Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, danas razgovaramo o četiri zakona, od kojih je jedan celovit, a kod tri su u pitanju izmene i dopune. Nažalost, nema gospodina Đelića, ministra finansija i ekonomije, da nam neke od ovih zakona podrobnije obrazloži. Moguće je i da se u međuvremenu pojavi. U svakom slučaju, SPS ima potrebu da iznese nekoliko principijelnih stavova po pitanju zakona koje danas razmatramo, a naročito kada su u pitanju zakoni koji regulišu privredni život u Republici Srbiji. Svoje izlaganje započeću osvrtom na predloženi zakon o republičkim administrativnim taksama. Istina je ono što piše u obrzaloženju da su poslednji put tarife po kojima se naplaćuje administrativna taksa utvrđene 1998. godine i od tada nisu menjane. Istina je takođe da je u međuvremenu došlo do rasta troškova života za preko 680% i to jeste jedan od razloga da se uvećaju takse, ali trenutak u kome se to dešava, realna ekonomska snaga svakog građanina i svakog pravnog i privrednog subjekta koji će biti u obavezi da plaća novoutvrđene administrativne takse ne odgovara realnosti tih mogućnosti. Zapravo, SPS smatra da su predložena rešenja i tarife previsoke i to malo ko u ovom momentu može da izdrži, a bez realnih posledica i po standard domaćinstva na koje se odnose određene radnje koje se plaćaju kroz administrativnu taksu, i po privredne subjekte. Prema nekim rešenjima prisutnim u ovom predlogu zakona o taksama, ispada da će jedan od boljih poslova u budućnosti biti onaj po kome ćete dobiti pravo ovlašćenog prodavca administrativnih taksi, ovako uvećanih, i po tom osnovu ubirati prihod u visini od 10% u odnosu na propisanu taksu. Dakle, dobro će biti uzeti jedan kiosk, staviti ga pred neki državni organ, pred sud, SUP ili pred zgradu skupštine opštine, prodavati taksene marke i pristojno od toga živeti. Mnogima koji počinju biznis predložio bih upravo to, kupite kiosk, prodajite taksu, uzmite 10% od visine i lepo živite. To je ono osnovni problem u ovom predlogu zakona: mislim da je povećanje do te mere drastično da nema opravdanja. Ako bi mi poslanička većina DOS-a rekla, pa vi ste zapravo doneli takav zakon, te tarifne borjeve i u vreme kada ste ga donosili takođe su takse bile visoke, mogao bih da se i složim. A da sam bio poslanik u to vreme, sasvim sigurno ne bih mogao mirne duše i mirne savesti da glasam za tako visoke takse. Kada je u pitanju deo ovog zakona gde su pojedine tarife, mogu da kažem da su upravo tarife povećane u onim oblastima gde bi najmanje trebalo da budu povećane. One zapravo destimulativno utiču na mnoge delatnosti obuhvaćene tim tarifnim brojevima.Kada budemo govorili o amandmanu SPS-a na tarife, onda ću nešto preciznije o tome reći. Za sada mogu da kažem da su takse vezane za uslove pri otpočinjanju delatnosti u oblasti protivpožarne zaštite i po nekoliko desetina hiljada dinara. Pitam se kome je u interesu da i na taj način destimuliše obavljanje takvih delatnosti kao što je protivpožarna zaštita, sasvim sigurno jedna od važnih delatnosti koje se u ovom momentu u društvu obavljaju. Drugo, mi smo juče završili raspravu o Zakonu o planiranju i izgradnji i videli ste da iz togzakona proističu obaveze koje se odnose na mnoge pravne i privredne subjekte, pa i fizička lica u pogledu legalizacije izgrađenih objekata u prošlosti. Mi nemamo podzakonskih akata koji će o tome preciznije reći, ali je činjenica da postoji na stotine hiljada, a rekao bih čak i milion objekata koji nemaju upotrebnu dozvolu. Ovim zakonom i ovim tarifama se propisuje da ćete u budućnosti biti u obavezi da pribavite upotrebnu dozvolu i da na taj dokument platite odgovarajuću taksu, pa se prosto pitam da li su ta rešenja u zakonu o izgradnji posledica ovog zakona o taksama ili je obrnuto. Razumem stanovište i cilj Ministarstva finansija da napuni budžet, ali ne razumem zašto sada jednim ili drugim zakonom dovodimo milione građana u ovoj zemlji u situaciju da plaćaju nešto što je naknadno, i te kako naknadno, čak nekoliko decenija. Postoje ljudi koji žive u kućama starim i preko sto godina, koje nisu izgrađene prema sadašnjem zakonu, nemaju dozvolu za gradnju, pa moraju pribaviti za te kuće odobrenje za upotrebu, to odobrenje se taksira odgovarajućom administrativnom taksom i to jeste novi namet za građane u Republici Srbiji. Kada je u pitanju drugi set zakona, porez na akcize, porez na dobit i porez na finansijske transakcije, dozvolite mi da o svakom od njih ponešto kažem. Nama se ovde u jednom vrlo kratkom zakonu o izmenama Zakona o akcizama zapravo predlaže povećanje cena svih vrsta benzina i naftnih derivata za visinu povećane akcize, i to kod benzina za 2,50 dinara, a kod nafte za 1,53 dinara. Mogli smo u poslednje vreme u najavi ovog zakona da čujemo i obrazloženje ministra za finansije koji kaže da neće biti povećanja cena benzina i nafte, ali se onda postavlja pitanje ko će zapravo da plati tih 2,50 dinara uvećane akcize na benzin i tih 1,53 dinara uvećane cene, odnosno uvećane akcize za naftu. Ako to neće korisnici, odnosno građani ili pravni subjekti, onda će to platiti naftna industrija i onda je to 3,5 milijarde dinara prihoda u budžetu, ali istovremeno i toliko manjka prihoda u Naftnoj industriji Srbije i onim preduzećima koja su prema odgovarajućim zakonima ovlašćena za promet naftom i naftnim derivatima. Postavlja se pitanje šta je cilj. Cilj je da se napuni budžet, ali ćemo mi tim punjenjem budžeta zapravo ispumpati novac iz Naftne industrije Srbije i dovesti je u beznadežan položaj, jer sam sasvim siguran da nema mogućnosti u kalkulaciji cene benzina i naftnih derivata da se ovaj izdatak po osnovu povećane akcize pokrije na teret prodajne cene. Pri tome valja imati u vidu da je Naftna industrija Srbije zadužena, pre svega preko jugoslovensko - kineskog aranžmana, za oko 300 miliona dolara, da se u poslednje vreme vode razgovori sa kineskom stranom o tome kako regulisati taj dug. Ako vi sada ovim rešenjem i ovim izmenama Zakona o akcizama stavite dodatno opterećenje na Naftnu industriju Srbije, onda će se otvoriti realno pitanje opstanka te Naftne industrije Srbije i za mene je to jako problematično i pogotovo što još uvek nismo taj odnos sa kineskom stranomu pogledu obaveze Naftne industrije za vraćanje tih kredita od 300 miliona dolara regulisali. Ako je pak situacija obrnuta, da ćemo ipak morati doći do povećanja cene, onda će realno povećanje cene benzina biti ne 2,50 dinara, nego 3,00 dinara, zato što na tu akcizu moramo obračunati 20% poreza na promet i onda će realno povećanje biti ne 1,53 dinara, nego 1,89 dinara.
Da li želite da koristite narednih deset minuta?
Da, koristiću i narednih deset minuta. Kada sve to oporezujemo i ako svalimo na teret građana, korisnika benzina i nafte, onda imamo realno povećanje cena od 5-6%. Ako pogledamo rast troškova života ili rast inflacije u poslednja tri meseca, odnosno u prva tri meseca 2003. godine, videćemo da je on 1,7% i onda se iz toga može izvući objektivan zaključak da je neopravdano povećanje cena nafte i naftnih derivata od 5 do 6%, koliko se ovde predlaže. Pogotovo što bi to povećanje cena stupilo na snagu narednog dana od dana objavljivanja ovogzakona u "Službenom glasniku", što je samo po sebi problem, a pogotovo ako se ta činjenica dešava u vreme kada nam je prolećna setva u najvećem jeku i kada to objektivno utiče na povećane troškove setve ili na otežane uslove seljaka, poljoprivrednih domaćinstava da zaseju planirane površine u ovoj prolećnoj setvi. Kada je u pitanju izmena i dopuna Zakona o porezu na dobit, reklo bi se da je ovo samo tehnička promena koja omogućava da se računovodstveni iskazi u komercijalnim bankama usklade sa tzv. međunarodnim računovodstvenim standardom i da to proističe iz promena Zakona o računovodstvu, ali u ovim izmenamaima nekoliko problematičnih rešenja. Recimo, ako vi danas kažete da ćeposlovne banke svoje bilanse iskazivati otprilike onako kako iskazuju privredni subjekti, svoju dobit će na taj način obračunavati i na tako iskazanu dobit ćeplaćati porez na dobit. To nije sporno, ali kada pogledate izdatke koje treba da uskladitesa ovim, onda vidite da je to pomalo sporno, jer su neki izdaci u ovom zakonu ograničeni, kao što su reklama i propaganda, davanje za obrazovanje, troškovi po osnovu zdravstvene zaštite, kao što su neki drugi troškovi koji su su ovim zakonom i dosadašnjim rešenjem limitirani, pa ako pređete 3,5% u odnosu na ukupan prihod, sav višak iznad toga, kao trošak u poslovanju, neće vam bukvalno biti trošak, jer će se uzimati kao osnovica za obračun poreza na dobit. Tu moramo da postavimo jedno dosta principijelno pitanje, da li je izdatak za obrazovanje, za edukaciju radnika i zaposlenih, potrebno u toj meri ograničavati da vi zapravo privredne subjekte, pa i banke, destimulišete daulažu u obrazovanje svojih zaposlenih radnika, a govorimo o tehnološkoj revoluciji, da moramo da se uskladimo sa Evropskom unijom, da moramo da ovladamo novim tehnologijama i znanjima, da moramo ta znanja da steknemo, a kada preduzeće uloži u obrazovanje svojih radnika, u njihovu edukaciju, onda mu država ne priznaje taj trošak iznad određenog procenta u odnosu naukupan prihod. Mislim da je to pogrešno rešenje i malo me iznenađuje da Ministastvo za finansije i ekonomiju, kao predlagač ovih izmena, nije išlo i korak dalje da ukine ta ograničenja i da jednostavno stimuliše upravo obrnut proces, povećana ulaganja u tu oblast, jer kako ćete vi osvojiti bolju tržišnu poziciju ukoliko po osnovu reklame i propagande ne povećate izdatke. Kada jedna firma ostvaruje u toku meseca ili godine prihod od milion dinara ili nekih drugih novčanica, neke druge monete, da bi to udvostručila potpuno je jasno i razumljivo da mora i te kako povećati izdatke po osnovu reklama i propagande. To jeste trošak osvajanja tržišta, to jeste trošak proizvodnje, trošak marketinga, a to nije neka manipulacija koja se dešava da bismo eventualno smanjili oporezivu dobit. Pri tom, mora se imati u vidu da su upravo te usluge, koje bi se po tom osnovu reklame i propagande vršile za određene privredne subjekte, oporezovane sa 20%. Porez na promet je 20%, porez na dobit je 14%, i postavlja se pitanje gde je tu logika? Nemojte ograničavati troškove te vrste, jer ako hoćete i sa stanovišta budžeta, bolje će se puniti budžet. Sa stanovišta poreza na dobit to uopšte nije izdašan porez, bar u našim privrednim prilikama. Ne bi ga, po mom mišljenju, trebalo nikako obračunavati u ovom vremenu. S tim u vezi, želim da kažem i sledeću stvar - ovde je predložena tehnička stvar uprošćavanja dokaza privrednog subjekta, koji je uložio u svoja osnovna sredstva ili je drugo lice uložilo u njegova osnovna sredstva iznos od preko 600 miliona dinara i za zapošljavanje preko 100 radnika u tim preduzećima, pa se time stiču formalno-pravni uslovi da preduzeće bude oslobođeno poreza na dobit u narednih 10 godina. Sada pitam - zašto predlagač nije razmišljao na sledeći način: mi u ovom bilansu budžeta za 2003. godinu imamo oko 3,5 milijardi dinara projektovanog prihoda po osnovu poreza na dobit, to je minimalna suma u odnosu na ukupan budžet, nešto preko 1%; zašto mi u narednih nekoliko godina ne oslobodimo sve privredne subjekte poreza na dobit, ali ovako stimulisane da ulažu u svoja osnovna sredstva i u zapošljavanje? Odakle nam ideja da u momentu kada nam je svaki dinar, svaki evro po osnovu direktnih investicija u ovoj zemlji jako potreban, nasušna potreba da imamo limit od 10 miliona evra? Dakle, neko treba da uloži 10 miliona evra, da zaposli 100 radnika, pa da tek u tom slučaju stekne uslove za oslobađanje od poreza na dobit u narednih 10 godina. Pitam - zašto to nije milion evra i zašto to nije 20 radnika? Mislim da je upravo to bilo potrebno. U Evropskoj uniji imamo 20 miliona privrednih subjekata. Od toga su 99% mala i srednja preduzeća, 93% tih preduzeća zapošljava manje od 10 radnika. Pri tom, u Evropi imamo 80 miliona zaposlenih i 20 miliona subjekata. Mala i srednja preduzeća donose oko 60 do 70% ukupnog bruto proizvoda u tim zemljama. Pitam se zašto mi ne promenimo ovu odredbu Zakona o porezu na dobit i kažemo - onaj ko uloži u svoja osnovna sredstva ili obezbedi da mu drugo lice uloži preko milion evra, i ko zaposleni preko 20 radnika, biće oslobođen plaćanja poreza na dobit u narednih 10 godina. Pri tom, Vlada treba da koncipira u svom Ministarstvu za privredu i privatizaciju, u Ministarstvu za ekonomske odnose sa inostranstvom i u Ministarstvu za finansije i ekonomiju akciju ulaganja pet miliona evra u svakoj opštini u osnivanje i razvoj malih i srednjih preduzeća:180 opština puta pet miliona evra jeste 900 miliona evra, a u srećnijoj varijanti i milijardu evra. Dakle, moramo napraviti projekat da se u svim lokalni sredinama pronađu privredni subjekti spremni da sami ili uz pomoć svojih partnera, domaćih ili iz inostranstva, ulože taj milion evra u pokretanje neke proizvodnje i zapošljavanje 20 radnika, i da pri tom steknu legitimno pravo da budu oslobođeni poreza na dobit u narednih 10 godina. Jednostavna računica govori da bi to punilo budžet više nego što se sada misli. Jer, 20 radnika koji primaju po 250 evra u toku jednog meseca, to je pet hiljada evra. Na to se obračunavaju obaveze prema državi u vidu poreza na zarade i doprinosa od 72%, a 72% na pet hiljada evra je 3,5 hiljada evra mesečno. Za 12 meseci to je oko 40 hiljada evra, a kad neko uloži milion evra i pri profitnoj stopi oko 10% godišnje, i to u najboljim uslovima, on će ostvariti profit od 100.000 evra. Na to će platiti samo 14%, odnosno 14.000 evra poreza na dobit. Šta je sada veća korist, ovih 14.000 koje će ubrati država po osnovu poreza na dobit ili 40.000 evra po osnovu zarada koje će ti radnici u tim preduzećima na godišnjem nivou izdvojiti. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) Sada ću završiti, samo bih dao jedan plastičan primer, koliko mislim da sam u pravu - kad se tih 5.000 evra koje je neko primio u vidu zarade pojavi na tržištu i kada ih potroši, to je oporezovano sa još 20%, to je još 1.000 evra poreza na promet u državnu kasu, puta 12 meseci, to je jednako 12.000 evra, plus onih 40.000 po osnovu izdvajanja iz zarada, to je 52.000 evra, a ovamo imamo 14.000 evra. I šta je sad ovde veći interes, da se oporezuje dobit ili da se podstiču preduzeća da ulažu u sopstvenu proizvodnju i u zapošljavanje?
Da li se još neko od predstavnika poslaničkih grupa prijavljuje za reč? Reč ima narodni poslanik Srđan Petrović, zamenik predsednika poslaničke grupe DSS.
Poštovane kolege, poštovana predsedavajuća, imamo pred sobom četiri zakona, rasprava je spojena. Mišljenja smo da je trebalo odvojiti ipak zakon o administrativnim taksama od ova tri druga zakona iz uže oblasti finansija. Sada imamo ta četiri zakona neposredno posle rebalansa budžeta. DSS, kada smo govorili o rebalansu budžeta, izrazila je svoje neslaganje sa našom budžetskom politikom, koja praktično od novembra, kad smo doneli budžet za 2003. godinu, polazi od netačnih makroekonomskih parametara. Podsetiću vas da je u novembru i decembru mesecu 2002. godine prognoziran rast društvenog bruto proizvoda bio 5%. Tada smo bili svesni i mi smo i rekli da je to nemoguće i da treba realno planirati rast društvenog bruto proizvoda. U martu mesecu, kada smo imali rebalans budžeta, taj rast društvenog bruto proizvoda je prognoziran na 3,5% za 2003. godinu. Podsetiću vas da je planski period u ovom našem tranzicionom vremenu do 2005. godine, sa makroekonomskim indikatorima gde je društveni bruto proizvod za 2003, 2004. i 2005. godinu trebalo da raste po 5%. Znači, posle dva meseca se pokazalo da je taj plan nerealan i sada se moramo tome prilagoditi. U rebalansu budžeta bilo je nekih prilagođavanja, ali nedovoljnih. Podsetiću vas da je DSS smatrala da deficit budžeta, koji je veliki, treba da se pokrije, odnosno da se smanji i da na strani rashoda budžeta imamo izvesne uštede i izvesna smanjenja od 20 milijardi dinara. Nije lako planirati bruto društveni proizvod, ali činjenica je da ne može ni olako da se stavljaju neke planske veličine, koje proizilaze praktično iz onoga koliko nam je potrebno, odnosno koliko je državi potrebno da bi neka davanja namirila, a ne koliko je stvarno mogući rast društvenog bruto proizvoda. Makroekonomski indikatori pokazuju da u ovoj godini imamo pad industrijske proizvodnje, a takođe imamo pad zaposlenosti, koji je na mesečnom nivou, zadnji podatak, išao čak do 1,6%, a kad se uzme odnos februar prošle i februar 2003. godine, to je 17,9%. Takođe loša stvar je da se pokazalo da smo u decembru i januaru imali smanjenje plata od 18,4%, realno smanjenje plata od 18,4%, a tada je za to smanjenje postojalo opravdanje da je januar mesec loš, odnosno da u januaru mesecu mnoga preduzeća nisu isplatila plate. Međutim, posle tog strašnog smanjenja, februar je imao povećanje plata svega od 8,8%, tako da je krajem decembra u odnosu na kraj februara indeks otišao dole za 11,2% i imamo realno smanjenje plata. Industrijska proizvodnja je pala 3,8% u odnosu na prošlu godinu. Da smo duboko u recesiji pokazuje podatak da je monetarna masa pala za 10% u odnosu na isti period prošle godine. Jedino što je došlo do izvesnog smirivanja, ne može da se kaže poboljšanja, to je spoljnotrgovinska razmena, gde je deficit ostao isti kao prošle godine, uz povećanje spoljnotrgovinske razmene i na strani uvoza i na strani izvoza. Kada vidimo celu tu makroekonomsku situaciju, imamo i ove zakone, dolazimo do stare pričekoja je postojala svih 50 godina u vreme jednopartijskog sistema, da država zna koliko je potrebno, a da li će to privreda ostvariti ili ne, videćemo. Administrativne takse se povećavaju. Sigurno je u obrazloženju zakona predlagač trebalo da predoči uporedni predlog iznosa sadašnjih, važećih republičkih administrativnih taksi prema Predlogu zakona koji je sada podnet. Dato nam je u obrazloženju samo to da je indeks rasta troškova života za period od uvođenja sadašnjih administrativnih taksi do danas porastao za 686,70 u odnosu na tu 1998. od kada su ove važeće administrativne takse. Međutim, to nije dovoljno. Treba uporediti sve administrativne takse. Takođe treba imati u vidu da se takse naplaćuju sa ciljem da pokriju samo deo troškova prouzrokovanih radnjama javnih organa prilikom pružanja konkretnih usluga zainteresovanim strankama, odnosno pojedincima. Analizom predloženog iznosa republičkih taksi došli smo do zaključka da one predstavljaju previsok porast koji će nedopustivo visoko opteretiti poreske obveznike. Pored toga, nije se vodilo dovoljno računa da se usluge od kojih veću korist ima zajednica razdvoje od usluga gde korist pripada poreskom obvezniku. Taksa ne sme da se pretvori u porez, ona je samo parafiskalna, ona mora da bude ispod koštanja javne usluge, jer jedan njegov deo treba na sebe da preuzme kolektivitet ili zajednica. Povećanjem taksi država ograničava prava građana, ali i upotrebu javnih službi koje pružaju svoje usluge koje su predmet taksiranja. Naše mišljenje je da je do povećanja administrativnih taksi moralo da dođe, ali da je ovo predoženo povećanje previsoko i da je to trebalo da bude u proseku manje za 30%. Iz izloženog se vidi da nama ovaj predlog zakona ne odgovara i DSS će kod prvog paketa zakona glasati protiv. Zakon o porezu na dobit; kao što je malo pre kolega rekao, on nam donosi usklađivanje sa međunarodnim računovodstvenim standardima. Porez na dobit kao fiskalni prihod je, nažalost,veoma mali u procentnom iznosu u odnosu na druge posredne poreze. On je, kao neposredni izvor poreza, u našoj zemlji mali i to je glavni problem kod tog vida oporezivanja. Što se tiče predloženih izmena vezanih za poslovanje banaka i usklađivanje sa međunarodnim računovodstvenim standardima, mišljenja smo da njih treba prihvatiti, tako da će DSS ovo konkretno rešenje iz izmena i dopuna Zakonao porezu na dobit prihvatiti. Izmene i dopune Zakona o akcizama; ovom zakonu prethodi žučna rasprava. Podsetiću vas na vreme kada smo razgovarali o amandmanima na izmene i dopune Zakona o porezu na promet. U to vreme su određene poslaničke grupe predložile izvesno ukidanje poreza na promet. Mislim da su u pitanju poslaničke grupe Lige socijaldemokrata Vojvodine i možda još neka grupa, a bile su vezane za ukidanje poreza na mazut i poreza na zemni gas koji služi za grejanje. To rešenje nije bilo prihvatljivo Vladi. Ministar Đelić se zalagao da ostane onaj standardni porez od 20%. Međutim, predlagači su tada dali obrazloženje, a i mi kao DSS smo to podržali, da sve vidove energenata za grejanje treba izjednačiti. U to vreme je već bio skinut porez na promet sa daljinskog grejanja toplom vodom, tako da je trebalo izjednačiti sve kategorije građana. To su bili razlozi koji su naveli DSS da u to vreme taj amandman podrži. Ministar Đelić je tada vrlo nepolitički i besno reagovao, praktično nam je zapretio ovim što danas imamo, a to je povećanje akcize. On danas nije ovde da nam obrazloži i druge elemente sem tog svog besa i osvete prema Skupštini. To se i vidi iz obrazloženja Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizi. Podsetiću vas da je tada i poslanička grupa Demokratske stranke glasala protiv izmena i dopuna Zakona o poreza na promet, čime je cela ta situacija dobila na značaju. Sigurno je da predložena povećanja akciza ne mogu da budu zamena za ono što je trebalo uraditi, a to je ukidanje poreza na promet na zemni gas i mazut. To su glavni razlozi koji nas vode, pored toga što generalno treba ići na smanjenje budžetskih rashoda, a ne na ovakav način pokrivanja tih budžetskih deficita, a to je povećanje akcize. (Predsednik: Da li želite da koristite i narednih 10 minuta?) (Da.) Efekat na ostale grane privrede kod povećanja cene benzina i dizela sigurno ne treba posebno obrazlagati. Što se tiče Predloga zakona o finansijskim transakcijama, rešenje koje je dato u principu je bolje od dosadašnjeg. Od formiranja nove Vlade, mi sada treći put, zajedno sa samim Zakonom o finansijskim transakcijama, menjamo zakon i idemo u pravcu smanjivanja poreza na finansijske transakcije. Prema obećanjima Vlade i ministra Đelića ovaj porez trebalo je da bude ukinut početkom ove godine. Nažalost, on opstaje i dobija kvalitativnu novinu. Demokratska stranka Srbije će podržati ovaj predlog zakona, jer se zalažemo za smanjenje poreza, tako da ovo rešenje moramo da podržimo. Međutim, ono što je loše, to su dve stvari. Prva, nije smelo uopšteda se ide na smanjenje, nego na potpuno ukidanje ovog vida poreza, pogotovo imajući u vidu da je taj porez posredan i da takvih vidova poreza retko gde ima u svetu.Druga, porez na finansijske transakcije nije neki veliki izvor prihoda budžeta. On je oko jedan i nešto posto svih poreskih prihoda. Takođe ne valja što se u članu 6. Zakona uvodi kao novina obaveza pravnih i fizičkih lica da sama obračunavaju i uplaćuju porez na finansijske transakcije. Zašto to nije dobro rešenje? Generalno, dobro je da sam obveznik poreza taj porez i uplaćuje, a ne kao do sada da to obračunavaju organizacije za platni promet, u ovom slučaju od Nove godine banke. U principu, može da se podrži to rešenje. Međutim, postavlja se pitanje - ako će ovaj porez da bude ukinut najkasnije, nadam se, do kraja 2003. godine, zašto sada raditi ceo taj novi sistem i dva puta mesečno obračunavati i plaćati porez na finansijske transakcije? Hteo sam ministru da postavim jedno pitanje, ali nažalost, on nije smatrao da je ovaj zakon toliko važan da bi nama poslanicima dao neka dodatna obrazloženja. Šta je razlog da se ide na to rešenje; ono jeste generalno dobro, ali s obzirom da je privremeno, postavlja se pitanje čemu to za šest-sedam meseci primene tog načina obračuna i plaćanja poreza na finansijske transakcije. Dobra stvar u svemu tome, to je što će se porez obračunavati u istim obračunskim periodima kao i porez na promet. Ne znam šta je navelo Vladu, u obrazloženju to ne piše, da uvede taj obračun; možda da na neki način psihološki pripremi firme koje nisu obveznici poreza na promet da same obračunavaju plaćanje poreza, što će kasnije biti korišćeno i za porez na dodatnu vrednost, a on bi trebalo da bude uveden 2004. godine. Generalno, nema obrazloženja za to, tako da je to rešenje, po nama, loše i mi ćemo glasati za amandman koji ukida član 6. ovog zakona. Kada se sve uzme u obzir, Demokratska stranka Srbije će podržati izmene i dopune zakona o porezu na finansijske transakcije i dobit preduzeća, a glasaćemo protiv zakona o republičkim administrativnim taksama i izmena Zakona o akcizama. Hvala.
Za reč se javio narodni poslanik Zoran Ćirković, predsednik poslaničke grupe Nova Srbija.
