Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje, lepo dobro jutro! Začenjam nadaljevanje 28. seje Državnega zbora. Obveščena sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Franc Jurša, Jožef Horvat do 16. ure, Gregor Židan od 15.30 do 17.30, Ferenc Horváth, Robert Polnar od 9. do 14. ure, Felice Žiža, Iva Dimic do 16. ure, Tadeja Šuštar Zalar do 17. ure, Mateja Udovč, Anja Bah Žibert, mag. Bojana Muršič do 17. ure, Samo Bevk do 14. ure, dr. Franc Trček do 17. ure, mag. Karmen Furman od 9. do 13. ure, Nada Brinovšek od 9. do 13. ure, Suzana Lep Šimenko od 9. do 13. ure, Lidija Ivanuša od 9. do 14. ure, Zmago Jelinčič Plemeniti in Dušan Šiško in Jani Ivanuša. Vse prisotne še enkrat lepo pozdravljam! Ugotavljam, da je gospod Jani Ivanuša z nami, se opravičujem, lepo pozdravljeni. Prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA – INTERPELACIJA O DELU IN ODGOVORNOSTI MINISTRA ZA NOTRANJE ZADEVE ALEŠA HOJSA. Interpelacijo je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 43 poslank in poslancev s prvopodpisanim dr. Matejem Tašner Vatovcem. Za dopolnilno obrazložitev interpelacije dajem besedo predstavniku predlagateljev dr. Mateju Tašner Vatovcu.
Najlepša hvala, podpredsednica. Lep pozdrav vsem! Spoštovani minister! Gospod Aleš Hojs je po našem prepričanju utelešenje vsega, kar je narobe s trenutno vlado. To se karakterizira predvsem s tem, da ta vlada – in to kaže tudi delovanje ministra Hojsa – vlada na silo, se pravi, kakor le more in s silo, kar smo videli večkrat, predvsem na različnih protestih v tej državi. To, da vlada na silo ta vlada, je eden od glavnih razlogov, zakaj ima v javnosti tako nizko zaupanje, zakaj v javnosti vlada takšna zmeda in zakaj si velika večina ljudi želi predčasnih volitev in zamenjavo oblasti. Ena glavnih točk, ki jo predlagatelji v interpelaciji očitamo ministru za notranje zadeve, je ustvarjanje nekakšnih izrednih razmer v državi z ravnanjem tako Vlade kot njenih ministrov. Ena glavnih točk pri tej zadevi je tako imenovane vladanje z odloki. Videli smo, da je tudi Ministrstvo za notranje zadeve večkrat v času epidemije pripravilo odloke, s katerimi se je omejevalo javno življenje, predvsem pravico gibanja, kar je povzročilo nemalo slabe volje v javnosti, predvsem pa je na Ustavnem sodišču marsikateri od teh odlokov padel oziroma bil prepoznan kot protiustaven. Zakaj Vlada vlada z odloki, ker bi za omejevanje epidemije zelo verjetno v tem državnem zboru težko dobila večino, ki bi zakone za omejevanje epidemije, seveda s takšnimi rešitvami, kot jih Vlada predlaga, zelo težko peljala skozi, ker imamo manjšinsko koalicijo, ki ima sicer nekaj podpornikov v tem državnem zboru, ki včasih pomagajo priti do večine, je pa to seveda v časih, ko je potrebno sprejemati ustrezne in seveda tudi včasih zahtevne zakonske predloge, premalo za to, da bi bil takšen postopek, ki je sicer običajen v večini držav, uspešen. Zato se je ta vlada odločila vladati z odloki. Takšno vladanje z odloki pa ne samo, da kaže šibkost neke vlade, kaže na to, še enkrat, da Vlada vlada na silo. Se pravi, ko ne zmore preko Državnega zbora izpeljati stvari na nek regularen način, se posluži najbolj nedemokratičnega načina vladanja, ki si ga lahko zamislimo, to je pač, da se kar na Vladi z odloki sprejema odločitve. Dalje ministru očitamo prekomerno uporabo represivnih sredstev in policijsko nasilje v protestih v Ljubljani. Seveda gre za proteste, ki so se odvili 5. oktobra, ene večjih, sicer ne največjih protestov v zadnjem času v Ljubljani, ko je policija še sredi belega dne, brez da bi se dejansko začele hujše kršitve javnega reda in miru, uporabila prekomerna pooblastila in policijska sredstva. Še enkrat spomnimo, da se je takrat v središču Ljubljane začelo uporabljati vodni top, začelo uporabljati plinska sredstva in seveda na tak način močno ogrozilo javni red in mir ravno s strani policije. Mi smo videli, kako je policija zaplinila središče Ljubljane, videli smo zaplinjena igrišča, otroška igrišča, videli smo prizore, ko so starejši občani, ki so odhajali, recimo, iz nakupov po središču mesta z robci pred nosom in usti in bežali pred temi plinskimi sredstvi. V tistem trenutku, kot je bilo jasno razvidno iz poteka dogajanja, ni bilo nobenih resnih incidentov s strani protestnikov. Pa tu naj še enkrat poudarim, da seveda ne zagovarjamo v nobenem primeru nasilja na protestih, ampak se je policija, očitno po ukazu politike, odločila, da bo tokrat, ker je bilo tudi seveda na Brdu srečanje predstavnikov Evropske unije, nad protestnike šla s silo, z nekim jasnim sporočilom, da se takšne stvari v Sloveniji ne bodo dogajale. Ker se minister pa tudi odgovorni v policiji, govorimo o generalnem direktorju in ostalih državnih sekretarjih na notranjem ministrstvu, izgovarjajo, da je šlo za izredno pomemben in seveda varnostno tvegan dogodek, je bila uporaba te sile ustrezna. Mislim, da je to potrebno zavreči. To, kar se je dogajalo, je bil izključno odraz neke sile, neko kazanje moči in seveda neko opozorilo, kaj se bo dogajalo s protestniki v tej državi. Naj spomnim na tem mestu, da smo v tem času, tudi v času epidemije, bili priča številčnejšim protestom, kjer je bilo prisotnih več ljudi, prav tako so bile na teh protestih ovirane prometnice, v bistvu tudi večje vpadnice, pa takšnega nasilja nismo videli. Tako da je lahko zaključek samo ta, da je minister Hojs, in seveda ljudje povezani z njim, z vplivom na policijo želel pokazati svojo moč in dati jasno sporočilo ljudem v tej državi, da protesti več niso dovoljeni. Videli smo podobne prakse že od začetka epidemije, ko so ljudje dobivali globe že samo zaradi tega, ker so postavljali papirnata stopala po javnih površinah v Ljubljani, in zato, ker so protestirali ali pa celo kolesarili. Pod ministrom Hojsom so pač protesti postali nezakoniti, prepovedni. In vsakdo, ki si zamisli, da bi izrazil neko nasprotno stališče oziroma neko kritiko vlade, je nekdo, ki ga je potrebno oglobit, če je potrebno, tudi za nazaj. Ti dogodki s protesta 5. oktobra pa tudi sicer kažejo še na eno stvar, ki jo očitamo predlagatelji ministru Hojsu, in to je politizacija in militarizacija policije. Odkar imamo to vlado in tega ministra, se je seveda močno zaostrilo tudi nekatera področja zakonodaje na tem področju in podelilo dodatna pooblastila policiji, seveda tudi dodatna oprema in dodatna sredstva, s katero se v bistvu krepi vloga policije kot nekega res represivnega aparata države. Način, na katerega ta minister in generalni direktor policije instrumentalizirata policijo in jo uporabljata predvsem na protestih za zastraševanje ljudi in kot nek odvračalni učinek pred svobodnim izražanjem mnenj, je nekaj, kar poznamo predvsem v avtokratskih državah, kjer se pač ob protestih aktivira policijo, zato da seveda ne samo razžene množice, ampak da tem množicam da tudi jasno vedeti, da je protest nezaželen, predvsem pa lahko tudi zelo nevaren. Podobno vidimo pri nas, kjer se v bistvu s takšno militarizacijo in politizacijo policije dela škodo nekim osnovnim temeljem demokracije, predvsem pa tudi policiji sami. Verjetno ga ni bilo ministra v tej državi, ki bi uspel poenotit dva policijska sindikata, ki sta načeloma na dveh bregovih, ki bi uspel poenotit številne zaposlene v policiji proti sebi. Če je verjetno kateri od ministrov v tej državi, ki je naredil toliko negativnega za odnos policistov do ministrstva in do vodstva policije, je to gospod Aleš Hojs. Videli smo številne odzive s strani zaposlenih v policiji na to, kaj se dogaja, govorimo o kadrovanju, tudi nezakonitih kadrovanjih v policiji, in menjava, popravljanjem zakonodaje na takšen način, da bi lahko generalni direktor policije, ki je seveda nastavljen s strani ministra za notranje zadeve, zamenjal vse šefe policije v državi in tako naprej. In jasno je to sprožilo nek resen odpor v policiji. Sami policisti pravijo, da tako nizkega stanja v službi ni bilo še nikoli. V bistvu je ena tistih ključnih točk, kjer se kaže, kako je gospod Aleš Hojs simptom delovanja te vlade, kako je s svojo držo kot nek mali janša pripravljen narediti vse, da si podredi policijo. In to je verjetno eden od glavnih ciljev, ki ga ta vlada ima. Mislim, da smo to že dodobra spoznali, da si želijo podrediti vsak podsistem. In policija seveda pri tem ne more biti izključena. Vse menjave vodilnih ljudi v policiji so bile premišljene. Spomnite se na začetku mandatne dobe te vlade številnih menjav na čelu Nacionalnega preiskovalnega urada, dokler nismo prišli do trenutne direktorice NPU, ki je tako usposobljena, da je v svoji kriminalistični karieri napisala več kot nič kazenskih ovadb in ki je seveda v tesnih razmerjih oziroma tesnih poznanstvih z gospodom Rokom Snežičem. Takšne situacije, ko pride na vrh krovnega preiskovalnega organa v državi nekdo, ki je povezan z ljudmi, ki so pomagali pri spornih poslih financiranja tako stranke SDS kot pa seveda tudi Nove24, katere direktor je, preden je postal minister, bil gospod Aleš Hojs, so znaki, da bi morali vsi alarmi v tej državi zazvoniti. Jasno je, da podrejanje policije ni samo nadzor nad policijo ali pa instrumentalizacijo policije za izvajanje nekega nasilja, predvsem pomembnejša je pri tem, da lahko seveda vpliva in nadzira to, kaj se in na kakšen način se preiskuje. Zato smo videli revizije določenih postopkov in ponovno preverjanja postopkov, ki so tekli ali pa so bili zaključeni. Zato smo videli, kako se v bistvu lahko tudi pomaga svojim prijateljem. Spomnimo se, da je Nova24, se pravi projekt gospoda Hojsa, ko so na kriminalistični policiji pripravljali preiskavi zoper ministra za gospodarstvo Počivalška, so na Novi24 en dan, preden bi se te preiskave zgodile, objavili napoved in podatke o teh preiskavah. To seveda ne more biti slučaj, tako kot ne more biti slučaj, da je imel minister za gospodarstvo navodila, kako ravnati v primeru, če pride do hišne preiskave. To vse kaže, da je podrejanje policije zelo jasen znak tega, da je pač SDS dobesedno ugrabila državo, ugrabila državo na tak način, da lahko pelje dalje svoje rabote. Ministru Hojsu v zadnji sedmi točki očitamo tudi sum storitve kaznivega dejanja oziroma opustitev dolžnega ravnanja pri tem, ko ni prijavil kaznivega dejanja. Govorim seveda o aferi Vizjak. Ko je prvi posnetek prišel v javnost, je seveda nemudoma tvitnil, kako je vedel za ta posnetek in da gre seveda za nek napad na stranko SDS. Tu poudarjamo, če bi seveda vedel za ta posnetek, bi kot minister za notranje zadeve moral odreagirati, če ne drugače, na tak način, da bi ga skušal pridobit in da se to stvar razišče in morda seveda tudi naznaniti to ustreznim organom. Ključno pri tej zgodi je, da je v bistvu ta en tvit pokazal bistvo te domačijske politike. Seveda je gospod Vizjak ne samo ministrski, ampak tudi strankarski kolega gospoda Hojsa. Že večkrat smo videli, da seveda vrana vrani ne izkljuje oči. Kot zadnjo točko bom izpostavil še podcenjujoč in ponižujoč odnos do splošne javnosti, predvsem tiste, ki je kritična do dela ministrstva in do dela vlade kot take. Gotovo se lahko vsi strinjamo, da je gospod Hojs eden od članov ministrskega zbora z najbolj žveplenim jezikom na Twitterju pa tudi v živo, eden tistih, ki ne špara slabih in grdih besed čez neodvisne institucije, kot so Informacijski pooblaščenec, Ustavno sodišče in seveda vsi ostali, ki kritično gledajo na delovanje ministrstva pod njegovo taktirko in na delovanje vlade kot take. Ta nizek nivo komunikacije ni ključen problem, ni glavni problem ministra Hojsa, kaže pa, na kakšno mero samozavesti deluje ta vlada, čeprav z nizko podporo v javnosti, čeprav s številno kritiko, jih nič ne bo ustavilo pri tem, da seveda vsakič zaničujejo vsakogar, ki misli drugače, kar je v bistvu stalnica stranke SDS že, odkar jih poznamo. V zaključku naj še enkrat poudarim, da način, na katerega minister Hojs deluje, s podrejanjem, vplivanjem in seveda zaničevanjem vseh drugače mislečih, ni neka stvar, nad katero bi se morali zgražati, ampak je neka stvar, nad katero bi morali biti predvsem zaskrbljeni. Kaže na nek zelo specifičen in tudi nevaren pogled na stvari. Kaže na to, kako razume državo, kako razume resor, ki ga upravlja − zgolj kot sredstvo za to, da dosega lastne cilje. In ko damo v enačbo človeka, ki je preko financiranja iz tujine, recimo neke medijske hiše Nove24, posredno tudi financiral kampanje stranke SDS in s tem izigraval zakonodajo, nekaj, kar je lahko seveda zelo nevarno. Na tej točki smo, ko moramo seveda zdržati še štiri mesece do novih volitev, ampak predvsem preprečiti, da bi do teh novih volitev nastajala še dodatna in večja nepopravljiva škoda. Predlagatelji seveda predlagamo, da ta zbor razreši ministra za notranje zadeve in reče ne slabim praksam, kot so podrejanje samostojnih organov, vplivanje na delovanje preiskovalnih organov, kot so Policija, Kriminalistična policija, Nacionalni preiskovalni urad, in da se v bistvu preneha s tem domačijskim odnosom do vsega, kar bi moralo biti javno in skupno.
Hvala lepa. Odgovor ministra za notranje zadeve na interpelacijo ste prejeli 19. novembra. Besedo sedaj dajem gospodu ministru za notranje zadeve Alešu Hojsu, da obrazloži pisni odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovane poslanke in poslanci! Najlepša hvala za možnost, da tudi sam ustno odgovorim na interpelacijo. Najprej bi se seveda rad zahvalil vodstvu Državnega zbora, ki je omogočilo, da lahko to naredim danes in ne v prejšnjem tednu, ko smo imeli še obveznosti, vezane na predsedovanje. Enako se moram seveda v uvodu zahvaliti gospodu Vatovcu za njegovo korektno predstavitev. Ta njegova predstavitev je bila čisto kaj drugega ali pa povsem na drugem nivoju kot tista pred letom. Če se spomnite, sem se moral že pred letom tukaj v uvodu braniti, da nisem fašist, nacist in tako naprej. In tako, kot sem povedal lani, me je prvi iz te države podil Milošević, kasneje v lanskem letu gospod Nemec, tokrat me gospod Vatovec ni, tako da še enkrat hvala. Edini, ki me še iz te države podi trenutno, kar je seveda napredek, je politično nastavljen direktor, ki mu je pretekel mandat in ki na žalost več ne bo zaslužili 25 tisoč evrov na mesec. Ampak to so pač direktorji, nastavljeni s strani politične levice. Če se osredotočim na samo interpelacijo, moram seveda začeti s tem, da odkar sem v interpelaciji sami v odgovoru povedal, sam ocenjujem, da so očitki, ki so mi v interpelaciji namenjeni, bistveno preširoki. Torej 110. člen Ustave v povezavi s 114. členom Ustave jasno definira, kakšne so odgovornosti ministra in kakšne so odgovornosti vlade. Kar nekaj teh očitkov, napisanih v interpelaciji, seveda daleč presega moje pristojnosti, zato bi lahko bili očitki, ki so bili vsaj deloma v tej interpelaciji navedeni, lahko zgolj predmet ustavne obtožbe ne pa interpelacije. Ampak ne glede na to bom poskušal v tistih delih, ki so, kot rečeno, preširoki za interpelacijo, vendarle odgovoriti. Najprej bi rad, da tudi slovenska javnost ve, kaj je ta vlada glede na tiste prve očitke, ki so bili tukaj nekako izneseni, torej vladanje z odloki, s temi odloki delala. Torej prva, ki je z uveljavljanjem odlokov začela, je bila prejšnja Šarčeva vlada. Torej ne vem sicer, zakaj zdaj tega ni [na projekciji], ampak konec marca prejšnjega leta sta bila prva dva odloka, ki jih je sprejela Šarčeva vlada, odloka, ki jih je podpisal zgolj minister za zdravje. S tem se je nekako začelo vladanje z odloki, pri čemer je naša vlada odločila drugače [[…]]Ali bo to delovalo?
Gospod minister, je na stranskih.
A samo na strani, v redu, potem moram jaz tukaj gledati. Hvala. Torej, zatem pa se je naša vlada odločila, da bo to upravljanje ali pa ukrepanje v času epidemije spravila na višji nivo, torej da bo odločanje širše, in se je odločila, da bomo te odloke sprejemali na nivoju Vlade, torej nič več zgolj minister za zdravje ali samo minister za zdravje, ampak je vsak posamezni minister predlagal, potem pa je seveda Vlada to sprejela. Ali je to zakonito ali ni zakonito, je povedalo Ustavno sodišče. Povedalo je, da je potrebno nekatere stvari uveljaviti z zakonom in ne zgolj z odloki, in seveda je jasno, da je ali pa, da bo, ko boste tukaj v spoštovanem Državnem zboru premogli toliko modrosti in sprejeti ustrezen zakon o nalezljivih boleznih, to lahko Vlada tudi počela. Dokler pa tega Vlada ne more, ker pač novega zakona ni, bomo še naprej izdajali odloke. Moram tukaj jasno povedati, da mi niti za enega, ki sem ga sam predlagal, ni žal. Ta vlada se je vedno postavila na stališče, da je bolj pomembna vsebina kot pa neka pravna formalnost. Nenazadnje, če spremljate odločitve Ustavnega sodišča, boste lahko videli, da pravzaprav nikjer niso vsebinsko stvari razveljavljali, ampak zgolj so govorili o tem, kako so vse svari sicer potrebne, ampak da bi morale biti zapisane v zakonu. Da ne bo dileme, kako je to potekalo po Evropi, imate tukaj zemljevid, na katerem se jasno vidi, da so v nekaterih državah, kako naj rečemo temu, jedrnih državah ali kako ste že govorili o teh državah, torej Franciji, Italiji in tako naprej, med epidemijo obvladovali z odloki, v nekaterih pa z kombinacijo obeh, torej z zakoni in z odloki, to sta bili predvsem Nemčija in deloma Avstrija. Vsi pa so seveda strmeli k temu, da kar v največji meri omejijo število žrtev covida. Moram reči, da sem prepričan, da smo z ukrepi, ki smo jih kot vlada sprejemali, število žrtev zmanjšali za stotine in stotine. In če bi se moral še enkrat odločiti, bi se seveda ravno tako odločil, da bi sprejel odlok, ne pa tako, kot je pravzaprav to počela opozicija − vseskozi rušila napore vlade, minirala vse, kar je Vlada predlagala, tudi za ceno žrtev, tudi za ceno tega, da je danes v bolnici veliko število ljudi, in tudi za ceno tega, da so mnogi, na žalost, morali zaradi njihove pozicije tudi umreti. Najprej moram seveda povedati, da je to, kar se očita v interpelaciji, češ da so ljudje zmedeni, pa da ne vedo, kako in kaj je veljalo, posledica odločitve Ustavnega sodišča. Torej prvi odliki, ki smo jih v Vladi sprejeli, so bili odloki, ki so veljali toliko časa, dokler se zadeve ne spremenijo ali pa, da Vlada ne odloči drugače, pa je Ustavno sodišče menilo drugače, zapovedalo nam je, da je treba vsak teden preverjati, ali odlok še velja, in vsak teden spisati novega. Torej tega nikjer v evropski praksi ni bilo. Ampak glede na to, da, kot sem povedal, spoštujemo mnenje Ustavnega sodišča oziroma njihove odločitve, smo to tudi počeli. Seveda je to za ljudi naporno, to je jasno, vsak teden prebirati Uradni list, ker spletne strani, kot je Ustavno sodišče povedalo, niso verodostojne, morate pogledati Uradni list, šele tam lahko ugotovite, ali je nekaj res ali ni. Ampak ne glede na to je to Vlada počela, ker, kot rečeno, je tako naložilo Ustavno sodišče. Zdaj pa pojdimo pravzaprav še malo k vsebini teh odlokov. Gospod Vatovec je v uvodu povedal, da so bili nekateri odloki s pristojnosti MNZ na Vlado predlagani tudi z moje strani. Drži. To so bili posebej tisti odloki oziroma ne posebej tisti, ampak zgolj tisti odloki, ki so nekako omejevali gibanje ljudi v času epidemije, in pa odloki, ki so urejali možnost prestopanja, torej vstopa in izstopa, državne meje. Zanimivo je, da je odlok, ki je v najbolj ključni meri omejil gibanje državljanov, to je tisti odlok iz lanskega leta, ki je pravzaprav omejil tudi možnost gibanja preko občin, da je za tisti odlok Ustavno sodišče ugotovilo, da je skladen z ustavo. Torej nič ni bilo narobe s tem odlokom. To je odločba Ustavnega sodišča U1-83/20 z dne 17. 8. 2020. Torej ta odlok ni v neskladju z ustavo. Zakaj smo se takrat odločili za tak, relativno oster ukrep? Ta ukrep je bil v celoti gledano izjemno pravilen. Takrat cepiv ni bilo, ljudje niso imeli možnosti tega, da bi se na kakršenkoli drugi način zaščitili. Seveda je bil edini ukrep v boju zoper ta virus omenitev druženja, omejitev zbiranja, k čemur v veliki meri prispeva tudi omejitev gibanja. Zakaj se je Ustavno sodišče šele 10. 5. 2021, torej skoraj leto dni potem, s svojo odločbo UV97/20 odločilo in razveljavilo drugo in tretjo točko 39. člena ZNB, tega jaz ne vem. Če je najprej povedalo, da je odlok skladen z ustavo, je skoraj leto dni potem povedalo, da je potrebno drugo in tretjo točko 39. člena ZNB popraviti. V tem primeru seveda ni podalo nikakršne naloge Vladi, ampak jo je podalo vam, spoštovani poslanci in poslanke. Torej dalo je rok dva meseca, da se ta ZNB ustrezno popravi. Zakaj je to po letu dni, jaz ne vem. Kot rečeno, se ponavljam, lahko pa, to pa seveda je sklepanje ali pa moje vprašanje, mogoče pa je Ustavno sodišče po dovolj dolgem času ali pa po tem času ugotovilo, da je pač potrebno politično pomagati razbiti, nesposobni in destruktivni opoziciji pri njenem boju, da se ponovno dokoplje na oblast. Torej, ne glede na to, naloge Državni zbor na žalost ni opravil. Kot veste, je Vlada zakon predložila Državnemu zboru, tudi koalicija je imela resno namero, da ta zakon sprejme, ampak je zaradi opoziciji, ki jo pač v Državnem zboru imamo, torej tistih 43 poslancev, ki so se tudi podpisali pod mojo interpelacijo, ocenilo, da imajo rajši več žrtev kot pa to, da ustrezno uredimo zakonodajo in s tem na nek način tudi ustrezno legaliziramo poti za sprejemanje odlokov. Torej ta zakon še zmeraj ni sprejet. Jaz sem tudi že večkrat povedal rešitev. Kot veste, ima pristojnost sprejemanja zakonodaje v primeru tako imenovane neposlušnosti Državnega zbora Ustavno sodišče samo, torej Ustavno sodišče glede na to, da so se večkrat izkazali kot izjemno pronicljivi epidemiologi, izjemno natančno so vedeli, kaj je potrebno v tej epidemiološki situacijo narediti, bi lahko ali pa bi danes že moralo samo sprejeti zakon, tako kot ga je v primeru ustanovitve ene od slovenskih občin. Zakaj tega Ustavno sodišče ne naredi, ne vem. Morda je še zmeraj na mestu tisto vprašanje, ki sem ga navedel prej, torej ali je morda potrebno pomagati levici, ki nekako, kot sem rekel, ruši vse, kar je ta vlada pripravila. Kar se tiče nasilnih protestov in tega, kar je bilo v interpelaciji večkrat navedeno na več mestih, zato bom vse skupaj združil. Gre za aktivacijo 9. člena Zakona o nalogah in pooblastilih policije. Kar se tiče pravnega vidika, je nesporno, da je vlada to možnost aktivacije tega člena imela. Nesporno dejstvo je, da so se varnostne ocene, ki jih je naredila policija v času pred zasedanjem 5. in 6. oktobra, torej pred zasedanjem vrha Evropske unije, izrazito osredotočile na to, kar je bilo lahko videti v dveh primerih nasilnih demonstracij v predhodnem času, torej v 14 dneh oziroma tednu pred tem. To je, recimo, eden od pozivov gospoda Stevanovića, mislim, da se piše Stevanović, kjer je pozival na nasilje. Zasedite ulice, parkirajte avte, kjer hočete, Petrol je naš, ulice so naše in tako naprej. Policija je izdelala varnostno oceno, kjer je ocenila, da je potrebo ustrezno, na visokem nivoju zavarovati ta velik dogodek. Nenazadnje je treba povedati tudi, da se je takrat ugotavljalo, da so mnogi tistih, ki so v preteklosti že spodbujali nasilje, od Anisa Ličine, potem je tisti reper, kako se že piše, Zlato Čordić, tudi v tistem tednu pozivali, naj se ljudje teh nasilnih demonstracij udeležijo, teden dni pred tem ali 14 dni pred tem so granitne kocke letele tudi skozi okna tega spoštovanega Državnega zbora. Policija je torej ocenila, da je potrebno ustrezno zavarovati ta vrh in tako, kot je zakonodaja dopuščal, sem sam predlagal, da se za relativno kratek čas, torej za obdobje dveh dni, 5. in 6. oktobra, omeji gibanje na področju dela Ljubljane, Bleda in Predoselj pri Kranju. Za razliko od prejšnje zakonodaje ta zakonodaja omogoča tudi pravno varstvo na tako odločitev. Prejšnja zakonodaja tega ni omogočala, ta zakonodaja to omogoča. Morda zgolj za primerjavo, prvič je bil tak ukrep v sprejet, v veljavi daljnega leta 1989, ko je takratni notranji minister Ertl podobno dikcijo uporabil za omejitev oziroma za jasen signal tistim, ki so želeli tam na Trgu Republike protestirati zoper samostojno Slovenijo. Takrat, veste, se je ta člen zakona uveljavil in policija je svoje delo takrat opravila v enaki meri dobro kot tudi tokrat, z eno veliko razliko, da je tokrat dejansko prišlo do incidentov, nasilja in tako naprej, takrat Policija takega dela ni imela, ker so v glavnem veliko delo pri tistem napovedanem mitingu opravili že slovenski železničarji, ki vseh tistih, ki so želeli priti v Ljubljano, enostavno niso zvozili do tega mesta. Glede na to, da sem povedal, da je na ta zakon oziroma na ta člen možno pravno varstvo, je treba jasno povedati, da nihče – torej, sam nimam podatka, morda se bo kdo našel – kljub temu da je rok že zdavnaj mimo, nihče tega pravnega varstva ni uveljavljal. Torej se nihče v državi očitno ni počutil prizadetega, da bi to odločitev izpodbijal. Možnost bi bila izpodbijati to na pristojnem sodišču, ampak tega ni storil nihče, zato sem še zmeraj prepričan, da je bila ta odločitev pravilna. Na tem slajdu [[pokaže zboru]] imamo predstavljen Zakon o nalogah in pooblastilih policije. Dva od avtorjev tega zakona oziroma komentarjev tega zakona sta danes ključna prišepetovalca tranzicijske levice, torej stranke LMŠ pa morda še koga, gospa Tatjana Bobnar, ki je še zmeraj zaposlena v Policiji, in gospod Miroslav Žaberl. In oba oziroma tisti, ki so ta priročnik napisali oziroma komentar, sta obširno pojasnila, kako je s pravnimi vidiki tega člena zakona, kako je z varovanjem pravic v primeru uveljavitve tega zakona, in jasno nakazala, da ni nikakršnega dvoma, da je taka ureditev dopustna in možna. Glede na to, da se takrat, če se spomnite, gospod župan Janković niti z besedo ni oglasil pa, recimo, pozval, naj ljudje ne protestirajo ali pa naj ne razbijajo in tako naprej, je bilo seveda jasno, da ja policija morala sprejeti te ukrepe, ki so omejevali tudi gibanje. Nihče od policije nikoli ni vnaprej dobil kakršnegakoli navodila o uporabi kateregakoli sredstva. Ta navodila je vedno dajal neposredni vodja same operativne akcije, torej človek, ki je bil zadolžen za to akcijo v operativno-komunikacijskem centru. In seveda je jasno, da potem, ko se je nakazovalo oziroma že skoraj videlo, da bo ta protest zopet zašel v neko nasilje − začelo se je z obkolitvijo enega od protokolarnih vozil enega od državnikov, ki so bili na poti na Brdo −, je policija oziroma njen vodja oziroma vodja operativnega štaba izdal ustrezne ukaze in policija je, kot rečeno, po moji oceni zadevo izpeljala izjemno dobro, profesionalno. Nenazadnje moram povedati – tako kot sem že večkrat povedal tudi to, kar je gospod Vatovec povedal na začetku −, da sem policistom za izjemno dobro akcijo čestital, da pa ni ostalo zgolj pri čestitkah, sem vse policiste, ki so v tisti akciji takrat sodelovali, tudi ustrezno finančno nagradil, kar mi dopušča zakon. Če se sprehodimo naprej skozi interpelacijo, moram seveda povedati, da je ena od bistvenih stvari, ki je bila tudi danes večkrat omenjena, politizacija policije. Sam se s politizacijo policije nikoli nisem ukvarjal. Gospod Vatovec je povedal, da sem združil oba sindikata. Torej očitno on ve, da sta ta dva sindikata na različnih bregovih. Ne vem sicer kako, ali politično misli ali kako, tega sam ne vem. Sam sem se vedno ukvarjal s tem, da bi policisti imeli čim boljše plače, čim boljšo opremo, da bi bili za svoje delo ustrezno nagrajeni. In moram reči, da mi je v veliki meri to uspelo. S sprejetjem novega zakona bodo z mesecem januarjem policisti dobili višje plače, za razliko od prej bodo večje višine tega dviga deležni tisti z najnižjimi plačami in manjše višine dviga tisti, ki že tako ali tako imajo visoke plače. Če pa je kdo v tej državi hotel politizirati policijo, pa sta to gotovo stranki LMŠ in SD, prva s sliko, ki jo tule prikazujem. V času mandata LMŠ si je predsednik Vlade, gospod Marjan Šarec, dovolil nekaj, kar si po moje nihče v tej državi še ni dovolil. Prišel je celo na volilni kongres sindikata. Si predstavljate? Tu se sicer malo slabše vidi, ampak če bi bolj natančno pogledali, bi videli, da imajo na slajdu napisane rezultate volitev. Torej je sodeloval na volilnem kongresu enega od sindikatov. Seveda je bil zraven tudi takratni policijski oziroma notranji minister gospod Poklukar. Zdaj za gospoda Poklukarja ne vem, ali je bil prvi notranji minister ali ne, ki je bil na takih sindikalnih feštah oziroma kongresih, vsekakor pa je bil gospod Marjan Šarec prvi, ki si je kaj takega dovolil. Kar se tiče sindikata, je treba seveda tukaj uvodoma povedati, to bom seveda danes imel najbrž priložnost še večkrat potrditi, je seveda zelo težko braniti oziroma se je težko zagovarjati zoper medijske spine, ki jih nekako sproducirajo bilteni tranzicijske levice, tukaj imam seveda posebej v mislih Mladino in pa Necenzurirano, ko mesece in mesece govorijo, da sem policistom govoril, da so lenuhi ali pa mevže, seveda se je težko tega braniti glede na to, da to laž iz dneva v dan ponavljajo. Zato bom tukaj še enkrat jasno povedal. Da so lenuhi, sem povedal sindikalnim vodjam, in da naj začnejo delat, in to seveda mislim še danes, bom tudi povedal, zakaj. Da so pa mevže, sem pa ravno tako povedal sindikalnim vodjam, ker na podlagi sestanka, ki smo ga imeli, niso bili pripravljeni pozvati policistov k temu, da se cepijo, niso. Raje so vlagali ustavne pritožbe, raje so videli, da imamo bolnice polne, da imamo več mrtvih, namesto da bi z enostavnim pozivom rekli, pojdite se cepit vsi tisti, ki delate v teh javnih službah. In poglejte, tudi odločitev, ki jo je Ustavno sodišče v tej zvezi sprejelo, lahko nekako generiram na tisto, kar sem že povedal. Ustavno sodišče ni povedalo, da je vsebinsko kaj narobe, če bi se vlada odločila oziroma v tem primeru vi Državni zbor, da bi vsi tisti, ki so zaposleni v policiji, morali biti cepljeni oziroma bi bili preboleli. Ne, povedala je, da je to povsem okej, samo da je to potrebno sprejeti z zakonom. Kako pa je z zakonom, sem pa seveda povedal že v začetku te svoje predstavitve. Glede na to, da sem pač ta očitek tem sindikalnim vodjam dal, je treba seveda še morda malo bolj pojasniti zadevo. Potem seveda, ko se je vsul plaz obtožb na mojo izjavo, sem se pa še malo bolj poglobil v njihovo delo. Kaj me je spodbudilo k temu, da sem jim očital nedelo? Spodbudilo me je to, ko so takrat, če se spomnite, ko ste tukaj poslanci zapuščali Državni zbor, v tem primeru pa vsi, ne zgolj desni ali pa levi, ampak pravzaprav so, kot vem, so grozili vsem. Policijski sindikat je dal izjavo, da je za to, da poslanci niso bili ustrezno zaščiteni, krivo policijsko vodstvo. Si lahko zamislite? Policijsko vodstvo je krivo za to, da operativni policist na terenu ni odreagiral. Potem sem šel pa pogledat, koliko ti naši sindikalisti pravzaprav policijskega dela opravijo. In boste presenečeni, nič, policijski sindikalisti ne delajo policijskega dela nič. Potem sem šel pa pogledat kolektivno pogodbo. In v kolektivni pogodbi piše, da imajo policijski sindikalisti možnost, da opravijo sindikalnega dela več kot 50 %, torej več kot 50 % je tudi 51 %. Ampak glej ga zlomka, ti gospodje že leta ne počnejo nič drugega, kot opravljajo sindikalno delo. In vi veste, na čigav račun? Na naš račun, da račun davkoplačevalcev. To sem gospe Sukič že zadnjič odgovoril. Imamo enega izjemno znanega sindikalista v tej državi, gospoda Štruklja, ki ravno tako ne dela nič drugega, kot da se ukvarja s sindikalizmom, ampak dobro, tam ga plačujejo sindikati sami. In tudi jaz nimam nič proti, da delajo sindikalno delo v celoti plačano, ampak naj ga plačujejo sami. Z eno veliko razliko, da po moji oceni policisti 100-odstotnega sindikalnega dela znotraj policije ne morejo opravljati, kajti v tem primeru, kar na žalost ti ljudje že leta ne počno, ne opravijo ne streljanja, ne opravijo usposabljanja in tega ne počno. Torej niso več, če rečem po domače, fit za to, da bi ustrezno opravljali policijska pooblastila. In glej ga zlomka, v preteklem tednu sem že dobil na mizo pismo obeh sindikatov, ki pa kar naenkrat pravijo, da bi bila pa [[…]]Ne, drugače, najprej sem dobil pismo, kjer so našteli, mislim, da vsak od sindikatov po 12, 13 policistov, pod narekovaji seveda, ki bi 100-odstotno opravljali zgolj sindikalno delo. Ko sem to tukaj v tem zboru javno objavil oziroma javno odgovoril na poslansko vprašanje, sem pred dvema dnevoma dobil njihovo pismo, kjer pa kar naenkrat niso več za to, da bi 100-odstotno opravljali to delo − očitno so ugotovili, da to res ne gre, da bodo pač morali tudi malo migati, se malo usposabljati pa streljati in tako naprej −, da zdaj bi pa oni to opravljali zgolj še 85-odstotno. Sam bom v naslednjih dneh, če bom seveda na tem mestu ostal, predlagal aneks h kolektivni pogodbi. Verjamem, da se bomo lahko uspešno dogovorili. In več ali manj bo postalo jasno, da vse to, kar so gospodje sindikalisti v tem letu in pol počeli, bilo nezakonito. Predvsem pa so seveda vsi tisti, ki so kljub temu, da niso opravljali ustreznih izobraževanj, usposabljanj, policijska pooblastila zadrževali neskladno s pravili stroke. Če se še morda za trenutek osredotočim na tisto, na kar v samem odgovoru na interpelacijo nisem odgovoril. No, morda še to, za te proteste je treba povedati tudi to, da je policija predlagala upravni enoti, da se dovoljenje za te proteste ne izda, glede na to, da je bila pred 14 dnevi tistega datuma že izkazana nasilnost oziroma nasilni protesti. Zelo podobno kot je policija odreagirala v primeru RTV. Takrat, to smo že malo pozabili, pa je prav, da spomnimo, v času protestov pred RTV, ki so nazadnje kulminirali v nasilni vdor v Radiotelevizijo, pri tistem nasilnem vdoru je seveda policija tudi ustrezno ukrepala, kasneje sem celo kot minister dobil zahvalo direktorja javne Radiotelevizije, da je uspešno zajezila možnost eskalacije nasilja znotraj hiše. Ampak ne smete pozabiti, da so vsi tisti protesti potekali z dovoljenjem gospoda Jankovića. Gospod Janković jim je dal soglasje, da lahko tam stojijo in protestirajo. Policija je trikrat predlagala, da se naj to prepove, upravna enota ni odreagirala, načelnik upravne enote, mislim, da je Bojan Babič ali nekako tako se piše, se pravi, ne vem ali je LMŠ, to ne vem, čigav je, zakaj tega ni naredil, jaz ne vem. Naredil je to šele potem, si lahko zamislite, potem ko so oni dejansko nasilno vstopili v RTV. Potem je najprej Janković preklical svoje soglasje in Bojan Babič je prepovedal protestiranje. Torej jaz se res sprašujem, ali je potrebno, da pride do nasilja, da nismo sposobni stopiti skupaj in tako nasilje preprečiti prej, preden se zgodi. Ampak glede na to, kar se je zgodilo na RTV, se mi je zdelo seveda popolnoma pravilno, da je policija ocenila, da je varnostno tveganje na protestih 5. oktobra tako veliko, da je potrebno zavarovanje, kot se je izvedlo. Pa še nekaj je treba dodati. Protesti 5. oktobra niso bili v sredo, torej vsi govorite o tem, da so bili to neki sredini protesti. Protesti 5. oktobra so bili na podlagi poziva stranke Resni.ca prestavljeni iz srede na torek oziroma celo več, povedal je, dobimo se in v torek in v sredo. Torej zakaj? Zaradi tega, ker so vedeli, da je potrebno narediti štalo, da je potrebno narediti nered zato, da bomo dali evropskim voditeljem signal, kako je ta vlada nesposobna, kako ni sposobna zavarovati tako visoke prireditve. Pri tem moram seveda še to omeniti, da se policija ni ozirala na nebuloze, ki smo jih slišali, v smislu Ulice so naše! To je bila ena od parol, s katero so se tudi tisti petkovi protestniki kasneje hoteli neuspešno distancirati od Stevanovića. Torej gre pravzaprav za zelo podobno ali pa skoraj za isto združbo. Torej vsi so govorili, da so ulice naše, ob tem, da vemo, da seveda ulice niso ne njihove ne naše, ampak so ulice od vseh. Torej te parole zelo spominjajo na tiste fašistične, ko so fašisti korakali in govorili, čigave so ulice. Ampak morate vedeti, da so najprej to parolo uporabljali petkovi protesti, kasneje tudi ti sredini oziroma torkovi protestniki. In seveda je jasno vidno, da gre pravzaprav za isto osnovo. Gre za to, kako, kako bi rekel, na nasilen način prevzeti oblast, glede na to, da je pač skozi legalne poti znotraj tega parlamenta ni bilo mogoče. Zdaj pa še za zaključek nekaj hitrih slajdov. Torej gre seveda za očitke o mandatih, očitke o politizaciji in tako naprej. Vse, kar smo na ministrstvu naredili, seveda je neka kontinuiteta postopkov, ki so se odvili pred nami. Tukaj je dopis [[…]]
Gospod minister [[…]]
Prosim?
[[…]]se opravičujem, vaših slajdov se ne vidi, samo v opozorilo, ker se vam je vmes izklopil računalnik. Lahko počakamo, da se uredijo zadeve, lahko pa nadaljujete. Po želji.
A boste hitro?
Boste dobili tudi svoj čas nazaj, seveda. [[oglašanje iz dvorane]] Ni problem. Še za obvestilo, dobri dve minuti ste imeli, gospod minister, še na voljo. Izvolite.
Hvala. Če nadaljujem tam, kjer sem končal. Vse, kar smo seveda na tem ministrstvu delali, seveda ne pomeni nekega preseka ali pa nekaj povsem novega, gre za stvari, ki se nekako nadaljuje. Vse tisto, kar so ministri počeli prej, je seveda potrebno upoštevati, tako je povsod v demokracijah. Tukaj, recimo, imate obvezna navodila gospoda Poklukarja, kjer je povedal, kako je potrebno urediti mandate in kako je treba NPU ustrezno umestiti v območje ministrstva. Vse to je seveda naredil na podlagi predloga Policije. To mu je predlagala gospa Tatjana Bobnar, da ne bo kakršnihkoli dilem. In morda še, za zaključek, tole. To pa je že precej staro, ampak vseeno prihaja iz, ravno tako iz leve politične opcije, torej, premestitev, to, kar so očitki danes zelo aktualni v tem, da si Ministrstvo za notranje zadeve podreja kadrovsko logistično in ne vem kakšno službo, ni nastalo na našem zelniku. To je bilo pravzaprav prenešeno že leta 2010, v času Katarine Kresal. Moram reči, da se seveda v tem primeru absolutno strinjam s tem, kar je naredila. Policija ni tista, ki bo, bi rekel, po svoje, na majhnih vrtičkih naročala blago, storitve ali pa v majhnih vrtičkih kadrovala. Policija je tam zato, da izvaja svoja pooblastila, Ministrstvo za notranje zadeve pa je tisto, ki seveda mora zagotoviti vse to, da policija lahko dela, jim dati ustrezno infrastrukturo in seveda zagotoviti tudi ustrezne pravno-formalno pravilne meritorne kriterije zaposlovanja, zato mislim, da je tukaj vsaka skrb o tem, da si kdo želi podredit policijo, odveč. Jaz se na koncu – še pol minute – zahvaljujem za možnost te polurne predstavitve na interpelacijo. Seveda bom lahko več povedal še v nadaljevanju, ko bo časa več. Upam pa, glede na to, da sem si tudi tokrat za spremembo, ker sam nisem poznavalec vašega poslovnika, dovolj natančno prebral tudi postopke, ki jih v Državnem zboru imate, da tokrat, kot vem, ne bo težav, da bi utrujena levica po 22. uri tolkla po mizah, grozila tistemu, ki vodi državni zbor. Verjamem, da bomo tudi po 22. uri danes delali in glede na najavljenih 17 ur tudi danes zaključili s to interpelacijo. Hvala lepa vsem skupaj za posluh.
Hvala lepa, minister. Ja, v pojasnilo, za plenarne seje Državni zbor nikoli ne rabi posebnega dovoljenja, medtem ko za delo odborov in komisij pa se to potrebuje. Samo v pojasnilo. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvi ima besedo gospod Predrag Baković, predstavil bo stališče Poslanske skupine SD. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, hvala lepa za besedo. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Pred nami je že druga interpelacija zoper ministra za notranje zadeve, gospoda Aleša Hojsa. Ta se ni zgodila zaradi nečimrnosti opozicije, češ, dajmo gospoda Hojsa malo interpelirati zgolj zato, ker je kot minister naredil le nekaj manjših napakic ali nepravilnosti. Da na tem mestu niti ne omenjam dejstva, da je gospod Hojs že pred časom, natančneje pred 15 meseci, nad ministrovanjem dvignil roke in odstopil. Po neki logiki in politični praksi bi bilo zato pričakovati, da bo minister z ministrstva dejansko tudi odšel, a to se ni zgodilo. Že to kaže na neko posebnost v njegovem ministrovanju. Zanj odstop očitno ni odstop, temveč pomeni dodatno motivacijo za dostop do možnosti početi vse, kar je prav, in tudi tisto, kar ni, četudi temu nasprotujejo tako ustava kot zakoni. Vse z enim ciljem, ki ni cilj naključja, temveč jasna intenca aktualne vlade pri uresničevanju njene politike spopadanja z epidemijo − podrediti si ves prisilni aparat ter z njim na silo upravljati z neposlušnimi državljankami in državljani. Ta intenca vodi ministra tako močno, da njega in njegovih sodelavcev ne ustavijo niti vse bolj številčna zadržanja sprejete zakonodaje s strani Ustavnega sodišča in tudi dejansko ugotovljene neustavnosti. Ne ustavi ga nejevolja množice ljudi, nenazadnje ne ustavijo ga porazne številke slabe epidemiološke situacije, za katere minister najde vedno priročen izgovor. Krivi so protestniki, kriva je opozicija, krivi so vsi, ki so kritični do dela te vlade, ki so kritični do dela ministra. Banaliziranje stanja v državi in posploševanje vsega, kar ministru ni v prid, je od pričetka njegovega ministrovanja zelo povedno. Gre za taktiko polarizacije po modelu Vse je črno ali belo, dobro ali slabo. Gospod Hojs in njegovi ožji sodelavci pa se ob tem predstavljajo za dobre viteze, ki bodo državo rešili zlobne sile protestov in hujskačev. V nobeni družbi problemov ni mogoče rešiti z zamahom čarobne palice, minister te probleme poskuša reševati s po njegovem dobrohotno silo odlokov. Te se sprejema čez noč. Sprav se je okoli njihov izpostavila pod narekovaji le vprašljivost, a je Ustavno sodišče k vprašljivosti odlokov v velikih primeri dodalo še neustavnost. Ravno prejšnji teden je sodišče ob zahtevi za presojo ustavnosti rokohitrskega in po našem prepričanju popolnoma politično motiviranega Zakona o organiziranosti in delu v Policiji začasno zadržalo izvajanje določb zakona, ki omogočajo kadrovske čistke in posege politike v policijo. In po vsaki odločitvi Ustavnega sodišča, ki je v nasprotju s pričakovanji ministra, se vsuje plast ciničnih, mestoma tudi neprimernih čivkov tako ministra kot predsednika Vlade in drugih, ki imajo bolj ali manj pomembno vlogo v tej vladi ali v tej politični opciji. Seveda smo daleč od pravljic, ki jih želi pripovedovati minister. Pravljic o nesramnosti opozicije in večjega dela laične in strokovne javnosti, ki opozarja na stranpoti ministrovega dela. Vsebina in argumenti te interpelacije kažejo na širšo in čedalje bolj jasno sliko delovanja te vlade kot da je vsakemu od ministru vlade podeljena točno določena naloga ali neko tajno poslanstvo, ne glede na pristojnosti, ki jim pritičejo. V primeru gospoda Hojsa gre za jasen in nedvoumen cilj popolnega obvladovanja represivnih organov za prisilno upravljanje najprej epidemije, za katero so seveda krive državljanke in državljani ne pa vlada, na to pa tudi za nadaljnje splošno upravljanje države. Za to, v navednicah, stečajno upraviteljstvo, ki ga izvaja ta vlada, epidemija niti ni vzrok težav, za njo največjo težavo predstavljajo neposlušni ljudje, ki enostavno ne razumejo želja in hotenja vlade, da bosta politizacija policije in avtokratsko upravljanje z vsemi aparati naše države najboljši recept za vse nastale težave. O tem naj si ljudje niti ne drznejo razmišljati drugače. Če pa si to drznejo, sledi brezmilostno obračunavanje z njimi po vseh možnih kanalih in področjih. V takih primerih neposlušneže čakajo diskreditacije, opomini pred izgubo službe, čaka jih javni linč po tvitih, pa niti ne kakšnega strankarskega veljaka, na primer pod psevdonimom Kopriva, temveč osebno gospoda Hojsa ali njegovega nadrejenega. Hierarhija vladanje je zelo jasna, nedvoumna in poveljniško orientirana. Ob tem si avtonomnost organov ter institucij tudi primeroma policije gospod Hojs, drugače si niti ne znam razlagati, tolmači v zelo ozkem oziru, avtonomnost v odločitvi – torej, ali poslušnost aktualni oblasti ali izgon iz radarja zaposlenosti, sindikalne vključenosti in tako naprej. Da ne govorim tudi o nedoumljivem podcenjevanju večine državljank in državljanov, ki že leto in pol legalno in legitimno izražajo negativno mnenje o delu vlade, če hočete tudi na tistih miroljubnih protestih. Socialna demokracija oziroma Socialni demokrati se strinjamo s strokovnjaki, da je v dveh letih epidemija koronavirusa močno prizadela vse ljudi, otroke, mladostnike, delovno aktivne ljudi in starejše. In namesto, da bi virus bil naša edina realna grožnja, katero je treba s skupnimi močmi premagati, temu žal ni tako. Vlada tudi seveda s pomočjo ministra za notranje zadeve z vsakim novim dnem njenega mandata le še stopnjuje represijo nad državljankami in državljani. Namesto, da bi z umirjeno in spodbudno retoriko obvladovala epidemijo, je s taktiko groženj in vladanja z odloki, ki so se sprejemali pozno zvečer in objavljali tudi preko Twitterja, ljudi pripeljala do točke, da so jezo, nezadovoljstvo, razočaranje in strah pričeli izražati na protestih. Četudi se vlada še tako trudi s PKP bombončki blažiti vse več nezadovoljstva in ljudi preko sprejetih protikoronskih zakonov podkupovati, ji to ne uspeva najbolje. Namreč, naše državljanke in državljani se še kako zavedajo, da bo treba vsak podarjen evro dvakratno vrniti. Posebna zgodba je seveda tudi aktivacija 9. člena Zakona o nalogah in pooblastilih policiji. Vlada je z načrtnim ustvarjanjem izrednih razmer s pomočjo ministra aktivirala 9. člen omenjenega zakona. S tem je bolj kot ščitila ljudi pred njimi samimi, kar je samo po sebi svojevrsten paradoks, širila svoj manevrski prostor in prostor pristojnega ministra za notranje zadeve, da ta prostor po presoji omeji ali prepove gibanje na določenih območjih, določenih krajih ali na javnih mestih oziroma prepove nastanitev v določenem kraju ali zapustitev določenega kraja, in to seveda potem ko smo bili prvič v samostojni Sloveniji nekaj mesecev zaprti v mejah občin in regij. Veliko imamo teh prvič pod ministrovanjem gospoda Hojsa. Prvič in glede na odločitve Ustavnega sodišča verjetno tudi zadnjič. Seveda minister v odgovoru na interpelacijo vse očitke kategorično zavrača. Zavrača očitek glede odgovornosti za prekomerno uporabo represivnih sredstev in sile na protestih v Ljubljani. Četudi je komisija, sestavljena na predlog generalnega direktorja Policije, prepoznala nekaj obremenjujočih nepravilnosti, zavrača očitek, da si ena politična stranka s spremembo in dopolnitvijo Zakona o organiziranosti in delu policije želi podrediti policijo. Zavrača očitek, da je s hokejskimi menjavami iskala in le našla upogljivega in poslušnega generalnega direktorja policije. Zavrača očitek o podrejanju Nacionalnega preiskovalnega urada. Zavrača nasploh očitke in vse bolj tudi neizpodbitne dokaze o politizaciji policije, do katerih se je dokopala preiskovalna komisija, ki preiskuje sume nedopustnega političnega vmešavanja v delo policije. Seveda, težko je priznati takšne odklone, takšne anomalije. Bolje je za ceno vladanja in zadrževanja oblasti vse zanikati. Še posebej ko gre za mešetarjenje v policiji, ki je bila kljub temu, da gre za represivni organ, vedno v službi prebivalk in prebivalcev Slovenije. In prebivalke in prebivalci Slovenije so policiji zaupali − do nedavnega. Na to kažejo rezultati javnomnenjske raziskave, ki jo vsake dve leti naredi policija. Anketa, v katero je bilo vključenih dobrih 11 tisoč vprašanih in so jo naredili marca letos, je pokazala, da so rezultati v ključnih postavkah slabši kot dve leti poprej. Policiji zaupa le še 20,1 % vprašanih, pa jim je leta 2016 kar 49,3 %. Policiji kar 50 % vprašanih sploh ne zaupa ali ji ne zaupa. Torej, v odstotkih 24 % in 25 %. Pred petimi leti je bilo takšnih le slabih 15 %. Sprašujem se, kakšni rezultati bi bili danes, zlasti ker se name obračajo mnogi policisti, nekdanji sodelavci, vodje in drugi, ki si kruh služijo z delom v tej nekdaj častitljivi in ponosni službi. In vsi do enega vedo povedati, da so materiali pogoji dela dobri, da pa tako slabo, kar zadeva stanje duha v policiji in strah pred izgubo službe zaradi izražanja mnenj, kritik ali nezadovoljstva, še ni bilo. Niti v prejšnji skupni državi Jugoslaviji. Skrb o padcu zaupanja prebivalk in prebivalcev v policijo je izrazila tudi bivša generalna direktorica policije. Poudarila je, da se zaupanje v policijo gradi daljše časovno obdobje in da je bil gradnja zaupanje tudi ena njenih nalog v bogati policijski karieri. Za dobro oceno in visoko zaupanje prebivalk in prebivalcev so pomembni vsi zaposleni na policiji, tako prvi policist kot tudi vsi ostali na terenu. In nenazadnje prav minister za notranje zadeve bi moral paziti na ugled policije v varstvu njene verodostojnosti. Temu načelu zagotovo ni sledil minister s svojim tvitersko hitrimi prsti. Slišali smo v času njegovega ministrovanja razne označbe, od lenuhov in mevž, kar je sicer danes na nek način pojasnil, pa nikakor ne gre za opravičilo in ne more biti. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi, interpelacija je napisana na podlagi verodostojnih podatkov, pričanj, medijskih zapisih, vendar nas bo minister skupaj s koalicijskimi poslankami in poslanci še vedno hitel ali pa želel prepričevati, da temu ni tako, da je on pravzaprav le žrtev, nezadovoljni in jezni prebivalci pa Slovenije pa so odgovorni za vse, kar je moral storiti, da zaščiti ljudi. Kot je verjetno moral in mora še danes narediti vse, kar je v njegovi moči, da si poleg policije Vlada podredi še zakonodajno vejo oblasti, pa RTV in seznam je precej dolg. Zato ni dvoma, Socialni demokrati bomo tudi tokratno vnovično interpelacijo za razrešitev gospoda Aleša Hojsa z mesta Ministrstva za notranje zadeve soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednja bo stališče Poslanske skupine Levica predstavila gospa Nataša Sukič. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav! Če kdo, prav minister Hojs uteleša čisto vse, kar je s to vlado narobe. Minister Hojs je zagotovo najbolj kontroverzen, žaljiv, provokativen, koleričen, tako se je na hearingu označil sam, in avtoritaren minister, minister, ki je vzpostavil popolnoma nesprejemljiv politični diskurz. Minister Hojs tudi na ravnost ljubi Twitter, preko katerega sarkastično in skrajno nesramno obračunava z nepokornimi državljani, na vse mogoče načine diskreditira policiste sindikaliste, češ da so lenuhi in mevže in tako naprej. Še danes je spet lagal in tolkel po sindikalistih, češ da ne delajo nič kot policisti in odžirajo naš davkoplačevalski denar. Očitno minister ne pozna tretjega odstavka 89. člena Zakona o organizaciji in delu v policiji, ki jasno opredeljuje, da lahko sindikalni zaupnik opravlja sindikalno delo profesionalno. Očitno tudi ne pozna 45. člena Kolektivne pogodbe za negospodarske dejavnosti, ki pravi enako. Hojs seveda to dobro ve. Menda ja ve, kaj je srž in bistvo sindikalnega dela in sindikalnega boja. Vsak vsaj malo razgledan človek to ve. Pač, še enkrat več laže in današnjo interpelacijo izkorišča za nadaljevanje blatenja in diskreditiranja do njegovih ravnanj kritičnih sindikalistov. Pa, da nadaljujem, minister Hojs naravnost obožuje biserne rumene jopiče, malikovalce Hitlerja, ki jih je po ministrovi oceni škoda, da se mečejo med svinje alias protestnike. Minister jih ljubi tako zelo, da je trem vodilnim policistom Policijske uprave Ljubljana, Glaviču, Čulku in Isiću s pomočjo zvestega pribočnika dr. Olaja poslal pisno opozorilo pred redno odpovedjo zaradi kršitev pogodbe o zaposlitvi samo zato, ker so si na junijskih protestih predrznili te Hojsove bisere odstraniti s Prešernovega trga v Ljubljani, da bi pred njihovo prevečkrat že izpričano agresivnostjo zavarovali javni red in mir. Seveda razumemo, zakaj premier Janša ni odprl kuverte z ministrovim nepreklicnim odstopom. Hojs je vendar idealni izvrševalec Janševih vratolomnih zamisli, kako z nekakšnim blitzkriegom orbanizirati državo in iz demokracije ustvariti avtokracijo, ki se ji danes modno reče iliberalna demokracija. In če kdo morda vendarle še vsaj malo dvomi, po dogodkih 5. oktobra letos bi v državi morali zvoniti vsi alarmi. 5. oktobra, ko je bil minister Hojs po totalnem zaplinjanju Ljubljane tako vzhičen, da je ljudstvu vzneseno sporočil, da smo v Sloveniji končno namesto nekdanje ljudske milice dobili moderno policijo. V Levici smo skupaj z opozicijskimi strankami, tistimi pravimi, ne kolaborantskimi, današnjo interpelacijo strnili v 7 točk in že vsaka med njimi je sama zase dovolj, da bi ministra morali že zdavnaj odsloviti. Ministru Hojsu očitamo politizacijo in militarizacijo policije, pa tudi odgovornost za protiustavno omejevanje človekovih pravic z nepravilnim izvajanjem 9. člena Zakona o nalogah in pooblastilih policije. Prepričani smo, da Hojs ne nosi samo objektivne odgovornosti za policijsko nasilje na protestih v Ljubljani, ampak da je tudi subjektivno vplival na takšno policijsko taktiko. Prepričani smo, da zahteve po povečani represiji prihajajo iz državnega vrha, konkretno od predsednika Vlade in predsednika SDS Janeza Janše ter podpredsednika SDS Aleša Hojsa. Ministru Hojsu očitamo tudi ponižujoč, ignorantski in nestrokoven odnos do splošne in strokovne javnosti, protestnikov, zaposlenih v policiji in na NPU, predstavnikov sindikatov in neodvisnih državnih organov, ki kakorkoli opozarjajo na protiustavno in nezakonito ravnanje ministra. V Levici smo prepričani, da izredne razmere načrtno ustvarja vlada oziroma jih ustvarjata predvsem predsednik Vlade Janša in minister Hojs. Kot rečeno, je minister 5. oktobra prvič v zgodovini samostojne Slovenije aktiviral 9. člen Zakona o nalogah in pooblastilih policije in omejil gibanje v Ljubljani, na Bledu in okoli Brda. S takšnim delovanjem vlada in Ministrstvo za notranje zadeve aktivno spodbujata nemire v državi in ustvarjata klimo, ki postaja dobesedno nevzdržna. Poleg tega ministru očitamo tudi sum storitve kaznivega dejanja oziroma opustitve dolžnega ravnanja z neprijavo kaznivega dejanja ministra Vizjaka, s katerim je bil, tako je povedal sam, seznanjen ob aferi Glupi davki. Ravno krona blišča ministrovanja Vizjaka, ki je zaradi licemerja stranke NSi svojo interpelacijo v petek preživel, znamenita Vizjakova izjava, »bomo že sodniku strli jajca«, iz afere Glupi davki v bistvu kaže, kako ta vlada deluje. S silo si podreja sodstvo, policijo, medije. Taka vlada bi v vsaki normalni demokratični državi že zdavnaj morala odstopiti, kar pa je v primeru Janševe vlade, ki se ji zdijo mafijske in avtoritarne metode vladanja nekaj najbolj samoumevnega pod soncem, čista iluzija. V tem sprevrženem slogu se tudi ministru Hojsu, našemu današnjemu interpelirancu, pri aferi Glupi davki ne zdi najbolj problematična Vizjakova koruptivnost, ampak domnevno izsiljevanje s posnetkom. Še huje, minister Hojs se je na objavo posnetkov na socialnih omrežjih kakopak odzval na njemu lasten, ciničen in nesramen način, krepko začinjen s teorijo zarote v svetu Janševih večnih udbomafijskih medijih. Citiram: »Več let star prisluh ministra Vizjaka mi je bil predstavljen že pred časom, z opozorilom, da bo ob pravem času predvajan in uporabljen za rušenje njega in Vlade RS. Tudi da zadevo vodijo iz Odlazkovih logov, mi je bilo povedano. Če spremljamo njihove portale, radie in tisk, je jasno vse [[...]]« Konec navedka. Glede na izjavo ministra Hojs obstaja sum, da je s tem, ko ni naznanil, ko ni prijavil kaznivega dejanja oziroma storilca, sam storil kaznivo dejanje. Takšno ravnanje je popolnoma nedopustno in jasno kaže na nesprejemljiv odnos ministra do pravne države. Spomnimo, v nekaterih primerih je s pomočjo protizakonito nastavljene generalne direktorice NPU Petre Grah Lazar, ki je v svoji dosedanji karieri spisala več kot nič, se pravi 1 kazensko ovadbo, preprečil kazenskih pregon njegovih koalicijskih ali strankarskih prijateljčkov. Preprečil preprosto tako, da je protizakonito odstranil direktorja NPU Muženiča, prekinil razpis za direktorja NPU, na katerega se Petra Grah Lazar sploh ni niti prijavila, v kazensko skupino za migracije in na Tacen pa je umaknil vrhunska kriminalista Antoloviča in Kekca, ki sta vodila preiskave zoper ministra Počivalška in mednarodnega goljufa in kriminalca Roka Snežiča, ki je, mimogrede, osebni prijatelj nove direktorice NPU. Kako priročno. Preprečil tako, da je strankarsko trobilo SDS Nova24TV, katere direktor je bil pred nastopom funkcije ministra prav Hojs, dan pred preiskavo pri ministru to preiskavo najavila, minister pa je dobil celo listek z navodili, kako naj ravna in je tudi ravnal. Tako recimo, da kriminalistom ni zaupal gesla svojega mobilnega telefona, ki je potem na račun davkoplačevalcev odromal na drago odklepanje v tujino. In čas za preživetje te kleptokratske koalicije, te trlojajčevske cosa nostre se je tako primerno podaljšal. V primeru ministra Vizjaka pa je kazenski pregon onemogočil tako, da kaznivega dejanja sploh ni niti prijavil. Elegantna rešitev, ni kaj. A kaplja čez rob za današnjo interpelacijo je prišla še pred ministrovim kaznivim dejanjem. Prišla je naravnost iz vodnega topa. V Levici smo zagovor ministra zahtevali takoj po protestih 5. oktobra, ko se v Ljubljani še niti ni dodobra polegel vonj po solzivcu. Na tisti črni torek so Hojsovi robocopi v nekaj urah nebrzdanega divjanja, kot ga še nismo doživeli ne v zdajšnji ne v prejšnji državi, na ožje mestno središče prestolnice izstrelili 400 kanistrov solzivca, vodni top pa je po Ljubljani šprical že ob petih popoldne. 5. oktobra je postalo dokončno in brutalno jasno, da oblast niti ne skriva več svoje želje po represiji. 5. oktobra se je potrdilo točno to, kar smo že itak vedeli. Neizbežna eskalacija nasilja, ki ga odkrito izziva oblast, da bi vladala s še bolj trdo roko – tako trdo, da bi se je ljudstvo balo. Vlada načrtno ustvarja izredne razmere, na vrhu vsega pa stoji minister Hojs. Pod njegovo pristojnostjo je Vlada prvič v zgodovini Slovenije aktivirala policijska pooblastila za prepoved gibanja na javnih mestih v Ljubljani na Bledu in v okolici Brda pri Kranju. In prebivalce Ljubljane je nato, kot vemo, pričakal zabarikadiran center mesta, tisoč policajev, konjenica in policijski psi ter zloglasni vodni top. Policija je že ob petih popoldan protestnike skupaj z naključnimi mimoidočimi ob Slovenski cesti razgnala s tem topom, ki je namesto vode bruhal mešanico solzivca in vode. Sledilo je nekajdnevno lovljenje po središču Ljubljane, policija pa je v zrak, kot rečeno, panično ali po navodilih spustila nikoli doslej videne količine solzivca, po poročilih kar 400 izstrelkov, ki so zaplinili celotno središče mesta. Standardi človekovih pravic zahtevajo, da mora biti raba solzivca sorazmerna. Solzivec v oči starostnikov, šolskih otrok in naključnih mimoidočih, ki so se tisti črni torek znašli v središču mesta, to ni. V Sloveniji smo v zadnjih dveh letih imeli tudi po desetkrat številčnejše proteste, ki so ob petkih prav tako blokirali Slovensko ali Celovško cesto v Ljubljani, pa so potekali popolnoma mirno in brez incidentov. Da 5. oktobra ni bilo tako, sta kriva vsesplošni kaos, ki ga ustvarja ta vlada, in policija, ki ji je bila več kot očitno ukazana eskalacija konfliktov. Jasno, avtoritarnemu režimu ob njegovih izdihljajih ne preostane drugega kot slepo nasilje. S svojim delovanjem tako vlada kot Ministrstvo za notranje zadeve aktivno spodbujata nemire v državi in ustvarjata klimo, ki postaja čedalje bolj nevzdržna, Slovenijo pa spreminjata v policijsko državo, ki jo pooseblja Hojsovo rožljanje s pendreki proti svobodi govora in Hojsovo politično podrejanje policije. Na podlagi naštetih in utemeljenih razlogov in ob upoštevanju dejstva, da je minister že pred 15 meseci nepreklicno odstopil s funkcije ministra za notranje zadeve, vlagatelji interpelacije o delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve Aleša Hojsa predlagamo Državnemu zboru Republike Slovenije, da Aleša Hojsa odreši agonije in ga razreši s funkcije ministra za notranje zadeve. Današnje glasovanje bo pred bližajočimi se volitvami še ena priložnost, da vsi skupaj pokažemo, da si želimo pravno državo in normalno Slovenijo. In da razblinimo vse dileme, tudi vzdržan glas je danes glas za ministra Hojsa, je glas za vztrajno spodkopavanje demokratičnih standardov, je glas za avtokratska, partikularna, koruptivna, škodljiva, netransparentna in celo nezakonita ravnanja, ki jih pooseblja in udejanja minister Hojs, je glas proti integriteti in najvišjim etičnim standardom v politiki, je glas za podrejanje, discipliniranje in brutalne čistke v policiji in na NPU in je glas za nasilje in teror nad ljudstvom, nad Hojsu motečimi zaposlenimi v Policiji, nad policijskimi sindikalisti. Ima sploh še smisel karkoli državotvornega pričakovati od bojda sredinske NSi, ki državljanom, ki si želimo politikov z integriteto, politikov, ki se borijo proti korupciji in ne zanjo, politikov, ki razumejo sveti gral demokracije, se pravi spoštovanje pravne države in varovanja človekovih pravic? NSi igra dvojno igro in nam v ključnih trenutkih vsakič znova pokaže sredinca. Saj, ko pa je NSi absolutno soodgovorna za privatno kupčkaje s podjetji v javni lasti, nagovarjanje k utaji davkov in trtja jajc sodnikom. Ko gre za recimo za apetite po privatizaciji zdravstva ali militarizacije slovenske družbe, so celo hujši od SDS, po drugi strani pa se poskušajo prodati za nekakšno civilizirano sredinsko alternativo Janeza Janši. Ampak to ne prepriča nikogar. Matej Tonin s svoje arogantne oblastniške pozicije očitno verjame, da zato, da NSi postane sredinska ali digitalna ali zelena, zadošča, da priložnostno navržeš nekaj tvitov in piarovskih fraz. O, ne, spoštovani, tako glupo ljudstvo pač ni, dojemite že enkrat. Danes imate v NSi že eno zadnjih priložnosti v tem katastrofalnem mandatu, da me s podporo interpelaciji demantirate. V Levici bomo interpelacijo ministra Hojsa seveda soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine NSi bo predstavil gospod Andrej Černigoj. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala za besedo. Spoštovani minister Aleš Hojs, spoštovani in cenjeni zbor, spoštovane državljanke in državljani Republike Slovenije! Skupina poslank in poslancev, ki so se podpisali pod vnovično interpelacijo ministra za notranje zadeve Aleša Hojsa, očitno, očitno živi v vzporednem svetu življenje v mehurčku, kjer lahko vladajo le eni posvečeni, je drugi strani zameglil jasen pogled na svet, predvsem pa skrb za lastno domovino. Epidemija covida-19 je pripeljala naš zdravstveni sistem tik pred kolaps. Naši zdravstveni delavci kljub izgorelosti še vedno pokončno bijejo bitko z zahrbtnim, očem nevidnim sovražnikom. Včasih pa se zdi, kot da sovražnik ne bi bil sam, včasih se zdi, kot da ima virus tiho, ne-kul podporo pri tistih, ki nasprotujejo in minirajo osnovne ukrepe, ki jih dnevno z izmučenim glasom ponavljajo naši zdravstveni delavci. Epidemija ni spremenila življenja samo v Sloveniji, ampak je zarezala globoko v vse pore širom zemeljske oble. Ukrepi za zajezitev nevidnega sovražnika v Sloveniji bistveno ne odstopajo od sosednjih držav, pa vendar obstaja v tujini bistveno, bistveno drugačno politično obnašanje opozicijskih strank. Tam ne najdemo takšnega nasprotovanja ukrepom stroke, aktivne podpore poslancev pri protestih in sloganov »Šole brez mask«, saj se zavedajo, da všečnost ne prinaša blaginje lastni domovini, obenem se popolnoma zavedajo, da bi sami morali sprejemati enakem zdravstvene ukrepe. Nedostojno postopanje KUL opozicije, ki s svojimi načrtnimi dejanji želi ustvariti zmedo babilonskih razsežnosti ne zaradi dobrobiti državljank in državljanov, ampak le zaradi lastne preračunljivosti in neomajnega hrepenenja po lastnem vladanju. Ko odpove razum, se črke po diktatu druge najmanjše stranke KUL opozicije prelijejo na papir v obliki že druge interpelacije o delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve Aleša Hojsa. Javnost naj jasno opomnimo, da je prva interpelacija ministru očitala morebitni neodigrani koncert, ki je postal v takrat zahtevnih časih prvovrstno politično vprašanje. Danes sedanji vladi, ki je prisegla v zahtevnih časih, in ministru Hojsu očitajo, da namerno ustvarja kaos in izredne razmere v državi. Proaktivnost vlade na zdravstvenem, socialnem in gospodarskem področju. Z dejanji osvetljujemo resnico, da so vsi meritveni kazalniki blaginje v samem vrhu Evropske unije. Medtem ko leve stranke predvsem govorijo, kako bi bilo treba delati, v Novi Sloveniji in koaliciji delamo. Z veliko mero potrpežljivosti, vztrajnosti in ne meneč se za ideološke spopade je ministru Janezu Ciglerju Kralju po dveh desetletjih uspelo pripraviti božično darilo – sprejet je bil Zakon o dolgotrajni oskrbi, ki bo poskrbel za vse, ki potrebujejo pomoč. Ministrstvo pod Janezom Ciglerjem Kraljem je namestitvam starejših namenilo petkrat več sredstev kot v času katerekoli vlade od leta 2008 naprej. Pospešili so gradnjo domov za starejše v Vrtojbi, v Občini Kozje in drugje. Temu področju pa bo v naslednjih letih skupno namenjenih več kot 50 milijonov evrov ter še dodatna sredstva iz evropskih skladov. Minister za infrastrukturo Jernej Vrtovec je med drugim z mestnima občinama Ljubljana in Maribor podpisal dogovor o brezplačnem prevozu z mestnimi avtobusi za upokojenke in upokojence, starejše od 65 let, vojne veterane in invalide. Konec avgusta 2021 so stekla dela za gradnjo tretje razvojne osi, ki predstavljajo ključni moment v razvoju Koroške regije in njenem povezovanju z osrednjim delom Slovenije. Dosežkov ministrov iz vrst Nove Slovenije je še ogromno. Zakaj vam jih naštevam? Zato ker je napredek družbe in razvojni potencial mogoče uveljaviti le tam, kjer se delovni ljudje počutijo varne pred napadi posameznih nasilnih skupin, ki ne upoštevajo reda in izvajajo nasilna dejanja nad privatno lastnino in javnim dobrim. Spoštovani predlagatelji interpelacije! Slovenija je z razlogom uvrščena med najbolj miroljubne države na svetu − ker velika večina spoštuje javni red in mir. V interpelaciji smo slišali, da so bili protesti miroljubni, protestniki skoraj idealizirani kot borci za pravičnost in svobodo iz časov Cheja Guevare, ki je nekaterim še kako zelo ljub. Žal pa je resnica taka, da so bile za nasilje na protestih odgovorne nasilne in dobro organizirane skupine izgrednikov. Na žalost, tudi s podporo politike. Zato je bila policija primorana uporabiti plinska sredstva, policijski helikopter in tudi vodni top. Na protestih v prestolnici je bilo po poročanju Policije poškodovanih okoli 15 policistov in več objektov. Policisti so pridržali 33 kršiteljev, večina med njimi je bilo že v preteklosti obravnavanih za različna kazniva dejanja in prekrške, tudi z elementi nasilja. V jesenskem protestnem valu smo bili tako med drugim priče tudi zasedbi severne ljubljanske obvoznice in napadu na novinarski ekipi Svet na Kanalu A in N1, ki ga niti enkrat predlagatelj ne omenja v interpelaciji. Krščanski demokrati smo dolžni opozoriti na ponavljajoče zavajanje in oporekanje predlagateljev glede odločitve stroke znotraj Policije, da naj prvič aktivira policijska pooblastila za prepoved gibanja na vnaprej določenih javnih mestih. Mediji so javnost točno obvestili, da so bili že v preteklosti, ko so bili podani zadostni indici velike verjetnosti hujših kršitev javnega reda, isti ukrepi že uvedeni pri obisku poglavarja Svetega sedeža in srečanja Bush-Putin. V Novi Sloveniji podpiramo možnost mirnega protestiranja in pravico do izražanja nestrinjanja z vsakokratno oblastjo. Vendar, ko začne skupine več sto ljudi v policiste metati granitne kocke, pirotehnična sredstva, steklenice, pločevinke, dežnike in ostale predmete, s katerimi je mogoče poškodovati človeka, je to navadno kriminalno dejanje in ne miren protest. Direktor Policijske uprave Ljubljana mag. Stanislav Vrečar je med drugim dejal, da vrste poškodb kažejo na to, da so bili napadi namenjeni neposrednemu poškodovanju policistov. Predlagatelji interpelacije ustvarijo vzdušje, ki naj bi nakazovalo, da se je cela Ljubljana uprla diktatorskim težnjam Vlade in ministra za notranje zadeve Aleša Hojsa. Resnica je daleč od tega. Eminentna vrhovna sodnica Barbara Zobec je skupaj s svojim možem Janom Zobcem v pogovoru za Radio Ognjišče dejala, citiram: »Dovolj imam neredov, motenega promet ob petkih, sedaj že ob sredah, torkih, uničevanja lastnine, packanja fasad tudi spomeniško zavarovanih stavb. Dovolj imam vsesplošnega primitivizma, povezanega z verbalnim in celo fizičnim nasiljem in prostaškostjo. To traja že nekako leto in pol in ljudje smo tega siti. Saj imajo tudi drugi prebivalci Ljubljane svoje pravice, in sicer pravice, da se ob petkih popoldne mirno sprehodimo po središču mesta, pravice, da se brez iskanja obvoznih poti odpeljemo na drugi konec mesta.« Konec citata. Iz opozicije prihajajo očitki, da minister Hojs ovira pravico protestnikov do neprijavljenega zbiranja. Ti neprijavljeni shodi so bili včasih tudi nasilni. Hkrati pa so nekateri opozicijski politiki sodelovali pri blokiranju poteka prijavljenega Pohoda za življenje. Gre za dogodek, ki je bil prijavljen v skladu z vsemi zahtevanimi predpisi. Najbrž je šlo po relativno dolgem času končno za shod, ki je bil povsem zakonito organiziran z znanim organizatorjem, ki je imel ta pogum, da za pohod prevzame tudi odgovornost. Ta prijavljen pohod pa je bil blokiran z neprijavljenimi protesti, na katerih so sodelovali tudi opozicijski politiki. Pohod bi se moral namreč zaključiti na Prešernovem trgu, vendar je skupina protestnikov proti življenju z neprijavljenim protishodom blokirala nadaljevanje vnaprej prijavljenega in organiziranega pohoda Za življenje. Toliko bolj zastrašujoče, da so politiki sodelovali na protishodu z velikim transparentom, na katerem smo lahko prebrali: »Vzpona patriarhata ne razbije orožje. Kamen v roke!« To so neposredne grožnje in spodbujanje k kamenjanju. Kam smo prišli! To naj bi bile napredne progresivne politične sile. Ministru danes očitajo oviranje shodov tudi tisti, ki sami ovirajo prijavljene shode, in to celo s sodelovanjem pri grožnjah z nasiljem. Zelo povedno, zelo povedno. Če nekateri opozicijski politiki podpirajo načelo, da na ulici prevladajo shodi, ki so bolj agresivni, v Novi Sloveniji podpiramo ureditev, ki spoštuje javni red in mir ter ščiti shode, ki so prijavljeni in upoštevajo pravila. V Novi Sloveniji se zavedamo, da je vladanje z odloki v času epidemije covida-19 naporno in razumemo nekatere pomisleke o tem, vendar dajemo na prvo mesto človeška življenja. Strinjamo se z našim predsednikom, podpredsednikom Vlade Matejem Toninom, ki je v pogovor za časnik Dnevnik dejal: »Tudi če Ustavno sodišče opozori na napako, jo kasneje lahko popravimo, umrlih ljudi pa ne moremo nikoli več obuditi.« Minister Aleš Hojs se v interpelaciji sooča tudi z očitki o kadrovanju in podrejanju policije. S podobnimi obtožbami se soočajo praktično vsi ministri v vladi. Analizo stanja odlično opiše uredništvo medija Domovina: »Opozicija bolestno pogreša oblast. V tej luči vidi vsako dejanje vlade, ki ni v celoti skladno z njihovim programom kot pot v avtoritarnost, nepopravljivo kadrovanje in rušenje neodvisnosti institucij. Pri čemer je »neodvisnost« večinoma prevod za »pod njihovo kontrolo«.« Današnja interpelacija ni o usodi Aleša Hojsa. Današnja interpelacija predstavlja le vmesno postajo do končnega cilja, ki je razgradnja varnostnega aparata države. Po policiji sledi vojska. Predlagatelje interpelacije poganjajo zapisi Althusserja, Gramscija, Marxa in vseh ostalih, ki imajo za cilj zasedbo vseh javnih institucij s svojimi ideološkimi idejami, ki si v zadnji instanci prilaščajo tudi, žal tudi, privatno lastnino. Ta ideološki aparat levice si je podredil šolstvo, sedaj si prilašča policijo. V prsih pa ga tišči, ker minister Tonin modernizira vojsko, ki predstavlja temelj suverene države. Ko razkrojiš obrambne in varnostne strukture države, potem se začne anarhija. V Novi Sloveniji bomo trdno zastopali stališče, da sta red in mir temeljna za obrambo naše suverenosti in razvoj potencialov naših pridnih in marljivih sodržavljanov. S predlagatelji interpelacije se strinjamo le v eni točki. Minister Aleš Hojs bi se na družbenih omrežjih moral izražati s primernejšim besednim izrazom, brez uporabe zmerljivk in vulgarizmov, saj le-ti ne pritičejo nikomur, kaj šele funkciji ministra za notranje zadeve. Za konec naj zaključim. Interpelacija, ki sledi v veliki meri ideološkim ciljem druge najmanjše politične stranke KUL koalicije, ostale stranke pa ji slepo sledijo, po mnenju Nove Slovenije ni predložila dovolj tehtnih argumentov, zato današnje interpelacije ne bomo podprli. Hvala za pozornost.
Hvala za vaš prispevek. Nadaljujemo. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine SAB. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani minister, kolegice poslanke in poslanci! Ob obravnavi prve interpelacije o delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve smo v SAB povedali, da je minister Hojs inteligenten, nedvomno retorično spreten in učinkovit pri zasledovanju zastavljenih ciljev. Kar pa tudi ne pomeni, da je dober minister. Že na zaslišanju smo pri njem zaznali tendence avtoritarnega, avtokratskega vodenja in željo po nadzoru, tudi nad tistimi institucijami, ki so po naši ustavi in zakonih samostojne. V SAB smo zato od prvega dne, ko smo izvedeli ime kandidata za notranjega ministra, opozarjali, da bi lahko prav on in njegovo delovanje precej kompromitiralo to vlado. Tudi sam se nam je predstavil kot človek, ki ima rad red. Kmalu smo lahko ugotovili, na kakšen način si je minister zamislil ta red doseči. Danes z gotovostjo lahko trdimo, da se v SAB nismo motili, saj se te tendence in način razmišljanja že dalj časa kažejo tudi v praksi. Opisan, zelo avtoritaren način mišljenja in delovanja, je delovanje ministra Hojsa prežemalo že od samega začetka funkcije in se v začetku kazalo zlasti v zelo zagretem kadrovanju novih, njemu in njegovi sedanji politiki zvestih kadrov. Predlagatelji ministru očitamo soustvarjanje izrednih razmer v državi. Dan za dnem z žalostjo ugotavljamo, da sta demokracija in pravna država ostali le mrtvi črki na papirju. Vladanje z odloki, policijska represija, vzpostavljanje dveh kategorij državljanov, teptanje in omejevanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter sprejemanje spornih zakonov so postali stalnica naših vsakdanjikov in v naša življenja vnašajo zmedo in kaos. Ljudje niti ne vedo več, katera pravila oziroma ukrepi veljajo in katera ne. Odloki se tako spreminjajo z dneva v dan. Vlada odločitve sprejema na nočnih sejah, da niti ne omenjam nesmiselnosti nekaterih ukrepov, za preprečevanje širjenja virusa covida-19. Razočaranje ljudi nad stanjem v državi je zato razumljivo in se je preselilo na ulico. Na žalost so prevečkrat eskalirali nasilje in izgredi. V SAB smo že večkrat poudarili, da ostro obsojamo kakršnokoli nasilje tako z ene kot z druge strani. Na torkovem protestu 5. oktobra letos pa je prišlo do zelo intenzivne uporabe prisilnih sredstev s strani policije. Glede na dogajanje smo bili in smo v SAB prepričani, da je bila uporaba sile nesorazmerna, zaplinjen pa je bil celoten center Ljubljane, kar so občutili ne samo protestniki, ampak tudi tamkajšnji prebivalci in mimoidoči. Poziv notranjega ministra k večji policijski represiji je več kot očitno padel na plodna tla. V SAB smo prepričani, da bi bilo mogoče za varnost na protestih poskrbeti tudi brez uporabe vodnega topa in neomejene količine solzivca. Izgrede so povzročali zgolj nekateri posamezniki, velika večina ljudi pa je bila tam z namenom izraziti nestrinjanje z vladajočo politiko in njenimi nerazumnimi ukrepi, to pa je tudi njihova ustavna pravica. Na ta dan je bil prvič v zgodovini na predlog ministra Hojsa aktiviran 9. člen Zakona o nalogah in pooblastilih policije, v skladu s katerim lahko policija na določenih območjih omeji oziroma prepove gibanje. Sklep o aktivaciji omenjenega člena je bil objavljen komaj dan prej v večernih urah, s tem da ni bil niti natančno formuliran. Ni pa bila v Uradnem listu objavljena odredba policije o omejitvi gibanja, kar pomeni, da se javnost ni imela možnosti seznaniti z njeno vsebino. Za ravnanje policije na protestu predlagatelji odgovornost pripisujemo neposredno ministru. Javno je namreč pozival policijo k uporabi večje fizične agresije. Tak način komunikacije je za funkcijo ministra popolnoma neprimeren. Spomnimo se tudi zmerjanja policistov z lenuhi in zapisa na Twitterju o biserih in svinjah. Raven spletnega komuniciranja nekaterih funkcionarjev Slovenije se je po mnenju SAB že tako spustila prenizko. Za neko zrelo, demokratično in pravno državo pa je tak način komuniciranja s strani ministra, milo rečeno, nedopusten. Od prvega dne nastopa te vlade smo bili priča kadrovskim rošadam, še posebej na ključnih kadrovskih položajih v slovenskem varnostnem in obveščevalnem sistemu. Minister za notranje zadeve na te položaje postavlja poslušne kadre, ki vdano izpolnjujejo njegova navodila. Posebej je bil na udaru Nacionalni preiskovalni urad, kar v javnosti zbuja vtis, da želi vlada s pomočjo svojih ljudi vplivati na nekatere odmevnejše predkazenske in kazenske postopke. Da je bil direktor NPU nezakonito razrešen, je potrdila tudi sodba upravnega sodišča, vendar ministra Hojsa to ni ustavilo, saj je v Državni zbor preprosto prišel s spremembami Zakona o organiziranosti in delu v policiji in za svoja protipravna početja dosegel sprejetje pravne podlage. Minister, na žalost ste odgovorni, da smo prišli do točke, kjer policisti niso več odločevalci, ampak so postali zgolj izvrševalci. Namesto, da bi policija služila dobrobiti državljank in državljanov, je postala podaljšana roka vladajoče politike. Zato nas v SAB niti ne čudi dejstvo, da zaupanje v policijo znatno upada. Očitki iz interpelacije se nanašajo na zdaj že vsem dobro znano afero Glupi davki. Ko so v javnost pricurljali posnetki pogovora sedanjega ministra za okolje in prostor in Bojana Petana, je minister Hojs na socialnih omrežjih priznal, da je bil s posnetkom seznanjen. Torej je bil seznanjen, da se pripravlja kaznivo dejanje davčne zatajitve oziroma je bilo to že storjeno. Posledično obstaja sum, da je minister tudi sam storil kaznivo dejanje, in sicer s tem, ko je opustil ovadbo. Dodatno vprašanje pa odpirajo tudi odprta vprašanja, povezana s Hrvaško. Posebej zagotovila ministra Hojsa hrvaškemu kolegu Božanoviću o neblokadi Hrvaške v schengen. Spomnimo se, da meja ni definirana, torej da Hrvaška ne priznava sodbe arbitražnega sodišča. Glede na vse povedano v Poslanski skupini SAB menimo, da Aleš Hojs ni primeren za funkcijo ministra, in zato bomo danes še enkrat podprli interpelacijo o njegovem delu in odgovornosti.
