Lep pozdrav vsem tistim, ki ste v dvorano že prišli. Vabim pa tudi ostale, da pridejo, da bi lahko, tako kot smo navajeni, ob uri začeli. Začeli bomo 11. sejo državnega zbora. Pred nami je vrsta točk dnevnega reda, zato bi bilo nadvse koristno, da začnemo čim prej. Kolegice in kolegi, prosim, če zasedete svoja mesta. Ura je nekaj minut čez 14.00. Predlagam, da začnemo 11. redno zasedanje državnega zbora Republike Slovenije. To 11. sejo sem sklical na podlagi 49. člena poslovnika državnega zbora. Dovolite mi, da vas obvestim o kolegicah in kolegih, ki so zadržani in se seje ne morejo udeležiti. To so kolegice in kolegi: Lavrič, Kangler, Trofenik, dr. Gaber, mag. Potrata od 16.30 ure naprej, Gračner, Delak ter za pričetek seje kolega Školč, kolega Mogeta pa vidim med nami. Vse skupaj še enkrat lepo pozdravljam! Predlagam, da ugotovimo navzočnost v dvorani. Prosim za potreben mir. Ugotavljamo navzočnost v dvorani. Prosim, pritisnite tipko "kvorum". Ugotavljamo navzočnost v dvorani. Še enkrat bomo morali ugotavljati navzočnost; če tudi v drugem poskusu ne bomo ugotovili sklepčnosti bo potrebno dati 15 minut odmora, zato bom kakšen trenutek počakal, vendar ne dolgo. Mislim, da je prav, da se držimo ure, kajti to izkazuje spoštovanje do tistih, ki se je držijo. Še enkrat ugotavljam navzočnost v dvorani. Prosim, da pritisnete tipko "kvorum", kolegice in kolegi. Ugotavljam navzočnost v dvorani. V dvorani je navzočih 48 poslank in poslancev. Državni zbor je sklepčen in lahko odloča. Na sejo sem povabil tudi predstavnike vlade. Vse med nami prav lepo pozdravljam, tudi državne sekretarje, ki jih bodo nadomeščali, člane vlade namreč, pri njihovi upravičeni odsotnosti. Pred določitvijo dnevnega reda bomo opravili postopek sprejetja zapisnika 9. seje. Zapisnik je na vpogled v računalniški mreži. Zahteva kdo kakšno spremembo, dopolnitev, ali ima drugo pripombo nanj? Ugotavljam, da ni tako in da lahko preidemo na odločanje o sprejetju zapisnika. O predlogu za sprejetje zapisnika glasujemo. Smo sredi glasovanja. Navzočih je 52 poslank in poslancev. 44 jih je predlog podprlo, nihče mu ni ugovarjal [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zapisnik 9. seje državnega zbora sprejet. Kolegice in kolegi! Prehajamo na določitev dnevnega reda 11. seje. Predlog ste prejeli s sklicem dne 11. tega meseca. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena poslovnika. Najprej bomo v tem smislu prešli na predloge za umik. Pismenih predlogov za umik točke dnevnega reda nimam. Kolega Anderlič. Prosim za mir v dvorani. Kolega Anderliča prosim, če za hip počakate, da se dvorana umiri. Prosim, imate besedo.
Poslanski klub je obravnaval dnevni red. Glede na to, da je bilo v zadnjem obdobju kar nekaj točk prenesenih s sej na sejo in ker je bilo tudi razumljeno na seji kolegija, ki je bil prejšnji teden, da bodo uvrščene na to sejo, torej decembrsko le tiste točke, ki bodo pripravljene, ki bodo imele vse potrebne elemente za obravnavo, vključno seveda, in predvsem mnenje sekretariata, ter mnenje vlade in poročilo matičnega delovnega telesa. Zaradi tega menimo, da točke, ki niso tako pripravljene, ne bi prispevale k temu, da bi zbor učinkovito delal v naslednjih dnevih, kolikor je še na voljo za letošnje zasedanje rednih sej državnega zbora. V primeru, da bi se državnemu zboru pripetilo, da kakšne točke, ki bi bila nujna, ne bi opravil do 20., kot je bilo predvideno, je še vedno mogoče, da se 21. potem tudi skliče izredna seja in v tem smislu tudi predlog, da se vendarle držimo poslovnika državnega zbora. To je bil soglasen predlog, ki je bil sprejet v naši poslanskiskupini. Torej, proceduralno predlagam, da umaknemo točke, ki nimajo mnenja sekretariata in ki nimajo poročila matičnega delovnega telesa do tega trenutka.
Hvala lepa. Prosil vas bom, kolega Anderlič, da potem tudi poveste, katere točke so to. Želi predstavnik sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve besedo? Prosim.
Gospod predsednik. K vsem točkam, ki so na dnevnem redu, je sekretariat dal svoje mnenje. Hvala lepa.
Prosim, ali še enkrat ponovite, mislim, da niso vsi kolegi in kolegice dobro slišali. Rekli ste, da je sekretariat dal k vsem točkam dnevnega reda svoje mnenje. Hvala lepa. Sprašujem, ali želijo k predlogu proceduralnega sklepa oziroma predloga za umik točk z dnevnegareda besedo poslanske skupine. Želi kdo od predstavnikov poslanskih skupin besedo? [[Ne želi.]] Ali vas v tem smislu lahko prosim, kolega Anderlič, da poveste, katere točke predlagate za umik.
Po predlogu dnevnega reda, ki smo ga prejeli, bi bile to, in kjer je navedeno, da mnenj ni, bi bile to 18. točka dnevnega reda, čeprav [[...]]
17.
18. Čeprav mislim, da je do sedaj to mnenje prišlo. Potem sta 20. in 21. točka dnevnega reda.
Torej, če prav razumem, kolega Anderlič, predlagate, da z dnevnega reda umaknemo 20. in 21. točko dnevnega reda. Prosim? Prosim, v imenu poslanske skupine.
Hvala, gospod predsednik. Jaz predlagam, da o 20. točki ne odločamo, da jo prestavimo z dnevnega reda. Namreč odbor za kmetijstvo je pravkar končal sejo in jutri jo bo nadaljeval. Namreč to sejo imamo že v štirih nadaljevanjih in mislim, da bo jutri seja končana in bomo lahko pripravili poročilo. Tako, ker ta predlog zakona bi že moral biti končan, predlagam, da ostane na dnevnem redu in da tudi državni zbor o tem zakonu odloči.
Hvala lepa. Želi še katera od poslanskih skupin besedo ob predlogu za umik 20. in 21. točke? Da, želi. Prosim, kolega Jerovšek.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Z velikim presenečenjem ugotavljam, da je med predlogi za to, da se z dnevnega reda umakneta dve točki, tudi predlog resolucije o položaju Slovencev, ki živijo izven Republike Slovenije, razen Slovencev v zamejstvu. Ne vem, kaj je pripomoglo k temu, vendar dejstvo je, da se nahajamo v tednu ali pa v času, ko naša vlada drvi v podpise vseh možnih in nemožnih mednarodnih sporazumov, ki so po mnenju večine poslancev slabi za to državo. Hkrati pa vidim, da vodilna stranka omalovažuje položaj Slovencev, ki živijo izven Republike Slovenije, ki so naši najboljši ambasadorji v svetu. To je za njih nepomembno vprašanje, to se lahko odlaša v nedogled, hkrati ko vemo, kako se do tega področja oziroma do tega vprašanja, do svoje diaspore v svetu obnašajo nam sosednje države, kakšno skrb posvečajo svojim ljudem po svetu, kaj vse so pripravljeni storiti. Ne nazadnje me potem ne čudi, da imajo v svetu tudi boljše ambasadorje, da so prej sprejeti v Nato, prej v boljšem položaju, kljub realnemu slabšemu stanju so v boljšem položaju potem na lestvici sprejemanja v Evropsko unijo. Mislim, da je takšna politika liberalne demokracije, ki omalovažuje Slovence po svetu, popolnoma nedopustna in je [[...]]
Dovolite, da vas za hip prekinem.
Hvala lepa.
Prosim za mir! Najprej in predvsem prosim za mir v dvorani! Vsaka beseda, ki je dana, ima pravico biti deležna poslušanja, tako tudi v primeru kolega Baroviča, ki je naslednji prosil zanjo.
Hvala lepa. Govorim v imenu Slovenske nacionalne stranke, ki nasprotuje umiku 21. točke, torej predloga resolucije o položaju Slovencev, iz preprostega razloga. Veliko število strokovno usposobljenih in političnih kolegov je pri pripravi sodelovalo, resolucija je šla skozi več vsebinskih branj, čiščenj, in je po našem mnenju ter tudi po mnenju marsikaterih Slovencev, ki smo jih obiskali in jim resolucijo predstavili, primerna za to, da bi se sprejela. Celo obratno, predlagali bi, da bi se uvrstila med tiste točke, ki bi jih vsekakor zanesljivo na tej seji lahko obravnavali. Hvala lepa.
Hvala lepa. To je bilo stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Kolega Anderlič bo v imenu poslanske skupine LDS dodatno obrazložil razloge, potem pa kolega Bernik.
Na začetku sem nesporno jasno povedal, da gre izključno za proceduralno naravo tega predloga in predvsem za sledenje dogovoru na kolegiju. To ni bil moj predlog na kolegiju, ampak je bil predlog drugih članov kolegija, da ravnamo striktno s poslovnikom, če stvari niso pripravljene - in verjemite, gospod Jerovšek in ostali, da točka, ki bo predvidoma šele v četrtek obravnavana naseji delovnega telesa, bo zelo težko kvalitetno pripravljena, da jo v tem tednu tudi na zboru sprejmemo. Imamo pa kar nekaj zakonov, ki so vezani na izvrševanje proračuna za leto 2002, na nujne potrebe funkcioniranja države, in seveda bi bilo prav, in takje bil tudi dogovor na kolegiju, da to bo. Tako kot sem razumel tisto diskusijo tam in tako kot je bilo v magnetogramu, tako ali tako naj bi bil že dnevni red sestavljen na tak način. Pač ni bil, zato to proceduralno predlagam in je popolnoma odveč iskanje kakršnihkoli zarotniških ali kakršnihkoli drugih stvari. Gre izključno za predlog proceduralne narave, da se te stvari, ki so pripravljene, obravnavajo kvalitetno v roku, ki nam je na razpolago, vse ostale pa da se obravnavajo na prvi naslednji seji, ko bodo tudi pripravljene. Drugače ne bi imeli poslovnika, ne bi imeli programa dela in, seveda, prioritet in ne bi bilo zahteve, da delovna telesa pripravijo gradiva za sejo tako, kot se seveda naredi. Samo tovrstni predlog je bil oblikovan z naše strani in nič drugega. Seveda, lahko tudi gremo po drugačni poti, tako kot večkrat na žalost delamo, da se ukvarjamo s stvarmi na zboru, ki niso pripravljene, in nam vzamejo preveč časa za tiste stvari, ki bi jih morali obravnavati zaradi pač potrebe države. Ker imamo omejitev samo do 20. tega meseca, da ta zbor dela, bi bilo prav, da obravnavamo tiste stvari, ki so nujne za funkcioniranje države. Tukaj je penzijski zakon, tukaj je zakon o obrestih, tukaj so nekatere druge stvari, ki jih je tudi vlada predlagala kot prioritetne, in tako smo oblikovali predlog dnevnega reda. Če pa seveda so ambicije drugačne, tudi prav.
V imenu poslanske skupine Nove Slovenije, kolega Bernik, za njim poročevalec oziroma predstavnik, predsednik delovnega telesa.
Hvala lepa, gospod predsednik. Pozdravljeni vsi, gospodje ministri in spremljevalci. Ker sem prišel pravkar z neke druge seje, odbora za finance, nisem s seboj prinesel dnevnega reda in se oproščam, da se šele sedaj oglašam. Dejansko me je šokiralo to, kar je kolega Anderlič rekel. Jaz ne mislim, da tukaj gre za neko, bi rekel, zaroto ali karkoli, ampak gre za nespametnost. Namreč, ko ovrednotimo razne stvari, pa kaj naj se da na dnevni red in kaj naj se izpusti, se mi zdi, da je treba neke vrednote tudi upoštevati. Če človek premisli, kako je vlada zavlačevala s predlogom prevzemanja obveznosti Slovenskih železarn in moramo vrat na nos to stvar spraviti skozi pri koncu leta, pa še druge stvari, ki morajo prav tako biti izpolnjenev določenem času in podobno, se mi zdi, da je umikanje te točke povsem neprimerno, povsem neupravičeno in pa tudi je zelo lepa popotnica in božično darilo našim ljudem po svetu. Ker konec koncev ta stvar, ta resolucija je bila obravnavana na več sejah naše komisije, je dobila popolno podporo in se mi zdi, da ni kaj dosti še dodati k temu, razen če hoče nekdo to stvar celo izboljšati. To bi bilo tudi priporočljivo, če ima kdo kakšno tako idejo. Zato prosim, da ne delamo tega, da to točko damo z dnevnega reda, kajti konec koncev gre za Slovence, ki so ravno tako del tega naroda, kot smo mi, ki tukaj sedimo. In apeliram na vse poslance, da o tem resno razmislijo in glasujejo proti temu. Proti temu, da se točka umakne. Hvala.