Gospođo predsednice Skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, zamoljen sam od strane profesora Simonovića (a želim i u svoje lično ime) da pročitam neke odredbe brošure koje je Ministarstvo finansija i ekonomije - Sektor poreske uprave uputilo poreskim obveznicima. Naravno, to ima dodirnih tačaka sa ovom temom, a u načelnoj raspravi to su, zaista, slične stvari. Ovde se radi o tzv. izračunavanju kontrolnog broja koji važi za poreske obveznike. Molim prisutne poslanike da pažljivo saslušaju ovo što je Ministarstvo uputilo svojim obveznicima. Tu se govori, prvo, o modelu, a onda su promenili stvar pa govore o izračunavanju kontrolnog broja po modulu 97. Ako kažemo "po modelu", to jeste neka finansijska kategorija; ako kažemo "modul", to je jedna matematička kategorija. Pročitaću šta kaže ministar Đelić u pozivu svojim obveznicima. "Izračunavanje kontrolnog broja po modulu 97. Kontrolni broj se sastoji od dve cifre i izračunava se tako što se ukupan niz numeričkih cifara poređa tako da predstavlja numerički podatak. Dobijeni numerički podatak se pomnoži sa sto, nakon čega se podeli sa 97. Dobijeni rezultat se sastoji iz celog dela i decimalnog dela. Kada se decimalni deo pomnoži sa 97, dobija se rezultat koji je zaokružen na najbliži celi broj, a predstavlja ostatak deljenja i on se oduzme od broja 98. Tako dobijena razlika izražena sa dve cifre jeste kontrolni broj i on se stavlja na početku niza cifara. Tome se dodaju slovne oznake" itd. Sada sledi moje pitanje: ko je razumeo ovde o čemu se radi? Ovu brošuricu je profesoru Simonoviću dao njegov brica, dugogodišnji. On mu je rekao: "Profesore, objasnite mi". Naravno, imao je sreću što ima takvog klijenta, da mu je klijent matematičar. Pretpostavljam da nisu svi ostali. Rekao je: "Profesore, aman-zaman, spasite nas od toga. Moja radnja je sa dugogodišnjom tradicijom. Mi smo pre rata takođe plaćali porez, jer ne postoji država bez poreza, ali smo plaćali tako što smo imali poresku knjižicu. Poreska knjižica je bila jedna rubrika, pa na tu rubriku mi nalepimo markicu, pa se ta markica overi (isto kao što su komunisti plaćali članarinu, nešto slično tome, setiće se mnogi). Onda kad dođe poreznik, on traži poresku knjižicu i uveri se, i nema nikakvih računanja". Ali, to nije sve. Pričali smo o 97, ali ima i izračunavanje kontrolnog broja po modulu 22. Kontrolni broj se sastoji od jedne cifre i izračunava se tako što se utvrdi ukupan broj numeričkih cifara, iz kojih se sastoji drugi po redu niz u pozivu na broj, koji se odnosi na šifru obveznika. Prvi niz od tri cifre odnosi se na oznaku opštine. Tako dobijeni numerički podatak se pomnoži sa prvom cifrom niza, a sledeća cifra se množi sa ukupnim brojem numeričkih cifara, umanjen za jedan i tako redom, gde je poslednji proizvod, proizvod poslednje cifre u nizu sa brojem sedam. Ovi proizvodi se sabiraju, zbir se deli sa 11, celobrojni ostatak dobijen ovom operacijom se oduzme od broja 11 i taj rezultat predstavlja kontrolni broj. Molim vas, svi oni koji su razumeli, neka mi se kasnije jave. Za one koji nisu, pomoći nema. Još jedno. U pitanju su ti mučenici grdni. Da su znali da računaju, ne bi držali makaze, i radili bi neki drugi posao. Ne potcenjujem. Svi ljudi su za poštovanje. Ali, šta mislite, ako pogreše, šta da radimo? Pogreši pop u čitu, pogreši DOS na vlasti, mogu da pogreše i ovi mučenici u računanju svog kontrolnog broja. Pogreše u računu i onda uplate taj porez na pogrešan kontrolni broj. Novac zaluta i nikako ne mogu da dokažu gde su pare. Nikako ne mogu da se opravdaju pred poreznicima, a poreznici zakucaju na vrata i spremni su da vrše zaplenu itd. Zato prenosim žaljenje ovog siromaha beogradskog frizera - brice. Njegov prigovor je opravdan. Aman-zaman, uprostite ovo. Ako im već uzimate pare, učinite to na način da oni znaju kako to vi radite. Usput još, da ne preskočimo. Kaže, predviđeno je da se slovne oznake upisuju samo latinicom. Ne znam zašto. Imaju sledeće vrednosti kod izračunavanja modela poziva na broj, i onda počinje od "A" pa se završava sa "C". A je 10, a zadnji brojC je 35. Ono što je zanimljivo, pošto sam učio nemački jezik, video sam da je ovde napisana abeceda, nemačko pismo (sledi navod cele abecede). Međutim, to nisu jedina slova. Postoje i druga pisma. Ne znam zašto je to nemačko pismo bilo preferirano. Iz kog razloga je ono bilo favorizovano. Žao mi je što ovde nije resorni ministar, jer on je autor ovog kapitalnog dela. Da je tu, bio bih slobodan da ga pitam da mi objasni o čemu se ovde radi. Dakle, još jednom, oni koji su razumeli, neka mi se jave. Gospođo predsednice Skupštine, dostaviću vam spisak onih koji su razumeli. Hvala lepo.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Ima reč narodni poslanik Bojan Pajtić, predsednik poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije.
Poštovano predsedništvo, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, izneću samo neke osnovne intencije ovih zakona, zbog kojih će DOS - Reforma Srbije glasati za njih. Ovim zakonima obezbeđuju se neki makroekonomski mehanizmi za našu privredu, obezbeđuje se usaglašavanje ovog fiskalnog zakonodavstva sa Ustavnom poveljom državne zajednice Srbija i Crna Gora i omogućuje se tehničko usklađivanje našeg zakonodavstva sa nekim međunarodnim standardima i nekim obavezama koje proizilaze iz međunarodnih konvencija koje smo potpisali. Porez na finansijske transakcije i njegovo smanjenje na 0,22% predstavlja mehanizam za oživljavanje finansijskog tržišta i omogućava praktično smanjenje cena finansijskog kapitala. Za privredu ovo predstavlja dvostruki podsticaj. S jedne strane imamo smanjenje fiskalnog davanja, koje proizilazi iz obaveze prilikom finansijskih transakcija, a sa druge strane posredno se kroz smanjenje poreza na finansijske transakcije smanjuju i cene roba i usluga, odnosno smanjuje se cena inputa koji u proizvodnju ulaze i u tom smislu ovo možemo smatrati dobrim podsticajem i dobrim mehanizmom koji može podstaći našu privredu na dalji razvoj. Ovim zakonom se, takođe, obezbeđuje pojednostavljenje obračuna i naplate poreza, što je izuzetno važno i izuzetno podsticajno, jer sve zakone donosimo u nameri da se administracija smanji i da se smanji bespotrebno duga procedura, posebno u oblasti koja je od vitalnog značaja, a to je privreda. Kod zakona o republičkim administrativnim taksama imamo nekoliko kategorija odredaba, a jedna kategorija predstavlja uvođenje novih taksi što proizlaze iz novih nadležnosti koje preuzima Republika Srbija nakon donošenja Povelje i Zakona o sprovođenju Ustavne povelje zajednice država; dakle, za te nove nadležnosti obezbeđuju se i takse koje su se ranije plaćale na saveznom nivou i tako se u republičkom budžetu stiču neka nova sredstva. Takođe, obezbeđuje se i naplata administrativnih taksi za neke nove spise, za neke nove poslove i to takođe predstavlja neposredno finansijsko pokriće za organizovanje, odnosno za pokrivanje u finansijskom smislu tih poslova. Koncentrisao bih se pre svega na ono što predstavlja 90% administrativnih taksi, dakle za one najobičnije molbe, podneske, prijave; podnose se u najvećem broju i iznose 15 dinara, što je jako malo. Dokaz o uplati administrativnih taksi praktično je bio skuplji i više je vredeo nego iznos od 15,00 dinara koji se uplaćivao. U tom smislu, nije obrazloženje za povećanje ove administrativne takse samo to da su porasli troškovi života, nego upravo to da je ovaj iznos bio do te mere mali da ni na koji način nije mogao da prati težinu onog akta, odnosno onog podneskaza koji se ta taksa neposredno plaćala. Kod Zakona o akcizama, jasno je da ovo povećanje akciza na dizel gorivo i na benzin predstavlja praktično neposredno fiskalno pokriće za ono što je Skupština uradila oslobođajući građane obaveze plaćanja poreza na šećer, na ulje, na mast, na prirodni gas, na prirodni mazut, dakle obezbeđujući građanima Republike Srbije elementarnu egzistenciju, u onim najnižim uslovima; dakle, praktično oslobađajući cene navitalnijih namirnica, smanjujući cene grejanja i na takav način posredno utičući na standard građana na najbolji mogući način.Neposredno, takvo izmicanje sredstava iz republičkog budžeta podrazumeva da se mora obezbediti i neka kontramera, a čini mi se da se na ovaj način dobro balansiraju iznosi koji se u budžetu opredeljuju iza svih ovih fiskalnih sredstava. Komparativnim pristupom možemo da tvrdimo da odnos cena benzina i dizel goriva u Srbiji nakon ovog povećanja akciza neće biti u značajnoj nesrazmeri sa zemljama u okruženju, što je neobično važno kada znamo da se borimo protiv naftne mafije i protiv eventualnih zloupotreba, šverca i benzina i dizel goriva, i kada nam je to u ovom trenutku, u okviru akcije ustanovljavanja pravne države, sigurno jedan od prioriteta. Zakon o porezu na dobit preduzeća usklađuje se sa Zakonom o računovdstvu, odnosno sa međunarodnim računovodstvenim standardima. Tu obavezu su banke morale da ispunjavaju već početkom ove godine, tu obavezu sva ostala pravna lica moraju da ispune već početkom sledeće godine i ovaj zakon ide upravo u tom pravcu, dakle da se ta obaveza ispuni na što brži i kvalitetniji način. Međutim, mi smo na stanovištu da se ovim zakonom ne obezbeđuje samo tehničko usklađivanje sa međunarodnim standardima i pravno usklađivanje sa Zakonom o računovodstvu, nego se obezbeđuje pojednostavljenje postupka za ostvarivanje prava na poreske podsticaje, što će sasvim sigurno značiti i predstavljati značajan podsticaj i za investicona ulaganja i za veće zapošljavanje radnika u našoj privredi. Zbog svega ovoga, dakle zbog karaktera ovih propisa koji predstavljaju usklađivanje sa međunarodnim standardima i obavezama koje je Republika Srbija preuzela na osnovu Ustavne povelje zajednice država, zbog činjenice da se obezbeđuje podsticaj za privredu i investiciona ulaganja, poslanička grupa DOS - Reforma Srbije glasaće za ovaj zakon. Hvala lepo.
Za reč se javio narodni poslanik Dragan Tomić, zamenik predsednika poslaničke grupe Narodni socijalisti, zatim narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenica predsednika poslaničke grupe SRS.
Poštovani narodni poslanici, nisam mislio da se javljam oko ovog seta zakona, jer nema ovde ništa značajno osim novih troškova. Moram da prokomentarišem nekoliko važnih detalja. Prvo, apsolutno je pogrešna teza da će se ovde nešto pomoći srpskoj privredi. Ne može se na ovakav način pomoći srpskoj privredi. Prokomentarisaću kratko ove zakone, pa ću onda nešto kratko reći oko srpske privrede. Kada govorimo o administrativnim taksama, one postoje i postojaće, problem je njihova visina i za šta sve treba kupiti taksu. Imam utisak da sužavamo prostor za šta ne treba kupiti taksu, a mislim da ćemo u neko vreme doći u situaciju da će malo stvari ostati u običnom normalnom životu, a to se zove administriranje građana, odnosno za šta neće trebati taksa. Ne može se na ovakav način tretirati priča o budžetu, ako mislimo da ćemo sa ovim nametom dobiti ne znam koju količinu novca, u masi sredstava, a neophodna su za neki normalan život i za državu u jednoj fiskalnoj godini. Kada se govori o zakonu o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, ovde se radi o klasičnom nametu. Znači, na jednoj strani si izgubio prihod, a na drugoj strani treba da se nadoknadi prihod, s tim što će ovo sigurno u određenoj meri ponovo izazvati rast cena, mora izazvati rast cena, jer ove dve stavke su ozbiljna troškovna kategorija u procesu proizvodnje u mnogim oblastima. Da se vratim na porez na dobit; za mene nije problem da li će taj porez postojati ili ne, da li ćemo ga imati ili nećemo, problem je, što se vidi iz ovog budžeta za ovu godinu, koliko je mali. Mali je zato što nema privredne proizvodnje u Srbiji, mali je zato što je bankarski sistem takav u Srbiji. Možda je u ovoj Srbiji reformisano mnogo štošta i priče o reformama u svim oblastima, ali čini mi se, u bankarskom sistemu Srbije nije urađeno ništa. Postoji sve drugo osim načina da dobijete normalan kredit u ovoj državi da biste mogli započeti ozbiljan proces proizvodnje u nekoj oblasti. Potrebno vam je ogromno vreme da provedete da bi vam neko sutra u banci rekao - eto, ne možete da dobijete kredit. Kod raznih institucija, agencija, bilo je 130 programa koji su vredeli, toliko je odobreno, a kada su otišli u banku, dva posto od tih programa je realizovano. Sada ću se vratiti na privredu. Neće ovo pomoći podsticaju srpske privrede, možda malo ovaj porez na finansijske transakcije, ali to je nebitno. Suština ekonomske politike jedne vlade i države je u nečem drugom: u kojoj će meri kreditno-monetarna politika uticati da privreda dobro radi. Svakog meseca imate pad proizvodnje u privredi. Nije važno o kojoj godini ili msecu govorimo, molim vas, tu moraju da se preduzmu radikalne mere. Ne možete tretirati i koristiti termine - ekonomija i privreda u dva važna ministarstva, a da se u toj oblasti tako malo radi. Postoje gradovi u Srbiji gde rade po jedna ili dve firme, a sve ostale su stale. Ne rade mesecima i ne primaju plate, iako su proizvodni programi u tim oblastima sjajni, izvozni i godinama su ostvarivali dobre rezultate u toj oblasti. Ne znam u čemu je problem. Da li moraju neke nove mlade junoše da kažu kako oni smatraju da to treba da se radi. Takvo preduzeće je ovoj državi donelo nekoliko stotina miliona dolara dobiti, a ti radnici u tim preduzećima su zarađivali dobre plate i dobro živeli. Ne može niko ovde da mi objasni da "Delišes" iz Vladičinog Hana ne može više da radi. Takođe, ne može niko da mi objasni da je važno da smo dozvolili uvoz mleka i mlečnih proizvoda, da smo dozvolili uvoz mesa, dok seljaci kod mene u Mačvi prodaju živu stoku po 35 do 40 dinara. Nisu važni napisi u novinama da li je meso u prodavnicama 180 ili 220. Otkud sada pada cena sa 220? Pitanje je da li ti građani Srbije mogu da kupe to meso. Da li onaj ko prodaje tu živu stoku može da dobije novac i da uloži ponovo u proces proizvodnje. Očigledno da o tome malo ko razmišlja. Sada ću reći nešto drugo. Počeli smo novu fiskalnu godinu. Kraj prethodne nismo prokomentarisali. Pokazala je da je odnos uvoza i izvoza još više katastrofalan. Molim vas, preko 4,5 milijarde je razlika u odnosu izvoz-uvoz, te opet gubitak značajan za ovu državu. Da li uopšte neko čuje šta se govori sa ove govornice, da li neko razume o čemu mi pričamo i da li razumeta da je važno da privreda u Srbiji radi. Nije važno, ovo je sasvim drugo pitanje, da li je proces privatizacije u tom preduzeću u toku ili nije. Važno je da ta firma radi i da radnici primaju plate, a onda dolazi to drugo. Koja god firma u Srbiji radi, plaća porez na zarade, na promet, na usluge i onda imate pun budžet. Koliko god podignemo preduzeća, stavimo ih u radni potencijal i krenu u proces proizvodnje, imate puniji budžet za toliko. Nemojte da se bavimo jeftinim skupljanjem političkih poena. Veliki broj gradova u Srbiji, recimo Bajina Bašta imala je 7,5 hiljada zaposlenih, a u ovom momentu radi svega hiljadu i nešto ljudi. Osam banaka se našlo u Bajinoj Bašti. Tvrdim da Bajina Bašta nema ukupan promet dnevnog novca više od tri do četiri miliona dinara. Znači, svaka od tih banaka neka raspolaže fifti-fifti, a to je 500.000 dinara. Da li je moguće da u takvom gradu, koji ima solidne uslove za privređivanje,nismo pronašli model da se uposli privreda. Možda nikoga ne zanima jedna Bajina Bašta, Vladičin Han ili takvi gradovi po Srbiji, veliki "Jumko", MIN Niš itd. Da li je moguće da ne razmišljamo i da uposlimo taj deo privrede. Stvari su proste, MIN Niš se bavi mašinskom industrijom i imate tendere, daju se tenderi po Srbiji za specijalna vozila. Upravo je to dobra sprska fabrika koja je to radila.
Da li želite da koristite i narednih 10 minuta?
Da. O tome treba otvoriti raspravu. Ne možemo tretirati niti posmatrati kroz ova četiri zakona boljitak srpske privrede. Nema šanse, to su sitni potezi koji će možda u nekoj maloj oblasti učiniti nešto. Mi ćemo biti protiv ovih poreskih zakona, prosto iz razloga da ne bude ništa. Ovaj zakon o porezu na dobit ima dobru ideju, kada govori o bankama, ali je nije razradio. Mi nemamo strane banke u Srbiji, mi imamo domaće banke, bez obzira kako se one zvale, sve te banke su ušle u platni promet. One raspolažu ogromnim količinama novca. Nismo im postavili uslov da moraju da investiraju u privredu Srbije. Skoro sam bio u Skupštini na jednom sastanku, kada su ti veliki bankari govorili o rizicima. Ne mogu bankari da utvrđuju stepen rizika. Stepen rizika, a odnosi se na kamatnu politiku, može da utvrdi država. U ovom momentu to je Vlada i govori o nivou rizika ulaganja u određenu oblast u privredi. Kod nas govore oni koji drže kamatne stope. Tu je problem. Mnogo veliki problem. Vi danas imate po medijima poplavu ponude tzv. potrošačkih kredita. Malo ko u Srbiji uzima kredite. Imate poplavu kredita za nabavku automobila. Takođe, malo ko može to u Srbiji da uzme. Mislim da treba svi da budemo zainteresovani da mnogo građana u Srbiji može da uzme jedan ili drugi kredit. Ta opterećenja, ako s jedne strane imamo rast cena, a sada ćemo ovde imati rast cena od 5-6 posto, pa ćemo imati još neke namete, pa imamo namete kroz lokalnu samoupravu, i krenula je značajna poplava, i ponovo se dižu cene u lokalnoj upravi kada je u pitanju grejanje, voda, struja itd. To će država da podigne i to najavljujem do juna. Onda ćemo sigurno imati ponovo opterećenje porodičnog budžeta. Nemamo rast zarada. Budžet se na ovakav način ne puni. Tvrdim i odgovorno stojim iza toga. On se puni jedino dobrom privredom, dobrom proizvodnjom i solidnom potrošnjom. Molim vas, gospodo, ukoliko ne odgovorite na ova pitanja, neka, moram reći u vrlo brzom periodu, ako ne stvorite uslov za tako nešto, čini mi se da ćemo se naći u vrlo komplikovanoj situaciji. Razumem potrebu države da sitnim merama, a ovo su sitni potezi, pomera malo u levo ili u desno određeni trošak, ali ne mogu da shvatim da nismo izvršili ozbiljnu analizu. Mislim da se ovaj skupštinski dom oko toga pitao. Molim vas, ovih dana dolazi OEBS da razgovaramo ovde o važnim pitanjima. Najvažnija su ova pitanja. Razumem potrebu za privatizacijom, ali ne mogu da shvatim da ne govorimo o privredi. Onda nemazapošljavanja, nema programa socijalne politike, ne možemo stalno iz donacija. Videli ste zemlje u okruženju koje su bile pod određenom kontrolom, kao što smo mi sada, posle nekog perioda im se kaže da nema. Kod nas je već rečeno da neće biti narodnih kuhinja, ali uskoro neće biti ni tih donacija koje će nas kratkoročno pokrivati u određenim oblastima. Kako ćemo se suočiti sa zatvorenim fabrikama, zakatančenim firmama i sa silom otpuštenih radnika koji u Srbiji nemaju od čega da žive. Možete govoriti o tome da je neka velika srpska fabrika, koja je imala 30-50.000 radnika, bila produkt komunističkog sistema. Nije ni važno kako ćete to nazvati, ali u to vreme kako god bilo da bilo to preduzeće je dobro radilo, dobro punilo državni budžet i imalo korektne odnose u bankarsko-monetarnoj sferi. Ukoliko se to ne bude rešilo, onda na sve ove rasprave i u ovaj današnji petak gubimo vreme, ne radimo. Vine radite gospodo, vi ste na vlasti.
Za reč se javila narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenica predsednika poslaničke grupe Srpska radikalna stranka.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da izrazim nezadovoljstvo time što ministar Đelić nije našao za shodno da danas dođe u Narodnu skupštinu. Bio bi red da pre nego što poslanici počnu da govore o zakonu čujemo ekspoze ministra, ali to pokazuje odnos izvršne vlasti prema Skupštini Srbije i na to smo se gotovo navikli. Što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije, bilo bi dobro da se podsetimo kako je taj porez nastao. Nastao je iz dve takse (obe po 0,15%): za obnovu područja pogođenog zemljotresom Kolubarskog okruga i one što je išla direktno u budžet Ministarstva odbrane zbog moguće NATO agresije na SRJ, uvedena 1999. godine. Po završetku NATO agresije nastala je jedinstvena taksa koja jeiznosila 0,30% i bila je namenjena za obnovu zemlje. Dolaskom DOS-a na vlast taksa dobija ekspertski naziv porez na finansijske transakcije, iako ni tadašnji Ustav SRJ, ni Ustav Republike Srbije ne poznaju ovakav vid oporezivanja, a prvobitna namena uvođenja ove takse potpuno je izgubila smisao. Kasnijim poreskim zakonima stopa poreza bila je usklađivana sa iznosima transakcija koje poreski obveznici obavljaju. Sada kada su prestali razlozi za postojanje ovog poreza, Vlada Republike Srbije nam daje novi predlog zakona, a mislim da smo već dva puta korigovali ovaj zakon i u tom predlogu ponovo uvodi jedinstvenu poresku stopu koja iznosi 0,22%, umesto da ovakav vid oporezivanja potpuno ukine, kao što je između ostalog i ministar Đelić obećao. Da stvar bude još gora, Narodna banka Srbije izdaje nalog poslovnim bankama da proviziju za naplatu poreza na finansijske transakcije odredi na nivo od 200 novih dinara po nalogu, za razliku od dosadašnjih 0,25% od ukupne vrednosti naloga, tako da sada imamo mnogo skuplji platni promet nego što smo ga ranije imali, iako su DOS i G17 plus najavljivali taj jeftiniji platni promet. Sam iznos poreza na finansijske transakcije je čak u 90% slučajeva par desetina dinara, odnosno za 20 dinara poreza na finansijske transakcije vi morate da platite 200 dinara proviziju po jednom nalogu. U članu 5. ovog predloga zakona predviđeno je da kupoprodaja hartija od vrednosti, koje emituje Republika Srbije, bude oslobođena plaćanja poreza na finansijske transakcije. Dosadašnjim zakonom samo je prva kupovina bila oslobođenja plaćanja ovog poreza, a podsećam vas da mnogi drugi proizvodi i to osnovni životni proizvodi kao što su hleb, mleko, meso, šećer, pa čak i lekovi, nisu oslobođeni plaćanja ovog poreza, pa ne vidimo razlog zašto i porez na tzv. sekundarne finansijske transakcije treba da bude oslobođen ovog poreza. U članu 8. Predlogazakona predviđeno je da poreski obveznici jednom mesečno sastavljaju prijavu o obračunatom i plaćenom porezu na finansijske transakcije,što mislim da je suvišno ako se ima u vidu da se za sve ostale poreze to plaća kvartalno i da su poreska zaduženja za ostale poreze često čak i sto puta veća od poreza na finansijske transakcije. Mi smo na ovaj član uložili amandman i ukoliko bi se prihvatio smanjilo bi se nepotrebno administriranje, kako u poreskoj upravi, tak i kod poreskih obveznika. Kaznene odredbe ovog zakona su u rasponu od 2.000 do 200.000 dinara i smatramo da je to previše, obzirom da je iznos poreza u najvećem broju slučajeva za obračunski period od mesec dana par stotina dinara ili što je još gore ista kazna je zaprećena i poreskom obvezniku koji porez obračuna po zakonu, a ne uplati ga na vreme, jer nije imao sredstva na računu, a danas se vrlo često dešava da poreski obveznici imaju blokirane račune, što je posledica naravno ovakve politike kakva se vodi u privredi. Što se tiče Predloga zakona o izmenama Zakona o akcizama, Srpska radikalna stranka je uložila nekolik amandmana. Amandmanom na član 1. tražila je da akcize na motorna goriva, benzin i dizel ostanu iste, jer je po nama neprihvatljivo da se akcize na motorna goriva povećavaju zbog navodnog deficita nastalog zbog poreskog oslobađanja na jestiva ulja, mast, meso, šećer, računare, i to iz tri osnovna razloga. Jedan je da su prilikom usvajanja budžeta za 2003. godinu ministru i Vladi bili poznati ovi parametri i posledice ovih poreskih oslobađanja. Drugi razlog je taj da i kada smo usvajali rebalans, koji je bio posledicadonošenja Povelje državne zajednice, ni Vlada, ni nadležni ministar nisu uzeli u obzir posledice poreskog oslobađanja za proizvode koje sam navela, a izmenom Zakona o akcizama ne uvećava se prihodna strana budžeta, tarifa poreza na promet, na koje se odnose poreska oslobađanja, već se uvećava prihodna strana akcize i to je ključni razlog zbog čega jednostavno ovaj argument ne može da se prihvati. Pravi razlog za povećanje akciza na motorno gorivo je deficit nastao padom bruto nacionalnog dohotka, povećanjem broja nezaposlenih, padom životnog standarda stanovništva, a za to je direktno odgovorna naravno Vlada zbog svoje preterane fiskalne politike, onakvog Zakonao radu, kakav je donela ova skupština, Zakonao privatizaciji, oslanjanja na stranu pomoć koja se stalno uslovljava, a usporeno i nedovoljno pristiže, kao i nesposobnost Vlade da se izbori sa nastalim problemima u oblasti ekonomije i socijalne politike. Drugi mogući razlog za donošenje ovog zakona jeste Evropska unija i Savet evrope, koji zahtevaju da cene derivata nafte, odnosno goriva, uskladimo sa cenama zemalja u okruženju, bez uzimanja u obzir posledica na domaće tržište i kupovnu moć stanovništva. Da je i ova teza moguća, primer je cena električne energije, a znamo da je ona u protekle dve godine otišla deset puta više, a na to je uticao isključivo strani faktor i pritisak Saveta evrope i Evropske unije. Posledica povećanja akciza - mi ovih dana čujemo na televiziji, a u stvari i ne govore o posledicama koje će se sigurno odraziti na visinu cene derivata nafte na domaćem tržištu, već se kaže da nećemo dovesti u nesrazmeru cenu derivata nafte u zemlji sa cenama koje vladaju u okruženju. Daju se poluinformacije, tako da javnost ne može ni da sazna šta je posledica uvođenja nekih novih poreza. Postavlja se pitanje - zašto nisu povećane akcize onih proizvoda, kao što su npr. alkoholna pića ili cigarete, koje mnogo manje imaju inputa u opštem porastu troškova života, jer kada poskupi benzin, a vi znate sa koliko transport utiče na cenu nekih proizvoda, naravno sledi rast cena svih proizvoda, i onih za najširu potrošnju. Sve to utiče na povećanje troškova života i imamo negativne posledice.
Da li želite da koristite narednih 10 minuta?
