boljše, kot je bilo v preteklosti. Izkazi so drugačni. V statutih oziroma v spremembah je prišlo do preselitve določenega dela nekih vsebin v drugo kulturno-umetniško produkcijsko enoto, zaradi tega izgleda, da je tega več. Danes sem že enkrat opozorila, tudi izkazi prihodkov in odhodkov so lahko tako in drugače berljivi, če v maso prihodkov daš tisto tudi, kar je nek drug prihodek, je, kot smo rekli, srebrnina. In potem izgleda, kot da dobro poslujemo. Zgodilo se je res, od leta 2004, ko ni bilo spremembe na področju RTV prispevka, ki je do nedavnega, kot pravim, bil zamrznjen, bilo v prihodkih RTV Slovenija izkazanih za 16 milijonov 357.000 evrov izpada, izpada predvidenega prihodka. In to je velika vsota. Zaradi te vsote smo, bom rekla, obdavčili na žalost in ne z veseljem, in tudi ne populistično, gledalke in gledalce, prebivalce, ki so priključeni na električni tok, kot edini model in način, da se ti prihodki sploh na RTV znajdejo. Vemo, da se v preteklosti niso, ker so bile te težave s položnicami tako velike. Izpad ni bil tako velik. In tako imenovani Grimsov zakon je prinesel to rešitev, da so socialno ogroženi opravičeni tega plačila. Ta izpad ni bil tako velik, kot se je danes slišalo. Bil je, recimo, v letih od 2005 do 2008 172 tisoč evrov. V redu, mislim, da bo ta vsota vedno večja, ker je socialno ogroženih vedno več. Če zaključim. Kakorkoli se lahko taka diskusija v Državnem zboru giblje na meji okusa, meril ali standardov, je potrebna. Ne zaradi, kot je bilo rečeno, nekega političnega linča, niti ne zaradi obratov, konec koncev, obrate imate v rokah vi, ne Vlada, pri spremembah, ki jih pripisujete Vladi, spremembah na kadrovskem področju. Važno je, da ta diskusija vendarle vzbudi neko spremembo v razmišljanju. Jaz sem prepričana, da je ta potrebna. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Majda Potrata, kot poslanka SD.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Marsikaj je bilo mogoče slišati, ampak dovolite, da tudi kot poslanka Socialnih demokratov pojasnim, kako je pravzaprav tekla razprava na odboru. Predlagatelj točke o podfinanciranosti in pripravljavec gradiva je bil Nacionalni svet za kulturo, ki je dobil besedo, in vabljeno je bilo vodstvo RTV. Predlagatelj točke Poročilo Nadzornega sveta RTV je bil nadzorni svet, vabljeno je bilo tudi vodstvo RTV. Ob tem pa je vodstvo RTV dobilo še enkrat priložnost spregovoriti o problematiki v okviru točke ukrepov, kako bodo porabljena zvišana sredstva RTV prispevka. Torej, ob treh različnih priložnostih. Tako je zavajajoče govoriti, da vodstvo RTV ni moglo posredovati svojih stališč in pogledov ter ugovarjati našim trditvam, mislim trditvam poslank in poslancev. Kdor je prebral gradivo Nacionalnega sveta, marčevsko in tisto z druge junijske seje, je videl, da tudi razprava na Nacionalnem svetu ni bila "unisono". Da je prihajalo do navzkrižja različnih pogledov. Ampak eno je pa mogoče trditi, zaskrbljenost za zastopanost kulturnih vsebin na RTV je rasla iz vseh. V Državnem zboru se nam, kadar govorimo o medijih, prevečkrat dogaja, da razmišljamo samo o zastopanosti novic in političnih vsebin, ne pa tudi vseh drugih vsebin, ki jih mora javni servis prinašati. In dovolite, da vam iz neke raziskave, v kateri je sodelovalo 1281 vprašanih. To so bili študentje treh javnih univerz v Sloveniji, in sicer študentke in študenti prvih letnikov, citiram podatek, da medijske vsebine, ki vzbujajo največ pozornost, so: notranja politika 35%, šport 34%, znanost in tehnologija 30 - , zunanja politika 27%, lokalne novice 26%, kultura, umetnost 22%. Nisem govorila desetink odstotkov. In če bi šla še naprej pogledat, katere vsebine ta ista vprašana populacija najbolj pogreša v medijih, govorim o elektronskih medijih, so to: znanost in tehnologija 33%, kultura, umetnost 27%, okolje, ekologija 25%, znanstveni nasveti 21%, socialne zadeve 20% in še nekaj malega, drugo manj kot 20%. Zakaj govorim o tem? Zaradi tega, da se premalokrat vprašamo, ali ni naš osebni okus ali prepričanje edino merilo, ki ga hočemo videti kot merilo gledanosti, merilo pomembnosti nekih vsebin. In soglašam z vsemi tistimi, ki so na peturni seji Odbora za kulturo, šolstvo, šport in mladino razpravljali o tem, da bi bilo treba natančno definirati, premisliti in se pogovoriti o tem, kaj pa je javni interes, ki ga mora javna RTV uresničevati. Ali je gledanost programov res edini zveličavni kriterij? Ker smo o nekaterih drugih že govorili, dovolite, da vam zdaj ob koncu citiram samo še dva urednika iz RTV Slovenija, ki sta razmišljala v okviru točke o slabši zastopanosti kulturnih vsebin. Jani Virk je med drugim rekel: "Ta Televizija je bila kot kulturna inštitucija, kot neka inštitucija, ki varuje neko in razvija nacionalno identiteto, že dosti bolj kompleksna, razvejana, gojila je žanre, ki jih trenutno sploh ne moremo več gojiti. Ta javna Televizija je trenutno, vsaj kar zadeva kulturo, pa lahko zdaj govorimo, da ima še relativno visok delež za svoje programe, pa bom to malce kasneje poskusil zelo hitro natančno razložiti, te svoje funkcije, ki jo je nekoč že opravljal javni zavod, ne opravlja več." Brez pritiska na kogarkoli je to izrekel Jani Virk. In da citiram še drugega urednika, Milana Deklevo. Ta je govoril pa takole: "Jaz sem zelo vesel, da lahko tukaj spregovorim, ker imam redko priložnost izraziti svoje prepričanje." Tako je svoj nastop začel, ko je govoril o kulturnih vsebinah. Potem pa je rekel: "Smo v trenutku, ko smo začeli tekmovati s komercialnimi televizijami, naredili eno strateško napako. Zapustili smo oziroma podvomili smo v lastno znanje, v lastno pamet in v to, da znamo ustvarjati neke samosvoje televizijske formate " [[...]]in" tako naprej. Še bi lahko brala. Ampak dovolite, samo to še. Zgodilo se nam je torej v tej tekmi s komercialnimi Televizijami, da smo izgubili vizijo, kaj javni zavod televizija Slovenija pomeni in mislim, da je treba to debato res vrniti v parlament in to vizijo ponovno razviti." Toliko glede tega, kdo je na koga pritiskal in kaj je kdo z razpravo o kulturnih vsebinah na javni RTV hotel doseči. Mislim, da je ob koncu te razprave treba poudariti, da stvari lahko vedno gledamo tako na način, ali je pol kozarca praznega ali je pol kozarca polnega. Meni se zdi, glede na to, kakšno funkcijo pripisujem javnemu zavodu RTV, pomembno, da smo se o teh vsebinah pogovarjali. Žal moram reči, je pogovor pogosto zdrsnil ali odtaval bistveno drugam, in ne vem, če nas bodo tisti, ko bodo brali magnetograme, lahko razumeli, da smo pravzaprav to temo odprli zato, da bi opozorili, kako je že lahko, da finančni rezultat poslovanja RTV dober, če je pa tudi stanje duha in stanje zastopanosti vsebin v javnem interesu res tako, kot bi si želeli, je pa drugo vprašanje. In spet je treba reči, eno je statistika in eno so odstotki, drugo je pa vprašanje kakovosti. Jaz pa na to vprašanje niti ne upam opozarjati, ker bi se potem še prej lahko zgodilo, da vstopamo v polje, v katerega politika ne sme vstopati. Jaz se vsem, ki so se s pripravljenostjo in vsebinskimi razpravami odzvali na to točko, iskreno zahvaljujem.
Hvala lepa. Ali želite mogoče, gospa ministrica, še enkrat besedo? Hvala lepa. Gospa predlagateljica, mag. Majda Potrata? Prosim, izvolite.
Glede na to, da je bil čas, v katerem naj bi bila opravljena razprava na Državnem zboru, tak, da naj bi se razpravljalo o tem pred sprejemom rebalansa in zakona o uresničevanju proračuna, je bilo treba spremeniti predlagani sklep, zato poslanke in poslance prosim, da podprejo amandma k temu sklepu. Ta namreč govori ravno v duhu tistega, o čemer smo govorili. Izhaja v prvem delu iz tega, da predlagamo Državnemu zboru, da podpre sklepe, ki jih je predlagal Nacionalni svet za kulturo, v drugem delu pa da poskrbi za to, da bodo finance oziroma sredstva ustrezno porabljena. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem z razpravo. Prehajamo na razpravo o predlogu sklepa in vloženem amandmaju. Začela je že mag. Majda Potrata. Ali želijo o predlogu sklepa z amandmajem, ki je vložen kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Ker ne želi nihče razpravljati, tudi prekinjam to točko dnevnega reda. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 13. točki dnevnega reda oziroma ob 22.05. Prehajam na 1 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PROBLEMATIKE ČRPANJA EVROPSKIH SREDSTEV NA PODLAGI OBJAVLJENEGA POROČILA RAČUNSKEGA SODIŠČA SREDSTVA EVROPSKE UNIJE V ZAKLJUČNEM RAČUNU DRŽAVNEGA PRORAČUNA. Gradivo je v obravnavo zboru predložila Komisija za nadzor javnih financ. Besedo dajem predsedniku komisije mag. Andreju Vizjaku za dopolnilo obrazložitev gradiva. Izvolite, mag. Vizjak.
Spoštovani podpredsednik! Spoštovane kolegice in kolegi! Komisija za nadzor javnih financ je obravnavala pomembno problematiko, ki je zelo povezana z revizijskim poročilom Računskega sodišča, pa ne samo s tem dokumentom, tudi s politizacijo in z zavajanji, povezanimi s črpanjem evropskih sredstev, ki smo jim bili priča v preteklosti. Komisija se je ukvarjala z nekaj vprašanji na to temo. Prvo vprašanje je bilo učinkovitost črpanja evropskih sredstev, tako finančne perspektive 2004-2006, kakor tudi finančne perspektive 2007-2013, potem z ugotovitvami in očitki Računskega sodišča, potem z možnimi spremembami institucionalne strukture pri črpanju evropskih sredstev in s tem, kako naprej pri črpanju evropskih sredstvih. Ugotovitve komisije so povzete v sklepih, ki so nekoliko drugačni od sklepov, ki jih je sprejel ob obravnavi iste problematike Odbor za lokalno samoupravo in regionalno politiko. Podatki kažejo, da je bilo črpanje evropskih sredstev učinkovito in praktično počrpano, kar se tiče Evropskega sklada za regionalni razvoj za finančno perspektivo 2004-2006, da je bil vzpostavljen učinkovit sistem, ki omogoča izkoristek vseh sredstev iz socialnega sklada za isto finančno perspektivo, sredstva kohezijske politike pa so bila spravljena na predpostavko in osnovo, da je možno ta sredstva v danem roku počrpati. Zato smo na komisiji veliko razpravljali tudi o predlogih in o željah in o napovedih sedanje vlade, da bi spremenila institucionalni okvir, da bi spremenila način in strukturo črpanja sredi izvajanja neke finančne perspektive, to je nove finančne perspektive 2007-2013. Odsvetovali smo tak pristop, in to je tudi zajeto v sklepih komisije. Obravnavali smo tudi črpanje sredstev za sedanjo aktualno finančno perspektivo 2007-2013 in smo pravzaprav šli skozi vse operativne programe, tudi razpisana sredstva, in smo bili na stališču, da je glede na 3,6-krat povečan obseg sredstev, ki jih ima Slovenija na voljo v tej finančni perspektivi, začetek finančne perspektive obetaven, da pa nismo uspeli v prvem letu finančne perspektive 2007 počrpati vseh napovedanih sredstev, ker so bili operativni programi in tudi neke osnove za črpanje sprejete predvsem zaradi dolgotrajnih pogajanj z Evropsko komisijo šele proti koncu leta 2007. Vendar so ti projekti stekli in podatki o koriščenju sredstev so na datume, ki smo jih obravnavali, to je predvsem konec lanskega leta, 31.12.2008, dobri in spodbudni. Komisija za nadzor javnih financ je pozvala Vlado, da stori vse, kar je v njeni moči, da pospeši črpanje evropskih sredstev tudi v prihodnje. Zato smo bili nekoliko razočarani nad podatki rebalansa, ko smo ugotovili, da ne gre v tej smeri, to se pravi, da se ne pospešuje črpanja evropskih sredstev, temveč da je predvideno manj črpanja evropskih sredstev. Še bolj se pravzaprav bojimo, kaj bo z naslednjo spremembo rebalansa oziroma z rebalansom rebalansa, kjer bo verjetno slika še nekoliko slabša. Komisija tudi meni, da je treba upoštevati priporočila Računskega sodišča v smeri še učinkovitejše strukture postopkov, da je treba javne razpise poenostaviti, da je treba kontrole prilagoditi učinkovitemu izvajanju kontrol, da se to ne podvaja, in da je tudi potrebno večje sodelovanje med resorji, ki so vpeti v črpanje evropskih sredstev. Komisijo bo zelo zanimalo, kako je s črpanjem sedaj, ali potekajo te aktivnosti vsaj tako učinkovito, kot so doslej.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Meta Vesel Valentinčič, državna sekretarka v Službi Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Lep pozdrav vsem zbranim poslankam in poslancem! Če se ozremo na problematiko črpanja evropskih sredstev, ki izhaja tudi iz poročila Računskega sodišča, bi navedla naslednje. Računsko sodišče je ugotovilo, da prikaz področja sredstev evropskega proračuna v zaključnem računu ni dovolj pregleden in da zaključni račun ne daje dovolj kratkih, jasnih in celovitih informacij, ki bi Državnemu zboru in javnosti lahko nudile celovit pregled nad črpanjem evropskih sredstev. Govorimo seveda o letu 2007. Nadalje je pri preverjanju Računsko sodišče ugotovilo, da so iz zaključnega računa državnega proračuna za to leto razvidna prejeta sredstva in plačila sredstev v proračun Evropske unije, razvidna je poraba namenskih sredstev, ki pa je razpršena znotraj izvrševanja proračuna posameznih neposrednih proračunskih uporabnikov. Poleg navedenega je Računsko sodišče ugotovilo, da vsa plačila, ki jih državni proračun prejme iz evropskega proračuna, niso takoj evidentirana kot prihodek državnega proračuna, ampak so najprej nakazana na posebne namenske podračune v okviru enotnega zakladniškega računa države ali pri Banki Slovenije. Nadalje Računsko sodišče ugotavlja, ker je teh podračunov veliko, prav tako pa tudi skrbnikov teh podračunov, bi bilo potrebno zagotoviti sistemsko spremljanje vseh prejetih sredstev. Pri spremljanju sredstev EU je treba tudi upoštevati, da Evropska komisija del sredstev izplača neposredno upravičencem v Republiki Sloveniji izven državnega proračuna. Ministrstvu za finance je bila naložena priprava odzivnega poročila, kjer naj bi ministrstvo pokazalo načrt aktivnosti za vzpostavitev standardnega formata poročanja, ki bi celovito obravnaval finančne tokove evropskih sredstev in stanje na področju črpanja, ta standardni format bi tudi bil sestavni del obrazložitev zaključnega računa ali pa samostojno poročilo, ki bi kot tako bilo predloženo v obravnavo in potrditev Državnega zbora. Odzivno poročilo je Ministrstvo za finance pripravilo. Kot je razvidno iz kasnejše ugotovitve, je Računsko sodišče to odzivno poročilo ocenilo za verodostojno in zadovoljivo. Če navedem nekaj argumentov Ministrstva za finance iz odzivnega poročila. Računskemu sodišču se je zavezalo Ministrstvo za finance, da bo oblikovalo tako standardno poročilo, kot je bilo zahtevano, in sicer o vseh prilivih iz evropskega proračuna v državni proračun in na namenske podračune v posameznem letu, o pridobljenih pravice porabe po posameznih programih in skladih v tekočem letu, kumulativno tudi za celotno programsko obdobje, o načrtovanih in realiziranih prihodkih proračuna po posameznih programskih obdobjih, o načrtovanih in realiziranih odhodkih, s postavk namenskih sredstev EU, po posameznih programih in skladnih v tekočem letu in pa seveda tudi kumulativno za celo programsko obdobje. Seveda tudi o izgubi sredstev zaradi finančnih korekcij ali pravila n+2 oziroma n+3. V povezavi z zahtevo po tem standardnem poročilu naj povem, da Ministrstvo za finance tisti del sredstev EU, ki se izvršujejo preko državnega proračuna, za tista sredstva že ima zbrane podatke, in jih je tudi vedno možno pridobiti oziroma imeti vpogled v ta sredstva. Za pridobitev vseh podatkov, ki bodo omogočali poročanje v skladu z zahtevo Računskega sodišča, pa je treba najprej zagotoviti ustrezne pravne podlage. To bo potrebno storiti s spremembami javnofinančne zakonodaje, tako da se bo zagotovila pravna podlaga. Naj končam. Tako kot je bilo naloženo Ministrstvu za finance, to, kar sem prebrala in kar ste v odzivnem poročilu sprejeli kot ustrezno in zadovoljivo, je tudi Služba Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko prejela nekaj navodil. Bistveno pa je bilo, da se vzpostavi informacijski sistem, kajti tega informacijskega sistema se, v tistem času, v letu 2007, ni dalo niti uporabljati, niti se ni na njem delalo [[...]]
Gospa državna sekretarka [[...]]
[[...]]se sedaj dela. Hvala.
Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila gospa Breda Pečan.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Dober dan oziroma dober večer že, po Primorsko. Poslanska skupina Socialnih demokratov nikakor ni zadovoljna s tem, da danes sploh govorimo o tej točki. Pa ne zaradi tega, kar mislijo nekateri tukaj na desni strani parlamentarne dvorane, ampak predvsem zaradi tega, ker je to totalna izguba časa, ker smo že enkrat ugotovili, da je v prejšnjem mandatu bilo črpanje evropskih sredstev zelo slabo, da je na vso srečo bil v Evropski uniji že zdavnaj sprejet princip n+2. Za prejšnjo Vlado bi bilo treba tudi imeti morda princip N plus štirih, ker tudi vseh sredstev, ki so bila za obdobje 2004 - 2006 na razpolago, niso bili sposobni počrpati. Potem pa seveda naenkrat ugotavljamo, kako smo bili zelo uspešni pri načrtovanju črpanja za obdobje 2007 - 2013 in naštevamo samo to, za koliko smo presegli ali dosegli predvidene količine črpanja za posamezni leti 2007 in 2008. O tem, koliko smo pa dejansko počrpali takrat, to pa seveda ni pomembno. To je podatek, o katerem se ne govori. To se bo govorilo potem, ko bomo v okviru obdobja 2007 - 2013 v celoti kazali s prstom na neko drugo vlado. Če govorimo o tem, da je bilo počrpanih v obdobju 2007 - 2013 manj kot četrtina, za obdobje 2007, 2008 daleč pod četrtino, okrog 14% vseh predvidenih sredstev, mislim, da je povedano dovolj. Še dobro, da imamo v Sloveniji kmetijstvo, ki je sposobno črpati zelo veliko in velik delež, in to upravičeno velik delež sredstev, ki jih predvideva Evropska unija za subvencioniranje in podporo razvoju kmetijstva v Sloveniji. Še dobro, da imamo naše kmete. Če jih ne bi imeli, potem bi se morali dejansko pogrezniti pod zemljo od sramote. Zaradi tega menimo v Poslanski skupino Socialnih demokratov, da je 6 ur časa daleč preveč, ker smo že 6 ur enkrat porabili za isto temo in je seveda tukaj zdaj nesmiselno celjenje ran nekaterih ljudi, ki niso uspeli v preteklih štirih letih narediti tistega, kar jim je bilo naloženo, in tistega, na kar so prisegli tukaj tudi v tej dvorani. Mislim, da je dejansko nesmisel tukaj izgubljati čas. Ker je pač naš poslovnik tak, se bomo tudi temu uklonili, sodelovali v razpravi, vendar pa seveda takih sklepov, kot jih je Komisija za nadzor javnih financ predlagala, kjer je logično, da tisti, ki si celijo rane, imajo v njej večino in lahko tudi to večino izkoristijo. Naj jim bo, pa bomo poslušali, kaj vse nam bodo v svojih lamentacijah povedali. Na vsak način takih sklepov v veliki večini ne bomo podprli. Hvala.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Zvonko Černač. Prosim.
Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Če za prejšnjo vlado ni bilo dovolj N + 2 in bi moralo biti N + 4, za sedanjo niti N + 20 ne bo dovolj. Dovolite, da najprej tudi sam povem nekaj besed glede procedure. Državni zbor je na 3. seji 4. marca letos obravnaval poročilo Odbora za lokalno samoupravo in regionalni razvoj v zvezi z obravnavo poročila Računskega sodišča o črpanju evropskih sredstev v letu 2007. Takrat pa ni bilo na dnevni red uvrščeno poročilo Komisije za nadzor javnih financ o tej zadevi, ki ga obravnavamo šele danes, kljub temu, da je Komisija za nadzor javnih financ pristojna za obravnavo poročil Računskega sodišča, in kljub temu, da je prva 12. januarja letos začela obravnavo tega poročila, in to na zahtevo koalicijskih poslanskih skupin Zares, SD, LDS in DeSUS. Danes zato razpravljamo o isti temi ponovno, ne po naši krivdi, pač pa zaradi neustreznega dela in neustreznih ter negospodarnih odločitev vladajoče koalicije, ki pa jim nismo priče samo v Državnem zboru, ampak tudi na drugih ravneh. Glede vsebine. Po mnenju Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke sta bistveni dve ugotovitvi glede koriščenja evropskih sredstev. Na teh ugotovitvah tudi temeljijo sklepi komisije, ki jih v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke v celoti podpiramo. Prvič. Iz poročila Računskega sodišča izhaja, da je bila Republika Slovenija v letu 2007 neto prejemnica evropskih sredstev. To dejstvo je v poročilu Računskega sodišča Sredstva Evropske unije v zaključnem računu državnega proračuna zapisano na strani 29, kjer imamo tudi nek zelo lep in pregleden graf kjer piše: "Iz slike 10 je razvidno, da sta bila neto položaj Republike Slovenije brez prejemnikov izven državnega proračuna in neto položaj Republike Slovenije kot celote pozitivna. Republika Slovenija kot celota je iz evropskega proračuna prejela za 31 milijonov 330 tisoč 280 evrov več, kot je bilo v letu 2007 vanj vplačanega." To dejstvo, spoštovane kolegice in kolegi, ponovno izpostavljam zaradi tega, ker smo v razpravi 4.3.2009, in menim, da bo danes enako, bomo poslušali natolcevanja o tem, kako je bila Republika Slovenija v letu 2007 neto plačnica sredstev v evropski proračun. Računsko sodišče je nedvoumno ugotovilo, da ni bila. Drugo sporočilo. Črpanje sredstev je bilo manjše, kot je bilo s proračunom za leto 2007 načrtovano. To tudi nedvomno drži. Potrebno pa je poudariti, da zaradi tega Slovenija ni ničesar izgubila ali zamudila. Še več. Glede na to, da govorimo o časovnici, ki se izteče leta 2013 oziroma 2016, predstavljajo ta sredstva, ki so sedaj na voljo in ki jih je treba do leta 2016 v celoti izkoristiti, veliko zalogo oziroma velik potencial, ki ga ima na voljo Pahorjeva vlada za pospešitev gospodarske rasti oziroma predstavljajo velik potencial za izhod iz te krize. In od nje, ne od opozicije, je odvisna ali bo ta potencial sposobna izkoristiti. Govorimo namreč o štirih milijardah evrov ali za primerjavo, govorimo o trikratniku primanjkljaja, ki ga bo ustvarila Pahorjeva vlada v letošnjem letu. Ne glede na vse to, pa je potrebno vseeno povedati, zakaj v letu 2007 sredstva niso bila izkoriščena tako, kot so bila načrtovana. Mislim, da je bil odgovor na to vprašanje posredovan že večkrat in dovolite, da ga povzamem samo v tistih bistvenih elementih, ki so najbolj enostavni in jasni. Leto 2007 je bilo leto nove finančne perspektive, prvo leto nove finančne perspektive. Administrativni postopki, ki so podlaga za objavo razpisov za koriščenje teh sredstev, so bili dokončno zaključeni 21. novembra 2007, ko je bil kot zadnji potrjen operativni program razvoja človeških virov. In šele, ko so ti programi potrjeni, je mogoče začeti z administrativnimi postopki, torej z razpisi. Kljub temu pa lahko ugotovimo, in to izhaja iz gradiva, da je bilo na področju krepitve regionalnih razvojnih potencialov razpisanih 678 milijonov evrov ali 112,6% glede na pravice porabe v letih 2007, 2008, da je bilo na operativnem programu razvoja človeških virov razpisanih 205 milijonov evrov ali 83% glede na pravice porabe v letih 2007, 2008 in na program o razvoju okoljske in prometne infrastrukture 157 milijonov evrov ali 63,5% glede na pravice porabe v letih 2007, 2008. Skupaj je bilo torej v tem prvem uvajalnem obdobju oziroma v prvem letu razpisanih milijardo 200 milijonov evrov od dobrih 4 milijard, kolikor jih imamo na voljo do leta 2013 oziroma do leta 2016. Seveda pa je bilo likvidnostno koriščenje teh sredstev, o čemer govori poročilo Računskega sodišča, bistveno nižje, saj gre za sredstva, ki se izplačujejo na podlagi realizacije projektov oziroma za nazaj oziroma ne za naprej. Dovolite mi še besedo glede administriranja projektov. Tukaj se strinjamo, da je treba stvari izboljšati in o tem nimamo različnih mnenj. Spoštovane kolegice in kolegi! Nobenega dvoma torej ni o tem, da ima Slovenija v tej finančni perspektivi, ki je bila s strani Janševe vlade izpogajana decembra 2005 pod angleškim predsedstvom, na voljo zgodovinsko vsoto, več kot 4-krat toliko, kot v obdobju prejšnje finančne perspektive. Vprašanje, ki se ob današnji obravnavi postavlja pa je: Ali bo znala nova Pahorjeva vlada ta sredstva optimalno in učinkovito izkoristiti? Dosedanje aktivnosti in ravnanja nas ne navdajajo z optimizmom. Pa tega ne govorim jaz, pojdite na ulico, pojdite v podjetja, pojdite v občine, to vam bodo povedali tisti, ki pričakujejo razpise, ki pričakujejo aktivnosti in ukrepe za izvedbo projektov, ki so pripravljeni in čakajo na te procese. Tudi amandmaja, ki ju vladajoča koalicija predlaga k prvemu in četrtemu sklepu, dajejo slutiti, da bosta sprejeta samo ta dva sklepa, ne pa tudi ostali. Očitno ne bosta sprejeta drugi in tretji sklep, ki ugotavlja ta dejstva, dejstva, ki govorijo o dobrem delu prejšnje vlade na tem področju. Očitno vladajoča koalicija še danes, ko ima na voljo vse podatke, ni sposobna priznati preverljivih dejstev - tistega, kar je ugotovljeno v uradnih poročilih. Kot da se tega boji, namesto da bi storila vse, da bi bila še bolšja in še bolj učinkovita, kot je bila prejšnja vlada. Še posebej, ker ji v teh namerah sedanja opozicija stoji ob strani in ji želi pomagati. Bližamo se prvi polovici leta. V tem obdobju, ko bi morali biti glede na recesijo še toliko bolj priča številnim razpisom za koriščenje evropskih sredstev na vseh področjih, na vseh nivojih - vlada mrtvilo. Številni projekti, ki jih vidimo v izvajanju širom po Sloveniji, so posledica aktivnosti Janševe vlade v lanskem in preteklih letih. Problem, spoštovane kolegice in kolegi, torej niso aktivnosti prejšnje vlade, problem je neaktivnost sedanje vlade. Imamo kaj novega, kaj svežega? Vsi čakajo. Občine čakajo. Ne ve se, kdaj bo kakšen razpis. Vse je odprto. Ob tem, da so vse podlage ustvarjene, nič se ni treba pogajati na Evropski komisiji, treba je samo začeti delati in ustvarjati podlage za investiranje. Sedaj toliko bolj kot takrat, ko je bila gospodarska aktivnost visoka, in komisija s sklepi na to opozarja. Gre za vlaganje v železnice, avtoceste, širokopasovno omrežje, v energetske projekte, v obnovljive vire energije. Skratka, za vlaganja na področja, ki so naš - kot govorimo oziroma kot zdaj vi govorite odkar ste na oblasti - razvojni potencial in ki pomenijo pomemben prispevek k povečanju gospodarske rasti. Gre tudi za vlaganja na področjih, kjer je Slovenija podhranjena in kjer bo morala, če se bo želela v prihodnjih letih hitreje razvijati, bistveno, bistveno pospešiti vlaganja. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podpiramo predlagane sklepe Komisije za nadzor javnih financ in vam predlagamo, da začnete delati ter da izkoristite ugodne možnosti, ki vam jih je zapustila Janševa vlada. Naj ponovim še enkrat, iz poročila Računskega sodišča izhaja, v letu 2007 je bila Slovenija neto prejemnica evropskih sredstev. Veliko vprašanje pa je, ali bo temu tako tudi v letošnjem letu. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Cveta Zalokar Oražem bo predstavila stališče Poslanske skupine Zares. Prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani predstavniki službe, kolegi in kolegice! S temo problematike črpanja evropskih sredstev na podlagi objavljenega poročila Računskega sodišča se v Državnem zboru srečujemo drugič, kar je po oceni naše poslanske skupine, če ne drugega, vsaj izredno nenavadno, ne glede na to, kako si nekateri tolmačijo poslovnik. To temo smo obravnavali 4. marca. Mislimo, da je enostavno popolnoma nesmiselno, da neprestano ure in ure govorimo ene in iste stvari samo zato, da bi nekdo lahko uveljavil svojo voljo in podobno kot pri zaključnem računu za lansko leto dokazoval, da je bilo vse v preteklosti v najlepšem redu. Na temi črpanja evropskih sredstev se želi enostavno prikazati z neprestanimi obujanji te razprave, da je bilo idealno, da v času vlade Janeza Janše je bilo vse O.K. in da imamo v okviru nove vlade prečudovito popotnico, kako lahko samo nadaljujemo to delo. Že ob razpravi v mesecu marcu smo ugotovili, da še zdaleč ni tako in da je cela vrsta nenavadnosti. In tisto, kar je pa morda res drugače od takrat, je zgolj to, da je stanje v resnici bistveno hujše, kot smo mislili v mesecu marcu, in vsak dan se odkrivajo nove in nove stvari, nove napake, nekorektne pogodbe, ki ne bodo mogle biti realizirane in podobno. In ta zadeva je že prav smešna. Očitno prej ne bo miru in bomo imeli neprestane seje, dokler ne bo edina zveličavna resnica, ki jo želi uveljaviti predvsem SDS, tu uzakonjena oziroma sprejeta in podkrepljena s sklepi. Od obravnave na tej seji se ni zgodilo nič novega, kar bi utemeljevalo to, da o tej temi ponovno odločamo in da sprejemamo drugačne sklepe, kot jih je že sprejel Državni zbor. Gre samo in izključno za to, da se o tem govori in izgublja čas in čudim se tistim, ki se temu čudijo, pa so sami sprožilci teh razprav. Pa pojdimo po vrsti. Odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj se je na svoji prvi seji 22. januarja in dveh nadaljevanjih, 4. in 11. februarja, seznanil z informacijo oziroma gradivom Službe Vlade za lokalno samoupravo, ki nosi naslov Črpanje evropskih sredstev, ki ga je pripravila v januarju 2009. Povod za razpravo o problematiki črpanja evropskih sredstev in uvrstitev te problematike na plenarno sejo Državnega zbora je revizijsko poročilo Računskega sodišča, o sredstvih EU, zaključnem računu državnega proračuna za leto 2007, s katerim je Računsko sodišče želelo odgovoriti na edino vprašanje o preglednosti prikaza, o prejetih in plačanih sredstvih v evropski proračun. V poročilu je Računsko sodišče ugotovilo, da so vplačila sredstev v evropski proračun za leto 2007 za 8,7 milijona evrov presegla prejeta sredstva iz evropskega proračuna. Naslednja ugotovitev je neustrezno načrtovanje evropskih sredstev, na kar je opozorila tudi Evropska komisija. Po njeni oceni je napaka pri napovedi za leto 2007 znašala 101% in je največja med državami članicami. Prav tako Republika Slovenija nima ustrezno urejenega sistematičnega in celovitega spremljanja podatkov o prilivih in odlivih v evropskih proračun in celovite informacije o evropskih sredstvih, ki so služile za oceno stanja in vodenja politike in morebitnih ukrepov. Vse to potrjuje tudi novo revizijsko poročilo, ki je ugledalo luč sveta 17. aprila in v katerem so se preverjala izplačila evropskih sredstev in kjer je nedvoumno ugotovljeno, da upravljanje preverjanj ni učinkovito organizirano. Naloženih je cela vrsta ukrepov, kako to urediti. Lahko si samo mislimo, koliko napak je bilo narejenih v preteklosti na osnovi tega, če ugotavljajo, da ni vzpostavljenih enotnih standardov in postopkov za preverjanje izplačil, da pravzaprav zaradi vsega tega ni mogoče zagotoviti zakonite namenske in gospodarne porabe sredstev in podobno. Da sredstva niso opredeljena na način in po vsebini ter da postopek dokumentiranja ni ustrezen. To je vse napisano še v tem poročilu in samo dokazuje, kako slabo imamo urejeno to zadevo v Sloveniji. Pri pregledu zaključnega računa proračuna za leto 2007 je Računsko sodišče ugotovilo, da so v njem sicer razvidna vplačana sredstva v evropski proračun in prejeta sredstva, vendar je njihova poraba nepregledna, saj so razpršena znotraj neposrednih proračunskih uporabnikov. Kot rečeno, je bilo v letu 2007 v evropski proračun vplačanih 356 milijonov ali dobrih 23% več kot leto poprej, prejetih pa 347 milijonov evrov, kar je v absolutni številki manj kot leta 2006. Tako so v letu 2007 vplačana sredstva za, ponavljam, 8,7 milijona evrov presegla prilive iz evropskega proračuna v državni proračun. Torej nedvoumno govorimo o negativni poziciji državnega proračuna glede na evropski proračun. Nadalje je bilo ugotovljeno, da je bilo v letu 2007 realiziranih le slabih 6% od načrtovanih prihodkov iz evropskega proračuna, kar pa je poglaviten problem. Od načrtovanih 582 milijonov je bilo realiziranih le 347 milijonov evrov. Znotraj tega je bila ugotovljena posebno slaba realizacija na področju strukturnih skladov, ki ni presegla 25% od načrtovane višine. Stanje v letu 2008 je žal še bistveno slabše, saj izpad znaša 420 milijonov evrov od načrtovanega. Neto položaj državnega proračuna pa znaša minus 64 milijonov evrov. Ob tem podatki zaključnega računa državnega proračuna ne dajejo celovitega odgovora o neto položaju naše države. Zaradi tega je Računsko sodišče s pomočjo podatkov Evropske komisije izračunalo še dva neto položaja Republike Slovenije, neto položaj brez prejemkov izven državnega proračuna, ki je bil v obravnavanem letu pozitiven in je znašal plus 6,5 milijona, ter neto položaj Slovenije kot celote, ki je bil prav tako pozitiven in je znašal 31,3 milijona. Leta 2007, prvo leto nove finančne perspektive, ko je bilo možno črpati sredstva iz obeh programskih obdobij, iz obdobja 2004-2006 in iz obdobja 2007-2013, vendar prejeta sredstva v zaključnem računu niso bila prikazana ločeno. Zato razvidna realizacija v omenjenih dveh programskih obdobij ni neposredno razvidna. Dejstvo pa je, da je bilo leta 2007 samo dobrih 8% iz nove finančne perspektive. Če strnemo vse skupaj, lahko trdimo, da po ugotovitvah Računskega sodišča zaključni račun državnega proračuna ne predstavlja ustrezne informacije o vseh prejetih vplačilih v Republiko Slovenijo, vključno s tistimi, ki jih je Evropska komisija izplačala neposredno našim upravičencem. Ob obravnavi problematike je poleg poročila Računskega sodišča Vlada v zvezi s problematiko črpanja dostavila tudi poročilo z naslovom Črpanje evropskih sredstev ter odgovorila na pisno zahtevo članov komisije za nadzor javnih financ, ki je zahtevala predložitev podatkov o evropskih sredstvih ter kronologijo vseh potrebnih aktivnosti o pripravi projektov in samem črpanju sredstev strukturnih skladov tako za finančno obdobje 2004-2006 kot tudi 2007-2013. Vladna gradiva v veliki meri, izhajajoč iz prejšnjega mandata, niso ustrezno obdelana in ne dajejo odgovora na nekatera vprašanja: vprašanja o razlogih za slabo črpanje, za slabo načrtovanje, o skladnosti med odobrenimi projekti in veljavnimi regionalnimi razvojnimi programi, o izvedljivosti projektov, o smotrnosti, učinkovitosti in tako dalje. Morda bomo kakšnega od teh odgovorov dobili danes. Že v predhodni razpravi na plenarnem zasedanju je bilo ugotovljeno, da mora biti namen uspešnega črpanja evropskih sredstev izključno v doseganju skladnejšega regionalnega razvoja, ne pa v dobrikanju posameznim lobističnim skupinam. Zato smo v Poslanski skupini Zares prepričani, da je za učinkovito črpanje evropskih sredstev potrebno odgovoriti na vsaj prej omenjena vprašanja, tudi s strani Vlade, čemur smo jo zavezali s sprejemom sklepov na 3. redni seji Državnega zbora. Zato ponovno ponavljam. Današnja razprava je le poskus predlagateljev zamegliti in prikriti popolno odgovornost za nastalo situacijo, kar nedvoumno kažejo tudi predlagani sklepi. V Poslanski skupini Zares bomo podprli predlagane amandmajev v upanju, da bo s tem končno končana vsa ta farsa, nastala pri obravnavi problematike črpanja evropskih sredstev.
Hvala. Gospod Anton Urh bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani predstavniki Vlade, spoštovane kolegice poslanke in poslanci! Seveda se je treba včasih sprehoditi malo po občinah po Sloveniji. Spoštovani kolega poslanec, slika vam bo bolj jasna, kako je črpanje sredstev bilo v letih 2007 in 2008. Ne glede na to, v Poslanski skupini DeSUS podpiramo predloge sklepov, ki jih je sprejela Komisija za nadzor javnih financ glede problematike črpanja evropskih sredstev. Še posebej se nam zdi smiseln sklep, s katerim Državni zbor poziva Vlado, naj bo črpanje evropskih sredstev čim bolj učinkovito in naj se nadaljuje najmanj z dinamiko, ki je bila dosežena v prvih dveh letih finančne perspektive 2007-2013. Tudi v naši poslanski skupini pričakujemo povečano dinamiko črpanja evropskih sredstev predvsem pri operativnih programih razvoja okoljske in prometne infrastrukture, kot enega izmed ukrepov v luči pospeševanja gospodarske rasti. To so projekti, kot na primer razvoj optičnega omrežja, modernizacija železniškega omrežja, energetski projekti, avtocestni programi, kanalizacijski sistemi in podobno. V Poslanski skupini DeSUS pričakujemo tudi to, da bo Vlada zagotovila ustrezno evidentiranje, planiranje in vsebinsko ustreznost projektov pri nadaljnjem črpanju evropskih sredstev. Za našo poslansko skupino je izjemno pomembno, da o teh razpravah o črpanju evropskih sredstev pogledamo naprej v prihodnost. Vsi se zavedamo, da se problem črpanja evropskih sredstev začenja že pri razpisih samih, saj le-ti niso pravočasno objavljeni. To ovira pripravo primernih in kvalitetnih projektov za prijavo na posamezen razpis. Kot je bilo že večkrat ugotovljeno in poudarjeno, so tudi sami administrativni postopki komplicirani in pogosto nerazumljivi, kar je še dodatna ovira za uspešno črpanje evropskih sredstev. V naši poslanski skupini si želimo analizo vzrokov za neuspešne prijave na razpise, kar bi potencialnim prijaviteljem in pripravljavcem razpisov dalo določene smernice, kako pripraviti in kako se prijaviti na določen razpis, da bo ta prijava uspešna. Po naši oceni se problem pojavlja tudi v povezavi s finančnimi tokovi, natančneje z zagotovitvijo lastnega deleža, ki pogosto ovira likvidnost prijavitelja, torej tudi občin. Čakanje na povrnitev sredstev je pogosto zelo mučno in dolgotrajno, kar še zaostruje razmere. Procent soudeležbe je po navadi zelo visok in nekatere občine oziroma drugi potencialni prijavitelji ne morejo parirati, saj nimajo dovolj svojih sredstev za zagotovitev svojega deleža, ki včasih znaša 50% ali 60%. Na koncu bi želel poudariti še eno zadevo, in sicer pomembnost evalvacije učinkov vlaganja sredstev, pridobljenih na razpisih. S tem bomo dobili ustrezne smernice, kam se splača vlagati, na katerih točkah dobi država vložek povrnjen, s čimer bo omogočen nadaljnji uspešen razvoj naše države. V poslanski skupini DeSUS pa podpiramo tudi vložena amandmaja. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Miran Györek bo prestavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Na isti imenovalec spraviti stališča znotraj še tako homogene poslanske skupine, kot je Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke, včasih ni prav enostavno, ampak vseeno nekako smo uspeli priti do nekih skupnih sklepov. V Slovenski nacionalni stranki bomo predlagane sklepe podpri. Predvsem dajemo poudarek 4. in 5. točki sklepov, kjer podpiramo amandma k 4. sklepu, ki je bolj zavezujoč in konkreten kot sklep v prvotni obliki, pomeni, da Državni zbor Vladi predlaga, da pripravi ukrepe, ki bodo omogočili učinkovitejše črpanje EU sredstev. Takšno dikcijo je SNS predlagala že dvakrat na matičnem delovnem telesu. V točki 5 pa je pomembno, da Vlada zagotovi evidentiranje, načrtovanje, kljub temu pa manjka najpomembnejši element, manjka po mnenju Slovenske nacionalne stranke nadzor. Zato se v imenu Slovenske nacionalne stranke sprašujem oziroma izražam dvome o naslednjem. Evropska komisija je dne 19.3.2009 sprejela odločbo, s katero določa, da morajo Belgija, Ciper, Danska, Španija, Francija, Združeno kraljestvo, Grčija, Italija in Slovenija vrniti skupno 126,7 milijona evrov kmetijskih izdatkov EU, ki so jih neupravičeno porabile. Razlog za vrnitev denarja v proračun Evropske skupnosti je neskladnost s pravili EU ali neustreznost postopkov nadzora nad kmetijskimi izdatki. Slovenija mora zaradi pomanjkljivosti pri nadzoru nad plačili pri pomoči nad površino vrniti približno 1,5 milijona evrov, države članice so namreč odgovorne za izplačilo in preverjanje izdatkov skupne kmetijske politike SKP, Evropska komisija pa mora zagotoviti, da države članice sredstva pravilno porabijo. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke se bojimo, da bo Vlada Republike Slovenije znesek v višini 1,5 milijona evrov poravnala iz državnega proračuna, ne da bi se preiskalo in ukrepalo zoper odgovorne. Tako bomo ponovno, kot tudi v ostalih številnih primerih izigravanja predpisov in zaradi neaktivnosti pristojnih inštitucij, finančno kaznovani vsi davkoplačevalci. Zaradi pomanjkljivega nadzora in višina porabe oziroma nenadzora izvajanja porabe danes pravzaprav razpravljamo o predlaganih sklepih. Če mi dovolite, bi prebral vsaj nekaj stališč oziroma trditev predsednika Računskega sodišča ob tej priložnosti. V začetku leta 2008 so se pojavljale različne informacije o tem, ali je Slovenija v letu 2007 neto plačnica ali neto prejemnica iz evropskega proračuna ter koliko se ta dejanski položaj ujema s finančno vrednotenji pričakovanj ob zaključku finančnih pogajanj za obdobje 2007 - 2013 iz decembra 2005. Iz samega proračuna države za leto 2007 so tako razvidna prejeta sredstva in pa plačila sredstev v evropski proračun. Poraba teh namenskih sredstev pa je razpršena znotraj izvrševanja proračuna posameznih neposrednih proračunskih uporabnikov. Iz podatkov zaključnega računa državnega proračuna za leto 2007 izhaja, da je bilo v državnem proračunu realizirano le malo manj kot 60% načrtovanih prihodkov. Nobena inštitucija pa ni zadolžena za sistemsko spremljanje vseh prejetih sredstev. Poleg tega evropska komisija del sredstev izplača tudi neposredno upravičencu v Republiki Sloveniji izven državnega proračuna. V letu 2007 je bilo načrtovano, da bo državni proračun evidentiral za 582 milijonov evrov prejetih sredstev iz EU. Dejansko pa je bilo realiziranih le 347 milijonov evrov. Najslabša realizacija je bila izkazana pri prejetih sredstvih iz strukturnih skladov. Računsko sodišče je ugotovilo, da tako nizka realizacija na področju strukturnih skladov ni le posledica dinamike črpanja, ampak tudi neustreznega načrtovanja, ki je temeljilo na nerealnih predpostavkah. Za kar 38% ali približno 90 milijonov evrov načrtovanih prihodkov ni bilo pogojev, da bi bili lahko sploh ustvarjeni. Pa še to. Ker v Republiki Sloveniji ni inštitucije, ki bi celovito zajemala podatke o prilivih iz evropskega proračuna, je torej Računsko sodišče in Ministrstvo za finance naložilo, da sproži postopke za pripravo standardnega formata poročanja, ki bo celovito obravnavalo finančne tokove evropskih sredstev in stanja na področju črpanja, pri tem pa podalo še nekaj priporočil, ki bi omogočala bolj pregledno predstavitev sredstev iz evropskega proračuna, tudi z namenom,da potem ne prihaja do različnih interpretacij in razlag tako imenovanega neto položaja Republike Slovenije. Financiranje določenih projektov s pomočjo EU sredstev je načeloma večinoma tripartitno: EU sredstva, državna sredstva in delež, ki ga neposredno prispeva uporabnik, na primer lokalna skupnost. Do sedaj je mnogokrat prihajalo do kratkih stikov. Razpisi za projekte so bili predstavljeni prepozno, s premajhno časovno razliko, da bi lahko uporabniki EU sredstev projekte izdelali. Če so bili projekti slučajno narejeni, pa je bila v veliko primerih presenečena država, ki ni imela zagotovljenega svojega deleža. In tu je prihajalo do nepravilnosti, neporabe sredstev in celo nadziranja projektov v teku v želji, da ja ne bi tekli dobro, da ne bi bilo državi treba participirati njenega deleža. Ja, tudi to se je žal dogajalo. Zato je potreben nadzor. In za kaj gre dejansko v nadzoru? Saj sistem sam je dobro zastavljen, denarja je dovolj na voljo, ampak brez nadzora seveda ni pričakovati, da bo to tako učinkovito izvajano, kot je zamišljeno. Se pravi, ne nadzor izvajanja, temveč predvsem razpisov projektov, ki bi bili financirani s strani EU, razpisov, ki jih objavi država, da bodo objavljeni pravočasno in da bo načrtovan tudi delež države in nadzor odločanja o upravičencih pridobitve teh sredstev. Del tega je mogoče doseči s spoštovanje sprejetih sklepov, dopolnjenih z vloženimi amandmaji. Res pa je, da ravno prej omenjeni nadzor tudi skozi sklepe ni zavezujoče vsebovan. In v tem je težava. Hvala.
Hvala. Gospod Janez Ribič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Spoštovani gospod podpredsednik Državnega zbora, spoštovani predstavniki Vlade, spoštovane poslanke in poslanci! Že od prevzema oblasti aktualne Vlade in koalicije poslušamo politikantske, depresivne, populistične, predvsem pa neresnične in neodgovorne izjave vladajoče koalicije o neučinkovitem črpanju sredstev. Ministri so se seznanili z vzroki za slabo črpanje in kaj bi bilo treba storiti, da se izboljša, je po delovnem posvetu Vlade konec januarja povedal finančni minister dr. Križanič. Ena od poslank je decembra 2008 ob zahtevi koalicije za sklic izredne seje Komisije za nadzor javnih financ dejala, da je dejansko sramota, da nismo sposobni počrpati načrtovanih sredstev. In tako bi lahko še našteval. Sedaj pa poglejmo izjavo evropske komisarke za regionalno politiko gospe Danute Hübnerjeve ob srečanju z ministrico za lokalno samoupravo in regionalno politiko Zlato Ploštajner z dne 9. marca 2009, torej dober mesec dni nazaj. Komisarka je med drugim dejala: "Predplačila so denar, ki pride iz proračuna Evropske unije in ni razloga, da ga ne upoštevamo kot denarja, ki je prenesen v slovenski proračun. Če upoštevamo predplačila, potem niste neto plačnica. Če tega ne upoštevamo, potem je nekaj narobe v dojemanju. Ničesar ni kar bi lahko kritizirali." Zanimivo. Komisarka je Slovenijo ponovno pohvalila, da zelo dobro črpa evropska sredstva. V letu 2008 je Slovenija razpisala 35% celotnega denarja in dodelila konkretne projekte v vrednosti 560 milijonov evrov, s čimer smo po črpanju sredstev med najboljšimi državami članicami Evropske unije. Naj ne pozabim ob tem spomniti, da je to rezultat prejšnje vladne koalicije z ministrom dr. Ivanom Žagarjem na čelu, Ministrstva za lokalno samoupravo in regionalno politiko in nikakor ne sedanje, če bi kdo slučajno pomislil na to. Ja, spoštovane poslanke in poslanci, očitno je v tej naši državi nekaj hudo narobe. Vlada zavaja, govori neresnico in trosi med državljane in državljanke nepotreben nemir, namesto da bi delovala odgovorno in pomirjevalno, namesto da bi uporabljala besednjak in metode, ki se jih po svoji vlogi in poziciji po navadi poslužuje opozicija. V tem trenutku pa se Vlada prepira, opozicija pa išče izhode iz krize. Poglejmo nekaj dejstev. Računsko sodišče v posebnem poročilu o sredstvih Evropske unije v zaključnem računu ugotavlja, da je bilo iz naslova evropskih sredstev realiziranih le malo manj kot 60% načrtovanih prihodkov. Ta podatek bi nas moral skrbeti, če bi odražal dejansko stanje. Pa ga po našem mnenju ne. Edino relevantno obdobje za ocenjevanje uspešnosti črpanja evropskih sredstev je obdobje, ki zajema celotno programsko obdobje, ne pa podatki o črpanju sredstev znotraj posameznega proračunskega leta. O tem vprašanju so se zedinile tudi že nekatere druge članice Evropske unije. Po podatkih na datum 31. 12. 2008 je Slovenija za programsko obdobje 2006 do 2008 na nivoju strukturnih skladov sredstva počrpala v celoti. Poraba sredstev kohezijskega sklada pa je blizu maksimuma, črpanje pa še teče, saj morajo sredstva biti porabljena do konca leta 2010. Tudi podatki za programsko obdobje 2007-2013 na ta datum kažejo, da je bilo razpisanih oziroma potrjenih že za 1,5 milijarde evrov projektov od skupno 4,1 milijarde sredstev, ki so na voljo za celotno obdobje. Vse to je rezultat dela prejšnje vladne koalicije in ministra za lokalno samoupravo in regionalni razvoj dr. Ivana Žagarja. Sploh če upoštevamo, da je bilo leta 2004 sistem črpanja potrebno pognati iz nule, torej od začetka. Tudi če pogledamo tabele, iz katerih je razviden napredek pri črpanju po operativnih programih in mesecih, vidimo, da po zamenjavi Vlade ni nobenega napredka. Po pol leta vladanja nove vladne koalicije stanje na vseh operativnih programih črpanja ostaja enako, kot ga je zapustila prejšnja vladna koalicija. Kljub velikim besedam ni napredka. Sprašujemo se, kaj počnejo trenutni odgovorni, da je situacija takšna, kakršna je. Pa poglejmo, kaj Vlada počne. Po pozivih poslancev koalicije in na podlagi sklepov Vlade se analizira delovanje institucionalnega sistema za črpanje evropskih sredstev in na podlagi rezultatov pripravljajo predlogi za morebitno izboljšanje in tako naprej. Služba Vlade za regionalni razvoj ustanavlja koordinacijsko skupino na ravni državnih sekretarjev, ki se bo ukvarjala predvsem z ustrezno implementacijo ciljev in rešitev v iskanju sinergij in poenostavitev in tako dalje. Vlada je sprejela deset sklepov, v katerih je po lastnih besedah sprejela trdno zavezo, da se čim prej preide k objavi dodatnih razpisov." Rekel bi, bravo, Vlada! Potrebovali ste samo pol leta, da ste ugotovili, da je treba pristopiti k nadaljnjemu delu in objavi novih razpisov. Žal pa se kljub tej ugotovitvi večino časa ukvarjate s seboj, pripravljate analize, ustanavljate številne koordinacijske skupine, najemate zunanje svetovalce in tako dalje. Nasprotno, po naših informacijah celo zaustavljate in umikate programe, ki so že bili odobreni. Spoštovani, v pol leta niste napravili ničesar. Novih razpisov ni, veliki projekti so vprašljivi. Občine, ki jim je že bilo odobrenih 450 projektov v višini 300 milijonov evrov, kar po naši oceni pomeni približno 10 tisoč novih delovnih mest, pozivate, naj odstopijo od projektov, od projektov, ki so v dani finančni in gospodarski situaciji lahko generator zaposlenosti ljudi po celotni Sloveniji, namesto da bi večino sredstev poskusili preusmeriti na lokalni nivo in tako preusmeriti zaskrbljujoč tok nezaposlenosti in recesije. Ministrica pa izpostavlja pomen obveščanja javnosti in napoveduje informacijsko kampanjo. Takšno kampanjo je trenutna vladna koalicija po našem mnenju že zdavnaj začela, žal negativno. S takšnimi neodgovornimi informacijami v javnosti, kakršnih smo bili deležni zadnjega pol leta, se po nepotrebnem ustvarja velika škoda v domačem okolju, kar neugodno deluje na potencialne porabnike, in tudi v širšem evropskem prostoru. S tem se manjša ugled Slovenije, in to očitno iz ozkih parcialnih političnih interesov posameznikov in nekaterih skupin. V Slovenski ljudski stranki smo nad situacijo resnično zaskrbljeni. Po neuradnih informacijah je nad situacijo zaskrbljena tudi Evropska komisija. Ni važno v tem trenutku, kakšne sklepe danes Državni zbor ob koncu te točke sprejme. Važno bi bilo, da se Vlada takoj loti dela oziroma vsaj nadaljuje delo, ki je bilo po našem mnenju in mnenju evropske komisarke odlično zastavljeno, in usmeri evropska sredstva in lastna sredstva v projekte, ki bodo pokazali takojšnje učinke. Hvala.