Hvala lepa. Naslednja je na vrsti gospa Monika Gregorčič. Predstavila bo stališče Poslanske skupine SMC. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovani minister, spoštovane poslanske kolegice in kolegi! Današnja interpelacija ministra za notranje zadeve je že deseta po vrsti, vložena v času te vlade. In gre za rekordno število glede na čas trajanja tega vladnega mandata, pravzaprav za pravo inflacijo interpelacij. Predlagatelji iz tako imenovane KUL koalicije pa v nobenem od primerov niso bili uspešni. Vse bolj pa jim šepa tudi kreativnost pri nizanju očitkov in napak, zaradi katerih bi se po njihovem mnenju minister moral posloviti. Glavnina očitkov zoper delo in odgovornost notranjega ministra se nanaša na prekomerno uporabo policijske sile na neprijavljenih protestih, na ustvarjanje izrednih razmer in omejevanje človekovih pravic. Varnost je ena temeljnih in ustavno zagotovljenih človekovih pravic. Prav tako je ustavno varovana tudi pravica do mirnega zbiranja in do javnih zborovanj, a z dopustnostjo zakonske omejitve, če to zahteva varnost države ali javna varnost ter varstvo pred širjenjem nalezljivih bolezni. Torej so pravice povezane z odgovornostjo in z dolžnostmi ter so omejene s pravicami drugih. Glavni povod za današnjo interpelacijo naj bi bilo dogajanje 5. oktobra letos, ko je Slovenija gostila najpomembnejši mednarodni dogodek v okviru predsedovanja Svetu Evropske unije. Šlo je za vrh EU-Zahodni Balkan, na katerem so se zbrali voditelji članic Evropske unije in držav regije Zahodnega Balkana. Dan, ki ga predlagatelji opisujejo kot črn dan za Ljubljano, je bil torek in s strani poznanih organizatorjev prav posebej izbran izven dosedanje protestniške prakse, samo z namenom škoditi ugledu države, povzročiti čim več izgredov in vsesplošnega kaosa. Žal predlagatelji interpelacije, zaslepljeni s političnim bojem, ne tedaj ne vse do danes niso bili zmožni objektivne in kritične presoje tega dogajanja ter obsodbe namernega ogrožanja varnosti in javnega zdravja, povzročanja popolne blokade prometa in materialne škode s strani demonstrantov. Še več, predlagatelji nadaljujejo s širjenjem zavajajočih informacij in s postavljanjem na stran izgrednikov in huliganskih tolp. To namreč nikakor niso bili miroljubni demonstranti, njihov edini namen je bilo ustvarjanje popolnega kaosa in anarhije. S tem pa akterji KUL koalicije nase prevzemajo svoj del odgovornosti za eskalacijo nemirov, ki so si jih morda po tihem celo želeli, jih posredno, morebiti pa celo tudi skrivoma neposredno spodbujali, zato da so za njihove vzroke in domnevno neustrezne reakcije nato lahko obtožili vlado oziroma ministra. Za politični boj torej, v katerem so za rušenje vlade dovoljena vsa sredstva, tudi za celo javnega zdravja, varnosti in ugleda države. Prav gotovo pa večina njihovih volivcev ne misli tako in jim bodo račun izstavili na volitvah. Kot rečeno, tisti torek ni šlo za miroljubne proteste. Šlo je za neprijavljen shod, sicer poznanega organizatorja, ki je bil zato še toliko bolj nepredvidljiv in varnostno tvegan. Policija je na podlagi zbranih informacij, tudi pozivov preko družbenih omrežij, ocenila, da gre za dogodek zelo visokega tveganja. V naši stranki smo vedno podpirali miroljubno javno izražanje mnenj, ki je eden od pokazateljev svobode govora in demokracije nasploh, a tisti torek je šlo ravno obratno, za rušenje demokracije s strani nasilnih demonstrantov. Spomnimo, meje spremenljivega političnega boja so se od nastopa te vlade vse bolj selile tudi na ulico. Protestov so se nesramežljivo udeleževali tudi vidni opozicijski politiki. S tem so hote ali nehote legitimirali tudi verbalne napade in grožnje javnim funkcionarjem, na koncu pa tudi uporabi fizične sile, kot je metanje granitnih kock in ostalih nevarnih predmetov, uničevanje javne lastnine, blokado cest, onemogočanje vožnje intervencijskim vozilom, s tem pa tudi ogrožanje varnosti ostalih nenasilnih udeležencev protestov, naključnih mimoidočih in policistov. Takšno lahkomiselnost in neodgovornost tako imenovane KUL politike lahko le ostro obsojamo. Tistega dne, torej 5. oktobra letos, je bila policija glede na okoliščine, pretekle izkušnje in vse pridobljene informacije primorana sprejeti določene varnostne odločitve o ravnanju na protestih. Ena izmed takšnih odločitev je bila tudi aktivacija policijskih pooblastil za prepoved gibanja na javnih mestih, ki ima podlago v 9. členu Zakona o nalogah in pooblastilih policije. Na tej točki želimo izraziti zahvalo policistom, ki so na vseh dosedanjih protestih zagotovili varnost ter javni red in mir. Posebej poudarjamo, da so ustreznost in profesionalnost policijskega ukrepanja na protestu 5. oktobra potrdile tudi ugotovitve naknadno ustanovljene strokovne komisije. Iz tega izhaja, da je ta interpelacijski očitek zoper ministra brez osnove, saj bi, ravno nasprotno, razlog za njegovo interpelacijo lahko bil le, če kot minister za notranje zadeve ne bi uspel zagotoviti javne varnosti. Vsi nadaljnji očitki predlagateljev te interpelacije, kot so politizacija in militarizacija policije, nezakonito zaposlovanje v policiji, ponižujoč, ignorantski in nestrokoven odnos, pa so prav tako neosnovane politične floskule. Temeljijo na subjektivni presoji okoliščin, ki predlagateljem te interpelacije niso po godu. Vse te okoliščine je minister pojasnil, očitke pa ovrgel v svojem odgovoru na interpelacijo in v današnjem uvodnem nagovoru. V naši poslanskih skupini zato interpelacije o delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve Aleša Hojsa ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Desus bo predstavil gospod Ivan Hršak. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! V Sloveniji imamo izredne razmere na dveh področjih, zdravstvenem in političnem. Začetek obeh pa ironično sovpada. V Sloveniji je bila razglašena epidemija zaradi virusa covida-19 le dan pred nastopom nove vlade. Informacije o novem virusu so krožile že nekaj tednov prej, a vendar nas tedanji predsednik vlade ni konkretneje pripravil na bližajočo nevarnost. Tisti trenutek je bil pričetek izrednih zdravstvenih razmer. S prevzemom vodenja nove vlade pa smo vstopili tudi v politične izredne razmere. Na Trgu republike so se prvi protestniki zbirali že pred nastankom nove vlade, ko se je možnost oblikovanja šele nakazovala. Nato pa so ti protesti postali neka stalnica, se spremenili v kolesarske proteste in na koncu potekali vsak petek. Še danes velja, da za te neprijavljene proteste ni bilo znanih organizatorjev, kljub temu da so po družbenih omrežjih znane osebe pozivale k udeležbi. Ko pa je bilo potrebno prevzeti odgovornost, pa organizatorja ni bilo. Prvi takšni neorganizirani protesti, ki so se sprevrgli v nasilje, so bili že 5. novembra 2020. Na protestu je prišlo tudi do poškodb med udeleženci in policisti, poškodovan je bil tudi predstavnik medijev, fotograf. Vsi smo objestno obnašanje obsodili, nekaj dni za tem pa so vidnejši politiki ponovno pozivali k protestom. V Poslanski skupini Desus sprejemamo, da so protesti legitimna pravica v vsaki demokratični ureditvi, vendar pa ne moremo sprejeti nasilnega postopanja in uničevanja tuje lastnine. Podobna zgodba se je ponovila 5. oktobra 2021, ko je bil aktiviran 9. člen Zakona o nalogah in pooblastilih policije. Zaradi mednarodnega srečanja EU so marsikateri ta dan želeli izkoristiti za lastno promocijo preko protestov ob nasprotovanju PCT ukrepom. Seveda so se tudi ti protesti sprevrgli v nasilne, policija pa je bila za zagotavljanje varnosti primorana uporabiti ostrejše prijeme, med drugim tudi solzivec in vodni top. Ukrepi so bili označeni za pretirane, na drugi strani pa smo bili zaradi protestov priča uničevanju in ogrožanju varnosti vseh udeležencev prometa z neodgovornim postopanjem ljudi po ljubljanski obvoznici. V Poslanski skupini Desus menimo, da interpelacija v delu, ki govori o teh dogodkih, pretirano relativizira situacijo. Predstaviti želi le eno plast zgodbe in odgovornost ministra. Strinjamo se, da je minister Hojs odgovoren za dogodke, ki so sledili protestom, obenem pa je odgovoren tudi za zagotovitev varnosti in miru. In policija kot represivni aparat mora imeti to moč, da omenjeno tudi stori oziroma zagotovi. Ne moremo imeti le policije, ki bi nadzorovala promet in pisala prekrške, temveč rabimo takšno, ki bo vsem državljanom zagotavlja občutek varnosti. Takšna policija ni militantna, temveč zgolj opravlja svoje delo. Potrebno pa je obsoditi vse tvite ministra, ki ocenjujejo negativno delo policistov. Označevanje le-teh z mevžami in drugimi izrazi je skrajno neprimerno in nedostojno. Minister bi moral kritiko izraziti kulturno, ne glede na situacijo. Sedaj ima dobro priložnost, da svoje besede obrazloži in se policistom in policistkam opraviči. Tudi kadrovsko dogajanje znotraj policije bo potrebno vzeti pod drobnogled. Politična imenovanja so sicer stalni spremljevalec vseh sprememb vodilnih v državi, a nikakor ni sprejemljivo, da se zavoljo iskanja lastnih interesov ruši ugled in verodostojnost dela tako pomembnega organa, kot je Policija. Če pa je prišlo pri novih imenovanjih do kršitev veljavne zakonodaje, pa je naša dolžnost jasna − ostro se moramo upreti takšnih dejanjem in pozvati pristojne institucije, da opravijo svoje delo. Kot zadnji očitek v interpelaciji pa je seveda seznanjenost s posnetki pogovora ministra Vizjaka in gospoda Petana. O tej temi je beseda tekla že v petek, vseeno pa pričakujemo, da bo minister Hojs konkretno predstavil ozadje tega tvita. Če je bil s tem posnetkom predhodno resnično seznanjen, potem bi zavoljo državotvornosti moral slovensko javnost z obstojem takšnega posnetka predhodno seznaniti. Nikakor ni dopustno, da oseba na tako visokem položaju ignorira potencialno kršenje veljavne zakonodaje. Resnica namreč prejkoslej pride nadan. Spoštovani minister, imamo pa za vas eno vprašanje, ki so ga name naslovili nekateri državljani. Gre za vstop Hrvaške v schengen. Obema je znano, da je arbitražno sodišče glede razmejitve med Slovenijo in Hrvaško odločilo. Slovenija spoštuje razsodbo o poteku meje, Hrvaška pa ne. Pred dnevi smo bili preko medijev seznanjeni, da je pristojna komisija Evropske unije ugotovila, da je Hrvaška tehnično pripravljena za vstop v schengen. Kdaj bo Hrvaška lahko dejansko vstopila v schengenski sistem in bo ona namesto Slovenije varovala zunanje meje Evropske unije, se še ne ve. Podpreti jo morajo vse članice Evropske unije. Sprašujem pa vas, kako se bo Slovenija odločila pri podpori oziroma nepodpori Hrvaške v schengen. Je Vlada o tem že sprejela kakšno odločitev, pa je javnost ne pozna? Zakaj to sprašujem? Na Hrvaški NovaTV je hrvaški notranji minister Božinović zatrdil, da Slovenija Hrvaške ne bo blokirala pri vstopu v schengen in da ste mu to vi zatrdili. Ali to drži? Če je ta sklep Vlada sprejela, zakaj javnost o tem ni bila seznanjena? Prosim vas za odgovor. Na koncu pa ob vsem tem moramo povedati, da bomo v naši poslanski skupini temeljito prisluhnili današnji razpravi. Očitki ministru so ostri in ne smemo jih jemati z rezervo. V Poslanski skupini Desus bomo tako pozorno spremljali vse odgovore ministra Hojsa. Na podlagi temeljitega premisleka po opravljeni razpravi pa bomo sprejeli našo končno odločitev. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja ima besedo gospa Janja Sluga. Predstavila bo stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Danes bo še enkrat več ta zbor razpravljal o delu enega od ministrov te vlade. Že drugič o ministru za notranje zadeve. In še enkrat več je rezultat glasovanja znan že pred začetkom te seje. Zakaj je tako, vemo vsi, tudi javnost. Minister Hojs s svojo lastno komunikacijo, obnašanjem in delovanjem prvovrstno ilustrira delo tretje vlade Janeza Janše. S svojo pritlehno in žaljivo retoriko do tistih, ki se z njim ne strinjajo, do tega zbora, celo do zaposlenih lastnega ministrstva – pri tem mislim predvsem policistke in policiste – nam kaže, kako globoko je padla politična kultura v Sloveniji v tem slabem letu in pol. In vsakič, ko človek pomisli, da se globlje v gnojnico te retorike, žal, ni mogoče pogrezniti, nas preseneti z novim izpadom. O tem, kako pomembno je za ministra delovati v skladu z njegovo prisego, ki jo je pred letom in pol izrekel za to govornico, ne bom niti izgubljala besed. To je človek, ki je v času najstrožjega lockdowna v času epidemije poskušal proti pravilom, ki jih je sprejela vlada, katere član je, prečkati državno mejo. Izgovori, ki si jih je za ta poskus kršenja zakonov takrat drugega za drugim izmišljal za javnost, pa so večino ljudi prav osupnili. V nekih drugih, normalnih časih bi jih lahko jemali kot zelo neslane šale. To je človek, ki zmerja državljanke in državljane s svinjami, hkrati pa hvali slovenske neonaciste. To je minister, ki se s svojimi strankarskimi sodelavci pojavlja v operativnem štabu Policije vsakič, ko se v Sloveniji dogaja kaj, kar mu ni povšeči, zakonodaja gor ali dol. To je minister vlade, v kateri njegov kolega ultradesničarskim združbam podeljuje status delovanja društva v javnem interesu, njegova stranka pa v svojem programu omenja možnost državljanske vojne. To je minister vlade, katere predsednik in on sam nikoli ne pozabita napasti sodne veje oblasti vsakič, ko ta sprejme odločitev, ki njemu osebno ni všeč, ali ko mediji kadarkoli napišejo kaj kritičnega o njihovem delu. In to je minister, ki nonšalantno in pritlehno komentira delo medijev, tistih seveda, ki niso njegovi strankarski. Gospod Hojs je torej minister, ki skupaj z ministrom Dikaučičem pa Simonitijem in, ja, tudi skupaj s predsednikom Vlade najbolje simbolizira dejstvo, da je v Sloveniji nujna korenita sprememba, še bolje rečeno, nujna je normalizacija. Ljudje imajo dovolj neprestanega izrednega stanja, ki ga ustvarja ta vlada, pri tem pa še najmanj mislim na boj z epidemijo, v katerem so tako kot na večini ostalih področij seveda popolnoma zanemarili stroko in jo poskušali izrabiti za discipliniranje ljudi in za prekomerne posege v človekove pravice, medtem ko so ljudje v Sloveniji umirali in še umirajo zaradi covida. Danes bo gospod Hojs ostal minister. To je žal dejstvo, ker se bodo nekateri poslanci sprenevedali in izgovarjali na tisti gumb, ki je označen s križcem. A zapomnite si, vse, kar ni podpora interpelaciji, je podpora temu ministru in tej vladi. Tudi to je dejstvo. Hojs bo ostal, a vseeno je pomembno, da bomo danes ta čas izrabili, da bomo govorili o njegovem delu. Ljudi je treba vedno znova spomniti na to, kar doživljajo. Preprečiti je treba razmišljanje, da dokler se to dogaja drugim, mi je vseeno. Vseeno doživljajo grožnje, zmerjanje, pritiske, solzivec in vodni top pa strahovlado. In ljudi je treba vedno znova spomniti, da stanje, kot ga ustvarja v Sloveniji ta vlada, ni normalno stanje. Prepričana sem, da bo od 24. aprila naprej drugače, normalno. Predvsem pa na načelu najpomembnejšega represivnega ministrstva v naši državi ne bo človek, ki državljane zmerja s svinjami.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SDS bo predstavil mag. Branko Grims.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Kaj je najstarejši trik levičarjev? Da sami nekaj sprovocirajo in sami nekaj delajo in kažejo na drugega s prstom in vpijejo: »Primite tatu!« Kako smo prišli do tega točke, na kateri smo danes, ko se to obravnava? Vedno znova je potrebna osvežitev spomina, saj vemo, levičarji imajo težave pa v letih so, 70 pa še na neke podlage. Pa jih spomnimo. Gospe in gospodje, takole smo se znašli na tem, kjer smo. Kurili ste tako imenovane protestnike mesece, udeleževali ste se sami protestov, kršili ste predpise po dolgem in po čez in potem, ko je prišlo do nasilja, ste se od tega poskušali distancirati. Precej neprepričljivo, kajti tole je plakat, kjer piše: Kamne v roke. Kamne v roke, gospe in gospodje. Ali je to nenasilje? In za tem so stali gospa Sukič pa gospodje iz SD pa še koga bi vam lahko pokazal. In vse se je dogajalo pod zelo dobro znanimi znaki, zelo dobro znanimi obrazi in celo s pomočjo tujih pomagačev, ki ste jih poklicali na pomoč. Toliko za osvežitev spomina. Veste, vse skupaj pri tej interpelaciji danes je malo podobno tisti zgodbi, ki kroži iz starega Rima, ko je Neron zažgal Rim in potem prepeval žalostinke: »Jojmene, Rim gori!« Približno tako je danes s to interpelacijo. 39 kurjačev tako imenovanega KUL-a je podžigalo protestnike toliko časa, da je prišlo do nasilja. In potem, ko je policija ustrezno odreagirala − visoko profesionalno, zelo učinkovito, vse priznanje ji gre − sedaj pa vi dajete interpelacijo in vijete roke: »Joj, prišlo je do nasilja, grozno!« Ja seveda, ki ste ga vi sprovocirali. Vi ste odgovorni za to stanje pa nihče drug in vaši mediji in vsi tisti, ki so v tem hujskanju ljudi sodelovali. Rezultat tega je tudi to, da se je v Sloveniji mnogo bolj kot marsikje drugje, razvil odpor do cepljenja in zaradi tega imamo sorazmerno večje težave kot marsikatera druga država. Vse to je vaša krivda, tudi človeška življenja, človeške usode. In vi greste dati interpelacijo zoper ministra. 39 majhnih neronov, ki vije danes tukaj roke in se spreneveda, »joj, prišlo je do nasilja! Rim gori! Ljubljana gori!«, bi moralo prevzeti odgovornost za to, kar ste delali. Odgovornost za vse, kar se je dogajalo, za vse tiste, ki so bili neposredni udeleženci, za vse kršitve, za vse tiste, kar je bilo zraven strojene škode od tistih, na katere vedno znova pozabite, od mater, ki niso mogle do svojih otrok, do ljudi, ki so hoteli v službo ali iz službe, pa niso mogli iti, do ljudi, ki so hoteli do svojih družin, pa niso mogli iti, pa do vseh tistih, ki jih je pač zajela ta vihra, ki ste jo vi injicirali. Kakšen je pravzaprav vaš argument? Odgovornost za aktivacijo člena, z uporabo prisilnih sredstev. Gospe in gospodje, protesti, ki ste si jih sami udeležili – vam še enkrat pokažem gospo Fajon pa nekatere poslance – in ki ste preko njih spodbudili in sprovocirali, da je prišlo do množičnega nasilja protestnikov, ki je seveda zahtevalo ustrezno reakcijo policije, in pa seveda do ravnanja, ko so si nekateri, kar domišljali, da so ulice njihove in so to celo vpili, en poslanec SD je to dal tudi na Twitter, vam tudi to lahko pokažem, potem je pač morala policija ukrepati. Ampak ukrepala − tisto, kar je bistveno za interpelacijo − je skladno z zakonom. Kaj bi bil argument za interpelacijo? Če bi policija ukrepala mimo zakona ali proti zakonu, potem seveda bi bila to druga zgodba. Toda kaj pravi zakon, gospe in gospodje? Tisti, na katerega ste pozabili v tem tekstu, ki je strašansko dolg pa popolnoma prazen. Zakon pa pravi: Tisti trenutek, ko pride do oviranja prometa, če protest ni prijavljen in ustrezno vnaprej organiziran, se pač to razpusti. Ne »lahko razpusti«, to je bistvo v pravu. Lahko bi pomenilo, da se sami odločijo, ampak »se razpusti«. Gospe in gospodje, to je v pravu imperativno, mora se razpustiti. To se pravi, policija je morala ukrepati po zakonu. Lahko bi se kvečjemu pogovarjali, ali je sploh pravočasno, ali je premalo, bi morala že prej bolj odločno, o tem bi se lahko pogovarjali. To, kar pa vi postavljate kot izhodišče vaše interpelacije, je pa vrhunska neumnost, ker je v očitnem nasprotju s črko zakona. Policija je morala ukrepati, ker je prišlo pri neprijavljenem protestu do oviranja prometa. To piše izrecno v zakonu, greste lahko hitro sami preveriti. To ste pozabili namreč, da smo vsi zavezani zakonu, da tudi vi niste nad zakonom in tudi protestniki niso nad zakonom. In da je policija pa dolžna zagotavljati spoštovanje zakona. In to je bistvo zakona pri tej interpelaciji. Že to je razlog, da je seveda to interpelacijo treba iz pravnih razlogov v celoti zavrniti. In dodal bi še tudi iz ekoloških razlogov. A ni škoda papirja, na katerem je ta neumnost napisana? Mar bi pustili drevo, da raste in bi danes prihranili čas in denar naši Sloveniji, da bi lahko naredili kaj za svoj razvoj. No, potem naprej. Nezakonita politizacija in [[…]]Kaj še piše? Militarizacija policije. Zdaj bi pa jaz prosil za malo več resnosti. Približno takele očitke smo poslušali na zadnjih dveh sejah Odbora za notranjo politiko, ki ga vodim. S čim je bilo to povezano? Ja, kako je to mogoče, da se je šlo v zakon, ki je uvedel mandat za šefe policije? Gospe in gospodje, tudi iz primerov, ki jih sam poznam po pripovedovanju tistih, ki so neposredno udeleženi, vem, kako pride do povezave, če je nekdo dolgo na vodilni funkciji v nekem okolju, predolgo, desetletja, se potem pač stkejo vezi. To je človeško, ampak za policijo to ni dobro. In potem prihaja do tistega dvojnega ravnanja, ki se mogoče komu zdi prav − ja, veste, temu se spregleda, temu se pa ne spregled, potem se to mogoče še za kakšne koristi uporabi. To seveda je sistemska korupcija, gospe in gospodje, in to je nedopustno, da bi katerakoli policija ravnala na tak način. Do takih primerov je prihajalo, pa če jih tisočkrat zanikamo. To se pravi, je nujno, da se stvari spreminja, da se veže to na mandat in da se vedno znova oceni učinkovitost dela tistih, ki so na vodilnih mestih, in drugič, da se z ustreznimi premestitvami, da ni eden nonstop in doživljenjsko v nekem okolju, tudi poskrbi, da se te vezi ne spremenijo v tisto, kar bi potem oviralo izvajanje zakona ali pa bilo celo samo proti zakonu. In to, gospe in gospodje, ne boste verjeli, je leta 2019 predlagal sindikat policije. Ko pa sedanja vlada in sedanja koalicija, sedanji minister to predlaga in ko začne izvajati, je pa to grozna politizacija policije. Pa kdo se tukaj spreneveda? Vse, kar je, je problem samo to, da vi niste tisti, ki odločate. Samo to je problem. In zaradi tega je ta interpelacija danes pred nami. Ker se pač počutite odrinjene. Ampak mi nismo krivi, če ste vi vrgli puško v koruzo. Ta vlada je nastala samo zato, ker je Marjan Šarec kot predsednik Vlade vrgel puško v koruzo in šel. Še pred tem ga je pa zapustila Levica, ki je bila sicer ključna v vladi Marjana Šarca. Zaradi nje je sploh lahko nastala, ona je vodila in koordinirala vse. In ko je odšla, je seveda potem bilo vse hitro pod vprašajem. Zato seveda, kadar pride do odgovornosti vlade Marjana Šarca za marsikaj, in vsi vemo, da ta odgovornost je, se Levica strašno spreneveda, kadar ima kakšno kritično mnenje. Ker je bila ona tista, ki je povzročila nastanek vlade Marjana Šarca. Nikoli je ne bi bilo, če ne bi bilo tega. Ko pride do vodenja Policije, lahko vsi rečemo, da je policija v zadnjem obdobju doživela spremembe, ki so naredile mnogo bolj profesionalno, mnogo bolj učinkovito in tudi mnogo bolj moderno policijo, kot je prej bila. Del tega, je treba poudariti, je nastajal že v času pred prejšnje vlade pod ministrico Györkösevo, ki je naredila v drugem delu svojega mandata prve nastavke za te spremembe, ki jih pozdravljam, kajti mi potrebujemo moderno policijo. Je pa popolnoma noro, da današnja opozicija, tako imenovani KUL, še vedno uporablja dvojna merila, ko gre za posredovanje proti tistim, ki jih oni glasno ali po tiho podpirajo, takrat je to, kaj vse potem poslušamo, fašizem, in ne vem kakšne še žalitve na račun policije, medtem ko bi sami preganjali neke fantome, ki jih nihče ne vidi oziroma, ki jih seveda sploh v resnici ni. In potem je še drugi del tega sprenevedanja, ko se ves čas govori, zakaj se pa več ne sprocesira in zakaj potem ne sodi neodvisno sodišče in tako naprej. Saj se. Ampak, gospe in gospodje, kdo je tisti, ki je to ustrezno sprocesiral? Prav zagotovo to ni bil tako imenovani posebni del policije, ampak je bila to kriminalistična policija. Ta je dosegala uspehe, medtem ko tisti, ki jih vi branite oziroma ste jih branili v preteklosti, so bili očitno ustanovljeni bolj za, bodimo direktni, pokritje velikega kriminala, ne pa odkrivanje velikega kriminala. In prav je, da je danes policija spet enotna in da je hierarhično urejena, in upajmo, da bo tako še bolj uspešna pri odkrivanju kriminala, kot je bila. Kar se pa tiče tožilcev, ki bi morali usmerjati delo policije, smo o tem tukaj zelo veliko govoril. Tukaj je bilo izjemno veliko stranpoti in veliko sprenevedanja. Takrat, ko bi bilo treba, jih ni bilo nikjer, ko pa jih nihče ni potreboval, so se pa vtikal v delo, in to na tak način, da potem policija ni mogla do konca speljati postopkov, kar je zelo zanimivo − koga potem tožilstvo brani? Sami se vprašajmo. In ko pride to na sodišče, kaj se potem dogaja? Malo bi vas spomnil, kakšna so sploh ta neodvisna sodišča. Da so zaradi procesnih napak največji kriminalci, tudi trgovci z drogo, oproščeni. Da se je, recimo, nekoga, ki so ga s tiralico iskale Združene države Amerike, to je bilo še v prejšnjem mandatu, in so ga zajeli naši policisti v Kopru, s strani sodišča potem izpustilo, in pazite to, z obrazložitvijo, da ni begosumen, in preden so prišli Američani ponj, se je za njim seveda izgubila vsaka sled. Ste poznali to zgodbo? Da ne govorimo o tem, kako potem kakšen sodnik, kot recimo Šubic v Kranju, piše sodbo v primeru Elan, toliko časa, da se vse absolutno zastara, da dobimo iz Celja tisto legendarno sodbo, legendarno v narekovajih, ampak pred nami je 26., dan samostojnosti in enotnosti, praznik, ki ga mnogi pozabijo, pa je pomemben, še kako pomemben in simbolen, in tista sodba se je glasila, ko so oprostili oficirje JLA za zločine, ki so bili celo posneti s kamerami pa dokazani neizpodbojno, da JLA do oktobra 1991, citiram po spominu: »ni bila Sloveniji sovražna vojska.« Če taka sodišča sodijo, ljudje božji, potem se ne čudite, da tisto, kar opravlja policija, ne dobi ustreznega nadaljevanja. Da ne govorimo o vseh ostalih zgodbah, s katerimi smo se že srečali in se bomo danes zagotovo še. Od tihotapstva, kjer je bila tudi udeležena ena od članic ene od opozicijskih strank, in potem imamo primer, ko so ilegalni migranti masovno upadli na slovenske meje, pa so jih šli ovirati nekateri tudi tukaj prisotni poslanke in poslanci s tako imenovane KUL koalicije. Namreč, ovirat so šli naše policiste, da niso mogli dobro opravljati svojega dela. Se pravi, so dobesedno nastopili kot peta kolona, in potem se seveda sklicujejo, da policija ne dela tako, kot bi morala. To ne vodi nikamor, gospe in gospodje. Nihče ni nad zakonom in zakon mora za vse veljati na enak način. Spet smo poslušali, tudi malo prej, o vseh možnih fašizmih in ne vem še kakšne neumnosti. Gospe in gospodje, edina koalicija sovraštva, ki jo jaz poznam v tej naši ljubi Sloveniji, je KUL, kajti to je koalicija, ki je nastala iz sovraštva do Janeza Janše, do SDS, do obstoječe vlade. To je koalicija sovraštva. In to je žalostno, da je to nastalo. To je tudi slabo. Iz sovraštva se nikoli ne rodi nič dobrega. Glejte, pred nami so naloge, ko bo potrebno pripeljat to do konca. In zaradi tega seveda ministru ne samo izrekamo vso podporo, ampak mu tudi zagotavljamo, da bomo še vnaprej storili vse, da se bodo te politike, ki jih na področju notranjih zadev uveljavljamo, uresničevale. In jaz bi želel, da se uresničujejo bolj in hitreje. Ampak kaj dobivamo z druge strani? Dobivamo samo pač, kot temu rečemo po gorenjsko, kajle. Spomnil bi, kako je bilo, ko smo dali predlog za aktivacijo člena za zaščito slovenske meje. Ko so tuji policisti, je to manj sporno, seveda, ker gre mimo slovenskega parlamenta taka odločitev lahko, ampak ko je bilo pa treba aktivirat Slovensko vojsko v tistem delu, da samo pridobi policijska pooblastila, zato da bi pomagala policistom, da bi jih razbremenila, da bi uresničevala Slovenska vojska svoje poslanstvo, to je zaščito slovenske meje, ste bili pa vi proti. In ni bilo mogoče doseči zadostne večine. Varnost je ena in nedeljiva. In Slovenija je najbolj varna država na svetu po nekaterih kriterijih, v Evropi pa zagotovo. Na ta način izvedeno posebno anketo in pa lestvico ste lahko spremljali tudi v medijih, tudi na internetu je bila objavljena v minulih dneh. To je ena kvaliteta, ki se je mnogo premalo zavedamo. Jaz nanjo opozarjam že mnogo mnogo let. Slovenija je izjemno varna. To si naši ljudje dostikrat niti ne predstavljajo, kako je to drugače v kakšni drugi državi, tudi kakšni mnogo bolj razviti, od Belgije naprej, če želite, ali pa ZDA. V Sloveniji greš lahko ponoči, kamor želiš, nič se ti ne bo zgodilo. Izjemno majhna verjetno je, da bi bilo karkoli narobe. In to je nekaj, kar je treba ohraniti. In to je nekaj, kar je sedanji vladi uspelo ne samo ohraniti, ampak tudi okrepiti. In na tem je treba delat naprej. Slovenke in Slovenci se ne zavedajo, razen tistih, ki sami preizkusijo to z nekim daljšim bivanjem v tujini, kaj pomeni realen svet izven slovenskih meja. Tam ponoči ti enega malo pogledaš na ulici, pa skoči vate. To je recimo v ZDA: »You're staring at me!« Pa je že problem. V Sloveniji se te stvari praviloma ne dogajajo. In zaradi tega je spodbujanje kakršnegakoli nasilja, tako kot ste vi to počeli zadnji dve leti, iz politikantskih razlogov, želeli ste izkoristiti te ljudi, ki ste jih samo spodbudili, da bi pomagali vreči vlado, potem pa bi prišli vi in reševali problem, ki ste ga v resnici vi sami zakurili, dvakrat. Prvič, ko ste vrgli puško v koruzo, pa še drugič, ko ste spodbujali nasilne nemire. Kakšno sprenevedanje je to! Kakšno sprenevedanje. Zdaj gre za to, da so se v Sloveniji v tem trenutku stvari v veliki meri umirile. In s tega vidika je ta interpelacijo še toliko bolj tisto, kar pravzaprav bode v oči. In samo želimo si lahko, da Slovenija taka tudi ostane, da Slovenija ostane varna, da ljudje lahko mirno delajo, da lahko vsi svoje delo ustrezno opravljamo. In trdim, da bi morali vsi storiti vse, kar je v naši moči, da gremo v tej smeri. Ampak tukaj bi potrebovali velikokrat tudi korektnost in pa seveda konsenz, ki ga mnoge države imajo, ko gre za ključna vprašanja javnosti pa tudi zaključna vprašanja zunanje politike in tako naprej, skratka za tista strateška vprašanja, ki zadevajo vse in vsakogar. In da bi se zavedali, da imajo ljudje pravico živeti varno, da imajo pravico do zdravja, da imajo pravico do miru, da imajo pravico do tega, da smo vsi pred zakonom enaki. Spomnil bi tudi na vaše razprave, tudi danes že tukaj, ko za ene velja eno, za druge velja drugo. To je nesprejemljivo. Po Ustavi smo vsi enaki pred zakonom. In tudi temeljni akti o človekovih pravicah izhajajo iz tega načela. Zaradi vsega tega, gospe in gospodje, je to interpelacijo treba odločno zavrniti. Treba jo je zavrniti v celoti. Treba jo je zavrniti kot neprimerno, kot neargumentirano v delih, ko očitate ministru, da je policija izpolnjevala zakon v resnici, ki ga očitno sami niste prebrali dobro. Je tudi absurdna. Je škoda časa in papirja za tako interpelacijo. Treba jo je zavrniti zato, da bo Slovenija živela naprej varno. Treba jo je zavrniti zato, da lahko vsi spet normalno živimo, tudi kot signal, da nihče nima pravice spodbujati nemirov, da nihče nima pravice biti nad zakonom. In zato lahko končam z željo, da Slovenija še naprej živi varno. Zaželim lahko Slovenkam in Slovencem, vsem prebivalcem Slovenije, da uživajo v tej zimi. Zima je najlepši čas. To je edini čas v letu, ko vidiš levičarja, ko ima roko v svojem lastnem žepu. In želim vam za konec [[…]]
Brez žaljivk, prosim.
Če se je kdo prepoznal, jaz spoštujem vaše mnenje. Tako da za konec pa samo še izkoristim priliko, ker se zdaj preganja božič. Božič jaz vedno napišem z veliko besedo in zato vam želim vesel miren in blagoslovljen Božič. Želim vam tudi pokončno praznovanje dneva samostojnosti in enotnosti ter sreče, zdravja, uspeha in veselja v novem letu 2022. Srečno Slovenija!
Nik Prebil bo predstavil stališče Poslanske skupine Lista Marjana Šarca.
Spoštovani, predsednik Državnega zbora, hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani minister Aleš Hojs! Še kot kandidat za ministra za notranje zadeve ste takrat izjavili, citiram: »Prečistil bom organigram in policijsko strukturo, tudi na ministrstvu bom zahteval red in da se spoštuje hierarhija in da se izpolnjujejo ukazi. Zahteval bom, da se ovadbe vložijo takoj in zahteval bom, da se začne pregon, še preden se določi pristojnosti.« S temi izjavami ste že takrat nakazali smer delovanja Ministrstva za notranje zadeve v času svojega ministrovanja in mislili ste smrtno resno, pa ne samo mislil smrtno resno, to tudi udejanjate. Volivke in volivci pričakujemo, da dejanja vsakokratne vlade ne bodo zgolj zakonita, temveč bodo sledila tako moralnim kot etičnim načelom. Pri vas in tej vladi ni ne enega ne drugega. Kadrovske menjave tudi ne smejo biti vzvod za obračunavanje s političnimi nasprotniki temveč morajo temeljiti na strokovnih argumentih. Po številnih kadrovskih menjavah pa je jasno, da temu ni tako. Vse ključne položaje v slovenski policiji zasedajo kadri vladajoče stranke SDS, kadri, ki so ubogljivi, upogljivi in nastavljeni zato, da informacije potujejo do vas. Vaši ukazi pa neposredno k njim, koga vse je potrebno kaznovati. In preden nadaljujem s pojasnilom očitkov iz interpelacije, ki so osnovani na dejanjih, ki jih je storil ta minister, naj povzamem še nekaj dejstev iz teh dveh let pohoda ministra Hojsa po notranjem ministrstvu. Spomnimo kako so nekateri vaši člani žugali z besedami: »Pomislite na svojo prihodnost.« In že prvo uro delovanja vlade je sledila razrešitev takratne generalne direktorice policije Bobnarjeve. Seveda ni bilo prostora za nekoga strokovnega, ki vtika nos v vaše posle. In direktor Uprave kriminalistične policije, pristojen za preiskavo nezakonitega financiranja SDS, je seveda odletel takoj, ko je bilo to možno. Takoj, ko je vašemu pohlepu rekel ne, in takoj, ko ni izročil tistega, kar vam zakonito ne pripada. Pohod na NPU je bil naslednji. Nezakonita razrešitev direktorja in neupoštevanja sodbe sodišča, ki se nadaljuje še danes. Poleg številnih drugih razrešitev nezaželenih pa ste v policiji seveda našli poseben način umika spornih kriminalistov in vodij preiskav, ki bi lahko ogrozili interese SDS, tako, da ste jih premestili v novoustanovljene delovne skupine. Posebej bi rad izpostavil delovno skupino za področje nezakonitih migracij, ki je bilo ustanovljeno oktobra leta 2020. Njena sestava seveda pritrjuje očitkom, da so bili iz vrst policije imenovani predvsem tisti, ki jih je bilo treba umakniti, in ne tisti, ki bi bili najbolj sposoben kader za to delovno področje. Med njimi namreč ni niti enega samega strokovnjaka iz področja varovanja državne meje. So pa v njej številni drugi strokovnjaki, ki svojega dela ne morejo opravljati in ki jih plačujemo državljanke in državljani zato, ker ste se pač vi, minister, tako odločili. In poleg Tatjane Bobnar in Boštjana Lindava so v tej skupini še drugi, David Antolovič, nekdanji pomočnik direktorja NPU, Marko Košir in Tina Pahor, oba kriminalista NPU, ki sta med drugim preiskovala domnevna kazniva dejanja svetovalca predsednika Vlade za nacionalno varnost gospoda Žana Mahniča in pa ministra za obrambo Mateja Tonina. Članica te skupine je tudi Vesna Drole, nekdanja vodja Službe za odnose z javnostmi na Generalni policijski upravi. In vse navedene ste razrešili in premestili po hitrem postopku, seveda zato, ker se niso hoteli ukloniti političnim pritiskom. Šli so v Tacen, ki je postal nekakšno politično odlagališče nekdanjih šefov. Šli so tja, kjer jih pač žal ne morete odpustiti. Vsem pa je jasno, da so v tej skupini samo zato, da so umaknjeni, da nimajo dostopa do nikakršnih informacij, zato tudi seveda ne morejo delati tega, za kar ste jih poslali tja. Za trenutek bi rad, da se vrnemo na zasedanje preiskovalne komisije o ugotavljanju politične odgovornosti zaradi političnega vmešavanja v delo policije, kjer je na zaslišanju ravno ta gospa Drole povedala, da z žalostjo ugotavlja, da je policija izgubila del ugleda, ki si ga je težko priborila z leti. Poudarila je, da je po njeni oceni ta rezultat neprimerne komunikacije, ki se je spremenila na podlagi odločitev in usmeritev samega vodstva policije, ta pa je bistveno bolj avtoritativna. In nekdo, ki jo je na začetku hvalil, češ da je ona na svojem področju najboljši strokovnjak, jo je takoj po nastopu funkcije umaknil. Zakaj? Ker ta, ki umika, ne razmišlja s svojo glavo in je pač prejel takšno navodilo, ubogljivi pa navodila izvršujejo. No in zgodbe tukaj ni konec. Ko so vodilni v vrhu Policije ugotovili, da je nova igra z delovnimi skupinami zanimiva, je pod krinko reševanja zaostankov kasneje generalni direktor Anton Olaj ustanovil še eno skupino, v kateri so se ponovno znašli preiskovalci iz NPU, ki so seveda moteči za oblast. In če so se prej ukvarjali s preiskovanjem najtežjih oblik kriminala na NPU, zdaj rešujejo zaostanke Policijske uprave Ljubljana. 20. oktobra je bila sprejeta novela Zakona o organiziranosti in delu v policiji. V LMŠ smo temu močno nasprotovali, saj zakon res omogoča tako imenovane kadrovske čistke oziroma na široko odpira vrata posegom politike v sam ustroj policije. Zaradi sprejetja tega zakona je prenehal mandat 130 policijskim vodjem, direktorjem vseh osmih policijskih uprav in 110 komandirjem policijskih postaj, ki so postali vršilci dolžnosti in nimajo več polnega mandata. Delo v policiji postaja nemotivirano, saj zaposleni ne vedo, kaj bodo lahko delali v prihodnosti. Marsikoga je sram, da dela v policiji, ki jo vodite vi, minister, in marsikdo je že odšel sam, marsikdo pa je tiho, ker ga je strah. In tudi ta zakon seveda spremlja vonj po neustavnosti, nezakonitosti, kar mislim, da bomo videli v kratkem. Minister, vi skupaj s temi svojimi podložniki poosebljate politizacijo, saj klientelistično in nepotistično izbirate posameznike za vodstvena delovna mesta znotraj policije, posameznike brez potrebnih izkušenj, brez potrebnih znanj. In ta omenjeni zakon je pravzaprav Pandorina skrinjica nesposobnosti in strankarskega vpletanja v Policijo. In s tem preideva na drugo in tretjo točko vaše interpelacije. Omejevanje človekovih pravic. Oba veva in vsi tukaj, da je to z ustavo seveda mogoče, a mora za to obstajati močna podlaga, podlaga, ki se presoja s testom sorazmernosti. Sam menim, da ste z nepravilnim izvajanjem 9. člena Zakona o nalogah in pooblastilih policije, ki je bil aktiviran prvič v zgodovini samostojne Slovenije, te pravice omejili brez podlage, torej nezakonito. Mirni protesti so se sprevrgli v nasilne izgrede in policija je večkrat uporabila prisilna sredstva na različnih lokacijah. Seveda je povsem jasno, da ko pride do izgredov, je treba zavarovati ljudi in premoženje. A ne moremo se nikakor znebiti vtisa, da ste bodisi imeli informacije in niste pravočasno ukrepali oziroma ste s svojimi dejanji po nepotrebnem spodbudili razmah nasilnih protestov. In menimo, da ne nosite zgolj objektivne odgovornosti za prekomerno policijsko ukrepanje na protestih v Ljubljani, ampak da ste subjektivno vplivali na takšno policijsko taktiko. Glede na pričanja prič na preiskovalni komisiji smo tudi prepričani, da se je policija odzivala na podlagi zahtev po bolj zavzetem uveljavljanju zakonov, vključno z uporabo prisilnih sredstev, ki so že pred tem dogodkom prišle z državnega vrha, konkretno tudi od vas, spoštovani minister. Nenazadnje pa ste sami bili v središču dogajanja na OKC in seveda vam nihče ne verjame, ko govorite, da ste tam samo opazovali, to namreč ni vaš način dela. Uporabo prekomernih policijskih sredstev pa je med drugim ugotavljala tudi komisija za preveritev okoliščin uporabe teh prisilnih sredstev. In iz sklepnega dela poročila izhaja, da so bile ugotovljene tudi nekatere nepravilnosti, ki so bile javnosti skorajda zamolčane. In piše naslednje: »Na velikem številu pridobljenih posnetkov osebnih telesnih kamer, ki so jih naredili pripadniki posebne policijske enote, je vidna le uporaba prisilnih sredstev, niso pa posnete kršitve, kar lahko v določenih primerih poraja dvom, ali je do množičnih kršitev sploh prišlo.« Gre za posnetke, ki so bili posneti podnevi. Nadalje je komisija je tudi mnenja, da na Celovški cesti za dogajanje ni bilo nobenih razlogov, da se množice iz specializiranega vozila z vodnim topom ne opozori na morebitno prisilno uporabo sredstev. Seveda to ni bilo storjeno. Kot nestrokovno je komisija ocenila tudi dogodek, ko so pripadniki policijske enote postaje Ljubljana v smeri s Čopove ulice proti Prešernovemu trgu izstreljevali plinske naboje, seveda napačne, z daljšim dometom, bodisi je to bilo načrtno ali ne, je zgolj špekulacija, ki so padali na naveden trg, kjer pa ni bilo nikogar, ki bi kršil javni red in mir, saj je bil trg skoraj prazen, plin pa se je zgolj širil proti drugim pripadnikom Policijske postaje Murska Sobota in proti mimoidočim. Torej kup nepravilnosti, ki jih spremlja, minister, vaša ignoranca in neposredno vmešavanje v delo policije. Seveda pa smo že navajeni, da pri vas ni opravičila, za vas še to ni bilo dovolj. Ampak kot ste navedli sami, policisti so za vas tako ali tako zgolj mevže in lenuhi. Prav tako ste, minister Hojs, kot del vlade soodgovorni za potrjevanje neustavnih in nezakonitih odlokov, in kar nekaj jih je prišlo iz vašega ministrstva. Neustavno omejevanje javnih shodov, neustavna prepoved zbiranja ljudi, neustavno in z realnostjo skregano omejevanje ljudi na občine, da ne rečem neumen ukrep. In vse to je razsodilo Ustavno sodišče, najvišje sodišče v naši državi, ki presoja skladnost z ustavo, ustavo, ki je najvišji in najpomembnejši akt v državi. Torej sodišče, ki ga vi javno ponižujete. In tako vlada še zmeraj vlada s podzakonskimi akti, mimo sprejemanja demokratičnih odločitev v Državnem zboru. Vlada si še naprej jemlje prevelika pooblastila kot izvršilna oblast in prevzema odločitve Državnem zboru, ki je bil izvoljen s strani ljudstva. Da ne govorim o katastrofalni in povsem neprimerni komunikaciji, ki izhaja iz vlade. In potem seveda veliko začudenje, zakaj vas ljudje ne upoštevajo. Ja, dobro jutro! In nenazadnje, kot minister ste ravnali tudi v neskladju s kazensko zakonodajo, saj ste javnosti prikrili dejstvo, da veste za posnetke ministra Vizjaka, kjer nagovarja slovenskega tajkuna k utaji davkov. In ta vlada ne samo, da premore ministra, ki spodbuja k neplačevanju davkov, ta vlada premore celo ministra, ki je v sodni preiskavi, zaradi suma utaje davkov in ponarejanja listin. No, res, bog ve, kje vse ste ministri še aktivni v svojem prostem času. Vsa vaša dejanja in očitki povezani s tem kažejo ne samo na legitimnost te interpelacije, ki je že druga po vrsti mimogrede, ampak na njeno nujnost in tudi potrebnost, potrebnost po prenehanju vašega mandata. Vse, kar je vam tukaj očitano, se izkazuje oziroma se je že izkazalo za resnično. Dejstvo je, da Slovenija nima ministra za notranje zadeve, Slovenija ima policijskega ministra, ki s svojim delom policiste postavlja v položaj, kjer so zgolj samo še izvrševalci. Posledično pa je ugled policije na samem dnu. Minister, takega nezaupanja v policijo v Sloveniji še nismo imeli. Res pa je, da zaupanje v policijo vedno pade pod vlado Janeza Janša in tudi izgredi se pojavljajo samo pri vladi Janeza Janše. Pod črto lahko v LMŠ brez težav ocenimo, da je vaše delo popolnoma neustrezno. Politizacija policije ob polnem razmahu, sistematična čistka policije pa je že skoraj pri koncu. Četudi vam je uspelo poseči marsikam, pa vam ne bomo dovolili predrugačenja republike. Po volitvah bo seveda v slovenski policiji za zagotovitev normalnosti potrebno zamenjati vse te sporne kadre in depolitizirati policijo in tudi Zakon o organiziranosti in delu v policiji ponovno vrniti nazaj v prid avtonomnosti, strokovnosti in pa profesionalnosti delovanja slovenske policije. V LMŠ vseeno upamo, da bo današnja interpelacija in pojasnilo k že znanim dejstvom vaše politične odgovornosti spodbudilo morda koga sredinskega ali pa morda koga, ki je v opoziciji, pa to ni, da razmisli o tem in vam odreče podporo. Se pa nikakor ne slepimo. Pohlep in obvladovanje vsega in vsakogar sta jasno vodilo vlade, v kateri, minister, sedite vi. Za zaključek pa mi dovolite pomenljivo misel. Mahatma Gandhi, znani indijski politik in aktivist, oče tako imenovanega nenasilnega protesta v znak izražanje volje ljudstva, je nekoč dejal: »Svet je dovolj velik, da zadovolji potrebe katerekoli osebe, a premajhen, da bi zadovoljil človeški pohlep.« Celotna Poslanska skupina LMŠ bo vašo razrešitev tudi podrla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o interpelaciji. Besedo pa ima najprej predlagatelj Matjaž Nemec.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Spoštovani minister, dobrodošli ponovno v Državnem zboru, dobrodošli ponovno pred poslanci. Tako kot pred enim letom lahko ugotavljamo, da je Republika Slovenije še več in še bolj v sredi, bom rekel, viharja tako zakonske, ustavne, če želite, moralne ali pa vrednostne krize, ki jo, brez zadržkov bom to rekel, spoštovani minister, utelešate prav vi z vašimi dejanji, z vašimi razpravami, z vašimi tviti, z vašimi obtoževanji, ali gre za policiste, ali gre za delo tožilcev, ali za delo sodnikov, ali pa opozicije, ali pa kogar drugega, ki ne razume politike SDS, prikrojevanja represivnih organov, začenši s predsednikom Vlade na čelu, sledite mu vi, državnemu sekretarju Gorenaku, drugemu državnemu sekretarju za Nacionalno varnost gospodu Mahniču, gospodu Predaliču, Kanglerju, Olaju, pred njim Travnarju, Juriču, Urbasu, Grah Lazarjevi in seveda gospodu Grimsu, z vsem dolžnim spoštovanjem, kot predsedniku Odbora za notranje zadeve, lahko evidentno dokažemo, da praktično stranka SDS s pomočjo Nove Slovenije, nekaterih Desusovih poslancev, SNS ter seveda nepogrešljivega SMC obvladujete celotno strukture, kot že rečeno, represivnega organa. Tukaj je neizpodbitno dejstvo, da od tu verjetno izhaja vaša vehementnost, samozavest, samovšečnost, če želite, da lahko našo družbo popeljete v nek jutri, za katerega se nismo borili ne vi ne gospod Pučnik, ne gospod Janša, ne v prvem ne v drugem mandatu, ne vsi mi v demokratični opoziciji kot vsi ostali si nikdar in nikoli nismo mislili, da bomo deležni vsega tega predvsem nastopa in načina retorike in pristopa, ki ga imate do državljank in državljanov ne samo vi, ampak tudi vsi vaši nad- in podrejeni. Mi smo sredi moralne krize, spoštovani minister, in sredi tega ciklona ste se znašli tudi vi. Namreč, nikjer nisem zasledil še nekoliko nižje ovrednotenja vaših sodelavcev, ko govorimo tudi o formalnih notranjih varnostnih postopkih, ki so se, spoštovana javnost, dotaknili tako generalnega direktorja Policije gospoda Olaja leta 2010, tako so se dotaknili gospoda Travnerja zaradi tako imenovanih dnevnic v preteklosti, gospod Juriča zaradi pomoči pri potrdilu sodelavca v službi zaradi primera Radar, gospoda Urbasa na primer za mobing in spolno nadlegovanje ter tisto, kar je odjeknilo pred 14 dnevi, sodelavca gospoda Urbasa, katerega se bom dotaknil nekoliko kasneje, gospoda Bajramija, ki je bil mimogrede tudi uradni prevajalec v eni od Janševih vlad, ko so potovali na tuja območja, ki je bil ponovno sprejet v službo. Zakaj omenjam? Zaradi tega, ker ne gre samo za zbor politikov SDS na čelu policije, ampak gre tudi za prve operativce, ki so bili tako ali drugače pred notranjimi varnostnimi postopki, kar se v zgodovini Republike Slovenije še ni zgodilo. Praktično izgleda, da izbirate celotni cvet posameznikov, ki bodo ponižni zaradi burne preteklosti, ki iščejo neko svojo novo in drugačno prihodnost, kot recimo samega dr. Olaja, generalnega direktorja policije, ki je bil pred tem vaš neposredni državni sekretar in potem je postal direktor Policije. In v vse to ste ga privlekli iz staža upokojenca. Spoštovani minister! To, kar se dogaja preprosto pomeni, da moramo ugotoviti, da ste preprosto ugrabili Slovenijo. Ob nadaljevanju vladavine avtokratov in spodbujevalcev neplačevalcev davkov, kot smo bili priča izrečenim besedam na zadnji interpelaciji gospoda Vizjaka, ko smo ga interpelirali tudi zaradi dogodkov izpred 14 let, ste se vi nonšalantno izrekli, da poznate vse te posnetke in da vas to ni nič presenetilo, kar vas postavlja v položaj, prvič, bom rekel, moralnega avtokrata, drugič, kot nekoga, ki meče bombice samo zaradi tega, da ščiti svoje strankarske kolege pred odgovornostjo, ki bi jo morali v vsaki normalni demokratični državi zahodne provenience, vsaj ko govorimo o Evropski uniji, vsaj na nek način odmakniti od javnih funkcij in kot gnil del neke družbe zanemariti zato, da lahko prosperira celoten drugi del. Spoštovani kolegi iz Nove Slovenije! Koliko solzivca sredi Ljubljane bo še potrebno, preden boste iz Nove Slovenije dojeli, kaj se pravzaprav okoli vas dogaja? Še premalo je bilo povedanega o tem, zakaj počnete to, kar počnete. Ali vas morebiti na podlagi intervjuja 5. 12. z gospodom Janšo v Demokraciji nekdo stiska tam, kjer se je nekdo drug že izrekel? Situacija Nove Slovenije je nezavidljiva, ampak še težko raziščemo, zakaj ste v danih okoliščinah primorani čez vaše lastne izrečene vrednote narediti vse, zato da se ohrani ta vlada pri življenju. Koliko dolgov, zaradi katerih bo na koncu potrebno prodati premoženje demografskega sklada, ki ga sicer še ni, bo še dovolil Desus? Koliko državljanskih pravic, pokojnin in poštenih sodb boste prodali za mesec ali dva ali tri poslanskih plač, spoštovani kolegi iz Desusa? Koliko razveljavitev odlokov, ki neustavno posegajo v temeljne človekove pravice, boste še dovolili preden boste razumeli, da Ustavno sodišče ni vaš sovražnik, ampak zadnji branik svobode in demokratičnosti družbe? Spoštovana predstavnika madžarske in italijanske narodne skupnost, ki nenehno glasujeta proti demokraciji v naši državi kot predstavnika narodne skupnosti, pred vami še ni nihče storil na način, da bi v tako težak položaj zaradi vajinih glasovanj spravil večinski del slovenske populacije. Koliko razveljavljenih odlokov, ki neustavno posegajo v temeljne ustavnečlovekove pravice, boste še dovolili, preden boste razumeli, da je Ustavno sodišče tisto, ki dejansko brani kot zadnja institucija ustavnost in zakonodajo v Republiki Sloveniji pred avtokracijo in tistimi, ki si želijo podrediti praktično vse državne podsisteme? Kaj želite danes še slišati od nas, da boste razumeli, da ste del organiziranega napada na pravice ljudi, prihodnost otrok in demokracijo v tej državi, spoštovani nekdanji člani SMC − tiste stranke, ki je nastala kot antipod vsemu temu, čemur se borimo v demokratični opoziciji in zunaj kot civilna iniciativa? Vladanje z odloki, represija, kadrovanje, ki dejansko posega od samega vrha do vseh por policije, ki ji s takšnim početjem iz meseca v mesec zmanjšujete kredibilnost med ljudmi in spoštovanje med ljudmi, kar najbolj boli policistke in policiste v tem zadnjem dvoletnem obdobju. Spoštovani minister, dovolili ste si tako daleč, da ste obema predsednikoma sindikatov zagrozili z opominom pred odpovedjo, kljub temu da, spoštovani minister, tretji odstavek 89. člena Zakona o organiziranosti in delu v policiji to omogoča. In sicer ga je sprejela ravno vaša vlada v letu 2007, če se ne motim. »Za čas opravljanja profesionalne funkcije,« citiram, »iz zakona v reprezentativnem sindikatu policist nima pravic in dolžnosti, ki izhajajo iz statusa policista. V tem času prejema 100-odstotno nadomestilo plače. Osnova za obračun nadomestila je njegova osnovna plača, ki jo prejema pred nastopom policijskega opravljanja sindikalne funkcije, in dodatek na delovno dobo«. To piše v zakonu. In v javnem sektorju to omogoča tudi 45. člen kolektivne pogodbe za negospodarske dejavnosti, ki pravi, citiram 45. člen: »Za čas opravljanja profesionalne funkcije pripada sindikalnemu zaupniku plača v višini, ki jo je prejemal pred začetkom opravljanja te funkcije«. Torej plača sindikalnega zaupnika se valorizira z rastjo plač v zavodu in vi z vašim dialogom že ustaljene prakse in ustaljena razmerja med delodajalcem in delojemalcem rušite z vašo vehementnostjo. Spoštovani, dovolili ste si, da v času največje represije v zgodovini Republike Slovenije, govorim o obdobju vseh teh 11 in več protestov, ki so bili zaznamovani tudi z nasiljem, dovolili, da predstavniki ne policije, ampak politike, obiščejo nekoč svetišča predvsem tistih, ki so bili strokovno podkovani z znanjem in s svojim vplivanjem reševali množične konflikte oziroma konflikte množic na nerepresiven način. 5. oktobra, kot že večkrat rečeno, so bili na podlagi našega razkritja tako v štabih kot v centru za varovanje in zaščito udeleženci politiki. Kar daje slutiti, da so policisti ob tem bili še posebej motivirani za to, da so uporabili čisto vsa represivna sredstva, ki so bila takrat na voljo, kljub temu, kot je že bilo danes povedano, da so se v tistem trenutku v parkih, na ulicah znašli upokojenci, mamice, dostavljavci hrane in čisto običajni ljudje, ki s protesti niso imeli ničesar. Tisto, kar je naše ključno odkritje, ko govorim tudi o delu Komisije za nadzor obveščevalnih varnostnih služb, da so bila prav ta torek, 5. oktobra, uporabljena sredstva prekomerno, na način, kot že rečeno, ki ga še nismo pomnili. Tisto, kar bode v oči, je, spoštovani minister, da bi zaradi vašega osebnega početja in predvsem tudi početja direktorja policije morali že zdavnaj, več kot leto dni nazaj, odstopiti oba, tudi zaradi tega, ker, kot je bilo odkrito, se je direktor policije sam večkrat sestal s tistimi, ki bi morali takšno početje nadzorovati in ga ovrednotiti. Direktor policije je komisiji jasno priznal, da se je ob pripravi poročila s komisijo večkrat sestal. Še več, direktor policije je priznal neposreden vpliv v vsebino poročila, ki je bilo kasneje objavljeno v javnosti. Tisto, kar je policistom in policistkam zbilo dno, spoštovani minister, je vaše nerazumevanje okoliščin in predvsem odnosov znotraj policije, ko ste s seznamom plač, ki ste jih javno obelodanili, porušili razmerja odnosov v policiji. In še več, ogrozili ste marsikaterega posameznika, ki se je pojavil na tem seznamu, ki iz takšnih ali pa drugačnih razlogov ne bi smel biti javno objavljen. Večkrat ste grozili in pritiskali tako na sodnike kot na tožilce, in to na način, ki bi kot predstavniku ne vaše države iz stranke SDS, ampak vseh nas Slovenk in Slovencev, vseh državljank in državljanov, ki živijo v Republiki Sloveniji, ste z vašim obnašanjem dejansko degradirali celotno družbo, kajti mi si tega ne zaslužimo. Republika Slovenija, njeni državljani in državljanke si zaslužijo boljšega upravljanja ne samo države, ampak predvsem tudi policistk in policistov in njihovega dela. Tisto, kar je v danih okoliščinah potrebno povedati, je, da je praktično vse na dlani. Ta, ki misli, da državo in ljudi, ta, ki mu je mar za demokracijo in svobodo, ta bo danes podprl interpelacijo brez kančka dvoma, če ne bo imel kakršnihkoli osebnih interesov. Vi, ki boste vzdržani, spoštovani, boste zaresno del ustroja. In to je neizpodbitno. Za svoje lastne in kratkoročne koristi in udobje uničujete Slovenijo in vsa razmerja znotraj nje, tudi osnovno delitev oblasti in moči v naši državi. Morda, in res se opravičujem za ta vulgarizem, ste strli jajca vsem, ki bi si upali kakorkoli v vaših vrstah misliti drugače. Nekateri so se umaknili, nekateri se še bodo umaknili takšni politiki in z vašo ne bodo sodelovali, ampak takšnim ljudem sporočamo, da je potrebno počakati do naslednjih volitev, kajti od takrat naprej, če bomo uspeli obrniti Slovenijo v tok medsebojnega spoštovanja, razumevanja, razumevanja vladavine prava in načel delitve oblasti, bomo ponovno vnesli mir v našo družbo, da bo vsak opravljal samo tisto delo, za katero je pristojen, in bomo tudi kot družba razumeli in rekli »ne« takšnim posameznikom, »ne« takšni politiki in takšnim početjem, ki jo vodi stranka SDS tako oholo, ko z vso nevzdržnostjo praktično uničujejo medčloveške odnose v naši družbi. Morda ostaja nek strah pred tem, da boste do volitev še naredili vse, kar je v vaši moči, da represiven organ posega v same volitve. Kot je moč brati, se na nek način celo sami politiki in politikom obeta vroča pomlad. Umaknili ste eminentne politično neopredeljene posameznike, zavedne predvsem delu policije, v tako imenovano delovno skupino za migracije. Namesto njih, kot že rečeno, imenovali posameznike, ki so bili v preteklosti deležni že notranjevarnostnih postopkov. S ste tem poslali tudi jasno sporočilo vsem podrejenim, da bo lahko napredoval le tisti, ki bo zvest eni in edini politiki. Ustavno sodišče je ob predlaganem spornem zakonu, ki je posegel v neodvisnost, v avtonomijo dela komandirjev predvsem na način, da ste jih spravili v položaj, ko vseh 130 posameznikov ni vedelo za lastno prihodnost in komu morajo biti zvesti, ali stranki SDS ali pa načelom zakona, načelom poslanstva, ki ga kot policistke in policisti nosijo. Hvala bogu, da ga je samo Ustavno sodišče zadržalo na način, da bi v vsaki, kot že rečeno, demokratični sredini, državi minister za notranje zadeve in direktor nemudoma odstopil. Naj ne pozabim še na en konflikt interesov, in sicer gospoda Bradača, direktorja Direktorata za policijo in druge varnostne naloge, ki je v svojstvu predsednika Lovske zveze, kljub temu da se je policija v preteklosti že izrekala, da je neprimerno, omogočil, da lahko lovci dejansko ob svojem početju danes streljajo na divjad celo z dušilcem. To pomeni, da Slovenci in Slovenke in državljanke in državljani tako zvesti naravi, športu v naravi in pohajkovanju, ne bodo nikdar slišali in vedeli, od kod je metek priletel, kar gotovo postavlja v samo ospredje vidik varnosti v državi. Primer, kako lahko posameznik, ki je zvest vam in vaši politiki, v dvojni funkciji omogoči nekaj, čemur je sama policija v preteklosti osporavala. Ta ne govorimo o posameznikih, ki so se izrekli pred preiskovalno komisijo o tem, da je pri kadrovskih menjavah, in to je vse posneto na magnetogramu, bilo priznano, da je politika posegala v kadrovsko politiko in da o tem tudi ne bomo javno razglabljali. To je citat iz dela komisije, ki je zasedala. Spoštovani minister, ob svojem prvem izvajanju mi dovolite, da vam postavim eno in jasno vprašanje, kar se tiče že omenjenega kolega, ki je bil ponovno zaposlen na policiji, kljub temu da so praktično vsi organi in vsi posamezniki, ki dejansko ovrednotijo možnost, da se ta posameznik vrne v službo, izrekli negativno mnenje. »Spomnimo, gre za Škelzena Bajramija, v preteklosti zaposlenega [[…]]«, in to citiram iz medija Svet 24ur, » [[…]]v sektorju za posebne naloge uprave kriminalistične policije, od koder se je maja leta 2016 zaradi izredne odpovedi moral posloviti. Bajrami, ki je hkrati brat pred desetletjem v sumljivih okoliščinah umorjenega Fatmirja Bajramija [[…]]«, ki je po tem, ko je oblast Janeza Janše ponovno, s tretjim mandatom stopila v čevlje tudi notranjega ministrstva, le to ponovno zaposlilo posameznika, ki je izpostavljen kot eden od nekdanjih sodelavcev policije. Službo je namreč izgubil in znašel se je v podobnih postopkih kot gospod Urbas, to je direktor kriminalistične policije, zaradi mobinga in spolnega nadlegovanja. Namreč, to je vprašanje, na katero javnost mora dobiti odgovore. Kajti posameznik, ki izgubi službo zaradi suma kaznivega dejanja mobinga in nadlegovanja, spolnega nadlegovanja in je dokazal kazensko ovadbo, kjer se mu očita kaznivo dejanje, ki sicer kasneje ni bilo dokazano in ki je skozi preverbe dobil negativno oceno, v času Janševe vlade ponovno dobil priložnost, da se v policiji zaposli. Ali gre res za izvajanje mafijskih ukrepov? Ali gre res za podrejanje policije v izključno strankarske interese? In ali gre res za to, da se podredi vse vzvode moči, da se onemogoči opozicijo, vse tiste, ki kakorkoli nasprotujejo politiki Janeza Janše in njegovih podrejenih, z vsakim ciljem, ne glede na zakonodajo, ne glede na ustavno ureditev, ki jo imamo, in ta je še vedno demokratičen parlamentarizem, ki bi moral spodbujati enotnost različnih ljudi, onemogoča predvsem sobivanje v naši državi z vašo pomočjo, z vašim represivnim prstnim odtisom, katerega sleherni državljan čuti na lastni koži ali z neprehajanjem meje iz preteklosti, govorim občinskih meja, ali z represijo, ki se izvaja ob eni od načel demokracije, to je izražanjem protestov ali pa preprosto pri kadrovski politiki, kot že omenjeno? Praktično imamo in s tem bom zaključil, slovensko policijo podrejeno stranki SDS z Janezom Janšo, Hojsom, Gorenakom, Mahničem, Predaličem, Kanglerjem, Olajem, Urbasom, Grah Lazarjevo, Grimsom na čelu, ki, kot rečeno, z vrhom policije Olajem, nekoč Travnarjem, Juričem, Urbasom in Bradačem, ki so ali v konfliktu interesov ali so bili v preteklosti že udeleženi notranjevarnostnih postopkov. Torej, spoštovani, kje je tukaj ne samo zakonodajni vidik, ampak predvsem sporočilno-moralni vidik, ki ga prenašamo državljankam in državljanom? Ali je nekaterim v naši državi resnično dovoljeno vse? In vi ste na vrhu tega, spoštovani Hojs. Vam je do 24. aprila očitno v vašem razmišljanju dovoljeno vse, čemur se bo, upam da, še danes kdo od pogumnih poslank in poslancev zoperstavil, tem težnjam, in izrekel, da so tovrstna dejanja nesprejemljiva. Kajti ni druge poti, kot dejansko danes podpreti to interpelacijo. V nasprotnem samo kažete državljankam in državljanom, kakšna država se v prihodnosti obeta. Omenili ste uvodoma fašizem in nacizem, spoštovani minister, Republika Slovenija drvi prav v smeri tovrstnih ideologij. In če vam tretja manjka, dodam k temu še komunizem, kateremu ste itak v vaši stranki zavezani ali pa ste bili zavezani bolj kot v kateri drugi stranki, ki je prisotna v slovenskem parlamentu. Hvala lepa, predsednik, za besedo.
Hvala lepa. Besedo ima Matej T. Vatovec kot predlagatelj.
Hvala, predsednik. Uvodoma je gospod Hojs v bistvu izrazil neko zahvalo, da nismo bili nespoštljivi, da ga nismo pošiljali kam ali kaj podobnega, naslednji trenutek je seveda pokazal svoj pravi obraz in naredil točno isto v naši smeri. Minister, jaz se vam ne moremo zahvaliti ali pa ja, ker ste še enkrat pokazali in še enkrat dokazali, da ste tak, kakršen ste. Z vsem, ker je bilo povedano v tej predstavitvi odgovora, kjer smo sicer lahko vse prebrali že v zapisanem v tem dokumentu, ki ga je Vlada potrdila, se je še enkrat pokazalo očitno − da je minister Hojs utelešenje arogance oblasti. Mislim, da smo to v vsakem odstavku, v vsakem trenutku te predstavitve tega odgovora to lahko zaznali. Najbolj očiten in najbolj eksemplaričen je stavek: »Nam je bolj pomembna vsebina kot pravna formalnost.« Jaz se sicer strinjam načeloma, da je vsebina prekleto pomembna, sploh v politiki, mislim, da je to bistvo, mislim pa, da ne moremo kar tako zamahniti čez pravne formalnosti. Tako minister kot gospod Grims sta oba rekla, da smo v bistvu opozicija pa protestniki pa vsi ostali krivi za stanje, kakršnega imamo, se pravi odpor ljudi do cepljenja, do spoštovanja ukrepov, do vsega, kar počne ta vlada. Mislim, da ste vi tisti, ki ste prvi odgovorni za te stvari. To, da je Ustavno sodišče razveljavljalo odloke enega za drugim, ni odraz tega, da bi bilo to neko navijaško sodišče, ampak zaradi tega, ker so bile te stvari pomanjkljivo pripravljene, seveda na najbolj neprimeren način. Seveda ključna taktika, to smo videl že v petek, te vlade z njenim predsednikom na čelu je seveda, da kriči, kako so vsi ostali krivi in kako obstajajo neke sile zunaj, ki pritiskajo na to in jim mečejo polena pod noge. To lahko vidimo v zgodbicah o udbomafijah, globokih državah, kučanih pa še ne vem kaj. Danes smo poslušali ministra, kako je navajal, kako imamo v opoziciji v lasti vse medije pa kako preko Ustavnega sodišča rušimo vlado pa še ne vem kaj. V resnici bi se morali kdaj zamisliti, se kdaj ustaviti, pogledati v ogledalo in malo reflektirati, kaj pravzaprav počnete. Meni je popolnoma jasno, da pač je to vaša metoda, da je to cilj te stvari peljati na tak način, kot jih peljete. Mislim pa, da je ta zastiralna akcija v smislu »ne, ne, mi smo okej, vsi ostali nam mečejo polena pod noge, oni so krivi, oni počnejo nečednosti« pač prozorna in nihče več ne nasede. Kdo temu še verjame? Minister je tudi še enkrat mirno povedal, da so policisti lenuhu in mevže. On se sicer sklicuje na to, da je naslavljal sindikalne predstavnike, sindikalne zaupnike. Kot je povedal že Matjaž, je zelo jasno opredeljeno tako v Zakonu o delu in organizaciji v policiji, tretji odstavek 89. člena, ki zelo jasno določa, da sindikalni zaupniki oziroma profesionalni sindikalisti nimajo pravic in dolžnosti, ki izhajajo iz statusa policista. Se pravi, minister, ne morete jih pošiljati opravljat policijske naloge, ker jim zakon nalaga, da morajo opravljati sindikalno delo, saj zato pa imamo sindikalizem v tej državi, da lahko pač tisti, ki so res najvišji predstavniki sindikatov, opravljajo te naloge, ker gre za resno delo. In vaše zadnje poteze tudi s spremembami zakonodaje jasno kažejo na to, da jih potrebujemo, ker težnje po lustracijah, po menjavah, po kadrovskih cunamijih so v policiji prisotne tako kot povsod drugod pod to vašo vlado. Tako da me prav zanima, ali bo prišlo tisto opravičilo, ki ga pričakujejo poslanci Desusa, kot je povedal gospod Hršak na začetku. Kar se tiče še drugih stvari, ki jih je tudi Branko Grims navrgel, naš najbolj učinkovit powerpoint. Videli smo, da je elektronika zatajila pri ministru Hojsu, pri gospodu Grimsu to seveda ne more; mogoče so ti printi tudi škoda papirja pa okolja. Kar se tiče tega kazanja s prstom glede protestov in tega. Protesti niso nastali kar tako. Res je, nekateri podporniki koalicije tarnate, da so se protesti začeli, še preden se je vlada oblikovala ali pa vzporedno s časom, ko se je začela vlada oblikovati. Ja, zakaj? Ker imajo ljudje slabe izkušnje s takšnimi vladami. Ljudje se dobro spomnijo, kaj se je dogajalo v letih 2004−2008, spomnijo se, kaj se je dogajalo v letu 2012−2013, in takšne izkušnje seveda povzročijo nekatere odzive, reakcije. Nobeno od teh obdobij se ni zaključilo z nekimi pozitivnimi zgodbami. 2004−2008 je obdobje, ki ga je zaznamoval nastanek tajkunov in povzročitev bančne luknje, katastrofalna gospodarska politika, ki je vodila v pregrevanje gospodarstva, in potem težave, ko je prišlo do časov, ko je bilo treba krizo reševati. V letu 2012−2013 pa se lahko vsi ljudje spomnijo predvsem tega, kako je v zadnjih izdihljajih vlada klicala trojko in v bistvu malodane skušala prepustiti Slovenijo Bruslju. In to so stvari, ki pač ljudem ostanejo v spominu. Vsi se verjetno držite tega ali pa mislite, da imajo ljudje kratek spomin, kot se rado reče, ampak jaz mislim, da si ljudje zapomnijo stvari. In vsi protesti, ki so se potem od tega trenutka dalje vili v času epidemije, so bili povezani s tem, kako se je to epidemijo vodilo. Nespoštovanje odlokov, nespoštovanje oblasti, skepse pred vsakršnimi novimi ukrepi, cepljenjem in tako naprej si lahko pripišete kar sami sebi s katastrofalnim upravljanjem. Pismo, ki so ga nekateri ljudje naslovljeno dobili pred nekaj dnevi s strani predsednika Vlade, bi moralo priti dve leti nazaj, ne pa zdaj kot predvolilna kampanja. Jaz resnično upam, da bo Informacijski pooblaščenec tudi preveril, ali je imel predsednik Vlade ustrezne zakonske podlage za to, da je naslovljene pošiljke pošiljal točno določenim ljudem z imeni in priimki. Odgovornost lahko pripišete svoji komunikaciji. Samo spomnite se Kacina od začetka epidemije, spomnite se tudi načina, kako je komuniciral predsednik Vlade, vaših napol skrivnostnih nočnih sej Vlade pa razglašanje odlokov sredi noči. Mislim, da to ni način, s katerim bi lahko vlili ljudem zaupanje in jih pripravili do tega, da spoštujejo odloke. Kar se tiče našega udeleževanja na protestih. Gospod Grims je govoril o »kamne v roke«. Jaz se bojim ljudi, ki nimajo ali pa ne prepoznajo sarkazma. Ta slika je s protesta oziroma kontraprotesta, ki se je odvijal v času, ko se je sredi Ljubljane odvijal protest proti pravicam žensk do splava, proti pravicam žensk do svobode odločanja o otroku. Tako da »kamne v roke« je tak sarkazem, ki govori o mindsetu ljudi, ki pripravijo take proteste. »Kamne v roke« kot v Islamu, recimo, kjer se kamenja ženske ali pa ostale, ki prestopajo norme, in to vi zagovarjate. Kar se tiče delovanja policije na protestih 5. oktobra, tu je še nekaj zavajanj, smo slišali, kako je pač policija morala tako delovati, kar seveda ni res. Zakon o javnih zbiranjih jasno določa, kakšen je potek v primeru neorganiziranih shodov, ta pravi, to je 32. člen, »če policija na kraju samem ugotovi, da je prišli do neorganiziranega shoda, opozori udeležence, da shod ni organiziran po določbah tega zakona in da so dolžni upoštevati navodila in ukrepe policije.« To je prvi odstavek. Se pravi, ko imate shod, ki ni prijavljen, ki ni organiziran, ki nima redarstva, pač mora policija po zakonu prevzeti to nalogo. In šele dalje, »v kolikor na shodu pride do ravnanj, zaradi katerih je potrebno shod razpustiti, ga policija razpusti«. Se pravi predpostavljajo se neka dejanja, recimo, da se to je dejansko zgodilo z nekaterimi dogodki na Slovenski cesti, kot pravi minister Hojs, ampak potem je tukaj še drugi element, in to je sorazmernost. Policija mora in deluje po načelu sorazmernosti, ki je tudi opredeljen v 16. členu v Zakonu o nalogah in pooblastilih policije, kjer piše: »Ko je za uspešno izvedbo policijske naloge mogoče uporabiti različna policijska pooblastila, morajo policisti uporabiti tista, s katerimi lahko opravijo policijsko nalogo z najmanjšimi škodljivimi posledicami.« 5. oktobra v trenutku, ko je policija po nalogu politikov, ki so vplivali v operativnem štabu, uporabila vodni top, solzivec, konjenico, pse in tako naprej, to niso bila najbolj mila možna sredstva, ki bi jih lahko uporabili. In to je bistvo tega problema. Shod v tistem trenutku, čeprav je bil razpuščen, še ni bil nasilen in sorazmernost je eno od osnovnih načel, po katerem bi moral delovati vsak represivni aparat, ne pa z vsemi topovi dobesedno od začetka. In to je bil prizor, ki ga v tej državi še nismo videli, smo imeli že bolj množične proteste, ampak tako množične uporabe prisilnih sredstev naenkrat in policijskih pooblastil naenkrat v tej državi še ni bilo. Tako da je ta praznost obrambe precej žalostna, škoda je papirja, časa in denarja. Mimogrede, če mi sedimo v tej dvorani ali ne, stanemo državo enako. Če smo že plačani, bodimo vsaj tukaj. Na koncu pa še ena stvar, mislim, da je tudi pomembna s tega vidika, ker se v bistvu predvsem stranka SDS kaže kot nek branik varnosti in tega. Zdaj ta retorika, ki jo je tudi gospod Grims prej omenil, kako nas je potrebno braniti pred begunci in pred temi udori in kako v bistvu opozicija tudi s temi protesti ruši ali pa ogroža varnost države, glejte, mi smo videli nekaj tednov nazaj, kaj pomeni zaostrovanje azilne politike, tisto zaostrovanje, s katerim se minister Hojs hvali zdaj pred zaključkom predsedovanja. Umrla sta dva človeka v Dragonji, eden je 31-letni možakar iz Bangladeša pa 10-letna deklica. Za prvega, mislim, da se ne ve imena, druga, ki je bila gluhonema pa invalidna, ji je bilo ime Rahime. To so posledice takšne politike, smrti. V Sloveniji na meji je umrlo več ljudi kot sedaj na belorusko-poljski meji. In vi se hvalite s politiko. Seveda žico je na mejo postavila vlada Mirja Cerarja s SMC na čelu, ampak stopnjevanje, ki ste ga tudi vi dosegli v tem mandatu z Zakonom o mednarodni zaščiti pa z Zakonom o tujcih, s ponovno uvedbo nekih izrednih stanj in možnostjo množičnega vračanja oziroma predvsem zavračanja prošenj za azil, je v bistvu pravi obraz teh politik. In to, kar počnete ves čas, je samo podžiganje. Vi ste kurjači. Po eni strani kurite javni diskurz z vsajanjem vašega žolča naokoli, po drugi strani pa je to odlična metoda za to, da peljete dalje svoje posle. In ti posli so povezani s prevzemanjem različnih institucij v tej državi, pri vas konkretno policije in preiskovalnih organov, z nekim zelo jasnim razlogom, da se vpliva na to, koga se preiskuje, koga ne, in koga se kaznuje in koga ne. Zastarale so in zastarale bodo tudi kakšne preiskave, v katerih so vpleteni vidni člani SDS, in to je, mislim, da glavni namen. In o tem bi se morali danes pogovarjati, ne o različnih nebulozah, o katerih smo lahko slišali predvsem s strani podpornikov ali pa članov koalicije na začetku. Upam, da bomo šli v tej smeri in tudi slišali kakšen prepričljiv odgovor ali pa zavrnitev teh argumentov.
Hvala lepa. [[oglašanje iz dvorane]] Še ni replike. Ni še replike zaenkrat. Še niste razpravljali. Besedo ima minister za notranje zadeve, gospod Hojs.
Hvala lepa. Na podlagi teh uvodnih predstavitev mnenj tako predlagatelja kot poslanskih skupin se bom seveda osredotočil predvsem na dejstva. Mnogi ste govorili zelo čustveno, pa mislim, da danes ni prostor tukaj za čustva, ampak dajmo govoriti o dejstvih. Začel bom z zadnjim nastopom gospoda Vatovca. Glejte, gospod Vatovec, ne samo v Dragonji, danes ponoči je umrl eden v Ljubljani. Ne v Dragonji, v Ljubljani je umrl en, če se ne motim, begunec. Ne v reki, v avtu skupaj s sedmimi oziroma osmimi drugimi, ki jih preko Slovenije tihotapijo. Zaletel se je v semafor in nesrečno umrl. In zdaj, če vi tukaj slovensko javnost prepričujete, da to, kar dela ta vlada, torej ustrezno ščiti naše zunanje meje in lovi tiste, ki na račun ubogih ali pa, če rečem, tistih ljudi, ki pravzaprav težko živijo, na veliko služi, torej tihotapci so danes tisti, ki obračajo milijarde v Evropskem prostoru, in ko se policija in ta vlada bori proti temu, vi govorite o čisto nečem drugem zgolj zato, da poskušate v ljudeh vzbuditi neka čustva ob res tragični izgubi življenja na Dragonji. Mimogrede, gospod Vatovec, na Dragonji ta punčka ni umrla na slovenski strani. Ta punčka je ilegalno vstopala s Hrvaške strani. In zanimivo, da je kasneje ta mati s temi štirimi otroki brez težav zaprosila za azil na Hrvaškem. Zakaj tega ni storila že takrat, ko je na Hrvaško vstopila, se lahko človek zgolj vpraša. Torej očitno njen namen ni bil azil, konec koncev je prihajala iz varne države, iz Turčije, iz Turčije je bila ta družina, ne iz Afganistana in ne iz ne vem katere Sirije, ampak iz Turčije, in bi seveda lahko za azil zaprosila, če je politično preganjana − sicer sam dvomim o tem, da bi bila − v prvi varni državi. In dokler se Evropa, in tukaj seveda so naša stališča povsem jasna in ta jasna stališča se mi zdi, da so se zelo močno izrazila tudi v sedemindvajseterici v zadnjem času, nazadnje ob inštrumentalizaciji migrantov s strani Lukašenkovega režima na poljsko-evropski meji. Evropa je v tem primeru vedno vedno bolj enotna. Torej ne zgolj, da je to, kar je po moji oceni SMC ali pa gospod Miro Cerar naredil prav, torej začel je z varovanjem državne meje, vedno več je pozivov, in mislim, da bomo s tem uspeli, da bo varovanje zunanje evropske meje tudi plačala Evropska unija, ne zgolj posamezna država. Torej tiste ideje vas levičarjev o tem, kako je potrebno na široko odpreti vrata komurkoli, da je Evropa, bi rekel, prostor, kjer se dogaja raj, da lahko vanjo vstopi vsakdo, tudi če ni upravičen do azila, da bomo sprejeli vse te stvari, so po moji oceni končane. In prav je, da so končane. Tem ljudem je potrebno zagotoviti ustrezno življenje tam, od koder prihajajo, ne pa jih s praznimi obljubami in s služenjem nekaterih, torej še enkrat ponavljam, tihotapcev, ki služijo enormne denarje na nepošten način, vabiti v Evropo. Kar se tiče razprave gospoda Nemca, seveda je ta bila v njegovem stilu, moram pač na žalost povedati, spet polna laži. Med drugim je povedal, da je, ne to je celo napisal, da sem bil v OKC tistega 5. oktobra že ob 15.30, to je njegov podatek na Twitterju. Sam sem bil ob 15.30 nekje, po mojem, še na kakšnem letališču v tujini. Nadalje je napisal oziroma povedal, da so plače, ki so bile objavljene, nezakonite oziroma morda ni rekel nezakonite, rekel pa je, da sem objavil plače tudi tistih, ki tam ne bi smele biti, in s tem ogrozil ne vem koliko število policistov. Torej tudi to je laž. Na teh plačah nikjer ni človeka, ki bi bil kakorkoli ogrožen, celo več, izločili smo tiste za katere je bilo jasno povedano, da na teh plačilnih seznamih ne smejo biti zaradi tega, ker delajo bodisi pod krinko bodi so kako drugače neupravičeni za to objavo. Izločili smo pa tudi tiste, to pa moram reči, pa verjetno ne vem, če je čisto prav, po vaši oceni ne, te bi morali objaviti, na mojo pobudo smo izločili tudi tiste, ki zaslužijo manj, kot je neka dostojna višina sredstev, ki bi jo človek za spodobno delo zaslužil, zato da ne bo kakšnih negativnih ocen s strani teh upravičeno socialno šibkih ljudi. Tudi v sami interpelaciji ste napisali notri, da je informacijska pooblaščenka prepoznala, da je bilo to nezakonito. To je jasno lažno napisano, celo več, informacijska pooblaščenka je celo napisala, da ni nobenega zadržki pri objavi teh plač, da bi pravzaprav vse plače v javnem sektorju morale biti javne, je pa seveda od predstojnika do predstojnika odvisno, ali se za tako objavo odloči ali se ne odloči. Zelo zanimiva je tudi teza gospoda Vatovca, ki je zatrdil, mislim, da je to zatrdil v svojem uvodnem nastopu, da so pod to vlado, torej pod mano, da so shodi prepovedani in nezakoniti. Zdaj, jaz ne vem, ali sem jaz napačno videl teh 90 ali 80 ali jaz ne vem, koliko je teh shodov bilo. Ali so ti shodi bili ali niso bili? Jaz sem imel občutek, da so. Nisem imel občutka, da jih ne bi bilo. Torej ne vem, jaz nisem imel občutka, da bi bilo karkoli prepovedano. Res pa je, da so bili izvajani vsi nezakonito, ker nihče od teh ni bil prijavljen. In to, kar je povedal gospod Grims, vezano na protest, ki so ga organizirali in če se ne motim, celo vaši kolegi iz poslanskih vrst ali tam v prvih vrstah, morda ne čisto iz poslanskih ali pa tudi no, ampak vem da so bili tam predstavniki SD, gospod dr. Štromajer recimo pa še kdo. Mimogrede, tisti protest ni bil prijavljen. Tisti protest, kjer ste prišli nagajat gospodu Primcu, ki je mimogrede svoj protest prijavil tako, kot zagre, dobil vsa ustrezna dovoljenja, tudi vseh tistih več kot 300 dovoljenj tamle pred sodiščem, ko smo protestirali zaradi tega, ker ste pač nekateri poslanci nezakonito ukradli mandate, so bili vsi prijavljeni, glej ga zlomka, vsi so bili prijavljeni. Nikjer ni policija rabila intervenirati, nikjer ni policija rabila postavljati ograj, nikjer ni bilo potrebno s strani policije pripravljati kakšnih zdravniških ekip, ki bi v bistvu bile potrebne v primeru kakšnih hudih slučajev, vse varovanje je prevzel organizator, v tem primeru je bil to gospod Primc, in vse stvari so se odvile povsem mirno. Za razliko od vaših protestov, kjer ste sodelovali vi, saj to imamo v interpelaciji, mislim, da smo zdaj odgovorili oziroma napisali, kdo vse je tam bil, od Mesca, Fajonove, Koprivca, da ne naštevam vseh teh imen naprej, ki ste se teh nezakonitih − nezakonitih, ker niso bile prijavljene − protestov udeleževali. Jaz ne vem, zakaj jih niste prijavili. Saj se ve, kako se stvar prijavi in se prevzame odgovornost za to. Kar se tiče stranke LMŠ, ki je zdaj sicer ni tukaj notri, bi rad gospoda, mislim, da je bil gospod Prebil, ki je o tem govoril, o premestitvah. Najprej bi povedal, da nihče izmed teh ljudi, ki so bili premeščeni v Tacen, ni bil premeščen tako, kot se je nekdaj premeščalo direktorja. Gospod Anžin [[Lapsus linguae. Aleš Hojs se v nadaljevanju opraviči za napačno navedbo priimka generalnega direktorja Policije. Pravilno: Simon Velički.]] , recimo, je bil direktor Policije, če se ne motim oziroma se ne motim, da ga je zamenjala gospa Tatjana Bobnar takrat, ko so jo imenovali v stranki LMŠ. In ta gospa Tatjana Bobnar je tega direktorja prestavila v Tacen v neko podstrešno sobo, brez da bi mu dala karkoli delati, torej ga je dejansko mobingirala. Nihče od teh, ki je pa zdaj tja prestavljen, pa ni prestavljen v podstrešno sobo. Nihče ni brez dela. Vsi imajo zelo pomembne zadolžitve, zelo pametne zadolžitve. Ena od njih, recimo, ki jo je gospa Bobnarjeva začela že kot direktorica, je priprava ustrezne metodologije za izbiro novih načelnikov oziroma tistih, ki bodo imenovani s strani direktorja Policije na vodilna delovna mesta. Gospa Bobnarjeva je pisala ministrstvu v času svojega mandata, da je potrebno urediti mandate v policiji, da je ob tem potrebno seveda ustrezno urediti način izbire teh potencialnih kandidatov z neko meritokracijo. In to je naročila zunanjim izvajalcem, ki na žalost v dveh letih ali pa v letu in pol niso kaj dosti skupaj spravili. Zdaj jaz ne vem, ali se jim ne ljubi delat ali so premalo plačani, kakorkoli. No, mimogrede sem naročil direktorju policije, dal usmeritve, da vendarle do 15. ali pa do konca tega meseca pripravijo te kriterije, da bodo kriteriji znani, da bomo jih javno objavili, preden bomo objavili poziv za prijave k prostim delovnim mestom za toliko in toliko policijskih načelnikov. Torej vsi ti bodo imenovani na podlagi nekih kriterijev, neke meritokracije in to. In te kriterije je v bistvu začela in jih tudi naročila gospa Tatjana Bobnar. Tako da jaz ne vem, zakaj tako halo, zdaj ko smo pa začeli to uresničevati, kar se v bistvu zdi najbolj normalno, da je pa zdaj to tak političen cirkus. Zelo zaskrbljujoči sta bili pa danes dve razpravi. Obe razpravi sta imela poslanca stranke SD, torej gospod Nemec in gospod Baković. Oba sta povedala, da je Ustavno sodišče zadržalo sklep o izvajanju tega člena o organiziranosti in delu policije. Torej jaz sem bil nad tem pravzaprav šokiran. Očitno zdaj Ustavno sodišče vodi stranka SD ali pa stranka SD ve, kako bodo ustavni sodniki odločili. Jaz moram priznati, da sem v petek ali pa ne vem, kateri dan je to bil, padel na fejk njus gospoda Nemca. Gospod Nemec je to prvi objavil. Gospod Nemec je povedal, da je Ustavno sodišče odločilo, da je ta člen zakona v neskladju z ustavo in da je zadržalo izvajanje. Tako je napisal. Jaz sem na to odreagiral. Takoj zatem so me klicali novinarji, tako da se v tem trenutku vsem tistim novinarjem, katerim sem rekel pač, da seveda je jasno, da vsi novinarji ne lažejo, vsi ne lažejo, to jasno, da ne, mnogi pa, tudi to je jasno, in se seveda danes tu s tega mesta vsem tistim novinarjem, ki ne lažejo, opravičujem. Ampak to, da pa stranka SD ne ve, kako je odločilo Ustavno sodišče, je pa po moje dejansko škandalozno. Mi smo danes pred eno uro preverjali, ali ta informacija, ki sta jo v uvodu gospod Baković in kasneje gospod Nemec podala v tem državnem zboru, ali drži, da je bilo to narejeno − sprejeta je bila le odločitev glede upokojevanja starejših. Nič od tega, kar sta govorila, da je Ustavno sodišče sprejelo, ne drži. Nikjer tudi javno ni objavljeno. Torej očitno dajejo napotke ustavnim sodnikom, kako naj odreagirajo. To sem že povedal od začetka, da je očitno Ustavno sodišče del sprege utrjevanja oblasti ali pa želje po oblasti leve politične opcije, ali pa vedo več, kot lahko vemo drugi, torej so o njihovih odločitvah vnaprej obveščeni, kar je po moji oceni za Državni zbor ali pa za to družbo zastrašujoče. Kar se tiče razprave, ki je bila po moje najbolj nizkotna v tej predstavitvi, gospe Sluge, ne bom izgubljal besed. Torej govorila je o tem, da jaz povečujem nacizem, pa da, ne vem kaj še vse. Torej res res nizkotno, torej zelo na nivoju tiste prve interpelacije in pa gospoda Nemca, za katerega, mimogrede sem pozabil povedati, o samovšečnosti z gospodom Nemcem na morem govoriti, tukaj nimam besed. Ker to je pa približno tako, kot če bi se jaz kot igralec Slovana, meril z vami kot Ronaldom. Tukaj nimam odgovora. O samovšečnosti z vami ne morem razpravljati. Kar se tiče Vizjakovih prisluhov, nekateri ste me to spraševali. Naj še enkrat jasno povem in tudi tako je zapisano. Jaz sem bil o tem, da naj bi obstajali prisluhi ministra Vizjaka, obveščen morda 14 dni ali tri tedne, preden so prišli v javnost. Torej teh prisluhov nisem slišal in tako sem tudi napisal. Bil sem zgolj obveščen, da taki prisluhi obstajajo, da bodo gotovo prišli ven zelo hitro ali najkasneje pred volitvami, izključno in z enim razlogom, da se diskreditira stranko SDS in pa seveda ministra Vizjaka osebno. Torej nič od tega. Takih informacij, veste, jaz slišim vsak dan sto, torej bi po vašem mnenju moral vsak dan napisati sto kazenskih prijav oziroma sumov kaznivih dejanj. To je res neverjetno. Celo več, vi ste v interpelaciji celo tako napisali, da bi moral prijaviti zato, ker je obstajal resen sum, da bo to kaznivo dejanje storjeno. Torej, sedaj ne vem, prisluhi so stari 14 let, vi pa govorite o tem, da naj bi to kaznivo dejanje bilo storjeno. Kaj je zdaj kaznivo dejanje? Objava teh prisluhov? To morda. Morda bi moral to res prijaviti. Ampak s tem se, kot vem, policija intenzivno ukvarja in bodo raziskali tako to, ali so bili ti prisluhi zakonito pridobljeni, oziroma bodo raziskali tudi to, kar nekatere vztrajno trdite, da je Vizjak koga napeljeval k neplačevanju davkov, kar pa je, mislim, minister v petek že argumentirano in v celoti zavrnil. Nenazadnje tudi podpora ministru, da je na ministrskem položaju ostal, kaže na to, da so bili ti očitki v bistvu neutemeljeni. Gospodu Hršaku iz stranke Desus naj povem, kar se tiče opravičila, se jaz lahko opravičim vsem tistim policistom ali policistkam, ki seveda že mesece poslušajo trobila, leva trobila, od Mladine, Necenzurirano, POPTV in ne vem koga še vse, češ, da naj bi jaz njih označil za lenuhe ali pa za mevže. To sem danes v uvodu že povedal. Torej, njim lahko dam opravičilo, ampak to opravičilo mora iti bolj v smeri tega, da naj ne poslušajo vseh neumnosti, ki jih ti mediji neprestano producirajo. Danes nisem sicer vedel, kakšen bo današnji medijski napad. Zjutraj sem ga videl. Torej, zdaj je problem v tem, da se preiskuje tudi gospoda Jankovića, če se ga preiskuje. To očitno je problem za te medije. Ni pa problem tega, kar sem napisal jaz meseca avgusta. Jaz sem meseca avgusta napisal, da glede na to, da sem pač 25 let delal v stroki kot gradbenih, ni pa problem v tem, da stane, recimo, investicija v Ljubljani namesto da bi stala 25 milijonov, da stane 40 milijonov. To očitno ni problem. To tudi očitno za Levico ni problem. Tudi ni problem, da v teh 40 milijonih 10 milijonov damo za projektiranje. Projektantska ocena po UCINU, to je star izraz, torej še iz jugoslovanskih časov, ali pa po novih predpisih Inženirske zbornice ali pa po tarifah nemške inženirske zbornice je ta vrednost lahko tam nekje med 5, 8, pri zahtevnejših objektih 10 %. Ne pa 25! Pri nas bomo plačali zato, ker je to naroči gospod Janković 25 %. Celo več, on je objavil razpis, kjer je povedal, da bo ta investicija stala približno 19 ali 20 milijonov, potem pa je dobil eno ponudbo, pazite, eno ponudbo, kjer je ta cena 40 milijonov. In nikomur se nič čudnega ne zdi. Celo več, kar naenkrat slišim, da so na mizi aneksi, kjer bo ta investicija stala 60 milijonov. In ko jaz napišem kot državljan, ne kot minister, tudi to je seveda fejk, ki so ga danes sproducirali na tem vašem portalu, ne vem, kako se imenuje, Necenzurirano oziroma Odlazek.si piše, da sem jaz nekoga napotoval na to, da je potrebno preiskovati Jankovića. Ne, poglejte, ni potrebno preiskovati Jankovića, potrebno je pa preiskovati vse rabote pa korupcije, ki se v tej državi dogajajo. In če jih izvaja Janković, mislim, da ni on sveta krava v tej družbi. Verjamem, da tudi za vas ni sveta krava ali pa morda je, zato ker je dva dni nazaj povedal, da vas bo politično podprl v boju pred naslednjimi volitvami. Vi se ne branite nikakršne podpore, tudi tistih, katerim smo, recimo, državljani odpisali mislim, da ne vem koliko, 30 milijonov evrov dolgov ali nekaj takega, njemu in njegovim podjetjem, njegovi družini. Kot sem rekel, nisem vedel, kaj bo danes prišlo ven, torej prišlo je to, mislim nič nenavadnega, ampak seveda je jasno, da vaši mediji seveda v polnosti lahko producirajo laži. In so jih tudi seveda tako, kot je bilo pričakovati, tudi pred današnjo interpelacijo. Kar se tiče odgovora gospodu Hršaku, vezano na Hrvaško in schengen moram povedati, da Vlada ni sprejela nobenega sklepa o tem, za to je seveda še čas. Sam sem vedno bil in verjamem, da tudi večina državljanov, velik zagovornik tega, da Hrvaška vstopi v schengenski prostor. To bo znatno razbremenilo tako našo policijo na južni meji, našim državljanom pa omogočalo precej bolj tekoč in varen pretok preko te južne meje. Kot veste, naši državljani radi potujejo na Hrvaško, posebej v poletnih mesecih, in seveda ne vidim nobenega razloga, da ne bi kot pristojen za to, da se o tem na evropskem parketu odloča, dal polno podporo Hrvaški in seveda sem jo dal tudi na zadnjem Svetu. Pot za sam vstop je še kar nekako dolga. Zdaj smo pod našim vodstvom sprejeli tako imenovane council conclusions, to je prva stopnja te poti. Zdaj gre zadeva v Evropski parlament in če bo Evropski parlament relativno hitro zadevo speljal naprej, lahko v prvi polovici naslednjega leta pridemo tudi do council decisions, to pa so tiste končne odločitve, ki formalno članici dovolijo ali pa omogočijo vstop v schengenski prostor. Torej sam se bom seveda še naprej za ta vstop zavzemal. Seveda je problem Hrvaške v izpolniti ali pa priznanju arbitražnega sporazuma, samo, veste, to je tipično za vas, vi bi očitno, torej levičarji, izključevali, ne sodelovali, to je pravzaprav vaša agenda že zadnjega leta in pol, mi pa seveda želimo, vsaj ta vlada želi tudi s sosedi sodelovati, vsaj na tistih mestih, kjer se lahko dogovoriti. Verjamem, da se bomo. Tisto, kar ostaja odprto, bo ostalo odprto, to pa seveda ne pomeni, da bi se s komerkoli moral kregati, gledati preko puškinih cevi ali kaj podobnega. Tukaj seveda naša podporo ostaja odprta. Mi imamo, kar se tiče izvajanja zakona o delu v policiji, ki je vezana na sindikate, bom seveda pripravil še do naslednje svoje intervencije natančno obrazložitev. To, kar ste pa nekako do sedaj povedali, pa kaže, da ne poznate hierarhije kolektivnih pogodb. Kolektivna pogodba za negospodarstvo ni nad kolektivno pogodbo, ki jo imajo podpisani policijski sindikati z direktorjem policije in z ministrom. V tem primeru ne z menoj, to se pravi, to so pogodbe, ki so bile podpisane, mislim, da v letu 2017 ali pa 2018, če se ne motim, tam nekje. Seveda je te pogodbe moč odpovedati, obe strani, vsaka pogodbena partnerica ima moč to pogodbo odpovedati. Tam v pogodbi jasno piše, da je moč, še enkrat ponovim to, kar sem povedal že prej, da je moč sindikalno delo opravljati več kot 50 %, nikakor pa to ne pomeni, da ti policisti niso dolžni opravljati svojega usposabljanja. Težko si predstavljam, da bi nekdo, ki dela tri ali pa štiri leta zgolj sindikalno delo, lahko potem, brez da bi opravljal teste ali pa treninge streljanja, treninge usposabljanj, vezane na novo zakonodajo, in tako naprej, ustrezno izvajal policijska pooblastila. Sedaj morda še beseda, ki je vezana na same proteste in pa na komisijo. Torej v predprejšnjem zakonu ta komisija, ki je sedaj v zakonu predvidena kot neodvisna komisija, ni bila predvidena. Eden od avtorjev tistega zakona je gospod Žabrl, trenutno svetovalec stranke LMŠ, je pravzaprav tisti, ki je avtor tega dela zakona, ki je bil takrat sprejet in ki seveda omogoča direktorju policije, da ustanovi neodvisno komisijo. Ta neodvisna komisija svoje delo opravlja, takoj ko je bila imenovana, ste povedali, da itak to ni neodvisno in tako naprej, ampak to je bilo itak za pričakovati. No, zdaj se je na podlagi te komisije izkazalo, da je policija seveda vse aktivnosti izvajala skladno z zakonom, da je prišlo v izvedbi teh aktivnosti seveda tudi do določenih pomanjkljivosti, nikakor pa ne do nezakonitosti. Imam kasneje tudi tukaj pripravljene, glede na to, kar ste povedali, gospod Vatovec, ker odpoveduje projektor, imam tudi pripravljene slike, tako da boste lahko videli, kdo je nasilje izvajal, pa kdo ne. Bomo te slike kasneje videli, ob bolj primernem terminu, recimo tam okrog pol sedmih, ko več ljudi to gleda kot zdajle. Se bomo kasneje pozabavali s tem, tako da s tem v tem trenutku zaključujem s svojo intervencijo. Hvala, predsednik.
Hvala lepa. Besedo ima za predlagatelja Matej T. Vatovec.
Par odzivov. Kar se tiče tega, kar je proti koncu povedal minister, pravite, ja, levičarji bi se kregali z vsemi. Ko ste govorili o vstopu Hrvaške v schengen, naj tu podčrtam, da to odgovarjate gospodu Hršaku, ki se danes še odloča, ali vas bo podprl ali ne, tako da bi bil jaz malo bolj takten pri teh zadevah, bi pa podčrtal, da mi že od sprejetja arbitražne odločbe v Levici zagovarjamo, da bi bilo potrebno čim prej spustiti Hrvaško v schengen. Kar se tiče kolektivne pogodbe. Mislim, lahko je kolektivna pogodba vzpostavljena, ampak nikakor pa ni nad zakonom. In še enkrat, Zakon o organiziranosti in delu v policiji jasno določa, da če je profesionalno nekdo sindikalist, mu ne pripadajo pravice in dolžnosti iz delovnega razmerja, tako da, težko boste tu našli neko drugo interpretacijo. Ključna stvar so pa protesti. Poglejte, noben protest ni nezakonit. Že v Zakonu o javnih zbiranjih imate seveda določbo, da je potrebno proteste prijavit, nimate pa določbe, da če ni prijavljen, da je pa nezakonit in da je treba vse udeležence takega protesta strpati v marico in jih odpeljat nekam. Tam imate v zakonu določbo, da je v primeru neprijavljenega shoda policija tista, ki prevzame varovanje in skrbi za javni red in mir, ne pa, da je nezakonit tak protest. Tako da je treba biti pazljiv z dikcijo. Je pa res, da ste od začetka te vlade močno delali na tem, da bi ljudi odvračali od tega, da bi uveljavljali to svojo ustavno pravico. Ko so pisali po tleh, po javnih mestih s kredami, ko so lepili papirnata stopala, ko so na kolesih izražali svoje nestrinjanje s to vlado, ste jih vi močno in vztrajno globili. Pač, na vsakem koraku ste skušali pisati naloge ljudem, ki so izražali svoja stališča. In na tak način, o tem sem govoril jaz v svoji uvodni predstavitvi, ste skušali vi prepovedati proteste oziroma s temi akcijami ste dejansko, de facto ste hoteli ljudi odvračat od tega, da bi izražali svoja mnenja in stališča. Seveda vam to ni uspelo. Mislim, da so bili sploh petkovi protesti ves čas relativno številčni, in mislim, da tudi ankete javnega mnenja vztrajno kažejo, kakšen je odnos ljudi do te vlade. Ravno včerajšnja je pokazala, da 70 % vprašanih ne podpira te vlade.
Besedo ima za predlagatelja Matjaž Nemec.