Da. Kad su u pitanju alkohol ili duvan, nažalost, Vlada nema monopol kao u ovom delu sa benzinom i naftnim derivatima, ne može da kontroliše tokove trgovine duvanom, verovatno zbog toga što Stanko Subotić - Cane Žabac, ili Milorad Dodik, nisu dostupni ovoj vlasti ili na Dodika ne mogu da utiču, Žapca i ne traže. On ne pripada kriminalnim krugovima, po njihovom mišljenju. Povećanje akciza je, po našem mišljenju, zaista nepotrebno, jer smatramo da bi bilo dovoljno da nam se predloži rebalans budžeta, u kome bi se ukinuli rashodi, oni koje smo najviše kritikovali prilikom usvajanja rebalansa budžeta, koji se odnose ne specijalizovane usluge, a koji iznose 5,8 milijardi dinara i usluge po ugovoru koje iznose negde oko četiri milijarde dinara. To bi pokrilo ono što se dobija povećanjem akcize, a ne bismo imali one negativne inpute. Što se tiče Zakona o porezu na dobit koji iznosi 14%, predlagač kaže da se on donosi radi usklađivanja sa Zakonom o računovodstvu i međunarodnim računovodstvenim standardima, tvrdi se da su izmene sistemskog karaktera i da treba da posluže podsticanju za značajna investiciona ulaganja i za zapošljavanje novih radnika. Po našem mišljenju, porez na dobit bi trebalo potpuno ukinuti. Ne znam koliko pravnih lica, danas preduzeća, uopšte posluje, a da može da iskaže neku dobit, ali verovatno se računa da to ubuduće neće biti tako, s tim što moram da kažem da smo pesimisti i da mislimo da će biti sve više takvih pravnih subjekata. Predloženo je da se na teret rashoda u poreskom bilansu ne priznaju u članu 26b tačka 3) pokloni, prilozi dati političkim organizacijama itd, a u članu 26d se međutim kao rashod priznaju, između ostalog, izdaci za reklamu, propagandu, reprezentaciju, što mislim da je u redu i do iznosa 3,5% od ukupnog prihoda, međutim, od ukupnog prihoda priznaju se izdaci za zdravstvene, obrazovne, naučne, humanitarne, verske, namene, za zaštitu čovekove sredine, i što je po nama diskutabilno, i za sportske namene. Tu se misli na izdvajanje i na sponzorisanje sportskih klubova, pa se pitamo da li je normalno da se to u dobiti oslobađa poreza, a da se pored toga limitira kad je u pitanju zdravstvo ili obrazovanje, da političke organizacije ne mogu da očekuju baš nikakve poklone, donacije, ili sponzorstva od privrednih subjekata, u situaciji kada država nije donela zakon o finansiranju političkih stranaka i time pokazala svoj stav da ne drži do statusa političkih subjekata u političkom životu naše zemlje. Sve dok ne bude donela takav jedan zakon, ostavljajući političkim strankama da se snalaze i finansiraju kako znaju i umeju, razmišljajući verovatno na ovakav način u trenutku kada su na vlasti, i ono malo što država daje bar političkim strankama koje su zastupljene u Skupštini Srbije kasni i po dva meseca, iako je taj iznos dovoljan samo za one redovne troškove. Smatram da je Vlada tendenciozno oporezovala, u stvari, na teret rashoda nije htela da oslobodi poreza u poreskom bilansu pravne subjekte koji bi eventualno hteli na ovaj način da pomognu određene političke stranke. Naravno, to ne govorim samo u ime SRS, jer u ovom trenutku, a ni do sada, nikada pravni subjekti nisu baš smeli, niti su se usuđivali da pomažu SRS (govorim principijelno), jer finansiranje političkih stranaka znatno doprinosi kvalitetu političkog života. Međutim, kada je sport u pitanju, onda stičemo utisak da je na gospodina Đelića zaista neko iz Vlade izvršio pritisak, pretpostavljam da su to oni koji imaju sportske klubove. Znamo da Čović ima pod svojom upravom "FMP", da Batić ima "Radnički" u Obrenovcu, da je preoteo igrače "Milicionara", čak i tribine, koliko sam čula. Danas je sport, gospodo, biznis, danas i pioniri još u tom statusu imaju svoje menadžere, sa igračima se trguje, tu su velike dobiti, tu je moguće kroz sport prati novac, i zašto onda da mi svi osnivamo sportske klubove da bi se finansirali, kada bi to moglo zakonom sasvim korektno da se reguliše. Recimo, mi iz SRS bismo mogli da osnujemo jedno pevačko društvo, mi svi lepo pevamo, naročito volimo lepo da pevamo onu pesmu "Drma mi se na šubari cveće", pa da se na taj način finansiramo. Onda bi privredni subjekti mogli da nam daju neki dinar. Kroz Predlog zakona pominje se u više navrata guverner Narodne banke Jugoslavije i njegove odluke, iako je predlog stigao 4. aprila, mesec dana nakon što je umrla SRJ, a treba da važi, naravno, i ubuduće; pa nema ni NBJ i volela bih da je ministar tu da obrazloži dokle ćemo imati stalno u zakonima NBJ i guvernera NBJ. Što se tiče finansijskih transakcija, predlaže se smanjenje. Nisam se još dotakla Zakona o administrativnim taksama, a po našem mišljenju takse su izuzetno visoke. Smatramo da bi bilo mnogo logičnije i svrsishodnije da se taksa naplaćuje prilikom uručenja rešenja ili onoga što se pred nekim organom traži, a ne u momentu podnošenja zahteva. Zakon detaljno reguliše postupak naplate takse u dva člana, sa po četiri člana šta će biti ako bude, ali nigde ne reguliše šta će biti ako neko uplati nešto što nije trebalo da plati ili ako uplati više nego što je trebalo da plati. Država ne reguliše kako će to da se vrati onome ko je bio obveznik plaćanja taksi. Stalno imamo situaciju da kada država uzima ona i te kako vodi računa da za nešto ne ostane uskraćena, a kad treba da vrati, onda o tome ne vodi baš mnogo brigu. Po nama bi povraćaj sredstava morao da bude regulisan zakonom i zato smo podneli amandman na ovaj deo zakona. Član 28: "Iznos taksi usklađuje se sa godišnjom stopom rasta troškova života". To znači da mi više nikada nećemo imati izmene ovog zakona u delu koji se odnosi na tarifne brojeve i iznose taksi po tarifnim brojevima, već će se svake godine to usklađivati sa porastom troškova života. Mislim da ovaj parametar nije u redu, niti ovaj način obračuna i povećanja taksi. Sećate se kada smo imali usklađivanje penzija, onda su troškovi života samo sa polovinom uticali na porast penzija, a na polovinu rasta penzija su uticali neki drugi faktori, odnosno rast plata. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) Član 29. je apsolutno neprihvatljiv, jer taksa bi trebalo da predstavlja naknadu za troškove koje organ ima za donošenje nekog rešenja. Zato je nelogično da se, u slučaju da se podnosi više zahteva, donosi jedno rešenje i svi podnosioci moraju da plate taksu. Zbog svega ovoga što sam iznela,poslanici SRS neće podržati ni jedan od ovih predloga Vlade.
Reč ima narodni poslanik Dragan Rafailović, zamenik predsednika poslaničke grupe DHSS.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, prethodno izlaganje ne zaslužuje ni repliku ni odgovor, ali čisto zbog istine da kažem da prvi put čujem da je neko oteo fudbalski klub, a da je on u vlasništvu grada tj. opštine Obrenovac. Dakle, to su čiste laži i izmišljanja. Naš fudbalski klub spojio se sa "Milicionarom". Mnogi fudbalski klubovi iz druge lige su pokušali da to preuzmu, pošto je Ministarstvo ukinulo "Milicionar" kao profesionalni klub. Sticajem okolnosti, nekada davno su Fudbalski klub "Milicionar" i "Radnički" iz Obrenovca napravili sporazum o zajedničkoj saradnji, razmenjivali igrače i desilo se to što se desilo. Inače, opština Obrenovac maksimalno radi na razvoju sporta, kao deo grada, kao deo prestonice koji će ubuduće sigurno biti poprište velikih svetskih takmičenja. Dakle, ovo su čiste laži i izmišljanja. Radnički iz Obrenovca je vlasništvo opštine Obrenovac, i klub i igrači, a to što se desilo da smo imali povoljan ugovor sa bivšim prvoligašem, samo znači da je iskorišćena ta povoljna šansa. Inače, oni koji su pomenuti nemaju nikakve veze sa tim fudbalskim klubom. Mi iz opštinske vlade pomažemo više amaterske klubove, sve donacije iz opštine idu na seoske klubove, amaterske i neprofesionalne klubove. Dakle, ovo prethodno što je rečeno je čista izmišljotina, da ne kažem laž; u stvari jeste laž.
Da li se još neko od predstavnika poslaničkih grupa prijavljuje za reč? (Ne.) Nastavljamo zajednički pretres o Predlogu zakona o administrativnim taksama i poreskim zakonima. Prema redosledu prijava za reč narodnih poslanika koji žele da učestvuju u ovoj raspravi, reč ima narodni poslanik Miloš Todorović, poslanička grupaSSJ.
Poštovana gospođo predsednik, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj set zakona danas na dnevnom redu ne bi uopšte mogao da se predloži ovako, jer smo pomešali jednu vrstu zakona u objedinjenoj raspravi sa tri druge vrste, oni zaista ne idu uz njega, ali šta je tu je. Poslanički klub SSJ ima nekoliko primedbi na sve ove zakone. Pokušaću ukratko da ih objasnim. Neprincipijelno je da ni Odbor za finansije nije dao svoje mišljenje, niti je zasedao pre početka sednice kada su predloženi zakoni stavljeni u proceduru. Nemamo ni jednog izvestioca Vlade i to su kolege pre mene već rekle. Čini mi se da bi ta praksa ubuduće trebalo da bude drugačija. Jedan ovakav set zakona ipak zahteva komentar određenih ljudi iz ministarstva, da ne kažem samog ministra Đelića. Kada smo već kod Predloga zakona o republičkim administrativnim taksama, jasno je da je do ovog predloga zakona moralo doći zbog državne zajednice Srbije i Crne Gore i prenošenja određenih ovlašćenja na Republiku Srbiju. Mi smo svojim amandmanima dali primedbe na iznos i visine nekih tačaka u ovom predlogu zakona. Iskoristiću priliku sada da povodom tih amandmanima skrenem pažnju na nekoliko veoma bitnih tačaka koje su po nama neprihvatljive, da bi iskoristili vreme i malo ažurnije radili. Krenuo bih od samog člana 29. koji je potpuno nejasan. Molio bih podnosioca zakona da malo obrati pažnju na njega. Naime, on glasi: "Za vreme ratnog stanja, neposredne ratne opasnosti ili vanrednog stanja, takse iz Tarife uvećavanju se 100 %". Stvrno ne vidim razloga zašto biove takse, koje su u ovom predlogu zakona izuzetno velike, u periodu vanrednog stanja bile uvećane za 100 posto. Mnoge od njih treba da budu dosta uvećane, jer znamo da od 1998. godine nisu ni menjane. Međutim, zašto za vreme vanrednog stanja? Mi smo dali amandman da se taj član briše. Takođe, u tarifnom broju 1. imamo predlog da se tačka 2) menja i glasi: "2) davanje mišljenja o primeni republičkih propisa: (1) za domaća i strana pravna lica 1.000 dinara; (2) za fizička lica 500 dinara". Zašto? Učestale promene republičkih propisa, nepreciznost određenih odredbi i nejasnoće u promeni propisa imaju za posledicu sve veći broj zahteva za davanje stručnih mišljenja. U okviru poslova, državna uprava priprema i davanje mišljenja o promeni propisa. Ovo je posao koji u svom obimu prevazilazi sve druge poslove. U tom smislu, funkcionisanje pravne države, između ostalog, zavisi od adekvatne primene propisa. Smatramo da te takse treba uvećati u nižem iznosui da je neprimerno utvriditi jedinstveni iznos takse za poslodavce, domaća i strana pravna lica koji imaju zaposlene i za pojedince, građane kao podnosioce zahteva. Po nama je to apsolutno neprihvatljivo. Dalje, imamo primedbu u tarifnom broju 30. Govori se o nostrifikaciji diploma za osnovno, srednje, više i visoko obrazovanje u iznosima od 2.000, 6.000 i 12.000 dinara. Mi smo predložili da se taj iznos smanji na 1.000, 2.000 i 4.000 dinara, imajući u vidu činjenicu da se veliki broj mladih ljudi školuje i usavršava u inostranstvu i da nostrifikacija svedočanstava, odnosno diploma je preduslov za njihovo dalje usavršavanje u inostranstvu i za dalji nastavak rada u našoj zemlji. Mislimo da te takse moraju biti manje, jer svi znamo koliko je to veliki izdatak i udar na finansijsku stabilnost jedne porodice, pogotovo mladih ljudi. U tarifi republičkih administrativnih taksi, tarifni broj 94. predlažemo da se briše. Naime, radi se o zahtevu za polaganje ispita za rad u zapošljavanju. Sa jedne strane, hoćemo da stimulišemo mlade ljude da rade i da im pružimo šansu da svojim radom doprinesu nekom napretku zajednice itd. Sa druge strane, zahtevamo od njih da plate 2.500 dinara da bi polagali ispit, da bi stekli pravo da rade i da bi se zaposlili. Zaista, to je neprimereno. Taj tarifni broj 94. treba izbrisati. Na kraju, u tarifnom broju 120. su samo neke stvari koje smo mi primetili i kao Stranka srpskog jedinstva skrećemo na njih pažnju, jer su jako upečatljive. Za duplikat javne isprave koju izdaje osnovna ili srednja škola traži se 500 dinara,a za novu javnu ispravu koju izdaje ustanova u oblasti višeg i univerzitetskog obrazovanja 300 dinara. Iznos takse za izdavanje javnih isprava od strane ustanova u oblasti obrazovanja, škola i univerziteta, treba utvrditi primereno materijalnom položaju građana. Svi mi dobro znamo u kakvom se sada materijalnom položaju nalazi veći broj građana. Smatramo da takve stvari u tom delu, pogotovo što će se to jako odraziti, treba odrediti primereno, jer na jednoj strani 200 dinara, na drugoj 300 dinara, to se sakupi i ne može se podneti. Praktično je to veliko opterećenje poreskih obveznika. Moramo se potruditi da ljudima olakšamo život. Činjenica je da su takse bile male, ali u ovim iznosima, ako budu prihvaćeni bez nekih amandmana, koje smo mi predložili i druge poslaničke grupe, nećemo biti u mogućnosti da ih platimo, čak ćemo doprineti većem poreskom opterećenju građana. To nije u redu. Kada govorimo o zakonu o akcizama, jasno je da se on morao staviti na dnevni red zbog deficita u budžetu od 5,4 milijarde dinara, do koga je došlo usvajanjem Zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama i Zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet. Deficit je evidentan i njega treba popuniti. To Ministarstvo i Vlada pokušavaju ovim predlogom zakona da urade. Međutim, koliko sam uspeo iz predloženog materijala da vidim, ovaj Zakon o akcizama neće biti dovoljan da se poklopi taj budžetski deficit koji se javio. Ovde se govori o neznatnom uvećanju cena benzina. U Predlogu zakona je ovo predstavljeno bez onih 20% koji ulaze u cenu benzina i ovo neće biti na kraju cena benzina koja će se pojaviti, već će biti uvećana za 20%. No, šta je tu je. Međutim, jasno je da se ovo usklađivanje cena mora izvršiti zbog cena benzina i naftnih derivata u zemljama u okruženju. Jasno je da je to jedna vrsta pritiska međunarodne zajednice i jasno je da mi to moramo uraditi. Da li će se to poskupljenje benzina i naftnih derivata odraziti sada i pospešiti inflaciju, da li će doći do lančanog poskupljenja ostalih cena u oblasti usluga, prometa itd. ostaje da se vidi. Plašim se da ćemo imati i sa te strane dosta problema. Kada govorimo o Zakonu o porezu na finansijske transakcije, ovde se govori o smanjenju, mada smo imali u prethodnim viđenjima sa ministrom Đelićem obećanja da će se taj porez potpuno ukinuti. Po meni je trebalo ukinuti taj porez na finansijske transakcije, zato što je on po ovom predlogu zakona i suviše mali izvor prihoda u budžetu i može da se desi da imamo više štete nego koristi, ako imamo u vidu u kakvom je stanju privreda u Srbiji, koliko preduzeća radi na profitabilan način i kako će se to sve nastaviti. Po mišljenju poslaničkog kluba SSJ, došlo je do smanjenja poreza na finansijske transakcije, ali ga je praktično i trebalo ukinuti po obećanju ministra. Mislim da je oko rebalansa budžeta bilo govora, kada je to obećao. I na kraju, imamo Zakon o porezu na dobit preduzeća. To je praktično tehničko usaglašavanje sa međunarodnim propisima. Ne bih hteo da se na njega posebno obazirem, jer je tehnička stvar. Žao mi je što predlagač zakona nije prisutan ovde, da bi otklonio nedoumice koje mi kao poslanici imamo. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Garčević, poslanička grupa Narodni socijalisti, zatim narodni poslanik Dragan Ljubojević, poslanička grupa Srpske radikalne stranke.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege poslanici, sve vreme od Nove godine raspravljamo o pitanjima koja su možda trebala doći u drugi plan, a nigde nema onoga što se zove plan Vlade Srbije o oživljavanju privrede, o kretanju proizvodnje, o poljoprivrednoj setvi i ono što je najvažnije, kako dalje u narednom periodu povratiti rad i proizvode rada. Punjenje budžeta na ovaj način je najlakši deo koji može da predloži bilo ko. Ne treba mnogo mudrosti da se stavi ruka u džep građana, koji je inače dosta prazan i gde su ljudi na terenu osiromašili, tako da smo došli sada u situaciju da imamo mali broj ekstrabogatih, od kojih je jedan deo ko zna na koji način došao do toga i na drugoj strani imamo siromašne, a srednjeg sloja ili građanskog sloja u našoj Republici nemamo. Srednji sloj se može stvoriti samo proizvodnjom, stvaranjem novih dobara. Iako se nama kaže, mi ulazimo u liberalni kapitalizam, pa i zakone pravimo za njega. Nisu ovo zakoni ni za liberalni kapitalizam, ovo je nešto gore. Osvrnuću se na takse koje treba platiti za jedan duplikat koji treba izvaditi u školi. Ako se traži 500 dinara takse, škola mora naplatiti svoj rad, kao i svi koji naplaćuju, onda se postavlja pitanje da li će neko izvaditi duplikat svedočanstva. Ako se vrši nostrifikacija dokumenata, ne radi se tu samo o stranim državljanima, mi imamo tu naše građane koji prelaze iz Hrvatske. To je strana država, ali mi o svom narodu moramo voditi računa. Znači, i tu ne omogućavamo da nađemo neka rešenja, gde administrativne takse ne bi uticale nepovoljno na mladu generaciju koja dolazi kod nas. Ostale takse neće pokriti budžet. Ono što smeta, to je što smo imali rebalans budžeta pre mesec dana. Zašto tada nije u sklopu tih promena predviđeno sve ovo? Nije, jer nije prodato dovoljno firmi, da bi se pokrilo ovo. Znači, nisu pare pristigle, nisu krediti pristigli i zato obrazovanje sad kasni sa platama. Pogledajte, tu kod nas nema novca, što znači da je dosta teško. Možemo mi da istrpimo i treba da istrpimo, samo da se desi sledeće: da pokrenemo proizvodnju. Lokalna samouprava, koja je ipak pod ingerencijom Vlade Srbije, podiže cene ili najavljuje, na primer, jedna od firmi lokalne samouprave, dobit od 1,8 miliona, a cena vode raste li raste. Takvu dobit koja nije proizvod rada može da ostvari bilo ko. Što se tiče ovog dela ataka na benzin itd, nemojte tražiti opravdanje da je u pitanju okolina i cene. Kažite, nema u budžetu para. Narodu saopštite koliko cena benzina raste. To znači, koliko će cena benzina porasti. Nemamo garancije, a iskustvo govori, kad god se podigne naše učešće kod akciza, rastu i cene proizvoda. Ovde se tvrdi da neće biti tako. Brzo ćemo videti to na terenu. Stalno imamo zahteve Evropske unije, stalno imamo zahteve drugih zemalja da podižemo cene. Voleo bih da Evropska unija kaže ovako, podignite standard, pa podignite i cene. Znači, da podignemo jedno sa drugim, da poboljšamo život građana Srbije, a onda nisu problem cene. Nije problem da li će dve marke ili više biti cena benzina, ako imate platu hiljadu maraka ili osamsto maraka. Govorim u markama, evro ostavite po strani, još smo mi stari. Prema tome, svi predlozi što se nude nisu reformski i u daljem periodu, ili ćemo podići proizvodnju u Srbiji ili napretka nema, i guramo. Dajte, osvestimo se svi zajedno da pokrenemo proizvodnju. Sa druge strane, Mićoviću, vodiš sektor za poljoprivredu, dajte da se otkupe svi prasići, odnosno svinje u Srbiji po ceni zagarantovanoj. Kada se otkupe, onda poljoprivreda može da ide, a mi imamo danas situaciju da ljudi na terenu ne mogu prodati nikome. Nema ko da kupi.
Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.
Prema tome, proizvodnja je uslov svega ovoga. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Ljubojević, a sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Golub Rajić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi danas ovde raspravljamo o poreskoj politici Vlade i o zahvatanju Vlade od građana. Ministra, nažalost, u Skupštini nema, a bilo bi dobro da je tu, da čuje šta predstavnici opozicije misle o ovom paketu zakona koji je predložio i o sveukupnoj ekonomskoj politici koju Vlada vodi. U obrazloženju ovih zakona navodi se kao prvi razlog umiranje SRJ i da zbog toga dolazi do promene zakona i do donošenja novog zakona o administrativnim taksama, ali osnovni razlog izmena i dopuna zakona jeste u tome što je državna kasa u minusu, što je država u dubiozi i što država nema odakle da izmiruje svoje obaveze prema građanima i poseže za novim i još većim zahvatanjem, pre svega, od građana Srbije. Osnovni problem je u tome što se Vlada Republike Srbije u ovom vremenu u kome je imala prilike da se pokaže i dokaže nije bavila oživljavanjem proizvodnje i zapošljavanjem novih radnika, znači stvaranjem novih vrednosti, porastom bruto nacionalnog dohotka, kako bi mogla iz tih realnih izvora, iz realnih osnova da puni budžet i da izmiruje svoje obaveze. Ono što joj je preostalo, s obzirom na činjenicu da privreda stagnira, da nema nikakvog napretka, da čak i opada privredna aktivnost u Srbiji, da je sve veći broj onih koji ostaju bez posla, to je da razrezuje nove poreze, da povećava akcize i da nesrazmerno mnogo povećava i administrativne takse. U obrazloženju za odnošenje ovog zakona o administrativnim taksama navodi se da je indeks rasta troškova života u periodu od 1998. godine do 31. 12. 2002. godine bio 686,70, a što se saveznih taksi tiče one su usklađivane u decembru 2001. godine i u tom periodu, odnosno samo za 2002. godinu, porast je bio 111,80. Zašto se i u ovom slučaju, kada se nameću takse građanima Srbije, nije pristupilo onome čemu se pristupilo kada je promenjen zakon o penzijama, odnosno kada se prešlo na usklađivanje penzija prema rastu zarada. Znači, država kada treba da uzme od građana, onda razrezuje na osnovu rasta troškova života, jer je to povoljnije za nju, a kada daje obračunava prema rastu zarada. Zašto nije primenjen isti princip za oba ova slučaja? Znači, i kada država uzima i kada daje da uzme jedan princip. Mi insistiramo na tome da penzije treba da prate rast troškova života, onda možemo da se složimo u ovome, da ostane ovaj indeks rasta troškova života, ali onda da se penzije isplaćuju na taj način. Član 29. zakona o administrativnim taksama predviđa da se u slučaju vanrednog stanja administrativne takse uvećavaju za 100% i to je nama signal da kada god država bude bila u dubiozi, ona može da izađe pred građane Srbije i da kaže da je opravdano povećanje državnih taksi, jer je u ovom zakonu predviđeno da se državne takse u uslovima vanrednog stanja uvećavaju 100% i može da kaže da je sasvim opravdano da u uslovima kada postoji deficit u budžetu na ovaj način možemo duplo više da punimo budžet. U ovom tarifnom razdelu gde se utvrđuje iznos administrativnih taksi vidimo da su one negde 10, 15, i 20 puta uvećavane, iako se kaže da su troškovi rasta života bili 686,70. Imamo na primer tarifni broj 1. tačka 2) davanje mišljenja o primeni republičkih propisa, taksa se uvećava sa 15 na 2.000 dinara. Zamolio bih predstavnike Vlade da prvo donesu ovde dokaz da znaju da razmišljaju, pa tek onda u ovolikom iznosu da naplaćuju svoje mišljenje.
Reč ima narodni poslanik Golub Rajić, a sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Srđan Petrović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, na dnevnom redu Narodne skupštine Republike Srbije je set ili paket ekonomskih zakona po hitnom postupku i to zakona koji se tiču administrativne takse, poreza na dobit preduzeća, akcize i finansijske transakcije. Kaže se da je cilj donošenja ovih zakona da se oživi finansijsko tržište i pojednostavi obračun naplate ove vrste poreza. Međutim, treba priznati da se u situaciji kada privreda ne radi, kada je stanovništvo na ivici bede i kada se budžeti na svim nivoima vrlo loše pune, mora tražiti rešenje. Mi smo prilikom razmatranja rebalansa budžeta kritikovali predlog i ogroman budžetski deficit. Predlog zakona o administrativnim taksama uvećava takse više puta; bez obzira na vladino obrazloženje da nisu menjane pet godina i da su skoro obezvređene, ipak su u ovim teškim vremenima neopravdano visoko povećane i to u svim tarifnim brojevima, a posebno pri otpočinjanju određenih delatnosti, pre svega kod malih i srednjih preduzeća i privatnika. One, kako su predložene, ne deluju podsticajno i stimulativno za otvaranje novih privatnih preduzeća, sa novim radnim mestima, ali obezbediće u budžetu, usvajanjem ovog zakona, dodatni priliv oko dve milijarde dinara; čudo da ovo nije i ranije predloženo - jer se za vreme ratnog stanja, neposredne ratne opasnosti i vanrednog stanja, kako piše u Predlogu zakona, one dupliraju - jer bi bilo i više para, što je svakako apsurd. Kod zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća oslobađaće se poreza sva preduzeća koja ulože 10 miliona evra i uposle 100 radnika u narednih 10 godina. Ovo je dosta visoko i s obzirom da investicija u našoj zemlji skoro da nema, koliko će da podstakne ulaganja, kako stranih, tako i domaćih lica. Pitanje je ko može ispuniti ove uslove. U redu je usklađivanje ovog zakona sa propisima o računovodstvu i što će se primenjivati međunarodni računovodstveni standardi. Kada je u pitanju Predlog zakona o izmenama Zakona o akcizama, predlaže se povećanje akciza za 2,5 dinara po litru motornog benzina, a na dizel gorivo za 1,53 dinara po litru,što treba republičkom budžetu da obezbedi 3,5 milijarde do kraja ove godine. Donete olakšice u novembru 2002. godine, smanjenje akciza i poreza na promet, već sada se ovim predlogom zakona neutrališu. Bez obzira na tvrdnje da povećanje akciza na motorni benzin i dizel gorivo neće povećati cenu ovih goriva, u to nisam siguran i verujem da će doći do povećanja cena, a što će još više uticati na pad standarda građana i uvećati troškove poslovanja pravnih lica. Danas je izuzetno teško poljoprivrednicima i seljacima, gde kao nikada pre nisu u mogućnosti, nemaju sredstava ni po ovim cenama za naftu, kako bi završili prolećnu setvu. Ukoliko se cene ne povećaju, onda bi to išlo na teret naftne industrije i drugih ovlašćenih za promet naftnih derivata, a što opet nije dobro. Izmenama ovog zadnjeg zakona, Zakona o porezu na finansijske transakcije, smanjiće se porez uvođenjem proporcionalne poreske stope koja će biti 0,22%, dok je do sada bila od 0,41 do 0,22. Umanjenjem stope ovog poreza očekuje se dalje smanjenje cene finansijskog kapitala, kao i smanjenje troškova platnog prometa. Međutim, ovo fiskalno opterećenje treba još više smanjiti i u neko dogledno vreme u potpunosti ukinuti. Socijalisti se zalažu za poresku politiku koja ima stimulativno dejstvo na privredu, investicije i razvoj, stabilizujući bilans javnih prihoda i vršeći značajnu ulogu u socijalnoj politici. Treba smanjiti porez na promet i osloboditi od poreza proizvode i usluge koji su osnova životnog standarda i omogućiti najširem sloju stanovništva sa niskim zaradama bolji socijalno-ekonomski položaj. Mislim pre svega na prehrambene proizvode, dečiju odeću, obuću, školski pribor, knjige, lekove i pomagala. Oporezivanje bi trebalo vršiti progresivnim poreskim stopama, gde bi se poreski teret što pravičnije rasporedio.
