Vabim poslance, da pridejo v dvorano. Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam 5. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki sem jo sklical na podlagi 49. člena Poslovnika državnega zbora. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji kolegi in kolegice: Franc Pukšič, Jože Tanko po 16.00 uri, Jurij Malovrh, Bogomir Vnučec in Vili Trofenik. Prosim, da ugotovimo navzočnost v dvorani! V dvorani je navzočih 49 poslank in poslancev. Državni zbor Republike Slovenije je sklepčen in lahko odloča. Na sejo sem vabil predsednika Vlade Republike Slovenije dr. Janeza Drnovška in predstavnike Vlade Republike Slovenije. Vse prav lepo pozdravljam! Pred določitvijo dnevnega reda te seje bomo opravili še postopek sprejema zapisnika 3. seje državnega zbora. Prosim za mir in pozornost v dvorani. Zapisnik je na vpogled v računalniški mreži. Ali kdo od kolegic in kolegov zahteva spremembo ali dopolnitev? Ima kakšno pripombo nanj? Ugotavljam, da ne. Ker na zapisnik 3. seje Državnega zbora Republike Slovenije ni pripomb, prehajamo na odločanje o sprejem zapisnika. Glasujemo. V dvorani je navzočih 62 poslank in poslancev. Za sprejem zapisnika jih je glasovalo 44, nihče mu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zapisnik sprejet. Gospe in gospodje, prehajamo na določitev dnevnega reda 5. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem dne, 10. aprila letos. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena poslovnika državnega zbora. V tem smislubomo najprej prešli na predloge za umik zadev z dnevnega reda. Sprašujem, ali želi kdo besedo? [[Nihče.]] Prehajamo na predloge za širitev dnevnega reda. Ima kdo interes za diskusijo? [[Nihče.]] Prehajamo na odločanje [[...]]Prosim, prosim. Izvolite.
Hvala lepa, predsednik! Eno leto že čakamo, kdaj bo prišel na dnevni red predlog zakona o spremembi zakona po potresni obnovi in razvoju v Posočju. Eno leto. Kdaj bo to?
Na naslednji seji. Tako je danes odločil kolega. Vlada je namreč pred kratkim zamenjala besedilo. To je razlog, da bomo o njem odločali na naslednji seji. Prosim.
Hvala, gospod predsednik! Tukaj imam dnevni red, ki smo ga dobili s sklicem, ki nosi datum, 10. 4. Sprašujem, ali so kakšne razširitve v skladu s sklepom prejšnjega, torej, ko smo končali prejšnjo sejo. Namreč, zanima me, kaj je z zakonom o veterinarstvu? Prosim, če lahko daste informacijo?
[[...]] [[Nerazumljivo]] [[...]]o dnevnem redu vas bom opozoril, da je zbor na 4. seji sklenil, da se na podlagi 73. člena poslovnika zbora na 5. sejo prenesejo naslednje točke: predlog zakona o veterinarstvu, o medijih, o spremembah in dopolnitvah zakona o revidiranju, o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstveni dejavnosti, o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravljenju neplodnosti, o omejevalnih ukrepih, o spremembi zakona o Triglavskem narodnem parku, o posebnih pravicah italijanske in madžarske narodne skupnosti, o materialni dolžnosti na dopolnitvi zakona o žrtvah vojnega nasilja. Naj zbor obvestim, da je danes kolegij na posvetu sprejel odločitev, da bomo o prenešenih točkah dnevnega reda odločali za sedaj 5. predlagano točko dnevnega reda. Tako bomo torej najprej opravili umik, poslanska vprašanja in pobude, 3., 4. in 5. točko, odločali o prenesenih točkah ter potem po vrstnem redu dalje. Tako bi torej državni zbor na tej seji odločal o 21-tih zadevah. S tem smo torej pojasnili tudi to vprašanje. Pri hitrem postopku - Vlada Republike Slovenije v obravnavo zboru predlaga predlog zakona o poroštvu Republike Slovenije za najetje posojil za financiranje postopnega zapiranja rudnika Trbovlje - Hrastnik v letu 2001 in zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku. Želi besedo predstavnik vlade? Matično delovno telo se do predloga za sprejem predloga zakona po hitrem postopku ni opredelilo. Želi besedo predstavnik sekretariata? Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Prehajamo na odločanje o predlogu, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku. Glasujemo. V dvorani je navzočih 75 kolegic in kolegov. Za je glasovalo 50, 19 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o prevozih v cestnem prometu. Zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo se do predloga ni opredelilo. Želi besedo sekretariat? [[Ne.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Da.]] Kolega Sok v imenu poslanske skupine Nova Slovenija.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik državnega zbora! Spoštovani prisotni predstavniki vlade! Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci! Jaz v imenu naše poslanske skupine predlagam, da ta zakon ne bi obravnavali po hitrem postopku. Vlada je sicer v svojem mnenju navedla, da gre za izredne potrebe države in da naj iz tega razloga ta zakon sprejmemo po hitrem postopku. Toda zakon smo dobili šele pred nekaj dnevi. Vmes so bile velikonočne počitnice in se nidalo veliko delati na tem zakonu. Zakon je dokaj kompleksen. Ureja tudi eno izmed zelo delikatnih področij, to je vprašanje razdeljevanja teh dovolilnic v cestnem prometu. To je zadeva, ki se je v naši javnosti že večkrat polimizirala. Mislim, da zakon kot takšen, kot je sedaj napisan, lahko predvsem prizadene manjše prevoznike, tudi prevoznike, ki posedujejo slabša prevozna sredstva. Zato predlagam, [[...]]torej povem naj še to, da tega zakona do sedaj tudi ni obravnavalo matično delovno telo, se pravi odborza infrastrukturo in okolje. Ta bo to storil šele jutri. Jaz predlagam v imenu naše poslanske skupine, da hitri postopek pri tem zakonu zavrnemo, da opravimo prvo obravnavo in da potem zakon gre na naslednjo obravnavo na naslednji seji državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Sok. Preden dam besedo poslanskim skupinam naprej, prosim za mir v dvorani. Želi še katera poslanska skupina besedo? [[Ne želi.]] Slišali smo drugačno mnenje poslanske skupine Nove Slovenije. Želijo besedo predstavniki vlade? [[Ne želijo.]] Prehajamo na odločanje o predlogu, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku. Glasujemo. V dvorani je navzočih je 80 poslank in poslancev. Za tak predlog jih je glasovalo 43, proti 25. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o industrijski lastnini. Zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo podpira sprejem predloga zakona po hitrem postopku. Želi poročevalec ali predsednik besedo? [[Ne želi.]] Sekretariat? [[Ne želi.]] Predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Prehajamo na odločanje o predlogu, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku. Glasujemo. V dvorani je navzočih 81 poslank in poslancev. Tak predlog je podprlo 50, izmed njih 18 proti. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 18.]] Predlog je sprejet. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti zavoda za obvezne rezerve, nafte in njenih derivatov. Zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo podpira sprejem predloga zakona po hitrem postopku. Želi poročevalec ali predsednik besedo? [[Ne želi.]] Sekretariat? Predstavniki poslanskih skupin? Prehajamo na odločanje o predlogu, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku. Glasujemo. V dvorani je navzočih 81 poslank in poslancev. Za tak predlog se jih je odločilo glasovati za 42, 18 proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 18.]] Tako je sprejet. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o zdravstvenem varstvu rastlin. Zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku. Želi vlada besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo se do predloga ni opredelilo. Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Prav tako ne. Prehajamo na odločanje o predlogu, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku. Glasujemo. V dvorani je navzočih 81 poslank in poslancev. Za tak predlog jih je glasovalo 40, proti 18. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 18.]] Predlog je sprejet. Kolegice in kolegi, prehajamo na odločanje o predlogu za sprejem zakona po skrajšanem postopku. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o dopolnitvi zakona o železniškem prometu. Zboru predlaga, da ga sprejme po skrajšanem postopku. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo s takim predlogom soglaša. Želi predsednik ali poročevalec besedo? [[Ne želi.]] Želi besedo sekretariat? [[Ne.]] Predstavniki poslanskih skupin? Tudi ne. Zaključujem razpravo in predno preidemo na odločanje opozarjam, da predlog za sprejem zakona po skrajšanem postopku ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj ena tretjina navzočih poslank in poslancev. Glasujemo. V dvorani je navzočih 80 poslank in poslancev. Za ta predlog jih je glasovalo 47, 21 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 21.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Kot rečeno, državni zbor opozarjam, da bomo iz 4. seje prenesli deset točk dnevnega reda, na podlagi 73. člena poslovnika, na to, 5. sejo. Prej sem jih že omenjal. Kot rečeno, bo zbor te točke obravnaval kot točke 5.a do 5.j. Vabim poslanke in poslance, da sprejmemo dnevni red, kot smo ga prejeli s sklicem. O tem glasujemo. Kolega Peče ima besedo pred tem. Prosim.
Hvala gospod, predsednik. Obrazložitev glasu v okviru inštitucije Slovenske nacionalne stranke. Glasovali bomo proti predlaganemu dnevnemu redu iz več razlogov. Naj grem lepo po vrsti, da bo razumljivo. To je bil tudi eden izmed razlogov, zakaj se pri posameznih umikih oziroma pri posameznih potrditvah nismo oglašali, ker bi bilo neke vrste zavlačevanje in tega na noben način v Slovenski nacionalni stranki nočemo. Ampak naj začnem s, recimo temu - poslovniško dikcijo. Citiral bom 201. člen poslovnika, samo toliko, da bodo člani tega državnega zbora, ki tako vehementno podpirajo vse vaše predloge, vedeli, kaj so v temu trenutku iz poslovnika tudi naredili. Hitri postopek za sprejem zakona - kar nekaj zakonov imamo danes po hitrem postopku, to ste ravnokar izglasovali - govori: "kadar to zahtevajo izredne potrebe države, interesi obrambe, ali naravne nesreče, je mogoče sprejeti zakon po hitrem postopku." Nobene od teh treh zadev, danes v Sloveniji ni. Recimo temu: "hvala bogu". Ampak ne ozirate se na nobeno dikcijo, na nobeno pravno normo, ampak sprejemate samo to, kar vam vaši strankarski veljaki pravijo. V Slovenski nacionalni stranki predlogu dnevnega reda nasprotujem tudi iz osnovnega načela racionalizacije in uresničevanja zadanih nalog. Današnji dnevni red smo dopolnili z nekaterimi točkami iz pretekle seje državnega zbora, ki jih nismo obravnavali. Nismo jih obravnavali zaradi posameznih proceduralnih, in kar je pomembnejše, zaradi vsebinskih različnosti političnih strank v tem državnem zboru. In če jih nismo bili sposobni na prejšnji redni seji obravnavati, jih boste danes natrpali na to sejo, čeprav je pred nami, tako rekoč, najpomembnejši akt te države, h kateremu bi morali strmeti vsi mi tu, da ga čim boljše izoblikujemo v končni fazi, to je proračun. Dosegli ste samo to, da bomo z današnjo razširitvijo, z uvrščanjem točk, kot je spremembe poslovnika, ki ga zahtevakoalicijska pogodba, vse ostale akte, ki so na današnji seji, sprejemali pavšalno oziroma jih sprejemali s premajhno pozornostjo, kot si jo prislužijo. V poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke smo pričakovali, da boste kot predsednik državnega zbora, kot predsednik tega kvoruma, v katerem naj bi se soočala mnenja in stališča, prišli do bistva. In to je, da bi, v kolikor ne najdete potrebnega konsenza za obravnavo posamezne točke, zadevo tudi umaknili z dnevnega reda. Verjetno se spomnite, da smo na kolegiju, katerega ste nedavno sklicali, v imenu Slovenske nacionalne stranke, Stranke mladih, socialdemokratov in pa Nove Slovenije predlagali umik sprememb poslovnika, zaradi tega, da bi se jih lahko lotili korenito in kvalitetno. In ne tako, kot nam nekako narekuje vlada Republike Slovenije oziroma z drugimi besedami, liberalna demokracija, združena lista, SLS in pa DeSUS. To je na ta način, da se bomo dokaj kmalu srečali v tisti praznini, ko noben od opozicijskih poslancev sploh ne bo mogel več govoriti. Predlaganemu dnevnemu redu iz vseh teh razlogov nasprotujemo in smo prepričani, da bi bilo smiselno, da ves ta čas raje namenimo vloženim amandmajem in pa proračunski seji, ki je nedvoumno v tem trenutku za našo državo najpomembnejša. Hvala.
Želi še kdo pojasniti svoj glas? Če ne, potem sem dolžan seveda pojasniti in odgovoriti na nekaj vaših trditev. Najprej sem dolžan reči, da ni v moji pristojnosti, da ugotavljam, ali je konsenz za sprejem določenih aktov, ampak, ali izpolnjujejo poslovniške pogoje. Vsi predlogi točk na dnevnem redu te poslovniške pogoje tudi izpolnjujejo. Zato je bilo mogoče te točke uvrstiti na dnevni red in državni zbor jih bo zdaj z glasovanjem tudi potrdil. Poleg tega bi želel opozoriti, da bomo državni proračun sprejemali na izredni seji, ki se bo začela v petek, tako dadržavni proračun ne sodi v okvir redne 5. seje. In na koncu, državni zbor je na 4. seji delal tri tedne. Nekatere točke so bile prenesene ravno zavoljo tega, da se z odločitvami ni hitelo, ampak, da je imel državni zbor dovolj časa, da se je posvetil posameznim vprašanjem. V skladu s poslovnikom je nekatere, ki jih ni uspel obravnavati, prenesel na to točko. In če smem reči še mojo oceno, mislim, da počasi normaliziramo delo v tem smislu, da bomo zelo kmalu prišli v položaj, ko državni zbor ne bo imel več tako obsežnih dnevnih redov, ampak bomo imeli mesečna zasedanja po teh velikih razpravah na odborih, ki bodo krajša, ker se bo tam razprava tudi izčrpala. Zaključujem torej pojasnjevanje glasov in prehajamo na glasovanje. Glasujemo o dnevnem redu v celoti!V dvorani je navzočih 82 poslank in poslancev. 54 jih je bilo za, 24 proti. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 24.]] Ugotavljam, da je dnevni red 5. seje Državnega zbora Republike Slovenije sprejet. V skladu z dogovorom bomo pred točko poslanska vprašanja in pobude, za katero se bomo pred začetkom vzeli 15 minut časa v skladu z dogovorom prešli še na obravnavo predloga za umik predloga zakona o spremembi zakona o javni skladih. Poslanca Miran Potrč in Bojan Kontič sta kot predlagatelja navedenega predloga zakona z dopisom dne, 10. aprila, zbor obvestila, da iz zakonodajnega postopka umikata predlog zakona o spremembi zakona o javnih skladih. Želita predlagatelja besedo? [[Ne želita.]] Sekretariat? [[Prav tako ne]] . Želi besedo predstavnik vlade? [[Ne.]] Predstavnikiposlanskih skupin? [[Prav tako ne.]] Poslanke in poslanci? Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o predlogu poslancev Mirana Potrča in Bojana Kontiča za umik predloga zakona o spremembi zakona o javnih skladih - hitri postopek iz zakonodajnega postopka. Glasujemo. V dvorani je navzočih 82 poslank in poslancev. Za predlog jih je glasovalo 53, 12 mu je nasprotovalo. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Na naslednjo, oziroma na 1. točko dnevnega reda, s katero bomo danes tudi zaključili delo državnega zbora, torej na točko pobude in vprašanja poslancev, bo zbor prešel 15 minut pred 15.00 uro. V tem času vabim predstavnike vlade, predsednika dr. Drnovška, da se pridruži, da bomo lahko začeli z delom 15 minut pred 15.00 uro bo državni zbor nadaljeval s sejo. Do takrat jo prekinjam.
Kolegice poslanke, spoštovani kolegi poslanci! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - to je NA VPRAŠANJA IN POBUDE POSLANK IN POSLANCEV. Pozdravljam predsednika vlade, dr. Janeza Drnovška, ministre in druge predstavnike vlade. V poslovniškem roku enega dne pred sejo zbora, smo prejeli pisne prijave poslanskih vprašanj in pobud. Začeli bomo z vprašanjem poslanske skupine Stranke mladih Slovenije, za tem Nove Slovenije in Slovenske nacionalne stranke. Poslanci teh treh poslanskih skupin bodo vprašanje zastavili premierju, vsi po vrstnem redu, naprej pa pristojnim ministrom. Vabim kolega Petra Leviča, da postavi vprašanje, še pred tem pa ugotavljam navzočnost v dvorani. V dvorani je navzočih 79 poslank in poslancev. Državni zbor Republike Slovenije je sklepčen in lahko nadaljuje s svojim delom. Prvo vprašanje bo, kot rečeno, postavil kolega Levič, imate besedo. Izvolite.
Hvala gospod predsedujoči. Spoštovani predsednik vlade, ministri, poslanke in poslanci! Mimo je že tretje sklepanje pogodb za varčevanje po nacionalni stanovanjski ceni. Več kot 50 000 ljudi varčuje in velika večina ima namen privarčevana sredstva in posojila porabiti za reševanje stanovanjskega problema. Med njimi je veliko mladih družin, ki prvič rešuje stanovanjski problem. Obeta se torej velika količina denarja na trgu, gre za 100 milijard tolarjev, to je skoraj 10% letošnjega proračuna. Ta sredstva bodo sproščena v dokaj kratkem intervalu. Zanima me, kdaj bo vlada poskrbela in začela sprejemati konkretne ukrepe za preprečitev ekspozije cen na trgu stanovanj. Vem, da ima vlada namen spodbujati partnerski odnos med občinami in državo pri zagotavljanju stanovanj, pripraviti načrte za pridobivanje zazidljivih zemljišč in podobne ukrepe. Ta namen pozdravljamo. Menim pa, da sam namen ni dovolj. Potrebna so konkretna dejanja. Zanima me, kdaj bo začela vlada sprejemati te ukrepe, glede na to, da bodo prvi varčevalci lahko koristili sredstva že leta 2004? Ali lahko zagotovite, da bo na trgu dovolj stanovanj, in to po celi Sloveniji, kar bo preprečilo nenormalen dvig cen stanovanj in s tem zagotovilo enakopraven vstop v samostojno življenje tudi mlajšim generacijam? Hvala.
Hvala lepa, kolega Levič. Gospod predsednik vlade, imate besedo.
Spoštovani gospod poslanec! Stanovanjska izgradnja, stanovanjska shema, predvsem stanovanja za mlade, to je ena izmed prioritet, ki smo jih postavili v prejšnjih letih. Sam se bil iniciator tega programa. Zdi se mi zelo pomembno, da vzpostavimo neko normalno financiranje in pa možnost vseh državljanov, predvsem pa mladih, da pridejo z nekimi sprejemljivimi pogoji do stanovanj, torej do možnosti nakupa stanovanj. Tako, da po eni strani je to, kar pravite, da bo morda kar naenkrat preveč sredstev in preveč stanovanjskega povpraševanja, torej pozitiven rezultat teh ukrepov, skratka možnosti za nakup stanovanj, torej so se vzpostavili in to je rezultat naših prizadevanj v preteklem obdobju. Po drugi strani je seveda odvisno od vrste dejavnikov, kakšna bo ponudba stanovanj. Na nekatere dejavnike vlada lahko vpliva ali delno vpliva. Na številne dejavnike pa ne. In seveda, računamo, da tudi tukaj deluje trg, da bo večje povpraševanje pripeljalo, morda ne povsem v prvem koraku, ampak v drugem koraku, tudi do večje ponudbe stanovanj. Tisto, kar skuša vlada storiti, je, da skuša poenostaviti različne postopke, poenostaviti možnosti za pridobitev tudi gradbenih dovoljenj. V ta namen izvajamo poenostavitve postopkov in smo inicirali vrsto aktivnosti. Navsezadnje tudi v to je usmerjen naš tako imenovani program zmanjševanja ali odpravljanja birokratskih ovir. Skratka, želimo poenostaviti te postopke. Seveda kljub vsemu potem še potrebujemo tudi aktivno in pa vzpodbujeno gradbeno operativo, ki mora potem svojo vlogo odigrati. Pričakujemo, da to ne bi smel biti problem, ker gradbena operativa potrebuje delo. Če pa seveda bo želela ohraniti neka monopolna razmerja na tem trgu, potem bo morala vlada tudi poseči na ta trg z različnimi proti monopolnimi ukrepi, zato, da bi vzpostavili neko normalno konkurenco, tudi med gradbenimi ponudniki in pa pritisk na zniževanje cen, stanovanjskih cen. Vse skupaj je proces, ki smo ga spodbudili, ki ga bomo spremljali in manj seveda tudi dodatno reagirali s potrebnimi ukrepi, če bo to potrebno. Vsekakor paso pri tem dobrodošli predlogi, tudi vaši predlogi, in pa skupna aktivnost, tam kjer je potrebno, da res pridemo do našega skupnega cilja: čimveč stanovanj po čim bolj ugodni ceni za naše državljane, predvsem pa za mlade družine. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod predsednik vlade. Želite postaviti dodatno vprašanje? Ne. Potem vabim k besedi mag. Janeza Drobniča, da postavi poslansko vprašanje. Prosim, imate besedo, kolega Drobnič.
Lep pozdrav gospodu predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Drnovšku! Lep pozdrav ostalim predstavnikom vlade in kolegicam in kolegom v dvorani! Že peto leto se srečujemo s proračunskim primanjkljajem, ki še naprej vztrajno narašča. Narašča zunanje zadolževanje in to z nevarnim tempom. V letošnjem letu za 37%. Še leta 1994 je znašal 52 milijard tolarjev, konec lanskega leta pa že 508 milijard tolarjev. Eni pravijo temu jugoslovanski sindrom. Začela je naraščati inflacija. V marcu smo jo imeli 1,1%. Mimogrede naj omenim, v Bolgariji je 0,1%. Cene so v zadnjem obdobju silovito poskočile, zlasti osnovnih življenjskih potrebščin. Komunalne storitve tudi do 60%, pošta 19%, telefonske storitve, bencin, obvezno avtomobilsko zavarovanje, železniški potniški promet, plin, daljinsko ogrevanje, otroško varstvo v vrtcih, mestni potniški promet, prehrambeni izdelki in tako dalje, da ne naštevam. Te spremembe še kako čutijo naši državljani na svojih žepih, vsaj za svoje nespremenjene prihodke, bodisi pokojnine, denarne pomoči ali plače, dobijo v trgovini vse manj. Ampak, da bo zadeva še hujša, dvig cen ni prizadel vseh družbenih slojev enako. Popolnoma jasno je, da se nadpovprečno dražijoosnovne življenjske potrebščine, ki jih mora imeti vsaka slovenska družina. Luksuzne dobrine se dražijo počasneje,zato je uradno objavljena inflacija zelo varljiva. Očitno je, da vlada ne obvladuje ključnih ekonomskih in finančnih vzvodov. S takšno finančno izkaznico, ki se sedaj izrisuje, se od Evrope vse bolj oddaljujemo in pravzaprav odpovedujemo kandidaturi v Evropsko unijo. V letošnjem predlogu proračuna je polno skrivnosti. Jasno pa je, da je bil lanski nerealen in politično usmerjen. Sedaj pa so se pokazale ključne vrzeli, ki niso bile znane javnosti. Ni znano, kolikšne so že sprejete preobremenitve, koliko letošnjih plač v javnem sektorju boste sploh knjižili. Gospod dr. Drnovšek! Vodite veliko koalicijo. Imate 3/4 vseh glasov v parlamentu. Očitno je, da vam ta koalicija prinaša samo velike probleme in ne kakovosti za odločitve. Da situacija ni enostavna, kažejo tudi mnenja institucij, ki jih še zdaleč ne vodi desna opcija. Ni pač za prezreti mnenj, ki so jih izrekli dr. Drinovec, dr. Križanič in drugi. Spoštovani gospod predsednik vlade! Kolikor se jaz spoznam na te številke, tole lahko bije plat zvona. Kaj menite vi, gospod Drnovšek? Kaj boste storili kot predsednik vlade? Hvala lepa.
Hvala vam, kolega mag. Drobnič. Gospod predsednik vlade, imate besedo.