Hvala lepa, predsednik. Bom kratek in enostavno bom odgovoril in povprašal ministra še tisto zadnje vprašanje, na katero mi ni odgovoril. Minister in kdorkoli, ki vstopa v svet politike, mora biti deležen neke osebne integritete, seveda mora biti pa predvsem v očeh ljudi kredibilna oseba, ko se izrazi, morajo biti njegove besede podkrepljene z besedami. Ministru Hojsu smo od samega začetka, spoštovani minister, pa mi lahko zamerite kolikor želite, večkrat tudi dokazali vaše laži, jih potrdili, ne samo mi v Državnem zboru, tudi mediji in še posebej organi, kot so tožilci. Vedno se soočimo z dilemo, ali so besede resnične ali pa so laž. Tako ste se tokrat nekoliko spreobrnil in kazali s prstom name, da naj bi jaz bil tisti, ki naj bi generiral določene neresnice. Naj vam omenim, omenili ste Twitter, kdaj se je začela 5. oktobra akcija, da sem jaz širil fejk njus, ni res, povprašal sem na Tarči direktorja Olaja. Takrat smo tudi razkrili na Tarči marsikatero podrobnost, ki se je izkazala več kot resnična. Vprašal sem, ob pol štirih, torej ob 15.30 je bil izdan ukaz, da se z vsemi sredstvi lahko zoperstavijo množici, tistim protestnikom in tudi civilistom, ki niso imeli nobene zveze s protestom. Minister, dobro uro kasneje je bilo izdano, moje bilo samo vprašanje. Druga zadeva. Govorite o tem, da pri izdajanju plač ni bilo nobenih konsekvenc. Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb hrani ime posameznika, ki je del varnostnih služb na službi v tujini, ki se je bil primoran umakniti iz ene od držav zaradi izdaje teh podatkov. Tretja stvar, ki ste jo tudi omenili kot laž, da naj bi Ustavno sodišče zadržalo in da sem jaz tisti, ki sem širil fejk njus. Prvo novico je obelodanil Večer, če bi bili kakorkoli korektni, ampak niste. To moram reči zaradi tega, da si ljudje ne bodo mislili, da je vaša laž resnica – ni šlo za širjenje fejk njusa, ampak samo za delitev novice iz enega od osrednih slovenskih medijev, vi pa to želite prikazati, kot da je sodišče, celo Ustavno sodišče, podrejeno Socialnim demokratom. Kakšna moralna avtoriteta ste, spoštovani minister, v podtikanju seveda. Ampak nihče temu ne verjame, še vaše kolegice in kolegi ne. Naj vam sam preberem naslov, bom počasi, da se bova lahko razumela: »Ustavno sodišče še ni končalo obravnave zahteve za začasno zadržanje izvajanja dela Zakona o organiziranosti in delu policije.« To je današnji naslov, tako kot je ta, tako sem delil tudi tisti naslov tistega petka in tudi ta naslov nima nobene povezave z SD in povezanostjo z Ustavnim sodiščem. Spoštovani minister, dajte mi jasno in glasno – ne meni, ampak širši javnosti – odgovoriti, kaj je s tem gospodom Bajramijem, nekdanjim prevajalcem gospoda Janeza Janše. Namreč, gospod Ferenc je glede ponovne zaposlitve gospoda Bajramija pričal tudi pred komisijo. Namreč, govora je bilo o tem, da je njegovo ponovno zaposlitev predlagala Uprava kriminalistične policije, in to še v času gospoda Juriča. Naj povem, da sta se direktor kriminalistične policije in Bajrami v podobnih oziroma v istih postopkih znašla v preteklosti, torej sta znanca, ki sta se celo znašla skupaj v postopkih. Pri čemer je Urad za organizacijo in kadre izdal mnenje, da se postopek zaposlitve uvede oziroma ne uvede oziroma je bila ta služba zaprošena za mnenje. Gospod Ferenc se na podlagi informacij, s katerimi je takrat razpolagal, in tudi dejstva, da je izredna odpoved Bajramiju potrdilo Višje delovno in socialno sodišče v Ljubljani, s tem postopkom ni strinjal. Z njim se je po dodatnih pojasnilih baje strinjal tudi predhodnik direktorja Olaja, torej gospod Jurič. To, kar sledi, je zelo zanimivo, spoštovani minister. Zakaj zaposlujete človeka, ki so mu dejansko praktično vse instance izrekle negativno mnenje? Torej, do ponovnega predloga za zaposlitev Bajramija je nato prišlo v času, ko je vajeti, kot že rečeno, prevzel gospod Olaj. Ferenc je dejal, da so sami znova podali negativno mnenje, pri čemer se je, po njegovih navedbah, s tem strinjal tudi gospod Olaj. Torej, prvotno se je gospod Olaj strinjal z mnenjem služb, ki so za to zadolžene. In gospod Ferenc je nadaljeval, da je šele pozneje, ko je bil sam premeščen, slišal, da so kljub vsem opozorilom gospoda Bajramija ponovno zaposlili. Mene pa zanima to isto kot gospoda Ferenca na komisiji: Kako in na kakšen način je sploh možno, da ste ponovno zaposlili gospoda Bajramija? V kakšni korelaciji je z vsemi vami, kaj ima to zveze z direktorjem kriminalistične policije gospodom Urbasom? Zakaj so vsi podali negativno mnenje, celo dr. Olaj se je z njim strinjal, in zakaj ste gospoda Bajramija ponovno zaposlili? To pa, prosim, odgovorite za magnetogram. Gre za pomembno zadevo in gotovo je magnetogram tisti, ki bo ovekovečil vaše stališče in vaše besede pri zaposlitvi gospoda Bajramija. Spoštovani minister, govorili ste o protestih. Vi ste bili pobudnik, da bi vsi tisti, ki so po vaših besedah odgovorni za to, da se izpeljejo protesti v Sloveniji, tudi odgovarjali, celo finančno, za nastale stroške. Naj vam samo povem, da to je višek, višek degradacije demokracije. Če ni znanega, in na to vas opozarja tudi pravna mreža, organizatorja, ni ga ministra za notranje zadeve, ki bo utemeljil, dokazal razliko med pobudnikom in organizatorjem protestov. Jasno je, da vi ciljate na skupino posameznikov, ki miroljubno ob petih izdajajo pobude k tem protestom. Torej govorim o eni od pridobljenih vrednot, eni od ustavnih pravic, pravici, ki bi kot družba, demokratična, dovoljevala izražanje javnega mnenja oziroma osebnega mnenja na javni način. Torej pravna mreža pravi o tem, da državni organi ne morejo kot organizatorja šteti nekoga, ki daje napotke ljudem, ki skrbi za program na shodu. In to vam lahko pritrjujejo tudi dogodki okrog Zlatka Čordića, ki ste mu na znanem protestu javno vzeli prostost na način, da bi izkazovali, jasno, vašo moč, neizmejno, ob vodenju policije, neposredno, torej govorim o neposredno vodenju policije. Vi pa gotovo z vaše funkcije tega nebi smeli početi. Vi ste tisti, ki je odgovoren za to, da se ustvarijo pogoji, da imajo policistke in policisti osnovne pogoje, in še več, za nemoteno delovanje. Niste pa tisti, ki bi kakorkoli usmerjali delovanje, kot ste nekega novembra pred enim letom izkazovali svojo moč na dokazano še ne zaključenih protestih, ko ste s specialnimi enotami, izjemno do zob oboroženimi, kot še nevidenim, marširali sredi Ljubljane v času, ko so v sosednji ulici potekali protesti. In to je še ena od mnogih laži, na kateri smo vas dobili. Takrat ste utemeljevali, da niste prvi minister, ki je obiskal proteste po zaključeni akciji. Jasno je, kdaj je bila zaključena akcija, poročila obstajajo. Vi ste ob tistem dogodku skoraj eno uro pred uradnim zaključkom protestov s specialnimi enotami marširali po Slovenski cesti v Ljubljani. Spoštovani minister, jaz se ne bom, ker imam relativno malo časa, zapletal v brezvezne dvoboje, dajte mi samo utemeljiti zgodbo Bajrami. Slovenska javnost mora vedeti, zakaj je ta gospod tako pomemben za stranko SDS. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala, predsednik. Hvala lepa, gospod Nemec. Res je, pozabil sem tri odgovore na vaša vprašanja. Sem si zdaj še enkrat pogledal ta zapis. Precej sem jih zapisal, samo sem pozabil. Najprej opravičilo. Gospod, o katerem sem govoril, ki ga je gospa Tatjana Bobnar dala v podstrešno sobo v Tacnu, se ne piše Anžin, ampak Velički. Zmotil sem se v priimkih teh direktorjev, da bo za magnetogram tudi to jasno. Kar se tiče tega, kaj ste vi povedali in česa niste in kaj ste objavljali. Glejte, gospod Nemec, tega jaz ne vem, kaj vi objavljate in kaj naprej dajete. Dajte poslušati to, kar ste govorili pred eno uro, pa kar je gospod Baković govoril pred skoraj dvema urama. Ali pa si preberite, saj imate tam. Govorili ste in to je govoril ravno tako gospod Baković, da je Ustavno sodišče zadržalo izvajanje tega zakona v tistem delu, ki se nanaša na imenovanje novih načelnikov. Oprostite, to ste govorili. Kaj naj drugega sklepam, če tako govorite, kot da veste, kaj je Ustavno sodišče odločilo, da jim naročate, kaj naj odloči? Zdaj ste pa prebrali tisto, kar je res. Pred tremi minutami ste pa prebrali tisto, kar je res. Ustavno sodišče o tem še ni odločilo. Dajte potem zdaj govoriti eno in isto in ne lažite potem pred desetimi minutami ali pa pred tremi urami. Kar se tiče gospoda Bradača, ki ste ga tukaj eksplicitno omenjali, pa ne bi govoril o njem ad personam, ampak bom govoril ad personam zaradi tega, ker je pač slučajno predsednik Lovske zveze Slovenije. Bil je predsednik že pred mano, mislim, da je predsednik že drugi mandat, če se ne motim. Gospod Lado Bradač je izjemno profesionalen in izjemno strokoven uradnik državne uprave.Zato sem ga tudi imenoval, ker sem ocenil, da je tak, na mesto direktorja direktorata, ki ga vodi. Kot vem, je po političnem prepričanju levo usmerjen, ampak me to pravzaprav čisto nič ne moti, dokler delajo ljudje strokovno, pošteno, tako kot morajo. Gospod Bradač je, mislim, da je bilo to, zdaj točnega datuma ne vem, lahko ga pa tudi dobim, gospoda ministra Poklukarja obvestil, da se v popolnosti umika iz sprejemanja zakona o orožju, ki ga je, mimogrede, pripravila in v javno obravnavo dala prejšnja vlada gospoda Marjana Šarca, obvestil je ministra, da se umika iz sprejemanja oziroma sodelovanja pri pripravi tega zakona glede na potencialni konflikt interesov. In to je vseskozi počel. Torej gospod Bradač s tem zakonom ni imel nič, ker je želel tako sam. Ker sem bil tudi obveščen o tem, da je to storil že bivšemu ministru, ga seveda na nikakršna usklajevanja ali priprave k sprejetju tega zakona nisem vključeval. Mimogrede je treba povedati, da v večini držav, v 15 državah Evropske unije se uporabljajo dušilci poka, torej ni čisto nič nenavadnega. In ravno obratno je, kot ste vi povedali, uporabljajo se, da se ne obremenjuje okolje, da se s hrupom po nepotrebnem ne obremenjuje okolje. Tako da jaz ne vem, kdo vam je pripravljal ta opomnik ali podsetnik ali ne vem kaj. Lahko da so vam ga pripravljali gospodje iz Desusa, govorim zdaj tistega novega Desusa. Tam je recimo gospod Felix Krope, ki, kot sem bral, prevzema Desus, pa stara policijska garda prevzema Desus, govorim zdaj o tem novem Desusu oziroma o tem, ki ga vodi gospod Jasnič, ki pa imajo drugačne ambicije. Mimogrede, ta gospod Felix Krope pa je bil pravnomočno obsojen, ker je uporabljal policijska sredstva za privatne namene. Mislim da šotor za eno zabavo, pa ne vem kaj še, torej bil je sicer specialec. Ta gospod pa je bil pravnomočno obsojen in je zaradi tega tudi izgubil službo v policiji. Kar se tiče zadnjega vprašanja glede gospoda Bajramija, o katerem me sprašujete, jaz v policiji ne kadriram, in to že vseskozi govorim, govorim tukaj, govorim na ministrstvu. Gospoda Bajramija ne poznam, ne vem, kako so ga izbrali, ne vem, kakšni so bili postopki, ti postopki ne gredo preko mene, nič od tega jaz ne podpisujem. Podpisujem za tiste ljudi in strinjam se za tiste ljudi, ki se zaposlujejo na Ministrstvu za notranje zadeve, ne pa na policiji. Tako da očitno ste vi, gospod Nemec, večji kadrovik kot jaz znotraj policije, ki so vam vsi ti podatki znani. Zdaj jaz ne vem, od kod jih imate. Morda kot šef Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb, morda od tam oziroma saj ste povedali, iz zaslišanja pred tisto preiskovalno pričo pred gospodom Medvedom. Na žalost vam v tem primeru odgovora ne morem dati, ker ljudi v policiji ne zaposlujem jaz, generalni direktor policije.
Hvala lepa. Besedo ima predlagatelj Matjaž Nemec. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Povsem jasno, minister. Takrat ko vas najdemo s prsti v marmeladi, takrat nič ne veste in zafarbate. To je tipična vaša reakcija. Samo da vam povem, kako zgleda kot vaš sogovornik, ko vas vprašamo nekaj, na kar niste pripravljeni in ste presenečeni. O gospodu Bajramiju govorijo in pišejo mediji že 14 dni. To je bil tudi eden od osrednjih momentov na preiskovalni komisiji, ki se vas tičejo. To so ta dogajanja na policiji, po vedenju in modus operandi, ki ga imate, je nemogoče, da ne gredo skozi vašo pisarno, spoštovani minister. Kot ste omenili, da imate izjemno strokovne sodelavce, ki pripravljajo vse zadeve tako, kot veleva zakon, bom jaz kasneje uporabil vašo strokovnost. Mi imamo zbrane vse zakone tudi s strani Ministrstva za notranje zadeve, ki so bili kakorkoli zadržani ali pa opredeljeni kot ustavno sporni. Toliko govorimo o tej vladi, da dela za ljudi, kot pravite, in za policiste, kjer praktično išče vse izvode, zato da bi obšla zakonodajo in ustvarila dejansko politično policijo, kot že rečeno, z Janezom Janše na vrhu, z vsemi državnimi sekretarji in direktorji policije, ki jim je tako ali pa drugače moč dokazati povezavo s SDS, celo pri tistih direktorjih policije, ki ste jih zamenjali, je moč videti preprosto, da se njihovi otroci odločijo za podporo esdeesovemu podmladku. Torej ni moč dokazati, da celotna hierarhija policistov in ministrstva ne pripada eni stranki. In če želite, spoštovani minister, lepo prihodnost za vse, leve, desne, vam ni mar, važno je, da so sposobni, tudi če imajo levo provenienco, potem je vaša dolžnost ne samo ustvariti vtis, da ste popolnoma apolitični, ampak dejansko morate biti v vodenju policije predvsem strokovni in predvsem apolitični. Kar pa gotovo niste. In to vam dokazujemo ves čas in za vami bo prišel čas, ko se bo treba soočiti z vašimi dejanji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lahko začnemo z razpravo poslank in poslancev. Najprej dobi besedo Janez Moškrič, za njim pa jo bo dobil mag. Marko Koprivc. Izvolite, imate besedo.
Lep pozdrav vsem prisotnim. Hvala lepa za besedo. Očitno sem prvi, zato je na mestu, da tudi vse nas, ki bomo razpravljali, opozorim, da razpravljamo nekako vsaj v duhu petkove interpelacije, da ne bo prihajalo do nepotrebnih postopkovnih in tudi do nepotrebnih replik. To nas včasih potem pripelje stran od osnovnega namena, kar ni v prid ne poslovniku in ne etičnemu kodeksu. Tako. Trdno sem prepričan, da je minister v tem času, v prvem in drugem času uspel pojasniti določene zadeve. Je pa tako, da se zelo težko slišimo med sabo. Težko je slišati tisto, kar so dejstva, kar je pojasnjeno tudi z dokumenti, ampak vedno nekateri gredo stran od tega in ne želijo slišati. Poglejte, če gremo na prvo obtožbo, se moramo resnično vrniti na čas pred to vlado. Čas pred to vlado je bil čas, ko je v svetu in tudi že v Sloveniji razsajal virus covida-19 in ko je odstopil takratni predsednika vlade. Sam smatram, da odstop predsednika vlade ni povzročil politične krize. Politično krizo je povzročilo nasprotovanje, protesti, ki so se zgodili že pred sestavo te vlade. Kljub temu da nekateri trdite, da je to demokratičen proces, so pa ti protesti bili v bistvu poziv k kršenju slovenske ustave. V slovenski ustavi je jasno predpisano, kako se sestavi vlada po volitvah in v vmesnem času. Seveda predvidevanja takratnega predsednika vlade o volitvah so tudi ena od možnosti, ampak ne sledijo direktno k odstopu vlade. Se pravi, da tudi protesti imajo lahko za posledico kršenje demokracije, in to je treba jasno povedati. Pa vendar smo uspeli vse to zaobiti, se pravi, da je kljub temu zmagala demokracija in vlada je bila postavljena demokratično. Takoj se je morala soočiti z razmerami, kjer so omejene določene pravice posameznikov. Sosednje evropske države in tudi ostale so popolnoma isto delale. Morale so sprejeti ukrepe, ki jih ni sprejela Evropa po drugi svetovni vojni. V Sloveniji smo jih imeli nekaj tisti čas, ko je bila 10-dnevna vojna, ko smo morali v zaklonišča, pa to je bilo še na ravni posameznikove odločitve. Kaj so rodili demokratični protesti? Tudi že opevano komuniciranje in slabo delovanje te vlade, izredne razmere. Če je gospod Kacin, ki je bil vključen v delovanje za komuniciranje te vlade, bil pokazatelj tega, da ta vlada lahko preseže svoj desnosredinski politični krog, kakšen pogrom se je zgodil nad gospodom Kacinom − medijski, politični. Pa kaj je želel? Samo tisto, kar so ljudje potrebovali: informacije, kaj se dogaja, kljub temu da stroka, politika, cel svet ni vedel, kolikor časa bo to trajalo, kako se bo odvijalo. To je bilo tisto, kar so bili ljudje deležni prek Kacina. Kaj je bil pa Kacin deležen prek medijev in leve politike, pa vemo. To ni danes predmet te interpelacije, je pa delo ministra te vlade. Protesti kljub dejstvu, da je že tako in tako zadosti hudo, po domače povedano, smo imeli proteste še naprej. Policisti. Naloga policistov je preventivna. Tako kot moramo organizatorji, če množične prireditve organiziramo. preventivno zagotoviti varnostnike, tako je treba na večjih množičnih protestih preventivno zagotoviti varnost. Vemo, da so bili neorganizirani, jasno ni bila podana vloga, zato je bila tukaj naloga policistov. Česa so se posluževali? Najprej svoje prisotnosti, potem ograj, tudi vodnega topa in solzivcev. Česa se pa niso posluževali, kar so se v drugih državah? Gumijevk in tonf. Noben udeleženec ni bil poškodovan s temi sredstvi, ki jih ima vsak policist dnevno pri roki., Videli smo posnetke, kakšni so bili posnetki teh napadov v drugih državah? Gumijevke in tonfe so bile v zraku in je padalo po protestnikih. Ponosen sem na slovenske policiste, da so uspeli na drug način zagotoviti javni red in mir. Govorite o prekoračitvi njihovih pooblastil. Povedal sem, da oni morajo biti že na začetku. Ko se zgodi kršitev, je prepozno. Zelo na meji smo bili s tem 15. septembra, to je 20 dni pred tistim vašim 5. 10., ko je bilo opevano tudi v interpelaciji. Takrat so vsi upali, da po toliko protestih je toliko zdrave pameti, da vendarle ne bo prišlo do večjih izgredov. Cena tveganja, kot se reče strokovno, je bila na tej srednji, če sem si prav zapomnil. Se pravi, da ni bilo v prvi fazi aktivirano vse, kar bi lahko bilo aktivirano. Kaj se nam je zgodilo? Bil sem v Državnem zboru. Ob 16. uri je bila skupna seja Odbora za kulturo in Odbora za infrastrukturo, okolje in prostor. O tem so govorili že tudi moji kolegi in kolegica Škrinjar tukaj za to govornico. Nismo mogli zapustiti Državnega zbora. Razbijanje in sam trdim, da sreča, ker to je bilo še relativno v toplem jesenskem času, so bila vrata in okna velike sejne sobe odprta in pirotehnični izdelek je bil vržen v neposredni bližini odprtega okna, lahko bi prišlo tudi do požara v Državnem zboru. Se pravi, da vsa prizadevanja, ki so bila s strani policistov pod vodstvom sedanjega ministra in direktorja so bila z namenom zagotoviti javni red in mir. Tu pa trčimo na 3. točko protiustavnega. Naša ustava ima 32. člen. V 32. členu Ustave jasno piše, da se sme omejiti naše gibanje in svobodo. Če gremo zgolj na ta del kršitve javnega reda in ne gremo na širjenje nalezljivih bolezni, je vse to v tem člen Ustave napisano. Zato imam tudi sam večkrat pomisleke na kakšne odločitve ustavnih sodnikov, ker sam razumem ustavo kot temelj. Ugotavljamo skozi celoten čas demokracije, da se marsikateri zakon izkaže za neustavnega. Hvala bogu, imamo Ustavno sodišče. Tako imamo urejeno demokracijo. Ampak osnova je pa Ustava. Če v Ustavi jasno piše, da če se zgodijo zadeve iz ustavnega temelja za potrebe javnega zdravja in javnega varstva, se razume, da naj ne bi prišlo do kršenja človekovih pravic. Zakona o nalezljivih bolezni nismo rabili toliko in toliko let. Ravno tako kot zakona o nalogah in pooblastilih policije. Pred leti, ko je bil namen, da se preveč ne poseže v pravico do zborovanja pa vemo, kaj se nam je zgodilo. Uničenje te stavbe in tudi v drugem delu Slovenije poškodbe na javnih objektih. In to je tisti glavni očitek, ki ga vseskozi ta koalicija KUL vodi naprej. Kaj bi pomenilo avtokratsko vodenje ? Ob protestih gumijevko, čez dve uri zapor, čez tri ure sodišče. Niti enega, niti drugega, niti tretjega ni bilo v tem času vseh protestov. Bilo pa je to, da so bili postopki izpeljani. Najprej pridržanje za nekatere, potem pa vemo, kako so vsi odkorakali na prostost, ampak v redosledu vseh pravnih postopkov. To ugotavlja na koncu koncev tudi Evropska komisija, ki smo jo imeli. Se pravi, javne inštitucije, demokratične inštitucije delujejo. Tudi v tem primeru, ki je bil danes že opisan, bom bolj blag mogoče od ministra, se pravi, sem vesel, da se Ustavno sodišče še ni odločilo do tega trenutka, kako je s tem novim zakonom o policiji, ko smo preimenovali komandirje v načelnike in ko smo mandat uredili v mandatna obdobja. Vemo, da bi se danes sklicevali eni ali drugi na to odločitev. Danes se na to odločitev ni treba sklicevati. To pomeni, 6. točka v bistvu je brezpredmetna. Minister je lepo pojasnil, kaj je s sumom storitve kaznivega dejanja v zvezi s prisluhi. Ponovno je treba poudariti, katastrofalno je, da se v tej državi ministre, demokratične ministre demokratičnih vlad v demokraciji snema, se arhivirajo ti podatki in se potem tudi obdelujejo. Povedano je bilo tudi to glede protestov, da imajo ljudje dosti tega in podobno. Poglejte, ljudje so ponosni na tiste politike, ki so bili sposobni to Slovenijo pripeljati v demokracijo. V demokracijo. Zato je prav, da so ti ljudje kdaj tudi na oblasti. Tu pa imajo nekateri velike težave. Tisti, ki se imajo za ponosne naslednike prejšnjega sistema ali če poveličujejo bilo katero stvar prejšnjega sistema. Prejšnji sistem je bil nedemokratičen in v prejšnjem sistemu so bili postopki takšni, ki jih vi sedaj naprtite tej vladi, ki je demokratično izvoljena. In to je katastrofalno. Ampak ne rabite mi replicirati, ker sem rekel, da ni potrebno. Danes bo vsaka stran povedala svoje. Minister ima vse lepo utemeljeno. Da pa gremo tri mesece pred volilno kampanjo izvajati interpelacijo, pa je to, mislim da, vaša volilna kampanja, ki se ji pa lahko potem vladna stran oziroma koalicijska strank zgolj pridruži in pove tudi uspehe. To, da so policisti sedaj opremljeni, da bodo dobili višjo plačo, da se bo naredil določen red v vodstvu, v smislu transparentnega prehajanja med funkcijami, je pa plus, ki se bo na dolgi rok izkazal kot upravičen in potreben. Hvala lepa.
Hvala lepa. Postopkovno? [[oglašanje iz dvorane]] Predlagatelj Nik Prebil, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik za besedo. Se odzivam kot predlagatelj. Gospod Moškrič, hvala lepa za vašo razpravo, a se z njo žal ne morem strinjati. Prva stvar, na katero bi vas opozoril je to, da so vas v stranki dobro naučili in znate ustrezno zavajati ljudi, ampak je treba pač pojasniti. Govorili ste, da ustava govori o tem, da se človekove pravice lahko omejijo. Seveda, ustava govori o tem. Vmes pa ste jasno izpustili, pa vam bom prebral, da ne bo kakšnih nesporazumov, 15. in 16. člen Ustave, ki jasno govorita, da je omejevanje pravic možno zgolj in samo z zakonom. S to ustavo je določene človekove pravice in temeljne svoboščine izjemoma dopustno začasno razveljaviti ali omejiti zgolj v vojnem ali izrednem stanju. Zdaj mi pa povejte, kaj od tega smo v naši državi imeli, ko so se te pravice omejevale. Imeli smo epidemijo. Seveda smo jo imeli. Imeli smo tudi kritične trenutke, ki jih imamo še danes. Ampak vsi smo vas pozivali, kakšne postopke je treba izpeljati in teh postopkov niste izpeljali. Zakaj ne? Ker je bilo lažje vladati tako, kot vladate, in sicer z odloki. Preden dam besedo naslednjim razpravljavcem, se ustavim kot predlagatelj, pa mi dovolite še nekaj kratkih tako imenovanih replik na to, kar je govoril gospod minister. Na začetku je bilo rečeno, da so očitki iz te interpelacije bistveno preširoki in presegajo pristojnosti ministra. Ravno zato, minister, so ti očitki tako široki, ker delate izven svojih pristojnosti v času svojega ministrovanja. Potem ste govorili tukaj, da je vladanje z odloki začela vlada Marjana Šarca in da je bil minister za zdravje tisti, ki je začel vladati z odloki. To je tipično zavajanje, kot smo mu bili priča prej. Minister za zdravje je bil po zakonu, ki ni bil razveljavljen, pristojen za to, da sprejme takšno odločitev, kakršno je v tistem času sprejel, ko skorajda nihče ni vedel o tem nič, ko se je cela Evropa soočala s porastom števila okužb in se ni vedelo, kako naj se pravilno ukrepa. Vi, spoštovani minister, in vaša vlada pa ste šli te spremembe vnašati v PKP, v te megalomanske zakone – deseti bo že kmalu pred nami – v katerih je vse, razen tistega, kar bi moralo biti. In ne dovolim, da tu govorite, da smo povsem nekonstruktivni, da samo rušimo od začetka vse, kar ne drži. V LMŠ smo bili na začetku, ko je bilo jasno, da se tudi vi soočate z nečim, kar ni bilo do sedaj poznano, izjemno konstruktivni. Prvi PKP smo vam podprli, ker smo bili mnenja, da dela prave korake. Ko ste začeli vnašati vse podtaknjence in vse ostalo, je bilo jasno, da je v ozadju te epidemije vse drugo. In takrat se je tudi naša konstruktivnost končala, ker so v prvi vrsti človekove pravice in njihove svoboščine, potem pa vse ostalo. Če bi zasledovali cilj varovanja zdravja, namesto da ste vnašali vse drugo in vse sporno − in marsikaj od tega je bilo na Ustavnem sodišču razveljavljeno in spoznano za nezakonito − potem bi vam lahko verjeli, pa vam, žal, ne moremo. Kot rečeno, vi ste šli na mnogi višji nivo od tistega, ki ga očitate prejšnji vladi, sprejeli ste na stotine odlokov, mnoge neustavne in nezakonite. Pravite, da takšne in podobne stvari sprejemajo v Avstriji in Nemčiji. Spoštovani minister, ne vem, ali si nalašč tega ne želite pogledati ali želite ustvariti vtis, da ničesar v Državnem zboru mi ne vemo. Ampak vse te omejitve, ki so jih sprejeli v Nemčiji, Avstriji ali katerikoli drugi državi članici Evropske unije, so bile sprejete v parlamentu, minister, ne na vladi, v parlamentu. Morda je začel veljati odlok zaradi doseganja ciljev, a vse je bilo na koncu potrjeno v državnem zboru. To je prva stvar. Kot druga stvar, minister, bi se rad odzval na dodatno zavajanje, laži, kakorkoli hočete, ki jih trosite tukaj spet po tej stranki, pa tudi po stvareh, ki naj bi jih izrekli. Pa vam bom povedal. Govorili ste kot odgovor na moje stališče, da nobeden od teh, ki ste jih premestili, ne dela na nekem podstrešju in da imajo pametne zadolžitve. No, pa vam zdaj povem, kaj pravijo ti ljudje, ki imajo tako pametne zadolžitve. Gospod Boštjan Lindav – njega ste razrešili – je trenutno višji policijski svetnik v vodstvu GPU, kjer pa ima dostop zgolj do svoje elektronske pošte. To je to delo. Nihče od teh ljudi ne ve, kaj zares naj v tistih strukturah počne, ker so bili tja samo umaknjeni, da ste se jih, minister, vi znebili, ker vam pač njihovo delo ni všeč oziroma vam njihova politična ali notranja preferenca, ker vsi vemo, da se javno ne smejo opredeljevati ali včlanjevati v stranke, povsem jasno pa je, kam vsi ti ljudje, ki ste si jih zdaj nastavili, seveda brez znanja in ustreznih kompetenc, da ne govorim o tem, da so na preiskovalni komisiji pričali ljudje, ki so vas jasno opozorili, da določeni ljudje ne bodo prestali varnostnih testov, pa ste vi ali pa generalni direktor Policije, meni je vseeno − to, da vi pravite, da generalni direktor Policije imenuje in da vi nimate s tem nič, so prazne bučke, ki jim nihče v tej državi ne verjame, razen mogoče vaši sledilci. Tako bi tu lepo prosil, da smo toliko korektni in da se pogovarjamo o dejstvih. Ta interpelacija je osnovana zgolj in samo na dejstvih, ki so preverljiva, in dejstvih, ki so vam bila v enem delu že dokazana na preiskovalni komisiji, druga, minister, pa vam še bodo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Marko Koprivc, za njim pa bo razpravljal Luka Mesec.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci! Slovenija nujno potrebuje spremembe. Ko pogledamo Aleša Hojsa, ne vidimo le njegovih dejanj, ki so obsojanja vredna, ampak predvsem, kako bi moralo biti v Sloveniji vse drugače, kot je trenutno. Namesto politične policije − strokovna in neodvisna policija. Namesto pretirane sile − moč dialoga. Namesto boja proti svobodi zbiranja − boj proti korupciji in kriminalu. Zatrdili ste, da smo z nasiljem na ljubljanskih ulicah namesto ljudske milice dobili pravno državno policijo. Gospod minister, da vas ni sram. Policija kot represivni aparat države mora služiti varnosti ljudi, ne pa iliberalni vladi, ki je, mimogrede, brez večinske podpore državljank in državljanov. Morda vas velja spomniti, da tudi protesti konec 80. let prejšnjega stoletja, ko so ljudje na protestih podpirali vašega vodjo Janeza Janšo, niso bili prijavljeni. Ampak, gospod Hojs, takratna oblast ni uporabila policijskega nasilja nad miroljubnimi protestniki. Se je pa nasilja, da bi se obdržal na oblasti, poslužil romunski samodržec Nikolaj Ceausescu. Vsaka podrobnost z janšističnim režimom je zgolj stvar naključja, ampak ker živimo v demokratični republiki, si moramo prizadevati za ničelno toleranco do nasilja tako s strani državljank in državljanov kot državnega aparata. Represiji moramo reči odločno ne. Zato takšno ravnanje, kot smo ga priča s strani ministra Hojsa, v demokratični družbi, kjer se spoštujejo ustava in zakoni, nima mesta. Res pa je sicer, da v normalni demokratični družbi minister ne bi bil več minister, če bi v parlamentu prejel zaupanje zgolj ene četrtine poslank in poslancev. Marjan Dikaučič in Andrej Vizjak v demokratični družbi ne bi bila več ministra, potem ko je za njuno razrešitev glasovalo enkrat več poslancev kot za to, da ostaneta. Spoštovani! Čas je, da vodenje države spet prevzamejo sposobni, pošteni in demokraciji zavezani ljudje. Ni veliko upanja, da bo danes Aleš Hojs razrešen, a obstaja, spoštovane in spoštovani, velikansko upanje, da bodo ljudje naslednjo pomlad z visoko volilno udeležbo plebiscitarno pokazali rdeči karton tej vladi, vladi kaosa, konflikta in korupcije. Nemiri, solzivec, nasilje, prekomerna uporaba policijske sile, to je kaos. Medna celo neposredno režiran s strani ministra za notranje zadeve iz operativnega komunikacijskega centra. Načrtno generiranje družbenega razkola, žaljivke, pomanjkanje vsakršne odgovornosti, neutemeljeno prepisovanje krivde protestnikom, opoziciji in civilni družbi, pri tem pa pod krinko epidemije totalno podrejanje vseh družbenih podsistemov. To ustvarja konflikt, drugo značilnost te vlade. Izkoriščanje moči za protipravno pridobivanje koristi za sebe in za svoje politične somišljenike. To je, spoštovani in spoštovane, korupcija. Ravnanja te vlade natančno ustrezajo tej definiciji, zato ponavljam: to je vlada kaosa, konflikta in korupcije. Spoštovane in spoštovani! Slovenija potrebuje drugačno vodenje. Socialni demokrati smo na to pripravljeni. Kacin, Hojs, Janša, Vizjak, Snežič in še kdo nam kažejo, kako je mogoče deliti in vladati. Divide et impera. To, da ljudje niso številke. Solzivec na ulicah ni privid in oklepanje ljudi, ki berejo ustavo, je žal realnost. Tako ne gre več. Slovenija mora pokazati srčnost namesto strahu, solidarnost namesto segregacije in povezanost namesto zapiranja. Spoštovani! Danes ni več časa za pogovor o tej vladi. Čas je, da se dogovorimo, kako bomo Slovenijo vodili po teh volitvah, kako bomo vrnili strokovnost in neodvisnost Slovenski policiji, kako bomo vrnili zaupanje v pravno državo, kako bomo s socialnim dialogom vrnili zaupanje, ki so ga v iskanju lastnih koristi izgubili tisti, ki niso sposobni niti dostojno odstopiti. Aleš Hojs v sramoto ste policiji, ustavi in demokraciji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima minister Aleš Hojs.
Hvala lepa, gospod Koprivc. Zopet ste pokazali pravzaprav način vašega govora, ki ga pravzaprav Slovenci že poznajo. Človek, ki se klanja morilcem, človek, ki govori, da je ponosen naslednik komunistov, človek, ki vabi na proteste. In poglejmo kakšni so bili ti protesti, ti nenasilni vaši protesti. Poglejte, takole so se začeli, z molotovkami tam na na križišču Slovenske in Šubičeve. Takole so se začeli. S prevračanjem prometnih znakov. Poglejte, takole z metanjem kock. To so vaši nenasilni protesti, gospod Koprivc. Ali vidite? To je to. Prav je, da tudi slovenska javnost to vidi. Ko policija ustrezno odreagira, ko policija to prepreči, vi govorite o tem, da je prišlo do pretiranega nasilja. Poglejte, lepo vas prosim, gospod Koprivc, ne govorite neumnosti. Zdaj pa še na nekaj bi rad odgovoril, ko sem ravno pri besedi. Mislim, da je vaša kolegica, ne, ta je bila iz stranke Levica, vi ste pa zgleda to samo povzeli, ker nič ne preberete ali pa malo preberete. Gospa je povedala, da sem jaz rekel, da se je milica iz tistega dne spremenila v moderno policijo. To ste ravnokar povedali, povzeli ste njene besede. Tega stavka jaz nikoli nisem izrekel. [[oglašanje iz dvorane]] Ne, vi ste rekli, vi ste rekli, da sem jaz rekel.
Bo replika.
In ravno tako je gospa Sukič to povedala. [[oglašanje iz dvorane]] Ravno tako je gospa Sukič povedala. Tega jaz nikoli nisem rekel. Tako da res prosim, da ne govorite neumnosti, pa če kaj govorite, prej se prepričajte, preden govorite to, kar ni res.
Hvala lepa. Prosim vas, da ne skačete govorniku v besedo. Dobili boste replike, postopkovne predloge, ne bo težav, samo vzdržujmo neko toleranco do sogovornikov. Replika, mag. Marko Koprivc.
Hvala lepa za besedo. Poglejte, gospod Hojs, si boste magnetogram pogledali. Jaz nisem rekel, da ste vi to rekli, ampak da vaša stran to govori. In to je bilo izrečeno. Rekel pa sem, da je nesprejemljivo, da vi hvalite in se ponašate s tem, da je policija nad lastnimi ljudmi uporabila nasilje, in to prekomerno nasilje. Zdaj pa druga stvar. Glede teh in onih protestov. Sam, in to sem povedal že večkrat, se udeležujem − in sem ponosim na to − petkovih protestov, ki so nenasilni in vi s temi slikami manipulirate. Mislim, da ste edini minister, ki se brani z nekimi slikami ala Grims, kar je žalostno po svoje. Nesprejemljivo je, da ste mirne protestnike, ki so na Trgu republike brali ustavo, ker so želeli opozoriti, da ta vlada deluje protiustavno, da so jih policaji dobesedno vlekli v marice. To je nesprejemljivo. Tega ni delala ljudska milica takrat, ko ste upravičeno ali neupravičeno, verjetno upravičeno, podporniki Janeza Janše protestirali za njegovo izpustitev. Zgolj to primerjavo sem dal. In nehajte mešati hruške pa jabolka. Dejstvo je, da mislite, da zato ker pač trenutno vladate, imate v rokah vse vzvode. Nesprejemljivo je gledati, kako ste paradirali skupaj s specialno enoto po slovenskih ulicah med protesti. Prosim pa še enkrat, tudi gospoda Grimsa, da ne mešate miroljubnih protestov, ki se borijo proti janšizmu in proti ubijanju ustavnosti Republike Slovenije, z nasilnimi protesti. Če smo pa že ravno pri tem, da očitate vi Socialnim demokratom in ostalim v demokratični opoziciji, da se udeležujemo teh nenasilnih protestov, bi pa rad opozoril na to, da je bil gospod Grims med drugim in še kdo iz stranke SDS udeležen na shodih gibanja Generacija identitete, ki je v mnogih evropskih državah prepovedano ali najmanj nezaželeno, ker so ekstremno nacionalistični in fašistoidni ter širijo nevarne ideje. A to pa je sprejemljivo? Ni sprejemljivo. Mahnič je na dan, ko je bila imenovana nova vlada Marjana Šarca objavil tukaj v tem prostoru knjigo, ki je kot neke vrste ključna zadeva tega gibanja. In to je nesprejemljivo. To je dobesedno širjenje nacističnih idej znotraj tega Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Luka Mesec, za njim bo razpravljal Blaž Pavlin.
Hvala lepa. Gospod minister, uvodoma bom povedal, da vas nimam za neinteligentnega človeka. Obratno, mislim, da so vsi vaši neotesani nastopi, to gostilniško tvitanje, manipulacije in tako naprej zelo premišljeni. Zelo premišljeni. In to tudi danes kažete. Danes dobesedno delujete do neke mere blagozvočno v svojem nastopu. Zahvaljujete se celo predlagateljem nezaupnice za konstruktivnost, da smo vam dali priložnost, da odgovarjate danes in ne prejšnji teden, in tako naprej. Skratka, pod vami gori, vi pa prikazujete javnosti s svojim relativno blagim nastopom za svoje standarde danes, kot da je vse okej, vse pod kontrolo, nobene panike, vse je v redu. To danes sporočate s svojim umirjenim nastopom. Ampak, glejte, gospod Hojs, vaš problem je, da že od začetka svojega mandata kažete in se obnašate kot nekdo, ki mu je dovoljeno vse. Vi ste konec koncev na tem položaju že skoraj leto in pol minister, ki je odstopil. Vi ste rekli: »Nepreklicno odstopam s svojega položaja.« In potem ste se rogali slovenski javnosti v obraz, češ, premier Janša, ki je znan po tem, da ne odpira pošte, sploh če ta prihaja s sodišč, pač ni odprl vašega pisma in je bilo to pozabljeno. In tak je vaš odnos. To je odnos ministra za notranje zadeve do vseh navad, zakonov, predpisov, kulture, ki v Sloveniji velja. Vi se rogate vsemu temu, vsem državljanom, ki upoštevajo pravila, ki se držijo nekih standardov, ki imajo neko omiko, vi hodite po vsem tem kot minister za notranje zadeve. Nenazadnje ste to pokazali večkrat, kako ste sami upoštevali ukrepe. Mi pravimo, Slovenija je pravna država, kar naj bi pomenilo, da pravila veljajo za vse, tudi za tiste, ki jih sprejemajo in uvajajo. Vi ste uvedli pravilo, da je treba nositi maske, vsi smo nosili maske, vsi državljani so nosili maske. Nekateri so dobivali po 400 evrov kazni, če zunaj niso imeli maske, recimo tisti nesrečni dostavljavec, ki je jedel burek na stopnicah ljubljanske stolnice. Vi pa ste mirno sneli masko v Državnem zboru in rekli: »Ne morem dihati z masko.« Pač vsi smo enaki v tem. Ste dobili vi 400 evrov kazni? Ste si napisali 400 evrov kazni? Niste, briga vas. Pravila naj veljajo za rajo, vi ste pa obnašate, kot da pravil za vas ni. Kot da lahko rečete, storite karkoli, briga vas. To je vaš problem. In to je temelj vaše škodljivosti, škodljivosti vašega mandata. Glejte, vi kot minister za notranje zadeve imate v bistvu dve nalogi: ena je skrbeti za policijo, ki naj zagotavlja red in mir ter stabilnost v družbi, druga pa je skrbeti za tiste organe pregona, ki so zadolženi za to, da preganjajo kriminal in korupcijo. Pa če pogledamo, kaj ste dobili v roke. Dobili ste v roke delujoč policijski aparat v državi, ki velja za eno najvarnejših na svetu. Recimo, prestolnica Ljubljana se dostikrat uvršča po raznih ocenjevanjih celo med najvarnejše mesto v Evropi ali pa na svetu. Tako varno je tu hoditi okrog ponoči, tako malo kriminala imamo, da to mesto velja za eno od najvarnejših na svetu. Vi ste iz tega mesta uspeli narediti bojišče. Jaz si nisem nikoli predstavljal, odkar sem se rodil in živim v Sloveniji, da je kaj takega mogoče. Da bom tako kot v kakšni napol propadli državi videl sredi popoldneva solzivec, batine, vodne topove, ulične pretepe sredi Ljubljane. Pa se je to zgodilo pod vašim mandatom, pod vašim protektoratom večkrat. In to ne samo zaradi tega, ker bi bili tam neki protesti, ki se jih da izkoristiti za to, da sprovedete nasilje. To se je zgodilo zaradi atmosfere, ki jo je vaša vlada v tej državi ustvarila. Saj ste vi ves čas svojega mandata kot eden od predstavnikov vlade provocirali slovensko javnost. Naravnost provocirate s skrbno usmerjenimi žalitvami, da bi ljudje znoreli. Zakaj ni bilo protestov pred tremi leti ali pa pred desetimi leti? Praktično nikoli ni nasilnih protestov v Sloveniji, razen takrat, ko ste vi na oblasti in provocirate slovensko javnost. In tokrat ste šli tako daleč, da ste sredi belega dne, ob petih popoldan v Ljubljani nasilno razbijali proteste. Ne zaradi tega ker bi oni metali granitne kocke ali pa kakorkoli provociral. To ste naredil enostavno zaradi tega, ker so se premaknil s Trga republike na Slovensko cesto. Ker so šli 50 metrov iz koridorja, ki ste si ga vi zanje zamislili. In to v državi, kjer je svobodno zbiranje z ustavo zagotovljeno. Jaz se sprašujem, kam bomo prišli s takim odnosom. Najprej provocirate, ljudje pridejo protestirat, ko protestirajo, dobijo batine. In potem še poslušamo, pa tega res niste vi rekli, ampak poslušamo s strani vaših strankarskih kolegov, češ, končno imamo sodobno slovensko policijo. Z vaše strani pa slišimo pohvale tistih policistov, ki ste jim kakšen teden prej rekli, da so mevže. Tako se obnašate. Tako se obnašate. Ali je to dostojno ministra? A si to ta država zasluži? A si to državljani te države zaslužimo? Vi se obnašate že leto in pol, kot da pravila za vas ne veljajo in se požvižgate na vse. Mi naj pa to prenašamo. Povejte nam, kako naj to prenašamo? Pa če gremo naprej h korupciji in h kriminalu. Vi ste uspeli v svojem mandatu praktično prepoloviti zaupanje v slovensko policijo. Slovenska policija je bila inštitucija, ki ji je slovenska javnost zaupala skoraj najbolj od vseh. Kaj pa vidimo zdaj? Okrog vlade se pasejo ljudje, ki vsi vemo, da so, recimo, davčni utajevalci. Rok Snežič. In vsi vemo, da ljubljanskim sodiščem in tako naprej dolguje po več 100 tisoč evrov. Okrog se vozi z maseratijem, ki je vreden 100 tisoč evrov, prejema plačo v gotovini s strani ženinega podjetja 373 evrov, da ga ne more sodišče rubiti, njegova družina in svojci si v njegovem imenu lastijo, če se ne motim, 14 hiš po Sloveniji in na Hrvaškem, hkrati pa tožilstvo ne ve, kje ta človek živi. Ko je Miha Kordiš rekel za Roka Snežiča, da je davčni goljuf, ga je Snežič tožil, tožilstvo je tožbo ovrglo, bi pa moral Snežič plačati stroške, ki so ob tem nastali. Mislim, da znašajo 169 evrov. Tožilec je šel na štiri naslove, kjer naj bi Rok Snežič živel, povsod pustil pošto in ta človek je ni pobral. Se pravi, človek, ki se v Bosni hvali, »mi smo na oblasti«, o vaši vladi govori v prvi osebi, vsi vemo, da je prijatelj predsednika vlade, je v tej Sloveniji tako skrit, da niti ne vemo, kje živi oziroma se delate, da ne veste, kje živi. Hkrati ste pa njegovo prijateljico Petro Grah Lazar nastavili za direktorico Nacionalnega preiskovalnega urada, ki je povedala v parlamentu, da sta prijatelja z Rokom Snežičem. Kako naj mi zaupamo takim organom pregona? Lepo vas prosim! Kako? Če grem naprej, kaj se preiskuje. Naj spomnim na tisti primer, ko so sekretarki na Ministrstvu za zdravje Alenki Forte iz Trbovelj, stranke SDS, na fasado hiše narisali kljukasti križ, smo dobili v anonimni izjavi nekega polista priznanje, da je policija, da bi našla storilca za neokusen grafit, opravila 100 zaslišanj. 100 zaslišanj za neko packo na fasadi. Ko imamo milijonske utaje davkov − pa kaj dobimo? Plakate ob avtocestah, kjer se še oglašuje ta človek in njegova prijateljica na čelu organa, ki naj bi preganjal kriminal in korupcijo. To je vaše delo, gospod Hojs. To so vaši dosežki. Iz policije, ki je bila organ, ki so ji v Sloveniji državljani in državljanke najbolj zaupali, ste naredili pristranski organ, ki je izgubil polovico zaupanja v dve letih. Iz Nacionalnega preiskovalnega urada pa ste naredili šalo. Šalo. Enega od glavnih davčnih utajevalcev, ki je prijatelj direktorice, ne more niti rubežnik s tožilstva najti, ker ne ve, kje živi. Lepo vas prosim, kakšna banalna republika pa postajamo! Naj njegova prijateljica pove, kje živi, saj se poznata. Ali pa naj predsednik vlade pove, kje živi, saj je bil najbrž pri njem na obisku, samo slik še nismo videli. Vi se vsi skupaj rogate državi in državljanom v obraz že leto in pol. In to mene jezi. Zato bom jaz glasoval za vašo razrešitev. Jaz ne mislim, da ste vi neinteligenten, mislim pa, da ste pokvarjeni in da sesuvate vse, kar je bilo v tej državi dobrega in delujete ravno v nasprotju s tistim lepim konservativnim stališčem, ki pravi, če nekaj deluje, tega ne premikaj. Vi pa razsuvate ravno tiste stvari, ki delujejo. In policija je lep primer tega, zato je izgubila polovico zaupanja samo v dveh letih vašega mandata.
Hvala lepa. Besedo želi minister. Izvolite.
Hvala lepa. Gospod Mesec, jaz se res ne bom spuščal na ta nivo pa danes odgovarjal, kje kdo živi. Ker jaz ne vem, veste, tudi ne vem, kdo je od koga prijatelj. Tudi nisem zato tukaj, da bom čekiral, kdo je čigav prijatelj in tako naprej. Ko govorite o tem, da je to zaupanje v policijo šlo tako strmo navzdol, me zanima, katera javnost je to ocenila. Ali tista javnost, ki je LMŠ pred volitvami namenila 25 ali 30 %, potem na volitvah so dobili pa 12 %? Ali mogoče tista javnost, ki je Golobu, še preden ima stranko, namerila že 10 % pa se že tam povsod vam hlače tresejo, če bo slučajno stopil v politiko? Ali ta javnost? Ali mogoče tista, s katero vi kofetke pijete, pa nimam nič proti temu, da pijete s obsojenim tajkunom kofe? Tako ste lepo povedali, imate pravico sestankovati s komerkoli. To delate na očeh javnosti, kar lahko samo pozdravim. Jaz se tudi ne skrivam. Jaz bi tudi šel na kofe na očeh javnosti s komerkoli, nimam nobenih težav. Tako da tukaj vam lahko samo čestitam. Ampak ne govoriti o neki javnosti, ki je pravzaprav imaginarna, ki jo producira tista gospa, ki ima Mediano, ali Damjanića, ki je napovedal pa so ga potem skenslali z RTV, ker je na dan volitev povedal, kdo bo zmagal, potem je pa bilo čisto drugače. Ne te ljudi, ki so pravzaprav v službi, vemo koga, glorificirati in tako naprej. Ali mogoče iz tiste strokovne javnosti, ki na 24ur POP TV naredijo ekskluzivni intervju, tako kot ste vi sedaj povedali, tam sicer ni bil anonimen, vi govorite vedno o nekih anonimnih pismih, ki jih dobivate, pa na Tarči so tudi anonimneži, ki nastopajo, se pravi, nobeden se ne upa izpostaviti pa povedati. Ampak potem pa se nekdo najde, ki na 24ur pove, je sicer že v penziji, da je zaupanje v policijo nizko, ki pove, da še nikoli ni bilo tako slabo v policiji pa pove, kdo to je. Potem pa jaz vseeno rečem, dajte mi povedati, kaj pa je ta človek v policiji delal. In glej ga zlomka, na koncu se ugotovi, da je to človek, ki je bil kazensko premeščen, ki je ponarejal stvari, ker je želel policiste odvrniti oziroma jih izvleči iz tega, da bi bili v kazenskih postopkih, celo premestili so ga na drugo policijsko postajo. In to je sedaj kredibilna javnost. To ne bo šlo, to se mi zdi, da je malo prepoceni. Kar se tiče tega, kar ste rekli, da so preiskovali neke kljukaste križe pa tako naprej. Ali se vam to ne zdi potrebno preiskovati?Jaz sem mislil, da ste vi tudi proti nacizmu. Meni se zdi to ena od bistvenih stvari, da se vse te stvari, od nacizma, fašizma, komunizma iz naše družbe nekako izbijejo, izpeljejo. Jaz mislim, da je to treba preiskovati. Razumem pa, da je to težko preiskovati tistim ljudem tam ali pa delu tistih ljudi, kjer vaš poslanec, saj zdaj ga ni v dvorani, ampak mislim, da se piše Siter, organizira te proteste. On je bil tisti, ki je prišel s skupino banditov ali kako naj temu rečem, tistih, ki v bistvu razbijajo po Trbovljah na dan obiska vlade, in ljudi vozil iz polovice Zasavja, da so tam protestirali, demonstrirali. Če tam ne bi bilo policije, bi verjetno bila rabota povsem taka, kakor je bila takrat tukaj, ko so kocke metali skozi vrata oziroma okna Državnega zbora. In že prej ste govorili o tem, da so vse te stvari nekako miroljubne pa tako naprej. Jaz ne vem, do kam je treba te slike kazati. Pa jaz nimam nobenih težav, da kažem slike. Zaradi mene tudi če sem prvi, zadnji in če noben minister več na interpelaciji ne kaže slik, je pravzaprav meni čisto vseeno. Tole, še enkrat pokažem, tole so ti vaši protesti, granitne kocke. Imam napisan cel scenosled, da bomo šli od minute do minute, da se bo videlo, kako se je stvar odvijala, pa bo se lahko tudi skozi te slike pojasnilo, kaj se je dejansko takrat dogajalo na protestih in kaj se ni dogajalo. In glejte, zdaj to, kar vi govorite, protesti, pa ne protesti, pa oni petkovi so taki, pa sredini so drugačni, pa mi smo samo one podpirali. Saj, če se ne motim, ste tudi vi hodili na te proteste. Bi moral zdaj pogledati še enkrat v odgovor interpelacije, ampak mislim, da smo tudi vas navedli, vsaj tako imam v spominu, da ste tudi vi bili zraven, na Prešernovem trgu ali ne vem kje. Kaj je potem to? So protesti, je to performans ali kaj je zdaj to? Mislim, da je to zelo važno, da boste tudi, če boste seveda želeli odgovoriti, da boste to povedali. Tudi to, kar je danes pred parlamentom − a je to performans, a je to kulturna prireditev, a je to protest? Veste, imamo v zakonodaji obe možnosti. Je pa zelo važno, kaj je katera, vezano na izterjavo stroškov. To, kar je prej gospod, če se ne motim, gospod Nemec govoril. Se pravi, če je to shod, bo verjetno stroške težje izterjati. Če je to prireditev, jih bo pa lažje. V vsakem primeru je pa res, da sem jaz naročil, da se proučijo vse pravne možnosti, da se stroški izterjajo. Ne vidim nobenega razloga, da bi državljani plačevali stroške skozi tedne in tedne tistim, za katere samo vi ne veste, kdo je organizator. Ne, pravzaprav drugače, vi zdaj trdite, to so besede gospoda Medveda, ki je tudi tukaj v dvorani, vi pravite, da vi formalno ne veste, kdo je organizator. In to je za nas dovolj. Se pravi popolna zloraba zakonodaje. Formalno tega ne veste, ker se oni niso deklarirali, vsi pa vemo, da je tja vabil Jenull, tudi organiziral, Stevanović, Ličina je bil zelo aktiven, tisti Zlatko, da jih ne naštevam še naprej. Se pravi, imamo ljudi, ki so to organizirali. Ali bodo plačali ali ne bodo plačali, tega jaz, gospod Mesec, ne vem, tudi ni v moji pristojnosti. To bo povedalo sodišče. In verjamem, da sodišču zaupate. No, mogoče v zadnjih 14 dneh tudi vi malo manj, ker ne najdemo, ali ima tisti vrhovni sodnik sploh diplomo pa opravljen strokovni izpit. To bomo videli, če je res. Verjamem, da je tudi vaše zaupanje v sodstvo v zadnjih 14 dneh manjše, ampak sodišče bo povedalo, ali je potrebno, da se to plača ali da se ne plača. Jaz ne vem. Vsekakor je pa treba − in jaz mislim, da to slovenska javnost pričakuje − s tem postopkom vsaj poskusiti. Vi govorite o nekih 20 tisoč ljudeh. Če dam to v odstotke, je to zelo majhen odstotek od celotnega prebivalstva. Jaz zelo veliko hodim po Sloveniji pa moram reči, da dobivam drugačne odzive, kot jih zdaj vi tukaj prodajate. V glavnem so bili ljudje zelo nestrpni, ker nismo zaustavili takrat tistega protesta, ko so vdrli na obvoznico. Nestrpni so bili zato, ker so rekli: »Pa dobro, pa zakaj pa imamo mi to policijo, a boste že naredili enkrat red v Ljubljani, a se bodo tam vsi norca delali iz te države.« To so pa Ljubljančani rekli, tisti, ki so po otroke hodili: »A zdaj jaz ne bom mogel iti po otroka?« Tam pred delavskim domom so recimo čakali tudi rešilci, ki niso mogli mimo zapeljati, ker so ti protestniki vse zaprli. Tako da so bili odzivi precej drugačni, kot jih vi tukaj navajate. Potem ko je policija ustrezno ukrepala, sem v glavnem jaz dobil informacije ali pa odzive: »No, končno, končno ste se zbudili! A ste rabili eno leto, da ste se zbudili, ali kaj?« In poglejte, tem, kar bo državno pravobranilstvo uspelo sestaviti v teh odškodninskih zahtevkih za vračilo teh stroškov, o tem bo presojalo sodišče. Sodišče bo povedalo, ali se res ne ve, kdo je organizator, sodišče bo povedalo, ali res, recimo, tisti z desnice lahko organizirajo sto ali tristo in več protestov, plačajo vse stroške sami, na ekstremni levice se pa naredite neumne pa rečete:« Ja, saj mi nič ne vemo, kdo je tukaj organizator.« To, kar vi pravite, da je zanimivo, da se protesti zmeraj začnejo takrat, ko na oblast pride desnica. Ja, to je zelo normalno, da se začnejo takrat. Takrat se vsi tisti priskledniki začnejo bati, da bodo odrezani od seskov. Takrat se vzpostavlja možnost, da vsi tisti, ki pravzaprav nič ne delajo, ampak se gredo zgolj performance, od NVO do ne vem, lahko jih naštevamo še kar in kar, vendarle zaživijo ali pa bodo zaživeli v demokraciji, kjer bo treba za to, da imaš neke prihodke, tudi ustrezno zadevo oddelati. Jaz verjamem, da gre tistim to na živce, zato protestirajo. Zato protestirajo ali protestirate, še preden se vlada sploh sestavi. Zato ste, recimo, mislim, da je bil včasih vaš kolega, sedaj je rajši prestopil v stranko SD, pa ne vem, katera je bolj radikalna, če bi po njem sodil, potem bi rekel, da je sedaj SD bolj radikalna od vas. Imamo tam ljudi, ki so, recimo, leta 2012, 2013 obešali lutke v Mariboru, ker jim tudi nekaj ni bilo všeč. Obešali so lutke, metali kocke, zažigali so, nasilno so hoteli vdreti v mestni parlament v Mariboru in tako naprej. [[oglašanje iz dvorane]] Občino. Hvala, gospod Siter. Mestna občina. Hvala, saj pravim, hvala, ker ste me popravili. Protestirajo torej zaradi tega, to sem že enkrat povedal, ker imate abstinenčno krizo, abstinenčno krizo oblasti. In to se zgodi vsakič, ko pride neka druga opcija na oblast. Ker vi mislite, da je ta oblast po letu 1945 rezervirana zgolj za vas. To so mislili prej oni od leta 1945 do leta 1990. Tako so tudi vzgojili svoje naslednike. In ti nasledniki, tako kot je gospod Koprivc sebe imenoval večkrat, ti nasledniki mislijo, da temu je tako, da ne more biti drugače. Da to, če ljudje izvolijo v parlament neko drugo večino, je treba iti na cesto pa protestirati pa kocke metati pa zažigati pa policiste poškodovati. Koliko so bili ti protesti nenasilni, pove tudi število poškodovanih policistov. Več jih je bilo kot protestnikov. Poglejte ga no, zlomka! Vsi oblečeni, robokopi, kot jih vi kličete, se pravi v ščitnikih, zaščitnih sredstvih, s čeladami in tako naprej. In več policistov je na koncu poškodovanih kot protestnikov, ki so miroljubni, ki nimajo nič drugega, samo kapo imajo na glavi, mogoče še šilt, da se jih ne vidi, pa granitno kocko v roki, ki jo mimogrede kar tam spodaj iz asfalta ven potegnejo. Zato jaz razumem, da posebej stranki Levica ta zadeva, ko pride na oblast nekdo drug, zelo zelo težko sede, ker ste bili pravzaprav tisti, ki ste stranko Marjana Šarca držali pokonci. Ampak je celo Marjan Šarec ugotovil, da se z vami ne da. Celo on je to ugotovil. Sicer na tak zelo bizaren način je na koncu celo puško v koruzo vrgel, ampak ugotovil pa je, da se z vami pač ne da, ker ste ortodoksna radikalna levica in s takimi se ne da vladati. To jaz razumem, da se ne da. Mislim, da je prav, da v teh današnjih razpravah, tako kot ste vi povedali gospod Mesec, govorimo bolj o dejstvih, ne toliko o tem, kako kdo kaj percipira. Jaz mislim, da sem zdaj navedel zgolj dejstva − od križa, tistega šefa Merkurja pa tako naprej. In še bi lahko kaj povedal, pa bom to prišparal za naslednjo intervencijo.
Hvala lepa. Replika, Luka Mesec. Izvolite.
Ne, ne, niste povedali dejstev, pač bili ste Hojs, klasični Hojs. Pokazali ste še enkrat, kako si predstavljate parlamentarne procedure. Glejte, nisem jaz danes na interpelaciji, ne pogovarjamo se o tem danes, ali moramo jaz odstopiti s položaja ali boste mene razrešili. Pogovarjamo se o tem, ali bomo vas. In vi niste odgovarjali na očitke, vi ste šli po logiki napad je najboljša obramba, malo bomo iztrgali iz konteksta, pokazali nekaj slik, primazali dve klofuti medijem pa dve klofuti javnomnenjskim agencijam pa ene tri meni pa eno tam čez Primožu Siterju pa še kakšno Trčku pa malo frleli okoli z očitki o radikalnosti. Pa smo, pa je vse narejeno, pa smo vsi drugi vsega krivi, samo vi ne. Tako to pri vas deluje. Mi smo tega navajeni, saj vas gledamo že dve leti. Jaz poznam take tipe tako, ne boste verjeli, iz osnovne šole. Pa da se ne motimo, jaz nisem hodil v osnovno šolo tam leta 1930 pa potem bil kriv vsega. Ker če bi vas še pet minut pustil govoriti, bi bila že nekje tam pri letu 1945 pa pri obtožbah, kaj sem jaz takrat zagrešil. Tako nekako ste zdaj šli. Saj smo vsega krivi, Levica je ves čas na oblasti, ko ni na oblasti, imamo − kako ste rekli − abstinenčno krizo. Pa lepo vas prosim! Saj verjamem, da vi ustvarjate nek mehurček, kjer se temu verjame, ampak za vse ostale, gospod Hojs, in vi niste samo minister znotraj vesolja SDS, vi ste minister v Sloveniji, kjer niso samo volivci SDS. In tudi z nami, čeprav vem, da se nočete pogovarjati, kar ste zdaj spet pokazali, tudi z nami se morate pogovarjati in morate kakšno stvar slišati. Ampak ravno zaradi tega ker niste pripravljeni ničesar slišati, ker je za vas vsaka kritika napad, ki ga je treba z gorjačo nazaj potolči in pokazati, kdo vse je kriv− razen vas, zaradi tega vi niste primerni za ministra in nikoli ne boste. Vse, kar ste zdaj povedali, ste samo še utrdili moje prepričanje, da te funkcije vi nikoli ne bi smeli imeti, ker niste zreli zanjo. Pa ne zato ker ne bi bili inteligentni, ampak ker niste zreli.
Hvala lepa. Preden dam besedo naprej, bi le prosil, da si preberete določbo o repliki in da razpravljate in tudi replicirate v repliki, ne da je to vse nekaj drugega kot tisto, kar je replika. Mag. Marko Koprivc, imate repliko? Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Poglejte, gospod Hojs, s temi vedno istimi očitki že počasi res dolgočasite. Kot je povedal Luka pred mano, jaz mislim, da mogoče ta svoj krog, esdeesovski krog ljudi, ki je minimalen, s tem na nek način podpihujete, ampak drugače pa verjemite, da večino državljank in državljanov res ne zanimajo ves čas iste teme, ves čas vračanje v gozdove, ves čas vračanje v leto 1945 in ves čas, ko se skušate na mene spravljati, citirate eno in isto izjavo o ponosnih naslednikih. Jaz bi vam najprej eno stvar povedal, gospod Hojs. Če kdo v Državnem zboru oziroma v celotni državni politiki je bil komunist, je to vaš predsednik Janez Janša. On je bil aktiven komunist, aktiven član Zveze komunistov, radikalen član Zveze komunistov. Ko je videl, da tam ne bodo stvari več šle, kot si je želel, je obrnil stran in danes pljuva po teh komunistih. Zdaj pa še nekaj glede moje izjave. Jaz sem res izjavil, da smo lahko ponosi na marsikaj iz tistega časa, predvsem na antifašizem, za katerega tudi vi govorite, da ste antifašist. In jaz mislim, da smo lahko ponosni na to obdobje. Povedal pa sem to izjavo v kontekstu tistega časa, ko so vaši kolegi skušali enačiti fašizem s socialističnim samoupravljanjem. In to je nespremenljivo. Zato, gospod Hojs, vam lahko povem, da se bom tudi v prihodnje hodil s svojimi tovarišicami in tovariši klanjati, kot vi pravite, pred Borisa Kidriča, ki je bil velik antifašist in prvi predsednik slovenske narodne vlade po vojni. Ponosen sem tudi na to, da se je v času tega za vas temnega časa dala ženskam volilna pravica, da smo živeli v duhu solidarnosti in enakopravnosti, da so se večale socialne pravice. Nikakor pa nisem ponosen na represivne metode vladanja, na metode vladanja, ki so podobne vašim metodam vladanja, ne našim. Ponavljam še enkrat, mi nimamo nič več s tem. Premladi smo. Jaz sem hodil v osnovno šolo, ko se je dogajal prehod v drug družbeni red. Zato je smešno in abotno, da se ves čas vračate na to, da ne znate drugega povedati, kot da smo mi nasledniki komunistov, da smo radikalci in ne vem kaj, da ne znamo biti v opoziciji. Rajši si poglejte, kaj ste dejansko uspeli narediti iz Republike Slovenije v dobrem letu in pol: kakšen kaos, zmedo, kako rušite temelje ustavnosti naše republike. Nesprejemljivo in nedopustno. In plebiscitarno bodo državljanke in državljani rekli ne aprila.
Hvala lepa. Poglejte, opozarjam od zdaj naprej vse, ki boste replicirali, da imate repliko po poslovniku, ne razpravo. Repliko po poslovniku. Ne imenujte vi to replika, če je razprava. [[oglašanje iz dvorane]] Kolega Nemec, prosim, da se vzdržite vsakršnih neumnih komentarjev. Razpravo nadaljujemo. Besedo ima Blaž Pavlin, za njim pa bo razpravljal mag. Dušan Verbič. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Kolegice in kolegi, minister Aleš Hojs, lepo pozdravljeni! Minister za notranje zadeve Aleš Hojs je trn v peti opozicije že od takrat, ko še ni bil kandidat za ministra. In vaša pravica, pravica opozicije je, da proti ministru vložite interpelacijo. Že kmalu po imenovanju, še v času razglašene epidemije leta 2020 ste zahtevali sklice številnih sej odborov za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo, na katerih ste ministre obtoževali mučitelji za nezakonite, neustavne ter drugačne nesprejemljive ukrepe, ki so v času epidemije po vašem mnenju omejevali svobodo državljankam in državljanom. S podobnim ste nadaljevali tudi v letošnjem letu. Današnji interpelaciji, ki ste jo podpisale poslanske skupine Levice, LMŠ, SD, SAB in nepovezanih poslancev, ministru Hojsu očitate predvsem odgovornost za ustvarjanje izrednih razmer v državi pa vseskozi se pojavljajo očitki glede sprejemanja vladnih ukrepov oziroma odlokov, s katerimi hoče vlada zajeziti epidemijo. Danes je že bilo povedano, da je s podobnim na začetku izbruha epidemije covida-19 začela že prejšnja vlada. Ustavno sodišče je v letošnjem letu res razsodilo, da so vladni odloki iz leta 2020, ki omejujejo gibanje in zbiranje prebivalstva neustavni, saj je imela vlada pri tem prevelika pooblastila in postavljenih premalo varovalk. Ob tem velja spomniti tudi na zahtevnost časa, v katerem so ti odloki veljali. Ni naključje, da je Ustavno sodišče odloke razveljavil šele, ko je bil najhujši del epidemije mimo. Ko je bilo najhuje, verjetno take odločitve in s tem odgovornosti ne bi upal prevzeti nihče. To vprašanje je v svojem ločenem mnenju izpostavil tudi nekdanji predsednik Ustavnega sodišča dr. Rajko Knez. Dovolite mi, da ga na tem mestu tudi citiram: »Če bi Ustavno sodišče odločalo o ustavnosti takih predpisov v času njihove veljavnosti, jih zgolj zato, ker je zakonodajalec nedopustno delno opustil ureditev vsebinskega zakonskega okvira za omejitev svobode gibanja ali pravice zbiranja, ne bi razveljavilo. Takojšnja razveljavitev bi namreč povzročila prenehanje veljavnosti morebiti primernih, nujnih in ožje sorazmernih omejitev dveh človekovih pravic, s katerimi se je zasledovalo ustavno dopusten cilj varovanja zdravja in življenja ljudi. S takojšnjo razveljavitvijo takih predpisov bi tudi povzročili, da država zaradi vpisanih vrzeli v zakonu o nalezljivih boleznih, torej na ravni zakonskega urejanja ne bi mogla izpolnjevati svojih pozitivnih obveznosti pri preprečevanju širjenja nalezljivih bolezni, zaradi česar bi lahko nastale nepopravljive škodljive posledice za te ustavne dobrine, kar bi pomenilo še bolj protiustavno stanje.« Odloki so torej in še vedno varujejo življenja in zdravje ljudi. Protesti 5. oktobra so bili, tako kot že nekateri pred tem, neprijavljeni. Organizatorji uradno niso bili znani, vendar so bili dobro organizirani. Protestniki so uporabili granitne kocke, zavzeli nekatere ceste ter ogrožali življenja ljudi, policija pa se je nanje le odzvala. Ker niso bili prijavljeni, je policija prevzela vlogo organizatorja, ki je dolžan poskrbeti za zdravje in življenje tako protestnikov kot tudi ostalih državljanov. Protestniki so državljanom na teh protestih preprečevali odhod z dela, staršem prevzem otrok v vrtcih, urgentnim bolnikom dostop do nujne prve pomoči. Na enem od teh protestov so bili celo napadeni novinarji in protestniki so vdrli tudi na avtocestni obroč okoli Ljubljane. Tudi na shodu 5. oktobra je bilo podobno. Policija je predhodno podala varnostno oceno, da gre za dogodek visokega tveganja. Prav ta dan je v Sloveniji potekal tudi visok mednarodni dogodek. Policija je na protestih 5. oktobra prilagodila ukrepe in zagotavljanje javnega reda, varnosti ljudi in njihovega premoženja ter varnosti objektov, ki jih varuje policija. Nenehno se pojavljajo očitki, da so minister ali državna sekretarja usmerjali aktivnosti na samem terenu in narekovali začetek in način uporabe prisilnih sredstev. Temu zelo težko verjamem, saj so po mojem vedenju, za kar so bile tudi priče na preiskovalni komisiji, bili navzoči pri vodstvu varovanja v času, ko je bila večina aktivnosti policije že končana. Stranke opozicije že od samih protestov v začetku oktobra policiji očitajo prekomerno uporabo sile. Omenjene očitke je zavrnila petčlanska strokovna komisija policije. Ugotovitev komisije je, da se je policija ustrezno pripravila na shod, da so se ukrepi stopnjevali sorazmerno z zaostrovanjem situacije na terenu in da so policisti prisilna sredstva uporabljali zakonito in strokovno. Res pa je tudi, da je strokovna komisija v poročilu opozorila tudi na posamezne pomanjkljivosti pri delovanju policije tekom tega protesta. Nesprejemljivo se mi zdi stališče, ki je splošno znano v Sloveniji, da je dober minister le tisti minister, ki nič ne dela. In če nič ne dela, ima potem v Sloveniji medijski in politični mir. Kot poznam ministra Hojsa, on ni en takšen politik, ampak hoče preko spremembe zakonodaje spremeniti stvari, kot misli, da je po njegovem mnenju pravilno. Meni se zdi tako početje legitimno in v opozicijo pozivam, da poskušajo priznati to, da če je v parlamentu politična volja, se določene stvari tudi ustrezno spremenijo. Stalni so tudi očitki, da si želi minister podrediti policijo z navodili in usmeritvami, ki mu jih daje zakon. Sam pa imam občutek, da je predvsem bojazen nekaterih v opoziciji, da so oziroma bodo izgubili svoj vpliv na policijo. Kot poslanca in državljana me vsekakor zanima, če je policija v vseh primerih delovala v skladu z zakonom in policijsko stroko. Prav tako pa od policije pričakujem, da poskrbi za spoštovanje javnega reda in miru ter za zagotavljanje življenj in zdravja vseh državljank in državljanov Slovenije, kar po mojem mnenju policija opravlja dobro. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Dušan Verbič, za njim pa bo razpravljala Janja Sluga. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Lep pozdrav, minister! Poslanke in poslanci, tudi vam! Za sam uvod, preden bom prišel na svojo razpravo, se moram odzvati glede na dosedanji potek aktivnosti, pa ne želim kakorkoli komunicirati ali polemizirati z razpravljavci, ampak menim, da določene zadeve, če drugega ne, že zaradi nas samih in javnosti je treba jasno neke stvari povedati. Kot prvo. Gibanje prebivalstva na javnih površinah je praktično določeno. Dejstvo je, da tako shode kot tudi katerekoli druge oblike je treba, če se odvijejo na javnih površinah, prijaviti. Ali naj se to izvede na policijski postaji ali pa postopke pred upravnimi enotami. Mislim, da to vemo vsi poslanci Državnega zbora in tudi širša javnost. Do sedaj, kar je bilo očitano ministru v zvezi s posameznimi točkami, preprosto, kot da to ne obstaja. Žal se v politični retoriki spretno izogiba vsemu, kar je še kako pomembno. In tisto, kar je v dosedanji razpravi bilo nenavadno, je, pa bom samo nekaj odstavkov prebral. »Smo sredi moralne krize. Minister Aleš Hojs ugrabil Slovenijo. Organiziran napad nad pravice ljudi. Državljani si želijo boljše upravljanje države. Vlada kaos, nasilje, korupcija. Socialni demokrati smo pripravljeni prevzeti oblast. Rušite temelje plebiscitarne odločitve.« Kaj pa je to drugega kot predvolilni shod? Res je, da smo štiri mesece pred volitvami, ampak mi smo danes v Državnem zboru. Jaz verjamem, da morda kdo tudi še gleda TV 3, današnji prenos, ampak temu ni namenjen. Ni namenjen predvolilnemu shodu posameznih, če temu lahko tako rečem, poslanskih skupin, ki zagovarjajo neko svojo legitimno politično prepričanje. Ampak mi smo danes na interpelaciji ministra za notranje zadeve. Tako da je to popolna zloraba. Tukaj se moram še dotakniti, ker je bilo tudi nekako govora med posamezniki in ministrom, poseg v NPU. Moram zelo odločno povedati naslednje. Kaj je NPU naredil v zvezi s 5-milijardno bančno luknjo državnih bank v Republiki Sloveniji? Kaj je naredil v zvezi s TEŠ 6? Kaj je naredil z eno milijardnim pranjem iranskega denarja? Kaj je naredil tudi v javnosti prek raziskovalnih novinarjev na področju gospodarskega in drugega kriminala? Pa da ne bom še naprej govoril. Samo toliko v sam kontekst. Moram se dotakniti pa se majčkeno dotikam še tistega uvodnega stavka, kar je bilo rečeno vsaj s strani predlagateljev v uvodnih besedah, češ, ja, saj ti shodi, ki so bili in na katere se je odzvala policija, niso nezakoniti. Prav zanimivo. To pomeni, da se v tej politični razpravi poslužujemo nekega nepisanega pravila, kar ni prepovedano, je dovoljeno. Ampak spoštovani, tudi v politični retoriki je treba povedati, da je to bolj v opravičilo znanih odvetnikov v kazenskih zadevah. Tako da je dejstvo, da v teh neprijavljenih ali prijavljenih postopkih, ki bi morali biti, pa vseeno poznamo nek prekrškovni postopek. In zaradi tega se sklicevati na to, da niso nezakoniti in podobno, mislim, da gre to zgolj v prid lastnega prepričanja, da so določena gibanja na javnih površinah dovoljena vsakomur in vsakemu za dosego neke politične prevlade. In to ni prav. Shodi preprosto morajo biti prijavljeni. Zakaj? Zato da se zagotovi varnost tako udeležencev, ki so udeleženi v teh shodih, kot tudi ostalega prebivalstva. Bistveno pri teh postopkih je, da tista inštitucija, ki je za to pristojna, naredi tudi tako imenovano oceno tveganja. Hkrati pa se mora zagotoviti tudi tako imenovana reševalna ekipa, če se karkoli zgodi, ker to je pač sestavni del. Lahko so tudi miroljubni, vendar vemo, da v obilici raznovrstnih udeležencev je še kako potrebno tudi kako reševalno vozilo. Ampak očitno ni toliko v tem problem. Problem je v tem, da se izogne odgovornost nosilca ali organizatorja, kajti v predlaganem načrtu shoda mora nosilec zagotoviti varnost in, kar je ključno, prevzema tudi celotno odgovornost, kar se tiče samega postopka ali procesa. Glede na to da se ti shodi ne prijavljajo, je to po mojih besedah milo rečeno zloraba, pri tem se pa danes v politični razpravi sklicujejo ali sklicujete na demokratično pravico. Kar se tiče samega predloga te interpelacije o delu odgovornosti ministra za notranje zadeve, moram priznati, da se v teh sedem točkah nimam namena spuščati, ker lahko rečem, da bi mi preprosto zmanjkalo časa. Se bom pa dotaknil 1. točke: ustvarjanje izrednih razmer v državi z ravnanjem Vlade Republike Slovenije in njenih ministrov. Na dobrih dveh straneh utemeljitve te točke, ko jih človek podrobno prebere, ima občutek, da bi se na podlagi te točke morali pogovarjati o interpelaciji vlade, ne pa ministra za notranje zadeve. Tisto, kar je nenavadno, je, da tisti, ki je pisal tovrstno točko, mu je očitno preprosto zmanjkalo gradiva, da bi utemeljeval potrebnost te točke za interpelacijo in se je skliceval celo na spletni portal − pa mu bom naredil malce reklame − Necenzurirano. Pa vemo, kdo stoji za spletnim portalom Necenzurirano. Ko človek prebere tovrstni del utemeljitve, ima občutek, kot da je to sklic Komisije za nadzor javnih financ, ne pa tako pomembnega pravnega instrumenta interpelacije. In za konec moram v tem delu priznati, glede na to da so se tudi s strani predlagatelja danes nekajkrat dotaknili besede kaos. Kaos je v tej 1. točki omenjen trikrat. Ne bom se spuščal, kaj pomeni po slovarju slovenskega jezika kaos, ker menim, da smo toliko razgledni, da se zavedamo, kaj to pomeni. Ali je Republika Slovenija res v kaosu? Mislim, da je milo rečeno žaljivo, da se tovrstne besede uporabljajo glede na trenutno stanje. Je pa res, kot sem tudi že uvodoma omenil, očitno ta politična retorika v Državnem zboru dovoljena praktično skoraj v vsaki besedi ali za vsako izrečeno besedo. In če sem pri kaosu, kako lahko nekdo to napiše, če je Republika Slovenija danes v dobri gospodarski rasti, da imamo zelo dobro zaposlenost, da ne bom govoril, da imamo bistveno bolje kot v preteklih obdobjih tako imenovane socialne pomoči in tako naprej. Moram priznati, da je nenavadno, da se uporabljajo v tako pomembnih dokumentih besede, ki preprosto izkazujejo popolno neresnico oziroma je zavajanje javnosti izkrivljanje dejstev zgolj za politično všečno nastopanje v tej interpelaciji. Tako da kritika z moje strani na ta del. Zatisto, kar je še v tem delu zapisano, pa je tudi potrebno, da se izreče in zato tudi preberem naslednji stavek. Zaključujejo v tej 1. točki z naslednjimi besedami: »Potrebovali bi oblast, ki uživa spoštovanje in zaupanje.« Moram priznati, da bom prav z zanimanjem spremljal, če je kdo od avtorjev tovrstnih zadev v tem Državnem zboru, kajti oblast predstavljajo v Republiki Sloveniji zakonodajna, izvršilna in sodna veja oblasti. A to pomeni, da se predlagatelji preprosto zavedate, da na področju, če razumem kritiko sedanji izvršilni veji oblasti, da se tudi za to zakonodajno vejo oblasti zavedamo, da nimamo nobenega spoštovanja in zaupanja. Ampak zakaj? Očitno je tako močna retorika in polarizacija v tem državnem zboru, da si tudi javnost ne more predstavljati drugače, tukaj se z vami tudi strinjam − ampak kdo k temu pripomore? Tukaj se lahko vprašamo vsak zase ali pa vsaka poslanska skupina. Tisto, kar me pa posebno veseli, je, da ste kritični tudi do sodne veje oblasti. Najverjetneje se bomo tudi na matičnih odborih, ki so še pred nami, veliko okoli tega pogovarjali. Sem pa vesel, da ste kot predlagatelji izredno kritični in menite, da je tudi na sodni veji oblasti treba nekaj spremeniti ali pa imate morda v mislih bistveno spremeniti. Sedaj pa v preostanku časa, vezanem na mojo razpravo, se bom nekako usmeril na Ministrstvo za notranje zadeve oziroma ministra Aleša Hojsa. Ali je minister Hojs, minister za notranje zadeve, boljši ali slabši minister za notranje zadeve od predhodnega ministra gospoda Poklukarja? Tukaj ne bom takoj dal tega odgovora, vendar bo sledilo iz moje razprave pa tudi bom končal na koncu. Pri opravljanju politične funkcije ministra za notranje zadeve, ki je eden najbolj pomembnih državotvornih resorjev v vsaki državi, tudi v Republiki Sloveniji, je še kako pomembno, kako imenovana obsega izvršuje, opravlja, izvaja to funkcijo. Menim, da mora biti v prvi vrsti v skladu s pristojnostmi ministrstva v vlogi, ki zagotavlja in ustvarja pogoje za delovanje tega državotvornega organa, s pristopom, ki je zelo aktiven, lahko celo rečem, da je zaželeno, da je proaktiven. Čeprav se pri tej svoji aktivnosti izpostavlja proti stroki, policijskim sindikatom, javnosti, različnim deležnikom in, kar smo priča tudi danes, političnim nasprotnikom, in to na način, s katerim se posamezni deležniki ne strinjajo, je njegov pristop vodenja nepričakovan in morda za marsikoga celo tudi neugoden. Z drugimi besedami pristop, ki omogoča v večini primerov predlaganih sprememb izboljšavo, razume spremembo obstoječega načina delovanja predvsem v zagotavljanju varnosti države, ljudi in premoženja, ob sočasnem zagotavljanju tudi relativno dobrega materialnega položaja Ministrstva za notranje zadeve in tudi pogojev dela. Ostalih pristojnosti ministrstva se ne bom dotikal, kajti tudi v teh današnjih razpravah ni za pričakovati. Ena od pomembnih zadev delovanja Ministrstva za notranje zadeve so tudi upravno-notranje zadeve, ampak predvidevam, da kljub posameznim pomislekom na matičnem odboru se več ali manj vsi zavedamo, da gredo tovrstne aktivnosti zgolj in samo v korist občanov in državljanov Republike Slovenije. Moja ocena dosedanjega dela ministra za notranje zadeve je dobra. Potrditev te ocene dokazuje tudi uradno stališče evropske komisarke za notranje zadeve, ki je pred dvema tednoma na tiskovni konferenci jasno izrazila pohvalo dela ministra za notranje zadeve Republike Slovenije, današnjega interpeliranca Aleša Hojsa, za čas predsedovanja Republike Slovenije Evropskemu svetu. Še posebej je izpostavila njegovo zelo prizadevno delo in aktivnost na področju evropske skupne politike notranjih zadev. In kaj iz tega lahko sklepam? Da je to današnja politična realnost, ko je v tujini minister za notranje zadeve hvaljen s strani komisarke za notranje zadeve, v Državnem zboru pa se s strani opozicije vseskozi graja in se graja skoraj na vsakem koraku. To se pravi, da opozicija v Državnem zboru ne zmore toliko politične razsodnosti, da se sooči z realnostjo in priznava ministru, da so potrebne spremembe v obstoječem resorju, da bo ta še bolj učinkovit v svojem poslanstvu. Zakaj se na področju pregona storilcev kaznivih dejanj in organiziranega kriminala ter gospodarskega kriminala stvari vrsto let ne izboljšujejo v korist občanov, upnikov, oškodovancev, temveč se storilci celo v odmevnih primerih izognejo pregonu ali pa stvari gredo v zastaranje oziroma oprostitev? Naj mi ne zamerijo spoštovani predlagatelji te interpelacije, očitno še naprej želite ohranjati nezadostno učinkovit pregon družbeno škodljive zlorabe, zato je minister Hojs v tem delu deležen kritik praktično za vsako spremembo. Žal, spoštovana opozicija, v tem primeru je moje skromno mnenje, da nimate prav. Zato današnjo, meni osebno navezno, vsebino te interpelacije lahko smatram, da ste bolj na strani tistih, ki zlorabljajo svoje položaje za osebne koristi ali pa koristi tistih, ki so jim v preteklosti marsikaj zagotovili. Zato je tudi na odborih za notranje zadeve težko razumeti posamezne razprave, ki nasprotujejo kakršnimkoli spremembam, predlogom sprememb, da se zagotovi boljša organizacija dela v policiji na področju učinkovitega pregona raznih zlorab ali pa tudi večje varnosti ljudi in premoženja. Tudi če skušam razumeti vlogo opozicije, je na momente, moram priznati, to težko razumljivo. Lahko zaključim s tem, ko sem tudi uvodoma postavil neko vprašanje. Zaključujem, da predlagatelji interpelacije želite imeti na mestu ministra za notranje zadeve osebo, ki bi bila v svojem delovanju neodločna in z mlahavo politično hrbtenico, ki bi se na različne načine prilagajala posameznim interesom − tukaj moram izpostaviti − še posebno nevladnim aktivistom. Menim, da za današnjo opozicijo ni sprejemljiva oseba z jasno in trdno besedo, ki si prizadeva predlagati in izvesti določene spremembe na državotvornem resorju, vse s ciljem zagotovitve varnost ljudi in premoženja ter večje učinkovitosti pregona škodljivih deviantnih dejanj v državi. In za konec še stavek. Ta interpelacija po mojem skromnem mnenju je zgolj prikaz šibkosti opozicije v presoji, kako naj minister za notranje zadeve deluje na tej pomembni državotvorni politični funkciji. Iz vsega povedanega pa morda bi še kaj drugega, vendar čas me omejuje, lahko samo rečem, da te interpelacije s tako vsebino ne morem podpirati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Janja Sluga. Za njo bo razpravljal Boris Doblekar.
Če začnem tam, kjer je kolega pred mano končal, pri državotvornem resorju. Lahko se strinjam, da je Ministrstvo za notranje zadeve eno pomembnejših ministrstev, ki je pa žal v času te vlade daleč od državotvornega. Prej bi lahko rekla, da je nekaj ravno obratnega, nek resor za rušenje notranjega miru državljank in državljanov. Pa začnimo tam, kjer tudi začenja interpelacija: pri vladanju z odloki in pri besedi kaos, ki je bila izpostavljena. Tudi jaz mislim, da ta država ni v kaosu, mislim pa istočasno, da je ta vlada v kaosu. V kaosu sprejema odloke, v kaosu in po trenutnem navdihu sprejema odločitve, v kaosu se posvetuje s stroko, sedi na nočnih sejah, objavlja odloke, ki začnejo veljati nemudoma ali pa celo za nazaj. Stroko, ki si še upa kaj povedati in povzdigniti glas, javno kritizira, vse vzvode s temi odloki koncentrira v zgolj in samo eni veji oblasti in popolnoma prezre zakonodajalca, vlada avtoritarno, nasilno, odloki, ki jih sprejema, padajo kot domine na Ustavnem sodišču. Ustavno sodišče zelo jasno pove, zakaj so padli ti odloki, kako bi jih morali sprejemati, kje bi morala biti podlaga za ukrepe in kako bi morali te ukrepe preverjati. In potem minister v svoji znani maniri, ker pač lahko, z nekimi namernimi zavajanji, da ne bo pomote, ker minister točno ve, kaj počne, diskreditira tudi odločitve Ustavnega sodišča in razlaga nam, predvsem pa v kamero, kako je to Ustavno sodišče nerazumno, nalaga vladi, da mora odloke sprejemati vsakih sedem dni. Tega seveda Ustavno sodišče ni reklo, in to minister zelo dobro ve. Ustavno sodišče je, prvič, reklo, da se takšni ukrepi z odloki ne sprejemajo, ker je treba imeti podlago v zakonu. In, drugič, je reklo, da karkoli se sprejme z odlokom, če so to covid ukrepi, jih je treba po sedmih dneh preveriti, ali še obstajajo razlogi, zaradi katerih so bili sprejeti, kako funkcionirajo, ali so še vedno sorazmerni, in potem sprejeti odločitev, ali bodo še veljali. Nihče, niti Ustavno sodišče pa ni reklo tej vladi, da ne sme sprejemati ukrepov tako, da jih vnaprej napove, da jih sprejema za daljše časovno obdobje, da jih obrazloži strokovno in politično in da tudi državljankam in državljanom razloži, zakaj, kako in kdaj. Tega Ustavno sodišče ni reklo, niti ni naložilo vladi, da mora sprejemati odloke na sedem dni, kot zdaj želi prikazati minister. Minister seveda točno ve, o čem govori. Z besedami zna zelo spretno, zato tudi predvidevam, da ga v družbi njegovih kolegov vedno izberejo za to, da gre v bistvu zagovarjat katerokoli temo, katerokoli vsebino. Za to niti ne rabi nekih strokovnih argumentov, ker s svojo spretno retoriko vsakič obrne stvari, ker pač lahko. In to počne tudi danes. Ko je kolega pred mano opozarjal kolege, da danes interpeliramo ministra, da pa kolegi zlorabljajo svoje razprave, predvsem je to letelo na kolega Koprivca, se mi zdi, bi bilo prav, da bi na to opozoril tudi ministra, ki odgovarja na naše očitke na način, da diskreditira in napada nazaj posameznega poslanca, stranko, vleče ven vse, kar o nekom ve in tako naprej. Še enkrat, nismo danes na interpelaciji ne poslanci in tudi ne stranke. Na interpelaciji ste vi, minister, ker ste si jo po mojem mnenju tudi zaslužili. Zaslužili že s tem, kar tudi danes prikazujete tukaj v Državnem zboru s svojo komunikacijo, s svojim načinom, s tem, da še vedno zatrjujete, da ste naredili vse prav, da ste vse odloke sprejeli in bi jih še enkrat. Pa verjetno še bolj ostre, če bi bilo po vaše. Če grem naprej. Ta komunikacija je tista, ki je izjemno problematična, ker izzove nazaj marsikaj. Način, ko zmerjate, obkladate z nekimi izrazi vse ljudi, zaposlene, policiste, sindikate, neodvisne državne organe, od informacijske pooblaščenke do varuha človekovih pravic, sodstva, medijev, težko bom zdaj pokrila čisto vse, ki se jih v svojih tvitih, v svojih oglašanjih lotite, je seveda nesprejemljiv. Uporabljati na mestu vodje državotvornega resorja, ki to več ni, besede, kot so biseri, svinje, lenuhi in mevže, to, kar počnete vi, pa naj se to nanaša na kogarkoli, nanaša se pa na ta nabor, ki sem ga naštela, je nekaj, kar za ministra v nobeni vladi in v nobeni državi in v nobenih razmerah ni primerno. Je pa ta komunikacija seveda tipičen način delovanja te vlade, tipičen način za prikaz, kaj si mislite o vseh nas. In to je problematično. Vsak tak zapis, vsaka taka izjava sproži nazaj odzive, sproži jezo, sproži užaljenost, sproži še stopnjevanje tovrstne komunikacije. In stopnjevanje tovrstne komunikacije pa potem vodi v dejanja. Ta dejanja pa lahko zadnjih nekaj mesecev vsak dan opazujemo. In to so ta dejanja, ki so vam po mojem celo všeč, glede na to, kako na njih reagirate in kaj počnete. In vam verjetno celo ustrezajo. Jaz se strinjam, da mora biti vsak shod prijavljen skladno z zakonodajo, izveden skladno z zakonodajo, po možnosti miren in varovan. Absolutno se strinjam. Kot se tudi strinjam, da ko pride do izgredov, mora biti policija tista, ki vzame stvari v svoje roke, varuje ljudi in premoženje ter poskrbi za to, da ne pride do uničevanja, da ne pride do nadaljnjega nasilja. Absolutno sem tudi za to, če ljudje poskušajo na shodu vdreti na obvoznico, ustavljati promet, da mora policija posredovati. Ampak to niso stvari, ki jih mi očitamo. Zakaj? Zato ker 5. oktobra nič od tega ni bilo. Nič od tega. Jaz sama sem bila 5. oktobra v teh hiši in sem odhajala iz te hiše ravno v trenutku, ko so protestniki prispeli s Slovenske ceste mimo Maximarketa in so se premikali proti vladni stavbi. Teh protestnikov ni bilo zelo veliko in so bili mirni. Kako vem? Ker sem šla ven pogledat. Zakaj sem šla ven pogledat? Ker so me na glavnem vhodu v Državni zbor ustavili policisti in mi odsvetovali, da zapustim stavbo preko Kongresnega trga oziroma preko Trga republike, pa zdaj citiram, »ker bodo ravno zdaj vrgli solzivec«. Kaj vam to pove? To je bilo v času, ko ste se vi nahajali v operativnem štabu policije, ko ste po mojem trdnem prepričanju, ker drugače tudi delovati ne znate, vršili pritiske na policijo. Rezultiralo je pa v tem, da so se protestniki mirno in ne v velikem številu zgolj premikali s Slovenske ceste proti vladni stavbi, pa vendarle »bomo zdaj vrgli solzivec«. Tako je bilo. Tega solzivca ni bilo malo in ni bil samo tukaj. Bil je po celem mestu. In to je tisto, kar je narobe. To je tisto kar je narobe. 400 nabojev solzivca na ne preveliko množico, na bistveno manjšo, kot je bila teden dni prej, in po celem mestu. Tudi v notranjih nadzorih je bilo ugotovljeno, da je bil solzivec sprožen na mesta, kjer ljudi sploh ni bilo. Kaj je bil torej namen? Pokazati moč, pokazati, da lahko, pokazati, da mi znamo. Jaz sem tisti dal stavbo res zapustila na zadnjem vhodu, ampak tudi ko sem prišla okrog, ljudje so bili mirni, niti ni jih bilo tako veliko. Edino kar so počeli, mirno so hodili proti vladni stavbi. In policisti se za to niso odločili, ker se je v nekem trenutku začel incident ali pa je prišlo do nasilja, ampak so že vnaprej napovedali, da bodo to storili. To je tisto, kar jer mene prepričalo, da vi niste hodili tja na operativni štab samo gledat. In tudi zelo povedno je to, da ste en teden prej, ko ni bilo takega nasilja, policiste zmerjali z mevžami pa z lenuhi, tisti teden, ko pa je bilo nasilje, ste jim šli pa čestitat. Je to vredno ministra za notranje zadeve? Je to vredno kateregakoli ministra? Moram reči, da skupaj z ministrom Dikaučičem in Simonitijem, ta dva sta meni najljubša, res tvorite lepotriperesno deteljico. Je pa res, da vi veliko več nastopate, veliko več ste vidni in, kot rečeno, oglašate se tudi na druge teme, ki niso neposredno v vašem resorju. Ne bom se spuščala naprej še v neke podrobnosti, ker to, o čemer sem govorila, je zame dovolj, da sem prepričana, da je ta interpelacija, že druga proti vam, upravičena. Kot je bilo že tudi prej rečeno in s tem se močno strinjam, vi niste neumni, nasprotno, zelo inteligentni ste in točno veste, kaj in kako, potem pa obračate besede, napadate nazaj. Zdaj boste seveda pokazali neke slike, neke fotografije, je vprašanje, od kdaj so, vprašanje je, kje in kdaj so bile posnete, se izgovarjali na to. Seveda, ko ti na nekoga vržeš solzivec, ta oseba odreagira, da se razumemo. Absolutno odreagira, čeprav je pet minut prej hodila mirno. Že skozi zgodovino Slovenije vemo, ko so se odvijali protesti, ko so se odvijala zborovanja, da se da tudi drugače. Da se da drugače. Res moram reči, vsa pohvala sicer policiji, da pa nobena policija na tem svetu ne more prenesti pritiskov ali pa celo vaših navodil ali pa četice vaših strankarskih kolegov, ki dnevno koraka tam proti njim in jim daje neka navodila ali jim pa samo posreduje svoja mnenja, če boste rekli, da teh navodil samo ni, in tako naprej. Zaradi podpiranja teh odlokov, zaradi stvari, ki so bile v teh odlokih in še vedno so, zaradi iskanja bližnjice in nesprejemanja zakonskih podlag za sprejemanje ukrepov v Zakonu o nalezljivih boleznih, ampak zopet iskanje obvoda v PKP, zaradi pritiskov na policijo, zaradi kadrovskih menjav, kadrovskih čistk, da temu tako rečemo − in zagotovo je čistka, če odstaviš direktorja, potem pa si po vrsti sledijo kar trije vedeji, medtem ko tisti prvi direktor, ki si ga odstavil, na sodišču doseže, da sodišče pove, da je bila razrešitev nezakonita in tako naprej − zaradi neustrezne komunikacije, nivoja te komunikacije, podcenjevanja državljank in državljanov, nespoštovanja najvišjega zakonodajnega telesa, nespoštovanja sodišč, zaničevanja medijev, razen lastnih, si zaslužite to interpelacijo. In zaradi tega si zaslužite, da se danes o vas in vseh teh rabotah govori 17 ur. Zaslužili bi si tudi, da bi na koncu 46 ljudi pritisnilo »za«.
Hvala lepa. Besedo ima minister Aleš Hojs. Izvolite.