Reč ima narodni poslanik Srđan Petrović, zatim narodni poslanik Milovan Radovanović. Reč ima narodni poslanik Emilija Krstić, došlo je do zamene, narodni poslanik Srđan Petrović je odustao. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, neprilagođene javne finansije, odnosno njihova projekcija od strane Vlade Srbije dovode do ovakvih predloga, što zakona, a što izmena i dopuna zakona koje imamo danas na dnevnom redu. Svi projekti ukazuju na to i nedvosmisleno je da su sami po sebi, nakon svih prethodnih aktivnosti koje smo imali, dokaz da je politika Ministarstva finansija i Vlade Republike Srbije usmerena na puko punjenje budžeta. S druge strane, ovakvo punjenje budžeta prati nekontrolisano trošenje novca kojim se on puni, a to je novac, složićete se, poreskih obveznika. DSS je više puta ukazivala na činjenicu da Vlada Republike Srbije nema zapravo pravi projekat reforme poreskog sistema. Ako ga je možda i imala 2001. godine, danas možemo slobodno reći da ovako kako je pritisnuta, kontinuiranim odsustvom privrednih, proizvodnih, ekonomskih, investicionih i svih drugih aktivnosti, ona polako odstupa od onoga što je možda u jednom trenutku bila neka prava vizija. Ovakvo odstupanje ima za posledicu dalje urušavanje ekonomskog i privrednog ambijenta, a on kao takav nameće prinudne i iznuđene poteze u oblasti ove poreske politike, koja treba kako-takoda pokrije i popuni visok budžetski deficit na koji je DSS ukazivala i prilikom donošenja budžeta za 2003. godinu i za 2002. godinu, kao i prilikom usvajanja rebalansa budžeta za ovu godinu. U suštini, možemo slobodno reći da pravih poreskih reformi nema, jer da ih ima one bi trebalo da doprinesu ukupnom snižavanju poreskog opterećenja, smanjenju ulaganja države u privredu, podsticanju investicija kojih i dalje nema, a sve je to zajedno izostalo. Sada su tako Ministarstvo finansija i Vlada Republike Srbije prinuđeni, recimo, povećanjem akciza koje imamo kao tačku dnevnog reda na ovoj sednici, na motorni benzin i dizel gorivo, da nadoknade ono što je izostalo zbog poreskih oslobađanja za mazut, prirodni zemni gasi mlazno gorivo. U obrzaloženju se kaže da se očekuje prihod od 3,5 milijarde dinara i sve ovo ide u prilog tezi o interesu predlagača da po svaku cenu popuni budžet. Zapravo, Vladu i ne interesuju efekti koje će ovo imati na povećanje cena i troškove poslovanja. Jedino što treba, a to je opstati, drugog načina očigledno nema i kao krajnja posledica, naravno, trpe građani i privreda. Što se poreza na finansijske transakcije tiče, DSS je mišljenja da ovaj oblik poreza treba ukinuti, a što je i bila namera i obećanje Vlade Republike Srbije. Time bi se povećala konkurentnost naše privrede, a i ubrzao proces harmonizacije našeg poreskog sistema sa sistemima zemalja Evropske unije. Naravno, kolega Petrović je rekao da ćemo mi glasati za izmene i dopune Zakona o porezu na finansijske transakcije, jer ipak mislimo da ovo smanjenje na 0,22% proporcionalno je ipak pomak. Međutim, ovo i dalje predstavlja previsoko opterećenje poreskih obveznika. Vlada i dalje istrajava na ovom obliku koji razvijeni sistemi u Evropi ne poznaju i on je predmet kritike stranih investitora, pošto za posledicu ima stvaranje neprivlačnog poslovnog okruženja i ambijenta za njihova ulaganja. Kada je reč o republičkim administrativnim taksama, mišljenja smo da je u predlogu trebalo predočiti i uporedni pregled dosadašnjih administrativnih taksi, jer analizom smo utvrdili da je njihov iznos previsok i da bi ga trebalo smanjiti bar za 30%. Naravno, od ovog se izuzimaju dosadašnje savezne administrativne takse koje su pretrpele usklađivanja. Na kraju, DSS je uvek naglašavala da, u cilju razvijanja stabilnog sistema javnih finansija, treba prestati sa "napumpavanjem" budžeta, sa veštačkom projekcijom bruto društvenog proizvoda, sa visokim deficitom budžeta koji se pokriva iz privatizacije, donacija kojih će sve manje biti, kao i naravno kredita. Treba prestati sa nekontrolisanim trošenjem novca, jer će u protivnom ova država i njeni građani i u 2004. godini, a i u narednim godinama zapasti u ozbiljnu finansijsku i ekonomsku krizu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milovan Radovanović, poslanička grupa SRS, a zatim narodni poslanik Nebojša Jović, SPS.
Dame i gospodo narodni poslanici, u zapadnim razvijenim zemljama 1% razlike u stopi poreza na promet dovodi do smene vlasti. Da je to slučaj i kod nas stranke DOS-a odavno ne bi bile na vlasti. Zašto? Zato što čim je došao DOS na vlast uveo je restriktivnu poresku politiku, jedinstvenu stopu poreza na sve proizvode i usluge, osim za par izuzetaka, od 20%; toliko je bio porez na promet za hranu i lekove, u međuvremenu je nešto poreska stopa smanjena, ali je jedno izvesno vreme bila najveća u Evropi. Što se tiče seta predloženih zakona iz oblasti poreza, namera je predlagača zakona, kada je u pitanju porez na finansijske tansakcije, da smanji i uvede jedinstvenu stopu poreza od 0,22% na sve finansijske transakcijei pri tome kao jedan od razloga navodi smanjenje cene finansijskog kapitala. To znači nešto, ali u većoj meri znači protok finansijskog kapitala kroz platni promet banaka u Srbiji koga nema. Taj iznos je mnogo mali zbog toga što privreda stoji, zato što proizvodnje nema i neće uopšte doći do finansijskog efekta, niti do ubira javnih prihoda od strane države većeg nego do sada. Smanjenje stope tog poreza će samo deklarativno značiti, iako je naravno povoljniji nego do sada. Kada je u pitanju Zakon o izmenama i dopunama Zakonao porezu na finansijske transakcije smatramo, mi u Srpskojradikalnoj stranci, da bi trebalo u skladu sa bilansnim stanjima, periodičnim bilansima i završnim računima uvesti kvartalno oporezivanje, jer je ono primerenije, pogotovo u ovoj situaciji kada privreda ne radi i kada u periodu tranzicije treba poštenije vršiti privatizaciju pojedinih firmi. Ne kažem za sve, ali u pojedinim firmama se to radi na jedan protivzakonit i nepošten način. Kada jeu pitanju Zakon o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, gde treba povećati iznos akciza za gorivo, odnosno 2,50 dinara za motorni benzin i 1,53 dinara po litru na dizel gorivo, to će dovesti do negativne situacije u zemlji zato što neminovno dolazi primenom ekonomskih zakona, što je to prirodno, do povećanja cene goriva. To dalje vodi u lanac povećanja cena robe široke potrošnje. Ko je tu gubitnik? Gubitnici su krajnji potrošači. Manje su dobili ukidanjem akciza i poreza na promet određenih roba u novembruprošle godine nego što će izgubiti povećanjem cene goriva, a što dovodi do neminovnog povećanja cene robe široke potrošnje i naravno cene usluga, jer povećanjem cene goriva dolazi do povećanja troškova poslovanja. To dalje vodi do povećanja cene robe na tržištu, bez obzira o kojoj robi se radi, tako da će taj lanac poskupljenja pogoditi naravno građane kao krajnje potrošače. Zbog čega je došlo do poremećaja tih odnosa? Došlo je zbog toga što je Vlada donela uredbu o monopolu Naftne industrije Srbije kao jedine firme koja može da uvozi naftu. Liberalizacijom uvoznika nafte i slobodom tržišta po tim pitanjima, da veći broj firmi koje su registrovane za uvoz nafte i naftnih derivata mogu slobodno da uvoze ovu vrstu robe, doći će do horizontalnog proširenja obveznika plaćanja poreza na promet nafte i naftnih derivata i time naravno do ubira većeg iznosa poreza po ovom osnovu. Znamo i mi da ste vi svesni toga i neminovno je da dovedete do liberalizacije uvoza ove robe. Kod izmena i dopuna Zakona o porezu na dobit preduzeća želite da uskladite bilansne prihode i rashode, odnosno periodične izveštaje završnog računa kod pravnih lica, pre svega za ovu godinu kod banaka i drugih finansijskih organizacija, i da njihove izveštajeuskladite sa međunarodnim računovodstvenim standardima. U tom smislu želite da izbalansirate određene rashode koji neće biti oporezivani i druge rashode kod banaka i finansijskih organizacija koji će biti oporezivani. U tom smislu smatramo da ne treba osloboditi poreza sve predviđene stavke koje ste u ovom zakonu pomenuli, kao što su pokloni i prilozi dati političkim organizacijama; zatim ulaganja za sport neće biti oporezivana; smatramo isto da članarine komorama koje su obavezne treba da budu oporezivane, osim kod privatnih kada dolazi do njihovog pojavljivanja na bazi slobodno izražene volje; tako da ima ovde mnogo toga što može da vam se zameri, ali zbog vremena zaustavljam se na ovome da treba mnogo toga uraditi da bi se ovaj zakon kvalitetnije poboljšao i mogao da nađe pozitivnu primenu.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Jović, a zatim Slavoljub Matić.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, Narodna skupština Republike Srbije je zakone o porezu na promet i akcizama donela krajem marta 2001. godine, a stupili su na snagu 1. aprila 2001. godine i kao razlog za donošenje takvih zakona naveli ste potrebu za pravičnijim pristupom poreskom obvezniku sa stanovišta njegove ekonomske snage. Za ovom govornicom je i tada rečeno da su predloženi zakoni o porezu na promet i akcizama znatno rigorozniji od pojstojećih. Predlogom zakona o akcizama predloženo je povećanje akciza za naftu i naftne derivate. Kao razlog za donošenje ovog zakona naveden je cilj da se obezbede sredstva za aktivno vođenje socijalne i razvojne politike Republike, pri čemu se istovremeno išlo u susret zahtevima Evropske unije o visini fiskalnog opterećenja ovih proizvoda, ali u meri koja neće imati za posledicu porast obima sive ekonomije. Međutim, da li je to tako ako se zna da država zbog šverca motornih ulja i maziva godišnje izgubi oko 130 miliona evra. Taj podatak je objavljen krajem marta 2003. godine i tim povodom reagovala je grupacija za maziva Privredne komore Srbije, zaključivši da Ministarstvo finansija i Ministarstvo energetike odmah upute zahtev za hitno ukidanje ili smanjenje akcize koja iznosi 45 dinara, da povećanje akcize ne dovede do toga da prodaja krene neželjenim tokovima, jer deo tržišta, kojiformalno pripada Naftnoj industriji ili koji ni prošla, ni sadašnja uredba ne reguliše, jesu ulja i maziva. Ako bi se taj problem definisao da li bi morali na naftu i benzin da uvodimo nova opterećenja u delu obračuna i naplate akciza. Gotovo tačno na dvogodišnjicu važenja Uredbe o posebnim uslovima i načinu uvoza, prerade, prometa i distribucije nafte i naftnih derivata, ona je doživela svoju prvu bitniju promenu. Umesto NIS-a, kao jedinog uvoznika sirove nafte, ovim poslom će moći da se bave i drugiučesnici na tržištu, čime postaju obveznici akcize. Namera je da promenjenom uredbomNaftna industrija Srbije bude izložena konkurenciji i ne bude zaštićena kao do sada, kao i da uredba reguliše usaglašavanje maloprodajnih cena derivata sa kretanjima na tržištu nafte, da to predstavlja značajan korak u regulisanju tržišta nafte i derivata u zemlji, kao i da, što je najvažnije, republički budžet bude najzadovoljnija strana. Međutim, zabrinjava podatak da su ukupni javni prihodi u januaru 2003. godine znatno ispod sezonskih očekivanja i u svakom slučaju ostaće zabeleženi kaonegativan istorijski presedan. Naplata budžetskih prihoda i prihoda socijalnog osiguranja od 26,1 milijarde dinara je za 49,5% niža od prethodnog mesečnog ostvarenja. Ako se pak iz analize isključe neizvorni prihodi budžeta, pad prihoda u januaru u odnosu na decembar je 51,9% nominalno ili 52,2% realno. Neposredni uzroci navedenih kretanja su u smanjenju ekonomske aktivnosti i zarada stanovništva. Izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet koji smo doneli stvoren je deficit u budžetu za oko 5,4 milijarde dinara. Zakonom o budžetu za 2003. godinu bilansirana su sredstva koja bi trebalo ostvariti po osnovu povećanja akcize na motorni benzin i dizel gorivo, što je Predlogom zakona i učinjeno. Predloženo rešenje o akcizi na motorni benzin i dizel gorivo kaže da se neće bitnije poremetiti postojeći odnos nivoa cena motornog benzina i dizel goriva u Republici. Međutim, ako znamo da povećanje akcize mora da se nadomesti samo iz razlike u ceni, postavlja se pitanje - dokle će to biti paravan za pokriće akcize? Aprila 2001. godine doneli smo Zakon o porezu na finansijske transakcije i u njemu je članom 6. regulisano da to iznosi 0,6%. Izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije ukinuta je proporcionalna stopa, tako što je uvedena regresivna poreska stopa, te je visina zavisila od visine poreske osnovice. Tada smo u raspravi govorili da nije dobro uvoditi regresivnu stopu, jer raspon stope od 0,41 do 0,22 ne dovodi do smanjenja poreza na finansijske transakcije, ako se uzme u obzir da tek na osnovicu od preko milion dinara dolazi do smanjenja tada važeće stope od 0,30 do 0,27%, pa sve transakcije do milion dinara imale su povećanje poreza na finansijske transakcije, iako znamo da su nalozi do 60.000 dinara učestvovali sa 95% u ukupnom broju naloga platnog prometa. Članom 4. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije predlaže se da porez na finansijske transakcije iznosi 0,22%. Dakle, vraćamo se na proporcionalnu stopu. Ovim se predlaže značajnije smanjenje poreza na finansijske transakcije, ali je naše mišljenje da bi na ovoj sednici trebalo doneti odluku, što smo u amandmanu i predložili, da on iznosi 0,15%, sa tendencijom da bude i ukinut, ako zaista želimo da kroz politiku smanjenja poreskih stopa smanjimo cenu finansijskog kapitala, oživi finansijsko tržište i da to direktno utiče na smanjenje cena usluga, kao i smanjenje troškova platnog prometa. Razlog za donošenje Predloga zakona o administrativnim taksama je taj što one nisu menjane pet godina, a rast troškova života je iznosio 686,70%. Rekao bih da je nelogično duplirati administrativne takse za vreme ratnog stanja, neposredne ratne opasnosti ili vanrednog stanja. U navedenim okolnostima problem je obezbediti budžetska sredstva, ali u takvim uslovima i građani imaju problem da obezbede sredstva za svoju egzistenciju, a to ne treba zanemariti u trenutku kada donosimo odluku o tome koliko će da iznosi administrativna taksa po ovom osnovu. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Slavoljub Matić.
Poštovana gospodo, bila bi demagoška priča da budžetska sredstva plasiramo u razvoj privrede, mislim da je nepotrebno da koristite takvu priču za ovom govornicom, ali takođe kritikovati namete kako bi se popunjavale budžetske rupe svakako da je zadatak svih onih koji ne podržavaju ovakav rad Republičke vlade. Od ovih nekoliko zakona koji povećavaju namete, karakterističan je namet koji se povećava kroz Zakon o republičkim administrativnim taksama. Odmah na početku rasprave o ovim zakonima želim da kažem da je ovaj predlog zakona o administrativnim taksama za mene neprihvatljiv, jer predviđa višestruko povećanje iznosa administrativnih taksi. Dakle, smatram da su iznosi neprimereni u odnosu na ukupan privredni ambijent u Srbiji i u odnosu na prosečne zarade. U obrazloženju Predloga zakona navodi se da će donošenjem ovog zakona biti ostvaren dodatni priliv u budžet od oko dve milijarde dinara. Ovde se postavljaju najmanje dva pitanja - prvo pitanje: da li je logično da se iznos taksi utvrđuje po projektovanju i donošenju budžeta Srbije za 2003. godinu, a dodaćemo i rebalansa budžeta za ovu godinu; a drugo pitanje: zašto je budžet Srbije u deficitu i već se na početku godine ide na pokriće nametanjem visokih taksi građanima, ako se zna da građani već plaćaju naknadu za rad državnih organa kroz druge vidove plaćanja, kao što su porezi i druge dažbine? U obrazloženju Predloga zakona ne daje se uporedni pregled dosadašnjih i predloženih republičkih administrativnih taksi. Na ovaj način pokušava da se sakrije drastičnost povećanja dosadašnjih taksi. Predlagač je kao podatak za poređenje predočio samo indeks rasta troškova života u odnosu na 1998. godinu, kada su vršene poslednje izmene i dopune, a visok porast republičkih administrativnih taksi nedopustivo će visoko opteretiti poreske obveznike. Osim visokih iznosa, prilikom utvrđivanja tarifa nije se dovoljno vodilo računa da se usluge od kojih veću korist ima zajednica razdvoje od usluga koje donose korist poreskom obvezniku. Taksa ne sme da se pretvori u porez, što u slučaju ovog predloga zakona jeste i mora biti ispod svake cene koštanja usluga. Ovako visokim iznosom taksi u delu obaveza građana na indirektan način se ograničava pravo građana i vrši podela na one koji mogu svoje pravo da koriste, jer imaju novac, i na one koji pravo ne mogu da koriste zato što nemaju dovoljno novca, a po zakonu im to pravo pripada. Navešćemo dva primera - ako je državni organ prilikom vršenja javnog ovlašćenja povredio neko pravo građanina, a građanin tu povredu prava želi da dokaže, osim drugih troškova koje mora platiti, mora platiti taksu od 2.000 dinara da bi dobio mišljenje o primeni republičkog propisa, kao i 1.000 takse ukoliko želi da uloži vanredni pravni lek u upravnom postupku. Neko može da kaže da se ne radi o visokim iznosima, ali dodao bih da to može biti tačno kada je u pitanju građansko-pravni spor, kada građanin ulazi svojom voljom u spor i kada želi na neki način taj spor, u koji je ušao svojom voljom, da razreši. Međutim,ovde se prosto radi o sporu građanina i države. Inače, više primera visokih iznosa možemo da navedemo, a evo samo nekoliko. Recimo, davanje saglasnosti na nastavni plan 9.000 dinara, nostrifikacija školske isprave 12.000 dinara, rešenje po zahtevu za odobrenje da se u firmu, preduzeće, unese naziv - Srbija, hajde, možemo to da opravdamo ne neki način, 100.000 dinara, mada je pitanje da li će se isplatiti državi da naplaćuje svoj naziv, ukoliko daje ovoliku tarifu; možda bi neka niža tarifa bila primerenija i isplativija za državu. Potom, rešenje o ispunjenju uslova centra za obuku vozača 35.000 dinara (pazite, na to treba dodati, a šteta što nema ministra Šabića ovde, i one lokalne takse koje lokalne skupštine propisuju svojim sugrađanima). Verujte, raspitao sam se kod kolega iz Niša i rekli su mi da to iznosi čak 35.000 dinara. Gospodine Panajotoviću, nemam kome drugom da se obratim, a vi ste ovako upečatljiv lik, znači republička taksa plus 35.000 dinara za vozačku dozvolu. Pa, pošaljite dete tamo (u tim sam godinama kada mi deca pristižu za obuku), 70.000 dinara treba da plati, ali na svu sreću ne živi u Nišu. U Požarevcu je to dosta jeftinije. Dalje, za odobrenje probnih tablica 10.500 dinara, za rešenje po zahtevu za davanje ovlašćenja za vršenje poslova na unapređenju i zaštiti od požara 42.000 dinara. Ne smem da vam pričam kakvih problema kao predsednik skupštine opštine imam kad je u pitanju protivpožarna zaštita i kada protivpožarci iz SUP-a dođu i kontrolišu privrednike. Verujte da su opterećenja ogromna i tu su svakodnevni problemi. Šta hoću da kažem - imali smo rebalans budžeta. U rebalansu je predviđeno nekih milijardu i 600 miliona za povećanje u razdelu koji se odnosi na MUP Srbije, 400 miliona za povećanje u razdelu za proširenje zatvora u Srbiji, 200 miliona za filmski grad, koji je, usput da kažem, izdat Italijanima. Zašto 200 miliona - pa znate kako opozicija to tumači: jednostavno ministar Lečić nije samo ministar kulture, već je i ministar medija, pa valja potkrepiti to njegovo ministarstvo (mislim na onaj deo medija) i njegovu potrebnu podobnost da toleriše ovo što nam se dešava u vanrednom stanju, a o policijskoj državi i zatvorima da i ne pričamo.Mislim da se svi ovde zalažemo za borbu protiv kriminala, posebno onog organizovanog, i da ti razdeli treba da se povećaju, pa ako treba i platićemo putem ovih dažbina. Ne smemo dozvoliti da se ova država bori samo protiv jednog dela kriminala. Dodao bih preku potrebuda ove takse, ukoliko se namenjuju za ova povećanja kad je u pitanju MUP Srbije, pre svega treba nameniti za borbu protiv privrednog kriminala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, a neka se pripremi narodni poslanik Radojko Petrić.
Dame i gospodo narodni poslanici, koliko Vlada poštuje ovu skupštinu, vidi se po tome što su članovi Vlade tu samo kada se Vlada bira. Sada smo doživeli i to da nemamo predstavnika predlagača zakona, odnosno nadležnog ministra finansija, gospodina Božidara Đelića. Trebalo bi sada da bude tu da nam objasni zašto dolazi do ovog poreskog paketa zakona, odnosno zašto se porezi i akcize na neku robu uvećavaju. Kada je u pitanju izmena Zakona o akcizama, predlagač je naveo objašnjenje da akcize na motorna goriva moraju da se povećaju zbog deficita u budžetu Republike Srbije, zato što je određena roba oslobođena plaćanja poreza na promet, i to: jestivo ulje, mast, šećer, računarska oprema, meso, mlazno gorivo, mazut i prirodni gas. Da se podsetimo da su ta poreska oslobođenja doneta u novembru mesecu prošle godine i da su ministru i Vladi, kada su projektovali budžet za 2003. godinu, ti parametri bili poznati. Imali smo priliku da taj deficit u budžetu ispravimo i kada smo nedavno usvajali rebalans budžeta Republike Srbije, pre par nedelja. Samo objašnjenje gospodina ministra se odnosi na prihodnu stavku u budžetu od poreza na promet, a ne na akcize, tako da se Predlogom ovog zakona remeti prihodna strana budžeta. Postavlja se sada pitanje koji su ovde pravi razlozi za povećanje akciza. Prave razloge treba tražiti u deficitu budžeta koji je nastao preteranom fiskalnom politikom ove vlade i poreskim zakonima. Sada se može slobodno reći da ova poreska povećanja u privredi izgledaju kao da benzinom gasite vatru. Drugi mogući razlog je taj što Savet evrope i Evropska unija vrše pritisak na Srbiju da svoje cene motornih gorova uskladi sa cenama zemalja u okruženju, mada nigde, iako vaši režimski novinari izveštavaju i sada iz ove skupštine, niko od članova Vlade nije dao jasno objašnjenje hoće li benzin i dizel gorivo da poskupe. U jednom delu objašnjenja, za one koji ne čitaju zakon a dobacuju, piše ovako: "Predloženo povećanje akciza na motorni benzin i dizel gorivo neće bitno poremetiti postojeći odnos nivoa cena motornog benzina i dizel goriva u Republici Srbiji u odnosu prema zemljama u okruženju". Znači, definitivno nam se potvrđuje, doduše stidljivo, da će doći do poskupljenja. Koje su posledice povećanja akcize na motorna goriva? Prva i direktna posledica jeste povećanje cena tih naftnih derivata. Druga, indirektna, koja se posebno odnosi na povećanje dizel goriva, jeste da će se povećati troškovi u poljoprivrednoj proizvodnji, industriji i transportu robe i usluga, što mora uticati na rast cena na malo, odnosno na pad životnog standarda. Svakome je jasno da se i malo povećanje dizel goriva višestruko reprodukuje na cenu robe široke potrošnje. Postavlja se sada pitanja zašto nisu povećane akcize u robi koja ne utiče bitnije na životni standard stanovništva, na primer akcize na alkoholna pića ili cigarete. Možda je razlog što se ne povećava akciza na cigarete taj što ova vlada ne može da kontroliše tokove duvana ili što su pojedini članovi Vlade bliski duvanskoj mafiji, Stanku Subotiću-Canetu Žapcu ili Miloradu Dodiku, ili sa njom tesno sarađuju. Tu prvenstveno mislim na premijera Crne Gore Mila Đukanovića i na crnogorsku Vladu. Uopšte, kada je u pitanju taj deficit u budžetu, vrlo je lako bilo rešiti to pitanje. Bilo je potrebno samo tih 5,4 nedostajućih milijardi nadoknaditi tako što bi se u rashodnoj strani budžeta ukinule specijalizovane usluge, jer nam ni jedan jedini član Vlade do sada nije objasnio na šta se taj novac troši, isto tako i usluge po ugovoru, za koje je predviđeno da se izdvoji četiri milijarde dinara, odnosno ukupna ušteda od 9,8 milijardi dinara, što je dva puta više nego prihod koji će se dobiti povećanjem akciza na motorna goriva.
Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić, a sledeći je narodni poslanik Dušan Ilić. Ukupno vreme za raspravu SPS-a je 33 minuta.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, razmatranje ova četiri zakona po hitnom postupku u prvom redu ima za cilj da se što pre obezbede dodatna sredstva za budžet. Kakva je privredna situacija u zemlji, nije ni čudo što se republički budžet ne puni predviđenom dinamikom. Proizvodnja pada. U januaru je manja proizvodnja 6,2%, u februaru 1,6%, u martu 6,4% ove godine nego prošle. Zarade ne rastu predviđenom dinamikom. I pored smanjenja proizvodnje, povećavaju se zalihe gotovih proizvoda, jer nema kupovne tražnje, zapravo nema ko da kupi tu proizvedenu robu. Nepovoljna su kretanja i u spoljnotrgovinskoj razmeni. Početkom ovog meseca Vlada je korigovala makroekonomske pokazatelje za ovu godinu, tako što je predviđeni rast bruto domaćeg prizvoda smanjila sa 5 na 3,5%, a za inflaciju predviđa povećanje od prvobitno planiranih 9 na 11 do 13,7%. Uzimajući u obzir ovakvu privrednu situaciju, bilo bi logično da Vlada preduzima energične mere da se stanje u privredi popravi, i to u prvom redu kroz dinamiziranje proizvodnje. Kad se poveća proizvodnja, povećaće se broj zaposlenih, povećaće se zarade i imaće odakle da se naplate porezi i doprinosi. Umesto toga, Vlada grčevito traži načine i forme da izvrši oporezivanje svega i svačega. Time guši rad i onih firmi i preduzetnika koji su do sada uspeli, koliko-toliko, da se održe na tržištu. O sunovratu životnog standarda građana i da ne govorim. Kako Vlada povećava poreze, takse i akcize, tako je prate i ostali korisnici javne potrošnje. Primera radi, u ponedeljak, 14. ovog meseca je Upravni odbor Fonda penzijskog i invalidskog osiguranja zaposlenih povećao stopu doprinosa faktički za više od 5% (sa 19,6 na 20,6%). Ovo za posledicu ima ili povećanje izdataka za poslodavce ili samnjenje zarada zaposlenih. Samo povećanje stope doprinosa za 1% znači novo zahvatanje od dve milijarde 165 miliona dinara. Ovakva politika Vlade ne uliva nikakav optimizam da će se brzo oporaviti stanje u proizvodnji, a da ne govorim o životnom standardu. Pogledajmo šta se konkretno postiže sa ova četiri predložena zakona. Prvo, zakonom o republičkim administrativnim taksama. Tačno je da je potrebno, zbog reorganizacije SRJ i usvajanja Ustavne povelje državne zajednice Srbija i Crna Gora, uskladiti naplatu administrativnih taksi za spise i radnje koje su iz nadležnosti SRJ prešle u nadlženost organa i organizacija Republike Srbije. Međutim, postavlja se pitanje opravdanosti mnogostrukog povećanja svih taksi. Evo, i da prihvatimo objašnjenje Vlade da su troškovi života od 1998. godine, kada su utvrđeni iznosi dosadašnjih važećih taksa, pa do 31. decembra 2002. godine povećani za 686,7%, odnosno blizu sedam puta, da li ima opravdanja sada u ovakvim uslovima odmah ići i na sedmostruko povećanje. Nažalost, Vlada je predložila povećanje kod nekih tarifnih brojeva ne samo za sedam puta, već za čitavih 10, 15 puta, pa da se prosto ne poveruje i za preko 100 puta. U prednje ćete se svi lako uveriti ako izvršite poređenje do sada važećih republičkih tarifa i nove tarife; normalno, ovo govorim za iste spise i radnje. Primera radi, za davanje mišljenja o primeni republičkih propisa, a toga će mnogo trebati, slušali smo kolegu Ćirkovića, kada je navodio one "divne primere" kako se daju jednostavna objašnjenja. Znači, mnogo će biti takvih zahteva. Sada se umesto dosadašnjih 15 dinara propisuje taksa od 2.000 dinara ili povećanje za 133 puta. Na zahtev za izuzimanje od zabrane raspolaganja nepokretnostima umesto 100 dinara propisuje se 3.000 dinara ili više za 30 puta. Za rešenje o utvrđivanju opšteg interesa za eksproprijaciju nepokretnosti umesto 500 dinara propisuje se 10.000 ili više za 20 puta. Za davanje saglasnosti za nastavni plan i program viših škola, umesto 300, propisuje se 9.000 dinara, ili 30 puta više. Za nostrifikaciju diploma za osnovno obrazovanje, umesto 60 dinara, 2.000 ili 33 puta više. Za srednje obrazovanje, umesto 60 biće 6.000 dinara, ili za 100 puta više, a za visoko obrazovanje nostrifikacija diplome koštaće, umesto dosadašnjih 60 dinara, 12.000 ili 200 puta više. Ovakva enormna povećanja se zaista ničim ne mogu pravdati. Drugo, izmene u Zakonu o porezu na dobit preduzeća isto su sračunate da se što pre i više naplati porez. O tome će poslanici Socijalističke partije Srbije više govoriti kad zakon bude razmatran u pojedinostima. Treće, Predlog zakona o izmenama Zakona o akcizama - potpuno je neargumentovano obrazloženje Vlade da se akcize za motorni benzin povećaju za 2,5 dinara po litru, a za dizel gorivo za 1,53 dinara po litru. Vlada u materijalima objašnjava da to čini iz razloga što je ova skupština u novembru 2002. godine izvršila smanjenje poreza i akciza, i to deo na predlog Vlade, a deo na predlog poslanika, pa sada tobož zbog toga ne mogu da se naplate planirani prihodi republičkog budžeta. Valjda nismo zaboravili da je budžet za ovu godinu usvojen u decembru, tj. posle izmena Zakona o akcizama i Zakona o porezu na promet. Jasno je da je osnovno pitanje na drugoj strani. Ukupno se ne ostvaruju budžetski prihodi, a ne što Vlada kaže zbog tih smanjenja poreza i akciza, jer su one usledile pre nego što smo budžet doneli. Kako će se povećanje akciza odraziti na standard građana, na privredu i naftnu industriju? U materijalima nisam video objašnjenje Vlade u smislu nedavne izjave ministarke, da će i kod nas opadati cene derivata nafte zavisno od kretanja cene nafte na svetskom tržištu. Pošto cene padaju, trebalo bi da imamo jeftiniji benzin i naftu. Četvrto, najkraći komentar potreban je u vezi izmene Zakona o porezu na finansijske transakcije. Taj porez treba ukinuti. Porez se jednom već plaća na usluge organizacija koje vrše platni promet. Ponovo ga naplaćivati sada nema opravdanja. Drugačije je bilo u periodu kada su nam bile nametnute sankcije, kada smo imali blokadu, NATO razaranja. Na kraju, rešenje o ostvarivanju potrebnih budžetskih prihoda nije u povećanju oporezivanja svega i svačega, već u značajnijem pokretanju privrednih aktivnosti. Zahvaljujem.