Hvala lepa. V imenu predlagatelja pristojne komisije prosim predsednika za stališče.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi, gospod predsednik! Resolucija, ki smo jo v desetih letih pripravili na komisiji za Slovence v zamejstvu in po svetu, je bila pripravljena v približno štirih mesecih. Intenzivno so pri njej sodelovali predstavniki vlade, ministrstvo za zunanje zadeve, ministrstvo za šolstvo in ministrstvo za kulturo. Potem smo o resoluciji razpravljali, ko je bila pripravljena na komisiji in komisija kot predlagateljica je točko kot takšno pripravila. To, kar pravi gospod Anderlič, da bo šele v četrtek komisija obravnavala, mora iz teh formalnih razlogov obravnavati stališče sekretariata za zakonodajo, ki pa je že tudi bilo dano. Sekretariat nima nobenih pripomb, ampak ima samo predlog, da naj se opredelimo ali o krajšem ali o daljšem naslovu same resolucije in to je vse v zvezi z vsebinskimi pripombami. Zelo pomembno se mi zdi, da povem, da smo vse sklepe, da smo vse spremembe, ki so bile tudi pri resoluciji, sprejemali soglasno. To pomeni, da je bilo toliko razprave, da je predlagatelj imel možnost vsako spremembo v podrobnosti razložiti. In seveda, tisti ki so imeli kakšen pomislek, tudi svoje pomisleke. Na koncu smo vse spremembe, karkoli se je dogodilo in vsi sklepi te komisije so bili sprejeti soglasno. Sam sem seveda želel kasneje ob proceduri tudi predlagati, da bi določili obravnavo te resolucije, torej z dnem in uro. Želel sem predlagati, da bi to bil petek ob 10.00 dopoldan, ker bo ta čas že prispelo veliko naših rojakov iz zamejstva in po svetu v domovino. Ob bližajočih se božičnihin novoletnih praznikih bi bila to lepa gesta, lepo sporočilo vsem našim rojakom, ki živijo v svetu. Zato seveda apeliram na poslanke in poslance, da ne podprete predloga umika, ker bi seveda to imelo tudi v kontekstu bližajočih se praznikov, ko so naši rojaki Slovenci doma, negativni prizvok. Celo nekaj drugega predlagam in verjamem, da bi mediji to povzeli, da se torej kdor seveda želi in lahko, povabi tako rekoč na balkon in da spremlja sprejemanje resolucije. Glede na tako enotno stališče pri tej resoluciji pričakujem, da bo tudi sprejeta z veliko, veliko večino ali pa celo soglasno, tako kot je to bilo na komisiji. Še enkrat prosim, da se ta točka ne umakne z dnevnega reda. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še katera od poslanskih skupin pojasniti svoje stališče? V nasprotnem primeru bodo vsi poslovniško možnost stališča pojasniti izčrpali. [[Ne.]] Potem vas obveščam, da je poslanska skupina SLS prosila za 15 minut odmora pred prvim odločanjem. Odločali bomo namreč tako o umiku 20. točke kot 21. točke. O vsaki posebej. Na predlog poslanske skupine SLS torej odrejam 15 minut odmora. Nadaljevali bomo 15 minut do 15. ure. Do takrat prekinjam sejo.
Prosim kolegice in kolege, da zasedejo svoja mesta. Smo sredi razprave o predlogu dnevnega reda. Pred glasovanjem o predlogu za umik 20. točke dnevnega reda bomo ugotovili navzočnost v dvorani. Prosim za mir. Najprej bomo ugotovili navzočnost, potem bom povabil predstavnika oziroma vodjo poslanske skupine SLS, da nam sporoči, kaj so se zmenili na seji poslanske skupine, če tako želi, in potem bomo glasovali; obrazložitve glasu pri tej točki oziroma pri tem glasovanju niso možne, mogoče so pri glasovanju o dnevnem redu v celoti. Ugotavljamo navzočnost v dvorani. Prosim, da pritisnete tipko "kvorum". Ugotavljam navzočnost v dvorani. V dvorani je navzočih 68 poslank in poslancev; državni zbor je sklepčen. Ali želi kolega Podobnik besedo? Prosim, imate besedo, vi ste zahtevali odmor.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Predlagal bi, da bi v skladu s proceduro dali besedo predlagatelju omenjenega proceduralnega predloga, kolegu Anderliču.
Kolega Anderlič, vi ste predlagali umik. Ali umikate to zahtevo?
Mislim, da je treba ločiti te točke, ki so. Očitno se je ugotovilo, da mnenje sekretariata zdaj obstaja pri 21. točki, ob predlogu sklica ni bilo tako. Je pa predvsem bil dogovor, da vse tiste akte, zakone, ki so vezani na začetek proračunskega leta 2002, državni zbor obravnava prioritetno in torej v roku, ki ga ima še na voljo, torej v tem tednu, in da delo organizira na tak način, da bo to mogoče; ostale stvari pa naj se pripravijokvalitetno, da bi jih lahko sprejeli takrat, ko bo to mogoče. V tem smislu spreminjam predlog, da je predlagan umik samo 20. točke in ne tudi 21.
Hvala lepa. Torej, kolega Anderlič vztraja pri predlogu za umik 20. točke, ne pa več tudi 21. točke. O predlogu, da se umakne 20. točka, to je predlog zakona o krmi, bomo sedaj glasovali. Prosim. Navzočih je 74 poslank in poslancev, 46 jih je predlog podprlo, 25 pa ne. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je predlog za umik te točke, torej 20. točke dnevnega reda sprejet. Predlogov za umik, kolikor razumem, potemtakem ni več. To nam omogoča, da preidemo na predloge za širitev dnevnega reda. Kolegice in kolegi, vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o jamstvu Republike Slovenije za obveznosti domačega letalskega prevoznika za kritje škod, nastalih kot posledica vojne oziroma terorizma, in pogojih jamstva za tuje letalske prevoznike. Še enkrat bom prosil za potreben mir. Hvala. Želi predstavnik vlade besedo? Minister, prosim. Mislim, da je nekdo vklopljen v dvorani, nekdo ima vklopljen mikrofon. Prosim, minister.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije je predložila predlog sprememb in dopolnitev zakona o jamstvu Republike Slovenije za obveznosti domačega letalskega prevoznika za kritje škod, nastalih kot posledica vojne oziroma terorizma. To je sprememb tistega zakona, ki je bil sprejet, mislim, da v septembru mesecu, takoj po 11. septembru, oziroma je bil sprejet 28. septembra, konkretno. Torej, tudi na predlog sveta ministrov Evrope je vlada Republike Slovenije, in pa na predlog Adrie Airways, sprejela predlog, da se ta zakon podaljša do 31. marca, ker v tem času še ni bilo mogoče doseči vseh zadev v okviru zavarovanj teh letalskih prevozov. Glede na to, da so ti dogodki potekali, dogovarjanje o nadaljevanju tega zakona, v dneh po sklicu te seje, menimo, da so nastali razlogi po sklicu seje, to je, mislim, da je bila seja sklicana 11.12. Zato predlagam, da državni zbor to točko uvrsti na dnevni red.
Hvala, gospod minister. Želi besedo predstavnica sekretariata? [[Ne želi.]] Sprašujem, ali želijo besedo predstavniki poslanskih skupin. Prehajamo torej na odločanje o predlogu za razširitev dnevnega reda. O tem predlogu vlade bomo glasovali. Glasujemo o predlogu vlade za širitev dnevnega reda. Navzočih je 70 poslank in poslancev, 54 jih je predlog podprlo, 8 jih je temu nasprotovalo . [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo navedeni predlog zakona obravnaval kot 10.a točko dnevnega reda. Vlada predlaga tudi, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku. Glasujemo. V dvorani je navzočih 71 poslank in poslancev, 53 jih je predlog podprlo, 6 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Skupina poslancev s prvopodpisanim kolegom Zmagom Jelinčičem je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o dopolnitvah zakona o prevzemih. Zboru predlaga, da se s tem predlogom zakona razširi dnevni red te seje. Sprašujem, ali želi kolega Jelinčič ali kdo drug od predlagateljev besedo. [[Želi.]] Kolega Peče. Prosim, da tudi utemeljite predlog za hitri postopek.
Spoštovani prisotni! Pred časom je skupina 57-ih poslancev v okviru tega državnega zbora izkazala interes tega državnega zbora kot zakonodajne veje oblasti, da se zavzame za uveljavitev nacionalnega interesa. Pred časom je torej ta skupina poslancev posegla v tisto materijo, iz katere je razvidno, da je vlada Republike Slovenije naredila premalo za zaščito domačih gospodarskih gigantov, za njihov konkurenčni položaj na domačem in s tem tudi na tujem trgu. V skladu s tem smo z vsebino tega dopisa, ki ga je podpisalo 57 poslancev, v skladu z dogajanji na monetarnem področju Republike Slovenije in v skladu s pričakovano stopnjo rasti in pa s tem gospodarstva in zaposlenosti oziroma v drugem pogledu brezposelnih, smov Slovenski nacionalni stranki za današnjo sejo pripravili dva zaščitna zakona. In, če mi dovolite, gospod predsednik, bi oba skupaj obrazložil, ker sta v povezavi, da ne bomo zavlačevali. Gre za predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prevzemih in pa predlog zakona o dopolnitvah zakona o preprečevanju omejevanja konkurence. V tem trenutku sta ta oba zakona po našem prepričanju nujno potrebna, da v tej državi vzpostavimo tisto stanje, da bo možno gospodariti in da bo od teh gospodarskih učinkovprišlo do neke vrste sinergije. Torej, do tistega, za kar se v tem državnem zboru in pa na splošno v politiki bi morali zavzemati vsi poslanci in pa vsi predstavniki političnih strank, najsi sedijo tako v vladnih vrstah kakor v opozicijskih vrstah. Pričakovali smo, da bomo omenjena zakona, ki ščitita domačo gospodarstvo in po drugi strani, kadar gre za besedo javnega oziroma socialnega ali družbenega, nacionalnega interesa, prepovedujeta vstop tujim gospodarstvenikom oziroma tujim gigantom, ki bi s tem uničili slovensko gospodarstvo na slovenskem trgu. S sprejetjem in pa seveda z uvrstitvijo obeh zakonov bi po našem mnenju izpolnili tisto, kar Slovenija v bistvu od nas pričakuje. Kar se tiče pogojev za samo obravnavo na seji državnega zbora v Slovenski nacionalni stranki ne vidimo, da bi bil kakršenkoli argument, ki bi nasprotoval hitremu postopku, zaradi tega, ker se je Slovenija, slovensko gospodarstvo, slovenska vlada in pa slovenska politika našla v tistem momentu, v katerem mora, žal, pa tu bom uporabil grob izraz, zaradi nesposobnosti posameznih politikov v preteklosti danes odreagirati hitro. Mislimo, da je to upravičen in pa zadosten razlog, da se ta državni zbor pri sprejemu oziroma pri odločitvi o uvrstitvi teh dveh točk odloči pozitivno in s tempokažemo, da nam je nekaj do nacionalnega interesa, posebej takrat, kadar ščitimo na področju gospodarstva. Vse pa, vemo, se odvija okoli gospodarstva. Oba zakona sta bolj ali manj povezana s podpisniki oziroma z vsebino lista, na katerega se je podpisalo 57 poslancev in s tem izkazalo to svojo pravo voljo. Hvala.
Preden bi dal besedo naprej, bi še enkrat prosil vse, da kolikor je le mogoče nujne, neizogibne posvete opravijo tiho in ne motijo govornikov. Predlagatelj predlaga, da torej opravimo razpravo, in mislim, da je to smiselno, o obeh predlogih zakona za uvrstitev na dnevni red skupaj, odločali pa bomo o obeh ločeno. Želi katera od poslanskih skupin besedo? Ugotavljam, da ne želi. Kakšno je stališče vlade? Vlada nima stališč? Prav. Potem zaključujem razpravo. Imamo torej dva predloga. Želi predlagatelj še enkrat besedo? Da, imate to možnost. Prosim.
Hvala za razumevanje in da ste mi omogočili, da ponovno pridem k besedi. Mogoče sem bil v svojem uvodnem nastopu v delčku nepazljiv in sem pozabil omeniti, da obe zaščiti, torej skozi oba zakona, ki ju predlagamo v Slovenski nacionalni stranki državnemu zboru, povzemamo ekonomski pravni red in gremo konkretno na zaščito po vzoru nemškega gospodarstva. Zato naj tudi tistim, ki jim je pri njihovih odločitvah pomembna predvsem usklajenost slovenske zakonodaje s tako imenovanim evropskim pravnim redom, povem, da tu ni skrbi, ker so povzete dikcije dobesedno iz nemškega pravnega reda. In če so se v Nemčiji odločili zatako vrsto zaščite, sem prepričan, da je to dodaten argument, da se lahko tudi v Sloveniji odločimo za tovrstno zaščito. Hvala.