Hvala lepa. Saj je gospa Sluga že napovedala, da bom pokazal nekaj slik. Seveda jih bom, saj jih je potrebno. Naprej bi gospo opozoril, pa mislim, da sem zdaj to že trikrat povedal danes, pa je kljub temu, da smo to že večkrat pojasnili, ponovno povedala, da sem jaz v trenutku, ko je ona izstopila iz Državnega zbora, kaj ji je kdo tam povedal, jaz ne vem, dopuščam, da je tudi kdo kaj takega rekel, da sem v tistem trenutku bil jaz v OKC. Glejte, gospa Sluga, jaz sem bil v tistem trenutku, ko ste vi, vsaj če so te ure takšne, kot ste jih povedali, bil po moje na letališču v Budimpešti, če se ne motim. V Slovenijo sem se vrnil okrog, mislim da, 17. ure ali še kasneje. Pa pravzaprav ne v OKC, ker v OKC ta dan nisem niti bil, ampak sem bil na CVZ, to je Centru za varovanje oseb, torej tistih najbolj pristojnih za to, da so ustrezno varovali visoke predstavnike oblasti, ki so bili tukaj v Sloveniji. Jaz ta dan na OKC sploh nisem bil, tako da bi lepo prosil, da že nehate − pa ne vem zdaj, če rečem, da so laži, se grdo izražam, ali je to možno reči ali ne, ali pa bom rekel, da se bo lepše slišalo, da bo komunikacija primernejša − s temi neresnicami. Zdaj drugič pojasnjujem. Niti teden prej, niti dva tedna prej, nisem govoril, niti mesec prej, nikoli nisem govoril o tem, da so policisti lenuhi ali pa mevže. Še enkrat ponavljam tisto, kar sem že na začetku danes povedal. Za lenuhe sem ozmerjal policijske sindikaliste, vrh policijskih sindikalistov. In tukaj je tudi treba vedeti, kaj je prej, kura ali jajce. V glavnem se s svojimi tviti pa svojimi izjavami odzivam na to, kar nekdo pove ali pa kar nekdo sporoča. Torej v tem primeru sem se odzval na tisto, ko so sindikalisti povedali, da uslužbenci policije oziroma tisti uslužbenci Centra za varovanje objektov in oseb tukaj pred Državnim zborom niso ustrezno odreagirali pri zaščiti vas, poslancev, ko ste odhajali iz parlamenta, ker je za to krivo policijsko vodstvo. Poglejte, policijski sindikalisti, ki, kot sem povedal, že leta ne delajo nič drugega, kot da se gredo sindikalizem, ob tem ko policija na terenu ne odreagira, objavijo tvit, da je za to krivo policijsko vodstvo. Jaz ne vem kaj drugega napisati, kot da naj za božjo voljo začnejo že delati ti lenuhi v vrhu policijskega sindikata. Enako je bilo z mevžami. Govoriti o tem, da sem jaz policijo označil za mevže, mislim, da sva bila, če se ne motim, celo skupaj z gospodom Bakovićem – ja, sva bila, evo, gospod Baković prikimava – v studiu Planet ali tam nekje, na eni televiziji, kjer sem se pridušal nad tem, da so mevže, ker sindikalisti niso bili pripravljeni na podlagi sestanka, ki smo ga imel s sindikalisti, z obema sindikatoma, oba sindikata sem prosil, naj vendarle pozovejo policiste, da se gredo cepit. Pa ne zato, ker bi hotel kogarkoli ustrahovati, ampak ker sem ocenil, da bi bil poziv obeh sindikatov v tej smeri zelo dobrodošel, da bi bila precepljenost v policiji lahko znatno višja, če bi k temu prispevali tudi sindikalni zaupniki. Pa niso. Niso, ker se gredo politiko. Ker jim ni šlo za to, da bi bilo več policistov precepljenih, da bi bila družba bolj zdrava, da bi manj ljudi umrlo in tako naprej. Niso. Šli so se politiko. Povedali so, da saj načeloma so za cepljenje. »Saj mi vsi trije smo cepljeni,« tako nekako so rekli. To je podobno kot Janković, ki kadarkoli pride na televizijo, pove, kako so vsi v Mestni občini cepljeni ali tako nekako, vsi njegovi ravnatelji pa uslužbenke, vsi so cepljeni. Potem, ko je vsega konec, pred enim tednom pa pove spoštovani župan, da bi on tako ali tako uzakonil, da morajo biti vsi cepljeni. Prej je bil pa eno leto pa pol tiho. Ne, ne, oglasil se je takrat, ko je bilo treba povedati, oglasil se je interno takrat, ko je rabil denar od vlade, pa povedal, kako ta vlada dobro dela. Ko je pa denar dobil, se je pa kar naenkrat oglasil, kako je ta vlada zanič, kako nič ne dela, kako so zaradi te vlade ljudje neprecepljeni in tako naprej. Glejte, ta moj interes je bil v komunikaciji s sindikati, da pozovejo policiste, da se gredo cepit. Glejte, gospa Sluga, jaz nikoli nisem rekel, da nismo naredil nobene napake pa da smo nezmotljivi. Gotovo smo jih naredili veliko, gotovo smo jih naredil zelo veliko. Ampak še enkrat ponavljam, če bi še enkrat šli skozi to in bi se morali odločiti o tem, ali bomo Državnemu zboru dali v odločanje sprejetje novega zakona, ki ga Državni zbor že mesece ne sprejme, ali pa bomo sprejeli odlok, ki bo zaščitil ljudi, ki bo zmanjšal število mrtvih, ki bo izboljšal epidemiološko situacijo, ki bo nenazadnje prispeval k temu, da bo zdravstveni sistem preživel, pa da bodo tudi mnogi posamezniki ob tem preživeli, bi se gotovo še enkrat odločil za to, da bi tak odlok sprejel. In še enkrat ponavljam, na začetku sem povedal, tisti najbolj sporen odlok z mojega področja, večina odlokov tako ali tako ni bila z mojega področja, večina odlokov je bilo s področja zdravstva, sam sem imel tiste odloke, ki so bili vezani na omejitev gibanja in na prehod meje, tisti odlok sem danes večkrat pokazal v uvodni predstavitvi, za tisti odlok je Ustavno sodišče ugotovilo, da je skladen z ustavo. Ni ga razveljavilo, celo več, ugotovilo je, da je bila omejitev gibanja, ki smo jo napisali v odloku, skladna z ustavo. Kar se tiče tega, kar ste vi povedali, da naj ne bi Ustavno sodišče zahtevalo, da moramo to delati na sedem dni. Poglejte, tu imam čisto točno kronologijo. Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti in zakonitosti in tako naprej je bila podana s strani A. B., C., ki ga zastopa odvetniška družba Fincinger, o. p., d. o. o., se pravi, ne vemo, kdo je pobudnik. Vemo pa, kdo je dal. Piše, da v preostalem se predlog, naj se do končne odločitve Ustavnega sodišča zadržijo neke točke, neke se zavrnejo in tako naprej. Odločitev iz 2. točke izreka sklepa se izvrši tako, da mora Vlada brez odlašanja po vročitvi tega sklepa, nato pa vsaj vsakih sedem dni na temelju mnenja stroke preverjati, ali so ustrezni ukrepi še potrebni ali ne, in to objavljati v Uradnem listu oziroma o tem sporočati javnosti. Da bo čisto točno, da bo vse tudi za javnost točno, kaj smo mi pravzaprav imeli. Mi smo imeli napisano, recimo, da je treba določene aktivnosti izvajati in da ta odlok velja do preklica. Ustavno sodišče ja pa reklo: »Ne, ne sme biti tako. Vi morate odlok spisati samo za sedem dni, čez sedem dni ga morate preveriti na podlagi stroke, NIJZ in tako naprej, ponovno odločiti in odlok ponovno objaviti. In tako počnemo sedaj že več kot eno leto. Nikakor ni res, da Ustavno sodišče ne bi tega zahtevalo. Ravno to je zahtevalo. Celo zahtevalo je, da če je neka stvar objavljena na internetu, bodisi na ministrskih straneh, bodisi na vladnih straneh in tako naprej, da je treba ne glede na to stvari objavljati v Uradnem listu, ki ga, mimogrede, nihče ne bere, ampak je treba tam objaviti, ne glede na to, da so bili ljudje prek medijev, tiskovnih konferenc, spletnih strani o vsem tem obveščeni. Sedaj pa glede teh slik, kar ste napovedali. Poglejte, to so slike tega dne na Celovški. To je Celovška. Mislim, da je bila ura tam nekje okoli 18.30, jaz sem to spremljal v svoji pisarni na DSU. Zamišljen vzorec je bil povsem enak, kot je bil prejšnji teden: narediti sceno, čim več stvari razbiti, po Celovški priti do obvoznice, morda tam tudi spet promet zapreti, tako da v bistvu ti državniki celo z Brda nazaj do hotela ne bi mogli priti. In seveda je policija to preprečila. To je recimo množica, ki se je napotila po Celovški proti obvoznici, tam nekje tudi okoli 18.40, 18.35. To je daleč od tega, da bi ti protesti bili mirni. Lahko da so bili mirni na začetku, lahko da so nekateri, tisti, ki so pozivali, ki so potem, če grdo rečem, zbežali, mislim, da so potem našli gospoda, ki je sprovociral cele zadeve, v Aleji v Šiški, kjer je mrtvo hladno pil kavo. Torej briga njega za vseh ostalih tistih 10 tisoč, ki jih je sprovociral, da so tukaj delali banditizem, pa razbijali po ljubljanskih ulicah, on je pa sedel in pil kavo pa se delal, kot da zvečer nič ne ve. Torej vzorec je bil povsem enak in je logično, da je policija morala odreagirati tako, kot se gre. Sedaj pa še, ker sem pri besedi, bi morda še točno povedal, kako je s sindikalisti, kot sem povedal, sem jih ozmerjal z lenuhi in tudi z mevžami. Sindikaliste, še enkrat poudarjam. Poglejte gospodje, to je posebej za gospoda predlagatelja iz Levice pa za gospoda Nemca. Vi ste povedali samo del zgodbe. Vi ste povedali samo del zgodbe, kaj piše v zakonu, ampak seveda je treba za realizacijo tistega, kar piše v zakonu, sprejeti določene bodisi pravilnike ali pa določene podzakonske akte. Ti zahtevajo, da se s sindikati dogovorimo, kaj bodo počeli. Ali bodo ta svoj sindikalizem počeli profesionalno ali ga ne bodo počeli profesionalno? Sindikalisti se niso odločili, vsaj do danes ne, da bodo to svoje delo opravljali profesionalno, zato vas bi opozoril s tega mesta, glede na to da vem, da vsaj stranka SD tisti drugi sindikat – kaj je že? – SPS inštrumentalizirate oziroma ustrezno inštruirate, opozoril, da v kolikor bodo sporočili, pa bi res prosil, da sporočijo čim prej, če se odločijo, da to delajo profesionalno, ker sedaj nič drugega ne delajo, sedaj stoprocentno delajo zgolj sindikalno delo. Ampak to ne pomeni, da to delajo profesionalno, takšna je pač zakonodaja. V kolikor pa to delajo profesionalno, bo pa treba vrniti približno dve plači, ki so jih dobili v obdobju zadnjega leta. Zakaj? Zaradi tega, ker če kdo opravlja to delo profesionalno, kar vi trdite, da ga, oni ne trdijo tega, celo več, kot sem povedal na začetku, so mi pred dnevom poslali pismo, s katerim predlagajo, da se dogovorimo, da bodo svoje delo opravljali v višini 75 % sindikalnega dela, pa tudi to ne profesionalno − pazite, zakaj?! − zaradi tega, ker če delajo to profesionalno, potem jim ne pripadajo vsi dodatki, ki pripadajo policistom, ki izvajajo pooblastila. Zato bodite pri teh svojih navedbah, da to delajo profesionalno, zelo previdni. Če bomo ugotovili, da pa so to dejansko delali profesionalno, potem bodo vrnili tiste neupravičeno izplačane zneske. Za naprej pa ni nobenega problema, da tudi delajo to stoprocentno profesionalno, pod pogojem, kot sem povedal, da bodo del tistih stroškov krili iz svoje članarine in ne iz davkoplačevalskega denarja. Sam kot minister sem pripravljen plačati, tako kot piše v kolektivni pogodbi, morda malo več kot polovico, to so se dogovorili moji predhodniki z njimi, da je ta možnost nad 50 %, dobro, 51 recimo, ali pa 55 %, da ne bo izgledalo, kot da se nekoga namerno zafrkava. Če pa bodo to počeli profesionalno, v tem primeru pa ne bodo več dobivali vseh dodatkov, ki jim pripadajo. Prosim, da dejansko poskušate govoriti o dejstvih in ne zgolj to, kar morda piše v enem členu zakona, ko pa je vendarle treba iz tistega člena zakona naprej speljati tudi vse ustrezne podzakonske akte ali pa ustrezne dogovore s sindikati, ki so po navadi rezultirani v kolektivnih pogodbah. Moram reči, da obstoječa kolektivna pogodba takšnega aranžmaja, kot ga trenutno izvajajo sindikalni zaupniki, vključno z obema predsednikoma sindikatov, ne predvideva. Za mene tudi ni argument, ki sem ga uslišal pretekli teden, seveda je argument prišel s strani obeh sindikatov, češ, vsa leta smo tako delali pa ni bil nikoli problem. Morda. Ampak stvari je treba urediti tako, da bodo pravnoformalno stale, ne da potem na koncu, ko se gremo morda, kot nekateri pravite, tudi malo vojne, ugotavljamo, da stvari ne stojijo. To je podobno, kot me je danes dopoldne informirala ena od poslank, ki je povedala, da je direktor policijske uprave, mislim, da je to tisti direktor, ki tudi odhaja v penzijo že kar nekaj časa, mislim, da je iz Nove Gorice, to bo gospod Nemec bolje vedel, je na zadnji prireditvi v petek vsem zbranim govoril, da se prireditve, kot je današnja, končujejo, ker od sedaj naprej pa policijski orkester ne bo smel več igrati na takih prireditvah. Popolna notorična laž. Sedaj ne vem, kdo mu je to sugeriral, kdo mu je povedal, ali pa morda res ne zna prebrati zakona. Mi smo v tem zakonu, ki ste ga tukaj sprejeli, zgolj opisali, kako se bodo te stvari uresničevale. uresničevale se bodo pa tako, da veteranska organizacija Sever, to je veteranska organizacija policistov, ne bo tista, ki bo dajala komande direktorju policijske uprave. Veteranska organizacija ne bo tista, ki bo dvignila telefon pa bo rekla: »Poslušaj Lojze, jaz pa danes rabim službeni avto, zato da se bom lahko peljal ne vem kam.« Ta veteranska organizacija tudi ne bo dvignila telefona pa povedala, da rabijo v petekorkester, ki bo igral na njihovi prireditvi. To ne bo šlo več tako. To pa drži. Šlo bo tako, kot smo se dogovorili ali kot je predvideno v Zakonu o obrambi, kjer imamo z vsemi veteranskimi organizacijami že kar nekaj let sklenjene pogodbe. Točno se ve, kaj te veteranske organizacije dobijo s strani vojske. Točno vedo, kaj se tem veteranskim organizacijam plača. In točno se ve, da se te veteranske organizacije pripravljajo po nekem postopku, da lahko koristijo državna sredstva. Sam ne vidim nobenega razloga, da bi veteranska organizacija Sever bila v kakršnemkoli drugačnem privilegiranem položaju napram ostalim organizacijam. In nenazadnje, glejte, res je nenavadno, da ta ista veteranska organizacija, obenem ko po medijih blati mene, pa dobro, to še ni tak problem, ko blati celotno vlado, ko govori o neki avtokraciji in tako naprej, istočasno nima niti najmanjšega moralnega zadržka, da pokliče in reče: »Danes rabim pa avto«. Ali pa da pokliče pa reče: »V soboto mi pa zrihtaj orkester.« In ravno to smo želeli, in to smo tudi uzakonili oziroma ste vi uzakonili kot poslanci, da bodo tudi tukaj neke procedure, neki jasni transparentni postopki, kjer bodo uporabo orkestra, avta, prostorov, vsega, kar je moč dati na razpolago veteranskim organizacijam, to tudi dano, ampak ne več tako, da bo to ona tista oziroma predsednik te veteranske organizacije tisti, ki bo stvari v policiji komandiral.
Repliko ima gospa Sluga. Izvolite.
Veste, minister, niso danes sindikalisti interpelirani. Pa vem, da vi to veste, pa vem, da veste tudi to, da s tem, kar zdaj govorite o vsem drugem, ko kažete slike, pač samo »da prođe vreme«, da malo zameglimo, da bo minilo teh 17 ur, da bomo govorili še o vsem drugem, razen o tistem, o čemer danes dejansko govorimo, to je pa vaša interpelacija. In na podoben način ste reinterpretirali tudi tisto, kar sem jaz rekla. Ko sem rekla, da sem iz ust policistov dobila informacijo, da zdaj naj ne hodim na trg, ker bodo vrgli solzivec, sem želela poudariti, ni važno, kdo od njih mi je to rekel, želela sem poudariti, da so se vnaprej dogovorili, da je bilo dogovorjeno, da ne glede na to, kako protest poteka, bodo oni to naredili. To je bila poanta in jaz vem, da vi to veste. To je bila poanta. Torej na miren protest. Tudi če vi v tistem trenutku, čeprav ste sami sebe zanikali in ste rekli najprej, da vi ste bili ne vem kje, potem ste pa rekli, da ste bili v svoji pisarni in ste kazali slike, Seveda ne s tistega dne, tako kot sem tudi pravilno predvidevala, ampak z nekega drugega dne. In tudi če v tistem trenutku vi niste bili v operativnem štabu policije, ste pa že povedali, da ste bili premnogokrat prej, pa verjetno tudi kasneje. To so povedali tudi vaši sodelavci z ministrstva, tudi vaši strankarski kolegi, tudi tisti strankarski kolegi, ki so zaposleni v kabinetu predsednika vlade. In to so konstantni pritiski na delo policije in nič drugega kot to.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Gospa Sluga, če dovolite, glejte, saj jaz nisem polemiziral z vami ali pa vam odgovarjal v smislu, da to, kar ste vi povedali, kdaj ste šli iz pisarne, pa kako ste ven stopili, pa kaj so vam policisti rekli. Jaz o tem sploh nisem govoril. Jaz sem se osredotočil na tisti del, ko ste sočasno, ko ste to povedali, povedali, da sem jaz v tistem trenutku bil na OKC. Dajte poslušati magnetogram, morda ne veste, kaj ste povedali, ampak točno to ste rekli. Jaz sem vam povedal, da v tistem trenutku nisem bil na OKC, ker sem bil na enem od evropskih letališč. Ko sem to sliko kazal, poslušajte magnetogram, sem točno vedel, da boste lovili na besede, zato sem povedal, kdaj sem sedel v pisarni in gledal to preko Topnewsa. Ob 18.30 sem povedal. Ob 18.30 sem pa bil v pisarni. In nikakor ni res, da bi dajal kakršnakoli navodila ali pa informacije ali da bi komurkoli ukazoval. Veste, to me zdaj skoraj spominja, kot mislim, da je gospod Nemec to rekel ali pa celo napisal nekam, da sem jaz v taki ali pa drugačni obliki itak prisoten v OKC. Glejte, to je res smešno. To je neverjetno.
Hvala lepa. Predlagatelj Matjaž Nemec.
Minister, z vsem dolžnim spoštovanjem, jaz verjamem, po vaših besedah, da vi me sanjate ponoči. Ker si izmišljujete vaše sanje danes tukaj in govorite stvari, ki so nestvarne in na tem svetu ne obstajajo. Jaz tega nisem nikoli rekel in nehajte, prosim, podtikati in farbati vsakič, ko spregovorim. Ker to je že nekoliko nespodobno. Predvsem ta nenehna podtikanja vaših besed, ker itak vemo vsi, dokazano večkrat v parlamentu in ostalih institucijah, da ste lažnivec. O tem ni nobenega dvoma. To je dokazano. Prosim, dajte se uokviriti v vaših izvajanjih in ne podtikati stvari, ki jih noben nikoli ni izrekel, in se vam kar tako nekako zdi, da morate to reči, da krepite svoj lastni ego. Hvala lepa.
Hvala lepa. [[oglašanje iz dvorane]] Ja, vas vidim, gospa Škrinjar. Postopkovno, izvolite.
Predsedujoča, lepo vas prosim, da opozarjate razpravljavce na dostojno vedenje. Lahko rečemo, da je neko dejanje ali pa beseda laž, ker tako mislimo, četudi nimamo dokazov. Ne moremo pa nekoga označevati, da je lažnivec. Gospod minister Hojs je častivredna oseba, zaenkrat mu ne morete očitati kaj takega, še manj ga pa zmerjati. In prosim, da opozorite vse razpravljavce na dostojnost debate.
Hvala lepa za vaš postopkovni predlog. Jaz v vrednostne sodbe posameznih poslancev s tega mesta, kjer sem, ne bom posegala. Lahko si vsi preberemo definicijo, kaj kdo je, lažnivec, v Slovarju slovenskega knjižnega jezika. Ocenjujem, da je to vrednostna sodba, ki jo je podal gospod Nemec. V to jaz vsebinsko ne bom posegala in mu polagala besede v usta. Je pa dejstvo, da se vsak počuti toliko užaljenega ali pa prizadetega, kolikor je resnice v tem. Gospod Nemec, izvolite.
Čisto na kratko. Spoštovana Škrinjar, jaz si nisem nikdar dovolil soditi vaših izvajanj, ampak verjemite mi, da za tem, kar sem rekel, za tem stojim. To sem večkrat tudi že ponovil in večkrat dokazal. Gospa Škrinjar, ne se sprenevedati, večkrat smo ministra našli na laži, ne samo v parlamentu, ampak tudi mediji in tudi pristojne inštitucije. Tako da bodimo realni. Jaz se lahko izrečem na način, kot se meni zdi, glede na težo izrečenih besedo, torej laži, s strani vidnega predstavnika moči v Republiki Sloveniji. Ne rečem o komerkoli, rečem o ministru za notranje zadeve to, kar sem izrekel, z vso polno odgovornostjo. In lahko tudi vsakič posamično seciramo in dokažemo. Ampak smo že večkrat to storili in ne vem, zakaj bi izgubljal čas za to, da vam dokažem, da je minister za notranje zadeve lažnivec. Hvala lepa.
Hvala lepa. Postopkovno ima mag. Grims.
Zelo na kratko. Gospa predsedujoča, jaz tudi vam svetujem, da vzamete v roke Slovar slovenskega knjižnega jezika in preučite razliko med pojmoma vrednostna sodba, to bi bilo na primer, če nekdo reče, to in to ni resnično, in pa žaljivko. Žaljivka pa je, če nekomu rečeš lažnivec. In gospod Nemec je žalil. To je bila žaljivka. Zato prosim, da mu izrečete opomin skladno s poslovnikom.
Ja, mag. Grims, jaz sem si, preden sem odgovorila gospe Škrinjarjevi, ker sem predvidevala, kakšen bo njen postopkovni predlog, na internetu odprla Fran, se pravi Slovar slovenskega knjižnega jezika, vtipkala »lažnivec«. Pod tem geslom pravi takole: »kdor laže: ne verjamem mu, lažnivec«. Jaz sem ocenila, da ministru Hojsu gospod Nemec v svoji razpravi pač ni verjel nečesa, kar je izrekel, in ga je označil za lažnivca. To je zame vrednostna sodba, ker je on pač podal neko vrednostno oceno besed, ki jih je izrekel minister. Zdaj pa, če dovolite, da nadaljujemo z razpravo, ker to nima res nobenega smisla, ker se lahko pingpongamo cel dan, kdo je lažnivec in kdo ne. Za ene je eden, za druge je drugi. Tako da predlagam, da nadaljujemo. Besedo je najprej želel predlagatelj. [[oglašanje iz dvorane]] Še prej pa ima besedo, postopkovno, gospa Škrinjar.
Hvala lepa. Glejte, tukaj imam pa zdaj drug postopkovni predlog. Jaz sem imela nek postopkovni predlog, vi ste na njega odgovorili. Potem pa ste dovolili, da se je gospod poslanec Nemec spustil v debato z mano. Žal mi je, da je to tako, ker jaz še nisem imela priložnosti govoriti in mu ne morem niti replicirati, zato se mi zdi tak način neprimeren. Seveda o vrednostni sodbi to si bom pa zapomnila za druge primere, ko boste morda drugačne vatle uporabljali.
Hvala lepa. Gospa Škrinjar, dve pojasnili. Jaz vedno pri svojem vodenju uporabljam enake vatle za vse. Tudi z vaše strani letijo takšne ali drugačne vrednostne sodbe, tudi lažnivec tudi kaj drugega z vaših strani, od vaših kolegov, s strani vaše parlamentarne stranke SDS in vas nikoli ne opominjam, niti jim ne izrekam opominov ali jim odvzemam besede. Toliko o vatlih, jaz jih imam enake za vse. Kar se pa tiče razprave gospoda Nemca, pa kot veste, jaz upam, da veste, kdo vse je danes predlagatelj, med njimi je tudi gospod Nemec in on je dobil besedo kot predlagatelj. Kot vsi ostali, ki čakajo na vrsto za razpravo, boste tudi vi dobili svoj čas in mu boste takrat lahko odgovorili na vse, na kar želite. Ni nič nenavadnega in ne predstavljati, kot da je to ne vem kakšen precedens, če dobi predlagatelj takrat besedo, ko jo želi. Vedno je tako in po poslovniku je tako. Tako da dajmo biti korektni, če že. Preden dobi besedo gospod minister, ima prednost predlagatelj gospod Nik Prebil. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Se mi zdi, da je treba pred nadaljevanjem vseeno nekaj stvari dopolniti in pojasniti v zvezi s tem, kar so govoril minister in nekatere kolegice in kolegi. Minister, ko govorite o sindikatih, da so mevže in lenuhi, bi vas mogoče bilo smiselno opozoriti, pa vem, da vi to zelo dobro veste, da sindikat sestavlja 8 tisoč policistk in policistov, kar pomeni, da posredno so vsi ti ljudje za vas mevže in lenuhi. Tako da mogoče s tega vidika bi se bilo smiselno malo ugrizniti v besede, ker ne vem, zakaj se spuščamo na to raven, niti se mi zdi dostojno za nekoga na vaši funkciji, da takšne stvari piše bodisi na Twitter, še manj pa da jih tukaj nekako lepo pod mizo in z malenkost drugačnim tonom plasira naprej poslankam in poslancem. V tej hiši, minister, ste gost in na ta način je nekako zaželeno, da se vaš nastop tudi v tej dvorani izvede. Tudi ko govorite, da vi lahko po Twitterju pišete v svojem prostem času kot državljan karkoli, naj vas opozorim, minister, da ste vi 24 ur na dan minister in svojega prostega časa nimate. In vi pišete vedno, ko pišete na Twitter, posredno tudi kot minister. Tako kot predsednik vlade vedno piše kot predsednik vlade, ne kot nekdo, ker je na funkciji predsednika vlade, tako kot ste vi na funkciji ministra za notranje zadeve. Vaše besede imajo neko določeno težo v javnosti in zato povzročijo nek manjši vihar, ko nekoga ozmerjate ali pa žalite ali pa ponižujete sodišča in sodnike in še marsikoga drugega. Tako da na to raven se jaz z vami ne bom spuščal, ker mi ta diskurz nekako ni všeč in ne želim iti na vaše polje. Prej ste tudi, minister, govorili, češ, kaj se spuščamo v zadeve, povezane z ministrom Vizjakom, ki se posredno v enem delu tičejo tudi vas, pa še nekaj je bilo potem z ministrom za pravosodje, češ, da sta ta dva ministra že dobila podporo Državnega zbora. Jaz mislim, da ni treba ponovno poudarjati, da sta ta dva ministra, pa še kakšen, ki je bil interpeliran zdaj v kratkem času, dobili zgolj in samo podporo stranke SDS, pa nikogar drugega skoraj. Glasov je bilo vedno več za razrešitev kot tistih proti njej. Res pa je, da z zakonom mora minister dobiti za razrešitev 46 glasov, in to je večina Državnega zbora. Tako da ni vse tako rožnato, kot vi prikazujete in lepo prosim, da tudi pri svojem izvajanju ne zavajate javnosti niti Državnega zbora. Jasno je seveda, in to vam je kolegica Sluga tudi povedala, da ste vi tisti, ki ste interpelirani, ne poslanke in poslanci, niti ne župam Mestne občine Ljubljana. To, da vi tukaj sedaj še enkrat poveste, da bi brez težav ponovno ignorirali zakon in ustavo, seveda pod tezo »reševali smo življenja«, kar smo videli že pri ministru Počivalšku, ker seveda druge obrambe ni imel, je pravzaprav nespoštovanje ustave in postopka sprejemanja zakonodaje, kar samo kaže vaše nespoštovanje do te institucije in praktično tudi do ljudi. Vsaka stvar, sprejeta z odlokom, je lahko zgolj in samo začasna, ker morajo iti potem stvari čez Državni zbor. Ravno zaradi teh stvari, minister, vam zadeve padejo na Ustavnem sodišču. In potem ko govorite, da se Ustavno sodišče ni dotaknilo vaše vsebine, da z vsebino ni nič narobe, ja, seveda z vsebino ni nič narobe, ker je Ustavno sodišče ovrglo vaše odloke, še preden je prišlo do vsebine, ker je zaznalo hudo kršitev ustreznega postopka. In to je tisti problem, o katerem ves čas govorimo, da nekako mislite vi in celotna vlada, da ste nad vsemi in skladno s tem delujete tudi v policiji. To spreminjate v servis sebe, servis lastne stranke, zvonijo pa pravzaprav že vsi alarmi. Samo še eno stvar glede tistih sindikatov sem se sedaj še spomnil. Oba policijska sindikata sta tokrat močno proti vam in proti direktorju policije zaradi številnih političnih pritiskov. Obveščata, da ne uživata vašega zaupanja niti ga ne uživate v javnosti in občutka nepristranskosti pri vodenju policije ni več, kar policiji povzroča nepopravljivo škodo. To sedaj govorita, minister, oba sindikata, čeprav mi vsi dobro vemo tukaj, da je eden od teh dveh sindikatov bil v preteklosti zelo močno na vaši strani. Nekaj se je očitno moglo zgoditi, da vam lastni ljudje začenjajo nasprotovati. Ne pozabimo, da tudi pri NPU je bilo treba zamenjati tri direktorje, od tega sta bila dva vaša, preden je prišla tista, ki je ubogljiva in upošteva vaše ukaze oziroma ukaze generalnega direktorja policije. Mogoče bi vseeno želel, spoštovana predsedujoča in pa tudi kolegice in kolegi, da se vrnemo na temo in očitke, ki so v interpelaciji zelo jasno in striktno pojasnjeni. Bova pa, minister, potem v nadaljevanju prišla še na stvari, ki so bile že poudarjene na preiskovalni komisiji in jasno kažejo vašo politično odgovornost pri političnemu poseganju v celoten instrument policije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite besedo? Izvolite, gospod minister.
Hvala. Če odgovorim na vaše vprašanje, zakaj se ves čas vračamo na te stvari. Zato ker jih ves čas sprašujete. Poglejte, saj vi ves čas govorite o teh lenuhih pa o mevžah. To sem danes že štirikrat pojasnil, pa vsakič znova vi, gospa Sluga, ne vem kdo, se pravi, da je treba odgovarjati. Treba je to razložiti. Vezano na to, kar govorite za Ustavno sodišče, naj vam povem, recimo zadnji primer: PC v policiji in državni upravi. Ravno obratno je, kot govorite. Ustavno sodišče je ugotovilo, da ni nič narobe s tem, samo da je treba v zakon napisati. Jaz vas pa zdaj vprašam, kdaj bomo pa sprejeli zakon o ZNB, kolegi iz opozicije, ki ga že mesece blokirate. In zdaj naj Vlada čaka, da se boste vi zbudili pa nekaj sprejeli, ljudje bodo pa umirali. Pač sem povedal, da bi ravnal enako, enako bi sprejemal ukrepe za omejitev med občinami, če ne bi imeli cepiva in podobno. In to se mi zdi edino normalno. Virus ne ve, kaj piše v zakonu ali odloku. Tistega, ki pa leži tam v bolnici, pa tudi ne zanima, kje kaj piše. Zanima ga, da bo preživel, pa da ga bo zdravstvo pozdravilo. Tistega, ki pa še ni bolan. pa zanima, da ne bo zbolel. Ta vlada je delala vse v tem duhu, za čim manjšo obolelost ljudi, da bo čim več ljudi ostalo zdravih in da bi bil zdravstveni sistem čim manj obremenjen. Zaključil bom pa s tem, jaz se ne bi toliko obremenjeval, hvala sicer tako Mojci kot tudi podpredsednici, ki je korektno povedala kako in kaj vodi to sejo. Ampak z izjavami gospoda Nemca se pa jaz ne obremenjujem. On me je označeval že za ustaša, pa fašist sem bil, pa iz te države me je pošiljal, zdaj sem lažnivcev, poglejte, vse to je bilo že dokazano, razen tega zadnjega, bom pa tudi ta zadnji del, kjer je on govoril, kako sem v taki ali pa drugačni obliki prisoten v OKC tudi poiskal pa tudi objavil. Tako kot sem objavil vse tisto, ko je na Pop TV povedal, da se naj kar izselim iz te države, pa ko je povedal, da podpiram ustaštvo in tako naprej. Tako da se z gospodom Nemcem jaz res ne obremenjujem. Hvala.
Hvala lepa. Predlagatelj, gospod Nemec, izvolite.
Bom se izognil, minister, medsebojnemu obračunavanju, samo da pojasnim eno stvar. Nikdar nisem rekel, da ste fašist, nikdar nisem rekel, da ste nacist. Edino stvar, ki ste jo povedali o tem, kar ste govoril zdaj, da je resnica, sem rekel, da simpatizirate z fašizmom. To je bila zgodba o Thompsonu. Vse ostalo, spoštovani minister, je spet laž. Kot že rečeno, gospa Škrinjar, ko je dokazana nekomu laž, je lažnivec in druge opredelitve ni. In to je to. To ni nobena žalitev, ampak po SSKJ je to opredelitev posameznika glede na njegova izvajanja oziroma dejanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima gospod Boris Doblekar, pripravi se gospod Jani Möderndorfer. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ko smo nekako na začetku to interpelacijo zastavili dokaj normalno po stališčih, pa še potem nekaj, no, potem pa so se začela ta obmetavanja in seciranje vsake stranke posebej, kako razmišlja, kakšne člane ima, koliko glasov dobi na volitvah, spuščanje v manjšince, ki jih sploh ni tukaj in tako naprej. Zadeva se je zlomila in smo tam, kjer smo bili pri prejšnji ali pa pri prejšnjih interpelacijah. Ta stvar, ki jo vi imenujete interpelacija, ni več interpelacija, kajti iskanju dlake v jajcu se reče depilacija in ne interpelacija. To, kar vi počnete in ko to ljudje gledajo − ali veste, kaj je zapisala žena kandidata za poslanca stranke LMŠ na Facebooku? Bom kar citiral, napisala je takole: »Interpelacije razgalijo vso bedo, nizkotnost in sprevrženost slovenskih politikov. Bruham.« To je napisala, in to leti na vse. Ne samo na nas ali na vas, kar na vse. Na koncu pišejo seveda komentarje, češ, vsi politiki so isti in tako naprej. Ja, normalno, ena res groza, kdo nam vlada in tako naprej. Ja, ampak interpelacijo ste vi zahtevali, ne mi. Dajte se zmeniti v svojih vrstah, pa se vprašajte, kaj počnete. Če zmanjka argumentov, če to postane neka pritlehna debata, zmerjanje poslancev, izvoljenih s strani ljudi, z lažnivci, fašisti, neonacist i [[…]]Pa kje vi živite? Kako vas ni sram? In to ljudje gledajo, otroci, mladina to gleda. Potem pa po cesti je isto. Protesti, ki so se začeli prvi dan oziroma še preden se je vlada sestavila, so se protesti pričeli in zdaj, vse je na osnovi teh protestov in tiste prve laži, ki ste jo vrgli ven, da si je vlada povišala plače pa poslanci, še danes poslušam te vaše laži in nabijanja po cesti, pa po Facebooku, pa po ne vem kje, ko ste se lagal, Vaši mediji, od smetarskih do teh vplivnih so to povzemali noč in dan, 24 ur na dan. In to se prime. Laž se prime, samo treba jo je stokrat, tisočkrat ponoviti. In tudi to je treba vedeti, da je laž nesmrtna duša komunizma, spoštovani nasledniki, ko ste ravno pri lažeh. Pa ne mi čvekati vmes. Minister Hojs, spoštovani minister Hojs, ki je za to to policijo naredil več kot vse leve vlade, odkar vladate od leta 1945 naprej, ko ste vojsko in policijo izčrpali in sesuli do konca, ravno toliko da je še preživela. Zelo zanimivo, da s strani Levice, KUL-a, neverjetno, kako povzdigujete sindikaliste, ne sindikate ali pa člane sindikatov, ampak samo sindikaliste. Zanimivo, kajne? Tistih neka ali dva sindikalista, to so za vas, ne vem kaj, svetinje. Policiste pa zmerjate in stalno samo govorite, češ, protesti, pa smo bili tepeni, pa so nas plinili ti policisti. Policisti so tam delali, delali so, zmrzovali so, vroče jim je bilo, trpeli so in milijone evrov škode so naredil ti protestniki v Sloveniji. O tem pa nič ne govorite. Kdo bo pa te milijone plačal? O tem nič ne govorite, to vas ne zanima. Minister Hojs je zagotovil policistom boljše delovne pogoje, boljšo zaščitno opremo, boljša vozila, ustanovila se je avtocestna policija. Za policijo je ta minister naredil ogromno. Vi pa kar naprej iščete neko dlako v jajcu, kar naprej, nonstop, sploh ne veste, kaj bi. Seveda se ta razprava iz tistih vaših nekaj točk − od protestov, odlokov, kadrovanja pa sindikatov popolnoma razvodeni, saj skrenemo vsak v drugo stran. Jaz tudi ne bi sedaj tako razpravljal, ampak bi se dotikal točno tistih tem, če ne bi poslušal takšne razprave predhodnikov. Dajte se sami držati teme. Če že izzivate ministra ali pa zmerjate nas na tej strani, potem se morate zavedati, da boste dobili tudi kontro. To je treba vedeti. Ampak potem pa spet vi kontra pa spet kaj vam mi govorimo. Jaz ne vem, ali ima to kakšen smisel ali ga nima. Ko sem poslušal od gospoda Nemca do gospe Sluga, kakšna sovražna retorika je to, katastrofa v slovenskem parlamentu. In obdelovanje strank in vsakega poslanca posebej, kako glasuje, na katero stran paše. Pa kaj vas to briga?! Zanimajte se zase, ne se spuščati kar naprej v druge. Pa se stalno sklicujete na izjave nekih levih medijev, odvisnih medijev, tudi nacionalnega odvisnega medija, nonstop to poslušamo in berete tiste nebuloze iz časopisov, ki ne delajo drugega, kot kregajo ljudi. V stranki ponosnih naslednikov Zveze komunistov pa točno vemo, kaj pravite, kaj je novinar, tudi sami veste, kako imenujete novinarja v stranki SD, da je pač novinar družbenopolitični delavec, ki je zavestno podvržen idejam marksizma in leninizma. Ja seveda, potem se pa tudi sklicujete stalno na njih. Ampak niso vsi taki, hvala bogu, in k sreči, da niso vsi taki. Še preden je ta vlada začela delati, smo že v Mladini brali članke z naslovom Začetek konca vlade Janeza Janše pa trije vprašaji. Še začela ni delati, lepo vas prosim! Isto je bilo s temi protesti, ki so se potem stopnjevali. In pravite, da je ljudstvo pa da so ljudje vedno na teh protestih. Saj so, ampak ne kar vsi. Točno določeni, točno profilirani, od nevladnikov naprej pa članov vaših strank, vključno z vami, od gospoda Koprivca pa Štromajerja do Tanje Fajon pa vseh, ki ste spodbujali proteste in se jih tudi sami udeleževali. Kar se tiče izčrpavanja policije, sem že povedal, da ste jo poskušali popolnoma uničiti. Potem se stalno sklicujete na ta 9. člen zakona, ki je bil aktiviran. Minister vam je že 100-krat pojasnil, zakaj je bil, da je bil takrat vrh Evrope in da so različni organizatorji, ki še danes niso bili kaznovani za to, sklicevali proteste. To ste že 10-krat slišal pa verjetno boste še 10-krat vprašali. In je bil že pred tem enkrat aktiviran 9. člen Zakona o delu in pooblastilih policije, ko so se želeli organizirati mitingi resnice in podobne traparije pri nas v Sloveniji s strani bivše Juge oziroma srbskih aktivistov. Takrat ste potem častili Ertla na vse mile viže in pretege in ga nagrajevali. V resnici pa je ta miting preprečil Sindikat strojevodij Slovenije, ki je odločno povedal, da srbskih mitingašov ne bo vozil v Slovenijo in v Ljubljano pred Cankarjev dom, kakor je bilo takrat rečeno. Ne tega pozabiti! Takrat ni bilo nič narobe, če je bil ta člen aktiviran, čeprav takrat policisti niso imeli praktično nobenega dela. Jaz mislim, da bi bilo veliko boljše, da bi teh 17 ur, ki jih bomo danes vrgli stran tukaj v parlamentu, porabili za kaj drugega, veliko bolj koristnega. Kar naprej pozabljate, z maskam hodimo v parlament, pa pozabljate, da smo v času epidemije, da imajo ljudje težave, da je treba ljudem pomagati. Vi pa kar naprej, češ, ja, pišete z odloki, in to stotisočkrat ponavljate. Ustavno sodišče vam pomaga, kolikor se le da, in lepo razveljavlja vse, kar se dobrega sprejme. Cela Evropa je z odloki urejala zadeve v epidemiji. Cela Evropa, gospe in gospodje! Ne moreš ti čez noč zakonov sprejemati. Saj vidite, da ob desetih po mizah tolčete, pa razbijate, pa uničujete imovino v Državnem zboru, pa tulite nad ženskami in jih ozmerjate, ki vodijo seje. Vidite, da se vam ne ljubi po deseti uri delati. Kako boš pa potem to sprejemal kot z odloki? Ali z zakonom, ki bo prišel čez dva meseca okoli, ali kako? Jaz ne vem, kaj bi pravzaprav radi. Lahko samo rečem, da vsi skupaj smo lahko veseli, da imamo takšnega ministra, da tako dobro dela, da vodi dobro Ministrstvo za notranje zadeve, da imamo dobrega generalnega direktorja policije. In vsa čast vsem policistkam in policistom, direktorju in ministru in upam, da se spametujejo tudi sindikati. Ko je tudi prejšnji predsednik vlade šel na njihov kongres in je bil z njimi, pa ni zato nihče sklical nobene interpelacije. Veliko bi rad še povedal, ampak je šel moj odmerjeni čas, mojih 10 minut. Jaz te po vaše interpelacije, po moje pa depilacije žal ne bom podprl. Zmanjkalo vam bo seveda spet glasov in teh 17 ur bomo vrgli lepo veselo stran. Na koncu pa samo želim uspešno delo ministru še naprej. Vsem Slovenkam in Slovencem voščim vesele praznike, dan samostojnosti in enotnosti, božič, novo leto in vse dobro. Pa da čim prej premagamo ta virus. Hvala lepa.
Besedo je želel predlagatelj, dr. Tašner Vatovec. Izvolite.
Hvala, podpredsednica. Predstavljajte si prizor v učilnici enega vrtca, tam imate približno skupino nekih 20 otrok in eden enemu nekaj naredi, ga malo udari in mu ukrade lopatko, pa se potem začne malo grdo obnašati. Potem pa pride en drug pa to zatoži vzgojiteljici. Potem pride vzgojiteljica pa reče, da ta, ki je ukradel lopatko [[…]]Pa potem reče eden, ne, on me je prvi in potem tako naprej, začne kazati na Marka, začne kazati na Jureta, začne kazati na Tadeja, na, ne vem, Mašo, na Marjanco in tako naprej. In potem na koncu ne ve več tista vzgojiteljica, kaj naj naredi. Tako se približno obnaša Slovenska demokratska stranka. Vedno ko se zgodi neka, ne bom uporabil več ljudskega beseda, neka nečednost, nek škandal, takoj se začnejo prsti uperjati sem, levo, desno, gor, dol. Sedaj smo slišali, Ustavno sodišče, opozicija, ljudje na ulicah, mediji, novinarji, ta in ta stranka, ona stranka, informacijska pooblaščenka, varuh človekovih pravic pa ne vem še koga bodo povlekli ven iz rokava. Vsi so krivi, vsi delajo proti Slovenski demokratski stranki, ko je v vladi, in vladi. Ali bi se vi enkrat nekako dvignili s tega položaja in pogledali od zunaj na to situacijo? Pa kdo vam verjame? Te litanije vsakič znova in znova, eno za drugo. Že 30 let jamrate o udbomafiji, o globoki državi, o golobičih, kučanih. To je čista paranoja. Dajte pogledati, kaj počnete, seštejte ena plus ena in boste dobili rezultat. Sami ste si krivi, da ustvarjate take razmere. Še enkrat, ne gredo ljudje protestirat zaradi tega, ker a priori se jim zdi, da bi bilo fajn, da ravno takrat, ko pridete vi na vlado, gredo protestirat. Ne, na podlagi preteklih izkušenj, na podlagi tega, kar delate že dve leti. Če ljudje dan na dan poslušajo o spornem financiranju medijev v lasti neke stranke, o korupcijskih nabavah zaščitne opreme v času epidemije, ko bi morali reševati življenja. Danes je minister Hojs kolikokrat že rekel, na račun življenj in varnosti ljudi itd., itd. Cela Evropa vlada z odloki. Kje? V Avstriji, kolikor jaz razumem, sprejemajo zakone za te stvari. Tudi v Italiji. Nobena normalna evropska država ne vlada z odloki. Jaz razumem prve tri mesece, to vam je tudi Ustavno sodišče povedalo, se sprejemajo odloki, samo potem v nekem času se začnejo počasi sprejemati zakoni. Vlada pošilja zakone v parlament. Cela Evropa vlada z odloki − ne, vi vladate z odloki, ker vam drugače ne gre, ker veste dobro, da če bi prišli s temi stvarmi, ki nimajo zveze z epidemijo in je bilo večino časa dobesedno zafrkavanje ljudi v glavo v tej državi: odpiranje, zapiranje, eni ja, eni ne, par, nepar skoraj v času zapiranja občin. Kdo bi to sprejel? Gospod Hojs je rekel, da bi moral parlament sprejeti ZNB. Nobena poslanska skupina v Državnem zboru nima dovolj aparata, predvsem epidemiologov in podobnih strokovnjakov, da bi pripravila zakon, kot je ZNB. Vi ste probali. Prišli ste v Državni zbor, videli, da vam noben tega ne bo podprl od vaših partnerjev v Desusu in tako naprej, ste potem dvignili roke. Minister Poklukar je potem malo hodil gor in dol po poslanskih skupinah in ugotovil, da tudi drugi poskus ni primeren. In je pustil stvar, da propade. Je rekel, okej, mi smo probali, to je to. Zdaj je civilna družba napisala zakon, ki je sprejemljiv oziroma je v veliki meri dober in bomo na tak način sprejemali. Ampak to bi morala biti vaša odgovornost. Ampak pustimo. Ni ZNB za Hojsa, ker je predvsem za ministra za zdravje. Ampak še enkrat, za situacijo, ki jo imamo v Sloveniji danes, po izgubljenih tovornjakih, po papirnatih servietnih maskah, po preletu letal, po nabavah ventilatorjev, ki so golfi, bi morali pa biti audiji in tako naprej, ste vi krivi za to situacijo in noben drug. In to, da večina časopisov, medijev poroča o teh zadevah, ne pomeni, da vas nimajo radi, ampak pomeni, da vi delate nekaj hudo narobe.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Glejte, spoštovani gospod Vatovec, bom samo nekaj besed povedal, ki za mene niso paranoja. No, ne vem. 30 milijonov odpisanih kreditov gospodu Jankoviću in njegovim družinskim podjetjem, to ni paranoja. Izbris prisluhov, kjer nekdo zahteva za vračilo v zameno, da mu je uredil službo, spolne usluge. To zame ni paranoja. Ne vem, lahko da za vas je. Vzporedni mehanizem te države, ki ga je lepo opisal dr. Rado Pezdir na, mislim da, več sto straneh, to tudi zame ni paranoja. Cene investicij, o katerih sem govoril, ki so v Ljubljani dražje kakor pa v Nemčiji, na enoto mere seveda govorim. Po eni populacijski enoti recimo čistilne naprave Ljubljana bo ta dražja, kot jo pa delajo v Nemčiji. To zame ni paranoja. Ena ponudba, kjer investitor oceni, da je vrednost pogodbe lahko 20 milijonov evrov, na koncu pa podpiše pogodbo z izvajalcem, edinim izvajalcem, ki je vredna 40 milijonov evrov, to zame tudi ni paranoja. Če je za vas vse to paranoja, potem jaz res ne vem, kje živimo. Res pa je, da je zanimivo, da najprej trdite, mislim, da so bili ti testi ali kako je že bilo, z nekimi testi je bilo nekaj narobe, da so naši člani, potem ste rekli, da niso naši člani, samo da so simpatizerji, kriptomilijonarji in tako naprej. Ko policija to preiskuje – kaj je zdaj? A je to prav ali ni prav? Jaz mislim, da je prav. Seveda, da je prav. Ampak jaz mislim, da je prav, da se preiskuje tudi vse tisto, kar sem prej naštel. O tistem pa nič ne slišimo, da bi se kaj preiskovalo. Razen danes v vaših časopisih ali pa v vaši medijski spletni strani nabijate o tem, kako bom jaz določil, koga bo policija preiskovala. Ja, lepo vas prosim! Lepo vas prosim! Kako naj jaz to določim? Policija bo preiskovala tiste, ki so po njeni oceni storili kaznivo dejanje. Zanimivo pa je, to pa je res zanimivo, da se v vseh teh letih z vsemi temi, ki sem jih prej naštel, vključno z Ljubljano, ni zgodilo pravzaprav nič. Od slovenskega FBI, NPU, ko ga je Katarina Kresal ustanovila, mimogrede, FBI v osnovi sploh ni del Ministrstva za notranje zadeve, ampak je del Ministrstva za pravosodje v Ameriki, tako da tudi tukaj bi rekel, da stvari ne štimajo, ki jih vseskozi govorite. In kakor je bilo danes že rečeno, ta famozni FBI v vseh teh letih ni pripeljal niti ene stvari pravzaprav do konca. Razprava, ki jo je imel poslanec, spoštovani gospod Verbič, v njegovi začetni razpravi ste točno lahko poslušali, kaj vse slovenski FBI, pod narekovaji seveda, NPU ni naredil. In glejte, vse to za mene ni paranoja. Vse to za mene kaže na to, da se stvari v tej državi ne odvijajo tako, kot bi se morale, da bi bili vsi pred zakoni enaki, da bi policija preiskovala vse od a do ž. Se pravi, od tistih, kot pravite, ki so papirnate maske prodajali, do tistih, ki gradijo čistilno napravo s faktorjem 2 v primerjavi z Nemčijo. Vse to bi v bistvu morali. In ko to bo, jaz pač delam na tem, da enkrat ko bo, verjamem, da se o takih stvareh tukaj ne bi pogovarjali. Dokler se pogovarjamo samo o tem, kako naši ali pa vaši, pa o tem, kar sem povedal, da imate abstinenčno krizo od oblasti, ki je več nimate to leto in pol ali pa tiste tri leta, štiri leta ali pet let vse skupaj, ki je v tridesetih letih niste imeli, pa razumem, da je pač ta bolečina zelo velika.
Hvala lepa. Besedo je želel predlagatelj Tašner Vatovec. Izvolite.
Minister, s tem, kar naštevate, se strinjam. Poglejte, če dela gospod Janković nečednosti, absolutno raziskati. Jaz nimam nobenih simpatij do župana Jankovića, naj naredi policija, kar ima za narediti, in vsi preiskovalni organi. Ampak ko vi toliko nabijate o teh botrih in tako naprej, zakaj pozabite: Depala vas – zastarala; Patria – zastarala; Trenta – kaj se dogaja? Nezakonito pridobljeno premoženje, volvo na gotovino, stanovanja v centru Ljubljane. O tem pa noben nič ne govori. To je pa na vaši strani in je nedotakljivo. To je pa spet krivda udbomafije, golobičev, kučanov, jankovićev in tako naprej. In to je problem. Poglejte, s tega vidika, kar se mene tiče, to, kar delata Janša ali pa Janković, je zaradi mene enako. Dokler se izkorišča politiko za to, da se okorišča na lastni račun, je meni čisto vseeno, ali to dela Janković ali to dela Janša. Ampak ne enostransko potem zakrivati samo eno stran in kazati s prstom na drugo. In pri Vizjaku smo videli točno to. Petan in Vizjak, ko sta sedela skupaj in tam mahinirala, kako oškodovati državo, ni imelo nobene zveze, da je en iz LDS, drugi pa iz SDS. In to je problem.
Hvala lepa. Ja, gospod minister, izvolite.
Glejte, gospod Vatovec, absolutno sva tukaj čisto na isti liniji. Samo s to razliko, da ste vi zdaj našteli stvari, ki so se procesirale. [[oglašanje iz dvorane]] Ja, ampak a sem jaz za to kriv? Najbrž imamo sodstvo. Glejte, tam imate gospod Maslešo, ki še tega ne vemo, če ima diplomo, pa ne vemo, če ima strokovni izpit. Zdaj sem pa jaz kriv, ker ne vemo, ali ima gospod Masleša diplomo in strokovni izpit in ker so stvari zastarale? Glejte, jaz ne morem biti za to kriv,. Celo več. Jaz sem velikokrat rekel, da policija, tožilstvo bi morala stvari pripeljati do sodne veje tako dobro, da ne bi bil problem v dokazih, v tem, da se sumi podkrepijo in tako naprej. Trenta, kot vem, se dela. Saj se preiskuje, saj tožilci peljejo stvar naprej. Imejte enake vatle. Imejte enake vatle.
Hvala lepa. Še enkrat dr. Tašner Vatovec. Izvolite.
Jaz imam enake vatle, vi jih nimate. Vi mene obkladate z Maslešo. Kaj imam jaz z Maslešo? Kaj to mene briga? Kolikor jaz vem, so postavili gospoda Perša večkrat na laž. Je bila dostavljena. Ne bom se pa s tem ukvarjal. Mislim, da je to tudi stvar za organe pregona. Vi uporabljate te sproducirane afere, da obračunavate z mano, z Levico. Pa da smo v abstinenčni krizi. Od česa? [[oglašanje iz dvorane]] Od kakšne oblasti? [[smeh]] In to je problem. Vi skušate sproducirati neko resnico, ki pa ne obstaja. Zaradi tega mislim, da ima Matjaž še kako prav. Pač ste lažnivec. Vi ves čas producirate neke laži, ker jih uporabljate kot neko sredstvo za diskreditacijo nasprotnikov. To je prozorno kot najbolj čisto muransko steklo. A verjamete, res verjamete, da vam kdo izven tega vašega Twitter vesolja verjame ali pa da naseda na te zadeve? To je odlična taktika. Napadate in stresate to svoje žveplo vse naokoli samo zato, da pač zakrivate svoje stvari. In to sem uvodoma rekel. Mi se danes kregamo o teh zdaj že dejansko nebulozah, medtem ko mislim, da bi se morali resno pogovarjati o tem, kako je, recimo, družba, katere direktor ste bili, preden ste postali minister, Nova 24, bila financirana iz tujine. In ta ista medijska hiša je v bistvu financirala kampanjo vaše stranke. To je nezakonito financiranje iz tujine. Takih afer je na tone. Mi se seveda zdaj kregamo okoli oslove sence, v resnici pa tiste velike, oprostite izrazu, svinjarije, ki jih počnete že ves čas, pa ostajajo na nek način zakrite pred očmi.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima gospod Jani Möderndorfer, pripravi se gospa Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala lepa podpredsednica. Moram reči, da po dolgem času slišim gospoda Doblekarja in da tako deplasirane razprave že dolgo časa ne, se opravičujem, ampak sem do zdaj mislil, da je vsaj eden, ki se je resno pripravljal na razprave, ampak kaj takšnega res nisem pričakoval. Ampak okej, saj v bistvu nam je vse dovoljeno, kdo sem pa jaz, da bi sodil, v resnici pravzaprav. Saj, kdo pa sem? Danes smo na interpelaciji gospoda ministra bisera, kot bi sam sebe označil. Pravzaprav nekateri pač ugotavljate, da je izredno bister, mu dajete ene lepe odlike. Ampak v resnici, če smo opazili, pravzaprav nič drugega ne počne cel dan, kot daje samo neke etikete in vrednostne sodbe o posameznikih. Tu in tam navrže nek določen argument in tisto znano staro reklo v komuniciranju, ki so ga začeli pravzaprav v stari Jugi Srbi, ko so začeli kazati slikce. To je postalo sploh popularno na tisti strani, ko kažemo slikce, misleč, da bomo vsi te slikce videli in verjeli, kaj pravzaprav se na njih počne. Sam moram reči, da v bistvu ugotavljam, da še dobro, da obstaja Zoran Janković, da obstaja še marsikdo drug, na katerega se da obesiti in preusmeriti zgodbo in nenazadnje pozornost. Vi veste, da jaz pa Zoran Jankovič nisva ravno v najboljših odnosih, ampak ne razumem, zakaj je zdaj treba ocenjevati določen projekt, mimogrede, sam sem za to, da se ga preišče, pregleda, zakaj pa ne, absolutno, ampak ne vem, zakaj zdaj gospod Hojs ocenjuje, kaj je vredno in koliko je vredno. Kolikor vem, že nekaj let ne delate več na tem področju in dvomim, da spremljate cene, dejstvo pa je, da če gremo stran od tega projekta pa na druge projekte, bomo zelo hitro ugotovili, da se cene stanovanj, ko jih objavijo na razpisu, v redni prodaji, komercialni prodaji, se še trikrat potem do konca, ko jih še prodajajo, še spreminjajo in gredo na več. Meseca maja so bila objavljena stanovanja v našem naselju v Črnučah, kjer so jih ponujali po 250, samo tri mesece kasneje so jih ponujali že za 320, isto kvadraturo, in potem kasneje še za 30 tisoč dražje. Ampak, mimogrede, naselje sploh še ni zgrajeno, samo da boste razumeli, o čem govorim. Zadeve niso zrasle za 10 do 25 %, ampak več. In še se bodo dražile. Ampak glej ga zlomka, zanimivo je, zakaj gospod Hojs ne govori recimo o projektu Cukrarna, kjer so se delala rudarska dela in je bil projekt neverjetno drag. Zakaj o tem ne govori? Zakaj ne govori o Križankah, kjer se prenavlja streha že tretjič. Ker država ni dala soglasja za fiksiranje te strehe, je podražila država to streho za 2-krat. O tem ne govori. Seveda minister, pravzaprav se opravičujem, to sploh ni minister, gospod Hojs, v resnici ne ve, kaj se dogaja na Ministrstvu za izobraževanje in mu je tukaj oproščeno, pa vendar, zna se pa vtakniti v določene projekte. Kolega Vatovec je rekel danes, da ne bomo govorili o ZNB, ker to ni stvar ministra za notranje zadeve. Ampak ne mi zameriti, on je danes trikrat omenil ZNB. Trikrat se je skliceval na njega. Tako da ne vem, zakaj ne bi govorili o ZNB, zato ker govori, mimogrede, kolegice Škrinjar ni tukaj, ker govori laži. In to konstantno, kar naprej jih ponavlja. Pravi naslednji stavek: »V Državnem zboru ne želite sprejeti ZNB, Zakon o nalezljivih boleznih.« Ne, gospod Hojs, v Državnem zboru je SDS skupaj z Novo Slovenijo sesula Zakon o nalezljivih bolezni in je glasovala proti. Ne boste verjeli, vsi smo debelo gledali, kaj se dogaja, ali se je komu sfrtajčkalo. Vaša koalicija je sesula vaš zakon, ki ga je Vlada predlagala Državnemu zboru, vi pa že skoraj tri četrt leta ponavljate po vseh medijih slovenski javnosti, kako Državni zbor noče tega sprejeti. Vlada nima večine v Državnem zboru in ne more tega zakona sprejeti. Ne more ga – pa veste zakaj? Zaradi tega ker je pošastno neustaven, kadarkoli ga predlagate. Kadarkoli. Notri pišete stvari, ki po neki normalni logiki ne bi mogle iti skozi. In potem se pohvalite, da rešujete človeška življenja – vidim, da to bo vaš nov volilni moto – ob tem pa ne poveste, kolikor vam jih je po nepotrebnem umrlo zaradi vaših napak, zaradi vašega nepravočasnega ukrepanja, da ne govorim, kako se Nova Slovenija nonstop hvali s svojimi najboljšim ministrom za delo, družino in socialne zadeve, ob tem da mu je tam največ ljudi umrlo zaradi neukrepanja, nepravočasnega ukrepanja. Toliko samo o tem kaj in kdo želi kaj sprejeti v Državnem zboru. Jaz moram reči glede na obtožbe in očitke, ki sem jih danes poslušal, kako je v bistvu sindikat glavni krivec za vse in potem, kar je še najbolj grozno, ta sindikat ima izgleda svoje botre, so inštrumentalizirani. Vi to veste, vse imate jasno že zabeleženo in tako naprej. Ne poveste pa, koliko policistov je odšlo iz službe. Policistov, ne govorim o sindikalistih. Slučajno 14 dni nazaj sedim v lokalu na enem razgovoru in prisede človek, ki mi ga je prijatelj predstavil kot bivšega policista. Pa ga vprašam: »A res, a že dolga leta niste v policiji?« In je rekel: »Dva meseca nisem.« Sem ga vprašal: »Zakaj pa?« Pa mi je odgovoril: »Veste, saj vem, da ste poslanec, pa vam bom povedal: ker mi gre počasi že vse skupaj tako na bruhanje, odkar je ta minister prišel, odkar imamo to politično policijo. Sem bil 21 let kriminalist za gospodarsko kriminaliteto, na bruhanje mi gre, kaj so naredili iz te policije. Na bruhanje. Samo še direktive in ukazi, kaj smemo in česa ne smemo več početi. In sem šel. Pa nisem šel v nobeno varnostno službo, v neko sorodno, kjer bi imel kot policist znanje.« Ne, z železom se ukvarja. Človek, policist, v katerega je policija investirala 21 let znanja, prakse in nenazadnje odpovedovanja za marsikaj, se na koncu ukvarja z železom. Minister tudi to je vaša odgovornost, vključno z vašim prvim človekom policije dr. Olajem, ki nonstop razlaga, da je prizadet. Prizadet dr. Olaj, sem zadnjič prebral v časopisu. Od česa le in kako le? S tem, da je praktično iz vašega kabineta kot državni sekretar, ki je izrazito politično funkcija, prišel na strokovno delo policije in mi mu naj verjamemo, kako dela v strumni vlogi aktivnega profesionalnega policista. Oprostite, jaz ne verjamem, ne morem verjeti. Zakaj ne? Ker vam je prej služil kot državni sekretar, ko smo ga poslušali tukaj na Odboru za notranje zadeve, kakšne je klamfedral. Same politične pamflete. In to je strokovni policist. Govorite, da so že v prejšnjih vladah dajali usmeritve in obvezna navodila in zraven to prilagate pri interpelaciji in tako naprej. Jaz ne vidim nič slabega v teh usmeritvah. V končni fazi nobene dileme. Ampak veste, ena razlika je drastična. Tako kot so oni to predlagali ali pa tako, kot to vi danes počnete, je pa bistvena razlika. Bistvena razlika. In hvaliti se, kako je minister Poklukar sam že prej nekaj naredil in ne vem kaj še vse, češ, to sem iz predala ven potegnil, saj to je že prejšnja vlada hotela. Ne vem, če so oni ravno predvidevali na ta način. Veste, kolikokrat sem jaz opozarjal tu, da ko se zakon spreminja, je treba imeti pripravljene tudi podzakonske akte, nenazadnje po poslovniku. In to vam ves čas ponavljam. Po 8.b členu Poslovnika Vlade, morate vi ob sprejemanju zakonodaje imeti pripravljene osnutke podzakonskih aktov, ki bodo veli iz tega. Ste jih imeli? Res? Zakaj potem kričite in kar naprej ponavljate in zahtevate, da morajo do 15. decembra pripraviti pravilnike, če pa ste imeli to že vse pripravljeno? [[oglašanje iz dvorane]] Gospod Hojs, saj boste dobili besedo. Samo umirite se. Jaz sem zelo miren. V redu. Je vse v redu? Okej. Greva po vrsti naprej. Sami ukrepi, kot ste navedli in jih tudi prilagali, češ, kdaj so bili sprejeti, in potem kažete odredbe, kot da ne vemo, kaj je gospod Aleš Šabeder, takratni minister za zdravje, sprejel v prejšnji vladi. Ja, ja, res je. Na podlagi teh odredb so se uvedli določeni ukrepi. Ampak ene stvari pa ne poveste: prvič, da je takrat veljal en drug zakon o nalezljivih boleznih, ki ste ga kasneje spreminjali, in kar je še bolj pomembno, da ste vi sami sprejeli določilo, da ste nekaj prenesli na vlado, da bo vlada zdaj skupno nekaj odločala. Če mislite, da vas to dejanje odvezuje in povečuje zakonitost neke odločitve, se motite. Ustavno sodišče je povedalo zelo jasno naslednje: ni problem omejevanje človekovih pravic, kadar gre za izredne razmere. Problem je, da morate sprejeti na ustreznih organih in pa, kar je najbolj pomembno, z ustreznimi akti takšno dejanje, ki pa mora biti sorazmerno in, kar je še bolj pomembno, začasno. In ne more to početi vsakokratnik kar tako. Vi pa še več. V današnjem nastopu zelo jasno poveste, da za ceno človeških življenj bi še enkrat mirne duše sprejemamo odloke po tekočem traku, samo za ceno tega, da bi lahko reševal človeška življenja. Kot rečeno, sem že prej razložil, koliko ste jih reševal. Lahko pa povem neko drugo stvar, ki se mi zdi zelo pomembna. To, kar konstantno tukaj preprosto ne razumete, bom govoril zelo v konceptu, gospod minister Hojs, namreč, vi pravite, da se ukvarjate z vsebino in da za vas je samo vsebina pomembna. No, jaz vam bom pa povedal, demokracija, je vedno sestavljena iz dveh ključnih pogojev, to sta vsebina in forma. Če ni enega ali drugega, ni več demokratičnih postopkov, vse skupaj pa se mora odvijati izredno zakonito oziroma reciva zelo lepo preprosto, da bomo vsi razumeli, zakonito. In pri vas je zakonitost izginila s tistim trenutkom, ko ste pozabil na formo oziroma niste pozabili, nočete je, ne zanima vas, zaobidete jo in zato je to izredno nevarno za družbo. Če to lahko počnete vi,zakaj zaboga tega ne smejo drugi početi. In se sklicujete na človeška življenja. Nihče vam ne oporeka, da bi se vi s svojimi ukrepi borili, da zaščitite človeška življenja. Ampak Ustavno sodišče in dva predsednika Ustavnega sodišča v preteklosti, eden pred kratkim, eden pol leta nazaj, pred počitnicami, sta zelo jasno povedala, da ste imeli dovolj časa v enem letu in pol, da stvari uredite. In vi jih izgleda – in to je zdaj moja trditev – ne želite urediti, ker vam ta situacija ustreza. Vam ustreza, da zakon o nalezljivih boleznih ni sprejet, zato da vi z odloki lahko počnete, kar želite in kar hočete. A bo šlo na Ustavno sodišče? Seveda bo šlo, ampak bo trajalo nekaj časa, preden bo to razveljavljeno. Vi boste pa v imenu, tako kot je rekel, če se spomnite, gospod Pirnat, da tudi če je nezakonit odlok, ko je sprejet, velja toliko časa, dokler ne bo razveljavljen. In to je vaša praksa in logika vladanja. Ampak, gospod Hojs, to je nezakonito. Tega smo se zdaj že vsi naučili. Še več, pred nami je PKP 10. Vi že predlagate zahtevo po prepovedi referenduma, epidemije pa ni, izrednih razmer ni, vojnega stanja ni, ker ga nočete. Dajte razglasiti epidemijo, ni noben problem, in boste marsikaj lahko počeli. Tisto, kar vi rečete, za ceno življenj, za ceno zaščite ljudi. Ali kot ste rekli zelo lepo v svojem hearingu, citiram, da ne bo pomote, in citiral bom cel stavek, da ne bo iztrgano iz konteksta: »Kritiki velikokrat povedo, da ta država ni to, za kar smo se borili, za kar smo si želeli. In prav to kandidaturo, kandidaturo za ministra za notranje zadeve jemljem tudi s tega vidika, da morda še nekaj prispevam k temu, da država postane res država in da to, kar pravzaprav verjamem, želimo vsi mi, naredimo v tej državi red.« Zdaj vas pa jaz sprašujem, kakšen red. Je to za vas red? Je to za vas zakoniti red? Oprostite, to ni noben red, to je popolna anarhija, brezvladje, neustavnost, nezakonitost. In kar je še najbolj grozno, ljudje več res ne vedo, kaj je prav in kaj ni prav. Vprašajte povprečnega državljana, kaj sploh danes velja. Saj ne ve, saj ne ve, nima pojma. In kar je najbolj žalostno, niti več noče vedeti, kaj drži in kaj ne. Po čigavi zaslugi? Tudi po vaši. Tudi po vaši, in to zelo po vaši. Na začetku niso ljudje več vedeli, kdo je minister za zdravje, ali vi ali predhodnik Poklukarja, saj ste bili več na televiziji v povezavi z epidemijo kot pa minister za zdravje. Nikjer po Evropi in po svetu niso notranji ministri toliko nastopali kot vi. Ker vam ustreza, tako kot ste rekli v hearingu, vrednota varnosti, reda, discipline in hierarhije, ki ste jo potem tudi razčlenili v samem hearingu, torej zaslišanju za kandidata za ministra, kjer ste razlagali, kako mora stvar funkcionirat oziroma kako bo funkcionirala. In moram reči, da niste toliko odstopali. Danes ste tudi izjavili naslednjo stvar. Vehementno ste rekli: »A bom jaz povedal, katere preiskave bodo delali? A bom jaz to naročil?« Ja seveda, gospod Hojs, mi smo vas dobili s spuščenimi hlačami, ko ste dajali jasna napotila, kaj je treba pregledati, kako tečejo te preiskave oziroma so tekle ali kako ste že rekli, revizija, pa me popravite, saj se boste itak oglasili, ampak vam jih bom naštel: za Banko Slovenije 2012, za Pro Plus pri oglaševanju, ovadbe bančnikov NLB pri Farrokh zadevi, pri nakupu žilnih opornic, nepravilnosti na srčni kirurgiji. Skratka, takrat ste dali jasne usmeritve, kaj je treba delati. Veste, kaj ste s tem povedali? Da tudi danes to počnete. Zato vam nihče več ne verjame, kaj je res in kaj ne, čeprav na trenutke delujete zelo prepričljivo. Ampak vam nihče več ne verjame. Ko se pojavite na televiziji, je škoda. Včasih je manj več, veste. Ne obratno. Manj je več. In pri vas je to eklatanten primer, ki funkcionira. Naslednjo stvar, ki sem jo hotel še povedati, je NPU. Zelo zanimivo je, recimo, ko se spomnimo, kako je NPU nastajal in kaj smo takrat govorili in se pogovarjali, ko je NPU bil zelo pomemben kot neke vrste nov organizacijski element, ki bo pomagal policiji pri razreševanju težjih, hujših kriminalnih dejanj in bo imel zato tudi posebna sredstva in posebno organizacijsko obliko, da bo lahko neodvisno tudi odkrival in se loteval teh težkih primerov. Nekaj podobnega so naredili leta 1908 v Združenih državah Amerike, kjer so ustanovili tako imenovani zvezni preiskovalni urad FBI. Verjeli ali ne, zakaj to omenjam? Omenjam predvsem zaradi enega razloga. Ne slišite dobro ali kaj? [[oglašanje iz dvorane]] Podpredsednica, ima težave [[…]]
Jaz predlagam, da ne komunicirate z ministrom direktno. Boste počakali, da se on odzove v mikrofon pa se bo slišalo. Sedaj pa kar nadaljujte z razpravo, bo lažje.
Hvala lepa, podpredsednica. Imate prav. dober joke. Takrat so to naredili z razlogom, da bodo olajšali delo in da bodo res zmanjšali ali pa predvsem, kar je najbolj pomembno, povečali preiskave na področju hujših kaznivih dejanj. Zakaj omenjam sploh ta nesrečni FBI? Zato ker se tam niso dogajale afere, ker se tam niso dogajale napake, zmote? Seveda so se. Ampak na kraj pameti jim ni prišlo, da bi zmanjševali funkcijo FBI in ga podrejali in ga dajali v nič oziroma v maltene eno organizacijsko enoto enega oddelka znotraj kriminalistične službe. Nasprotno. Danes ima FBI svoj proračun 8,1 milijarde, da lahko to opravlja. Seveda primerjalno gledano z našim sistemom to sploh ne gre za primerjati. Ampak glede na število prebivalcev in BDP pa dvomim, če bi lahko govorili, da imajo takšen proračun. Še več, sedaj ga bodo imeli bistveno manj oziroma niti ne bo, ne more biti toliko neodvisen, ker ga preprosto izničujete v tem sistemu z enim preprostim samim ciljem, da ja ne bo prišel do grdih rabot tistih, ki morajo ostati nedotakljivi. Na koga tukaj mislim? Ja, tudi na vašega šefa. Tudi na vse ostale, bom rekel, pomembne politike ali pa gospodarstvenike, ki so tako ali drugače lahko vpleteni, ker jih ne morem obtožiti, lahko se pa zvrsti nek določen sum na njih in je to seveda problematično. Danes je omenil kolega Grims in je jasno povedal, da smo mi vsi odgovorni v opoziciji za nasilje, ki se je dogajalo na demonstracijah, da smo odgovorni, ker smo premalo precepljeni, skratka, mi smo tisti, ki smo to naredili in smo zaslužni za te rabote. Kolikokrat je treba še ponoviti − kolega Doblekar je en stavek danes izjavil, da se laž toliko časa ponavlja, dokler ne postane resnična. Kolega Grims je mojster za to, saj to veste, kolega Doblekar. Namreč tolikokrat ponavlja že to eno in isto mantro, da potem pobegnemo. Zakaj pa to omenjam? Predvsem omenjam zaradi tega, ker je represija, ki se je zgodila pod vašim vodstvom, veste, zdaj bom tako rekel, tako kot ste razvili teorijo o tem, kako je to bilo vse inštrumentalizirano in vse načrtovano vnaprej, bom zdaj še jaz malo teorijo razvil. Jaz imam pa občutek, da je to vaša igrača in se malo igrate. Ampak da se res dobesedno igračkate. Postavite še gospoda Olaja za direktorja policije, ki vam je inštrument, ker vi lahko samo usmeritve dajete. Ampak pri gospodu Olaju, ker je bil nekoč vaš državni sekretar, v resnici lahko dvignete telefon ali po kakšnem programčku ali pa celo osebno, kot da se igrate na joysticku tam doma v dnevni sobi, se malo igračkate in rečete: »Tam spusti malo solzivca, tam zaprite cesto, tam jih preusmerite, dajte, dajte, dajte, dajte! Jim bom jaz že pokazal vetra, kaj se to pravi!« To je seveda teorija, da ne boste tako resno gledali. Tako približno, kot vi razvijate teorijo, kdo vse je vam kaj naredil. Ampak ena stvar je pa jasna kot beli dan. Ljudje, ki so tam bili in ki so to spremljali, so videli, da so v tridesetih letih videli policijo z najhujšim nasiljem nad civilnim prebivalstvom. In to čisto po nepotrebnem. Strokovnjaki, ki delajo na tem področju, so že javno komentirali in večkrat povedali, da so bili določeni koraki policije nepotrebni, nesorazmerni in predvsem z vidika učinkovitosti po doseženem kontraproduktivni. Kar je še bolj pomembno, že vaša raziskava, notranja raziskava je pokazala vrsto nedoslednosti, da ste metali solzivec tam, kjer sploh ni bilo ljudi. Oprostite, kdo, če ne odgovorni ali pristojni minister, ni tisti, ki je odgovoren za takšno početje. Prvi, objektivno odgovoren, v nekaterih primerih celo subjektivno. Ampak to je zopet teorija. V normalnih demokratičnih družbah bi preprosto minister, ki se mu zgodijo take nepravilnosti, taki zdrsi, sam odstopil. Ampak vi ne. Zakaj ne? Ker vi itak ne znate odstopiti. Ko ste prvič odstopili, ste odstopili tako, da nihče več ni vedel, zakaj. Zanimivo bo videti. To se bo zgodilo potem, ko ne boste več na tej funkciji. Ampak slej ko prej pridejo vse stvari na dan. Zanimivo bo slišati, zakaj ste takrat tako hitro ponudili odstop. Ena od teorij je, verjetno ste jo že slišali, da ste se ujeli v prisluhe. In to vi dobro veste. Zato je tudi takratni direktor takoj odstopil, ker je vedel, da je zgodba končana. Glej ga zlomka, potem se je pa zgodil svojevrsten pritisk oziroma hecna zgodba, ki je ne razume niti osnovnošolec, o neodpiranju kuverte, če ravno ste vi to objavili na družbenih omrežjih in je bilo razvidno, kaj je pravzaprav predsednik vlade dobil. V posmeh družbi. O tem govorim. Kolega Doblekar, o tem govorimo. To je posmeh družbe. Ko si prej govoril o tem, da se vsi norca delamo in potem misli družba, da tudi oni to lahko počnejo. Ja, kolega Doblekar, poglej svojega funkcionarja, kaj počne. Ne nam to pripovedovati, enkrat usmeri tja žaromete. In to je problem v naši družbi. Je politika delala napake, ste rekli za svojo vlado. Seveda jih je, smo jih kdaj tudi mi delali v preteklosti. Zagotovo. Naši predhodniki, ki so tukaj sedeli, zagotovo. Ampak, veste, poznam ogromno primerov, ko so zaradi banalnih stvari odstopili in so odšli. Ne bom pozabil svojega kolega Petra Vilfana, ki je bil soudeležen v prometni nesreči pod sumom, da je bil pod vplivom alkohola. Pa ni bil. Pa je vseeno odstopil. Vseeno je odstopil. Vi pa pri vseh teh rabotah, pri vseh teh očitkih ste prepričani, kako delate dobro. Saj, veste, v resnici, če sem iskren, ni več problem pri vas. Problem je pri prvem človeku vlade, ki to omogoča. Tam je srž problema. Zakaj interpelacija? Mi smo jo dolžni narediti, ne glede na to, ali imamo dovolj glasov ali ne. Dolžni smo jo narediti, ker od nas to pričakuje slovenska javnost. Če ne drugega tudi zato, da imate tudi vi pravico se braniti in odgovoriti na očitke. Zato, spoštovana koalicija, ne nam govoriti, ali so interpelacije potrebne ali ne. To je inštrument opozicije, ki ga moramo narediti že zaradi tega, da vam omogočimo, da poveste svojo plat, ki jo danes ponavljate že nekaj časa. Zaključil bom z eno stvarjo, začel sem jo že na začetku, ki se ji reče, še dobro, da imate Zorana Jankovića. Govorite, kako se eno leto ni oglasil. Pa saj vam je v nedeljo na intervjuju povedal, zakaj se ni oglasil. Saj vam je povedal. Povedal vam je, da je dvignil telefonsko slušalko Janeza Janše in mu je dal jasno vedeti, da on je predsednik vlade in da eden vodi. Gospod Hojs, prav smešni ste. Kot petletni otrok. Sem vam povedal, da je to vaša igrača. Kot da ste doma. Jaz upam, da ne delate tega doma. Skratka, ko je poklical gospoda Janeza Janšo, mu je povedal, to smo vsi spremljali, da on vodi in da v času epidemije pričakuje, da bo vlada vodila ukrepe, da se rešimo te nadloge in da pridemo ven iz te krize. Vi pa danes govorite, da se je oglasil šele potem, ko se je začelo dogajati to, kar se je začelo dogajati. Če mene vprašate, se je prepozno oglasil. Prepozno se je oglasil. Res se je prepozno oglasil in to mu tudi jaz očitam, ker bi se moral prej. Mamico ste omenili in nesrečnega otroka v svojem nastopu. Moram reči, da sem bil zgrožen. Omenjali ste, kako je žalostno, ko se je otrok utopil, da je potem sprejela hrvaški azil, čeravno je prej želela priti čez in je bila namenjena nekam drugam. Gospod Hojs, veste v čem je problem? Problem je, da imate vi redno plačo. Problem je, da imate vi relativno urejeno življenje. Da ste funkcionar, ste vpliven mož. No, ta mati nič od tega ni. Ampak prav nič. V stiski je naredila vse, da bi reševala svojo familijo. In to je tisto, kar nekateri še danes nočejo videti, to stisko in bedo teh ljudi. Potem iščejo tisoč in en razlog, da potem takšno smrt spreobrnejo. In poslušamo in gledamo in beremo tvite, nad katerimi se vi ne zgražate, kjer piše, češ, zakaj mati ni naučila svojega otroka plavati. Če je to groza, da se tega ne zavedamo, te nečloveškosti, potem imamo hujši problem, kot si mislimo, da ga imamo. Ker to ubija našo družbo, nečlovekoljubnost. Jaz bom glasoval za nekaj, kar bi moralo biti izglasovano že zdavnaj. In bom tudi tako rekel. Na prvi interpelaciji sem vam rekel, da vi za mene niste minister. In bom ponovil še enkrat, ne niste minister, ste pa biser, kjer biserov ni.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima gospa Violeta Tomić. Za njo se pripravi gospod Aleksander Reberšek. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Pozorno sem poslušala Janija Möderndorferja in, ja, moram reči, da se strinjam, postali smo popolnoma neobčutljivi. Ko berem ob utopitvi desetletne deklice, zakaj pa ni šla na mejnih prehod, kjer mi vsi hodimo, ugotavljam, da naša desnica vsak dan znova po tisočkrat, milijonkrat ubije Jezusa Kristusa v sebi. Sramota in sram me je, ko gledam, kaj se dogaja in s kakšno neobčutljivostjo ravnate ne samo s tujci v stiski, to bi še nekako človek razumel, glede na vašo politično agendo, ampak tudi z našimi državljani. To, kar se je dogajalo 5. oktobra, presega vse, kar smo kdaj koli doživeli in videli, pa jaz sem že dolgo časa na svetu, bila sem tudi v prejšnjem režimu glasna, aktivna, toda česa takega, kar je gospod Hojs s to policijo in s temi usmeritvami naredil 5. oktobra, nismo doživeli, in je res preseglo čisto vse. 6. oktobra smo imeli potem Odbor za notranje zadeve, kjer je povedal gospod Grims kot predsedujoči, jaz sem povedala, da me je sram, gospod Grims pa je povedal, da končno nimamo več ljudske milice, ampak moderno policijo. Najlepša vam hvala za takšno moderno policijo. Nad tem se lahko veseli samo psihopat, gospod Hojs. Moderna policija ni več ljudska milica, seveda ni ljudska, kajti ljudi tepe, vi bi rekli temu davkoplačevalci, ljudje plačujejo in vi delate z njimi grozljivo. Če se jaz vrnem, v bistvu sem jaz precej žalostna ta trenutek, kajti mi smo tukaj v eni zelo absurdni situaciji. Drugič interpeliramo ministra, ki je odstopil sam. Tega ni na svetu nikjer. In če si naj mislim, zakaj je odstopil, kot je že prej kolega Möderndorfer govoril, verjetno zato ker je bil užaljen, ko so preiskovali prvič ministra Počivalška brez njegove vednosti. In takrat mu je verjetno njegov šef Janez Janša rekel: »Kaj boš odstopal kot užaljena princesa. Pojdi tja, zato sem te tja postavil, da to urediš.« In vam je dal popolnoma odvezane roke. Tako tudi počnete, ker ste zelo zaželen sodelavec tega radikalno skrajno desnega politika, ki vlada po mafijskih principih, kot smo že nekajkrat ugotovili. S temi vašimi odvezanimi rokami, ste postali res nadminister in desna roka predsednika vlade. Tako da se zastopite na film, v medijih ste doma, zato zelo dobro obvladate manipulacije, represivni aparat ste vzpostavili, celo na ZNB se spoznate bolj kot vsi drugi na Odboru za zdravstvo, ste ga [[…]].
Kolegica Tomić, samo trenutek, se opravičujem, ker vas motim. Gospod Hojs, nismo v kinu, jaz razumem, da ste cel dan tukaj, ampak je neprimerno, da jeste v dvorani. Masko dajte gor, ker ste na javnem prostoru. Zunaj imate sobo za vlado, kjer lahko spremljate sejo. Gospod Hojs, prosimmalo spoštovanja. V dvorani se ne je in niste v kinu. Tako da prosim. [[oglašanje iz dvorane]] Razumem, da ste od devete zjutraj tu, zato sem vas pa prosila, da greste pomalicat tja, kamor to sodi. Nihče vam ne očita, da niste v dvorani, ker vsi vemo, da obstaja soba za vlado, kjer lahko spremljate sejo. To pa je skrajni primer, mislim, višek od viška. [[oglašanje iz dvorane]] Gospodje in gospe iz koalicije, nihče v tej dvorani ne sme sedeti naslonjen na stolu in malicati in jesti ne vem kaj. Nismo v kinu. Prosim vas lepo za malo spoštljivosti tudi do institucije, ki jo vi predstavljate. Kolega, na mestu, kjer jaz sedim, jaz ne smem zapustiti svojega mesta in seveda je voda tukaj, da si splaknem grlo, če dovolite. Vi pa lahko kadarkoli vstanete s stola in greste ven spit požirek vode. Vsekakor pa ni primerna ta dvorana za to, da se je kokice, arašide ali karkoli drugega. Lepo vas prosim, dajmo malo spoštovanja tudi do institucije, ki jo predstavljamo. Jaz se vam opravičujem, kolegica Tomić, da sem vas prekinila v vaši razpravi, ampak tudi kamera je kazala ministra Hojsa, in se mi je zdelo popolnoma neprimerno tudi za tiste, ki morda spremljajo interpelacijo, da to gledajo, predstavnike vaše vlade. Izvolite.
Najlepša hvala, predsedujoča, za to intervencijo. Tudi meni se je zdelo čisto norčevanje, ko je tukaj prežvekoval in se norčeval iz mojih besed. Veste, dejstvo je, da je nivo komunikacije, spoštovanje prava, človekovih pravic, odnosov pod to vlado zdrknilo res v nadstropja pod pritličje. Ko misliš, da ne gre nižje, oni zvrtajo novo luknjo v aroganci, nesramnosti, ustrahovanju, manipulaciji, lažeh. In potem vsakič znova ponavljajo, da je laž nesmrtna duša komunizma. Sprejmite s to svojo večino končno zakon o lustraciji, da vsi, ki so bili kdaj člani Zveze komunistov, nimajo kaj početi v politiki ali gospodarstvu. SDS se bomo rešili, kajti je edina stranka, kjer se je predsednik šolal v Kumrovcu in ki vodi stranko po komunističnih principih. In vi kar naprej s prstom kažete. Ko vas ujamemo na čemerkoli nečednem, kažete s prstom. In potem imamo od Jankovića, Golobiča, Kučana, mislim, da gre za kolektivno paranojo, ki je verjetno bolj potrebna kakšne terapije. Kar naprej imamo naši, vaši. Sploh ni važno, da človek kaj ve. Ampak če je naš, lahko počne vse, kar hoče. In potem imamo eno za drugo te interpelacije, ki seveda niso iskanje dlake v jajcu, kot reče gospod Doblekar. Tukaj so krzna, ja, jajc več sploh ni. Eno samo krzno je, nimaš več kaj iskati. In ta minister, minister Hojs, ves čas dokazuje, da je res strokovno popolnoma nekompetenten za svojo funkcijo. On ima nek spisek želja, ki ji reče vsebina, in popolnoma nič ne upošteva ne ustave, ne zakonov, misleč, da njegov pogled na svet je pa merodajen za vse. Kakšna neskončna samozavest. In kdo vam daje to samozavest? Vsi govorijo v svojo obrambo, kot izgovor je epidemija, ki to ni, ki ni razglašena. In potem strašansko ploskate, ko Vizjak s 43 glasovi proti in samo 28 za prestane interpelacijo. 43. Zmanjkali so samo 3 glasovi. In isto z Dikaučičem, isto s Simono Kustec, Počivalškom. Mi moramo ljudem dati te interpelacije, kajti vsi nam rečejo: »A vi kar molčite, kako lahko sploh sedite z njimi, zakaj ne odidete, zakaj ne obstruirate?« Vendar naše delo je, da smo do volitev tukaj z vami, sedimo z vami in skušamo vsaj z argumenti nekaj doseči, seveda po Poslovniku Državnega zbora. Veliko grehov se je nabralo pri tem ministru, kot smo jih v dveh interpelacijah že navajali. Jaz bi se zdajle dotaknila vendarle protestov. Protestniki so bili od prvega dneva, ko je nastopila vlada Janeza Janše, vsak petek. Bili so miroljubni, ampak policisti so dobili nalogo, da kaznujejo ljudi, ki spoštujejo ukrepe, imajo distanco, polagajo samo odtise stopal, dobili pa so visoke kazni. Potem smo imeli fazo, ko so brali ustavo in s tem želeli povedati, da se jim kršijo ustavne pravice, pa so jih policisti odnašali v marice in jim pisali visoke kazni. Minister Hojs si je pa želel bolj krvavih protestov. In kaj se je zgodilo? Glej ga zlomka, kot on zelo rad reče, pojavili so se rumeni jopiči kar naenkrat na teh protestih. Kot antiprotest, protiprotest, karkoli. Mene zelo zanima, obstajajo posnetki in je škoda, da me gospod Hojs ne sliši in ne more komentirati in odgovoriti − ampak v redu, ja, šel je malcat, v redu, nič mu ne očitam − kako je kakšnih pet ljudi oblečenih enako. Pa ne rabite vi verniki esdeesovi pa janšelogi kar naprej odkimavati in mi skakati v besedo. Jaz sem bila tiho, da sem poslušala skrajne nebuloze in si zapisala, na kaj bom odgovorila, ko pridem na vrsto. Vi tega niste sposobni. In to je problem tega državnega zbora in te države, da vi preprosto niste sposobni sodelovanja in niste sposobni slišati druge plati. To z demokracijo, dragi moji, nima nič opraviti. Skratka, ko pet fantov, enako oblečenih, s kapucami, gleda v mobitele in med mirnimi protestniki kar naenkrat skočijo v zrak in začnejo razbijati. Kdo jih vodi? Zakaj policija tega ne uredi? Držite se za glavo, kolegica! Ste videli sploh, kaj se dogaja na ulici? Niste. In potem seveda Hojs te iste fante imenuje bisere, ki se jih meče komu drugemu kot svinjam, se pravi, ljudem, ki mirno protestirajo. Problem te vlade je, da dejansko ščiti kriminalce. Kriminal se je razpasel, ampak to na najvišjih vladnih nivojih. In tukaj vidite, bi se morali zamisliti. Potem pa govorijo, »uboge mamice z vozički«. Poglejte, protestniki nikoli niso ogrožali ubogih mamic z vozički in nehajte manipulirati. Če je kdo uboge mamice z vozički ogrožal, pa da še jaz malo glumim Grimsa in ministra, ki tako rad kaže slike, tole je otroško igrišče, popolnoma zaplinjeno, niti enega protestnika ni tam. So pa otroci, ki so se razbežali in uboge mamice z vozički so bežale s teh otroških igrišč. »Sramota, sramota, sramota,« bi rekla vaša kolegica, ne bom govorila imen. Več kot sramota, veste. In ti protesti so bili samo izkazovanje moči. V skladu s smernicami Amnesty Intenational o uporabi sile se solzivec lahko uporablja samo in zgolj v primerih, ko je nasilje splošno razširjeno, da bi se razgnala množica, in samo v primeru, da nasilja ne ustavijo nobeni drugi načini. Izstrelkov s kemičnimi dražilnimi sredstvi ni nikoli dovoljeno izstreliti neposredno v ljudi. Če se solzivec uporablja, se je treba izogibati ponavljajoči se ali daljši izpostavljenosti in nemudoma slediti postopkom dekontaminacije. Solzivec je treba uporabljati v najmanjši možni meri in šele po podanih jasnih opozorilih. Izogibati se je treba ponavljajoči se ali daljši izpostavljenosti. Pri uporabi solzivca mora policija vedno upoštevati, da je v osnovi neselektiven, kar pomeni, da lahko vpliva na navzoče, ki niso vpleteni v nasilje. O tem vam govorim, ko vam kažem, otroci niso bili vpleteni v nasilje, pa jih je policija zaplinila po navodilu in komandi, ve se, koga. Policija je sama povedala, da je izstrelila več kot 400 nabojev solzivca. Kronist, ki 50 let poroča o dogajanjih in protestih, Tone Stojko, fotograf, v petdesetih letih, veste, kje vse in kaj vse je doživel, do tiste slavne aretacije Janeza Janše, do protestov, ko nihče ni ljudi tepel, ki so mu protestirali v podporo, nikoli ni doživel policijskega nasilja. Zdaj se mu je zgodilo, da je dobil solzivec direkt v obraz. Pa če je kronist 50 let, morate vedeti, da ne gre za najmlajšega človeka, predvsem pa fotograf s fotoaparatom ni nekdo, ki bi kogarkoli ogrožal. In je popolnoma nedopustno, da kdorkoli takemu človeku vrže solzivec v obraz. Sramota, sramota, sramota! Ravno tako niso imeli nobenih zadržkov, da tako velike količine solzivca spuščajo v gosto naseljenem območju, tako da so ta solzivec krepko vdihavali tudi nedolžni mimoidoči, starejši in otroci. Da ne govorimo spet o policijskih konjih in psih, ob tem, da so na policiji vedeli, da bo prišlo do stresanja solzivca. To, kar vi govorite in kako sprevračate resnico, je grozljivo, je nevarno. Preprosto nevarno je to, kar počnete. Ignoriranje odločitev sodišč, pa kljub temu da so bile vedno vse odločitve sodišč jasne in so vam jasno tudi povedali, da odloki in ta postopanja kot v izrednih razmerah dejansko niso dopustna. Predsednik Ustavnega sodišča je tudi pri zadnji blamaži vlade, pri pogoju PC, izrecno povedal javnosti pa tudi vladi, da ste ta čas že zamudili. To je bilo marca 2020. Zdaj res ne morete več reči, da rešujete življenja in da ljudi kaznujete zaradi neke nuje in naglice. In potem nam očitate ZNB. ZNB ste sami vložili na Odboru za zdravstvo in drugi dan sami umaknili. Pa dobro, ali vi sploh veste, kaj hočete, razen tega da hočete ljudi popolnoma zmesti?! In potem, ko so ljudje popolnoma naveličani, ker ne vedo več, kaj velja danes, kaj ponoči, ko se sprejemajo ti odloki, in ljudje v nedeljo zvečer ne vedo, kaj bo v ponedeljek veljalo. In ko se jim utrga, takrat jih je pa treba tepsti. To je tako kot uboga žena, ki pride vsak dan domov in dobi od moža, ki je poln sebe, verjetno alkoholiziran in ima težave, dobi batine in ta žena bi ga morala imeti rada. Ne gre, ne gre, na silo ne gre. Spoštovanje do ljudi je ključ do vsega. In vsak državljan in državljanka Slovenije si zasluži spoštovanje. Kdor dvigne roko na lastni narod − dobro veste, kdo je to počel v zgodovini, ki jo tako radi omenjate. Konstantno prelagati odgovornost na vse, pa na prejšnjo vlado, pa na Ustavno sodišče, pa na prazna skladišča, pa na tiste, ki so vrgli puško v koruzo, pa vlada dela super, dobro, pa [[…]]Kar naprej citirate neke nebuloze in neke stavke, ker mislite, da če boste tisočkrat ponovili to laž, da se bo prijela. Žal, vse več ljudi je spregledalo in vidi, da to ne bo šlo. Samo še 20 % približno zaupa policiji, ravno tako kot 20 % nekje zaupa tej vladi. Zakaj in kako, ne vem. Jaz se čudim, da je še vedno tako, ampak v to se res ne moremo mešati. Uzurpacija policije na celi črti. Obiski strankarskih veljakov pod pokroviteljstvom ministra za notranje zadeve na policijskih postajah so dejansko neposredna kršitev ustavnega načela iz četrtega odstavka 42. člena Ustave. Kršite ustavo, zakone, procedure, ne vem, osnovne medčloveške odnose. In vam se zdi to vse − saj veste, bila je ena knjiga o rabotah Janeza Janše z naslovom Kaj nam pa morejo, in dobesedno − kaj vam pa moremo? Vedno boste našli dovolj nekih podpornikov iz strank, ki niti ne obstajajo več, v tem državnem zboru, da boste plavali do konca. Vendar dejansko upam, da bo končno čim prej prišel ta april in da nam bo prinesel pomlad. Hvala.
Hvala lepa. Preden nadaljujemo, samo toliko povem, da bomo korektni. Kolegi iz opozicije, gospod Hojs je bil tukaj res od 9. ure zjutraj v dvorani. Tako da ni primerno ali pa korektno, da zdaj, ko je šel pač ven opraviti svoje potrebe, ga naslavljamo, kot da ga ni tukaj oziroma da ne posluša. Verjamem, da posluša vsako razpravo. Če pa ne, ga bodo o vsebini obvestili kolegi. Tako da dajmo biti korektni, če smo že prej rekli, da se spoštujejo tudi vsa hišna pravila, da se v dvorani ne je. Toliko, da je zadoščeno tudi opozorilom, ki so prišla s strani koalicije. Ja, kolega. Sem korektno povedala, ne? Hvala. Naslednji ima besedo gospod Aleksander Reberšek, za njim gospa Lidija Ivanuša. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Najprej se moram odzvati na besede poslanca Janija Möderndorferja, ki je rekel, da zaradi naših napak, zaradi nepravočasnega ukrepanja je zaradi nas umrlo največ ljudi. Poslanec LMŠ je pojedel vso pamet tega sveta, ko je v opoziciji. Ko je bilo pa treba sprejeti odgovornost, ko so imeli škarje in pa platno v rokah, pa so metali puške v koruzo. Naj spomnim, poslanec Jani Möderndorfer ni samo prvi po poslanskih prestopih, ampak je tudi prvi, ki je v tem hramu demokracije snel masko in jo pospremil z besedami: »Jaz tega ne bom več nosil.« Vse jasno? Drugače pa je interpelacija legitimno orodje opozicije. Sploh pa so interpelacije priročne za opozicijo KUL. Dajte mi povedati, kaj bi vi v opoziciji KUL počeli, če ne bi bilo interpelacij, STA, delegiranih tožilcev, glupih davkov. Povejte mi, kaj bi počeli. Ja, nič ne bi počeli, ker enostavno nimate vsebine. Nimate vsebine in zato vam take interpelacije pridejo še kako prav. Rešili smo problem STA, rešili smo problem delegiranih tožilcev. Kaj vam torej ostane? Ostane vam sklicevanje takšnih sej oziroma interpelacij. Zato bomo danes tole trajbali 17 ur in od te razprave, od te interpelacije naši državljani enostavno ne bodo imeli ničesar. Polna usta so vas v Levici, ko je govora o varovanju človekovih pravic. Medtem ko ministru Hojsu očitate, da je oviral neprijavljene in nasilne proteste, politiki opozicije KUL fizično blokirajo potek prijavljenega shoda Pohod za življenje. Kot da to še ni dovolj, ste to naredili pod sloganom Patriarhata ne razbijajo rože − kamne v roke. In kot da še to ni dovolj, vodja Poslanske skupine Levica poslanec Vatovec iz slogana Kamne v roke in iz enega najhujših zločinov in kršitev človekovih pravic kamenjanja dela sarkazem tu v tej dvorani. A ste normalni? Odgovor se ponuja kar sam: niste. In bog ne daj, da pridete na oblast. V KUL ministru očitate, da je nasilno zatrl miroljubne proteste. Povejte mi, kaj so to za eni miroljubni protestniki počeli na ljubljanski obvoznici. Kaj bi bilo, če bi takrat, ko so zaprli cesto, ljubljansko obvoznico, mimo pripeljalo reševalno vozilo na nujni vožnji, ker vemo, da velikokrat odločajo sekunde? Povejte mi, kaj bi se zgodilo. Protestniki so zaprli ljubljanske ulice, mame so bile na poti v vrtec po svoje otroke, pa so obstale sredi ceste. To so za vas miroljubni protesti? Mnogi ljudje, ki so tisti dan trdo delali so bili ujetniki v prometu, ki so ga zaprli po vašem mnenju miroljubni protestniki. Zdaj pa dejstvo: za nasilje na protestih so bile odgovorne nasilne in dobro organizirane skupine izgrednikov. Mimogrede, na te proteste ste vabili tudi poslanci KUL in se celo fotografirali na protestih. Za glasove na volitvah, vse. Zaradi dobro organiziranih izgrednikov je bila policija primorana uporabiti plinska sredstva, policijski helikopter in nenazadnje tudi vodni top. Povejte mi, kako je mogoče, da je bilo poškodovanih 15 policistov in več posameznih objektov. Če so bili protesti miroljubni, kot sami pravite, zakaj so policisti pridržali 33 kršiteljev? Če so bili protesti miroljubni, kot pravite, zakaj so napadli novinarje, ki so samo opravljali svoje delo? Če je bil protest miroljubne narave, ne razumem, zakaj ga organizatorji niso prijavili? V čem je problem, zakaj niste miroljubnega protesta prijavili? Vsa vaša debata, ki jo danes izvajate v tem hramu demokracije, je povsem čustvena in niti malo ne zdrži strokovne presoje. Enostavno igrate na čustva ljudi, v besedah ste dobri, zmanjka pa vas tam pri najpomembnejših − to je pri dejanjih. Na vsa ta in na številna druga vprašanja in na vse te pomisleke danes odgovarja minister. Najverjetneje ste vsi v KUL že prepričani, da boste interpelacijo podprli, ne glede na to, kaj bo zdaj minister povedal. To priča tudi vaša udeležba na tej seji v tem trenutku: štirje poslanci opozicije KUL. Najverjetneje že vsi veste, da bo minister interpelacijo tudi prestal. Zato se sprašujem, zakaj je torej potrebno 17 ur mlatenja prazne slame, ko pa vsi vemo, da bo minister interpelacijo prestal. V čem je pravzaprav problem? Za kaj danes pravzaprav sploh gre? Vedno želim priti v srčiko problema, za kaj gre. In rad to povem tudi ljudem, da bodo lažje razumeli. Kulovcem se tresejo hlače. V politiko prihaja Golob. Dnevno nastajajo nove stranke in vse te stranke bodo jemale volilne glasove vam, dragi spoštovani politiki KUL. To je dejstvo. Glavna poanta današnje interpelacije je delati kraval. Delati je treba galamo, da se nas sliši, da se sliši stranke KUL, da se nas sliši: tukaj smo, prisotni smo. Če je v preteklosti v prazen bazen skakal samo LMŠ, zdaj skače cela opozicija. Volitve se neizmerno bližajo in KUL dela vse, da nabira svoje volilne glasove. Najbrž ne mislite, da KUL štiri mesece pred volitvami igra karte in pije pivo. Na ulici pa je veliko ljudi, tudi potencialnih volivcev, in KUL se boji konkurence. Enostavno se boji Goloba. To je dejstvo. In zato utrujate narod s takšnimi sejami, interpelacijami, kjer se izvaja predstava za javnost. Predstava za javnost, ki traja 17 ur. Danes tukaj poteka tudi boj za oblast. Kot je rekla vidna predstavnica opozicije KUL, prihaja evropski denar, važno je, kdo ga bo delil, predvsem pa je važno, kdo ga bo dobil. In v tem je poanta. Boj za oblast in boj za denar, čisto nič druga. Da poslanci KUL našim državljanom povedo: »Glejte, tukaj smo, volite za nas, ne volite drugih, volite KUL.« Za to gre. Gre za glasove na volitvah, ne za interpelacijo. Briga KUL za interpelacijo. Gre za poceni piar. Poleg tega pa kulovci še tisto, kar sami govorijo, ne verjamejo. Namesto da bi kaj konkretnega naredili v tem hramu demokracije, 17 ur razpravljamo in narod nima od tega čisto nič. In tudi ne bo imel čisto nič. Dajte mi povedati, kako naj ljudem razložim dejstvo, da smo sposobni 17 ur v teh hramu demokracije razpravljati, nismo pa sposobni pritisniti na en gumb, kjer bi ljudem, vsem ljudem, ki delajo v javni upravi in tudi v gospodarstvu, povečali plače. Smo pa sposobni 17 ur tu razpravljati in govoriti in narod ne bo imel nič od tega. In še večja parodija, vi v KUL ste sami pozivali državljane na proteste, prilivali ste olje na ogenj in potem se je zgodilo, kar se je zgodilo. Sedaj pa sklicujete takšne seje, interpelacije, kjer ministra za vse obsojate in izvajate predstavo za javnost. Vi v KUL pa niste čisto nič krivi. Zato imam za KUL samo še eno sporočilo, in to je: sKULirajte se. Hvala.