Po Poslovniku, ima reč narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Već dva sata radimo ovde sa 45-50 poslanika u sali. Molim da utvrdimo kvorum. Ako već drugi šetaju gradom, da izađemo i mi malo da pogledamo kako je proleće stiglo u Beograd.
Narodni poslanik Gordana Pop-Lazić je reklamirala povredu Poslovnika, član 82. Član 82. reguliše utvrđivanje kvoruma. Bilo je reklamiranje povrede Poslovnika. Molim narodne poslanike da svoje identifikacione kartice ubace u poslaničke jedinice. Imamo kvorum za rad. Sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Dušan Ilić, Demokratska stranka Srbije. Narodni poslanik Dušan Ilić nije tu. Sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Zlatan Jovanović, Srpska radikalna stranka. Ukupno preostalo vreme Srpske radikalne stranke je 11 minuta.
Dame i gospodo, bez obzira na to što je kvorum nategnut, ostaje činjenica da u ovoj sali sedi tridesetak poslanika vladajuće koalicije, da je takva situacija duže vreme u ovoj sali i da su mnogi zakoni ovde usvojeni sumnjivom većinom, a već godinu dana svi zakoni se usvajaju nelegalno, mnogi poslanici i ne treba da sede ovde, jer nisu više poslanici. Što se tiče zakona koji su na dnevnom redu, radi se o četiri zakona iz poreske oblasti. Sporno je i to što nema predstavnika Ministarstva finansija, odnosno nema ministra finansija ovde, koji je predlagač i trebalo je ovde da izvesti Skupštinu o ovim predlozima zakona, pogotovu što se radi o jednom kompletnom zakonu, a tri su predlozi izmena i dopuna. Normalno bi bilo da dođe ministar, da nas informiše detaljnije o tom predlogu zakona. Pošto je vreme kratko, samo ću da se osvrnem na sve ove, odnosno na većinu ovih predloga. Prvi je zakon o republičkim administrativnim taksama. To je kompletan zakon kojim se, kako smo čuli u raspravi, u odnosu na prethodni zakon takse uvećavaju višestruko. Nelogično je, kako piše u obrazloženju, da su cene i životni troškovi povećani u ovih nekoliko godina, otkako nije menjana taksa, za 600% itd. Znači, za nekih 6-7 puta. Nelogično je da se takse povećavaju 30 i više puta. Ako su cene povećane šest ili sedam puta, onda je tako trebalo i sa taksama, u najmanju ruku, a ne da se neke takse povećaju 30 i više puta. Što se tiče Zakona o porezu na finansijske transakcije, osnovna primedba, a to je rečeno u prethodnoj raspravi, vezana je za član 6. Naime, članom 6. se sada utvrđuje obaveza poreskih obveznika da oni obračunavaju iznos ovog poreza, da oni vrše plaćanje i da svakog meseca, do desetog u mesecu, daju izveštaj poreskoj upravi o iznosu ovog poreza za prethodni mesec. Tu obavezu do sada je imala banka, nosilac platnog prometa i obzirom da te banke i Narodna banka uzimaju, čuli smo ovde, za svoje usluge200 dinara po nalogu, sasvim bi logično bilo da oni zadrže ovu obavezu u narednom periodu, jer će ovo otežati poslovanje. Ne radi se tu o velikim iznosima sredstava, koliko se radi o komplikovanom načinu i povećanoj administraciji za poreske obveznike. Što se tiče zakona o akcizama, on je već treći ili četvrti put pred nama za ove dve godine, stalno se nešto menja, a sada se menjaju akcize na motorni benzin i dizel gorivo. Pre nekoliko dana ministar energetike, gospođa Kori Udovički je najavila čak pojeftinjenje motornog benzina i dizel goriva, to je obrazloženo padom cena sirove nafte na svetskom tržištu. Sada odjednom dolazimo pred Skupštinu sa zahtevom da se akcize povećaju, što će verovatno dovesti do povećanja i maloprodajnih cena. Evo, gospođa iz Ministarstva tvrdi da to neće biti slučaj, a sada postavljam pitanje - ako se neće maloprodajne cene povećati, na čiju štetu je sada povećanje akciza? Ako smo akcizu na benzin povećali sa 18 na 23,15 dinara i ako dodamo tome 20% poreza na promet, na čiju je to štetu? Na račun zarade NIS-a, je li tako? Ako je na zaradu NIS-a, cena je pala pre 15 dana, a ove cene traju već duži vremenski period i akcize se usklađuju tromesečno; akciza je povećana za tri dinara, je li tako? Na čiju štetu je to; ako je na štetu NIS-a, onda ode NIS u gubitke, a ako NIS sa ovim neće ići u gubitke, to znači da je njegova zarada bila u prethodnom periodu neadekvatna, odnosno previsoka. Čini mi se da je namera vlasti da NIS ode u gubitke, da ode u stečaj, da bi se što brže i što jeftinije prodao. Na kraju, pošto vreme ističe, želim samo da se zahvalim gospodinu Draganu Tomiću, što je u svom izlaganju pomenuo Bajinu Baštu i probleme koje ima privreda Bajine Bašte, potpuno se slažem sa svim njegovim ocenama, sve to tako stoji, ali samo zarad javnosti da kažem da je gospodin Tomić podrobno informisan, jer je bio gost Opštinskog odbora Demokratske stranke u Bajinoj Bašti.
Reč ima narodni poslanik Dušan Cvetković, sledeći prijavljeni je narodni poslanik Zoran Krasić. Ukupno vreme SPS je 27 minuta.
Poštovano predsedništvo, uvaženi narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SPS-a moram da izrazim žaljenje što se ova rasprava vodi u totalnom medijskom mraku, bez TV prenosa. Narod će od ova četiri zakona, za koje je voljom DOS-a uskraćeno vreme za raspravu, direktno biti pogođen i udaren po džepu, a nema prilike ništa da čuje. Ovo četvorostruko skraćivanje vremena ujedno znači da, evo, i o zakonu koji sadrži samo dva člana, čovek može samo da dotakne pojedina pitanja. Reći ću nekoliko reči upravo o zakonu koji ima dva člana, a to je Zakon o akcizama. Kada je nedavno u ovom domu usvojen rebalans budžeta, jasno je bilo da će doći do povećanja akciza na dizel gorivo i benzin, jasno je bilo da će se na taj način utvrditi i ugurati u budžet dodatne tri milijarde dinara. Danas se to već uvećalo na 3,5 milijarde dinara. Kada govorimo o medijskom mraku, štampa jedino donosi dnevne redove ovog zasedanja i ništa drugo, štampa je još uvek u vanrednom stanju, ne sme da objavi ništa, ne sme da kaže ni popu-pop, ni bobu-bob. Da bi Vlada najavljeno povećanje cena akciza i povećanja akciza uopšte iskoristila, kao što je bilo najavljeno, ona je to uradila ne slučajno, već je ušla, da se izrazim nekim jezikom oficirskim, u tzv. artiljerijsku pripremu napada na Naftnu industriju, pa je gospodin Đelić, koji je danas odsutan, iskoristio na vrlo nekorektan način sastanak Jugoslovenskog udruženja za naftu i gas, sasuo je sijaset paljbi na Naftnu industriju Srbije da bi stvorio na neki način teren za ovo što se danas radi. Citiraću par naslova iz štampe jer nisam prisustvovao toj sednici JUNG-a; štampa je pisala; - "Zbog naftne mafije nema pune liberalizacije", "NIS pod lupom poreske uprave", "Prioritet - borba protiv naftne mafije". Da ne citiram dalje, očigledno je da je ovakvim artiljerijskim napadom na NIS gospodin Đelić stvorio atmosferu koja i danas vlada u NIS-u, a mi nemamo direktora NIS-a, imamo v.d. ili nevršioca dužnosti i dva puta je pred ovu skupštinu donosio zakon i on je morao da produži v.d. stanje direktora NIS-a. Sve se to drži u nekakvom fluidnom stanju, da bi se na taj način NIS umirio i prihvatio sve ono što Vlada traži. Međutim, kada se sve to sredilo sa rukovodstvom NIS-a, dobili smo povećanje akciza. Želeo bih da gospođu iz ministarstva koja je tu podsetim da član 17. Zakona o akcizama decidirano kaže na koji se način povećavaju akcize, da moraju da prate porast troškova života. Nažalost, Vlada ovog puta ne menja taj član, ona ide na direktno paušalno povećanje akciza. Ako Vlada to tako hoće, ona je morala da menja i ovaj član ili da bar u njemu kaže i doda da i Vlada može da predloži promenu akciza, a da se one ne menjaju na osnovu porasta troškova života. Kao privrednik i poslanik, moram da vam kažem, verovao sam gospodinu ministru, jer se više puta zaklinjao u poštovanje zakona, međutim, sada mi je potpuno jasno da je on potpuno od toga odustao. Ne ispada sigurno da je rast troškova života 30%, za koliko se povećavaju akcize, jer znamo da je rast troškova svega oko 2%. Prema tome, sve ovo što se danas radi i u šta će se uvući poslanici Skupštine Srbije, jeste da glasaju protivzakonito, odnosno protiv zakona koje su usvojili, odnosno člana 17. Nažalost, ministar energetike, gospođa Udovički je najavila da će se akcize menjati svakog meseca. Pitam se hoće li svakog meseca akcize dolaziti u ovaj dom ili će se Vlada potruditi da nam predloži izmenu člana 17. na osnovu koga će moći da radi taj posao. Žalim što nema gospodina Đelića, verujem da on ovo radi pod velikim pritiskom, ali moram da ga podsetim, pošto je dugo bio u inostranstvu, najčuvenijeg srpskog minstra finansija, gospodina Pačua, koga je postavio kralj, ali kada mu je kralj potražio sredstva za organizovanje svadbene večere, Paču mu je odgovorio - izvinite gospodine kralju, za vas nema sredstava, uzmite sredstva i platite iz sopstvenog budžeta. Dakle, gospodine Đeliću, poslužite se primerima ovog velikog finansijskog stručnjaka, ovoga koga Jugoslavija poznaje i ceni. Zato moram još jednom da podsetim i vas, uvažene kolege poslanici, ako se na ovaj način ide na povećanje cena benzina i nafte, da će NIS ostati bez 65 miliona evra u ovoj godini, a pretpostavljam, da i Đelić zna, svi znaju da je planom rekonstrukcije NIS-a predviđeno da svake godine treba uložiti oko 45 milijardi evra, ako želimo da NIS dovedemo za 3,5 godine na onaj nivo na kojem može da konkuriše Evropi. Zato mislim da je najkorektnije da se ovaj predlog zakona povuče iz procedure i da se akcize odrede za druge proizvode koji su mnogo prihvatljiviji, kao što je duvan, kao što je alkohol, pa da na taj način praktično se uteraju one 3,5 milijarde koje nedostaju budžetu, pa da se na ovaj najeklatantniji način ne krši zakon koji je doneo ovaj dom i koji je ministar Đelić potpisivao. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, a prvi govornik u poslepodnevnom zasedanju biće narodni poslanik Marko Ćulibrk.
Danas povodom ova četiri predloga zakona imamo nastavak diskusije o rebalansu budžeta od pre mesec dana. Tada je rečeno da je taj rebalans poslednji u to vreme, a evo došlo da mora da se menja prihodna strana. Način na koji se menja prihodna strana i traže nedostajajuća sredstva samo dokazuje da je izvršna vlast u stanju raspadanja, odnosno unutrašnje propasti. Zašto je u tom stanju? Iz jednog prostog razloga, što treba da se opomene vlast da su sve reforme koje su urađene bile u funkciji destrukcije i zaustavljanja života u Srbiji. Zbog toga imamo negativne stope, negativne indekse po svim ekonomskim pokazateljima industrijskog i privrednog razvoja. To nam se dešava iz prostog razloga što sve što nam se nudi kao reforma nije suštinska reforma nego blokada i ono malo života u Srbiji. Poreska reforma je doživela krah. Platni promet takođe. Šta drugo možemo da očekujemo ukoliko nema pomoći iz inostranstva, a nema akumulativne i reproduktivne sposobnosti niti države, niti privrede. Naravno, mora da se krene sa novim zahvatanjem, pa čak u formi podizanja akciza. Ne želim da pričam o pravnim razlozima, jer gotovo sva predložena rešenja su pravno nebulozna pa i ne zaslužuju neki poseban komentar. Kod promene zakona o akcizama, imaćemo u jednom istom članu i indeksirane iznose i neindeksirane iznose akciza. Naravno, ovaj naš predlagač je otišao i korak dalje, pa je uveo i indeksaciju administrativne takse, nešto što je apsolutno nemoguće, jer i to pokazuje da praktično naš predlagač ne zna šta je administrativna taksa. Administrativna taksa je narodski objašnjeno obična marka što se lepi na zahtev i na bilo kakav podnesak koji se podnosi organu, odnosno kojim stranka opšti sa organom. To treba da bude nešto simbolično, kao znak ozbiljnosti da je stranka podnela zahtev. Ako ne bi bilo te takse, moglo bi se pretpostaviti da se neko šalio kada se obratio organu. To je definicija te administrativne takse. Međutim, sada stičemo utisak na bazi ovog predloga zakona da je to značajan poreski izvor, da je to značajan javni prihod, pa tako i ono što je simbolika i gest ozbiljnosti, postala je vrlo važna i značajna stavka. Neke iznose taksi možemo i da razumemo, te visoke, kada su u pitanju neka specifična prava, gde se stranka obraća zahtevom državnom organu. Verovatno treba uvažiti neke promene zbog preraspodele nadležnosti i odnosa između ovog što je ostalo od savezne države i Republike, jer su i mnoge administrativne stvari prešle na Republiku. Kako protumačiti one iznose taksa gde čovek mora da se obrati radi zaštite svog prava, ogromne takse povodom žalbi, prigovora i drugih podnesaka kojima se štite prava od organa koji je odlučivao o nekom pravu i interesu pojedinog građanina. Na ovaj način Vlada pokazuje da je skupo i opasno ukoliko se za zaštitu prava obratimo njoj i državnim organima. Verovatno veliki broj ljudi neće ni da se javlja za neka prava, jer nije u mogućnosti da obezbedi traženi dokument. A svakako u priči o taksama treba da se kaže da se na tim šalterima kupuju i obrasci zahteva, fotokopirani, po nekoliko desetina dinara koštaju. Evo, jedan moj prijatelj se žali da u Beogradu nema gde da kupi zahtev za izdavanje oružnog lista za nošenje, odnosno držanje oružja itd.Nema ga, pa idite do policije i vidite kolika mu je cena. Ako se i na ovim simboličnim sitnicama obezbeđuju ovako velika sredstva, onda je to dokaz da nam predstoji jedan argentinski scenario, u režiji nekih ljudi koji su došli iz tri lepa inostranstva, pa se prosto čude ovde šta se to dešavalo za proteklih 12 godina. Drže nam neka nesuvisla predavanja o gubitku dve trećine društvenog proizvoda. Njih su poslali oni koji su uništili taj naš proizvod i koji su nas bombardovali. Ova skupština je kriva što je dala podršku diletantima, proteranim iz tri zemlje, bajnim nekim stručnjacima koji dokazuju svoju nestručnost ovde i doživljavaju velike aplauze, a ministarstva nemaju pare ni za gorivo, ni za papir; idite na blagajnu pa vidite da li možete da naplatite svoje troškove. Plaćate za ovaj zakon, a to znači da ćemo još brže da vidimo kako se raspada ova vlada, a ona je to i zaslužila.
Ovim bismo završili prepodnevno zasedanje. Nastavak sednice je u 15,00 časova, prvi prijavljeni Marko Ćulibrk. Hvala.
Poštovane dame i gospodo, molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i možemo nastaviti rad. Reč ima narodni poslanik Marko Ćulibrk, a zatim narodni poslanik Petar Cvetković.
Poštovani narodni poslanici, ova četiri zakona iz tzv. seta poreskih zakona odražavaju stanje poreske reforme i stanje u ekonomskim reformama; ili, bolje rečeno, odsustvo neke ekonomske politike koju pokušava da sprovodi Vlada. Porezi su sve veći, nezaposlenost raste, industrijska proizvodnja pada, a budžet se sve sporije puni. Zbog toga Vlada pokušava da povećanjem akciza, porezom na finansijske transakcije, uvođenjem novih i većih taksi i oštrijim uslovima za banke napuni budžet. Takođe, u ovom setu poreskih zakona treba dodati u toku prošle nedelje donetuodluku na Upravnom odboru penzionog Fonda - povećanje doprinosa za penziono i invalidsko osiguranje za 1%, što će se takođe odraziti negativno na našu privredu. Kada se radi o Zakonu o akcizama, do pre par meseci smanjenje akciza na ulje, šećer i ostale životne namirnice, takođe smanjenje akciza na mazut i gas propagirano je od strane Vlade kao jedan reformski događaji eksploatisano je kao rasterećenje privrede i stanovništva, kao pomoć i dalje rasterećenje i smanjenje poreza. Međutim, sada vidimo da se budžet puni ponovo sa akcizama na motorni benzin i na dizel gorivo. Objašnjenje je dosta nejasno. Rečeno je da je budžet uskrađen sa smanjenjem akciza za 5,4 milijarde, a prosta računica govori da će po osnovu uvođenja ovih akciza sigurno budžet biti napunjen sa preko 10 milijardi dinara, što takođe govori da je budžet u veoma teškom stanju. Obrazloženje da će povećanje akciza doprineti nivelisanju cena sa okolnim zemljama možemo da smatramo i kao preporuku iz inostranstva; međutim, treba imati i ostale preporuke, pre svega Evropske komisije, koja je u prošlogodišnjem izveštaju rekla da stanje nezaposlenosti u Srbiji iznosi između 40 i 50% procenata od radnosposobnog stanovništva i da naša Vlada taj problem skoro da nije dotakla. Što se tiče Zakona o finansijskim transakcijama, smatramo da je i po dogovoru sa ministrom finansija porez na transakcije trebalo da bude ukinut. Možda se treba podsetiti na genezu nastanka ovog poreza, nastao je kao taksa na SDK, bio je 0,15% i to možemo da smatramo opravdanim kada je u toj službi bilo oko 14.000 zaposlenih. Međutim, sada kada je platni promet prešao u poslovne banke ne možemo da odobrimo postojanje ovog poreza i smatramo da bi bilo celishodno da se ukine, a da njegovo svođenje na proporcionalan odnos od 0,22% neće doprineti rasterećenju privrede, niti smanjenju cena. Kada se radi o Zakonu o taksama, smatramo da navođenje procenata povećanja troškova života u zadnjih četiri - pet godina od šest puta ne opravdava povećanje cena određenih taksi čak 100 - 200 puta. Međutim, pošto su o tome govorile moje kolege ne bih sada o tome. Šta je uzrok ove situacije i kako može da se ispravi? Pre svega, planiranje budžeta u startu sa deficitom. Tri godine uzastopno smo dokazivali i pokušavali da dokažemo da nije dobro da se budžet planira sa deficitom i da će se vrlo teško napuniti. Međutim, Vlada ima svoje razloge i to se pokazuje kao veoma loše. Zatim, danas su mnogi govorili o stanju u privredi.Privreda je u teškoj situaciji i smatramo da ovi krediti, koji se dobijaju za punjenje budžeta, kao ovaj od pre neki dana od 137 miliona dolara, bilo bi mnogo bolje da se upotrebe za poboljšanje situacije u privredi, da se kao u okolnim zemljama u tranziciji, a pre svega u Sloveniji, svim preduzećima sa šansom da prežive pomogne. U Sloveniji nisu dozvolili da propadne ni jedno preduzeće. Dobijalo je kredite od poslovnih banaka ili čak direktno od Vlade, tako da su uspeli da zadrže uposlenost svojih kapaciteta i da postignu konkurentnost. To kako se radi kod nas, da se preduzeća koja imaju šansu namerno guraju u stečaj, neće dobro doneti ni našoj državi, a ni ovoj vladi. Druga stvar se tiče smanjenja birokratskog aparata. Jedan od načina je da se smanji administracija. Ne samo da nije došlo do smanjenja administrativnog aparata od 2000. godine, nego je on čak doživeo procvat. Da li neko danas od nas poslanika zna koliko uopšte naša Vlada ima zamenika predsednika, koliko imamo ministara, koliko agencija, koliko na republičkom nivou, a koliko na nekim regionalnim nivoima. Došlo je do procvata administracije na svim nivoima i do povećanja zaposlenih van privrede. To su neke stvari kojima bi Vlada mogla da se pozabavi, da uravnoteži budžet i odnos privrede i vanprivrede.
Reč ima narodni poslanik Petar Cvetković. Nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić. To je poslednji prijavljeni poslanik za reč o ovoj tački dnevnog reda.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, na početku da vam se zahvalim na dobrodošlici po drugi put poslanika Mucića u poslaničke klupe. Ali, ne mogu da oprostim gospodinu ministru što i danas ne prisustvuje ovoj sednici, a drugi razlog što ne mogu da mu oprostim jeste što me je dočekao sa bankrotom republičkog budžeta, pa i žiro računa Skupštine. Neke stvari koje smo nagoveštavali u decembru mesecu, u ovom trenutku su se pokazale kao tačne i istinite. Česte izmene poreskih zakona i odluka, pre svega u oblasti poreskih zahvatanja kroz stope, stvaraju utisak da u ovom trenutku ad hok rešenja iz ovih zakona dovode da nema jedinstvene i stabilne poreske politike. U svakom trenuktu, bez obzira što ima zakonske mehanizme, kroz te zakone Vlada pribegava korekcijama stopa poreskih zahvatanja, a takođe i osnovica za uplatu, odnosno obračun poreza. Naš narod je rekao "čuvaj pare za crne dane". U ovom trenutku se dešava ono što smo nagoveštavali prilikom donošenja odluke o budžetu decembra meseca; predviđali smo da će krajem maja budžet imati određenih teškoća u pogledu likvidnosti i izvršavanja svojih obaveza, imajući u vidu da se prelazak platnog prometa na poslovne banke direktno odraziona prihod budžeta, a pre svega od poreza na finansijske transakcije, imajući u vidu da naplata ovog poreza preko banaka i finansijskih organizacija u prethodna tri i po meseca nije na adekvatan način bila rešena. Kroz izmene ovog zakona u ovom trenutku Vlada pokušava da izjednači porez na finansijske transakcije, odnosno njegovu naplatu, kao i ostale poreze po Zakonu o poreskoj administraciji. Takođe, sve mi ovo liči na "presipanje iz šupljeg u prazno". Iz kog razloga - prvo, kad god nestane para u državnoj kasi, u budžetu, uvek se ide i glavni udar je na vozače, zatim pušače i na kraju na bekrije, konzumente alkohola. Mislim da u ovom trenutku niko još nije javno dao odgovor da li će zbog povećanja akciza na naftu i na benzin doći do korekcije maloprodajne cene benzina i nafte u prometu? Drugo pitanje je - da li će na taj način biti oštećena Naftna industrija Srbije, ili je u prethodnom periodu, zbog različitih cena nafte na svetskom tržištu, NIS ostvarivala određeni ekstraprofit zbog razlike u ceni nafte na domaćem i stranom tržištu? Sledeće, mislim da je kroz ove zakone rečeno da će po osnovu uvođenja proporcionalne stope na finansijske transakcije u visini od 0,22% biti smanjen budžetski prihod za negde oko 2,8 miliona dinara. Podsećam da smo samo pre petnaestak dana budžetski prihod po osnovu poreza na finansijske transakcije povećali sa 3,5 na 3,8 milijardi dinara, zbog čega je u ovom trenutku pribegnuto ovakvoj korekciji, imajući u vidu da onoga trenutka kad je uvedena diferencirana stopa nismo imali nikakve podatke kakav će biti efekat te diferencirane stope poreza na finansijske transakcije u tom trenutku. Mislim da je ova stopa, uvedena za otklanjanje posledica zemljotresa u Kolubarskom okrugu od 0,15% i 0,15% za otklanjanje posledica od bombardovanja, u ovom trenutku izgubila onaj početni smisao zbog kog je bila i uvedena. Moram da kažem da su zaista ova sredstva mogla da posluže i kao inicijalni multiplikator daljeg i većeg priliva sredstava u budžet, isplatom obaveza koje su stvorene prema dobavljačima i izvođačima radova. Gospodin Todorović (drug Joca) je objasnio kako je to uticalo kod poreza na dobit korporacija. Isto to bi se rešilo i kroz ovaj zakon. Sledeće što bih želeo da kažem to je da je ovaj prihod najveći donator republičkog budžeta i mislim da bi bilo bolje u ovom trenutku razmišljati da se možda kroz porez ili kroz ovaj iznos sredstava od poreza na finansijske transakcije omogući dodatni izvor sredstava za isplatu obaveza po osnovu penzijskog i invalidskog osiguranja. A ne povećavati stope doprinosa, imajući u vidu da smo ih ocenili prilikom donošenja zakona kao izuzetno visoke; sem toga, dok ne dođe do privrednog rasta i povećanja proizvodnje, u ovom trenutku povećanje stopa za doprinos za penzijsko i invalidsko osiguranje neće imati nikakvog efekta. Po osnovu akciza se očekuje da će biti ubrano negde oko 3,5 milijarde dinara i mislim da nije tačno da će to ići na teret NIS-a, a građani će kroz trenutnu cenu benzina i nafte platiti ovo opterećenje, bez obzira da li će ono biti izdvojeno za NIS ili će biti uplaćeno u republički budžet. Takođe, postoji još jedno vrlo bitno pitanje - pošto smo već jutros videli da je evro 65 zarez nešto dinara, znači, već neki psihološki efekat može da postigne, da li će i ovaj porast uticati na maloprodajnu cenu nafte. Slažemo se da treba razmotriti Zakon o administrativnim taksama, ali zaista ne mogu da se složim da Odbor za finansije, koji je matični odbor, nije zakazao razmatranje ovog pitanja. Mislim da administrativne takse na republičkom nivou na izuzetno značajan način opterećuju budžet svakog građanina i mislim da ćemo kroz amandmane pokušati da smanjimo značajno povećane takse, bez obzira što povećanja visine takse od 1998. godine nije bilo, da zaštitimo građane da bar ona osnovna prava, koja su im Ustavom i zakonom zagarantovana, kroz administrativne takse mogu ostvariti na najlakši i najbezbolniji način. Hvala vam.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih, pitam da li se javljaju za reč predstavnici poslaničkih grupa koji to pravo iz člana 89. Poslovnika Narodne skupštine nisu iskoristili. Da li ima prijava za reč? (Ne.) Uglavnom su svi iskoristili to pravo. Zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o republičkim administrativnim taksama, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća, Predlogu zakona o izmenama zakona o akcizama, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije. Nastavljamo rad po dnevnom redu, raspravom u pojedinostima. Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: zajedno Radojko Petrić, Golub Rajić, Hranislav Perić, Nebojša Jović i Ljubomir Mucić; zajedno Hranislav Perić i Živodarka Dacin; zajedno Radojko Petrić i Dragan Todorović; zajedno Petar Petrović, Miloš Todorović i Adam Uroošević; Vitomir Plužarević; Ljubomir Kragović; Branislav Vakić; Dragan Pavlović; Zoran Krasić; Vjerica Radeta; Stevan Kesejić, Dragan Čolić; Veroljub Arsić i Siniša Mitrović. Primili ste izveštaje Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički načelni pretres, u okviru koga je razmotren i Predlog zakona o republičkim administrativnim taksama otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima.