Hvala, gospod poslanec za zelo obsežno vprašanje. Po vrsti bom skušal odgovoriti na nekatere vaše ocene. Kot prvo, pri javnem dolgu Slovenije nikakor ne gre za kakšen jugoslovanski sindrom. Prej gre za sindrom zahodnih držav, morda Evropske unije, tudi Združenih držav Amerike, ki imajo v večini primerov višji javni dolg glede na družbeni proizvod, kot ga ima Slovenija. Slovenija s 30% deležom javnega dolga v družbenem proizvodu odstopa pozitivno od večine držav. Vemo, da so nekatere države, Belgija ali Italija, za okrog 100 odstotko zadolžene, glede na svoj družbeni proizvod. Mastrichski kriterij za vstop v evro cono je pravzaprav 60 odstotkov družbenega proizvoda, torej delež javnega dolga v družbenem proizvodu. Slovenija je daleč pod temi mejami in seveda daleč pod tem, da bi bila že kritična. Dejstvo je, da so vse te države na določeni stopnji svojega razvoja financirale bodisi infrastrukturo bodisi kakšne druge projekte, financirale enostavno z zadolževanjem in da so šele potem pred kratkim, zadnji dve leti, ob vzpostavitvi evropske monetarne unije, začele usklajevati in zmanjševati svoje javno finančne deficite ter stabilizirati svoje javne dolgove, da ne bi naraščali več na točki, ki je v povprečju bistveno bolj kritična ali višja od slovenske. Mi se zavedamo, da tega vprašanja ne smemo podcenjevati na dolgi rok in da bi bilo seveda preveč enostavno to pač odbiti, češ smo boljši od večine in to vprašanje ni relevantno. Zavedamo se, da je kljub vsemu to gibanje potrebno kontrolirati in uravnotežiti javne finance, torej čim prej, kljub objektivnim potrebam, kljub objektivnim razvojnim potrebam. Kljub vsemu sta naš cilj in naša želja, da jih stabiliziramo. To smo povedali tudi ob tem proračunu in ob naših načrtih za naprej. Pri pripravi proračuna za leto 2001 smo v veliki meri izhajali iz obstoječih trendov, enostavno iz obstoječe situacije. V tem kratkem roku - začeti smo morali praktično takrat ob nastopu vlade - pravzaprav kaj več kot na nek način obdržanja teh trendov in njihove določene mere pač ni možno, konsolidiranje v tem letu ni možno. Za nas vse, ne samo za vlado, za državni zbor in za vse v Sloveniji, se pa zaustavlja vprašanje, kako naprej. Postaviti si moramo nekatera vprašanja, seveda v zvezi z gibanjem plač. Namreč, nikakor se ne strinjam, da bi pri nas začeli, oziroma zaostajali, da bi pri nas bila neka večja revščina. Nasprotno. Podatki kažejo, da smo boljši od Evropske unije, da se razkorak v Sloveniji ni povečal v škodo revščine, ampak da se stanje glede na Evropsko unijo celo izboljšuje in da realne plače ves čas naraščajo. Problem je v tem, da verjetno prehitro naraščajo, in ne v tem, da ne naraščajo. Torej naš problem danes je v tem, kako nekoliko zajeziti rast plač, in ne v tem, kako jih dvigniti zato, da bi bil standard višji. Standard je sorazmerno ugoden v primerjavi z drugimi državami. To kaže navsezadnje indeks človekovega razvoja, ki so ga Združeni narodi pred kratkim objavili in kjer Slovenija trdno stoji ter je visoko plasirana. Številni pokazatelji kažejo, da je naša primerjalna pozicija dobra. Ugotavlja pa ta študija neko posebnost ki jo seveda opažamo navsezadnje tudi pri nas v parlamentu in tudi v javnosti, da je naša precepcija, naše gledanje na to, kako dejansko živimo, slabša od realnosti, od tistih realnih pokazateljev in od mednarodne primerjave. Torej, Slovenci vedno slabšeocenjujemo svoje dosežke, kot pa ti dejansko so, če poenostavim. No, ampak ne glede na to, stvari nikoli niso dobre ali dovolj dobre in to pozicijo sprejemam tudi sam. Pred nami je sedaj vprašanje, kako nadaljevat. Omejiti nekatere trende, predvsem rast plač v javnem sektorju. Priznam. To je eno izmed temeljnih vprašanj naslednjih let. Vprašanje je, kako nadaljevat ker tudi to je vprašanje razvitega sveta, kako glede na naraščanje povprečne starosti prebivalstva soočati s pokojninskimi razmerji. To je vprašanje, ki ogroža na nek način celotno Evropsko unijo in za katerega za enkrat še ni pravih rešitev na mizi. Torej kljub vsemu, da smo naredili nekatere korake, to vprašanje ni dokončno rešeno in je odprto za diskusijo naprej. Vprašanje, katere projekte, katere pomembne infrastrukturne projekte, in v kakšnem obsegu naprej voditi. Vse to je tisto, kar mislim odpreti in smo že pravzaprav začeli z razpravo, ampak jo bomo definitivno poglobili s tem, z momentom, ko bo sprejet. Upajmo, da v teh dneh s proračunom za leto 2001. Takoj začenjamo pripravo in pa razprave o proračunu za leto 2002 in 2003, ko bomo skušali pravzaprav odgovoriti skupno z vami na nekatera ta vprašanja in določiti prioritete in se tudi sicer v naši državi dogovoriti o tem, kakšna je vzdržna rast navsezadnje plač, da ne bo ob tem ogrožena konkurenčnost našega gospodarstva, in o tem, kako zagotoviti, da bi dosedanji trendi šli naprej. Dosedanji trendi, dosedanja gibanja, so pozitivna, tudi rast je dobra. Lansko letna rast družbenega proizvoda je 4,8%, torej še več, kot je dolgoletno povprečje, ko imamo v prejšnjih 8-ih letih 4,2% povprečne gospodarske rasti. Torej v letu 2000 je bila še višja. To so dobri rezultati in tudi v celoti makro ekonomski položaj Slovenije je še dober. Moramo pa odgovoriti na nekatera vprašanja za prihodnost, nekatera vprašanja naslednjih let. Poteze, ki jih bomo vlekli sedaj, se bodo odrazile verjetno čez nekaj let. Mislim, da je to pomemben trenutek tudi nekega skupnega razmišljanja o Sloveniji, da si odgovorimo na nekatera vprašanja. Ves čas pa iščemo tisto optimalno razmerje: po eni strani, med konkurenčnostjo gospodarstva, po drugi strani med realnimi dohodki, plačami in med kvaliteto življenja, ki si ga lahko privoščimo na tem nivoju konkurenčnosti. Torej, če gre eno hitreje od drugega, potem lahko pride do neravnotežij, do napetosti, do pritiskov in do neoptimalnih razvojev. Torej ponavljam, dosedanji razvoj iz tega vidika je bil, mislim, da dovolj uravnotežen. Skušali bomo odgovoriti na ta vprašanja in se s tem soočiti predvsem pri proračunu za leto 2002 in pa za leto 2003, ki bo v kratkem v razpravi, najprej na vladi. Mislim, da prav kmalu tudi v državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi kdo postaviti dodatno vprašanje? [[Da.]] Mag. Drobnič, imate besedo.
Dodatno vprašanje, in sicer gospod predsednik: ali še vedno nekako vztrajate, da bo letošnja inflacija v okviru 4 do 5%, glede na to, da smo jo v prvem četrtletju praktično polovico že izkoristili? Hvala.
Predsednik vlade.
Inflacija ima svoje zakonitosti. Moje vztrajanje sicer ima lahko neki manjši vpliv, ne pa bistvenega. Vztraja in želim si, da bi bila čim nižja. Po moji oceni v zadnjem času nekoliko preveč govorimo o inflaciji v Sloveniji. In na neki način tudi sami že generiramo en del inflacijskih pričakovanj, ker je inflacija tudi psihologija. Inflacijska pričakovanja vplivajo potem na poslovne odločitve podjetij. Vsi govorijo o inflaciji. Vsi govorijo, da boinflacija letos višja. Potem je bolje, da postavimo naše cene nekoliko višje, kot pa nekoliko nižje. To je znan fenomen po svetu. Mi smo inflacijo kar precej uspešno spravili na enoštevilčno raven. Vemo, da je potem prišlo do zastoja ali do rahlega dviga v lanskem letu, predvsem zaradi zunanjih vzrokov, cen, predvsem energije, nafte in pa tudi zaradi še učinka davka na dodano vrednost, ki smo ga prejšnje leto pri tem vpeljali. Nekateri ti učinki se vlečejo do zdaj. Dobro, tudi še nekatere uskladitve cen z evropskimi, z nekimi normalnimi, dolgoročno vzdržnimi cenami so pač nekaj malega prispevale. Ampak, naš trden namen je, da seveda inflacijo od zdaj naprej zmanjšujemo z različnimi ukrepi. Po eni strani s fiskalno politiko, po drugi strani pa ravno s tistim kar sem govoril, z vzdržno plačno politiko. Če se bomo uspeli dogovoriti in vzdržati vzdržno plačno politiko, potem bo veliko narejenega. Centralna banka, Banka Slovenije, bo s svojo politiko skupno z dohodkovno in fiskalno politiko, torej monetarna politika bo najbrž pač odigrala svoje. In ponavljam, naš namen pa ni, da inflacijo zatremo na tak način; da bi to potem pomenilo bistveni padec rasti, neko splošno restrikcijo v gospodarstvu in v državi; ampak na način, kjer bi kljub vsemu uspeli obdržati sorazmerno visoko rast in pa seveda spet vzpostaviti trend padajoče inflacije. Če pa pogledate inflacijska gibanja tudi ponekod v Evropi, zaradi teh zunanjih šokov, npr. Irska ali Španija, ker se je tudi v zadnjem letu inflacija podvojila, in še v nekaterih drugih državah Evropske unije. Povsod se je povečalo. Seveda z različnih nivojev, z nižjih nivojev, ampak če gledamo relativno, pa so vsi ti eksterni šoki svojo vlogo odigrali. Mislim pa, da so od sedaj naprej, torej, če ne bo negativnih eksternih šokov, vsipogoji za to, da se inflacija v Sloveniji postopno znižuje in da spet vzpostavimo ta trend postopnega zniževanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje bo postavil kolega Zmago Jelinčič. Imate besedo. Se lahko izključite, gospod predsednik vlade? Hvala lepa. Prosim, kolega Jelinčič, imate besedo.
Hvala lepa. Gospod premier, gospodje ministri, kolegice in kolegi. Vprašal bi vas, gospod premier, ali ste prepričani, da je Slovenija še suverena država. Gospod Farhat se podpisuje na peticije, ki Slovencem ne dovoljujejo več imeti protifašističnega spomenika. In zaradi tega nihče v državi, nihče v vladi, ne protestira. Blagoslavljajo se zastave kjer je morda zaradi koalicijskega usklajevanja prisoten tudi predsednik državnega zbora. Država ne reče nič. Američani, veleposaništvo, pošilja poslancem državnega zbora pred odhodom na Kubo navodila, kaj naj delajo, s kom naj se srečujejo, kaj naj govorijo in kaj naj špionirajo. In slovenska država ne naredi nič. Po drugi strani nas enačijo z Ukrajino, ko še vedno ne najdemo majorja, oficirja, izgubljenega oficirja in ga tudi kaj zelo ne iščemo. Urad Vlade Republike Slovenije za verske skupnosti mesečno porabi 22 milijonov tolarjev proračunskega denarja za sedem verskih skupnosti ne glede, da jih imamo 31. Po drugi strani pa tistega, s čimer bi lahko dokazali svojo suverenost, nočemo narediti. Ministrstvo za gospodarstvo, predvsem pa njegova dva uspešna delavca, Drago Bitenc in Igor Krašovec, že več kot 10 let ne zmoreta izdelati nekega zakona, ki bi lahko Slovenijo uvrstil med evropske države, kajti vse članice Evropske unije so članice Cipa, tako imenovane Commission internationale permanente pour éprouver les armes a fen portatif, skratka tiste organizacije, ki legalizira in ureja žigosanje orožja. Članice te organizacije so že Sovjetska zveza v celoti bivša Sovjetska zveza, Češka in Slovaška. Letos potekajo priprave, na sprejem Bosne in Hercegovine ter Zvezne republike Jugoslavije. Slovenija v 10 letih ni naredila skoraj nič. Gospod predsednik, kaj mislite o tem?
Prosim.
Pravzaprav različno, glede na to, kar ste govorili. Kar se tiče tega zakona, bi to vprašanje prepustil ministru za notranje zadeve. Kar se tiče tega zakona, naj pač pove kakšno je stanje. Jaz bi poskušal, čeprav je zelo težko odgovoriti na vaše vprašanje o suverenosti Slovenije, ali je Slovenija suverena država skoraj 10 let po svojem nastanku. Jaz mislim, da je. Toliko, kot je država lahko suverena v svetu ki je medsebojno precej soodvisen. Praktično popolne, absolutne suverenosti v tem svetu ni več. Popolna suverenost bi pomenila tudi neko popolno sijajno izolacijo. Od vseh drugih in na nek način je morda Severna Koreja najbolj suverena država, ali morda tudi Kuba. In če gledamo s tega vidika, morda res nismo najbolj suvereni. Smo pa primerljivi z marsikatero državo, predvsem v Evropi, predvsem tam, kjer smo se nekako, vsaj do sedaj, želeli primerjati in skušali vzpostaviti neka takšna razmerja in življenje, kot ga imajo ljudje v teh državah, različnih državah Evropske unije ali širše Evrope. In mislim, da nam to kar uspeva. Slovenija ima sorazmerno majhen ponder, glede na svojo velikost in število prebivalstva v svetu, vendar glede na svoj majhen ponder po teh objektivnih kriterijih, mislim, da ima sorazmerno kar dober vpliv, ali morda celo večji vpliv kot bi izhajalo samo iz naše velikosti. In tudi mislim, da sorazmerno dober ugled v svetu. In naša suverenost, navsezadnje, če se vprašamo, kaj je to. V veliki meri jo sam povezujem tudi s tem, torej, da smo varni, torej, varna država in da živimo pač tako, kot mislimo, da lahko in moramo živeti. Naša suverenost se v veliki meri utrjuje s tem, da imamo nek ugled, da imamo dobre odnose s sosedi. Recimo, čim boljše odnose, da imamo pač nek normalen odnos z mednarodno skupnostjo, da nimamo nekih konfliktov, da nimamo nekih ekstremnih situacij. Mislim, da smo kar na dobri poti. V zadnjem času urejamo nekatera vprašanja, tudi s sosednjo Avstrijo, mislim da dokaj pozitivno. Tudi z Italijo smo jih. S Hrvaško nam ostaja nekaj odprtih vprašanj, ki jih tudi skušamo razrešiti. To vse pomeni na nek način utrjevanje mednarodnega položaja Slovenije in v nekem smislu seveda tudi njene suverenosti. Evropska unija je pred vrati, vi sicer niste njen velik pristaš, ampak za enkrat smo se tako odločili. V Sloveniji do sedaj takšne politične odločitve imamo. Jasno pa je, da Evropska unija pomeni odrekanje določenega dela suverenosti, zato da bo pač Evropa skupno usklajevala svojecilje, skupno, na nek način skupaj živela in na ta način tudi preprečila konflikte in pa napetosti, ki so skozi celo zgodovino nastajali med zelo suverenimi evropskimi državami - ko so bile absolutno suverene, so ves čas prihajale med sabo v stalne vojne in evropska zgodovina je polna vojn med temi suverenimi državami. Torej, Evropa vzpostavlja neko povezavo, ki naj bi prerasla takšne intenzije in konflikte, in to tudi za ceno odstopanja določenega dela suverenosti vseh evropskih držav. Takšnih, ki so veliko večje, kot je Slovenija, kot na primer Francija, Velika Britanija ali Nemčija in tako naprej. Kar se pa tiče, če ste alodirali na vprašanje, torej, tudi vatikanskega sporazuma ali na nek način politike do verstev ali do cerkev: razlika med nami je v tem, da enostavno, recimo, jaz iz teh tem ne želim delati politike, ampak vzpostaviti neka ravnotežja, ravnotežna razmerja, v državi. Nekako tako, da pač, da bomo pozabili na to, da se ne bomo ukvarjali s cerkvami, z verami, ampak vsak bo delal tisto, kar muodgovarja in da se ob tem počutimo, saj jaz mislim, se počutimo dovolj suverene, bom uporabil ta izraz, da smo lahko celo velikodušni ali tolerantni, v nekaterih primerih, in da ne poskušamo zaostrovati teh odnosov za vsako ceno in delati politiko iz tega Izhajajoč iz spoznanja, da to v ničemer ne škoduje naši realni suverenosti ali v ničemer ne ogroža nekih principov, našega življenja, naše države, naše ustavnosti. Skušamo to storiti. Predvsem ne želimo iz teh vprašanj, in morda tudi iz razlik, ki so med nami, delati politike. To je ključna razlika. Takšne politike vedno vodijo do napetosti, lahko do takšnih in drugačnih konfliktov, navsezadnje tudi do vojn - Slovenska zgodovina je pač polna tega. Če skušamo prerasti ta konflikt in to razdelitev Slovenije na takšnih osnovah, ki se je vlekla skozi zadnjih 50 let, vendar ne na ta način, da bi se postavili na eno ali drugo stvar, ampak da enostavno skušamo iti naprej, in da skušamo to prerasti. To je tisto, kar želimo doseči, tudi s temi potezami, tudi s takšnim sporazumom. Mislim, da to ni nič slabega. Res pa je, da se potem izgublja osnova do delanja neke takšne politike iz teh razlik in navsezadnje iz preteklosti. Toliko. Verjetno pa nisem odgovoril, seveda, v vašem pričakovanju vašega odgovora, gospod poslanec.
Glede tega imate prav. Kolega Jelinčič želi postaviti dodatno vprašanje.
Hvala lepa. Najprej, gospod premier, na tisti del vprašanja, na katerega vi niste odgovorili, bo odgovorilo ministrstvo za gospodarstvo, kajti ta je resor, ki zadeva to stvar. Drugače, pa govorite o naši suverenosti in primerljivosti z evropskimi državami. Katera država je sosednji podarila vohunski kombi in se potem tako nesmiselno in bedasto obnašala naprej? S katero državo v Evropi se lahko primerjamo pri tem, ko nočemo najti majorja Trohe in ko skrivamo podatke o teh zadevah? S katero državo v Evropi se lahko primerjamo zaradi problematike trgovine z orožjem? S katero državo se lahko primerjamo v Evropi, ko še zdaj ne vemo, kje je orožje iz Postojne? In še cela vrsta teh zadev je. S katero evropsko državo se lahko primerjamo glede na takšen vatikanski sporazum, kot ga pripravljate? Namreč, konec koncev edino tukaj se strinjam z vami, ko pravite, da bodimo velikodušni do cerkve. Smo velikodušni do cerkve, preveč. Slovenija ima en institut, ki se mu reče Ustava Republike Slovenije, in to je tisto, kar je treba spoštovati. In ne zamenjujmo politike do verstev s politiko do cerkve. Govorimo o rimo-katoliški cerkvi, ki je tukaj absolutno priviligirana, napram verstvom, napram vsem ostalim verstvom. In zato ne pristajam na to, da govorimo: Dajmo prerasti nekatere okvire. Če že hočemo prerasti te okvire, potem jih prerastimo tako, da bodo vsi enakopravni v Sloveniji. In v Sloveniji rimo-katoliška cerkev ni enakopravna, saj ne plačuje davkov in jih tudi v naprej ne namerava plačevati. Torej primerljivost z, kot ste rekli, z južno, severno Korejo oziroma južno Korejo in pa Kubo, ne stoji. Ravno tako pa ne stoji tudi primerljivost z ostalimi evropskimi državami, ampak jaz Slovenije nisem primerjal, ne s Kubo, ne s Korejo. Hvala.
Hvala lepa. Želite, predsednik, dodatno pojasniti svoja stališča, glede na dodatno vprašanje? Imate besedo.
Ne želim. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem zaključujemo tisti del te točke dnevnega reda, kjer opozicijski poslanci in poslanke postavljajo vprašanja neposredno predsedniku vlade in nadaljujemo s postavljanjem vprašanj predstavnikom vlade sicer, po naslednjem vrstnem redu: Janez Janša, Bojan Kontič, Maria Pozsonec, Davorin Terčon in Franci Rokavec. Najprej ima besedo kolega Janez Janša.
Spoštovani, gospod predsednik vlade, gospe in gospodje ministri. Letos je minilo, pred nekaj dnevi, 11. leto od prvih svobodnih volitev v Sloveniji. V vsem tem času slovenska država ni uredila vprašanja lastnine nekdanjih družbenopolitičnih organizacij. V preostanku bivše Jugoslavije oziroma v Srbiji so bile volitve konec lanskega leta. Januarja je srbski parlament sprejel zakon, s katerim je uredil to vprašanje. Tako je Slovenija ostala ne samo edina država na ozemlju bivše Jugoslavije, ki tega vprašanja še ni uredila, ampak tudi edina država med vsemi tranzicijskimi državami v srednji in vzhodni Evropi, kjer je to vprašanje še vedno nerešeno. Na osnovi tega vprašanja je ključno vprašanje sindikalne lastnine. Svobodni sindikati so si neformalno, tega ne zatrjujejo, ampak dejansko prilastili solastnino nekdanje zveze Socialističnih sindikatov Slovenije. Gre za lastnino, ki se meri, ki je težka nekaj milijard tolarjev. Ko smo prvič predlagali zakon, s katerim naj bi se to vprašanje sindikalne lastnine uredilo tako, da bi se razdelila med vse sindikate, je vlada, mislim, da je bilo to leta 1994, odgovorila, da je potrebno najprej dati priložnost sindikatom, da se dogovorijo. Stekli so pogovori, ki so trajali nekaj let, potem so zastali. Zdaj je od takrat minilo 7 let in do dogovora ni prišlo. Kljub temu, da so vsi sindikati, razen enega, zainteresirani za takšen dogovor. Seveda za takšen dogovor ni zainteresiran sindikat, ki zdaj razpolaga z vso to milijardno lastnino. V prejšnjem mandatu je bil, zaradi tega, ker so dogovori zastali, vložen poslanski zakon, s katerim se je skušalo rešiti to vprašanje. V koalicijski pogodbi, ki je bila podpisana pred imenovanjem vlade, za ta zakon zdaj piše, da ga bo koalicija umaknila z dnevnega reda. Sprašujem ministra za delo, vlado oziroma ministra za delo, kaj namerava storiti, da bo to vprašanje končno urejeno, da ne bo ostalo odprto. S tem odprtim vprašanjem ne bodo rešene nekatere lastninske tranzicijske zadeve, ki so tudi pogoj za vstop v Evropsko zvezo. Gre tudi za vprašanje svobodnega organiziranja sindikatov in zagotavljanja pogojev za njihovo delo. Sprašujem vlado, potem ko je bil pred sedmimi leti dogovor, da je treba pustiti nekaj časa sindikatom, da se sami dogovorijo - to se ni zgodilo - kaj bo sedaj storila, glede na to, da za zakon, ki je že v proceduri, predlaga, da ga koalicija zavrne. Namerava predlagati svoj zakon, namerava narediti kaj drugega? Kaj bo vlada naredila, da se to vprašanje končno reši?
Hvala lepa, kolega Janša. Vprašanja ste naslovili na ministrstvo za delo. Želite odgovoriti? Prosim.
Torej, kot je bilo že rečeno, mi smo si dolgo časa prizadevali, da bi prišlo do sporazuma med sindikati. Mi se trudimo, še vedno, da bi do tega eventualno prišlo. Daljši odgovor vam bomo dali pa pisno.
Hvala lepa. Besedo dajem kolegu Bojanu Kontiču, za njim kolegici Mariji Pozsonec.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani, predsednik vlade, ministrica in ministri, ostali predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Vprašanje zastavljam ministru za okolje in prostor mag. Janezu Kopaču. Že nekaj časa so v Sloveniji znane težave s skladiščenjem, pa tudi s predvideno termično obdelavo ali predelavo mesno-kostne in pernate moke. Ministra sprašujem, ali je že sprejeta odločitev v zvezi z odstranjevanjem teh odpadkov, oziroma, ali bolje rečeno, torej, kje, kdaj in na kakšen način? Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Kotnič. Gospod minister Kopač.
Hvala za besedo. Kot vsi veste, o tem sproti obveščamo javnost in organiziramo tiskovne konference. Imamo v načrtu poskusen sežig v Termoelektrarni Šoštanj, če bo vse po sreči, v prihodnjem tednu. Prej žal ni šlo zato, ker je za to potrebna posebna tehnologija vpihovanja kostno-mesne moke. Pri tem je posebej treba biti pozoren zaradi tega, ker v kolikor bi to spuščali skozi šobe za običajen premogov prah ali lesni prah, bi se utegnile te šobe nekako zlepiti oziroma začepiti in potem bi seveda celo postrojenje poškodovali. No, to je ta hip edina odprta možnost na teritoriju Republike Slovenije. Vsa druga industrijska kurišča, kjer bi to bilo možno sežigati, prav tako potrebujejo doinštalacijo ustrezne tehnologije. To velja tako za Termoelekrarno Trbovlje II kot velja za Salonit Anhovo, kot velja z Cementarno Trbovlje. Drugih možnosti v Sloveniji, vsaj v večjemu obsegu žal ne poznam. Poskusili, kot veste, smo v Glinu Nazorje, kjer se je to sicer čisto dobro obneslo, vendar pa ima Glin Nazarje prevelike emisije prahu, pa ne zaradi sežiganje kostne moke, ampak nasploh zaradi svoje obstoječe tehnologije. Tako da po naši zakonodaji ni možno sklepati trajnejše pogodbe, lahko bi opravili še kakšen preizkus tam, ampak, da bi trajno reševali problem sežiganja v Glinu Nazarje ne bi šlo, zaradi tega, ker bi moralo prej to podjetje oziroma ta tovarna spraviti v življenje sanacijski program, ki ga od njih zahtevamo, zaradi teh emisij prahu. Sežigalnica Leka v Lendavi, sicer to lahko brez problema kuri, vendar pa ima zelo majhne kapacitete in to ne rešuje problema dnevne proizvodnje v Republiki Sloveniji. Zatorej ta hip obstaja edina možnost začasnega skladiščenja oziroma potencialno dogovora o izvozu, pa tudi izvoz ni mogoč čez noč, ampak, ker gre za izvoz odpadkov, sicer ne nevarnih, ampak kljub temu odpadkov, v skladu z baselsko konvencijo, to zahteva soglasje držav, skozi katere se opravlja tranzit in držav, v katerih bi se ta sežig vršil. Kot veste, kot smo navsezadnje na široko obveščali javnost,se pogovarjamo s podjetjem Ekoles s Ptuja o prevozu teh količin, ki so zdaj uskladiščene pri nas, v sežigalnico v Belgiji, vendar tudi tak prevoz vzame najmanj tri do 4 tedne, ker je treba pridobiti vsa ustrezna dovoljenja. Zato, skratka druge rešitve, hipne rešitve ni in tudi ta hip dnevno proizvodnjo skladiščimo še naprej in iščemo seveda rešitve, trajnejše rešitve. Če bo vse po sreči in če bo poskus v termoelektrarni Šoštanj uspel, seveda bo sam postopek in vsi rezultati bodo dostopni javnosti, potem bi morda lahko v termoelektrarni Šoštanj kurili dnevno proizvodnjo, lahko bi se to dogovorili, sicer pa bo še vedno ostal nerešen problem s sedaj že uskladiščene moke, kajti termoelektrarna Šoštanj s tehnologijo, ki jo ta hip inštalira, ne more kuriti moke, ki je že strjena. Ta ki je uskladiščena, pa je strjena, lahko kuri samo sipko moko, to pa je sveža moka, torej govorimo o dnevni oziroma sprotni proizvodnji ali pa v nekaj dni stari moki. To so ta hip namere. Sicer pa pripravljamo zelo obsežen odgovor, ki ga je navsezadnje od nas zahtevala komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ na podlagi zahtevka oziroma pobude državljana po priimku Miha Jazbinšek in vse to vam bomo seveda zelo obširno in natančno opisali ter popisali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim za mir v dvorani! Prosim, če kolegice in kolegi, pa tudi predstavniki vlade ne motijo poslancev in ministrov, ko odgovarjajo na vprašanja. Besedo ima kolegica Maria Pozsonec, za njo kolega Davorin Terčon.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Postaviti bi želela nekaj poslanskih vprašanj! Najprej postavljam vprašanje direktorju VURS-a, gospod Kovaču ali pa ministru za kmetijstvo, gospodu Butu. Toliko se govori o tem, da je pri nas maksimalno poskrbljeno za zdravje ljudi, da smo varni pred živalskimi kužnimi boleznimi. Na žalost pa sem dobila drugačne izkušnje na zbirnem centru poginulih živali v Murski Soboti. V centru mesta, v senci marmornatih palač in v neposredni bližini predelovalne industrije Pomurka, to ponovno poudarjam, v neposredni bližini predelovalne industrije zbirajo poginule živali in to pod milim nebom. Vse, kar sem videla na tem mestu, so ogromne količine zarjavelega železa, nisem pa mogla ugotoviti, ali ima to železo kakšno funkcionalno nalogo, ali tam stoji samo zaradi dekoracije. Na tem mestu namreč zberejo kar 1/4 vseh poginulih živali v Sloveniji. Zanima me, od kje je tak velik odstotek, ki ni upravičen niti po velikosti območja, niti po številu živali na tem področju. Za izgradnjo higiensko primernega objekta, bi potrebovali 114 mio SIT. Zato predlagam, da Ministrstvo za kmetijstvo za te namene najde potrebna sredstva kar v svojem proračunu za leto 2001, saj bi moral vsak vesten inšpektor takšen objekt zapreti, ker je nevaren za okolico. Drugo poslansko vprašanje prav tako postavljam gospodu ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Nanaša se na določbo zakona, ki govori o kmečkih pokojninah, na podlagi katere morajo upravičenci za pridobitev kmečke pokojnine oddati ali celo prodati zemljo, saj drugače sploh ne dobijo tistih borih 20.000 tolarjev, kolikor znaša ta pokojnina. Na podlagi naše ustave ima lahko namreč vsakdo zemljo in zakaj je po tej logiki ne bi smeli imeti tudi kmetje, ki so le-to ponavadi nasledili od staršev. Menim, da je ta določba zakona protiustavna, nezakonita, nehumana, saj so ljudje vezani na zemljo. In zato predlagam, da ministrstvo za kmetijstvo začne postopek za spremembo tega člena zakona. Ali vsaj naj omili s kakšno odredbo. Tretje poslansko vprašanje pa naslavljam na Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve. V lendavski upravni enoti je stopnja nezaposlenosti zelo visoka. Na mešanem območju Goričkega pa je še višja. Zanima me točna številka stopnje nezaposlenosti na teh področjih. Dalje, koliko denarja je bilo namenjenega za zmanjšanje tamkajšnje nezaposlenosti, ter kolikonovih delovnih mest je bilo odprtih na teh področjih. Hvala lepa za odgovore.