Hvala lepa. Predlagatelj Nik Prebil, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Kolega Reberšek, vedno ko se vi oglasite, mi gre malce na bruhanje. Toliko populizma, kot prihaja s tiste vaše strani, mislim, da ga ne premore nihče drug in nobena druga stranka razen NSi. Dejstvo je, da je minister interpeliran drugič na osnovi dejstev, ki so pojasnjena v interpelaciji, dejstva ki smo jih že povedali, dejstva ki jih je že ugotovilo in jih še ugotavlja preiskovalna komisija, da je šlo in še gre za tipično politično vplivanje na policijo, da se minister osebno ukvarja z določenimi zadevami in preiskavami, se direktno vtika v stvari, ki so sicer minorne zadeve in z opravljanjem njegove funkcije nimajo nič skupnega. Dejstvo pa je, da v stranki NSi imate radi selfije s tistimi ki jim odrekate podporo, to smo javno videli. Lažete javnosti in lažete pravzaprav sami sebi. Verjetno zato, ker vam je Janez Janša očitno do danes že dodobra strl jajca. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo razpravo. Besedo ima Lidija Ivanuša, za njo bo dobila besedo Maša Kociper. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Pred nami je dokument, ki naj bi v sedmih točkah opisal, zakaj je minister Aleš Hojs danes tukaj. Prva točka, odgovornost za soustvarjanje izrednih razmer v Sloveniji. Soodgovorna pa bi naj bila tudi sedanja vlada in vsi ostali ministri. Celotni svet se bori proti pandemiji covida-19, vi pa obtožujete ministra Hojsa in celotno vlado za stanje in stanje epidemije. Pa poglejmo. Avstrija na primer je v nekaterih deželah šele v petek sprostila dvotedenski lockdown. Dunaj se bo odprl šele danes. Avstrijsko pravilo je PC, ali si prebolel ali pa si cepljen. Testiranja več tam ne veljajo od 1. 2. pa se nobeden ne razburja in ne zganja take kot vi. Od 1. 2. 2022 bo vsak necepljen plačal tudi 600 evrov kazni, ki se bo ponavljala vsake tri mesece. Kaj se dogaja še drugje po svetu? Nova Zelandija je za mesec dni zaprla državo, na ulico pa postavila vojsko, ki je hkrati pomagala ljudem in skrbela za red. To pri nas v nobenem primeru ne bi bilo izvedljivo zaradi naše leve opozicije, ki nas ves čas obtožuje diktature. Sama jo pa močno izvaja kar mimo poslovnika tudi v Državnem zboru. Nizozemska je pravkar sprejela lockdown, ki bo trajal čez praznike. Tudi druge države sprejemajo podobne ukrepe, ampak kolegi iz opozicije malodane trdijo, da pri nas takega virusa ni, takih nevarnosti ni. Ne, pri nas krizne razmere ustvarja gospod minister Aleš Hojs. Morda pa se opogumi kdo iz opozicije in ga mogoče okrivi še za ravnanje drugih držav. Morda je Aleš Hojs odgovoren tudi za lockdown v Avstriji. Glede na povedano iz vrst opozicije, se ne bi čudila takšnim trditvam. V 2. točki ministru očitate prekomerno uporabo prisilnih sredstev policije med protesti v Ljubljani. Spoštovani, med nami je virus, ki se širi predvsem, ko si brez zaščitnih sredstev v bližnjem kontaktu z drugo osebo. Ker se večina tega zaveda in zaupa stroki, smo zelo omejili druženje in obiske, predvsem obiske starejšim. Omejili smo nepotrebne poti in se odločili, da bomo kakšno kavo v družbi kolegov prestavili na kasnejši čas. Zavedamo se, da neodgovorno ravnanje zbiranja in druženja lahko pomeni resno nevarnost za šibkejšo družbo. Pa ste vi v levi opoziciji velikokrat oteževali in otežili delo pri zaščiti ljudi proti pandemiji covida-19. Zadnje časa lahko spremljamo tudi zgodbe mladih, zdravih ljudi, ki so zboleli za hudo različico covida in je njihovo okrevanje dolgotrajno. Tukaj opozicija še vedno trdi, da se je uporabljala represija. Dovolilo se je protestirati, kljub temu da menim, da bi v času pandemije morala biti taka druženja prepovedana. Dovolilo se je žaliti oblast, napadati poslance in poslanke, groziti predstavnikom vlade. Prišlo je celo do nekaj nasilnih napadov. Enega teh je izvedel gospod Zlatko nad kamermanom Nove24. Policijski prijemi so bili vseskozi v skladu z zakonom. Nikoli se niso uporabili čez mejo potrebnega, in to veste tudi sami. Nikogar naši policisti niso pretepli ali odvlekli, tudi ko so jim protestniki pljuvali v obraz in provokativno špricali, če se spomnimo, z malimi črnimi vodnimi pištolicami, so tam stali, tudi zmrzovali in ščitili nedolžne. O posledicah raje ne bi govorila, kaj vse bi se lahko zgodilo, tako da vse spoštovanje našim policistom in policistkam za ohranjeno mirno kri v času nezakonitih shodov. V nadaljnjih točkah opozicija govori o nekakšni politizaciji policije, o uporabi policije kot represivnega sredstva, o militarizaciji države. Dragi kolegi, predvsem tisti iz Levice, pred 31 leti smo se na plebiscitu odločili, da odidemo iz take države. Tiste, ki še sedaj poveličujete komunistično oblast, lahko jasno spomnim, v SFRJ si en dan govoril proti oblasti, naslednji dan si bil na Golem otoku ali pa si skrivnostno izginil neznano kam. Ja, to je bila militantna država, ki je zlorabljala policijo. Danes lahko predsedniku vlade pošlješ metek in mu groziš, groziš tudi, da boš pobil njegovo družino in vse možne grožnje, ki so se dejansko tudi dogajale. In kaj se je zgodilo? Nič. Če boš počel take stvari, boš kvečjemu odgovarjal za svoja dejanja z nekaj denarne kazni, če te sodišče sploh spozna za krivega. Minister Aleš Hojs se je verjetno prav tako kot jaz čudil obtožbam, ki so pravzaprav zanimiva fikcija za kakšno novo detektivsko knjigo. V teh sedmih točkah namreč ni niti kančka resnice, zato danes interpelacije zoper ministra Aleša Hojsa ne bom podprla. Želim mu še naprej uspešno delo do zaključka mandata. Vam pa, spoštovani kolegi v opoziciji, da poskusite kdaj kanček resnice, vam olajša dušo, vam povem, in da tudi miren spanec. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Maša Kociper, za njo bo razpravljala Lidija Divjak Mirnik. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Lep pozdrav, spoštovane kolegice in kolegi! Žal mi je, da v dvorani ne morem pozdraviti tudi spoštovanega ministra Hojsa ali pa vsaj državnega sekretarja. Jaz seveda razumem, da minister težko zdrži neprekinjeno 16 ur tukaj, da ima tudi svoje fiziološke in druge potrebe, ampak da kot poslanka tega državnega zbora govorim praznim stolom in da ni prisoten niti državni sekretar, je pa glede na to, da imamo interpelacijo, res milo rečeno nenavadno. Prosila, da vlada zagotovi vsaj nadomestilo ob, kot pravim, razumljivih odsotnostih ministra. Jaz se lahko strinjam z enim od poslancev pred mano, da je vprašanje, koliko je smiselno in koliko ima nek pravi namen to, da danes poslanci KUL, kakor nam pravite, zopet 16 ur razpravljamo o eni interpelaciji, tokrat o interpelaciji proti ministru Hojsu, vedoč, da je pravzaprav ta naš trud in to naše ravnanje obsojeno na propad. Glede na to, da bo ne samo stranka SDS, iz katere je minister, stranka NSi in stranka SMC, ki tvorijo koalicijo, ampak tudi prijatelji teh strank, se pravi Desus in oba poslanca manjšin, ponovno podprla ministra, ne glede na to, kar lahko rečemo. V petek smo dobili sploh eno novo lekcijo v demokraciji, ko je ena od strank, pa bom kar rekla, da je to NSi, pravzaprav vseh 16 ur trdila, da ne podpira ministra, v stališču so povedali, da minister nima več njihove podpore, potem so se pa vzdržali na glasovanju. Tako da se strinjam s poslancem, ki je razpravljal, da je težko v tem smislu najti pravo motivacijo in vedeti, da interpelacija ne bo uspela. Ampak tako bom rekla, kaj pa mi, demokratična opozicija pa lahko naredimo, če mislimo, da en minister ne dela v redu, da dela nezakonito, da dela napake. Kaj lahko naredimo? Mi v stranki SAB recimo ne hodimo na demonstracije, ne spodbujamo demonstracij, ne spodbujamo nemirov. Prepričani smo, da je naš prostor, ki so nam ga ljudje namenili, da smo aktivni, Državni zbor, zato so nas izvolili. In kar lahko naredimo, je, da tukaj v smislu naše ustave in zakonov opozarjamo na to, da mislimo, da ta minister ne bi smel več te funkcije opravljati. Pa bom zdaj povedala, zakaj ne, čeprav je bilo o tem že zelo veliko povedanega in še zelo veliko bo. Predlagatelji smo bistvo interpelacije zajeli v štirih točkah. Jaz bom pa rekla to, kar smo v Poslanski skupini SAB povedali že tudi v stališču in kar sem že večkrat povedala. Že takrat, ob mojem prvem srečanju z ministrom Hojsom, to je bilo na hearingu na Odboru za notranje zadeve, kjer sem bila članica, sem videla, da je minister Hojs nedvomno zelo inteligentna oseba, nedvomno zelo retorično spretna oseba in nedvomno oseba, ki je zelo učinkovita pri zasledovanju svojih ciljev. Žal pa lahko po vsem tem času ugotovim, da sem imela prav, ko me je zaskrbelo kam, v katero smer in na kakšen način bo minister Hojs te svoje sposobnosti in svoje neko znanje in energijo usmeril. Že takrat na hearingu, če se spomnite, minister, ste rekli, da je treba narediti red v policiji in na tožilstvu in da boste vi naredili red. In že takrat me je zaskrbelo, na kakšen način nameravate vi ta red delati. In v tem državnem zboru sem zadnje čase velikokrat omenila to, kako krhka je demokracija in kako se lahko poruši nekaj, kar v neki državi štejemo kot nekaj samo po sebi umevnega. Še nedavno nazaj smo rekli, da je Slovenija ena od demokratičnih držav, mlada demokracija, ena bolj uspešnih držav v Evropski uniji, nič kaj problematična, nobena posebna zvezda, se strinjam. Ampak neka država, ki gre po nekih ustaljenih tirnicah z nekim napredkom naprej proti Evropski uniji, proti demokraciji, proti varstvu vladavine prava; ne proti temu, da tega še nimamo, ampak v smislu tega, da to še bolj krepimo. In kot večkrat povem, demokracija je v mojih očeh kot tista otroška igra, ko zložiš na kup tiste lesene palčke in dobiš tak stolp, potem pa vlečeš ven te palčke in nenadoma se ta kup sesuje. To je demokracija. Tako zelo občutljiva je. In ko potegneš ven dovolj teh palčk, se ta stolp demokratičnosti in tudi ta občutek demokratičnosti pri ljudeh pač sesuje; in to se zdaj dogaja. In jaz lahko razumem, da vi, minister Hojs, ali pa vaši pristaši, ali pa ljudje, s katerimi se srečujete, pravzaprav ne vidite, kaj je narobe ali pa zakaj se nekateri tako vsajamo. Jaz vam pa povem, ne samo mi politiki, tudi ljudje, s katerimi mi komuniciramo, naši volivci, so čisto iz sebe, prepričani, da v državo prihaja avtokracija, avtoritarnost, nek avtoritarni režim, da oni izgubljajo svoje pravice. In to so navadni ljudje, ki se ne gredo politike. Ljudje, ki živijo svoje vsakdanje življenje, ki niso profesionalno vpeti v neko tako izrazoslovje, pa vendar osebno prizadeti in prepričani, da gredo stvari zelo zelo narobe. In drugo, da mi, ki smo v opoziciji, opozarjamo na to, kaj je narobe in kaj vse prispeva k temu, da se stolp demokratičnosti podira, seveda ne moremo narediti. Jaz bi lahko zdaj govorila zelo veliko o vseh teh očitkih, ki so našteti v interpelaciji, mislim, da je bilo veliko veliko že povedano, bi se mogoče opredelila na dve zadevi. Ena je to, kar se dogaja v policiji. Tudi sama sem članica te preiskovalne komisije o politizaciji policije in moram povedati, da me je globoko prizadelo, ko so nekateri bivši policisti, ali pa člani NPU, ali pa člani vodstva policije govorili o tem, kako zelo prizadeti so, ker so bili na svojih funkcijah zamenjani samo in zgolj zato, ker so delali v skladu s tem, kar oni razumejo kot stroko in kot svojo profesionalno dolžnost. Pa očitno to nekomu ni bilo prav ali pa niso bili v pravem času na pravem mestu in so zdaj degradirani s tem, da sedijo tam v Tacnu nekje in delajo neke naloge, ki niso v skladu z njihovim znanjem, z njihovo dosedanjo prakso, z njihovimi praktičnimi izkušnjami; in nekateri so se celo upokojili. In potem pride gospod Olaj in reče – jaz sem jim zelo hvaležen, da se zdaj ukvarjajo tam z zaostanki v neki posebni skupini za zaostanke in da tam nekaj predava in tako naprej. Ljudje pa osebno prizadeti, s solzami v očeh. Saj pravim, eden ali dva sta se predčasno upokojila, kar je velika škoda za sistem. Slovenija ni neka večdesetmilijonska država, kjer bi imeli znanja na pretek. In to, da so takšni ljudje zamenjani zgolj zato, ker nekdo, kjer so bili prej zaposleni, predvideva, da niso pravi, je zelo zelo žalostno. In nihče me ne bo prepričal, da niso bili zamenjani zato, ker so bili dodeljeni na določena mesta, ali pa zato, ker so bili dodeljeni na določene postopke. In naloga te preiskovalne komisije, govorim samo to, kar je javno znano, je seveda, da preiskuje, ali je zaradi teh zamenjav prišlo do zamud pri teh kazenskih in predkazenskih postopkih, pri izvajanju teh kazenskih in predkazenskih postopkov. In glede na to, da je vse to javno posneto in predvajano, lahko tudi jaz sama rečem brez vsakega pomisleka, da je njihova premestitev gotovo vplivala na to, da je do zastoja v teh postopkih prišlo. In da se nikakor ni mogoče znebiti občutka, da so bili ti ljudje zamenjani zato, ker so preiskovali točno določene ljudi, ki so blizu tej vladi, konkretno gospoda Počivalška in še koga. In to je zelo zelo narobe. In vi, minister, ko pravite, upam, da se strinjate, da je treba preganjati tega in tega in tega, to ni v skladu z vašo doktrino. Če je treba preganjati vse, se pravi ne glede na to, kdo so, potem bi bilo treba preganjati – v smislu kazenskega pregona, ne preganjati – tudi tiste, ki so pod sumom, da so storili nekaj narobe, pa ne glede na to, če so člani vlade. In zamenjati ljudi samo zato, ker so bili ob določenem času na določenem mestu, delali svoje delo, je ena od večjih palčk ali pa pet palčk skupaj, ki jo lahko izvlečeš iz tega stolpa demokracije. Jaz na ta argument – ja, saj so to vse vlade prej delale – ne palim. Ne vem, ali so delale ali niso. V SAB smo bili vse skupaj slaba tri leta v vladi, pa še to smo se prvo leto in pol ukvarjali samo z enim problemom več ali manj, drugo leto in pol pa nismo imeli teh represivnih resorjev pod našo odgovornostjo. Ampak smisel nekih mandatov in nekih imenovanj na take strokovne funkcije je, da nekdo opravlja neko delo v skladu s svojim znanjem in izkušnjami in da se ga ne menja zgolj zato, ker ni bil imenovan od te vlade in ni tam ob pravem času. In posebej so mi v spominu ostale besede, saj zdaj sem si pozabila napisati, tega gospoda, ki je odletel, bom rekla, samo zato, ker je pri tistem zborovanju pri Tromostovju v skladu z informacijami, ki jih je imel s terena, odredil, da je treba odreagirati proti rumenim jopičem. Človek, ki je še zdaj [[…]]Jaz sem ga vprašala: Ali ste vi še vedno prepričani po vsem, kar se je zgodilo, da ste ravnali profesionalno, odgovorno, v skladu s svojimi pristojnostmi in takrat iz svoje funkcije odreagirali tako, kot je treba? In me je pogledal, dvakrat požrl slino in rekel: Ja, še vedno sem v to prepričan. In človek je zdaj upokojen zato, ker je v točno konkretni situaciji, neki varnostni situaciji, v nekem točno določenem trenutku precenil, da bi lahko prišlo do nasilja, in odreagiral tako, kot po zakonu mora odreagirati. Slabših sporočil, kot je to, ne moremo dajati. In da potem v taki situaciji, minister, ko vam res ne bi bilo treba, začnete še s temi primerjavami – svinje in biseri, to je res [[…]], jaz te samodestruktivnosti sploh ne morem razumeti. Zakaj je to treba? Tako kot ne razumem, zakaj je Janezu Janši treba take tvite pisati, ne razumem, zakaj je vam to treba. In potem seveda še en kup stvari, ki mogoče same po sebi v nekem drugem kontekstu sploh ne bi bile problematične, ampak ko pa to vse sešteješ, se pa ta stolp podre. Takojšnja zamenjava vseh komandirjev in načelnikov policije z nekimi novimi, nam naklonjenimi kadri. To so te stvari, ki na več mestih hkrati rušijo našo demokracijo, rušijo zaupanje v pravno državo in tako naprej. Pa zraven seveda še neimenovanje tožilcev pa neimenovanje teh delegiranih evropskih tožilcev, cela saga v tej zvezi, pa seveda STA in tako naprej. To je en kup teh kock, ki daje potem ljudem občutek, da živijo v eni državi, ki ni več demokratična in kjer ni več pravne države. Ampak ko se pogovarjam, minister, z ljudmi, z našimi volivci ali pa simpatizerji, najbolj od vsega jih pa moti ta negativna vaša komunikacija. Saj pravim, po eni strani nobenega dvoma ni, da ste inteligentni in sposobni in tako naprej, po drugi strani pa ta žaljiva komunikacija, namenjena nekim političnim nasprotnikom ali pa niti ne političnim nasprotnikom, samo nekomu, ki se ne strinja z vami, to je nekaj, kar ljudem gre blazno na živce, ker mi vsi lahko razumemo, eni podpiramo tako politiko, drugi podpiramo tako politiko, to sploh ni problem, problem je v načinu izvajanja politike. Problem je to, da enega kličeš svinje, enemu, za katerega pa mislimo mi ostali, da ni okej, pa rečeš biseri. Ali pa da nekomu, ki ti je podrejen in ne odreagira v trenutku tako, kot bi mislil, rečeš lenobe. Ali pa to, da javno na neki javni sceni komentiraš, da je Ustavno sodišče popolnoma skorumpirano in očitno podrejeno levi oblasti in da očitno sprejema navodila od SD. Kaj si naj ljudje mislijo ob takšni retoriki? Malo prej sem si med razpravo zapisala, ko ste govorili o medijih, »leva trobila«, pa ste jih našteli, med drugim tudi POP TV, ki vsak dan objavljajo neumnosti in jih prodajajo ljudem. Se pravi, in sodstvo je problem, Vrhovno sodišče, sodniki so itak krivosodje, policijski sindikati so lenuhi ali kar vsi policisti skupaj, komandirje na policiji je treba itak vse zamenjati, mediji so skorumpirani in trobijo laži, protesti so organizirani s strani opozicije, ker so ljudje tako neumni, da se ne morejo sami organizirati. Ljudje enostavno ne morejo pristati na tako retoriko in jih totalno živcira in do te mere frustrira, da gredo potem na ulico, pri čemer, da se razumemo, jaz popolnoma ločim med tistimi mirnimi protestniki v petek in med tistimi protestniki anticepilci in tako naprej, to je zame čisto ena druga zgodba in čisto drug način potrebne reakcije. Enostavno vam očitamo, minister, da je tudi vaša odgovornost pri tem soustvarjanju nekih izrednih razmer v državi zelo velika, dalo bi se neke normalne politike izvrševati tudi z nekimi normalnimi načini brez žalitev, brez provokacij. Recimo to sem pozabila, sem si tukaj napisala, prej ste komentirali – nič vas pa ne moti, da vrhovni sodnik nima diplome in pravosodnega izpita. Pa kako lahko z mesta ministra rečete, da eden od vrhovnih sodnikov nima diplome in pravosodnega izpita, če smo zdaj dobili to diplomo podpisano in še neka rektorica iz Sarajeva je potrdila, da je originalna?! Pa kaj se more še zgoditi in kam, do katerega nivoja gredo vaše diskreditacije in vaše vlade brez vsakih omejitev?! In kaj je posledica tega? Posledica je, da med vašimi pristaši pa tudi širše seveda posejete to seme nekega nezaupanja in ta občutek – vsi so skorumpirani in vsi se nekaj lažejo, novinarji so itak prodani, oni so vodeni s strani opozicije, Ustavno sodišče je vodeno s strani SD. In na koncu so ljudje zrevoltirani in popolnoma nasičeni s to politiko in rečejo – saj so vsi enaki; in niti na volitve ne gredo več. Ali je to želja, ali to želimo doseči? Mi v SAB smo res prepričani, da taka neka delitev, do katere je zdaj prišlo v Sloveniji, bo leta in leta še trajalo, da se bodo stvari uredile, in vsak, ki s svojim načinom delanja politike, načinom izražanja in tako naprej to delitev krepi, je soodgovoren. In tukaj je vaša soodgovornost zelo velika. Jaz mislim, da bi bile razmere v naši državi že lahko bistveno drugačne samo, če bi vam in predsedniku Vlade zaprli Twitter in vam ne bi pustili tega nekega izražanja, ki smo mu priča. Kar se tiče ostalih sprememb zakonodaje in tako naprej, je pa itak najboljši odgovor na to, da ne delate prav, to, da Ustavno sodišče te stvari razveljavi. Jaz tukaj potem v bistvu nimam kaj veliko za povedati kot to, da povem ljudem, da pravzaprav te kontrolne inštitucije v naši državi še vedno delujejo. Tudi ko se sprejmejo neki čudni zakoni, neki čudni ukrepi, kakršnikoli so že, pravni akti, očitno še vedno imamo tisto inštanco, ki je odreagira, in v večini zadev ne odreagira, da bi konkretno rekla, to pa to je narobe, ampak odreagira in pove, da način, na katerega ste se tega lotili, je napačen, je nezakonit, je nedemokratičen in morate način spremeniti. V Poslanski skupini SAB bomo seveda interpelacijo podprli. Z vsemi pomočniki, kot so Desus in poslanca manjšin in z vsemi tistimi, ki še ko rečejo, da minister nima več njihove podpore, pa potem ne glasujejo za interpelacijo, seveda nimamo nobenega upanja, da bi ta interpelacija uspela. Lahko pa morda imamo upanje, da boste vsaj prisluhnili temu, kar je bilo danes rečeno, pa mogoče vsaj za teh pet mesecev spremenili način svojega delovanja in pokazali eno boljšo plat sebe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima minister Aleš Hojs. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana poslanka. Najprej seveda se naj poslancem opravičim, pač bil sem prepričan, da je bolje, da ostanem v dvorani in pojem tri, štiri arašide, kot da me naslednje pol ure ni v dvorani, ampak očitno je bila to želja podpredsednice. Sam se vsem še enkrat opravičujem, nisem vedel, da je to tak problem, če po desetih urah dam v usta dva arašida. Gospa Kociper, jaz moram reči, da ste bili vedno izjemno korektna poslanka, tudi razpravljali ste vedno korektno, nimam kaj v tej smeri očitati za razliko od nekaterih v tem državnem zboru. O enem sem seveda v vmesnem času že pridobil tudi vso dokumentacijo, ki jo bom kasneje pokazal in z dokumenti predočil, kdo laže in kdo ne laže, ampak to ni zdaj tema za vas, to je tema za gospoda Nemca. Bi pa rekel dve, tri stvari. Res je, verjetno je v politiki vedno tako, da vsak komunicira po svoje. Vi komunicirate tako, jaz komuniciram drugače, vaši volivci moje komunikacije ne prenesejo, če sem prav razumel. Naši volivci pravijo, da komuniciram zelo dobro, da rečem bobu bob; in očitno je pač v državi vedno tako, vsaj v demokratični državi, da so načini komuniciranja različni in tudi volivci različno sprejemamo načine komuniciranja. Jaz seveda ne morem pritrdili temu, da če bi bila komunikacija drugačna, bi pa opozicija kaj drugače sodelovala. Po moje ne, saj ni problem v komunikaciji za to opozicijo. Za to opozicijo je problem, ker niso na oblasti ali pa ker niste, pa tukaj ne govorim od vas ad personam. Ker niso na oblasti, ker pač, kakor sem povedal, nekateri mislijo, da jim je ta oblast dana v zibelko in da morajo to oblast do smrti izvrševati. Kar se tiče teh izjav, glede na to, da ste pravnica in se mi zdi res, da ste v velikih vaših izvajanjih bili načeloma dobronamerni ali pa poskušali biti dobronamerni. Jaz bom še enkrat povedal, jaz nikogar nisem žalil ad personam, tudi ti biseri in svinje in tako naprej, jaz nikomur nisem rekel, da je biser, nikomur nisem rekel, da je svinja, uporabil sem svetopisemski izraz. Mimogrede, zaradi tega sem bil v kazenskem postopku ali v predkazenskem postopku, ne vem, če to veste. Nekdo je pač prijavil, da sem ga ne vem kaj. Policija me je zaslišala, moral sem dati izjavo. Tožilstvo je preverjalo, ali je mogoče storjeno kakšno kaznivo dejanje; in na koncu so vsi ugotovili, da pač ni bilo nič drugega, kakor da sem uporabil nek frazem iz Svetega pisma, in da nikakor ni letelo to na nikogar ad personam. Ampak če vedno to nekdo nabija, in tukaj so ti nabijači ti mediji, ki ste tudi vi danes imenovali, na žalost je pač tako, da sem tudi jaz v tem letu in pol zelo hitro spoznal, da pač nekateri novinarji lažejo. Tega jaz ne morem drugače reči kakor tako, kot povem. Lažejo. Na zadnji interpelaciji, ki sem jo jaz tukaj doživel, je stranka Levica prišla in začela mahati s člankom iz njihovega biltena, iz Mladine, takole so mahali, ravno tako je bilo eden dan pred interpelacijo, kako sem jaz dobil protipravne premoženjske koristi, mislim da, za 180 tisoč evrov ali nekaj takega. Nič od tega se ni izkazalo, je vse preveril. Od KPK imam potrdilo, da je bilo vse legalno, legitimno, da sem plačal vse tako, kot je treba. Kaj naj sedaj rečem za te novinarje – da so dobronamerni, da ne lažejo, da niso v službi levice ali pa POP TV v službi LMŠ ali jaz ne vem koga? Mislim, da je ravno to problem te družbe, ker nimamo uravnoteženih medijev, ker nimamo uravnoteženega poročanja, in bolečina, ki je zelo prisotna tudi v sedanji opoziciji, je ta, da smo se nekateri 6 let nazaj odločili, da bomo postavili svoj medij. V demokraciji je to povsem običajno. Tako je tudi Fox News v Ameriki ugotovil, da je fajn, da je nek medij za konzervativno telo; danes je to druga ali pa prva najbolj gledana televizija v Ameriki. Večina stvari, ki so se zgodile v Ameriki, prej ali slej pride tudi do nas in tudi pri nas bo prej ali slej tako, da bodo mediji več ali manj uravnoteženi, tako kot so v Avstriji, v Italiji. Recimo v Italiji imate Prvi program, na katerem se vrtijo stvari, ki jih nekako producira ali pa reklamira oblast; na Drugem programu ima svoje mesto opozicija in stvari so zelo uravnotežene. Ljudje presojajo, poslušajo in se na volitvah odločajo. Ravno obratno. Naša želja je, da pride na volitve čim več ljudi, ne čim manj, tako kot vi pravite, čim več ljudi. Mi smo naredili temeljito analizo, kje in kako kdo hodi na volitve, in jaz vam moram povedati, da največja volilna udeležba je v Ljubljana Center. Ali veste, da tam SDS dobi najmanj? Tam očitno živijo, če temu rečem, stari partijci pa udbovci, pa ne govorim za vas, lahko da ste tudi vi v Centru, nisem mislil sedaj na vas, ampak hočem povedati, da tam živijo ti ljudje, ki so bili skozi leta privilegirani, nekaj tudi takih, ki ni bilo; in tam dobi SDS najmanj. Imate pa ogromno, cela območja, kjer je volilna udeležba izjemno nizka. Jaz mislim, da je prav, da bi ljudje prišli na volitve, in naša želja je, da pride na volitve čim več ljudi. In zato tudi delamo, zato hodimo po terenu, zato vlada hodi po terenu, kot stranka hodimo po terenu, ljudje nagovarjamo, kažemo jim, kaj smo naredili v tem obdobju. Moram reči, da ko po terenu hodim, so ljudje kar zadovoljni, je drugače kot tisti, ki mečejo kocke v parlament tukaj v Ljubljani pa ki se iz vsega norca delajo. Tudi ne vem, kdo je danes plačal ta čudoviti transparent pred Državnim zborom. To ni poceni. Nekdo mora kar dosti denarja imeti, da lahko to postavi, pa mislim, da ni prijavil, vsaj kot sem spraševal, policija ni dobila nobene prijave, da bodo kaj takega postavljali, je pa lepo izgledalo, zelo umetniško. Kar se tiče enakih kriterijev pa da je nekdo odletel, da kdo ni odletel pa da je nekdo iz službe šel. To morate razumeti, da nekdo, ki je 30 ali pa 20 let na nekem mestu, potem ko se ga zamenja, je sigurno prizadet. To je čisto človeško, ne more biti drugače. Mislim, da je danes nekdo iz SD govoril, da očitno je naša namera ali pa da je jasno, kako vstopajo v stranko tisti funkcionarji, ki jih mi zaposlujemo. Jaz tukaj nisem prepoznal nikogar, mi boste pomagali, če ne poznam ljudi, razen če ste mislili svoje otroke. Mi vemo, da je eden vodilnih članov stranke podmladka SD sin gospoda bivšega direktorja policije gospoda Gorška. To je javno znano. Mi tudi vemo recimo to, kar je gospod Möderndorfer govoril, da smo imeli direktorja kriminalistične policije kar dolgo let, mislim, da je bil direktor po moje vsaj 7, 8 let, popolnoma apolitičen seveda, sama stroka ga je bila. Poglej ga zlomka, ko gre iz policije, kar naenkrat kandidat stranke SD, danes župan stranke SD. Kandidira na evropskih volitvah za stranko SD. Super, sama stroka jih je, glejte, sama stroka. In potem se čudite ali pa gospod Möderndorfer se čudi, če k njemu pride nek gospod, kot sem razumel, ki je šel iz policije pa prodaja železo zdaj. Jaz mislim, da je bolje, da prodaja železo, kot da dela 20 let v policiji, v gospodarskem kriminalu, pa ni nobenih rezultatov od tega, nič, nobenih rezultatov. Se ponavljam, je že gospod Verbič povedal, TEŠ, NLB, da ne naštevam, nobenih rezultatov. In mimogrede, to, kar se tiče tega, kdo je uspešen pa kdo ni uspešen, ali so se stvari ustavljale ali se niso ustavljale. V vseh tistih primerih, kjer sem jaz zahteval revizijo postopkov, ki so, mimogrede, bili že vsi končani, to, kar je gospod Möderndorfer govoril, ne drži. Vsi ti postopki so bili zaključeni. Vsi so bili zaključeni, tako da pravzaprav nič niso našli, ne pri Ljubljanski banki niso nič našli, ne pri zlorabi kartelnega položaja pri POP TV niso nič našli. Se pravi, kjerkoli so se česarkoli dotaknili, nič niso našli. To je res neverjetno. Pa nisem te revizije jaz delal, to je naročila gospa Györkös, je ugotovila recimo, da v postopku preiskave NLB kriminalisti niti toliko niso naredili, da bi o sumu kaznivega dejanja obvestili tožilstvo. Si vi lahko to predstavljate?! Niti obvestili jih niso. Vam bom pokazal poročilo, vam bom pokazal poročilo. Toliko časa, da je vse zastaralo. Ko sem jih vprašal glede na to – Kaj ste pa naredili z gospodoma, ki sta to preiskovala, kaj ste pa naredili z njima? Ja, nič, veste, zdaj tudi disciplinski postopek ni več mogoč, ker je to že vse zastaralo. Mislim, da je neka zdrava menjava dobra za vsak kolektiv, tudi za policijo. In to, kar je bilo rečeno, da so vsi ti gospodje izgubili službo, nihče ni izgubil službe, gospa, nihče od trenutnih načelnikov policijskih postaj ni izgubil službe in nihče je ne bo izgubil, tudi če ne bo več načelnik policijske postaje. Vsak je v kariernem sistemu. Takih neumnosti, ki je govoril bivši minister Poklukar na televiziji, večjih neumnosti ne moreš slišati. Govoril je, da se bojijo, da bo lahko načelnik policijske postaje postal član rumenih jopičev. Mislim, popolna nebuloza. Ne moreš se drugače prijaviti na to mesto, če nisi že v sistemu policije, če nimaš šole, če nimaš toliko let delovne dobe, pripravljajo se merila in kriteriji, kako bo nekdo imenovan. In ena boljših pogruntavščin stranke SD je bila ta, da bi morali to narediti tako per partes. Najprej bi jih nekaj zamenjali pa potem nekaj pa potem nekaj. Jaz sicer ne vem, kako se to naredi. Si pa lahko predstavljam, da bi rekli – najprej zamenjajte tiste, ki so že 10 let načelnikih. Čez 2 dni bi me pa obtoževali – Aha, zdaj ste zamenjali samo tiste, ki so že dolgo tam, tistih, ki ste jih pa vi nastavljali, tistih pa ne boste menjali, tiste, ki ste v zadnjem letu in pol nastavili, tisti so pa zdaj zaščiteni. Ne gre, ne gre. In verjemite, da boste lahko, vse bo javno objavljeno, mimogrede, tako kot je gospod Möderndorfer govoril, osnutek pravilnika je bil v času sprejetja zakona pripravljen, pripravljen. Sam sem zahteval, da se v ta pravilnik vnese tudi merila, kriterije, to, kar je pripravljala že bivša direktorica Policije. In to mora biti pripravljeno do konca tega meseca. Torej vse stvari bodo javne, transparentne, lahko se bo prijavil kdorkoli, kdor bo seveda izpolnjeval pogoje. Direktor bo imel izključno pravico imenovanja. Nihče iz ministrstva se ne bo vpletal v to, koga bo direktor imenoval. In ko bojo ta imenovanja končana in ko se bo ugotovilo, na pamet rečem, da je 70 % komandirjev oziroma načelnikov imenovanih istih, potem upam, da ne boste trdili, da so to politična imenovanja, ker potem bi pa to pomenilo, da so še zdaj naši, kakor hočete povedati. Izbrani bodo tisti, ki imajo neko strokovno osnovo in ki so v bistvu za ta mesta primerni. Bi pa zaključil zdaj mogoče zgolj še s tem, sicer gospoda Möderndorferja ni noter, ampak vseeno, on je velikokrat tukaj nekako govoril ali pa podtikal, češ da imam jaz neke probleme z Jankovićem, da kako jaz vem, koliko kaj stane. Jaz ne vem danes, koliko stanejo stanovanja, se tudi ne zanimam. Vem pa, koliko je stala izgradnja čistilne naprave v trenutku, ko je gospod Janković podpisoval pogodbo za to čistilno napravo, ker to ni bilo danes pa ni bilo včeraj pa tudi ni bilo na začetku covida-19, ampak je bilo dobre 2 leti nazaj. Takrat sem pa jaz delal v stroki. Sem točno vedel, kakšne so cene. Zato še enkrat ponavljam, podpisati pogodbo, kjer je cena na enoto skoraj za 100 % višja, kot jo delajo v Nemčiji, se meni zdi vprašljivo. Izjemno vprašljivo. Z enim in edinim ponudnikom. Ko sam poveš, da je ocenjena vrednost 19 milijonov, potem ti da pa ponudnik 20, pa ti rečeš okej, za vsaj slučaj, saj nikoli ne vemo, kaj bo, bomo kar z njim podpisali pogodbo. Danes, kot je meni znano, je ta vrednost že na 60 milijonih, 60, pazite. Ne vem, če je že Janković podpisal ali ne, ampak to je neverjetno, kaj se dogaja. In meni se zdi, da je to logično, da nekoga to zanima. Meni se to logično zdi. In prvi, ki ga mora to zanimati, je gotovo kriminalistična policija pa tožilstvo. Nenazadnje so ravno ti gospodje, ki so sedaj imenovani, en je že bil imenovan, vezani na evropsko tožilstvo, tisti, ki morajo pregledati, ali stvari klapajo ali ne klapajo. In jaz upam, da bodo. Če je vse okej, bomo vsi rekli – hvala bogu, vse je okej. Pri nas gradimo stvari za enkrat dražje. Passata v Nemčiji kupujemo za 20 jurjev, v Sloveniji pa za 40, čeprav imamo pol nižje cene kot tam, ampak okej, tako smo se odločili, to je demokracija, župana so izvolili, noben njemu nič ne more in tako naprej. Pa ni danes predmet župan, da ne bo dileme. Jaz sem hotel samo pokazati s to primerjavo, da se mi zdi prav, da se za vse uporabljajo enaki vatli. In zaključim s tem, kar mi je očital gospod Möderndorfer. Rekel je tako nekako – Za vas je res velika škoda, če se pojavljate na televiziji. Jaz verjamem, da je škoda. Ampak se mi zdi, da je pretežno škoda to za levi politični pol, ne zame.
Hvala lepa. Besedo ima Lidija Divjak Mirnik. Za njo pa jo bo dobil Predrag Baković. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Dober večer, minister! Kolegice, kolegi! Od 9. ure zjutraj opozicija oziroma predlagatelji tukaj nizamo argumente, zakaj smo vložili to interpelacijo. In bomo še počeli naslednjih 8 ur in 10 minut ter 50 sekund, kolikor je ostalo do konca glasovanja. Očitamo ministru v tej interpelaciji sedem stvari, za katere pač menimo, da na tem mestu ne bi več smel biti. Jaz upam, da opozicija v tej državi ima pravico povedati svoje mnenje in delati to, za kar pravzaprav je tukaj. To je, da vlaga interpelacije, tudi da sklicuje seje in opozarja na stvari, za katere meni, da niso okej. Upam, da to pravico še imamo. Gospod Hojs, mi vam očitamo sedem zadev, jih bom potem v nadaljevanju tudi razložila. Pa mimogrede, 30. julija 2020 ste nepreklicno odstopili in predsednik Vlade Janez Janša je sprejel vaš odstop. Vi pa ste še kar tu. In lomastite po policiji. Ampak okej, o tem bomo še kaj rekli. Vaš državni sekretar zelo rad ponavlja eno krilatico. Ko je bil župan, je govoril, da župan dela hitro, učinkovito in zakonito. Zakaj to vem? Zato, ker sem bila takrat opozicijska poslanka v mariborskem mestnem svetu. Danes kot državni sekretar pa govori, da vlada dela hitro, učinkovito in zakonito. Jaz mu na to vedno znova odgovorim eno, to je, da ta vlada dela hitro – res je, zelo hitro kadruje. V LMŠ temu pravimo kadrovski brutalizem. Mimogrede, zadnja seja vlade 17. 12. 2021 – tisoč 347 novih imenovanj, novih imenovanj. Vladi Marjana Šarca ste očitali, da je v približno istem času 285 imenovanj naredila. Tisoč 347. Da vlada dela učinkovito – ne morem se strinjati s to izjavo, zato ker če pogledamo upravljanje z epidemijo, vidimo v tem trenutku več kot 5 tisoč 500 mrtvih ljudi. Na ta način upravlja z epidemijo. Mogoče je to po vaših kriterijih učinkovito delovanje, za LMŠ to pač učinkovito delovanje ni. Da vlada dela zakonito – če je vladanje z odloki, ki jih potem Ustavno sodišče vsak dan razveljavi, zakonito, potem dela zakonito. V LMŠ menimo, da to ni zakonito delovanje. Torej so vse te krilatice argumentirano zavržene. Če pa grem po nekih vsebinskih razlogih, zaradi katerih smo pravzaprav sploh to interpelacijo vložil, vam, gospod minister, moram povedati, da ni kul, če policistom pravite mevže in lenuhi, čeprav vi trdite, da ste to povedali v okviru nekega svetopisemskega karkoli pač. Ampak v LMŠ menimo, da to ni najbolj kul, če policistom rečeš mevže in lenuhi in potem od njih obenem pričakuješ, da te bodo spoštovali in ti zaupali. Ker načeloma bi pač recimo bilo fajn, da bi policisti ministru, ki je zadolžen za, da rečem, njihov resor, zaupali in ga spoštovali. Tudi, drugič, ni najbolj kul, če meče solzivec, da ne rečem, da ljudi poliva s solzivcem. Tudi to se meni osebno ne zdi najbolj kul. Tretjič. Tudi ni najbolj kul, če ljudem jemlje svobodo in jih na nočnih sejah terorizira z nekimi takšnimi in drugačnimi odloki. In ob tem seveda kršiš načela demokratičnosti in načelo delitve oblasti in pa načelo pravne države. Meni se to ne zdi najbolj kul. Četrtič. Tudi ni najbolj kul, če uničuješ objektivne medije in si jih podrejaš in želiš iz njih narediti trobila. Tudi to ni najbolj kul. Čeprav ste vi zdaj razlagali, sem si prav zapisala, citiram vašo izjavo malo prej, da uravnoteženi mediji bodo slej ko prej tudi v Sloveniji; prišlo bo do tega, da bodo uravnoteženi mediji. A to je mišljeno na ta način, kot je zdaj plan, prvo, kot je bil s STA-jem, potem pa zdaj, ko je plan s programskim svetom in nadzornim svetom RTV-ja? To je zdaj ta uravnoteženost, ko v zakonu piše, da mora v nadzornemu odboru, kjer piše, da mora biti zastopanost Državnega zbora tudi v tistem organu. Gladko ste jo povozili. A to je ta uravnoteženost, o kateri vi govorite? In to, gospod minister, ni najbolj kul, če uničuješ javni servis v tej državi. Vsaj meni in LMŠ-ju se to ne zdi najbolj kul. Tudi, petič, ni najbolj kul, če ustrahuješ in premeščaš zaposlene na policiji in ustanavljaš kazenske vode. Tudi ni najbolj kul vse to, kar počnete, da ne bom rekla v vaših trobilih, ampak bom rekla v medijih, ki jih financirate tako ali drugače, kjer seveda vse, ki niso po volji, gladko diskreditirate z lažmi, z vsemi možnimi, takšnimi in drugačnimi, fejk njusi oziroma takšnimi in drugačnimi konstrukti. In kot je že danes en vaš kolega povedal – stokrat ponovljena laž postane resnica. In to v teh tako imenovanih medijih počnete vsakodnevno. Jaz upam, da ljudje tega ne gledajo in tega ne spremljajo. Če pa, pa tudi okej. Če se mogoče malce še ozrem po tem, kaj vam očitamo in kaj ste pravzaprav vi storili. Takoj ko ste prevzeli oblast, ste ustanovili, prvič, tako imenovano delovno skupino za področje nezakonitih migracij, po domače kazenska skupina za umik nezaželenih. Paradoks te delovne skupine za področje nezakonitih migracij, poudarek je na migracijah, je v tem, da v njej pravzaprav ni nobenega strokovnjaka, ki bi se s tem prej ukvarjal oziroma ki bi bil s področja varovanja državne meje. Nobenega. So pa seveda notri številni strokovnjaki, ki svojega dela, pa bom zdaj rekla v navednicah, ne smejo opravljati, jih pa za to plačujemo. Delovna skupina za področje nezakonitih migracij je začela s svojim delom v oktobru 2020, njena sestava pritrjuje očitkom, da so bili iz vrst policije vanjo imenovani predvsem tisti, ki jih je bilo treba umakniti, in ne tisti, ki bi bili najboljši kader za to področje. Notri so nekdanja generalna direktorica policije, nekdanji direktor Uprave kriminalistične policije, tudi pomočnik direktorja NPU in še mnogi drugi. Ko pogledaš, na kakšen način ste to storili, vse ste razrešili, gospo Bobnar celo na prvi seji Vlade, prvo noč, tako zelo se je mudilo, premestili po hitrem postopku, glavni razlog pa je bil, po informacijah znotraj policije, v tem, da se niso hoteli ukloniti političnim pritiskom. Septembra 2020 jim je takratni vršilec dolžnosti generalnega direktorja policije Andrej Jurič poslal, pazi, poslal elektronsko sporočilo, da so izbrani v posebno vladno delovno skupino, ki se bo ukvarjala z migracijami. Če je to odnos, da dolgoletnim strokovnjakom pač pošlješ elektronsko sporočilo, da jih nekam umikaš, potem okej, je to pač odnos. Jaz sama menim, da to ni primeren odnos. In ko pogledaš plače teh ljudi, ki so zaposleni v Tacnu, počnejo ne vem kaj pač počnejo, vidiš, da ti ljudje zaslužijo – pa govorim o šestih ljudeh samo – okoli 22 tisoč evrov na mesec, in v tej cifri notri ni niti nadomestil v zvezi z delom, s prihodom na delo, regresom in vse tisto, kar pač tudi po javno dostopnih podatkih ne moremo videti. In kaj pravzaprav počnejo? To bi bilo res zanimivo pogledati poročila, kaj ti ljudje na koncu meseca zapišejo, da so počeli, s kakšnimi nalogami se ukvarjajo. In ker potem to ni bilo dovolj, ker je treba pač vse tiste, ki se ne želijo ukloniti političnim pritiskom, umakniti, ste nato ustanovili še drugo delovno skupino, tej ste pa rekli, da je delovna skupina za zaostanke. Delovna skupina za zaostanke. In sicer je trenutni direktor gospod Anton Olaj pod krinko reševanja zaostankov ustanovil novo skupino, v kateri so se ponovno znašli preiskovalci iz NPU, ki so seveda moteči za oblast. Med njimi je tudi vodja preiskav, ki je med drugim bdel nad preiskavo spornega nakupa zaščitne opreme, če se spomnite tistih sekret mask, kjer je glavni osumljenec kaznivih dejanj gospod minister Zdravko Počivalšek. In tako dalje. Šlo je seveda za to, da se te ljudi premesti samo in izključno zato, da ne bodo kakšnih stvari preiskali in da ne bodo, bog ne daj, kakšne stvari prišle v javnost. Ampak veste, saj ljudje berejo, ljudje poslušajo, ljudje gledajo, potem so tiste maske tudi videli in težko jim prodate zgodbo, da so te maske varovale življenja in težko jim tudi prodate zgodbo, da so tisti malo slabši golfi varovali življenja. In ko človek pogleda samo število tistih ventilatorjev na tisti dan, vsi se spomnimo tiste Tarče, kjer je gospa Jelka Godec trdila, da ni bilo nič ventilatorjev v Sloveniji, potem pač vidiš, da, ja, seveda je bilo nujno treba ustanoviti delovno skupino za zaostanke. Na tak način se umika vse tiste, ki niso hoteli kimati in ki niso hoteli očitno podpisovati stvari, za katere so vedeli, da niso okej. Gospod minister, če bi jaz bila na vašem mestu, zanesljivo ne bi komunicirala na tak način, kot komunicirate vi, ker so namreč nedostojne vaše izjave in nedostojne so funkciji, ki jo zasedate. Vso to nesramno tvitanje, vsa ta aroganca, žaljenje vseh, ki se ne strinjajo z vami, tudi žaljenje policistov nenazadnje, sodnikov, vse provokacije, vse to seveda vodi v znižanje zaupanja ljudi v policijo, ki so jo vaši predhodniki in predhodniki vaših predhodnikov s trdim delom, nekako da rečem v navednicah, zaslužili. Policisti so si s trdim delom zaslužili to, da so jih ljudje spet začeli spoštovati. In kaj ste naredili vi? Uničili ste ta ugled, z vsemi svojimi potezami in z vsem tem, kar vsakodnevno vi počnete. In mene to zelo žalosti, ker si policisti ne zaslužijo tega, ker, kar se mene tiče, imajo še zmeraj prenizke plače za to, kar počnejo. Tudi tisti, ki so ali na avtocesti, in tudi tisti, ki preiskujejo umore in še kakšne druge stvari; in ni korektno do njih, da jih obravnavate na ta način, in ni korektno do njih, da ste spustili, da tako rečem, to zaupanje v policijo na najnižjo možno raven. In kar je še bolj žalostno, tega ne bo možno sanirati v zelo kratkem času. Za to bodo spet potrebna leta, da bodo ljudje začeli zaupati policiji. Ko vas danes potem človek posluša, pa ne samo danes, v vseh vaših nastopih, so seveda krivi vsi drugi – Ustavno sodišče, ljudje, informacijska pooblaščenka, opozicija tako ali tako je katastrofa, da o globoki državi niti ne govorim, o medijih, protestnikih. Vedno, vedno so drugi krivi za to, kar vi počnete; in na ta način opravičujete vse te svoje res slabe stvari. Jaz bi vam res predlagala malo samorefleksije. Mogoče tudi, da, ne vem, se pogreznete vase pa malo razmislite, ker to ne vodi nikamor, ker to vodi v samo še večjo razdeljenost v Sloveniji; in to je za to državo slabo. To je slabo za naše otroke, ki bi radi verjetno v tej državi še živeli, ker si verjetno ne želimo, da nam vsi odidejo v tujino, da jih prvo mi tukaj šolamo, potem pa vsi odidejo. Zato bi vas jaz kljub temu prosila, da malce brzdate svoje hormone in svojo retoriko, ker bo boljše za vse nas. Če ne verjamete meni, kar verjamem, da mi ne, potem preberite še tu pa tam kakšno anketo, ki govori o tem, koliko ljudi zaupa vladi. Ta vlada, ko je nastala, je imela zelo zelo visoko zaupanje ljudi, pa poglejte, do kam je prišlo danes. Ali je za to kriva opozicija? Ali so za to krivi protestniki pa mediji? Ali so za to krivi, ne vem, informacijska pooblaščenka? Verjetno ne. Zakaj je do tega prišlo? Pravzaprav pozabljate, da to vsak dan producirate sami. Tudi vse tiste farse z odloki, danes tako, jutri tako, z odpiranjem, zapiranjem občin, kuhanček – ne, na oni drugi strani ceste je pa kuhanček – da. Saj ljudje več ne vedo, kaj je prav in kaj ni, in ne vedo več, kaj je danes veljavno in kaj ni veljavno. Da se ne vračam na vse tiste izgubljene tovornjake, golfe pa prelete letal, še to, pa zgodbo z boxerji pa z nakupom orožja, bojne opreme, vojaških letal [[…]]Ni da ni. In tu so vzroki, zakaj je stanje takšno. Ne v globoki državi pa v opoziciji. Ker namreč vladanje z odloki je nedemokratično, saj si vi kot izvršilna oblast in cela vlada seveda jemlje pristojnost zakonodajne oblasti. Zakaj pa to počnete? Razlog je seveda manjšinska vlada. Poleg tega se ti odloki sprejemajo na nekih večernih sejah in začnejo veljati že naslednji dan. In sklicujete tiste nočne tiskovne konference in seveda to povzroča zmedo med državljani in to povzroča jezo med državljani. Ker je to enostavno neprimeren način spopadanja z epidemijo. Če se spomnite še vsega tistega, kar smo že v tem letu in pol pravzaprav pozabili, omejevanje gibanja na regije pa na občine, prepoved združevanja, potem prepovedi uživanja hrane na javnih površinah. Pa da vas še spomnim, prvič po 2. svetovni vojni ste nam tudi policijsko uro naredili. To so vse stvari, za katere bi seveda morali imeti podlago v zakonu, pa je nimate. Zato počnete to, kar počnete. Minister, jaz pač menim, da ni prav, da to počnete, da bi lahko tudi drugače; in sicer tako, da bi ljudje to razumeli. Vendar vi tega ne želite, zato ker očitno imate tendenco po nekem drugačnem načinu vladanja. In ta tendenca je napačna. Zdaj pa se moram še odzvati na to, kar je povedal gospod Reberšek iz NSi, ki tako rad vedno znova populistično nastopa in potem izbruhne v tistem svojem populizmu pa ponavadi odide. In tudi danes je tako, pa dobro, to me sploh ne moti. Govoril je o tem, da kaj bi v KUL pravzaprav počeli, če ne bi bilo STA pa delegiranih tožilcev. Pa mu jaz odgovarjam. Prvo moraš seveda problem ustvariti, da se potem hvališ, da si ga rešil. In verjetno res moraš biti čisto brez vizije, da nekaj takega počneš. Ker v vladi Marjana Šarca nismo imeli problema STA, ker se je vlada zavedala svojih dolžnosti in jih je tudi opravljala. Potem je gospod Reberšek govoril tudi o nekem fizičnem blokiranju Pohoda za življenje in se ob tem seveda spraševal, če smo normalni. Jaz mu moram povedati, da smo normalni, da pa si ne želim, da se zgodi to, kar je nakazal predsednik NSi – krščanskih demokratov v enem od svojih intervjujev, ko je povedal, citiram, »da bi splav otežil«. Jaz upam, da nam ne boste prepovedali splava, ker nam to dovoljuje ta knjižica v 55. členu. Jaz upam, da komu ne pade na pamet, da bi šli po poti Poljske. Srčno upam, da ne razmišljate o tem. In potem je taisti populistični gospod povedal, da 17 ur ste tukaj sposobni sedeti, pazi, ne pa pritisniti na gumb in ljudem zvišati plače. Jaz domnevam, da je tukaj mislil na Zakon o dohodnini, pa mu moram povedati, da ste Zakon o dohodnini umaknili v koaliciji sami. Zakaj? Ker ste očitno ugotovili, da nimate dovolj glasov, ker še niste dovolj »strli jajc« komu, ki vas seveda podpira pa se izdaja za neko opozicijo. Še večji problem pa ima NSi – veste, kje? Pri interpelaciji v petek, ko smo govorili o ministru Vizjaku, ko so tako poetično, krščansko, bogaboječe povedali, da minister Vizjak ne uživa več naše podpore. Na ta način so zelo epsko zaključili. In potem, glej ga zlomka, niso bili sposobni stisniti na tipko. Ne moreš verjeti. To je ta dvoličnost, ki jo pri NSi gledamo že cel mandat. Govorijo eno, delajo pa drugo. Zato, kot rečeno, upam, da se ne boste spomnili vsi skupaj v tej koaliciji, da bi nam prepovedali splav. Naj zaključim. V LMŠ bomo seveda podprli interpelacijo, ki smo jo sopredlagali, ker si niti v sanjah nismo mislili, da bomo v roku leta in pol prišli na ta nivo, na katerem smo. In ne, nismo vsi isti, in hvala bogu nikoli ne bomo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Predrag Baković. Za njim pa bo razpravljal Tomaž Lisec. Izvolite.
Podpredsednik, hvala lepa. Spoštovani minister! Smo časovno nekako že čez polovico in je bilo že veliko povedanega. Sam se bom poskušal osredotočiti na to vsebino in se nekako odzvati tudi na odgovore, ki ste jih že podali. Najprej bi morda omenil dve stvari, o katerih ste danes govorili pa tudi že v preteklosti, in sicer gre za dva dokumenta, ki ste ju izpostavili. Prvi se nanaša na tisti dopis generalne direktorice policije, ki nekako cilja na ureditev Nacionalnega preiskovalnega urada, in drugi dopis, kjer naj bi tudi že v prejšnji vladi bile predlagane uvedbe mandatov. Kolikor vem, mene so pač takrat, ko sva bila skupaj na oddaji, seveda ti dokumenti malo zanimali. Malo sem gledal po medijih, malo spraševal in moram reči, da kolikor vem, je takratni direktor Direktorata za policijo in druge varnostne naloge za ministra Poklukarja pripravil neke usmeritve, ki so temeljile na podlagi nekih nadzorov, ki so bili izvedeni na Upravi kriminalistične policije, menda, in pa tudi na Nacionalnem preiskovalnem uradu. In te usmeritve je nato menda dobila generalna direktorica policije z namenom, da se te razmere ali pa ta razmerja med Upravo kriminalistične policije in NPU uredijo, ker naj ne bi bila komunikacija ta prava oziroma ni prihajalo do nekih sprotnih izmenjav podatkov. Baje da so bila izdana potem neka navodila, ki so te razmere uredila, in ko sta vodenje prevzela takratni, mislim, da je bil, gospod Lindav na UKP in pa Muženič na NPU, je to sodelovanje steklo in ni bilo nikakršnih težav več. Nikakor pa, kolikor vem, takrat policija ni spreminjala, niti predlagala sprememb Zakona o organiziranosti in delu v policiji glede NPU. In te spremembe so se zgodile seveda potem, ko se je zamenjala vlada, in takrat seveda se je tudi v tem zakonu, o katerem govorim, Zakonu o organiziranosti in delu v policiji, položaj direktorja NPU razvrednotil, ker so takrat umaknili ta uradniški svet za direktorja NPU in s tem ga postavili potem na nivo, bom rekel, nekega vodje sektorja. In če še toliko povem, da je prvi avtonomijo nekako vzel ali pa jo pričel jemati s spremembo Zakona o organiziranosti in delu v policiji takratni minister Gorenak leta 2012. Kar se pa mandatov tiče, pa moramo reči, da v prejšnjem sestavu vlade seveda niso bile predlagane uvedbe mandatov. Še manj pa, da bi bilo to storjeno na tak način, kot se je zgodilo. Te mandate je menda predlagal leta 2002 takratni minister Ministrstva za notranje zadeve in ta dopis menda, ki ga vi kažete, je policija napisala na podlagi vprašanj oziroma pobude MNZ, da se opredeli policija do predloga sindikatov, ki naj bi nekako predlagali te mandate. In menda je to obrazloženo na način, da policija seveda nima nič proti mandatom, da se nekako uredijo v zakonu, vendar pa je v dopisu poudarjeno, da pri tem ne sme priti do vpliva politike ali pa tudi sindikatov na drugi strani, da morajo vodje ocenjevati tako nadrejeni kot tudi seveda podrejeni; in ne politika. In da mora biti ob tem vzpostavljen model nekih kompetenc in karierni sistem. Ključno je, da bi bil vzpostavljen karierni sistem. In bistveno je tudi to, da se ta sprememba ne bi smela zgoditi čez noč, in to je pomembno, da se poudari. Bolj pomembno je, da so točno določena predhodna strokovna merila in kompetence, po katerih se bodo vodje imenovale, kot pa to, da se to uvede ali ne uvede. Potem se je zgodilo ravno nasprotno, na presečni datum je prišlo do tega, da so vsi dobili sklepe o prenehanju položaja. In zgodbo pravzaprav že poznamo. In to je pravzaprav tista resnica glede mandatov. Ne gre za to, da si je prejšnja vlada ali pa prejšnje vodstvo Policije prizadevalo, da bi se ti mandati uvedli; pač pa so se nekako odzvali na intenco sindikatov, ki so poskušali ali pa ki so predlagali to zadevo. Da se vrnem še malo nazaj na Nacionalni preiskovalni urad. Po nastopu te vlade in po imenovanju aktualnega vodja Nacionalnega preiskovalnega [[…]]oziroma aktualne vodje Nacionalnega preiskovalnega urada so se dogajale diskreditacije nekaterih tam zaposlenih, in to pretežno takih, ki so delali na odmevnih primerih. Ljudje in mnogi poslanci koalicije ste že pozabili na en dogodek in pa eno diskreditacijo enega od kriminalistov NPU. Govorimo, ko je gospod Zmago Jelinčič Plemeniti postavil poslansko vprašanje, zakaj se je zgodilo oziroma ali je res, da se je zgodilo, da si je preiskovalec od nekega občana sposodil 6 tisoč evrov za navidezni odkup prepovedane droge in jih ni vrnil. Takrat seveda sem jaz sam postavil poslansko vprašanje, minister, vam in vprašal, ali se je to res zgodilo. Kolikor vem – in takrat potem so tudi mediji pisali – je Policija pripravila odgovor, da se to ni zgodilo, vi ste pa meni odgovorili, da, bom kar citiral, »izpovedba neposredno oškodovanega v konkretni zadevi potrjuje resničnost dogodka, da si je torej uslužbenec Nacionalnega preiskovalnega urada od njega sposodil denar v višini 6 tisoč evrov, ki naj bi bil namenjen navideznemu odkupu prepovedane droge, tega denarja pa mu uslužbenec Nacionalnega preiskovalnega urada nikoli ni vrnil«. Če gledam članke, ki so se v zvezi s tem še pojavljali v medijih; Dnevnik, z naslovom Jelinčič in Hojs preiskovalca NPU diskreditirala ob pomoči preprodajalca orožja. Tukaj potem piše, da je Specializirano državno tožilstvo to obravnavalo, da niso ugotovili ničesar, da gre za konstrukt in da se stvari dejansko niti niso zgodile. Kakorkoli že, ta oseba, kolikor sem seznanjen, ni več na NPU, ampak je šla delati na sindikat, direktorica mi je takrat povedala, da po lastni želji. Seveda po lastni želji, ker si enkrat diskreditiran. Minister, vi se niste nikoli odzvali potem več na to. Človeku se je zgodila krivica. Očitno se je zgodila krivica. In žal nobenega odgovora ni bilo. Tukaj, v Državnem zboru smo valjali njegovo ime, zdaj jaz ne vem, na katerih primerih je delal, verjamem pa, da so se seveda ukvarjali z mnogočem na NPU in z najbolj nujnimi primeri. Verjamem, da se je tudi tu. Morda bi bilo zanimivo kdaj ugotoviti, na katerem primeru je delal in zakaj je pravzaprav do te diskreditacije sploh prišlo. In moram reči, da me ta stvar še vedno malce žge in boli, zlasti zato, ker že v štartu niso bili na moje poslansko vprašanje dani relevantni ali pa, bom rekel, neki realni odgovori, temveč je šlo bolj za to, čigava bo obveljala. Tukaj se seveda lahko dotaknem tudi medijev, sami ste pač povedali, da v Sloveniji nimamo uravnoteženih medijev. Mediji, ki se imenujejo mainstream mediji, po moji oceni so uravnoteženi. Veste, zakaj tako razmišljam? Razmišljam zato, ko smo na oblasti, bom rekel, ta leva politična opcija, ravno ti mediji klofutajo, bom rekel čisto po domače, tudi nas. Poleg seveda desnih medijev kritično pišejo tudi ti levi o nas in moram reči, da seveda gredo tudi nam malo na živce, ampak tako pač je. In če ti mediji kritizirajo vsakokratno oblast, lahko rečemo na nek način, da so uravnoteženi. Tega pa ne moremo reči za tiste medije, ki so blizu vaše stranke. Jaz ne vem, če bom kdaj doživel, da bo recimo Nova24TV objavila novico, da je predsednik Vlade ali pa minister, da ne izpostavljam ravno njega, ravnal napak ali pa da se ne bi strinjala z neko njegovo objavo, z njegovim ukrepom, z neko izjavo. Če kje manjka ta uravnoteženost, potem manjka na tem mestu. Zato tako vse povprek obtoževati neke medije, da so režimski. Seveda so eni na eni, drugi so na drugi strani, ampak vsaj ti mainstream mediji, se mi pa zdi, da ravno delajo s tega naslova, ker pravzaprav vsakokratno oblast kritizirajo. In pravzaprav je samo še stvar, kako ti to kritiko sprejmeš. Jaz verjamem, da so včasih krivični tudi do vas osebno, pa vendarle moramo nekaj več prenesti. Tudi do mene so bili, so in bodo, če se bom še ukvarjal s politiko, zato menim, da ne moremo kar vse povprek, kadar nam nekaj ni povšeči, potem tudi takoj obtoževati. Velika večina je bila že povedana, se mi je pa zdelo prav, da omenim to zgodbo tega kriminalista in pa te, sedaj že lahko rečemo, lažne obtožbe ali pa tudi namenske diskreditacije, da se tega človeka na nek način označi za goljufa, ne vem, zakaj. Da si nekdo sposodi 6 tisoč evrov od nekoga, zato da bo šel v navidezni nakup prepovedane droge, skorajda ni verjetno; in zato sem tudi postavil to poslansko vprašanje. Pa vendarle moram reči, da bi bilo treba reči zadevo do konca. In tudi, minister, z vaše strani bi bila dobrodošla kakšna beseda na to temo in da se končno temu človeku nekaj pove. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Tomaž Lisec. Za njim pa naj se pripravi Miha Kordiš. Izvolite, imate besedo.
Najlepša hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister, kolegi in kolegice, ki še vztrajate, vsem skupaj lep pozdrav! Moram reči, da imam srečo, da sem na vrsti za kolegom Bakovićem, ki je za razliko od velike večine predlagateljev oziroma predstavnikov KUL-a, ki se ukvarja s patetiko, fikcijo, lažmi, zavajanji, govoril zelo korektno in tudi zelo konkretno. Mi je pa všeč to, kar izvaja večina KUL opozicije na petkovi, na današnji interpelaciji, ker jaz verjamem, da za vsako tako interpelacijo KUL izgubi vsaj 2 %. Čeprav ministri tisti dan trpijo, pa upam, da bodo potrpeli, če bo s tem KUL izgubil še procent ali dva za vsako interpelacijo. Jaz pa moram reči, da za razliko od kakšnega prejšnjega ministra za notranje zadeve, ki je po mojih osebnih izkušnjah, lahko povem, deloval zelo hinavsko, ko je nekaj javno obljubil, naredil potem pa čisto drugače, spoštujem kolega Aleša Hojsa ravno zaradi tega, ker on pove resnico in pove jo direktno. Ne zavija nobene laži v celofan in zato verjamem, da je še veliko bolj na tnalu vseh tistih, ki jih resnica v slovenski politiki bega. Ko sem prebral to interpelacijo, moram reči, da sem si zraven napisal – smešni argumenti, ki bolj služijo za osebni napad kot pa kakšno resno politično debato ali glede na delo notranjega ministrstva ali pa na delo policije. Jaz pa moram reči glede na to, da sem tukaj sedel tiste tri mandate, ko je bila tako imenovana leva oblast na vladi, in zadnjih 8 let, se je v zadnjih 18 mesecih pod vodstvom gospoda Hojsa veliko spremenilo. Če samo pogledamo predsedovanje, ki ga na žalost slovenski mediji nikakor nočejo pokrivati, pa nisem tukaj v vlogi odvetnika kolega Aleša Hojsa, ampak samo uspehi njegovega ministrstva in njegove ekipe znotraj predsedovanja so lahko en velik kompliment. Ampak namesto komplimentov v Sloveniji doživijo ministri, ki delajo, interpelacijo. Jaz moram reči, da sem pa zelo vesel, da po vseh teh letih, ko smo neuspešno pritiskali na leve ministre na položaju notranjega ministra, da smo se končno lotili prijave fiktivnih prebivališč, da smo to ne samo uredili, ampak se kažejo že s številkami konkretni rezultati. Sam prihajam iz Posavja in vem, kakšne probleme smo imeli v Posavju s to tematiko; in zadeve se rešujejo. In zadeve se pod tem ministrom rešujejo tudi na področju romske problematike. Vprašajte župane občin, kjer se soočajo z romsko problematiko. In rečejo – končno se pod vodstvom Aleša Hojsa in v sodelovanju z ostalimi ministrstvi zadeve na tem področju premikajo. Ne dogaja se več, da smo Slovenci drugorazredni, ampak da so Romi obravnavani po enaki zakonodaji, kot velja za vse nas. Za uvod morda dovolite še tri pohvale, ker prihajam iz Posavja. Po tistem, ko nam je Katarina Kresal vzela policijsko upravo v Krškem in ko smo posavski poslanci ne glede na politično opcijo skušali pojasniti ministrom za notranje zadeve, kako bi bilo fino, ker gre za obmejno pokrajino oziroma regijo, da bi nazaj dobili Policijsko upravo Krško; smo tik pred tem, da v začetku leta 2022 stvari tudi dejansko doživijo. Nenazadnje pa so na Policijski postaji Brežice dobili tudi specializirano enoto za nadzor državne meje. Sam osebno pa se tudi s tega mesta, ker v naši občini se to premalo sliši, zahvalim ministru za posluh glede strelišča Radna. Tako Zakon o orožju, ki je bil sprejet, ki bo zmanjšal jakost zvoka, pa tudi dogovori, ki potekajo z Občino Sevnica, so na pravi poti. Prej 8 let ni bilo posluha za prebivalke in prebivalce Boštanja in pa Sevnice, pod tem ministrom ne samo da se poslušamo, minister ali pa državni sekretar pridejo osebno na kraj, kjer se stvari dogajajo, in jih skušajo skupaj z lokalno skupnostjo reševati. Mi je pa bilo zanimivo, ko je prej predstavnica LMŠ rekla, kako imajo v policiji prenizke plače. Le kaj je počel njihov minister gospod Poklukar? Nič ni počel. Najlažje je preživeti ministrsko funkcijo, če 4 leta sediš v svojem kabinetu, si tiho, ne poveš resnice in ne zavihaš rokavov. In ta minister, ki ima za nagrado interpelacijo, je priskrbel višje plače policistom. Toliko o tem, ko poslanci LMŠ govorijo o prenizkih plačah, ko so bili pa na oblasti, pa niso za to nič naredili. Sam sem nekaj časa bil član preiskovalne komisije in moram reči, da v bistvu na vsaki seji mi je bilo bolj patetično, ko se dela zgodba, ker se je pet ljudi zamenjalo z drugimi petimi ljudmi, se iz tega dela neka fama. Pet ljudi je užaljenih, pet ljudi pa ima nove možnosti, da tako kot ta minister zaviha rokave in začne reševati in odkrivati različne Miki Miške in pa Jake Racmane v slovenskih kriminalnih združbah. Jaz iz tega ne vidim nobenega bavbava, čeprav pa tisti, ki so najbolj aktivni v tej preiskovalki, želijo na vsak način nekaj najti; ampak kjer ni ognja, ni niti dima. In potem ko sem imel občutek v zadnjih 5, 6, 7, 8 letih, da je NPU bolj v fazi ščitenja pravih, da ima zdaj taisti NPU z drugo šefico probleme, ker želi iz posameznih fajlov umakniti stopnje zaupnosti, da bi ne samo policija, predvsem pa slovenska javnost videla, da je treba odkrivati kriminal, ki ga je v Sloveniji na žalost še vedno preveč. Za zaključek pa dovolite še nekaj glede protestov. Jaz imam tukaj pred sabo Zakon o javnih zbiranjih, ki sem ga, mislim da, začel zelo redno pregledovati od leta 2002, ko sem postal predsednik enega lokalnega društva, ki je na leto organiziralo okoli 8 do 10 zadev, ampak to ne manjših. Če se lahko še enkrat pohvalim, organizirati prireditev, ko se vpišeš v Guinnessovo knjigo rekordov z 18 tisoč obiskovalci, ki prinaša visoka varnostna tveganja na več zadevah, se z zanimanjem vedno sprašujem, kako lahko vsi podpirajo nezakonite proteste. 11. člen Zakona o javnih zbiranjih: »Organizator shoda mora shod prijaviti najmanj tri dni pred dnevom shoda, organizator prireditve pa najmanj pet dni pred dnevom prireditve.« In to, kar se dogaja tam na trgu oziroma po ljubljanskih ulicah, je v posmeh vsem tistim resnim predstavnikom društev in organizacij marsikje po Sloveniji, ko se trudijo biti ali na policijski postaji ali pa na upravni enoti in prijavljajo prireditve in shode, zbirajo dokumentacijo, ni da ni, kaj vse je treba to narediti. In če prebiram tukaj samo še 6. člen glede omejitev in pa 10. člen – splošne dolžnosti organizatorja, moram reči, da je policija pri teh nezakonitih shodih še preblaga. Ko fantje ali v dežju, ali v soncu, ali pa v mrazu tiho prenašajo zmerjanje, verbalne in kakšne druge tudi, fizične; in potem naj se sodi tem policistom, češ kakšni so ti policisti. Policisti, ki delujejo v skladu z zakonom, so očitno za KUL koalicijo del rešitve, zame osebno pa so del problema. S tega mesta vrhunsko delo policije in če pride kakšen državni sekretar po koncu izgredov koga vprašati, kaj se je dogajalo, mislim, da je to samo njegova dolžnost, da preveri, da je bilo vse v skladu z zakonom, skratka, da se je vsaj policija držala zakonov, če se jih tisti, ki se skrivajo pod nezakonitimi protesti, ne znajo. Skratka, jaz predlagam, da se v naslednjih tednih, dnevih, če se bodo spet še pojavljali protesti, da imajo vsi policisti pri sebi Zakon o javnih zbiranjih in ga delijo, morda pa se bo našel tudi organizator shoda. In potem je treba njega oglobiti oziroma z njim postopati tako, kot se postopa z vsemi tistimi, ki že samo, če nepravočasno prijavijo prireditev. Jaz mislim, da Aleš Hojs korektno in konkretno dela, zato je trn v peti in zato si zasluži že drugo interpelacijo, ampak tudi tokrat jaz interpelacije ne bom podprl. Gospod Hojs, uspešno delo do konca mandata, pa verjamem, tudi v naslednjem! Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Miha Kordiš. Za njim pa jo bo dobil Matjaž Nemec. Izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, predsedujoči. V razpravah zadnje čase se zelo pogosto dogaja, da stranka SDS oziroma njeni poslanci vsepovsod vidijo razno razne Mike Miške in Jake Racmane, ampak zgolj in samo oni, mene bi veliko bolj skrbeli kikiriki ministri, ki jih vidimo vsi ostali. En tak primer je danes v dvorani, na tnalu, minister Hojs, na tnalu za interpelacijo, ki smo jo vložili; in vložili smo jo z zelo dobrimi razlogi. Če potegnem črto in ostrižem razpravo politične korektnosti, povem naravnost, ima minister Hojs v tej vladi en in en sam mandat, to je, da za stranko SDS prevzame policijsko vertikalo. Tudi to ni abstraktna želja, ki bi se porodila v glavi Janeza Janše, ampak servisira zelo konkretne politične cilje, da se zaščiti organiziran kriminal, kot se odvija pod aktualno vlado in kot so ga akterji aktualne vlade izvajali že prej. To je dolga zgodba na kratko – misija ministra Hojsa. Kadrovsko si podrediti policijo, zato da bo policija zaščitila organiziran kriminal, namesto da bi ta organiziran kriminal preganjala. Kako pa drugače, ko je pa ja največja, najuspešnejša kriminalna združba, ki jo v tej državi imamo, stranka SDS na čelu z donom Janezom Janšo. Za kontekst moram v začetku izpostaviti čisto idejnopolitično, kaj je policija in kakšno funkcijo v današnji družbi opravlja. Policija je represivni aparat države, ki po definiciji brani družbeni red. Slovenija je kapitalistična država z zelo velikimi neenakostmi, kot je to, da ima lahko nekdo v lasti več sto milijonov evrov premoženja ali pa več deset milijonov evrov premoženja; po drugi strani pa morajo revne upokojenke shajati s 500 evri penzije pa 250 tisoč ljudi imamo v revščini in tako naprej in tako naprej. No, naloga policije v taki državi je, da brani uzakonjeno neenakost takrat, ko režimska propaganda odpove. Rečeno bolj preprosto, naloga policije je, da brani bogataše, če se jim reveži in delavci organizirano uprejo. Ne glede na to, da ljudje v tej državi še vedno policijo razumemo in vidimo skozi kriminaliste, ki naj preganjajo organiziran kriminal, pa skozi prometnike, ki vodijo promet, navsezadnje na tak državljanski način policijo tudi razumejo običajni policisti, ki v njej službujejo. In tako so šle stvari do pred dveh let nazaj, ko se je zgodil minister Hojs. Skupaj z ministrom Hojsom se je pregon kriminala prevedel v zaščito kriminalcev na oblasti pa policija se je spremenila iz organa javnega reda v organ ustvarjanja nereda. Seveda je oboje povezano s kadrovsko podreditvijo policije. Da je bila ta zelo visoko med prioritetami aktualne vlade Janeza Janše, se je pokazalo že na prvem vladnem zasedanju 13. marca. 13. marca je vlada zamenjala vrh policije, kamor je postavila vojščaka SDS Antona Travnerja, človeka, osumljenega zlorabe javnih sredstev, ki mu je nato hitro sledila še menjava prvega kriminalista. To je takrat postal funkcionar Slovenske demokratske stranke Vojko Urbas, ki je bil pred tem vpleten v spolno nadlegovanje in je deloval kot specialist za prisluškovanje in druge posebne metode. Zakaj, le zakaj bi nekje na vrhu Policije stranka SDS želela videti specialista za prisluškovanje in druge posebne metode?! Verjetno po 30 letih v tej državi Republiki Sloveniji ne potrebujemo preveč domišljije, da bi ugotovili, za kaj pravzaprav gre. Tretji korak v podrejanju slovenske policije je bilo obglavljenje slovenskega FBI, to je Nacionalnega preiskovalnega urada, ki se je nazadnje zavezalo z imenovanjem Petre Grah Lazar na vrh tega Nacionalnega preiskovalnega urada. In tu mogoče najbolj plastično lahko vidimo, kako vlada Janeza Janše policijo razume kot organ, ki naj zaščiti njene rabote in njena kriminalna delovanja, namesto da bi kriminal preganjala. Petra Grah Lazar, funkcionarka, ki je prevzela vodenje Nacionalnega preiskovalnega urada, je tesna prijateljica samooklicanega doktorja davčnih utaj, arestantskega cimra, ki preganja vse po vrsti, ki mu niso povšeči, skriva premoženje pri svojih družinskih članih, samega sebe v Bosni, vozi se z maseratijem, medtem pa uradno sam ne prejema premoženja. Seveda govorim o svetovalcu predsednika Vlade Janeza Janše Roku Snežiču, ki je med drugim tožbo vložil tudi proti meni, in je to tožbo tudi izgubil. In seveda Petra Grah Lazar, kaj si predstavljate, da bo svojega tesnega prijatelja preganjala? Nikakor ne. Nikakor ne, še posebej zato, ker je Rok Snežič tesno povezan s stranko SDS in sodeluje v kriminalni združbi, mednarodni kriminalni združbi, ki je v raznoraznih državah – od Avstrije do Cipra, od Madžarske in Slovaške naprej – od leta 2016 dalje oprala 22 milijonov evrov. Zdaj pa pazite. Del denarja od teh 22 milijonov evrov se je zlil tudi v parastrankarsko trobilo največje vladajoče stranke SDS, to je v Novo24TV. Ta oprani denar je dovedel tudi tista sredstva, ki si jih je od gospe Đuđić želela izposoditi Slovenska demokratska stranka pred zadnjimi volitvami. In se cela slika zelo hitro sestavi skupaj. Ta vlada kriminala ne preganja, ta vlada za zaščito svojega kriminala podreja policijo lastnim strankarskim vojščakom. In seveda, ko se ljudje postavijo na zadnje noge, se uprejo tovrstnemu načinu vladanja s terorjem in dobesedno plenjenju vsega, kar ni pribito, kaj se zgodi? Spet na pomoč oblasti priskoči taista policija, tokrat kadrovsko že dodobra prežeta in kritični glasovi ustrahovani. Pa dobimo prizore, kot smo jih lahko gledali v oktobru, ko je bil zaplinjen celoten center Ljubljane, vključno z ljudmi, ki sploh niso protestirali, originalni protestniki tam niti niso ustvarjali kakršnegakoli nemira, ampak vladi na čelu z ministrom Hojsom se je mudilo z razkazovanjem svojih represivnih mišic, zato ni odvrgla na center Ljubljane samo 400 kanistrov plina, ampak je dodobra ta center zalila tudi z vodnim topom. Mislim, da so vse to zelo zgovorni razlogi, zakaj mora minister svojo funkcijo zapustiti, prav tako pa mora svojo funkcijo zapustiti tudi aktualna vlada Janeza Janše. Za zaključek pa moram dejati, da pričakujem od naslednje vlade, da bo vsa ta sporna imenovanja, kadrovanja, za katere tudi minister Hojs pravi, da ni imel zraven nobene roke – mogoče to delno celo drži, če vemo, da se vse niti v tej vladi stekajo v Trstenjakovo in v roke enega človeka –, da bomo vse to, kjer je prišlo do suma strankarskega imenovanja svojih pristašev na vodilna mesta v Policiji, v naslednjem mandatu pod eno drugo vlado seveda popravili. Janez Janša neprestano trdi, kako se bori proti neki globoki državi, ki je v resnici nikjer ni, samo zato da sočasno ustvarja pa dejansko obstoječo globoko državo na čelu s policijo Republike Slovenije. Policija, ki se je ne bo komandiralo preko izvoljenih predstavnikov in strokovnjakov znotraj policijske vertikale, ampak policija, ki bo delala po strankarskih navodilih iz štaba Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa. Besedo želi minister Aleš Hojs. Izvolite.
Ja, hvala. Jaz bi samo v pojasnilo, spoštovani poslanec, kanister je stara nemška beseda, bi rekel ponemčena. Običajno se uporablja za količine nekje od 15 morda tudi do 40 litrov in seveda je povsem nemogoče, da to, kar navajate, da bi policija uporabila 400 kanistrov solzivca. Nihče ni uporabljal kanistrov, ampak so uporabljali za to primerne izstrelke, ki pa so seveda tudi po 40-krat manjši, govorim o količinah, kot pa je kanister v volumski količini, ki sem jo predstavil. Ker pa seveda vem, da ste družboslovec, verjetno je to težje razumeti, kaj je kanister ali pa kaj je manjša enota mere za volumen. Hvala.
Hvala lepa. Replika, Miha Kordiš. Izvolite.
400 patronov solzivca. Ali bo to boljše?
Hvala, zdaj pa je absolutno prav.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima Matjaž Nemec. Za njim pa bo dobila besedo mag. Elena Zavadlav Ušaj.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani minister, dober večer, zdaj že dober večer! Miha Kordiš, moj kolega na desni, sicer iz Levice, je dejansko omenil, na kakšen način so se uporabljala represivna sredstva na dan 5. oktobra. Takrat je na Brdu pri Kranju, to je bil torek, potekal tudi Vrh EU-Zahodni Balkan. To je tisti dan, ko je minister Hojs bil v tujini, ko je sicer, mislim da, tvital, popravite me, da njega ni bilo doma; potem smo pa le ugotovili, da je obiskal tudi tako imenovani štab, operativni, kjer se je na lastne oči prepričal, zakaj policisti, kot je sam dejal, citiram, »pričakoval sem, da bodo še več posameznikov pridržali po tako nasilnih protestih«. Takrat se je širši del javnosti, sicer vajen absurdnih izjav ministra za notranje zadeve, začudil, kako lahko minister za notranje zadeve, ki bi moral generirati spravo, mir, razumevanje in način komunikacije, ki bi ljudi pomiril, dejansko s tem samo podžigal že tako razjarjeno množico enih zaradi protesta zoper oblast, drugih zaradi covid ukrepov. Ker seveda na dan, ko je policija v zgodnjem popoldnevu uporabila vsa sredstva na razpolago, govorim o konjenici, o psih, o orodju, ki ga je že kolega Kordiš omenjal, v času, ko so se po parkih sprehajale mamice z otroki, upokojenci, dostavljavci hrane, brez kakršnegakoli opozorila so se takrat Ljubljančani zbudili v ograjeni Ljubljani, ne da bi bili kakorkoli predhodno obveščeni. Takrat, če se spomnite tistega večera prej, se je Vlada Republike Slovenije na korespondenčni seji odločila, da bo dejansko vključila nek člen, mislim, da 9. člen, če se ne motim, kjer boa dejansko porabila sredstva, tako kot se zdaj njej najbolj zdi. Poleg vseh, več kot sto protestov, mislim da že, bi lahko izpostavili 11 teh, ki so bili tako ali pa drugače povezani z čudnimi pripetljaji, najmanj trije v letošnjem letu. Govorim o tistem 26. septembra, govorim o tistem 25. junija in o tretjem 5. oktobra, če dodamo še tistega iz novembra meseca prihodnjega leta, takrat ko je minister prikorakal med ljudi, med protestnike. Ne razumem vaše gestikulacije, mi želite sporočiti, minister? [[oglašanje iz dvorane]] Aha, hvala lepa, ja, preteklega leta, ko ste se prvič v zgodovini kot minister za notranje zadeve sprehodili s specialnimi enotami, in to, kot smo dokazali kasneje, kljub vašim besedam, ki temu niso pritrjevale, in mi smo dokazali, da ste sredi akcije, če se dobro spomnim, mislim da, dobre pol ure preden se je akcija zaključila, obremenjevali tako tiste ljudi, ki vas po zakonu morajo varovati, govorimo o Uradu za varovanje in zaščito posameznikov, kot ste vi, ker ste varovana oseba, ter seveda vse tiste, ki namesto da bi obvarovali imetje in posameznike, takrat ko je nasilje že izbruhnilo, ki so se morali dejansko ukvarjati z vami, da se vam ne bi karkoli zgodilo. Kajti če bi se vam, bi verjetno iz stranke SDS in z vaše strani bili deležni še večjih kritik na račun tistih protestnikov, ki so takrat izvajali nasilje. Ampak kot že rečeno. Velika velika večina ljudi se protestov se udeležuje miroljubno, tako da se človek kar povpraša, zakaj konsekvenca dogodkov od 26. septembra do 5. oktobra, ko se je dejansko pojavila nova skupina s protesti v sredo, da se je v prvem protestu dovolilo, da se je to nasilje razbohotilo tudi na način, da se ni vključilo vseh sil. Ampak to ni vprašanje za vas, to je vprašanje za generalnega direktorja policije, ki bi – po moji presoji, laični, si ne dovolim obuti vaših čevljev – moral itak že odstopiti, če ne drugega, zaradi dela Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb, kateri je priznal, da se je za tistega, kot reakcija na dan 25. junija 2021, vključil v pripravo pred in po opravljenem nadzoru o delu policije. Torej direktor policije se je sestal s skupino, ki je nadzirala, ki je opravljala poročilo o delu policije za 25. junij 2021, prej in po dogodku. Še več, sam direktor policije je priznal komisiji, da je sam posegal v samo poročilo, preden je bilo to vam poslano in objavljeno. Tisto, kar bode v oči, je modus operandi, ki je potem tudi sledil, in sicer tega letošnjega leta, ko je minister, če se ne motim, 3. novembra objavil osebne podatke policistov iz poročil o nadzorih, opravljenih na policijskih upravah v Novi Gorici in v Novem mestu, mimogrede, od koder prihajata oba predsednika obeh sindikatov, in seveda na Generalni policijski upravi, kar naj bi bilo protipravno, tako vsaj zatrjujejo strokovnjaki. Torej minister je z objavo plač vseh policistov oziroma zaposlenih na policiji, tako doma kot v tujini, dejansko spravil v brezizhodni položaj policistke in policiste, predvsem v odnosu do njihovih družin, do njihovih svojcev in seveda medsebojno. Čeprav je v dopoldanskem času minister zatrjeval, da s tem ni bila povzročena nobena škoda, jaz mu lahko zatrdim in prej sem to isto storil, da poznamo primer na Komisiji za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb, ko se je moral sodelavec iz tujine umakniti zaradi tega, ker je bil objavljen njegov podatek. Spoštovani minister in spoštovani kolegi iz stranke SDS, upam si z vso odgovornostjo trditi, da takšne politizacije organa Policije, kot smo ga deležni v zadnjem obdobju, v tridesetih letih Republika Slovenija še ni videla. Ne samo z vrhom – Janezom Janšo, sledi mu Hojs, državni sekretar v Kabinetu Gorenak in drugi državni sekretar Mahnič, oba sekretarja, tako Predalič kot Kangler, ter seveda nižje dol, direktor policije – Olaj, Urbas – direktor Uprave kriminalistične policije, Grah Lazarjeva – direktorica NPU, to se pravi Nacionalnega preiskovalnega urada; in celo kolega Grims – predsednik Odbora za notranje zadeve; predstavljajo, bom rekel, grozd posameznikov iz stranke SDS, če izključim gospoda Kanglerja, ki pa itak sodeluje s to isto stranko in s tem potrjuje politično podrejenost organa pregona, ki je dejansko tudi v svojem vrhu bil v preteklosti, ne da bi jih obsojal, ampak tako pač je bilo, omadeževan s tem, ko so bili notranjevarnostni postopki zoper njih uvedeni. Govorimo o dr. Olaju, o njegovem predhodniku Travnerju, Juriču ter gospodu Urbasu. Kar človek ne more verjeti, če bi v tujini razlagal, da imamo praktično sedanjega direktorja policije in oba bivša predhodnika, ki sta bila kakorkoli vpletena, nekdo z mešetarjenjem z dnevnicami, drugi s potrdilom o službenih oziroma delovnih odgovornosti v času, ko ga je ujel radar, te seveda direktorja Olaja, ki je leta 2010, tako kot je moč razbrati iz javnih zapisov, bil udeležen ravno tako v nekaterih prekrivanjih v Policijski upravi Novo mesto. Se človek sploh povpraša, čemu to kadrovanje s strani stranke SDS z ljudmi, ki so tako rekoč že bili strokovno odpisani in potem postavljeni ponovno na položaj, čeprav bi predvsem človek želel, da to delo opravljajo predvsem posamezniki, ki so za to kompetentni in neomadeževani, vsaj kar se tiče integritete posameznika. Tisto, kar bode v oči, tako kot sem vam že prej izpostavil in nisem dobil nanj odgovora, je primer Bajrami. Ta je bil v javnosti malo izpostavljen, ampak eklatanten primeru kadrovanja v policiji. In če naš minister za notranje zadeve ima mnenje čisto za vsako stvar, tako kot je nekdo od kolegov izpostavil, da v času covid krize je bil minister, ki je bil največ izpostavljen v javnosti, kar gre za unikum v Evropski uniji, da minister za notranje zadeve komunicira zadeve, ki niso z njegovega področja, ampak v imenu stranke dejansko izpostavlja določen pogled in politiko, je nekaj z nami močno narobe. Torej ne samo da minister za notranje zadeve opravlja funkcijo ministra za notranje zadeve, še več, opravlja funkcijo direktorja policije in ne vem koga še, mogoče vladnega komunikatorja v eni vlogi. Tisto, kar bode v oči, minister, da imate mnenje čisto za vsako stvar, pri primeru Bajrami, in tukaj ga izpostavim, ker upam, da bodo mediji ta primer dokončno raziskali, kajti mi kot politiki to počnemo po svojih kanalih, se zdi nemogoče, da praktično je oseba, ki je bila zaposlena na policiji, ki, mimogrede, se je znašla tudi v mednarodnih delegacijah v preteklosti s premierjem Janezom Janšo, je kljub temu, da so vsi organi in posamezniki, ki so za to odgovorni na policiji, dali negativno mnenje, celo sodišče, govorim o Delovnem in socialnem sodišču v Ljubljani, ste ga v času ministrovanja ministra Hojsa in direktorja Olaja, čeprav direktor Olaj je že podal negativno mnenje, ponovno sprejeli v službo. Minister, prej mi niste odgovorili. Rekli ste, da ne veste. Človek, ki praktično ima mnenje za vsako stvar in ve vsako stvar, za primer Bajrami, ki je eden od najbolj evidentnih primerov kadrovanja stranke SDS na Policiji, nima mnenja in zanj sploh nič ne ve. Prosim vas refleksijo na to, kar ste rekli, in da mi podate nekoliko več podatkov, kajti zgodba striže ven in gotovo je treba javnosti pojasniti, kako je možno, da kljub preverbam, ki so potrebne za to, da nekdo opravlja to vlogo, pa naj mi gospod Bajrami ne zameri, ker ga omenjam, ampak gre za primer, ki je javno obelodanjen – če ne bi bil, ga ne bi izpostavljal z imenom –, ga ponovno zaposlite; in to kljub temu, da je dr. Olaj podal že negativno mnenje. Spoštovani minister, v tem času, ko ministrujete, ne samo da smo vam očitali veliko neresnic in laži, očitamo vam vladanje z odloki. Sami ste večkrat tekom današnjega dne rekli, da je več držav v Evropski uniji in da to ni nekaj nenavadnega, ko vlada dejansko sprejema ukrepe, ki so povezani s covidom, in tudi ne z odloki. Nekdo pred menoj vam je lepo razložil, da to se je v resnici dogajalo v državah Evropske unije, ampak da so praktično vse države domala pustile ta način, kajti to se je počelo predvsem na začetku, ko se je mudilo, ko je bilo treba sprejeti nujno in hitro določene ukrepe. Dandanes pa imamo države, kot je na primer Francija, ki je tekom poletja opravila recimo javno razpravo o ZNB, kot bi rekli mi, o zakonu o nalezljivih boleznih. Ne samo to, ne da sta se oba domova v političnem smislu opredelila do tega, ampak celo Ustavno sodišče je podalo svoje mnenje. To sedaj izpostavljam kot primer dobre prakse, komunikacije in vključevanje odločevalcev in državljanov pri pomembnih odločitvah, kot je recimo zakon o nalezljivih boleznih. Kaj takšnega pri nas je nemogoče. Še več, mi smo deležni kritik, zakaj opozicija tega ne sprejme, potem ko vam je Jani Möderndorfer predhodno zelo lepo obrazložil, da je to, prvič, vaša naloga, drugič, ko ste prišli s tem predlogom, ni bilo nikogar, razen Nove Slovenije in SDS, ki bi ta predlog podprli v političnem smislu; v vsebinskem smislu pa sploh ni bilo nobene debate. Spoštovani minister Hojs, jaz sem že prej vam pokazal zbirko neustavnih ali pa protiustavnih ali pa iz Ustavnega sodišča zadržanih predlogov, ki ste jih pripravili. To je neverjetno. Mi bomo dobili ob koncu mandata, po dveh letih, celoten bilten, ki bo služil študentom prava, kako se ne sprejema odlokov in kako se ne vlada v demokratični Republiki Sloveniji, kajti to še vedno smo. In to bo primer za učbenike, ko se bodo pisale verjetno diplomske ali pa magistrske naloge, in boste omenjeni vi in vaša nesposobnost. In zakaj to počnete? Zaradi tega, ker karkoli bi predlagali v Državnem zboru, bi bili deležni barantanja za glasove tistih petih, šestih poslancev, ki jim več pomeni, da si legalizirajo svojo hišo ob morju, kot pa da obvarujejo demokracijo na eni strani; ali pa predstavnika tako madžarske kot italijanske narodne skupnosti, ki jima je čisto vseeno za odnose med večinskim narodom in manjšinskim narodom, jima je čisto vseeno za nivo in stanje demokracije v Sloveniji, ampak pomembnih je tistih 20 milijonov, ki so bili omenjeni v medijih, zato da dejansko dosežejo tiste vseeno, kakorkoli že, osebne ambicije, ki so si jih zastavili, čeprav lahko na tak način škodujejo kateri drugi narodni skupnosti, ki nima teh istih pravic, kot jih imata obe narodni skupnosti v Republiki Sloveniji. Spoštovani minister, tisto, kar bode v oči, je, kakšna bo dediščina vašega mandata. Meni je povsem jasno, da vi imate svoje cilje. Ti cilji so jasno opredeljeni in podrejeni stranki SDS in ambicijam, ne vašim, ampak vašega nadrejenega. Seveda, vi ste priročno orodje pri tem. Ob tem, ko ste podali nepreklicni odstop in seveda ko predsednik Vlade ni odprl vašega pisma, ste jasno dobili biankomenico za to, da je vam verjetno bolj kot vsem drugim dovoljeno čisto vse. In to je bila ena od mnogih drugih laži, ko ste rekli, da odstopate, in potem niste odstopili. Če bi človek stal za svojimi besedami, da bi verjel v to, v kar naj bi vi verjeli, bi verjetno iz lastne integritete in dostojanstva to tudi storili. Kot že rečeno, odmaknili ste kadre, ki niso bili politično opredeljeni, čeprav vi to radi izpostavljate. Govorim o strokovnjakih, ki so bili na položajih, takšnih in drugačnih, na Policiji, ki so karierni policisti, ki so zagovarjali predvsem kredibilnost, samostojnost, neodvisnost organa, ki bi po svoji definiciji moral biti svoja veja oblasti. Premestili ste jih v nemilost in odprli vrata za tiste policiste, ki so se pripravljeni za svoj položaj tudi podrediti vašim neposrednim ukazom in tistim, ki jih gospod Olaj, doktor policije, tako rad izvaja. Miha Kordiš pred menoj je omenjal izkušnje, ki jih ima z gospodom Snežičem. Neverjetno je, da praktično imamo davčnega utajevalca, ki bedi nad policijo, nad Fursom in nad poslom, vsaj nad delom poslov stranke SDS, tako kot je Tone Krkovič javno obelodanil. Gre za osebo, ki je precej sporna v svojih početjih in ga organi pregona ne uspejo seči s svojo roko. Še več, taista oseba prijateljuje z mnogimi, tudi s predsednikom Vlade, po drugi strani pa je bil najmanjši problem za vlado dobiti register državljank in državljanov in jim preposlati božično-novoletno voščilnico, ki seveda je vse prej kot to; in je deležna predvsem množičnega zgražanja državljank in državljanov, da ob tako pomembnem prazniku, kot so božično-novoletni prazniki, kjer bi morali dajati poudarek na solidarnost, na družinske vrednote, na medsebojne vrednote, na družbene vrednote, na vse tisto, kar nas dela kot državo in predvsem kar nas dela kot posameznike in ljudi, predsednik Vlade obremenjuje s tovrstnimi pozivi, ki so vse prej kot sprejeti dobro. Slovenija nujno potrebuje spremembe, spoštovani minister. Ko pogledamo vas, ne vidimo le vaših dejanj, ampak kako bi moralo biti v Sloveniji drugače. Vse bi moralo biti drugače, vsaj kar se tiče vašega dela. Namesto politične policije potrebujemo strokovno in neodvisno policijo, kjer bo prisotno več dialoga namesto pretirane sile, kjer bo namesto boja proti korupciji in kriminalu prevladal boj za svobodo zbiranja in za svobodo izražanja nasploh. Čas je, da vodenje države, spoštovani vsi tukaj prisotni, prevzamejo sposobni, pošteni in demokraciji zavezani ljudje. Tisti, ki razumejo, da nas razlike delajo enotne lahko kot narod, in ki razumejo, da iz razlik lahko izvlečemo le najboljše od vseh nas. Ne pa enoumje, da le vaša je prava, da le SDS-ova je možna, seveda z zanemarljivimi pomočniki, kot so stranka Nova Slovenija, ki izgublja iz dneva v dan vrednote in kredibilnost, o SMC-ju ne bom izgubljal besed, veliko razočaranje je gotovo stranka Desus in Slovenska nacionalna stranka; zame osebno oba predstavnika narodnih skupnosti pa zagotovo največje razočaranje. Ni veliko upanja, kot je bilo danes rečeno, da se bojo ti isti, katere sem naštel, tudi premislili v svojih napovedih in bodo kar naprej dopuščali, da se policija podreja, čeprav iz vseh vetrov prihajajo kritike in nerazpoloženje, sem prepričan, da bomo z visoko volilno udeležbo pokazali vse tisto, kar ni prav v državi. Slovenija potrebuje vodenje, kot smo ga nekoč že poznali. Slovenija mora pokazati srčnost namesto strahu, solidarnost namesto segregacije in povezanost namesto zapiranja. Danes, spoštovani, ni več časa za pogovor o tej vladi, kajti čas se izteka, 3 mesece še, čeprav dobro vemo glede na izkušnje, da v teh treh mesecih lahko vlada situacijo v državi še bistveno poslabša in da ne govorim o času formiranja vlade. Čas je, kakorkoli že, da se dogovorimo, kako bomo Slovenijo vodili po volitvah, kako bomo vrnili strokovnost in neodvisnost organu Policije, zaupanje, ki so si ga težko priborili in so vselej bili nekje med top 3, 4 – skupaj z gasilci, in da jim na nek način vrnemo tisto, kar so izgubili policistke in policisti, predvsem si zaslužijo neko dostojno spoštovanje, ki so ga nekoč že imeli. Žal mi je, da se poslužujete, spoštovani minister, prav v kontekstu sodelovanja z vašimi podrejenimi, tovrstnih prijemov, kot je opomin pred odpovedjo obema sindikalistoma. Razumem, da z vidika represije se vam to zdi, z vidika vaše stranke, čisto sprejemljivo, ampak vam povem, da daljnosežno to ni; in gotovo bo imelo to resen vpliv tudi na nadaljnje odnose z vami, ter seveda upam, da ne več z vašim naslednikom. Mi smo bili deležni pred nekaj dnevi tudi interpelacije ministra Vizjaka. To je tisti minister, kateri se je ujel na prisluhe; in v tem kontekstu ste se vi takrat samooklicano izpostavili njemu v bran, ko ste dejali, da posnetek poznate, kar je seveda v kontradikciji ne samo med vami in Vizjakom, ampak tudi med samim Vizjakom. Minister Vizjak je nekaj dni nazaj govoril o tem, da posnetek ni več avtentičen, medtem ko je v mesecu januarju priznaval avtentičnost, pred tem pa je meseca oktobra ravno tako govoril o neavtentičnosti. Torej gre za neko sprego nerazuma, čemur človek že težko sploh sledi. In vse, kar pričakujejo državljanke in državljani od nas politikov, je, da ustvarimo pogoje – ne blagostanja, ampak klasičnega miru, nezahtevnega miru in svobode, da se bodo lahko ljudje izražali in na način, kot so se nekoč, da se bodo počutili svobodne, ne pa ujete, da bodo lahko izrazili svoj jaz in se izoblikovali v naši družbi ne glede na to, od kod prihajajo, od koga so otroci in kakšen je njihov socialni status. Jaz moram reči, da ob tej interpelaciji sem nekoliko presenečen nad neobrambo, ki ste jo deležni, minister. Bi pričakoval, da se bodo vaši kolegi, predvsem iz drugih političnih strank, čeprav so napovedali, da ne bodo podprli interpelacije, nekoliko bolj izpostavili. Že nekaj ur, moram reči, poteka pogovor – razen z nekaterimi posamezniki iz stranke SDS – pretežno s strani opozicije in vami. Na splošno bi si želel, ampak ne verjamem več v to, da bi se od tega kaj naučili. Pokazali ste v zadnjih dveh letih, da se vas nič ne prime, vi očitno imate žegen od premierja Janše, da lahko počnete in rečete, kar se vam zapaše, ne glede na to, kaj je družbeno sprejemljivo in kaj si ta družba sploh zasluži. Resnično upam in verjamem, da si državljanke in državljani, kot rečeno, zaslužijo boljše upravljanje naše države, potrebujemo bolj srčen in prijazen način komunikacije z državljani in državljankami in med državljani in državljankami. Gotovo se politika sovraštva, politika podtikanja, politika laži mora umakniti nečemu bolj sprejemljivejšemu, nečemu bolj ozrtemu v prihodnost in predvsem mora iskati svobodo v vseh nas in med nami. Minister, jaz bom seveda interpelacijo podprl in želel bi si, da od danes naprej bo vse drugače. In če ne od danes, pa od 24. aprila, da bo zapihal nek nov veter in da se bodo državljanke in državljani ponovno počutili preprosto samo svobodne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa. Zdaj se je na to izvajanje seveda treba odzvati. Ne vem, gospod Nemec, kjer ste vi bili, ampak jaz moram reči, da sem vsem, ki so razpravljali tukaj, na tej strani, zahvaljujem, tudi poslancem Nove Slovenije. Vsi so nalili precej čistega vina, ne zgolj v obrambo mene, ampak na splošno, gospa Gregorčič, gospod Verbič in tako naprej, tako da izgleda, da kljub temu, da ste v dvorani bili, niste prav dosti poslušali. Mislim, da je prav, da smo korektni pa natančni. Ne gre za to, kar ste vi zdaj tukaj povedali, ko ste rekli, očitali ste mi veliko laži in neresnic. To ni res. Vi ste meni očitali in mi povedali, da sem lažnivec. Ne, da sem veliko laži povedal in neresnic, ampak rekli ste, da sem lažnivec. K temu vas je spodbudilo to, ker sem povedal, da ste vi izjavili, da sem v takšni in drugačni obliki bil pravzaprav vedno prisoten na OKC oziroma na policiji, kar v luft vas je privzdignilo. Zato sem zdaj, v tem času poiskal te dokumente. Najprej dokument, ki sem ga predstavil že v svoji prejšnji interpelaciji, tega ne bom več kazal, ker to ljudje že vedo, da ste po Miloševiću prvi, ki me je iz te države podil. Tole je posnetek oddaje POP TV, kjer sem vas vprašal oziroma rekel, da ne želim sodelovati z nekom, ki me označuje za ustaša. Tako ste me označil takrat. In veste, kaj ste vi odgovorili? Ne, niste odgovorili, da ni res. Niste odgovorili, da ni res. Odgovorili ste – potem pa se lahko preselite kam drugam. Poglejte si posnetek pa boste videl. Torej, dokument. Če pa se vrnem še na tisto, kar vas je najbolj privzdignilo. Zapis v Delu, 18. 10. 2021, novinar Mitja Felc – če je kaj narobe, se morate na njega obrniti, tako kot na Večer recimo, ko ste povzeli Večer, to so tisti novinarji, ki vam zvesto služijo in zvesto sledijo –, je 18. 10. napisal: »Nemec je kot sila nenavadno izpostavil dejstvo, da je bil tako rekoč na vseh protestih, ki so bili nasilni, na policiji v takšni ali drugačni obliki prisoten tudi minister Hojs.« Torej zdaj, ali laže on, ali ste se vi slabo izrazili, ne vem, glede na to, da ste prej povedali – prihodnje pa preteklo leto; lahko, da ste se tudi vi slabo izrazili, ampak to so dejstva in to so vaše besede. Kdo laže, kdo je lažnivec in tako naprej, si naj sedaj gledalci posebej, ker vi si ne boste, ampak gledalci pa si lahko iz teh dveh dokumentov jasno sami ustvarijo vtis. Jaz sem vesel, da boste pripravili tisto zbirko, kot ste rekli, če sem vas prav razumel, za študente pravne fakultete. To, da bodo iz tega delali diplome, kajti končno bomo lahko vedeli, da pač vsi diplome tudi imajo, sem vesel, da ste to pripravili, ker bomo imeli na koncu vendarle ljudi z diplomami; ne zgolj tiste, ki si to kupijo ali pa na kakšen drug način pridobijo. V vmesnem času mi je sporočilo poslal tudi direktor policije. Napisal je, da to, kar navajate, ne drži, da vam je na Komisiji jasno povedal, zakaj in na kakšen način je s člani Komisije govoril, da je v zapisniku vse jasno napisano in da pravzaprav nima nobenih težav; pa mislim, da ne samo on, mnogi pričakujemo ali pa pričakujejo ne zgolj v tem primeru, ampak tudi v drugih, da te zapise razkrijete, gospod Nemec. Vi ste predsednik Komisije, kot vem, vas nekateri že kar nekaj časa prosijo, da kakšno stvar razkrijete, pa je ne, ampak kar govorite svojo resnico, ob tem ko javnosti ne pokažete zapisnikov teh sej oziroma tega, kaj so ljudje tam dejansko govorili. Sedaj pa še gospod Bajrami, če sem si prav zapisal. V vmesnem času sem se pozanimal, kaj je s tem gospodom, jaz sem vam odgovoril na to vprašanje. Povedal sem vam, da ne kadrujem policiji, da ne poznam primera, da ne vem, zakaj gre. Je pa bilo zanimivo, v vmesnem času so mi odgovorili, ampak glede na to, kar ste pa vi prej povedali, je pa vseeno sedaj morda krog bolj sklenjen. Vi ste že prej povedali, da je bil kazensko ovaden in da tožilstvo in vsi ostali v tem postopku so ugotovili, da nič od tega ne drži; torej da je v popolnosti oproščen vseh obtožb. Glede na to, kdo je takrat bil šef kriminalistične policije, torej vaši člani, sedanji člani, torej sama stroka, direktor Uprave kriminalistične policije, dolgoletni, sedanji župan Murske Sobote, član SD, potem imamo člana podmladka, sin bivšega direktorja policije gospod Goršek, tudi izjemno aktiven na Twitterju. Če bi jaz vse te ljudi začel v vrsto dajati, ne vem, če ne bi na koncu ugotovil, da pravzaprav ste vi tista stranka, ki obvladuje Policijo, torej z vsemi temi strašnimi strokovnjaki, ki trenutek po tem, ko se upokojijo, kandidirajo na listi SD, neverjetno, kakšni strokovnjaki. Očitno gre za neko – vsaj tako lahko sklepam – maščevanje tistim, ki niso delali po navodilih kvazistrokovnjakov – bodočih članov stranke SD. Kako in zakaj so tega človeka zaposlili, pa še enkrat povem, ne vem. Tudi ne vem, kakšne preizkuse je naredil, kakšno varnostno preverjanje je moral narediti. Vem zgolj to in to še enkrat ponavljam, da v Policiji ne kadrujem jaz, niti ne vidim, kdo se tam zaposli, vse te postopke vodi kadrovska služba in direktor policije. Sam odločam ali pa soodločam zgolj pri postopkih, kjer zaposlujemo ljudi na Ministrstvu za notranje zadeve.