Uvažene kolege, poštovano predsedništvo, biću malo neformalan, zaista sam ovu podršku razumeo kao potrebu da svi budemo sa svojim porodicama, da poštujemo naše kolege koji su katolici i da zaista provedemo veče sa svojim porodicama. Molio bih vas, ali to ne znači da će biti prihvaćeno, da na osnovu člana 157. glasamo o tome da rasprava u pojedinostima traje najduže do tri minuta i da večeras završimo sednicu, obzirom da nas u narednoj sednici čeka još jedno zasedanje.
Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Siniše Mitrovića, zamenika predsednika poslaničke grupe DOS-Reforma Srbije, da rasprava u pojedinostima traje tri minuta. Za 59, protiv 26, nije glasalo 29,od ukupno 114 prisutnih narodnih poslanika. Konstatujem da nismo imali kvorum za odlučivanje, pa stoga predlog narodnog poslanika nije prošao. Prelazimo na raspravu u pojedinostima. Na član 2. amandmane, u istovetnom tekstu, zajedno su podneli narodni poslanici Radojko Petrić i drugi i narodni poslanik Vitomir Plužarević. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosioci amandmana žele reč? Za reč se javio narodni poslanik Vitomir Plužarević. Molim poslanike da poštuju odredbu člana 137. Poslovnika, gde se kaže da rasprava u pojedinostima traje najduže pet minuta. Znači, posle petog minuta izričem opomene. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka je podnela amandman na član 2. ovog zakona sa željom i ciljem da zaustavi ovaj zakon u svojoj reakciji ka administrativnim taksama koje su u današnje vreme nepopularne. U članu 2. dodaje se stav 2. koji glasi: "Administrativna taksa ne može se naplatiti ako taksenom tarifom nije propisana niti se može naplatiti u iznosu većem ili manjem od propisanog". Ustavno-pravni osnov za ovaj zakon je samo okvir i floskula koja vama u ovom trenutku odgovara i služi za proizvodnju ovog zakona. Razlozi za donošenje ovog zakona su potkovani željom da budžet koji ste projektovali sa deficitom bude popunjen, odnosno da se obezbede sredstva od građana, pošto ste snimili finansijsku moć putem prelaska sa marke na evro. Videli ste koliko narod ima para, te pare sada treba putem ovog zakona na jedan po vama fini i perfidan način preliti u budžet. Administrativne takse su obimne. One ne mogu da prate realan životni standard. Nema opravdanja da se ovaj zakon usvoji. Rešili ste da, na osnovu potrošačkih korpi koje vi komentarišete, uspostavite i standard građana, ali to nije tako. Ovim članom 2. nije decidno rečeno ni navedeno šta potpada i koji vid se tretira kao taksa. Ovaj naš amandman zadržava staro rešenje ovih taksi. Obično birokratski aparat može ovim zakonom da zloupotrebi ovaj član 2. i da se naplati taksa, iako ona to nije. Ona mora biti tačno određena, a ne da se usklađuje kao kamata. Taksa nije kamata pa da prati rast društvenog standarda i kao takva da se usklađuje. Svi građani,osim manjine, u teškom su ekonomskom stanju. Odakle je moguć priliv sredstava za budžet od tog osiromašenog naroda? Ovaj naš amandman sadrži komentar i tehničku korekciju člana 2, a i celog zakona. Mi srpski radikali smo protiv ovog zakona, smatramo da je građanima dosta nameta u ovom trenutku i da mi nismo još Evropska unija koja ima rešene probleme vezane za standard građana. Komentarisali ste da će biti dosta olakšica, a od tih olakšica nema ništa: struja, voda, gradski prevoz, nafta, benzin, ogrev, ugalj, i sve što koriste građani je toliko poskupelo da ljudi samo vrte glavom i čekaju da ovo čudno stanje prođe. Iz razloga opreznosti ovim amandmanom tražimo da se zadrži dosadašnje rešenje.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici, na Predlog zakona o republičkim administrativnim taksama ispred SRS sam podeno amandman da se u članu 10. posle stava 2. doda novi stav: "Ako je iznos takse propisane Tarifom veći od 10.000 dinara, taksa se plaća u novcu"; stav 3. menja se i glasi: "Ako se taksa plaća u gotovom novcu ili bezgotovinskim nalogom, obveznik je dužan da priloži odgovarajući dokaz da je taksu platio preko organizacije ovlašćene za obavljanje poslova platnog prometa". Razlog za podnošenje ovog amandmana je pokušaj da se spreči štampanje onih taksa preko 10.000 dinara, koje se mogu platiti gotovinski ili nalogom preko službe platnog prometa. Za uvođenje ovog seta finansijskih zakona izneto je samo jedno obrazloženje, a to je da se donošenjem ovog zakona u budžetu Republike Srbije ostvari dodatni priliv sredstava od oko dve milijarde dinara. Međutim, u ovom tekstu zakona nedostaje obrazloženje da je donacije i kredite ova država Srbija dobila prvi put kad je DOS bio zajedno na vlasti, kada ste naterali Srbe na Kosovu i Metohiji da se registruju. Kada ste taj novac potrošili, sledeće donacije su bile uslovljene izlaskom Srba na lokalne izbore na Kosovu i Metohiji. Kada ste i taj novac potrošili, sledeće donacije su bile uslovljene izlaskom Srba na pokrajinske izbore. Sada ste i taj novac potrošili i više MMF i Svetska banka nemaju poverenja u vas da vam daju novac, jer nemate više šta da realizujete. Inače, ovo je tema. Tako se samo može puniti budžet u ovoj državi Srbiji, u kojoj je sve propalo.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenica predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, iako nas predstavnik Vlade, ministar Đelić, nije udostojio svog prisustva u načelnoj raspravi, obzirom da nismo dobili mišljenje Vlade o našim amandmanima, zaista je bio red da se sada nađe u sali i da nam barem ovde odgovori šta o našim amandmanima misli. Uvek postoji mogućnost da Vlada ima sluha za amandmane i da se prihvate direktno u raspravi, prilikom obrazlaganja amandmana. Očigledno, unapred je takav stav da se ništa ovde ne menja. Bez obzira na to, mi ćemo, radi istorije, obrazlagati naše amandmane, da bismo vas jednog dana podsetili na to šta smo vam svojevremeno govorili. U članu 10. koji propisuje način plaćanja takse, iz razloga preciziranja kako se plaća administrativna taksa, tražili smo da se iza stava 2. doda novi stav, koji bi glasio: "Ako je iznos takse propisane Tarifom veći od 10.000 dinara, taksa se plaća u novcu". Jer ovako kako stoji u članu 10. postoji alternativa, ima taksi čiji je iznos i preko 100.000 i 200.000 dinara, tako da mislimo da je ovo u prilog preciznosti načina plaćanja takse. Stav 3. bi morao da se promeni i da umesto formulacije - "Ako se taksa plaća u novcu, obveznik je dužan da priloži odgovarajući dokaz da je taksu platio" -bude sasvim jasno da može da se plati i bezgotovinskim nalogom. To znači da pravna lica mogu direktno sa svojih računa da uplate taksu, a ne opštom uplatnicom, kako to inače biva. I ovo je dokaz da je taksa plaćena. Ali, kako je ovde formulisan stav 3. ovog člana, ne može da se zaključi da bi to sada bilo moguće. Samo bi nepotrebno administrirali, ako bi onemogućili obveznicima plaćanje takse direktno, skidanjem sredstava sa svojih računa. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić i Dragan Todorović. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, u ime Socijalističke partije Srbije zajedno sa kolegom Draganom Todorovićem podneo sam amandman na član 10. Predloga ovog zakona. Ovim članom se reguliše da se plaćanje administrativne takse vrši u taksenim markama ili novcu. Stavom 3. se reguliše da je, ako se vrši plaćanje u novcu, obveznik dužan priložiti odgovarajući dokaz o plaćenoj taksi. Mi amandmanom predlažemo izmenu stava 3. u smislu da ako se taksa plaća u novcu obveznik može da uplati i kod nadležnog organa. To znači da stranka ne mora da ide u banku ili poštu i da se naknadno vraća i donosi potvrdu o izvršenoj uplati. Ako treba da uplati od 100 - 200 dinara, zašto onemogućiti da plati na licu mesta. Radi poboljšanja efikasnosti rada organa državne uprave i pojednostavljenja postupka za brže i jednostavnije obavljanje poslova građanima i ostalim obveznicima treba stvoriti mogućnost, kada se plaća taksa u novcu, da se uplati na blagajni tog organa. Zašto šetati stranku da ide u banku, u opštinu, da gubi vreme i ponovo da se vraća na isti šalter, u istu instituciju, kod istog organa? Poznato je da sve lokalne samouprave i državni organi imaju blagajne i bez problema mogu da prime uplatu novca. Podnetim amandmanom ne isključuje se mogućnost da obveznik, ako želi, može administrativnu taksu da uplati i preko banke ili pošte, i da u tom slučaju nadležnom organu podnese dokaz o izvršenoj uplati. Napominjem da je rešenje koje se predlaže amandmanom već na istovetan način regulisano i sada važećim članom 6. stav 3. Zakona o saveznim administrativnim taksama. Ako se ovo ne usvoji, može se desiti da stranka odeu savezni organ, odnosno u organ državne zajednice Srbija i Crna Gora i tamo uplati taksu na licu mesta, ali u opštinskim ili republičkim organima to ne može da čini. Mislim da su ubedljivi razlozi pa amandman treba da bude prihvaćen. Zahvaljujem.
Hvala. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Golub Rajić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Ima reč narodni poslanik Golub Rajić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije podneo sam amandman na član 14. Predloga zakona o republičkim administrativnim taksama, koji je Vlada predložila po hitnom postupku. Inače, ovaj član, a i ostali članovi od 10. do 17. regulišu način plaćanja takse i prema predloženom rešenju taksa se plaća u administrativnim taksenim markama jedinstvene emisije ili u novcu. Predložio sam u članu 14. da se stav 1. menja i glasi: "Zahtevi, podnesci i drugi spisi ne primaju se neposredno od stranke bez dokaza o plaćenoj taksi". Posledice promene stava 1. su izmene u stavu 3. i 4. gde bi se brisao redni broj i veznik"1. i". Amandmanom sam predložio da se izvrši izmena predloga Vlade, koji je konfuzan, i administrativnom radniku pričinjava puno obaveza, a ne zna se sa sigurnošću da će to biti valorizovano, u tom smislu što ne treba primati neposredno od stranke podneske i druge spise ako nema dokaza o plaćenoj taksi. Druga je situacija kada se zahtev ili podnesak šalje poštom, pa stranku treba pismom obavezati, odnosno pozvati da u određenom roku plati taksu. Kod neposredne predaje zahteva stranka se obaveštava na licu mesta koliku taksu treba da plati. Omogućuje joj se da izvrši uplatu, odnosno da podnese dokaz o plaćenoj taksi i tako kompletira zahtev. Predloženi amandman predstavlja istovetno rešenje koje je propisano članom 10.stav 1.Zakona o saveznim administrativnim taksama. Nadam se da će biti prihvaćen. Zahvaljujem.
Hvala. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Vakić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Ima reč narodni poslanik Branislav Vakić.
Poštovani poslanici, u ime Srpske radikalne stranke podnosim amandman da se u članu 14. stav 4. menja i glasi: "Ako obveznik ne uplati taksu u roku iz stava 1. i 2. ovog člana naplata takse i opomene iz stava 2. ovog člana vrši se pre uručenja zatraženog rešenja ili druge isprave, odnosno pre saopštenja obvezniku da je radnja izvrešena". Smatram da je ovo efikasniji način naplate takse, koja je često u malim iznosima, pa je nepotrebno dodatno opterećivati poresku upravu prinudnom naplatom. Organi poreske uprave su veoma opterećeni svojim redovnim poslovima, pa bi ova dodatna obaveza rad ovih organa učinila još neefikasnijim. Zato u ime poslaničke grupe Srpske radikalne stranke pozivam narodne poslanike da u danu za glasanje podrže moj amandman. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Povodom ovog amandmana želela bih da vas podsetim na svrhu administrativne takse. Ona u jednom svom delu treba da pokrije elementarne troškove koje organ ima oko izrade akta koji se traži, a sa druge strane treba da pokaže ozbiljnost od strane podnosioca zahteva, kako bi organ izdao neko rešenje ili sličan akt u uverenju da to stranka zaista i želi. Predlagač je precizno propisao u članu 14. da je obveznik dužan da plati taksu, a ukoliko je nedovoljno ili nije uopšte taksirana, dužan je da ga opomene da u roku od 10 dana to učini, kao i kada eventualno zahtev ili podnesak dostavi poštom takođe mu je ostavljen rok od 10 dana. Stavom 4. se traži da se preko poreske uprave izvrši naplata takse, ukoliko obveznik plaćanja takse u ostavljenom roku od 10 dana to ne učini. Po nama, to je neefikasan način naplate takse . One su često u malim iznosima i zamislite poresku upravu koja će se baviti takvim stvarima, mada smo u ubeđenju da će se u praksi to veoma retko dešavati i da uopšte nije bilo potrebno plašiti obveznike plaćanja takse na ovaj način, niti obavezivati poresku upravu da po ovim zahtevima skida sa računa obveznika plaćanja iznos takse koja je propisana za određeni zahtev. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Nema prijava.) Narodni poslanik Dragan Slavka Pavlović podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 16. doda novi člana 16. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć.Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li ima prijava za reč? (Da.)
Član 16. i ukupno u stvari osam članova ovog zakona odnosi se na način plaćanja takse i mi smo smatrali da treba dodati još jedan koji bi iz razloga opreznosti propisivao obavezu da takseni obveznik, ako je platio taksu a nije bio dužan da plati, ili u iznosu većem od propisanog, ili je taksu platio za radnju koju organ nije iz bilo kojih razloga izvršio, ima pravo na povraćaj takse koju nije bio dužan da plati. To je nešto što je postojalo u dosadašnjem zakonu, a ovo je radi zaštite obveznika plaćanje takse. Ne može predlagač da propiše sve odredbe i da obezbedi sebe, odnosno državni aparat i organ koji je dužan da uradi nešto po zahtevu stranke i da unapred traži plaćanje takse, a ukoliko se desi, a dešava se, da obveznik plati više nego što je trebalo ili plati, ali zbog aljkavosti organa ne dobije dokaz, pogotovu ako se preko Službe platnog prometa vrši skidanje sa računa radi naplate administrativne takse, takseni obveznik nema mogućnosti da mu se ta sredstva vrate. Možda je predlagač mislio da postoji neki drugi način, nekim drugim zakonom da je to regulisano, ali ja nisam uspela da pronađem. Mi smo procenili da ova odredba zaista ima mesta u ovom zakonu, ali nažalost ministra ovde nema da nam kaže da li se i on slaže sa tim. Verujem da je ovde, shvatio bi opravdanost dodavanja ovakvog člana i da je ovo verovatno previd predlagača, ali šta je tu je. Mi smo intervenisali u ovom delu načina plaćanja takse i predvideli ovu mogućnost koja će se u praksi sigurno dešavati.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima narodni poslanik Bojan Pajtić, predsednik poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije.
Poštovano predsedništvo, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, ekonomičnost je jedna od karakteristika dobrog zakona. Dobra je i prirodna intencija da ono lice koje je izvršilo uplatu administrativne takse, a da to nije bilo dužno, ima pravo na povraćaj te takse. U članu 17. Predloga zakona jasno se navodi da u pogledu povraćaja kamate, prinudne naplate, zastarelosti i ostalog, što nije posebno propisano ovim zakonom, shodno se primenjuju propisi kojima se uređuje poreski postupak i poreska administracija; znači, Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji, pozivam vas da pogledate član 10. tog zakona; i u tom zakonu je prosto predviđena ovakva situacija, a ovaj zakon se shodno poziva na njega. Prosto bi bilo prenormirano da se ponovo sve to ponavlja u ovom zakonu.
Nema više prijava za reč o ovom amandmanu. Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Hranislav Perić i Živodarka Dacin. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li ima prijava za reč? (Da.) Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-a, narodni poslanik Jovan Todorović.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, pošto nema kolege Perića, dozvolite mi samo u nekoliko rečenica da obrazložim ovaj amandman. Dakle, po našem predlogu u članu 22. dodao bi se novi stav 2. koji bi glasio: "Rešenja, isprave, dokumenta ili pismena iz stava 1. ovog člana mogu se upotrebiti i u druge svrhe ako bude plaćena odgovarajuća taksa". Ovde se misli na ona rešenja i druge pismene isprave koje su u nekom drugom postupku oslobođena obaveze plaćanja republičke takse, kao takve postoje kod pravnih ili fizičkih lica i mogu se po sadržaju koristiti i u druge svrhe. Ukoliko platimo taksu, onda ta rešenja ili isprave mogu da budu validna za određene državne organe. Mislim da ovaj amandman ima razloga prihvatiti, pre svega zato što omogućuje i pravnim i fizičkim licima uštedu u vremenu. Mislim na traženja odgovarajućih rešenja, dozvola, kada već u svom posedu imaju takav dokument koji samo treba naknadno taksirati i onda ta isprava treba da važi. Dobro, koleginica iz ministarstva kaže da je to otprilike sve sadržano u članu 12, moguće je da smo propustili prilikom predlaganja amandmana, ali mi se čini da ni ovo ako bi se prihvatilo ne bi bilo višak u odnosu na suštinu koja se predlaže.Hvala lepo.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li želite reč? (Da.)
Dame i gospodo, da nam je predstavnik Vlade ovde verovatno ne bih izlazio da obrazlažem ovaj amandman, jer izgleda da neko još nije obavestio Vladu da ne postoji Narodna banka Jugoslavije, nego da po Zakonu o sprovođenju Ustavne povelje mi imamo obavezu da i tu temu zvanu - Narodna banka Jugoslavije prevedemo u Narodna banka Srbije. Pošto neki ne znaju šta je tema, evo, član 24. stav 1. po predlagaču glasi: "Štampanje, izdavanje i vođenje evidencije o izdatim taksenim markama vrši Narodna banka Jugoslavije (to nam predlaže Vlada koja je dala saglasnost na promenu ustava i formiranje državne zajednice, pa kaže) shodno propisima kojima je uređeno izdavanje novca i vrednosnica." Ovaj amandman bi verovatno bio prihvaćen da predstavnik Vlade nije imao preča posla, da je bio ovde, da je došao, ali suština ovog amandmana je nešto drugo. Administrativne takse se, pre svega, plaćaju administrativnim taksenim markama. To je nešto malo veće nego obična poštanska marka, na naličju ima verovatno grb države članice Srbije utisnut u vrednost te taksene marke. Na poleđini je onaj lepak, pa se to zalepi na zahtev i to je način na koji se plaćaju administrativne takse. To je uobičajeni način i zbog toga vrednost administrativne takse je uvek simbolična, skromna, dokaz ozbiljnosti i postojanja stranke koja se zahtevom obratila jednom organu. Pošto su u ovom zakonu sve taksetako date da predstavljaju u suštini porez, jer ako je neka taksa 30 i nešto hiljada dinara, pa neka bude i dve hiljade dinara, onda se postavlja pitanje da li je to administrativna taksa ili je nešto što liči na porez. A za porez je karakteristično da se njegova visina utvrđuje srazmerno materijalnim mogućnostima i ekonomskom potencijalu obveznika, na bazi ustavne norme o tome da su svi građani dužni da učestvuju u finansiranju poslova državne uprave, odnosno javnih poslova i države. S obzirom na ove naše iznose taksi po ovom predlogu zakona, verovatno je predlagač mogao da nađe i bolje rešenje. Znači, ako se opredeljuje za tako visoke takse, bilo bi bolje da je izbacio odredbu o taksenim markama. Činjenica je da te taksene marke teško mogu da se nabave, a gotovo za sve što treba da platimo kao taksu obično nas službenik u pisarnici upozori da se na susednom šalteru nalazi uplatna jedinica neke banke, pa kupite uplatnicu, pa uplatite, pa platite troškove platnog prometa i tako obezbedite, da kažem, minimalni uslov da vaš zahtev uđe u administrativnu proceduru. Ako je politika administrativnih taksa zamena za poresku politiku, onda treba izbaciti mogućnost korišćenja taksenih maraka. Ako je politika da taksena marka bude samo simbol, znak da stranka postoji i da se obratila nekim zahtevom, onda NBJ treba da izdaje taksene marke. To nam je obaveza i po Ustavnoj povelji i po Zakonu za sprovođenje Ustavne povelje, koji kaže da ukoliko menjamo propise, dužni smo to na odgovarajući način da uradimo i ne samo u nazivima organa, nego i u nadležnostima i drugim poslovima. Molim kolege koji su uvideli da NBJ ne može više da postoji, da prihvate ovaj amandman i da pomognu poreskim organima.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo poslanici, mi ne bismo intervenisali u ovom članu da NBJ, još uvek bi trebalo da postoji na osnovu Zakona o sprovođenju Ustavne povelje državne zajednice Srbija i Crna Gora, još uvek postoji. Podsetiću vas na član 13. tog zakona koji kaže da danom stupanja na snagu Ustavne povelje sledeći savezni organi i organizacije postaju organi i organizacije države članice Srbije i nastavljaju rad u skladu sa propisima na osnovu kojih su obrazovani, a koji će se primenjivati na teritoriji države članice Srbije do donošenja odgovarajućih propisa države članice Srbije, između ostalih NBJ. Mi smo svi ovde svedoci da nismo doneli neki novi propis koji se tiče rada NBJ, niti smo promenili naziv te Narodne banke, ali imamo takvu situaciju u stvarnosti da gospodin Dinkić, ne samo da je sutradan po donošenju Ustavne povelje skinuo tablu sa NBJ i stavio novu na kojoj piše Narodna banka Srbije, pre nego što smo mi ovde doneli odgovarajući propis koji bi mu na to dao pravo, već i na novčanici koja je štampana posle toga stoji da je to izdala Narodna banka Srbije. Svedoci smo i u štampi smo čitali da je gospodin Živković to napadao i nazivao falsifikatom. Ako postoji Narodna banka Srbije, onako prećutno, trebalo bi da to tako stoji i u ovom zakonu ili da pozovemo Vladu da što hitnije pripremi propis na osnovu koga će ovo stanje sada da legalizuje. Inače, u situaciji smo da imamo nelegalnu banku i da imamo falsifikovane novčanice.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 28. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Već dve i po godine predstavnici Vlade Srbije nas ubeđuju kako više u Srbiji nema poskupljenja, kao u vreme bivšeg režima, nema inflacije, nema pljačke građana, pa se Vlada pred Narodnom skupštinom pojavi sa Predlogom zakona o republičkim administrativnim taksama, koje su od tri do sedam puta veće nego što su bile ranije. Osim toga, predviđen je i niz novih administrativnih taksi za neke poslove koji se do sada uopšte nisu taksirali. S obzirom da vam je namera očigledna, a stoji u obrazloženju da očekujete pozamašna sredstva od administrativnih taksi, pa ćete tim sredstvima da punite budžet, bilo je možda dobro da ste predvideli da se administrativnim taksama taksiraju rešenja o otkazu, pošto njih inače najviše izdajete i sigurno da biste napunili budžet od te vrste taksi. S obzirom da takođe, predstavnici Vlade pričaju o finansijski stabilnoj zemlji, finansijski stabilnom tržištu, nije mi jasno zašto je uopšte predviđen ovaj član 28, gde se planira usklađivanje taksenih tarifa. Kada smo pre neki dan raspravljali o Zakonu o PIO, tada ste kao osnov za usklađivanje penzija predvideli sasvim neki drugi osnov, u odnosu na ovaj koji predviđate za povećanje administrativnih taksi. Država daje građanima po manjoj osnovici, a uzima po većoj. Čini mi se da bi država trebalo da bude u funkciji građana, čak i u ovom delu. Moj amandman; suština je da član 28. treba da se briše, a zbog toga što ne postoji pravni osnov da se na ovaj način menja taksena tarifa. Tarifa se utvrđuje zakonom, ove tarife su sastavni deo zakona i ako bude potrebe iz ne znam kojih razloga, koje će Vlada svakako da oceni, onda treba da se predloži Narodnoj skupštini izmena zakona i da se sa obrazloženjem izmeni tarifa. Možda neće biti potrebe da se menjaju sve, možda samo neke, zavisi od toga šta će eventualno u praksi da se pokaže. Iz tog razloga sam u ime poslaničke grupe SRS predložila amandman da se član 28. zakona o republičkim administrativnim taksama briše.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 29. amandmane, u istovetnom tekstu, zajedno su podneli narodni poslanici Radojko Petrić i Dragan Todorović, zajedno narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Todorović i Adam Urošević i narodni poslanik Stevan Kesejić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Izvolite, reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić, zatim narodni poslanik Radojko Petrić, zatim narodni poslanik Miloš Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista je šteta što nema ministra, verovatno bi prihvatio ovaj amandman. Greška je u tome što nema direktnih prenosa, pa ne može da vidi da raspravljamo sada o njegovim zakonima. U ime SRS podneo sam amandman na član 29. ovog zakona, iz razloga što smatramo da se takse iz tarife u ovom članu paušalno donose. Naime, uvećava se taksa iz tarife za 100%, a ne zna se koja je osnovna tarifa. Tarife se određuju zakonom, pa i u ovim uslovima, vanrednim, neposredne ratne opasnosti ili u uslovima ratnog stanja, takođe se mogu donositi zakoni, kao što i danas evo donosimo. Prema tome, smatram da je ovaj član suvišan, sem ukoliko je, apo mom dubokom uverenju jeste, ovo lov ribe u mutnom. Ova posebna odredba, dakle i član 29. kao i član 28, nije logična, jer u vreme ratnog stanja, neposredne ratne opasnosti, vanrednog stanja finansijska moć građana je ista kao i stanje u državi, dakle, veoma teško i bilo bi logičnije da ne samo da se ne povećavaju tarifne takse u navedenom stanju, nego bi bilo normalnije da se čak i ne naplaćuju administrativne takse u vreme ratnog stanja, odnosno neposredne ratne opasnosti, pa i u vanrednog stanja. Dakle, predlažem Vladi, odnosno predlagaču, a pre svega većinskoj poslaničkoj grupi koja podržava Vladu, da prihvati ovaj amandman, jer će i te kako osetiti na svojim leđima teškoće kada budu podnosili administrativne takse, a u džepu neće imati nijednog krajcera.To bi bilo ono što je vezano sa ovim amandmanom. Takođe, moram da naglasim da su budžetska sredstva u vreme neposredne ratne opasnosti predviđena u robnim rezervama, pa prema tome budžetski korisnici mogu koristiti sredstva namenjena iz budžeta i iz robnih rezervi, upravo za te prilike navedene u ovom članu. Iz tog razloga smatram da apsolutno član 29, kao i član 28. treba da se u celini brišu iz ovog zakona, jer tu njima nije mesto.
Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić, a zatim narodni poslanik Miloš Todorović.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, zajedno sa kolegom Draganom Todorovićem podneo sam amandman na član 29. Predloga zakona. U ovom članu Vlada je predložila da se za vreme ratnog stanja, neposredne ratne opasnosti ili vanrednog stanja taksene tarife povećavaju za 100%. Ako se upustimo u suštinu problema shvatićemo da je to potpuno nelogično i da nema mesta da se u tim okolnostima takse dupliraju za 100%. U navedenim okolnostima nije samo problem punjenje budžeta. Problem je tada i obezbeđenje prihoda građana za normalnu životnu egzistenciju. Logičnije bi bilo da se u tim okolnostima smanjuju taksene tarife, a ne da se povećavaju. Nije primereno sada vršiti poređenje, ali ipak pogledajmoda zbog tragičnog događaja ubistva premijera imamo vanredno stanje. Objavljivanjem ovog zakona, znači čim ga usvojimo i objavimo, takse će biti povećane za duplo;videli smo u raspravi u načelu da smo u odnosu na dosadašnje stanje takse povećali u pojedinim slučajevima za preko 10, 15, pa čak i preko 100 puta i sada ako usvojimo predlog da se one još dupliraju, onda zaista to ide u jednu krajnost. Naime, da navedem samo nekoliko slučajeva: ako se obratimo za tumačenje republičkih propisa umesto sadašnjih 15 dinara neće više biti 2.000, kako danas usvajamo, nego će biti 4.000 i to je povećanje 266 puta; pa ako tražimo zahtev za izuzimanje zabrane raspolaganja nepokretnostima umesto sadašnjih 100 dinara neće biti 3.000 nego 6.000 i to je 60puta više. Kod izdavanja saglasnosti za nastavni plan i program za više škole umesto 300 dinara neće biti 9.000 nego 18.000 i to je 60 puta više; kod nostrifikacija diploma za srednje škole umesto 60 neće biti 6.000 nego 12.000 i to je 200 puta više; za visoko i više obrazovanje umesto 60 dinara neće biti 12.000 već 24.000 i to je već 400 puta više. Zaista je neprimereno ići sa ovim rešenjem i prihvatati predlog koji je dala Vlada. Iz navedenog se vidi da je ovo nepirhvatljivo i nadamo se da će se naći pravo rešenje da se ovaj član briše, drugim rečima da se zadrži dosadašnje stanje. Ne tražimo ni smanjenje, ali je realno bar da se zadrži stanje kakvo vlada pre nastanka takvih vanrednih okolnosti.
Reč ima narodni poslanik Miloš Todorović, a posle njega narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, poslanički klub Stranke srpskog jedinstva je na član 29. dao amandman i predložio da se taj član zakona briše. Uvažene kolege su pre mene obrazložile otprilike ono što je mana člana 29. Rekao bih i dodao, imajući u vidu predložene iznose republičkih administrativnih taksi, da je potpuno neracionalno da se u vreme vanrednih okolnosti uopšte razgovara o nekom povećanju, a naročito u procentu od 100%. Mislim da se niko od nas ni ne nada nekom novom ratnom stanju, vanrednom stanju, kako ga već zovete i ako je vanredno stanje upereno protiv nekih određenih grupa nije upereno sigurno protiv građana, a morate priznati da se ovim povećanjem drastično utiče pre svega na građane koji će podnositi određene podneske i molbe. Utoliko poslanički klub SSJ predlaže da se ovaj član zakonau potpunosti briše.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, nekako mi ovaj član 29. ne sluti na dobro. Ne volim kada piše da postoji mogućnost da se opet uvede vanredno stanje, bilo kojim povodom, ne daj bože neposredne ratne opasnosti ili ratnog stanja. Uvekpostoji mogućnost da se to reguliše naredbom u takvim okolnostima, tako da smo tražili brisanje ovog člana,a pogotovo što se država i u ratnom stanju još uvek finansira iz realnih izvora, sve dok se ne proglasi opšta mobilizacija, dok ne dođe do ukidanja monete, dok se ne pređe na manufakturnu proizvodnju, pa nema potrebe da ovaj član uopšte stoji u zakonu. Pokušala sam u prelaznim odredbama da pronađem da se to nešto ne odnosi retroaktivno na ovaj perod koji je iza nas, s obzirom da nema retroaktivnosti, da očekujemo da se ovih dana vanredno stanje ukine, jer su već, koliko možemo preko sredstava informisanja od predstavnika Vladei političara vladajuće većine da čujemo, pohvatani svi koji treba da budu pohvatani, a hvala bogu vanredno stanje za kriminalce trebalo bi da traje uvek. Ne vidimo razloga da ova taksa uvećana za 100%u ovim okolnostima bude uopšte predmet ovog zakona, a pitamo se i na šta bi se te pare zaista trošile. Uvek u budžetu postoji deo sredstava za posebne namene, pa ukoliko su povećani troškovi u vreme vanrednog stanja, a svedoci smo da je došlo do povećanja troškova zbog angažovanja MUP-a, zbog angažovanja dodatnog obezbeđenje, pratnje,u dva - tri džipa vojske, policije, u pratnji visokih državnih funkcionera. To sigurno košta, svi ti džipići i tenkići koštaju, to narod mora da plati, ali 100% povećanje takse u takvim prilikama mislim da u narednih nekoliko dana, dok se to vanredno stanje ne ukine, neće moći da se nadoknadi iz ovih izvora, pa je bolje da je to ostalo da Vlada svojom odlukom preraspodeli iz sredstava za posebne namene i tako zatvori tu finansijsku konstrukciju, odnosno tu finansijsku dubiozu, u koju smo upali uvođenjem vanrednog stanja.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović.
Poštovana gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, iskreno se nadam da će ovaj amandman biti prihvaćen, ne samo zato što se čitava opozicija u ovoj skupštini sa tim slaže, nego zato što mislim da postoji mnogo argumenata i realnih razloga da se prihvati amandman u kome se taksa ne može uvećavati za 100% u vreme ratnog stanja, u vreme neposredne ratne opasnosti ili u vreme vanrednog stanja. Iskreno se nadam da će ovaj zakon o taksama stupiti na snagu nakon vanrednog stanja, te da ga nećemo morati primenjivati za tih nekoliko dana, u ovoj 2003. godini. Ali molim vas, ima li nešto gore što jednu državu i jedan narod, ili građane jedne države, može da zadesi od ratnog stanja? Mogu da razumem motivaciju predlagača da povećanjem taksi za 100% na neki način odvrati ljude od nekih pravnih radnji, začkoljica, sporova itd. u vreme ratnog stanja, te da se time poveća efikasnost rada državnih organa. Ali ako već imamo muku koja se zove ratno stanje, ima li smisla povećavati tu muku dodatno finansijski onim ljudima koji i u ratnom stanju u pravnoj državi, koja i u tom momentu funkcioniše onoliko koliko je to moguće, žele da ostvare neka od svojih prava? Mislim da se tu predlagač nalazi u dosta delikatnoj situaciji. S jedne strane, valja destimulisati nekakve procese pred državnim organima, ali s druge strane, iz te činjenice se čini nepravda jednom velikom broju ljudi koji i u takvim, i u ratnim uslovima, moraju ponešto od svojih prava da ostvaruju. Ovo naročito ako je reč o neposrednoj ratnoj opasnosti; može trajati mesecima, pa čak i godinama. Ili, ako bi sada hteli da budemo maliciozni pa da kažemo - pa i ovo vanredno stanje može trajati ne znam koliko produženo, ne sme državi biti cilj da samo ubere prihode. Konačno, i sami iznosi taksi koji su ovde predloženi, bez bilo kakvog povećanja, jesu izuzetno veliki, drastični, bar u odnosu na ono što smo imali do sada. Ono do sada je bilo previše nisko, ali ovo je previsoko. Ako sve to još udvostručimo, onda smo pokazali drugo lice države, koje nije dobro, koje samo brine o interesima državne kase, a da pri tom zanemaruje realne okolnosti u kojima se oni koji te takse treba da plaćaju nalaze, u vreme ratnog stanja, neposredne ratne opasnosti ili vanrednog stanja. Otuda mi se čini da su se stekli svi uslovi (žao mi je što nema gospodina Đelića da već danas taj amandman prihvati), ali vas kao poslaničku većinu molim da, kad o tome budemo glasali, zapamtite da postoji član 29. u Zakonu o republičkim administrativnim taksama, u kome je predviđeno rešenje koje SPS predlaže da se briše.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Član 34. samo sledi naš stav koji je izražen u članu 28. i koji je gospođa Vjerica Radeta obrazlagala. Dakle, dinarski iznosi taksi iz Tarife, za koje se ovde predviđa da će se za 2004. godinu tek uskladiti onako kako to zakon u 28. članu predviđa, sa stopom rasta troškova života, smatramo da kao član treba brisati, jer je neprihvatljivo da se na bilo koji drugi način, sem zakonom, menja visina iznosa taksene tarife. Ne može niko parlamentu i nama, narodnim poslanicima, da oduzme to pravo ovakvom jednom odredbom, jer visina takse, a taksa je jedan od značajnih izvora prihoda države, mora da zavisi od naše volje, odnosno procene parlamenta da u određenom ekonomskom trenutku treba te takse povećati ili eventualno smanjiti. Šta ako parlament proceni i ako su prilike u društvu takve da iznose taksenih tarifa treba eventualno smanjiti? Možemo da dođemo i u tu situaciju. Znate kakva je sposobnost građana, sve je moguće, mi ne očekujemo boljitak, očekujemo da bude još gore. Prema tome, ako ostane ova odredba, ne znam kako će se uopšte naplaćivati taksa i kako će se određivati iznos takse, jer ovde ne kaže - zavisi od rasta, nego kaže - usklađivaće se sa rastom troškova života. Znači, tu se potencira rast troškova života. Po našem mišljenju, kada država treba da uzme nešto, onda se ona uvek veže za troškove života, jer se troškovi života uvećavaju. Sada će se naročito uvećavati, posle ovog zakona, odnosno paketa zakona koji smo danas imali na dnevnom redu. Znamo, kada se akcize povećaju, koliko to utiče na porast cena svih životnih namirnica i koliko to onda sve utiče na troškove života, a kada smo određivali visinu penzija, onda smo rekli - one će se usklađivati na osnovu zbira jedne polovine količnika rasta troškova života i jedne polovine rasta zarada, računajući na to da zarade slabije rastu od troškova života, jer oni mnogo brže rastu, da će onda i penzije slabije da rastu. Prema tome, princip države ne može da bude da štiti samo interes svog budžeta, nego mora da štiti i interes svih građana, dakle i onda kada država daje, a država daje samo ono što je prethodno uzela. Tu mora da nađe neku ravnotežu. Zbog toga smo tražili brisanje ovog člana i mislim da zaista ima puno smisla, ali nema predstavnika Vlade da nam kaže šta o tome misli, a Bojan Pajtić bi možda i rekao, ali nije ovlašćen.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Tarifa republičkih administrativnih taksi. Na tarifu administrativnih taksi, amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić, Golub Rajić, Hranislav Perić, Nebojša Jović i Ljubomir Mucić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? Ima reč narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Poštovana gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, podneli smo amandman na tarifni sistem i tarife koje su u sklopu zakona o administrativnim taksama. U ime poslaničke grupe SPS pet poslanika je podnelo ovaj amandman i meni je pripala dužnost da ga obrazložim. Lično imam jedno pitanje - kolike će takse naši građani plaćati 30. aprila ako ostane vanredno stanje? Da lipo ovom tarifnom sistemu ili će se primenjivati ovaj sporni prethodni član, koji smo ovde obrazlagali, znači, u periodu ratnog stanja, neposredne ratne opasnosti ili vanrednog stanja, ove takse uvećati za 100%? Drugo, mislim da je zaista u tarifnom sistemu na 44 strane sa 150 tarifnih brojeva nemoguće uraditi amandman da bude prihvatljiv. Svako ima svoje mišljenje. Ukoliko ima prihvatljivih predloga u ovom trenutku, pri ovakvom načinu predlaganja jednog amandmana na ceo tarifni sistem, mislim da je neomoguće uskladiti da budu prihvaćeni od strane narodnih poslanika i od strane Vlade. U nekom tarifnom sistemu čak ima i po 20 cifara, što je takođe vrlo teško uskladiti. Što se tiče ovog tarifnog sistema i tarifa, naš cilj je bio da smanjenjem iznosa taksi omogućimo da naši građani mnogo lakše i jeftinije ostvare svoja prava, a u prethodnim izmenama zakona smo im mnogo uveli, a takođe i da omogućimo, pre svega našim građanima koji pokušavaju da se bave samostalnom privrednom delatnošću putem otvranja malih i srednjih preduzeća, da lakše dođu do početnog kapitala i da na taj način, kroz smanjenje administrativnih taksi, imaju brži i laški početak. Mislim da u ovom tarifnom sistemu treba uskladiti i iznose ovih taksi sa iznosom taksi koje su usklađene i koje smo doneli prošle godine, a to su sudske takse. Takse po ovom zakonu i Zakonu o sudskim taksama mnogo se razlikuju u pojedinimiznosima i visinama i ne treba državne organe mi da pretvaramo u konkurentske organe, pre svega kod ostvarivanja nekih prava: overa, rukopisa, potpisa itd. Isto tako, mislim da iznosi nekih taksi, gde građani ostvaruju svoja prava, pre svega izvod iz matične knjige rođenih, trebalo je da budu nešto manji u odnosu na ovo. Mi smo predložili da to bude 50 dinara, a u predlogu Vlade je 100 dinara. Praksa je da krajem školske godine svi svršeni učenici osnovnih i srednjih škola pokušavaju da kroz vađenje diploma, odnosno svedočanstava, na neki način ostvare svoja prava upisom u dve srednje škole. Ako imamo negde preko 90.000 svršenih učenika, puta 500 dinara, koliko je ovde predviđeno, to je 45 miliona opterećenja naših građana u jednom mesecu. Isto tako, mislim da je vrlo bitan i tarifni sistem 148 koji štiti prava ponuđača. Mislim da su, što se tiče ponuda velike i male vrednosti, izuzetno visoki iznosi. Pošto sam čuo za ovu novost da preko pet minuta slede opomene i kazne, mislim da će to naš ovlašćeni predlagač lakše i brže objasniti.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Nastaviću tamo gde je kolega Mucić stao i mi socijalisti ćemo biti disciplinovani, nećemo prekoračivati vreme. Mi smo u ovom amandmanu odabrali 17 ili 18 tarifnih brojeva za koje smatramo da je predviđena izuzetno visoka republička taksa. Za neke tarifne brojeve bi možda i mogli da nađemo neko razumevanje, ali za većinu, iskreno rečeno, teško se može naći opravdanje, a da jeste objektivno ili realno zasnovano na nekim činjenicama. Recimo, tarifni broj 1. tačka 2), mi smo predložili da se iznos od 2.000 dinara zameni iznosom od 500 dinara. To je slučaj kad tražite mišljenje o primeni republičkih propisa. Do sada je to bilo 15 dinara. Slažem se da je to izuzetno nizak iznos, ali 2.000 dinara je ipak značajan iznos za bilo kog građanina u ovoj zemlji. Mi predlažemo da to bude 500 dinara i mislimo da je to OK. Ovih dana smo razgovarali o Zakonu o informisanju i vi tu imate taksu za upis sredstva javnog informisanja u registar. U tarifnom broju 33. tačka 1) podtačka (1) predviđeno je 35.000 za takvu radnju. Dakle, samo da biste upisali u registar sredstava javnog informisanja: televiziju, radio ili novine. Mi mislimo da je to preveliki iznos i da treba umesto 35.000 dinara da stoji 15.000, što bi bilo primereno nekoj ekonomskoj snazi u sadašnjem trenutku i da ne obrazlažem sad koliko razloga za to ima. Predložili smo da se u podtački (2) umesto iznosa 14.000 nalazi iznos od 9.000. Dakle, nismo hteli da idemo sad na neka drastična, da kažem figurativna smanjenja i da od toga pravimo neku karikaturu, nego da taj iznos od 14.000 dovedemo do nečega što mi mislimo da jeste realno, odnosno do 9.000. Recimo, čemu služi obaveza iz tarifnog broja 46. da se za dozvolu za izvoz plati 10.000 dinara. Zašto to ne bi bilo 5.000? Danas sam govorio o tome da je jako važna oblast protivpožarne zaštite. Tarifni broj 6. tačka 1) predviđa da se za obavljanje te delatnosti u startu već mora platiti taksa od 42.000 dinara. Mi kažemo da je mnogo 42.000. Dajte da kažemo 12.000 dinara. Na primer, u tački 3) imamo 105.000 obavezu iz sfere protivpožarne zaštite. Pitamo se zašto to ne bi bilo 15.000, kad je do sada bilo simbolično, jer nismo povećavali od 1998. pa naovamo. Govorio sam danas i o tome kako ćemo sad primenjivati zakon o izgradnji i planiranju. Pogledajte tarifni broj 136. Mi predlažemo da se 0,1% zameni procentom od 0,05%; odnosi se na dokument koji se zove odobrenje za izgradnju objekta, a na vrednost objekta se primenjuje procenat od 0,1%. Samo mala računica - objekat koji košta 50.000 evra, recimo, jedan stan ili jedna kuća, kad se primeni 0,1% na 50.000 evra, onda je to 500 evra. Zar to nije mnogo? Mi predlažemo da se to smanji. Kad je reč o tarifnom broju koji reguliše pitanje odobrenja za upotrebu objekta, tu je predviđeno 0,2%. Mi kažemo da je realno 0,05%.Kad je u pitanju zaštita ponuđača, mi sve više imamo prigovora onih koji učestvuju na konkursima za javne nabavke, a koje se tiču javnih preduzeća i državnih organa. Vi ovom tarifom onoga ko se žali na neko uskraćeno pravo u tom postupku dodatno opterećujete za velike nabavke 40.000, a za male nabavke 20.000 dinara. Mi mislimo da to treba primeriti realnoj snazi, odnosno uslovima i reći - ono što je 40.000 dinara, da bude 4.000. Dakle, žalim se i plaćam 4.000 na veliku nabavku ili 2.000 na malu nabavku.
Da li još neko od učesnika želi reč? (Ne.) Na tarifu republičkih administrativnih taksi amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana želi reč. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, kad čovek pogleda tarifni sistem, može da dođe do dva zaključka. Prvo, da je gospodin ministar bio izuzetno vredan da tarife administrativnih taksi podigne od 100 do 700%. U drugom delu je bio izuzetno vredan da sve ono što ne može da svrsta u poreske kategorije, pokuša da naplati i nadoknadi kroz takse. Mogu davam kažem, osim što je bio veoma vredan, u tome je bio i veoma uspešan. Neke takse po jednom osnovu više puta naplati. Da pogledamo malo taj njegov tarifni sistem. U tarifi broj 10, da biste iskopali najobičniji bunar u svom dvorištu, treba da platite taksu od 9.000 dinara. Najčudnije je to što su tzv. borci za ekološku životnu sredinu ili ekološku državu po pitanju ekoloških taksi uveli izuzetno velike iznose. Tarifni broj 15 - za pregled tehničke dokumentacije po zahtevu za davanje saglasnosti na procenu uticaja projekta na životnu sredinu, osim projekta u prirodnom dobru posebnih vrednosti, do 100 kvadratnih metara - 15.000 dinara. Neću da čitam. Uzeću najmanje vrednosti, znači, za najmanje objekte. Tarifni broj 16 - menja se samo jedna jedina reč. Za pregled tehničke dokumentacije po zahtevu za davanje saglasnosti na analizu uticaja zatečenog stanja na životnu sredinu, osim projekta u prirodnom dobru posebnih vrednosti, opet do 100 kvadrata 7.500 dinara. Tarifa 17 - opet nova reč i nova tarifa. Za rešenje kojim se utvrđuje ispunjenost uslova zaštite životne sredine iz procene uticaja ili analize uticaja zatečenog stanja pre izdavanja upotrebne dozvole za postrojenje i aktivnosti za koje nije propisano izdavanje ekološke dozvole - 7.500 dinara. Ako hoćete da napravite jednu najobičniju garažu ili šupu, morate da platite na ime taksi, po raznim osnovama, skoro 30.000 dinara. I da stvar bude još lepša, ako taj objekat gradite, za građevinsku dozvolu po tarifi 137. treba da izdvojite 56.000 dinara. Ili, šta se dešava ako hoćete da otvorite trafiku, kiosk ili neku malu prodavnicu i zanatsku radnju? Tarifni broj 23 - za rešenja kojima se utvrđuje ispunjenost sanitarno-higijenskih i zdravstvenih uslova za lokaciju objekata pod sanitarnim nadzorom i daje saglasnost za lokaciju, odnosno objekte, pa opet najniža, do 100 kvadratnih metara - 3.000 dinara. Za ispunjenost sanitarno-higijenskih i zdravstvenih uslova projektno-tehničke dokumentacije za objekte pod sanitarnim nadzorom i daje sanitarna saglasnost na projekte, za objekte do 100 kvadrata 3.000 dinara. To je zato što se samo jedna reč promenila. I za kraj da kažem, još 3.000 dinara po jednom istom osnovu, da su objekti izgrađeni, odnosno rekonstruisani u skladu sa sanitarno-higijenskim i zdravstvenim uslovima projektno-tehničke dokumentacije na koju je data sanitarna saglasnost i daje sanitarna saglasnost za korišćenje objekta. Gospodo, tako plaćate za svako rešenje taksu, pa na taksu taksu, pa na taksu taksu. To je isto kao kada biste ušli u prodavnicu, pa neko hoće da vam naplati taksu što ste ušli u prodavnicu, onda što ste kupili robu, što vam je robu spakovao u kesu i što ste izašli iz prodavnice. Da je to tako, možete da vidite u tarifnom delu broj92 - recimo, dosad je bilo po novom Zakonu o završnom računu i ovim izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit, to mogu da čine samo stručna lica. Pogledajte takse koje trebaju da plate stručna lica, da bi to mogli da urade. Za svako prijavljivanje polaganja ispita za sticanje zvanja ovlašćeni revizor - po predmetu - 2.000 dinara; onda računovođa po predmetu 1.300 dinara itd. Tarifni broj96 - za izdavanje isprave o sticanju zvanja, ovlašćeni revizor, ovlašćeni računovođa, samostalni računovođa i računovođa - još 1.300 dinara. Za upis u imenik stručnih zvanja za ista ova zanimanja još po 1.000 dinara. Ljudi,što je mnogo, mnogo je. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika, poslanička grupa Srpska radikalna stranka.
Htela bih da prokomentarišem još neke od tarifnih borjeva. Recimo, tarifni broj 32, koji predviđa taksu od 5.000 dinara za rešenje o ispunjenosti uslova za obavljanje naučnoistraživačkog rada (rešenje o preregistraciji) i upis u NIO. Mislim da je ovo pozitivan primer kako se pomaže naučnoistraživački rad. Pretpostavljam da će ova taksa mnogima doprineti da to nikada i ne utvrđuju. Prijava naučnoistraživačkih i drugih projekata, ovde je iznos takse 1.000 dinara. Znamo u kakvim su ekonomskim prilikama i kako rade, kako su plaćeni naučnoistraživački radnici. Što se tiče tarifnog broja 33, pošto mi je svež Zakon o javnom informisanju, imam utisak da ćemo ovako visokim tarifama mnoge onemogućiti da svoja javna glasila upišu u određene registre, jer je taksa predviđena na 14.000, a mi smo tražili da se smanji na 5.000. Brisanje iz registra je 7.000. Mi smo tražili da se smanji na 3.000. Ugašen je "Nacional", "Identitet". Pretpostavljam da će morati da plate taksu od 7.000 da se izbrišu iz registra. U želji da se čitaoci dva ukinuta lista preuzmu na izvestan način, Beba Popović i Brajević su osnovali "Arenu". Videli smo danas u "Novostima" kako izgleda naslovna strana i kakve će to novine biti. Oni će morati da plate ovih 14.000. Nemam razloga da ih žalim, već unapred znam kakva će to žuta štampa biti. Naročito bih htela da skrenem pažnju na tarifne brojeve 119, 120. i 122. Radi se o ispravama iz oblasti građanskih stanja. Potrebe su veoma česte za ovim izvodima iz knjige državljana, iz matične knjige rođenih. Svi znate koliko puta u toku godine to morate da uzmete, jer je važnost tih dokumenata šest meseci. Takse bi tu trebalo da budu znatno niže. Tu smo mi predložili više od 100% sniženja, odnosno da ne dođe do povećanja taksi, jer to utiče na standard i na troškove ovako osiromašenog stanovništva. U tarifnom broju 135 predviđena je taksa 5.600 dinara za rešenje kojim se utvrđuje ispunjenost uslova za izradu tehničke dokumentacije po zakonu kojim se uređuje izgradnja objekata. To je ovo što nas je ministar Šumarac ubeđivao, da će svi ići brzo, sve će to biti mnogo jeftinije, a evo sada 5.600 dinara za ovu taksu. Pitamo se ko će moći da izvrši tehnički prijem kuće, uz sve druge troškove koje shodno Zakonu o planiranju i izgradnji ima, treba da plati još ovih 5.600. Skoro sam nešto računala, za tehnički prijem i za upotrebnu dozvolu, skoro 10.000 maraka čoveku treba, pa sad vitite da li je ovo previše ili nije. Hvala.
Da li još neko želi reč? Sledeći amandman je na Tarifni broj 1. Amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Todorović i Adam Urošević. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. U ime podnosilaca amandmana, reč ima narodni poslanik Miloš Todorović.
Poštovana gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, moram da primetim da u sali nema više od 55 - 56 poslanika. Ne dolazi u obzir da obrazlažem bilo šta, jer nema efekta. Pogledajte koliko je ubačenih kartica i koliko ljudi ima. Zahvaljujem se. Ne mogu da nastavim izlaganje.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Molim narodne poslanike da prestanu da dobacuju i da poštuju Poslovnik u svim njegovim delovima. Predlog da se u tarifi republičkih administrativnih taksi posle Tarifnog broja 56. dodaju dva nova tarifna broja 56a i 56b. Narodni poslanik Siniša Mitrović podneo je amandman sa ispravkom, kojim predlaže da se posle Tarifnog broja 56 dodaju tarifni brojevi 56a i 56b. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na Tarifni broj 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Todorović i Adam Urošević. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na Tarifni broj 94. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Todorović i Adam Urošević. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na Tarifni broj 120. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Todorović i Adam Urošević. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Ovim smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima. Predstavnik predlagača nije prisutan, te nema smisla da pitam da li želi završnu reč. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i celini. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA DOBIT PREDUZEĆA (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Dragiša Marinković; zajedno Radojko Petrić i Joca Arsić; Veroljub Arsić; zajedno Živodarka Dacin i Nebojša Jović i Zlatan Jovanović. Primili ste izveštaj Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički načelni pretres u okviru koga je razmotren i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić i Joca Arsić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. U ime podnosilaca amandmana, reč ima narodni poslanik Radojko Petrić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, gospodine ministre, zajedno sa kolegom Jocom Arsićem u ime SPS-a podneo sam amandman na član 2. Predloga zakona. U ovom članu, u stvari novom članu 26v, u cilju oporezivanja, utvrđivanja dobiti, predlaže se da se na teret rashoda ne priznaju ispravke vrednosti pojedinačnih potraživanja od lica kojima se istovremeno duguje. Dosta je nelogično, a to znači da se sprečava da se izvrši rezervisanje, odnosno da se privremeno otpiše deo sredstava gde nisu veliki izgledi da će moći da se potraživanja naplate. Amandmanom se predlaže da se ova odredba briše; bez dodatnih kriterijuma neodrživo je propisivati takvu normu, jer može da se radi o različitim osnovama međusobnih dugovanja i potraživanja. Posebno je neodrživo propisivati takvu normu kada se radi o različitim iznosima međusobnih dugova i potraživanja. Ne kaže se da se to eventualno odnosi samo na deo ispravke vrednosti potraživanja od lica kojima se bar toliko duguje istovremeno, a ne da se desi da nekome dugujete 500.000 a potražujete 20.000 i ceo proces se blokira, ne može da se vrši ispravka vrednosti. Za regulisanje ovog pitanja bitan faktor je vreme kada su nastala međusobna dugovanja i potraživanja. U pojedinim slučajevima mogućnosti su različite; može da se desi da su nastale okolnosti zastarelosti potraživanja. Nema bojazni da će prihvatanjem amandmana banke i druge finansijske organizacije izbeći plaćanje poreza na dobit. Zna se da, ukoliko kasnije dođe do naplate za iznos ispravke vrednosti potraživanja, za te iznose, za koliko su vremena u bankama izvršili rezervisanje ili otpis, te naplate se knjiže kao vanredni prihod. Taj vanredni prihod u narednom periodu povećava dobit i normalno na to se plaća porez. Nije suvišno istaći da se prihvatanjem amandmana podržava i računovodstveni princip pariteta. Uvek je bolje i domaćinski smanjivati nesigurnu aktivu, a povećavati pasivu i ne obrnuto. Ako nismo sto posto sigurni u podatke, bolje je da finansijski rezultat i bilans preduzeća bude potcenjen, a ne precenjen. Ako je bilans precenjen, neopravdano će se platiti veći porez i izvršiti raspodela sredstava za koje se kasnije ispostavi da ih nema. Ako je bilans potcenjen, kasnije će se kroz vanredne prihode naplatiti porezi i izvršiti raspodela stvarno ostvarenih sredstava. Ne treba po svaku cenu trčati da unapred naplatimo što više poreza. Bitno je poštovati i ostala načela koja imaju duboku ekonomsku logiku, a ta načela nisu u suprotnosti sa poreskim principima. Zbog svega ovoga zaista treba ovaj amandman da se prihvati i da se izvrši ispravka u predlogu Vlade. Hvala.