Prehajamo torej, kolegice in kolegi, na odločanje o predlogu, da se predlog zakona o dopolnitvah zakona o prevzemih uvrsti na dnevni red 11. seje. Glasujemo o tem predlogu. Prosim? Prekinjam glasovanje. Želeli ste besedo? Ne morete pri tem, pri tem predlogu ni obrazložitve glasu, lahko pri glasovanju o dnevnem redu v celoti. Kot poslanska skupina boste imeli to možnost in bom tudi vprašal, ali kdo želi besedo. Tako s tem pojasnilom še enkrat vabim kolegice in kolege, da se z glasovanjem izjasnijo glede predloga za uvrstitev te točke na dnevni red. Navzočih je 69 poslank in poslancev, 20 jih je bilo za, 37 proti. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da predlog ni dobil potrebne večine. Zdaj bomo odločali o predlogu, da se na dnevni red 11. seje uvrsti predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o preprečevanju omejevanja konkurence. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, 13 jih je bilo za tak predlog, 42 pa proti njemu. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da predlog za razširitev ni dobil potrebne večine. Drugih predlogov za širitev nisem prejel. Potemtakem lahko preidemo na razpravo in odločanje o predlogih za sprejem zakonov po hitrem postopku. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o predpisani obrestni meri, zamudnih obrestih in temeljni obrestni meri. Zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku. Sprašujem vlado, ali želi ta predlog utemeljiti? [[Ne želi.]] Matično delovno telo podpira sprejem predloga zakona po hitrem postopku. Sprašujem predsednika ali poročevalca, ali želi besedo. [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve? [[Ne želi.]] Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin, če tako želijo. Ne vidim interesa za to. Prehajamo torej na odločanje o predlogu, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, 49 jih je predlog podprlo, 8 mu je nasprotovalo. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kazenskem postopku. Zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo podpira sprejetje predloga zakona po hitrem postopku. Želi predsednik ali poročevalec besedo? [[Ne želi.]] Predstavnik sekretariata? [[Ne želi.]] Predstavniki poslanskih skupin? [[Ne.]] Torej, lahko preidemo na odločanje o predlogu, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku. Tak predlog dajem na glasovanje. Navzočih je 68 poslank in poslancev, 51 jih je bilo za, 6 pa proti. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o ureditvi določenih vprašanj v zvezi z zgraditvijo infrastrukturnih in drugih objektov na mejnih prehodih. Zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo podpira sprejetje predloga zakona po hitrem postopku. Želi poročevalec besedo? [[Ne želi.]] Predstavnik sekretariata Predstavniki poslanskih skupin? Ni razprave, zato lahko preidemo na odločanje o predlogu, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku. Glasujemo o tem predlogu. Navzočih je 65 poslank in poslancev, 50 jih je predlog podprlo, 3 so mu nasprotovali. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o investicijah v javne zdravstvene zavode, katerih ustanoviteljica je Republika Slovenija, za obdobje 1994-2003. Zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo podpira sprejetje predloga zakona po hitrem postopku. Želi poročevalec besedo? [[Ne želi.]] Predstavnik sekretariata? [[Ne želi.]] Sprašujem, ali želijo besedo predstavniki poslanskih skupin. [[Ne.]] Zato lahko preidemo na odločanje o predlogu, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku. O tem predlogu glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, 41 jih je bilo za tak predlog, 6 je predlogu nasprotovalo. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je sprejet. Vlada Republike Slovenije je 17. t.m. posredovala predlog, da državni zbor predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o skladu za poplačilo odškodnine žrtvam vojnega in povojnega nasilja sprejme po hitrem postopku in ne po skrajšanem postopku, kot je to predlagala v predložitvi predloga zakona. Dopis vlade ste prejeli. Za hip bom prekinil sejo. Prosim za mir. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo tak predlog podpira. Želi besedo poročevalec? [[Ne želi.]] Sekretariat? Želijo besedo poslanske skupine? [[Ne želijo.]] Zato lahko o tem predlogu odločimo. Glasujemo. V dvorani je navzočih 66 poslank in poslancev. 57 jih je predlog podprlo, 1 mu je nasprotoval. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je sprejet. Kolegice in kolegi, prehajamo na razpravo in odločanje o predlogih za sprejem zakonov po skrajšanem postopku. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Zboru predlaga, da ga sprejme po skrajšanem postopku. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo s predlogom za sprejetje navedenega zakona po skrajšanem postopku, soglaša. Želi poročevalec besedo? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Prav tako ne.]] Besedo dajem poslanskim skupinam. Da, kolega Drobnič, v imenu poslanske skupine Nove Slovenije. Imate besedo.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljam predstavnike vlade, kolegice in kolege. Torej vlada je predložila zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Eno leto je minilo, kar smo sprejeli zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, zadnjo spremembo, škandalozno spremembo, s katero se je odvzelo upokojencem prek 40 milijard tolarjev. Vlada je imela čas, da bi pripravila, kakor bi bilo možno hitro spremembo, kajti mi smo natančno načrtovali inpredvideli kaj se bo zgodilo. Čakala je torej eno leto. Sedaj vlaga zakon po skrajšanem postopku. Vedno se ji mudi. Vendar zato se ji mudi, ker najprej čaka, zato da potem hiti. To je tako kot v slabo organizirani jugoslovanski vojski. Mi se s takim postopkom ne strinjamo. In ne želimo, da bi prišle slabe spremembe v ta zakon. In ravno tiste spremembe, ki so bile takrat sprejete, se ponovno predlagajo. Podobno nejasne. Torej to je resen opomin tej vladi, da ne razmišlja trezno, ne razmišlja strokovno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi predstavitev stališč še katera od poslanskih skupin? Da, prosim, kolega Levič.
Hvala lepa, gospod predsednik. V poslanski skupini mladih Slovenije menimo, da je usklajevanje pokojnin s plačami preveč pomembna tema, da bi zakon, ki ureja to materijo, sprejemali po skrajšanem postopku. Zato bomo glasovali proti, ker je to naše mnenje in zakon naj se sprejme na način po normalnem postopku, ker je preveč kompliciran s temi plačami. Hvala.
Hvala lepa. Želi še katera od poslanskih skupin besedo za predstavitev stališč? Ugotavljam, da ne. Želi vlada besedo? [[Želi.]] Prosim za mir v dvorani. Prosim, imate besedo, gospa državna sekretarka.
Hvala lepa. Ne glede na to, da gre mogoče za obsežnejše spremembe, bi pa morali povedati nekaj. Te spremembe v bistvu ne posegajo v sistem. So rezultat v veliki meri usklajevanja z drugo zakonodajo, ker menimo, da po formalni plati daje možnost, torej po poslovniški plati daje možnost za skrajšani postopek. Po drugi strani pa mislim, da je še bolj pomembna vsebina tega zakona. Namreč, po vsebini so razlogi v tem, da je potrebno uveljaviti novelo s 1.1. zaradi davčnih olajšav. Če tega ne bomo naredili, potem smo v bistvu enodavčno leto za dodatno, prostovoljno pokojninsko zavarovanje zamudili, kar bi bila velika škoda. Drugo, to moramo narediti tudi zaradi prehodnih določb, ki se nanašajo na postopno dvigovanje starosti. Glede usklajevanja pokojnin bi rekla, da pravzaprav sledimo tistemu, kar je bilo dano že pred ustavnim sodiščem kot pobuda, da naj se stvari v zakonu sistemsko postavijo tako, da ne bomo imeli dograjevanja z metodologijami. In torej sledimo pravzaprav tistemu, kar zna reči tudi ustavno sodišče in menimo, daje pomembno. Drugače s tem vidikom pri usklajevanju ne delamo nobenih bistvenih sprememb. In moram reči, da prikrajšanje, o katerem je bilo govora, o 40 milijardah pravzaprav, ne drži, te številke niso take. O tem je bilo veliko govora, tako da ne bi še enkrat ob tem izgubljala besed. Pomembno je, da zakon začne 1.1. veljati. Tudi prehodne določbe so take. Skratka, če zamudimo ta rok, mislimo, da smo naredili veliko škodo.
Zaključujem razpravo o predlogu, da se predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju sprejme po skrajšanem postopku. Preden preidemo na odločanje, naj opozorim, da predlog zakona po skrajšanem postopku ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj ena tretjina navzočihposlancev. Prosim, da glasujemo. Tukaj ni mogoče obrazložiti glasu. Kolega Peterle, to je mogoče storiti samo pri glasovanju o dnevnem redu v celoti. Glasujmo! Navzočih je 65 kolegic in kolegov. 52 jih je glasovalo za tak predlog, 8 pa jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih cestah. Zboru predlaga, da ga sprejme po skrajšanem postopku. Vabim predstavnika vlade, če želi, da tak predlog utemelji. Ne želi. Matično delovno telo s predlogom za sprejetje navedenega zakona po skrajšanem postopku soglaša. Želi besedo poročevalec? [[Ne želi.]] Sprašujem, ali želi besedo sekretariat? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Zaključujem to razpravo in tudi tokrat opozarjam, da imamo v tem primeru odločanje o predlogu za skrajšani postopek. Ta ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj ena tretjina navzočih poslancev. Glasujmo!Navzočih je 62 kolegov in kolegic. 50 jih je predlog podprlo, 7 je predlogu nasprotovalo. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je sprejet. Skupina poslancev s prvopodpisanim kolegom Zmagom Jelinčičem je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah zakona o varnosti cestnega prometa. Zboru predlaga, da ga sprejme po skrajšanem postopku. Želi kolega Jelinčič besedo kot predlagatelj? Prosim, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Sodim, ne samo jaz, ampak v Slovenski nacionalni stranki sodimo, da so zadeve, ki jih spreminjamo, toliko pomembne, da jih je potrebno sprejeti po skrajšanem postopku. Gre v bistvu samo za dve spremembi tega zakona, ki ne posegata v varnost prometa, ampak razčiščujeta nejasnosti, ki lahko vodijo samo k temu, da si policija lahko lasti določene kompetence, po katerih lahko pritiska na državljane in jim tudi omejuje svobodo. Dejstvo je, da smo prepričani, da v primeru tega zakona in spremembe ne gre zgolj za popravek tega osnovnega zakona, ampak gre za popravek nečesa, kar bi lahko sodilo v okvir človekovih svoboščin in kršenja človekovih svoboščin. Mislim, da kaj več bomo lahko povedali pri samem zakonu, vendar sodim, da je smiselno, da se sprejme odločitev, kot je predlagana. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Jelinčič. Matično delovno telo s predlogom za sprejetje navedenega zakona po skrajšanem postopku soglaša. Želi besedo poročevalec? [[Ne želi.]] Sekretariat? [[Prav tako ne.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Potem lahko o predlogu odločimo, tudi v tem primeru. Odločamo o predlogu za skrajšani postopek. Če bo najmanj 1/3 navzočih kolegic in kolegov nasprotovala, predlog ne bo sprejet. O predlogu odločamo. Prosim, da glasujete. Vdvorani je navzočih 65 poslank in poslancev. Za ta k predlog jih je bilo 54, 3 so mu nasprotovali. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je sprejet. Državni zbor je o predlogu za sprejetje po hitrem postopku predloga zakona o prevzemu obveznosti Slovenskih železarn, predlogu zakona o krmi, ta je umaknjen, torej predloga zakona o prevzemu obveznosti Slovenskih železarn odločil že na 10. seji, zato o tem ni potrebno ponovno odločati. Ker je državni zbor na 11. izredni seji sklenil, da bo tretjo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o davku na izplačane plače opravil v skladu z drugim odstavkom 194. člena poslovnika, je amandmaje k temu predlogu zakona, ki je na sklic uvrščen pod točko 6 dnevnega reda, možno vlagati do začetka obravnave predloga zakona na seji zbora. Tako, končali smo z odločanjem o vseh elementih dnevnega reda. In zdaj lahko predlog dnevnega reda v celoti damo tudi na glasovanje. Videl sem dve roki. Kolega Peče. Torej odpiram razpravo oziroma ali želite besedo v okviru dnevnega reda? Obrazložitev glasu je to. Prosim, kolega Peče, imate besedo.
Ponavadi se na sejah državnega zbora pojavlja cel kup tako imenovane evropske zakonodaje. Torej tiste zakonodaje, ki naj bi Slovenijo približala Evropski uniji oziroma evropskim integracijam, po drugi strani pa slovenske državljane in državljanke pritiska z nekimi novimi normami. In potem enkrat, v celem letu se državni zbor sreča z obratno pozicijo, torej s pozicijo, da bi mi sami sprejeli oziroma obravnavali predlog, ki bi pa ščitil nas, Slovence v Evropi. Ne, takrat ta državni zbor reče: ne, tega pa ne bomo niti obravnavali, kaj šele sprejeli. Meni osebno, pa mislim, da tudi ostalim poslancem Slovenske nacionalne stranke je to zadosti žalosten položaj tega državnega zbora, da k sprejetju dnevnega reda 11. seje državnega zbora pač ne moremo dati svoje podpore. Vsi tisti poslanci, ki imate pravico odločati v tem kvorumu, še enkrat razmislite: je vredno podpreti dnevni red, ki je dejansko dnevni red zaradi tujcev. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Jelinčič želi obrazložiti svoj glas pred odločitvijo, potem kolega Peterle.
Hvala lepa, gospod predsednik. Danes je Slovenska nacionalna stranka predlagala dva zakona, ki bi ščitila slovenske nacionalne interese. Zopet se je pokazalo, da je vladajoča koalicija pod vodstvom gospoda Drnovška trdno usmerjena v priklanjanje Evropski uniji in proti temu, da bi Slovenija obdržala kakršnokoli samostojnost, pa četudi samo na gospodarskem področju. Oba predlagana zakona sta v bistvu identična z zakoni, ki jih imajo evropske države, ki ščitijo lastne interese. Lastnih interesov ne dovolijo kršiti ne Italijani, ne Angleži, ne Nemci, ne Francozi, ne Belgijci, ne Danci in nihče drug v Evropski uniji. Slovenija se pripravlja, da bo neka hlapčevska dežela, v kateri bomo Slovenci zgolj in samo delavčki, ne delavci, delavčki, ki bomo lahko tiho in ponižno delali, razen seveda nekaterih politikov, ki se bodo na račun tudi teh ubogih delavčkov debelili. Zaradi tega, zaradi sramotne odločitve, ki jo je izglasovala večina oziroma so jo izglasovale pravzaprav tri stranke: združena lista, liberalna demokracija in pa DeSUS, zaradi tega me je sram take odločitve državnega zbora. Upam, da bodo kolegi novinarji oziroma gospodje novinarji razumeli stvar in bodo stvar tako tudi prezentirali slovenski naciji, da bo nacija videla, koliko je naši vladi in koliko je vladajoči koaliciji do tega, da se zaščiti vsaj še tisto malo slovenskega, kar je še ostalo. Zato bom glasoval proti sprejetju dnevnega reda.