Replika, kolega Nemec.
Hvala lepa. Spoštovani minister, ne vem, iz katere sobe iz vaše kleti je prišel tisti, ki mu rečete vi dokument, ampak je preprosta slika s slikicami besed, ki sem jih izrekel. Takrat ste govorili, kdo bi si želel živeti s Tanjo Fajon, in jaz sem vam odgovoril, ampak ne vem, kaj mi to pripisujete. Jaz se dobro spomnim prve izkušnje z vami, sedeli smo na odboru za notranje zadeve in obravnavali smo v začetku vašega mandata, takrat ste bil kot minister za notranje zadeve relativno sveži še, 37.a člen. Takrat je bilo veliko govora o migrantih, ki so v obdobju Janeza Janše, njegove vlade kar izginili iz dnevnega reda, spomnite se, kako so nas ogrožali v preteklih mandatih. Praktično število je več ali manj isto, ampak kakorkoli, ampak ta problem več ni na dnevnem redu tako navzoč, kot je bil v vladah iz preteklosti. Takrat ste, minister, v svojem stališču povedali, da predlog aktivacije 37.a člena, kar bi pomenilo, da bi na pomoč policistom ob meji priskočili tudi predstavniki vojske, podpirata tudi oba sindikata. Takrat smo se med seboj pogledali in nemudoma ugotovili, da lažete, kajti predstavniki sindikatov so nemudoma to zanikali. Vi ste vehementno takrat v predstavitvi, jaz sem vas tudi opozoril, kaj boste storili zdaj, ko sta oba sindikata zanikala. To je bil en prvih dogodkov, ko ste bili minister, in ste se preprosto samo vehementno posmejali, tako kot se znate samo vi, takrat še niste znali skomigniti z rameni, kot ste to naredili pri drugi laži. Ta laž je nekoliko večja, kajti ima neposreden vpliv, ko ste rekli, da boste nepreklicno odstopili, pa niste. Tista laž, ki bo pa največ doprinesla dobrodelnim organizacijam, je pa gotovo tista, ko ste mene in kolega Koprivca označili za organizatorje nasilnih protestov, za kar sva vložila tudi ovadbo oziroma stranka v imenu naju dveh. Tega je ogromno. Gospod Grims ali pa spoštovana javnost, vtipkajte v Google samo – »Aleš Hojs laži« in boste videli nekatere prispevke, tako video kot tekstovne, zbirk vaših laži. Jaz sem v politiki drugi mandat v Državnem zboru. Jaz se ne spomnim, tudi prej kot mlad entuziast sem spremljal političen svet, ne pomnim, da bi na položaju moči, tako odgovornem, kot je Ministrstvo za notranje zadeve, bil nekdo tako neboječ izrečenih besed v obliki laži, kot ste vi. In jaz zato trdim, da naši državljanke in državljani v prvi vrsti morajo biti deležni večjega spoštovanja, ker si to zaslužijo. In ne, da bomo iz vaših neresnic vsak dan razbirali vaše resnice. Spoštovani minister, res bi bil čas, da zapiha nek nov veter in da vas ne vidimo več na funkciji ministra za notranje zadeve. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Elena Zavadlav Ušaj.
Hvala za besedo, predsednik. Prav lepo pozdravljeni, minister, kolegice in kolegi! Takoj na začetku moram povedati, da za tako stanje, kot ga imamo v državi, tako razdvojenost, za to ste krivi prav vi iz opozicije KUL, mediji in nekateri sodniki. Še najmanj pa je za to kriv interpeliran minister Aleš Hojs in vlada, ki jo vodi predsednik Vlade Janez Janša, kajti tudi to, kar poslušamo v zadnjih nekaj dnevih, ko prihajajo same pohvale in čestitke s strani vrha Evropske unije, s strani voditeljev držav Evropske unije o uspehih v tem času predsedovanja Sveta Evropski uniji, pa poglejte, kaj želite vi in kaj ste vi naredili v samem parlamentu v Evropski uniji. Hoteli ste prikazati našo državo, kot da je najslabše stanje, da gre vse narobe, ampak dejstva in rezultati kažejo drugače. In zato so tudi ministri in ta vlada deležni pohvale. Slovenija je tudi ena izmed najvarnejših držav na svetu. In znotraj Evropske unije je minister Hojs dosegel tudi dogovor glede migracij, kar kaže na to, da ta vlada resnično dela, vi pa želite spet pokazati obratno. Pa da ne bom se spuščala samo na dosežke in boste ponovno rekli, da govorimo samo o dosežkih, bom šla na samo interpelacijo, na določene ključne točke in vsebine te interpelacije. Pa začnimo pri Ustavi. In imamo takoj na začetku na eni strani to, kar skušate vi prikazati, v 42. členu, da je zagotovljena pravica do mirnega zbiranja in do javnih zborovanj, kar drži – do mirnega zbiranja. Potem pa imamo na drugi strani tiste, ki zagovarjamo sprejete ukrepe in pozitivno gledamo na to, kar je vlada v času epidemije naredila za državo Slovenijo, in sicer imamo 34. člen Ustave, kjer piše, da vsakdo ima pravico do osebnega dostojanstva in varnosti. Se pravi, tukaj je ključna varnost. In takoj ko govorimo o varnosti, moramo preiti na Zakon o varstvu javnega reda in miru. In v 3. členu tega zakona je napisano v prvem odstavku: »Vzdrževanje javnega reda in miru je delovanje skupnosti, ki s predpisi in ukrepi državnih in drugih organov zagotavlja, da se prepreči ravnanja in nevarnosti, ki ogrožajo varnost ter javni red in mir, kadar ta grozi skupnosti ali posamezniku.« Se pravi skupnosti in posamezniku. Pa trčimo ob javni interes. Javni interes, kaj pa je javni interes? Javni interes je pa preprečevanje nevarnosti za življenje in zdravje ljudi, je zagotavljanje javnega reda in miru ter skrb oziroma preprečitev nevarnosti za javno varnost in za premoženje večje vrednosti. Se pravi, tu gre za to, kar je javni interes, da se prepreči nevarnost za življenja ljudi. In kar je glede na sporočila, ki so prihajala po raznih socialnih omrežjih, po različnih kanalih, ki so v ozadju očitno bila sprožena tako preko medijev kot tudi drugače; in seveda tudi javno so tisti, ki sicer se ne označujejo za organizatorje protestov, je policija ocenila, da je treba sorazmerno s temi obvestili sprejeti take ukrepe in taka ravnanja, kot smo jih spremljali in kot smo jim bili priča. Predvsem zakaj? Zaradi tega, ker smo videli, ker je bil ogrožen posameznik in skupnost. Zakaj pa policija? Ja, seveda v Zakonu o organiziranosti in delu v policiji, v 2. členu, pa jasno piše, da policija kot eden od subjektov sistema notranje varnosti z uresničevanjem svojih nalog prispeva k notranji stabilnosti in varnosti v Republiki Sloveniji. Torej je postopala čisto v skladu z zakonodajo. Zdaj pa to, kar je bilo očitano glede vodnega topa, plinskih sredstev in kako so bila zaplinjena otroška igrišča in kako so trpeli starejši, ko so se znašli v tem primežu. Enkrat sem že v eni razpravi povedala pa bom še enkrat ponovila, kot mati ne bi nikoli, nikdar peljala svojega otroka na kraj dogodka. Nikoli. Že zaradi njegove varnosti, zaradi njegovega spoštovanja življenja. Ne pa da bi se potem še s tem okoriščala, kako je bilo vse zaplinjeno. Pride vam vsaka stvar prav, ampak poglejte stvari tudi z drugega konca, ne samo s tistega, kot želite vi sami. Če so protesti, kakor so bili vsakič, napovedani in se je vedelo, kaj protestniki nameravajo narediti, saj so tudi javno pisali, takrat tisti, ki ni želel biti v tem primežu, mislim, da ni imel kaj iskati tam. Tisti, ki se je pa za to odločil, mora sprejeti posledice. Policija je samo opravljala tisto, kar je naloga, se pravi, da je varovala življenja ljudi. Potem gremo na politizacijo, da želi minister politizirati policijo oziroma ta vlada. In omenjate sporna imenovanja in to, da so direktorji policijskih uprav in načelniki policijskih postaj prejeli sklepe o prenehanju položaja. Verjetno tisti, ki ste probali kadarkoli delati v javnem sektorju in imeli nad sabo nekoga, ki je ne 10, ki je 20 let in več na nekem položaju, torej dosmrtno lahko rečemo, in tudi po možnosti, da ne opravlja nalog v skladu z načinom in usmeritvami vodstva v smislu razvoja, v smislu primernih kompetenc, verjetno, da se takrat boste vprašali in boste rekli – ja, s takim je pa res težko delati. In če ti je ta človek nadrejen in se ga nikakor [[…]], nikakor ne moreš ga upokojiti, ne ga premestiti, ja, za božjo voljo, saj jaz mislim, da tukaj pa dejansko delamo Republiki Sloveniji škodo. Vprašajte se, ali bi mogoče kakršenkoli podjetnik v svojem podjetju imel nekoga dosmrtno, ki bi tam samo mirno sedel in niti primerne izobrazbe ne bi imel, niti primerne izobrazbe ne, kaj šele znanja in kompetenc, ki se dandanes v policiji zahtevajo, če želimo imeti sodobno policijo. In zaradi tega je prišlo do te spremembe. Zaradi tega. Ker je treba narediti premik, če želimo razvoj, če želimo nekaj, da bomo spremenili, da bomo lahko rekli – smo naredili korak naprej. Takrat moramo neke spremembe narediti. Tisti, ki se pa sprememb ne upa narediti, potem se pa sprašujem, kaj dela. In v tej povezavi naprej se bom navezala kar na delovanje sindikata in na predsednika sindikata, pa bi mogoče to povedala glede izjave Roka Cvetka, ko je izjavil, zakon sicer govori, da te kriterije predlaga generalni direktor policije, pa vendar se v javnosti nakazuje, da so trenutni vtisi med ministrstvom in policijo takšni, da se vse bolj utrjuje vtis, da generalni direktor policije ne obstaja oziroma da nima stroka praktično nobene besede več. To je domneva. In jaz se sprašujem, ali sindikat ščiti policiste ali ščiti samo vodilni kader. Ker če ščiti samo vodilni kader, je zelo zelo narobe. Jaz sem se pogovarjala s policisti in ni ravno tako stanje, kot ga želite predlagatelji prikazati. Marsikateri policist podpira te spremembe in so hvaležni, da se bodo končno zgodile spremembe pri tistih, ki se nikakor nikakor niso hoteli sami umakniti in si dopovedati, da mogoče pa res niso več sposobni za opravljanje te funkcije. Saj mogoče včasih, ko so bili še toliko let nazaj postavljeni na tisto funkcijo, so jo tudi dobro opravljali, ampak človek z leti verjetno ali se utrudi ali nima več motivacije; in takrat je treba pustiti prostor drugemu kadru, tistemu, ki je pripravljen nekaj več dati od sebe. Ta zavzemanja glede sindikata in zdaj užaljenost ni ravno na mestu, kot tudi ni na mestu to, da želi sindikat sebe narediti kot žrtev, če ministrstvo želi postaviti neka pravila delovanja. Pravila delovanja v smislu, če se odločiš biti predsednik sindikata, bodi predsednik sindikata. Ne moreš pa biti predsednik sindikata pa dobivati še neke dodatke z naslova nalog, ki pripadajo tistim, ki opravljajo policijske naloge. Stvari se urejajo in to moti sindikat in moti tiste, ki so toliko let, veliko let, uživali neke bonitete. In zdaj se bom najprej v začetku zahvalila ministru za tisto razlago, kajti to, kar je povedal glede sodelovanja veteranskih organizacij, je povedal zato, ker sem ga vprašala, ker je res absurdno – in k temu pripomorete vi, dajte se vprašati, k temu vi pripomorete, opozicija –, da ob praznovanju, ob slavnostni prireditvi ob dnevu samostojnosti in enotnosti v Mestni občini Nova Gorica je med govorniki, dobro, da ni bil slavnostni govornik, med govorniki je bil tudi direktor Policijske uprave Nova Gorica in podpredsednik Zveze policijskih veteranskih društev Sever. Podpredsednik Zveze policijskih veteranskih društev Sever se je res spraševal, kadar je direktor policijske uprave povedal samo nekaj stavkov, in v tistih nekaj stavkih je izrazil vso nejevoljo, sicer žal verjetno tri četrt sodelujočih v dvorani sploh ni vedelo, zakaj je on tisto povedal, če sem morala še jaz en čas razmišljati, kaj je sploh želel povedati s tem. Ampak glede na to, da je že 22 let na tem delovnem mestu, od leta 1999, verjetno je zdaj užaljen. In skozi to možnost, ker je imel možnost govoriti pred občani in občankami Mestne občine Nova Gorica, je izlil to svojo žalost, kar pa ni profesionalno. Vsekakor to ni profesionalno, da ti to izrabiš še na tak način, da niti ljudje ne vedo, za kaj gre; še manj pa, da govoriš neresnice, kajti minister je prej lepo obrazložil sodelovanje med veteranskimi in drugimi stanovskimi organizacijami, da Policija po spremembi zakona »sodeluje z veteranskimi in drugimi stanovskimi organizacijami, katerih dejavnost je pomembna za ohranjanje zgodovinskega spomina delovanja policije, izpopolnjevanje in usposabljanje policistov ter promocijo poklica policista in jim v okviru možnosti omogoča uporabo nepremičnega in v posebnih primerih premičnega premoženja države. Možnosti in načine sodelovanja se opredeli v pravilniku, ki ga sprejme minister. Konkreten način sodelovanja s posamezno organizacijo iz prvega odstavka tega člena se opredeli s sporazumom,« in to je bistvo. Ne to, kar je direktor Policijske uprave Nova Gorica zavajal, ko je rekel, da zdaj je pa zadnja taka prireditev, da kar naj uživamo v zadnji taki prireditvi, ko sodeluje Policijski orkester in veteranska organizacija in Mestna občina Nova Gorica. To vi počnete z vašimi izjavami, z mediji, ki vas podpirajo, ker jih je ogromno, ki vas podpirajo, spodbujate neresnico v okolju, ki ni omejena samo na Ljubljano in okolico, ampak tudi širše. Mogoče za konec bi vam rekla še to, da ves svet zaostruje ukrepe proti koroni. In čeprav ves svet zaostruje, nekako pa bi se vi kar nazaj potegnili pa rekli, da je spet ta vlada kriva za to stanje, ta minister – sprejema prestroge ukrepe. Jaz tega ministra lahko samo pohvalim, kajti vem, da je v prvem valu, ko smo imeli probleme pri prehajanju meje, je ta minister priskočil na pomoč, ker je vedel in je razumel težave. Ker pri nas, tako kot v ostalih obmejnih mestih, se precej ljudi vozi v sosednjo Italijo in v službo in na šolanje; in minister je bil na razpolago, kadarkoli je bilo treba pomagati. In jaz mislim, da zaradi tega njegovega dela in dela celotne vlade nimamo kaj očitati, očitate si lahko samo tiste izjave, kot ste se sami izrazili v razpravi, in sicer da takoj po 24. aprilu bodo sporna imenovanja popravljena, s tem pa ste povedali, kako vi delate in na kakšen način ste navajeni delati, se pravi, boste popravili in postavili takoj, nemudoma vaše kadre, to, kar želite očitati, da je ta vlada naredila, ko je nastopila mandat. Pa je že večkrat bilo povedano in ne bom ponavljala, ker ni to zdaj tema, koliko kadrov in kdaj, v kakšnem časovnem zamiku ste jih vi ob nastopu mandata naredili. Jaz moram reči, da mojo podporo minister ima in jo bo imel tudi v prihodnje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika, Matjaž Nemec.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovana gospa poslanka, tukaj danes javno, če po volitvah se bo zgodilo, da bi Socialni demokrati vodili Ministrstvo za notranje zadeve, vam dajem besedo, da ne bo prostora za politikantstvo. Kar bomo mi naredili, je, da bomo vrnili policijo policistom, notranji kader, izobražen, sposoben, ne tisti, ki je zvest politikam, ne levim ne desnim, ampak Policiji, organu, mora biti neodvisen, strokovno podkovan in samostojen. Mi, v kolikor bomo zasedali ta položaj, bomo vrnili avtonomijo in ugled Policiji, tako kot nekoč je bil. To vam dajem besedo. Mi želimo, da je ponovno strokovna in neodvisna, namesto da bi uporabljala pretirane sile, da bo uporabljala ponovno moč dialoga, tako kot je že bilo prej. In kar se tiče vaše navidezne podpore, ki jo tako radi omenjate, da ste je deležni s strani policistov, spoštovani, jaz ne vem, a živimo v istem svetu. Naj vas opozorim, da podobna mnenja so bila tudi takrat okrog referenduma o vodah, ko ste bili mnenja, da boste uspeli. Zelo podobna klima ne tli samo med policisti, ampak tudi med prebivalstvom. Boste presenečeni aprila, ko se boste kar naenkrat znašli na čistini in bo dejansko realna slika se pokazala, brez teh pumpanj drug drugega, kako ste uspešni, kako vas ljudje imajo radi. Če jaz preidem mejo, ko me policistke in policisti prepoznajo, veste, koliko besed spodbude mi izrečejo, kot nikoli v življenju. Pa ne prihajam iz policijskih vod. Ali pa policisti, od običajnih do nekoliko višje rangiranih, če se imamo priložnost srečati, takoj izkoristijo priložnost, da povedo, kako nemogoče razmere so na policiji. Ljudje, ki so si ustvarili kariero, ne zaradi političnih povezav, ker vedno morate vi upravičiti povezave s politikami, zato da lastna dejanja upravičite. Da upravičite lastna dejanja podrejanja in represije policije. Ampak policisti, si upam trditi v največji možni meri, vas ne morejo več videti. To je resnica. Ker jaz vidim, ker percipiram, na kakšen način pristopijo do mene. Jaz mislim, da boste presenečeni, ko bodo oni glasovali. Ne samo policistke in policisti, ampak državljanke in državljani. Jaz sem prepričan, da velika velika večina policistov se sploh ne strinja z vašo politiko in da so izjemno razočarani nad načinom vodenja policije, ki dejansko postavlja policistke in policiste v neugoden položaj v odnosu do državljank in državljanov. In oni se nenehno, na dnevni bazi srečujejo z državljankami in državljani. Zaradi mene se lahko sprenevedate, jaz vam samo povem, kako doživljamo mi odnos policije do vodstva policije, ki je absolutno kritičen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ni replike na repliko. Predlagatelj ima najprej, potem pa minister. Matej T. Vatovec, izvolite.
Hvala. Nekaj je Matjaž že povedal. Gospa Zavadlav Ušaj, poglejte, tako globoko v vse pore družbe ni verjetno kadrovala še nobena vlada v zgodovini samostojne Slovenije. To, da se gre v nižje range policije, mislim, da ne poznamo primera, in zato je bilo seveda treba sprejeti poseben zakon, ki bi to omogočal. Ne vem, kako se lahko tule sploh še pretvarjate, da temu ni tako. Pač spet ista taktika, slikate, kako mi ubogi delamo vse po črki zakona, vi pa ste počeli isto. Ne, prejšnje vlade toliko kadrovskih cunamijev niso izpeljale. Spomnite se konca tiste prve Janševe vlade 2008, ko je nastopil Borut Pahor kot predsednik Vlade. Vsi smo skočili v luft, zato ker je pač izjavil, da ne bo menjaval kadrov, ki jih je nastavila Janševa vlada. Jasno je, da ko pridete vi, skadrujete vse, kar je možno. Tisto je bila sicer napaka Boruta Pahorja, ker je potem to eden od izvorov vseh težav na ministrstvih in tako dalje, ampak pustimo to zdaj. Druga stvar. Rekli ste, jaz kot mati ne bi nikoli peljala svojih otrok na tako območje. Ja, kako pa bi ljudje vedeli?! Nihče ni obvestil prebivalcev Ljubljane, da se bo to dogajalo. Odlok oziroma sklep, ki je bil sprejet 4. oktobra sredi noči, tik pred polnočjo, je bil objavljen v Uradnem listu 5. oktobra, se pravi nekaj ur zatem, ko je bil sprejet. In začel veljati za isti dan in naslednji dan. In kaj je pisalo v tem sklepu, ki ga je Vlada sprejela? »Vlada Republike Slovenije je naložila policiji, da zaradi velike verjetnosti hujših kršitev javnega reda v Ljubljani, Bledu in Predosljah pri Kranju z odredbo omeji ali prepove gibanje na območjih, krajih ali na javnih mestih, kjer je to nujno za preprečitev hujših kršitev javnega reda, v obdobju od 5. oktobra 2021 do vključno 6. oktobra 2021.« Tudi če bi ljudje prišli do tega sklepa pravočasno, kaj – bi morali cel dan biti doma? Nikjer ni bilo določeno, katero je to območje, policija ni obveščala prebivalcev in prebivalk Ljubljane, naj ostanejo doma, naj se izogibajo Slovenski cesti, naj se izogibajo Trgu republike itd. Pač teh obvestil ni bilo. In ko mi govorite, da pač bi morali ljudje ostati doma, mislim, še zdaj si ne morem izbrisati iz glave tiste podobe nekega starejšega možakarja z vrečko od ene od trgovin, z robcem čez nos, ki se prebija čez tiste meglice solzivca. Vi si upate reči tistemu gospodu – ja, pa kaj nisi bil doma. To je sprevrženo. To je bil eden od vidikov, s katerim pač seveda še želite preprečiti proteste. To je metoda, tipična, to je ena od zastraševalnih metod. Druga, je pa to, kar lahko danes beremo, da bi naj Državno odvetništvo dejansko končno vložilo prvo tožbo zoper organizatorje protesta za izterjavo stroškov, ki so nastali zaradi policijskega varovanja. To je pa drug vidik preprečevanja in prepovedovanja protestov. Tisto, kar je minister napovedoval in spraševal, kako se da to narediti. To je zastraševalna taktika Ministrstva za notranje zadeve, pač preprečiti želite spontane proteste, ki izražajo kritično mnenje do vlade. In to je tudi zloraba Državnega odvetništva, če mene vprašate, ob odsotnosti dokazov, kdo so organizatorji, kakšni so dejanski stroški, v bistvu je enostavno, izigravate. In tukaj mislim, da je zelo dobro zadel bistvo vašega vladanja in tega zastraševanja Ervin Hladnik Milharčič v eni kolumni v Dnevniku. Pa bom zdaj citiral en pasus, začne s sarkazmom glede tega plačevanja stroškov policijskega varovanja za nazaj. Pravi takole: »Ideja je genialna. Tega se še Sadam Husein ni spomnil. On je Iračane, ki se niso strinjali z njim, streljal v glavo, vendar je krogle plačal od svojega. Egiptovski predsednik Hosni Mubarak je na vsak protest poslal paravojaške enote el amn el merkezi, ki so preteple vse, kar je hodilo po cesti, in jih zmetale v modre tovornjake. Nekaj so jih zaprli, nekaj postrelili, nekaj obesili. Stroški so bili visoki, vendar jih je predsednik plačal iz državne blagajne. Njegov naslednik El Sisi vse stroške represije pokrije sam v imenu države. V Iranu imajo posebne motoristične enote za razganjanje demonstracij. En policist vozi motor, drugi ima v rokah gorjačo. Po sto skupaj jih zapelje po aveniji Azadi, mlatijo levo in desno. Stroške poravna državni svet za promocijo nravnosti in preprečevanje grešnosti. Izraelske varnostne enote mečejo proti palestinskim protestnikom vse, od pločevink solzivca do eksplozivnih krogel. Zaračunajo nič. Po vsem svetu je upor oblasti zastonj. Plačaš jih z batinami, solzami, kašljanjem, zaporom in eksekucijo. Samo Kitajci usmrtitev zapornika zaračunajo družini. Plačati mora ceno krogle. Vse drugo je na račun države.« In tukaj vstopi vaša sprevržena logika. Seveda, kot evropska država si ne morete privoščiti, delovati kot neka bližnjevzhodna diktatura, ampak zaradi svojih avtokratskih teženj ste toliko sprevrženi, da greste tako daleč, da razmišljate o tem, kako boste batine ljudem zaračunali. In če to ni sprevrženo, potem pa ne vem.
Hvala lepa. Replika, sem slišal. Elena Zavadlav Ušaj, imate repliko.
Ja, moram se oglasiti zaradi tega, ker spet kolega Vatovec je dejal, kako bi ljudje vedeli, da bodo protesti. Po vseh medijih, točno tako, sem si napisala, točno tako, »kako bi ljudje vedeli«, da bodo protesti. Ni bilo treba čakati sklepa Vlade, ker se je jasno vedelo, ker so pozivali javno tisti, ki so prikriti organizatorji, ki se nimajo za organizatorja, ampak pozivajo k protestom, se je javno vedelo, kje protesti bodo. In verjetno, če se je vedelo, kje protesti bodo, ne bodo potem policisti šli na drugo stran Ljubljane, verjetno bodo šli tja, kjer so napovedani protesti. To je spet sprenevedanje, da niso vedeli. Seveda so vedeli. Če so mene v Novi Gorici spraševali, seveda so vedeli. To je eno. Drugo pa je, sicer tu se bom nanašala na kolega Nemca, nismo govorili nikoli, da ne bo nobeden neusposobljen, ampak usposobljen kader, kolega Nemec, usposobljen kader. In meni ni treba preiti meje, jaz se v Novi Gorici pogovarjam s policisti in policistkami in v Novi Gorici dajo podporo tem spremembam. Ne rabim prehajati meje, da mi potem nekdo pove, kakšno stanje je. Ne vem, kakšno mejo sicer, ker na mejah, vsaj iz Nove Gorice, v Italijo ni policistov. Kakšna meja, pa ne vem. Hvala.
Hvala lepa. Predlagatelj, Matjaž Nemec.
Čisto na kratko, spoštovana poslanka, dr. Olaj, Travner, Jurič – to so bivši, nekdanji direktor, Urbas, direktor Uprave kriminalistične policije, to so ti kadri, vaši, sposobni, vsi štirje so v različnih obdobjih bili deležni notranjih varnostnih postopkov. Se pravi, trije direktorji policije z zdajšnjim, oba predhodnika, in direktor Uprave kriminalistične policije, o teh kadrih vi govorite. Hvala lepa.
Hvala lepa. Matej T. Vatovec, predlagatelj.
Mislim, boste prebrali magnetogram, gospa Zavadlav Ušaj, jaz nisem rekel, da niso vedeli, da bodo protesti, ampak niso vedeli, da jih bo sredi belega dne čakal zabarikadiran center mesta s pripravljenim solzivcem in vodnim topom. To je moja poanta in tudi skladno s tem, kako je zapisan zakon, glede na to, za kakšne vrste sklepa gre pri aktivaciji 9. člena, bi moralo to biti dovolj zgodaj sprejeto. Vlada je pa ja vedela, kdaj bo vrh Evropske unije. Ali so en dan prej izvedeli in so rekli – Aha, zdaj moramo pa hitro sprejeti 9. člen?! Tudi če bi zaradi protestov, ki so se zgodili en teden prej, ocenjevali to, bi lahko en teden prej sprejeli ta sklep. Ne, sprejme ga Vlada en dan prej, nekaj ur preden začne veljati, in ga potem uporabi, brez da bi obvestila prebivalce centra mesta ali pa pač vse, ki bi tisti dan kanili priti v Ljubljano in tako naprej. Saj smo vsi vedeli, da bodo protesti, nismo pa vedeli, da bo policija sredi belega dne ob 15.30 zaplinjala otroška igrišča in mimoidoče, ki odhajajo iz služb, iz trgovin, iz vrtcev po centru Ljubljane. Vam je Violeta prej kazala te slike, otroška igrišča – polna solzivca. Mislim, res, to zagovarjate?!
Hvala lepa. Besedo ima minister.
Hvala. Zelo kratko. Gospod Vatovec, to, kar ste prej povedali, seveda drži. Rekli ste, zakaj bi pa [[…]], mi nismo nikoli prej oziroma nikoli prej menjali kadre. Zakaj pa bi jih? Zakaj bi pa vi menjali kadre? Če je šef kriminalistične policije človek, ki potem, ko neha biti šef kriminalistične policije, kandidira za stranko SD. Jaz tega ne razumem, zakaj bi menjali kadre. Ti strašno neodvisni strokovnjaki v naslednjem dnevu, ko nehajo biti v policiji, kandidirajo za stranko SD, pa takih vam lahko naštejem še, ne vem, 30, če hočete. Zato je po moje prav, da naredimo še prevod tistega, kar je gospod Nemec povedal. Torej povedal je, da bodo nastavljali strokovne, ne vem kakšne ljudi takoj, ko pridejo na oblast. V prevodu je to jasno, kaj bodo nastavili. Za šefa kriminalistične policije bodo recimo nastavili človeka, ki bo v svojem mandatu nepreiskal praktično nič, ko se bo pa upokojil, bo pa kandidiral za stranko SD. To so ti kandidati.
Replika, Matjaž Nemec.
Minister, res se nimate s čim hvaliti. Jaz vam bom povedal v dveh besedah. Govorite o županu Mestne občine Murska Sobota. Gospod župan je bil dvakrat že izvoljen za župana, prvič se je v političnih krogih pojavil na listi LDS in kasneje se je pojavil na listi SD in bil tudi izvoljen kot župan. V Murski Soboti je izjemno spoštovana osebnost in zelo uspešen župan, vidi se v Murski Soboti izjemen gospodarski razvoj in ljudje so zelo zadovoljni. Tisto, česar ne razumete vi, je, da ti ljudje so opravili svojo profesionalno pot in so se politično aktivirali kasneje. To, kar počnete pa vi, spoštovani, so ljudje, ki so bili v notranjih varnostnih postopkih, to vas ne bega; medtem ko nekdo, ki opravlja častno, zelo pomembno vlogo, direktor kriminalistične policije, in zelo pomembno vlogo v Policiji, se kasneje, v jeseni svojega življenja odloči, da je še dovolj zdrav, pri močeh, da lahko še nekaj družbenokoristnega naredi, vi bi pa take odrezali. Še eno stvar vam povem zelo jasno. Ne samo da takih, kot je Jevšek, po naslednjih volitvah bo bistveno več, še policisti bodo volili SD, spoštovani minister, ne bo samo Aleksander Jevšek in sin Gorška, katerega ste omenili; mimogrede, gospod Goršek je bil direktor policije v času Katarine Kresal, torej na nek način je spadal bolj v LDS-ovo kvoto, ampak ne glede, to sploh ni važno. Na eni strani govorim o ljudeh, ki so izjemno spoštovani v svojih okoljih, tako geografsko gledano kot strokovno gledano. Na drugi strani pa imate vaše kadre, ki so domala praktično vsi bili notranje varnostno preverjeni oziroma v določenih postopkih. Da zaključim, presenečeni boste, koliko zaposlenih na notranjih zadevah in koliko policistk in policistov vseh rangov bodo prav za SD volili na naslednjih volitvah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Ne, to pa ne bomo presenečeni, gospod Nemec, to vemo že. Vemo, kako vsa leta volijo, tako da ne bomo presenečeni.
Hvala lepa. Bojan Podkrajšek ima besedo.
Hvala, predsednik Državnega zbora, za dano besedo. Cenjeni minister za notranje zadeve v Republiki Sloveniji, kolegice in kolegi, predvsem pa vsi tisti, ki spremljate današnjo sejo! Naši poslanski kolegici Eleni Zavadlav, ki prihaja iz Nove Gorice, je pravkar napisal policist, da govori resnico. Ne poznam policista, niti ne poznam, kje je točno naša poslanska kolegica doma. Kolegice in kolegi, danes je pred nami deveta interpelacija v tem kratkem mandatu vlade Janeza Janše in v času, ko Slovenija zaključuje predsedovanje Svetu EU, in v času, ko prihaja veliko pohval od voditeljev – v mislih imam tiste, ki vodijo Evropsko unijo – na predsedovanje te vlade, ki jo vodi predsednik Janez Janša, seveda s celotno ministrsko ekipo. Če se v preteklosti spomnimo, koliko gnojevke je bilo zlito v šestih mesecih, koliko truda je bilo vloženega, da se je blatilo naše politike, naše voditelje v Evropski uniji, ampak vendar ni uspelo. Je pa zanimivo, da te pohvale prihajajo prav s strani, iz katere je danes predlagana interpelacija. Skratka, kolegice in kolegi na levi strani, v opoziciji, uspevalo vam je v preteklosti spraviti nekaj ljudi na ulice, ni vam pa uspelo preprečiti, da bi dejansko delo tiste stranke, evropske stranke, v katere vi spadate, da bi očrnili to vlado, ki je to predsedovanje opravila. Seveda to velja tako za celo vlado kot tudi za ministra Aleša Hojsa. Jaz bi o njem zelo težko govoril veliko, ker ga ne poznam toliko let. Vem pa nekaj, tisto, kar vem iz preteklosti, iz prejšnjih služb, da je delaven, da je strokovnjak, da seveda želi vse dobro Republiki Sloveniji in da pri svojem delu veliko dela in to tudi zahteva od ostalih. To jaz tudi vidim na današnjem položaju tega ministra, cenjenega gospoda Hojsa, pri opravljanju funkcije ministra za notranje zadeve. Pa naj spomnim, ker smo že pri deveti interpelaciji, pa jaz mislim, da smo že to danes enkrat slišali, pa je prav, da osvežimo spomin našim državljankam in državljanom, kako je minister Hojs sploh prišel na ta položaj. Mandat se je začel, naš mandat – to večkrat povem v državnem zboru, čez pet mesecev se bo zaključil – se začel pred tremi leti in pol, seveda brez ministra Hojsa. Minister Hojs je bil povsem v drugi službi, verjetno niti ni razmišljal, ko je šel iz službe ali v službo, je kdaj videl ali srečal policiste. Ampak 27. januarja, pozimi, je vlada pod vodstvom Šarca odstopila. Marjan Šarec je dejal naslednje: Veliko hodim po Sloveniji, srečujem veliko državljank in državljanov z mnogimi problemi, ampak s to vlado ne morem rešiti ničesar, zato odstopam. Takrat kolega mag. Dejan Židan, ki je bil predsednik SD, pove naslednje: Najlažje je pustiti probleme pa oditi. Alenka Bratušek pove: V najtežji zdravstveni krizi v zgodovini Republike Slovenije na področju zdravstva nismo naredili ničesar, zelo malo ali pa nič. Današnji predlagatelj je tudi Levica, ki je bila nadkoalicijska stranka, je že to storila nekaj mesecev prej. To je seveda danes že druga interpelacija za notranjega ministra gospoda Hojsa. Predvsem pa zlivanje toliko neresnic, toliko stvari, za katere predvidevate, da bodo padle na plodna tla pri državljankah in državljanih, ampak jaz vam zagotavljam, da ta trud gre v prazno. Jaz sem bil nedavno pred enim trgovskim centrom in so v njega vstopali, mislim da, trije fantje, dve punci, leta sem ocenil nekje med 10 in 12 let, ampak kaj želim povedati – kako skrbno so si nadeli maske, si razkužili roke in odšli v trgovino. Jaz moram priznati, da sem to občudoval pa da sem bil na to sliko, na ta dejanja zelo ponosen. Ko pa na drugi strani skoraj leto in pol spremljam nekatere, tudi politike, ki ste pozivali ljudi na ulice, se vozili s kolesi brez mask, eni v tem državnem zboru ste celo te maske trgali s svojih obrazov, skratka počenjali stvari, za katere se mi zdi, da razdvajajo naše državljanke in državljane. Moram priznati, da do neke meje vam je to uspelo. Večkrat mi pride na misel, kot da ste bili, ko sem prej govoril, kdaj ste mandat začeli, kot da ste bili vi posadka v avionu in po nekaj kilometrih potovanja obvestili komandni stolp, da boste pristali, da niste sposobni nadaljevati upravljanja tega letala. Potem ste ostali na letalu, sedaj pa ves čas tega potovanja kričite temu novemu kapitanu, predsedniku Vlade, pa vsem ministrom, da ne vozijo v redu. Razumi, kdor mora. Spoštovani minister, ta interpelacija ne daje nekih sadov te besede. Prav gotovo, spoštovani predlagatelji, ne padejo na plodna tla; bi pa želel, da to delo, ki ga opravljate, spoštovani Hojs, minister Republike Slovenije za notranje zadeve, da na tej poti vztrajate. Prepričan sem, da vedno vsa dejanja niso padla na plodna tla, tako kot tudi naša tukaj v Državnem zboru. Vsak človek, ki dela, tudi kdaj stori kakšno napakico ali napako. V tej težki situaciji vam državljanke in državljani tega ne zamerijo. Skratka, želim v imenu tistih – mene pa policisti ne srečujejo, me ne kličejo, da je vse narobe. Moram priznati, da se v tem mandatu, ko to funkcijo opravlja gospod Hojs, ni nihče obrnil na mene, slišim pa veliko pohval, da imajo policisti spoštovane plače, da imajo sodobna vozila, dobro opremo. In če kdo misli, da tista dva, ki sta v sindikatu, ki nimata več službe, bosta vplivala na razvoj policije v Republiki Sloveniji, je v zmoti. Minister, naj bo vaše uspešno delo tudi v prihodnje, do konca tega mandata; pa seveda jaz sem prepričan, da se bomo tudi v drugih mandatih srečevali – mi kot poslanci, vi pa kot minister na tem položaju ali pa na kakšnem drugem. Hvala za poslušanje.
Hvala lepa. Besedo ima Primož Siter. Pripravijo se Andrej Černigoj, Brane Golubović, Mojca Škrinjar. Primož Siter.
Hvala lepa za besedo. Dober večer, kolegice in kolegi. Dober večer, minister. Jaz sem vesel, da je tudi že moje ime enkrat v tej debati čez dan prišlo na dan; in mislim, da je prav ta debata in jo bomo obnovil. Mislim, da je perfekten plastični pokazatelj tega, kar Aleš Hojs kot minister je. Minister me je obtožil, da sem bil organizator nekih protestov v Trbovljah, kar seveda ni res, ampak to mene niti ne moti tako zelo, bolj me je zmotilo v tej ministrovi repliki na razpravo sicer kolega Luke Mesca. To, da je rekel, da sem po polovici Zasavja nabral bandite in huligane, da so prišli razbijat na ta protest, uničevat in škodovat in poškodovat in tako naprej. In jaz mislim, da ta odgovor ministra perfektno pokaže, kaj ta minister je in kaj vlada, v imenu katere govori in dela, je. Kako vidi, kako obravnava vse državljane in državljanke, še posebej tiste, ki morebiti nimajo članske izkaznice SDS ali pa niso volilni podporniki trenutne, aktualne vladne klike. Minister je pač lagal, lagal, da smo razbili Trbovlje, da smo razbili, ne vem, Delavski dom, in podal [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] – minister, poslušal sem vas in magnetogram vam lahko preberem – in ostale sodbe, okej, in ostale sodbe. In zdaj, minister Hojs, odstopljeni in dvakrat interpelirani. Mi ne rabimo ministra, ki daje sodbe, mi ne rabimo vlade, ki daje sodbe, ki ljudi sodi na podpornike vlade in na huligane in bandite. Banditi, mimogrede, je tęrmin, ki ga je nemški nacistični okupator uporabljal za antifašiste tistega časa. Mi ne rabimo ministra in vlade, ki ljudi razdeli na podpornike in na pridne, poslušne državljane ter vse ostale, ki so banditi. Teh banditov, mimogrede, je, ljudi, ki delo te vlade ocenjujejo za neuspešno, več kot 80 %. Mi v tem času, ko smo kot družba javnozdravstveno in posledično še kako v krču, na preizkušnji, mi potrebujemo vodstvo, prvič, odraslo, zrelo vodstvo; in potrebujemo vodstvo, ki povezuje, ki je sposobno epidemijo skomunicirati, ki je sposobno reševanje epidemije skomunicirati. Kar pa vidimo v vladi Janeza Janše in v ministru Alešu Hojsu, tukaj še najbolj plastično, je pa diametralno nasprotje tega. Nič, minister, v vašem delu ni v odnosu do ljudi povezovalnega. Razbili ste v dveh letih, najbolj uspešno, kolosalno, razbili vez med ljudmi in policijo. Policijo zdaj samo še manj kot 50 % ocenjuje pozitivno oziroma kaže neko naklonjenost. Razbil ste vezi med zaposlenimi v Policiji in vodstvom, kot smo danes že slišali enkrat, prvič v zgodovini sta se dva sindikata, ki sicer navadno stojita malce na drugih bregovih, združila v komunikaciji proti vodstvu. Razbili ste to komunikacijo policija – vlada, označil ste policiste z lenuhi; in obratno, vlada – policija. Da ne govorim o tem, kako kolosalno ste raztrgali vez med politiko, med vlado še najbolj, in ljudstvom. Kolosalno. Ljudje niso še nikoli tako negativno ocenjevali delo vseh državnih, da rečem, političnih institucij – od Vlade, parlamenta in vsega. In mi ne potrebujemo v tem času te osnovnošolske komunikacije, tega kreganja. Mi v Trbovljah - če sem začel s Trbovljami, bom nadaljeval s Trbovljami – mi v Trbovljah temu rečemo – štrajtmohar. Taka malo smešna. Štrajtmohar je ponavadi tisti, ki v družbi ni najbolj zaželen; in to ste vi, Aleš Hojs, pridelali tej vladi kot vodja te skupine za covid, kot glavni komunikator, kot glavni epidemiolog, kot minister za notranje zadeve, glavni policist in vse to. In če ne drugega, zaradi tega osnovnega pomanjkanja komunikacijskih sposobnosti, pač niste sposobni oziroma niste kompetentni za opravljanje te funkcije, kar ste, sem vesel, ugotovili sami že sorazmerno na začetku mandata. Ampak potem so vas, naj uporabim terminologijo vaše vlade, vam je, ne vem, mogoče predsednik vlade strl jajca pa niste potem upali nadaljevati oziroma ohraniti toliko hrbtenice, da bi s svojim odstopom nadaljevali. To je moja glavna kritika. Moram pa seveda se na hitro dotakniti enega konkretnega primera, ki je v podporo temu, kar sem do zdaj rekel, ki govori o odnosu vaše vlade do policije, vtikanja v delo policije, operativno delo policije. In danes je ta protest 5. oktobra že nekajkrat prišel na površino. Prvič v zgodovini Slovenije in slovenske policije in mnogih protestov se je zgodilo, da je politični vrh ne samo kadroval, ne samo povzročil nekega razdora ali pa nekih sistemskih nesmislov znotraj policije. Prvič se je zgodilo, da je politični vrh države vstopil v sam operativni center policije, ki nadzoruje in ki daje komando, kako naj policija reagira v konkretnih primerih, v konkretnih akcijah. In če mi govorimo, da so tega nesrečnega 5. oktobra ob petih popoldne policisti zaplinili igrišča in Tivoli in tako naprej, so to naredili po komandi nekoga. Policija funkcionira po principu ukaza. In ukazi prihajajo iz operativnega centra, iz komandne sobe. In kdo je bil takrat v komandni sobi? Kangler, Predalič, Mahnič, Olaj in Hojs. To je to. [[oglašanje iz dvorane]] Okej, potem je to laž, minister. In nam je tudi generalni direktor policije gospod Olaj, ko smo se z njim pogovarjali, pač predal laž. Zdaj se pa odločite, kdo med vami laže. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister ima besedo.
Ja, gospod Siter, tukaj je pač potrebno, očitno ste tudi vi slabo poslušali. Jaz vem, kaj je gospod Olaj govoril pa kaj ni, ampak to smo, mislim da, pojasnili že ene desetkrat. Na OKC dne 5. 10. ni bilo nikogar – od Mahniča, Predaliča, mene, torej nihče ni bil tam, nihče. A razumete zdaj, kaj je to nihče? Na Center za varovanje in zaščito, torej tam, kjer so bili tisti ljudje, ki so bili zadolženi za varovanje vseh teh predsednikov in tako naprej, pa smo ob okoli 19.30 prišla Mahnič, Predalič in jaz. Na OKC pa sta približno ob tej uri prišla Olaj in Kangler. Torej imamo 2 lokaciji, imamo 2 delegaciji, če hočete, nihče ni dajal nobenih ukazov. Ukaze o tem, kako se akcija vodi, je izdajal določeni dežurni vodja operacije oziroma akcije. Nihče od nas ni to bil. In policija vam je to večkrat povedala, večkrat vam je pojasnila, kdo je kakšna navodila dajal, kdo je kakšne ukaze dajal in tako naprej. Ampak vi tega pač neNe, da ne razumete, nočete razumeti, ker je enostavno seveda lajati v luno in kar naprej trositi laži, da sem jaz odločal o tem, kdaj se bo koga zaplinilo, da sem jaz dal ukaz, kam se ti metki izstreljujejo, da je direktor policije dajal ta ukaz in podobne nebuloze. Pač tega se vam ne da dopovedati in boste to kar naprej [[nerazumljivo]]Kar se tiče tega, kar ste od začetka povedali, ni res, da sem jaz govoril, da ste vi tam razbijali. Jaz sem rekel, da ste vi prišli tja z namenom, da bi razbijali; in da je k sreči tam bila policija, ki je te namene, tako kot v Ljubljani sicer, uspešno preprečila. Ali ste tam bili Trboveljčani ali Trbovci ali jaz ne vem, kako se pravzaprav prav reče, pa boste vprašali svoje trboveljske kolege. Meni so kolegi iz Trbovelj povedali, da v tisti množici podpihovalcev in kuriteljev pa, bi rekel, grdobesednih ljudi je bilo zelo malo ljudi iz Trbovelj. Se pravi, ste jih od nekje drugje navlekli. In seveda jaz nikoli nisem govoril, da so vsi ti banditi ali pa razbijalci. Bom pa ponovil, da tisti, ki pa mečejo kocke v Državni zbor, ki mečejo kocke v rešilce, ki mečejo kocke v policiste, ki zažigajo smetnjake, da ne naštevam naprej, lahko spet začnem slike kazati, tisti pa to so, čeprav vam to ne paše. Tukaj je cel redosled, tako je izgledala recimo akcija policistov v Ljubljani. Z rumenimi puščicami so označeni ljudje, ki so z železniškega nadvoza na Celovško cesto metali v policiste bakle, kamne in tako naprej. To je bilo 5., to so ti mirni protesti, o katerih vi govorite. In to je to ljudstvo, ki v bistvu, kot ste rekli, mirno protestira in nikomur nič noče. Tega sem danes že pokazal, zamaskiranec s kocko v roki, ki meče na križišču kocko v policijo. Mimogrede, vodni top ni bil prvič, ampak že drugič tako uporabljen kot tudi poškodovan. Tudi 5. novembra je bil poškodovan s strani huliganov ali pa banditov, kakor želite. Tole je ena gospa, ki je ravno tako pripravila – ali bo sama vrgla ali bo pa nekomu to podala – granitno kocko v rokah. Najbrž je ni nesla domov, da jo bo dala v peskovnik otrokom, da se bodo igrali. Vsaj predvidevan, da ne. Tole recimo je napad z baklami teh miroljubnih protestnikov proti policiji. To se da kazati tukaj skoraj toliko časa, kolikor je to vse teklo, torej tam nekje od pol štirih, pa mislim, da so se umirili nekje obAli pa tole, recimo, je podžiganje policijskih avtov. Mimogrede, kar nekaj policijskih pnevmatik je bilo predrtih ta dan. To se da kazati, kakor sem rekel, skoraj toliko časa, kakor je. Tole pa je primer, ki je mene v centru najbolj zanimal. To je pa primer uzurpacije oziroma poskus ustavitve oziroma onemogočanja prihoda delegacije v hotel. In zanimalo me je, kako je mogoče, da je policija v tem primeru naredila tako napako, če temu tako rečem, pa so mi fantje lepo odgovorili, da pač enostavno ni mogoče narediti toliko varnostnih načrtov, da bi lahko vse eventualne, potencialne incidente vnaprej predvideli. So pa seveda takoj, ko se je to zgodilo, uporabili tisti načrt, ki je bil pripravljen za take primere, če se kaj takega zgodi, seveda povsem strokovno in tako, kot je pač treba, avto zavarovali, v vzvratno vožnjo pripeljali do mesta, kjer je lahko po drugi poti nadaljeval svojo pot. Tole so recimo uporabljeni prometni znaki z namenom, da jih, bi rekel, poškodujejo ali pa morda celo več – uporabijo v poskusu nasilja nad policijo. Tole je raketa, ki leti proti policijskemu vodnemu topu. Tole je zadet vodni top s strani te rakete, se pravi ogenj na vrhu policijskega vozila. In vse to vi imenujete mirni protesti. Nenasilna množica, mirni protesti. Bog ne daj, da policija kaj protestira ali pa da poskuša kakšen red vzpostaviti. Ampak kljub temu, da jaz predvidevam ali pa si mislim, da ste želeli, da bi to tako ratalo, se pravi, da ste vi želeli, osebno želeli, Levica, Socialni demokrati, vsa ta KUL opozicija želeli, da policiji ne bi uspelo tega dne ustrezno zavarovati teh protestov, pač to ni uspelo, ker je policija odreagirala profesionalno, ker so tudi vaši strokovni botri razložili, da je policija v tem primeru bila ustrezno strokovno pripravljena. Celo tako so rekli, za razliko od preteklega tedna, ko ne bi smeli dovoliti, policija ne bi smela dovoliti, da so ti nasilneži vdrli na severno obvoznico, enako sem bil tudi jaz prepričan po tistemu vdoru na severno obvoznico, so celo ti ljudje od gospodov, ki, kot rečeno, so pisali celo policijsko zakonodajo, povedali, da tokrat ni bilo tako, da je policija odreagirala tako kot se zagre, da so bili v zadostni meri pripravljeni. In tiste številke, ki ste jih govorili, jaz mislim, da ste celo prenizke povedali, veste. Ta dan v Ljubljani ni bilo zgolj tisoč policistov, ta dan je bilo treba policiste pravzaprav aktivirati iz mnogih posebnih enot širom Slovenije, zato da so ustrezno zavarovali to območje. Tudi vsi ti ljudje, kot rečeno, so ustrezno opravili svoje delo, bili za to ustrezno nagrajeni in pravzaprav je težko poslušati to vaše nedogledno sprenevedanje o tem, kako ne veste, kdo je organizator, kako so bili to miroljubni protesti, kako je policija prekoračila pooblastila in bla, bla, bla in tako naprej. Šlo je enostavno za to, da je policija svoje delo v tem primeru dobro opravila, da se je po moji oceni, kot rečeno, sfižil eden od vaših načrtov, kako še bolj destabilizirati to državo, kako narediti še večjo zmedo. Torej ne zgolj to, da ste vedno nasprotovali vsem ukrepom, vezanih na epidemijo, ampak na nek način ste vseskozi želeli ali pa želite vseskozi z nesodelovanjem, z izključevanjem, s tem, da ne prenesete, da niste več na oblasti, v bistvu vnesti med ljudi razdor, nemir, nestrpnost. Ampak to so pravzaprav tiste kvalitete, ki so jih vaši predhodniki skozi desetletja zvesto gradili; in pravzaprav je težko pričakovati, da bi pa zdaj, kar v enem trenutku se ta vaša ideologija obrnila v čisto drugo smer. Kaj bo po tem, kot pravite, ko ta vlada ne bo več na oblasti, kako boste vse [[…]], ne vem, gospod Nemec bo vse zamenjal, LMŠ bo tudi vse zamenjala, vi boste – ne vem, kaj ste že rekli – z bajoneti nagnali v morje tiste ljudi, ki imajo stanovanje, ki ga ne morajo v 15 minutah posesati, boste nepremičnine zaplenili oziroma stanovanje zaplenili in tako naprej. Je pa zaskrbljujoče posebej v tem, kar ste napisali v tistem delu interpelacije, ki se nanaša na očitek o tem, da sem jaz nekaj zamolčal, ker ste napisali, da se prilagaja zakonodaja temu, da se legalizirajo rabote, ki so bile narejene predčasno. Takega unikuma še nisem slišal. Torej govorite o tem, da je moč delati kazniva dejanja, potem pa spremeniš zakonodajo tako, da tista kazniva dejanja, ki si jih takrat naredil, niso več kazniva dejanja. To je unikum, ki ste si ga izmislili. Ja, razen če mislite, da boste zaplenili stanovanja pa boste potem sprejeli zakon, da so ta stanovanja zakonito zaplenjena. Nekaj podobnega okoli teh hiš pa menjav hiš pa lastnin imamo tako ali tako zgodbo – dobro znano stranko SD, ko pravzaprav še zdaj ne vemo, ali je tista hiša, ki so jo kao kupili, ali so jo zamenjali, ali so za to plačali, ali so tisto prejšnjo lastnino kupili pa so jo potem zamenjali. Pravzaprav še danes nismo na čistem, tako kot v primeru diplome, še danes nismo videli računa, kjer bi videli, da so oni to plačali. Vsaj pokazali ga niso, ni bilo napisano: plačilo kupnine za bla bla, naslov, stranka SD, plačilo, ali pa ne vem, kaj so bili prej, prej so bili neki nasledniki, ne vem, kako so se že imenovali, Združena lista, nekaj takega. Tudi nisem videl, da bi tak račun pokazali za Tomšičevo, za katero pravijo, da so zamenjali to svojo vilo, da so Tomšičevo zamenjali za vilo, v kateri zdaj živijo. Tudi za tisto še zmeraj nismo videli računa. Jaz ne vem, kako ta pravni sistem pri stranki SD laufa. In na koncu, če se nekdo izgovarja na to, da je nekdo kandidiral za stranko LDS, potem pa je šele kasneje prišel v stranko SD, preberite si njegov intervju pri kandidaturi tega istega gospoda, ki ga jaz ne bom omenil, gospod Nemec ga pa je. On je takrat lepo povedal, č e so mi dali glasove tisti, ki so bili za LDS, ne dvomim, da mi bodo dali taisti sedaj glasove, ko kandidiram za stranko SD. Ja, seveda, saj gre za vezno posodo, LDS propade pa nastane, ne vem, Zares, pa potem nastane Lista Zorana Jankovića, pa del te liste gre v Levico, pa potem spet malo SD in tako naprej. Gre za vezno posodo, kjer se pravzaprav glasovi znotraj te levice le prelivajo. In tako kot so nekateri že omenili danes, jaz razumem vašo skrb pa tudi vašo nervozo, posebej zato, ker očitno na levi strani nastajajo neke nove stranke. Mimogrede, danes ste vseskozi napadali Novo Slovenijo. Nova Slovenija po zadnjih anketah dobi skoraj vsak mesec 2 %, tako da zdaj ne vem, kaj vas moti. [[oglašanje iz dvorane]] Ali vas moti to, da Nova Slovenija korektno sodeluje v koaliciji pa da ima zato vsak mesec 2 % več pa da je zdaj že, kot sem danes bral po anketah, pred Stranko Alenke Bratušek. Očitno verjamem, da je ta skrb huda, velika, da je zmeraj večja, ker, tako kot ste ugotovili, čez štiri mesece so volitve. In seveda se moramo vsi ali pa v veliki meri vsi predstaviti potencialnim volivcem s tem, kar smo naredili. In mi imamo dolg seznam stvari, ki smo jih naredili. Dolg seznam stvari, kaj smo ljudem dali, dolg seznam stvari, zakaj ljudje pod to vlado živijo bolje, dolg seznam, kjer bomo pokazali, kaj vse smo kljub tej hudi zdravstveni krizi uspeli zadržati, od ekonomske rasti, najnižje stopnje brezposelnosti, kaj vse smo ljudem razdelili. Ja, drži, smo tudi kaj razdelili. Vi pa vaša vlada je recimo reševala banke pa je razdelila pet milijard zato, da ste rešili dve ali pa tri tajkunske banke pa da se gospodje danes iz ne vem katerega balkona smejejo, kar počnemo tukaj; mi smo pa to dali ljudem v obliki bonov, v obliki višjih penzij. Mi nismo povečali penzije za 6 evrov ali kako je že bilo takrat, mislim, da ste se kregali, ali bomo za 6 evrov ali bomo za 12. Pa nisem jaz takrat dobro slišal, ali vi govorite o procentih ali o evrih, pa sem potem ugotovil, da govorite o evrih. Da ste se kregali, ali bomo 6 evrov povečali ali bomo 12 evrov povečali. Pa mislim, da ste potem na koncu 6. Poglejte, vse te stvari bomo dali na plano. Jaz sem prepričan, da bodo ljudje prepoznali, kaj smo za njih naredili. In najbolj se mi zdi sprevrženo pa to, kar je počel prej gospod Nemec, ko je kar pavšalno obtoževal vse, celo predstavnike obeh narodnih skupnosti, kako smeta in kako ne smeta glasovati. Tega pa v Državnem zboru pravzaprav še ni bilo. Jaz se spomnim vašega poslanca, vašega, saj ni bil vaš, bil je poslanec narodnih skupnosti, tale gospod [[…]]italijanski priimek je imel, B [[…]]Badelli? [[oglašanje iz dvorane]] No, ta. Ja, veste, veliko priimkov je pa se ne morem več spomniti vseh, žal je tako. Človek veliko ljudi pozna pa potem ne ve vseh priimkov na pamet. Ta gospod je vedno glasoval z vami; pa nikoli ni noben rekel, da je kaj narobe. Bil je izvoljen pač na listi italijanske narodne skupnosti, očitno je bil po prepričanju levo usmerjen, vedno je podprl tistega mandatarja, ki ga je predlagala levica. »So what,« bi rekel predsednik države. Ampak zato nihče ni tule govoril, da je ne vem kaj, izdajalec narodne skupnosti pa ne vem, da si zaslužijo druge predstavnike, pa ne vem, kakšne neumnosti ste govorili. Jaz moram reči osebno, da imam zelo dobre izkušnje v sodelovanju z njim. Vsakič, ko sva se kaj pogovarjala, smo probali narediti čim več za to italijansko narodno skupnost, posebej v tistem času, ko je bilo treba urejevati prehode med mejami, ko je bilo treba zagotavljati, kakšne teste morajo imeti. Vse to. Moram reči, da sva se slišala tudi, ne vem, enkrat na 14 dni pa smo probali zadeve urediti. Sam ne vidim nobenih težav, da z vsemi korektno sodeluješ in seveda probaš narediti največ, kar se za ljudi da narediti. Vi pa delate drugače. Vi pa izključujete. Vaš volilni program je, kako ne bomo in s kom ne bomo. To je vaš volilni program. Kaj ne bomo, s kom ne bomo in kaj ne bomo. Takih volilnih programov so se po moje ljudje v Sloveniji naveličali in verjamem, da bodo nagradili povezovanje, nagradili tiste, ki želijo sodelovati, tiste, ki so v tej vladi že sodelovali, tiste, ki vstopajo na novo v politiko in govorijo o povezovanju, ki v svoj volilni program dajo in so dali povezovanje. Za razliko od tistih, ki vstopajo v politiko pa, tako kot je bilo videti, z desnico mahajo in nas nekatere spet podijo iz te države, tako kot pred letom vi ali pa pred 30 leti Milošević.
Replika, najprej Matjaž Nemec.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Minister, popuščate ali pa [[…]]Kako se počutite, no? Ker to, kar ste zdaj izvajali, to ni podobno nobeni stvari. To ni interpelacija, to je interpretacija nekih vaših želja. O Levici govorite, da so na položaju ne vem koliko časa že. Pa saj so v parlamentu drugi mandat. Pa niti enkrat niso bili na vladi. Govorite o vili, zaradi besed, ki jih je izrekel vaš predsednik, je na prvi stopnji izgubil [[…]]Minister, kam greste? Počakajte samo še minuto, no, prosim lepo. Ne odhajati, lepo prosim. Najprej govorite o vsem drugem, razen o interpelaciji, zdaj pa greste. [[oglašanje iz dvorane]] Morate pojesti, saj razumem. Mi smo tako kot vi, samo da se poskušamo držati okvirov, zaradi katerih smo danes tukaj, vi pa kar nekaj natrosite – Bandelli, Battelli, Baluli, sploh nikomur ni jasno, kaj ste nam hoteli povedati zdaj. Jaz se opravičujem, imamo interpelacijo ministra za notranje zadeve, ki že tako v svojem jazu je nekredibilen, to, kar je bilo pa zdaj, se opravičujem gledalkam in gledalcem, poslankam in poslancem, to je degradacija retorike, razprave, dialoga, interpelacije, Državnega zbora in institucij. Če ne bi bila puščena danes tako široka razprava tekom celotnega dne, bi predsednika vseeno prosil, da omeji to razpravo, kajti govoriti o vsem drugem, razen o vsebini, zaradi katere smo danes tukaj, je, ne vem, zastrašujoče in po drugi strani na nek način nespoštljivo do vseh nas. Mi smo ravno tako kot minister tukaj zaradi nedela ministra ali pa kritike, ki jo želimo nameniti ministru, seveda z upanjem, da prepričamo še kogarkoli v Državnem zboru, ki ima kakršnokoli integriteto še v sebi, da ne podpre posameznika, kot je minister za notranje zadeve. Ampak dejansko s temi, ne bom rekel ravno nebulozami, ampak nesmisli, ki jih minister razlaga, ne moremo držati sploh rdeče niti dialoga interpelacije oziroma vsebine interpelacije, na katero smo se danes pripravili in smo danes tukaj. Jaz dejansko naprošam ministra, naj bo bolj konsistenten v njegovih razpravah, kajti to, kar je zdaj izvajal, nima nobenega smisla. In s tem bom tudi zaključil, da ne bom niti približno podoben njemu. Dajem besedo kolegu Primožu Siterju. Hvala, predsednik.
Hvala lepa. Primož Siter, replika.
Hvala za besedo, kolega Nemec in predsednik Državnega zbora. Vau, to je pač moj odgovor, hvala, minister, v bistvu mi laskate s svojimi replikami. Najprej ste me imenovali za predsednika trboveljskega protesta, potem je očitno v mojo smer letelo še vse, kar se je zgodilo na ljubljanskih protestih. Jaz sem zdaj iskreno čakal anti Rio Tinto protest iz Beograda in mogoče še kakšen Berlin, Pariz in tako naprej. Ampak minister, govorimo o policijskem nasilju, govorimo o policijskem nasilju, katerega raven je brutalno zrasla v času, odkar na vrhu policije – roko na srce – sedite vi. In sedite na način, da interpretirate realnost na svoj način, izmišljate si organizatorje protestov, izmišljate si nevarnosti, iz magnetograma vam preberem takoj – »Siter organizira te proteste. On je bil tisti, ki je prišel s skupino banditov ali pa kako naj temu rečem, tistih, ki v bistvu razbijajo po Trbovljah na dan obiska vlade, in ljudi vozil iz pol Zasavja, zato da so tam neki protestirali, demonstrirali.« Ali se zavedate, ali se vi zavedate, koliko resna obsodba je to? Vam je vse jasno. Iz kje je vam to vse jasno? Iz dejstva, da je bil nek človek na protestu. Policijsko nasilje je tisto, ki v teh protestih v zadnjem letu in pol, dveh letih v bistvu rodi ves nemir. Začelo se je, ko so ljudje polagali papirnata stopala na tla, jih je pričakalo policijsko nasilje; ko so brali Ustavo, jih je pričakalo policijsko nasilje. Ko so vozili kolesa, jih je pričakalo kaj? Policijsko nasilje. In zdaj je pa opozicija tista, ki vnaša nemir in nestrpnost, medtem ko gre policija nad transparente in piščalke in ne vem kaj. Danes smo tudi že slišali, lahko vi živite v svojem mehurčku pa trosite te laži in neko svojo realnost, ampak realno povejte, ko naštevate svoje uspehe, s čim vse je vlada ne vem kaj naredila, pa na drugi strani tisti, ki gledamo normalno, vidimo policijsko državo, shirano STA in tako naprej kot vaše, v navednicah, uspehe. Odgovorite nam, minister, s čim ste pa vi povezali slovensko javnost? S čim ste povezali narod, ljudstvo? Na kakšen način je ljudstvo izšlo tukaj bolj povezano, razen v uporu proti vam in proti vladi Janeza Janše? En uspeh, minister?
Hvala lepa. Besedo ima Andrej Černigoj.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovani minister, spoštovani kolegice in kolegi! Koliko resna oziroma neresna je današnja interpelacija ministra Hojsa, se kaže na dva načina. Prvi, če pogledamo drugo stran in vidimo število prisotnih poslancev, ki je zelo klavrno in ne dosega niti ene četrtine vseh obljubljenih glasov, ki bo glasovala za interpelacijo. Zelo zelo žalostno. Drug način se kaže [[…]]pred razpravo sem na hitro pogledal vse glavne spletne portale in ugotovil, da interpelacija sploh ni več top novica oziroma da je ta novica današnji najšibkejši člen. Toliko o tej resnosti te interpelacije. Predstavnica Levice v svojem ekstremnem levem stališču več časa posvetila Novi Sloveniji kot pa podkrepitvi njihovih lastnih sedmih točk interpelacije. Seveda, ko zmanjka argumentov, je treba ustvariti sovražnika. Znana taktika prejšnjega sistema. Državljanke in državljani so to že večkrat spregledali in temu ne nasedajo več. Ko odpove razum, se črke po diktatu druge najmanjše stranke KUL koalicije prelijejo na papir te interpelacije, ostale stranke pa mirno sledijo temu. Zakaj to mislim? V interpelaciji vidim tri jasne indice. Prvi je ta, so sami zapisali, citiram: »Na kar smo tudi v Levici že večkrat opozorili.« Drugič, z zgražanjem na uporabi solzivca, ki je identično ekstremno levemu stališču Levice; in nenazadnje z uporabo besede kanister. Cela Slovenija se že smeji tej besedi, uporabljeni s strani ene kolegice poslanke, in vsem je popolnoma jasno, kaj kanister je. In nenazadnje štiri trditve, ki so v sami interpelaciji, ki jo imam tukaj, zame in za marsikoga zaskrbljujoče. Jih bom kar mogoče naštel: jeza, pričakovanj, odziv, dela ljudstva. Vsi vemo, da ekstremna levica tako dejanje jasno jasno podpira. Seveda za njih cilj opravičuje sredstva, nisem pa vedel, da vse ostale stranke KUL koalicije to podpirate, ali pa mogoče ne, ali pa mogoče niste prebrali interpelacije in ste ostali tiho. Nenazadnje, omalovaževanje policije. V sami interpelaciji je večkrat omalovaževanje policije. [[oglašanje iz dvorane]] Gospod predsedujoči, ali lahko prosim za opozorilo za tišino. Jaz ne slišim svojih lastnih misli, ker so njihove misli tako glasne.
Prosim, malo tišine. Prosim, ne vpadajte v besedo.
Hvala, predsedujoči, da lahko nadaljujem. Naslednji stavek: »Saj je policija s svojim delovanjem povzročila nekajurno divjanje po mestu.« Narobe svet. Narobe svet. Vsi vemo, da policija ne napade prva, ampak se samo odzove strokovno na nasilne izgrede. In tukaj bi dal vso priznanje policistom in policistkam, ki so strokovno opravili svojo nalogo in za nagrado so bili tudi poškodovani. Naprej, če nadaljujem: »Očitno je nasilje prva uporabila policija.« To piše v interpelaciji koalicije KUL – stranke SD, LMŠ, SAB. Ali vas prav nič ni sram takih obscenih izjav? In nenazadnje izjava zame par excellence: »Širjenje policijskih pooblastil in povečanje prisilnih sredstev se je začelo že v predhodnih vladah. Ves arzenal policijskih ukrepov je tako ponudil na voljo sedanji policiji. Se pravi, vi s to interpelacijo interpelirate tudi svoje koalicijske partnerje v KUL, ker so oni vodili policijo v prejšnjih vladah. Nenazadnje – uporaba vodnega topa. Če malce pogledamo po internetu, ugotovimo, da vodni top ni bil uporabljen samo v Sloveniji, ampak tudi v tujini: Belgija, Nizozemska, Italija. Kolega Nemec, veste, v Trstu je bil uporabljen in tudi v Nemčiji. Če se ne motim, ko so goreli stoli pred Državnim zborom, so v Levici vzklikali – Kje je top? Tukaj bi se zahvalil tudi samemu ministru, ki se je zelo trudil pri aktivaciji 37.a člena, ki je večkrat obiskal Ilirsko Bistrico in zagotovil boljše stanje pri ilegalnih prehodih migrantov v Slovenijo; in tu se mu občanke in občani Ilirske Bistrice zelo zahvaljujejo. In nenazadnje, zelo sem zgrožen, ko besede »kamne v roke« za Levico kar naenkrat postanejo sarkazem. Zame grožnje z nasiljem nimajo mesta v tem državnem zboru in to je sprevrženo, da je »kamne v roke« za Levico sarkazem: in tukaj bom naredil piko. Sam te interpelacije ne bom podprl, ker nima dovolj argumentov in je polna nedorečenih stvari. Hvala.
Hvala lepa. Matjaž Nemec, replika.
Hvala, predsednik. Zelo kratka replika. Vodni top. Govorimo o sorazmernih ukrepih vedno v odnosu med policisti in množico. Vodni top je zadnji in ekstremen poseg takrat, ko je treba varovati življenje in imetje. V zgodovini Republike Slovenije je vodni top bil uporabljen samo takrat, ko je na vladi bil Janez Janša. Tako množičnokrat, kot je tokrat bil, ni nikoli v zgodovini, noben drug minister, razen Gorenak in Hojs, vodnega topa v Sloveniji ni uporabil. Spoštovani kolega poslanec, naj vam ne bodo za zgled države, kot so Francija, Italija in druge države. Mi se z njimi ne moremo primerjati. Dajte se raje primerjati z recimo Švedsko ali pa Dansko in z nekaterimi drugimi državami. Ne da te nimajo problema, tudi na Danskem smo videli, da so imeli pred mesecem izgrede, ampak mi v naši zgodovini, v naši kulturi tega ne poznamo; oziroma poznamo samo takrat, ko je na oblasti Janez Janša in njegovi strankarski kolegi na Ministrstvu za notranje zadeve. In s tem se jaz ne bi hvalil. Nasprotno, bi bil kritičen do tega. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima predlagatelj Matej T. Vatovec. Potem minister.
Luka Mesec je prejle, dopoldne ali popoldne, v razpravi dejal, da je gospod Hojs pravzaprav pametna oseba, ki ponavlja svoje manipulacije in laži z nekim točno določenim namenom. Gospod Černigoj, vi samo ponavljate manipulacije in laži.
Gospod minister, imate besedo.
Hvala. Seveda je treba gospodu Nemcu potrditi, res je, samo takrat, ko vlada desnica, levica sprovocira ljudi, jih nažene na ulice in naroči, da mečejo kocke v parlament, da zažigajo smetnjake in tako naprej. Res je, to je vse res. To ste vi sposobni, gospod Nemec pa levica. Ali vladati; če pa ne vladate, imate pa abstinenčno krizo, ste pa navajeni – in to delate očitno dobro – hujskati ljudi za to, da ko v parlamentu ne gre skozi, da se demokracija odvija po vaših načrtih na ulici – z nasiljem, z zažiganjem, z metanjem kock in tako naprej. Drži. Takrat, ko je na oblasti desnica, to počnete vi.
Replika kot poslanec, kolega Nemec.
Spoštovani minister, ravno vam bom vrnil žogico. Vi govorite, da ste povezovalni, da ste stranka dialoga, ampak v tem dialogu vam nekaj umanjka. Vi dejansko ne govorite z dialogom, ampak govorite s silo. Ni res, da smo mi krivi, ampak ko smo imeli proteste in je bila takrat na oblasti levosredinska vlada, se je reševalo na drugačen način tovrstne problematike. In še eno stvar vam bom povedal, spoštovani minister. Strokovnjaki, ne vi in vaši podrejeni, strokovnjaki, ki imajo veliko izkušenj, govorijo, da tovrstne množice policija lahko obvladuje, imajo neskončno izkušenj ne iz protestov, ampak iz nogometnih tekem. In to, kar se je dogajalo 5. 10., da je bilo le 3 tisoč protestnikov, spoštovani minister, 3 tisoč Viol se zbere na derbiju z Olimpijo zlahka. Če dodamo še drugih 2 tisoč ali pa hipotetično tisoč navijačev Olimpije, je to bistveno večja množica in policija jo je sposobna obvladovati na bistveno bolj rizičnem objektu, kot je odprt trg oziroma ulice v mestih, kot je na primer Ljubljana. Spoštovani minister, odgovor je enostaven, ne voliti SDS, volite kogarkoli drugega, ali KUL koalicijo ali pa Socialne demokrate, gotovo bo dialog pripomogel k temu, vsaj zgodovina tako govori, da sila ne bo uporabljena. Vsaj upam, da tudi v prihodnje ne. Vsakič ko je bila Janševa vlada na oblasti, minister Gorenak, minister Hojs, se je uporabilo vsa možna sredstva, ne samo top, tudi druga prisilna sredstva, katera se sploh v zgodovini naše 30-letne države še niso uporabila. Vse to, spoštovani minister, boste lahko vi vašim vnukom pripovedovali, da ko sem bil pa jaz minister, smo pa uporabili vsa prisilna sredstva; in verjetno boste na to tudi ponosni. Mi obžalujemo te vaše dogodke in seveda bomo naredili vse, da bomo vzpostavili dialog med policisti in med ljudmi ter da se ne bomo obnašali na način, kot se obnašate vi. Hvala lepa, predsednik.
Hvala lepa. Kolega Černigoj je želel repliko. Se opravičujem, sem ga izpustil prej.
Predlagatelj gospod Vatovec, s svojo lastno repliko moji razpravi ste pokazali svoj intelektualni doseg. Z žaljenjem, ne argumenti, ste odgovorili na mojo razpravo. Sam na to ne bi bil ponosen in tukaj naredim piko. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Jaz bi samo še to dodal. Jaz se točno ne spomnim, bi moral pogledati, kdo je to razpravljal danes, ali je gospod Vatovec, mogoče je celo gospod Mesec, jaz ne vem, kdo, mogoče tudi Nemec, ne vem, ko je jasno povedal, da je logično, da ste protestirali na ulicah, še preden se je vlada sestavila. To ste sami danes povedali. Sami ste povedali – ja, res je, mi smo začeli v bistvu protestirati, še preden se je vlada sestavila, zato ker smo itak vedeli, da če Janša vlada, je pa problem. To je vaša povezovalnost. To je tisto, o čemer jaz sedajle govorim že skoraj eno uro in pol tukaj. Na žalost ste sami povedali, kdaj je čas za proteste in kdaj ne ter kdaj jih je treba začeti. Torej še preden se konstituira vlada v tem državnem zboru, je treba ljudi že nagnati na ulice, če seveda nimate v rokah oblasti vi.
Hvala lepa. Predlagatelj Matej T. Vatovec.
Minister, gospod, karkoli, jaz sem rekel, da so se protesti zgodili, še preden se je oblikovala vlada; in pač to je res. Sedaj ko vi govorite o protestiranju pa o nasilništvu, jaz pa, mislim da, tudi nihče v Levici nikoli ni zagovarjal nasilnih protestov. To, kar se dogaja, je nekaj, kar je treba obsoditi; in dajmo sedaj narediti piko pri tem. Spomnite se pa leta 2010, ko so se odvijali protesti proti malem delu, ki je bil sicer svinjarija, se strinjam. Kdo je insceniral tiste proteste metanja granitnih kock v to stavbo? Neka študentska funkcionarka, članica vaše stranke. Takrat vam je bilo pa prav, da so vaši člani metali granitne kocke naokoli po Ljubljani.
Hvala lepa. Besedo ima Mojca Škrinjar.
Hvala lepa. Govorimo o pretirani uporabi sile pri policiji, govorimo o menjavah, o spremembi notranje organizacije policije in govorimo o tem, da ni dialoga. Težko rečem, da ni dialoga med policijo pa med ljudmi. Sama sem članica četrtnega sveta Ljubljana Šiška, kjer zgledno sodelujemo s Policijsko postajo Šiška, in nikdar ni bilo nobenega problema glede našega dialoga, in to vam zagotavljam, že 10 let ne. Nič se ni spremenilo v zadnjem letu in pol oziroma kmalu dveh letih, odkar je nova vlada, odkar je minister Aleš Hojs, naše sodelovanje je zgledno. Zgledno je tudi to, da me pred parlamentom vljudno pozdravijo policisti in me spremijo do garažne hiše. To pa je potrebno zato, ker smo bili večkrat napadeni s strani raznoraznih ljudi, ki se niso strinjali z vlado, in potem seveda napadali tudi nas poslance. Nasilni protesti, ki so se zgodili tako 5. oktobra in tudi še nekajkrat poslej, in ko je bil uporabljen vodni top, pravite, da niso bili tako nasilni, da je bila prekomerna uporaba sile. Sama sem bila v parlamentu tistega večera, ko sta zasedala dva odbora hkrati, in sicer Odbor za okolje in prostor in Odbor za kulturo, bila je neka skupna tema. Počasi se je začelo zbiranje ljudi pred parlamentom, sprva mirno, potem pa vedno bolj nasilno. Premo sorazmerno z divjanjem množice zunaj se je praznila dvorana. V dvorani smo na koncu ostali predsednica Odbora za kulturo Violeta Tomić, predsednik Odbora za okolje in prostor gospod Bojan Podkrajšek, 2 poslanca Levice, če se prav spomnim, sta bila to Cigler in pa Koražija, en poslanec LMŠ, mislim, da je bil to gospod Lenart, poslancev koalicije, poslancev SD in drugih od Levice ni bilo, vsi so pravočasno odšli. Kaj pa se je zgodilo nam? Moram reči, da sprva ni bilo tako zlovešče, potem pa je postajalo iz minute v minuto huje. Pred parlamentom se je zbrala hrumeča množica, vedno več jih je bilo in v parlament so začele leteti granitne kocke in tudi pirotehnična goreča sredstva. Verjemite mi, takrat smo mislili, da bo začel parlament goreti. In nismo vedeli, kako lahko gremo sploh ven. Spredaj je bil pritisk množice in zadaj je bil pritisk množice. Nekaj ljudi, nekaj poslancev in tudi nekaj vabljenih gostov je ostalo, nas je ostalo v parlamentu. In moram reči, da me je bilo v življenju redkokdaj strah, takrat mi pa res ni bilo prijetno, kajti nismo vedeli, ali bomo lahko prišli ven ali ne. Zunaj je pokalo, kot da bi bil to Vietnam. Dretje je bilo, glasno kričanje, torej grožnje, pok kock, ki so letele v stekla, in pa bleščanje ognja. Jaz ne vem, če vi to imenujete mirne proteste, če vi imenujete to, da smo bili tu ljudje ogroženi, v parlamentu ujeti, če vi to imenujete nekaj normalnega, jaz ne vem, potem vi niste normalni. In oddahnili smo se, ko je vendarle prišla policijska enota tudi z vodnim topom. Nikogar niso poškodovali. Ampak če bi jaz prišla na protest proti kakršnikoli vladi, če bi videla, da se je protest spremenil v tako nasilje, potem bi sigurno odšla prej. Mislim, da tisti, ki so ostali, videli tako nasilje, jaz sem jih nekoč imenovala drhal in potem so me obsojali zaradi tega, ampak danes ponavljam to, tisti, ki so ostali, razbijali parlament, metali noter ogenj in kocke in ogrožali naša življenja, niso bili drugo kot drhal. In če boste rekli, da bi morali mi umreti, zgoreti v parlamentu, zato da ne bi bila policija preveč trda, potem pa res ne vem, a ste normalni ali niste. Kako morete, kako morete biti taki?! Pri tem ste pa vsi podurhali ven pravočasno, nobenega od SD ni bilo noter, nikogar.
Kolegica Škrinjar, dajte se malo umiriti, prosim vas. Glejte, interpelacija je. Čemu je zdaj to potrebno?
Govorim o tem, da je sorazmernost teh ukrepov bila primerna, da smo mi lahko sploh prišli ven; pa ne gre samo za nas, gre tudi za naključne sprehajalce, gre za naključne ljudi, ki so se vračali iz službe, ki so pobrali otroke, šli v vrtec, v šolo in jih pobrali in peljali domov. Gre za ljudi, ki so prihajali iz trgovin. Gre za meščane Ljubljane, te je bilo treba zaščititi. In lahko samo rečem, da kdor to zagovarja, kdor tukaj ne podpre delovanja policije, res ni normalen. Govorili ste o tem, kako se spreminja organizacija, kako se spreminjajo, kako se odstavlja vodje sektorjev in tako dalje. Jaz mislim, da je to normalno, zelo normalno. In mislim, da bi bilo tudi dobro, da bi se dejansko menjavali vodje sektorjev in se tudi menjavali med samimi področji. Če nekdo dela celo življenje na enem samem področju, potem postane trd birokrat, potem ni več prilagodljiv, ne išče več rešitev, ampak samo še brani obstoječe stanje. Tukaj ni razvoja. Jaz mislim, da bi morali ljudje v javnem sektorju tudi menjati položaje, zato da se tudi izobrazijo, da dobijo določeno širino. Prav nobene potrebe ni, da ima nekdo caristični položaj do konca življenja. Pač spreminjamo službe, važno je, da ljudje niso ostali brez služb. In kakor jaz vem, nihče ni izgubil zaposlitve, in tako je tudi prav. So pa zamenjali položaje. Vidite problem v nekaj tvitih, ki jih napišejo ljudje ali pa napišemo. Napišemo jih pa zaradi tega, ker enostavno v velikih medijih, kot je RTV Slovenija ali pa Pop TV, pravzaprav niti ni prostora za naše besede. Pa še takrat, ko pridemo v kakšno oddajo, si je treba izboriti besedo, da nas ne prekinejo na vsakem izvajanju. Slovenija je bila večkrat pohvaljena glede predsedovanja. Slovenija je naredila ogromen napredek v najtežjem času. Mi imamo 7-odstotno rast bruto družbenega proizvoda, nezaposlenost je najmanjša v zgodovini Slovenije. Največ denarja je tokrat namenjeno tako za zdravstvo kot za izobraževanje in znanost. In seveda je treba te stvari očitno z vaše strani zamegliti. Jaz mislim, da ste se lotili tega na napačen način. Mi gradimo, vi pa rušite, na vsakem koraku rušite. Pravite, da je bila zmeda v komunikaciji. Seveda je bila zmeda v komunikaciji, če je pa Ustavno sodišče zahtevalo, da se na en teden preverja ukrepe; in je bilo treba vsak teden ponovno objavljati iste zadeve. In zakaj odloki? Zakon o nalezljivih boleznih je Vlada vložila, opozicija pa zrušila. Zato imamo še vedno Zakon o nalezljivih boleznih in pa ukrepe, ki potem povzročajo vladanje z odloki. Tisti zakon, ki je bil sprejet v devetdesetih letih, je sprejela še Drnovškova vlada, zato pač čakamo, da bomo tako normalni, da bomo lahko sprejeli popravek Zakona o nalezljivih boleznih, vi ga pa ne boste zrušili. Dvakrat je bil interpeliran minister Hojs. To je drugič. A se morda spomnite, zakaj je bil prvič? Ali mogoče javnost ve, zakaj je bil prvič? Jaz mislim, da ne. Dvakrat je bil interpeliran minister Simoniti. Ali še kdo ve v javnosti, zakaj je bil? Najbrž se ne spomni. A se mogoče spomnite, zakaj je bila dvakrat interpelirana ministrica Kustečeva? Najbrž ne. [[oglašanje iz dvorane]] Glejte, vi ste pa nevljudni. Vi ste pa nevljudni, ker mi upadate v besedo. Dovolite, da dokončam misel. Ministrica Kustečeva je pač podprla ukrepe. Tudi to, da je treba testirati učence v šoli. Kakšen vik in krik je bil. Kaj se je izkazalo? To, da odkar se učenci v šoli testirajo, okužbe padajo. Ste to opazili? Zato padajo, ker se ne širijo več tako, ker so zdaj pač vsi stestirani. Bil je interpeliran minister Dikaučič, bil je interpeliran minister Vizjak zaradi neke lepljenke, nekih prisluhov. In nismo se ukvarjali s tem, mi se nismo ukvarjali s tem, kako nam prisluškujejo kot Stasi, KGB pa Udba pa podobne grde združbe, ampak smo se ukvarjali s tem, kaj je bilo pred štirinajstimi leti v nekem popolnoma popolnoma zasebnem pogovoru. Za to zapravljamo čas v teh interpelacijah. Moj kolega je zelo, zelo, zelo duhovito to imenoval, da iščete dlako v jajcu, to so depilacije. Uporabljate ves čas žaljenje. Gospa Sukič nas je imenovala kolaborantske stranke. Ali veste, kaj so to kolaborantske stranke? To so stranke, ki so sodelovale z okupatorjem. Mislim, glejte, ne morete nas s tem zmerjati. Zmerjate nas s fašisti in v resnici vi lažete. [[oglašanje iz dvorane]] Mi gradimo, vi pa rušite. In to je tisto dejstvo, ki vas dejansko definira. To, da ni dialoga s policisti, res, zmislili ste si. Jaz mislim, da večina policistov popolnoma lepo sprejema delo, dobro dela, ne dobro – odlično dela, in hvaležni smo jim za to, da smo varni. Mi smo peta najvarnejša država na svetu. Tudi zato smo lahko hvaležni policistom. Če je pa nekaj nezadovoljnih pa če so med njimi sindikalisti, lepo vas prosim, vedno je nekaj nezadovoljnih. Večina pa, jaz mislim, je zadovoljna in vse spoštovanje tako policiji, vsakemu policistu posebej, kakor tudi ministru Alešu Hojsu. Hvala.
Hvala lepa. Imamo najprej postopkovni predlog. Gospa Meira Hot, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana gospa podpredsednica. Ena izmed ključnih dolžnosti pri spoštovanju postopka je seveda, da se gospa poslanka tudi do nas obnaša spoštljivo, dostojno, strpno, nediskriminatorno. Vsi skupaj smo v tem državnem zboru sprejeli tudi nek etični kodeks. Primarno, spoštovana kolegica, sploh od gospe vašega kova, bom rekla, vašega stanu, je, da vsaj ne lažete pa da vsaj ne žalite. Pa vi o meni in moji normalnosti ziher ne boste sodili. Vi ste dvakrat tukaj zatrjevali, da mi nismo normalni. Kaj ste vi psihiater? Kje imate vi kakršnokoli potrdilo, da boste o nas sodili? Resnično. Jaz zahtevam, da se vi, kot prvo, nam vsem opravičite, kot drugo pa, da enostavno ne lažete. Seveda ZNB ni opozicija zrušila, vi ste se ustrašili pa ga umaknili, pa vam zdaj civilna družba mora zakon pisati. Spoštovana gospa podpredsednica, jaz vljudno prosim, da se preneha s takim nespoštljivim govorom, da se upošteva tudi etični kodeks in da gospa poslanka preneha delovati tako diskriminatorno in žaljivo do vseh nas, da ne sodi o našem psihičnem stanju in da se nam opraviči.
Hvala lepa. Ni replike, ker je bil to postopkovni predlog, na katerega bom odgovorila. [[oglašanje iz dvorane]] Samo trenutek, da odgovorim najprej na postopkovni predlog kolegice Hot. Instituta opravičila v poslovniku ne poznamo, kar se tega tiče, nimam nobenega vzvoda, da bi to zahtevala od kolegice poslanke. Je pa dejstvo, da današnja razprava, ki poteka že od 9. ure dalje, je zelo burna in tudi mestoma zelo ostra, kar se tiče retorike; in z vseh strani prihajajo takšne in drugačne sodbe, vrednostne sodbe. In sem že prej enkrat odgovorila na en postopkovni predlog, ki ga je podala ravno gospa Škrinjar, in bom zdaj enako, da v njeni razpravi, toliko, kot sem jo uspela slišati, ker sem bila ravno na poti v dvorano, ocenjujem, da je podajala pač svojo vrednostno sodbo na to, kako gleda in dojame druge kolege. Kar se tiče pa vsebine, glede ZNB, pa se tudi ne bom z mesta predsedujoče vtikala. Predlagam, da se to opravi v okviru razprav, v okviru replik, vsekakor pa se jaz vsebinsko ne bom spuščala v razprave. Še en postopkovni predlog, gospa Sukič. Izvolite.
Ja, ker me je kolegica imenovala, popolnoma ni razumela, kaj sem jaz danes povedala, ji – prosim, to je moj postopkovni predlog – razložite, kaj pomeni pojem kolaboracija. Ne vem, kako lahko SDS kolaborira sama s sabo?! Zato ji mogoče malo razložite pojme, koga sem imela v mislih. Hvala.
Gospa Sukič, če je bil ta predlog namenjen meni, ne bom razlagala vsebine pojmov, če seveda se nujno ne tičejo mojega dela, kar tiče vodenja. Če imate vsebinsko kaj za povedati gospe Škrinjar, to opravite v okviru razprave ali pa v okviru replike. Zdaj pa je besedo želel predlagatelj gospod Nik Prebil. Izvolite.
Najlepša hvala, podpredsednica. Dober večer vsem skupaj. Glede na te nebuloze je treba povedati nekaj dejstev. Spoštovana kolegica, že gospa Hot vam je v postopkovnem predlogu povedala, da to, kar trosite tukaj, so laži, in v tisti stranki, v kateri ste, vam je to dobro naučeno. ZNB, ki ga sedaj prelagate na opozicijo, ste sesuli sami, vi v stranki SDS in v stranki NSi. In tudi to, ko minister prelaga odgovornost na poslance, češ da ti zakoni zdaj niso urejeni zato, ker jih ni potrdil Državni zbor, je nekorektno, če pogledamo zgolj in samo dejstvo, da je vlada tista, ki je prvi in pa tudi najpogostejši predlagatelj zakonov. In nenazadnje imate na ministrstvu zaposlenih na stotine ljudi, ki vam te zakone tudi pripravijo. In še enkrat, ZNB je zrušila koalicija, ZNB ste si zrušili sami, seveda zato, ker je bil že vnaprej napovedan referendum in ker se pač bojite ljudi, da bi vam ta zakon gladko zavrnili. Kot drugo, spoštovana kolegica, govorite, da so vsi zadovoljni, da nihče ni nezadovoljen. Pa vam jaz povem, da je več kot 70 % ljudi v naši državi nezadovoljnih z delom vlade, kar vam kaže vsakomesečna anketa. Poleg tega, tudi to ste rekli, da v policiji je vse v redu in da so vsi zadovoljni. Pa vam jaz povem, da oba sindikata, ki se obračata na javnost, na ministra, na direktorja policije s pismi, kaj vse ni v redu, da je policija politična, da ne uživa potrebnega zaupanja, da se policiji povzroča nepopravljivo škodo. Še enkrat, v obeh sindikatih – pa naj vas spomnim, da je v prejšnji vladi en sindikat bil zelo na vaši strani, lahko rečemo, da je bil vaš sindikat, pa je sedaj proti vam, ker vam lastni ljudje tudi odhajajo – v teh sindikatih, spoštovana kolegica, je 8 tisoč policistk in policistov. In to ni nezanemarljiva številka nestrinjanja z delom ministra Hojsa in policijskega direktorja Olaja. In preden se potem odzovem še na vse stvari, ki jih je govoril minister, ker bi vseeno rad, da razčistimo še nekaj stvari, ki so bile podane na preiskovalni komisiji, je enostavno nekako sramotno, da prihajamo v to pozno uro norosti, kjer diskurz ne prehaja več na pojasnjevanje očitkov, ampak seveda, ko koaliciji zmanjka prostora, pričnete z žaljivkami, češ da mi nismo normalni. In jaz mislim, da – spoštovani kolegi ali pa kolegice na tisti strani – kar je za vas normalno, zame zagotovo ni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko ima gospa Škrinjar. Izvolite.