Hvala lepa. Izzvana sta bila ministra But in Dimovski. Najprej minister za kmetijstvo, mag. But.
Hala lepa. Deponija v Murski Soboti je dejansko problematična in bi morala biti že lansko leto sanirana. Zaradi nekaterih nedobljenih gradbenih dokumentov in tako naprej oziroma postopkov pred tem, se opravičujem, pač investicija ni bila izpeljana. To pomeni, da je treba izpeljati ustreznepostopke. In v tem primeru, v kolikor bo odločitev taka, je možno začeti z deli tudi v letu 2001. Kar se tiče vprašanja kmečke pokojnine, tukaj mislim, da je to vprašanje praktično naslovljeno ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve. Ker to se nanaša na zakon iz področja drugega ministrstva. Sam bi dodal dve zadevi. Ena je, da osnovni namen zagotovo ni napačen in je pravilen in je takšen kot je povsod v Evropi, ali vsaj v razvitem svetu. Namreč, pospeševanje prenosa lastništva kmetij na mlajše, na potomce, na hčere, sinove, ali pa na tiste, ki se jim kmetija preda. To pomeni, da osnovni problem, zakaj kmetijstvo v Sloveniji tako izjemno zaostaja, je v prvi vrsti tudi ta, da lastništvo nad zemljišči pridobijo šele tam po 50 letu, ali pa še celo kasneje, takrat ko resnično o kakšnih velikih idej o kakšnih velikih spremembah in o kakšnih nujnih prilagoditvah potrebam trga pač preprosto praviloma več nimajo. Se pravi, tista leta ko si upajo in ko pravzaprav je človek najbolj produktiven oziroma tako bom rekel, produktiven je seveda lahko vse življenje, ampak takrat ko si ob tem še upa začeti drugače kot so to počenjali njegovi predniki, je pač zamujeno. To pomeni, da je namen tega zakona pravzaprav dober in pravilen: spodbuditi prenos zemljišč na mlajše rodove in to takrat ko se lastništvo smatra ne samo kot breme, ampak tudi kot nek odličen potencial, da se iz tega kaj naredi. Preveč imamo primerov, ko na slovenskem podeželju ljudje preprosto ničesar ne postorijo, ker ne morejo takrat, ko bi želeli, ker lastnik, pa tudi če je to njihov oče, morda nasprotuje novim investicijam, spremembam, ki so pa praviloma nujne, takrat, ko pa potomec dobi v last zemljišče, pa praviloma nima več kakšnega posebnega interesa. Je pa res, ali je morda postopnost tista, ki bi tukaj morala biti vendarle nujna in ali morda ne kaže o tem še enkrat razmisliti, kljub vsemu. Če je to cilj, konec koncev bo gotovo prav.
Prosim, gospa državna sekretarka.
Mogoče, če dopolnimo še z vidika samega zakona in seveda tudi te odredbe, ki pomeni izvršilni predpis za izvedbo določbe 156. člena zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Treba je povedati mogoče dvoje. Prvič, da nekaj zemlje v teh primerih seveda kmetu ostane. Gre za hektar,ki ostane lahko tudi v primeru predaje ali oddaje samemu kmetu. In drugo, da v primeru, da ni mogoče izvesti tega prenosa, potem se šteje, kot da bi bil prenos dejansko izveden. Torej, možno je, da v primeru, da prenos kmetijskega zemljišča ni bil mogoč, potem se lahko pokojnina kljub temu pridobi, zato da ne bi nekoga pri sami pravici ovirali. Glede samega namena zakona, gospod minister, ste vi dosti natančno pojasnili. Se pa pojavljajo težave, mi smo na njih bili opozorjeni. In možno je, v kolikor bi bila taka odločitev tudi na strani zakonodajalca, torej državnega zbora, da bi to določbo, bodisi dopolnili, bodisi, da bi dejansko predvideli neko daljše prehodno obdobje za njeno izvedbo. Tako, da razmišljamo ob spremembah, ki jih pripravljamo na ministrstvu tudi spremembo te določbe.
Hvala lepa. Minister, dr. Dimovski, imate besedo.
Hvala lepa. Spoštovana poslanka Pozsonceva, zahvaljujem se vam za vprašanje. Res je, kar ste navedli, da je stopnja brezposelnosti v regiji, ki jo pokriva območna skupnost oziroma območna enota Murska Sobota, ena najvišjih v Sloveniji in predstavlja natančno 16,6%, medtem ko je delež za celotno Slovenijo 11,9%. Ko ste me zelo konkretno vprašali o številu, ki so pravzaprav vključeni v posamezne programe, imam pred seboj tudi ta natančen izračun, tako da vam lahko konkretno postrežem s temi podatki. O kreaciji novih zaposlitev v območni enoti Murska Sobota, še posebej za Lendavo, jih je bilo v zadnjem obdobju 160 oziroma natančno 162 od tega, po tako imenovanem 48.a členu, povračilu, ki pomeni povračilo prispevkov 120 in za pospeševanje samozaposlovanja 42. Da dobimo celotno vključitev v aktivno politiko zaposlovanja, kot cel spekter ukrepov, ki jih ministrstvo skupaj z zavodom o zaposlovanju upošteva, je bilo vključenih skoraj 800 oseb. In sicer, je bilo za to potrošenih ali porabljenih iz sredstev proračuna preko zavoda o zaposlovanju 200 milijonov SIT ali natančneje 196 milijonov od celotne mase 12 milijard, ki so bila v letu 2000 uporabljena za celotno področje Slovenije. Še ta podatek, da dobimo neko primerjalno sliko. Za področje območne enote Murska Sobota je bila namenjenia približno 1 milijarda teh sredstev za aktivno politiko zaposlovanja. Bi pa še to povedal na koncu, kar se tiče predvidenih sprememb na področju aktivne politike zaposlovanja, da smo usmerjeni v to, da tistim regijam, ki imajo višje stopnje nezaposlenosti oziroma brezposelnosti glede na povprečje Slovenije namenimo večjo stopnjo pozornosti. In sicer so bo to odražalo v različnih pravilnikih, ki jih pripravljamo oziroma konkretnih instrumentih aktivne politike zaposlovanja. Te podatke, ker so bili pač ustno navedeni, vam bomo tudi poslali, tako da boste imeli tudi celotno sliko, ker gre pač za številke, si jih včasih malo težko zapomnim. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker sta kolega Terčon in Avšič zamenjala vrstni red, ima besedo kolega Avšič, za njim kolega Rokavec.
Hvala lepa. Le pozdrav. Moje vprašanje se nanaša na celotno vlado, kajti kolikor vem, je problem, o katerem sprašujem, pač problem več resorjev. In sicer tema je schengenska meja oziroma vzpostavitev zunanje meje Evropske skupnosti na naši južni meji. Znano je namreč, da od aprila 1998 dalje potekajo intenzivne priprave v okviru vlade Republike Slovenije za pospešitev aktivnosti za vzpostavitev varnostnega carinskega in inšpekcijskega nadzora na naši južni meji oziroma bodoči zunanji meji Evropske skupnosti. Ravno tako sem seznanjen, da je vlada že v letošnjem letu sprejela vrsto ukrepov za pospešitev teh aktivnosti in ravno tako je seveda znano tudi dejstvo, ki ni ravno spodbudno in to je to, da v desetih letih po osamosvojitvi Slovenije pravzaprav se ni nič kaj posebnega zgodilo na naši južni meji, da je stanje praktično tako kot je bilo ob osamosvojitvi, da smo soočeni s pomanjkljivo infrastrukturno opremljenimi mednarodnimi in tudi meddržavnimi mejnimi prehodi, da komunikacije med obema državama na potekajo tako kot smo pričakovali, da so določena območja v Sloveniji oziroma določeni deli slovenskih naselij danes še vedno nedostopni po slovenskih cestah, in to tako od Haloz pa preko Obsotelja, Gorjancev, pa vse do Obkolpja in do Loške doline. Vlado Republike Slovenije sprašujem, kako poteka projekt za vzpostavitev varnostnega, carinskega in inšpekcijskega nadzorstva na zunanji meji Evropske skupnosti. Zanima me ali ta projekt upošteva tudi sanacijo razmer, ki so tudi danes evidentne in bi brez tega projekta morali biti že davno rešene. In zanima me seveda tudi to, ali projekt upošteva tudi potrebne naložbe v drugo infrastrukturo, ki jo bo potrebno vzporedno razvijati s samimi mejnimi kontrolnimi točkami in režimom na celi meji, to pa je infrastrukturo na področju stanovanjske gradnje, na področju šolstva, vrtcev in vse kar bo seveda potrebno za to, da bodo novi ljudje iz vrst policije in carine, ki naj bi prišli v skorajšnjem času na to mejo, imeli seveda tudi ustrezne bivalne in druge pogoje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vprašanje ste postavili vladi. Mislim, da sta pristojna dva ministra. Želi odgovoriti minister Bavčar, za njim tudi minister Bohinc.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec, gospod Avšič, v vladi vodim koordinacijo, ministrsko koordinacijo za postavitev in vzpostavitev schengenske meje. Naj povem, da je odbor za gospodarstvo, vladni odbor za gospodarstvo, danes potrdil oziroma obravnaval uredbo o lokacijskem načrtu avtocestnega odseka Krška vas - Obrežje, kar nam je uspelo v treh mesecih, od kar smo se začeli s tem ukvarjati, to, česar prej nismo mogli urediti v štirih letih. Na ta način je prva mejna kontrolna točka pred tem, da začnemo pripravljati vse potrebno za pripravo dokumentacije in potem pozneje seveda tudi izgradnja tega mejnega prehoda, ki bo eden ključnih,eden od treh cestnih in štirih, če k temu prištejem še mejni prehod, železniški mejni prehod Dobova. Gruškovje in Jelšane sta prehoda, o katerih smo pred kratkim na koordinaciji oziroma sestanku s hrvaško stranjo določili problematiko oziroma reševanje problemov mikrolokacije teh prehodov. Obenem pripravljamo tudi vsa ustrezno gradivo za to, da bomo lahko te prehode, ki so seveda prehodi, skozi katere bodo ljudje vstopali, ne samo v Slovenijo, pač pa tudi praktično v vse države Evropske unije usposobljeni na način, da bomo lahko izvajali nadzor blaga in ljudi. To pomeni precejšnji investicijski vložek, del priprave tega izjemno pomembnega investicijskega zalogaja, ki je vsebovan že v letošnjem proračunu. Okoliščina, ki nam je bistveno omogočila hitrejše urejanje teh vprašanj je, da smo se v vladi odločili, da skupni investitor nastopa servis skupnih služb vlade. Na ta način bi zmanjšali vrsto sestankovanja z različnimi investitorji. Imamo pa seveda določene težave; kajti po ogledu, ki je bil pred kratkim, mejnih prehodov sosednje Avstrije, kjer izvaja schengensko kontrolo, smo ugotovili seveda vrsto stvari, ki jih kaže upoštevati tudi pri nas. Predvsem dejstvo, da verjetno že delamo te mejne prehode za neko omejeno časovno obdobje, da torej ta investicijain način gradnje in podobno, ne more slediti vsem običajnim standardom na tem področju. Naj rečem, da pričakujem, da bodo s sprejemom te lokacijske uredbe na vladi, ta teden, v četrtek vzpostavljeni pogoji, tudi zahvaljujoč izjemno prometnem delu občinskih oblasti v Brežicah, da bomo lahko na tem področju nadaljevali z razmeroma hitro realizacijo načrta. Naš načrt je, da bi te mejne prehode usposobili do konca leta 2002, čeprav je seveda znano, da v Schengen vstopamo nekaj časa ali pa vsaj neko krajše obdobje [[leto, dve]] po polnopravnem članstvu v Evropsko unijo. Vsaj do sedaj je bila običajna praksa vseh držav, ki so vstopile v Evropsko unijo. Pred kratkim so se temu sistemu oziroma temu načinu nadzora pridružile tudi nekatere skandinavske države. Ta načrt o katerem govorite, ki ga pripravlja vlada, zajema tudi vse ostale mejne prehode in zeleno mejo. Res je, kar pravite, da v času desetih let prehodov, ki so bili postavljeni dobesedno čez noč, nismo uredili. Problem enajstih mednarodnih mejnih prehodov je, da jih je potrebno legalizirati, dobesedno legalizirati. Bili so postavljeni na način, kot se pač lahko postavlja neka država v pogojih izstopanja oziroma odhajanja, osamosvojitev iz federacije. In v tem času je bilo bolj malo storjenega za to, da bi vsa ta vprašanja uredili. Obenem urejamo in bomo uredili tudi druga vprašanja, predvsem vprašanje mislim da 34 ostalih mejnih prehodov in seveda kompleten načrt varovanja zelene meje. Načrt Schengen, tako imenovan Schengenski akcijski plan pripravlja Ministrstvo za notranje zadeve. O tem lahko več pove tudi moj kolega Bohinc. Hkrati pripravlja poseben načrt pri varovanju zelene meje, ker želimo obuditi nekatere ideje o posebnih tretmajih, predvsem kar zadeva razvoj na tem področju, infrastrukturni in tako naprej, ker skušamo izhajati iz izhodišč, da je potrebno zadržati vitalno ozemlje, ki je seveda v veliki meri načeto tudi sicer z negativnimi demografskimi trendi in podobno. Mejna prehoda Brnik in Luka ne predstavljata posebej zahtevnega zalogaja z vidika upoštevanja schengenskih standardov in ocenjujemo, da na tem področju ne bomo imeli večjih težav. Medtem ko, kar zadeva prestavitev vrste uradnikov, policistov, carinikov, veterinarjev, ljudi, ki bodo opravljali zdravstveno, fitosanitarno zaščito, pa v tem trenutku ni še sprejeta dokončna odločitev o številu. Čakamo na akcijski plan Ministrstva za notranje zadeve. Temu je bilo namenjenih nekaj tako imenovanih projektov tesnejšega sodelovanja, ali v policijskem žargonu "twiningov", ki smo jih imeli s sosednjimi državami, Avstrijo in tudi Nemčijo na tem področju, ker smo skušali pridobiti določene izkušnje nemške in avstrijske administracije na tem področju. Tako, da računam, da bomo na podlagi tega in na podlagi lastnih ocen seveda sposobni v trenutku, ko bomo vstopili v Evropsko unijo, vzpostaviti polni nadzor nad našo zunanjo mejo. Ta projekt, ki zadeva preselitev določenega števila ljudi, s seboj potegne nekatere dodatne probleme, ki zadevajo njihove družinske člane. Kajti, potrebno je število teh ljudi pomnožiti z določenim količnikom. Mislimo, da se tudi upoštevaje izkušnjo Avstrije, kjer se recimo delavci vozijo od 50 do 70 km v eno stran na delo na take mejne prehode, z izkušnjami delitve delovnega časa, vzdrževanja in podobno, lahko delno kompenzirajo vložki v infrastrukturo, ki bi bili potrebni za to. Zato bomo na tem področju skušali uporabiti čimbolj fleksibilne rešitve in računali, da bomo v razmeroma kratkem času lahko pred vlado razgrnili tudi ta poseben načrt, kjer bodo vsebovani vsi elementi, o katerih me sprašujete. Važno se mi zdi povedati, da smo v tem trenutku tako daleč, da lahko na vseh teh izključnih mejnih prehodih, vključno tudi z Dobovo recimo, ki s seboj prinese tudi vrsto sprememb v infrastrukturi, tudi lažji promet in podobno, to preučujemo. Predvsem skušamo na tem področju delno kompenzirati tudi razmeroma visoke stroške, ki se pri tem pojavljajo. Torej, računam, da bomo s takim programom lahko v razmeroma kratkem času prešli tudi na druga vprašanja, na katera danes nimamo odgovora. Hvala lepa.
Hvala lepa, minister Bavčar. Minister dr. Rado Bohinc. Prosim. Ali lahko izključite, minister Bavčar? Hvala lepa.
Hvala lepa. Lahko samo pritrdim temu, kar je že povedal kolega Bavčar. In dodam to, da je v Ministrstvu za notranje zadeve razdelan podroben načrt uvajanja zahtevnih schengenskih standardov varovanja. Varnostni vidik je namreč pristojnost in odgovornost našega ministrstva. Ti standardi so bili oblikovani oziroma smo se z njimi seznanjali v okviru dveh tako imenovanih "twining" projektov, projektov usposabljanja za nadzor meje. Iz teh projektov izhajajo nekatere ugotovitve, ki zadevajo predvsem najnujnejše ukrepe. Med te najnujnejše ukrepe štejem, da je vredno izpostaviti predvsem kadrovsko vprašanje. Do leta 2004 naj bi namreč povečali število policistov v skladu s temi standardi za številko 2100 oziroma med 2100 in 2500, v odvisnosti od tega, v kolikšnem obsegu bomo zadostili polni sistematizaciji kakršna se predvideva po schengenskih standardih. Na ta račun oziroma znotraj tega načrta se po lanskoletnem sklepu vlade že z letošnjim decembrom poveča število zaposlenih za 480 in v naslednjih letih približno za toliko letno. Kadrovski del je eden od standardov, ki, seveda, še zdaleč ne edini,ampak prinaša s seboj veliko spremljajočih posledic na drugih področjih. Omenil bi še zelo zahteven projekt schengenskega informacijskega sistema, ki je povezan z dodatno informacijsko opremo in pa z dodatnim usopsabljanjem policistov za rokovanje s tem sistemom. Tudi delo glede tega je v teku. Omenil bi število programov usposabljanja, ki tečejo tudi na drugih področjih, povezanih z uvajanjem schengenskih standardov. Policija ima razdelan natančen načrt tudi potrebnih investicij v objekte in opremo, posebej po letih. Tudi za letošnje leto takšen načrt, zelo podroben, obstaja. Želel bi opozoriti spoštovane poslanke in poslance na to, da smo nekako v dogovoru z župani vseh občin, ki mejijo oziroma so ob južni meji oziroma bodoči južni evropski meji, da jimpredstavimo te naše načrte, da bodo lahko na to utemeljevali in oblikovali razvojne načrte posebej v prostorskem smislu izgradnje stanovanjskih sosesk in podobno. Skratka, poskušali bomo vzpodbuditi z natančnimi informacijami o posledicah tudi lokalne oblasti, da se vključijo v spremembe, ki bodo na tej podlagi nastale. Rekel bi še to, da ob projektu uvajanja schengenskih standardov nastaja v ministrstvih za promet in zveze in notranje zadeve poseben projekt "Zelene meje". Gre namreč za nadvse pomembno vprašanje številnih mejnih komunikacij s sosednjo Hrvaško, ki trenutno mejno niso varovane oziroma niso urejene. In obetam si od tega, da bo vlada sprejela konkretne korake kako z ureditvijo tega vprašanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče, da tudi minister Kopač, prosim, imate besedo.
Želim vas samo obvestiti, spoštovani poslanec Avšič in vsi drugi poslanci oziroma poslanke, nekaj kar morda ni v neposredni zvezi z vašim vprašanjem, je pa še kako v posredni zvezi. V petek prejšnji teden sva se dobila s hrvaškim kolegom gospod Božom Kovačevičem in se uspela dogovoriti kar nekaj konkretnih stvari, žal pa ta dogovor ni našel kakšnega posebnega odmeva v medijih, zato morda samo na kratko o tem, kar se tiče cestnih povezav. Dogovorjeno je bilo v petek in to je zdaj, razumem, da fiksen in dokončen dogovor, da, skratka dogovorjena je bila kategorizacija cestnih povezav med državama, kar je bil do zdaj velik problem, ker se ni vedelo, kje bo tekla kakšna cesta oziroma cesta kakšnega reda. Zdaj je dogovorjeno, da pač teče avtocestna povezava čez mejni prehod Gruškovje, avtocestna povezava čez mejni prehod Jelšane, avtocestna povezava čez mejni prehod Obrežje. Dogovorjeno je, da bo šla glavna cesta, pardon, govorim na pamet mislim, da glavna cesta čez mejni prehod Dragonja in ne čez mejni prehod Sečovlje, kar je bil dolga leta problem za Slovenijo in tu smo uspeli uveljaviti svoj interes. Dogovorjeno je, da bo šla hitra cesta iz Varaždina preko Ormoža do Ptuja, kar je bil predvsem hrvaški interes, razumem pa, ali pa prepričan pa sem, da bo poslanec Trofenik tudi zadovoljen s tako rešitvijo. Edina točka, ki je še ostala odprta je status povezave med Karlovcem in Novim mestom preko Metlike, kjer Hrvatje vztrajajo pri tem, da bi se ta povezava tretirala kot hitra cesta, mi pa smo bolj za to, da se to tretira kot glavna cesta, kar je en red nižje. No, menim, pomembno pri tem je še to, da je avtocestna povezava, ki bo šla čez mejni prehod Jelšane tista povezava, to posebej govori pisni del sporazuma, ki sva ga sklenila v petek, ki bo končala jadransko-jonsko avtocesto in to tako, da se bo priključila k obstoječi avtocesti med Ljubljano in Koprom nekje pri Postojni in bo na ta način predstavljala pravzaprav tudi zaključek avtoceste v smeri proti Ljubljani oziroma proti Trstu. No, na ta način, skratka ta dogovor, ki se mi zdi izjemnega pomena zato, da bomo zdaj sploh vsi lahko risali enake kategorije cest tako na naši kot na hrvaški strani meje in usklajevali tudi konkretne mejne prehode, njihove mikro lokacije in tako naprej, to je bilo v peterk doseženo in to seveda z veseljem sporočam poslankam in poslancem slovenskega parlamenta. Hvala.
Hvala lepa. Želi dodatno vprašanje pri treh izčrpnih odgovorih? Prosim, kolega Avšič.
Pravzaprav gospod predsednik, želim se zahvaliti za res izčrpne odgovore treh ministrov. Dal pa bi, ker je očitno tu, bi lahko še nekateri drugi ministri, verjetno tudi gospod Presečnik, še kaj povedal in morda še kdo - gre za široko področje - dajem pobudo, da bi ta program, ko ga bo vlada končno sprejela, prišel tudi v parlament na pristojna delovna telesa in bi tam temeljito obravnavali in se z njimi seznanili. Hvala.
Hvala lepa. Tudi pohvale si zasluži vlada. Naslednje vprašanje bo postavil kolega Franci Rokavec, za njim kolega Pavel Rupar.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani predstavniki vlade! Svoje poslansko vprašanje, prvo, naslavljam na ministra za informacijsko družbo, dr. Pavleta Gantarja. Namreč, v mesecu marcu smo prebrali iz medijev, da je nadzorni svet Pošte Slovenije sprejel finančni načrt za letošnje leto, ki predvideva višino izgube v višini 500 milijonov SIT. Seveda v višini izgube je na nek način višina izgube lanskoletne pridelane izgube Pošte Slovenije, čeprav je bila ta izguba bistveno nižja, kakor je bila planirana. Ampak kljub vsemu, ker je bil to tudi eden od povodov oziroma edinih še oprijemljivih, delno oprijemljivih bilk gospoda ministra pri vztrajanju in zagovarjanju za menjavo na čelu Pošte Slovenije takrat, me dejansko, gospod minister zanima, kakšno je vaše mnenje v zvezi s predlaganim finančnim načrtom, ki ga je sprejel nadzorni svet? In, če se strinjate s predlaganim finančnim načrtom? Če ne, se potem tudi dodatno zastavlja vprašanje, katere ukrepe boste kot minister oziroma katere ukrepe bo tudi kot vlada, kot na nek način predstavnik lastnika, prevzela do nadzornega sveta Pošte Slovenije? Ali bo predlagala morebitno zamenjavo nadzornega sveta? Na to bi prosil odgovor. In drugo vprašanje oziroma to je bolj pobuda, pa je namenjena ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve. Namreč, že danes je bilo nekaj govora s strani poslanke, kolegice gospe Pozsončeve, v zvezi s težavami pri upokojevanju kmetov. Parlament je v mesecu decembru sprejel spremembo zakona o invalidsko-pokojninskem zavarovanju in na nek način tudi zavezal vlado in pristojno ministrstvo, da do konca meseca marca pripravi ustrezne rešitve, predvsem na dveh segmentih, to je na segmentu, kako odpraviti nelogičnosti pri višjih prispevkih, ki so se pokazali pri samostojnih podjetnikih? In drugo. Kako na nek način s prehodnim obdobjem omiliti vprašanje upokojevanja kmetov? Poleg tega pa smo pred kratkim sprejeli tudi spremembo zakona o socialnem varstvu, ki predvideva novo višino dodelitve socialne pomoči najbolj potrebnim, ki je sedaj v višini določena v zakonu 34 tisoč oziroma v polni uveljavitvi skoraj 38 tisoč. Sedaj se na nek način pojavljanelogičnost nasproti drugima dvema, socialnima transferoma s strani pokojninskega zakona. Namreč, trenutna višina kmečke pokojnine je okoli 30.000. In trenutna višina tako imenovane državne pokojnine pa okoli 23.000. Predlagam, da se to nesorazmerje, ki je nastopilo v zvezi z uveljavitvijo sprememb in dopolnitev zakona o socialnem varstvu, čimprej uskladi. Hvala lepa.
Vprašanje in pobuda. Najprej vprašanje pristojnemu ministru. Dr. Gantar, imate besedo.
Hvala lepa za vprašanje. Seveda lahko odgovorim, da je moje mnenje o tem sprejetem finančnem načrtu za pošto slabo oziroma negativno in da smo zaradi tega že imeli sestanek z nekaterimi predstavniki nadzornega sveta, kjer sem jih obvestil, da takšnega načrta seveda ne moremo sprejeti in da so nekatere postavke tu notri, tu pa seveda mislim na tako imenovani drugi pokojninski steber, kar naj bi bila obljuba celo prejšnje direktorice, vendar to niso več nobeni izgovori, ne morejo biti vključeni v ta projekt in povečevati izgubo. Tako, da bomo ta načrt zavrnili in smo ga že in seveda naložili nadzornemu svetu, da pripravi novi, realistični načrt, kjer se verjetno vsej izgubi ne bo mogoče izogniti. Zanesljivo je pa mogoče zmanjšati za več kot polovico oziroma, kako bi rekel, do približno 2/3. To bo seveda treba narediti. Res pa je, kot si rekel, da v kolikor to ne bo spoštovano, bodo seveda lahko storjeni tudi določeni ukrepi. Hvala lepa.