Hvala lepa. Kolega Peterle je prosil za obrazložitev glasu. Imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod predsednik vlade, ministrica in ministri, spoštovani kolegi! Kdor je vsaj toliko star kot jaz, se bo spomnil iz prvih let osnovne šole predmeta, ki se mu je reklo lepopis. In kdor je pisal prehitro, se mu je vsaj nekajkrat zgodila packa. In kdor je hotel to packo poradirati, se spomnim, da si s tem ni izboljšal ocene iz lepopisa. Lani se je taka packa v obliki božične voščilnice upokojencem zgodila vladi. Letos želi to packo zradirati in iz besed predstavnice vlade smo razumeli, da je popravek nujen. Rad bi se spomnil tudi sam, da smo ne samo prosili, predlagali, zahtevali, smo tudi svarili vlado, naj tega ne počne v naglici. Sam bom načeloma nasprotoval takemu dnevnemu redu, ker se zopet o tako občutljivih stvareh, ki zadevajo stotisoče Slovencev, ravna zopet v naglici. Takrat so nekateri ploskali, leto kasneje ne ploskajo več in jaz ne bi želel kot poslanec deliti odgovornosti za tak način odločanja in se pridružiti tistim, ki pošiljajo slovenskim upokojencem še eno božično voščilnico. Za to je bil čas, gospe in gospodje, davno prej in meni se ne zdi dostojno, da se na tak način o tako pomembnih zadevah odloča v znameniti politiki časovne stiske. Jaz bom glasoval proti.
Hvala lepa. Kolega Jerovšek bo obrazložil svoj glas. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Tudi sam bom glasoval proti takšnemu predlogu dnevnega reda iz razloga, da smo v času pravzaprav pritiskov na poslance, da bi naj ne veljal 82. člen ustave, ki določa svobodno odločanje poslancev. Mislim, da smo bili v tem tednu deležni nezaslišanega pritiska s strani predsednika vlade in kljub temu da je prišlo do takega pritiska, nismo sprejeli predloga, da bi se lahko razumno pogovorili o prevzemih in o teh dveh zakonih, ki ju je kolega Peče predlagal. Mislim, da je v tem trenutku izjemno važna ta razprava in sem pričakoval, da bo to vlada sama predlagala in podprla tak predlog. Namreč, moramo iti v privatizacijo oziroma v te zadeve, prenos tega kapitala na druge lastnike, z razjasnjenimi stališči, z razjasnjenimi pojmi, z jasnim pogledom v prihodnost, kaj to prinaša. Doslej si tega čistega vina tu nismo nalili. Glede privatizacije bank je bilo nekoč sprejeta zahteva, da bo to odločal zakon. In če bi bil to sprejeto, danes ne bi bili pri tem, da bi bili tako razdvojeni, da bi se tako čudno vsi skupaj obnašali, da bi ne vedeli, kaj to pomeni. Moram reči, da mi je včeraj nek visoko razgledan, premišljujoč Štajerec iz mariborskega območja [[...]]
Prosim za mir v dvorani.
Gospod predsednik, prosim, da [[...]]
Prosim, kolega Jerovšek, prosim, če nadaljujete. Vsi ostali pa tako, kot zahtevate zase. Prosim, kolega Jerovšek. Tako, kot vsak zahteva zase, da ima pravico do miru, ko govori, tako ima pravico tudi kolega Jerovšek. Prosim, kolega Jerovšek.
Hvala lepa, gospod predsednik, da ste pri tem norčevanju opozorili, da gre za nekorektno ravnanje poslanca. Ampak, skušal bom nadaljevati. Moram poudariti, da mi je včeraj, tokrat pa res akademsko izobražen, z akademskim naslovom, premišljujoč človek, zmernež, ampak Slovenec, odkar ga pomnim, po duši in srcu, rekel v zvezi z Banko Mariboru in v zvezi z Banko Koper, ampak v zvezi z Banko Maribor: "Sedaj pričakujem samo še pravzaprav ukaz, da se začneizpolnjevati tisti ukaz: Naredite mi to deželo zopet Nemško." Dejansko je v tem nekaj resnice. Mi ne znamo zaščititi na mejah pred tako velikimi in, bom rekel, tudi pohlepnimi entitetami svojega interesa. Vendar v tem trenutku nasproti stoji tudi slaba varianta, da bi tisti ostali lastniki, ki je v njih že davno umrla slovenska duša - če gledam na tiste, ki so prodali Banko Koper. Dejansko je res to, da so prijatelji s predsednikom države in ni vplival na njih in da je to licemerje. In zaradi tega je toliko bolj pomembno, da bi ta zakona obravnavali v tem državnem zboru, da bi se opravila javna razprava in da bi šele na podlagi tega, z vednostjo vseh poslancev, brez norčevanja o tako resnih zadevah, kot smo mu prisotni tukaj - to je ključna, krucialna zadeva v tej državi. Mi smo odgovorni, kaj bo s to državo v prihodnosti. Ta brezumna razprodaja vsega v tem trenutku in hitenje se mi zdi nelogična. Ko je tu - ni važno od kod prihaja - da prihaja predlog, da bi se o tem lahko pogovorili, ga ta večina gladko zavrne. Povem vam, da je to najbolj važno. Ne bi bil rad notranje razdvojen, ko bom izvedel za to odločitev, kaj se je odločila vlada. Ampak škandal pa je, da ko poslanci neko mnenje izrazijo, da so napadeni, da se vmešavajo v gospodarstvo. Mnenje lahko vsak poslanec izrazi. Mislim pa, da je šlo za vmešavanje politike v gospodarstvu, ko nam je direktor Kosmina povedal, da je že ne vem koliko let sodeloval z ministrom, da je minister dajal direktna navodila nekemu gospodarskemu subjektu in sedaj je na podlagi tega postal direktor tega gospodarskega subjekta. Tu pa je šlo za - po mojem, ampak to ne samo gospodarstva, to je šlo za vpletanje strankarskih primesi, izredno strankarsko, ker je stranka zdaj dirigirala nekega ministra v podjetje, ki bo postavil monopolist na področju naftnih derivatov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo od poslancev besedo? Kolega Barovič, obrazložitev glasu.
Da, hvala lepa, obrazložitev glasu. Na vse sem se že prej javil. Prvič, odločali smo samo o predlogu, da bi se ti dve točki o zaščiti slovenskega gospodarstva uvrstili na dnevni red. Ne bi bilo potrebno še odločati o tem, da boste nekateri proti. Že tu se je pokazala volja, ki je značilna za ta državni zbor. Če to vloži Slovenska nacionalna stranka ali kakšna opozicijska stranka, apriori zavrzimo predlog. S tem je dokazano vse. Drugič. Ne gre tukaj samo za Pivovarno Union in laško pivo, tako kot nekateri mislijo. In čeprav do danes nisem verjel, od zdaj naprej pa res verjamem, ker je nekatere tako strah, da gre v tem primeru samo za ta primer, da se bojijo, da ne bo slučajno komu kakšna provizija ušla. Danes vas bom seznanil še z enim natančnim, dokazljivim primerom dogajanja poseganja tujcev v slovensko gospodarstvo. In tretjič, ta dva zakona bosta slej ko prej obravnavana v tem državnem zboru. To verjemite in tudi takrat bomo o vsebini govorili čisto drugače. Sam bom proti dnevnemu redu, ker dva predloga zakona za zaščito slovenstva nista vredna niti toliko, da gresta na dnevni red. In žal moram spet reči tisto, kar je zapisal Cankar: "Hlapčuj in poklekni, samo da boš potešen in nasiten." Ne vem, če je to dobro. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Lavrinc je prosil, da obrazloži glas državnemu zboru. Imate besedo.
Ne, predsednik, proceduralno. Namreč menim, da ste ravnali v nasprotju s petim odstavkom 64. člena poslovnika, ki pravi, da o predlogih v zvezi z dnevnim redom ni mogoča razprava poslancev in obrazložitev glasu. Rekel bom tudi, da se mi zdi, da so mnogi govorili o vseh drugih stvareh, razen o dnevnem redu, v imenu poslanskih skupin. Tudi takrat se mi postavljam dvom, da je bilo ravnano pravilno. Posebej pa, saj pravim, menim, da morate dati na glasovanje, da ste ravnali napačno, kajti v nasprotnem primeru moramo biti vsi enaki in bom tudi sam obrazložil glas.
Ravnal sem v skladu s 64. členom poslovnika, kolega Lavrinc. Glasujemo o predlogu dnevnega reda v celoti. Poslanec in poslanka imata oziroma ima pravico obrazložiti glas. Prosim, kolega Lavrinc.
Vprašal bi, kje to berete? Namreč, ko berem peti odstavek, piše: "O predlogih v zvezi z dnevnim redom ni mogoča razprava poslancev in obrazložitev glasu." Potem govori naprej, da se predlog dnevnega reda sprejme v celoti. V kolikor je to dovoljeno in je na nek način novum v našem ravnanju, se s tem seveda strinjam, naj vas potrdijo poslanci, ko bodo glasovali o mojem proceduralnem predlogu, in seveda v tem primeru bom tudi sam izkoristil to priložnost, da obrazložim glas.
Torej, ravnal sem tako, kot smo vselej doslej. Vedno smo dajali možnost, da se je pred odločitvijo o dnevnem redu - ne pri posamičnih točkah, pri točki odločitve o dnevnem redu v celoti - dalo možnost poslankam ali poslancem, da obrazložijo svoja stališča o glasovanju. Kolega Lavrinc.
Z vašo obrazložitvijo se ne strinjam. Namreč, kje berete, da ob posameznih točkah, jaz berem tako, kot je tu zapisano, na strani 31 novega poslovnika.
"O predlogih v zvezi z dnevnim redom ni mogoča razprava poslancev in obrazložitev glasu." O predlogih v zvezi z dnevnim redom. "Po sprejetih odločitvah iz drugega odstavka tega člena da predsedujoči na glasovanje predlog dnevnega reda v celoti..." in za ta predlog velja tako kot za slehernega drugega, da je mogoče o njem obrazložiti svoj glas. Prosim, da v kolikor želi še kdo besedo za obrazložitev glasu, zanjo prosi. Kolega Lavrinc, prosim.
Gospod predsednik, prosil sem vas, da daste svojo razlago poslovnika na glasovanje. Sam menim, da je napačna. Tudi drugje, menim, da je še storjena napaka. Namreč, 8. člen poslovnika, pardon, 7. člen, drugi odstavek pravi, kdaj državni zbor dela: med 10. in 20. decembrom. Vi pa ste zapisali, da bomo delali tudi v petek, 21. decembra; takrat je možna izredna seja, če že lahko diskutiramo o vseh stvareh, kakor se komu zdi.
Ne, to ni mogoče. O tem predlogu se bomo še pogovorili in o tem bomo odločali, tako kot vselej, potem ko bo dnevni red sprejet. Zdaj pa dajem svojo razlago poslovnika, da je mogoče ob glasovanju o dnevnem redu v celoti pred glasovanjem in izključno tokrat obrazložiti svoj glas. Samo hipec. Samo trenutek, prosim. Pogledali smo, ali je razlaga poslovnika [[...]] Tako obrazložitev poslovnika med sejo dajem na glasovanje. Prosim, da se do nje opredelite. Torej, 68 kolegov in kolegic je glasovalo, 33 jih je mojo razlago sprejelo, 30 ji je nasprotovalo. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 30.]] Ugotavljam, da v kolikor ni več pobude za obrazložitev glasu, odločamo o dnevnem redu v celoti. Menim, da je tako. Zaključujem razpravo in, kolegice in kolegi, odločamo o dnevnem redu v celoti, z vsemi spremembami, o katerih smo odločili pred tem glasovanjem. O tem predlogu glasujemo. Navzočih je 69 kolegov in kolegic, 47 jih je bilo za, 20 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 20.]] UgotavljaM, da je dnevni red 11. seje zbora sprejet. Prosim še za pozornost. Kolegij je na svoji zadnji seji obravnaval potek 11. seje. Ugotovil je, da je relativno malo časa na razpolago za precej obsežen dnevni red. Ugotovili smo, da poslovnik zelo natančno določa, kdaj v državnem zboru velja čas počitnic. 21. december sodi že v ta čas, vendar je po načrtu dela, ki smo ga sprejeli na začetku leta, bilo predvideno, da državni zbor zaseda. Tako moramo danes odločiti, imamo dve možnosti, da državni zbor zaseda vse do petka, do 14.00 ure na redni seji. Če bi kdo temu zaradi poslovniškega določila nasprotoval, bom torej predlagal, da dela do četrtka do vključno 19.00 ure in zaključi svoje delo ter potem o zakonih, kot to zahteva iztek leta, odloči na izredni seji. Moj predlog bo, tako kot smo se pogovorili in izmenjali stališča na kolegiju, da bi državni zbor danes opravil točko dnevnega reda Pobude in vprašanja poslank in poslancev, da bi v torek odločal na seji - v sredo do 19.00 ure, v četrtek do 19.00 ure in v petek na redni seji do 14.00 ure. Prosim, kolega Jelinčič, prosim, da zelo na kratko ugotovimo, kakšen potem bi bil najboljši [[...]]To je moj proceduralni predlog. V imenu poslanskih skupin prosim, če poveste stališča. Kolega Jelinčič.