Hvala. Gospod Anton Anderlič bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije.
Spoštovani! Razprava o tej točki sodi v rubriko "Saj ni res, pa je". Ni mogoče, pa je mogoče. Državni zbor je delal popravni izpit in izglasoval nekaj, kar ni res. Sprejel je sklep, kako je bila neka, vlada uspešna, kako je odlično delala in sklep je šel v arhiv. Dejstva so drugačna. Dejstva so, da nismo bili uspešni kot država Slovenija v letu 2007, dejstvo je, da minister Žagar ni mogel prepričati ne javnosti, ne vlade, ne nikogar, da je bil uspešen. Še več. V tem mandatu je pisal pismo sedanjemu predsedniku Vlade, da bi mu pojasnil, kako je bila prejšnja vlada oziroma on sam uspešen, ampak samo nihče ga ni razumel. Številke v plus ali v minus razumemo vsi. In nič drugače ne moremo reči, kot levi delajo eno, desni drugo ali en del Vlade tako, drugi drugače. 170 milijonov in več je danes zamrznjenih zaradi napačne politike Vlade, zaradi neumne uvedbe vinjet v Republiki Sloveniji, zaradi populizma, zaradi kupovanja volivcev in podobno. Ampak o tem nič. 170 milijonov evrov in več je zamrznjenih sredstev. Ampak kot rečeno, ponavljati, če ste že ponavljali glasovanje in izglasovali nekaj, kar ni mogoče izglasovati, da je minus plus, potem tudi ponavljajte danes razpravo. Ampak več kot očitno je, da lahko ugotovimo samo nekaj. Bili bi bolj uspešni, če bi bili bolje organiziran, če bi opravljali razpise bolj usklajeno. Črpanje sredstev je nepregledno v Republiki Sloveniji, je razpršeno in morali bi določiti nek organ, nekoga, ki bi bil lider na tem področju in bi pravzaprav preganjal vse na vseh področjih, ki lahko pridejo do razpisov in se prijavljajo na razpise, da bi že v naprej lahko nekatere stvari pripravili in tudi prijavili na določene razpise določene projekte. To je slabost, jo priznali ali ne. To je treba popraviti, kot so nekatere druge države, ki so bolj uspešne od nas, Portugalska, Grčija, Španija in ne vem katere države še, ki imajo drugačno organizacijo in drugače se pripravljajo na te stvari in so bolj uspešni. Vse možnosti smo imeli, vse instrumente v rokah, da smo učinkovitejši, kot smo bili. Meni je žal, da nismo bili, ampak za nazaj se ne da storiti nič. Lahko se marsikaj naučimo. In jaz verjamem, da imamo sedaj te izkušnje, da imamo sedaj že usposobljene ekipe in da bomo naredili to potrebno integracijo v neko skupno nadzorno ali usmerjevalno ali kakor koli že inštitucijo, ki bo uspela te stvari delati drugače. Mogoče je tudi potrebno povedati slovenski javnosti, ko mi govorimo neto plačnica, neto prejemnica sredstev je Slovenija iz Evropske unije in podobno. Samo za eno stvar gre. Zelo majhna razlika je na meji prejemništva oziroma neto plačništva v ta proračun. Dejansko mi pravzaprav koristimo sredstva, ki jih tako ali tako pod določenimi pogoji, preko določenih instrumentov, ki jih plačujemo, in je prav in namenjeni so za določene projekte, in je prav, da jih tudi počrpamo. Gre za izvajanje določenih politik, gre za izvajanje določenih usmeritev, ki jih Evropska unija priporoča, favorizira, za nje namenja denar. Če že govorimo o tej točki, potem bi bilo smiselno govoriti o izvajanju politik, usmeritev, o tem, ali je Slovenija resnično prav opredelila nekatere prioritete ali ne. Jaz ne vem, kaj je s tistimi triindvajsetimi, ali koliko jih je že, svetovnimi projekti v Sloveniji, ki naj bi šli tudi na te spiske. Nova vlada še ni prišla z revizijo oziroma s podatki, kam se bodo te stvari usmerjale v bližnji prihodnosti oziroma do zaključka finančne perspektive. Prav gotovo je, da bodo nekatere stvari morale biti spremenjene, dopolnjene, drugače narejene, zato najbrž tudi vseh razpisov, ki bi že lahko bili tudi v tem letu objavljeni, še ni. Spreminjajo se makroekonomski pogoji, spreminjajo se tudi proračunske postavke, rebalans - eden, drug. Jaz upam, da bomo lahko resnično optimalno uskladili vse, kar je mogoče, tudi zaradi tega, ker ne bo pogojev doma, kakšnega razpisa ne bo mogoče realizirati v bližnji prihodnosti. Zastonj je zdaj iti v mandat 2004-2008. Danes smo 23. 4. 2009, in to je čas, v katerem moramo pogledati, kje smo, kakšne možnosti imamo, kaj bomo naredili za to, da bi bili uspešnejši. Sam sem že zadnjič na prejšnji razpravi o nekaterih stvareh govoril, prav tako tudi kolegi poslanci. Jaz verjamem, da je Vlada dobila iz teh razprav veliko tudi dobrih predlogov in jih bo lahko vključila v spremembo, dopolnitev programov in vzpostavitve boljših mehanizmov za pripravo programov, projektov in za črpanje ter nadzor sredstev. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije bomo podprli amandma k prvemu sklepu in prvi sklep ter amandma k četrtemu sklepu in četrti sklep, kar je edino logično. Gotovo pa ne bomo podprli želje, da še enkrat povemo, da je minus plus in da je tisto, kar ni bilo dobro, dobro, pa tudi če je to že zapisano v vseh programskih izhodiščih sedanje koalicije in tudi sklepanje na ponovnem glasovanje v Državnem zboru shranjeno v arhiv Državnega zbora.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo poslank in poslancev o predloženem gradivu. Najprej ima besedo gospa Renata Brunskole. Prosim.
Lepo pozdravljeni, gospod podpredsednik, prisotni z ministrstva, drage kolegice in kolegi. V razpravi o točki, nekajkrat sem morala pogledati, ali govorimo ali je sedaj morebiti naslov točke "Ali bo sposobna Pahorjeva vlada..., Pahorjeva vlada gor, Pahorjeva vlada dol..." Nekajkrat je bilo danes v teh stališčih poslanskih skupin rečeno v tej obliki oziroma skoraj citirano, tako da naj ponovim, da se točka glasi: "Problematika črpanja evropskih sredstev na podlagi objavljenega poročila Računskega sodišča Sredstva Evropske unije v zaključnem računu državnega proračuna." Sedaj pa naprej. Nekajkrat sem že omenila, da je res lahko biti uspešen, ko se cedita med in mleko in je visoka gospodarska rast. V preteklih letih, v preteklem mandatu ocenjujem, da grem morebiti z drugega konca, da se ne bi ponavljali, da je bila uspešna tudi opozicija. Ta opozicija iz vsega, kar sem lahko si v arhivih pogledala, je že prej opozarjala na nekatere pomanjkljivosti, nepravilnosti, predvsem pa je opozarjala na velike priložnosti, ki so nam bile v tistem obdobju visoke gospodarske rasti, tako rečeno, prinesene na pladnju. Bile so ponujene, vendar očitno nismo znali izkoristiti danosti. Verjamem, da ni bilo, da ne bi hoteli, najbrž nismo znali, morebiti tudi nekako nismo uspeli. V eni od razprav sem omenila in vem, da je bil, se spomnim, kar nekakšen revolt enega od mojih kolegov. Pa bom še enkrat citirala, da so dejstva takšna, da bi bilo izredno zanimivo pri črpanju evropskih sredstev videti tudi politično opredelitev nekaterih odločitev, sklepov in predvsem imam tukaj v mislih skladni regionalni razvoj, ki je v eni od razprav Odbora za lokalno samoupravo izkazoval tudi zanimivo politično opredelitev skladnega regionalnega razvoja. Računsko sodišče Republike Slovenije je podalo ugotovitve in priporočila, zatorej dajmo to upoštevati, ne samo eden drugega napadati, če mogoče bolj grobo rečem, zmerjati. Zelo zanimiva pa so naslednja dejstva, ki jih imam v tej rumeno-zeleno-modri tabeli. Res je takšne barve, da ne bi kdo mislil, da se šalim. 46,38% je navedena realizacija koriščenja evropskih sredstev. To je realizacija Vlade v letu 2008, vezano na državni proračun v razmerju do proračuna evropskih sredstev oziroma recimo temu tako, nikar se ne slepimo, ne zatiskajmo si oči, da realizacija ni bila takšna, kot bi si želeli. 46,38%. Če gledamo 100 minus 46 realiziranih, je še dosti do realizacije plana. Leta 2008 je bila Republika Slovenija neto plačnica v proračun EU za znesek 64 milijonov 725.400 evrov. To je dejstvo. To ni nikakršno politično zmerjanje ali interpretacija opozicija: koalicija, kakorkoli bi kdo želel to imenovati. Veseli me pa eno priznanje, ki je bilo prej izrečeno od enega mojih kolegov, ko je rekel, da je bilo črpanje evropskih sredstev res manjše, kot je bilo načrtovano. Kaj manjše? Iz te tabele je razviden plan: 783 milijonov planiranih črpanj evropskih sredstev v rebalansu proračuna v letu 2008, realizacija je bila 363 milijonov in še nekaj evrov. Res, čisto zares je nedopustno in nesprejemljivo, da se govori, da izgubila ali zamudila takratna vlada ni nič. Zakaj je nedopustno? Jaz ne bi rekla, da se ni nič zamudilo. Če je res, da se čisto nič ni zamudilo, jaz ocenjujem, da se danes v teh nekaj mesecih, štirih mesecih te vlade, šest mesecev smo mi poslanci, ta vlada ima nekoliko manj mesecev za seboj. In da bi se jo sedaj kar tako obstajalo, na drugi strani pa mislim, če bi bil teren pripravljen, potem se res ne bi mi po štirih mesecih soočali z veliko krizo, ker bi bil prej teren toliko pripravljen, da bi bilo, kar se črpanja tiče, kar se sredstev tiče, bi bila ta kriza, če bi sploh bila v takšni obliki, lahko bistveno manjša. Vendar po toči zvoniti je žal prepozno in zaradi tega tudi tukaj ne bi želela obsojati tistega, kar morebiti v zmoti ali ob neizkoriščeni priložnosti žal ni bilo storjeno. Seveda pa se strinjam tudi z razpravo kolegov, ko so priporočali oziroma ocenili, da bi bilo res nujno treba poskrbeti za skladnost regionalnega razvoja, izvedljivost črpanja evropskih sredstev, tudi smotrnost. Naj ponovim, da je bila zanimivo, v bistvu se je eden od kolegov poslancev na nek način skoraj potožil, ko je rekel: "Kako naj črpamo odobrene milijone evrov, če pa še zemljišče ni stavbno, torej sploh ne moremo zgraditi na tem mestu čistilne naprave?". Res je bilo nekako o tej smotrnosti zanimive poslovne odločitve pri izdajanju sklepov in odobritvi. Vendar ne zamerim, saj tudi kolega takrat, ko je te zadeve prijavljal, bi verjetno moral tudi razmišljati o tem, ali je sploh prav, da se samo na osnovi nekih idejnih dipov, kot pravimo, prijavljajo projekti, če je težko soditi, ali bodo prišli v tem obdobju skozi. Zanimivo je tudi, da je bilo rečeno, da hočemo tisti, ki razpravljamo morebiti drugače, kot je komu všeč, vendar dejstvo je, da škoda, da kdorkoli, ki je bil odgovoren za spremembe v preteklosti, želi zamegliti to svojo odgovornost, verjamem, da je ne želi prikriti, ampak da nam takšne in podobne tabele odgovarjajo oziroma govorijo o odgovornosti za takratne spremembe. Danes pa se strinjam, da bo čez tri leta in pol odgovorna za spremembe ta vlada. Seveda je tudi sprehod, kot je rekel kolega, po občinah v Sloveniji, po lokalnih skupnostih, lahko izredno zanimiv. Izredno zanimive so tudi tabele, kot mi je rekel kolega, predsednik Odbora za lokalno samoupravo, da ima nek zanimiv pregled o tem, kako in kaj se je poskušalo, vezano na realizacijo in sklepe o odobritvi določenih projektov, vezano tudi na črpanje evropskih sredstev, kako je bilo to regionalno skladno opredeljeno. Vendar v nekaterih občinah je bilo to bolj potencirano, bolj intenzivno, bolj poudarjeno, priložnosti so bile na njihovi strani večje. Za območje ob meji z Republiko Hrvaško je bilo nekaj manj priložnosti, vendar upam, da ne bo veljal ta red, da tista priložnost, ki je bila zamujena, ne vrne se nobena. Upam, da temu ni tako, ker mislim, da tudi območja ob meji, kjer gre za manjša naselja, kjer žal še ni pitne vode, ko gre za manjše projekte, pa niso bili odobreni oziroma je bila takratna odločitev drugačna. Pravočasnost objave razpisov, sofinancerski deleži občin in sposobnost zagotavljanja lastnih sredstev - žal mi je, da se že v preteklosti ni omogočilo tudi s strani države, da bi bila sredstva, ki so jih založile lokalne skupnosti, hitreje povrnjena, da ne bi bilo treba lokalnim skupnostim teh zadev zagotavljati z najemanjem kreditov. Zato bo treba to zadevo prilagoditi sedaj. Zagotovo pa menim, da obtoževanje sedanje ministrice za lokalno samoupravo in regionalni razvoj ni umestno. Ne vem, ali je kdo od nas danes kakorkoli prejšnjega spoštovanega ministra za lokalno samoupravo dr. Žagarja osebno ozmerjal. Menim pa, da tisto, kar je bilo rečeno, da vodi gospa ministrica informacijsko kampanjo, mislim, da se strinjamo, da v zvezi z vzpostavitvijo mehanizma za sistemsko spremljanje črpanja vseh evropskih sredstev je tudi neke vrste informacijski sistem, potrebnost zagotavljanja korektnih in pravočasnih informacij, da se morebitne pomanjkljivosti ne bi iz mandata v mandat, ali iz leta v leto ponavljale. Zatorej tudi sama, kot je bilo prej s strani nekaterih kolegov povedano, bom tudi sama podprla amandmaje, ki so ustrezni in ustrezajo dejstvom, ki jim želimo slediti. Predvsem pa menim, da je nam izredno blizu dejstvo, da si nalijemo čiste vode, ali če želimo čistega vina. Nekdo je v razpravi 4. marca rekel, da nam je morebiti že dovolj ribarjenja v kalnem. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Černač.
Spoštovani. Če prejšnja vlada ni porabila toliko, kot je načrtovala, bi morala biti sedanja vlada in sedanji vladajoči neizmerno hvaležni in veseli, kajti na razpolago je bistveno več sredstev za projekte, ki jih boste izvajali v tem mandatnem obdobju. In bi morali danes z vaše strani tukaj ob tej obravnavi slišati, kaj boste storili, da boste boljši, in kaj boste storili, da boste nadoknadili tisto, kar je bilo zamujeno, kot pravite, kar ni bilo porabljeno v prejšnjem obdobju. Razmere, v katerih smo letos, terjajo toliko bolj operativno in toliko bolj agilno delovanje pri načrtovanju in porabi tudi teh evropskih sredstev. Moram reči, da sem zelo začuden, da ne izražate tega veselja nad tem dejstvom. Glede današnje razprave in njene potrebnosti ali nepotrebnosti. Tukaj se strinjamo vsi. Res je, ni potrebna ta razprava. Kdo jo je zahteval, spoštovani? Vi ste jo zahtevali. Vi ste v januarju vložili na Komisijo za nadzor javnih financ zahtevo, da se o tem razpravlja. Vi ste bili tisti, Zares, SD, LDS, DeSUS. In zaradi tega se o tem razpravlja. Vi ste bili tisti, ki ste preprečili, da bi o tem razpravljali samo enkrat, 4. marca letos. In zaradi tega o tem razpravljamo dvakrat. Vi ste vendar oblast. Vi ste tisti, ki dovolite, o čem in kako bomo v Državnem zboru govorili. Po novem nam tudi berete misli, ker nas stalno predsedujoči iz vaših strank prekinja, ko želimo nekaj povedati in obrazložiti. Vi ste tisti, ki dirigirate delo v tem Državnem zboru in odgovornost je vaša. Neto prejemniki ali neto plačniki sredstev. Jaz ugotavljam, da nekateri niste niti gradiva prebrali. Res ga je ogromno, cel fascikel smo dobili tega materiala, in to je zdaj že drugič. In jaz verjamem, da je grozen napor ta fascikel že v dvorano, kaj šele prebrati, kar v njem piše. Ampak pri bogu svetemu, poročilo Računskega sodišča je pa zelo tanko. To je poročilo Računskega sodišča in je zelo jasno. Samo brati je treba vse, ne samo tisto, kar nekomu ustreza. Nekdo iz vaših vrst je na prejšnji seji razložil, da je treba gledati vse tri račune, iz vrst Zaresa je bil, da je treba gledati vse tri račune, kar je napisano na straneh 28 do 30, in če gledamo vse tri račune, potem bomo ugotovili, da je Slovenija v letu 2007 v proračun Evropske unije plačala 355 milijonov 904,036 evrov in iz njega prejela 387 milijonov 234 316 evrov. Če to odštejemo, dobimo razliko, 31 milijonov 330 tisoč 280 evrov več je prejela, kot je bilo v ta proračun plačano. Ni se mogoče na prvi alineji ustaviti, ker so tri alineje. Ne samo prva, ki nekomu ustreza. To je nekaj podobnega kot na sodišču. Na sodišču je treba prebrati vse točke, ne samo tisto prvo, če želimo govoriti po resnici. Zato mislim, da ni več nobenega dvoma in je nepotrebno, da se o tem prepiramo. Pa tudi je nepotrebno za to debato, kaj dobimo, če ugotovimo, ali smo neto ali nismo neto. Nič ne dobimo. Mi se moramo pogovarjati, kako bomo ta sredstva oziroma vi nam morate zdaj povedati, kako boste ta sredstva v obdobju, ki je pred nami, izkoristili. Čim prej, tem bolje. Letos je zelo pomembno in naslednje leto, potem že ne bo več toliko, potem se bo kolo že začelo vrteti. Ampak zdaj se ne vrti, zdaj stoji. In zato je zdaj najbolj pomembno, da se ta sredstva začnejo koristiti. Koliko je bilo na programu krepitve regionalnih razvojnih potencialov teh projektov? Toliko. Pa so zelo na gosto napisani. Vidite, toliko jih je bilo. Toliko o tem, koliko je bil bivši minister Žagar nesposoben, potem je bila tudi sedanja ministrica mag. Zlata Ploštajner nesposobna, ker je sodelovala v tej službi. Čudi me, kako da je danes ni tukaj. Lahko bi marsikaj povedala iz prve roke. Kaj in kako se je delalo in koliko projektov je bilo odobrenih. Ne vem, kateri je bil političen. Ali je bil tisti, ki ga je dobila občina Metlika? Ali je bil tisti, ki ga je dobila občina Kranj? Kranj, Zares župan, Metlika, SD županja. Ali je bil tisti, ki ga je dobila občina Divača? SLS župan. Ali je bil politični tisti, ki smo ga dobili v Postojni? V Postojni sem jaz podžupan. To je popolnoma nepomembno. Ali so te cevi politične, po katerih teče voda pa kanalizacija? To so smešnice. Jaz mislim, da to ni nivo razprave v Državnem zboru, ni resen nivo. Če pa me že sprašujete o političnosti, vam pa res lahko povem konkreten primer. Zgodil se je po volitvah, preden je bila nova vlada konstituirana, na Ministrstvu za šolstvo. Občina Postojna je bila s projektom vrtec na četrtem mestu, na petem pa občina Domžale. In glej ga vraga, kar naenkrat se je v tem obdobju zgodila zamenjava: Domžale na četrtem, občina Postojna pa na petem. Financirajo se pa štirje projekti, da ne bo nesporazuma. Tako je to. Se je pa občina Postojna v preteklih letih prijavljala na številne projekte in uspeli smo približno na polovici. Z mnogimi, ki so bili zelo kakovostni, nismo uspeli. Kajti uspeti ne morejo vsi. Uspejo samo najboljši. In tako je prav. In upam, da bo tudi v bodoče tako. To, da je ministrica mag. Zlata Ploštajnerjeva, me navdaja z optimizmom. Bojim se samo, ali bo še imela možnost vplivati na to, kaj se bo na tem ministrstvu dogajala. Ali bo še nadminister, ki je znal zelo učinkovito plasirati sredstva, ko je sedel na neki drugi finančni inštituciji, Lehman Brothers in tako naprej, kjer smo izgubili na desetine milijone evrov, pa nihče za to ne odgovarja. Da so sredstva za nek avtocestni odsek zamrznjena, nosi izključno odgovornost sedanji minister, ki je nesposoben, ker tega problema ne zna rešiti. Predlog, ki ga je posredoval in ki smo ga brali v javnosti, je najbolj neprimeren predlog, kar jih lahko beremo v zadnjem obdobju. Obremenil bo naše državljane in ne bo bistveno izboljšal tega položaja vizavi Evropski komisiji. Zaradi tega predloga nam še vedno ne bodo odmrznili tistih sredstev, ki so jih nezakonito zamrznili. In na to bi bilo treba opozoriti in ugotoviti, da bi moral biti sodni postopek in tako naprej. Da pa avtocestni program nikoli ni sam sebe financiral, pa vemo vsi. Ne prej, ne sedaj. Je pa dejstvo, da je sedaj zbranih več sredstev kot prej, ko se je na mitnicah pobiralo in so se ustvarjale desetkilometrske kolone zaradi tega. Odgovornost je sedanjega ministra. Pol leta se že to rešuje. Jaz mislim, da je to problem, ki se ga da z enim operativnim delom rešiti najkasneje v enem mesecu. In če meni ne verjamete, poglejte, vprašajte kolegico, ki zdaj ne sedi tam, iz vaših vrst, ki je to ugotovila, mislim, da na Komisiji za nadzor javnih financ. Njegova strankarska kolegica je to ugotovila, da bi moral minister zahtevati, da se o tem sproži postopek. Ne pa, da kar nekdo blokira neka sredstva - brez kakršnekoli utemeljitve, brez kakršnegakoli papirja. Ampak za to je odgovoren sedanji, ne prejšnji minister, ki na te stvari nima več možnosti vplivati. Boljša uspešnost bi lahko bila, o tem se strinjamo vedno in se bomo vedno strinjali. Vedno je mogoče delati uspešneje. Ni ga postopka, ni ga človeka na tem svetu, ki bi bil najbolj uspešen. Vedno je lahko nekdo uspešnejši v pravilih konkurence. In tako je tudi na tem področju. In tukaj sem povedal že na začetku v imenu poslanske skupine: pri uspešnejšem delu vas opozicija v popolnosti podpira. Ne podpiramo pa vas pri tem, kar se dogaja zdaj oziroma kar se je dogajalo 4. marca, ko smo obravnavali to poročilo, kjer so bili sprejeti sklepi, ki Vlado in Državni zbor spreminjajo v neke preiskovalce, namesto da bi jih spreminjali v tiste, ki bodo odpirali poti za uspešnejše delo na tem področju. Pri tem pa vas bo opozicija vedno podprla. Jaz danes nisem slišal, da bi bila sedanja ministrica kakorkoli obtoževana. Je pa bila obtožena s strani poslanke vladajoče koalicije na prejšnji seji, ko je bilo s strani gospe Cvete Zalokar Oražem rečeno, citiram, "Uradniška struktura, ki je ta poročila pripravljala, ki jih imamo v Državnem zboru, ni ustrezna. Poročila so pripravljena izkrivljeno, zaradi tega je treba razmisliti o zamenjavi te strukture." Pazite, uradniška struktura. To me spominja na tisti rek politika, ki pravi, "če me ljudje niso volili, bo najboljše, da zamenjamo ljudstvo." Ampak del te uradniške strukture je tudi sedanja ministrica. Se pravi, da poslanka zahteva, da se zamenja sedanjo ministrico. Lepo vas prosim! To je narobe svet. Prosim vas, vzemite se v roke. Začnite to državo voditi tako, kot se za Vlado spodobi in začnite se ukvarjati s stvarmi, ki bodo omogočile uspešnejše delo na vseh ne samo na tem področju. Da je bilo delo v preteklosti uspešno, dokazujejo ti projekti, ki jih imamo v tem materialu v Državnem zboru. Strinjamo pa se vsi, da je vedno mogoče še uspešneje delati. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Veste, vse vlade so bile vajene, da so bilance delale po svoje, jih malo prirejale, in verjamem, da je tudi ta bilanca prirejena tako, da je očesu všečna in gledalcem mična. Realnost je pa drugačna. Če vzamemo v obzir to, na kar nas opozarjajo strokovnjaki in kar pove že tudi kateri od ministrov v Vladi, je pa resnica zelo kruta. Recimo, železnicam grozi, da bodo izgubile kar pol milijarde evrov denarja iz kohezijskih skladov, kjer vemo, da tako ali tako ni počrpanega skoraj nič. Nadalje, kot sem že zadnjič povedal, usklajevanje med posameznimi ministrstvi, ki so zadolžena za pripravo dokumentov, ki naj bi bili glavni za presojo in dodelitev evropskih sredstev, te koordinacije ni. Nemalokrat ugotovimo tudi to, da ministrstva sicer vsaka po svoje delajo, ampak tudi redno pozabljajo na roke za oddajo. In nenazadnje, dogaja se nam tudi to, če že kredit oziroma nepovratna sredstva dobimo odobrena, ne znamo zagotoviti lastne udeležbe v proračunu. To je zopet primer železnic. Kar trikrat iz leta v leto smo prelagali za že odobrenih 4 milijone za izgradnjo drugega tira Koper-Divača, državna sekretarka lahko odkimava, ampak v tem proračunu v treh letih nismo v prejšnjem mandatu znali zagotoviti svoje lastne udeležbe. Tako, da ne vem, ali je to bilo vrnjeno Bruslju ali ne; verjetno ne, ker ste zdaj to napako popravili. Če govorimo o tem, koliko smo izgubili na cestnem področju oziroma zakaj imamo blokiran denar, o čemer je govoril kolega Anderlič, gre za 170 milijonov evrov, lahko ugotovimo, da marsikaj ni v redu pri vas, pri birokraciji, pri državnih uradnikih na posameznih ministrstvih. Verjamem, da ministrica ali minister dostikrat ne vodi tega področja, da to delajo uspešno ali neuspešno birokrati, kar se vidi tudi iz našega dela, ko poskušamo za kakšno stvar posredovati, prositi za urgenco in tako naprej. Ministri in ministrice mnogokrat ne ukažejo skoraj ničesar; to je žalostno v naši državi. Birokracija je pa tista, ki melje to kolo počasi in seveda dela vztrajno napako za napako. Ker pa nihče nikogar ne vpraša po zdravju in ni nič postavljeno na mejo odgovornosti, nobenega se ne preganja, se pa lahko dela po domače. Zadnjič sem povedal ne banalen primer: če bi delavec v neposredni proizvodnji tako delal, kot delajo nekateri višji uradniki na posameznih ministrstvih, ki so krivi, nedvoumno so krivi za to, da je Slovenija izgubila možnost in priložnost za koriščenje sredstev, kar se vidi tudi v tem, da 8 in toliko procentov več dajemo kot prejemamo oziroma smo neto donatorji v evropski proračun, kar kaže tudi na to, da smo zelo slabo počrpali ta sredstva. Če bi delavci tako neodgovorno delali v neposredni proizvodnji, bi se verjetno delodajalec odločil za prenehanje delovnega razmerja iz krivdnih razlogov. To Zakon o delovnih razmerjih omogoča. Ampak, ker je to Vlada, ker je to posamezno ministrstvo, se te napake vedno znova v isti obliki lahko ponavljajo in nihče ne odgovarja za to. Na koncu pa se račun izstavi komu drugemu kot ljudstvu. Jaz bi vas vprašal, koliko manj cest bomo imeli zaradi tega? Koliko manj železnice bomo imeli zaradi tega? Z železnicami tako in tako že zamujamo. Zaradi tega, o čemer se danes pogovarjamo, besede gospoda dr. Patricka Vlačiča, nam grozi izguba petega vseevropskega koridorja, ker nimamo posodobljenega sistema, varnostnega, ker nimamo ustreznega zgornjega in spodnjega ustroja proge, ker nas na to opozarjajo druge članice Evropske skupnosti in zaradi tega tudi nismo tržno zanimivi za prevoz blaga. In nas dejansko ti tranzitni tokovi že obhajajo. Ampak to nikogar tukaj v tej državi ne zanima. Dr. Patrick Vlačič mirno pove, morali bomo vrniti pol milijarde evrov nazaj v bruseljsko blagajno, zaradi tega, ker nimamo projektov. Direkcijo za železniški promet smo ustanovili že pred leti. Državni zbor je zadolžil slovenski narod za nešteto rodov naprej, na tem področju dal pooblastila v bistvu državna jamstva, za najem kreditov, nič se ni zgodilo. Niti enega projekta nismo začeli izvajati, niti za en projekt nismo začeli črpati iz evropskih skladov. Zato, ker smo nesposobni. In tako nam priložnost za priložnostjo splava po vodi, nihče pa ne odgovarja za to. Imamo agencijo za železniški promet, imamo direkcijo. Projektov pa nimamo in ti dve ustanovi so v državnem upravljanju in obe sta dobili jasno začrtano smer. Ustanovljeni sta zato, da vodita investicije in začneta z intenzivnimi pripravami na posodabljanje železniškega sistema, ki bo financiran iz evropskih sredstev. In kaj se je zgodilo? Nič. 10 let se že nič ni zgodilo. Ne morem mimo tega, da ne najdemo tudi krivcev za to. Vsaka spodletela ali neizpolnjena naloga ima nosilca naloge. In če imamo kaj vesti, bomo tega nosilca naloge tudi izbrskali in ga povprašali po njegovi odgovornosti. Če ne verjamemo nikomur, niti prejšnji vladi, niti sedanji, potem moramo verjeti tistim ustanovam, ki smo jih postavili za to, da nadzirajo nas same in seveda državo. To pa je Računsko sodišče. In revizijsko poročilo govori o marsičem in pove marsikaj. Poudaril bi to, da v tem času, ko lahko v gradbeništvu iščemo možnost za premostitev tega kriznega obdobja, ko bi morali intenzivno razvijati to panogo in tudi iskati finančna sredstva, ki jih nudi Evropa, bi moralo biti danes najmanj to, kar sem že zadnjič poudaril, ustanovljeno posebno koordinacijsko telo, ki bi med ministrstvi skrbelo za to, da bi bili dokumenti tekoče pripravljeni in da ne bi stali v predalih posameznih ministrstev, ker morajo za nekatere razpise tudi tri ministrstva oddati svojo vlogo. Škoda, da ni danes tu gospoda Žerjava, bivšega prometnega ministra. On bi znal povedati, koliko nevšečnosti je imel zaradi tega, ker ni bilo sodelovanja in verjamem, da to napako ponavljate tudi vi. Čez eno leto se bomo zopet pogovarjali o tem, kaj vse smo zamudili. Govorili bomo, kdo je kriv, kdo ni kriv. Nekateri boste hoteli imeti zasluge za to, kar je bilo minimalno narejenega in konec koncev bomo vso zadevo "pocukrali", kot jo znamo, in prikazali v pozitivni luči. Zame je na tem področju, če vzamemo samo kmetijsko področje, 80% je v preteklosti namenjala evropska blagajna za to, danes gre več kot 50% za kmetijstvo. Tu lahko še rečemo, da so neki premiki, vendar zelo slabo črpamo ta sredstva. Da ne govorim za infrastrukturno in kohezijsko področje, kot sem prej govoril. Tam je pa popolno pogorišče, katastrofa. In ne govoriti, da smo uspešni. Nismo. Sram je lahko vse tiste, ki so zadolženi za pripravo dokumentacije, ker niso naredili nič. Škoda, da dobivajo plačo.
Hvala. Besedo ima gospod Bogovič.
Lep pozdrav, spoštovani podpredsednik. Spoštovana sekretarka, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi. Zopet smo pri temi, ki je zelo zaposlovala že predvolilni čas in je bila očitno tema, na kateri se je poskušalo tudi igrati na strune volivk in volivcev pred volitvami. V enem delu, mislim, da je celo uspelo dokazati oziroma prikazati veliko neuspešnost Slovenije na tem področju in ta tema se v Državnem zboru ponavlja tako na Odboru za lokalno samoupravo, kjer so trikrat, štirikrat sedeli na to temo, tudi na današnjem matičnem odboru, ki je predlagatelj te točke, in očitno smo zelo dobri in vešči v tem besednjaku predvolilnega časa, besednjaku, ki govori na splošno in počez in se tudi danes tu, v parlamentu, pol leta po volitvah še nismo premaknili niti za 14 dni naprej izpred predvolilnega časa. Ker je bilo danes nekaj polemik o ocenah in o teh uspešnostih, pa ne bi želel jaz kaj dosti več, samo nekaj stavkov o prejšnjem času, želim samo prebrati transkript iz 11. 11. 2008, se pravi na martinovo lansko leto po volitvah, izjave komisarke odgovorne za regionalno politiko, gospe Danute Hübner, ki je v točki, ko je Slovenija uspela pridobiti tudi solidarnostna sredstva po tem neurju na Gorenjskem, dala tudi svoje mnenje o kvaliteti črpanja sredstev in pa o tem, kako se je Slovenija postavila v te finančne perspektive na tem področju. Njena izjava je. "Na tej točki izkoristim priložnost in izpostavim, da smo poleg solidarnostnega sklada tudi v postopku implementacije novega programskega obdobja. Slovenija je bila ena izmed prvih držav članic, katere progami so bili sprejeti in danes imajo navkljub izidu volitev dober začetek novega programskega obdobja. Lahko tudi rečem, da je prva ocena skladnosti, to je opisa sistema, po katerem mora država članica poleg predplačila začeti plačevati dejansko oceno skladnosti Slovenije s področja okoljske in prometne infrastrukture, ki smo jo sprejeli marca letos, kar prav tako kaže na dober začetek novega programskega obdobja. Poleg tega je bila Slovenija ena izmed dveh držav članic, ki sta bili prvi s katerimi smo podpisali pogodbo o zaupanju v februarju letos." In tako naprej. Ne želim dolgo ostati v preteklosti, ampak želim povedati to, da sem sam kot lokalni politik, tako na občinskem nivoju, kakor tudi kot predsednik upravnega odbora regionalne razvojne agencije v Posavju, zelo dobro spremljal, nastajanje tega programskega obdobja, tudi bil aktiven pri sestavi regionalnih programov, spremljal kako se programi pripravljajo na državnem nivoju. In tisti, ki vemo, da se je tudi v evropski skupnosti sprejem proračuna za to proračunsko obdobje zamaknil, da smo dobili operativne programe potrjene v sredini in proti koncu leta 2007, nam je zelo jasno, če se ta zadeva procesira do konca, koliko časa je potrebno, da dobimo v proračunu, v zaključnem računu na postavki realizacija posameznega programa. Gospod Černač je prej nazorno prikazal seznam teh projektov, ki so danes v teku, ki so bili razpisani v lanskem letu in so na nek način dokaz nekega dela v preteklosti. Tudi sam mislim, da bi se na marsikaterem področju tudi v prejšnjem obdobju dalo postoriti kaj več, narediti več na programih in biti dlje, kot smo danes. Vemo pa vsi, da je programsko obdobje 7 let plus 2 leti, da smo v bistvu sredi leta 2007 šele začeli s pripravo projektov in da so sedaj v teku. Tudi na tej seji Državnega zbora sem postavil vprašanje gospodu mag. Gaspariju, glede na to, da sem spremljal njegovo zaslišanje in je bilo takrat govora o veliki transformaciji sistema črpanja evropskih sredstev in sem sam tudi že takrat izrazil dvome, da najbrž ni čas, da bi bili na tem delu, ki je obsežno in inovativno, in ponovno zaprosili za akreditacijo v Evropi, ampak da je treba čim prej nadaljevati s tem črpanjem. Sam sem vesel, da do tega premika ni prišlo in da obstoječa struktura za črpanje ostaja takšna, kakršna je bila. Mislim, da bomo vsi v Sloveniji v tem proračunskem obdobju zelo občutili to, da v Sloveniji nismo ustanovili pokrajin, ki bi lahko bile v veliki meri lahko nosilke ključnih projektov, za katere so namenjena sredstva iz teh evropskih skladov, kohezijskega in regionalnega sklada. Mislim, da smo v Sloveniji v veliko primerih prešli klasična občinska okolja, male občinske projekte, in da so pred nami projekti pokrajinskega tipa. V tem delu mislim, da je ena ključnih točk umeščanje projektov v prostor. In toliko časa, kot boste iskali krivce za to, da se neka čistilna naprava, neko komunalno odlagališče ne naredi v neki regiji, če boste iskali krivce po ministrstvih, jih boste iskali na napačnem mestu. Pokrajine oziroma regionalna območja so tista, ki morajo največje projekte v prostor umestiti. Takšen projekt, ki je ranga par deset milijonov evrov, se umešča v prostor od štiri do pet let in se dve do tri leta izvaja, to je eno celotno proračunsko obdobje. In sam sem trdnega mnenja, da bomo dejansko, kot sem že dejal, občutili manko regij v slovenskem prostoru. Projekt 3. razvojne osi, katerikoli minister za okolje bo, ne glede na to, iz katere stranke bo prihajal, če se bodo v vsakem okolju, lokalnem okolju, posamezne občine postavile povprek in ne bo moč sprejeti državnega prostorskega načrta za traso te ceste, bodo tudi ta sredstva nepočrpana. In to je za moje pojme dejansko pristojnost regij, regionalnih agencij danes, ker nimamo upravnih regij in političnih, in v tem delu je iskati rešitve. Kar se tiče današnje razprave in mojega apela predstavnikom Vlade, ko danes tako ugotavljamo v času recesije, v času pomanjkanja gospodarskih izzivov, mislim, da je ravno na področju črpanja teh sredstev velika priložnost. In sam, ko tudi spremljam delo v posameznih ministrstvih, mislim, da so te službe na vseh ministrstvih podhranjene in tu mislim,da ima Vlada idealno možnost, da pri črpanju teh sredstev enostavno ugotovi, kje ima kadrovski manko in iz drugih resorjev enostavno prerazporedi ljudi, da se okrepi te ekipe. Kajti, črpanje teh sredstev je bilo tudi strokovno zahtevno delo, zahteval kvalitetne kadre in pa zadostno število ljudi. Sam na nek način pričakujem, da se ne bo zgodilo to, na kar smo opozarjali tudi v času na začetku mandata, da ne bo skušnjava Vlade in predstavnikov Vlade po neki centralizaciji teh projektov. Na nek način ocenjujem, da je danes priložnost za zagon gospodarstva v vseh slovenskih regijah v teh projektih. Da je potrebno, po mojem globokem prepričanju, velik del teh aktivnosti in izvajanja teh projektov prenesti tudi na slovenske občine, ki so hitrejše, operativnejše kot posamezna ministrstva in da se v tej navezi ob dobri asistenci na ministrstvih in pa aktivnih lokalnih skupnostih tudi pospeši črpanje sredstev. Sam prihajam iz okolja, v katerem smo bili doslej, lahko mirno rečem, uspešni na tem področju, se pravočasno pripravljali. In kolegi, če tu mislite, da smo bili uspešni zato, ker je gospod Žagar slučajno moj strankarski kolega, se močno motite. Tisti, ki želi realizirati ta program, mora s programom začeti pet let prej, ga pet let prej umestiti v prostor, pripraviti projektno dokumentacijo, urediti lastniška razmerja in to ni zadeva leta, dveh, da se uredi. In zato je malce lahkomiselno tako govoričenje o nekih nesposobnih strukturah in tudi o nekih strankarskih navezavah. Sicer pa so vsi dokumenti na mizi in lahko vsakdo to tudi preveri. In mislim, da se to tudi kvalitetno dela. Prav je tako, da se revidira delo za nazaj, nujno pa je, da se začne zadeva vnaprej. In danes lahko mirno rečem, da sam zelo pogrešam in na nek način pričakujem, že v lanskem letu, najavljene razpise na področju kohezijske politike, kjer je, po mojem vedenju, okoli 160 milijonov evrov namenjenih za učinkovito rabo energije. Lokalna okolja smo se tudi v regionalnem smislu pripravile na tak način, da izdelujemo energetske preglede osnovnih šol, da smo pripravili projekte za sanacijo teh šol. In tu mislim, da je neka priložnost. Bojim se, če bo ta zasuk orientacije, da se bodo ta sredstva koristila samo po državnih objektih, kot so bolnišnice in podobni objekti. Imeli boste lahko težave, tako kadrovske, pri tistih, ki bodo morali te zadeve izvajati in bojim se, da niso vsi pripravljeni. Apeliram na čimprejšnje razpise na področju učinkovite rabe energije. Zelo pogrešam, da bi končno prišli do odločitve tudi na področju gospodarskih središč. V Sloveniji jih je kar nekaj pripravljenih, in po tem pregledu, ki ga je sedaj Vlada opravila, naj se končno ugotovi, katera območja imajo projekte, katera so pričakala to obdobje z lastništvom, z gradbenimi dovoljenji in da se začne tudi v obliki gospodarskih središč, kjer se združujejo logistika, znanje in podobne vede, da se prične tudi s tem uvajanjem na področju obnove kulturnih spomenikov. Že nekaj let pripravljamo projekte za obnove gradov. Konkretno lahko rečem, 300 tisoč evrov je stala projektna dokumentacija za obnovo gradu Rajhenburg. Skupaj z Ministrstvom za kulturo je bil kot izhodiščno taboriščno mesto ta grad mišljen kot nek skupen projekt. Žal pa zdaj ni razpisa, na katerega bi se lahko občina in ministrstvo prijavila. Moj apel v teh razpravah. Spoštovani kolegi poslanci, mislim, da po nepotrebnem obremenjujemo tudi te ljudi, ki so danes tu prisotni in bi lahko več delali na pripravi teh projektov. In želim, da se v Državnem zboru čim prej srečamo pri pregledu tistih stvari, ki so bile narejene v tem mandatu in da bomo tudi s tega področja začeli s črpanjem sredstev in tudi blaženjem krize. Kajti, ena milijarda, ki jo lahko na leto, zdaj naslednja leta, koristimo, pomeni 2,5% bruto družbenega prihodka Slovenije. Ker pa so paritetna sredstva vedno potrebno, da ta sredstva predstavljajo kvečjemu kakšno polovico, lahko mi tu zgeneriramo nekje do 4,5% bruto družbenega prihodka. In mislim, da je to naša priložnost in naloga v teh težkih časih, da to čim prej storimo in da se ukvarjamo s tem. Hvala lepa za poslušanje.
Hvala. Besedo ima gospod Gumzar.
Hvala za besedo. Sam sem pravzaprav trdno prepričan, da današnja razprava ne bi bila potrebna, če ne bi s to razpravo šli v napačno smer ob sprejemanju zaključnega računa za leto 2007 in seveda predvsem, če si ne bi vsak po svoje razlagal poročila Računskega sodišča. Če bi sprejeli dejstvo, da je Računsko sodišče sicer zapisalo, da nismo bili uspešni pri črpanju evropskih sredstev in bi se s tem pravzaprav sprijaznili in ne bi iz tega delali politike in bi takoj prešli k novim ukrepom, to pa pomeni - kako pripraviti razpise oziroma spodbude, da bi se lahko v letu 2009, 2010 in 2011 bolje in bolj kvalitetno pripravili s pravimi projekti z vsebino in na nek način tudi zagotovili dodatna finančna sredstev občinam, predvsem z vidika, če bi država sprejela neko odločitev, da bi se DDV tudi upošteval kot lastni strošek oziroma kot upravičen strošek pri posameznem projektu. Zdaj, koliko smo pri tem krivi na posameznih regijah oziroma posameznem področju, lahko povem iz lastnih izkušenj. Se pravi, Osrednje Slovenske gorice imamo na nek način težave z oskrbo pitne vode, čeravno imamo vodovodno omrežje urejeno, ga je potrebno obnoviti, ampak dve leti čakamo na sklep, da lahko s projektom pričnemo. Tako da pravzaprav ni bilo vse tako uspešno, kot je bilo tudi prikazano. Danes smo ob tej razpravi slišali tudi nekatere druge ugotovitve, da so bili projekti razdeljeni tako ali drugače. Mene sicer osebno to ne moti, če je imel nekdo neko prednost za to, da je imel v ministrih večjo podporo ali manjšo podporo, če je ta projekt bil kvalitetno izpeljan v tistem okolju in je doprinesel novo dodatno vrednost. Res pa je, da so nekateri imeli prioritete. Pa bom, ker so nekateri povedali, tudi to povedal. Od Ministrstva za šolstvo je Osnovna šola Sveti Jurij v Slovenskih goricah dobila sklep, da lahko črpa sredstva letos, drugo leto in še naslednje leto, Osnovna šola Sveta Trojica, ki pa ni imela otvoritve v času volilne kampanje, pa tega sklepa ni dobila, o lastni občini pa ne bom govoril. Jaz mislim, kolegice in kolegi, da sploh ni pomembno, kdo je kaj dobil za nazaj, kako je kdo dobil za nazaj. Pomembno je, kako bomo delali naprej. In zato apeliram na Vlado, na institucije, da čim prej pripravite razreze za naslednje perspektivno območje, da pričnemo izvajati projekte in da na tak način tudi ublažimo gospodarsko krizo, saj bi s tem lahko zagotovili dodatna delovna mesta oziroma nove investicije. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Pukšič.
Hvala lepa. Lep pozdrav! Če bo kolega Anderlič nehal govoriti, potem bi jaz lahko nadaljeval. Torej, kakorkoli, če je bilo na tem področju v prejšnjem mandatu kaj narejenega, je tudi iz poročila ministrice Zlate Ploštajner, ki je dala tudi pisni odgovor, razvidno, da je bilo v zadnjih dveh letih iz razpisov za obdobje 2007-2013 porabljenih 50,2% sredstev na lokalni ravni, tako za investicije v cestno infrastrukturo, okoljsko infrastrukturo, Naturo in tako dalje. To pomeni, da so ti razpisi bili, lokalne skupnosti so se prijavile in so ti projekti tudi v izvajanju. Danes me ob tej razpravi pravzaprav skrbi nekaj. Prvič, kdaj bo ponoven razpis. Sama ministrica pravi, da bo razpis še v tej prvi polovici leta 2009 in da bo predhodno tudi najavljen, torej tako kvote, pogoji, dodelitev sredstev in upravičenost porabe teh sredstev. Vendar se čas izteka, zdaj smo na koncu četrtega meseca. Prejšnji minister je izdal objavo vsaj dva ali tri mesece vnaprej in potem tudi razpis. Torej, skrajni čas je, da se te stvari pripravijo, da se bodo lahko projekti nadaljevali in da ne bo prihajalo do zastojev ali celo pozivov s strani Ministrstva za lokalno samoupravo k odstopu od pogodb. Projekti so časovno vezani, eni s sredstvi teh razpisov do leta 2010, drugi pa v nadaljevanju. Ali, konkretno, del projektov gre za izgradnjo kanalizacije, drugi, kjer pa lokalne skupnosti čakajo na razpis, pa je izgradnja čistilne naprave. In v roku dveh let mora kanalizacija funkcionirati, kar pa pomeni, da mora biti čistilna naprava zgrajena. Bolj pa me skrbi nekaj drugega. Kolegice in kolegi, sprašujem na tem mestu tudi zato, da bo zabeleženo. Nekaj čez 300 milijonov evrov je na razpolago na Ministrstvu za lokalno samoupravo. Nekaj čez 700 milijonov je bilo teh sredstev. Da se ne bi slučajno zgodilo, ker se čaka s tem razpisom, da se ne bi spremenili recimo nameni ali mogoče celo velikosti projektov, ki bi bili razpisani. Da ne bi kdo teh 300 milijonov iz SVRL-ja odnesel na kakšna druga ministrstva, za kakšne druge projekte, za bolj urbane zadeve, ker to potem nima več nobenega smisla. Govorimo o regionalnem razvoju. Regionalni razvoj pa ne verjamem, da je prav to; verjetno vas je malo takšnih, ki to veste; 19 občin skupaj z Ljubljano, 144 milijonov evrov za projekt za odlaganje smeti, ampak vendarle velika večina tega je evropskega denarja, kohezijskega denarja. Zakaj pa ne občine iz Slovenskih Goric, zakaj pa ne občine v Mariboru, na Štajerskem in tako dalje? Skratka, bojim se, da se že dogaja to, da se plačuje tista obljuba Zoranu Jankoviću za poplačilo botrstva, ko je pač k birmi prinesel molitvenik, zdaj pa hoče nazaj celega mercedesa. Bojim se, da ne bo zopet tako, kot je bilo pri gradnji avtocest, dokler so se gradile v ljubljanski in osrednji regiji, takrat je bilo vse OK, ko se je pa gradilo proti Prekmurju, takrat pa brez odstavnega pasa, ožji kolovoz in tako dalje. Opozarjam [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Besedo ima mag. Vizjak, kot predlagatelj. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik, državna sekretarka. Za komisijo, ki je predlagatelj te točke, je ocena glede učinkovitosti, uspešnosti črpanja v preteklosti zaključena. Mi smo na to temo sprejeli sklepe in smo tudi vrednostno to ocenili. In o tem ne bi diskutiral, še najmanj pa polemiziral s tistimi, ki ne delijo tega stališča. Verjamem pa, da je tukaj parlamentarna večina tista, ki lahko tudi te ugotovitve povozi. Želel bi kot predlagatelj opozoriti na po mojem ključen namen današnje razprave in ključno sporočilo, ki ga mora današnja razprava imeti, to je pa, kako naprej. V tem smislu je bil sprejet tudi četrti sklep na Komisiji za nadzor javnih financ, ki se glasi: "Državni zbor poziva Vlado, naj bo črpanje evropskih sredstev čim bolj učinkovito in naj se nadaljuje najmanj z dinamiko, kot je bila dosežena v prvih dveh letih finančne perspektive 2007 - 2013. Državni zbor v letu tudi pričakuje povečano dinamiko črpanja evropskih sredstev, predvsem pri operativnih programih razvoja okoljske, prometne infrastrukture, kot enega izmed ukrepov v luči pospeševanja gospodarske rasti, avtocestni program, optično omrežje, modernizacija železniškega omrežja, energetski projekti..." In tako naprej. To je pomemben sklep, ki govori in je jasno sporočilo parlamenta in komisije: Naprej. Vsaj s takšno dinamiko kot doslej. In tu imam ene podatke, kako je bilo z, recimo, enim od indikatorjev povečevanja učinkovitosti ali pa ohranjanja učinkovitosti. To so objavljeni razpisi. Recimo za operativni program Razvoj regij in za operativni program Razvoja človeških virov, ki sta, zelo pomembna programa v smislu konkurenčnosti gospodarstva in podobno. Stanje na dan 31. 12. 2008 je identično kot na dan 31. 3. 2009 pri objavljenih razpisih. Pri enem in pri drugem operativnem programu. Torej v treh mesecih letošnjega leta ni aktualna vlada objavila nobenega razpisa na tem področju. Kje je, spoštovani, neka pospešitev ali ohranjanje dinamike? Zato Vlado, in prosim, da tudi odgovori, sprašujem oziroma predstavnice Vlade, kakšen je pregled na dan 31. 3. 2009? Obseg, to se pravi razpisanih sredstev, odobrenih sredstev po operativnih programih, podpisane pogodbe, izplačila in povračila. In mi kot parlamentarci želimo, da se spoštujejo sklepi, ki jih sprejmejo. Jaz mislim, da ga ni tu poslanca v tem zboru, ki si ne bi želel neke močne dinamike črpanja evropskih sredstev, učinkovitega črpanja. Ampak, občutek imamo, da so stvari zastale. Če povzamem, kaj se je zgodilo leta 2004. Leta 2004 smo pravzaprav morali zagnati finančno perspektivo 2004 - 2006. Tudi v začetku leta 2005, ker je bila pravzaprav v nekem zelo pasivnem stanju in smo to z neko muko zagnali in danes ocenjujemo, da so dobri podatki za nazaj. Potem je bilo cela kopica problemov leta 2007, ker smo se, ne vem, pogajali za novo finančno perspektivo, jo pozno spogajali. Res je bistveno bolj optimistično načrtovana, kakor je bila potem izvedena, vendar je to tudi nova finančna perspektiva, ki je zajetnejša, štartala. Občutek imam, da se je zdaj upočasnila. Želel bi, da me ministrstvo oziroma služba Vlade prepriča o nasprotnem. Želel bi, da nas permanentno seznanja s temi ključnimi številkami, ki govorijo o tem. In še eno vprašanje. Kakšen bo rebalans rebalansa glede črpanja evropskih sredstev? Vi ste danes na Vladi sprejemali izhodišča za pripravo rebalansa, torej novega rebalansa 2009. Gotovo razpolagate s podatki, koliko evropskih sredstev bo po novem možno implementirati v rebalans rebalansa. Prosim za ta podatek, da bomo videli v fazi razprave pred sprejetjem sklepov, kako resno se Vlada loteva poročil iz parlamenta.