Hvala lepa za odgovor. Se želi opredeliti do pobude ministrstvo za delo in socialne zadeve? Gospa Belopavlovičeva, državna sekretarka, imate besedo.
Nedvomno bomo, tako kot je bilo že rečeno, pogledali lestvico za odmero prispevkov za samozaposlene, ravno tako tudi ta 156. člen, kar je prej pod vprašaj postavila oziroma dala podobno pobudo tudi poslanka, gospa Pozsonceva. Moram reči, da je bila analiza izvajanja zakona kar precej zahtevno delo. Mi imamo analizo nekako v tisti zadnji fazi, da jo bomo lahko v najkrajšem možnem roku tudi poslali v parlament. In naslednji korak bi bila priprava sprememb in dopolnitev zakona. Moram reči, da ne gre za tako neobsežno spremembo. Mislim, da bo teh sprememb oziroma posegov v zakon, mogoče nekaterih bolj tehnične narave, kar precej in da je to obsežnejše delo, kot smo si ga verjetno vsi skupaj na začetku predstavljali. Glede samo pobude uskladitve teh prejemkov s prejemki iz naslova socialne varnosti. Moram reči, da to v tem smislu, na tak način, kot je bilo dano danes, še nismo razmišljali. Seveda pa je to stvar razprave v parlamentu o samem zakonu.
Hvala lepa. Besedo ima kolega Pavel Rupar, za njim kolega Samo Bevk.
Hvala lepa. Spoštovani gospe ministrici, gospodje ministri, člani vlade, gospod predsednik parlamenta, kolegice in kolegi! Imam nekaj vprašanj za ministra, gospoda Kopača.
Ministru Kopaču je namenjeno to vprašanje in ga vabim, da vprašanje posluša. Prosim, kolega Rupar.
Kot vemo, je leta 1999 državni zbor sprejel nacionalni program varstva okolja. V tem nacionalnem programu, ki je bil kar obsežen, je bilo v petih letih od sprejetja predvidenih približno 263 milijard tolarjev finančnih sredstev. Kot vemo leta 1999 in 2000 tega denarja v celoti ni bilo, gre pa približno za 53 milijard tolarjev na leto. Zato sprašujem gospoda ministra, kako je z uresničevanjem nacionalnega programa varstva okolja oziroma ali je v letošnjem letu in v prihodnosti na vidiku zadostno visoka vrednost finančnih sredstev za realizacijo ciljev? Ker vemo, da so precejšnja odstopanja od realizacije programa, me zanima kje vidite ta odstopanja oziroma kje so ugotovljena in kje obrazložena. Ter še, kakšni ukrepi so predvideni za začetek realizacije in za izboljšanje samega programa. Naslednji sklop vprašanj se nanaša delno tudi na vas, predvsem pa na ministra gospoda Presečnika, za promet. Vemo, da je na tej seji ena od točk dnevnega reda tudi predlog zakona o prevozih v cestnem prometu. No, in v enem v od teh členov tudi prehodne določbe,v katerih morajo vsi avtoprevozniki zagotoviti parkirišča in pralnice za prevozna sredstva. Glede na to, da smo dali iz poslanske skupine pobudo, da se ta rok podaljša do leta 2004 in odgovora nismo dobili, me zanima, če gospod minister in ministrstvo oziroma vlada vztrajajo pri predvidenem datumu, to je konec letošnjega leta. In glede na to, da zakon predvideva, da se licence podeljujejo zgolj na podlagi urejenih parkirišč, torej z gradbenim dovoljenjem oziroma tudi tistim, ki so pravočasno vložili prošnjo za gradbeno dovoljenja, me zanima, to je pa povezava tudi z gospodom oziroma z ministrstvom za okolje in prostor, kje vidite sploh možnost tem manjšim podjetjem, da si zagotovijo taka parkirišča. Glede na to, da je potrebno nenormalno veliko število soglasij za pridobitev gradbenega dovoljenja za taka parkirišča, koliko predvidevate na podlagi tega brezposelnih avtoprevoznikov in koliko stoječih prevoznih sredstev ter me zanima kaj boste storili s temi ljudmi oziroma z vsem tem voznim parkom, ki ne bo gibljiv, ker seveda ne bo imel ne licence in ne parkirišč. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister za okolje in prostor, mag. Janez Kopač, izvolite.
Hvala za besedo. Ta hip vam seveda iz glave ne znam reči, natančno koliko sredstev letno se ta hip že oziroma koliko se je že realiziralo v okviru predvidenih sredstev za nacionalni program varstva okolja, lahko pa povem, da po zelo zelo grobi oceni približno toliko kot bi znašalo letno povprečje glede na sprejetiprogram. To seveda ne pomeni, da se za ta namen namenjajo samo sredstva iz državnega proračuna, pač pa tudi sredstva iz občinskih proračunov, sredstva zbranih taks za obremenjevanje vode, sredstva zbranih taks za emisijo ogljikovega dioksida, sredstva povračil za vode itn., itn. Natančnejše podatke vam seveda lahko obljubim pisno, če bi napovedali vprašanje, bi jih pa pripravil že do današnje seje. Kar se tiče parkirišč za avtoprevoznike. V tistem delu, kar je bilo vprašanje naslovljeno name, lahko rečem to, da po meni dostopnih podatkih približno 1/3 avtoprevoznikov nima urejenih parkirišč, 2/3 pa imata urejena parkirišča. Da ti 2/3 predvsem predstavljata resnejša ali pa večja podjetja, ki so se sistematično pripravljala na začetek veljavnosti pravilnika. Da pa nekateri, ki niso želeli ali pa niso posvečali nobene pozornosti v začetku veljavnosti pravilnika o parkiriščih, pač niso storili nobenega koraka za to, da bi ta problem uredili. Nekateri so to naredili, pa objektivno niso mogli, ali zato, ker ni bil sprejet spremenjen občinski prostorski plan in nekega zemljišča niso mogli spremeniti v stavbnega, da bi na njem urejeno uredili parkirišče ali pa iz kakšnega drugega objektivnega razloga. Za ministrstvo za okolje in prostor je problematika ali pa; nam je žal, da pravilnik ne bo stopil v veljavo, kajti verjetno veste, da je vlada predlagala nov zakon o prevozih v cestnem prometu, ki predvideva še polletni zamik pri uveljavitvi določb o tem, kako morajo biti urejena parkirišča. Ministrstva za okolje inprostor ne zanimajo druge ureditve, ki pravzaprav sodijo v druge sektorje znotraj vlade. Nas zanimajo predvsem lovilci olj oziroma ustrezna zaščita pred iztekanjem nevarnih tekočin za podtalnico. V resnici se soočamo s problemom neurejenih parkirišč, kjerprihaja do zastrupljanja podtalnice zaradi odpadnih olj, verjetno, morda ste že slišali, da recimo eno od večjih parkirišč v državi, pri Gornji Radgoni, nima tovrstne zaščite. Tam mnogi prevozniki iz vzhodno evropskih in azijskih držav mirno menjajo olje,tam pa je pravzaprav v neposredni bližini glavno črpališče za mineralno vodo radenska, pa tudi vodovod za Radence in za Gornjo Radgono. No, če bi se tam zgodila neka katastrofa in povsem možno je, da bi se, potem seveda lahko odpišemo normalno funkcioniranje tistega predela Slovenije. S stvarmi se ni igrati. Hočem reči, da je varstvo podtalnice pomembnejše od kakšnega delovnega mesta med avtoprevozniki, čeprav se seveda sliši na prvi pogled to grdo. Vlada je v noveli, torej v novem zakonu o prevozih v cestnem prometu predvidela še polletni prehodni rok, vendar samo za tiste, ki so do sedaj izkazali kakšno restnost. Resnost pri začetku urejanja svojega parkiriščnega problema v smislu pravilnika, ki sedaj pač ne bo začel veljati. Resnost v tem smislu, da sopokazali neko namero, pa iz objektivnih razlogov niso mogli priti do konca, kot sem že omenil, ali zato, ker ni bil spremenjen občinski prostorski plan ali kaj podobnega. Občutek pa imam, da so med avtoprevozniki morda najglasnejši tisti, ki niti niso imeli resnega namena začeti urejati ta problem in ki jim seveda parkiranje vse vprek, tudi po kakšnih travnikih, na nek način odgovarja. To jim predstavlja pravzaprav tudi konkurenčno prednost. Nam, ministrstvu za okolje in prostor, pa seveda predstavlja grožnjo kaj se zgodi, če bodo iztekle nevarne tekočine v podtalnico. Verjetno mi bo kolega Presečnik pomagal še pri sestavitivi odgovora na drug del tega sklopa, ki ste ga postavil, spoštovani poslanec Rupar.
Hvala lepa. Gospod Jakob Presečnik, minister za promet izvolite.
Hvala lepa za vprašanje, gospod Rupar. Odgovor je v večini že dal kolega Kopač. Moram reči to, da je ta pravilnik stopil v veljavo oziroma je bil sprejet že leta 1996 v nekaterih določbah, predvsem kar se tiče parkirišč in pogojev za parkirna mesta pa je bil petletni prehodni rok oziroma odložitev tega roka. In ta rok, kot ste ugotovili tudi, bi potekel 1.7. letošnjega leta. Žal se o teh problemih pogovarjamo šele v letošnjem letu, namesto da bi se mogoče pogovarjali to že leta 1997 vsaj. Torej mi smo, kot je kolega Kopač že pojasnil predložili oziroma vlada je predložila v parlamentarno razpravo predlog zakon o prevozih v cestnem prometu. V njem pa ravno zaradi problemov, ki so nastaliin ki so, objektivno so v slovenskem prostoru, poskušamo urejati z novim prehodnim obdobjem tudi problem parkiranja. Pri tem moram poudariti to, da že medresorsko usklajujemo tudi, kakšne bi bile eventualne spremembe tega pravilnika. In predvsem ne bo sprememb v tistem delu, ki jih je poudaril že gospod Kopač. Predvidevamo pa nekatere druge spremembe, kot so: zagotavljanje nekaterih drugih pogojev na teh parkiriščih od, ne vem, sanitarij, razsvetljave, ne vem še nekaj takšnih zadev. To je v 4. členu tega pravilnika, v desetih odstavkih so napisani tudi posamezni pogoji. O parkiriščih kot pogoju za licence, ki jih dobijo posamezni prevozniki. To je seveda v predlogu zakona je ta pogoj jasno izražen. Želja in zahteva prevoznikov oziroma zbornice, predvsem obrtne zbornice Slovenije pa je, da naj to ne bi bil pogoj za izdajo licence, ampak naj bi na drug način urejali zadevo, tudi s strožjo kaznovalno politiko. Vendar menim, da tu ni kakšne posebne razlike. Če imamo izredno strogo kaznovalno politiko, če nekdonima urejenega parkirišča, potem najbrž v tem primeru tudi ni problem, če je to parkirišče tudi že pogoj za samo licenco. Toliko v odgovoru. Mislim pa, da se bo o tej temi že jutri začela razprava na Odboru za infrastrukturo in okolje, ki bo kot matični odbor začel z obravnavo tega predloga zakona.
Hvala lepa. Želite dopolnilno vprašanje? Gospod Rupar, izvolite.
Hvala lepa. Ravno glede parkirišč še morda samo to. Če pogledate absolutno število podjetij, ki se ubadajo s prevozom, potem več kot polovica nima urejenih parkirišč. Ne smete pa gledati števila kamionov. Namreč, gre za bistven problem, ki ga predvsem manjša prevozna podjetja vidijo in skušajo na svoji koži je ta, da so veliki prevozniki imeli žeiz prejšnjih časov stvari urejene. In se ni bilo treba čisto nič popolnoma truditi za ne vem, lovilca olja ali pa za pralnice tovornjakov. Gre pa za te manjše podjetnike, od 3 do 10 "šleparjev" kamionov. Za njih je pa to zelo velik problem. Napaka morda dosedanjega dela vseh ministrstev je, da jih ni znala združiti in neko združenje organizirati tudi z občinami morda, ali pa s tistimi, ki razpolagajo z zemljišči, da bi se povezali in uredili taka parkirišča. Je pa seveda povsem razumljivo, da se vsak želi izogniti na čim daljši možni rok, kot je. Zato je očitek, češ da niso nič storili, nič ni bilo, ni na mestu. Drugače bi bilo treba reševati problem in drugače bi bilo potrebno to zadevo tudi organizirati in jih pripeljati do tega. Namreč, te zadeve so zelodrage. Po izračunih naj bi kvadratni meter takega parkirišča stal okoli 800 do 1000 nemških mark, kar je seveda precej velika zadeva glede na velike kamione. No seveda, jaz dajem še enkrat poslansko pobudo, dal sem jo že v pisni obliki, da se ta rok vendarle podaljša do konca leta 2004 in da se resno pristopi k reševanju tudi za manjše podjetnike, ne samo za tiste, ki so zadevo podedovali že iz prejšnjih sistemov, ko jim je to naredila čisto druga finančna sfera, ne pa sami. V mislih imam podjetja, kot so Intereuropa, Integral in tako naprej. Torej, oni niso vlagali v te zadeve nič. Torej, poslanska pobuda pa velja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na dopolnilno vprašanje gospoda Ruparja želita odgovoriti oba ministra, gospod Kopač in potem gospod Presečnik.
Gospod Rupar! Recimo, zanimivo je, da je prav na območju Gorenjske gospod Ažman kot, mislim da predsednik obrtnega združenja, obrtne zbornice Gorenjske ali obrtnega združenja, združenja obrtnikov, ne vem točno, se posebej močno angažiral pri urejanju tega problema v sodelovanju z ministrstvom, to sem razbral iz starih papirjev oziroma arhiva v zvezi s tem. Tako, da sem prepričan, da je recimo prav na področju Gorenjskega kar nekaj teh problemov urejenih. Rad bi pa, zaradi posebne zavzetosti te ekipe, ki je na Gorenjskem to počela. Gospod Ažman, če se ne motim, je sam avtoprevoznik. No, ampak rad bi pa opozoril na drugi vidik tega, kar sedaj tu načenjate. Posebej pri manjših avtoprevoznikih je ta razlika močno opazna, nekateri so šli v ureditev parkirišč nekateri pa niso šli. Tisti, ki so šli v ureditev parkirišč so seveda za to potrošili kar nekaj denarja. Tisti, ki pa niso šli, pa seveda niso potrošili nič, ampak s svojo potencialno nevarnostjo ogrožajo vse druge, nas, prebivalce Slovenije s potencialnimi izlivi nevarnih snovi v podtalnico, vendar seveda na ta način dosegajo konkurenčno prednost. Pomislite pa na to, kako bodo tisti avtoprevozniki, tudi mali, ki so problem parkirišč uredili že leta 1996, 1997, 1998, ker so vedeli, da leta 2001 pade zastavica, kaj bodo pa oni mislili o državi, ki nenadoma, ko pride stvar tik pred zdajci, zato da bi bil mir v hiši, vsem tistim, ki vsa ta leta na to niti pomislili niso, pač da ponovno odpustek do leta 2004. Ministrstvo za okolje in prostor bo temu, v kolikor bo prišel tak predlog v okviru vladne procedure, seveda pri oblikovanju mnenja na potencialni tak amandma, temo odločno nasprotovalo. Mi menimo, da je dodatnega pol leta odpustka več kot zadosti in še to samo za tiste, ki so do zdaj izkazali neko resnost.
Hvala lepa. Minister Presečnik, izvolite.
Na dve stvari bi še opozoril. Kar se tiče cene, je seveda pomembno tudi dejstvo, da ponovno analiziramo, mislim da je 2. točka ali 2. člen tega pravilnika, kjer je določeno število potrebnih parkirnih mest glede na število vozil, ki jih ima vsak, torej podjetnik ali obrtnik. Tu preverjamo seveda, kakšna je ta pogostnost parkiranja na domačem dvorišču oziromakakšna je pogostnost odsotnosti teh vozil z domačega dvorišča, če poenostavim. In tu se zna zgoditi seveda blažji pogoj za število parkirnih mest glede na število vozil, ki jih posameznik ali posamezna firma ima. To je eno. Drugo, mislim, da, če bomo uskladili milejše pogoje v 4. členu tega pravilnika, da bo tudi izgradnja ali pa cena na enoto ali pa cena na kvadratni meter manjša. In še mogoče tretja stvar. Že kolega Kopač se je dotaknil tega, mi dobivamo kar nekaj obvestil oziroma pisem tistih, ki so takšna parkirišča zagotovili na podlagi obstoječega pravilnika, z grožnjo, da bodo tožili državo, ki je izdala ta pravilnik, in ki ga po petih letih črta ali odmika v neko novo negotovo prihodnost naslednjih let, verjetno s pričakovanjem, da bo od leta 2004 - kot je vaš predlog - to pomaknilo spet do leta 2008 itn. Jaz vam zagotavljam, da imamo tam, od koder prihajam, da je eden od teh prevoznikov zagotovil parkirna mesta za blizu 100 parkirnih mest. Vendar do danes nima niti ene ponudbe ali pa povpraševanja po tem parkirnem mestu, ker pač tega ni treba in bi moral uporabnik tega prostora ali najemnik tega prostora plačati mesečno najemnino - ne vem, si bom izmislil - 20 tisoč tolarjev. Ne vem, ampak ta podatek je izmišljen, ostalo pa ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji je gospod Samo Bevk. Izvolite. In potem gospod Sašo Peče.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Poslansko vprašanje postavljam ministru za zdravstvo, dr. Dušanu Kebru, v zvezi z okrepi za preprečevanje bolnišničnih okužb v zdravstvenih ustanovah v državi. Vsekakor je šokanten podatek, da se vsak deseti bolnik dodatno okuži v bolnišnici, zato se upravičeno sprašujemo, kako varne oziroma kako nevarne so slovenske bolnišnice zaradi bakterijskih okužb. Bakterijo, ki je na pohodu po bolnišnicah po vsem svetu in tudi v Sloveniji, označujejo s kratico MRSA. Običajno dobijo bolniki bakterijo MRSA le v bolnišnici. Zato se bolniki danes premalo zavedajo ali zavedamo te nevarnosti. Nesporno je, da so bolnišnice nevarne zaradi njenega osebja, ki je pogosto naseljeno z najodpornejšimi bakterijami, ki jih s svojimi rokami lahko prenašajo od enega bolnika do drugega. To še zlasti velja za naše razmere, ko sta pomanjkanje medicinskih sester in pomanjkljiva higiena rok verjetno glavna dejavnika, ki pogojujeta nezadržno širjenje odpornih bakterij. MRSA je glavni kazalec za raven higiene oziroma varnosti neke bolnišnice. Visok odstotek MRSE pomeni nevarno bolnišnico, nizek odstotek pomeni varno in kakovostno bolnišnico s skrbno higieno. Prav odstotek MRSA je postal eden izmed treh kriterijev za kakovost bolnišnice. Slovenija nesporno spada v sam vrh po pogostnosti odpornih bakterij. V skandinavskih državah je 0,3% stafilokokov odpornih na medicilin. V Švici 2%, v Nemčiji 6%, v Španiji 30%, v Italiji in v Franciji 34% in baje v Sloveniji celo 40%. To pomeni, da spada Slovenija med hiperendemska področja z MRSA, zato ni čudno, da na primer Švica odsvetuje sprejem v naše in sredozemske bolnišnice in priporoča čim hitrejšo repatriacijo. V Sloveniji po nekaterih trditvah ta čas ni bolnišnice, ki ne bi imela epidemije MRSA. S spremembo doktrin na področju higiene v bolnišnicah, ko bi namesto umivanja rok dosledno uveljavili razkuževanje rok medicinskega osebja, ter seveda tudi z drugimi ukrepi, bi bilo možno v petih letih zmanjšati pogostnost MRSA v Sloveniji s sedanjih 40% na manj kot 5%. S tem bi bistveno zmanjšali stroške zaradi podaljšanja hospitalizacije bolnikov in bistveno zmanjšali smrtnost pacientov zaradi trdovratnih bolnišničnih okužb. Ministra, dr. Dušana Kebra sprašujem, kaj lahko na tem področju stori Ministrstvo za zdravstvo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Keber, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje, spoštovani gospod poslanec Bevk. Pravzaprav se z osnovo za vaše vprašanje v celoti strinjam, tudi z interpretacijo pomena okužb z resistentnimi bakterijami in nasploh z bakterijami, tudi z opredelitvijo, da je to eden od elementov kakovosti bolnišnice, če govorimo o prevalenci, skratka o prisotnosti bakterije med bolniki oziroma med osebjem. Morda bi v vsakem primeru le nekoliko korigiral podatke, vsaj podatke, s katerimi razpolaga ministrstvo, ki so posledica natančnih preverjanj po podatkih,ki smo jih slišali tudi v medijih. Najprej je treba govoriti seveda tudi o nosilstvu bakterije in ne okužbi, ki že pomeni bolezen. To nosilstvo je kriterij varnosti bolnišnice. In po tem nosilstvu naj bi bil po zadnjih ocenah odstotek v slovenskih bolnišnicah pod 20% in ne približno 40%, kot smo slišali z nekaterih, po naših presojah oziroma strokovnih službah, presojah neutemeljenih oziroma premalo preverjenih govoric. Kljub vsemu je odstotek visok. Mi bi si morali želeti, da pridemo v bližino odstotka 3,5, kot imajo nekatere razvite dežele. In pravzaprav je sorazmerno preprosto priti do tega odstotka. Tudi to je znano in tudi zato moramo biti hvaležni javni razpravi, ki se je na pobudo posameznih zagnanih entuzijastov pojavila v javnih medijih in je naredila dobro stvar, da so se ljudje začeli zanimati, ali so naše bolnišnice dovolj varne in ali bolnišnice storijo vse, da bi zajezile posamezne pojave novih nevarnosti. Ker v resnici gre za nove in nove pojave novih tveganj, ta, o katerem zdaj govorimo, o meticilin rezistentnih stafilokokih MRSA, je posledica pretirane ali pa seveda izrabe antibiotikov in bakterij, ki so se prilagodile na te antibiotike. Jasno je, da v vseh časih obstaja borba v bolnišnicah proti okužbi. Ne bom šel nazaj v zgodovino, ampak samo v zadnje obdobje, da bi obvladovali te nove pojave. Najbrž se lahko reče za obdobje zadnjih 10, 15 let, da je popustila pozornost za obvladovanje okužb in prenosa ravno zaradi uspeha antibiotikov in vseh ostalih pripomočkov v bolnišnicah in da v bistvu prihaja, bom rekel, povračilni udarec imperija, če se tako izražam. Ampak ta čas obstaja že pravilnik, sprejet v mandatu prejšnjega ministra o postopkih za obvladovanje bolniških infekcij. Vse bolnišnice imajo komisije, vzpostavljen nadzor nad obvladovanjem bolnišničnih infekcij. Posebna komisija pri ministrstvu, ki ima tudi isti naziv komisija za preprečevanje bolnišničnih okužb, je ravnokar pripravila obsežne smernice pravzaprav iz skupine 11 smernic z natančnimi navodili, kar ne pomeni, da do sedaj bolnišnice niso delale ničesar. Pomeni samo, da imamo sedaj v rokah standardiziran pristop k obvladovanju teh infekcij, ki jih je na zadnji seji pred 14 dnevi potrdil zdravstveni svet, torej v prvem tednu aprila in ministrstvo pravzaprav čaka samo še formalen način, zapisnike in vse ostale formalne pogoje, da bomo še v tem mesecu ta navodila poslali po vseh slovenskih bolnišnicah, v katerih je seveda tudi in poleg ostalega, tukaj seveda ne posegamo samo na razkuževanje rok, s čimer se strinjamo, da je zlasti pri MRSI pomemben oziroma najpomembnejši ukrep, ampak posegamo o nadzora nad kakovostjo pitne vode. Naj vas spomnim na legionelo, ki tudi povzroča skrbi v Sloveniji, pa za epidemiološko spremljanje okužb, pa za preprečevanje širjenja MRSE, način izolacije pacientov, minimalne tehnične pogoje za mikrobiološke storitve, sterilizacija in odpadki, skratka pogoj higiena rok s podrobnim opisom. Rekel bi pa tole. Vsi tri pravilniki oziroma smernice so znane že nekaj časa, sodimo pa med tiste države, za katere je treba žal reči, da se tudi zakone spoštuje manj kot v citiranih skandinavskih državah. Mi lahko sprejmemo zakon o alkoholu v prometu, pa imamo svoj pogled na to, kako se ga držimo. Mi lahko sprejmemo zakon o nekadilstvu v določenih prostorih, vključno z bolnišnicami. Pa lahko preverimo, kako se ga držimo. In tudi sami pravilniki, da je tako preprost postopek, da mora vsak zdravstveni delavec od stika do stika z bolnikom brez izjeme razkužiti roke, je odvisen od tega, ne toliko od števila delavcev, ker postopek je kratek, traja minuto in ga lahko opravljaš ko se pogovarjaš z naslednjim bolnikom. Gre zgolj za to, ali smo pripravljeni to storiti ali ne. Zato mislimo, da je temeljno, in zato imamo te komisije, temeljni način, kako to vzpostaviti, je seveda notranji nadzor in mi smo pripravljeni bedeti nad tem, da bo deloval ta notranji nadzor in da bo po potrebi tudi odpoklical ljudi, ki ne bodo vzpostavili nekaj tako preprostega, kot da boš zdravstveni delavec na vsakem delovnem mestu imel to razkužilo. Po neki zelo enostavni anketi menimo, da pravzaprav tehnična podlaga za to je izpeljana povsod. Danes ni delovišča, preiskovalnice, sobe s pacienti, kjer ne bi bila na razpolago preprosta naprava, kjer si tako kot tekoče milo lahko izbrizgaš razkužilo. In to priliko, če dovolite, izkorščam tudi za to, kolikor bo ta razprava prišla v javnost, da tudi pacienti sami pomagajo nadzorovati zdravstvene delavce ali so se pri stiku z njimi predhodno razkužili roke. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zadovoljni? Hvala. Naslednji ima poslansko vprašanje gospod Sašo Peče. Izvolite!