Hvala lepa, gospod predsednik. To še ni stališče poslanske skupine, ker ste mi dali prej besedo. Vendar bi v imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke za to, da pregledamo, kdaj in kako imamo ostale obveznosti, bi prosil za 20 minut odmora. Hvala lepa.
Ne, pri tem predlogu, kolega Jelinčič, ne. Mislim, da za to ni razlogov. Prosim ostale. Kolega Anderlič, želite besedo? Kolega Anderlič.
Ali ste mi vzeli besedo?
Poglejte. Prosim za mir v dvorani. Najprej mora državni zbor, potem ko je sprejel dnevni red, ugotoviti, kako bo ravnal v zvezi s svojimi obveznostmi v času tega tedna, ko se 21. že prevesi po poslovniku v času parlamentarnih počitnic. Mislim, da je prav, da se skupaj odločimo. Vi zahtevate 20 minut odmora za posvet.
Ravno za posvet v zvezi s to zadevo.
Kolega Jelinčič, najprej bom dal besedo kolegu Anderliču. Prosim, kolega Anderlič.
Jaz predlagam, da [[...]]
Prosim za mir v dvorani.
Predlagam, da vendar pričnemo delati na tej redni seji in ker ni mogoče odločati o stvareh, ki so poslovniško jasno določene, razen če se spremeni poslovnik, predlagam, da v izogib vsem tem zapletom končamo v četrtek zvečer ob 19.00 uri redno sejo in da tiste točke, ki bodo eventualno ostale nedokončane, pa jih vlada oziroma država rabi za to, da bi lahko normalno začela proračunsko leto 2002, je nekaj iz tega zakona, da zato skličete v petek izredno sejo državnega zbora.
Jaz sem vam že povedal na kolegiju - prosim, za potreben mir dvorani - da bom o predlogu, po katerem smo obravnavali potek te seje, obvestil državni zbor, ga vprašal za mnenje. Če bo kdo od kolegov in kolegic vztrajal pri tem, da se poslovniško določilo o trajanju parlamentarnih počitnic striktno spoštuje, ga bom tudi jaz. Zato ne morem drugače, kot odločiti, da bo državni zbor zaključil 11. redno sejo v četrtek ob 19.00 uri, v petek pa bomo, če bo to potrebno, sklicali izredno sejo. S tem je torej tudi odločanje o tem predlogu postalo z odločanjem irelevantno. Kolegice in kolegi! Tako smo odločili o vseh stvareh, ki so potrebne za potek seje, razen če ima kdo kakšen drugačen predlog. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Glede na pomen 21. točke predloga resolucije o Slovencih, ki živijo izven Republike Slovenije - razen o Slovencih, ki živijo o zamejstvu - in glede na božični čas, ki prihaja, in tudi glede na to, da imamo v 5. členu ustave Republike Slovenije določeno, da lahko Slovenci brez slovenskega državljanstva uživajo v Sloveniji posebne pravice in ugodnosti, vrsto in obseg teh pravic in ugodnosti bi moral določiti zakon. Ker takšnega zakona še ni, niti kakršnihkoli drugačnih usmeritev ni na tem področju, in ker smo zapisali in rekli, da je trajen življenjsko pomemben interes Republike Slovenije ohranjanje nacionalne identitete in samobitnosti slovenskega naroda, predlagam, da bi točko 21 obravnavali v četrtek ob 14.30 na začetku popoldanskega zasedanja, tako da lahko ob tej priliki tudi povabimo oziroma lahko pridejo v parlament Slovenci, ki so na obisku doma v Sloveniji, na balkon in seveda prisostvujejo temu delu zasedanja. Vsekakor se mi zdi pomembno poudariti, da smo z njihovo pomočjo prišli tudi do osamosvojitve. O tem, seveda, lahko tudi kaj več spregovorijo takratni ministri oziroma tudi sedanji aktualni minister. Verjemite, kolegice in kolegi, da bo z obravnavo in sprejetjem te točke resolucije o Slovencih po svetu tudi pot, na kateri smo, ki je prioritetna, Republike Slovenije, to je potv Evropsko unijo in priključitve v zvezo Nato, sprejetje te točke in obravnava na takšen način to tudi doprineslo pozitivne točke, saj so naši Slovenci in Slovenke po svetu resnično pravi ambasadorji naše države. Hvala lepa.
Hvala lepa. Slišali ste torej proceduralni predlog, o katerem ni mogoča razprava. Predlog, da bi se točka, ki zadeva resolucijo, obravnavala v četrtek o 14.30 uri. Tak predlog tudi dajem na glasovanje. Prosim, da glasujete. Navzočih je 56 poslank in poslancev. 20 jih je bilo za, 33 proti. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da predlog ni dobil potrebne večine. Kolegice in kolegi! Ali kdo nasprotuje, da s točko poslanska vprašanja in pobude nadaljujemo brez sicer dogovorjenega 15-minutnega odmora? Lahko nadaljujemo? Kdo ugovarja temu? Ugovarja? Ne. Potem lahko preidemo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - VPRAŠANJA IN POBUDE POSLANK IN POSLANCEV. Ministri in predsednik vlade ter ministrica so z nami. Vse lepo pozdravljam. Rad bi povedal, da so se za današnjo sejo opravičili ministrica za kulturo, gospa Andreja Rihtar, namesto nje bosta v razpravi sodelovala državna sekretarja, gospoda Baškovič in Zorko. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj in pobud je določen v skladu z zadnjim odstavkom 23. člena. Tako da na prva tri vprašanja oziroma pobude, ki jih postavijo poslanci iz vrst opozicijskih poslanskih skupin, odgovarja predsednik vlade. Predsednik dr. Drnovšek je z nami, tudi njega lepo pozdravljam med nami. Po načelu rotacije bodo prva tri vprašanja tokrat postavili kolegi iz opozicijskih poslanskih skupin Slovenske nacionalne stranke, Socialdemokratske stranke in Stranke mladih Slovenije. Najprej pa bo vprašanje premierju zastavil kolega Zmago Jelinčič. Prosim, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Današnje glasovanje je pokazalo, da je gospod premier dobro izprašil in uspešno utišal vsaj večino od tistih 57 poslancev, ki danes niso smeli glasovati drugače kot proti slovenskim nacionalnim interesom. Dejstvo je, da se že ves čas dogaja to, da prehaja "z žegnom" slovenske vlade in, gospod premier z vašim žegnom v tuje roke delo in pa podjetja. Gradbena operativa je porinjena v naročje Italijanom, banke bodo kmalu porinjene v naročje tistim najbližjim, ki so nas nekoč pred toliko leti pobijali in pošiljali "v lagerje". V kratkem se pripravlja zakonodaja, ki bo omogočila prehod farmacevtske industrije v tuje roke. In danes se dogaja tisto, česar smo se bali: poskus belgijske multinacionalke Interbrew, da prevzame slovensko tržišče in pa slovenske blagovne, paradne blagovne znamke. Navkljub temu, da so izračuni, da izračuni govorijo, da bi slovenski pivovarniški holding imel po izračunih približno milijardo nemških mark prometa in da bi bil pričakovani dobiček v višini 300 do 400 milijonov nemških mark, še vedno vlada stremi za tem, da bi potisnili tega paradnega konja slovenskega gospodarstva v tuje roke, zaprli podjetje, uničili podjetje, vrgli ljudi na cesto, uničili blagovno znamko in da bi se čez čas točilo tukajle belgijsko pivo Stella Artois, pivo Union oziroma kasneje tudi pivo Laško, pa bi bila samo epizoda iz časov, ko je "baje" vladal največji teror v Republiki Sloveniji. Sprašujem vas gospod premier: Ali vam je res tako malo mar za slovensko nacionalno bogastvo? Ali vam je res vseeno, da si bodo nekateri odebelili svoje denarnice, Slovenci bomo ostali revni? Ali vam je res vseeno, da bi morala Slovenija predati vse svoje dobre zadeve in vse svoje povezave, tudi v drugih bivših jugoslovanskih republikah, da bi morale vse to prepustiti nekemu tujcu za majhno plačilo? In če je interes, vaš interes, da ohranite slovensko gospodarstvo: Zakaj se ne potrudite in ne ponudite belgijskemu kupcu propadle mariborske pivovarne, ne pa, da prodajate in ponujate tisto, kar je najboljše. Hvala.
Hvala lepa. To je bilo vprašanje, kolega Jelinčič. Gospod predsednik vlade, imate besedo za odgovor. Prosim.
Spoštovani gospod Jelinčič! Vaše trditve so skrajno zavajujoče. Gre za skrajno poceni demagogijo skrajnega poenostavljenja. In če bi jo v Sloveniji sprejeli, mislim, da bi bila to popolna gospodarska in politična katastrofa. Prvič, gre tudi za veliko zavajanje, kar se tiče samih dejstev. Vlada ne odloča o tem, če govorimo o pivovarni. Vlada je na stališču, da je treba spoštovati pravila igre, ki smo jih sami postavili in ki smo jih sprejeli tudi v okviru Evropske unije. Spoštovati je treba pravila igre. In če se gre za razpise, za natečaje oziroma za konkurze oziroma prevzeme, potem so pravila postavljena. In v to ne more posegati nihče. Tudi poslanci ne s svojimi podpisi ali kdorkoli drug. Tista moja intervencija predprejšnji teden, je bila dana zato, ker se je vzpostavil vtis, da želi eden izmed možnih prevzemnikov z medijsko akcijo, s političnim pritiskom pridobiti drugo podjetje, ne glede na to, ali je v ekonomskem stanju pridobiti ga ali ne. Skratka, verjetno z neko netransparentno in slabšo ponudbo. Tisto, kar seveda jaz zahtevam in stojim kot predsednik vlade, kadar gre za vlado, za državne uslužbence in vse druge, je seveda, da spoštujemo zakonitost, da spoštujemo pravila igre. In jih v nobenem smislu nismo prejudicirali in tudi danes ali kadarkoli ne bi prejudiciral, kdo naj zmaga v takšni tekmi: zmaga naj tisti, ki je boljši, ki bo izpolnil pogoje. Ampak takšne, ki smo jih sami postavili; po tistih pravilih, ki smo jih sami vzpostavili, in to na transparenten način - ne z drugačnimi pritiski, z drugačno akcijo s strani in od spodaj in ne vem od kod še. To vprašanje se mi zdi pomembno, ker se mi zdi, da smo v Sloveniji na nekem pomembnem razpotju. Če bomo sprejeli takšen način obnašanja, tovrstne pritiske, tak način odločanja, potem nas to pelje v skrajno slab vzorec političnega in gospodarskega delovanja. Pelje nas to v gospodarski avtarkizem, v zapiranje. Pelje nas to v manjšo konkurenčnost, manjšo sposobnost našega gospodarstva, posledično v manj delovnih mest in v nižji standard. To je tisto, kar je treba povedati ljudem, ne pa jih zavajati z besedami o ne vem kakšnem prevzemanju oziroma prepuščanju tujcem in podobno. Povedal sem že, da je Slovenija ena izmed držav z najnižjim deležem tujih vlaganj v družbenem proizvodu, izmed aktualnih kandidatk v Evropsko unijo na zadnjem mestu. In govoriti o tem, da v Sloveniji razprodajamo, je čisti nonsens. Smo zgolj na drugi skrajnosti. Tisto, kar želimo, je nekaj več tujih investicij, zato da bo gospodarska rast hitrejša, nikakor pa ne to, da bi šli v drugo skrajnost in razprodali vse. Torej, tudi v tem primeru tisto pravo mero, ki je običajno vedno tudi odgovor, in pa tista pot, ki smo jo do sedaj dokaj uspešno ubirali. Zdi se mi pa, da je v teh diskusijah treba povedati, da smo pravzaprav na nekem razpotju, tudi kar se tiče odnosa do Evrope in Evropske unije. S tovrstnim razmišljanjem, če se odločamo za takšen gospodarski nacionalizem sedaj, potem je najbolje, da rečemo, da nismo pripravljeni za vstop v Evropsko unijo. Verjamem, gospod Jelinčič, da vi tja tako in tako ne želite. Vendar v resnici gre torej za to vprašanje. In kje bo naše gospodarstvo brez Evrope, brez evropskega trga? Danes imamo skoraj dve tretjini našega izvoza in uvoza iz Evropske unije, globoko integracijo z evropskim gospodarstvom. Ali si kdo predstavlja, da bomo lahko živeli brez tega in brez da bi naprej razvijali konkurenčnostin zmožnost, da se pravzaprav borimo na teh zahodnih trgih? V zadnjem času se išče kot nek izhod, da se bomo pojavljali na jugotrgih in da bo spet to neka rešitev. To ni rešitev. Jugotrgi bodo še dolgo časa zelo rizični in njihova absorbcijska sposobnost zelo majhna, in nikakor ni rešitev sedaj, da bi se obračali nazaj; to je lahko neka dopolnitev, nikakor pa ne nadomestilo Evropski uniji. Tako da gre za zelo resna vprašanja in seveda se moramo resno soočiti s tem in tudi odgovoriti, kadar gre za takšna zavajanja. Če bi kdo sprejel takšen koncept, potem nas to vodi v nekatere skrajne vzorce, kot jih je, recimo, pred časom na Slovaškem zastopala politika Mechiarja ali podobno, kot jih imamo v Severni Koreji ali na Kubi, kot sem že nekoč rekel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Jelinčič želi zastaviti dopolnilno vprašanje. Kolega Jelinčič.