Hvala. Vlada se bo javila, ko bo želela dati odgovor. Računam s tem. Zdaj ima besedo gospod Milan Čadež.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav kolegice in kolegi! Ko sem pred sejo matičnega odbora prebiral revizijsko poročilo Računskega sodišča sem se vprašal, po kakšnem sistemu so se dajale te pavšalne ocene. Po sami razpravi na odboru sem pa tudi ugotovil, da je sam sistem črpanja sredstev res mogoče malce zapleten, vendar daleč od slabega in tudi priznamo,da ga je treba in da ga tudi moramo izboljšati. Ne moremo ga označiti za slabega in za neprimernega, kot naj bi bilo vse, kar je storila Janševa vlada. Želim poudariti,da je bila priprava operativnih programov v minulih letih skupaj s Službo Vlade za lokalni razvoj in EU zelo učinkovita. Še zdaj lahko širom po državi vidimo table, ki označujejo skupne projekte z EU. Gospodarske cone, turistična infrastruktura, energetski projekti, kanalizacijski sistemi, vodovodi, urejanje vaških in mestnih jeder pričajo o tem, da je bilo do sedaj počrpanih veliko sredstev s strani občin. Zdajšnji primeri iz terena pa kažejo zelo slabo sliko tega nadaljevanja. Občine so dosledne pri posredovanju zahtevkov, saj redno poravnavajo svoje obveznosti do izvajalcev dela. Zataknilo se ja pa pri kontrolah s strani države na terenu. Nerazumno se je zavlačevalo z delom proti koncu leta 2008 in namesto, da bi prejeli sredstva še za to leto, smo prejeli višino sredstev za leto 2009, kar je pa samo tretjina od podpisane pogodbene višine. Prav zaradi tega imajo občine v Sloveniji velike likvidnostne težave in zelo me zanima, kako bo naprej. Me pa tudi po drugi strani spet skrbi, ker ni in ni novih razpisov. Z uspešnostjo črpanja evropskih sredstev smo pa zadovoljni na širšem loškem koncu. Saj smo po postopkih, ki so bili sproženi in koordinirani še v mandatu Janševe vlade oziroma opravljena glavnina dela, prejeli prepotrebna znatna sredstva za škofjeloško obvoznico, ki bo za dolga leta močno in pozitivno zaznamovala to območje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Trofenik.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim. Seveda se postavlja vprašanje, zakaj danes, 23. aprila, z enako točko dnevnega reda z enako vsebino kot 4. marca, če smo 5. marca sprejeli ustrezne sklepe. Ne da se skriti tudi po uvodnih nastopih nekaterih, pa tudi nekaterih diskusijah, da gre za enak poskus, kot je šlo pri zaključnem računu za leto 2007. Nobenega novega dejstva, nobenega novega podatka, razen mogoče še enega dodatnega poročila Računskega sodišča, ki ga še išče, ni obravnaval. Zelo prozorno je dejstvo, da predlagatelji, čeprav mi osebno do tega trenutka še vedno ni jasno, kdo je predlagatelj, pa sem član Komisije za nadzor javnih financ, želijo pač na nek način priti do sklepov, ki so bili zavrnjeni na seji 5. oziroma 4. marca, na plenarni seji. Komisija za nadzor proračuna in javnih financ se od takratne plenarne seje ni ukvarjala s problematiko evropskih sredstev, zato ni nobenega novega dejstva. Dokaj težko je poslušati nekatere nenačelne razprave. Naj se omejim samo na en primer. Besede ali pismo komisarke je sveto, stališče komisije; pa upam, da ne zato, ker je komisar; pa je vsega obsojanja vredno. Toliko o naši načelnosti. Tisto, kar nam ustreza, je dobro, kar nam ne ustreza, ni dobro. Zelo zanimivo bo slišati čez nekaj časa, leto ali dve, ko bo še kakšen pregled in še kakšno negativno presenečenje iz Bruslja, podobno kot kmetijstvo in takrat bo zanimivo, če bodo nekatere table še stale, dobro bi bilo, da bi stale, da se bo na tiste table dalo napisati tudi kakšen dodatek. Ampak, problematika je preširoka. Jaz se bom omejil samo na tisti del, še enkrat, kjer so prejemniki ali udeleženci na razpisih lokalne skupnosti ali občine. Posredno pa se podatki vodijo preko statističnih regij. Seveda se postavlja načelno vprašanje ali so bila v preteklosti, sredstva Evropske unija najprej razdeljena zakonito ali so v funkciji skladnejšega regionalnega razvoja? Ali so porabljena smotrno? In še kakšno vprašanje bi bilo. Do konca lanskega leta je bilo na tem področju razdeljenih okrog 328 milijonov, dodeljene pravice uporabe, izplačano pa okrog 100 milijonov. Seveda, to ne pomeni, da je teh 100 milijonov iz tekoče finančne perspektive. Pa si poglejmo z vidika statističnih regij. Stopnjo razvitosti smo pač določili na podlagi indeksa razvojne ogroženosti in zanimivo je pogledati stopnjo razvoja ali razvojne ogroženosti in podeljeno pravico porabe sredstev po statističnih regijah. Najbolj nerazvita je Pomurska regija. Po pravicah podeljenih do konca lanskega leta iz tega "žaklja", ni na prvem mestu, je na drugem. Kdo je pa prvi? Prva pa je Spodnjeposavska regija, ki je statistično po stopnji nerazvitosti, komaj na četrtem mestu. Druga po indeksu je Notranjsko-kraška. Po dodeljenih sredstvih je na četrtem mestu. Tretja po nerazvitosti je Podravska, po dodeljenih pravicah je na šestem mestu. Četrta je Spodnjesavska, o tem sem že govoril, po dodeljenih pravicah je na prvem mestu. Peta po nerazvitosti je Jugovzhodna Slovenija, po dodeljenih pravicah je na tretjem mestu. Zelo zanimivo. Marsikatera razprava se tudi tu notri najde in govoriti o političnih ali nepolitičnih kriterijih je izredno težko. Seveda, če še to projiciramo po podatkih, ki smo jih dobili, sicer neobdelanih in če jim natisneš je tega nekaj kilogramov na občine, in to projekcijo napraviš glede na politično pripadnost, tisto objavljeno na internetu ne kakšne izjave, županov. Na glavo je bilo dodeljenih pravic Slovenski ljudski stranki 224 evrov, SDS 188, Novi Sloveniji 463, a bivši koaliciji v povprečju 228. Občinam, kjer so neodvisni župani, ki predstavljajo največjo skupino po politični definiciji ali pripadnosti županov, je pripadlo samo 119,9 evrov na glavo. Županom, ki pripadajo različnim listam, 112,2 evra na glavo. Če to skupino združimo, je tega 118,5 evra na glavo ali 100 evrov po glavi manj, kot županom vladajoče bivše koalicije. Da ne bomo enostranski. SD župani ali občine, ki jih vodijo, 149,7, LDS 223,5, Zares 66,2 in Slovenska nacionalna stranka 168,1. Ali če rečemo, da je to opozicija iz prejšnjega časa, ji pripada na glavo dodeljenih pravic po dokumentih, ki smo jih dobili decembra, 177,6 evra. Ampak, zanimivo, od 327 milijonov evrov si je bivša koalicija razdelila 153 milijonov na 671 tisoč prebivalcev. Tista druga skupina neodvisnih in liste 88 milijonov za 744 tisoč občanov ali državljanov, tisti opozicijski skupini je pa ostalo 57 milijonov dodeljenih pravic ali za 327 tisoč občanov. Še slabše je, da od 210 slovenskih občin ni dobilo nobene pravice ali so izpadle, ali po lastni krivdi ali kakšni drugi, 22 občin pri dodeljevanju pravic. Gre za dodeljevanje in takšna slika ali takšna projekcija odgovori na marsikaj. Zanimiva je top lestvica 10% občin v špici, ki so dobile največ po glavi. Slovenska ljudska stranka 8, neodvisni 6, SDS 2, LDS 3, Nova Slovenija 2, drugih pa ni zraven. Seveda malo drugače, bistveno pa ne, pa zgleda slika realizacije izplačanih sredstev v času do 31. 12. Tu, če gremo zopet na regionalni nivo in poskušamo ugotoviti, ali je pridobivanje in razdeljevanje EU sredstev v funkciji skladnejšega regionalnega razvoja, ugotovimo, jasno in glasno, brez politike iz podatkov, da ne, zlati če to pretvorimo v range glede na veljavni indeks, ki je bil, razvojne ogroženosti in dejansko plačanih sredstev. Dejansko je po glavi je Gorenjska regija pridobila oziroma dobila 27,5 evra, Goriška 73,9, Jugovzhodna 80,75, Koroška 68,74, Notranjko-kraška 79,85, Obalno-kraška 50,21. Osrednjeslovenska 2,67, Podravska 57,33, Pomurska kot najbolj nerazvita 117,26, Savinjska 79,32 in Spodnjeposavksa 45,25, tej regiji se je pozicija pri realizaciji bistveno poslabšala v primerjavi z dodeljenimi pravicami. Seveda je iz tega na podlagi podatkov možno zaključiti, da so v finančni realizaciji nad rangom razvitosti oziroma nerazvitosti, bolje povedano, Jugovzhodna Slovenija, Obalno-kraška in Savinjska, Spodnjesavska se tu odreže bistveno slabše kot pri dodeljenih pravicah. Situacija pri občinah je glede realizacije podobna. Če jo samo preletimo, dobimo podobno sliko, kot je pri dodeljevanju pravic. Koalicija si je v povprečju razdelila v svojih občinah na glavo 64,56 evra, opozicija 42,8, kar pa še premalo pove, saj je treba povedati, da je povprečje v Sloveniji slabih 50 oziroma 49,97. Konkretno pa zgleda tako, Ljudska stranka 60,94, SDS 45,18, Nova Slovenija 96,92, SD 41,04, LDS 68,28, neodvisni 36,7, liste 43,93 in Zares 25,31, ali opozicija v povprečju 42,8. Zanimivo je, pri največji skupini, gledano po politični pripadnosti županov, to so neodvisni župani, ki jih je največ in predstavljajo 33,9% prebivalstva, je pa bilo dodeljeno le 24,9%. Neki drugi stranki, ki ji je pripadal minister - prvič bom nekaj kritičnega rekel na račun ministra, do sedaj nisem nikoli, pripada ji 25% prebivalcev, razdelili so si pa slabih 30,8. In s takimi projekcijami po dejanskih podatkih, nič na pamet, lahko nadaljujemo. Jeseni, tik pred volitvami, je bil razpis danes omenjenega dela infrastrukture, širokopasovni internet. In glej ga šmenta, 46 milijonov razpisanih sredstev so si po politični pripadnosti županov razdelili SDS 16 milijonov 600, Nova Slovenija 9 milijonov 800, SLS 9 milijonov 200 in DeSUS 9 milijonov 56, in to je 46. Nekdo od zaposlenih v službah je opozarjal, ko smo se decembra pogovarjali o tej problematiki priprave seje, da je sila nevarno glasno govoriti o morebitnih nepravilnostih in slabostih, ker v Bruslju spremljajo in poslušajo. Dobro je in upam, da bodo čim prej sankcije, ker mi sankcije potrebujemo. In to je odgovor, ki sem ga postavil v prejšnjem mandatu ministru, če razmišlja o rizičnem skladu, če razmišlja o tem, kaj nas bo doletelo, ker imamo pač ene razvade, jaz jim pravim balkanske, pa sem dobil odgovor, da imamo pismo o zaupanju. Zelo zadovoljen sem bil; pismo o zaupanju je pač papir, papir pa marsikaj prenese; ko je ta odnos do tega pisma o zaupanju in naših razvadah potrdil tudi član Računskega sodišča v Bruslju zadnjič na razpravi in tisti, ki ste tam poslušali, nekateri niste, si preberete stenogram, boste videli, tudi zanimivo stališče ali predstavitev pogledov evropske komisarke, ki se večkrat tukaj citira kot argument zagovora za nekatera dejanja ali če hočete tudi naše razvade. Seveda v teh razpravah, jaz sem jo pričakoval junija, ker junija se iztečejo trije meseci, ko mora Vlada pripraviti poročilo. Ampak tisti, ki govorijo, da zdaj vse stoji, zdaj tako stoji ali se tako po polževo giblje, tako kot je bilo pripravljeno. Trenutno so lahko v teku samo projekti, ki so bili pripravljeni vsaj lansko leto, če ne prej. In lepo prosim, nehajte nam to razlagati. In lepo prosim, nehajte nam razlagati, kakšna inovativnost je bila razpisati večjo vrednost ali pa večji vrednosti obseg kot je predvideno sredstev. Jaz bi predlagal, da se zamislijo tisti, ki to trdijo. To pomeni priznanje slabe organizacije, priznanje velike verjetnosti, da so slabi projekti ali pa stroški, ki ne bodo priznani. Pa si zamislimo, da imamo idealno organizacijo, idealne projekte. Kaj se v taki politiki zgodi? Kdo bo plačal tisto na koncu? Državni proračun, ne pa evropska sredstva in zdaj še vedno v obsegu jasnih državnih sredstev. Vedno se ponavlja neka uspešnost. Jaz ne govorim tega, ker bi rad povedal, da je neuspešno, je pa neučinkovito in za njune slovenske potrebe absolutno premalo. Če merimo uspešnost ali neuspešnost preteklih dveh letih, se bom pač na dve leti omejil, lahko bi se tudi na več, gre za razliko, če jo merimo med razliko načrtovanih prihodkov iz EU in ustvarjenih, potem pač ni nobene debate, pa še nobenega izgovora ni. Ker k načrtu nas nihče ni silil. Načrte smo pisali sami. Sami smo jih spreminjali. In če smo pisali nerealne, smo pač sami krivi oziroma tisti, ki so za to glasovali. Odgovornost pa pade tako ali tako na vse. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Kampuš.
Hvala lepa. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi. Sem starega kova in seveda želim vse tiste, ki odlično delajo, pohvaliti. Vse tiste, ki pa ne, pa seveda grajati. In sem si zapomnil nekatere pomembne stvari iz današnjih razprav, in sicer govorjenje bivše vlade in hvaljenje v smislu "veliko smo izpogajali". Potem se de facto postavi vprašanje, zakaj niste zagotovili, da bi se to tudi počrpalo. Imeli ste vse v rokah in jasno je treba ugotoviti, da je bilo 62% počrpanega, kar je jasno razvidno tudi iz revizijskega poročila in temu revizijskemu poročilu ni kaj oporekati. Ne vidim nobenega razloga, da lahko nekdo revizijskemu poročilu oporeka. Iz tega revizijskega poročila je tudi jasno, da je v prejšnjem obdobju minus 64 milijonov evrov. Vzroki? Vedno je treba reči A in B. Jaz imam vzroke, zaradi tega, ker pri nas obstaja razvojna agencija in veliko sem imel razgovorov s kolegico, ki vodi razvojno agencijo in mi je jasno in glasno povedala, tudi s pisnimi dokazi, kaj se je dogajalo. Razpisi so bili katastrofalno slabo pripravljeni. Razpisi so zamujali šest do osem mesecev. Kriterij ali tenderji razpisov iz najave so se spreminjali za 100%. Med trajanjem razpisa so se celo nekateri tenderji spreminjali. Če pa vemo kakšen je pripravljalni rok za nek dobro pripravljen projekt, potem pa vemo, da je časovna stiska vedno prisotna. Imam pa nek pomemben, torej vzorčen projekt, o katerem danes moram povedati, voda - Pomurje. To smo izpogajali in vsi podpisali pogodbe z Ministrstvom za okolje in prostor. Po nekaj letih se je ugotovilo, da je minister za okolje in prostor podpisal napačne pogodbe. Podatki niso zajemali DDV-ja, kar pa v teh pogodbah mora biti. Velika bedarija. In nam so te pogodbe razveljavili, zdaj počasi podpisujemo nove, ampak ta anomalija nam je prinesla kar nekaj let brez čiste pitne vode. Treba je z žalostjo ugotoviti tudi to, da je nedopustno, da je bivša vlada skrbela v zadnjem letu vladanja samo za izvedbo dobljenih projektov. S tem želim povedati, da so predalčki, v katerih bi morali biti projekti pripravljeni za obdobje 2008 in 2009, prazni. Torej ni nobenih projektov pripravljenih. To je vakuum, ki se zdaj pozna in se bo še naprej poznal. Želim pa poudariti eno pomembno stvar. To pa pomeni, če je to, da ni nobenih projektov pripravljenih, bilo narejeno namerno, potem vas je res treba dobro "pokritizirati". Danes je veliko govora tudi o tem, koliko sredstev je ostalo na račun tega, ker se je leta 2006, 2007 in tako naprej manj počrpalo. Pravite, ja, pa saj boste imeli priložnost v tem obdobju, 2010-2011, več počrpati. Treba je reči, danes je krizni čas, veliko je finančnih obremenitev, za ta del, ki je izpogajan, pa ni počrpano oziroma ni projektov. In je treba zagotoviti tudi finančni delež Republike Slovenije. To pa pomeni, da se lahko zgodi javnofinančni problem, ki ga je v tem smislu pričakovati. Zaradi tega si boste, na žalost, spoštovani prijatelji iz bivše vlade, morali ta obesek sami sebi okoli vratu obesiti in ga ne obešati nam. Prej sem bil zgrožen, ko sem slišal, da se informacijski sistem komaj vzpostavlja. Ne vem, kako je to mišljeno. Torej, če bi skušali malo podrezati v to zadevo, to pomeni, da nobenih podatkov za nazaj ni, kaj se je dogajalo ta leta, leto nazaj, dve, tri, štiri. Zaradi tega ni čudno, da obstaja sum, da so bili deležni zelene luči nekateri projekti, ki niso ustrezali kriterijem, pa so seveda iz strahu, da bo veliko sredstev ostalo nepočrpanih, bili preko vrste uvrščenih na spisek in so bili deležni sredstev. Zaradi tega ni čudno, da so kolegi znotraj odbora vztrajali pri revizijskem postopku, ki se mora izvesti za nekaj let nazaj. Zaradi tega, ker imam pred sabo gradivo v katerem pišem: "Država Slovenija je v resoluciji o nacionalnem razvojnem projektu opredelila 9 prioritetnih gospodarsko razvojno logističnih središč" in po naših podatkih je samo eno izmed teh devetih regionalnih razvojnih središč, in sicer Feniks, dobilo sredstva. Kako to? Ne gre mi to skupaj. In zdaj na koncu me nekaj zanima. Tako, kot vse ostale. Kaj pa je treba narediti, da bo to črpanje boljše? O tem je bilo veliko govora, kaj je treba spremeniti v smislu lažjega, hitrejšega, uspešnejšega črpanja. Seveda je treba zagotoviti da se bo priprava dokumentacije poenostavila, seveda znotraj kriterijev EU, drugače ne gre. Okrepiti pripravo projektov, kako, kdo, do katere meje in tako naprej. Jasno pa je seveda treba povedati, da v tem trenutku imamo strukturni sklad, evropski, regionalni in kohezijski in ja, treba je že reči, pri strukturnem, tam kjer bi morali biti najboljše, smo na 25%, ali je to bivši podatek, me boste popravili. Tako, da bi že poskušal oceniti, da po zagotovilih ministrice so se ti kriteriji, o katerih sem zdaj govoril, ki bi pospešili črpanje, pospešeno pripravljajo. Priznati moram, da imam zaupanje v sedanjo ministrico, prav iz razloga, ker se je s temi stvari ukvarjala tudi nekaj let nazaj in je bila na svojem področju uspešna. Tako upam, da bo tudi to črpanje naprej uspešno. Vendar pa s temi razmejitvami, o katerih sem de facto, govoril: točno se mora vedeti, kdo je kaj pripravil, kateri niso opravili svoje naloge in kdo bi jih moral. Hvala, podpredsednik.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marjan Bezjak.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljeni, gospa Bratuškova in ekipa, kakor tudi vse poslanke in poslanci. Podpiram razpravo o črpanju evropskih sredstev s tega vidika, kajti to je zelo pomembno za razvoj, za hitrejši korak Slovenije z Evropo skupaj. Nikakor pa ne morem podpirati amandmajev, ki na koncu koncev nič ne povedo, kaj podpirajo ali pa kaj bi želeli s temi amandmaji doseči. Prav je, da se lotimo tega hitreje. Govorimo danes, koliko sredstev je bilo in koliko sredstev dejansko ni bilo izčrpanih. Jaz pa sprašujem, koliko pa imate v teh šestih mesecih novih tabel nastavljenih - da vidimo, kako ste uspešni. Žal. Veste, najmanj to tablo bi pričakoval na Slovenskih železnicah, na drugem tiru, ki je najbolj pomemben dejansko za razvoj Slovenije, da se rešimo tranzita čez Slovenijo. Prav tako bi pričakoval, da dejansko gredo razpisi - še ni bilo razpisa za tehnološko opremo; za tehnološko opremo je bil samo podaljšan razpis za sredstva. Novega razpisa še, žal, ni bilo. Veste, mi smo tukaj govorili, kako pomagati gospodarstvu, vendar smo ostali samo pri besedah, dejanja so pa še vedno v predalih ali nekje daleč daleč v ozadju. Prav tako se moram dotakniti lokalne samouprave. Res je, da v koalicijski pogodbi imate zapisano, da boste dejansko ustanovili regije za lokalno samoupravo ali za občine; za manjše občine je najbolj pomembno, da bi imeli že danes regije. Kajti vse te občine, ki so majhne, se nikakor ne morejo prijavljati same na evropske razpise. Pričakoval bi, da imate v začetku leta dejansko izvedbo regij, ki jih vsi zagovarjamo. Mislim, da ni nikogar tu notri, ki ne bi zagovarjal regij. Ne vem, dajmo se dogovoriti samo o neki številki. Mogoče bo ta številka dobra. Kot vidim, je 90 poslancev in bi radi imeli 90 regij, ker bi rad vsak v svoji regiji živel in deloval. Žal, tako ne gre in s temi sistemi ne bomo prišli nikamor, če se bomo tako pogovarjali. Zakaj so pomembne regije? Ravno s tega vidika, prihajam iz Slovenskih goric, te občine še vode nimajo. Kolega župan bi gradil terme, žal, ne dobi gradbenega dovoljenja ravno zaradi premajhnega dotoka javnega vodovoda. To so problemi. Tukaj moramo črpati in delati projekte, da lahko črpamo evropska sredstva. Včasih je bila vas, sedaj zelo lepa občina, zavirajo jo pa takšne stvari, ki jih nikakor ne morem razumeti. Kje šele v drugih občinah! Telekomunikacije, telefon, verjemite, je nekaj takšnega kot pred sto leti avion. Teh stvari se moramo lotiti na regionalnem področju. Res je, da niso samo te malenkosti, ki sem jih nekako za regije podal; namreč za regijo Slovenske gorice, kjer je nastalo toliko manjših občin. Tukaj vidim pomen; da nastanejo regije in da bo črpanje teh sredstev mnogo boljše in mnogo hitrejše. Kar pa je še bolj pomembno, je, da moramo skrajšati roke za črpanje teh evropskih sredstev. Vsi vemo, da se morajo dejansko investicije investirati s strani bank, šele kasneje, čez toliko in toliko časa lahko dobiš ta evropska sredstva nazaj. Kolega Černač je kazal, koliko projektov je bilo izvedenih. Res je, da veliko projektov ni bilo deležnih teh sredstev, kajti tudi dobri projekti, morda le malenkost preslabi, niso dosegli toliko točk, da bi dejansko tudi ti projekti ugledali luč dneva. Kar je še pomembno, da priprava teh razpisov traja 6 mesecev. Ne vem, tudi sedaj je 6 mesecev od vladanja nove vlade, ne vem, te stvari je treba skrajšati. To birokracijo morajo zmanjšati, če hočemo biti aktivni. To je največji problem v Sloveniji. In v čem je še problem? Odpiramo in hočemo odpirati še x nekih agencij, vsak z nekim vrtičkom si hoče ustvariti neko agencijo za pridobivanje nekih sredstev. Žal, to so samo kamuflaže, kajti največ od tega ravno ti pobirajo, razne institucije, ki pripravljajo te projekte, in tako naprej. Morate vedeti, da je bil sedaj na Slovenskem podjetniškem skladu na ministrstvu za malo gospodarstvo razpis za subvencioniranje kreditne obrestne mere. Ampak institucije, ki pripravljajo te projekte, želijo imeti za takšen projekt - recimo, 17 tisoč evrov sofinanciranja, teh obrestnih mere pa pride 16 tisoč evrov. Kateri podjetnik ali podjetje pa je tako neumno? Raje banki da denar, ker je partner z banko, kot pa nekemu podjetju, ki je anonimno, ki se ukvarja pač z izdelavo takšnih projektov. To so stvari, ki jih je treba preprečiti. To so stvari, kar moramo narediti za hitrejše črpanje, bolj fleksibilno črpanje in aktivno črpanje evropskih sredstev. O teh stvareh bi lahko še dolgo govoril, ampak bom dal še drugim besedo, naj vsak nekaj besed spregovori z lokalnega kot tudi gospodarskega področja, da se nekako seznanimo s to problematiko vsi, čeprav mislim, da danes ni zadnja razprava in da bo teh razprav še mnogo. Želel bi si pa, da ne boste čakali s pridobivanjem evropskih sredstev, kolikor dolgo bomo mi razpravljali, na črpanje pa pozabili. Dajte pomagati ustvarjat boljšo Slovenijo! V njej živimo. Od lepot, ki jih daje narava, se ne da živeti. Za to morajo biti dobri ljudje, ki pozitivno razmišljajo, in pozitivni predlogi, ki jih moramo vsi skupaj upoštevati za boljši jutri. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Samo Bevk.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor. Popolnoma enako tematiko z enako vsebino smo obravnavali že na 3. redni seji, 4. marca letos, z naslov "črpanje evropskih sredstev v Sloveniji", ki jo je pripravila državnozborska komisija za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. Ta razprava je takrat potekala kar pet ur in šest minut. Sprejeli smo tudi paket sklepov, ki so bili po mojem mnenju dobri in so dobri in jih je treba v naslednjem obdobju tudi uresničiti. Ne nista minila niti dva meseca, ko je opozicija prišla s podobno vsebino. Naj mi ne zameri krizni nadminister v senci za vsa vprašanja, je na njegovi komisiji, ki jo vodi, za nadzor javnih financ, pač začel ponovno to razpravo. Gre za podvajanje te razprave. Že takrat bi se lahko Komisija za nadzor javnih financ kot zainteresirano delovno telo vključila v to razpravo in že takrat v okviru 3. redne seje pač pripravila svoje gradivo in morda lahko tudi alternativne sklepe. Tako pa se sedaj že kar nekaj ur ukvarjamo s popolnoma enako vsebino in mislim, da to ni dobro, da čas zapravljamo za enake probleme, čeprav so zelo pomembni. Mislim, da smo s tistimi šestimi sklepi, ki smo jih sprejeli marca letos, pokazali, kako boljše črpati evropska sredstva v Sloveniji. Kljub temu bom izpostavil nekaj problemov, ki po mojem mnenju otežujejo črpanje evropskih sredstev. Posebej bi rad ponovno opozoril na problematiko črpanja sredstev v okviru velikih infrastrukturnih projektov. Če pogledamo samo na področje cestne infrastrukture, nimamo pripravljenih še prostorskih dokumentov in novih cestnih tras v okviru 3., 3.a in 4. razvojne osi. Od leta 2005 do danes ni bilo na področju cestne infrastrukture niti ene na novo umeščene državne ceste v prostor na teh prioritetnih razvojnih oseh, čeprav je prejšnja vlada že leta 2006 sprejela resolucijo o nacionalnih razvojnih projektih za obdobje 2007-2023 in v okviru teh projektov tudi projekt modernizacije državnega cestnega omrežja na prioritetnih razvojnih oseh. Ničesar se ni v mandatu prejšnje vlade storilo, da bi lahko v okviru te točke, ki sem jo ravnokar prebral, začeli črpati sredstva iz EU. Zato pa je ta vlada v tretjem paketu ukrepov in prilagoditev ekonomske politike zaradi poslabšanja gospodarskih razmer predlagala spremembo zakonodaje na področju prostorskega načrtovanja, urejanja prostora, graditve objektov, pridobivanja zemljišč, javnega naročanja in dovoljenj za vgradnjo opreme. S tem bi lahko bistveno pospešili umeščanje linijske državne infrastrukturne projekte na področju prometne in energetske infrastrukture, kajti ta trenutek ni na razpolago dovolj gradbenih dovoljenj, pa tudi državnih prostorskih načrtov skorajda ne, da bi lahko črpali evropska sredstva, ki so zagotovljena v finančni perspektivi 2007-2013. Vlada si je zadala tudi rok izvedbe, to je 1. september 2009. Srčno upam, da bo Vlada s tem paketom spremembe zakonodaje na tem področju prišla do tega roka v Državni zbor in da bo Državni zbor to zakonodajo čim prej sprejel, tako da bomo lahko skrajšali te roke, ki so v praksi šest let ob optimalnem teku, brez kakšnih civilnih iniciativ in tako dalje. Če pa se, recimo, pri umeščanju posameznih cest v prostor zgodijo še kakšne civilne iniciative ali različni pogledi posameznih lokalnih skupnosti in občin, pa lahko to, kot recimo v primeru avtoceste mimo Radovljice in avtoceste mimo Trebnjega, traja tudi od 10 do 13 let. Če ne bom res hitro spremenili te zakonodaje, potem se lahko poslovimo od črpanja evropskih sredstev za 3. in 4. razvojno os, zato resnično upam, da bo Vlada čim prej prišla s temi spremembami zakonov v Državni zbor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Silven Majhenič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Črpanje evropskih sredstev je zelo pomembno za razvoj infrastrukture, pa tudi gospodarstva v naši državi. Dodeljena sredstva za obdobje 2007-2013 znašajo 4,1 milijarde evrov, kar na letni ravni pomeni 300 evrov na prebivalca, to pa je dvakrat več sredstev kot v obdobju 2004-2006. S tem pa se je povečala možnost sofinanciranja tudi na projektih lokalnih skupnosti. Vse do sedaj opravljene razprave na temo pridobivanja evropskih sredstev so nam dajale nekakšno upanje, da se sredstva črpajo z dinamiko, kot je bila zastavljena, in da se je politika poenotila, pa vendar opažamo, da ni tako, kot bi pričakovali. Kar nekaj je vzrokov, ki nas ovirajo pri učinkovitem črpanju sredstev, med drugim tudi zahtevni birokratski postopki. Ves čas nas spremlja premalo dobrih idej, slabo pripravljeni projekti, pogosto pa še slabo vodenje, zamude pri pripravi in izvedbi razpisov, vse skupaj pa se odraža v neučinkovitem črpanju sredstev. Evropska unija financira le rešitve, ki so skladne s politikami in usmeritvami, ki pripomorejo k uresničevanju zastavljenih ciljev, ki so zapisani v njenih uradnih dokumentih. Eden od teh je tudi izsiljevanje pri vinjetah, posledično pa zamrznitev sredstev za dokončanje avtoceste Slivnica-Draženci. Nepoznavanje teh dejstev je tudi eden od vzrokov, da številni projekti, ki so dobri, nimajo podpore in ne zaživijo. V razmerah gospodarske krize je pomen učinkovitega črpanja evropskih sredstev še večji. Vključiti je treba vse do sedaj pripravljene projekte in mobilizirati vse predstavnike zainteresiranih strani za dosego zastavljenih ciljev. Pri pripravi projektov je treba staviti na izkušene strokovnjake, kajti le s takšnimi kadri lahko preidemo iz krize kot zmagovalci. Gospodarska kriza v Evropi se je sprevrgla še v politično krizo, kar je za nas na nek način signal, da je treba vrste poenotiti in zadeve reševati v prid našemu gospodarstvu, ki je v 70% vezano na izvoz ter v tako veliki meri tudi odvisno od tujih dobaviteljev. Programsko obdobje 2007-2013 je v fazi izvajanja, zato je ustrezen pristop načrtovanja in razdelitve evropskih sredstev ključen za doseganje rezultatov in ciljev. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franci Kek. [[Ne.]] Besedo ima gospod Milenko Ziherl.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Danes razpravljamo zopet o pomembni temi, kako čim bolj uspešno črpati sredstva iz finančne perspektive Evropske unije. Tema je pomembna zato toliko bolj, ker se nahajamo v času krize in bi vsaka finančna injekcija bila še kako dobrodošla za naše gospodarstvo. Na tem mestu bi želel opozoriti, da sem danes zasledil novico, da bo morda celo Evropska unije imela ogroženo likvidnost, morda na posameznih poglavjih oziroma postavkah. Govora je bilo, da je ogroženo izplačilo pokojnin tistih evropskih poslancev, ki so se zavarovali po njihovi shemi, kajti v skladu ni denarja. Torej se lahko zgodi, da tudi v skladu za črpanje sredstev iz evropske perspektive morda za kakšen določen čas denarja ne bo. Da bi osvetlili zgodbo, je treba iti nazaj v čas, ko smo to finančno perspektivo sprejemali. V Državnem zboru je takratna opozicija želela, da čim bolj pohitimo. Sedanji generalni sekretar Vlade je bil zelo zagret za luksemburški predlog, ki je prinašal drobiž glede na tisto, kar so potem zlasti novoprisotne države, torej deseterica, ki je ohranila mirno kri in živce do zadnjega trenutka in je v času angleškega predsedovanja dosegla zelo ugodne rezultate. Torej je bila za Slovenijo odprta kar precejšnja številka oziroma so bila kar precejšnja sredstva namenjena uporabi v naslednjih letih. To je bilo v času prejšnje vlade, ko je bila vsaj odprta pot do bogato obložene mize. Sedanja vlada pa ima še zadosti časa, da popravi napake iz preteklosti, če so bile, oziroma da poskrbi za čim boljše črpanje sredstev oziroma da čim več s te bogato obložene mize prinese domov. Seveda je bilo tukaj izpostavljenih precej problemov, ki se pojavljajo pri črpanju sredstev. Eden je vsekakor kompliciranost postopkov razpisa, s katero mislim, da je namenoma, da je pač to filter, da ni preveč želja do Unije in da se je treba na projekte res dobro pripraviti. Iz izkušenj domače občine vem, da je za en projekt, ko so zložili dokumentacijo na kup, bila visoka natančno en meter in kljub temu so skrbni pregledovalci na Uniji našli neskladje. V dveh papirjih je za nekaj evrov, centov "striglo" in so poslali dokumentacijo nazaj na dopolnitev oziroma uskladitev. Torej je že sama priprava dokumentacije za razpis izredno komplicirana in zahtevna. Zato bi tukaj že na tej točki kazalo ugotoviti, da bi na Vladi, na ustreznih ministrstvih morda kazalo ustanoviti skupino, ki bi to dokumentacijo pomagala pripravljati. Rečeno je bilo, da razpisi kasnijo. Verjetno je nekaj logike v tem, ker je to le zahteven projekt, uskladitev med večjimi inštitucijami, vendar zavedam se oziroma menim, da kljub temu, če kasnijo, še vedno lahko ujamemo roke. Problem nastane tudi pri pripravi lastnih sredstev, pri zagotovitvi lastnih sredstev. Tukaj so sedaj na razpotju, ko ugotavljamo, če ni lastnih sredstev, lastne udeležbe. Sedaj pa Vlada pripravlja cel kup sanacijskih projektov in po mojem mnenju oziroma kar po mnenju precejšnjega števila ljudi v tej dvorani, se sredstva namenjajo za čisto druge, manj donosne, manj perspektivne zadeve. Zaradi tega nastaja problem celo znotraj koalicije, ko v zadnjem tednu nekaj teh sporov prihaja v javnost. Odprto je vprašanje ali financirati, vprašljivo razne odkupe podjetij, ali nameniti sredstva za uspešno izpeljavo črpanja evropskih sredstev. Kajti projekti, ki jih lahko skozi Evropo uspešno izpeljemo, so projekti, ki bi dali velik zagon gospodarstvu. Morda so tukaj projekti iz gradbeništva, vendar bi veljalo razmisliti o točno določeni usmeritvi. Kajti projekti, kjer v bistvu bi bilo potrošenega čim več domačega materiala, čim več domačega znanja - v gradbeništvu vemo, da je delovna sila v glavnem od drugod - pa predvsem taki projekti, ki potem skozi eksploatacijo vračajo sredstva v proračun. Eden od takih projektov je vsekakor energetika, o kateri bomo razpravljali tudi jutri. Energetika je vsekakor tako področje glede na obveznosti Slovenije, ki jih je sprejela v zadnjih letih glede zmanjšanja emisij. Na področju energetike bi bila torej priložnost za črpanje sredstev in za uvajanje okolju prijaznih alternativnih oblik virov energije. Naslednji izziv, ki bi ga kazalo sprejeti in se z njim spopasti je širokopasovni internet. Glede na to, da so tudi sredstva na razpolago v kmetijstvu, je zaželeno oziroma so v načrtu predvidena sredstva, da se pripelje širokopasovni internet tudi na podeželje. Kajti, če samo gledam domače okolje, ti skoraj v naročje potiskajo razni distributerji trojčke, dvojčke, priključek in tako naprej v gosto naseljenem območje, na kmetijskem podeželju, pa tudi morda področju malih in srednjih podjetij, pa imamo še vedno zastarelo telefonijo in o dvojčku, trojčku samo sanjamo. Na ta način smo nekako hendikepirani in drugorazredni državljani, kajti na področju komunikacij bo vedno več storitev: e-uprava, e-čakalne vrste pri zdravniku, e-naročanje zdravil, pa tudi, da rečem na zabavnem področju, recimo, televizija, video na zahtevo. To bi moralo biti dostopno čim širšemu krogu prebivalstva in s sredstvi Evropske unije bi lahko to omrežje napeljali. Bi pa opozoril, da to omrežje potem vrača denar nazaj, kajti, mesečno je treba plačevati naročnino. Ta pristop me spominja na Rockefellerja, kako si je zagotovil monopol nad prodajo petroleja na Kitajskem, - pač, Kitajcem je podelil petrolejke in investicija oziroma to darilo se mu je kmalu izplačalo. Podobno bi kazalo storiti tudi pri internetu. Komunalna infrastruktura je podhranjena in kmalu bomo pričeli dobivati opomine s strani Evropske unije, bodisi za kanalizacijo, čistilne naprave - leto 2018 bo kmalu. Tu je treba nekatere stvari urediti. Premalo biorazgradljivih odpadkov uničujemo s sežigom in tako naprej. Sredstva so na voljo, projekti kasnijo, črpanje kasni. V prometu: železnica, kot je kolega že omenjal, in razvojne osi. Na nekaterih razvojnih oseh se je že začelo delati, vendar so civilne iniciative zaradi politikantskih razlogov domačega okolja zadeve zavrle. Na četrti razvojni osi se delata dve obvoznici, ena je zdaj na "stand-by", verjetno do konca leta, ko bodo pridobili zadnja dovoljenja. Na četrti razvojni osi pa imamo še vedno odprto veliko nalogo, kako priti iz Poljanske doline na Idrijsko-Cerkljansko. Ostalo pa je bolj ali manj čisto. Samo lotiti se je treba, torej pripraviti projekte, in pričeti črpati sredstva. Na koncu bi dodal samo še to, da res kaže razmisliti, kako pospešiti črpanje, torej, strokovne službe, ki bi pripravljale dokumentacijo, hiter odziv na razpise in seveda v proračunu zagotoviti sredstva, ki so potrebna, bodisi za delovanje teh strokovnih služb bodisi za tisti delež, ki ga ima Slovenija. Tako pa na občinah ugotavljamo da država dolguje občinam. Recimo, naši škofjeloški dolguje 4 milijone, ker je pač založila za tisti delež, ki bi ga zdaj morala dobiti iz Bruslja, pa ga ne dobi, ker zadeve kasnijo. In takšnih občin je več in to je velik problem, ker se postavlja pod vprašaj likvidnost občin. Nikakor se ne morem sprijazniti z dejstvom, mislim, da se tudi koalicija ne, saj "curlja" ven, da se koalicijske stranke ne strinjajo s tem. Sam podpiram to dilemo, kajti zagotovo ne kaže kreditirati tajkunskih kreditov, ampak razvojne projekte, ki so že in ki jih je treba pospešiti, da bomo resnično iz tega sklada evropskih sredstev počrpali sredstva v čim večji meri. Opozoril bi, da se nam bo po letu 2013 zgodilo, če bo šel razvoj s takim tempom naprej, da zapademo pod neto plačnike, če se kaj drugega ne bo zgodilo. Zaželeno je, da ta sredstva čim bolje izčrpamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Glede črpanja evropskih sredstev mislim, da bi bilo še posebej treba izpostaviti največjo napako, ki se je zgodila v prejšnjem mandatu in je povezana pravzaprav s spremembo sistema cestninjenja. Namreč, neposredno smo v tem trenutku ogrozili 200 milijonov evrov sredstev, ki bi jih lahko črpali, pa jih ne moremo, čeprav imamo pripravljene projekte, investicije tečejo. Postavlja se zelo veliko vprašanje, kako je lahko sploh do tega prišlo, in ali je resnično interes stranke lahko prevladujoč pred interesom države oziroma potrebe po črpanju razvojnih sredstev iz EU. Drugo pomembno vprašanje, ki se nanaša ravno tako na delovanje posameznih resorjev, še posebej na Ministrstvo za okolje, v tem obdobju, pa je, da je nerazumljivo, da ministrstvo, ki umešča infrastrukturne objekte v prostor na enaki lokaciji, kjer umešča infrastrukturo v prostor, razširi Naturo 2000 in s tem onemogoči umestitev investicije v prostor. To je neke vrste babilon, ki ga težko razumeš, in z vsemi temi dejstvi smo se srečevali v obdobju, ki je za nami. Resnično se ni čuditi temu, da nismo počrpali vsega tistega, kar je bilo načrtovano, in da se razvoj ne odvija tako, kot smo si ga želeli. Še posebej problematično je to dejstvo v današnjih razmerah, ko pravzaprav ugotavljamo, da sveži kapital, ki ga imamo na razpolago, in tudi zadolževanje, ki ga očitno tudi moramo v vse večji meri koristiti za to, da lahko pomagamo tako finančnemu kot realnemu sektorju, nikakor ne bo dovolj na razpolago, da bomo lahko, seveda tudi z lastnimi sredstvi, učinkovito zagotavljali soudeležbo in s tem tudi še večje črpanje evropskih sredstev. Skratka, napaka, kot pri vinjetah se pojavlja tudi v delu zadolževanja. Ugotavljamo, da Slovenija tudi tukaj ne bo uspela tako uspešno zagotoviti lastnih sredstev, kot bi jih sicer, če bi to na področju, kjer imamo lahko lastni vir financiranja, zagotavljali povsem brez težav. Namreč tako nizka cena polletne in letne vinjete, kot je bila tudi določena, je dejansko ena od potez, ki onemogoča, da bi lahko denar, ki ga dobiš skozi uporabo posamezne infrastrukture, namenjali za poplačilo kreditov, za nadaljevanje gradnje. Ampak ne, odločitev je bila politična, ozko politična, strankarska in danes se lahko sprašujemo ponovno, ali bomo sploh lahko zagotovili dovolj sredstev za vse evropske projekte. Sam seveda podpiram tudi amandma k četrtemu sklepu, ki govori o tem, da je treba učinkovitejše črpati evropska sredstva pri operativnih programih in programih razvoja okoljske, prometne, avtocestne infrastrukture, optičnega omrežja, železniške infrastrukture, energetskih objektov. Mogoče samo pri nekaterih od teh poglavij, ki jih omenjam in jih tudi ta amandma želi še posebej izpostaviti. Na primer dejstvo je, da imamo pri optičnem omrežju pripravljene projekte, tudi izpeljane postopke za oddajo del, vendar se ne zgodi tisti akt, s katerim razdelimo sredstva, da investicija lahko steče. To je tudi naloga zdajšnje vlade, da resnično ta postopek pospeši, kajti projekti so pripravljeni, izdati je treba sklep, da se lahko začnejo črpati sredstva. Pri okoljski infrastrukturi misli, da toliko znanosti in umetnosti, kot jo srečujemo pri obvladovanju komunalnih odpadkov in tudi izgradnje čistilnih naprav, torej kanalizacijskega omrežja ne srečaš daleč. Kajti, ne glede na to, da imaš vsa soglasja, da lahko objekt umestiš v prostor, se še vedno nekako sprašujemo, kako in po kakšnem postopku bi pripravili te projekte do te faze, da bi lahko Služba Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko izdala odločbo oziroma sklep, da ta investicija lahko steče. Nerazumni dogodki, ki jih bo resnično treba v čim krajšem času razrešiti in jih pripeljati do te faze, da služba lahko začne izdajati sklepe in s tem seveda si omogočimo izvedbo postopkov, ki so potrebni za to, da se investicija tudi dejansko v prostoru začne izvajati. Mislim pa, da se kaže tudi neko pomembno dejstvo. Imamo tudi evropska sredstva za Naturo 2000. Če pogledamo črpanje teh sredstev, ugotovimo, da je blizu ničli. To, kar se sprojektira oziroma porabi za to, da se kakšen prospekt izda, je seveda daleč od tega, kar potrebujemo. Na to opozarjam zgolj iz razloga, ker vedno znova poslušamo, kako je to razvojno naravnano, kako je to razvojna priložnost Slovenije, ki ima več kot 35% površine v Naturi, nismo pa v stanju počrpati praktično resnega denarja, ker enostavno v to okolje ni mogoče umeščati resnih razvojnih projektov in resnih razvojnih idej. Skratka, eno zahtevnih vprašanj, ki jih najbrž ne bomo v kratkem času zmogli razrešiti. Dejstvo pa je, da moramo pospešiti vsaj tiste projekte, ki so že pripravljeni, ki so že umeščeni v prostor, in čim prej zaključiti postopke, da lahko Služba Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko začne izdajati sklepe. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franco Juri.
Hvala, gospod podpredsednik. Bom kratek. Razprava je vsekakor zanimiva, a vseeno se izjalovi takrat, ko ena stran skuša dokazati vse grehe druge strani. Tako je bil tudi namen razprave najprej ta, da bi izkazali odličnost prejšnjega delovanja. Nadaljevalo se je z dokazovanjem, da takrat niso bile izkoriščene vse možnosti, ki jih finančna perspektiva in črpanje evropskih sredstev ponuja. Tako bi svetoval Vladi in morda tudi parlamentu izlet v Španijo. Španija je verjetno od vseh evropskih držav tista, ki je najbolje črpala in si zgradila celotno infrastrukturo prav z evropskimi sredstvi. Slovenija pa je ena izmed držav, ki so najslabše izkoristile te možnosti, kar nam je Računsko sodišče tudi dokazalo. Ampak ne gre za to, ali bomo zdaj ugotavljali, kdo je kriv. Dejstvo je, da smo vsi soodgovorni za slabo delovanje sistema. Mimogrede, ker ni bilo kolegice Cvete, bi rad odgovoril prejšnji pripombi, da smo mi želeli odstop naše ministrice. To ni res, govorilo se je o uradniški strukturi, predvsem o tisti uradniški strukturi, ki prihaja iz prejšnjega mandata in ki je pripravila tako informacijo, kakršno smo dobili. Torej, malo špekulacije je bilo nepotrebne. Dejstvo je, da danes ko ugotavljamo grehe in pomanjkljivosti iz prejšnjega mandata, nočemo prikazati prejšnje vlade kot absolutnega grešnika - in tudi prejšnjega ministra - ampak želimo, da bi se sedanja vlada naučila iz tistih napak. Upam, da se bo to tudi zgodilo, kajti, imamo velike priložnosti, možnosti, da ko se bomo končno regionalizirali in ko bomo dobili pokrajine, bomo znali tudi pametno in učinkovito črpati sredstva, ki jih zdaj ne moremo; tudi ker delujemo kot država in tudi pri vseh tistih programih, ki so obmejni ali čezmejni, seveda delujemo kot država z vsemi omejitvami, ki jih država ima napram močnim deželam v sosedstvu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Štefan Tisel.