Spoštovani ostali prisotni s strani vlade Republike Slovenije in ostali prisotni poslanci državnega zbora! Moram priznati, da mi je bilo pred nekaj trenutki, ko je bil v tej naši dvorani, hramu, prisoten še mandatar, da sem kar nekako premišljeval, ali naj zastavim vprašanje, ali naj posebej po tistem, ko mandatar, ko ni izkazal pretirane skrbi za slovensko gospodarstvo. Po tistem, ko tudi stopnje brezposelnosti v naši državi ni prikazal kot nekaj alarmantnega, ampak je dejansko našo državo prikazal kot zgodbo o uspehu. Isto zgodbo, ki jo nekako ponavljamo od leta 1992, vsak pa si o njej misli svoje. Toda navkljub temu, ne glede na to oziroma glede na to, da me ne veže, recimo temu strankarska disciplina na mandatarja, ali do ostalih predstavnikov, ki danes sedite v vladi, bi le rad delno spregovoril o Slovenski razvojni družbi, delniški družbi. Torej, o tistem področju, ki bo po mnenjih socialnih partnerjev, ki so iz te zgodbe izključeni, torej izključeni iz zgodbe pogajanja in ugotavljanja nekega splošnega konsenza, ki naj bi v tej državi dosegal nekako zapolnitev privatizacijske vrzeli, po drugi strani pa dal nov zagon tistim podjetjem, ki so do sedaj, recimo v narekovajih "životarila" pod, recimo temu Slovensko razvojno agencijo oziroma SRD-om. Politične stranke, ki danes sestavljajo vlado, torej vse tiste velike glave, ki skušate rešiti SRD, ste pred volitvami govorile različne pristope. Ste pred volitvami obljubljale različne modele zapolnitve privatizacijske vrzeli. Torej, niti eno mnenje nobene izmed političnih strank, ki danes sedite v vladi, ni govorilo o temu načinu zapolnitve privatizacijske vrzeli. Vsi ste že zamudili rok, ki ste ga pred volitvami obljubljali. Vsi ste obljubljali drugačne, človeku prijaznejše ukrepe, s katerimi boste zapolnili privatizacijsko vrzel. Danes oziroma v tem času ste na vladi sprejeli oziroma sprejemate program, ki bo to veliko slovensko podjetje, ki nosi v svojih vrstah približno 9.500 zaposlenih, privatizirali na ta način, da ga boste dali v upravljanje in razprodajo PID-om. Kaj so PID-i dejansko naredili, vemo vsi dejansko tu. Oni so ustvarili tole privatizacijsko vrzel. In kljub temu, da socialni partnerji, ki žal ne najdejo sogovornika v vas, v predstavnikih vlade, v predstavnikih ministrstev, predvsem ministrstvu za gospodarstvo, opozarjajo, da se bo brezposelnost na račun vaše metodologije zapolnitve privatizacijske vrzeli povečala za 2.000 delovnih mest, ne najdete posluha za njihove pogovore. Ne mislim postavljati ne vprašanja ne dajati pobude. Rad bi vas le opomnil, tu niste sami zaradi sebe, pogovorite se s socialnimi partnerji. In če že nujno iščete denar za zapolnitev privatizacijske vrzeli, ga najdimo vsi skupaj raje tam, kjer je v bistvu na dlani oziroma nekaj nad dlanjo. V tistem tako imenovanem avionu, o kateremu se slovenski vladi tako močno mudi [[...]]
Gospod Sašo Peče, pravzaprav ste svojo pravico do poslanskega vprašanja zlorabili zato, da ste na koncu treh minut, kolikor vam pripada povedali, da ga ne mislite postaviti niti ne mislite dati poslanske pobude, tako da vas opominjam, da je to zloraba pravice do postavitve poslanskega vprašanja. Hvala lepa za vašo razpravo.
Gospa podpredsednica kot opozicijski poslanec navajam, da nam jemljete besedo, torej ni nič novega. Samo še enkrat. Razmislite o svojem početju, 2 tisoč ljudi boste spravili ob delo. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji se je za poslansko vprašanje prijavil gospod Alojz Sok. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovani predstavniki vlade, spoštovane kolegice poslanke in poslanci. Postavil bom naslednje vprašanje, in sicer v zvezi z delovanjem lokalne samouprave. Lokalna samouprava, se pravi občine, so nedvomno eden izmed temeljev v vseh razvitih državah Evropske unije. Države Evropske unije namenjajo za funkcioniranje lokalne samouprave različno velika sredstva. Tukaj, v tem parlamentu smo lahko slišali, da tiste, ki lokalno samoupravo najbolj krepijo, tudi do 30 procentov, na primer Švedska. Pri nas pa, poglejte, letošnji proračun se povečuje z indeksom 117,8, pomeni na predhodno lansko realizacijo. Proračun se bo povečal za 17,8 procentov, medtem ko za funkcioniranje lokalne samouprave kot dopolnilna sredstva povečujemo finančna sredstva za indeks 104,1 ali drugače povedano s 4,1 procentom. To pomeni, da namenjamo za funkcioniranje lokalne samouprave relativno manj sredstev kot lani. Torej niti ne sledimo inflacijskim gibanjem, kaj šele, da bi ta sredstva večali in bi se na tak način bližali nekako tem trendom, ki potekajo v državah Evropske unije. Lokalna samouprava skoz ta namen dobiva bistveno manj, na drugi strani pa vsi skupaj lahko opazujemo, da se ob vsem tem oddaljuje naša organizacija na nivoju regij in da država kot takšna nenehno povečuje centralizacijo. V tem kotekstu me zanima, kako si predstavniki vlade, predvsem ministrstvo za finance in ministrstvo za notranje zadeve predstavljajta vključitev Slovenije v Evropsko unijo, ob dejstvu, da za lokalno samoupravo iz leta v leto namenjamo manj sredstev, da zadeve vse bolj centraliziramo. S tem povzročamo velike težave, predvsem na področju, ki so demografsko ogrožena, na področju, kjerje pretežno podeželsko prebivalstvo, kjer se mladi odseljujejo, kjer zapuščajo doma ostarele starše, ki ne zmorejo več obdelovati kmetijske zemlje, zato se le ta zarašča, medtem ko v mestih nastaja eden izmed velikih problemov v zvezi s stanovanjsko politiko, z izgradnjo stanovanj in v zvezi z zaposlovanjem. Če bi Slovenija želela slediti tem trendom v Evropski uniji, bi po mojem prepričanju morala sredstva za lokalno samoupravo, za delovanje občin večati, ne pa manjšati, kot se to dogaja pri nas. Prosim lepo, če mi odgovorite, kako si v vladi zamišljate te zadeve in kako se bo s takšnimi finančnimi trendi Slovenija lahko enakopravno vključila v Evropsko unijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kdo od predstavnikov vlade? Minister za notranje zadeve. Dr. Rado Bohinc, izvolite.
Zahvaljujem se za tisti del vprašanja, ki se nanaša na ministrstvo za notranje zadeve. To pa ni vprašanje, povezano s financami. Žal moram pritrditi spoštovanemu gospodu poslancu, kar zadeva podatke, ki jih tukaj navaja. Evropske primerjave kažejo natanko to, kar pravite. Smo v spodnjem delu držav po tem, kolikšen odstotek javnih financ pripada lokalni samoupravi, seveda zaradi specifične sistemske postavitve financiranja lokalne samouprave. Kar zadeva pogled ministrstva za notranje zadeve na to vprašanje, bi rekel, da bomo morali v sklopu reforme javne uprave tudi vprašanje sistema financiranja lokalne samouprave ponovno preveriti oziroma oblikovati povsem na novo, z upoštevanjem evropske listine lokalne samouprave in nekaterih drugih dokumentov Sveta Evrope in Evropske unije, pa verjetno tudi na podlagi analize naših ne preveč spodbudnih izkušenj na tem področju. Ti evropski dokumenti pa dajejo v ospredje predvsem načelo avtonomije samofinanciranja tudi iz vidnih prihodkov. In naš predlog je ta, da bo vlada v naslednjem mesecu sprejela strategijo oziroma izhodišča in usmeritve nadaljnjega razvoja lokalne samouprave, ki bo pokrivala tako vprašanja financiranja kot tudi vprašanja notranje urejenosti in položaja občin in pokrajin. Ta dokument je strokovno že izdelan, ki ga bo strokovni svet za upravo pri ministrstvu za notranje zadeve obravnaval še ta mesec, bomo predložili vladi in ta dokument bo temelj za postopno preoblikovanje sistemskih rešitev na tem področju. Konkretno imamo v mislih to, da bomo v zadnjem četrtletju letošnjega leta predlagali v proceduro nov zakon o občinah in zakon o pokrajinah, zakon o lokalni samoupravi pa naj bi ostal zgolj kot sistemski predpis, ki bi urejal načelna vprašanja enot lokalne samouprave v državi, tako vprašanja, ki se nanašajo na občine kot tudi na pokrajine. Seveda bo za dokončno uveljavitev novih sistemskih rešitev potrebno tudi, da steče postopek prilagoditve ustave, ne samo 143. člena, ampak tudinekaterih drugih določil, predvsem tistih, ki se nanašajo na ustavni položaj občine. V sklopu tega in na podlagi izhodišč, ki sem jih omenil pričakujemo, da bo predložien tudi nov zakon o financiranju občin, ker kot pravim, je v pristojnosti ministrstva za finance, ki bi na spremenjenih sistemskih podlagah in skladno z evropsko listino o lokalni samoupravi moral urejati tudi ta vprašanja. Lahko si obetamo, da bodo te spremembe, ki pa jih ni mogoče speljati v letošnjem, morda tudi ne dokončno še v naslednjem letu, ampak je to proces dograjevanja oziroma nadaljnjega razvoja lokalne samouprave, da bo vendarle ta proces privedel do takšnega položaja slovenskih občin in pokrajin, da bo ta primerljiv z evropskimi državami, ki jih tudi vi navajate. Toliko lahko z moje strani, morda bi bilo dobro, da slišimo še kolege iz finančnega ministrstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, državni sekretar na ministrstvu za finance, gospod Končan Darko. Izvolite.
Glede na pobudo oziroma vprašanje in mnenja poslanca, da se iz leta v leto manjšajo sredstva za financiranje lokalnih skupnosti mislim, da je odgovor zelo kompleksen in zato ga bo ministrstvo za finance pripravilo v pisni obliki in ga posredovalo. Hvala.
Hvala lepa. Želite? Ne želite. Hvala lepa. Naslednji je Igor Štemberger. Izvolite.
Hvala za besedo. Svoje vprašanje bi postavil ministrstvu za gospodarstvo. Država, ki je lastnica določenih deležev v večjih slovenskih družbah bo letos, je napovedala prodajo določenih deležev. Na spisku družb, kjer želi država celoten delež prodati, se je znašel tudi ilirskobistriški Lesonit. Neki italijanski kupec namerava, ali pa je že v dneh kupil vseh 12% delnic, ki so v lasti države. Pozdravljam dotok tujega kapitala v Slovenijo, saj je omenjena italijanska družba Fantomi že začela z določenimi vlaganji v Lesonitu. Moti me pa ena stvar. Mislim, da je bil državni delež prepoceni prodan. V izhodiščni ceni je država zahtevala nekaj več kot 3.000 tolarjev za delnico, Italijani pa so sami zvišali ceno in ponudili več, čeprav so bili edini zainteresirani kupec. Mislim, da premalo cenimo bogastvo, ki ga imamo, saj bi bila v času, ko država gleda na vsak tolar, ki priteče v državno blagajno, nekako logična drugačna pot. Da bi postavili čim višjo izhodiščno ceno in jo potem ustrezno nižali, če ne bi bilo odziva na trgu. Na ta način bi, mislim iztržili več denarja, ki gre direktno v državno blagajno. Zanima me, kako poteka cenitev naših družb in kdo in po kakšnem ključu postavlja ceno. Ker je letos napovedano kar nekaj prodaj državnega premoženja, se bojim, da ga ne bomo prepoceni razprodali. Zelo bi bil vesel, če bi mi postregli s konkretnim odgovorom, se pravi, kako je bila postavljena cena in kdo je ceno postavil v primeru ilirskobistriškega Lesonita. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Renata Vitez izvolite.
Jaz se vam zahvaljujem za vprašanje in bomo dali ta pojasnila pisno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji je gospod Kopač. Izvolite.
Samo mimogrede sem spremljal to, kot vsi drugi člani vlade. Ceno je zvišala vlada, ne podjetje, ki je kupovalo delnice. To je seveda želelo kupiti po čim nižji ceni. Vlada se je po razpravi na Odboru za gospodarstvo, ki sem mu tudi sam prisostvoval, zahtevala višjo ceno, ker smo bili mnenja, da bodo tudi ob višji ceni vseeno kupili to, kar jih zanima, in v resnici so.
Hvala lepa. Naslednji je gospod Davorin Terčon. Izvolite.
Hvala gospa predsedujoča. svoje poslansko vprašanje naslavljam na predstavnika ministrstva za finance. In sprašujem, kako si ministrstvo za finance predstavlja ureditev dejavnosti iger na srečo, iz katere državni proračun dobiva velike vsote denarja za polnjenje proračuna? Po mojem bi bilo potrebno stvari urediti, da bi bila ta oblika polnjenja proračuna še večja. Sedaj pa se dogaja stagnacija, obisk igralnic pa celo pada. Pred leti sprejeti zakoni so po mojem številni in preštevilni zakoni in podzakonski predpisi, so zastareli in ne ustrezajo več času. Način, kako se predpisi izvajajo in kako se vrši nadzor, postavlja razvoj celotne panoge pod vprašaj. Slovenija je bila z dejavnostjo prirejanja iger na srečo dolga leta vodilna v tem delu Evrope, sedaj nas pa vsi po vrsti prehitevajo, tako po področjih, ki so jih legalizirali kot tudi po organiziranosti. Zaradi tega sprašujem, kdaj lahko pričakujemo v parlamentu nov zakon o igrahna srečo in ustrezne podzakonske predpise, ki bodo področje celovito uredili in stimulativno uredili način in pogoje vlaganj v to dejavnost? Kako bo vlada odgovorila na prihajajočo konkurenco, predvsem v sosednjih državah in kako namerava zmanjšati negativne učinke te konkurence, tako za naše prireditelje iger na srečo kot naše gospodarstvo v celoti? Kaj bo vlada oziroma ministrstvo storilo za zmanjšanje davčnih obremenitev pri prirediteljih iger na srečo, saj so le te primerjalno s konkurenco višje in ne stimulirajo vlaganj in posodobitev v igralnicah, kar je nujni pogoj za prosperiteto te dejavnosti? Koliko je bilo izdanih pravilnikov in drugih podzakonskih predpisov, ki se tičejo prirejanja iger na srečo? Kolikokrat so bili spremenjeni? Kolikokrat razveljavljeni s strani ustavnega sodišča in koliko je še postopkov pred ustavnim sodiščem? Kakšen je oziroma bo epilog medijsko zelo razvpitega zaprtja igralnice v Tolminu, kjer se urad za nadzor iger na srečo zelo angažiral za zaprtje igralnice, proces pa se je končal z oprostilno odločbo in odškodninskim zahtevkom zoper ministrstvo v višini 500 milijonov? Zakaj sta za potrjevanje skladnosti s predpisi in tako imenovana homologacija igralnih avtomatov na voljo le dva državna uslužbenca za celo Slovenijo, ki očitno ne zmoreta opraviti vsega dela in je tako povzročena velika škoda, izguba dohodka? In na koncu. Zakaj je ministrstvo, prireditelj iger na srečo, predpisalo še ročno izdelavo računovodskih izkazov, števcev vsakega igralnega avtomata, kljub temu, da že obstajata dve vrsti nadzora; tako imenovani "on line" nadzor in enotna kontrolna naprava, iz katere je mogoče razbrati vse podatke?
Hvala lepa. Predstavnik ministrstva za finance, gospod Končan, izvolite.
Spoštovani gospod poslanec! Vprašanja, ki ste jih navedli, zahtevajo najmanj kakšno uro razlage vsega tega, na kar želite odgovore. Glede na to, da od nedavnega pokrivam tudi to področje, bom poskusil nekaj stvari vsaj odgovoriti, ostale bomo seveda pripravili v daljši pisni obliki oziroma tako kot ste tudi že zastavili vprašanje v obliki predloga zakona, ki ga bomo v najkrajšem možnem času tudi dali v proceduro. Dejstvo je, da je vlada že pred tremi leti sprejela strategijo razvoja igralništva v Sloveniji. Nesporno je, da je slovensko igralništvo specifično v celotnem svetu po tem, da več kot 90 celo včasih 95 procentov celotnega "inkama", torej prihodka, ustvari v bistvu na prilivu od tujih igralcev, ko govorimo o igralnicah. In da s v zadnjem času ta delež tujih igralcev in prihodek iz tega naslova relativno znižuje. Vendar, poleg klasičnih igralnic, ki so v preteklih letih, vemo od osamosvojitve Slovenije in od vseh problemov v povezavi s Hitom in ostalimi, je ta dejavnost bila dejansko v stagnaciji zaradi vrste ukrepov. Lahko pa rečem, da potem, ko smo jim kot država, nenormalno zvišali davčne obremenitve, je v zadnjih dveh, treh letih prišlo do občutne stagnacije. Vendar, istočasno poleg klasičnih igralnic, imamo seveda še tako imenovane igralne salone z igralnimi avtomati, kjer pa je veliko vprašanje, kdo tam prinaša prihodek, kdo igra in tako naprej. Tam se pa meša tako tuji gostje kot domači gostje. Omenili ste "on line" sistem. Res je, za del teh po številu igralnih salonov, v bistvu so vključeni v "on line" sistem. Velik, preostali del sploh ni vključen v "on line" sistem, kajti obstoječi pravilniki in zakon jim pač tega ne narekuje dobesedno, ampak se morajo sami za te stvari odločiti, kar je seveda v povezavi tudi z velikimi stroški v investicijo, v tehnično izpopolnitev opreme in podobnega. Zaradi vsega tega in ker je ta vladna strategija igralništva, ki pravi, da seveda ob tem, da se razbremeni igralništvo kot tako, teh neposrednih dajatev, neposrednih davkov, da seveda s tem, ko se razmahne igralništvo, še posebej zato, ker tuji gostje prinašajo ta prihodek v igralniško sfero, hkrati razvija tudi celotna infrastruktura, celotni turizem. Zaradi tega se pripravlja, najprej celovita analiza in študija, ki bo, recimo, podlaga za pripravo novega zakona oziroma novele zakona o igrah na srečo, predvidevamo, da bi to v naslednjih šestih mesecih lahko tako daleč pripeljali, da bi že dali v proceduro. Ob tem je bilo govora tudi o pravilnikih. Pravim, da po eni strani pravilniki zadevajo samo igralniško dejavnost, drugi pravilniki zadevajo tudi vse ostale vrste iger na srečo. Vendar, dejstvo je, da s tem ko v bistvu hočeš na kratek rok eno plat zadovoljiti, prinesti recimo rezultate na določenem segmentu, seveda nehote povzročiš negativni efektna drugem. Kajti nikakor ne bomo možnost v Sloveniji enostavno samo reči davčno razbremeniti igralnice, da se bodo lahko v naslednjih dveh, treh letih v bistvu na hitro začele razvijati, pa še posebej v primerjavi s konkurenco v Italiji, Avstriji, na Madžarskem, ampak seveda se bomo istočasno morali odpovedati, če bo takšna odločitev vlade in potem tudi parlamenta, velikemu delu fiskalnih prihodkov v tem srednjeročnem obdobju. Tako, da vse to med sabo je v določeni interakciji in seveda zato kakršnakoli poseganja, spreminjanje zakonov brez preverjanja in analize in študij, kaj vse bo sinergijsko prineslo v končni fazi, si seveda ne moremo privoščiti, da bi enostransko v bistvu zadovoljili posameznim interesom. Računamo torej, kot sem rekel, v naslednjih tednih pripravljamo posvet z vsemi akterji na tem področju, z vsemi tistimi, ki so strokovnjaki poznavanja [[...]] [[Nerazumljivo.]] dejavnosti, da bi pripravili skupna izhodišča in potem bomo pripravljali novelo zakona, ki bo šla v proceduro. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, gospod Terčon, izvolite.
Čisto na kratko. Vesel sem, da se zavedate problema, vendar moram reči, da z nektarimi poudarki iz vašega odgovora nisem zadovoljen. Nisem zadovoljen ne z dinamiko, ki ste jo napovedali, ker po moje je stanje takšno, da je treba hitreje ukrepati. Mi vemo za obljube desnosredinske koalicije v Italiji, v primeru, da bo zmagala na volitvah, ker je tudi možno, kako se bodo tam stvari odvijale. In zato ta dinamika po moje ni zadosti hitra. Ne strinjam se tudi z vami, da znižanje davčnih obremenitev nujno pomeni tudi manjši prihodek v proračun, saj bi na računu večjega prometa lahko to zmanjšali [[op.: nerazločno!]] ali mogoče še povečali. Seveda mi niste eksaktnotudi odgovorili, zakaj moramo imeti tri vrste neučinkovitega nadzora namesto eno vrsto učinkovitega. Kot sem rekel, glede na to, da je vprašanje obširno, pričakujem tudi podroben pisen odgovor.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Rudolf Petan. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani predstavniki vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Moje vprašanje se tudi nanaša na mesnokostno moko, o kateri smo danes že nekaj slišali. Vendar iz popolnoma drugega zornega kota tako, da sta lahko ti dve vprašanji dopolnilni. Ta mesna kostna moka, seveda, je problem, ne samo v Sloveniji, ampak tudi v Evropi, ampak v Sloveniji sta se izoblikovali dve dejstvi. Prvi je to, da je čutiti strahovito velik odpor in seveda strah krajanov škodljivosti sežiga mesnokostne moke v kurilnih napravah v domačem kraju. Po drugi strani se je zgodil samovžig v skladišču omenjene moke v Kočevju, ki je problem postavil popolnoma na glavo. Namreč v skladišču je prišlo dosamovžiga in dimni plini, ki so bili tudi neizgoreti, kar je seveda normalno, so se razdimili v okolico in po izjavah strokovnjakov ni bilo nobenega škodljivega vpliva na okolico. To je prvo. In drugo. Isti strokovnjaki so prisegli, da bi brez škodljivih posledic razsuto moko iz teh vreč lahko deponirali kar na komunalno deponijo. Tistie ostanke, ki so pač tam bili ne celotno, ampak tisto, kar je bilo razsuto. To dvoje nekako ne gre skupaj. In logično je vprašanje, zakaj potem drag sežig mesno kostnemoke,bila je omenjena Belgija, verjetno tudi katera druga država pride v poštev, če pa imamo v Sloveniji kar nekaj velikih kurišč, kjer bi lahko pod kontrolo dosegli popolno zgorevanje te moke, ki bi bilo lahko celo tudi kurivo in prihranek osnovnega energenta Vsekakor je sežig v velikih kurilnih napravah, kjer je proces izogravanja popolnoma kontroliran, bistveno bolj obvladljiv in pa manj škodljiv kot samovžig in odvoz na komunalno deponijo, kar je po zatrjevanju državnih uradnikov ustreznih organov seveda neškodljivo. Kako se lahko trdi, da je to neškodljivo, če po drugi strani takšna skrb pri kontroliranem kurjenju v velikih kurilnih napravah. To dvoje ne gre skupaj. In zakaj potem še sploh razmišljamo o sežigu v Belgiji, če pa je stvar neškodljiva, tudi česo dimni plini neizgoreti, to kar je bilo v Kočevju, tudi če tega ni veliko. In me zanima, kaj je sedaj dejansko, ali je škodljivo tisto, kar zgori pod kontrolo, recimo v velikih sežigalnih napravah, ali je pa tisti samovžig bil res neškodljiv. Potem je skrb o tem malce prehuda in bi zadevo lahko bolj enostavno rešili in ne bi bilo potrebno razmišljati za kurjenje te moke v Belgiji. In bi prosil odgovor vlade na to. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Janez Kopač, izvolite.
Za večino vaših izjav ne morem reči drugega, da se bolj kot strinjati z njimi tudi ne morem. Namreč, pri razpravah o mesnokostni moki je prišlo do meni povsem nerazumljive evforije, lahko rečem celo histerije, ki se jo enostavno logično ne da pojasniti. Mesnokostna moka predstavlja organsko snov. Ta organska snov predstavlja seveda nenevaren odpadek, tako kot pomije iz gospodinjstva, recimo. Gre za podobno stopnjo nevarnosti. Seveda se je to uporabljalo v prehranski verigi in še danes se uporablja v prehranski verigi za domače živali, mislim na mačke in pse. Ne uporablja se pa več v prehranski verigi za tiste živali, ki jih potem ljudje jedo. Zato je seveda vsak strah v zvezi s tem po mojem popolnoma neupravičen. Samovžig v Kočevju se je zgodil in pri tem seveda posebno nevarnih emisij ni bilo. Tako kot jih ni, posebno nevarnih, če se vžge neko žaganje, ali pa če se vžge kakšna druga organska snov. Seveda pa to ni kontroliran sežig. Kot država pa smo dolžni seveda opravljati kontrolirane procese. To pomeni, da je stvari treba sežigati v kurilnicah, kjer je moč meriti emisijo škodljivih snovi. Na prostem seveda to ni možno. Zato iščemo ustrezno sežigalno napravo. Že prej sem pojasnil, zakaj je ni moč najti kar tako. Obstaja jih nekaj, ki so potencialno uporabne, vendar nobena od njih ni uporabna čez noč, ampak mora predhodno instalirati ustrezno tehnologijo za vpihavanje sipke mesno kostnemoke. Če bi hoteli sežgati to, kar je že na skladišču in se je strdilo, uskladiščena moka postane kepasta, predstavljajte si recimo vlažno cementno vrečo, kepasta, in je to treba prej zdrobiti. In je to spet druga tehnika vpihavanja in tudi take seveda nobena od obstoječih kurilnih naprav v Sloveniji nima. Da pa bi metali, npr. v cementarno, v kurišče kar cele vreče, ki imajo zdaj 1 tono, pa tudi ne gre, ker potem seveda tam ni možen dober sežig naenkrat. Ker bi šlo za veliko kepo. No, kakorkoli, to so tehnični problemi. Kar se tiče analize nevarnosti in nenevarnosti, lahko rečem samo to, da je Kemijski institut iz Ljubljane, ki mu je posebno analizo naročilo javno podjetje Snaga na zahtevo mestne občine Ljubljana ugotovil to, kar je bilo "urbi et orbi" sporočeno, da gre za nenevaren odpadek, kar je seveda na nek način že vsakemu povprečnemu ali pa povprečno logičnemu opazovalcu razmer jasno, da pa edina reč, ki je omembe vredna je ta, da ga je treba pred odlaganjem stabilizirati. Kar pomeni, če bi ga izpostavili lužnemu testu, na primer, da se mesno kostno moko da v neko posodo, se vanjo natoči malo vode in se potem to premešava in premešava, da se izlužijo snovi iz mesnokostne moke, ta lužni test pokaže, da je ene od emisij, ene od odpadnih snovi v tem preveč glede na dovoljene emisije. To seveda ne pomeni, da v običajnih gospodinjskih pomijah ni takih stvari, še mnogo več. Pomeni samo to, da je s tem treba ravnati na previdnejši način, kar pomeni. Kemijski institut je rekel, pred odlaganjem stabilizirati. To se je v resnici tudi zgodilo, ko je bila ta ožgana, osmojena kostna moka iz Kočevja odložena na deponijo Barje. Stabilizacija se je zgodila z elektro-filtrskim pepelom. To je bilo premešano in s tem je stabilizacija opravljena. Sedaj, ali je bilo za primešanega zadosti elektro-filtrskega pepela ali ne, še ne vemo, ker bo to Kemijski institut še dodatno proučeval Ampak kakorkoli že, lahko seveda zagotovim, da je bilo s tem nenevarnim odpadkom ravnano maksimalno skrbno. No, kakorkoli že. Vaše vprašanje je bilo, zakaj potem sploh sežigati, če se to vendar lahko odlaga? Ena tona komunalnih odpadkov ali pa odlaganje ene tone komunalnih odpadkov je dražje od sežiganja ene tone organskih odpadkov - to je prvi razlog. Drugi razlog pa je prav odpor potencialnih okoliških prebivalcev, ki sedaj nenadoma vidijo v tem povsem nenevarnem organskem odpadku nekaj, kar je pravzaprav skoraj da podobno radiokativnim odpadkom s to euforijo, ki se je zgodila. To upam, da je zadovoljiv odgovor na vaše vprašanje. Še enkrat pa, kar se sežiganja tiče; zdi se mi celo škoda, da se to ne bi sežgalo, ampak da bi se odlagalo na deponije. Ne samo zaradi tega, ker je to ceneje od odlaganja na deponijo komunalnih odpadkov, ampak tudi zaradi tega, ker je to zelo kvaliteten energent, ki lahko nadomesti ali mazut ali premog ali kakšno drugo gorivo, ki ga sicer uporabljajo kurilne naprave o katerih sem prej govoril, torej dve cementarni in dve termoelektrarni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, gospod Petan, izvolite.