Hvala lepa. Gospod premier, ni bilo moje govorjenje poceni demagogija, ampak vaše. In ne obešajte meni političnih in gospodarskih katastrof v Sloveniji, kamor ste že pripeljali Slovenijo. Pravilni in pravi gospodarski kazalci govorijo o tem in počasi tudi ti pravi podatki prihajajo na plan. Zatorej ne govoriti kar tako, naokrog in na pamet, in ne govoriti, da se vlada ne vpleta, ko vendar vemo, da je slovenska odškodninska družba kot tudi kapitalska družba pravzaprav vladna zadeva in je v rokah v glavnem liberalne demokracije oziroma širše, vladajoče koalicije. Ravno v teh dveh družbah ne poznajo termina nacionalni interes, termina, ki ga pozna ves svet, vključno z Evropsko unijo, kamor vi tako drvite. In če že drvite, naredite kakšne varovalne mehanizme. Danes so po vaši direktivi glasovali proti temu, da bi vgradili takšne varovalne mehanizme v zakonodajo, kot jih že imajo vse, brez izjeme, vse evropske države. Zato ne govorite o manjši konkurenčnosti, kajti Avstrijo je ravno tako hotela belgijska družba "pobasati" pod svoje okrilje in Avstrijci so ustanovili holding BBAG, ki se je uprl Belgijcem zelo uspešno in ima svojo tržno nišo in po svoje dela naprej. Vendar v skladu z 29. členom - najprej bi prosil, da mi premier odgovori na ta vprašanja. Vam pa, gospod predsednik, postavljam zahtevo Slovenske nacionalne stranke oziroma mene, da v skladu z 29. členom poslovnika in njegovim drugim odstavkom, da se v državnem zboru opravi razprava o odgovoru vlade, na kar imamo po veljavnem poslovniku pravico. Upam vsaj, da jo še imamo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod premije, prosim, če odgovorite na vprašanje.
No, gospodu Jelinčiču moram še enkrat povedati, seveda, da naša politika do sedaj Slovenije ni vodila v katastrofo, ampak obratno. Obratno, da je v vseh mednarodnih ocenah Slovenija ena izmed najbolj uspešnih držav in da smo preteklo obdobje opravili na najboljši možen način, glede na realne razmere naše okolje, glede na realno situacijo. Če drugega ne, to kaže že dejstvo, da smo od leta 1995 do 2000 povečali našo rast za toliko, da smo zmanjšali naš zaostanek za povprečjem Evropske unijeza 8 točk, torej z 64 odstotkov na 72 odstotkov evropskega povprečja. Torej se je Slovenija hitreje razvijala od Evropske unije in še od številnih drugih držav. Ob tem smo ohranjali uravnotežen razvoj na vseh področjih, kar nam danes dejansko vsi priznavajo in tudi sedaj je Slovenija prišla v zaključno črto, tudi prilagajanja Evropski uniji, kot najuspešnejša izmed vseh kandidatk. Zato je nesmiselno seveda tukaj uporabljati besede kot "neka gospodarska katastrofa", ko hkrati zmanjšujemo tudi nezaposlenost,ki je dosegla najnižjo stopnjo v zadnjem desetletju, sedaj okoli 6,7 odstotka, in kot tudi drugi pokazatelji primerjalno kažejo izjemno ugodno sliko. Kar se pa tiče vaše razprave oziroma poante, ker moramo razčistiti, o čem se pogovarjamo. Če se pogovarjamo o prevzemu Pivovarne Union, je to nekaj, v kar seveda vlada s svojo odločitvijo ni posegala. Tisto, kar vlada zahteva, je samo spoštovanje pravil igre, ki smo jih sprejeli v zakonu, ki smo si jih postavili, in predvsem transparetnost, transparentno nastopanje. Ker drugače vpeljujemo nek drug vzorec gospodarskega obnašanja in tudi političnega obnašanja v naš sistem, drugačen, kot je tisti, za katerega smo se dogovorili, in kot je tisti, o katerem smo nekateri pripravljeni seveda sodelovati. Zaenkrat toliko, hvala.
Hvala lepa. Predstavnik poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke se sklicuje na drugi odstavek 29. člena. V skladu z njim je razprava omejena na predstavnika predlagatelja, ki bo dobil uvodnih 15 minut, predstavnika vlade in predstavnike poslanskih skupin: Razprava traja največ 15 minut, razen razprave predstavnikov poslanskih skupin, ki trajajo po pet minut. Najprej torej predstavnik predlagatelja. Kolega Jelinčič, želite vi besedo ali kdo drug? Kolega Peče, imate največ 15 minut časa, da obrazložite stališče poslanske skupine. Prosim.
Še enkrat hvala za besedo, gospod predsednik. Rad bi povedal, da v teh trenutkih, torej v današnjem obdobju na današnji seji, govorimo o tistih odločitvah, ki bojo nosile dolgoročne posledice za našo državo, pa naj si bo naša država v takih mejah, kot je danes, ali naj bo po vaših željah, torej, brez vrisov mej in brez nacionalne zavesti. Teh napak, ki jih danes delate - in poudaril bom: delate - ne bomo mogli več poudariti. Prej ste mojemu strankarskemu kolegu omenili, da zganja demagogijo. Meni ste pred časom dvakrat, ko sem imel priložnost vas povprašati v institutu poslanskih vprašanj in pobud, prav tako omenili demagogijo. Gospod Drnovšek, če se politična stranka z vami ne strinja, če vam nakazuje, da v tej državi obstoja tudi drugačna pot, kot jo imate vi v glavi, to še ne pomeni demagogije. Če se politična stranka ne strinja z vašimi gospodarskimi ukrepi, ki temeljijo, sami dobro veste, na povečanju davkov, na povečanju proračunskih prihodkov in odhodkov, na nesorazmernih razlikah in napačni makroekonomski politiki, to ni demagogija. Slovenska nacionalna stranka ponuja drugačen program, po našem prepričanju boljši, predvsem pa se bo odrazil v življenju ljudi, Slovencev v tej naši državi in manj v življenju ljudi okoli naše države. V osnovi moramo še zmeraj gledati: Slovenci smo in to bomo ostali. To je slovenski parlament in ne evropski parlament. Govori se, da bo evropski parlament 700-članski in da Slovenija ne bo imela niti enega procenta poslancev. Tam se ne bomo mogli boriti za slovenske interese. Danes in tu je še prostor in kraj, da naredimo nekaj za slovenske interese. Toda, ker ste nam delno očitali zavajanje. Naj vam povem, gospod Drnovšek, da se v 17. členu uredbe vlade Republike Slovenije v postopkih prodaje in drugih oblikah razpolaganja z državnim premoženjem govori, da tudi država mora poseči v delovanje SOD-a, KAD-a in pa mogoče danes delno aktualnega SRD-a, v kolikor gre za globje interese. In da je Slovenska nacionalna stranka danes, za današnjo obravnavo pripravila dva zakona in se ne tičeta le tako imenovane "pivovarske vojne" v temu trenutku v Sloveniji, kajti to je le delček zgodbe, globje sežejo te stvari. Sežejo globje in dolgoročnejše. Sežejo tja, da bomo lahko rekli, da smo tudi slovenski politiki ustvarili pogoje za delovanje slovenskega trga oziroma slovenskih podjetij na našem in tujem trgu, da boja naša podjetja uspešna. Zavedati se moramo: samo domača podjetja boja vlagala nazaj v našo državo. Ne naivno pričakovati, da bodo tujci skrbeli za to, da se bo nam dvignil profit. Prepričani smo, da vsak lastnik kapitala, posebej pa, če še ta prihaja iz tuje države, bo višek kapitala odnesel s sabo oziroma ga razporedil v drugo okolje, ne v Slovenijo. In to je ta groza, ki se nam v tem trenutku dogaja. Pravite, da nimate zakonske podlage, pravite, da ne vplivate na SOD in KAD z vašimi mnenji, pravite, da ne posegate v odločitve poslancev državnega zbora; ko pa po drugi strani javno okrcate vaše poslance na Bledu ter tiste, ki se vam klanjajo. Po eni strani narekujete SOD-u in KAD-u, kako se naj, kako naj upravljajo s svojim premoženjem. In to v škodo Republike Slovenije. To ni demagogija. Poskušamo le tisto, kar vi, žal, ne. In če dovolite, v skladu s povedanim, k predlogu zakona tako imenovane konkurenčne zakonodaje, smo v Slovenski nacionalni stranki reševali oziroma poskušali rešiti nastalo gospodarsko situacijo v dveh korakih. Torej, prvi korak je tako imenovana konkurenčna zakonodaja, ki je v Republiki Sloveniji - hočemo nočemo, pač moramo priznati - zelo stroga. In po drugi strani dosti strožja, kot jo poznajo na zahodnoevropskih trgih. Nekaj sem o tem govoril že pri določitvi dnevnega reda, kjer smo pač hoteli, da bi se te zadeve danes obravnavale, a žal poslanci vladnih strank tega niste dovolili. Naš predlog je, da bi koncentracija v primeru, da se slovenska podjetja med seboj združujejo in dosežejo koncentracijo, bila dovoljena, kadar gre za javni oziroma nacionalni interes. V Sloveniji ne samo - žal, da ga v zavesti nimamo, torej nacionalnega interesa, kar je očitno ravno politika te hiše, temveč ga nimamo niti zakonsko opredeljenega. Torej, prvi korak, ki ga ponujamo temu državnemu zboru, tej politiki in pa tej vladi, je, da opredeli nacionalni interes. Če tega niste sposobni, vam danes dajemo, če ne drugače, v roke pripravljen zakon, ki govori o nacionalnem interesu. Celo več! Govorimo celo o tem, kdo ugotavlja nacionalni interes. Tudi v zakon dajemo. Opredeljujemo kot organ, ki boto upravljal, vlado Republike Slovenije. Opredeljujemo kvalificirane predlagatelje. Skratka, pravila igre postavljamo na čisto. Pravila igre postavljamo tako, da bi bilo možno zaščititi domače gospodarstvo. In po drugi strani prav tako danes poskušamo oziroma smo poskušali - žal nam ni uspelo, upamo, da ni prepozno - vložiti tudi zakon o prevzemih. Kot vemo, je zakon o prevzemih eden izmed poglavitnih, najsi bo tako na področju preoblikovanja novega lastništva, tujega, domačega, toda gremo predvsem na domače in notri uvajamo zopet nov instrument vlade Republike Slovenije, zaradi tega, ker smo prepričani, da ravno na podlagi uredbe, ki sem vam jo prej citiral, lahko vlada prek SOD-a in KAD-a vpliva na svoje deleže, ji dajem ponovno pooblastilo, da prepove oziroma zavrne vstop tujcev, kadar gre za nacionalni interes. In nacionalni interes, gospodje in gospe v vladi Republike Slovenije in pa tistem delu poslanskih kolegov in poslank, ki se pač tega ne zavedate, je tudi to, da domači gopsodarski giganti obstanejo, da postanejo še močnejši. Kajti, samo če bodo močnejši, bodo lahko konkurenti na tistem trgu, katerega si danes želimo. Če bomo mi v trge Evropske unije šli kot berači, ne pričakovati, da nam bo tam uspelo. Vedno bomo ostali to, pod čemer smo šli notri In zato bi vlada Republike Slovenije v tem trenutku morala narediti vse, da zaščiti, toda ne samo zaščiti, obogati domače slovensko gospodarstvo. Dovolite. Govorili ste o tisti zgodbi o uspehu, ki se jo že dolgo da poslušati; torej, Slovenija - zgodba o uspehu. Maloprej ste zopet, ko ste omenili, da je Slovenija ena najuspešnejših držav, navedli nekaj koeficientov oziroma nekaj pokazateljev, ki po vašem govorijo v prid temu, da je Slovenija izjemno bogata, izjemno razvita in izjemno primerljiva z ostalimi evropskimi državami. Gospod Drnovšek, v proračunu Republike Slovenije za leto 2002 - in vzel bom samo tega za lažje razumevanje - imamo 125 milijard primanjkljaja. 125 milijard primanjkljaja ima ta država, in ne vem, kako si upa odgovoren in moder politik, kar naj bi premier vlade bil, govoriti o uspešni državi - s takim primanjkljajem! Zadeva je približno tako, analogna, kot če bi oseba šla v trgovino z minusom v denarnici in se drugemu nakupovalcu tam hvalila, kako pa je ona uspešna. Žal, Republika Slovenija, z vlado, kot jo ima, gradi na blefu. V Slovenski nacionalni stranki ne zganjamo demagogije, radi bi le pomagali. In vzemite to na znanje. Poskušajte prepričati svoj del poslancev, da je vredno zaščititi slovensko gospodarstvo, da je vredno v tem trenutku ponovno razmisliti in podpreti predlog, ki ga bo pozneje zopet podal gospod Zmago Jelinčič, torej predlog, ki ima en in izključni cilj: to je zaščita našega, slovenskega gospodarstva. Hvala.