Da li još neko želi reč od ovlašćenih učesnika u raspravi? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Ne znam zašto nam nema ministra, da ga niste nešto naljutili? Ako je ovo od njega, mnogo je. Podneo sam amandman na član 2, a nema ni gospodina Pajtića da se izjasni kao predstavnik Zakonodavnog odbora i da pokuša bar da mi objasni kako ste u jedan član uspeli da stavite 12 članova zakona, a to ne važi za naše amandmane, pa ne bi trebalo da važi ni za vaše zakone. Jedan od tih 12 članova u članu 2, 26đ stav 1. tačka 3), tražio sam da se briše, jer poreski obveznik ne može da otpiše sredstva, odnosno da napravi trošak ako ne pruži dokaze o neuspeloj naplati tih potraživanja. Sada me baš interesuje šta su to ti dokazi? Da li su to akceptni nalozi koje će Narodna banka Srbije ili poslovne banke da nam vrate kao nenaplative, da li su to menice koje će nam isto biti vraćene kao nenaplative, da li su to sudska rešenja koja još nisu izvršena ili sudski izvršitelji moraju da izađu na teren i da konstatuju daje to potraživanje nenaplativo. Ako očekujete da to sud rešava, znajući kako rešava, trebaće vam da biste otpisali neka sredstva, prvo, mnogo para da platite sudske takse, pravnog zastupnika i mnogo vremena i strpljenja, otprilike tri do četiri godine da dođete do tog dela. Uopšte me čudi da je to gospodinu Đeliću palo na pamet, ali dobro, on to ima pravo kao ministar. U članu 26v stav 1. tražio sam da se brišu tačke 5) i 6); ne mogu - tačka 5) - da se prikažu kao troškovi kamate zbog neblagovremenog plaćanja poreza, doprinosa i drugih javnih dažbina i - tačka 6) - novčane kazne i penali. Gospodin Đelić je dugo vremena i odavno to najavljivao, da vas podsetim da je kamata obračunatana neplaćena sredstva na ime poreza 0,2% dnevno, tako da za neki mali dug koji ne platite tri ili četiri meseca možete da platite mnogo veću kamatu koje nema nigde u svetu. Mislim da ovu tačku ne bi trebalo da prihvatimo u ovom zakonu, barem dok gospodin ministar u svojoj kaznenoj politici prema poreskim obveznicima ne primenjuje eskontnu stopu Narodne banke Jugoslavije. Kada su u pitanju novčane kazne i penali, ne znam da li je neko od vas imao prilike uopšte da sazna kako to rade republički organi, i to na terenu, kada je u pitanju privreda. Recimo, republički tržišni inspektor uđe u prodavnicu maloprodaje i jednostavno traži da li je sa artikla otpala cena, da li je izbledelo radno vreme i na licu mesta na ime toga naplati kaznu 2.000 do 5.000 dinara. Tako to izgleda na terenu, tako to izgleda u praksi, a sada vi tražite od poreskog obveznika da taj reket koji plaća raznim inspekcijama prikaže kao svoj prihod. Malo teže. U članu 26b tražio sam da se posle stava 1. doda novi stav, a to se odnosi na tačku 3) ovog člana, primenjuje se od dana stupanja na snagu zakona o finansiranju političkih stranaka i organizacija. Slažem se sa vama da političke stranke i organizacije ne treba da imaju sponzora u privredi, kao i na drugim mestima, ali zato treba da postoji poseban zakon koji će da reguliše rad i finansiranje političkih stranaka. Tako da ne bi eventualni sponzori tražili od tih stranaka da u trenutku kada dođu na vlast sprovode program u interesu svojih sponzora. Vi ne biste sada morali, recimo, da je postojao takav zakon pre nego što ste postali vlast, da sprovodite zakone Evropske unije i SAD-a, zato što ste čekali novčana sredstva ispred njihovih ambasada. Imali bismo pre sedam meseci specijalnog javnog tužioca za borbu protiv organizovanog kriminala, a sada to ne bismo radili u vanrednom stanju.
Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, zamenikpredsednika poslanička grupa SRS.
Dame i gospodo poslanici, mi kada god podnosimo amandmane to radimo u skladu sa programom SRS. Pošto se ovaj amandman tiče finansiranja političkih stranaka, moram da iznesem stav SRS koji je ugrađen u naš program. Smatramo da političke stranke moraju da budu finansirane od strane države. Jedino tako imaćemo pravi politički milje i znaćemo da političke stranke ne zavise ni od koga sa strane, nego da zavise eventualno od članarina svojih članova, pa da država odvoji primerena sredstva za funkcionisanje i pokrivanje normalnih troškova koje država ima. Ovo što sada država daje političkim strankama koje imaju poslanike u parlamentu nije dovoljno ni za one tekuće troškove. Na stranu to što nas Vlada, eto, blokira, pa već dva meseca ni to ne uplaćuje političkim strankama. Danas je čak blokirala i Narodnu skupštinu, koja nije mogla da isplati troškove poslanicima za dolazak na sednicu. To se nikada, ali baš nikad za ovih 13 godina nije desilo. Pitajte koga god hoćete ovde u Narodnoj skupštini, to je svojevrstan pritisak i na sam parlament. Možete da negodujete, a verujem da ste negodovali danas i na blagajni. Nemam neki poseban interes za to. Vi znate da su 650 dinara troškovi za one koji žive u Beogradu i bez toga se i može. Time se pokrije ovo što danas pojedemo i popijemo ovde, jer moramo čitav dan da boravimo u Narodnoj skupštini. Što se tiče političkih stranaka, zaista je neophodno i mi smo ovim amandmanom to hteli da pokažemo, da Vlada što pre donese i predloži Skupštini zakon o finansiranju političkih stranaka, a ne da na ovakav način i zastrašuje i demotiviše sve one koji bi želeli da pomognu političkim strankama da opstanu. Vi znate da bez para to vrlo teško ide i to Vlada vrlo dobro zna. Zbog toga je predložila ovakav član zakona.
Da li se još neko prijavio za reč? (Ne.) Meni je obaveza, bez obzira što ovo nije u dnevnom redu, da se u ime rukovodstva Skupštine izvinim narodnim poslanicima. Ovo je zaista prvi put da imamo teškoće sa isplatom i dodatka i dnevnica. Stvar je tehničke prirode, nedopustivo, ali narodni poslanici to svojim statusom nisu zaslužili, osim što danas delimo sudibnu svih onih koji su u sličnim teškoćama. Mislim da će već u ponedeljak sve biti u redu. Predlog da se posle člana 2. doda novi član 2a. Narodni poslanik Dragiša Marinković podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 2. doda novi član 2a. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo Čomić, želim da vas podsetim da smo krajem prošle godine imali već jednom izmene Zakona o porezu na dobit preduzeća. Sam sebe krivim nekada što nam prolaze neke stvari neprimetno. Znači, u članu 49. taj deo ovog zakona reguliše sve one stimulacije koje se daju ljudima koji zapošljavaju radnike. Prema tome, ako neko u toku godine zaposli određeni broj radnika, da li 10, 20, 50 ili 100, on ima pravo da mu se od dobiti odbije bruto dohodak tih radnika koje je zaposlio. Nažalost, u tom članu, kaže se da u slučaju ako otpusti makar jednog radnika, nema prava na to, a što je, mislim, neviđena glupost. Znači, po kojoj osnovi mi ljude pozivamo da ulažu kapital u ovu zemlju i stimulišemo da zapošljavaju ljude, ako kažemo, ne možeš, nemaš pravo da otpustiš ni jednog radnika. Ako zapošljavaš ljude, a otpustiš bar jednog, nemaš pravo na to. Moj predlog je da se bruto dohodak ljudi zaposlenih u toj godini odbija od broja otpuštenih ljudi. To je realnost. Znači, dohodak viška što si zaposlio u odnosu na one koji su otpušteni, ta razlika se priznaje. Mislim da je ovaj amandman prihvatljiv. Ne znam, nemam mišljenje Ministarstva, o tome sam pričao i sa Đelićem i on se složio. Nadam se da će ovaj amandman biti prihvaćen. Zahvaljujem.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Ako ne, prelazimo na član 3. na koji su amandman zajedno podneli narodni poslanici Živodarka Dacin i Nebojša Jović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč im anarodni poslanik Živodarka Dacin.
Poštovana potpredsednice, poštovane kolege narodni poslanici, mislim da imamo samo jedan problem: svi poslanici koji su u sali složiće se sa mnom da je danas dan za glasanje i da možemo sa ovim brojem poslanika da radimo, verujem da bismo sve amandmane usvojili i izmenili zakon tako da bude po meri narodnih poslanika i građana. Šta je tu je. Amandman na član 3. podneli smo kolega Nebojša Jović i ja u ime poslaničke grupe SPS, gde smo predložili da se u članu 50a menja stav 1. tako da glasi: "poreski obveznik koji, uloži u svoja osnovna sredstva, odnosno u čija osnovna sredstva drugo lice uloži više od 60 miliona dinara ili više od milion evra ( u postojećem zakonu je u pitanju 600 miliona dinara i 10 miliona evra, a što smatramo da je visoko), koji ta sredstva koristi u registrovanoj delatnosti u Republici i u periodu ulaganja dodatno zaposli na neodređeno vreme najmanje 20 lica (u postojećem članu predloženo je 100 lica) oslobađa se plaćanja poreza na dobit preduzeća u periodu od 10 godina." Mislim da je ovo amandman koji bi zaista Skupština trebalo da prihvati iz više razloga. Prvo, znamo u kakvom stanju nam je privreda i kakve su nam investicije. Možda bi ovim povoljnijim pomeranjem granica ulaganja i broja zaposlenih ljudi mogli da privučemo kako naše domaće, tako i strane investitore. Istovremeno, ne smatramo da bi budžet Republike Srbije bio toliko oštećen, s obzirom da bi sve poreske obaveze i preduzeća bila isplaćivana na vreme, a s druge strane povećao bi se broj zaposlenih ljudi. Naravno, ako bi isplate bile redovne, a niko ne bi investirao ako ne bi imao tu podlogu. Stoga bih zamolila sve prisutne poslanike da pokušamo, bez obzira što nemamo mišljenje Odbora, sem da je amandman pravno moguć, da u danu za glasanje prihvatimo ovaj amandman, jer je to zaista u interesu naše budućnosti, perspektive i naših građana.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da ne postoji amandman za koji sam više ubeđen da treba prihvatiti nego ovo što se predlaže ispred Socijalističke partije Srbije. Mi sada imamo rešenje da kada neko uloži 10 miliona evra ili 600 miliona dinara i zaposli 100 ljudi oslobodićemo ga poreza na dobit 10 godina i prema tome u prilog idu i ove promene koje je Vlada, odnosno Ministarstvo samo predložilo, da se uprosti procedura, pa poreski organ konstatuje da su se stekli uslovi da se određeni subjekt koji je uložio 10 miliona evra oslobodi poreza na dobit u narednih 10 godina. Mi sada kažemo - smanjimo to na milion evra i smanjimo obavezu prijema sa sto radnika na 20 radnika. Zašto? Moji Lozničani vole da kažu - bolje je više puta po manje. U deset preduzeća, u deset opština u Srbiji kada se uloži po milion evra to je deset miliona evra, a kada se u deset takvih privrednih subjekata deset puta zaposli po 20 radnika to je 200 radnika. Sa stanovišta kase nema nikakve štete. Udvostručujemo broj zaposlenih, što na ovaj način stimulišemo. Dakle, ako postoji logika u svemu tome, onda valja ovo prihvatiti. Danas sam pokušao da pokažem i na nekim drugim primerima zašto treba ovakve predloge prihvatati, ma sa koje strane da dolaze. Kada neko uloži milion evra, on sa razlogom očekuje da mu na kraju poslovne godine ostane otprilike 10% od visine uloženih sredstava. To je neka prosečna profitna stopa i to je 100 hiljada evra. Kada mu naplate porez na dobit to je 14 hiljada evra. Kada zaposlite 20 ljudi primiće realno 5.000 evra zarade, na tih 5.000 evra država obračunava 72% i to je 3.600 evra, ali svakog meseca, dakle, puta 12. Kada se 5.000 evra u vidu ličnih primanja pojavi na tržištu kao tražnja, kada se to potroši u radnjama, u prodavnicama, na benzinskim pumpama, to je još 20% na svakih 5.000 evra poreza na promet i time punimo kasu. Na jednoj strani imamo 14 hiljada evra, a na drugoj 52.000 evra. Ništa logičnije od ovoga ne vidim, ne vidim nijedan razlog i jako mi je žao što tu nije ministar da ovako nešto odbije. Naravno da je ovaj amandman pravno moguć i prosto bi čovek morao da smišlja nešto pa da kaže da nije, ali je iracionalno odbiti ovakav amandman. Moramo biti svesni realnosti da je 10 miliona evra prevelika investicija za bilo koje domaće pravno lice, a velika je investicija i za inostrane partnere i za srednja i za mala preduzeća. U Evropi funkcioniše 20 miliona malih i srednjih preduzeća. Od toga 99% njih zapošljava manje od 10 ljudi i nema budućnosti u ovoj zemlji ukoliko baš tu oblast malih i srednjih preduzeća ne budemo i na ovaj način stimulisali. Mi jednostavno moramo učiniti sve. Važan je ravnomeran privredni razvoj u odnosu na teritoriju Republike Srbije. Bolje je u deset opština po milion nego u jednoj deset. Bolje je naravno u sto opština još po milion. Napravimo tu akciju. Da li je moguće da ovo ne stimulišemo. Apelujem, kolege, da glasate za ovaj amandman. Ne zato što smo ga mi predložili nego zato što je po sadržaju takav da nema razloga da se odbije.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenica predsednika poslaničke grupe SRS.
U prilog ovog amandmana, koji je zaista na mestu, samo bih htela da kažem da me čudi da gospodin Đelić nije shvatio suštinu ovako predloženog člana zakona i ima se onda utisak da je čisto demagoškog karaktera. Volela bih da vidim za godinu dana koliko će biti tih što će uložiti 600 miliona dinarai uposliti 100 radnika. Kada bi mi imali takve, onda bi mogli da gledamo zaista ružičasto na budućnost. Sva preduzeća sa više od 100 radnika smatraju se velikim preduzećima, a nama je ovde i ministar Đelić govorio da to nije naša budućnost nego da se oslanjamo na mala preduzeća, čak ne na srednja, nego da su naša budućnost mala preduzeća. Onda je bilo logično i imalo smisla zaista ovde da se predloži da to bude pravno lice koje uloži, ne moraju da budu toliko visoka sredstva, ali čak i da ostane 600 miliona dinara, to nije velika para za onoga ko hoće ozbiljno da se bavi poslom, ali sa brojem zaposlenih, deset, petnaest, dvadeset ljudi, mnogo toga može da se postigne, a pogotovo kada imamo ovako veliki broj nezaposlenih. Verujem da bi gospodin Đelić da nije u Americi bio ovde, ali je Vlada mogla da nas obavesti da je neko drugi predstavnik predlagača i da ga danas pošalje u Skupštinu. Gospodin Šabić je ovde čitav dan i verujem da bi mnoge amandmane usvojio samo da je imao ovlašćenje Vlade, ali evo nama ostaje da vasubeđujemo, a šta ćete u danu za glasanje da uradite to je vaša stvar.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo, podneo sam amandman na član 6. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća. Član 6. definiše termin - dan stupanja na snagu ovog zakona i ovde stoji da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Ovde su sva četiri zakona koja razmatramo danas u ovoj jedinstvenoj raspravi i od ta četiri predloga u dva stoji da stupaju na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku", a Zakon o porezu na dobit preduzeća i Zakon o akcizama stupaju na snagu narednog dana od dana objavljivanja. Amandmanom sam predložio da se član 6. izmeni tako da i tu stoji ono što je u skladu sa Ustavom, da stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja. Prosto je nelogično da dva zakona iz jedne iste oblasti, poreske, stupaju na snagu sutradan, a druga dva osmog dana. U objašnjenju koje stoji u ovom predlogu zakona, vezano za ovaj član 6. kaže se: "Stupanje na snagu narednog dana od dana objavljivanja predlaže se zbog toga kako bi se u najkraćem roku omogućila primena zakona. To je neophodno da bi banke i druge finansijske organizacije, koje od 1. januara 2003. godine primenjuju novi Zakon o računovodstvu, mogle da u 2003. godini utvrđuju oporezivu dobit na način propisan ovim zakonom, što predstavlja naročito opravdane razloge u smislu člana 120. Ustava Republike Srbije". Razumem želju Vlade da što pre dođe do novca, da što pre opljačka i privredu i građane Srbije, razumem da se to traži i u Zakonu o akcizama, da što pre promene i cenu motornog benzina i dizela, razumem to i kad se radi o taksama, ali mi nije jasno zašto se ovo predlaže kad se radi o porezu na dobit preduzeća? Pa, ne plaćaju banke i druge finansijske organizacije ovaj porez svaki dan. Ovaj porez se utvrđuje godišnje i nije ovo tako hitno, ništa se neće izgubiti ako sačeka nekih sedam-osam dana da ovo normalno stupi na snagu, onako kako to i Ustav Srbije nalaže.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, a predstavnik predlagača nije prisutan, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O AKCIZAMA (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Slobodan Janjić, Milovan Radovanović, zajedno Dušan Cvetković, Jovan Todorović, Marko Ćulibrk i Ljubomir Mucić. Primili ste izveštaj Zakonodavnog odbora. Pošto smo obavili zajednički načelni pretres, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Slobodan Janjić i zajedno Dušan Cvetković, Jovan Todorović, Marko Ćulibrk i Ljubomir Mucić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? Ima reč narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
U Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama tražili smo brisanje člana 1. i u načelnoj raspravi naveli smo razloge zbog čega tražimo, u prilog ovog amandmana, koji bi u stvari značio, ukoliko bismo predlagača u to ubedili, da treba da povuče ovaj predlog zakona. Smatramo neopravdanim uvođenje akcize, jer ministar finansija i ekonomije, kao i celokupna Vlada Srbije, prilikom projekcije i usvajanja budžeta za 2003. godinu, imali su mogućnost da izvrše korekciju na prihodnoj strani budžeta za 2003. godinu. Fiskalne olakšice već su stupile na snagu. Po Vladi, inflacija ne postoji, pa samim tim ne postoje ni razlozi za povećanje akciza na gorivo. Pored toga, akciza će sigurno uticati na porast cena derivata nafte i benzina, a u velikoj meri bi zbog toga bili oštećeni ne samo građani, zbog povećanja cena svih drugih namirnica i svih drugih roba. Kad kažem namirnica, mislim na robu široke potrošnje, koja bitno utiče na standard građana, ali bi to imalo štete i ostavilo posledice i na javna preduzeća koja se bave ovom delatnošću, pre svega mislim na NIS; a oko NIS-a se ovde pletu neke paukove mreže i pretpostavljam da je ovo dodatni udar na NIS, da bi se on doveo u što lošiju poziciju pred privatizaciju koja se priprema.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 2. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Milovan Radovanović i zajedno narodni poslanici Dušan Cvetković, Jovan Todorović, Marko Ćulibrk i Ljubomir Mucić (sa ispravkom). Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Ovim smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA FINANSIJSKE TRANSAKCIJE (pojedinosti) Primili ste Predlog koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Veroljub Arsić, Stevan Kesejić, Dragoljub Stamenković, Zoran Krasić, Dragan Ljubojević, Miloš Radivojčević i (zajedno) Rade Bajić i Nebojša Jović. Primili ste izveštaje Zakonodavnog odbora. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Radivojčević. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosilaca amandmana želi reč o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, mada je već bilo dosta reči o tome, da se podsetimo malo kako je taj famozni porez na finansijske transakcije nastao. Nastao je iz dve takse: za obnovu područja pogođenog zemljotresom u Kolubarskom okrugu u iznosu od 0,15% na svaku transakciju koja se obavi i takse koja je išla direktno u budžet Ministarstva odbrane, isto u iznosu od 0,15%, zbog moguće NATO agresije na SRJ. Po završetku NATO agresije nastala je jedinstvena taksa od 0,30% namenjena za obnovu zemlje. Dolaskom DOS-a na vlast, radi promena taksa dobija ekspertski naziv - porez na finansijske transakcije, iako Ustav SRJ i Ustav Srbije ne poznaju takav vid oporezivanja, a prvobitna namena uvođenja takse gubi svoj smisao. Ona gubi svoj smisao jer ste se umesto ratne štete opredelili za donacije koje vam strane zemlje, navodno, daju; samo me interesuje da li su to možda i neka naša potraživanja koja imamo prema njima. Kasnijim poreskim zakonima stopa oporezivanja bila je usklađena prema iznosima transakcija koje poreski obveznici obavljaju. Sada, kada su prestali razlozi za postojanje ovog poreza, Vlada Republike Srbije daje nam novi predlog zakona i ponovo uvodi jedinstvenu poresku stopu od 0,22%, umesto da ovakav vid oporezivanja ukine, kao što je gospodin Đelić obećavao još kada smo počeli da radimo reformu poreskog sistema i kada je uveo jednu progresivnu poresku stopu od 20% na sve robe i rekao da je izuzetak jedino porez na finansijske transakcije, koji će biti ukinut, nada se, već iduće godine. To njegovo nadanje počinje od 2001, a evo, sada smo u 2003. i za dve godine nadanja on je uspeo samo da tu taksu sa 0,30% smanji na 0,22%. Da stvar bude još gora, Narodna banka Srbije izdaje nalog poslovnim bankama, u trenutku kada su poslovne banke preuzele obavljanje poslova platnog prometa, da provizija za naplatu poreza na finansijske transakcije iznosi 200 dinara po nalogu, što znači da ako neko ima da plati iznos poreza na finansijske transakcije od npr. 20 dinara platiće 200 dinara proviziju bankama, a jedan deo od te provizije ide NBJ, tako da smatram da je za ostajanje ove takse zaslužan i bankarski lobi. Tu prvenstveno mislim na Mlađana Dinkića i G17 plus. Malo je čudno to što, kad je već u pitanju taj platni promet vezan za ovaj porez na finansijske transakcije, prema najavama i eksperata DOS-a i eksperata G17 on treba da bude jeftiniji kada pređe u poslovne banke, umesto u NBJ, što je bilo do sada, a NBJ je do sada isključivo naplaćivala proviziju na osnovu prometa koji se obavlja preko poslovnih i žiro računa, i to u iznosu od 12,25% od ukupnog prometa za obračunski period. Smatram da je više vreme da prestanemo i sa kršenjem Ustava, sa oporezivanjem neoporezivog i da se ovaj amandman prihvati.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Rade Bajić i Nebojša Jović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Jovan Todorović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Kolege narodni poslanici, SPS misli da ovaj porez na finansijske transakcije treba ukinuti, ali mi smo predložili takav amandman, obzirom da smo i mi smatrali da treba napraviti neko prelazno rešenje u odnosu na postojeće stanje. Prosečna poreska stopa u proteklih godinu dana, kako važi ovaj zakon o finansijskim transakcijama, otprilike je 0,33%. Ministarstvo je predložilo da se ta stopa smanji na 0,22% i to, prema obračunu Ministarstva, košta državni budžet otprilike 2,8 milijardi dinara. Mi smo predložili da smanjenje bude znatnije i da umesto 0,22% bude 0,15%, pre svega zato što smo već u prošlosti imali takvo rešenje. Drugo, zato što valja uvažiti činjenicu da je platni promet prešao u poslovne banke i da svaka poslovna banka prema svojoj poslovnoj politici naplaćuju određene provizije i naknade za usluge platnog prometa. To je potpuno tačno i tu nema nikakvih dilema. Te su provizije različite od banke do banke, od 0,3-0,5 pa i do 1% za one transakcije koje se odnose na kupovinu deviza na međubankarskom tržištu radi plaćanja uvoza. Samo se devizni prilivi ne naplaćuju kod poslovnih banaka. Kod Poštanske štedionice se u poslednje vreme naplaćuje i provizija za primljena sredstva na račune i to u inosu od 1%. Takođe valja imati na umu da su sve ove usluge koje rade poslovne banke, Poštanska štedionica i sve druge banke takođe oporezovane sa 20%. Kad tome dodate i porez na finansijske transakcije, onda uopšte nije reč o beznačajnim iznosima koje oni koji su učesnici u planom prometu moraju po bilo kom osnovu da plate da bi bili regularni, odnosno ispravni pred državom. Isto tako, ne vidimo razloga zašto bi u budućnosti, bar onoj daljoj, opstajala ta poreska stopa, jer država ne učestvuje u tom poslu. Platni promet je posledica privredne aktivnosti koja se desila u nekom momentu i bez uticaja države. Mi pravimo finale time što nam je neko platio ili time što smo nekome platili i time završavamo ili zaokružujemo privrednu aktivnost bez bilo kakvog uticaja države. Ako ga je prethodno i bilo, to je u raznim fazama oporezovano ili kao porez na promet, ili kao porez na zarade, ili kao porez na dobit ili kao bilo koji drugi vid poreza koji se ovde pojavljuje. Interesantno je da se država uvek hvata onih izvora koji su joj najizdašniji, jer najlakše je uzeti ovaj porez. Sad imate problem kako rešiti ove stvari, jer je sad obaveza obračuna svakog poreskog obveznika prema državi prešla na tog poreskog obveznika. Vi to obračunate, dostavite izveštaj poreskoj upravi i date nalog za plaćanje. Te dve radnje se često dešavaju tako da vi date obračun, a nemate pare da platite. Do sada je i obarčun i naplatu vršio ZOP, odnosno poslovna banka. Tu je bitna razlika. S tim u vezi je i sledeći amandman SPS-a. Samo ću minut na njega da iskoristim. Vi ste ovde predvideli kazne od 2.000 do 200.000 dinara za onog poreskog obveznika koji ne obračuna taj porez na finansijske transakcije, ne izvesti o tome poresku upravu i ne plati. Postoje realne situacije u životu. Obračunali smo porez, izvestili smo poresku upravu, ali u tom momentu nemamo para na računu. Go se ne skida. Kako je onda moguće izvršiti plaćanje ili moramo da zakasnimo? Kad zakasnimo, nama sledi kazna za prekršaj od 2.000 do 200.000 dinara. Mi smo našim amandmanom predložili da sve ostane kako je Ministarstvo predložilo, ali da se taj deo koji se odnosi na one dve reči "i ne plati" izbrišu i time realno stvore uslovi da se ta obaveza, kao i svi drugi porezi, plati u određenom roku, u skladu sa članom 6. koji reguliše rokove za izmirivanje ove poreske obaveze.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Nema prijava.) Već je 18,00 časova. Sledeći podnosilac amandmana je narodni poslanik Stevan Kesejić. Da li želite sad da obrazložite amandman? (Stevan Kesejić, sa mesta: Napraviću povredu Poslovnika.) Nemojte da povredite Poslovnik. Samo kratko obaveštenje - sednica Zakonodavnog odbora održaće se u ponedeljak 21. aprila u 16,00 časova. Dan za glasanje je utorak, 22. april, u 12,00 časova. Nastavak sednice je takođe u utorak. Znači, nastavak sednice, pa glasanje, a zakazala sam i Šestu sednicu Prvog redovnog zasedanja, sa sledećim dnevnom redom: Predlog zakona o telekomunikacijama i Predlog za izbor članova Ustavne komisije. Informacije radi, od 25. aprila do 5. maja imaćemo pauzu. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Pete sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini. Prema službenoj evidenciji sednici prisustvuje 106 narodnih poslanika. Molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma, ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i možemo nastaviti rad. Sprečeni su da prisustvuju sledeći narodni poslanici: StankoKovačević, Dragan Jočić, Borivoje Drakulović, Slobodan Pavlović; (pre podne) Miomir Tadić i Branislav Kovačević. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA FINANSIJSKE TRANSAKCIJE (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane, koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Veroljub Arsić, Stevan Kesejić, Dragoljub Stamenković, Zoran Krasić, Dragan Ljubojević, Miloš Radivojčević i zajedno Rade Bajić i Nebojša Jović. Primili ste izveštaj Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički pretres, u okviru koga je razmatran i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)