Lepo pozdravljeni, gospod predsedujoči in vsi ostali prisotni. V letih 2007 in 2008 se je pričelo črpati evropska sredstva tudi za projekte na nivoju občin, vsaj na našem področju. Nastala pa je situacija, da je bilo za gradbena podjetja naenkrat veliko povpraševanja, tudi s strani države, za avtoceste, stanovanja, bolnišnice in z medsebojnimi dogovori so gradbinci držali visoko ceno za izvedbo objektov, kot so bile ceste, kanalizacije, čistilne naprave, vodovodi in podobno. Tako so bili potem projekti dražji, kot jih je občina planirala, in so zato bolj obremenili občinski proračun. Še več, tudi časovna stiska je opravila svoje. Projekte je bilo treba na hitro načrtovati, če slučajno že niso bili na zalogi. Razpisi so bili šele junija in do konca septembra je bilo treba imeti potrjene finančne zahteve, se pravi, so morali biti objekti bili v glavnem že izvedeni, da se je potem denarni tok lahko zavrtel do konca leta. Moram pa poudariti, da je bivši minister za lokalno samoupravo in regionalno politiko opravil pionirsko delo in je črpanje sredstev postavil na pravo pot. Tudi zdajšnja ministrica vliva veliko zaupanja in pričakujemo, da bo kmalu nov razpis, ko bodo tudi občine prijavile nove projekte, da bo izbor dober in se bodo izvajali tisti projekti, ki bodo imeli večjo težo. Se pravi, bodo bolj potrebni in bodo bolj smiselni. Tudi gradbincem delo ne cveti več tako, da bomo lahko za isti denar naredili več. Obstaja pa problem občin, ki so deloma že zadolžene, od kod bodo vzele sredstva za sofinanciranje. To spet lahko ogroža črpanje, kar smo danes že večkrat slišali. Javne razpise je treba tudi poenostaviti, da bo s projekti lažje kandidirati. Tudi nadzor nad izvedbo projektov je treba poenostaviti. Zgodilo se je, da je bil nek projekt financiran iz dveh naslovov, se pravi iz Sklada za regionalni razvoj in iz 21. člena za financiranje občin, in potem so isti ljudje, se pravi nadzorniki, prišli dvakrat kontrolirati isti projekt in seveda se je potem postopek zavlekel, zlasti se je odmaknilo vračanje sredstev. Upam, da bo Vlada pustila ministrstvu oziroma službi za lokalno samoupravo in regionalno politiko pristojnosti in sredstva, da se bo potek razpisov in vračanja denarja še izboljšalo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Jerič. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik Državnega zbora, cenjene poslanke, poslanci, spoštovana državna sekretarka z ekipo. Še enkrat se mi je na nek način potrdilo, da je politika umetnost možnega. Na eni strani ste poslanci oziroma poslanke, ki trdite, da je bilo v letu 2007 presežek v državnem proračunu in da je bilo koriščenje evropskega denarja več kot odlično, na drugi strani pa smo poslanci oziroma poslanke, ki trdimo, da v letu 2007 ni bilo presežka v državnem proračunu in da je koriščenje evropskega denarja ni bilo najboljše. In seveda te naše trditve opiramo tako na stališče in ugotovitve Evropske komisije kot tudi na podlago revizijskega poročila Računskega sodišča, na neodvisne nadzorne institucije pa smo v Liberalni demokraciji Slovenije in pa sam osebno vedno nekaj dali. Se pravi, če spoštujemo pravno državo, je treba spoštovati tudi sklepe oziroma ugotovitve in odločitve neodvisnih institucij v naši državi. Povod za današnjo razpravo o problematiki črpanja evropskih sredstev je revizijsko poročilo Računskega sodišča o sredstvih Evropske unije v Zaključnem računu državnega proračuna Republike Slovenije za leto 2007, s katerim je Računsko sodišče želelo odgovoriti na vprašanja preglednosti prikaza prejetih in plačanih sredstev v evropski proračun. Ni pa si zadalo oziroma postavilo cilja ugotavljanja učinkovitosti in smotrnosti, kar bi bilo po mojem mnenju tudi nujno potrebno. V Republiki Sloveniji nismo imeli, upam pa, da smo danes na pravi poti, preglednega in pa celovitega sistema spremljanja podatkov, ne samo o prilivih, ampak tudi o odlivih v evropski proračun, ki bi služile na nek način tudi za analizo oziroma oceno stanja, vodenje politike in ukrepe na tem področju. Po mojem mnenju je najmanj toliko pomembno, kot je črpanje in višina v sedanjem obdobju, tudi, da Vlada naredi temeljito analizo in pregled razvojnih prioritet, ki so bile sprejete, ali so še prave ali pa niso več te prioritete tiste, ki v pogojih gospodarske in finančne krize dvigajo tako tehnološki razvoj v naši državi kot generirajo gospodarsko rast in odpirajo nova delovna mesta. Skozi to ugotovitev je po mojem dobro, da si je nova vlada vzela nekaj časa, da je naredila te analize in da je za dosego teh ciljev predlagala oziroma izvaja kar nekaj ukrepov. Sprašujete se, ali bo Vlada znala izkoristiti evropski denar. Sam sem prepričan, da ga bo znala boljše, kot ste ga vi v prejšnjem mandatu. Bilo pa bi veliko lažje, če bi nekatere projekte, ki ste jih umestili tako v nacionalno strategijo tistih velikih projektov, ki jih je nekaj čez 30, pripravili tako kot se spodobi, da bi lahko za te projekte pridobili tudi evropski denar. Govorite o neaktivnosti sedanje oziroma nove vlade, v povezavi s tem tudi nove ministrice. Že prej sem rekel, da je nova ministrica oziroma ekipa in Vlada naredila temeljito analizo in za doseganje boljših ciljev pri črpanju evropskega denarja sprejeli kar nekaj ukrepov, ki jih sedaj izvajajo - tako na področju ustreznega planiranja, po mojem so v rebalansu državnega proračuna za leto 2009 s tega področja tisti projekti, ki bodo tudi realizirani. V prejšnjih letih je bila ta poraba načrtovana v takšni višini, da smo imeli potem realizacijo tudi pod 10%. Veliko je že postorila na področju zmanjšanja administrativnih ovir, na področju optimizacije sistema črpanja in pa večjega poenotenja in preglednosti postopkov pri črpanju evropskega denarja. Tisto, kar me najbolj moti v razpravi, poslušam zgodbe o tem, koliko tabel imamo po Sloveniji, in da je to merilo o koriščenju evropskega denarja. Mene skrbi, če na ta način razmišljamo, da je število tabel tisto, ki pove, na kakšen način črpamo evropski denar, potem je z nami nekaj narobe. Treba je pogledati, kaj je za temi tablami: kakšni so projekti, kaj bodo ti projekti prinesli v smislu tehnološkega razvoja, odpiranja novih delovnih mest in tudi pri lajšanju sedanje gospodarske in finančne krize. Če pa se dotaknem nekaj operativnih programov, o katerih govorite, da so bili odlično izvajani in da je bilo koriščenje zelo dobro na tem področju. Poglejmo operativni program na področju okolja. Samo upamo lahko, da nam bo Evropska komisija po 15. 7. spregledala in da ne bo država plačevala velike kazni za nerealizacijo tega operativnega programa. Jaz upam,da bo nova vlada z dobrim, novim operativnim programom prepričala Evropsko komisijo, da bomo zastavljene cilje na tem področju ne dosegli do julija 2009, ampak v naslednjih letih in zgradili vse regijske centre, tako prvega kot tudi drugega razreda. Na tem področju ni bilo storjeno skoraj nič, samo en regijski center ima vsa dovoljenja, in to je regijski center v Celju. Jaz ne trdim, da je to samo v pristojnosti Vlade, ministrstev; tukaj se vključujejo tudi lokalne skupnosti in na tem področju je veliko težav. Ampak če pogledamo, vsi smo si želeli, ko je bila v proceduri pokrajinska zakonodaja, da bi imeli sedež pokrajine. Nobeden ali pa redki si pa želi, da prevzame okoljsko odgovornost in da na območju svoje lokalne skupnosti zgradi regijski center za ravnanje z odpadki, tako kot se spodobi. Področje prometa. Veliko je bilo že rečenega. Kaj smo naradili na področju razvojnih osi? Ali smo kakšno razvojno os umestili v prostor? Nobene! Poglejte, jaz si kot poslanec, ki prihajam iz zasavskega okolja, bolj želim tretjo razvojno os v smislu tega, da bo zmanjšala na nek način razvojne razlike tudi našega okolja, kot pa, da dobimo pokrajine. Tu ni bilo veliko postorjenega ali skoraj nič, pa so problemi podobni, kot sem jih prej pri področju okolja tudi navedel. Tisto, kar vedno poudarjate, operativni program za razvoj regij. Naj vam še enkrat povem, na kakšen način se je ta zgodba odpeljala v letu 2007. Vem, da je bil v mesecu juniju sprejet nacionalni referenčni okvir, da so bili operativni programi sprejeti od sredine junija pa do konca novembra in z enim projektom smo startali, preden je bil potrjen operativni program, to je bil operativni program za razvoj regij, saj je bil razpis objavljen - poglejte te datume! Razpis je bil objavljen 1.6.2007. Rok za oddajo vlog je bil 26.6.2007. Odpiranje vlog je bilo izvedeno 2.7.2007. Sklep Službe Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko o odobrenih sredstvih je bil poslan v lokalne skupnosti, ne boste verjeli, 29.8.2007! Z njim je bilo treba zaključiti 30.9. In po 30.9. je prišla kontrola. Dajte mi povedati, na kakšen način je bil to dobro pripravljen razpis. Da ne govorim, da so se vmes kriteriji spreminjali! Da bi najprej lahko prišli v poštev samo projekti, ki so bili sprejeti v regionalnih razvojnih programih, projekti, ki so bili težki nad 600 tisoč evrov, potem pa teh kriterijev ni bilo več. In zato imamo toliko tabel, da boste vedeli, zato imamo toliko tabel po Sloveniji! Jaz pa nisem prepričan, da so vsi ti projekti najboljši, na žalost ne. In nisem prepričan, da smo skozi porabo teh sredstev v prejšnjem mandatu zmanjšali regionalne razlike. Bojim se, da smo jih povečali. Veliko bi lahko še govorili o tem področju, ampak mislim, da smo tako marca kot danes povedali veliko. Mislim, da je bolj pomembno, da se usmerimo v to, da bomo v prihodnjem obdobju znali počrpati več evropskega denarja v smislu razvoja, tehnološkega preboja in odpiranja novih delovnih mest v Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Silva Črnugelj, prosim.
Hvala lepa za besedo. Glede na to, da je že tako pozna ura in da je bilo veliko povedanega na temo črpanja sredstev evropskih skladov, bi mogoče nekoliko več pozornosti namenila to pot odpravljanju administrativnih ovir. Vlada je v minulem mandatu napovedala mnogo dejanj, zlasti pa učinkovito spremljanje akcijskega načrta in načrta za učinkovito spremljanje odpravljanja administrativnih ovir. Administrativne ovire so po zaključku različnih strokovnjakov, tudi strokovnjakov, ki so se s to temo ukvarjali v Evropi, ker to je problem, ki je nekako prenesen oziroma je svojo domovinsko pravico pridobil oziroma dobil v Evropi in je prenesen v Slovenijo skozi različne predpise in direktive. Veselo se je o tem pripovedovalo in govorilo, pa tudi intenzivno delalo leto 2007, 2008. Ko pa naj bi se ti akcijski načrti nekako začeli spremljati in ugotavljati, kakšna je učinkovitost pri spremljanju in odpravljanju teh administrativnih ovir, ki so dejansko zadnja in najbolj pomembna ovira pri črpanju sredstev, ki dejansko ovirajo vse nevladne organizacije, in tudi tiste manjše subjekte, ki nimajo sredstev in ne denarja, da bi najemali drage agencije za različne razpise, je ugotovljeno, da na tem področju ni narejeno veliko. Sprašujem tudi to vlado, koliko energije misli vložiti na to področje, ker to je tisto pomembno področje, ker brez elementarnega odpravljanja administrativnih ovir, ki so seveda zelo velike. Veste, kako je, če je en razpis dolg 148 strani in če teh 148 strani nisi pravočasno dobil, imaš čas, da ga izpolniš z vsemi vsebinskimi elementi, samo en teden, je to dejansko onemogočanje vsakega posameznika, da enostavno enakovredno in enakopravno sodeluje pri pridobivanju in črpanju teh sredstev. To je prvo. Drugo in nadaljnje poglavje, ki je najbolj pomembno. Pogledala sem na Najdi.si in sem si ogledala, koliko združenj je pisalo na to temo in koliko združenj je dejansko tudi sprejelo konkretne akcijske načrte. Nekatere sem tudi spraševala, kako in na kakšen način so te akcijske načrte spremljali. Kakšen je monitoring, kakšne so evalvacijske metode in kakšne predloge so dali oziroma če so sploh dali kakršenkoli predloge oziroma, ali so jih pristojna ministrstva in Vlada, ne nazadnje, spraševali, če imajo kakršnekoli predloge. A veste, komunikacije na tem nivoju je bilo bore malo. Sprememb v zadnjem času tudi ne veliko. In ker je to moja vlada, ker so to moji ministri, državni sekretarji, ki jih poznam in v njih verjamem in zaupam, pričakujem, da boste imeli toliko odgovornosti in toliko volje, da se boste lotili tega zelo težavnega dela. Delo je res težavno, ker je ena bolezen, en virus, ki smo ga prevzeli od Evrope, ki se je na tem področju dejansko, bi človek rekel, 10 let mojstrila in potem je ugotovila, da ta mojstrovina ni imela takšne rezultate, kot so pričakovali. In da ne bi dejansko kompleten virus pojedel tudi nas, je vredno vložiti energije toliko, da te administrativne ovire, v doglednem roku, zagotovo ne čez noč, ampak postopoma tudi odpravimo. Toliko. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Ivo Vajgl. Ga ni. Gospod Lojze Posedel - se odpoveduje. Gospod Anton Anderlič - se odpoveduje. Gospa Cvetka Zalokar Oražem - je tudi ni. Gospod France Cukjati. Izvolite.
Hvala za besedo. Zelo zanimiva je ta razprava, čeprav jo je drugič, ampak ima neko drug konotacijo. Moram reči, da s to problematiko se tudi Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke pogosto srečuje. Mi imamo navado, ali je lepa ali grda, da gremo občasno enkrat na mesec na teren, obiščemo kraje, obiščemo občine, prisluhnemo ljudem o njihovih težavah, pa tudi nekako izmenjamo različna mnenja do tistih problemov, ki jih rešuje tako država kot lokalna skupnost. In moram reči, da povsod - kolegi, povsod! - je prva tema črpanje evropskih sredstev; prva tema po vseh občinah, pri vseh županih; problem črpanja, problem projektov, problem umestitve v ta projekt in podobno. Vsi se zavedamo, da so občine premajhne, večinoma, razen mestnih, da bi lahko same načrtovale, same zastopale svoj projekt, same financirale, same urejale vse te stvari, ki temu sledijo. Ker nimamo pokrajin, mora to nadobčinsko skrb prevzeti in imeti država, ministrstvo. In tukaj se vsi po vrsti pritožujejo, da je vrsta administrativnih ovir. Tako kot je kolegica malo prej povedala, da je to izvirni greh vseh težav. Tako oni to doživljajo. Prejšnji mesec smo bili na Dolenjskem in glavni problem je bil projekt sanacije oziroma ekološke sanacije porečja reke Krke. In so bili primeri, ko je župan pokazal, jasno povedal: "Poglejte, imamo že izdelan projekt, čistilna naprava je že umeščena v prostor, gradbeno dovoljeno imamo, vse, tudi zagotovili smo občinska sredstva kot sofinanciranje, prišli smo na ministrstvo, kaj bo s tem, že dve leti so nam obljubljali, prišli smo, ja, vse je v redu, vi kar pojdite, mogoče vas že po pošti doma čaka pogodba." So prišli domov, so čakali en teden, en mesec, nič, zopet nazaj. Ja, ni časa. Da ne bo pomote, to je bilo v prejšnji vladi. Potem smo rekli, kaj pa zdaj, to smo se pogovarjali ta mesec. Ja, smo že poskušali, pa ne pridemo do ljudi, ljudje so se zamenjali in zopet bomo "Jovo na novo" vse razlagali, se borili in zopet vse od začetka. Gospodje, projekt črpanja evropskih sredstev, projekt komunikacije z Evropo je obsežen projekt, ki presega eno vlado, ki presega strankarske odnose, to je nacionalna zadeva. Zato me moti, ko zdaj pol leta po volitvah še vedno nastopate o teh stvareh z eno samo željo - kritizirati, kako je prejšnja vlada vse slabo naredila, kako je vsega kriva. Pa saj niste več v opoziciji, pa to opozicija dela. Zresnite se, bodite enkrat vladna stranka, zavedajte se, da so to problemi, ki presegajo strankarske zadeve. Tudi mi, kot opozicija, ne moremo in ne smemo kar vse počez kritizirati. Ampak vi kot vladna koalicija, pa vendarle ste vladna koalicija in ves čas porabite, večino časa porabite za to, da samo kritizirate, kaj je Janša naredil, kaj vse je bilo narobe. Saj ni bilo vse narobe v prejšnji vladi. In tudi v tej ni vse narobe, saj ni vse črno-belo. Hočem reči, to je problem, s katerim se mora soočiti tudi nova vlada. Če je kaj pametno in če odkrivate napake v prejšnji Vladi, naučite se ne ponavljati te napake. Če boste iste napake ponavljali, boste slabši od nas. Če ne boste boljši, potem boste drugo leto, ko bo eno proračunsko leto za nami, slišali velike kritike. Seveda jih boste, če ne boste boljši od nas. Jaz ne želim biti takšen poslanec, da bom drugo leto ob slabih rezultatih morda letošnjega leta v vaši vladi, da se bom z užitkom in sadistično smehljal in kritiziral, kako imate mnogo slabše rezultate pri črpanju evropskih sredstev. Ne. Jaz želim, da se boste lahko pohvalili in da bomo vsi zadovoljni. In če v lanskem letu nismo počrpali vsega, seveda nismo, seveda bi lahko več. Nismo pa tudi križem rok sedeli in je bilo marsikaj počrpanega. Če nismo, tisto, kar je ostalo lansko leto, boste počrpali zdaj, ko smo v krizi, če bi morda vse počrpali, bi pa rekli, nič nam niste pustili za slabe čase, leta debelih krav so mimo, vi ste vse pobrali in zdaj smo brez rezerve. Ne. Sedaj imate več na voljo. Še enkrat, gospe in gospodje, to so projekti, ki presegajo eno vlado, ki presegajo strankarske razprtije in prosim, skupaj pritisnimo na Vlado oziroma jo spodbujajmo, da reši vse te zadeve, ki so se doslej se izkazale kot slabe. Administrativne ovire in to, da nismo v prejšnjem mandatu ustanovili pokrajin, gospe in gospodje, se nam bo še dolgo kolcalo. Prav pri črpanju evropskih sredstev nas bo še dolgo bolela glava. Upam, da Vlada ne bo umaknila iz svojih načrtov, da bomo vendarle pristopili k oblikovanju pokrajin. Kajti govorilo se je recimo o tretji razvojni osi, da še ni umeščena v prostor. Ja, kako pa naj bo umeščena? Ali naj Vlada od zgoraj ukaže proti volji posameznih občin in jo umestite v prostor. Ne more. Ena sama občina je lahko proti in ne bo umeščena. Samo pokrajina kot inštitucija, ki odloča z večino glasov in povozi lahko tudi kakšno mnenje posamezne občine, lahko tak projekt spelje. Če ne bomo vsi mislili na rezultate tega in na potrebno reševanje teh problemov na vseh nivojih, od administrativnih ovir, do vzpostavljanja vmesnega nivoja med občino in državo, se nam slabo piše. Torej, gospe in gospodje, najprej od vladne koalicije pričakujem, da se bo obnašala državotvorno, pa seveda tudi od opozicije. Hvala.
Gospod Jože Tanko, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Tudi danes smo priče zelo čudni taktiki Vlade, ko ima po petih, šestih urah razprave še vedno neizkoriščeno celo uro in ne uspe z niti enim stavkom odgovoriti na katerokoli trditev kateregakoli poslanca v Državnem zboru. Mislim, da tak pristop Vlade, ko obravnavamo tako pomembne teme, kot jih obravnavamo danes, pa tudi včeraj, ko smo obravnavali Zakon o enkratni denarni pomoči, veliko pove o pripravljenosti Vlade, da se sooči v neposredni komunikaciji s poslanci Državnega zbora, opozicijskimi in tudi koalicijskimi, kajti tudi koalicijski poslanci najbrž v svojih razpravah velikokrat povedo kaj, kar ne drži, kar nima podlage v dokumentih in v podatkih, ki jih predloži Vlada Republike Slovenije. Opozoril bi tudi, da je bilo neverjetno veliko težav tudi z uvrstitvijo te točke na dnevni red zasedanja Državnega zbora, kljub temu, da je Komisija za nadzor proračuna sprejela sklep, da se obravnava te točke izvrši tudi na plenarni seji Državnega zbora. Podpisniki zahteve za obravnavo točke na komisiji so bili poslanci koalicijskih poslanskih skupin. 50 glasov v tem Državnem zboru je stalo za to odločitvijo, ki je bila vsiljena in uvrščena na dnevni red. Ko pa je bilo treba odločiti o tem in ko je bilo pridobljeno gradivo Vlade, da se o tem opravi tudi razprava na plenarni seji Državnega zbora, pa je ta podpora koalicijskih strank umanjkala. 50 glasov je kolektivno proti, da bi se ta točka obravnavala na seji Državnega zbora. Pa kljub temu, da je Komisija za nadzor proračuna edina, ki obravnava poročila Računskega sodišča in edina, ki lahko tudi takšna poročila predlaga oziroma takšne sklepe predlaga za obravnavo na plenarni seji Državnega zbora, pač to ni bilo primerno. Glede na to, da je na zahtevo komisije Vlada posredovala gradiva, ki v celoti demantirajo navedbe sklicateljev za nujno sejo Komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ, je ta odločitev koalicijskih poslancev najbrž razumljiva. Kajti, težko se je soočiti na plenarni seji Državnega zbora s tem, da tisto, kar si navedel v zahtevi za sklic seje, ne drži. Po podatkih, ki jih je posredovala koalicijska vlada, ta vlada, se te trditve ne pokrivajo in ne ujemajo. Kljub temu, da je bilo napisano in zapisano, da je Slovenija slaba pri črpanju evropskih sredstev, je tudi komisarka na nedavnem sestanku z našo ministrico potrdila, da je Slovenija; komisarka Evropske komisije; potrdila, da je Slovenija med najuspešnejšimi članicami na področju črpanja evropskih sredstev. Komisarka je to potrdila, neobremenjena s politično situacijo v Državnem zboru, neobremenjena s tem, kdo je koalicija in kdo je opozicija. Neobremenjena s tem. Tu pa se zdaj že kar konstantno srečujemo z obravnavo tem, z obravnavo točk v Državnem zboru in tudi na delovnih telesih, ko kar naprej poskušamo nekomu dopovedati in dokazovati, da prejšnja vlada, prejšnja koalicija na tem področju, in tudi na vseh ostalih področjih, ni bila uspešna. Tudi tu je imela koalicija možnost, da že letos napravi popravni izpit, da izboljša tiste slabe kazalce, slabe napovedi, ki so bile vnesene v proračun Republike Slovenije za leto 2009. Vendar, ko smo sprejemali rebalans proračuna Republike Slovenije za letošnje leto, kakšen mesec dni nazaj, je bilo prav na področju črpanja evropskih sredstev predlagano bistveno znižanje sredstev, kar pomeni, da se je ta koalicija zavestno odpovedala razvojnim projektom Slovenije, razvojnim projektom lokalnih skupnosti, da se je odpovedala razpoložljivim in odobrenim sredstvom. In to tudi pove, da ta vlada ni uspela izboljšati mehanizmov, na osnovi katerih bi lahko tako imenovane slabe rezultate njene predhodnice pomembno izboljšala in prinesla, pripeljala v Slovenijo bistveno višja sredstva, kot jih je uspela predhodnica te Vlade. Nerazumljivo je, da je koalicija toliko moči in energije usmerila v to, da je poskušala dopovedati državljanom Republike Slovenije, volivkam in volivcem, da vlada Janeza Janše na tem in drugih področjih ni bila uspešna. Hkrati pa ta ista ekipa, ki je sprožila ta proces, ni bila v stanju, da bi popravila, da bi predlagala, da bi izboljšala karkoli na tem področju, ne, predlagala je rešitve, ki so pomembno slabše in pomembno nižje predvsem v rebalansu Republike Slovenije. Prav nič, kot smo slišali, se ni spremenilo na področju razpisov. Razpisi so ključni, da se lahko interesenti, lokalne skupnosti in drugi interesenti, prijavijo in kandidirajo za evropska sredstva. Stanje je takšno, kot je bilo pred enim letom. Tisti razpisi, ki so bili takrat razpisani, so še vedno samo tisti razpisi in od 23. novembra 2008 do današnjega dne, 23. aprila, ni bil na področju črpanja evropskih sredstev izpeljan noben razpis, ki bi ga pripravila ta vlada oziroma ta koalicija. Edino, s čemer se srečujemo, so permanentne kritike. Pet mesecev ima ta vlada tudi pred sabo dokument Resolucija o razvojnih programih 2007-2023. Veliko je bilo danes govora od poslancev vladajoče koalicije, kako je ta dokumente nerealen, kako ima ta dokument nekatere projekte, ki ne bodo izvedljivi, ki niso primerni, ki so prepotentni, preobsežni, ki so neustrezni za nekatera okolja. Pa vendar v petih mesecih te knjige, te resolucije ni nihče prijel v roke. Nihče je ni prebral, niti nihče predlagal nikakršne razprave o teh projektih, ki so bili, mimogrede, vsi potrjeni in predlagani iz lokalnih okolij. Nihče ni predlagal nikakršne spremembe. Zanimivo. Vsi govorijo, kako je to slabo, nihče od tistih, ki to govorijo, pa ni predlagal nobenega projekta, s katerim bi ta dokument, ki je strateški razvojni dokument, popravil. Zanimivo, zanimivo. To kaže, da na tem področju nekako niso dozorele nove ideje, ni bila opravljena nikakršna razprava z lokalnimi okolji, da bi preverili, ali so ti projekti še vedno tisti, ki so za posamezna bodoča regionalna središča in posamezne regije ključni. Zanimivo. Pričakovali bi, preden se kdorkoli loti kritike in nastopi s kritiko, da najprej nekaj predlaga. Da najprej predlaga rešitev, da najprej predlaga idejo, da predlaga projekt, potem pa na osnovi te primerjave, te ocene ugotovi, ali pa predlaga ugotovitev, da prej pa le ni bilo tako dobro. Tu se soočamo z odsotnostjo vsega tega. Ni nobenih dodatnih idej, nobenih dodatnih spodbud, nobenih novih rešitev, nobenih novih predlogov, ostaja samo tista tehnika, da je treba najprej kritizirati tisto, kar je bilo storjeno v prejšnjem mandatu. Veste, ko sta se menjala - kot primer povem - stari in novi direktor, ki je prevzel posle od starega direktorja, je stari direktor izročil novemu direktorju tri pisma. Nekako takole mu je rekel: "Ko boš imel prvič težave, vzemi prvo pismo. Ko bodo težave nastopile drugič, vzemi drugo pismo, in ko bodo težave nastopile tretjič, odpri in preberi, kaj piše v tretjem pismu." In ko se je ta direktor prvič soočil s težavami, je dejansko odprl prvo pismo. In tam je lepo pisalo: "Ko bodo nastopile težave, kritiziraj svojega predhodnika." In dejansko tako je tudi storil. Ko so čez čas nastopile težave drugič, je po nasvetu svojega izkušenega predhodnika odprl drugo pismo. V njem je pisalo, predlagaj in izvedi reorganizacijo. In s tem se potem začasno spet premaknejo zadeve za nekaj časa in stvari se pač na nek drug način rešujejo. Ljudem se preusmeri pozornost. V tretjem pismu; mislim, da do tam še nismo prišli; kaj je pisalo v tretjem pismu, bi morda povedal enkrat drugič. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Lahko tudi, bomo videli, kolikokrat in kdaj se bo to poznalo. Ampak dejansko, zdaj smo tukaj, da se ukvarjamo s prvim pismom. Dejansko se v tej polovici leta ni storilo ničesar, kar ne bi bilo vezano na kritiko prejšnje vlade. Izključno samo to. Tudi tisti poslanci, ki so pri rebalansu tako veselo glasovali za znižanje evropskih sredstev, ko se je, recimo samo za področje Dolenjske, Novega Mesta, postavke so se znižale samo na dveh pozicijah za okoli 8 milijonov evrov, so bili najbolj veseli, ko so lahko ohranili postavko v proračunu v višini 50 tisoč evrov. Neverjetno, kakšno veselje je prevejalo ljudi, poslance Državnega zbora, ki so to uspeli. Neverjetno. Prej pa so bili nezadovoljni in kritizirajo prejšnjo vlado, ker je zagotovila za te projekte recimo 8 milijonov evrov. Kakšno nesorazmerje. In meni je žal, da so vse razprave v Državnem zboru dejansko usmerjene samo v kritiziranje predhodnikov. Mi kot opozicijska stranka v tem mandatu pričakujemo nove spodbude, nove ideje, nove projekte, pričakujemo, da bo Vlada prišla z rešitvami. Žal, prihajajo kritike, rešitev ni, vrstijo pa se krizni sestanki, vrstijo se krizni razgovori, vrstijo se reševanja zapletov, ustanavljajo se komisije in tako naprej. Vsi problemi pa ostajajo, ne samo ostajajo, z vsakim dnem se problemi poglabljajo. Jaz upam, da boste čim prej začeli delati. Hvala.