Hvala lepa. To je bilo stališče predlagatelja, ki ima po poslovniku 15 minut časa na voljo za obrazložitev stališč. Sedaj imajo na voljo po 15 minut predstavniki vlade. Želi predsednik vlade odgovoriti? Predsednik vlade, tu je vlada tudi omejena, in sicer v skupnem obsegu nastopajočih 15 minut. Prosim, gospod premier.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane gospe in gospodje poslanci! Na kratko še na to temo. Skušal bom samo pojasniti, kako vidim odločanje v primeru, ki je tu izpostavljen, če gre konkretno za prevzem Pivovarne Union s strani Pivovarne Laško ali s strani, v tem primeru smo slišali, belgijske firme Interbrew. Odločata očitno oba sklada, ki sta v resnici paradržavna sklada, torej kapitalski sklad in odškodninski sklad, o tem, komu bosta prodala delnice Pivovarne Union, ki so v njunem portfelju. Kakšen kriterij morata upoštevati pri svoji odločitvi? V zakonih smo jim naložili, seveda, da morata upoštevati interes in cilj njunih skladov: ali razvoj upokojenskega sistema ali odškodninskega, in zagotoviti torej na dolgi rok čim večjo sposobnost in pa tudi likvidnost obeh institucij za opravljanje svojih ciljev. Torej, njun cilj - dali smo jima mandat, da iztržita iz tega, torej iz teh delnic, s katerimi razpolagata, čim večji donos, čim večji učinek, zato da bi lahko ti dve instituciji delovali na najboljši možen način. To je njuna usmeritev in njuna naloga. Torej, njuna naloga ni sedaj branjenje ali ocena, kako naj se razvija pivovarniška industrija: ali na ta način, ali na drug način, ali naj se v Sloveniji vzpostavi nek monopol, ki potem ne bo imel konkurence in bo poskušal pač kot takšen prodirati tudi drugje, ali kakšna druga varianta, od katerih ima verjetno vsaka svojo prednost. Druga varianta verjetno večjo konkurenco doma in pa verjetno, da tudi več svežega denarja v Slovenijo. No, ampak ta odločitev, kar se tiče obeh skladov, mora biti odločitev, katera ponudba je boljša. V neki transparentni tekmi, ki smo jo tudi opredelili s predpisi, na kak način se mora izvršiti. In obe ti dve instituciji se morata torej odločiti, v skladu s temi pravili in v skladu z interesi, za katere sta postavljeni. Moja intervencija, tudi v javnosti, v zvezi s podpisi poslancev, tudi z drugimi takšnimi pritiski, je šla v to smer, da neki medijski pritisk, izpostavljanje drugačnih ciljev - v tem primeru gre pač za interese, ne nacionalne interese, ampak za interese dveh zasebnih firm, dveh zasebnih grupacij, dveh zasebnih pivovarn - torej, da pritisk na ti dve instituciji seveda ni utemeljen, ni konsistenten, vnaša netransparentnost in nek drugačen način odločanja v naš sistem, drugačen, kot smo se zanj opredelili. Tisto, kar moramo zagotoviti v naši državi, je, da bomo svoja pravila spoštovali in v takšnih in drugačnih razpisih seveda delovali transparentno in v skladu s tehtanjem ekonomskih učinkov in donosov, v skladu z interesi, ki jih potem imajo posamezne institucije. Torej, upravi in nadzorni odbor obeh skladov morata tehtati, iz katere ponudbe dobita najboljši učinek. Toliko, kar se tiče samega konkretnega primera pivovarne. Ne jaz ne vlada se nisva nikoli opredelila do tega, kdo naj zmag na tem konkurzu. Zmaga naj torej tisti, ki bo dal boljšo ponudbo. Zelo enostavno. Izpade pa, da takšni pritiski želijo doseči, da bi zmagal tisti, ki sicer daje slabšo ponudbo. To pa najbrž [[...]]Ker če bo dal boljšo ponudbo, potem ti pritiski tako niso potrebni. Potem bi tako in tako zmagal na tem konkurzu. Toliko. Kar se tiče samega zakona o prevzemih in eventuelne dopolnitve tega zakona: če bodo vaši predlogi takšni, da bi, po mnenju vlade, lahko kakšnega tudi upoštevali oziroma vključili v naš obstoječi zakon, bomo to seveda proučili in to ocenili. V tej fazi pa seveda zakon je, takšen kot je, in ga je treba spoštovati. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod predsednik vlade. V skladu s poslovnikom imajo sedaj možnost [[...]]Želite nadaljevati z odgovorom? Da. Minister, še 10 minut. Prosim, gospod minister Rop.
Če dovolite, bi samo znotraj tega časa, ki je na voljo, omenil, da tisti del diskusije, ki je bil namenjen proračunu in pa gospodarski situaciji, je bil vendar zelo poenostavljen. Ne drži in poskuša prikazati sliko, ki takšna ni. Mi smo to diskusijo opravili ob proračunu, zato je ne bi ponavljal. Lahko samo ponovim, koliko je tekoči deficit, pa morda tudi to ne bi veljalo posebej poudariti, lahko pa predstavimo podatke za nekatere druge zahodnoevropske države, ki jih tako radi omenjate: na primer Nemčijo in nekatere druge, ki imajo precej večje težave z deficitom in pa proračunskimi viri v letošnjem letu. Naj samo omenim, da ravno danes zaključuje obisk v Sloveniji delegacija Mednarodnega denarnega sklada. V zvezi s tem smo imeli tudi tiskovno konferenco. In tudi strokovnjaki Mednarodnega denarnega sklada so še enkrat potrdili tisto, kar je tudi premier tukaj zelo jasno povedal: da gre v našem primeru, ne glede na to, da vam ni všeč, očitno za državo, ki je najuspešnejše med tranzicijskimi. Da so ukrepi, ki smo jih predlagali, ne glede na to, da smo bili deležni tolikšnih kritik, v glavnem pravi, tako kar se tiče dveletnega proračuna, kar se tiče obstoječih rezerv, pa tudi fiskalnega stabilizatorja. Tako da, kar se tega tiče, pravzaprav - ne glede, da vsak dan lahko poslušamo drugačne teze v parlamentu - od drugih, iz tujine, od neodvisnih strokovnjakov, ki niso obremenjeni z našimi notranjimi diskusijami, poslušamo ravno nasprotno. Kar se tiče pa prevzema, naj povem zelo jasno. Tako kot je rekel že predsednik vlade, procedura teče. Procedura ni končana. Prevzem ni končan. In vlada v zvezi s proceduro in pa konkretnim prevzemom, ni zavzemala konkretnega stališča, razen tega, da morata oba sklada ravnati v skladu z zakonom in s svojimi dolžnostmi in nalogami. Rad bi pa opozoril, da so se za razliko od vlade - uprava in pa predstavniki delavcev Pivovarne Uniona izjasnili zelo jasno in zelo transparentno. In so pač podprli enega od prevzemnikov, za razliko od vlade. Mi pa, seveda, bomo v nadaljevanju samo insistirali na tistem, kar smo do sedaj, da se obstoječa zakonodaja ustrezno upošteva. Vsekakor pa velja natančno pogledati ta vaš predlog v nadaljevanju in dejansko narediti primerjave. Mislim, da bodo te zelo zanimive, in verjamem, da jih bo ministrstvo za gospodarstvo tudi naredilo in vam jih predstavilo.
Želi v okviru časa, ki ga ima vlade na razpolago, še kdo od ministric, ministrov? Prosim. Imate besedo. Dr. Petrinova.
Hvala lepa. Mogoče samo v pojasnilo, ker je bilo vprašanje glede zakona o konkurenci. Jaz bi le rada opozorila, da že danes ta zakon omogoča, da urad za konkurenco dovoljuje določena povezovanja, ki predstavljajo večji delež od 40 procentov, takrat kadar se oceni. In to se je ocenilo v nekaterih primerih, da je ta povezovanje potrebno z vidika odpiranja slovenskega trga in zaradi konkurence iz tujine. Tako se že sedaj ta možnost odpira in je bilo že kar nekaj primerov narejenih, od holdinga pa do povezovanja recimo v prehrambeni industriji in podobno.
Hvala lepa. Še kdo od predstavnikov vlade? [[Ne.]] Potem sprašujem predstavnike poslanskih skupin. Najprej je želela besedo poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke. Kolega Peče.
Dovolite, po vrsti. Gospa Petrinova, pravilno ste ugotovili, ko ste rekli, da tovrstni zaščitni zakon o konkurenci že obstoja, niste pa pravilno ugotovili, ko ste takole na splošno govorili. V slovenski nacionalni stranki smo vam točno povedali, katero dikcijo iz zakona uvajamo oziroma na novo dodeljujemo - to je koncentracija. Koncentracija v samem zakonu obsega četrti del, to je od 11. člena in točno sem notri smo se "dotikali". Več oblik različnega položaja na trgu obstaja, ampak mislim, da te stvari poznate. Prosim pa, če tudi nas poslance jemljete tako in neke vrste verodostojno odgovarjate. Po drugi strani bi rad odgovoril gospodu Ropu. Poglejte, jaz sem celotni vladi povedal, moj namen ni se prepirati z vami, resnično ne. Tudi o tem, če boste vi meni rekli, da ste dobri gospodarji, če hočete, se vam lahko zlažem in rečem, da vam verjamem, samo mislim, da vam ljudje ne verjamejo. V končni fazi uvajati nove davke v tem obdobju, kot je Slovenija sedaj, ne verjamem, da si katerikoli državljan, podjetje ali katerikoli drug subjekt v naši družbi želi novih davkov, in to iz zgodbe o uspehu. Po drugi strani je proračunski deficit tak, kot je bila skoraj ena tretjina proračuna Republike Slovenije v letu 1995. Proračunski prihodki v letu 1995 so znašali 500 milijard slovenskih tolarjev, danes oziroma za leto 2002 znašajo 2 tisoč oziroma 1400 milijard slovenskih tolarjev. Povečali so se, sami izračunajte za koliko. Seveda, gospod Drnovšek, verjetno se nismo razumeli, ko smo si podajali vsak svoja stališča. V nacionalnem interesu ni obnašanje na podlagi trga, ni, kdo ponudi večjo ceno, ali je ponudi slovensko podjetje ali ponudi tuje, bogatejše podjetje. Nacionalni interes se izkaže ravno tu, ko vlada v okviru svojih zakonskih možnosti pomaga domačemu podjetju. Slovenija, ta mlada država, v kateri se nahajamo, je imela toliko stvari, iz katerih bi se lahko naučili v preteklosti. Poglejte samo razpad mariborskega Tama iz nekdanje Jugoslavije, kakšno škodo je povzročil. Jaz bi verjel v vašo miselnost, če ne bi tega Slovenija občutila, kaj se zgodi z giganti, ki razpadejo, ker jim država ne pomaga. Učimo se na zgodovini, učimo se na tistih napakah, da jih ne bomo podvajali. Povedal sem vam, tudi že obstoječa zakonodaja, celo uredbe vlade govorijo o tem, da kadar gre za cilje z doseganjem boljših pogojev prodaje, naj tudi država vstopi v postopke prodaje. Iz tega naslova izvirata oba zakona, ki jih predlagamo. V Slovenski nacionalni stranki vam bomo še enkrat ponudili v sprejetje, da na današnjo sejo državnega zbora uvrstimo oba predloga. Vas, gospod Drnovšek, pa prosimo, da daste vašim poslancem zeleno luč in da vsaj dovolite, da opravimo razpravo, da si sedaj podamo stališča, prav tako je vlada Republike Slovenije in pa vse institucije so dobrodošle, da podajo svoje predloge. A podajamo jih sedaj, dokler je v tej naši državi še čas, ne potem, ko bomo dovolili, da vse razprodamo, potem pa bomo rekli, "joj, sedaj smo pa zamudili". Torej na vas, gospod predsednik državnega zbora, apeliram, da daste ponovno na glasovanje oba zakona, ki sta bila vložena včeraj, ki smo jih danes v okviru točke dnevnega reda poskušali spraviti na dnevni red, a sta bila žal zavržena, oba zakona, ki pospešujeta nacionalni interes oziroma ga uveljavljata v slovenski zakonodaji, da, o tem debatiramo in ju tudi sprejmemo, da bo ta država nekaj od nas tudi imela. Hvala.
Hvala lepa. Preden vam bom pojasnil svoje stališče do predloga, ki ste ga dali, vabim predstavnike drugih poslanskih skupin, da v okviru 5 minut povedo svoja stališča. Najprej je za besedo prosil kolega Podobnik v imenu poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, za njim pa kolega mag. Vizjak v imenu Socialdemokratske poslanske skupine. Prosim, kolega Podobnik.