Hvala. Najprej zahvala vam, predsedujoča, ker ste res odreagirali tako, kot ste že pred petimi urami obljubili. Nimate dvojnih vatlov, uporabili ste enako dikcijo takrat in sedaj. Hvala vam za tako, bi rekla, pravično vodenje. Gospod Prebil, nisem rekla, da so vsi zadovoljni v policiji, sem rekla, da je večina zadovoljnih, nekaj jih je pa vedno nezadovoljnih, pa ne gre samo za policijo. Katerikoli kolektiv je takšen, da nekaj je nezadovoljnih, recimo, da je večina zadovoljnih, in nekaj je zelo zadovoljnih, pač po Gaussu. In ocenjujem to, kar vidim danes – delovanje policije tako v protestih, ko so odigrali zelo konstruktivno vlogo, žal mi je pa za vse poškodovane, bili so trije poškodovani med protestniki pa, mislim da, več kot 40 poškodovanih policistov; in nekateri so bili težko poškodovani. Tukaj pred parlamentom je en policist ostal brez sprednjih zob, ker mu je kocka priletela v obraz. In ta sigurno ne more biti zadovoljen. Zdaj še ne, dokler mu zdravijo vse to. Vsekakor menim, da glede na stanje, kot ga imamo, če bi bili policisti tako nezadovoljni, potem ne bi bila peta najbolj varna država. Torej delajo dobro in mislim, da večina je zadovoljna s svojim položajem. Nikoli pa nisem rekla, da bodo [[…]], idealnega stanja pač ni. Zmeraj je nekaj, ki se bojo pač pritožili.
Hvala lepa. Besedo je še enkrat želel predlagatelj gospod Prebil. Izvolite.
Hvala lepa. Saj je že skoraj malenkost smešno, vendar, spoštovana kolegica, govorite, da je nekaj nezadovoljnih. Še enkrat vam povem – v obeh sindikatih je več kot 8 tisoč policistov, in to ni nekaj, to je več tisoč ljudi, kar je veliko. Ljudje so nezadovoljni v policiji, verjamem pa, da vsi tisti, ki ste jih sedaj nastavili na vodilno mesto oziroma je pri tem sodeloval minister Hojs in pa direktor policije, so seveda zadovoljni, ker za praktično nič dela in uboganje dobivajo relativno dobro plačo in seveda so s tem tudi nagrajeni po hierarhični lestvici, ker lahko pri vas tudi napredujejo. Bi pa zgolj samo še eno stvar, preden dam besedo kolegicam in kolegom. Ko govorite o tem velikem zaupanju in zadovoljstvu. Nedolgo nazaj je bila narejena anketa, in to tudi ministru očitamo v interpelaciji, to je eden od očitkov, kar sem poudaril tudi v stališču Poslanske skupine LMŠ, da je minister izgubil oziroma spravil policijo na samo dno in da je policija izgubila na zaupanju zelo močno. Glejte, tole je tabela, ki kaže zaupanje v policijo. In to je padec zaupanja v policijo, ki je v zadnjih dveh letih zelo velik. In tole je skok tistih, je skočilo na 24,2 %, ki policiji pod tem vodstvom sploh več ne zaupajo. In to je ta realnost, da je ocena zadovoljstva, tako zaupanja v policijo kot z njenim delom, drastično padla pod ministrom Hojsom. In to se je enkrat v naši državi že zgodilo, v prejšnji Janševi vladi, kjer je tudi zaupanje v policijo drastično padlo. In dobro ste videli, koliko let je trajalo, da smo to vrnili vsaj na neko spodobno raven. In sedaj to pada spet nazaj na samo dno. In to je tista krivda, ki jo očitamo ministru in seveda vsem, ki v tem sodelujete, da boste policijo praktično uničili, zato ker ste kadre, poslušne, ne pa tiste, ki bi nekaj znali in bili za to mesto kompetentni, postavili praktično povsod. Hvala.
Hvala lepa. Še enkrat replika, gospa Škrinjar.
Gospod Prebil, še enkrat. Če bi bili policisti tako nezadovoljni, potem bi bil kaos, potem ne bi bila Slovenija peta najvarnejša država na svetu. To vaše trditve postavlja na laž. Poleg tega pa vašim anketam jaz ne verjamem. Ne verjamem mnogim anketam. Če bi verjela anketam, potem bi vi morali imeti naše število poslancev, tako jih imate pa pol manj.
Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima gospod Jure Ferjan. Pripravi se gospod Boštjan Koražija. Izvolite.
Gospa podpredsednica, najlepša hvala za besedo. Cenjeni visoki zbor! Zakorakali smo v trinajsto uro razprave in če se gledalke in gledalci, ki nas vsaj kako uro spremljajo, zabavajo vsaj pol toliko, kot se kolega Nik Prebil, potem verjetno današnji dan ni vržen stran. Bi pa mogoče, gospod Prebil, gospa poslanka Mojca Škrinjar vam lahko bila mama, mogoče bi lahko imeli, po letih seveda, malo bolj korekten odnos in ne tako podcenjujočega ali posmehljivega. Da pa preidemo k današnji interpelaciji. Očitate soustvarjanje izrednih razmer v državi. Na prvo žogo, ko vas danes poslušamo, ko gledamo pa beremo slovenske glavne medije, bi na prvo žogo lahko rekli – Hm, kaj se dogaja v Sloveniji? Ko pa nekoliko bolj podrobno zadeve pogledamo in vidimo, kaj se v resnici dogaja, pa je zgodba – ne nekoliko –, ampak povsem drugačna. In zanima me, kdo je tisti, ki si želi v Sloveniji ustvariti izredne razmere. Je to Vlada Republike Slovenije, ki se sooča z epidemijo covida-19, ki sprejema ukrepe za zajezitev covida-19, za preprečitev širjenja virusa, ki sprejema takšne oziroma podobne ukrepe kot drugod po Evropski uniji, kot drugod po svetu? Ali so to nasilni protestniki, ki na neprijavljenih shodih z nasiljem, z vandalizmom, tudi s širjenjem virusa netijo nestrpnost, sovraštvo, ki se je, bojim da, pred meseci začela ravno tu – v Državnem zboru Republike Slovenije? In odraz tega so takšni prizori na ulicah naše prestolnice, takšni prizori, ko se meče pirotehnična sredstva v policiste in tudi pod noge konjev, na katerih so policisti. To je tudi posledica tega, kar se je dogajalo in kar se je netilo tudi v tem državnem zboru. Če gremo korak naprej, danes smo v eni izmed razprav s strani SAB celo slišali, da bi morali nekaterim pa prepovedati Twitter, ukiniti Twitter in tako naprej. Zdaj vidimo, kdo je tisti, ki ga tako zelo moti mnenje, ki ni enako njihovemu. Ko pa povemo, da nekateri mediji, da nekdo izreče laž, neresnico, pa je pogrom nad tistim posameznikom, ki se brani. To je pa vse narobe. Ta dvoličnost in ti dvojni kriteriji so res neverjetni. Pravite tudi, v sami interpelaciji govorite o prekomerni uporabi represivnih sredstev in policijskem nasilju na protestih v Ljubljani. A mi obravnavamo iste proteste? Jaz imam občutek danes, pa ne samo danes, tudi lahko rečem v nekih preteklih razpravah že, da v KUL pogosto živite v nekem vzporednem, domišljijskem svetu, kjer očitno nimajo vstopa ne covid-19 ne še kdo drug, ker imate verjetno zelo zelo bujno domišljijo, to smo tudi danes dostikrat slišali. Ker ne vem, če pogledate to fotografijo ‒ kdo izvaja nasilje, policist ali protestniki? Poglejmo si fotografije. Kdo izvaja nasilje, kdo ima v rokah flašo? Kdo izvaja nasilje, policisti ali protestniki? [[nemir v dvorani]] Razumem, da je prisotna zelo nestrpnost in nelagodno poslušanje. Bili ste tudi vi tisti, ki ste pozivali na takšne proteste, in verjamem, da je neprijetno pogledati take fotografije. In potem je še ena taka teza, ki jo danes prodajate v svojih razpravah, da so bili ti protesti poleg tega, da so bili mirni ‒ videli smo prej, kako si bili mirni ‒, da so seveda protestniki upoštevali vse pogoje za preprečevanje širjenja virusa − seveda vsi imajo maske, upoštevajo distanco [[…]]Poglejte si, vsi imajo maske gor, vsi skrbno držijo distanco, verjetno tudi vsi PCT, glejte, vsi z maskami, poglejte, kako se lepo držijo ukrepov! Nihče ne širi virusa, kje pa. Kje pa! Kolegi in kolegice, če slučajno ne vidite, si boste lahko pogledali preko spleta ali pa preko televizije. Skratka, peščica, redkokdo ima masko, redkokdo distanco, pa verjetno še tisti, ki bo jo želeli, ne morejo upoštevati. In ko govorimo tudi o sami strpnosti, takole strpni ste. »Smrt janšizmu,« pravite. To je vaša strpnost. To je vaša strpnost! Organizirana grožnja s smrtjo, organizirano pozivanje k smrti. In vem, vem, boli vas, zato tudi zdaj ne morete poslušati tega in morate te zadeve komentirati in žalostno je to, kar se dogaja. Žalostno. Na tej točki me tudi zanima, kako bi v KUL reagirali, če bi bili vi na oblasti, če ne bi vrgli puške v koruzo, in bi protestniki metali granitne kocke v policiste, ko bi protestniki metali petarde pod konje, na katerih so policisti. Kaj bi naredili? Kaj bi naredili? Bi rekli, prosim vas, nehajte, ali bi rekli, dajte še, ali bi v skladu z zakonom in pooblastili naredili red? Kaj bi naredili? Glede na to, kaj smo slišali danes, je očitno radikalni levici uspelo radikalizirati celotno opozicijo do te mere, da odgovori na ta vprašanja, ki sem jih zastavil in so, bi lahko rekli, retorične narave, niso samoumevni. Bojim se, da ne bi reagirali tako, da bi naredili red, da bi reagirali skladno z zakonom in pooblastili. Ampak, kot vidimo v zadnjih mesecih, slabše je za državo, boljše je za opozicijo, slabše je za državo in Vlado, boljše je za opozicijo. Če pogledamo naprej, protiustavno omejevanje človekovih pravic pravite. Res, vaša domišljija je bogata, kot da v Sloveniji, kot da v svetu ni covida-19. Danes smo tudi poslušali, kaj vse se je zgodilo, da ljudje niso vedeli, da se dogajajo protesti, ker niso pogledali v Uradni list. Kdo od vas, ko še niste bili poslanke in poslanci, pa je šel brat Uradni list, čisto tako iskreno. Kolikokrat ste šli brat Uradni list? Pa saj so mediji pisali o tem, vedno znova so pisali o tem in pozivali. Vedno znova so pisali in pozivali o tem. Poglejte, tale fotografija, ki je tudi ena s protestov, poglejte, to sta dva otroka, takole na prvo žogo se ju vidi. Zelo odgovorni starši! Ampak se ne bom v to spuščal, ampak tako, a ne, zelo odgovorni starši, da na neprijavljen protest, na katerem so se mnogokrat pojavili in nasilje in vandalizem in seveda potem tudi skladno s pooblastili in zakonom posredovanje policije, da na takšen protest pripelješ mladoletnega otroka. To je zelo odgovorno, ampak v to se ne bom spuščal, vsak naj pač svoje otroke vzgaja, tako kot želi. In veste, v vašem vzporednem svetu očitno ni ne epidemije covida-19, je samo socializem in komunizem, ampak v realnem svetu pa je epidemija covida-19, je še vedno virus covida-19, ki mutira, ki ima vedno nove različice in s katerim se sooča Slovenija in ves svet. In ta vlada dela, se sooča z epidemijo in hkrati rešuje tudi na terenu realne probleme ljudi. Ta vlada bo v bistvu v polovičnem mandatu obiskala več regij, kot sta prejšnji dve vladi skupaj. To je odraz vlade, ki je uspešna, ki je aktivna in ki na terenu rešuje realne probleme ljudi, dviguje povprečnine občinam, daje denar za zdravstvo, za šolstvo, za stvari, kjer vi v desetletju niste naredili praktično nič. To ste tudi pred padcem oziroma po padcu Šarčeve vlade tudi praktično v vseh takratnih koalicijskih strankah tudi nekoliko užaljeno, a vendarle priznali. Pravite tudi: politizacija in militarizacija policije. Predlagatelji boste že vedeli, kako to gre ‒ kaj ne? Že če pogledamo vaše kandidatne liste na državni, na lokalni ravni, lahko marsikaj vidimo, kdo vse je bil prej aktiven v policiji, potem pa se je očitno kar naenkrat spreobrnil in kot je, mislim da, kolega Koprivc rekel danes v razpravi, pač se je odločil, da bo tudi v jeseni svojega življenja aktiven na političnem parketu. V redu. In ko govorimo o politizaciji, kateri predsednik vlade, ko je bil predsednik vlade, se je udeležil volilnega kongresa sindikatov policijskih, Policijskega sindikata Slovenije, konkretno. Pa ne samo takratni predsednik vlade Marjan Šarec, tudi takratni minister za notranje zadeve gospod Boštjan Poklukar je bil prisoten na tistem volilnem kongresu. Ampak ta minister, ki je pa sedaj na Ministrstvu za notranje zadeve, gospod Hojs, pa se ukvarja s tem, da so pogoji za delo slovenskih policistk in policistov boljši, da imajo višje plače in da je njihovo delo tudi ustrezno nagrajeno. To vas očitno tudi boli. To vas očitno bode. Zdaj, pravite, da se dogaja politizacija. Če ima kdo lovke tako v policiji – pa še lahko bi šli tudi na druga področja, pa ne bom danes širil teme –, ste potem to ravno vi v KUL in vi ste tisti, ki ste ščuvali ljudi na ulice, ki ste želeli, da se oblast zgodi na cesti, na ulici in ne na volitvah, ne v Državnem zboru. Vi ste tisti, ki ste k temu spodbujali, sedaj pa s prstom kažete na to vlado, da je nedemokratična, da je ne vem kakšna. To so vaše metode. Vaše metode so to. Izpostavil bom tudi eno pomembno zadevo, ki vas kar malo zmrazi, ko to slišite, imam občutek. Za ministra za notranje zadeve gospoda Aleša Hojsa si upam trditi, da je eden izmed najbolj zaslužnih, da se v Evropski uniji, da se v Evropi ni ponovilo leto 2015 in migrantska kriza. Če ne bi po dogajanju v Afganistanu na vztrajanje ministra Hojsa in na doseženem dogovoru na evropski ravni prišlo do skupnega sporočila vseh držav članic Evropske unije, da Evropa ne bo odpirala novih koridorjev za migrante, za begunce iz Afganistana, potem bi bila verjetno, najverjetneje današnja slika Evrope dosti drugačna in imeli bi poleg zdravstvene ne še kakšne drugo krizo. Mimogrede, smo ena izmed najbolj varnih držav na svetu. Tudi to je dejstvo, ki ga ne morete zanikati. Danes smo slišali marsikaj. V nadaljevanju si bom dovolil nekaj konkretnih zadev tudi izpostaviti. Kolegica poslanka Violeta Tomić iz Levice je takole dejala, pa bom kar citiral: »Najlepša vam hvala za takšno moderno policijo. Nad tem se lahko veseli sam psihopat, gospod Hojs.« Konec citata. Ali je to alternativa? Ali je to prihodnost, ki si jo želimo? Ali je to strpnost, ali je to dialog? Ali je to dialog, na katerega bi lahko bili ponosni? Kolega Prebil, prej ste govorili o kriterijih, ki se razlikujejo med LMŠ in SDS. Seveda se razlikujejo kriteriji, in to zelo! Vi ste v KUL, ki podpira takšno komunikacijo, mi tega ne toleriramo. Morda me boste kasneje popravili, se od tega distancirali, ampak glede na to, kaj vse se v tem hramu demokracije zgodilo, ste dostikrat ostali nemo, tiho. Pa ne govorim to konkretno za vas, kolega Prebil, ampak na splošno za vašo politično opcijo. Podobno je tudi, ko govorite o miroljubnih protestih. Jaz si ne predstavljam, kako lahko proteste, na katerih se uničuje javna lastnina, zasebna lastnina, na katerih se meče granitne kocke, meče petarde pod konje policistov, pljuva, žali, grozi s smrtjo, imenujete miroljubne proteste. Ne razumem tega, ne razumem. Medtem ko to govorim, je nekaterim to blazno smešno in zabavno. Neverjetno. Res, neverjetno. Tako daleč smo prišli ali tako nizko z nekim dialogom tudi na parlamentarni ravni; tako nizko smo padli. In seveda ne pojenjajo kar naprej, kar naprej. Slišali smo danes tudi, da mi nismo sposobni sodelovanja. Kdo je tisti, ki izključuje? Kdo je tisti, ki je izključeval pred zadnjimi državnozborskimi volitvami? Kdo je podpisal sporazum o nekem bodočem sodelovanju, na podlagi katerega je že vnaprej izključeval? Kdo je tisti? Ali je to koalicija, ali so stranke vladne koalicije, ali so to stranke KUL? Saj to sami govorite, da ne boste sodelovali z aktualnimi vladnimi strankami. Kdo potem izključuje? Imamo sedaj določene nove stranke, letajo na politični parket in tudi že vnaprej govorijo, da one ne bodo sodelovale s tem pa tem pa tem. Še ena dodatna tako imenovana kul stranka, ki bo izključevala in delila politični prostor delila slovensko javnost. Če gremo še en korak naprej. Danes smo slišali, da je bil vodni top uporabljen samo takrat, ko je bila na oblasti desnica. Ja, a veste, ko je na oblasti levica ali pa leva sredina in ko desnica protestira oziroma izraža nestrinjanje z aktualno oblastjo, se to počne na mirnem, na prijavljenem, na legalnem shodu, kjer se poskrbi za zavarovanje, kjer se poskrbi za celoten proces, kjer je izdano dovoljenje, skladno z zakonom, in ko se prepeva slovenske pesmi, ko imamo kulturni program, ko se vsebinsko z nagovori izraža mnenje in stališča, takrat ni potreben vodni top, da bi šprical protestnike. Takrat to ni potrebno. Danes pa sami vidite, in nekateri ste žal k temu tudi sami pripomogli, da je pa situacija drugačna. Marsikaj bi se na tej točki dalo še povedati, morda se bom kasneje še oglasil, ampak bom sklenil svojo razpravo na tej točki. Prepričan sem, da bo minister Hojs jutri nadaljeval s svojim delom. Verjetno pa boste tudi vi v KUL jutri nadaljevali s svojim rušenjem, pač vsak počne tisto, kar najbolje zna: mi gradimo, vi rušite. Dovolil si bom na koncu, da vas vprašam, če ste si v KUL že izbrali naslednjega ministra ali ministrico, s katerim boste v Državnem zboru obračunali. Lahko pa vam povem, cenjeni KUL-ovci, da se glede na to, kaj smo danes videli, ko se tako prazno zaletavate v ministra in ki vas je s svojimi odgovori, milo rečeno, kar malo osmešil, da se veselim naslednje interpelacije. Pa ali bo ta naslednja interpelacija tretja pod aktualno vlado ali pa bo prva pod novo vlado, ki jo bo vodil Janez Janša.
Hvala lepa. Postopkovno, gospod Matjaž Nemec.
Hvala lepa, podpredsednica, za besedo. Podal bom postopkovni predlog, spoštovana predsedujoča, in prosim, da ga jemljete z vso resnostjo. Prosil bi vas, da tudi prenesete to pobudo na Kolegij predsednika. Nikdar tako kot v tem mandatu, nikdar tako kot v tem mandatu, še posebej iz Poslanske skupine SDS, nismo bili deležni pojava tako imenovanih pojavljanj sličic in fotografij. Parlament izhaja iz besede parlare, to je latinska oziroma italijanska beseda, kjer naj bi retorično sposobni komunicirali in razpravljali. To, kar počne stranka SDS, je dejansko za časom; namreč, če želijo ob vsakih razpravah – in to oni počno praktično iz seje v sejo – nam karkoli strokovnega gradiva pokazati, naj to storijo vsaj na moderen, tehnološki način, da vsaj kaj vidimo, tako mi kot slovenska javnost. To, kar počnejo, izkazuje samo retorično nemoč ali pa nesposobnost se verbalno spopasti z nasprotno mislečimi. V bistvu je to fenomen, ki ga prej nismo poznali. In to počnejo nenehno tako minister kot poslanke in poslanci. Moj postopkovni predlog je: prvič, ali se to ukine in se prepove, drugič, ali se Državni zbor in Poslanska skupina SDS modernizira z nabavo ipadov ali pa mogoče celo uporabi displeje, ki so tukaj vsem nam vidni, in poskušajo nam njihove slike − govorim o momentu, ki ga prikazujejo, velikokrat nasilje pokažejo −, pokazati na način, da bomo vsaj videli, o čem govorijo. Še en nasvet. Prosim, uporabite vsaj videoposnetke, kajti iz posamezne fotografije je dokazano iz zgodovine, da so možne manipulacije. Torej resnično jemljite ta predlog, kajti ta parlament, »parlare«, se je prelevil v »fotoment« ali ne vem, kako bi to preimenoval. Mislim, da to niža nivo razprave in ugleda Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Nemec. Se v resnici popolnoma strinjam z vami, ampak ta trenutek nimam nobenega vzvoda in pristojnosti, da bi karkoli drugače naredili. Je pa moj predlog vam, da na Kolegij predsednika Državnega zbora podate pod točko razno, kjer je to mogoče, predlog, da se o tem razpravlja, in morda najdemo skupno rešitev tudi za ta problem, ki pa je očiten, se strinjam z vami. Nadaljujemo z razpravo. Repliko ima najprej gospod Koprivc. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Absolutno se strinjam s kolegom Nemcem. Poslanci na tej strani se prav neprijetno počutimo, ker ves čas gledamo neke papirje, bolj kot ne bele papirje, ker dejansko, verjamete ali ne, ne vidimo tako daleč in je res neprimerno in nedostojno, nevredno parlamenta. To delate vsi od predstavnikov SDS v vladi do poslank in poslancev. Res, prosim, skušajte te zadeve ubesediti ali pa pozivam Državni zbor, da se najdejo neke tehnološke rešitve. Moram pa ponoviti še enkrat, kot sem že prej rekel, da je minister Hojs po mojem res edini minister v Evropi, ki operira z nekimi manipulativnimi slikami, ki jih dejansko niti poslanke in poslanci ne vidimo. Zdaj bi se pa rad odzval na kolega Ferjana, ker sem se v kar nekaj zadevah prepoznal, pač iz svoje razprave. Najprej glede covida. Gospod Ferjan ponovno manipulira in skuša naprtiti popoln neuspeh vlade na področju omejevanja covid krize opoziciji. Gospod Ferjan, to je velik absurd, velik absurd. A veste, kaj je ključen problem, zakaj je v Sloveniji toliko mrtvih, zakaj je precepljenost tako nizka, kot je? Zato, ker državljanke in državljani vaši vladi ne zaupajo. Zakaj vaši vladi ne zaupajo? Zato, ker enostavno s svojimi dejanji kažete in dokazujete, da želite to krizo, zdravstveno krizo, izkoristiti za to, da bi se utrdili na oblasti. In v taki situaciji začne vladati kaos. Prej ste rekli, da kaosa v Sloveniji ni. Morda ga pred leti ni bilo. V Sloveniji vlada kaos! To, kar se je dogajalo na protestih, je kaos. In ta kaos, oprostite, ni zakrivila množica ljudi, ampak so zakrivila napačna navodila samega vrha policije oziroma ministrstva, ko je sam minister skupaj s svojim šefom policije, ki mu je v celoti podrejen, naročil, da se uporabi prekomerna sila. Ponavljam še enkrat; prosim, predvsem ločite nenasilne proteste od nasilnih protestov in predvsem tudi proteste, kjer je bila uporabljena prekomerna sila, ne enoznačno jim pripisovati nasilja. Tam so bile množice ljudi, ki so bile nenasilne. Morda je bilo nekaj nasilnežev med njimi in s temi bi bilo treba na normalen način obračunati. In nehajte že enkrat ponavljati ves čas to, da so bili protesti neprijavljeni. Sprašujem vas še enkrat, zakaj ste se vi oziroma vaši predniki leta 1989 ravno tako pojavili na neprijavljenih protestih za izpustitev Janeza Janše. Takrat tista avtoritarna oblast, o kateri tako radi govorite, ni uporabila take sile, kot jo je danes janšizem uporabil. Ponavljam pa ponovno: nehajte enačiti in govoriti, da so vsi protesti nasilni! Sem že rekel, da teh sličic ne vidim, ampak vam povem, da protestniki, ki so brali ustavo na Trgu republike, niso bili nasilni.
Hvala lepa. Besedo je želel predlagatelj gospod Prebil. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica, še enkrat. Moram se odzvati na tisto, kar je bilo na začetku izpostavljeno, ker je bilo direktno oziroma je direktno letelo na mene. Kolega Ferjan, midva sva nekje približnih let, mislim, da ste celo mlajši kot jaz. In to, kar ste v bistvu uprizorili na začetku, je nekako tipičen dokaz podcenjevanja mladih, kar si nekako ne želim od kolega svojih let, da pač počne. Drži sicer, da bi kolegica Škrinjar po letih in tej razliki, ki jih imava, najverjetneje res lahko bila moja mama. In če bi, kolega, tudi vi, ki ste v DZ prišli dve uri nazaj, mogoče tri, opazili, da se poslanci pač nasmihamo, ko pride do neke določene nebuloze, tako kot smo se nasmejali, ko je pač minister Hojs jedel kokice, ali arašide, ali karkoli v tej dvorani, kar je pač nespodobno ne samo za ministra, ampak tudi za poslanke in poslance v tej dvorani, če to počno. In to, da se pač malo nasmejemo, mislim, da ne bo konec sveta. Zdaj pa še nekaj, ker vidim, da ste očitno želeli obraniti gospo Škrinjar. Pa upam, da me posluša. Midva z gospo Škrinjar, pa to vedo tako kolegi na levi kot desni, in tudi nimam težav v korektnem odnosu s poslankami tako na vaši strani kot na tej − mislim, da to lahko potrdijo vsi − in da pač je parlament prostor, kjer se soočajo različna mnenja. Ne glede na to, če imamo na določeno politično situacijo povsem drugačno stališče, je to prostor − to tukaj, parlament je prostor −, da ta mnenja soočamo. Ko govorite tudi, da seveda mi podpihujemo nasilje, sovraštvo in proteste, bi vas še enkrat opozoril, da smo v LMŠ zelo jasno in večkrat, tako kot tudi vse opozicijske stranke, opozorili in obsodili nasilje, ki se je dogajalo na ulicah. In to v bistvu, da tudi, kar prihaja z nekatere vaše strani − ne od vas, kolega Ferjan, da se ne bova narobe razumela −, ampak prej je kolega Doblekar govoril o tem, da tukaj sedimo nasledniki komunizma. Zdaj, jaz sem rojen leta 1991, težko sem naslednik komunizma. Res me nekako boli, da se vedno, vedno znova in znova, ne glede na to, kakšna tema je v Državnem zboru, mi vrnemo na komunizem, fašizem, nacizem, ne vem koga vsega boga. To je stvar boleče zgodovine in zgodovine, ki je prav, da jo pomnimo. Mislim pa, da je mlada generacija − pač, dovolj smo v polju, da se s tem nehamo obremenjevati. Se opravičujem, če sem nekoliko iz teme. Pa samo zgolj samo še ena stvar. Ko govorite o hudem napredku na področju migracij, naj vas samo opomnim, da morda ene zadeve, o katerih govorite, pač seveda vaši politični strani močno ustrezajo, ampak mislim, da pač je treba opomniti, pa to verjetno ni v celoti krivda ministra Hojsa, ampak vendar napredka v okviru Pakta o migracijah in azilu − kolega Ferjan, vi dobro veste, da jaz te stvari zelo dobro spremljam na področju zunanjih zadev in evropske politike − v okviru slovenskega predsedovanja ni bilo. Zato, ker se pač to zaradi blokade številnih enostavno ni dalo. In nekorektno in zavajajoče je, da govorite, kaj vse je na teh področjih storilo, ker se ni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika gospod Doblekar. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani poslanec Nik Prebil, nisem rekel za vas, da ste ponosni nasledniki, najbrž me niste prav razumeli, ampak sem gledal naravnost gospoda Koprivca, ki je sam rekel, da je ponosni naslednik. Ne vas, ampak gospoda Koprivca iz stranke SD. To je sam rekel in jaz sem samo ponovil za njim. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ni replike na repliko, gospod Koprivc. Ocenjujem pa, da je bila replika zelo korektna. Nadaljujemo razpravo. Gospod Boštjan Koražija ima besedo, pripravi se Iva Dimic. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, najlepša hvala za besedo. Dejstvo je in očitno je, da imamo trenutno v Sloveniji zelo velike težave s politično etiko, s politični higieno in tako naprej. Pa bom odgovoril, zakaj. Ker dejansko že eno leto in pol opazujemo in gledamo in spremljamo in poslušamo občana, ki se predstavlja kot minister za notranje zadeve, hodi v oddaje, pride sem, k nam v državni zbor. Zakaj? Zato, ker je lansko leto, se pravi 30. junija 2020, nepreklicno odstopil. In bom citiral iz Slovarja slovenskega knjižnega jezika, kaj pomeni nepreklicen oziroma nepreklicno – »nekaj kar se ne da preklicati, spremeniti«. Se pravi, nedvomno, gotovo, definitivno, brezpogojno in tako naprej, dokončno. In to je tista zadeva, zaradi česar je problem nastal v politiki splošno, sploh v slovenski politiki. Da dejansko ljudje več ne morejo zaupati ne politiki oziroma sploh ne vladi, ker enostavno sploh ministri in predsednik Vlade ne držijo besede oziroma ne želijo držati besede v takšnem primeru, ker če bi morala kje beseda kaj veljati, bi morala pravzaprav v politiki veljati, v dogovorih, v kompromisih, v dogovarjanjih in teh zadevah. Tudi ko gospod Hojs konstantno pingpongira z nami in vrže žogico in reče, da imamo abstinenčno krizo po oblasti, bi samo rekel, potem ima on vedno abstinenčno krizo po odstopanju in potem spet o novem vstopanju v politiko kot minister. Poglejte, zadeva je tudi še bolj problematična s pogleda teh stvari, ki so se dogajale 5. oktobra v Ljubljani. Sedaj ne vem, kdo izmed vas je imel možnost, da se sprehodi v tem času čez Ljubljano, ko je bila polna oziroma zaplinjena s solzivcem. Dejansko je res izgledalo, kot da bi bilo neko vojno stanje, ker na poti domov iz službe sem res srečal ogromno družin, ki se dejansko res niso zavedale, v kaj so prišle oziroma v kaj so se spustile, ker enostavno ni bilo niti pravih informacij oziroma tiste informacije, ki so bile, pa so bile zelo skope oziroma nedefinirane. Tako se dejansko niso mogli niti orientirati, kje, kako in zakaj se temu solzivcu na takšen ali kakršenkoli drug način izogniti. Lahko bi se diskutiralo o teh policijskih prijemih, normah, nalogah in teh zadevah, ampak dejstvo je, da je bil prekomeren poseg v tistem času protestov, ki se je zgodil s samim solzivcem, ki pa je, žal, na žalost tudi neke vrste kemično orožje. Gospod Hojs nas je tudi zelo dobro konstantno danes spinal in zelo dobro ponavlja te fraze, ki se zelo hitro primejo, če jih nekdo kar naprej posluša. Dejstvo je, kar želi tudi minister Hojs in tudi vlada sama pa tudi koalicijski poslanci doseči, je to, da bi dejansko na nas prevalili – se pravi na opozicijo – večji del krivde za situacijo v državi, kar je višek nesramnosti. Ker nekdo, ki vlada, se mora zavedati, da vlada. In tudi ko so se odločili, da bodo prevzeli vlado, so se odločili, da bodo prevzeli tudi odgovornost za vse rešitve strokovne in ostale zadeve, ki pritičejo sami oblasti. Tako bom s tega stališča samo rekel »jok brate, odpade«, ne bo šlo tako. Dejansko bi bilo prav in tudi moralo bi se že zgoditi, da bi predsednik Vlade tudi javno in dejansko prevzel tudi odgovornost za vse zadeve, ki so se dogajale, ker enostavno so bile stvari, o katerih se bo potrebno v prihodnosti konkretno pogovoriti in tudi dogovoriti, kako zadeve reševati naprej. Bom pa tudi na koncu samo dodal še nekaj. Glede na to, da je prej gospod Hojs govoril o teh kokicah, ki jih je jedel, bom rekel, upam, da ni to kaj povezano s tem, da nam mogoče hoče kaj sporočiti, da pa mogoče vseeno ta vlada meče puško v koruzo, ker je govoril o koruzi. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja ima besedo Iva Dimic, pripravi se gospod Rudi Medved. Izvolite.
Hvala lepa. Lep dober večer. Glede na današnjo razvneto razpravo, 13 ur že poteka, pa še bo, pa lahko povzamem, da je minister Hojs dober minister. Skoraj ves čas je prisoten, zdajle nekaj minut ga ni v dvorani, in pojasnjuje ter odgovarja na različna vprašanja, pa tudi podtikanja. Dejstvo je, da slovenska policija poleg Slovenske vojske tvori steber varnosti in svobode v naši državi. Govorjenje, namigovanje, da bi nekdo namerno ustvaril kaos in izredne razmere v državi, je skrajno neprimerno. Sama lahko rečem, da sem bila že večkrat priča tudi kakšnim izrednim razmeram v Državnem zboru, pa vemo, kako do tega pride. Pa tudi vemo, kdo je pozival in kdo se je slikal, vsaj na prvih neprijavljenih protestih v Ljubljani. In če je bil protest neprijavljen, mora policija storiti – kaj? Če je protest neprijavljen, a mora samo gledati ali mora iti tja ali mora ukrepati? Verjetno vi sploh še z LMŠ zagotovo dobro veste, ker ko sem malo pogledala, kakšne so vloge policije pri zagotavljanju nacionalne varnosti, sem našla neko diplomsko delo, katerega mentor je Damir Črnčec. Se pravi, imate zelo dobrega mentorja, ki vam je verjetno povedal, kaj je namen policije ob neprijavljenih protestih. Ali se mora protest prekiniti, ali se protest nadaljuje? Ali protest oziroma premičnine in nepremičnine obvarujejo pred nasilnimi protesti? To zagotovo veste in vedo tudi ljudje, ki to gledajo. Saj, ljudje vidijo, si ustvarijo svoje mnenje in dejansko tudi ocenjujejo in nas bodo ocenjevali zelo kmalu. Govoriti, da je v tej državi kaos, da so izredne razmere, se mi zdi nefer. Zato ker, še enkrat, Slovenija ima najnižjo, zgodovinsko nizko brezposelnost in seveda tudi ima zelo dobro gospodarsko rast, gospodarski rating, in verjetno je to tisto, kar vas najbolj boli. In še enkrat poudarjam, glede na to, da imate včasih tudi kakšne težje besede, ki so bile danes izrečene, tudi »kamne v roke«, se mi zdi skrajni čas, da se vseh nas dotakne tisto, za kar mislim, da smo tukaj ‒ da tudi mi delamo za mir v tem državnem zboru in tudi med ljudmi! Hvala.
Replika mag. Koprivc. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednica. Gospa Iva Dimic, zdaj ste pa dejansko povedali bistvo. Rekli ste, da zato ker je bil protest neprijavljen, zdaj, mimogrede, Ustavno sodišče je odločno povedalo, da prepovedati zborovanj kar tako se ne da. Tako tudi vse globe, ki so bile izdane, so bile neupravičeno izdane, ampak povedali ste bistvo. Zato, ker je bil protest neprijavljen, se pravi, je za vas upravičeno uporabiti vsa sredstva. A pa se hecate? Pol Ljubljane ste polili s solzivcem in vi ste rekli, da to zato, ker je bil protest neprijavljen. Ja kaj bi pa vi v opoziciji naredili? Ja, pa lepo vas prosim. Lepo vas prosim! A to so metode v neki demokratični državi, da polivate otroška igrišča pa ne vem kaj, s solzivcem, zato ker je protest neprijavljen? In kot rečeno, Ustavno sodišče nam je povedalo, da to ni razlog za kaznovanje udeležencev. In ponavljam še enkrat, tudi protest v socializmu za izpustitev Janeza Janše je bil neprijavljen in noben nikogar ni tolkel in nabijal in polival s solzivcem. Zdaj pa še ena stvar, dovolite mi, podpredsednica, na kratko, da se vendarle odzovem še na gospoda Doblekarja, ker ponavljate vsi esdeesovci vseskozi ene in iste zadeve. Strinjam se s kolegom Nikom, da s temi zadevami ‒ Damir Črnčec, vračanjem v preteklost, socializem, komunizem, NOB ‒ dejansko večino državljank in državljanov dolgočasite [[…]]
Mag. Koprivc, to zdaj ni korektno od vas, ker sem vam dala besedo za repliko [[…]]
Če smem samo v dveh stavkih.
Ne smete, ker je imel kolega Doblekar repliko in sem vam povedala, da replike na repliko vam ne dovolim, tako da prosim za korektnost.
Dobro. Hvala lepa.
Hvala tudi vam za korektnost, da ste odnehali. Postopkovno gospod Doblekar.
Hvala, podpredsednica, ker ste v bistvu že naredili tisto, kar sem želel predlagati, da opozorite poslanca, ker jaz se ne morem zdaj več na to odzvati in se mi ne zdi fer, da zlorabi repliko za to, da se obrača name, če nisem imel z njim v tem trenutku nobenega dialoga. Hvala.
Ja, hvala lepa, saj sem že povedala svoje mnenje, tako da smo to korektno ustavili. Z razpravo nadaljujemo. Besedo ima gospod Rudi Medved, pripravi se mag. Dejan Kaloh. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednica. Saj mi je kar malo nerodno, ker nisem nobene razstave pripravil za nocoj. Bom pa skušal z besednimi ilustracijami pokazati, kako se pretaka vpliv politike v sistem slovenske policije. Govorimo namreč o politizaciji policije, o političnem podrejanju policije, pa potem dobimo že zelo zgodaj danes v tej razpravi očitek najprej ministra, potem pa še iz vrst SDS, kako je vlada Marjana Šarca neverjetno politizirala slovensko policijo. In s čim to podkrepijo? Ja, da je bil predsednik Vlade Marjan Šarec na kongresu policijskega sindikata. Grozno. To je kronski dokaz, kako je prejšnja vlada politizirala policijo. Bom pa na primeru ali dveh poskušal prikazati, kako to deluje pod to vlado, kako to deluje v razmerah, ko slovensko policijo vodi dr. Olaj, ki po eni strani seveda zelo poslušno, po drugi strani pa tudi zelo učinkovito prenaša voljo politike preko generalnega direktorja na vse nivoje delovanja slovenske policije. Seveda glede na to, da je na večini odločevalskih položajev tako ali tako urejeno, da vsi po vrsti popolnoma razumejo voljo vladajoče politike in je potem to toliko lažje. Na primer, na primeru enega spora med ministrom, generalnim direktorjem in vodji policijskih sindikatov, ko je minister nekajkrat javno kritiziral delovanje sindikatov, je potem prišel tvit državnega sekretarja v Kabinetu predsednika Vlade, ki je bil nekakšen sprožilec in je tako 7. oktobra zapisal, da »policijo po zakonu vodi njen generalni direktor, raznim sindikalistom, podtaknjencem iz stranke SD in LMŠ, pa je potrebno podeliti rumene in rdeče kartone«. To je bil znak za akcijo, kar je generalni direktor policije dr. Olaj tudi zelo dobro razumel in je takoj pritegnil še sam s tvitom in še isti dan okrcal enega izmed obeh predsednikov sindikatov. No, nekaj dni zatem je generalni direktor policije izdal odločbo za izvedbo nadzora nad sindikalisti in nadzor je hitro stekel, nadzorniki so poročilo o izvedenem nadzoru nad sindikalisti spisali z datumom 4. 11. 2021 in ga v skladu s predpisi poslali v verifikacijo direktorju policije. Ta je tudi odredil nadzor. Ampak, seveda, še preden je bil ta dokument uraden, z datumom 4. 11., je to poročilo prejel minister Hojs. Pravi, da pač zaradi tega, ker je ministrstvo sopodpisnik kolektivne pogodbe ‒ jaz o tem ne bom sodil, ali je bil upravičen do tega dokumenta ali ne. Nekako se da je razbrati tudi iz zakona, da bi to lahko bila stvar, recimo, ki zanima širšo javnost, pogojno rečeno. Ampak, to ni pomembno v tem trenutku. Namreč, minister Hojs je potem verificiral to poročilo na ta način, da ga je javno objavil, in to dan prej, preden ga je potem, ko ga je minister Hojs požegnal, dr. Olaj podpisal. Torej, treba je bilo dobiti verifikacijo od ministra, da bi ta dokument postal uraden. Ampak, tukaj zgodba seveda še ni končana, ker v dokumentu vendarle ni bilo nič tako neverjetno strašno obremenjujočega za oba predsednika sindikatov. Bilo je nekaj napak sicer, kar zadeva obračunavanje ur za delo v sindikatu, ampak tisto, kar je na koncu po mojem mnenju bistveno, pa je, da je treba označiti, ali je potreben ukrep ali ni potreben ukrep. In v tem primeru je pač nadzornik, ki je predal to poročilo, presodil, da ta kakršenkoli ukrep proti sindikalistoma ni potreben. In kaj zdaj? Na podlagi tega poročila bi bilo očitno težko ukrepati proti sindikalistoma, pa sta k sreči zagrešila še večji greh in dala intervju za enega od časopisov. In ta intervju je bil dovolj za opozorilo pred redno odpovedjo pogodbe o zaposlitvi. Torej, ne izsledki tega nadzora, ki niso pokazali nič dramatičnega, ampak zato, ker sta v tem intervjuju govorila, da policijski šefi še vedno svoje napake preprosto obesijo policistom, da v policiji vladata velika apatičnost in nezadovoljstvo, ki je v svoji 25-letni karieri ne pomnita, pristen je tudi strah zaradi grožnje z izgubo službe, v kolikor posamezniki ne bodo ravnali, kot si generalni direktor želi in tako dalje in tako naprej. In to je bilo dovolj za opozorilo pred redno odpovedjo pogodbe o zaposlitvi in tako je krog sklenjen. Državni sekretar v Kabinetu predsednika Vlade zapiše, da je treba sindikalistom podeliti rumeni ali rdeči karton, potem steče zgodba in zelo hitro, zelo hitro pride do realizacije; opozorili pred redno odpovedjo zaposlitve sta ta rumena kartona, rdeči pa vemo: rdečemu pa sledi odpoved. Torej rdečega zaenkrat še ni, kljub temu da ga je politika zahtevala. To je klasičen primer političnega ne samo vmešavanja, ampak političnega diktata; diktata, kako naj postopa generalni direktor policije z ekipo, ko mu nekaj naroči politika. Drugi primer, ta je zelo transparenten, javen, to ni nič skritega, to delajo pač na odprti sceni. Drugi primer je zanimiv toliko, ker nekako ilustrira odnos generalnega direktorja policije dr. Olaja do uporabe represivnih sredstev. Namreč, če se spomnite lanskih protestov na Trgu republike, tam pred 1. majem, ko so protestniki zažgali nekaj iz kartona narejenih stolov na Trgu republike. Nič posebnega se sicer takrat na tistem protestu ni dogajalo, pa vendarle je ob koncu protesta generalni direktor policije poslal sms sporočilo direktorju Policijske uprave Ljubljana z vprašanjem: »Zakaj niste uporabili vodnega topa? Poročajte!« Zakaj niste uporabili vodnega topa? Direktor Policijske uprave Ljubljana je tako ali tako presodil, seveda, da niso bili zreli nikakršni pogoji, da bi se takrat na tistem mestu uporabil vodni top. Generalni direktor policije tudi sam, saj je strokovnjak za to področje, zelo dobro ve, kdaj in v katerih primerih je sploh mogoče uporabiti vodni top oziroma sploh razmišljati v to smer. Seveda je dobil odgovor, da razmere za uporabo vodnega topa nikakor niso bile ustrezne. Ne vem, ali je mislil, da bodo z vodnim topom gasili tiste zažgane, požgane stole tam na Trgu republike ali kaj. Glede na strokovno podkovanost generalnega direktorja je seveda popolnoma jasno, da to vprašanje ni zraslo na njegovem zelniku, ampak, da je takšno vprašanje nujno lahko dobil samo od politike, ki ga je, kdorkoli je že bil iz vrst politike, seveda verjetno popokal, zakaj niso v tem primeru uporabili vodnega topa. Pa še en primer, ko pa gre generalni direktor policije pač s svojim mnenjem v službo, ampak ga pa lahko tudi zelo hitro spremeni oziroma mu ga spremenijo. To pa je bil primer protesta na Prešernovem trgu 15. junija letos po tisti znameniti odstranitvi rumenih jopičev s Prešernovega trga. Po tistem je zvečer generalni direktor policije dr. Olaj v velikem navdušenju pisno obvestil direktorja Policijske uprave Ljubljana, da so policisti izjemno dobro in profesionalno opravili svoje delo. Vendar je to navdušenje trajalo le nekaj ur, potem pa se je naglo spremenilo in splahnelo in generalni direktor policije je naenkrat seveda zahteval dodatna pojasnila, tisto sporočilo, ki ga je poslal preko aplikacije Signal, pa izbrisal. Mene je potem obtožil, da sem mu gledal v telefon, kako vem, da je tisto sporočilo izbrisal, ampak če ga je naslovnik, direktor Policijske uprave Ljubljana prejel in ga videl, pa če je čez tri ure izginilo, ga je seveda pošiljatelj izbrisal, ker ta aplikacija pač to omogoča. In potem je seveda naglo stekla akcija nadzora. Taki nadzori se navadno končajo z opozorilom pred prekinitvijo pogodbe o delovnem razmerju in tudi tokrat se je to zgodilo, menda zaradi interesa javnosti. No, tista javnost pa sta bila očitno takoj po tistih protestih tisti dan predsednik Vlade in notranji minister Hojs, ki sta oba na družbenih omrežjih izražala nezadovoljstvo zaradi domnevno pomanjkljivo opravljene akcije policije na Prešernovem trgu. Seveda sta potem, kot rečeno, temu sledili opozorili pred prekinitvijo delovnega razmerja tako za direktorja Policijske uprave Ljubljana kot tudi za vodjo operativnega štaba. Torej še en dokaz, da generalni direktor policije lahko ima svoje mnenje, vendar gre včasih ali pa pogosto tudi po mnenje k politiki in tokrat ga je seveda, tako kot že tolikokrat prej, tudi zelo hitro dobil. Tisto, kar je seveda zanimivo, je to, da je pravzaprav tudi sam poteptal nekatera načela stroke, ki jih dobro pozna, če je najprej kot strokovnjak ocenil, kako izjemno dobra je bila opravljena ta akcija, potem pa kar nenadoma takšen zasuk. Takšno ravnanje vodstva policije, ki pač slepo sledi temu, kar mu zapoveduje vladajoča politika, ima za posledico, da nas potem ne sme čuditi, da se v določenih primerih policijske akcije zaostrujejo oziroma da pripeljejo tudi do situacije, kakršna je bila 5. oktobra s to množično uporabo prisilnih sredstev. Normalno, takšne oblike zastraševanja s temi opozorili pred odpovedjo pogodbe, ki se kar vrstijo v samem sistemu policije, tudi naredijo svoje. Ker zanimivo je, da je bil vodja operativnega štaba 5. oktobra v Ljubljani policist, ki je pred tem par mesecev nazaj tudi prejel opozorilo pred prekinitvijo delovnega razmerja, češ da je slabo varoval poslance pred parlamentom. In seveda, ko tako kaznovanega človeka potem pošljejo kot vodjo operativnega štaba v takšno akcijo, kot je bila 5. oktobra, bo seveda reagiral tako, da bo politiki všeč, ker očitno je v preteklosti reagiral preslabo, premlačno, premilo. Iz tega lahko sklepamo, da se potem človek odloči, bomo pa malo pojačali, zato pa so potem lahko leteli ti izstrelki po praznih trgih pa naboji s predolgim dosegom, ker je bilo pač treba narediti tako, da bo všeč politiki. Človek ima že eno opozorilo pred prekinitvijo, naslednja je pa prekinitev in to je ta način delovanja zastraševanja in izključevanja stroke, zato da policija ukrepa po meri vladajoče politike. Morda bi samo na eno stvar še opozoril, ker minister rad tudi zavaja in v primeru uvedbe teh mandatov za policijske komandirje je seveda debelo zavajal že večkrat, pa tudi danes. Namreč, on je kar zametek tega sistema oziroma postavitev tega sistema pripisal prejšnji vladi oziroma prejšnjemu vodstvu policije, kar je seveda pa res popolno zavajanje. Našel je tam en dokument, en odgovor generalne direktorica policije sindikatom in iz tega sklepal, da so bili stvari takrat že kar zakoličene. Pa ni bilo tako. Res je, da je takrat v okviru pogajanj za kolektivno pogodbo in stavkovnih pogajanj tekla beseda tudi o možnosti uvedbe mandatov za komandirje policijskih postaj in direktorje policijskih uprav. Takšen je bil eden izmed predlogov sindikata takrat. Vodstvo policije, z vednostjo takrat tudi notranjega ministra, se je odzvalo na to pač z oceno, da je to sicer tudi možno, da je uvedba mandatov tudi možna, vendar seveda z ustreznimi kriteriji, z vzpostavitvijo sistema, predvsem pa z izpolnjevanjem kompetenc in samega kompetenčnega modela, ki ga pa še danes ni v sistemu slovenske policije. Vsekakor pa je bilo to govora v okviru stavkovnega sporazuma in kolektivne pogodbe in nikakor nihče ni takrat govoril o kakršnikoli spremembah zakona na tem področju. To je zraslo sedaj popolnoma na zelniku notranjega ministra in trenutno smo pač priče pripravam na veliko lustracijo med komandirji policijskih postaj. Namreč, zakon velja, pravilnika s kriteriji za izbor načelnikov po novem pa seveda še ni. To zelo diši po tem, da se bo najprej izbralo ljudi, ki bodo po volji vladajoče politike in vodstva generalnega direktorja policije, potem pa se bodo pripravili še kriteriji, da bodo ta mesta zasedli tisti, ki so najbolj pogodu vladajoče politike. Za konec morda še tole: glede na to, da je minister, potem ko je očital Marjanu Šarcu, da je odstopil − vemo, da je odstopil zaradi tega, ker se pač v demokratičnih sistemih tudi naredi, ko nimaš politične večine −, pri čemer pravi minister, da je pač avtobus prevzel nov šofer posadke in kako smo sedaj tako žleht, da jih kritiziramo, ker so zapeljali šofer in posadka na makadam, mi smo pač po sili v tem istem avtobusu in se vozimo skupaj po tej makadamski cesti in seveda lahko tudi z vso pravico povemo, da sta šofer in posadka zanič.
Hvala lepa. Besedo je želel minister. Gospod Hojs, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod Medved, samo za razjasnitev tega bistva, kar ste povedali, bi nekako na koncu prebral dopis, ki ga je poslala direktorica, ki ste jo nastavili vi oziroma ne vi, vaš minister, torej gospod Poklukar, gre za Tatjano Bobnar. Ta dopis je poslala na ministrstvo. Dopis se imenuje Izhodišča za premeščanje kadra na vodstvena delovna mesta v policiji in primerjalna ureditev v državah EU. Ne vem, če ste ga prebrali, jaz sem ga tudi danes že kazal. Gospa je napisala, da bi bilo potrebno pač urediti možnost mandatov ne zgolj za ta mesta, ki smo jih zdaj v zakonu opredelili, ampak celo precej nižje; torej tudi za mesta, ki so opredeljena na lokalnih nivojih, torej lokalni nivo, regionalni nivo, ne zgolj načelnik, ampak tudi vodja centra, službe centra, pomočnik in tako naprej in še nekaj drugih nivojev. Bistvo pa je takole, to pa je tisto, kar pravzaprav odgovori na vaše zaključke. Torej, v policiji smo mnenja, da bi bilo bolj primerno to urediti v Zakonu o organiziranosti in delu v policiji kot v kolektivni pogodbi za policiste. Torej, to je bilo stališče policije leta 2019. Tako stališče je bilo posredovano vašemu ministru. Moram reči, da sem se tudi sam strinjal s tem stališčem nekdanje direktorice Bobnarjeve, zato smo to zadevo pač uredili v zakonu in ne v kolektivni pogodbi za policiste. Nenazadnje, veste, želje sindikata so tudi take, da bi celo oni sodelovali pri imenovanju načelnikov, kar je pravzaprav skregano z vsako logiko. Si predstavljate, da direktorja podjetja imenuje sindikat? Mislim, saj to je tako, kot če bi, govoril z marsovci, če sem malo sarkastičen. Torej to, da bi nastavljali direktorje oziroma načelnike policijskih postaj in direktorje uprave, je seveda bila mokra želja sindikata vseskozi. Zato so se zavzemali, da bi to uredili v kolektivni pogodbi. Zdaj, ko je zadeva jasna, da je to zakonska materija, in ko vemo, kako se ti ljudje imenujejo in se bodo nastavljali, seveda odpade vsaka možnost, bi rekel, sploh sanjarjenja o tem, da bi sindikati upravljali s policijo. In verjamem, da ne bodo. [[oglašanje iz dvorane]]
Hvala lepa. Najprej postopkovno, gospod Matjaž Nemec.
Hvala lepa, predsedujoča. Samo za kratek trenutek bi vzbudil vašo pozornost. Nisem prepričan, če sem prav razumel ravnokar ministra, pa prosim, spoštovana podpredsednica, da me popravite. A sem razumel, da govoriti s sindikati je kot govoriti z marsovci? A sem prav razumel? V kolikor ste se tako izrekli in ponovno ozmerjali nekoga, v tem primeru sindikate, bi prosil predsedujočo, da vas pozove oziroma da pozove predsedujoča ministra, da se sindikalistom in sindikatom opraviči, kajti jaz ne vidim povezave s sindikati in marsovci, tako kot jo vidi minister za notranje zadeve. A sem vas pravilno razumel, spoštovani minister, ali narobe?
Ja, hvala lepa. Še enkrat pojasnim, da v okviru poslovnika nimam nobene pristojnosti ali možnosti, da kogarkoli v tej dvorani pozovem na opravičilo. Lahko pa dam besedo ministru, če želi pojasniti.
Seveda. Glejte, ne gre, narobe ste me razumeli, gospod Nemec. Povedal sem, da so ideje o tem, da bi direktorje v podjetju ali pa načelnike postaj oziroma direktorje policijskih uprav – to, kar želijo sindikalisti –, bilo podobno temu, kot da se pogovarjamo z marsovci.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Medved. Izvolite.
Tukaj pa Zemlja, tukaj pa Zemlja! Jaz tega dopisa, minister, nimam, ki ga omenjate, ga nisem tudi nikoli videl. Po ustnem izročilu sem pač seznanjen, kako so ti pogovori takrat tekli; torej, da vlada ni pripravila nobenih sprememb zakona, ampak da je bilo to dogovarjanje na ravni sindikalistov in generalne policijske uprave, potem pa se je zadeva tako ali tako za nas zaključila. Tako da do kakršnekoli realizacije nikoli niti ni moglo priti.
Hvala lepa. Gospod minister želi besedo.
Vam bom jutri – ne, jutri ne, ker jutri imam druge obveznosti, v sredo vam bom spakiral ta dopis gospe Bobnarjeve in ga poslal na poslansko skupino, tako da ga boste lahko prebrali.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima mag. Dejan Kaloh, pripravi se gospod Jožef Horvat. Izvolite.
Predsedujoča, hvala lepa. Spoštovani minister, dober večer. Spoštovani kolegi poslanci, poslanke, tudi vam prav lep dober večer! Ta interpelacija je zdaj deveta po vrsti v času aktualne vlade in sedem točk ima. Tako devet kot število sedem sta pravljični števili. Tudi to interpelacijo lahko, vsaj v delu, označimo kot res še eno pravljično opozicijsko interpelacijo. Bom tudi argumentiral, zakaj. Očitki iz interpelacije so res, tako kot je to že modus operandi, pavšalni, povsem pa umanjka nekih resničnih elementov, ko gre za konkretne podatke, ki naj bi se dejansko nanašali na delo in odgovornost ministra za notranje zadeve. Jaz vseeno mislim, ker spremljam kot poslanec te vaše poskuse rušenja te vlade preko opozicije, da vas najbolj moti, da so naši ministri dejansko proaktivni, so delavni, so sposobni, predvsem pa imajo veliko znanja na področju, na katerem ministrujejo. Tudi Aleš Hojs je med tistimi, ki tudi zna pokazati rezultate svojega dela. Na notranjem področju je bilo kar nekaj teh rezultatov. Tudi vi, opozicijski poslanci, ste jih zagotovo videli. Poskrbel je seveda najprej za dobre delovne pogoje vseh policistov, zvišal jim je plače. V tem trenutku v Sloveniji nimamo več fiktivnih prijav prebivališč, kjer bi na enem naslovu bilo po 50 prijavljenih. Uvedba avtocestne policije. Na področju javnih naročil je bil uspešno izpeljan razpis sistema Tetra. Novela Zakona o osebni izkaznici, ki bo začela veljati oziroma jo bomo začeli uporabljati 3. januarja 2022, ko se bo začela izdaja teh novih osebnih izkaznic. Tekom leta se bo tudi, bi rekel, enovito združilo z osebno izkaznico tudi podatke zdravstvene evidence. Tako glejte, zelo zelo proaktivnega ministra imamo. Lahko iz prve roke rečem, da sem leta 2012/2013 delal v kabinetu takratnega notranjega ministra dr. Vinka Gorenaka, se pravi, poznam dobro delovanje kabineta in na splošno notranjega ministrstva in lahko z lahkoto trdim, da sta tako dr. Gorenak kot sedaj Aleš Hojs po moji oceni najboljša notranja ministra v vsej zgodovini samostojne Slovenije. Z lahkoto to trdim. To kažejo tako rezultati kot, že rečeno, njuna strokovnost, profesionalnost ter delavnost. Predlagatelji so ves čas govorili o nekih domnevnih svinjarijah, ki naj bi bili v kontekstu te interpelacije. Ampak, veste, spoštovani kolegi, kaj so resnične svinjarije? To, da je pred dobrim mesecem dni policija aretirala uslužbenko Specializiranega državnega tožilstva, kjer je seveda preko posrednikov bila na liniji s člani tega brutalnega kavaškega klana in je skoraj dve leti te tajne podatke tudi plasirala dejansko mafiji. To je mega škandal državnega tožilstva. Tukaj se ne bomo pri tej uslužbenki ustavili. Iskali bomo tudi odgovornost drugih, ker ni bila samo zdaj tista, ki je samo malo fotografirala te dokumente. Verjetno bi pa vseeno moral kdo varnostne parametre malo bolj preverjati na SDT. Ravno jutri imamo skupno sejo Odbora za pravosodje ter Odbora za notranje zadeve ravno na to temo. Nekaj besed je bilo tudi o še enem notranjem ministru, gospodu Poklukarju. Pod njegovim ministrovanjem, denimo, so se dogajali nezakoniti vpogledi v policijske evidence, v personalne mape poslancev v občutljivem obdobju, ko se je sestavljala ta aktualna vlada; tudi v personalne mape nekaterih njihovih ministrov se je vpogledovalo. Denimo, nek policist je kontroliral takratnega obrambnega ministra Karla Erjavca. Tega policista so tudi potem dejansko na sodišču obsodili, tudi mi smo ga imeli na Preiskovalni komisiji o ugotavljanju zlorab v zadevi Franc Kangler in drugi. To smo izkazali in tudi dokazali na preiskovalni komisiji in tudi jutri, točno jutri, sprejemamo tudi zaključno poročilo. Glejte, to so pa res tiste, vi jih imenujete svinjarije, jaz jih imenujem šokantne zadeve v našem sistemu. To so tiste zadeve, zaradi katerih bi se morali pogovarjati. O zaupanju državljanov v delo policije. Vi se sklicujete na neke ankete, jaz pa vam priporočam, da se pogovorite tudi malo z ljudmi na terenu. Vseeno mislim, da pod doktorjem Antonom Olajem v praksi zadeve kažejo, da ljudje zaupajo policiji. Seveda pa je treba govoriti z državljani na samem terenu, ne pa interpretirati nekaterih anket. Policija je dokazala, da je v službi zakona, da je v službi zakona. To smo videli na vseh nasilnih protestih, ki so se kar vrstili v Sloveniji. Reagirala je hitro, strokovno. In zdaj, spoštovani, je res te ulične nasilneže učinkovito omejila ter vzpostavila javni red in mir. Vsi dobronamerni so to tako videli in samo čestitam lahko slovenskim policistom in slovenskim policistkam, ki držijo svojo glavo naprodaj, ko se konfrontirajo s temi uličarji. Moram tudi še sam povedati nekaj v zvezi s temi tako imenovanimi zaplinjenimi protesti 5. oktobra 2021. Takrat, hvala bogu, da je nekdo aktiviral ta 9. člen Zakona o nalogah in pooblastilih policije, kajti to je bilo seveda nujno glede dogodka, ki je takrat potekal v Sloveniji: vrh EU ‒ Zahodni Balkan. In logično, kaj naj si zdaj privoščimo blamažo, da se kakšnemu tujemu državniku še kaj zgodi? Ali pa tam [[…]]Saj v končni fazi, ena avtomobilska posadka se je celo ujela med tiste protestnike, ko so tam tekali, tako da pozdravljam takratno odločitev. Poleg tega, saj so tudi ti promotorji teh protestov v bistvu govorili, da bo prišlo do teh protestov. To govori, da nekateri, jaz obžalujem, če je res mogoče se nekdo slučajno znašel na tistem kraju, ampak so bili definitivno obveščeni prek sredstev javnega obveščanja. Ta odredba je veljala zgolj en dan, od 5. oktobra do vključno 6. oktobra do 7. ure zvečer, tako da tu govoriti na pamet o nekem kršenju človekovih pravic, enostavno ni korektno. Prej je razpravljal poslanec Medved, ki vodi to preiskovalko. Ravno na njegovi preiskovalki je direktor Policijske uprave Ljubljana Janez Rupnik jasno zanikal te očitke, da bi prihajalo do kakšnih prekoračitev prisilnih sredstev in tako dalje. Ukrepanje policije je bilo strokovno in zakonito, če tako pove direktor Policijske uprave Ljubljana, je temu dejansko tako. Kar se pa tiče teh hujših kršitev, množičnih. Policisti seveda morajo ukrepati z razpustitvijo shoda, tudi seveda uporabiti, če so pogoji zadostni, prisilna sredstva, tudi solzivec in vodni top. Zdaj pa, vi ste pa govorili o tem, kot da je to ne vem kak unikum v Sloveniji. Jaz sem si seveda pogledal [[…]]Aja, še to, danes smo čuli res eno izjavo, ki je antologijska izjava v tem sklicu Državnega zbora, da je plin kemično orožje. Mislim, to res, če bomo kdaj imeli še zbornik antologijski izjav poslancev v Državnem zboru, je ta vsekakor na mestu, da se tukaj uvrsti. Kje je letos posredovala policija: ali na anti-PCT shodih ali na nasprotovanjih vladnih ukrepov? Spoštovani kolegi poslanci, s solzivcem in vodnimi topovi je samo v letošnjem letu policija v drugih državah posredovala v Bruslju, na Dunaju, v Berlinu, v Bratislavi, v Košicah, Parizu, Toulousu, v Lyonu, v Cetinju, v Atenah, Genovi, v Trstu, Rimu, v Melbournu, v Sydneyju. In veste kaj? Ene interpelacije ni bilo v nacionalnih parlamentih na to temo, bom rekel v navednicah, zaplinjenja teh mest. Tako spoštovani kolegi, ozrite se malo čez planke. Verjamem, da spremljate, tudi prej je kolega Nemec govoril, kako je dosti na meji in kako se pogovarja s policijo. Če pa pogledate dejansko dejstva, ki se dogajajo izza meja, boste pa videli, da je solzivec in vodni top uporabljen precej pogosto in zaradi nasilnih izgrednikov in v skladu, seveda, z zakonom. Dovolite mi še eno čisto osebno doživetje. Sem bil na turističnem potovanju v Santiagu de Chile, slučajno sem padel v tiste klasične, tradicionalne študentske demonstracije. In že skoraj po defaultu so tam zelo temperamentni. Čeprav Čile velja za eno izmed najbolj demokratičnih držav v Južni Ameriki, je seveda policija uporabila solzivec in vodni top. Slučajno sem se kot turist tam znašel in seveda sem tudi prejel porcijo solzivca. Jaz sem si sam kriv, da se nisem prej informiral, kje bom hodil. Tudi vodiča Lonely Planet si nisem dobro prebral, ampak poglejte, za to sem čisto jaz odgovoren za svoje početje. Po špansko bi rekli: «Y que!« Pa kaj, če si pač tam hodil. Še enkrat, obžalujem, če je kakšen turist v naši Ljubljani dobil solzivec v oči ali pa, bog ne daj, kakšna mlada družina, ampak ne pa govoriti, da niso vedeli. Vedeli so, da se bo ogradilo ožji del Ljubljane in Brdo in tako dalje. Sicer mi dovolite skok nazaj v Slovenijo, da ne bom predolg. Spirala tega nasilja, ko so bili nasilni protestniki res zelo brutalni pri postavljanju svojih stališč, se ni začela 5. oktobra in tudi se ni začelo iz ljubega miru. Spoštovani kolegi poslanci, nočem vas tukaj sedaj pribijati na pranger, ampak če ste resnicoljubni, boste povedali, da ste tudi sami s svojo pojavnostjo na teh shodih, s pozivanjem začeli prižigati to šibico, ki je potem dejansko vzplamtela v kar velik ogenj nasilja 5. oktobra. Bili ste izključno iz leve hemisfere, od poslanca Koprivca, tudi Nemca, Siterja, Sukičeve, bili ste pa tudi voditelji strank od Šarca, Mesca in Tanje Fajon. Tukaj v bistvu iščite razloge za vašo polarizacijo, ne pa na tej strani, ko vam to samo dobronamerno očitamo. Za zaključek. Deveta interpelacija, spoštovani kolegi iz opozicije, tudi vaš deveti poraz. Ravno zaradi takšnih vaših destruktivni eskapad v obliki interpelacij, kjer se tudi v veliki meri najdejo podtikanja, boste tudi pogoreli na naslednjih volitvah. Ministru Hojsu pa v svojstvu opravljanja funkcije ministra za notranje zadeve želim še uspešno pot naprej in ostanite še naprej tako učinkoviti in dosledni pri izvajanju vaše funkcije. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Imamo najprej postopkovni predlog. Gospa Nataš Sukič.
Spoštovana, prosim, da enostavno daste opomin poslancu, ker ta razprava, da on odreka ustavno pravico poslancem, da se udeležimo demonstracij, če pač menimo, da je ta vlada katastrofa − kar tudi je −, mislim, to je nekaj nezaslišanega! Kakšna razprava je to? Ali ta človek pozna sploh ustavo? Ali vi sploh veste, kaj v Ustavi Republike Slovenije piše? To je prvo kot prvo. To je ustavna pravica vsakega med nami, da lahko izražamo svoj protest tudi kot državljanke in državljani na protestih zunaj. Saj ni moja naloga edino, da vam tukaj govorim, kaj vse delate narobe, ker itak je brezupno, karkoli vam govorimo, ker se popolnoma [[…]] Prosim, da mu daste opomin, ker tole je pa zavržno.
Hvala lepa za postopkovni predlog. Kolegu ne bom dala opomina, ker bi s tem nekako posegala v vsebino njegove razprave. Morda pa vam svetujem, da pač preprosto ne upoštevate njegovega mnenja in se udeležite protestov, kadar ocenjujete, da se jih morate, kolegica Sukič. Toliko. Repliko ima gospod Matjaž Nemec.
Čisto na kratko. Kolega Kaloh je naštel celo kopico mest, niso bila niti glavna mesta, kjer so se po katerem viru izvedli protesti na način, da ni bilo nobenega ministra interpeliranega. Zelo lepo bi vas prosil, kateri vir, kje ste dobil ta podatek. Kajti, po mojih podatkih − lahko naštejem Stockholm, Ottawa, ne vem, Zagreb, Neapelj − so pa bili protesti in ni bilo nobenih problemov in so ljudje lahko v skladu s pridobljenimi vrednotami in ustavo izražali svoj jaz in svoj protest in svoje mnenje pred vlado, tudi v času covida. Tisto, kar je zelo zanimivo, mi imamo zelo velika nihanja; včasih je covid nekoliko bolj prisoten po obdobjih, včasih pa ne, včasih je potrebno nositi maske, včasih ni bilo potrebno. Torej, imamo zelo različna obdobja. Prav gotovo sta bili v zadnjem obdobju od poletja do danes prav stranka SDS in Nova Slovenija deležni mnogih dogodkov, tudi v času izjemno visoke stopnje prekuženosti oziroma okuženosti v naši družbi − ob to se ne obregnete, kar naprej govorite o protestih in da mi pozivamo k nasilju. Naj vas opozorim, gospod Kaloh, tisti minister, ki tam sedi, ne govori več tega, da Nemec in Koprivc spodbujata k nasilnim protestom. Pa veste, zakaj? Ker smo vložili ovadbo zoper njega. In veste, zakaj? Ker je velika verjetnost in imamo možnosti, da bomo to ovadbo dobili. In veste, kaj se bo zgodilo? Vse, kar bomo od ministra Hojsa izterjali, bomo dali v dobrodelne namene. Pa veste, zakaj? Zato da si noben minister iz stranke SDS ne bo več dovolil takšnih laži, ker smo itak ministra Hojsa − danes smo že govorili o tem − na laži dobili že v prvem soočenju, ko smo se na odboru soočili z dejstvom, ali bomo aktivirali 37.a člen ali ne. Takrat je minister Hojs rekel, oba sindikata podpirata to aktivacijo, in v trenutku smo ugotovili, da laže. In takoj smo ga soočili z lažmi. In v takem tempu je nadaljeval, verjetno bo nadaljeval vsaj do 24. aprila ali pa še, dokler ne bomo imeli te iste vlade. Gospod Kaloh, jaz vas resnično prosim, da ste zelo previdni pri tem, vsaj kar se mene osebno tiče, enkrat sem tvitnil: A je že petek? Se vidimo več k'sno. Teh besed ni znal minister Hojs niti ponoviti, ko mi je to očital. In tudi če bi pozval k miroljubnim protestom, ali je to kakšen očitek? Ali je s tem kaj narobe? [[oglašanje iz dvorane]] Ali ste vi hodili k maši? Ali ste hodili na shode? »Prijavi,« pravi gospod Krivec. Kdo si upa karkoli prijaviti v tej družbi? Saj vi odganjate kogarkoli, ki dvigne glas in pove svoje lastno mnenje − zdravniki, šolniki, politiki, kdorkoli že. Gospod Krivec, vi bi prijavili. Komu naj ga prijavim? Hojsu? Vam? Vam, v vašo pisarno naj pridem? [[oglašanje iz dvorane]] Upravni enoti? Seveda! In vi ga boste odobrili, ker itak želite podaljšati covid krizo z vašimi ukrepi do onemoglosti, zato da bi le vladali, kot nam očitate, da smo podhranjeni z vladanjem. Ravno to [[izklop mikrofona]]
Ja, hvala lepa. Čas za repliko se vam je iztekel. Roko na srce, ni bila čisto replika po črki poslovnika. Pa tudi prosim, da se v času razprav in replik ne oglašamo eden čez drugega čez dvorano, ker je res moteče in vsak lahko pride do besede, kadar želi. K besedi se je prijavil gospod minister. Gospod Kaloh vam pa ne dam replike na repliko, ker ocenjujem, da ni bilo nobenih takih netočnosti v repliki gospoda Nemca, na katere bi lahko ali pa morali odgovarjati. Besedo je želel minister. Izvolite.
Hvala lepa. To, kar je gospod Nemec povedal, je seveda spet veliko zavajanje ali pa bi rekel pollaž, v tem primeru ni cela laž, zato ker pol je povedal prav, pol je pa izpustil. Najprej, res je, jaz nisem znal ponoviti tega, kako ste to napisali, pridem več kasno ali tako naprej. Se strinjam, ne znam govoriti vašega primorskega jezika, pa jaz mislim, da s tem ni nič narobe. Glejte, jaz nisem eden od tistih, ki se norčuje iz ljudi, ker govorijo prekmurščino, tako kot ste počeli mnogi na javnih omrežjih zoper tega novinarja, ki je zdaj malo povprašal, kaj je z Masleševo diplomo, pa se je na njega usul plaz zmerljivk in ne vem česa, zato ker govori prekmurščino. Glejte, jaz nisem tega navajen, vi očitno ste, da če ne znam govoriti dobro po primorsko, me žalite. Ampak nič hudega. Glejte, gospod Nemec, niste pa dokončali tistega, kar ste objavili. Veste, to je res, kar ste napisali, pozabili pa ste dodati ključnik. Ključnik se je pa glasil #upor. Tako je. Danes ste vi tukaj brali Slovar slovenskega knjižnega jezika, pa ga zdaj odprite pa preberite. Ali veste, kaj pomeni upor? Nasilen prevzem oblasti. Zato še enkrat ponavljam. Pozivali ste k nasilnim demonstracijam.
Hvala lepa. Replika Matjaž Nemec [[…]]
To ni res in to je laž! K nasilnim? Prosim, mi dokažite. Minister, upor, seveda upor! Seveda, z vsemi demokratičnimi vzvodi, na miroljuben način proti takšni oblasti, kot jo vi ravnokar izvajate, ponovno laž, zaradi katere smo vas ovadili. Dokažite mi, kje sem jaz – bodite faca in ne farbati zdaj, spet ste rdeči − prosim, dokažite, kje sem jaz na nasilne proteste pozval. In tako kot sem vam prej rekel, ste eklatanten lažnivec in državljani Republike Slovenije si ne zaslužijo takega ministra za notranje zadeve, kot ste vi. Praktično zavajate, podtikate in lažete s tako lahkoto, kot pes teče, spoštovani minister. In če ne mi, vaši kolegi, vaši sopotniki, vaša družina, vi morate ohraniti osnovno dostojanstvo zaradi vas, ne zaradi nas. Pa prosim lepo, bodite spoštljivi do vseh! Vi pa kar lažete iz dneva v dan, čim odprete usta, se zlažete. In farbate vmes. Spoštovani, spet ste rekli, da sem jaz pozval k nasilnim protestom. Da vas ni sram, spoštovani minister. Prosim, dokažite vesoljni Sloveniji, da sem to res naredil, ali pa pojdite ven in se skrijte v kot. Da vas ni sram! To ni vredno vašega položaja. Naši ljudje, Slovenke in Slovenci, državljanke in državljani si končno zaslužijo normalne ljudi; da so sposobni, ampak normalni; da imajo empatijo v sebi, da imajo občutek sočutja, da imajo občutek vladanja na način, da so odgovorni; da razumejo, da oblast ne pomeni, da je to vaša last, da oblast pomeni veliko odgovornost. Vam je bila ta oblast dana na roke, niste bili niti izvoljeni v parlament in imate očitno podporo Janeza Janše, da lahko govorite in počnete, kar hočete. Ampak ti dnevi se bodo nehali, spoštovani Hojs, in boste morali živeti dalje. Jaz vam želim, da boste to naredili in počeli v miru, zato ker to, kar počnete, to ni normalno. Spoštovani minister, to ni dostojno za človeka vaše funkcije. In spoštovana SDS, resnično kančka sramu ob vsem tem ni. Pa saj to je neverjetno, spoštovani Hojs, pa saj to je neverjetno, kaj si vi dovolite! Pa ponovno ste rekli, da sem pozval k nasilnim protestom. Dokažite, ne samo govoriti. Dokažite! Vse ostalo vam škodi in če bo škodilo zdaj, vam bo škodilo kasneje, ker to je karma, spoštovani minister, če ne verjamete v te stvari, ker to je neverjetno! In vsi skupaj, tudi vaši kolegi iz SDS, si zaslužijo boljše ljudi na položaju. Vi gotovo niste dorasli tej funkciji od samega začetka. Hvala lepa, podpredsednica, za besedo.
Hvala lepa. Glede na to, da sem jaz prej tekom dneva uporabila SSKJ, gospod minister, naj ga še zdaj uporabim. Slovar slovenskega knjižnega jezika, pod ključnikom ali pa pod besedo upor zapiše, da je to »dejavnost, s katero se kdo upre, upira«. Tako samo toliko v pojasnilo, glede na to, da sem razbrala, da ciljate name, ko ste rekli, da smo prej tekom razprave uporabljali Slovar slovenskega knjižnega jezika. Zdaj pa želite besedo. Izvolite.
Bom tudi poiskal še enkrat, pa bom prebral, kaj piše pod upor, torej »nasilen prevzem oblasti« in jaz sem samo to povedal, da je gospod Nemec dodal k temu pozivu ključnik upor. Zdaj vidim, da ga je to izjemno razburilo, ampak tega, da pa tega ni napisal, pa ni zanikal. Tega pa ni zanikal! Ste napisali ali niste napisali? [[oglašanje iz dvorane]] Ste napisali upor ali niste napisali upor? [[oglašanje iz dvorane]] Tako je. No saj tako je [[…]]
Spoštovani minister, že prej sem vam povedal, ampak očitno imate tako tremo [[…]]
Repliko ima gospod Nemec.
[[…]]da ne slišite, kaj vam govorimo. Spoštovani minister, seveda sem napisal! In še več; potreben je upor, na demokratičen način, na miroljuben način se upreti takemu tipu oblasti, kot ga vi utelešate. Seveda sem in ponosen sem na to! A vas moti ključnik upor? Vam še enkrat povem: Pozivam k demokratičnemu, miroljubnemu uporu, ljudje, pojdite na volitve in recite ne Alešu Hojsu in podobnim in taki politiki. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lahko nadaljujemo z razpravo. Besedo ima gospod Jožef Horvat, pripravi se gospod Robert Pavšič. Izvolite.
Najlepša hvala, spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovani gospod minister, drage kolegice in kolegi! Namesto intonacije bom prebral misel, pravzaprav preroške besede Ivana Krambergerja, ki je malo pred atentatom povedal naslednje: »In ko ne bodo vladali, dodajam, takrat bodo protestirali in pozivali k smrti tistih, ki vladajo, pa niso iz njihovih vrst.« Konec navedka. Kolegice in kolegi, gospoda Aleša Hojsa sem spoznal v mandatu 2004–2008, ko je bil član uprave Dars, in lahko rečem, da eden od najzaslužnejših, da smo Pomurci avgusta 2008 dobili avtocesto, skupaj seveda s takratnima ministroma za promet Janezom Božičem in Prekmurcem Radovanom Žerjavom in za to sem mu tudi hvaležen. Namreč plan LDS je bil, da Pomurje dobi avtocesto šele leta 2013, mi smo ta program pospešili za pet let, dobili smo jo torej 2008. Če ne bi takrat, vprašanje, če bi jo imeli danes, saj veste, da je vmes udarila gospodarska kriza. Najine poti, politične poti so se kasneje v nekem trenutku razšle, ampak na tak način, da lahko dobro sodelujeva, da se znava pozdraviti, pogledati v oči, seževa v roke in delava skupaj za dobro te Slovenije. Ker bistvo demokracije ni enoumje, bistvo demokracije je sobivanje različnosti v okviru Ustave Republike Slovenije. Na tem mestu – ker je danes je na splošno premalo razprave o predsedovanju Svetu Evropske unije –, gospod minister, moje iskrene čestitke za dosežke, ki ste jih v teh zadnjih šestih mesecih v okviru predsedovanja Republike Slovenije Svetu Evropske unije dosegli. Upam, da bo do volitev še dovolj časa, da bomo naredili temeljito analizo za to. Nadaljujem z zahvalo in čestitko policiji, ki je v času korone odlično opravljala svoje delo, svoje poslanstvo, to je zagotavljati varnost posameznikom in skupnosti, varovati človekove pravice in temeljne svoboščine in krepiti pravno državo. Krepitev pravne države pomeni med drugim tudi, če organiziram zbiranje ljudi, da mora biti to zbiranje ljudi – ali protest, kakorkoli temu že rečemo –, da to mora biti prijavljeno. Zakaj? Zaradi varnosti. Zaradi varnosti. In samo vprašanje časa je, kdaj bomo in če bomo doživeli stoti neprijavljeni petkov protest. To, gospe in gospodje, ni pravna država in to je na nek način sramota za vse nas. Deseta interpelacija v dvajsetih mesecih, lahko je Guinnessov rekord, lahko rečemo produktivnost opozicije, lahko tudi prazna množica idej opozicije, ko pa se sprašujem, koliko se je dvignil standard zaradi teh interpelacij, standard državljank in državljanov, je odgovor nič oziroma padel je. Približno oziroma v povprečju teh 10 interpelacij zaobsega 160 ur razprave, to je štiri tedne, delovne tedne, in naši državljani od tega nismo imeli nič. Obžalujem, da imam premalo časa. Zaključujem s tem, da minister ima mojo podporo [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Čas se vam je iztekel. Naslednji ma besedo gospod Robert Pavšič, pripravi se mag. Dejan Židan. Izvolite.
Hvala, predsedujoča. Uf, zanimivo postaja. Gospod Horvat, vam najprej nekaj preberem: »Bojte se komunistov, ki bodo postali antikomunisti, pa v cerkve bodo leteli in se delali vernike. Ivan Kramberger.« Je treba malce v kontekst postaviti zadeve. Pa gremo naprej. Gospod Hojs, Nova Slovenija vas je vrgla ven iz stranke, zdajle vas pa branijo tukaj z vsemi štirimi. Spoštujejo – zelo povedno, ne? Še en slovenski pregovor: gliha vkup štiha. Štiha, štiha, vi boste lahko štrihali koga drugega, farbali kogarkoli boste hoteli, mene pač ne. Pa gremo naprej, gospod Kaloh. Solzivec. Vi ste se smejali. Vam preberem, kaj je definicija solzivca v Wikipediji? »Solzivec, uradno znan kot lakrimatorno sredstvo, izhaja iz latinske besede lacrima, kar pomeni solza, je kemično orožje, ki povzroča solzenje oči in draženje kože in sluznice, bruhanje in celo slepoto. V očeh stimulira živce solzne žleze, katera sodeluje pri izločanju solza.« Potem je nekaj definicij in katere kemikalije so vse uporabljajo v te namene, si lahko sami pogledate, in piše naprej takole: »Lakrimatorna sredstva se običajno uporabljajo za obvladovanje nemirov. Njihova uporaba v vojskovanju je prepovedana z različnimi mednarodnimi pogodbami. Med prvo svetovno vojno je bila uporabljena velika količina lakrimatornih sredstev.« In vi se danes posmehujete solzivcu kot, to si je pa nekdo v parlamentu izmislil. Ni si izmislil, gospod Kaloh, nehajte, prosim. Ni si izmislil! To ste si vi izmislili in zdajle slabšalno govorite o kolegih, ki natančno definirajo zadeve. Nezakoniti vpogledi v evidence ‒ spet ista zgodba ‒, ravno gospod Horvat je tukaj. Dokazano ni bilo res, ampak vi boste to naprej ponavljali, kot ne vem kakšna žolto modra papiga, bi rekel moj kolega Trček. Pa nehajte se, prosim, že enkrat delati norca iz nas pa ponavljati stalno iste neresnice. Vi pa bi se lahko enkrat že opravičili za to zgodbo, ampak tega poguma nimate in poslušamo o nekih pravljicah, pravljičnih številih, da to ni resna politična debata – to nam je vaš kolega Lisec očital. Potem smo nekajkrat slišali o odstopu Vlade, ne vem kakšnih poljščinah spet pa orožju. Ampak vam nekaj povem, odstop vlade Marjana Šarca je bilo zadnje demokratično dejanje v Sloveniji po dolgem dolgem času. Vse, kar se pa zdajle dogaja, je pa daleč daleč od demokracije. Pa gremo še naprej. Minister je drugič interpeliran, ampak je že odstopil. A je to čudno? Ja, jaz mislim, da je to svetovni unikum. Ja, minister odstopi in potem je v svoji karieri še dvakrat interpeliran. Ne gre to tako, veste, ne gre. Ne. In vi boste vztrajno trdili svoje naprej. Gospod Doblekar, takoj ko ste zaključili svojo eskapado o mitingih resnice, se je ogromno ljudi oglasilo in so se počutili resnično užaljeni. »Poslanec SDS Doblekar je ravnokar po televiziji užalil vse miličnike, ki smo z akcijo Sever leta 1989 preprečili miting resnice v Ljubljani [[…]]« dve besedi sta, ki ju ne bom prebral, »je izjavila, da je miting resnice preprečil sindikat strojevodij [[…]]« še en zelo velik imperativ zraven, ki ga tudi ne bom prebral. Zdaj bodo ti gospodje zahtevali, da predsednik Društva Sever za Primorsko in Notranjsko gospod Fabio Steffč reagira pri vodstvu Združenja Sever in od vas zahteva, da se vsaj opravičite pri navajanju teh zavajajočih, predvsem pa neresničnih dejstev. Kaj se je pa vse dogajalo, zakaj mi danes sploh sedimo tukaj? Začelo se je kmalu potem, ko se je začela sunkovita nabava zaščitnih in ne vem kakšnih še sredstev, in se je potem pojavil nekdo, ki je razkril vso to bedo in kriminal. Takrat so se začeli protesti, gospod Hojs. Ne zaradi tega, ker ljudje ne bi želeli vašega obraza gledati ali pa obraza predsednika Vlade, ampak zaradi tega, ker ste začeli delati barabije, kriminal. In vse to vaše početje, ki je našteto v interpelaciji, samo nadgrajuje tistega, ki je bilo v prejšnji interpelaciji. Pa še eno zadevo vam bom prebral. Kaj je rekel vaš sekretar zadnjič, ko je bil tukaj, gospod Kangler? Navajam: »Zato ker je nekdo želel škoditi tej koaliciji na ta način, da med vas plasira neresnico, da plasirajo tisti neresnico preko sredstev javnega obveščanja, nihče pa ne razpravlja o tem, kako lahko en predstojnik, ki ima več kot 7 mesecev in 17 ali 15 dni v predalu kazensko ovadbo za enega tajkuna. Nihče ne povpraša po odgovornosti, zakaj je nekdo na dopustu, pa zahteva, da je treba za Tonina napisati ovadbo, preden so opravili razgovor z gospodom Toninom. Itak je tožilstvo zavrglo tisto ovadbo. Ampak, kdo je imel tak politični interes, takoj ovadbo, da bi se mediji razpisali, »Tonin ovaden«? Saj je bil, pa je tožilka takoj zavrgla. Ampak človek, ki je na dopustu, pa zahteva ovadbo, preden z njim opravi razgovor. To se ne dela na tak način, ne.« Konec navedka. Vse skupaj izgleda zelo hektično, ampak nekaj pa je, vaš sekretar ima, izgleda, zelo natančen vpogled v predkazenske in kazenske postopke, pa je politični funkcionar. To je tisto, kar mi očitamo, pa vi spet ne boste nič krivi! Ni tukaj nobene abstinenčne krize, je pa dejansko ogromna kriza vrednot, ki ste jih izgubili ne vem kje, na kateri poti in zdajle vsi so krivi, samo vi ne. Veste, vas zaznamujejo štiri stvari, gospod Hojs. Prvič, postali ste obraz epidemije. Je popolnoma zgrešeno, minister za notranje zadeve je obraz epidemije! Okej, potem so zraven vas se pojavljali še Jelko Kacin pa Milan Krek, ampak to je res gradilo kredibilnost upravljanja z epidemijo in komuniciranja z ljudmi. O posledicah ne bom, ker to ni stvar današnje seje. Drugič, bili ste obraz vladanja z ukrepi, predvsem pa, kako se tem ukrepom izogniti; sami ste kosili travo, pa so vas dobili, ste peljali mamo na Hrvaško, pa so vas spet dobili. Namesto spoštovanja ukrepov, kar bi jih morali kot en od predstavnikov vlade – torej prvi, ki mora spoštovati ukrepe, ki jih je sprejel –, ste govorili, ja, bomo mi to malce kreativno sprejemali; sploh, kar se samega sebe tiče. Tretjič, popolnoma ste politizirali policijo. To lahko stokrat zanikate, ampak vse, kar se dogaja, tudi ni prav. Kolega Medved je na preiskovalni komisiji s celo vrsto prič to dokazal. Ne! Vi se boste zapičili v eno pričo in samo ena priča od 20 govori resnico, vse ostale pa lažejo – ali kaj? Ne, danes smo že slišali o Gaussovi krivulji. Ne gre. In tudi to odpade kot en argument. Ena priča vam ustreza, ona govori resnico, vse ostale pa lažejo. Zdaj pa, kar je pa najbolj zanimivo, četrtič, vas je pa zaznamoval vaš odstop. Veste, o odstopu, sploh ministra, se s predsednikom Vlade polemizira, preden odstopiš. Se z njim dogovoriš. Ampak ne, vi ste napisali odstopno izjavo, jo poslali predsedniku Vlade in jo hkrati objavili, tako da smo jo vsi videli, samo predsednik Vlade je ni videl. Danes tukaj sedite – veste, zakaj? Zaradi Poslovnika Državnega zbora, ne pa zaradi Ustave Republike Slovenije, kjer piše notri, saj vem, da veste, ampak vam bom prebral, »115. člen ustave, funkcija predsednika vlade in ministrov preneha, ko se po volitvah sestane nov državni zbor, funkcija ministra pa tudi z vsakim drugim prenehanjem funkcije predsednika vlade ter z razrešitvijo ali odstopom ministra [[…]]« Vi ste odstopili, torej niste več minister in tukaj sedite samo zaradi tega, ker piše v poslovniku, da se mora Državni zbor seznaniti z vašim odstopom. Torej, predsednik Vlade je postavil Poslovnik Državnega zbora kot pravni akt nad Ustavo. In vi bi radi ostali kredibilni v očeh parlamenta, ljudi, stroke! Mimogrede, ne ločite niti med likvidacijskim postopkom in odpisom dolgov. Pa ne bom niti razlagal, kdaj ste to zgrešili, da ne bom izpadel odvetnik. In še marsikaj takšnega se je slišalo danes, kar v bistvu vam ne daje niti zrnca več kredibilnosti, niti zrnca. In tisti, ki vas branijo, se sklicujejo na neko normalnost. Ja, potrebujemo, ne normalnost, normalizacijo potrebujemo, normalizacijo stanja, ker pred slabima dvema letoma – ne bom rekel, da je bila ta država normalna, je bila pa običajna, normalno smo živeli, bi se reklo. In s tem je treba presekati. Še eno zelo zanimivo zadevo sem slišal ravno iz ust Nove Slovenije, da imamo mi težavo s pritiskanjem na gumbe pri odločitvah. Samo dva dneva sta minila od petka. Kdo je imel največjo težavo s pritiskanjem na gumb v petek? Kdo? Vi ste proti, ampak zato, da ste formalno ohranili svoje sedeže mogoče 14 dni dlje, ste pač pritisnili, kar ste pritisnili. Pa še ena zadeva. Ko smo pritiskali še pred par dnevi, ko smo hoteli razkriti oziroma ko sem predlagal, da zapremo sejo, bi prinesel gor dokumente, vas seznanil z dokumenti, ki bi dokazali kriminalno vpletenost te vlade v posle, pa ste pač rekli ne, ne želite tega vedeti. Meni ni nobene težave predlagati islandski model pa umaknemo vse stopnje tajnosti z vseh dokumentov tudi z mojih, jaz nimam nobenih težav, nimam kaj skrivati. In poleg tega naredimo še Zakon o izvoru premoženja, ki bo izvedljiv, ki ne bo invaliden zaradi amandmajev. Čigavih? Seveda vemo. Lepo vas prosim, brez zveze mi sedimo danes. Danes bi se tukaj morali edino seznaniti z odstopom gospoda Hojsa, sicer kar nekaj časa po tistem, kar določa poslovniški rok, in bi zadevo zaključili, ker gospod ni minister od takrat, ko je podal svojo odstopno izjavo nepreklicno, jo objavil. Tako piše tale knjižica, ampak vam je ni težko pozabiti in vam je ni težko prilagajati svojim potrebam z nezakonitimi in neustavnimi ukrepi in tudi neustavnim ravnanjem. Sicer bo pa o tem še sodila zgodovina, ne pa mi.
Hvala lepa, da ste zaključili. Veliko stvari je šlo mimo. Replika Dejan Kaloh in pa replika Boris Doblekar. Izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa. Mene žalosti, da poslanci na oni strani res slabo razumejo in pa seveda potvarjajo. Sedaj, kolega Pavšič, jaz sem vojsko, vojaški rok služil v Postojni, od koder prihajate, in to, kar ste vi iz Wikipedije citirali, to ste govorili vi o vojaškem solzivcu; to pa, kar uporablja slovenska policija, je pa precej razredčena zmes, kolega Pavšič. Poučite se, prosim vas, da se res ne boste smešili s takimi elementarnimi zadevami. Jaz res ne vem, kje ste vi bili v vojski, ampak to, kar vi govorite, policijski solzivec, ne morete potegniti enačaja, da je to vojaški solzivec oziroma še en enačaj, da je to biološko oziroma kemično orožje, kot se je prej kolega izrazil. Ne zavajajte državljanov in ne strašite. Prej sem še tudi kolegu Nemcu našel vrsto mest, kjer se je uporabil – bom povedal, poudaril – policijski solzivec, kar ni enako kemično orožje. Tam nobeden, še enkrat kolega Nemec – ker ste me prej spraševali, tudi vam replika – poglejte medijska poročanja v tem letu, kjer je policija uporabljala solzivec in vodne topove in boste vsa ta mesta videli. Da vam pa olajšam iskanje, pri STA je tak, če odtipkate, iskalni niz, ne sam solzivec, vodni top, vzemite si 10 minut časa in boste videli, v katerih mestih je policija v skladu z zakonom uporabljala solzivec in vodne topove. Zelo enostavno! Kolegi, res ne strašite državljanov, da so jih zaplinili, zelo take brutalne izraze uporabljate. Bil je uporabljen policijski solzivec. Ad acta.
Hvala lepa. Postopkovno, Robert Pavšič. Izvolite.
Gospod predsedujoči, prosil bi vas, da mi glede na to, da očitno ni razumel gospod Kaloh tistega, kar sem povedal, omogočite repliko na repliko, ker bi moral razložiti [[…]]
Ne dovolim, ne bo replike, ker je [[…]]
Potem pa postopkovno, potem pa mu vi razložite.
Če ste postopkovno zaprosili, potem dajte meni postopkovni predlog. Glede replike na repliko sem vam povedal, da je ne bo.
Saj sem vam dal. Veste, metek je metek, ali ima 45 milimetrov ali pa 7,82.
Kolega Pavšič, ne dovolim, da se na tak način diskutira [[…]] [[nemir v dvorani]] Trenutek pozornosti. Prosim, za pozornost! Dajmo spodobno zaključiti tudi ta del. Ni nobene potrebe, da se kakorkoli zadeva razvnema in gre v nepotrebno smer. Replika, gospod Doblekar. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Očitno poslanec gospod Pavšič določenih stvari ali ne pozna ali se dela neumnega, po drugi strani pa želi, kolikor sem ga poslušal prej, skregati med seboj še Združenje Sever in Državni zbor in tako naprej. In jaz in minister sva govorila, oba sva to zadevo izpostavila pri aktivaciji 9. člena Zakona o delu in pooblastilih policije, da policisti oziroma miličniki takrat, 1. decembra leta 1989, ko so bili napovedani mitingi resnice s strani Srbov, ki so prihajali oziroma so želeli priti oboroženi v Slovenijo, niso imeli dela toliko, kot bi ga imeli, če ne bi Sindikat strojevodij [[…]]Gospod Pavšič, ni treba ven bežati zdaj.
Kolega Doblekar, imate repliko. Pustite druge.
Torej takrat je Sindikat strojevodij Slovenije preprečili, da so prišli Srbi v Slovenijo na miting resnice. In rekel sem in posebej poudaril, da policisti takrat niso imeli toliko dela, kot bi ga imeli, kljub temu da je bil aktiviran 9. člen prvič. To sem jasno povedal. Seveda gospod Pavšič pa v svoji maniri želi takoj narediti nek špetir in kreg. Če mu ni jasno, naj si prebere zgodovino. Takrat je bila tudi tiskovna konferenca, ki so jo sklicali v Ljubljani, ko je Sindikat strojevodij preprečil prihod Srbov v Slovenijo na ta miting resnice. In če mu še ni dovolj jasno, naj se še malo bolj prepriča, pa naj pogleda na spletno stran predsednika republike. Pri Pahorju so bili pred nekaj dnevi na vljudnostnem sprejemu predstavniki vodstva tedanjega Sindikata strojevodij Slovenije in Istre, in sicer Slavko Kmetič, Franc Kokošar in Mile Katič, ki so leta 1989 prispevali k uspešni preprečitvi tako imenovanega mitinga resnice v Sloveniji. Na sprejemu, ki ga se ga udeležila tudi državna sekretarja Bojan Pograjc in Vinko Gorenak, so se spomnili tedanjih napetih političnih in družbenih razmer v bivši Jugoslaviji. Sindikat strojevodij Slovenije in Istre je 24. novembra 1989 obvestil javnost, da bodo strojevodje preprečili prihod vlakov z udeleženci na miting resnice v Ljubljano – če mu ni to jasno, naj si to prebere sam na spletni strani. Zato je na sprejemu predsednik Pahor ocenil, da bi bilo konec novembra prihodnje leto primerno obeležiti prispevek sindikata k preprečitvi mitinga, s čimer so bili zavarovani demokratični procesi v Sloveniji. [[znak za konec razprave]] In prosim gospoda Pavšiča, da naj [[…]]
Hvala lepa.
[[…]]se opraviči za take izjave in da naj ne kuri.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo o interpelaciji. Zahtevo ste vložili, točke so opredeljene in predlagam, da se tega, kar je vloženo, čim bolj držite. Besedo ima mag. Dejan Židan, za njim pa bo razpravljala Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, gospod minister, lepo pozdravljeni! V resnici se danes nisem nameraval prijaviti k besedi. To pa zato, ker je v Poslanski skupini Socialnih demokratov kar nekaj poslank in poslancev, ki vedo o notranjih zadevah, o področju, o katerem se danes pogovarjamo, pomembno več kot jaz. Razlog, da se javim k besedi, tudi ni to, ko sem se sedaj pogovarjal po telefonu z družino, cele dneve sem tukaj v Ljubljani, da mi sporočijo, da smo dobili na naš naslov pet piar pisem iz vaše vlade. In to v družino, kjer smo cepljeni vsi, nekateri celo že trikrat. Seveda so končala v košu. Res upam, da tisti, ki si je drznil mi to poslati, da bo tudi plačal poštnino in vse stroške. Ne dovolim, da mi to pošiljate na ta način.
Kolega Židan. Opozoril sem, pojdite na vsebino.
Ja, ja. Poglejte, meni je žal. Očitno niste poslušali, kaj je minister vse govoril. Jaz moram njemu odgovoriti. Ali nimam te pravice?
Poglejte, govorite o vsebini, ne o stvareh, ki nimajo popolnoma nobene zveze z interpelacijo. [[nemir v dvorani]]
Poglejte [[…]]
Kolega Koprivc, prosim za mir v dvorani.
Saj skušam biti, gospod podpredsednik, spoštljiv. Vem, da je minister član vaše stranke, celo vaš podpredsednik. Če ste njemu dovolili govoriti skorajda o vsem, o čemer je sploh mogoče govoriti, verjetno smo tudi do grških filozofov prišli pa nazaj v moderno zgodovino, zakaj meni preprečujete, da govorim o tem, o čemer je on govoril? Jaz tega enostavno ne razumem.