Hvala. Moje vprašanje ni šlo v tej smeri. Mislim, da sem bil dosti jasen. Jaz sem celo trdil, da imamo v Sloveniji dosti teh naprav, kjer lahko kontroliramo, da lahko sežigamo, ker je dober energent. Ampak dodatno vprašanje gre v to smer; torej tudi jaz bi lahko rekel, da se z vami povsem strinjam. Zato se mi pa poraja še drugo vprašanje. Ta mesnokostna moka ni od včeraj, pa verjetno tudi ne bo jutri rešena, ampak se bo to vleklo še kar nekaj časa, ker to kar se dogaja s tem problemom norih krav, je bolj komplicirana kot slinavka in parkljevka, ker gre za gensko spremembo in bo še dolgo trajala. Zato se čudim, da se slovenska vlada ni spomnila, če se pa je, se opravičujem in prosim, da to poveste, ker nisem nikjer tega prebral. Glede na to, da bo ta problem še dolgo trajal, da bo ta sežig mesno kostne moke še dolgo aktualen, kajti vemo, da ti odpadki so in nekako jih je treba odpraviti, da slovenska vlada ni pripravila ne vem, razpis za idejo, kako bi prišli do tega, da bi lahko to mesno kostno moko skurili ali kako drugače uničili, ali pa da bi izdelali neko opremo, ki bi bila usposobljena, da bi lahko v velikih napravah kot dodatek sežigali tudi to moko. Tega namreč nisem zasledil. Mislim pa, da bi bilo aktualno, ker ta problem ne bo rešen še jutri. In tu sprašujem vlado. Ali je takšen razpis mogoče že bil? In še to bi vprašal. Zakaj slovenska vlada ni malo bolj jasna, malo bolj energično povedala, da ti odpadki, če zgorijo, mislim dobro zgorijo, se pravi popolno izgorevanje, da v bistvu ni škodljivih emisij v ozračje. Je bilo nekaj, vendar to je bilo zelo plaho. Bolj se mi zdi, da smo se nagibali k temu, da nam je ustrezalo, da so bile te velike demonstracije ali pa odpori proti kurjenju v lastnem kraju in iskanje variante, da bi to sežigali v tujini. Namreč, jaz nisem za sežiganje v tujini ampak doma, ker je to lahko energetn. Mislim, da je kurilna vrednost te moke zelo visoka, ker je veliko maščob tudi zraven. Za to pa vem, da ima veliko kurilno vrednost. Vprašanje je, ali je vlada pripravila kakšen razpis za to rešitev. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Kopač, izvolite.
Seveda, vlada je sprejela uredbo o predelavi klavničnih odpadkov, to proglasila za javno službo in na podlagi tega potem izpeljala tudi mednarodni javni razpis za termično obdelavo tega proizvoda, ki nastane iz termične obdelave klavničnih odpadkov. Na razpis sta se javili samo dve podjetji. Med njimi žal ni bilo Termoelektrarne Šoštanj, še, ampak nobeno od teh dveh seveda ni ustrezalo razpisnim pogojem. Eno ne zaradi cene, eno pa ne zaradi tehnologije. Tako smo ostali brez ustreznega ponudnika. Javni razpis bomo seveda ponovili in srčno upamo, po tem, ko bo Termoelektrarna Šoštanj instalirala potrebno tehnologijo zato, ker seveda upamo, srčno si želimo, da bi se na ta javni razpis javila tudi Termoelektrarna Šoštanj. Sicer pa je razpis bil. Vem seveda, zapisnik je javno dostopen.In ni problema in o vsem tem bomo poročali v parlamentu v sklopu že prej omenjenega odgovora na zahtevo Komisije za nadzor proračuna. Vprašali ste me še nekaj ali pa sem morda kaj preslišal [[...]]
Če ste opravili tudi kakšen razpis, da bi kakšno domače podjetje izdelalo opremo za kurjenje v celoti. To se pravi, sprejetih delcev in seveda tudi kot prah, recimo to sveže izdelane.
Ne, takega razpisa nismo izvedli, zato ker sami kot država ne razpolagamo z nobenim tovrstnim kuriščem. Pričakujemo pa seveda, da bodo tisti, ki imajo tovrstna kurišča, to se pravi obe termoelektrarni in obe cementarni, sami poiskali najboljšega ponudnika za ustrezno tehnologijo. Malo nerodno bi bilo, če bi država prodajalca tehnologije izbrala in bi potem zahtevala od tistega, ki bi se javil na razpis za sežiganje, da točno to vgradi, ker seveda mi nismo specialisti za tehnologijo, če že kaj, potem smo pač za postopke. Odgovor je pa ne, ampak v resnici bi bilo to neprimerno.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Bogdan Barovič, izvolite.
Hvala predsedujoča. Imam poslansko pobudo in poslansko vprašanje. Poslanska pobuda velja ministru za telekomunikacije. V Trbovljah je stanje na področjem kabelskorazdelilnih sistemov nevzdržno, anarhično, brezpravno in absolutno nesprejemljivo za pravno državo Republiko Slovenijo. Je Ariadnin klopčič, ki ga, če vam je znano, redko kdo odvije. Pred dobrimi tremi leti je trboveljsko občinsko vodstvo podelilo koncesijo za gradnjo kabelsko-razdelilnega sistema ljubljanskemu podjetju PAP Telematika. PAP Telematika je prevzela že delno zgrajen kabelsko-razdelilni sistem, zgradili oziroma gradili in zgradili pa so ga posamezniki, zasebniki, brez ustreznih dovoljenj, menda. A tudi PAP Telematika je nadaljevala tako kot zasebniki pred njo. Brez ustreznih dovoljenj. Delali so torej eni in drugi brez dovoljenj, vsak po svoje. Upravna enota Trbovlje dovoljenj iz nje kot pravijo upravičenih razlogov, ni dala. Občina Trbovljeje modro molčala ter čakala kaj bo. Ljudje, občani pa so plačevali vložek v izgradnjo, priključnino, naročnino, zdaj enemu, zdaj drugemu. Zdaj niti občina Trbovlje, ki je pred leti koncesijo podelila, ne ve kdo pije, kdo plača, upravna enota ustreznih dovoljenj še vedno ni dala ne enemu ne drugemu. Prvi zasebniki, ki so postavili osnovo sistemu, se tožarijo menda z vsemi in menda po vsem možnih sodiščih. PAP Telematika pa je sodu izbila dno, ko je te dni poslala uporabnikom pogodbo o naročniškem razmerju. Za uporabnike je to že kdo ve katera pogodba, z kdo ve katerim kvazi lastnikom in upravljalcem kabelsko-razdelilnega sistema. V tej pogodbi PAP Telematika pravi, da bo, če ne bodo uporabniki, prejemniki pogodbe le te podpisali, vsem ponovno zaračunala priključno takso ali pa jim kabelsko-razdelilni sistem odklopila, pa čeprav ta ni njen, čeprav ga ni v celoti zgradila in ga je tako kot njeni predhodniki oblikovala brezpravno in brez ustreznih dovoljenj. Takšno anarhično stanje je, verjetno se strinjate z mano, sramotno za pravno državo. Zato naslednja pobuda. Prosim spoštovani minister, da nemudoma v okviru novega ministrstva in zakona o telekomunikacijah analizirate stanje na področju izgradnje uporabe kabelsko-razdelilnega sistema v občini Trbovlje in ukrepate v dobro pravne države in potrebnega reda. Da bodo ljudje, občani Trbovelj vedeli, kdo je lastnik, komu in kaj naj plačajo in kaj bodo za to tudi imeli. Če pa boste mimogrede preverili še, kdo naj bi imel niti Ariadnega klopčiča v rokah in naj bi za to seveda tudi neopravičeno obogatel, boste sebi in državi naredili ogromno uslugo. Hvala lepa. In še poslansko vprašanje ministrstvu za zdravstvo. Če dovolite, bom zelo kratek. Minister za finance je pred dnevi sprejel odredbo o povišanju stopnje davka na dodano vrednost, bomo rekli kar o zdravstvu iz 8 na 19%. Po neuradnih podatkih, ki sem jih prejel od nekaterih strokovnjakov s področja zdravstva, povečanje DDV-ja v zdravstvu pomeni dodatno milijardo stroškov v enem letu. Te milijarde pa v blagajni Zavoda za zdravstveno zavarovanje ni. Pomeni, da se zdravljenje neposredno podraži. Imam tri vprašanja. Zakaj ministrstvo za zdravstvo ni reagiralo na odredbo finančnega ministra? Kaj v resnici pomeni takšno povečanje DDV-ja v zdravstvu? In zakaj ob vsem zahtevnem približevanju Slovenije Evropski zvezi tudi stopnja DDV-ja ni takšna, kot je v zdravstvu v državah Evropske zveze, tam pa naj bi bila po mojih podatkih od 2 do 4%. Hvala.
Hvala lepa za pobudo in vprašanje, ki je naslovljeno. Gospod Končan. Izvolite. Se lahko izklopite, gospod Barovič? Hvala lepa.
Spoštovani gospod poslanec Barovič! Jaz sem se kar malo za glavo prijel. Namreč, podatki in številke, ki ste jih navrgli, moram reči, da v celoti praktično ne držijo. Nikjer v Evropi ni znižane stopnje v državah članicah Evropske unije po znižanju stopnje med 2 in 4. Je 0 ali minimalna predpisana 5. Naša zakonodaja torej tudi predvideva, da s podzakonskimi akti ne moremo uvajati novih dajatev. Torej s spremembami pravilnika o izvajanju davka na dodano vrednost ne uvajamo novih obdavčitev. In jih tudi nikoli nismo in jih nikoli ne bomo smeli, ker za to ni pravne podlage. Pravilnik, spremembe pravilnika, ki so bile pred dnevi objavljene, so kot posledica tega da se je do sedaj sivo področje v bistvu nekoliko kasneje izrisalo. Res pa je, da je pri tem prišlo do neljubih posledic, kajti ravno na področju medicinskih, ortopedskih in drugih pripomočkov, ki se uporabljajo za povečanje funkcionalnosti konkretnega invalida, kot o tem pravi evropska šesta direktiva in vsi ostali akti, seveda dopušča različne tretmaje. Kajti, recimo, izmislimo si računalnik z določenimi znaki, lahko seveda tudi pomaga pri funkcionalnem življenju invalida, vendar seveda ne pomaga tako, kot evropska direktiva pravi, pri samem funkcioniranju invalida in podobnih zadev. Vendar, to je skrajni problem. Skratka, že več kot leto dni smo se usklajevali z ministrstvom za zdravstvo, z uradom za zdravila, potem z našo carinsko upravo. Kajti, to področje urejajo vsaj ta tri področja oziroma te tri institucije. Prvič se zdravila uvrščajo po enotni oziroma kombinirani nomenklaturi, carinski tarifi, ki velja praktično v celem svetu. Potem se to seveda tudi usklajuje skupaj s prej pravilnikom o zdravilih in medicinskim pripomočkih, sedaj ga je nadomestil zakon, ki je prinesel nekatere novosti in na koncu pride še kot davčna posledica, seveda tisto, kar davčni zakon pravi. Naš zakon o DDV-ju, ki velja od 1.7.1999, je zelo enostavno povedal, da znižana stopnja, ki je izjema od izjeme, kajti to ni splošna stopnja, splošna stopnja je 19 - tako kot je po Evropi vsepovsod minimalno predpisana 15 - pravi, da se samo za tiste - poleg zdravil - ampak za tiste medicinske in ortopedske pripomočke, ki pomagajo invalidu pri njegovem funkcioniranju lahko, lahko v nacionalni zakonodaji predpiše znižana stopnja. Ne pa, da enostavno vse po vrsti. Vidite, v tem je problem. S tem seveda ministrstvo za finance, v sektorju za davčni carinski sistem, ne da bi hoteli kakorkoli ne videti seveda velike potrebe, velike občutljivosti tega vprašanja, vendar tako kot smo vseskozi v usklajevanjih opozarjali, je stvar v tem, da se zagotovijo sredstva na strani, kjer se financirajo takšni pripomočki, v kolikor jih ni možno z davčno zakonodajo, ki mora biti usklajena in je že usklajena z evropsko ureditvijo, da bi z davčno zakonodajo delali nove izjeme. Verjamem, da je prišlo v javnosti zaradi tega, ker se je na veliko v medijih govorilo in tako ste tudi vi, seveda prenesli iz te, bi rekeljavnega mnenja, da se je s pravilnikom na novo obdavčevalo tovrstne pripomočke - seveda kot sem na začetku rekel - žal moram to izrecno zanikati. Želelo se je samo to sivo področje, ker do sedaj ne da je bilo obdavčevano, in da je veljal zakon oziroma predpis, da je to bilo možno, vendar ker ni bilo podrobneje razčlenjeno, in ker se je med temi tremi resorji zadeva usklajevala, je potem prišlo, sedaj ko smo s pravilnikom želeli zadeve postaviti na čisto, prišlo do teh neusklajenosti. V prejšnjih dneh smo imeli več usklajevalnih sestankov z ministrstvom za zdravstvo, z Zavodom za zdravstveno zavarovanje in s carinsko upravo. Plod tega je že pripravljena sprememba pravilnika, ki bo izšla konec tedna. Za nekaj dni bo res prišlo do veljave v celoti takšnega pravilnika, ki je bil prejšnji teden tudi objavljen. Kasneje, torej naslednji teden pa bodo že v veljavi nove določbe, ki bodo delno, z zelo natančno preciznostjo v bistvu definirale tiste medicinske in ortopedske pripomočke, ki jih je možno, ko se gre zelo, bi rekel podrobno navajati, kaj vse je tisto, ki neposredno je lahko oziroma je v usklajenosti z evropsko direktivo in vsemi ostalimi akti, da bo lahko obveljala za njih še nadalje tudi znižana davčna stopnja. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, gospod Barovič, izvolite.
Hvala lepa za pojasnilo. Najprej, če ste rekli Evropska unija od nič do pet; to se pravi, sem bil, če bi bil gospod Moge, ki je matematik, bi mi rekel, da sem nekje v tej množici Drugič, jaz tega nisem slučajno, ampak res ne, izvedel iz medijev, temveč so me poklicali - bom kar povedal - trije gospodje, zaposleni v zdravstvu in tisti, ki mi je največ povedal in dal največ pripomb je celo iz vrst vladne koalicije. Razumel sem vaše razjasnitve okoli tega, da tudi računalnik lahko pomaga prizadetim invalidnim osebam, ker gre za medicinske pripomočke. Vseeno bi pa prosil, ker sem pač, še enkrat hvala vam, bi pa prosil, ker sem pač zastavil vprašanje zdravstvu, če mi lahko zdravstvo odgovori kako gledajo na to, ali so usklajeni. Jaz razumem, da minister za finance lahko brez kakršnihkoli usklajevanj da odredbo, torej kako zdravstvo gleda na to in seveda na tisto manj kot denarja, ki je, in temu ne moremo oporekati ali pa bo nastal v Zavodu za zdravstveno zavarovanje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Vrhunec, izvolite.
Hvala tudi v imenu ministrstva za zdravstvo, spoštovani poslanec Barovič, za zastavljeno vprašanje. Pozdrav tudi vsem ostalim poslankam in poslancem. Tukaj ne morem drugega kot v bistvu ponoviti za predstavnikom iz ministrstva za finance. Zavedali smo se tega, kaj ta zadeva pomeni, zato smo takoj vzpostavili stike z ministrstvom za finance in tudi takoj pristopili k takšnim spremembam te uredbe, ki ne bi prinesle tovrstnega učinka, kot ste ga vi navedli. Res pa je, Zavod za zdravstveno zavarovanje je izračunal, da bi na letni ravni takšna sprememba prinesla učinek milijardo dodatnih stroškov v zdravstveni blagajni. Zagotavljam vam, da tega učinka ne bo, zaradi tega, ker so spremembe te uredbe že pripravljene. Mi smo pa tudi prek Zavoda za zdravstveno zavarovanje sporočili izvajalcem zdravstvenih storitev, da prilagodijo svoje procese nabave obstoječemu stanju in tem napovedim o popravku pravilnika. Dodatno vaševprašanje pa je bilo namenjeno temu, kako mi gledamo na obdavčitev zdravstva oziroma na te stopnje DDV-ja, ki bremenijo zdravstvo oziroma predvsem izvajalce zdravstvenih storitev. Tukaj bi potrdil vašo tezo, da po naših informacijah, ki jih imamo, imajo drugje po svetu različne stopnje davka za zdarvstvene storitve. Ne bi sedaj točno vedel, kako so te davčne stopnje oblikovane v državah Evropske unije. Na vsak način pa je naš interes v zdravstvu, da bi izvajalce zdravstvenih storitev razbremenili plačevanja davka. To moram povedati, da je nas v zdravstvu oziroma za izvajalce je DDV obremenljiv na nek poseben način. In tukaj se bomo verjetno še nekaj pogovarjali z ministrstvom za finance in tudi zainteresirano javnostjo o tem, kakšna bi bila primerna obdavčitev zdravstvenega sistema oziroma zdravstvenih storitev. Ali je to sedaj ničelna stopnja, ker ta trenutek so zdravstvene storitve oproščene plačevanja davka na dodano vrednost. Kar pomeni, da se vsi vhodni, vsi vstopni davki se potem seveda plačajo. Torej,ali je rešitev v neki ničelni, ali je rešitev v znižani stopnji davka na dodano vrednost. To pa računamo, da bo prinesla rešitev, odgovor na to vprašanje neka argumentirana razprava znotraj vlade in znotraj zainteresirane javnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa.
Za razliko od drugič. Izredno se bom zahvalil za vzpodbuden razgovor. Pa naprej sem hotel povedati, hvala lepa, še tudi ministrstvu za kulturo, ki je odgovorilo na moje pisno poslansko vprašanje in v njegovem zadnjem delu dalo vedeti, da imamo poslanci tudi včasih prav. Vesel sem, da so se z mano strinjali. Vsem hvala.
Hvala lepa. Tretjič je res tako lepo zahvalo tudi moč izreči. Besedo ima gospa Danica Simšič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane predstavnice vlade, spoštovani predstavniki vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Predsednika Vlade Republike Slovenije, dr. Janeza Drnovška in ministra Republike Slovenije za zunanje zadeve, dr. Dimitrija Rupla sprašujem, kako je Republika Slovenija reagirala in kako se je odzvala na nedavno vmešavanje tuje države v izrazito notranje zadeve Republike Slovenije. V mislih imam dejanje Vatikana oziroma svetega sedeža, ki je s posredovanjem svojega veleposlanika pri najvišjih predstavnikih naše države poskušal preprečiti in dejansko tudi začasno zadržal, vrnitev spomenika pred ljubljansko stolnico, postavljenega v spomin ženskim demonstracijam med 2. svetovno vojno. Naj spomnim. Gre za edinstvene demonstracije v takratni Evropi, ko so ženske v okupirani Ljubljano, z žico obdanem mestu heroju zbrale pogum in na večkratnih demonstracijah terjale človeško ravnanje s svojimi možmi, sinovi in brati, zaprtimi v fašističnih in nacističnihzaporih. Pomembna klerika torej, vatikanski veleposlanik, gospod Edmund Farhat in ljubljanski nadškof Rode sta s svojim posredovanjem posegla v izrazito notranje zadeve Republike Slovenije, da ne rečem v kar povsem lokalne zadeve neke lokalne skupnosti. Da gre v tem primeru za glavno mesto Slovenije, Ljubljano, je seveda zgolj naključje. Prihodnjič, ko Vatikanu spet ne bo kaj všeč v kakšnem drugem mestu ali kraju v državi, bo pač na vrsti kakšna druga lokalna skupnost. Zanima me, kako je vlada Republike Slovenije oziroma v njenem imenu predsednik vlade oziroma zunanji minister reagirala. Ali je Vatikanu oziroma njegovemu veleposlaniku uradno sporočila, da je v avtonomni pristojnosti države Slovenije, da na svoji zemlji ravna v skladu s svojim pravnim redom torej z zakonodajo Republike Slovenije in v skladu s slovensko ustavo. Zanima me tudi, ali je s tem seznanila tudi člane diplomatskega zbora v Republiki Sloveniji, saj je gospod Farhat, poleg tega, da je veleposlanik Vatikana v Sloveniji, tudi doajén diplomatskega zbora v naši državi. Gospoda zunanjega ministra sem nameravala prositi za ustni odgovor. Ker vidim, da ga ni, prosim za ustni odgovor predstavnika zunanjega ministrstva. V nadaljevanju pa pričakujem tudi pisni odgovor predsednika vlade, ki ga ta trenutek ni v dvorani. Hvala lepa.
Hvala lepa. Državni sekretar, gospod Samo Žbogar, izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Hvala lepa poslanki Simšičevi za vprašanje. Jaz bi zaradi kompleksnosti vprašanja in zaradi uskladitve z uradom predsednika vlade prosil, da bi odgovoril pisno na to vprašanje poslanke. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Simšič, izvolite. Ali se lahko izklopite? Hvala.
Hvala lepa. Se zahvaljujem, pričakujem pisni odgovor in bom tudi z njim zadovoljna. Hkrati pa vam dajem pobudo, če Republika Slovenija ni uradno reagirala, da to stori v prihodnje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednja ima vprašanje gospa Majda Zupan. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana gospa podpredsednica, spoštovani predstavniki vlade, gospodje ministri, kolegi in kolegice. Naslavljam vprašanje na gospoda ministra za okolje in prostor, ki je po novem odgovoren tudi za energetiko. Elektro kot javno podjetje za distribucijo električne energije zahteva, da občine sklepajo pogodbe o izgradnji in sofinanciranju transformatorskih postaj in priključnih vodov. Postavljam naslednje vprašanje. Ali so občine na podeželju še vedno dolžne sofinancirati izgradnjo nizkonapetostnega omrežja oziroma trafo-postaj? Katere zakonske določbe so osnova za sofinanciranje transformatorskih postaj? Ali z 10 odstotnim sofinancerskim deležem elektroenergetskega omrežja postanejo občine solastnice teh objektov? In zadnje vprašanje. Ali se bo zaradi sofinanciranja elektroenergetskega omrežja znižala tudi cena dobave električne energije? Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite odgovoriti na vprašanje, mag. Janez Kopač?
Malo se opravičujem, hvala za vprašanje. Malo se opravičujem, ker nisem vsega slišal, ampak če prav razumem, gre za vprašanje ali naj bi vlaganja v elektroenergetskih sistem pomagalo pri zniževanju cene elektrike. Ali sem prav razumel?
Gre za vprašanje sofinanciranja nizkonapetostnega omrežja oziroma trafo-postaj. In v zvezi s tem, ali so občine na podeželju še vedno dolžne sofinancirati izgradnjo nizkonapetostnega omrežja. Katere zakonske določbe so osnova za sofinancerskim? Ali se s tem sofinanciralskim deležem, ki ga vlagajo občine, postanejo le te tudi solastniki teh objektov? In potem tisto vprašanje, ki ste ga vi slišali. Ali se bo zaradi vlaganja oziroma sofinanciranja elektroenergetskega omrežja znižala tudi cena dobe električne energije?
Hvala lepa. Izvolite gospod minister.
Če prav razumem, gre za novo telekomovo, novo zgodbo v zvezi z vlaganjem v telekomunikacije. Opravičujem se, ker vam seveda ne znam natančno odgovoriti in bom odgovor posredoval pisno. Menim pa, da sofinanciranje ni obvezno, po meni dostopnih podatkih in da verjetno bolj temelji na prosti volji lokalne skupnosti, ki verjetno želi imeti v določenem okolju novo transformatorsko postajo in zaradi tega tudi sama kaj primakne. Ampak kot rečeno, odgovor bo sledil pisno.
Hvala lepa. Naslednji ima poslansko vprašanje gospod Marko Diaci. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovani ministri, predstavnice vlade in predstavniki vlade, spoštovani kolegi poslanci. Vprašanje je namenjeno ministrstvu za obrambo. In sicer Republika Hrvaška je vrnila Sloveniji že pred leti odzvet kombi, ta sloviti kombi iz Zavrča. Zanima me, v kakšnem stanju je vozilo, predvsem pa nadaljnja usoda vozila in opreme. Torej zanima me, če je še uporabna. Nadalje me zanima, če je šlo za kakšno - v narekovajih - "vezano trgovino", če je Slovenija izločila ali obljubila Hrvaški morda nekaj, kar ne vemo? Hvala za vprašanje.
Hvala lepa. Državni sekretar, dr. Milan Jazbec, izvolite.
Gospa podpredsednica, gospe in gospodje! Hvala za vprašanje, gospod poslanec. Kolikor je meni znano, ni šlo za nikakršno vezano trgovino. Seveda, ne vem pa, če je meni znano, ampak po informacijah, ki jih imam, ni šlo za nikakršno vezano trgovino. V kakšnem stanju je kombi? Seveda, to je tehnično vprašanje in vam dejansko ne znam povedati, ustno odgovoriti na vprašanje. Torej bomo dostavili pismeno informacijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Andrej Vizjak, sme naslednji zastaviti poslansko vprašanje. Izvolite.