Želi predstavnica Vlade še besedo? Gospa državna sekretarka, izvolite.
Hvala lepa za besedo in napotke. Takole bi rekla. Še tako pogoste in še tako dolgotrajne razprave o kohezijski politiki, o črpanju kohezijskih sredstev so za nas, ki na tem področju dnevno delamo, koristne in dobrodošle. Vedno se jih udeležujemo, poslušamo in seveda tudi odgovarjamo na vprašanja, na katera je smiselno odgovarjati. Če se najprej lotim analize delovanja v prejšnjem obdobju, da ne bom govorila o vladah. Govorim o analizi stanja, črpanja in dela v prejšnjem obdobju. Naša služba je dala točne podatke, številčne podatke. Za tistimi stojimo, saj številke take, kot so, so. Vendar analize, ki smo jih delali, so nam pa pokazale nekaj drugega. Da ni vse v številkah. Marsikaj je seveda tudi v kakovosti, vrednotenju, kvaliteti in tudi v načrtovanju kot takem in realizaciji teh projektov v prihodnosti. Tu so se pa pokazale težave, ki jih popravljamo zdaj. Kar nekaj težav, med drugimi projekti, ki bi se morali po pogodbah končati v letu 2008, pa teh je nekaj sto, prenašamo jih v realizacijo v letu 2009. Se pravi, da le ni šlo vse prav gladko in ni bilo vse prav tako idealno, da bi ne bilo tudi slabih točk. To, kar hočem reči je, da se na teh slabih točkah tudi učimo. Dobre prakse bomo povzeli in smo jih. To, kar je bilo problematičnega, seveda, pa vzamemo pri svojem delu kot maksimo, kako izboljšati to delo. Eno od teh je seveda načrtovanje. Načrtovanje mora biti realno. Ne bomo več prišli v situacijo, da bomo v evropski družini tisti, ki zdaleč zdaleč najbolj stopamo v podatku, kako realno je bilo kaj načrtovano. Načrtujemo realno in to se mi zdi dobro. Če so načrti realni, so, seveda, lahko tudi projekti bliže realnosti. In to, kar si želimo, je, da bo res izvedeno tisto, kar je načrtovano in kar je konec koncev tudi kot projekt sprejeto. Naj glede Vlade rečem, kako krepko spremlja to področje. Od posebne tematske seje Vlade, pa do tega, da praktično skoraj ni seje Vlade, kjer o tej problematiki ne bi govorili. Zato, ker je tako pomembna. In posledično se tudi ogromno stvari dogaja na tem področju. Ogromno. Morda jih ne vidite zato, ker se vzpostavlja tudi sistem, ki je bil prej v nekaterih točkah morda pomanjkljiv in je zato tudi prihajalo do teh problemov, ki jih imamo zdaj, ko prenašamo projekte, ko še zdaj ne vemo, ali bodo projekti lahko izvedeni ali ne, ker je bilo marsikaj morda narejeno na hitro in brez posebnih spremljajočih navodil in seveda nadzorov in pregledov projektov, da ne bi prihajalo do takšnih odstopanj, kot je prihajalo. Kaj smo naredili na tem področju? Najprej bi rekla tako, ogromno se dela na temi poenostavitvi na tem področju. Se pravi, kako enostavneje priti do evropskih sredstev. Kako poenostaviti tako razpise, kot seveda potem tudi tisto, kar sledi pogodbi, ko se projekt začne razvijati, pa vendar še vedno v duhu tega, kar od nas zahtevata naš in tudi evropski pravni red. Ampak, te poenostavitve so kar znatne. Pa ne samo pri nas, saj vemo, da tudi Evropa počasi sprošča te birokratske, težke administrativne ovire, bi včasih rekli. In to delamo tudi mi, mislim, da uspešno. In to se bo poznalo zdaj ob prvih razpisih, ki bodo že prišli po drugačnih metodah. Kar se tiče razpisov. Gotovo, da če je razpis postavljen tako, da je prijaviteljem oziroma upravičencem na razpolago zelo kratek časovni rok da projekt prijavijo in da ga potem izpeljemo, smo se odločili, da bomo naredili najave projektov, najave razpisov, v katerih bodo zainteresirani že lahko videli, v katero smer bo treba pripravljati in kakšno dokumentacijo potrebujejo za to. Tako bo, ko bo razpis, veliko stvari lahko že pripravljenih in bodo verjetno taki projekti tudi sicer kvalitetnejši. Druga sprememba. Mi tudi ravno zaradi časa, v katerem smo, v spremembah, razmišljamo seveda tudi o spremembah znotraj operativnih programov. Morda sta poti dve. Ena je, ko znotraj OP-ja na fleksibilen način poslušamo nekatere stvari uskladiti, ne da bi bilo potrebno iti v postopek pred Evropsko komisijo. Za korenitejše spremembe, seveda, je pa tudi postopek mnogo daljši in bo organ upravljanja tisti, ki bo nadzornemu odboru predlagal, ta pa Evropski komisiji. In te operativne programe bomo spremenili prav v tej smeri, da se bomo prilagodili današnjemu času in potrebam. Tudi naša domača uredba o izvajanjih postopkov pri črpanju evropskih sredstev je ravno v tem času, v končnem usklajevanju, in bo v bistvu prinesla mnogo, ampak, res, kar mnogo izboljšav za tiste, ki po tej uredbi delajo. Kar se tiče vzpostavitve informacijskega sistema, ki je v celoti zelo povezan tudi z zahtevki za izplačilo in kasneje z zahtevki za povračilo, moram reči tako - ker je prej nekdo problematiziral to, ali res ni bilo informacijskega sistema prej. Imamo sistem ISAR, ki je začel nastajati, mislim, da 1999 leta kot informacijski sistem, ki naj bi pokrival to področje. Po letu 2004 je nekako zamrl. Nekateri moduli so se sicer po posameznih sektorjih oziroma ministrstvih delali, ampak osnovni informacijski sistem kot tak pa je stal. Stal je do aprila 2008, ko je bila sklenjena nova pogodba in se je šele začelo pripravljati to, da se ta sistem informacijski usposobi, da se ga novelira tam, kjer se ga da. Predvsem pa, da se ga prilagodi informacijskim sistemom, ki jih že imamo in ki v tej državni upravi pokrivajo finance, to sta predvsem EFERAC in pa tudi ISPA in to je velik napor in to je veliko delo. Da se lahko arhitektura tega informacijskega sistema toliko prilagodi, da jo bomo lahko uporabljali vsi, da bodo pretoki med tem sistemom in sistemom na financah nemoteni, da sploh bodo in da bodo tekli. Tu smo, praktično, ogromno rešitev že naredili. Veliko stvari že teče, nekaj jih pa še poteka. Ampak te stvari, to, kar vam hočem reči je, se rešujejo dnevno in tedensko, gremo v teh zadevah naprej, tako, da nihče ne spi. Novosti so tudi sledeče. Gremo v avanse. Avanse bodo lahko dobili upravičenci ob podpisu pogodbe, do 30%. To je zadeva, ki bo seveda mnogokomu in mnogokje olajšala koriščenje teh sredstev. Poleg avansov bomo imeli tudi možnost plačevanja nekaterih stroškov po pavšalu, recimo do 20% celotnega projekta. Koraki pri opredelitvi DDV-ja kot upravičenega stroška so narejeni. Tudi tu imamo še kar občutek, da bomo morda uspeli. Kar je pomembno, to pa imamo v načrtu v najkrajši, v najbližji prihodnosti, razvojne agencije oziroma agencije, ki jih imamo po regijah, nameravamo statusno poenotiti in jim tudi dati tisto vrednost in tiste naloge, za katere se bile sploh ustanovljene. Trenutno je prav na statusnem nivoju veliko težav, od zasebnih do javnih so te agencije. Če grem naprej, kar se tiče razpisov. Ni res, da razpisov ni. Kar nekaj razpisov teče, kar nekaj razpisov je bilo razpisanih že v recimo mandatu te vlade, če hočemo tako govoriti, vendar bi pa morda rekla, v tem letu in kar nekaj sredstev je tudi že odobrenih. Naj povem recimo samo, na kar se je nanašala pripomba, da je na operativnem programu okolja in prometa stanje popolnoma enako kot je bilo konec leta. To ni res. Ravno zdaj smo dobili odobrenih 144 milijonov in pa 40 milijonov. To je za Ljubljano za ravnanje z odpadki in pa za Škofjo Loko za obvoznico. Te stvari se premikajo. Seveda se v štirih, petih mesecih ne more premakniti vse, ampak premaknjenega je veliko. Premaknjena je tudi filozofija nas, ki tu delamo, da se poskušamo približati tako posredniškim telesom kot tudi upravičencem, da jim pomagamo. Tega bo vedno več. Mi se zavedamo, da so to zapleteni postopki, da jim predvsem nevladne organizacije verjetno res težko sledijo in tu vidimo svojo nalogo, da postopke tako pripravimo in da zagotovimo pomoč za ta dejanja. Ko sem poslušala vaše razprave, je bilo ogromno direktnih pripomb, ali direktnih nasvetov, ki jih seveda z veseljem vedno sprejemamo. Gospod Trofenik, mislim da, je govoril o političnih merilih za razdeljevanje sredstev. To, kar lahko zagotovim je, da bomo sredstva razdeljevali glede na kvaliteto projektov. In še nekaj bi rada rekla, ko smo pri projektih. To, kar se nam je zgodilo, da je bilo na stotine projektov s pogodbo že določenih, toliko in toliko se jih niti ni končalo, toliko in toliko, 275, zdaj sprejemamo oziroma jih z aneksom prenašamo v to leto. Morda je vzrok tudi v tem, da gre za zelo razdrobljene projekte. To je, mimogrede, bila tudi ena od pripomb Računskega sodišča, da bi bilo smiselno financirati oziroma razpise oblikovati tako, da bi le prišli do večjih projektov, do projektov, ki bi imeli tudi večjo dodano vrednost, seveda, morda ne zgolj v enih občinskih mejah, ampak v kakšnih povezovanjih. Tega je na nekih regionalnih nivojih že veliko in taki projekti se nesporno že zdaj kažejo kot uspešni. Mislim, da ne bi zdaj odgovarjala na vse pripombe, ki so bile dane. Glede podatkov, kakšno je bilo stanje, ki so bili zahtevani 1. 1. in kakšno je stanje 31. marca, ni res, da bi bilo vse enako. Razlike so, ne velike, vendar razlike so, premika se tako, kot sem rekla, premika se po korakih, ker drugače ne gre, ampak daleč od tega, da se nič ne bi delalo in se nič ne bi spreminjalo. Tako, da to gre. Seveda se strinjamo s tem, če hočeš dobro načrtovati planirati moraš imeti dobre izhodiščne podatke, in to je tisto kar želimo tako od teh analiz prejšnjega obdobja in razpisov, kakor tudi pričakujemo to od Isarja, to je ta informacijski sistem, ki bo pa res pokrival podatkovno ne samo čiste računovodske ali pa finančne podatke, ampak bomo dobili še kakšen podatek več, ko bo zadeva dokončno stekla. In da končam s tem. Gospa Črnugelj je govorila o administrativnih ovirah, o tem, kako težko je te razpise izpolnjevati tistim, ki tega niso vešči. Tega se zavedamo in povedala sem že za nekaj inštrumentov, s katerimi bomo prav te zagate reševali. Kajti, res je, ko enkrat uspeš na razpisu, uspeš lahko na naslednjem in naslednjem in se dostikrat pojavljajo isti upravičenci zato, ker znajo, drugi pa ne znajo. Mi bi radi naučili tudi tiste, ki to še ne znajo. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo o predlogih sklepov in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 22. 4. 2009. Prvi amandma poslanskih skupin SD, Zares, LDS in DeSUS k 1. sklepu. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem amandma poslanskih skupin SD, Zares, LDS in DeSUS k 4. sklepu. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Zato zaključujem razpravo. O amandmajih in predlogih sklepov v celoti bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj čez pol ure, ob 20 uri in 25 minut. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 20 uri in 25 minut.
Spoštovane kolegice in kolegi! Ura je 20.25, kot je napovedano, prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje svoje glasovalne naprave, in sicer mora na desni strani vložene kartice goreti oranžna lučka. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda - to je z obravnavo Problematike podfinanciranosti RTV Slovenija in kulturnih vsebin na javni RTV ter s Poročilom o delu Nadzornega sveta RTV Slovenija v letu 2008. Prehajamo na odločanje o amandmaju k predlogu sklepa. V zvezi s tem vas želim opozoriti, da amandma v celoti spreminja besedilo predlaganega sklepa. Če bo amandma sprejet, bo s tem besedilo sklepa v celoti spremenjeno, zato Državni zbor o sklepu v celoti ne bo glasoval. Odločamo o amandmajih poslanskih skupin DeSUS, LDS, SD in Zares. Proceduralno, gospod Tanko.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. V poslanski skupini smo obstruirali tudi razpravo na Odboru Državnega zbora za kulturo, šolstvo, šport in mladino. Razprava in pa zaključki, ki so bili tam predlagani in tudi sprejeti, so bili povsem v nasprotju z vsebino gradiv, ki so bila predložena na seji matičnega delovnega telesa in tudi povsem v nasprotju s tistim, kar je bilo predloženo s strani javnega zavoda Radiotelevizija Slovenija. V poslanski skupini smo zgroženi, ker se sprejemajo sklepi, ki z dejanskim stanjem nimajo nobene zveze. Ni res, da kultura izginja iz programa javne Radiotelevizije. Programi in sredstva namenjena kulturi se povečujejo, tako v nominalnem znesku, v finančnem znesku, kakor tudi v relativnem deležu v programskem času. Prav tako smo zgroženi, ker iz Državnega zbora izginja kultura. Številne razprave na delovnih telesih in to še posebej na Odboru za kulturo, šolstvo, šport in mladino so take, da kažejo na to, da si ta odbor pravzaprav ne zasluži, da ima v imenu kulturo. In ker so predlogi sklepov taki, da so predvsem podlaga za kadrovsko obračunavanje v javnem zavodu Radiotelevizije Slovenija, bomo v poslanski skupini obstruirali glasovanje, tako o amandmaju kot tudi kasneje, če amandma ne bo sprejet, ob predlogu sklepa matičnega delovnega telesa. Mnenja smo, da je treba razpravo, vsebino razprav, predloge sklepov in transparentnost predlagateljev narediti tako, da bo na ravni Državnega zbora. Kar se pa dogaja na tem odboru v tem mandatu, pa tudi v Državnem zboru, pa je daleč od tega, da bi lahko rekli, da so razprave, odnosi in ostale stvari kulturne. Napovedujemo obstrukcijo.
Hvala lepa. Obstrukcija je bila napovedana v skladu s Poslovnikom Državnega zbora. Prehajamo na glasovanje. [[Bomo počakali, da se obstrukcija formalno izpelje do konca.]] Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 49 poslank in poslancev. Za je glasovalo 43, proti nihče. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem je sprejet tudi sklep v celoti. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda - obravnava Problematike črpanja evropskih sredstev na podlagi objavljenega poročila Računskega sodišča "Sredstva Evropske unije v zaključnem računu državnega proračuna". Prehajamo na odločanje o amandmajih k predlogu sklepov. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, LDS in DeSUS k prvemu sklepu. Prosim, gospod Tanko, obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine?
Postopkovno.
Torej proceduralno, postopkovno. Prosim.
Hvala za besedo. Tudi predlog amandmajev pri tej točki je tak, da bo, ker bo najbrž sprejet, ker bo koalicija to sprejela, da bo v celoti spremenjena vsebina dveh točk, dveh predlogov sklepov matičnega delovnega telesa, ki je nedvoumno jasno ugotovilo, da so vsebine take, da dejansko stojijo in se predlogi sklepov ujemajo tudi s poročilom, ki ga je predložila Vlada Republike Slovenije za obravnavo na delovnem telesu Državnega zbora. Istočasno tudi ugotavljamo, da v tem obdobju razen neutemeljenih kritik na račun črpanja evropskih sredstev niso bili storjeni nobeni pomembni in konkretni koraki, ki bi to področje, ki ga tako kritizirate, kakorkoli pomembno izboljšalo in s čimer bi omogočil, da se tudi dejansko izboljša črpanje. Celo več, z rebalansom, ki je bil sprejet pred dobrim mesecem, se te postavke na področju črpanja evropskih sredstev dodatno zmanjšujejo. In koalicija ne predlaga nobenih, za enkrat ni predlagala še nobenih ustreznih rešitev, ki bi kakorkoli omogočale izboljšanje dela na tem področju. Pravzaprav smo celo v paradoksalni situaciji, da je nekdo, ki je sodeloval pri pripravi gradiv, razpisov in je delal v Službi za lokalno samoupravo za katero ugotavljate, da ni bila uspešna, napredoval celo v ministra za to isto področje. Skratka, situacija je paradoksalna. In, tudi tu napovedujemo obstrukcijo.
Hvala lepa. Obstrukcija je bila napovedana v skladu s Poslovnikom. Torej, odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, LDS in DeSUS k prvemu sklepu. Glasujemo. Spoštovani kolega Lukšič, proceduralno? [[...]] [[Smeh v dvorani.]] [[...]]Želite proceduralno? Kot nepovezani poslanec ne morete napovedati obstrukcije, to lahko napove samo poslanska skupina, da vas že vnaprej prehitim. Glasujemo. Prekinitev. Obrazložitev glasu, nepovezani poslanec gospod Franc Pukšič. Prosim.
Hvala lepa.
Mir v dvorani, prosim.
Jaz sicer, vam oprostim, ker ste se ob trikratnem izreku mojega priimka dvakrat zmotili. Upam, da je bila to samo pomota. Upam, da to ni v stilu ministra za visoko šolstvo. Pa vendar, pri tej točki torej ne bom glasoval iz enega razloga, in sicer - tisti in tiste, ki so delali na Ministrstvu za lokalno samoupravo prejšnja štiri leta, pa mislim, da so dobro delali, tudi ministrica, ki je pač zdaj postala ministrica, ena izmed uradnic, sama je zapisala, da je bilo v zadnjem obdobju izkoriščenih več kot 50% razpoložljivih sredstev, ampak bojazen vladne koalicije, ki pritiska očitno tudi na to ministrstvo, da ne pripravi razpisov za obdobje 2010, 2013, da bi se ta sredstva prekategorizirala, gre za preko 300 milijonov evrov za neke druge, na druga ministrstva je pa seveda skrb vzbujajoče. Zato ne bom pri tej "gloriji" sodeloval, ki je škodljiva za slovenske regije, za regionalni razvoj, temu, čemur je to namenjeno. Pravzaprav je nedopustno, da v situaciji, gospodarski situaciji takšni v, kakršni smo, ne date možnosti še tistim gospodarskim subjektom, da bi delali in obračali ter uporabili in investirali denar iz evropske skupnosti. Zato pri tej točki ne bom sodeloval.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Gospod Bogovič, prosim.
V Poslanski skupini Slovenske ljudske strank smo svoja mnenja o načinu dela in pa tudi o glavnih problemih, ki so na področju koriščenja evropskih sredstev, povedal že v razpravi. V razpravi, ki se je zopet vračala v preteklost, v kateri je tudi kar nekaj poslancev, ki dobro pozna to tematiko, zelo populistično izrabilo tudi statistične podatke. V razpravi, ki je bila namenjena in ki se je tu razvila, je se odvijalo vse v tej smeri, da ocenjujemo, da od tega Slovenija, slovenske pokrajine, slovenski programi ne bodo imeli prav nič. V današnji razpravi in pa tudi v preteklosti smo že večkrat poskušali spodbuditi predvsem pogled v prihodnost, pogled v črpanje sredstev. V tem delu, v katerem se pa v bistvu nadaljuje to, kar se je dogajalo v predvolilnem času, da se tema črpanja evropskih sredstev izkorišča za obračunavanje z nekaterimi strankami. V tem primeru je pa tudi stranka Slovenske ljudske stranke kot stranka, v kateri je bil predhodni minister, ki mislim, da je zelo veliko za to črpanje naredil. Zato smo se tudi mi odločili, da v tem glasovanju ne bomo sodelovali in prepuščamo odločanje koaliciji, da lahko danes še enkrat z užitkom naredi križ čez delo ministra, hkrati pa želim, da bo sedanja koalicija res uspešnejša in da bomo čez eno leto pri pregledu tega področja in pa črpanja teh sredstev imeli lepšo temo in da boste tudi lažje govorili o uspešnem črpanju. Želim vam res veliko sreče, predvsem Vladi pri tem delu, ki bo odigrala ključno vlogo pri našem odločanju. Veliko sreče in veliko užitkov.
Ugotavljam, da je v okviru obrazložitve glasu v bistvu proceduralno gospod Bogovič napovedal obstrukcijo Slovenske ljudske stranke, zato nadaljnje obrazložitve glasu s strani poslancev Slovenske ljudske stranke, niso več mogoče, jih ne morem dati. Torej, napovedana je obstrukcija s strani poslancev Slovenske ljudske stranke, zato tem poslancem ni več mogoče dati priložnosti, da bi obrazložili svoj glas. To je evidentno. Torej, odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, LDS in DeSUS k prvemu sklepu. Glasujemo. Navzočih je 49 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti nihče. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Gremo k četrtemu sklepu. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, LDS in DeSUS k četrtemu sklepu. Glasujemo. Navzočih je 49 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti nihče. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z odločanjem o amandmajih k predlogu sklepov. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepov v celoti. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da so sklepi sprejeti. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKO SLOVENIJE IN AVSTRIJSKO ZVEZNO VLADO O IZMENJAVI IN MEDSEBOJNEM VAROVANJU TAJNIH PODATKOV. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajam na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI MEDNARODNEGA SPORAZUMA O TROPSKEM LESU IZ LETA 2006. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA O RAZVOJU IN SODELOVANJU MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN KABINETOM MINISTROV UKRAJINE. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti nihče. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na [[...]]Prosim? Proceduralno? Prosim, gospod Anderlič, proceduralno.
Na tej seji Državnega zbora imamo zakon po nujnem postopku, ki pa dan pred zaključkom seje še ne izpolnjuje vseh pogojev, očitno ta točka, da bi jo opravil tudi zbor kljub temu, da je Državni zbor včeraj sprejel v skladu s Poslovnikom sklep, da Državni zbor nalaga delovnemu telesu, da skladno z dodelitvijo in skladno z uvrstitvijo na dnevni red seje Državnega zbora po nujnem postopku pripravi tudi poročilo oziroma se opredeli do zakona, tako kot mora matično delovno telo storiti. Do danes tega še nismo bili deležni. Tudi ne vem, vsaj sam ne, pa tudi kolegi mi pravijo, da še ni sklica seje delovnega telesa, ki bi lahko pripravilo poročilo o tej točki dnevnega reda pred zaključkom seje Državnega zbora. Predlagam, da v skladu s 73. členom, točko 3, Državni zbor odloči, da bomo potrebovali za to, da zaključimo to sejo Državnega zbora oziroma točko dnevnega reda, ki smo jo preskočili, poročilo matičnega delovnega telesa. Zato predlagam, da zbor prekine sejo Državnega zbora za toliko časa, da matično delovno telo pripravi poročilo in se zbor odloči o predlaganem poročilu oziroma gradivu, ki bo predloženo. Če ti pogoji ne bodo izpolnjeni, pa verjamem, da boste sklicali tudi sejo Kolegija in se dogovorili, kako naprej. Proceduralni predlog je zelo jasen, 73. člen, prekinitev seje do priprave poročila matičnega delovnega telesa.
Hvala lepa. Ugotavljam, da ste podali proceduralni predlog, da zbor v skladu s 73. členom, tretjim odstavkom, prekine sejo Državnega zbora do tedaj, ko bo matično delovno telo pripravilo poročilo k točki "Zakon o spremembah in dopolnitvah Kazenskega zakonika". Proceduralni predlog je vložen, o njem ni razprave niti obrazložitve glasu, zato prehajamo na odločanje o tem predlogu sklepa. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 13. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prekinjam sejo Državnega zbora. O nadaljevanju seje vas bom pravočasno obvestil. Hvala lepa.