Kolega Židan, samo trenutek. Prosim, če se izklopite, da vam ne bo čas tekel. Ne zlorabljati stvari. Vsebino ste napisali, o poštninah in podobnih stvareh, to nima nobene zveze s konkretno interpelacijo. Če želite interpelacijo kogarkoli drugega, to vložite. Danes pa ste vložili sedem točk, imate razpravo in govorite o stvareh, ki so v interpelaciji, in če že, potem o stvareh, ki se nanašajo na ministra Hojsa. Predsednik Vlade s tem nima čisto nič, če pa želite, o predsedniku Vlade, potem pa konstruktivna nezaupnica, ali interpelacija Vlade, ali kakorkoli drugega od teh instrumentov. Zdaj pa izvolite, imate besedo. Nadaljujte, prosim.
Da končam. Potem pa ne razumem, gospod predsednik, s kakšno pravico je on govoril o tukaj odsotnem županu Murske Sobote, o županu mojega mesta, ki hitro napreduje, in vedno, kadar on ni prisoten, si ga minister sposodi. A veste, kako to izgleda? Nič grdega ne more povedati o županu, on pove o sebi več, kot si misli, ampak nihče ga ni prej prekinil. Župan Morske Sobote nikjer v nobenem dokumentu ni omenjen, ta gospod, ki tam sedi, pa omenja župana z grdimi besedami. [[oglašanje iz dvorane]] Tega ne morem dovoliti. Tudi nočem biti njegov advokat, ampak njemu ste to dovolili. Ni pa to tudi ne končni razlog, da sem se prijavil k besedi, zato ker na to zlorabo tega državnega zbora je čisto zadosti argumentirano moj kolega Matjaž Nemec opozoril. Tisto, česar pa danes ne razumem, gospod podpredsednik, na vas naslavljam, da me ne boste slučajno ponovno prekinili, je pa, zakaj je ta minister naredil podobno, kot za moje pojme zelo nesposobna ministrica gospa dr. Simona Kustec, ko je, ko je imela zagovor, govorila o nečem, na kar se ne spozna. Govorila je o epidemiologiji. Epidemiji. O koroni in tako naprej. Podobno je pa tudi vaš minister naredil. In veste, ko poslušam gradbenega inženirja ali obramboslovca, ki mi govorijo o epidemiji, se takoj spomnim na kolesarja, ki želi voditi avion. Sreča tam je naslednja, da mu tega nihče ne bo dovolil. Težava Slovenije je pa v tem, da se dovoli gradbenim inženirjem, obramboslovcem, pediatrom in urologom, da vodijo borbo proti epidemiji. Zakaj govorim o tem? Zato ker, saj vem, da so volitve tukaj, a veste, teh sto dni se bo tako obrnilo, da se tega niti ne zavedamo. Jaz tudi vem, kakšen bo rezultat. In vem, kakšen bo rezultat, zato ker je čisto zadosti, da pogledate ankete, koliko ljudi misli, da delate slabo. Saj veste, ljudje povedo tisto, kar mislite, da mi ne smemo povedati, ampak vi delate zelo slabo. Tudi vem, da se bomo, za razliko od nekaterih drugih držav, v času same priprave na volitve dosti pogovarjali na žalost o epidemiji covida-19. In seveda, skušali boste dokazati, da je opozicija kriva za to, da ste bili nesposobni in da imamo toliko in toliko nepotrebnih žrtev. Vendar tisto, kar vam pa želim jasno povedati ponovno, kakor sem gospe Simoni Kustec povedal. Že prvi trenutek, ko ste prevzeli oblast, smo vam Socialni demokrati in opozicija kot celota nekaj ponudili. Povedali smo vam, da se vsi zavedamo, da je epidemija zelo resna stvar in da smo pripravljeni v času epidemije se ne obnašati kot neka običajna opozicija, ampak skupaj pripravljati najboljše ukrepe. Ne vem, če se spominjate, vam govorim zato, gospod minister, ker ste kontra govorili grde in napačne in lažne stvari, in mene je strah samo tega. Jaz na področju zdravstva vem, kako ste udarili mimo. Kaj če ste tudi na področju ostalih stvari, o katerih ste govorili, tako usekali mimo? Poglejte, že pri prvem PKP, ne samo da smo govorili, kaj so naši predlogi, pripravili smo vam priročnik. Fizično smo ga predali predsedniku Vlade. Upoštevano je bilo točno toliko, kolikor si zamišljate. Ni bilo upoštevano. Potem pa smo prišli Socialni demokrati, tudi druge stranke opozicije, s celo vrsto konkretnih predlogov. Nedolgo nazaj sem vam prebral samo izsek 34 predlogov, ki so od vašega prevzema naprej bili predmet predlogov s strani opozicije do koalicije s predlogom, da jih upoštevate. Da vas spomnim. Ena prvih razprav na odborih preko pisnih poslanskih vprašanj in pobud, lahko vam naštejem, jih imam pred sabo, je bilo, da smo mi zaznali, da imamo v Sloveniji težavo, da se ljudje bojijo cepljenja, da se bojijo cepljenja in da bo prej ali slej za covid-19 cepivo iznajdeno in registrirano in lahko uporabljeno in da, če hitro ne stopimo v eno široko akcijo medsebojnega informiranja in odprtega dialoga, bomo imeli težavo. Če pogledate vse odgovore Vlade, vse odgovore pristojnega ministra, boste videli, da so bili ti dobronamerni, najbolj koristni pozivi opozicije vrženi v koš. Naslednja zadeva, o kateri želim povedati. Zelo hitro smo vas opozorili, da v bistvu, če želimo obvladati epidemijo, je potrebno zaupanje splošne javnosti. Zaupanje splošne javnosti se na tri ali štiri načine ustvarja. Prvo je tole, da strokovne stvari govorijo strokovnjaki s konkretnega področja. Milijontič bom sedaj povedal. Če imamo težave z očmi, ne gremo k dermatologu, če imamo težave z onkogenim obolenjem, ne gremo k urologu, če imamo infekcijsko bolezen, ne gremo k pediatru. Če pa imamo opravka z epidemijo, pa ne želimo k nikomur od teh iti, želimo imeti epidemiologa. In epidemiologe ste v celoti izločili. To se je videlo, to se tudi dokazuje na pristojnih preiskovalnih komisijah in to bo glavni razlog, zakaj so ukrepi nesistematični, nepredvidljivi in ne vzbujajo zaupanja. Nato sem, Socialni demokrati smo in tudi širša opozicija preko različnih metod, ki jih imamo mi na razpolago, opozarjali, predlagali in prosili. Spominjam se, ko v nekem trenutku, ko sem ponovno opozoril, predlagal vaši vladi, da to je grozna težava, ki nam bo povzročila, da bomo zelo slabi kot država, je vlada nekaj naredila, kar se mi je zdelo sicer okej. Odgovorila mi je: »Potem pa vi predlagajte, kdo naj bodo člani te skupine in kako naj delujejo.«
Kolega Židan, nimamo interpelacije ministra za zdravje, ampak ministra za notranje zadeve. Nimamo interpelacije vlade in ukrepov Vlade, ampak imamo konkretnega ministra s konkretnimi učinki. Predlagam, da se vrnete k vsebini. Izvolite.
Poglejte, lahko mi tudi direktno rečete, ti si opozicija, bodi tiho. Lahko mi tudi rečete, nimaš pravice odgovarjati na to, kar je ta minister, vaš minister, vaš podpredsednik trdil. Lahko mi rečete, samo potem bom pa jaz povedal, da smo pa prišli neposredno v diktaturo. Dokler pa smo v parlamentarni demokraciji, jaz kot opozicijski poslanec imam pravico odgovarjati na njegove zgrešene trditve. Ali česa ne razumem, gospod podpredsednik?
Lahko odgovarjate na trditve. Tudi na trditve svojih poslancev, ni nobenega problema, samo govorimo o problemih ali pa o očitkih, ki ste jih naslovili na ministra za notranje zadeve, ne ministra za zdravje.
Saj o tem vam govorim. Zagovor ministra tukaj je bil, da je jasno pokazal, kdo je resnični minister za zdravje v tej vladi. On je govoril o tem. Saj, poglejte, ko so bile tiskovne konference, kdo je predlagal odloke. Odlokov niso predlagali epidemiologi. Namreč, jaz moram o tem govoriti zato, ker so potem napačni očitki, ker jaz vem, da so predvolilne narave, ampak so pa napačni. Naslednja zadeva. Minister, kar ste zgrešili v celoti. Vi nas napadate, kako smo napačni pri našem odnosu do epidemije. Pa se zavedate, da je Poslanska skupina Socialnih demokratov bila prva, ki se je v celoti prijavila na vakcinacije, na cepljenje? Ali veste, da smo mi bili prvi, ki smo pa zahtevali nekaj; da ne želimo prednosti. Da nas je potrebno cepiti takrat, ko bodo podobno pravico imeli vsi zaposleni. Vseh 350 v tem državnem zboru. In smo se cepili, pa nismo tega obešali na veliki zvon, razen takrat, ko se nas je vprašalo. Govorim o tem, da stvari se pokažejo z dejanji, ne pa z besedami. Tisto, kar bi vam rad tudi povedal: Socialni demokrati, opozicija, strokovnjaki, skoraj že leto dni opozarjamo, da večina onih držav, ki so mogoče nekoliko večje, imajo več strokovne infrastrukture, trdijo, da se celo en primer na sedem tisoč zgodi zunaj, okužba, vse ostalo znotraj. Zaradi vaših − vi sami ste se s tem hvalili −, je bila večina ukrepov usmerjena v odprti prostor, kjer so ljudje najbolj varni. Za zaprti prostor, kjer so pa res ogroženi, pa za razliko od drugih držav nismo bili sposobni niti nabaviti navadnih čistilcev zraka za 200 evrov, kar so jih nabavili v Avstriji, v Nemčiji, v Kanadi so šli na dvojne, v Ameriki in tako naprej. Zakaj? Ker so s tem varnost otrok povečali za štirikrat v zaprtem prostoru. Poglejte, ne bom več − nič se bati, gospod podpredsednik, gradil, boste videli zelo vljudnih poslanskih vprašanj, če boste kdaj imeli čas, da jih pogledate. Vljudnih poslanskih pobud, marsikatera zveni skorajda kot prošnja. Kaj vas prosimo? Da naredimo skupaj! Pa ne zato, ker mislimo, da je pri nas, na levi strani ali pa levi in sredini, vse znanje tega sveta, ampak zato, ker se pogovarjamo ponižno s strokovnjaki in z veliko radovednostjo gledamo dobre primere dobro delujočih držav, kaj so delali. Dajali smo vam predloge [[…]]
Kolega Židan, zadnje opozorilo.
Ja, super. Poglejte, saj jaz se zavedam, v kakšni državi živimo. Bom pa končal samo takole. Da drvimo v diktaturo, ste krivi vsi, ki jih podpirate. Hvala.
Hvala lepa. Poglejte, kolegi, vložili ste interpelacijo z naslednjimi točkami: odgovornost [[…]] [[nemir v dvorani]] Prosim za pozornost, ker očitno tisti, ki razpravljate o interpelaciji kot sopredlagatelji, niste niti točk prebrali. Prva točka, odgovornost ministra za soustvarjanje izrednih razmer v državi z ravnanjem Vlade Republike Slovenije in njenih ministrov; odgovornosti ministra za prekomerno uporabo represivnih sredstev in policijsko nasilje na protestih v Ljubljani je druga točka. Tretja točka, protiustavno delovanje ‒ omejevanje človekovih pravic z vidika utemeljenosti z vprašljivo aktivacijo 9. člena Zakona o nalogah in pooblastilih policije. Točka štiri, nezakonita politizacija, militarizacija policije; ponižujoč, ignorantski in nestrokoven odnos do splošne javnosti, protestnikov, zaposlenih v policije, predstavnikov sindikatov, neodvisnih državnih organov in strokovne javnosti, ki na kakršenkoli način opozarjajo na protiustavno in nezakonito ravnanje ministra; nezakonito zaposlovanje v policiji ter nedopustne in nezakonite grožnje z odpovedjo delovnega razmerja predstavnikov sindikatov in zaposlenih v policiji, ki opozarjajo na nepravilnosti, in zaradi suma storitve kaznivega dejanja opustitve dolžnega ravnanja, s tem ko ni prijavil kaznivega dejanja, s katerim je bil seznanjen. Poglejte, kolega Židan, tukaj ni popolnoma nobene zadeve v zvezi s covid ukrepi, take neposredne povezanosti z ministrom. Tam so sprejemane odločitve Vlade in tako naprej. Skratka, ne govoriti o vsebinah, ki jih niste zapisali v interpelaciji in se ne nanašajo [[…]] [[nemir v dvorani]] na vsebino vaše interpelacije. Sedaj pa gremo h postopkovnim predlogom. Najprej dobi besedo za postopkovno Matjaž Nemec.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Ni bilo treba, da ste prebrali tisto, kar znamo tudi mi sami. Tisto, kar me skrbi, spoštovani podpredsednik, je, kje ste bili in kaj ste počeli toliko ur, kajti če bi vsaj s kančkom ušesa ali pa česa drugega prisluhnili ministru, bi videli, kaj vse je minister danes govoril. Govoril je o Masleši, govoril je o županih, govoril je o podmladkih, govoril je o vsem in razprava je tekla in nemoteno smo opravljali svoj dialog, spoštovani podpredsednik. To je tisto, kar dela parlament in parlamentarizem demokratičen, tako kot je kolega Židan rekel, da ne zaidemo v diktaturo. Vi žal ‒ ne vem, zakaj ‒ čutite to potrebo, da prekinjate nenehno ta dialog, ki poteka. Včasih je malo bolj živahen, bolj čustven, včasih nekoliko manj. Razumeti morate, da tudi ko osvajate žensko, ne morete na hitro, morate jo osvajati. In tako je tudi v retoriki [[…]]
Kolega Nemec, zamudili ste 20 let ali pa še več [[…]]
Spoštovani, ne! Ne! Želim vas, spoštovani, podučiti o nečem, o neki nestrpnosti, ki jo imate v sebi, da vsak monolog, ki se začne, se začne z uvodom. Ti moraš uvesti svoje besede v nek kontekst. Vi tega ne spoštujete [[…]]
[[…]]kolega, držite se postopkovnega predloga in uporabe poslovnika, ostalo pa pustite [[…]]
Postopkovni predlog, spoštovani podpredsednik, je, da se obnašate tako, ko smo se ves dan, ko se je dopuščal dialog medsebojni in predvsem bi morali iskati kriterije v ministru. Kajti, on je vselej postavljal zelo širok okvir dialoga. To, kar pa počnete danes in sedaj, je vselej na način, da omejujete dialog opoziciji. To je nepravično, to je nekorektno, to je nedemokratično. In prosim, dajte se brzdati, ne vem, kakšna notranja sila vas sili v to, ampak da nenehno prekinjate predvsem opozicijske poslance [[…]]
Kolega Nemec, počasi zaključite.
Z vso resnostjo, spoštovani podpredsednik, mi smo tukaj šestnajst ur, ne vem, kje ste bili vi. Mi smo poslušali vse razprave, očitno vi ne [[…]]
Izrekam vam drugi opomin.
[[…]]in ne razumete razlike med nami in med ministrom Hojsom. In to, da dobijo ljudje občutek represije, se začne z vami, kajti gledajo nas in vidijo, kako omejujete demokracijo dialoga v parlamentu. Parlarem, gospod podpredsednik. »Parlare«, ne »stare zitti«!
Kolega Nemec, v parlamentu se lahko govori, samo neumnosti pa ne preveč, to je škoda, glejte.
Prosim, dajte se brzdati z vašimi notranjimi energijami in dovolite, da se dialog v parlamentu ponovno vzpostavi. To je moj postopkovni predlog. Hvala lepa.
Hvala lepa za vaš postopkovni predlog. Boste dobili vsi naprej, saj sem zapisal. Poglejte, razprava teče tako, kot ste jo zastavili z uvodno predstavitvijo in stališči poslanskih skupin ‒ in v gradivu, ki ste ga vložili, in v gradivu, ki ste ga dobili kot odgovor na tisto, kar ste vložili. Sami ste zašli veliko preširoko glede na vsebino interpelacije. Tukaj smo poslušali šestnajst ur ali pa sedemnajst vsi, saj niste bili samo vi v parlamentu, smo bili tudi ostali [[…]]Ja, glejte, saj ni nujno, da so vsi tukaj, tudi vi ste manjkali ene šest ur vmes, da smo si čisto na jasnem. Rekel bi, držite se vsebin, ne iti v neke te verbalne bravure, ki nimajo nobene vsebinske podlage. [[oglašanje iz dvorane]] Kolega Nemec, prosim, da ne motite in ne skačete v besedo. Boste dobili besedo, če boste zaprosili. Nataša Sukič ima postopkovno.
Ja, spoštovani predsedujoči, poglejte, malo ste se znašli v škripcih, kar se tiče vaše presoje vatlov. Prejle smo poslušali kolega Doblekarja o ajzenponarjih iz leta 1988, pa ministra Hojsa, ki je danes govoril marsikaj drugega, ki se ni držal izključno teh sedmih točk interpelacije, ampak je šel širše, in potem prosim, moj postopkovni predlog je, da razumete, da če nagovarjamo ministra Hojsa danes, da polemiziramo z njegovimi izjavami, ki so segale mnogokrat tudi onkraj te interpelacije, in zato je logično, da naš odmev tudi seže onkraj te interpelacije in da pač imate to uvidevnost, da to pač ugotovite in tudi dopustite. Hvala lepa.
Hvala lepa. Saj dopustim, ni noben problem, samo kolegica, najprej poglejte svoje razprave in stališča, ki ste jih imeli podpisniki. [[nemir v dvorani]] Najprej to poglejte, ker ste že vse zapeljali. Kolega Pavšič prej je govoril o vsem mogočem, samo o vsebini interpelacije ne. In tako naprej. Skratka, držite se sami svojih kriterijev, ki ste jih postavili in pa vsebine, ki ste jo zapisali. Mag. Marko Koprivc, imate postopkovni predlog. Izvolite.
Gospod podpredsednik, to, kar počenjate, bi lahko rekel, da je naravnost smešno; pa ni, je žalostno. Do zdaj je lahko potekala razprava normalno in tudi zelo široko in te širine nismo zastavili v demokratični opoziciji, ampak to je zastavil Hojs, gospod iz SDS. In tako naprej. In nepravično, neprimerno in nedostojno je, spoštovani podpredsednik, da ko vi pridete, začnete vedno na isti način omejevati opozicijo. Kolega Dejan Židan je imel odlično razpravo in ni v ničemer presegel dosedanjih razprav, ampak res v ničemer, ker epidemija je ena od ključnih točk, ki jo je Hojs izpostavljal. Prosim res, ne se smešiti, ker to, kar pa zdaj delate, je pa naravnost smešno. Naravnost smešno, če ne bi s tem resno omejevali in kazali tendence, da želite pač ukiniti parlamentarizem ob sklicevanju na vaš poslovnik ‒ vedno eno in isto. Imejte enake vatle za vse, ker trenutno ste podpredsednik parlamenta, ne poslanec Janševe stranke. Imejte pačKo tam sedite, če sploh kdaj [[nerazumljivo]]nikoli, javite se pa razpravljajte, enak kot mi. Saj imate to možnost, saj ste tudi poslanec.
Kolega Koprivc, prosim, da [[…]]
Prosim? Ali mi lahko pustite, da do konca povem?
Bom pustil, samo držite se pravil in poslovnika.
Vi se držite pravil in poslovnika! In ne uničujte možnosti govorjenja opoziciji, ker je bilo to zdaj več kot očitno. Več kot očitno je bilo. Prej so tam govorili o nekih ajzenponarjih iz leta 1989 in o velikih junaških bojih osamosvojiteljev, pa niste nič rekli. Hojs je govoril o vsem mogočem, ne samo o epidemiji, o ukradeni vili Socialnih demokratov, pa se noben ni odzval. Dejanu Židanu ste pa vzeli besedo, zato ker je začel zadevo z epidemijo, zaradi katere smo tudi med drugim interpelirali Aleša Hojsa, zaradi odlokov, ki so se sprejemali protiustavno.
Počasi, počasi, kolega. Glejte, prej sem opozoril kolega Židana, da je interpelacija ministra Hojsa z vsebinami in točkami, ki ste jih navedli. Nimamo interpelacije ne ministra za zdravje in ne Vlade Republike Slovenije. Jaz sem samo to opozoril. In če boste prebrali ponovno razpravo kolega Dejana Židana, boste ugotovili, da ni govoril praktično popolnoma nič, [[oglašanje iz dvorane]] popolnoma nič o interpelaciji, ampak o vsem drugem. Dejan Židan ima postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Da boste razumeli; jaz vas cenim kot človeka, ki poslovnik pozna, poznate tudi, ko sem bil še predsednik Državnega zbora, sva se o tem dosti pogovarjala, ampak [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Pa ne motiti, gospod Pojbič, predsednika, ko mu govorim. Lahko vsaj to naredite? Hvala. Želel sem samo tole povedati, da celo se nisem mislil prijaviti, zato ker so ljudje, ki to področje bolj poznajo kot jaz, dokler pač nisem tukaj sedel in ugotavljal, kaj gospod Hojs govori: napada župana, ki ni prisoten, obnaša se kot minister za zdravje, kar vem, da je marsikateri napačen odlok bil njegovo maslo. In jaz sem odreagiral na njegove besede. Tisto, kar pa želim povedati: jaz si želim samo nekega enakopravnega odnosa, pa kdorkoli sedi na vašem mestu tam. Vem, da se predsednik, podpredsedniki menjujete na dve uri, ampak zdaj ne vem, a boste nas prisilili, da bomo gledali na štoparico, kdaj je Tina, kdaj je ta iz opozicije, ki ni opozicija, ampak je koalicija, oziroma kdaj je Zorčič, ki tudi najbolje včasih ne ve, kje je, in kdaj ste vi. Ali moramo res sedaj na to tempirati svoje delo ali bomo pričakovali, da bo nek enakopravni odnos? Pa še nekaj bi rad opozoril. Opozicija je po definiciji šibkejša stran. Šibkejši strani se zaradi v bistvu etičnega odnosa včasih, čeprav je to nenapisano pravilo, tudi kakšen korak več dovoli. Čisto nesprejemljivo pa je, da se dovoli manj, zlasti pa, da se opoziciji dovoli manj kakor podpredsedniku SDS, ki je istočasno šef najbolj represivnega resorja v tej vladi; človek, ki mora biti najbolj nadzorovan v tem parlamentu. Pa ne morete nam dovoliti manj kot njemu! Moj predlog postopkovni je, dajte nam možnost, da odgovarjamo na trditve, ki jih tukaj prisotni minister pove. Hvala.
Hvala lepa. Vse to je dopuščeno, nobenega problema, samo opozoril sem vas, kolega Židan, samo na to, da ni interpelacija ministra za zdravje ali Vlade, ampak je ministra za notranje zadeve. [[oglašanje iz dvorane]] Postopkovni predlog ima Robert Pavšič.
Jaz, predsedujoči, protestiram. Dajete me kot nek eksemplaren primer o tem, kako se ne sme razpravljati, pa naj vam samo prvo točko preberem iz interpelacije: odgovornosti ministra za soustvarjanje izrednih razmer v državi z ravnanjem Vlade Republike Slovenije in njenih ministrov. Mi lahko govorimo o čemerkoli v zadnjem letu in pol, zato ker vsaka stvar, ki je v zvezi z delom ministra Hojsa ali Vlade Republike Slovenije, je stvar vsebine te interpelacije. In če smo poslušali že na začetku v obrazložitvah o epidemiji gor, epidemiji dol, virusih, protestih, maskah, metanju mask, širjenju virusa, cepljenju, ne vem, zakaj ne bi mogli tega početi v razpravah. Tako da, kar počnete, predsedujoči, ni prav in niste fer. Mislim pa tudi, da vaša interpretacija interpelacije ne zadosti vsebinskim niti ne poslovniškim zahtevam.
Hvala lepa. Besedo za postopkovni predlog ima še Bojana Muršič. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Tole skakanje v besedo je že to vaš modus operandi, ampak kljub temu. Predlagam, ker je kolega Židan govoril o vsebini interpelacije in tudi se je skliceval na to, kar je minister Hojs v začetku, v uvodu tudi povedal; predlagam, v kolikor seveda niste vseh 16 ur razprave poslušali, da prekinete to sejo, si pogledate magnetogram, v katerem je lepo − pa še vam lahko povem, v katerem časovnem terminu − govoril, pa si to pogledate. In potem tudi pustite našo razpravo takšno, da bo sledila tudi odgovorom ministra. Absolutno predlagam, ker verjamem, da niste mogli 16 ur poslušati, da prekinete to sejo, si preberete magnetogram in potem lepo nadaljujemo s to sejo. Kajti takšno skakanje v besedo poslancem opozicije je nedopustno. Hvala.
Hvala lepa. Bomo nadaljevali sejo. Ker sem spremljal, razen ene kratkega obdobja vmes, praktično vso sejo. Predlagam, da nadaljujemo z razpravo. Sukič Nataša − postopkovni.
Spoštovani predsedujoči! Glejte, še enkrat vas prosim, da prenehate − to je moj postopkovni predlog −, da prenehate res sekati naše razprave. Kajti s takimi provokacijami opozicije ste eden izmed tistih, ki soustvarja izredne razmere v državi, s tem ko ustvarja kaos v parlamentu. Čisto preprosto. Takšne metode provokativne, ki jih izvajate tudi vi danes na žalost tu, pa že večkrat v zadnjem obdobju, pa jih ustvarja tudi minister Hojs s svojimi tviti in tako naprej. To so te stvari, spoštovani. Provokacije; provokacije v parlamentu, provokacije ljudstva, to soustvarja izredne razmere in kaos v državi. Tako prosim, da prenehate s to nevzdržno prakso. Hvala.
Hvala lepa. Mislim, da je dolžnost predsedujočega pač, da opozori, kadar misli, da zadeva ne gre v pravo smer, kar zadeva diskusijo. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima Anja Bah Žibert. Za njo pa Karmen Kozmus Ferjan. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Dober večer vsem skupaj, morda tudi tistim, ki nas še gledajo in poslušajo! Nekateri zagotovo, kajti vmes, ko je sedaj potekal ta pingpong, sem dobila kar nekaj sporočil z naslednjo vsebino. Če povzamem skupaj: »Abstinenčna kriza na levi strani je vse hujša. Tako huda je, da pravzaprav niso več sposobni nekega normalnega komuniciranja, ampak gre prav že za pobalinsko obnašanje.« To vam sporočajo državljanke in državljani. Seveda vi lahko govorite o anketah, lahko govorite o meritvah javnega mnenja, ampak edino verodostojno je tisto, kar povedo državljani sami. In v odgovor moram podati zadeve, ki ste jih izpostavili. Zdaj, če bo nekdo rekel, da niso del interpelacije današnje, so del vaših nastopov. Zdaj, najprej, da se [[…]] [[nemir v dvorani]] Predsedujoči, lahko zagotovite mir?
Prosim za pozornost in mir v dvorani. [[oglašanje iz dvorane]] Izvolite. Glejte, Bandelli, prosim, da se držite reda. Izvolite, nadaljujte.
Skratka, kar naprej poslušamo, da smo fašisti, diktatura in tako naprej, ampak povejte, no, kdo se klanja diktatorjem v tej državi. [[nemir v dvorani]] Eni in isti. Ampak govorimo pa, danes pa poslušamo, da mi uvajamo diktaturo. Samo, če ni po vaše in tako, kot hočete vi, potem je v državi diktatura in fašizem. To je vse, kar znate. Ampak dajte se, prosim, v roke vzeti in vedite, da je zdaj nekdo drug na oblasti in da pustite, da delamo. Zdaj pa še odgovore na konkretne zadeve, ki ste jih obtoževali ministra. Kar naprej, veste, poslušam o tem, kako je bila podana neka kuverta o njegovem odstopu. A poznate vi kuverto gospoda Šabedra? Veste to? [[oglašanje iz dvorane in smeh v dvorani]]
In kakšna je bila ta kuverta? Bila je z odstopno izjavo [[…]]
Marko Bandelli, opomin. [[nemir v dvorani]] Glejte, pustite, da razpravlja. In sejo vodim jaz. [[nemir v dvorani]] In bom opozarjal pač, ko bo treba. Izvolite, nadaljujte.
Hvala lepa. Upam, da se bo čas ustavil. Verjamem, da bo tudi gospod Šarec, ki sedi tukaj, priznal, da je imel to kuverto na mizi. In minister je takrat rekel, da želi še narediti dva zakona, potem pa oditi. Torej je imel vse čas kuverto na mizi. Tako nehajte s temi kuvertami. Pri vas so ministri odstopali in dajali kuverte, pa se s tem niste ukvarjali. Naprej. Omenjali ste, da se ne sme omenjati nekoga, ki je bil nekoč prvi mož Kriminalistične policije, potem pa je bil v politiki v SD. Zakaj se ga ne sme omenjati? Govorite o politizaciji danes, da se dogaja na policiji, pri vas so pa dobesedno izhajali iz vrha kriminalistov v vaše vrste. To so vaša dvojna merila. Gospod Hojs, zanimivo je, ampak mislim, da je to samo v tem državnem zboru in da tudi ljudje tako ne gledajo, vi ste dobili za uspešno predsedovanje na področju notranjih zadev celo nagrado države Litve in čestitke; ampak veste, pri nas ste pa interpelirani. Tako to gre. [[nemir v dvorani]]
Prosim za pozornost!
Se pravi, dobiš nagrado drugje, pri nas vas pa za uspehe, dobro delo interpelirajo. Ampak, kot rečeno, to je v tem državnem zboru. To ni tisto, kar mislijo ljudje. Govorilo se je veliko o politizaciji pa zakaj se nihče ne spominja, kako so sindikalisti, policijski sindikalisti, prijavili bivšega ministra Poklukarja zaradi zaposlitve Rupnika. Gospoda je zaposlil v svojem kabinetu. Ampak veste, kje je delal? V Gotenici. Gotenica sodi po tej hierarhiji oziroma organigramu pod Urad za logistiko, ampak Rupnik pa je bil kot predstavnik kabineta kar lahko v Gotenici in vsi so vedeli, zakaj. Zato, ker je bil tam doma in je rabil daleč na delovno mesto. In policisti so to prijavili tudi zato, ker so sami povedali, da se vozijo po 100 kilometrov na svoja delovna mesta, pa se jim ne pomaga, da bi dobili službo kje bližje. To je politizacija, spoštovani, in to se je dogajalo! Kar se pa tiče shodov in tako naprej. Vi lahko danes govorite, da vam nihče ne more vzeti pravice do shodov. Res je, nihče. Tudi do tega, da se udeležujete različnih prireditev ne. Ampak poslušajte, če ste odgovorni, ker zelo radi govorite, kako je treba upoštevati vsa pravila v državi, boste pa menda šli na tisti shod, ki je prijavljen. Ali pa boste šli tja, kjer se krši zakon in je neprijavljen shod in smo za to davkoplačevalci dali že več kot milijonov evrov; zato da tam nekdo postavi mikrofon nezakonito, da tam nekdo ima nastopajoče nezakonito in da se nezakonito dobesedno hara po ulicah, da ljudje ne morejo opravljati svojega dela. Poslušala sem celo, da je bila Ljubljana uplinjena. Veste, jaz poznam primere, ko so gospe šle s tega shoda z vozičkom in jih je srečal gospod in je bil malo presenečen − tako majhen otrok − in je pogledal. Veste, kaj je bilo v vozičku? Torbica! Tudi tako so hoteli povedati, kdo hodi na shode in da se na tak način želi dobesedno prizadeti družine in jih upliniti. Veste, moj dedek je preživel eno hudo taborišče, kjer se je res uplinjalo, in malo groteskno je, ko to slišim s strani politike in vendarle smo ljudje iz iste države. Naj zaključim samo z besedami, ki ga prinaša oziroma so nam ga v ta državni zbor prinesli skavti ob betlehemski lučki, ko so rekli: »Na začetku je beseda. Če je lepa beseda, se govori in lepo dela vse naprej. Če je beseda na začetku grda, se počne vse grdo, se gleda grdo in se dela grdo.« Spoštovani, poskušajte priti enkrat na to stran lepega. Še nekaj, to pa za čisti konec. Laž, laž, laž, da ni bilo nadzorov. Bili so nadzori nad poslanci. Bili so, ampak tej zadevi še vedno nismo prišli do dna. Ampak so bili! Ena od poslank ima zelo konkretne stvari in zadeva seveda še ni zaključena oziroma nekateri jo želijo spraviti pod preprogo. Je pa res, da bolj kot to je nekoga drugega zanimalo to, da je tisto, kar je na koncu prišlo ven, da se je zgodilo na tožilstvu, da so uhajale informacije o hudih mafijskih poslih. Iz tožilstva si je nekdo želel, da je prišlo to iz policije in da bi za to bil odgovoren gospod Hojs. Ampak tudi to se mu je izjalovilo. In natančno ta oseba ve, o kom govorim. Hvala.
Hvala lepa. Postopkovno [[…]]Replika, replika Dejan Židan. Izvolite.
Na tisti del, ko je zopet tudi ta poslanka omenjala enega župana. Saj niste razumeli, kaj vam hočem povedati, da če govorimo o prijaznih, betlehemskih, mirnih, spoštljivih in etičnih stvareh, potem napadajte ljudi takrat, ko so prisotni, da se lahko branijo. Če pa govorite o betlehemskih stvareh in napadate ljudi, ki niso prisotni, pa verjemite mi, da to ni betlehemska lučka. Hvala.
Hvala lepa. Predlagatelj Nik Prebil. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Predno dam nekaj pojasnil, zgolj samo tudi vam v nekako vednost. Vsakič, spoštovani podpredsednik, ko se vi pojavite na tistem stolu v tej dvorani, pa ne bom rekel, da rata kaos, ampak malce završi. In to se zgodi ponavadi zato, ker se vsebinsko vtikate v razprave poslank in poslancev. Pravite, da imate enake vatle za vse, pa smo ravnokar videli, da temu ni tako. Tako lepo prosim, slabi dve uri sta še pred nami in nekako ne zdi se mi v redu, da se bomo opolnoči prerekali s postopkovnimi predlogi in nekakšnimi zadevami. Tako da se tudi vi, prosim, lepo držite poslovnika, no, in brez težav. Gospa Anja Bah Žibert. Ko govorite o odstopu ministra za notranje zadeve pa o nekih kuvertah v prejšnji vladi, bi samo eno zadevo rad pojasnil. Glejte, minister za notranje zadeve je takrat na tisti dan, ko je pač odstopil, se zdaj ne spomnim, kdaj je bilo, povedal, da nepreklicno odstopa z mesta ministra za notranje zadeve, da je svoj odstop že posredoval predsedniku Vlade Janezu Janši. To je povedal na novinarski konferenci, medijem v oči, ki seveda so to objavili, in da je gospod Janez Janša njegov odstop sprejel. Isti trenutek je seveda odstopil tudi, ali pa že prej, generalni direktor policije Travner. In minister, kljub temu da ste vi odstopili, ste danes še kar tukaj. Ampak veste, kaj mene res zanima? To bi res prosil, da mi poveste. Ta kuverta, famozna, povejte mi, ko je prišla od predsednika Vlade nazaj k vam, ali je bila odprta ali je bila zaprta. To mene res zanima, da vsaj vem: ali se je on zlagal ali se vi vseskozi lažete. Ker to je toliko neposredna zloraba naših pravnih institutov in tako nevaren precedens − in jaz sem vam že povedal nekajkrat, ko sva govorila v tej dvorani, da vas bom na to vedno spomnil. Ker to, kar ste storili vi, minister, da ste javnosti sporočili, da nepreklicno odstopate z mesta ministra za notranje zadeve, in potem kar utihnili, kot da se ni zgodilo nič, to je evropski, ne samo slovenski precedens. Tako bi si mogoče parolo nepreklicnega odstopa lahko zapomnili, če si že zapomnite vse druge stvari, ki se v tej dvorani pojavljajo, kakorkoli. No, preden pa [[…]]Bom si vzel nekaj časa za tole, da še pojasnim to, kar je bilo povedano nekoliko prej, in to, kar je bilo obelodanjeno, kaj vse se preiskuje in kaj ne. Kolega Kaloh je prej govoril o zadevah, vezanih na uporabo plinskih sredstev in prisilnih sredstev, češ da je komisija ugotovila, da je bilo vse okej, super, brez kakršnihkoli problemov. Ne, seveda to nikakor ne drži in za to obstajajo zelo zelo zelo jasni dokazi. Tukaj pred sabo imam poročilo komisije za preveritev uporabe teh prisilnih sredstev. Kot vidite, je zelo počrnjeno, ker ne vem, za kaj vse so ti podatki tajni, razen seveda, ko gre za osebne podatke, kar je povsem razumljivo. No, ampak, komisija je ugotovila, da je na velikem številu pridobljenih posnetkov policijske enote vidna le uporaba prisilnih sredstev, niso pa posnete kršitve, kar v določenih primerih poraja dvom, ali je do množičnih kršitev sploh prišlo. Drugič, komisija je tudi mnenja, da na Celovški cesti ni bilo nobenih razlogov, da se množice iz specializiranega vozila z vodnim topom ne opozori na morebitno uporabo prisilnih sredstev. To ni bilo storjeno. Tretjič, kot nestrokovno je komisija ocenila dogodek, ko so pripadniki Policijske postaje Ljubljana v smeri Čopove proti Prešernovem trgu izstreljevali plinske naboje z napačno izbiro − z daljšim dometom −, ki so padali na navedeni trg, kjer ni bilo nikogar, ki bi kršil javni red in mir. Trg je bil skoraj prazen, plin pa se je širil proti pripadnikom drugih policijskih enot iz Murske Sobote in proti mimoidočim. Torej minister, kajne, in kolegice in kolegi tamle, ne govoriti, da je bilo vse v redu, če več kot očitno ni bilo vse v redu in to ugotavlja policija sama. Pa saj vendar so ti dokumenti javni, pa [[…]]V čem je težava? Kot da smo vsi tukaj neumni, pa da nič ne preberemo. Tako prosim, dovolj je tega zavajanja, no. Ker se ustvarja nek vtis, češ kako perfektno vse deluje, v ozadju pa nek hud hud hud vzvod za prevzem vseh področij slovenske policije. No, in če se na hitro vrnem še na preiskovalno komisijo, ki preiskuje to, kar očitamo ministru Hojsu in je bilo v določenih delih že dokazano, to njegovo politično vmešavanje v delo policije in podajanje direktnih navodil, je iz preiskovalke – če jo je seveda kdo spremljal – in tudi iz njenih poročil, jasno, da minister daje direktne usmeritve. Nenazadnje je zelo zelo pojmljivo dejstvo, da je tam neka prijateljica predsednika Vlade in njenih prijateljev na NPU, ki med drugim, spoštovani minister, še vedno delovno mesto zaseda nezakonito, to vam je sodišče tudi povedalo, pa seveda te sodbe sodišča ne spoštujete, nekako delate za prijatelje. To se lepo vidi, kajne, ker ko je bil odrejen nadzor pri preiskavah ministra Počivalška − zdaj to vemo −, vaša televizija, Nova24, je vedela o preiskavah in bila obveščena o tem, kaj se bo zgodilo, dan prej, preden so se te preiskave zgodile. Seveda, ste vi to potem preobrnili na nas poslance in na druge medije, češ da mi imamo lovke, ker smo del te globoke države, seveda, katero tvorite vi sami. Če greva še nekoliko naprej v področje preiskovalne komisije. Preiskovalna komisija je zaslišala že kar nekaj prič, od bivših direktorjev do preiskovalcev, od tistih, ki so vam še zvesti, do tistih, ki vam niso več, in do tistih, ki ste jih načrtno in kar nekako nesramno umaknili s položaja, zato da dosegate svoje cilje. Ali veste, minister, vi lahko ves čas hodite na ta OKC, CVZ, karkoli, saj je vseeno, seveda po nekih končanih dogodkih in oziroma če že, greste vmes, ste tam tiho in opazujete. Zdaj pa, saj mi nismo nori tukaj, da bi vam verjeli, da ste vi tam tiho in zadevo samo opazujete, ker to pač ni vaš način dela, saj to vidimo ves čas, da redno in zelo sistematično se vklapljate. Tudi iz teh prisluhov − pardon, ne prisluhov −, iz tega preiskovalnega zasedanja je bilo povsem jasno, da so bili ti pritiski vršeni tudi na teh centrih, na tiste ljudi, ki so tam seveda delali. No, pojdiva naprej. Kot sem že povedal, je to, da informacije z vašega ministrstva seveda curljajo naprej vašim prijateljem, ki so v določenih preiskavah, vsi ti, ki pa so bili zaslišani, v večini, no, seveda govorijo, da so pravzaprav ti pritiski, ki jih vršite nad tem slovenskim FBI oziroma Nacionalnim preiskovalnim uradom, resnično veliki. Marsikoga ste umaknili v te, tako imenovane, delovne skupine, ki ne služijo nikomur. To so ti kazenski vodi pravzaprav, ker ljudje so umaknjeni in nimajo dostopa do nikakršnih podatkov in lahko v bistvu dostopajo zgolj in samo do elektronske pošte. Seveda to tudi državo nekaj stane in ta krivda je zgolj in samo na vas. No in celo na tej preiskovalni komisiji so nekateri vaši člani tam spraševali, zakaj pa se dogajajo te preiskave. Pa so vam policisti pa preiskovalci jasno povedali, da zato ker je policija za to, da preiskuje kazniva dejanja. In v teh primerih, ki se preiskujejo; torej zoper stranko SDS, zoper ministra Počivalška, zoper nenazadnje marsikoga, ki je blizu Vladi in pa vladajoči stranki, je zato, ker obstajajo sumi storitve kaznivih dejanj. Če grem še malenkost dalje in grem na direktorja, trenutnega direktorja Generalne policijske uprave, ta človek pravzaprav ne goji nobenega zaupanja ne v policiji, še manj pa v javnosti. Ta človek, ki ste ga vi pravzaprav poklicali iz upokojitve, je nekako sinonim za to, kar mi očitamo tudi vam, da vi preko njega direktno vplivate na kadrovanje v policiji in s tem tudi vplivate na politizacijo policije v njeni celotni domeni. In te domneve o političnih pritiskih so bile v delu preiskovalne komisije že dokazane, jaz sem prepričan, da bo tako vmesno kot kočno poročilo to jasno dokazalo. Tudi to, kar se dogaja na NPU, še enkrat vam povem minister, vztrajanje vaše politike oziroma vas osebno ali pa kogarkoli drugega, da Petra Grah Lazar deluje na položaju direktorice Nacionalnega preiskovalnega urada, je protizakonito. To je odločilo sodišče, ki vam je naložilo, da morate na to mesto nazaj zaposliti bivšega direktorja, ki je bil razrešen. Ampak dobro, glejte, meni je v kočni fazi vseeno, kdo zaseda to mesto, če je za to mesto kompetenten in ima izkušnje za to. Ta jih pač nima. Nikakršnih. No, potem gospod Travner, saj prej sem povedal, da je odstopil skupaj z vami, samo da njega res ni več tukaj, vi ste še, ki je jasno povedal, da mora marsikdo iti, da mora iti Boštjan Lindav in da je to naročilo politike, da to bo vedno zanikal, ampak to je naročilo politike. In že takrat je potem Travner, ki je očitno zelo veliko rad govoril, tudi gospe Bobnar omenjal, da je edini pogoj s strani politike za njegov prevzem funkcije bil ta, da zamenja direktorja Muženiča na NPU in pa seveda tudi njega, torej Boštjana Lindava. Tako je povsem jasno, če se zelo dobro poglobite v delo preiskovalne komisije, jaz sem to bral celo soboto, tako kot ena zelo zanimiva kriminalka se bere, najdete notri polno indicev, minister, kako vi osebno in s svojimi drugimi ljudmi vplivate na določene postopke, ki niso v vaši pristojnosti, in seveda se vtikate tudi v predkazenski in kazenske postopke. In z vsem tem minister pada ugled slovenske policije, pada to, kar smo krojili kar nekaj let. Nenazadnje so pričali tudi številni, ki so se sami iz policije umaknili, ker jih je sram, da bi delovali na ministrstvu, ki ga vodite vi, ki deluje tako nestrokovno in tako politično. Tudi mnogi, ki so v policiji delovali več kot 30 let na strokovnih področjih in so sedaj umaknjeni nekam, kjer ne morejo delovati. Tudi to, da ste gospo Tatjano Bobnar zdaj umaknili tja v Tacen, priča o tej bolestnosti, ki jo imate na Ministrstvu za notranje zadeve. Prva je ta, da je državni sekretar Kangler baje ni želel gledati po hodniku, pa da je šla na nek drug konec pisarne, potem je bil problem, ker je bila na onem koncu pisarne, pa je tam ravno vhod, pa so ljudje hodili mimo nje, pa zato, da je ne bi videli, jo je bilo treba nekam drugam umakniti. Nekako kot da smo v nekem filmu in da se to realno ne dogaja na strukturi, kot je slovenska policija in Ministrstvo za notranje zadeve. V vsem tem so bili razširjeni tudi predmeti preiskav v zvezi s to epidemijo in vašim vmešavanjem v politične strukture in mislim, da je to ustrezno treba tudi raziskati. [[oglašanje iz dvorane]] Hvala, Lidija. Jasno je, da tudi Olaj dela po vaših navodilih, minister, tudi preko Twitterja, ne samo direktno ali indirektno, in česar še vsega ne poznamo. To v policiji pač v teh razmerah enostavno škoduje. Kot rečeno − in to sem že povedal −, je ugled policije na samem dnu in tako nizko, kot je danes, minister, ni bil še nikoli. Verjamem, pa se bom sedaj ustavil, da imam še nekaj minut za zaključek, da so bili očitki iz interpelacije jasno pojasnjeni in seveda tudi brez težav dokazljivi. Nekako pa vseeno potihem upam, da se bo nekdo, sploh tisti, ki ste jih na začetku tukaj iz Desusa žalili, češ da ne paše v politiko, da imajo zmešano vodstvo in ne vem kaj še vse, sedaj sem že pozabil, ker je bo to 14 ur nazaj, da pač se odločijo in povedo, kam jasno spadajo. To je zaenkrat toliko. Hvala.
Hvala lepa. Replika Anja Bah Žibert. Izvolite.
Predsedujoči, zgolj kratka replika. Prej sem jasno povedala, da ne vem, zakaj se toliko ukvarjate s tako imenovano kuverto, ki jo je podal Aleš Hojs, če ste imeli ministra, ki je jasno povedal, da je dal bianco odstopno izjavo. Ta verjetno niti v kuverti ni bila. Pa je bila na mizi vašega predsednika Vlade. Samo potem je to povedal šele takrat, ko je predsednik Vlade že odstopil in ko je odstopil tudi Bertoncelj. Takrat je pa Šabeder to povedal naglas. Ampak 14 dni pred tem je dal prvemu ministru bianco odstopno izjavo. In dajte se s tem ukvarjati. Saj vi ste se razpustili. Kaj očitate gospodu Hojsu? On je minister. Predsednik Vlade mu zaupa in dober minister je. Kolega Židan, poglejte, vseskozi hočete povedati, da so to neke klevete, če se omenja Jevšnika, Jevška [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Poglejte, to ni res. Menda vas ni sram, da je član vaše stranke? Jaz tega ne razumem.
Hvala lepa. Postopkovno kolega Židan. Izvolite.
Obsojam pa predlagam, da date tudi opomni. Gospa je izkoristila priliko in dala repliko na repliko brez tega, da bi ji dovolili. To je v nasprotju z betlehemsko lučko, mimogrede.
Hvala lepa za predlog. Mislim, da tale del ni bil nič kaj napačen, ampak da je šlo korektno naprej. Besedo ima Karmen Furman oziroma Karmen Kozmus Ferjan, za njo dobi besedo Jerca Korče. Izvolite, imate besedo.
Najlepša hvala za besedo. Osredotočila se bom na samo interpelacijo oziroma na te točke, ki so jih predlagatelji navedli. Interpelacija je dolga, obsežna, jaz bom pa bolj kratka. In sicer, v točki številka dve, če vas citiram, piše: »Policija je s svojim delovanjem povzročila nekajurno divjanje po mestu.« To se bere tako, kot ko da so policaji sami razbijali po mestu, sami so se poškodovali, sami so uničevali avte, sami so uničevali tujo lastnino, metali petarde pod konje. Poglejte, razumem, ste opozicija, minister vam ni pri srcu, ni vam všeč, ampak ta stavek, »Policija je s svojim delovanjem povzročila nekajurno divjanje po mestu«, je v prvi vrsti žaljenje policije. To se mi zdi res žaljivo do policije. Sami ste napisali tudi »nekajurno divjanje po mestu«. In ja, zaradi tega nekajurnega divjanja po mestu so bile tudi ceste neprehodne. Sploh si ne znam predstavljati, v kakšni stiski bi bila, če bi morala, recimo, v tistem trenutku peljati svojega otroka v bolnico. Hvala bogu, nisem bila na tem mestu. Dokler se nič ne zgodi, so mogoče stvari komu zabavne, mogoče se da opravičevati. Ampak kaj če bi se kaj zgodilo? Kaj če bi bilo kaj hujšega? V nadaljevanju na strani 7 pri točki dve ste zapisali, » [[…]]zaradi omejevalnih ukrepov potekajo protesti, ki omogočajo politično izražanje, hkrati pa zagotavljajo spoštovanje samozaščitnih ukrepov za preprečevanje širjenja virusa«. Verjamem, da ste vsi dobro modernizirani in da lahko na spletu najdete slike. Na teh slikah boste pa zelo težko našli zadostno število ljudi z maskami, distance pa rajši ne iščite. Verjemite, da noben ne stoji dva metra eden od drugega. V 4. točki pa ministru očitate obiske policijskih postaj. On je minister za notranje zadeve. Kam pa naj hodi? Naj hodi na turistične kmetije? Seveda hodi v sklopu regijskih obiskov vlade na policijske postaje. Ampak ker se vam zdi to zelo sporno, mene pa skrbi, da bomo naslednjič tukaj imeli ministra Poklukarja, zato ker hodi po bolnicah in zdravstvenih domovih. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Jerca Korče, za njo pa bo dobila besedo Nataša Sukič. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Ja, sem imela danes priložnost praktično celo interpelacijo spremljati od doma in v bistvu, bom rekla, največja bolečina, ki jo imam, je to, da kolegi iz koalicije ne dojamete, da ne glede na našo različnost, na različnost gledanja na neke vsebinske zadeve imamo vendar nekaj stvari skupnih oziroma bi nam morale biti skupne in to je ustava, to so zakoni. In konkretno tretji očitek, ki leti na ministra v interpelaciji okoli protiustavnega omejevanja človekovih pravic, bi moral biti dovoljšen razlog, da tak človek več ni minister. Gre namreč za to, da imamo delitev oblasti v ustavi na izvršno, zakonodajno in sodno. In minister, ki je zavestno – in danes je tudi povedal, da bi to storil še enkrat – protiustavno omejeval človekove pravice, torej brez zakonske podlage, ki bi bila sprejeta v Državnem zboru, je kršil tudi načelo delitve oblasti. Tak človek ne more biti minister. In žalostno je, da to ne spozna večina v tem državnem zboru. Zakaj? Zato, ker tudi, ko se bo oblast zamenjala, ko se bo parlament zamenjal, ko jaz bom poslanka, ne bom poslanka, je popolnoma vseeno, bo ta država ostala. Mi danes tukaj tlakujemo – oziroma vi tlakujete s svojimi ravnanji – pot v to, da postane normalno, da ni zakonske podlage in da vlada lahko počne z odloki, karkoli je njej po volji. To je praksa, ki jo vpeljujete. In taka praksa ni škodljiva, ampak je grozna. Zavedanje, da imamo skupno državo in da jo na tak način rušite; in ja, rušite demokratični temelj naše ustavne ureditve. To je grozno, da se pa tega ne zavedate, je pa sprevrženo. In še nekaj: tlakujemo skozi ta vaša ravnanja oziroma skozi ravnanja večine poslancev tlakujemo standarde, kaj je politična odgovornost. Sprašujem se, tukaj bi bila zelo vesela, če bi koalicija imela odgovor, kakšen je za vas danes standard prevzemanja politične odgovornosti. Ni standard več to, da imamo ministra, ki je v sodni preiskavi zaradi davčne zatajitve in ponarejanja poslovnih listih, to ni več standard. Komot si pod temi pogoji minister. Si ujet v nekem pogovoru, v katerem poveš, da so davki glupi, pa če dam to izjavo ob stran, da češ, bomo pa že strli nekomu jajca; sodnikom bomo strli jajca. In to pove nekdo, ki je bil takrat na politični funkciji in danes prevzema oziroma zavzema politični položaj v naši državi. To tudi ni več standard za odstop. To, da imamo ministra Hojsa, če pustimo vse ostale očitke ob strani, ki zavestno še danes za govornico trdi, da bi storil isto, torej brez zakonske podlage sprejemal odloke, rušil delitev oblasti, to je tudi normalno, to tudi ni več standard za prevzemanje odgovornosti. Srčno upam, da se po 24. aprilu posedete v opozicijo, ampak takrat se vprašajte, kakšno interpelacijo boste vi še lahko sploh vložili, ker ni več standarda; ker ste jih vi spustili tako nizko, da bi od kateregakoli ministra prihodnje vlade lahko terjali odgovornost. Tega standarda ni več. Ampak vi ste postavili to lestvico! Spustili ste jo tako nizko, da ni več odgovora na to, kaj je politična odgovornost. Ja, ljudje so odstopali zaradi, z današnje pozicije seveda absurdnih zadev, ampak z zavedanjem, da njihov ego in njihovo ime in priimek niso bolj pomembni od države in od tega, da v tistem trenutku postavi sebi ogledalo, prevzame politično odgovornost in s tem naredi nekaj za prihodnost. Torej postavlja higieno in politične standarde nad svoje ime in priimek, nad svoj ego in nad svojo politično funkcijo in svojo korist. In to je vrlina politika! Mislim, da bi gospod Hojs lahko opravljal katerikoli, ne bom rekla katerikoli, ampak marsikateri drug poklic najbrž povsem suvereno in povsem okej. Najbrž je bil najbolj primeren direktor Nove 24, to mu lahko priznamo. Ampak lahko si pa tudi priznamo oziroma jasno povemo, da to ne pomeni, da je primeren za politika. In minister Hojs oziroma gospod Hojs ni primeren za politika! Ni primeren za politika še iz dveh zelo pomembnih stvari. Na žalost smo takega človeka dobili na politični položaj ravno v času epidemije, ko bi moral imeti dve karakteristiki, ki sta pomembni tudi v povsem normalnih razmerah oziroma sta ključni za izvajanje politične funkcije, v času epidemije pa še toliko bolj; in to je, da imaš zaupanje ljudi, pa da znaš komunicirati. Tudi če veste, da minister Hojs absolutno ne zna komunicirati, komunicira na povsem nespoštljiv način, žali, obmetava vsakega, ki podvomi v neko zadevo, gladko malo brutalno napade z enim tvitom ali pa kar tako, direkt v kamero. Tudi novinarje, Ustavno sodišče. Nič ni sveto. In komunikacija v času epidemije je bila tisto, česar se najbrž tudi vi zavedate, da vam je sfalilo, da je epidemija šla tja, kamor je šla. Ampak ne! Vi ste celo gospoda Hojsa pošiljali kot nekega glavnega komunikatorja, ki se spozna na vse: pa najsibo pravni del, pa najsibo [[…]]V zadnjem času smo ga videli tudi glede kadrovanja, energetike, epidemije − skratka, poznavalec vseh zadev −, ki je hodil in te stvari komuniciral z javnostjo s pozicije ministra, predstavnika Vlade. In jasno je ali pa logično je, da so iz komunikacije ljudje postajali zbegani, niso imeli zaupanja. Karkoli je v določenem trenutku Vlada rekla, je zaradi porušenega zaupanja in zgrešene komunikacije naletelo na beli zid. In neuspeh epidemije bi lahko bil razlog oziroma bi moral biti razlog že po drugem valu, da bi tisti, ki bi bil seveda politik, sprejel odgovornost in odšel z oblasti. Ja, včasih se odrečeš oblasti tudi zaradi tega. Lahko odstopiš zato, ker si demokrat in se zavedaš, da odstop ni nič takega, ampak da borba za vsak glas ni vredna, da bi se obdržal na oblasti za vsako ceno. Lahko se greš pa treti jajca ali pa barantati za vsak glas, leteti − najbrž − po pisarnah, ponujati na nek način, ja, kupovati glasove z nekimi bombončki ali pa prelagati točke na neke naslednje seje, zato ker veš, da nimaš dovolj glasov. Lahko si pa normalen demokrat, spoznaš in odstopiš oziroma druga varianta, ko ugotoviš ali pa spregledaš, da bo tvoj odstop pomenil razbremenitev sistema, povrnitev zaupanja, da omogočiš boljšo komunikacijo. Nenazadnje daš mogoče priložnost nekomu drugemu, če vidiš, da si sam tako nesposoben, da ti je spodletelo, česarkoli si se prijel, in da so posledice na ljudeh, na življenjih, če hočete. In potem ste vi nam sposobni očitati, da imamo mi abstinenco, ker nismo na oblasti! Jaz popolnoma nobene abstinence nimam; še več, razumem vas, kako bolj lagodno je biti v opoziciji. In vi očitate abstinenco, ko se oklepate in oklepate že več mesecev oblasti zgolj zato, da še dodatno pokadrujete, dodatno prečrpate denar po takih in drugačnih kanalih do nekih svojih bodisi portalov, preko oglaševanja, in tako naprej. Te zadeve bodo prihajale še sigurno na plano. Pa že, če samo to, kar je danes v javnosti, če je to vrh ledene gore, potem je to groza. In potem ste se sposobni še hvaliti, kaj vse ste vi naredili na račun zapufanja ne ene generacije, več generacij, ki prihajajo za nami, na račun drugih prihodnjih generacij danes tulite, češ ta vlada je pa super. Ja, kot rečeno, gospod Hojs bi lahko opravljal katerikoli drug poklic, ampak za politika je pa skrajno neprimeren in sama sem bila že na hearingu in sem točno ta vidik izpostavila, ker je treba vendarle presojati tudi osebnostne lastnosti posameznika, ali bo sposoben pridobivati zaupanje. Ne, še več, vi ste ga postavili na represivni resor! In ja, tretji očitek interpelacije okoli protiustavnega omejevanja človekovih pravic. Dovolj! Dovoljšen razlog, da gospod Hojs ne bi smel več sedeti kot minister. Žalosti me, res žalosti, da smo zašli v stanje, ko se posameznike vleče za rokav in z njimi počne ne vem kaj, karkoli, da jih danes celo ne bo tukaj, ker nimajo obraza bodisi stati za svojo odločitvijo in reči, podpiram ministra Hojsa, ker je dober minister, in argumentirati, zakaj podporam ministru, ali pa reči, poglejte, stojim za tem, da bom danes interpelacijo podprl, ker ne gledam nase, ne gledam še na dve, tri plače, ki jih imam pred sabo, ampak gledam na to državo, gledam na to, da sem danes s tega stola odgovoren za standarde prevzemanja politične odgovornosti. In še enkrat: močno in srčno upam, da po aprilu se posedete v opozicijo in se zavedate, da kdorkoli od vas bo poslanec, ne boste mogli več nobene interpelacije več vložiti. Ker kaj boste pa zapisali v interpelacijo, če vam ni dovolj to, da je nekdo v sodni preiskavi, da je nekdo ujet pri prisluhih, ko tre sodnikom jajca, če pustimo to šolsko ministrico, ki je nesposobno vodila oziroma je sploh nimamo. Če pustimo to ob strani, vi na konkretnih zadevah padete. In za kaj vse ste vi interpelacijo vlagali! Danes, ko imate pa pred sabo interpelacije, ki stojijo, ste pa obrnili ploščo, ker zamenjate kasetofon, odprete, zamenjate kaseto in trobite. Edina stalnica vseh vaših kaset je to, da je za vse kriva globoka država in mi, ki smo, ne vem, jedro globoke države, mi, ki smo rojeni leta 1990, se ukvarjamo čisto z drugimi stvarmi kot pa s Kučanom, s komunizmom in z ne vem čim. Spoštujemo zgodovino in se je zavedamo, ker je prav, da vemo, kakšna so zgodovinska dejstva in kako smo prišli do samostojne države, ampak ukvarjamo se pa s prihodnostjo, s čisto drugačnimi problemi in težavami. Ampak pri vas bo pa to stalnica. Ker potrebujete teorije zarote, da je to mazilo za vaš motor, ki nenehno brni na isti način: tan-tan, tan-tan, tan-tan. To delate!
Hvala lepa. Besedo ima Nataša Sukič, za njo jo bo dobil Matjaž Han. Izvolite.
Hvala. Poglejte, minister Hojs se danes brani, tako kot se je branil minister Vizjak, [[…]] [[nemir v dvorani]]
Prosim za pozornost.
[[…]]in sicer tako, da interpelira vse druge, kot da ni on interpeliranec. Govori o ljudeh, ki jih danes, recimo, ni tukaj in ki se seveda ne morejo braniti. Recimo, spet diskreditira in tolče po sindikalistih in si izmišlja, da ne delajo nič in da odžirajo naš davkoplačevalski denar. Čeprav vemo, da obstaja tretji odstavek 89. člena Zakona o organizaciji in delu v policiji, ki jasno opredeljuje, da lahko [[nemir v dvorani]] − a lahko, prosim, malo miru, no −, da lahko sindikalni zaupnik opravlja delo profesionalno. To določa tudi 45. člen Kolektivne pogodbe za negospodarske dejavnosti. Ampak minister kar dalje laže, laže in laže. In diskreditira sindikaliste. Dalje. Današnjo interpelacijo minister med drugim ponovno izkorišča za diskreditacijo in napade na nekdanjo generalno direktorico policije Tatjano Bobnar. Zakaj? To ve samo minister. Seveda se tudi ona ne more braniti. Ste pa minister, to je pa prav zanimivo, [[…]] [[nemir v dvorani]]
Prosim za mir v dvorani.
[[…]]obsedeni z njo, ker to ves čas ponavljate v zadnjem obdobju, kot da bi bila kakšna vaša femme fatale ali nekaj takega. Prav smešno! Ampak vse to so, spoštovane in spoštovani, tipični prijemi političnega podrejanja in prevzemanja policije. Vse to so v zgodovini že videne avtoritarne metode politizacije in militarizacije policije, ki na žalost zaudarjajo po nekih mračnih časih polpretekle zgodovine. Metodo diskreditacije seveda minister zelo rad uporablja kar na Twitterju. Tako smo državljani svinje, malikovalci Hitlerja pa biseri, sindikalisti pa mevže in lenuhi. Boste rekli, da so to odlike nekega ministra z integriteto? Niso, spoštovani minister Hojs, niso! Minister je tudi prepričan, da s svojim delom brani javni interes, z vodnim topom, plinom in tepežko ter globami brani javni red in mir; z lustracijo na policiji brani državljane pred silami kontinuitete in zakrknjenimi udbamafijci; z rošadami na NPU, z odstranitvijo vrhunskih kriminalistov Antoloviča in Kekca v neko obskurno kazensko skupino za migracije in v Tacen − ker pač vesta preveč o poslih raznih Počivalškov in Snežičev −, pa brani državo pred gospodarskim kriminalom na način, da odpira oziroma revidira samo določene stare primere. Tiste, okrog katerih je stranka SDS ustvarila razne namišljene afere kot municijo proti političnim nasprotnikom, zapira pa aktualne primere, ki se tičejo ministrov te vlade in raznih prijateljčkov iz omrežij SDS. Logično, ne? Kako pa so ta omrežja nastala? Ja, že prva vlada Janeza Janše je s spremembo zakonodaje takrat ustvarila tajkune in posledica so razna tajkunska omrežja, ki se dotikajo in prepletajo tudi s stranko SDS. In to je treba vse pomesti pod preprogo. Minister seveda deluje po standardih te vlade. Spodkopava demokratične standarde, pač zastopa neke partikularne interese, korupcijo, škodljiva, netransparentna in celo nezakonita ravnanja, ampak vse to seveda ni problem. Vse to je na žalost tipično nov modus operandi te vlade, ki ga perfektno, kar sem povedala že v petek, uokvirja točno izjava ministra Vizjaka, bomo že sodniku strli jajca iz afere »glupi davki«. Je minister Hojs slučajno sprožil preiskavo te korupcije svojega strankarskega kolega? Ni! Njega zanima bolj to, da so posnetki domnevno nezakoniti, ne pa samo dejstvo, da je Vizjak kupčkal s prevzemanjem državnega podjetja, svetoval neplačevanje glupih davkov in obljubil, da bodo sodniku že strli jajca. Po dogodkih 5. oktobra bi dejansko pri nas, v naši državi morali zazvoniti vsi alarmi, ker tako brutalne sile minister ni policija proti lastnim državljankam in državljanom uporabila še nikdar: ne v Jugoslaviji in ne v Republiki Sloveniji. Oktobrski črni torek je nevarna prelomnica, ki bi nas morala še kako skrbeti, ne pa, da na desni dobesedno ploskate in skandirate tem brutalnostim izpod taktirke ministra Hojsa in njegove zvestega oprode dr. Olaja. Tako se začnejo svinčeni režimi, spoštovani, tako umira demokracija! Tako se ustvarja, če hočete, fašizacija neke družbe; točno s takimi metodami, ki jih poslanke in poslanci koalicije razumete kot hvalevredna dejanja za ohranjanje javnega reda in miru. Ali je solzivec v očeh starejših, v očeh šolarjev, v očeh otrok na igriščih, naključnih mimoidočih res nekaj, kar je v redu? Ali boste rekli, da niste zaplinili Ljubljane? Sama sem ob pol deveti uri zvečer prišla iz parlamenta in nad ulicami se je vlekla megla, da nisem videla praktično nič. Megla je bila tolikšna, da če bi se nekdo postavil pred vladno palačo, na kateri bi, ne vem, bila z metrskimi črkami iz neona izpisana beseda demokracija, je ne bi videl. Tako gosta je bila megla, spoštovane in spoštovani, če razumete kar hočem povedati? Pa še o solzivcu, ko se sprenevedate, spoštovani kolega Kaloh, Amnesty International je zapisal, »Želijo nas prepričati, da je solzivec varna metoda za to, da se razžene nasilne proteste [[…]]To orožje se imenuje manj smrtonosno −“in torej nesmrtonosno”. Res ni zasnovano, da bi se z njim ubijalo, vendar lahko povzroči smrt«. In tako naprej spoštovani, tako da se ne boste sprenevedali. Skratka, imamo ministra, ki misli, da je biti notranji minister nekaj takega kot obračun pri O. K. Corralu, in tak minister bi moral oditi že včeraj. Skrajni čas pa je, da odide danes. Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden dam besedo Matjažu Hanu, prosim vse tiste, ki povzročate nemir v dvorani, da te svoje pogovore opravite pred dvorano in pustite, da tisti, ki imajo še besedo, ali pa tista dva, ki bosta dobila še besedo, opravljata razprave v miru. Besedo ima Matjaž Han, za njim pa kot zadnji mag. Branko Grims. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani minister! Pa naj bo opravičilo, da se v bistvu zjutraj javljam. Vem, da ste že vsi zmatrani po teh dveh interpelacijah, ampak dovolite mi, da vendarle delim nekaj misli, ki pa seveda ne bodo pripomogle k temu, vsaj verjamem ne, da bom katerega od poslancev oziroma poslank prepričal, da bi podprli interpelacijo, vendar je naloga opozicije, da opozarja na nepravilnosti, ki se dogajajo v družbi, za katere so krivi ministri oziroma ministrice. Najprej upam, da se vsi zavedamo, da ta naša Slovenija ni v zavidljivem položaju, da smo še kar krepko v zdravstveni krizi, ki si je reče covid, da so že novi virusi in da enostavno ne Slovenija, ne Evropa, ne svet ne more priti ven iz tega stanja, ker se včasih verjetno vsi zamislimo, da sanjamo pa izgleda, da ni tako. Slovenija je iz meni neznanih razlogov v situaciji, v kakršni smo. To so bile samo moje sanje. Da pa smo v taki situaciji je pa seveda največje odgovornost vladajoče ekipe. Soodgovorni pa smo – verjetno – tudi v opoziciji kdaj pa kdaj za kakšno stvar. Ampak smo v situaciji, ko bi pričakoval, da bojo to situacijo reševali in da bojo glavni v tej situaciji zdravstveni minister, mogoče celo potem gospodarski minister, ker smo tudi v gospodarski krizi. Ne, ampak v Sloveniji je glavni speaker, glavni človek, ki komunicira vse živo, minister za notranje zadeve. Zaradi tega smo verjetno še v situaciji slabši, kot bi si vsi skupaj želeli. Mi smo prišli v situacijo, spoštovani, ko nas morajo – in to si zamislimo vsi skupaj –, ko nas morajo policisti varovati, da pridemo iz parlamenta do svojih avtomobilov. Tega si v svoji 15-letni karieri nisem nikdar predstavljal, da bo moral mene, vsaj ker se nimam za konfliktnega človeka, kdo varovati, ko bom šel iz parlamenta do svojega avtomobila. In nas varujejo 24 ur na dan, 7 dni v tednu. S tega mesta se jim neizmerno zahvaljujem, ker toliko prijaznih ljudi pred parlamentom ni; ko stojijo na snegu, na dežju, na mrzlem in nas varujejo. Policistke in policisti. Če me kdo posluša, vsaj v imenu Socialnih demokratov se jim zahvaljujem. In spoštovani minister, to niso mevže in to niso lenuhi, ampak so policistke in policisti, ki bi verjetno bili raje kje drugje, kakor pa stali pred parlamentom 24 ur na dan. Ker sem rekel, da bom zelo kratek, v tem času hodijo po Sloveniji trije dobri možje; eden je že mimo, Miklavž je že mimo. Božiček in Dedek Mraz pa še prihajata in jaz imam samo eno željo. Ta želja, da ne bo materialna, bom rekel tako željo, da v bistvu nam Miklavž ‒ oziroma Božiček in Dedek Mraz prineseta novo vlado, da v bistvu prineseta neko novo upanje v to našo deželo [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ne, ne, ne, pa saj vi, saj vi imate verjetno vsi radi Božička [[…]]
Prosim za mir, no!
In si želim, da bi imel v Sloveniji notranjega ministra, ki bi bil skoraj nevidljiv, ki ne bi komentiral vsake stvari na tem svetu in ki bi se ukvarjal res s problemi policistk in policistov, kjer bi minister za notranje zadeve in vlada jasno naredila ločnico med policijo in med politiko. Želel bi si, da minister za notranje zadeve, naslednji, ne bi operativno vodil policijskih akcij. Neizmerno bi si želel, da naslednji notranji minister ne bi usmerjal aktivnih preiskav v tej naši državi. Še bolj bi si želel, da si notranji minister, naslednji notranji minister ali pa notranja ministrica, ne bi podrejal kadrovskih lojalnih ljudi na policiji. Zelo bi si želel, da ne bi onemogočil neodvisnega dela Nacionalnega preiskovalnega urada. In najbolj bi si želel, da naslednji minister ne bi žalil svojih podrejenih in državljank in državljanov. Upam, da če me Božiček in Dedek Mraz slišita, se mi bo ta želja izpolnila. Če me pa onadva ne slišita, pa verjamem, da mi bodo to željo izpolnile volivke in volivci 24. aprila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še zadnji dobi besedo mag. Branko Grims. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav. V nogometu kakšna slaba ekipa zabija sama sebi avtogol, današnji opoziciji je pa uspelo zabiti sebi avtointerpelacijo, kar je nov politološki pojem, tako da vam k temu lahko samo čestitam. Kaj ste pravzaprav dokazali z vsemi temi urami razprave, ki smo jih imeli v Državnem zboru, in z gradivom, ki ste ga predložili? Samo dvoje: da se znate neskončno sprenevedati in da vas je neizmerno strah resnice. Da vas je strah resnice, ste krasno pokazali malo prej, ko ste se spotaknili ob slike, ki jih pokažemo, kadar razpravljamo. Zakaj? Zaradi tega, ker tiste slike, recimo, ko vam jih je pokazal gospod minister, vas v hipu postavijo na laž. In potem ne morete zraven vpiti in se spuščati v debate, da nekdo laže in podobno, čemur smo bili priča v preteklosti, ko se je tega manj uporabljalo. Ni pa to nič novega, jaz to uporabljam že kakšnih 15 let na izkušnji iz leta 2006, 2007, ko ste uporabljali to tehnologijo. In potem so mediji samo zapisali, da nekdo laže, niso pa napisali nobenega argumenta. Če pokažeš zraven sliko, takrat pa seveda je stvar jasna. In očitno vas je tega strah; strah vas je, da ne morete potem več lagati. In kot je gospod Havel zapisal, laž je nesmrtna duša levičarjev. To pomeni, da ostanete brez duše. Razumem, da ste potem v stiski, da vas je strah resnice, ampak resnica prej ali slej pride na dan in v modernem svetu je to vedno tako. Zaradi tega bi vas spomnil ‒ lahko tudi še enkrat vse pokažem, če želite ‒, ko je zdajle dal tako lepo izhodišče gospod Han, zakaj mi v resnici tukaj sedimo. Ne zaradi tega, ker bi se stvari začele same po sebi, kot jih vi napačno prikazujete, ampak zaradi tega, ker ste vi sistematično, načrtno, premišljeno, zlonamerno v hlastanju za oblast spodbujali nemire v Sloveniji, nezakonite nemire več kot leto dni. In ko so vam stvari ušle iz rok, ko je prišlo do nasilja, žal se je to zgodilo, ste se od tega začeli neprepričljivo distancirati. Zaradi tega je potem prišlo do nasilja in zaradi tega je morala posredovati policija. In vi ste krivi, danes se pa tukaj sprenevedate! Naj ponovim, kar sem povedal že na začetku, to spominja na Nerona, ki je dal zažgati Rim. In danes tukaj se 39 majhnih Neronov spreneveda, joj, prišlo je do nasilja v Sloveniji, grozno. Seveda, nasilja, ki ste ga vi izzvali, ki ste ga načrtno spodbujali, ki ste ga krepili preko medijev, preko vseh svojih oblik organizacije, ki vam je na razpolago in ki ste ga tudi financirali. Tudi danes je bilo en del tega možno videti zunaj. Mi je pa neverjetno, da če drži to, da je bil to SAZU, da se je tudi to dalo vplesti v dnevno politiko. To samo pove, kako daleč greste v tem, da bi nazaj pač prišli do oblasti. In potem se sprenevedate. Ves čas poslušamo: miroljubni petkovi protestniki. Gospe in gospodje, vsaj trikrat od teh petkovih protestnikov sem bil osebno obmetavan z vsem živim. Najhujši primer je bil prav od petkovih protestnikov, ko sta dva gospoda tekla za mano in vrgla granitne kocke. Granitne kocke, gospe in gospodje, in vi govorite o nenasilnih protestnikih! Pri tem si je gospod Vatovec še dovolil, da je rekel, da je napis Kamne v roke, ki sem ga pokazal na začetku, sarkazem. Se pravi, granitne kocke, lahko ugotovimo, da so levičarski sarkazem. Krasen izraz, tudi dober. Boste zdaj najbrž napisali, da na policiste niso metali granitnih kock pobesneli pač huligani, ampak boste rekli, da se je policistov dotaknil levičarski sarkazem. Lepo se sliši. Pa Orwell, moram reči, da je za vas navaden vajenec, ko gre za sprenevedanje. Potem govorite o tem, da Slovenija potrebuje povezovanje. To je gospod iz SD posebej poudaril. V isti sapi ste vi kot KUL zapisali in povedali, da ne boste sprejeli in sodelovali nikogar, ki podpira sedanje vlado, niti z njim ne boste sodelovali v bodoče. Se pravi, skrajna oblika izključevanja; danes tukaj govorite o povezovanju, govorite o ničelni toleranci do nasilja – to je magnetogram –, govorite o povezanosti namesto zapiranja in izključevanja. To so citati. Kakšno sprenevedanje! Nihče bolj ni zasekal v načrtno generiranje družbenega razkola, kot ste sami rekli, nihče ni tega bolj naredil kot vi, zato ker pač niste na oblasti in bi storili vse, očitno, in žrtvovali tudi Slovenijo in varnost Slovenk in Slovencev samo zato, da bo prišli nazaj na oblast. Slovenija je v tem trenutku varna. Je najbolj varna država na svetu, zagotovo pa v Evropi. Tudi nedavno objavljen prikaz na internetu, lestvica, je dovolj zgovorna. Smo na prvem mestu v Evropi zagotovo, verjetno tudi na svetu. Kako dragocena je ta pridobitev in kako pomembno je, da se je v zadnjem času spet ponovno okrepila tudi s prizadevanji ministra, ki ga vi poskušate interpelirati, je seveda komaj težko razumeti nekomu, ki ni šel dlje kot od lastnih meja. Kajti, šele ko prideš v tujino, ko vidiš, da ponoči ne moreš nekje ne ulico, pa to v razvitih državah – od Bruslja, če želite. Kar pojdite ponoči v Molembeek, pa da vas vidim! Ali pa če želite v ZDA. Takrat šele potem vidiš, kako dragocena je Slovenija in kako dragocena je varnost. Kajti, brez varnosti ni nič. In zaradi tega je toliko bolj obsojanja vredno, da ste si v prizadevanju, da bi spodnesli to vlado prizadevali in spodbujali pač nemire, ki so se na koncu izrodili v nasilje, zato da bi pač dosegli to točko, na kateri danes smo. Interpelacijo! Za stvari, ki ste jih sami povzročili, in za nasilje, za katerega ste sami dejansko največji krivec, danes pa se ponujate kot rešitelj za probleme, ki ste jih sami povzročili. To lahko najdemo tudi na drugih področjih. Na začetku je bil omenjen tragičen dogodek, ko je utonila deklica pri poskusu prehoda v Slovenijo. Ampak gospe in gospodje, kdo je dejanski krivec za to? Ali je za to kriva država Slovenija? Ali je za to kriv minister? Ali jih je država Slovenija vabila? Ali jih je minister vabil? Noben od nas jih ni vabil. Spomnil bi vas, da sem leta in leta opozarjal, kako pomembno je, da se da signal, ki deluje preventivno, da pač tukaj ne morebiti prostora za vse, da ne more biti vsak dobrodošel, posebno ne, če pride ilegalno. In da je tukaj treba stvari postaviti na pravo mesti. Da je to najboljša metoda, ker vse druge metode so potem slabše. Vi pa ste pošiljali dol nevladnike, da so spodbujali ilegalne migrante, pridite v Slovenijo, da so jim dajali napotke, kako priti v Slovenijo in potem se je zgodila tragedija. Vi ste v resnici krivi za to tragedijo, pa nihče drug! Zato, ker ste dajali ljudem, ki so bili v stiski, lažno upanje. Dajali ste jim napačne podatke, navodila, delali ste pri njih nek vtis, kako tukaj obstaja ena obljubljena dežela. Da je temu res tako, ta zgodba pove prav s svojim koncem. Potem ko se je to zgodilo, kar se je in ta nepopisna tragedija, so potem zaprosili na Hrvaškem brez problema za azil. Ampak žal šele potem. Samo to me zanima, kdo je s temi ljudmi govoril, da jih je spodbujal, da bi pač stopili ilegalno ponoči preko deroče reke, ledene reke v Slovenijo. Tisti bi najbrž tudi moral stopiti pred sodnika, vsaj moje mnenje je pač tako. Ne izgovarjajte se, da s tem niste nikoli imeli nič, tudi od ene od strank je na eni od okroglih miz sodelovala ena, ki je danes pač pod obtožbo zaradi šverca ilegalnih migrantov, zaradi tihotapljenja ilegalnih migrantov, zaradi tega, na kar opozarjam, v kaj se je to izrodilo. Da je to pač neka najbolj žalostna, sramotna oblika biznisa, in to za vse, ki v tem sodelujejo in v kateri trpijo dvoji: tisti, ki prihajajo, in tisti, ki tu živimo. In edina pravilna oblika reševanja tega ni vse drugo, o čemer se tukaj dostikrat razpravlja, ampak pomagati tam, od koder so ti ljudje prišli, da se vzpostavijo razmere, v katerih bodo ti ljudje lahko doma dostojno živeli, razvijali ekonomije, imeli varnost in ne bo nobene potrebe, da pridejo sem. Kajti tukaj je Evropa premajhna. Kdor si ne predstavlja, ker mogoče nasede včasih [[…]]
Kolega Grims, pri interpelaciji smo. Prosim vas. Držite se interpelacije, glejte.
Ja, saj. Saj govorim o interpelaciji in nagovarjam tisto, kar je bilo navedeno, gospod predsednik [[…]]
Pa pet minut že govorite o migracijah. Pet minut že govorite o tem!
O tem ste vsi danes govorili, pa še, mimogrede, tisti, ki je govoril, je tudi mene prav z imenom in priimkom omenil, tako da lahko greste gledat nazaj pa se pač ugriznete v jezik. Naslednja stvar. Ves čas poslušamo, kako naj bi bile uporabljene napačne metode, kako naj bi bila po nepotrebnem uporabljena sila in kako to vodi v diktaturo. Ta izraz je bil danes uporabljen, sem ga osebno slišal zagotovo več kot desetkrat. Gospe in gospodje, kaj pa v resnici pravi zakon? Zakon pravi, da je policija dolžna razpustiti ilegalni shod, ilegalni protest ali kakorkoli že temu rečete, v primeru, ko pride do oviranja prometa ali do drugih tovrstnih posledic. Tudi konec koncev oviranje prometa je oblika nasilja nad drugimi. S tem prizadeneš tiste, ki se ne morejo prosto gibati, in to je bilo načelo, ki ga je uveljavil ta državni zbor, ko je sprejel to zakonodajo. In policija je pač bila dolžna. Pazite, ne govori, da lahko policija takrat razpusti, ampak je imperativno, mora. »Ga razpusti,« to pravno pomeni mora. To se pravi, vi interpelirate ministra zato, ker je policija ravnala točno skladno z zakonom. To je popoln absurd. To je pravno nevzdržno. To je po človeški plati pa tudi popolnoma zgrešeno. Pove pa veliko o sistemu vrednot, ki jih imate in kjer je očitno oblast na prvem mestu; in samo to vas zanima. Ampak to oblast ste sami zapravili. To oblast ste zapravili takrat, ko ste vrgli puško v koruzo, danes pa so pač stvari že bistveno drugačne. Ko pa govorite o tem, da to drsi v diktaturo. Veste, z vsem dolžnim spoštovanjem, ampak tisti, ki se klanjajo Kidriču, ki je masovni zločinec, ki je sokriv, neposredno sokriv za sto tisoč zverinsko pomorjenih ljudi po drugi svetovni vojni, tisti mi ne bodo govorili o diktaturi. Res ne. Ko pa gre za uveljavljanje vaših interesov, seveda računate, da bo takrat, ko bo prišlo do tega, da vam zmanjka argumentov, in potem ravnate praviloma tako, kot pravi Murphyjev zakon: Če nimaš argumentov in nimaš procedure, potem samo kriči na ves glas. Potem po navadi začnete vzdigovati glas. Včasih neposredno, velikokrat pa preko medijske moči, ki jo imate na razpolago. Tukaj se spet vrnem na tisto, s čimer sem začel. Kaj ste pravzaprav danes edino dokazali? Da vas je strah resnice. Da gre res za to, samo primer. Tole bi pravzaprav tudi že skoraj sodilo v področje gospoda ministra. Napoved, kako boste preganjali tako imenovani sovražni govor ali pa fejk njus, kot ste zapisali, pri tem pa izrazito navedete samo ene medije. Da je pa scena še bolj smešna, je pa poskrbel poslanec SD, ki je na začetku, ko je govoril, povedal in se opravičeval zaradi nekega tvita, da je on samo retvital časopis Večer. Kar pomeni, da je časopis Večer objavil fejk njus. Ampak tega na tem vašem seznamu ni.
Kolega Grims, vrnimo se na interpelacijo.
Precej nerodna zadeva. [[nemir v dvorani]]
Dajmo. Dajmo, no.
Zaradi tega, gospe in gospodje, je pred nami problem, da se ukvarjamo z interpelacijo, ki je popolnoma neutemeljena. Interpelacijo, ki izhaja iz očitkov ministru, da so policisti ravnali, kot vi pišete, v nasprotju, dejansko pa točno po zakonu. Interpelacije za to, ker so spoštovali zakon, gospe in gospodje, ni, je ne more in je ne sme biti. In v tem primeru je seveda ta stvar popolnoma zgrešena. Ste pa s tem razgalili sami sebe in pač svoje ravnanje. In kje ste to lepše vidi kot v primeru, ki je bil tudi danes tolikokrat omenjen in je tudi neposredno izhodišče interpelacije. Tako imenovani NPU. NPU poudarjate, naj bi bil nek neodvisen, izjemno uspešen organ za pregon kriminala v preteklosti, da zdaj pa temu ni več tako. Kadar se je to pojavilo, to se je že parkrat v zadnjih dveh letih, sem samo eno stvar vprašal, naj mi, prosim, že nekdo pove nekaj odmevnih zadev s področja kriminala, velikega kriminala, ki naj bi mu bil NPU namenjen, ki so ga tam uspešno razrešili. Do danes mi niti eden ni znal našteti niti enega samega takega primera, ker vse tiste res pomembne stvari, velike stvari s področja gospodarskega kriminala, pač drugih kriminalnih dejanj, so razrešili v običajni kriminalistični policiji Republike Slovenije. NPU pa nič. Še več! Osebno poznam ljudi, ki so tudi pripravljeni pričati, če bi bilo potrebno na sodišču, da so se posamezniki z NPU celo hvalili v preteklosti v raznih družbah v Ljubljani, kako niso popolnoma ničesar razrešili, ker da s tem si pač zagotavljajo, da imajo to trajno na razpolago in odlične dohodke in tako naprej . Zdaj je NPU postavljen v normalno hierarhijo ministrstva in edino prav je tako. To je edina pot, ki odpira možnost, da bo tudi ta del dejansko, tako kot preostala kriminalistična policija, deloval aktivno, deloval ustrezno in ‒ upajmo ‒ deloval uspešno. To se pravi, da bo kot celota potem celotno ministrstvo oziroma kriminalistična policija delovala še bolj učinkovito kot do zdaj. Slovenija to rabi. Slovenija si to zasluži. Slovenija si zasluži, da živimo varno. Varnost je ena in nedeljiva in zato, gospe in gospodje, je interpelacija v celoti ne samo neustrezna, ampak je v bistvu žalosten dokaz, kako brez argumentov poskušajo nekateri rušiti Vlado Republike Slovenije. Ampak ste se pri tem, gospe in gospodje, ustrelili v lastno koleno. Verjetno je vsakomur jasno, da nihče pri zdravi pameti, nihče, ki je odgovoren do državljank in državljanov, nihče, ki se zaveda pomena varnosti za življenje ljudi in za razvoj Slovenije take interpelacije ne more in ne sme podpreti.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del razprave, v katerem dobijo besedo še minister ter predstavniki predlagatelja interpelacije. Besedo ima minister za notranje zadeve Aleš Hojs.
Hvala lepa. Najprej seveda, ker zaključujemo, vsem hvala za današnjo razpravo. Bila je seveda mestoma tudi vroča ali pa neprimerna, ampak tako pač je. Zdaj, minister ali pa Ministrstvo za notranje zadeve seveda ni ministrstvo za Božička ali pa za Dedka Mraza, tako kot ste danes nekateri tukaj želeli izpostaviti. Najbolj, bi rekel, abotno je to, da o tem govorijo ljudje, katerih njihovi politični partnerji v Evropi Božička izganjajo ali pa želijo izgnati s koledarja, torej iz slovarja; torej, da se božiča sploh ne bi smelo omenjati. To, mislim, je res nepredstavljivo, kaj se dogaja. Ministrstvo in seveda policija je tukaj zato, da zagotavlja javni red in mir in da ustrezno zavaruje življenja prebivalcev, in to je seveda policija v zadnjem letu in pol po moji oceni delala uspešno. V času epidemije se je vlada, tako kot sem že povedal, trudila in delala vse, da bi čim manj ljudi zbolelo, posledično da bi bile bolnice čim manj obremenjene, da bi čim manj ljudi umrlo, ampak seveda smo imeli na žalost na drugi strani destruktivno opozicijo, torej v glavnem celotno opoziciji KUL, ki je pravzaprav z agendo, da žrtve niso važne, važno je, da se zopet dokopljemo do oblasti, pravzaprav je v celotnem obdobju rušila naše aktivnosti in vse tisto, kar smo želeli v dobrobit naroda narediti. Torej, polika KUL je, kot sem povedal, izključevalna, to je politika blatenja, osebnih žalitev, laži. Ko ne gre tukaj v parlamentu, se zadeva preseli na ulice, se začne razbijati na ulicah. Ko še tam ne gre, se pa napišejo tukaj doma resolucije, ki jih potem v Evropi politična družina, partnerji KUL-a, sprejema, ampak tudi tam so že ugotovili, da pravzaprav tisto, kar se pripravi tukaj doma in se oblati v Bruslju, nekako ne pije vode. Sedaj, da se je vse skupaj izkazalo kot ena vaša velika želja izogniti se odgovornosti, da ste tako močno prispevali k temu, kar se je na ulicah dogajalo, kažejo pravzaprav tudi razprave, posebej razprava kolega Nemca, ki je danes pravzaprav zablestel z dvema novima besednima zvezama. Najprej je postavil tezo moralnega avtokratka, torej to bomo verjetno še slišali, kaj to je; potem je govoril o miroljubnem uporu. To je podobno, kot če bi rekel vljudna revolucija ali nekaj podobnega. Seveda naj zaključim, da me vse skupaj spominja, te njegove razprave, na tisto tehnično besedo: leseno železo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Nik Prebil.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Kolegice in kolegi!. Za zaključek. Današnja razprava, ki je vsekakor seveda zopet posledica, je potrdila že znana dejstva in pa očitke iz te interpelacije. Ne glede na današnji rezultat je bilo dokazano naslednje. Minister vi ste začeli mandat ‒ ali lahko tam tišina, prosim? Hvala lepa. ‒ na način, da vse se vrača, vse se plača. To sedaj jasno udejanjate in spolitizirali ste policijo pravzaprav do njenega samega konca. Kot sem že povedal, zaupanje je eno najnižji v zgodovini. Torej pač nekaj ne delate dobro. Kadrovsko čistko ste pripeljali skorajda do konca in pri tisoč 350 kadrovskih menjavah so v policiji na vseh vodilnih položajih kadri stranke SDS. Vaša komunikacija in komunikacija vlade je popolnoma neprimerna, žaljiva in tudi zelo konfuzna. Posegate tudi v policijo, v kazenskem, v predkazenske postopke. Večkrat ste že prekoračili pooblastila, to vam je bilo jasno dokazano. Sprejeli in zagovarjali ste neustavne in nezakonite odloke, marsikatere brez učinka, na NPU pa še vedno sedi direktorica, ki je tam nezakonito. Minister, kar je najhujše od vsega, imate ignorantski in ponižujoč odnos do vseh, ki se z vami ne strinjajo. Morda pa bi bil včasih čas, da se pogledate tudi v ogledalo. V LMŠ ves čas jasno in glasno opozarjamo, kaj vaše lomastenje in to brutalno kadrovanje pomeni za slovensko policijo. To kmalu več ne bo slovenska policija, spoštovani, ampak policija stranke SDS, podobna elementu avtoritativne države in ne demokracije. Vašo razrešitev bomo v Poslanski skupini LMŠ tudi podprli. Se pa ne bojimo, seveda mislim, se bojimo, da bodo zaradi dvoličnežev pa nekih konkretnih izdajalcev volivcev in nekaterih, ki ne vedo, kje so, vaš položaj ostal in boste ostali minister. Tako vsem še enkrat hvala lepa za dolgo razpravo. Bi se pa na koncu seveda zahvalil policiji, ker pač prenaša to vaše lomastenje in želim vse dobro.
Hvala lepa. Besedo ima Matjaž Nemec.
Hvala lepa. Slovenija nujno potrebuje spremembe, ko pogledamo ministra Hojsa, ne vidimo njegovih dejanj, ampak kako bi moralo biti v naši domovini vse drugače. Namesto politične policije potrebujemo strokovno in neodvisno, namesto pretirane sile potrebujemo moč dialoga, namesto boja proti svobodi zbiranja potrebujemo boj proti korupcij in kriminalu. Čas je, da vodenje te naše države prevzamejo spodobni, pošteni in demokraciji zavezani posamezniki; tisti, ki imajo neko moralo, neke vrednote, neko vero ne samo vase, kot smo priča temu danes, ampak predvsem vero v boljši jutri in v našo družbo. V našo družbo kot celoto, ne glede na razlike, ki nas delijo, ampak ravno te razlike nas bogatijo. Spoštovani, obstaja resnično in utemeljeno upanje, da se bo na prihajajočih volitvah to spremenilo. Trendi kažejo, te smernice, referendum je pokazal vodilnim, da ne delajo dobro in seveda da niso pošteni, niso korektni do vseh državljank in državljanov, ne samo do narave in vsega, kar nas obdaja. Danes je čas za pogovor o novi vladi, o novi prihodnosti, o novem načinu delovanja in razmišljanja. Za skupno vseh, vseh nas, ne glede na razlike, si srčno upam, da s takšnimi vsebinami in s takšnimi posamezniki se v parlamentu, ne glede na to, ali bomo mi tukaj ali nekdo drug, ne bodo več ali pa ne bomo več ukvarjali. Mislim, da je to absolutno izguba časa, ko bi morali kot družba, kot država, kot politiki, kot Državni zbor biti bolj konstruktivni, se nenehno borimo proti destruktivizmu, proti zmerjanju, proti vsem tistem, kar nas razvaja in ne dela drug do drugega človek človeku človek. Spoštovane kolegice in kolegi, to je zadnji poziv, da se s svojim glasom za zoperstavite tovrstnim politikam in takim politikom, kot smo jim bili priča danes skozi ta 17-urni pogovor, ki to ni bil. Želel bi si, da bi bilo drugače. Vam, minister, pa želim ne glede na to, kje boste jutri ali pa 25. aprila, vseeno veliko zadovoljstva in sreče v vašem jutri. Hvala lepa, predsednik, za besedo.
Hvala lepa. Še Matej T. Vatovec. Želite besedo?
Ja. Če smo danes kaj lahko spremljali predvsem s strani ministra za notranje zadeve, pa seveda koalicije, predvsem stranke SDS, je bil še enkrat vrtiljak manipulacij in laži. Tako tudi, če si izposodimo tisti napačen citat enega od kolegov tam iz desnice, da je laž nesmrtna duša komunizma, kar je rekel Leszek Kołakowski, ne Vaclav Havel, so potem na tisti strani pa minister Hojs največji komunisti. To, kar počne načrtno minister Hojs, sejanje razdora, nemira in kaosa, vladanje s silo in na silo z odloki, ko vidijo, da ne gre v Državnem zboru ‒ vse normalne države v Evropi sprejemajo koronsko zakonodajo – zakonodajo! – v parlamentih. Ustavno sodišče vam je reklo, da prav, lahko bi vladali z odloki nekaj mesecev na začetku epidemije, ampak zdaj ni več čas za to, morali bi prihajati z zakoni v parlament. S tem ko fizično zastrahuje ljudi, ki izražajo svoja mnenja na protestih, s solzivcem, z vodnim topom, s prekomerno uporabo policijskih pooblastil in finančno zastrašuje – danes smo lahko prebrali, da bo Državno odvetništvo dejansko začelo terjati ceno intervencij policije od nekih organizatorjev. Ministrstvo za notranje zadeve pritiska na Državno odvetništvo, da začne postopke izterjave policijskih intervencij, tudi tistih s solzivcem in vodnimi topovi po centru Ljubljane. To so metode, ki jih ubira ta vlada; to so metode, ki jih ubira minister za notranje zadeve, ki pa imajo nek drug namen. Ta namen je seveda priti v vse pore, tukaj konkretno v tem primeru, policijskega aparata, imeti dostop in neposreden vpliv na tiste, ki preiskujejo ‒ kaj? ‒ kriminal in zločine! Kot smo že v začetku prejšnjega tedna ugotavljali in razpravljali, nam pač trenutno vlada neka kriminalna združba. Ta kriminalna združba ima zdaj v rokah policijo in preiskovalne organe. Zakaj je interes Slovenske demokratske stranke, da ima nadzor nad policijo in preiskovalnimi organi? Zato da se zakrijejo koruptivni posli, kot so bile maske, zato da se zakrivajo koruptivni posli, kot so bili testi, zato da se razkrivajo koruptivni posli, kot so bili respiratorji in tako naprej. Zato da se zakrivajo nečednosti Toninov, Počivalškov, Snežičev in Janš. Zato imamo takšnega človeka, kot je gospod Hojs, za ministra za notranje zadeve. Človeka, ki uporabi spretno čisto vsako besedo, ki jo kdorkoli izreče, jo štirinajstkrat obrne in vam jo vrže nazaj v obraz. Zato da dvigne dimno zaveso, ali pa plinsko zaveso, ali pa solzivsko zaveso in seveda omogoči, da gre karavana v ozadju dalje. To je vloga gospoda Hojsa in jo seveda opravlja vrhunsko. Tu vam gre vso priznanje. Razlog, zaradi katerega se na tistem mestu, tudi verjetno je podoben razlogu, zakaj ste bili direktor Nove24, opravljate v nulo. Ampak tudi to so tudi vse razlogi, zakaj ne bi smeli biti javni funkcionar v tej državi, zakaj ste popolnoma neprimerni za kakršnokoli javno funkcijo v tej državi. Človek, ki odstopi, objavi svoj odstop na Twitterju, ga javno napove novinarjem, ga javno napove novinarjem, naznani, da ga je predsednik Vlade sprejel in si potem čez nekaj dni premisli, seveda ne more imeti nobene verodostojnosti. In s svojimi nastopi, s svojimi dejanji, ves čas to vztrajno dokazujete. Jasno je, po hitrem pogledu v tej dvorani, da ni treh poslancev Slovenske nacionalne stranke in da ni poslanca Simonoviča. Ti poslanci, konkretno poslanci Slovenske nacionalne stranke, so si kupili oziroma vlada si je kupila njihovo podporo z milijonskimi amandmaji v proračunu; en poslanec iz Izole, ki ima neko črno gradnjo, pa pač s tem, da bo ta črna gradnja legalizirana. Ob tem imamo pa seveda tu dva poslanca narodnih skupnosti, ki ju prav tako ni v dvorani, ki sta tudi z raznimi bombončki dobila tisto, kar sta želela. Tako je na račun teh šestih poslancev ‒ šestih poslancev ‒ ta država že več kot eno leto v tem pad položaju in večina ljudi v tej državi trpi zaradi partikularnih, na žalost finančnih interesov, šestih ljudi. Ker to, da ministri te vlade ostajajo ministri z rezultatom 3 : 1 ali pa 2 : 1. Nazadnje, v petek, je 43 poslancev glasovalo za razrešitev, 28 proti, pa ostajajo ministri, je dovoljšen razlog, da bi takšna vlada morala oditi in minister vsaj odstopiti sam, vi pa se hvalite, da ne, ubranili smo in imamo podporo. Mi bomo seveda podprli interpelacijo, ker na tistem mestu res nimate kaj početi, gospod Hojs.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasovalne naprave delujejo? Ne. Je? Okej. Predlagatelji interpelacije predlagajo zboru, da po opravljeni razpravi sprejme naslednji sklep: Državni zbor Republike Slovenije na podlagi vložene interpelacije izreka nezaupnico ministru za notranje zadeve Alešu Hojsu in ga razreši s funkcije. S tem mu preneha funkcija ministra. V skladu z drugim odstavkom 118. člena Ustave Republike Slovenije bo nezaupnica ministru izrečena, če bo zanjo glasovala večina vseh poslank in poslancev, to je 46 ali več. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 37. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da ministru za notranje zadeve nezaupnica ni bila izglasovana. / aplavz / S tem zaključujem to točko dnevnega reda in 28. sejo zbora.