Predsedujoča, hvala lepa. Spoštovani predstavniki vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Zastavil bi dve vprašanji. Prvo vprašanje se nanaša na ministrstvo za gospodarstvo in na ministrstvo za delo. Iz poročila o človekovem razvoju, o obdobju 2000/2001 sledi, da je posavska regija, regija z najnižjo kvaliteto življenja oziroma, da ni tudi ravno v njej nobene več, ampak daje dejansko najnižja. Naj opozorim, da gre za Posavje. Kot statistično regijo spodnje Posavje, kot so tri posavske občine: Sevnica, Krško in Brežice, da ne bi to kdo zamenjeval za Zasavje ali podobno. Glede na podatke, da je tudi stopnja brezposelnosti v tej regiji nadpovprečna, glede na zaskrbljujoče podatke gospodarskih gibanj, kjer je Posavje vse skozi v zadnji tretjini, če ne v zadnji četrtini med regijami, glede na zelo slabo strukturo industrije, gre predvsem za neperspektivno industrijo, kot je tekstilna industrija; tukaj imamo močne firme kot so Jutranjka, Lisca, Labod in del Beti, gre tudi za lesno predelovalno in kovinsko industrijo, predstavnike sprašujem sledeče. Ali menite oziroma predstavnike ministrstva za gospodarstvo, da je mogoče pričakovati z državnimi pomočmi oziroma z regionalnimi strukturami državne pomoči določena vlaganja v smislu dviga kvalitete življenja in seveda tudi popravka teh trendov na tem področju? Kajti vemo, da v Evropski skupnosti prevladujejo regionalne sheme državnih pomoči v smislu dviga razvojnega potenciala neke regije in s tem dviga perspektivnosti življenja in seveda tudi kvalitete življenja. Sprašujem torej konkretno glede državnih pomoči. Druge moje vprašanje pa je ministrstvu za finance, državnemu sekretarju gospodu Končanu, in sicer, osnova mi je zadnja številka Obrtnika, v kateri sledi naslednji članek, in sicer bom citiral: "Dogaja se, in to čedalje pogosteje, da se v postopkih davčnega nadziranja zastopa stališče, da je samostojni podjetnik upravičen le do polovičnega stroška amortizacije, če je bil poslovni prostor kupljen oziroma pridobljen v času trajanja zakonske zveze. Posledično se samostojnemu podjetniku priznava tudi polovični znesek investicijske olajšave, če vlaga v takšen objekt. Novost, ki jo zastopa davčni organ pa zahteva, da se polovični znesek vlaganj v tem postopku šteje kot plačilo najemnine zakoncu. Torej mora zakonec, ki ni samostojni podjetnik, po mnenju davčnega organa je to tujec, sorazmerni znesek vlaganj prijaviti v svoji dohodninski napovedi. Res je, da, in to je problem, da takšno stališče zastopajo samo nekateri davčni organi in davčni inšpektorji, zato sprašujem, ali je to in kje je zakonska podlaga za takšno ukrepanje davčnih organov. In, ali je to v nekem kontekstu antibirokratskega programa in programa vzpodbujanja družinskega podjetništva in podjetij, da se, bi rekel, tako obravnavajo vlaganja in seveda tudi amortizacija pri samostojnih podjetnikih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Iz ministrstva za gospodarske dejavnosti gospa Renata Vitez, državna sekretarka, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje, čeprav je s področja, ki ga osebno ne pokrivam, bom skušala na njega čim bolje odgovoriti. Kar se tiče regionalnega razvoja, imate seveda prav, da v Evropi gre precej tako imenovanih strukturnih pomoči ravno v okviru regionalnega razvoja. Na ministrstvu za gospodarstvo tudi sedaj pripravljamo tako imenovane regionalne sheme. Jaz bi poskušala samo čisto konkretno povedati, mislim, da je gospod Strmčnik na tem mestu že skušal to razložiti. Gre za to, da bi strukturne politike oziroma strukturno politiko, s katero, da tako rečem, opravlja ministrstvo za gospodarstvo, predvsem se bo pa odražalo v enem precej kompleksnem programu za razvoj podjetniškega sektorja in konkurenčnosti. In sicer mogoče samo, da hitro povzamem kateri so osnovni elementi tega. Gre za razvoj podjetništva kot sem že rekla, za pomembno komponento tehnološkega razvoja, pospeševanje investicij, pri tem opozarjam, da gre tako za domače kot za tuje investicije, ne samo za tuje investicije, kot se večkrat razume ta program, in pa za internacionalizacijo podjetij, kar pomeni, da tako rečem, izvoz v širšem pomenu te besede. Vsi ti tako imenovani horizontalni ukrepi bodo po regionalnih shemah v skladu z razvitostjo občin oziroma regij ponderirani, kar pomeni, da v nekaterih primerih bo to sestavni del kriterija. Pomeni spet čisto preprosto rečeno, da podjetje, ki bo iz določene regije bo že v merilih ponderirano drugače, vse s ciljem, odstranjevanja strukturnih problemov v tej regiji. V nekaterih drugih primerih odvisno od instrumentarija, ne bi rada šla tukaj v detajle bodo pa dodani procenti pomoči, spet v skladu z "rangom" v narekovajih določene regije. Tako, da ministrstvo za gospodarstvo bo sigurno predvsem s svojim instrumentarijem letos upoštevalo regionalni vidik in implementirala tako imenovane regionalne sheme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želijo še predstavniki vlade? Mislim, da so bili naslovljeni. Ministrstvo za finance, gospod Končan in ministrstvo za delo, gospod Franc Žnidaršič ali minister gospod Vlado Dimovski, oba se pripravljata. Gospod Končan, izvolite.
Spoštovani gospod poslanec Vizjak. Mislim, da je čisto razumljivo, da kadar gre za določeno premoženje, ki ga imata obadva zakonca v zakonski skupnosti v bistvu, dokler ga seveda ne razdelita in sta obadva solastnika, da je jasno, da potem sta idealno gledano 50:50 procentov obadva lastnika, če seveda ni drugačen dogovor. In če zdaj nekdo takšno premoženje daje, recimo, kot obratovalnico, daje kot osnovno sredstvo in dobi od države kompletno olajšavo na celotno vrednost, on je tisti kot samostojni podjetnik, on je davčni zavezanec, ki uveljavlja kompletno olajšavo, seveda, se pravi uveljavlja olajšavo tudi za tisti del, katerega premoženje ni njegovo. Zato v tem delu, gledam čisto s strokovnega vidika, je ravnanje davčnega organa pri presojanju tega povsem utemeljeno in to je na osnovi diskrecijske pravice davčnega organa, kina podlagi zbranih dokazov, argumentov, ki jih davčni zavezanec predloži, v bistvu lahko odloča. Rešitve v tem kontekstu so naslednje. Zakonec bi lahko v polovičnem znesku uveljavljal takšno olajšavo oziroma dajal v, recimo v davčni napovedi ali kako drugače, recimo stroške amortizacije. Kajti, če on uveljavlja, to je v bistvu primarno njegov postopek, on uveljavlja celotno, potem je jasno, da iz nekega, na nekem premoženju ne mora biti dvojna olajšava. Vendar bolj mene čudi ali pa začuduje in seveda bomo pripravili pisni odgovor, predvsem ga bo pripravil direktor davčne uprave Republike Slovenije, ali res prihaja do tega, kar ste navedli, do neenakega obravnavanja po posameznih davčnih uradih. V tem delu ne morem zagotoviti, niste navedli niti na kateremdavčnem uradu, vi ste rekli kar davčni organ, na katerem davčnem uradu do tega prihaja, bomo to seveda preverili in bomo posredovali, če res prihaja do tega. Če imate kakšne konkretne podatke, bi prosil, da jih posredujete, kajti tudi nam bo lažje potem recimo ukrepati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister dr. Vlado Dimovski, izvolite.
Hvala lepa. Hvala lepa tudi poslancu Vizjaku za vprašanje. Gre seveda za odgovor, ki je v povezavi s prejšnjima dvema odgovoroma in za vprašanje, ki se nanaša na brezposelnost in zniževanje stopnje brezposelnosti. Že prej, v enem od odgovorov poslanki Pozsončevi smo rekli, da je bil odgovor tak, da bo eden izmed kriterijev, ki ga bo vlada zasledovala, slej ko prej posebna pozornost tistim regijam, ki imajo nadproporcionalno višje stopnje brezposelnosti kot je tudi zasavska regija. Zato se je že v preteklosti izoblikovalo kar nekaj instrumentov, s katerimi je vlada tudi na tem področju poskušala zmanjševati stopnjo nezaposlenosti. Kot je recimo "job klub" v regiji Zasavje, ki postaja centralni del tega tako imenovanega regionalnega razvoja. Tudi v bodoče bo s podobnimi instrumenti, verjetno pa z zaostrovanjem kriterijev, ki bodo defirencirali med posameznimi regijami, to sepravi, da bodo posamezni instrumenti iz tako imenovanih aktivnih politik zaposlovanja kot nekih normalnih ali pa klasičnih ukrepov namenjeni v tiste regije, ki imajo višjo stopnjo nezaposlenosti. To so recimo tudi instrumenti, ki zadevajo javna dela in drugi instrumenti v tem smislu zagotavljanja izvajanja aktivne politike zaposlovanja. Slej ko prej pa bo eden od instrumentov, za katere bomo v letošnjem letu razvili infrastrukturo na ministrstvu ekonomsko socialni fond, ki bo pač omogočal tudi črtanja takoimenovanih prestrukturnih in strukturnih skladov in bo ta smiselno potem vključen v tako imenovane regionalne sheme pomoči. Tako, da to bi bil tak splošnejši odgovor, konkretnejši odgovor pa seveda zahteva bolj natančno, če želite bomo pač postavili tudi,bom rekel to konkretnejšo shemo za področje brezposelnosti.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje. Mag. Vizjak, izvolite.
Hvala lepa. Predstavnico ministrstva za gospodarstvo bi čisto konkretno vprašal, kdaj bodo oblikovane te sheme regionalnih državnih pomoči in kdaj lahko pričakujemo objavljen razpis, kako namerava to zadevo spraviti ven. To je ena stvar. Gospodu Končanu bi takole. Jaz sem se osredotočil predvsem na to, da je novost, da se polovični znesek, to se pravi tisti drugi znesek od zakonca, ki ni samostojni podjetnik, se šteje kot plačilo najemnine zakoncu in da je to celo potrebno prijaviti v dohodninski napovedi. To je, bi rekel [[...]]Pravzaprav je pa nelogično, da se ta zadeva šteje samo za nepremičnine. Če obrtnik kupi stroj, pa to ni problem. Problem je samo pri nepremičninah. Rekel bi, da davčni organ tu zelo selektivno ravna in se mi zdi popolnoma nelogično, kajti gre za obrtnike, za družinske zadeve, potem se pa šteje, da če sta v zemljiški knjigi oba zakonca vpisana, je lahko samo polovica. Mislim, da je to nesmiselno ravnanje in iz tega stališča, da je samo tisti obrtnik polovičen lastnik, da je njegov zakonec drug lastnik in da lahko samo polovičko amortizacije uveljavlja in seveda tudi olajšave za investicije, se mi zdi, da je to neživljenjsko. Formalno pa stoji. Čeprav to niso ukrepi, ki bi bili usmerjeni v antibirokratski zorni kot, luč in usmeritev. So predvsem golo formaliziranje in oteževanje razvoja in investicij v drobnem sektorju. Če se dela problem zakonske zveze pri obrti, bi rekel, da je to neprimerno. Prosil bi pa ministrstvo za finance za pisni odgovor, ker imam tudi cel kup dokumentacije in bi tem ljudem želel odgovoriti. Hvala.
Hvala lepa. Mislim, da je konkretno dopolnilno vprašanje bilo postavljeno gospe državni sekretarki Renati Vitez. Izvolite.
Naš cilj gotovo je, da bi najkasneje drug teden šla, kot pravimo, ven, vsaj na naše spletne strani najava, ker si želimo, da bi se vsi tisti, ki so upravičeni do razpisa uspeli čimbolje na razpise pripraviti. Dejstvo pa je, da moramo sicer počakati na sprejem proračuna. Ampak, mi si sigurno želimo, najkasneje prihodnji teden iti ven z najavo ravno zaradi tega, da bi se lahko upravičenci kvalitetno na razpis prijavljali. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja postavlja poslansko vprašanje gospa Sonja Areh Lavrič. Izvolite.
Hvala, gospa predsedujoča. Lepo pozdravljam predstavnike vlade, ministre, spoštovane poslanke in poslance. Imam poslansko vprašanje. Zanima me, tako kot vse v Slovenski nacionalni stranki, zakaj Republiški center za civilno zaščito, na čelu z gospodom Bogatajem s posebnim dopisom, ki je nosil oznako zaupno, prepovedal alarmiranje sirene v primeru požara. Po mnenju gospoda Bogataja je razlog za to prepoved vznemirjanja javnosti. Sprašujem se, ali ni prav v primeru požara prav, da se javnost vznemiri. Predvsem tista javnost, ki je neposredno ali je posredno ogroženav primeru požara in tista javnost, ki je zadolžena, da požar pogasi. Da je zadeva še bolj čudna, se gospod Bogataj sploh ni posvetoval z določeno stroko. Zanima me, kako se prostovoljna gasilska društva, ki jih je po Sloveniji veliko, sedaj, ko je prepovedana uporaba siren, obveščajo o požaru in zanima me, koliko požarov je bilo zaradi te prepovedi neprimerno pogašenih. Menim, da je to še ena od velikih napak, ki lahko privede do katastrofe, podobno kot se je to zgodilo v Logu pod Mangartom. Dodala bi še samo to mnenje; pa ja menda ne želimo, da se taka katastrofa še ponovi kje drugje. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Dr. Milan Jazbec, izvolite.
Gospa podpredsednica, gospa poslanka! Hvala lepa za vprašanje. Vprašanje sodi v eno izmed številnih področij, ki so vsebinsko, organizacijsko direktno vezana na ministrstvo za obrambo. Seveda pa to zelo širi področja, s katerimi se ukvarjamo in jaz se vam moram opravičiti, ker je dejansko težko imeti nad vsem tem pregled. Odgovor bomo pripravili pismeno, podrobno - bodite brez skrbi. Seveda bi pa rekel, da prav gotovo nihče nima s takimi in podobnimi dopisi, ki sigurno imajo nek svoj smisel - kakšen, jaz ga v tem primeru ne poznam - da če nima s tem namena seveda vplivati na to, da bi se, ne vem, v tem primeru, razne take nesreče in katastrofe povečevale. To seveda sigurno ne. Ne vem, koliko požarov je bilo zaradi tega pogašeno v poznejšem času ali sploh ne. Vprašanje je tudi, če ima to takšno direktno zvezo. Prepričan sem, da imajo v sodobnem času razviti komunikacijskih povezav tudi ta društva med seboj že ustrezne zveze, da se lahko obveščajo, ampak kot rečeno, ne bom ugibal in govoril na pamet. Odgovor bomo pripravili pismeno. Hvala lepa še enkrat za vprašanje
Hvala lepa. Naslednja je gospa Silva Črnugelj. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz se odpovedujem vprašanju, ker sem odgovor že do sedaj dobila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Ana Marija Tisovic, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Imam vprašanje za ministrstvo za šolstvo in šport. Ob koncu novembra 2000 so vsi vrtci, osnovne šole s prilagojenim programom, podružnične šole, glasbene šole, zavodi za mladino s posebnimi potrebami, srednje šole, dijaški domovi, višje in visoke šole sprejele pismo ministrstva za šolstvo in šport, v katerem je ministrstvo povabilo k podpisu pogodbe, s katero bodo ti javni zavodi, za katere skrbi ministrstvo za šolstvo in šport, upravičeni do brezplačnega dostopa do interneta. Ministrstvo je s tem omogočilo, da je vsak zavod opravičen do telekomunikacijskega priključka, preko katerega se bo zavod povezal za vstop za spletno točko ponudnika. Po naših informacijah pa kar nekaj 100 šol oziroma javnih zavodov ni izpolnilo vloge za pridobitev do vstopa do ponudnika internetovih storitev. Na mene so se v zadnjem obdobju obrnili nekateri predstavniki šol na Štajerskem, ki so vlogo za pridobitev dostopa do ponudnika internetnih storitev izpolnili, vendar do 30.11. 2000 še niso imeli ISDN in AESL priključka. Ministrstvo je namreč prednostno obravnavalo zavode z obstoječimi priključki. Vsi, ki le-teh niso imeli in so vloge izpolnili, so pričeli z delom. Povedali so mi, da je bilo to, tako dostop do interneta kot napeljava ISDN in ostalega priključka za njihov zavod zelo velik finančni zalogaj. Sedaj, štiri mesece po tem, ko so prve šole že upravičene do brezplačnega dostopa, pa nekateri, ti ki so se na novo priključili, še nimajo te možnosti. Otroci tako zaradi prevelike finančne obremenitve na nekaterih šolah še vedno nimajo dostopa do interneta. Menim, da sta tako ministrstvo kot vlada dolžna poskrbeti, da imajo vsi otroci enake pogoje za izobraževanje. Zato predstavnika ministrstva za šolstvo in šport sprašujem, kdaj bo lahko zagotovilo, da bodo tudi šole in zavodi, ki so izpolnili oziroma dopolnili svojo infrastrukturo za priključke imeli enakovreden, brezplačen pristop do interneta.
Hvala lepa. Državni sekretar, dr. Stane Plevnik, izvolite.
Lepo pozdravljeni! Gospa predsedujoča, poslanke in poslanci! Nedvomno je ena od temeljnih postavk te vlade, da bomo vsem dijakom in študentom omogočili brezplačen dostop do interneta. Tukaj ni nobenega dvoma. V sami izvedbi pa je seveda nekaj težav. Prav gotovo ste bili obveščeni, da je pogodba, ki je bila podpisana s Telekomom vsebovala vrsto nejasnosti. Ne predvsem glede plačila, ampak glede ISDN priključkov in tako naprej. Zato je po sklepu vlade ta pogdoba sedaj v reviziji oziroma ministrstvo za informacijsko družbo in naše ministrstvo skupno pripravljata izhodišča za boljšo pogodbo, kot je obstoječa. Morebiti za popravke, morebiti pa tudi za spremembo pogodbe. Poleg tega je prišlo do nekaj težav v lanskoletnem proračunu, da nismo mogli nabaviti vseh računalnikov za osnovne šole, predvsem gre za tako imenovani projekt računalniško opismenjevanje, za katerega smo letos zagotovili sredstva in bo v letošnjem letu v celoti tekel. Dodatno je prišlo do teh problemov, ker je del teh sredstev prejšnja vlada namenila Telekomu. Tudi to je problem, ki ga moramo razrešiti. Če zgodbo zaključim, ministrstvo za informacijsko družbo in ministrstvo za šolstvo, znanost in športbosta naredila vse, da bo izpolnjena osnovna zahteva, brezplačen dostop do interneta za dijake in študente. Ampak, govorim o dostopu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Gantar bi želel dati pojasnilo, pa potem [[...]]Da. Dr. Gantar, izvolite.
K temu bi rad dodal še to, da pri zagotavljanju brezplačnega dostopa za interneta za šole ne gre samo za vprašanje ISDN-ja, ne bi se rad omejeval samo na ISDN, ampak tudi na druge oblike povezave, odvisno od lokalnih okoliščin, kot je kabelski dostop ali drugi možni dostopi. Predvsem pa v zvezi s tem pripravljamo tudi posebne razpise za sofinanciranje podobnih mrež [[akademskih, šolskih mrež]] , ki bodo omogočili, da bo dostop hitrejši in seveda tudi cenejši.
Hvala lepa. Želite dopolnilno vprašanje?
Ne. Hvala lepa. Samo šole namreč zanima, kdaj se bo to izvedlo? Njih rok zanima tudi, če je mogoče na to odgovoriti, če pa ne, vsaj približno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Plevnik, izvolite.
Gre za dva problema. En problem je vzpostavitev fizične zveze teh šol in ustrezna računalniška oprema. Ta problem zahteva seveda določena sredstva in določen čas. Medtem ko je drugače mreža, kot veste Arnes funkcionira in je internet brezplačen že nekaj časa. To, da bodo vse šole priključene na to omrežje, pa prav gotovo zahteva določeno obdobje. Tukaj je pripravljena prioriteta in z največjo možno hitrostjo in skladno z obstoječimi proračunskimi sredstvi.
Hvala lepa. Žal je dopolnilno vprašanje izčrpano. Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Bogomir Zamernik, ki pa ga ni. Zato dajem besedo dr. Bernik Jožefu. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani člani vlade! Imam dve vprašanji. Prvo je glede varnosti na cestah. Dobili smo neko poročilo, v katerem pravi, da je varnost na cesti pri nas vedno slabša. Da je v Sloveniji skoraj za 100% večja verjetnost, da umrete na cesti oziroma, da dobite hude in lažje telesne poškodbe kot v drugih državah Evropske zveze. Sedaj imamo kar nekaj represivnih pa tudi preventivnih ukrepov. V našem nacionalnem programu varnosti na cestah je nešteto sugestij, kako to urediti. Vendar, čeprav je ta program izredno dober, se ne izvršuje zaradi pomanjkanja denarja, zato bi gospodu ministru za notranje zadeve postavil tole vprašanje. Ali so se letos povečala proračunska sredstva, namenjena preventivnim ukrepom? Kakšen delež imamo v Sloveniji namenjen za to v primerjavi z drugimi državami Evropske zveze? In koliko je sredstev namenjenih za ureditev cest oziroma tam, kjer so resnično nevarne? Ali je to v programu - to bo verjetno kdo drug povedal? In končno, kaj se je zgodilo s tako imenovano republiško prometno policijo, ki je bila menda zelo uspešna in je tudi poznala probleme, tako da jih je lahko reševala. Drugo vprašanje za ministra za zdravstvo. V sobotni prilogi sem bral članek, ki ga je naslovil, mislim, da je dr. Matija Horvat, ki se sprašuje, kdaj se bodo stvari uredile na Kliničnem centru, kajti ljudje čakajo tako kot pravi, na zanemarjenih avtobusnih postajah po drugi svetovni vojni. In dejansko iz lastnih izkušenj vem, če gre človek v nekatere prostore Kliničnega centra, tam so ljudje natlačeni in nimajo nobenih datumov oziroma terminov in med drugim tudi ne vidite prav dosti ljudi, ki imajo kravate ali boljše oblečene. To se pravi, da tisti, ki so boljše oblečeni so prav gotovo kje drugod, kje drugod iščejo zdravniško pomoč. In končno, ne vem točno, komu bi to vprašanje naslovil, kajti gre za proslave treh praznikov, ki so omenjene v proračunu, in sicer na strani 703, in pravi, da trije prazniki, ki so štirje, bodo vsi v Cankarjevem domu. Zaradi tega, ker ni denarja za to, da bi bili na Trgu republike. Človek se sprašuje, kako je mogoče, da so trije prazniki na isti ravni in kakšno sporočilo hoče dati vlada Slovencem. Namreč mislim, da niso vsi trije prazniki na isti ravni in se mi zdi, da gremo nazaj na gospoda Thalerjevo, ministrstvo, ki je prepovedal proslave ob tem dnevu državnosti po veleposlaništvih Republike Slovenije. Ker na naslednji strani pa berem, da bo proslava, sedaj vam pravim: zaradi dveh okroglih obletnic, ne vem katere so to, ki terjata širši obsegpočastitev in njihovo pripravo na Trgu republike bodo stroški programa bistveno višji. Predvidevamo tudi ustanovitev posebnega odbora za počastitev 10-letnice osamosvojitve Slovenije. Imam nekaj izkušenj s tem pripravljalnim odborom, kajti za 50-letnico konca druge svetovne vojne je predsednik republike sklical tak posvet oziroma srečanje, vendar se ničesar zgodilo, ker program je bil že v naprej pripravljen in tisti, ki smo hoteli, da bi se program spremenil v bolj slovensko in bolj državno smer, smo zvedeli, da je že vse določeno in da ni potrebno nobenih sprememb. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Rado Bohinc, izvolite.
Hvala lepa spoštovanemu gospodu poslancu za vprašanje, ki se nanaša na prometno varnost oziroma na varnost na naših cestah. To vprašanje je žal na moč aktualno in resnična je ugotovitev, da smo glede prometne varnosti zadnjih nekaj letih sicer nekoliko na boljšem oziroma, da se ta povečuje, ampak še vedno s podatki o številu smrtnih žrtev, o številu poškodovanih na naših cestah, pod žal, mnogo pod primerljivim evropskim povprečjem. Varnost na naših cestah še ni na evropski ravni. Razlogov je za to več. In to, kar je ministrstvo za notranje zadeve ukrenilo, je dvoje. Prvič smo vladi predložili v sprejem oziroma v predlog državnemu zboru nacionalni program prometne varnosti. Slovenija trenutno nima nacionalnega programa, ampak je v proceduri pred parlamentom. Vlada je določila predlog nacionalnega programa kakšna dva ali tri tedne tega nazaj in boste imeli parlamentarci priložnost, da o njem razpravljate, oblikujete dopolnitve, predloge, skratka ga izboljšate. V tem nacionalnem programu je predvideno, da različni nosilci, od civilne družbe, sveta za preventivo in vzgojo v cestnem prometu, pa do številnih ministrstev, vsak posebej do začetka drugega branja nacionalnega programa v parlamentu, pripravijo svoje programe oziroma natančneje operativne načrte aktivnosti, ki bodo vsebovali finančni vidik, potrebno spremembo zakonodaje in povsem neposredne ukrepe v smislu investicij v cestna omrežja, pločnike, kolesarske steze, tudi izobraževalne programe, posebne kampanje, propagandne in podobno. V tem predlaganem nacionalnem programu so v tej zvezi izpostavljena predvsem ministrstvo za promet in zveze, ministrstvo za šolstvo, ministrstvo za zdravstvo in ministrstvo za notranje zadeve. Predvidena je ustanovitev tudi posebne nacionalne organizacije za prometno varnost. Koliko je letos za to predvidenih sredstev, na to vam ta trenutek odgovora ne morem dati, lahko to posebej proučimo po ministrstvih in vam pripravimo pisni odgovor, predvsem pa tudi to, po čemer povprašujete, primerljivost naložb v večjo prometno varnost Slovenije z evropskimi državami. Takšen odgovor moramo šele oblikovati na podlagi posebne primerjalne analize. Prepričan sem pa, da bo ta pobuda za oblikovanje operativnih načrtov znotraj ministrstev povzročila prav to, da bodo ministrstva, ne v letošnjem, ampak za proračun leta 2002 predvidela posebne programe, ki bodo odpravljali vzroke, žarišča za ogrožanje prometne varnosti. To je eden tudi od namenov tega, da v nacionalni program sploh gremo. Poleg tega pa bodo ministrstva, tako že sedaj ocenjujejo, morala pripraviti tudi zakonske spremembe, konkretno imam v mislih ministrstvo za promet in zveze, ki si mora šele v zakonu uveljaviti svojo nadzorstveno pravico nad cestami v naseljih mestnega pomena, mestih, pločniki, nezavarovanimi križišči in podobno. To je eden od problemov, ki ga bomo premoščali z uveljavitvijo tega nacionalnega programa. To je ena smer ukrepanja. Kar zadeva policijo oziroma tisti del varnosti, ki jo lahko zagotovimo po poti represije, bi dal oceno, da policija pač dela vse tisto, kar lahko in to dela dobro in učinkovito. To, kjer se zatika, je nadaljevanje postopkov po prijavah sodnikom za prekrške. Tu je učinkovitost žal premajhna, veliko postopkov zastara, postopki so predolgi in tu se pripravljajo predlogi zakonskih sprememb dveh vrst. Eno je [[...]]O tem bi kolega Bizjak vedel povedati kaj več, novela zakona o prekrških, ki bo po mojem precej pripomogla k pospešenem reševanju tovrstnih prekrškov pred sodniki za prekrške. Drugo pa je vprašanje, povezano z zakonom o varnosti cestnega prometa. V ministrstvu za notranje zadeve je oblikovana skupina, ki je tudi medresorsko sestavljena, ki že dela pri spremembah zakona o varnosti cestnega prometa. Nekajletne izkušnje so pokazale, da bo potrebno marsikaj v tem zakonu spremeniti, tudi zaostriti kaznovalno politiko in tudi po tej represivni poti prispevati k povečani varnosti na slovenskih cestah. Toliko lahko rečem k temu. Pripravili bomo pa analitično podlago za številčne odgovore na vaša primerjalna vprašanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Dušan Keber, izvolite.
Opravičujem se, spoštovani poslanec, ker nisem bil ves čas v dvorani in po pripovedi drugih mislim, da je vseeno vprašanje o neustreznosti sedanjega oddelka intenzivne terapije v kliničnem centru. Morda tudi celotno stanje v Sloveniji. Rad bi rekel tole. Sedanji oddelek intenzivne terapije, ki jo vodi pisec pisma v Sobotni prilogi Dela, je bil odprt leta 1972 z novo stavbo Kliničnega centra in je bil takrat najmodernejši oddelek, ne samo v Sloveniji, v državi in tudi širše. V prav tistem času, ko je bil to najmodernejši oddelek, je še zmeraj obstajala današnja onkologija, današnja pediatrija, današnja nevrologija, travmatologija. Porodnišnica je bila vmes nova. Želim povedati, da v 30 letih, ko so nekatere stroke že dobile novo, moderno delovanje, nismo uspeli investirati tistih stvari, ki so bile že takrat potrebne in niso dobile domovanja v novem kliničnem centru. Logično je, da je v 30 letih nastopila stiska že za tiste ustanove, ki so bile takrat hiper moderne. Poleg tega je treba priznati, da so se pojavili novi poglediv medicini, da se intenzivna medicina razvija, in da je dejansko res, da ta oddelek rabi temeljito prenovo. To se zaveda vodstvo Kliničnega centra. Predlagalo je že nekaj rešitev v preteklosti, v prejšnjih letih, že pred štirimi, petimi leti, na katero oddelek ni pristal. Njegove zahteve so v bistvu skoraj novogradnja v okviru kliničnega centra in z zadnjimi rešitvami, nekaterimi prodajami, preselitvami se ustvarjajo pogoji, da bomo pristopili k adaptaciji tega oddelka. Želim pa pač povedati; v tej državi je na seznamu investicij s 60 milijard, po zakonu, ki jih je ta parlament sprejel v prejšnji zasedbi in mi imamo na voljo 4 milijarde letošnjega budžeta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnilno vprašanje? Dr. Bernik, izvolite.
Hvala lepa. Gospod minister! Vendar zdi se mi, da tudi v sedanjih razmerah bi se dalo kaj narediti. Ker ne gre samo za spremembo prostora, ampak gre za mentaliteto, spremembo mentalitete, tudi zdravnikov. Oprostite, če je kakšen tukaj med vami, ampak recimo, da bi se tako, kot drugod po svetu dajali termini, pa bi ljudje prišli. Tam pridejo mamice z Dolenjske ob petih zjutraj in čakajo cel dan. Mislim, da bi bilo treba tudi na to misliti. Verjetno mislite, ampak rad bi vedel če je to izvedljivo, tako da bodo ljudje malo manj trpeli, in da bo tisti oddelek bolj prijazen bolnikom. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Keber, izvolite.
Ne morem se bolj strinjati z vami in skoraj ne vem ali naj rečem, da izrazim svojo nemoč na tem ali pa na tudi prejšnjih položajih. V tem zdravstvu se številni trudimo, z dekreti, prijaznim preprečevanjem, vzpodbudami in to, da bi vzpostavili to, v javnem sektorju, kar zasebni zdravnik spozna takoj, ko odpre svojo ordinacijo. Tisto temeljno prijaznost, naročanje na uro in vse ostalo. Torej mi smo, če govorim za Klinični center, le vzpostavili nekatere vzorčne primere, narašča število ambulant, kjer se zdravstveni delavci tako obnašajo. To pomeni, zmanjšujejo se te ekstremni primeri. Res pa je treba reči, da iz nekaterih, deloma samo človeških razlogov, ki jih ne morem drugače imenovati kot šibkost javnega sistema, preprosto, nekatere stvari očitno rabijo dalj časa. Če me vprašate kot ministra; ja, mi želimo in so vzpostavljeni mehanizmi vzpodbujanja in tudi nadzora, da bi se to odpravilo.
Hvala lepa. Žal, dr. Bernik, možnost dodatnih vprašanj je izčrpano? Ne [[...]]
[[...]]vprašanje in na katerega mi ni nihče odgovoril.
A ja, to pa to pa [[...]]
[[...]]na proslavah in zdi se mi, da bi moral generalni sekretar vlade biti tukaj, zato, ker to spada pod njegovo ingerenco. Hvala lepa.
Hvala lepa dr. Bernik. Mislim, da se bo odgovor podal. Dr. Gantar, izvolite.
Odgovor, ki ga bo spoštovani poslanec verjetno pričakoval je, da člani vlade, ki smo tu prisotni, ne moremo dati odgovora na to vprašanje, pač pa vam bo vlada poslala odgovor pisno v čim krajšem času. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Franc Sušnik. Izvolite.
Spoštovane gospe in gospodje, spoštovana podpredsednica. Moje vprašanje se nanaša na organizacijo in izvedbo primarnega reševanja in sekundarnih medicinskih prevozov s helikopterji in je namenjeno gospodu dr. Dušanu Kebru, ministru za zdravje. V Sloveniji se že nekako od leta 1993 razpravlja o uvedbi primarnega reševanja in sekundarnih medicinskih prevozov s helikopterji. V tem času je bilo ogromno napisanega, opravljenih je bilo več predstavitev, sredstev in opreme, odvojena so bila znatna finančna sredstva s strani države, z namenom, da se ta služba vzpostavi, za dejansko uveljavitev samega reševanja in prevozov s helikopterji pa je bilo storjenega bore malo. Na drugi strani pa ugotavljamo, da ravno država oziroma pristojno ministrstvo nasprotuje in direktno ovira vsako iniciativo državljanov, ki bi želeli to službo vzpostaviti. Od začetka osemdesetih let je del teh nalog, kot so gorsko reševanje in sekundarni prevoz, opravljala letalska enota ministrstva za notranje zadeve na temelju takratnih zakonov, po osamosvojitvi pa se je v to dejavnost vključila še slovenska vojska, zopet na isti zakonski osnovi. Nov zakon o letalstvu Republike Slovenije, ki je bil sprejet točneje 28. februarja 2001 pa prepoveduje uporabo vojaških, policijskih in carinskih zrakoplovov v civilne namene. Ob dejstvu, da letalska enota ministrstva za notranje zadeve nima registracije civilnega zračnega prevoznika AOC, ta enota nima certifikata HEMS, nima veljavnega operativnega priročnika za opravljanje teh dejavnosti, nima helikopterjev, opremljenih s certificirano medicinsko opremo, niti nima dovoljenja ministrstva za promet uprave Republike Slovenije za promet, za letalsko plovbo, za uporabo medicinske opreme v helikopterjih. Po večini teh predpisov je bil kršen že bivši zakon o civilni zračni plovbi, po vseh točkah pa je kršen novi zakon o letalstvu Republike Slovenije, sprejet in potrjen v mesecu februarju tega leta. Poleg zakonskih ovir za takšno organizacijo kot je, pa se postavlja še vprašanje cene storitev. Državni helikopterji, tako vojaški kot policijski, so bili kupljeni s sredstvi davkoplačevalcev, amortizacija, gorivo, servisiranje, plače pilotov in aviotehnikov in še vsi ostali stroški so kriti iz državnega proračuna. Na koncu pa je obračunska cena ure letenja, ki se še posebej plačuje, bistveno višja od cene ur letenja civilnih ponudnikov teh storitev. Ministrstvo za zdravstvo žal ne upošteva teh zakonskih argumentov in namerava izpeljati "pilot-projekt" kot se to imenuje, prav v sodelovanju s policijo in vojsko. V kontekstu zakonitega pa zavrača primarno reševanje s helikopterji, češ, da Slovenija tega ne potrebuje. Kje je odgovornost našega zdravstva za primere nesreč, kot je bila na primer zastrupitev delavcev Acroni Jesenice, več težkih prometnih nesreč, ko ni bilo mogoče z reševalnim vozilom pravočasno priti na kraj nesreče in podobno. Predhodno izvajanje ministra za notranje zadeve samo potrjuje to dejstvo, ko je eksplicitno navedel, da se tudi varnost na slovenskih cestah iz leta v leto slabša. Postavlja se utemeljeno vprašanje, ali res pri nas v Sloveniji ne znamo ceniti človekovega življenja. Kljub obljubam Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije in ministrstva za zdravstvo, da bo razpisan mednarodni natečaj za podelitev koncesije za primarno reševanje s helikopterji in sekundarni helikopterski medicinski transport, se do sedaj toše ni zgodilo. Potencialnih ponudnikov teh storitev pa je v Sloveniji že ta trenutek dovolj. Uvedba medicinskih prevozov s helikopterji je v nacionalnem programu Republike Slovenije in je tudi ena od zahtev Evropske skupnosti. Prej ali slej bo ta projekt moral zaživeti, vendar po modelu drugih evropskih držav, ne po starih vzorih. Zdaj pa še tisto bistveno. Ob koncu lanskega leta je bila dodeljena trimesečna koncesijska pogodba zasebnemu ponudniku storitev primarnega reševanja s helikopterji in helikopterskega medicinskega transporta. Ob podelitvi je bilo rečeno, da je napravljen pomemben korak v uresničevanju tega projekta. Po zamenjavi vlade pa je odgovor ministrstva, da ni mogoče ugotoviti dejanskih potreb po primarnem helikopterskem reševanju v Republiki Sloveniji. Zato sprašujem, kako je mogoče, da isto ministrstvo pod vodstvom enega ministra podeli koncesijo, pod vodstvom drugega ministra pa smatra, da tega Slovenija ne potrebuje. Kakšnih in katerih zahtev ne izpolnjuje civilni ponudnik helikopterskih medicinskih prevozov, da se mu koncesijska pogodba, ki je bila že podeljena, ne more podaljšati, če izpolnjuje vse zakonske predpisane pogoje in ima vse potrebne certifikate in dovoljenja za to delo. Kako je mogoče, da se ta dejavnost dodeljuje državnimorganom kljub temu, da se pri tem grobo kršijo zakoni prav te države. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Keber izvolite. Se lahko izključite, gospod Sušnik. Hvala.
Torej, poskušal bom delno odgovoriti na to vprašanje, pri čemer bi rad napovedal, da to ministrstvo predlaga predložiti rešitev do sredine maja, ker je zdaj v proučevanju možnosti te države, da bi celovito rešili ta problem. Najprej, seveda ne nasprotujemo poljubnim izvajalcem, ki pod enakimi strokovnimi pogoji, in seveda ob upoštevanju zakonodaje, izpolnjujejo pogoje za transport bolnikov, ponesrečencev s helikopterjem, tako, da nismo izločili na tej bazi nobenega obstoječega, ali pa morebiti še kakšnega drugega ponudnika. Res pa je, da proučujemo zamisel, jasno, da bomo upoštevali vse morebitne zakonske omejitve, ali ta država, ki ima skromne vire, lahko zagotavlja v okviru nekega resorja, v tem primeru gre v resnici za ministrstvo za obrambo, infrastrukturo, pilote, tehnologijo, servis v okviru tega proračuna, ki je namenjen usposabljanju in treningu teh ljudi, ne pa kot poseben račun in da zdravstvo lahko zagotavlja zdravstveno osebje, ki je potrebno za helikopterje. Če bi se ta projekt izkazal za uresničljivega bi pomenil prihranek za davkoplačevalce in ne povečanje stroškov, ker bi šlo dejansko za dva resorja, ki prevzameta vsak zase svoje stroške. Pri obstoječem izvajalcu, ki je delal v treh mesecih so se pokazale, dovolite, da se opravičim za morebitno pomanjkljivost, ker nisem pričakoval tega vprašanja v celoti, se je pokazalo, da zgolj podeliti koncesijo za prevoze ne odgovori na vprašanje kako ta zasebni koncesionar lahko pritegne celotno zdravstveno službo, ki je potrebna za transport zahtevnih pacientov. In v resnici se je zgodilo to, da ima ta zasebnik, kot sam poroča, največje težave, da je pritegnil zdravstvene delavce, zdravnike, ki so izvajali prevoze. Skratka, če lahko na tej ravni predhodno in z obljubo, da bomo pisno podrobneje razložili zaključim ta odgovor. Ta čas ne izločamo nikogar, proučujemo za državo najbolj ugodno možnost, zlasti za zdravstveno varstvo najcenejšo možnost in seveda ob tem upoštevanje, da imajo ob enakih pogojih vsi enako pravico, da kandidirajo pri tej hvale vredni oziroma tudi potrebni dejavnosti. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima poslansko vprašanje gospod Aurelio Juri. Izvolite!
Hvala, gospa podpredsednica. Le nekaj tednov nazaj smo tu v državnem zboru po šestih letih usklajevanja interesov in strokovnih pojmov sprejeli iz evropskega paketa pomorski zakonik, ki v 8. členu nedvoumno prepoveduje vplutje v naše morje ladjam na jedrski pogon ali z jedrskim orožjem. Določilo, ki je v pomorskem zakoniku, ni predlagal nihče izmed poslancev ali poslank, temveč vlada sama, domnevam s polno zavestjo in odgovornostjo, tudi vis a vis jasne opredelitve glede vstopa Slovenije v Nato. Kljub temu je vlada v nedavni obisk ameriške jedrske podmornice Norfolk privolila, češ, da pomorski zakonik ni bil še v veljavi. Ob tem sta ministra za obrambo in za zunanje zadeve izrekla začudenje, celo zgrozila sta se nad 8. členom in napovedala pobudo za tak popravek tega člena, ki bi tovrstne obiske dovoljeval. Naj takoj povem, da bom taki noveli iz moralno etičnih in tudi ekološko varnostnih razlogov osebno nasprotoval. Sprašujem pa Ministrstvo za zunanje zadeve ali Ministrstvo za obrambo, ali izpolnjevanje standardov. Nato predpostavlja tudi pristajanje na jedrsko politiko posameznih članic te organizacije, politiko jedrske uporabe v vojaške namene ter predpostavlja tudi obveznost Slovenije, da jo tudi logistično suportira. Kolikor vem, ne vse članice Nata nanjo ne pristajajo. Prosim za odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Državni sekretar na Ministrstvu za zunanje zadeve, gospod Samuel Žbogar. Izvolite.
Hvala lepa poslancu Juriju za vprašanje. Najprej bi rekel to, da ima Nato poleg nacionalne tudi svojo jedrsko strategijo in doktrino. Članstvo v Natu pomeni sprejemanje vseh obveznosti in s tem tudi doktrine in strategije Nata. To je bilo delno vprašanje na to, če moramo pristati na jedrsko politiko zavezništva. Nemogoče je selektivno izbirati, kaj iz obveznosti članstva v Natu lahko sprejemamo ali ne, ker moramo sprejeti vse. Kar se tiče uporabe jedrske energije za vojaške namene, bo Slovenija še naprej ostala nejedrska država. To tudi po članstvu v Natu in naše bodoče članstvo ne bo ničesar spremenilo v tem kontekstu. Naprej bi rekel, da jedrsko orožje je imelo poseben pomen v času hladne vojne. Po koncu hladne vojne se je jedrska dimenzija tudi Nata bistveno zmanjšala. Jedrske države so med sabo dosegle vrsto sporazumov in dogovorov, z namenov preprečiti nadaljnje širjenje jedrskega orožja, z namenom zmanjševanja in uničevanja nakopičenega jedrskega orožja, kot tudi z namenom krepiti razne ukrepe medsebojnega zaupanja, ki bi preprečili nevarnost jedrskega spopada. V duhu teh dogovorov in, ker ne obstajajo vojaško strateški razlogi za namestitev jedrskega orožja, se je Nato ob sprejemu trehnovih članic zavezal, da na njihovem ozemlju ne bo nameščal jedrskega orožja. Mi pričakujemo, da bo Natova politika glede nadaljnje razmestitve jedrskega orožja ostala ista tudi v prihodnjih krogih širitve in da jedrsko orožje ne bo nameščeno v Sloveniji.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, gospod Aurelio Juri, izvolite.
Sledi vprašanje, kaj se zgodi, če se ta strategija spremeni in se zahteva tudi pri novih članicah totalno pristajanje na jedrsko politiko. To je prvo. Drugo, kar sem prej opozoril, da določene članice Nata niso privolile na obiske ladij na jedrski pogon. Toliko sem obveščen. Če same članice Nata v to niso privolile, zakaj bi mi. Tretja ugotovitev. To sem vprašal tudi kot zagovornik našega vključevanja v Nato, ampak seveda od tega odgovora je po mojem odvisno marsikaj glede opredeljevanja naših ljudi in naše javnosti do tega procesa. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Žbogar, izvolite.
Hvala lepa. Za enkrat velja to, kar sem rekel. V novih državah članicah Nato naj ne bi nameščal svojega orožja, ker za to ni nobene potrebe, ni geostrateških razlogov, tudi jedrsko orožje, same jedrske sile zmanjšujejo, tako da nimajo namena ga premeščati iz sedanjih položajev na nove položaje, ker je to povezano s stroški, ne pa s potrebami. V primeru - čeprav je to sedaj zelo špekulativno vprašanje - kaj v primeru, če se bo Nato vendarle odločil nameščati sile v Sloveniji? Sedanja politika vlade in tega državnega zbora je bila, da se Slovenija včlanjuje v Nato. Članstvo v Natu pa v končni instanci pomeni sprejemati vse obveznosti. Če bi Nato hipotetično zahteval od Slovenije namestitev jedrskega orožja, verjetno Slovenija ne bi imela kot članica Nato razlogov, da temu nasprotuje. Je pa to, kot sem rekel, zelo hipotetično in zelo neverjetno, zelo neverjeten scenarij, ker razvoj mednarodnih odnosov gre v drugo smer. Razvoj mednarodnih odnosov gre v zmanjševanje jedrskega orožja, v uničevanje jedrskega orožja inne v njegovo širjenje. V sedanjih mednarodnih odnosih je nekako težko si zamisliti, da bi Nato širil jedrsko orožje na nove države in jih nameščal v nove države. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolniti odgovor gospod državni sekretar dr. Jazbec, izvolite.
Gospa predsednica! Jaz bi samo še morebiti dve, tri besede dodatno k temu. Gospod poslanec je vprašal, kako bo z nadaljnim obveščanjem javnosti glede vseh oziroma najrazličnejših dimenzij vključevanja v Nato in pa procesa, ki ga v Sloveniji v to smer peljemo. Mi smo prejšnji teden na seji medresorske delovne skupine za Nato, ki deluje že nekaj časa, v petek ravno obravnavali informacijsko komunikacijsko strategijo, ki predvideva vrsto aktivnosti, metod, kako v najširšem smislu seznanjati javnost z vsem tem, kaj članstvo v Natu pomeni, kakšne vrste obveznosti prinaša, kakšne vrste pozitivnih zadev itn. Tukaj smo na eni poti, kjer se bodo te aktivnosti počasi začele širiti in stopnjevati. Govorim o obveščanju javnosti, ne o neki kampanji, ampak o obveščanju. To je v tej fazi mišljeno. Tako bi razširili vedenje o teh procesih in na ta način bi tudi razširili vedenje o takih zadevah, ki lahko izgledajo vprašljive, sporne, pa ni rečeno, da takšne so in pa, recimo, o zadevah, pri katerih je potrebno imeti zadosti informacij, da izgledajo normalne, sprejemljive, če lahko tako rečem. No pri tem vprašanju, bi morebiti dodal še to, da standardi Nata, niso v neposredni povezavi z jedrsko politiko ter organizacijo. Torej tu ne obstaja neka pogojna zveza, obstaja vrsta standardov, ki se nanašajo na najrazličnejša področja, ne samo na ozko vojaško in tako naprej. V obdobju po koncu vladne vojne, torej v devetdesetih letih je bila jedrska politika Nata ena od tistih, ki so bile prve spremenjene oziroma jih je Nnato začel spreminjati, nekaj o tem je že kolega Žbogar povedal. Jaz bi dodal samo še to, da strateški koncept Nata v obdobju po hladni vojni, ki je bil zlasti predmet debat na washingtonskem vrhu leta 1999, daje poudarek konvencionalnim oboroženim silam, ne pa jedrskim. Edini jedrski potenciali, ki jih Nato namerava zadržati po obdobju hladne vojne, torej v sedanjosti v Evropi, so letala bombniki, vendar se tudi število teh zmanjšuje, zmanjšuje se tudi število ostalih jedrskih orožij. Velja pa za obe vrsti orožij, torej konvencionalnih in pa jedrskih, da je izrazito prisoten trend njihovega zmanjševanja na osnovi številnih mehanizmov mednarodne kontrole, zmanjševanja, izmenjevanja podatkov in podobno. Hvala
Hvala lepa. Naslednji ima poslansko vprašanje gospod Ivan Mamić. Izvolite.
Hvala lepa. Pozdravljeni vsi, ki ste ostali. Jaz sem postavil vprašanje že 23. januarja v zvezi z bencinskim tolarjem. Postavil sem ga vladi, pa bi mi bilo vseeno, kdo bi nanj odgovoril. Pa so ga preložili, ne vem kdo, na ministra za finance, minister za finance pa ministru za promet. Urgiral sem na prejšnji seji, pa spet nisem dobil odgovora oziroma sem dobil polovični odgovor. Zdaj pričakujem, da bom dobil vsaj pisni odgovor. Drugo vprašanje sem postavil 20. februarja spet ministru za promet. Skozi Vipavsko dolino se je naredila delno hitra cesta, torej skozi Ajdovščino. Tisti lastniki, ki se niso strinjali s ceno za tisto zemljo, se je potem po postopku za rastlinjenje tista stvar zavlekla, ampak toliko, da po treh letih še zmeraj niso dobili plačano. Gre za približno 12 primerov. To mi je postavil en mož vprašanje in jaz sem dolžan odgovoriti, zato prosim, da se mi na to odgovori. Najboljše pisno, ker je tudi tako obljubljeno. Tretje vprašanje je bilo postavljeno prejšnji mesec, se pravi 20.3. Kako je s subvencijami, z italijanske strani za avtocesto oziroma hitro cesto Razdrto Podnanos. Govoril sem o italijanski naklonjenosti, omenil sem tudi predor skozi Predel na Bohinjskem, pardon na Tolminskem oziroma na Bovškem. Bilo mi je obljubljeno, da bom dobil odgovor pisno, pa ga še vedno nisem dobil. Poglavitnega vprašanja za danes ne morem postaviti in ga umikam. Mislim sem ga postaviti gospodu Kopaču. Imel sem dve vprašanji in ker je specifične narave, ga moram postaviti prav njemu, ne morem ga nobenemu drugemu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister za promet, gospod Presečnik, izvolite.
Hvala lepa. Gospod Mamićm, jaz se opravičujem, ker smo na nekatera vaša vprašanja že odgovorili, vendar mislim, da je šla pošta ali v petek ali pa celo danes dopoldne. Tako da na tista, če je eventualno med njimi katero, ki ste jih zdaj postavili, bomo še dodatno odgovoriti, ampak mislim, da je že v vaši pošti, da so že odgovori. Ni pa še odgovora glede prvega, to je o uporabi sredstev bencinskega tolarja, vprašanje oziroma odgovor je že bil pripravljen s strani ministrstva za finance na odboru za gospodarstvo. Zaradi določenih podatkov oziroma nejasnosti pri odgovoru pa smo predlagali še eno korekcijo. Prepričan sem, da bo odgovor zelo kmalu tudi posredovan.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Jožef Jerovšek, ki pa je odsoten, in kot zadnji, gospod Branko Kelemina. Izvolite.
Hvala lepa, za besedo. Spoštovani vsi skupaj. Ne morem drugače, kot da pač povem to, da je moje osebne prepričanje in razmišljanje v tej smeri, da je institut poslanskega vprašanja v državnem zboru zelo zlorabljen. To lahko utemeljim tudi s prisotnostjo samih poslancev, interesa za ta vprašanja, za ta institut. Zdaj s strani vlade ne morem reči, je kar prisotna, tudi je vprašanje, koliko kdo spremlja te zadeve na kakšnem drugem nivoju. Zlorabljen je pa tudi zaradi tega, ker dejansko vlada ne odgovarja na posamezna vprašanja. Januarja sem postavil določena vprašanja. Sprožil sem že zahtevo oziroma urgiral, kot proceduralno, da naj se pač nekaj naredi v tej smeri. Ne naredi se popolnoma ničesar. Ne vem, zakaj potem ta institut sploh imamo, zakaj imamo poslovnik državnega zbora, zakaj piše tam, da je potrebno odgovoriti do naslednje seje državnega zbora in to korektno, če mislimo zlorabiti ta institut in dobimo tudi neka nepomembna, odgovore. Poslanska vprašanja si predstavljam tako, da se pač sproži neka pobuda, tudi za rešitev nekega vprašanja, nekaj pojasnila in tako naprej, ne pa da so to neke mrtve razlage, ki nikogar ne zanimajo. Skratka, izredno sem razočaran. Postavil sem celo vrsto pomembnih vprašanj, na katera enostavno ni nekih pametnih odgovorov. Zelo pavšalni so, nerealni, netočni in tako naprej. Ne vem, če ima sploh smisel postavljati še naprej vprašanje. Mislim, da je tudi vladajoči koaliciji potrebno povedati in dajte se zamisliti, lepo vas prosim, tudi gospod Anderlič, kot vodja te ekipe, dajte se zamisliti, če je institut poslanskega vprašanja v takšni obliki, kot ga zdaj imamo, še sploh smiseln, če je sploh smiseln. Iz protesta danes, ne glede na to da sem čakal do zadnjega, ne bom postavil poslanskega vprašanja. Bom pa to še bolj detajljno analiziral in drugič posredoval tudi pisno gospodu predsedniku državnega zbora, kaj ni bilo odgovorjeno in kako pavšalno se na te stvari odgovorja. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem smo izrčpali. Predstavnikom vlade se najlepše zahvaljujem. Spoštovane kolegice in kolege pa obveščam v zvezi z delom državnega zbora na jutrišnje nadaljevanje ob 10.00 uri, da bosta matični delovni telesi jutri ob 8.30 uri obravnavali 3. in 4. točko dnevnega reda. Če bosta točki pripravljeni, bomo jutrišnje nadaljevanje seje pričeli z njuno obravnavo. V nasprotnem primeru bo zbor zasedanje pričel z obravnavo 5. točke, sejo bo nadaljeval s 5.a točko in po vrstnem redu dalje. Najlepša hvala za sodelovanje, lep večer vam želim in lahko noč.