Hvala za besedo. Gospod predsednik! Razprava, ki jo pravkar vršimo v okviru poslovniških določb, da ob odgovoru vlade poslanske skupine povedo svoje stališče, je zelo pomembna razprava. Državni zbor oziroma parlament je tisto mesto, kjer je o teh vprašanjih potrebno govoriti. Morda bi lahko to temo imenovali, kaj je slovenski kapital, odnos do slovenskega kapitala, ali pa morda drugače. Kolegice in kolegi, spoštovani premier! Naj nam ne bo nerodno govoriti o slovenskem nacionalnem interesu v gospodarstvu. Ta interes obstaja, je. To ni fikcija. To je osnovno vezivo države Slovenije. Gospod premier! Jaz sem trdno prepričan, da slovenske državljanke in državljani ob teh vprašanjih od vas pričakujejo bolj drzno pozicijo. Bodite bolj korajžen. V skladu z evropskimi pravili, v skladu s pravili asociacijskega sporazuma in vsemi pravili, ki veljajo v Sloveniji, tudi glede protimonopolne zakonodaje, sem prepričan, da imamo v Sloveniji dovolj znanja, kapitala in pravnega znanja, da bomo lahko vstopili v Evropsko unijo kot tista država, za katero bomo ugotovili, da ji je uspelo v skladu z veljavnimi normami Evropske unije pripeljati veliko večino slovenskega gospodarstva in bank tudi še v slovenski lasti. Ponavljam, v skladu s pravili, ki smo jih sprejeli. Gospod premier! Jaz sem javno polemiziral, po mojem mnenju, z vašo napačno oceno podpisa skupine 57 poslancev. Zakaj? Gre za odnos med vlado in parlamentom. Sprašujem, kdo pa, če ne poslanke in poslanci, bodo ob teh vprašanjih vprašali, kaj in kako se bo odločila vlada, kaj in kako bodo ravnale vladne službe, kaj in kako bodo ravnali nadzorni sveti državnih skladov. Jaz sem trdno prepričan, da je dolžnost poslank in poslancev, da se na ta način vpletajo v te odločitve. Zato sem, po mojem mnenju, tudi javno povedal, da je bil vaš odziv napačen. Vaš odziv je bil napačen. Stališče poslank in poslancev bi morali razumeti kot podporo, kot podporo vladi in vladnim službam in vladnim državnim institucijam, da v skladu z veljavno slovensko zakonodajo in zakonodajo Evropske unije storimo vse, da bomo pod enakimi pogoji, kot prvi med enakimi, če se bosta pojavila na trgu slovenski kapital, prodoren, sposoben slovenski kapital, na primer, mednarodnih korporacij, ki so slovenske, da bodo lahko enakovredno kandidirale na teh razpisih. To sporočilo smo želeli dati tudi s tem podpisom. Na tem mestu bi rad opozoril še na nekaj. Prepričan sem, da je država Slovenija s tem, ko se je odločila, da bo vstopila v lastninjenje pomembnega dela državnega kapitala, tako v bankah kot tudi v nekaterih drugih institucijah, ne s posebnim zakonom, ampak na druge načine, da je s tem dobila vlada izredno velik manevrski prostor in je prevzela veliko odgovornost. SLS kot vladna stranka bo v okviru svoje politične moči poskušala doseči to, da bo ta proces izpeljan maksimalno korektno, da pa bomo v okviru veljavnih postopkov in pravil omogočili, da bo ambiciozen, prodoren slovenski kapital lahko enakovredno na teh razpisih sodeloval. Tu bom samo na kratko polemiziral s kolegom Jelinčičem - morda ste bili preostri v svojem prvem nastopu in ste premierja izzvali, da je bil v svojem prvem nastopu prav tako zelo oster nazaj. Priznati morate, da ste delno bili populistični. V drugem nastopu pa je gospod predsednik vlade, ko sem ga poslušal tudi v svoji pisarni, ko je omenjal možnost, da bo vlada podprla, kdorkoli bo kandidiral, v tem primeru lahko govorimo, za dva državna sklada, katerih deleža, v tem primeru lahko govorimo konkretno za neko pomembno slovensko podjetje, in odločitev državnih skladov bo tu ključna za prevzem, da bo torej ta sklad in da bo ta ekipa ravnala v skladu z dogovorjenimi pravili. Točno, tako je prav. Edino sprašujem se, kaj bi se zgodilo, če prideta dve enaki ponudbi, kako se bodo odločili predstavniki države v tem primeru. Zato je prav, da na ta način poslanke in poslanci legitimno vršimo pritisk na odločitev tudi na te ljudi, ki bodo v imenu države odločali o teh vprašanjih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem kolegu mag. Vizjaku, ki bo predstavil stališča poslanske skupine socialdemokratske stranke. Opozarjam na to, da replike niso mogoče, in vabim tiste, ki predstavljajo stališča poslanskih skupin, da s svojimi stališči v nekem smislu ne izzovejo takih polemik, ker nanje ni mogoče odgovarjati. Zato predlagam, da se osredotočimo na predstavitev stališč poslanskih skupin in ne na polemiko z drugimi. Za njim kolega Feri Horvat. Prosim, mag. Vizjak, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod premier, ministrici in ministri, spoštovani kolegi! Tudi sam sem prispeval podpis, vendar nisem želel, da bo izzvana taka reakcija in taka debata na to temo. Predvsem sem s tem podpisom želel sporočiti, da ni udejanjenega tistega, kar smo v socialdemokratski stranki vedno in še vedno opozarjamo, to je, da ni sistemsko in celovito urejeno področje prodaje državnega premoženja, najsi gre za slovenske banke, zavarovalnice ali deleže v gospodarskih družbah. Mi nasprotujemo parcialnemu, delnemu, površnemu in od situacije odvisnemu načinu in tudi postopku prodaje. Želimo imeti jasno sliko, predvsem jasno sliko o tem, kaj so nacionalni interesi in kaj je tisto, kar mi kot država pričakujemo od prodaje tega deleža. Sam sem želel to večkrat tudi poudariti. Prva in osnovna zadeva je, da je transparentna prodaja, to se pravi, da prodaja ne vliva kakršnegakoli dvoma v bodočo kapitalsko strukturo bodisi družb bodisi bank, bodisi česarkoli drugega. Drugo je, da s prodajo zagotovimo uspešno in tudi tržno naravnano poslovanje gospodarskih subjektov, tako v slovenskem prostoru kot tudi širše v evropskem prostoru, kamor si, upam, vsi želimo. Zelo pomembno je, da v slovensko gospodarstvo pride svež kapital in s tem nov zagon in seveda tudi nova perspektiva, novi trgi in tudi nova delovna mesta. To se mi zdi zelo pomembno pri teh odločitvah. Nenazadnje je pa treba, in to moramo storiti, zaščiti slovenske blagovne znamke, tisti blagovne znamke, na podlagi katerih se Slovenija v evropskem in tudi širšem svetovnem prostoru identificira in z njimi nastopa in je z njimi tudi razpoznavna in s tem tudi krepi ugled države. Skratka, to je problem, to je tisto, kar je odločilo, da sem tudi sam podpisal to pobudo in nisem in ne želim nikakor in nikoli prejudicirati kakršnihkoli kupcev v danih poslih, kajti to lahko vpliva le na kvaliteto oziroma znižuje kakovost prodaje in seveda tudi s tem znižuje kakovost rezultata oziroma tistega gospodarskega subjekta, ki nekako deluje na tržišču in seveda tudi na evropskem tržišču. Podpiram osebno združevanje slovenskih podjetij, kajti to vpliva na učinkovitost nastopa teh podjetij zlasti na tujih zahodnih in svetovnih trgih. To je bil tisti osnovni razlog, za katerega stoji tudi moj podpis med temi 57 podpisi. Žal se je zadeva sprevrgla v čisto druge vode in ni bila, vsaj z moje strani, temu namenjena. Zato bi želel opozoriti še enkrat na tem mestu predvsem gospoda premiera, naj ne prodajamo slovenskega premoženja po delih, dajmo to storiti na podlagi celovite sistemske zakonodaje, ki bo predvsem jasno definirala cilje te prodaje, postopke te prodaje in seveda tudi definirala, kaj je to nacionalni interes. Hvala.
Hvala lepa, kolega mag. Vizjak. Naslednji ima besedo v imenu poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov kolega Feri Horvat. Želi za njim potem še kdo? [[Da.]] Kolega, dr. Bajuk. Prosim, kolega Horvat, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predsednik vlade, ministrice, ministri, kolegice in kolegi. Najprej bi želel reči, da o nacionalnih interesih ni možno ali pa ni koristno razpravljati na bombastičen način, z velikimi besedami, pa za veliko patetiko, kar potem ponavadi zaidemo v, na napačne poti, ampak je treba zelo argumentiramo in odgovorno. Razprava je legitimna in morda je celo dobro, da je bila sprožena, čeprav ne z najprimernejšimi besedami, glede ocene stanja, pa tudi mislim, da tudi ne z najprimerneje predlaganimi neke vrste interventnimi zakoni na tem področju. Pred dnevi smo tudi tukaj v parlamentu imeli razgovor s predstavniki mednarodnega denarnega sklada. Pozitivno je bilo slišati doslej najboljšo oceno o obiskih v Sloveniji. Videli bomo, kakšno bo zaključno poročilo. Ena od kritičnih pripomb pa je bila seveda na temo privatizacije in pa tudi pogojev oziroma okolja za pritok tujega kapitala. Podatki dokazujejo, da na tem področju, predvsem na področju neposrednih tujih investicij, ne moremo biti zadovoljni. Mislim, da bi bilo zato škodljivo prav v tem trenutku ustvarjati kakršno koli kampanjo ali sprejemati kakršne koli ukrepe interventne, administrativne, ki bi navzven dajali še bolj sporočilo, da smo dejansko zavestno neprijazno okolje za tuje naložbe. To je pomembno iz gospodarskih,političnih in tudi drugih razlogov v tem trenutku približevanja ali pa vstopa v Evropsko unijo. Kar se podpisov tiče, tudi sam sem podpisal odgovor na prvo vprašanje. Šlo je za zbiranje mnenj in mislim, da je bilo precej nekorektnega prikazovanja tudi v javnosti, da je šlo v bistvu za dve različni vprašanji. Prvo vprašanje se je nanašalo na to, ali smo za povezovanje slovenskega gospodarstva, slovenskih podjetij, poslovnega in kapitalskega povezovanja. Mislim, da odgovor na to vprašanje, pozitivni odgovor da ni napaka. Drugo vprašanje je pa bilo popolnoma druge narave. Ali smo za oziroma proti temu, da Interbrew kupi večinski delež v Unionu. Jaz tega nikoli ne bi podpisal in tudi nisem podpisal odgovora na to vprašanje oziroma dal pozitivnega mnenja k temu. Tudi zelo malo kolegic in kolegov je podpisalo to vprašanje oziroma dala pozitiven odgovor na to vprašanje, kot se spomnim. Zato bi ponovil stališče: povezovanje domačih gospodarskih subjektov je smiselno, na racionalnih ekonomskih podlagah zaradi lastnega razvoja, zaradi nastopa na tretjih tržiščih, pa tudi zato, da so močnejši partnerji v povezovanju s tujimi partnerji. Seveda pa nisem za to, da bi kakorkoli ali sprejemali kakršne koli ukrepe proti temu povezovanju in proti pretoku tujega kapitala. In naj zaključim s tem. Dostikrat neupravičeno govorimo, tudi v javnosti se to pogosto pojavlja, da Slovenija nima izdelane strategije razvoja, da nima postavljenih jasnih ciljev, da nima definiranega nacionalnega interesa in tako dalje in tako dalje. Tegainteresa se ne da abstraktno definirati, razen če tako na splošno o njem govorimo. Ena od oblik definiranja tega interesa, omenjena je že bila sistemska zakonodaja, je strategija gospodarskega razvoja Slovenije. To je dokument, ki ga tudi mednarodna poslovna in strokovna javnost, vključno z mednarodnim denarnim skladom in Evropsko unijo, pozitivno ocenjuje. Ta strategija je bila sprejeta na vladi konec julija in je šla sorazmerno tiho mimo, kot da se ni zgodilo nič. Ne vem, ali je k temu prispeval tudi dopustniški čas, ali so bili še tudi razlogi za to. Mi smo se zato na odboru za gospodarstvo prejšnji teden odločili, da bomo organizirali javno predstavitev mnenj, kjer bomo poleg poslancev, predstavnikov vlade in drugih povabili najširšo javnost, strokovnojavnost, predstavnike gospodarstva, znanosti, stroke, nevladne organizacije in tudi druge. To bo priložnost, da ob tem, ko se ocenjuje, in tudi sam menim, da so dobro definirani cilji, da so dobro definirane strateške usmeritve, da ugotovimo, kaj je potrebno še narediti na operativni ravni, sistemski in drugi, da bi dejansko te cilje tudi uresničili. To je, kolegice in kolegi, pot k temu, da bolje opredelimo in tudi realiziramo nacionalne interese. Hvala.
Hvala lepa. Kolega dr. Bajuk bo predstavil stališča poslanske skupine Nove Slovenije; na mojem seznamu je zadnji od predstavnikov poslanskih skupin. Imate besedo, kolega Bajuk.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod predsednik vlade, spoštovane gospe in gospodje ministri, kolegice in kolegi! Končno je tudi v tem državnem zboru prišlo do debate o nacionalnih interesih, besede, ki jih veliko slišimo v zadnjih mesecih, bodisi od predsednika države ali pa takšnih in drugačnih predstavnikov slovenskega javnega mnenja ali pa višjih odgovornosti. Vedno, ko slišim besedo nacionalni interes, se spomnim na Cankarjev Za narodov blagor in sem nekoliko pesimističen glede tega, kaj se dejansko skriva za vsako od teh besed. V današnjem globaliziranem svetu nacionalni interes za takšno državo, kot je naša, in ne bo večja in bolj pomembna, relativno v svetovnem gospodarstvu, ne glede na to, kakšne govore bomo tu imeli v državnem zboru ali pa iz drugih krajev naše države. Nacionalni interes ne more biti drugega kot interes slovenske nacije, se pravi, interes Slovenk in Slovencev. Če kaj na gospodarskem področju danes Slovenija potrebuje, je ravno to, da se enkrat za vselej odloči, da bo ustvarila enake možnosti, da bo vsak naš državljan ali pa državljanka resnično imelaenake možnosti pri sodelovanju in čut za odgovornosti prispevanja. Ko se pa to povezuje na takšno ali drugačno podjetje ali ime, imam pa seveda velika vprašanja. Da se danes tu govori, da Slovenija ni dostopna za tuja vlaganja, ja, saj to je zgodovinsko dejstvo. Gospod predsednik vlade, vi ste že priznali, da med vsemi državami kandidatkami za Evropsko zvezo je Slovenija na zadnjem mestu. In to ni slučajno, to je dejansko naš pristop do tega vprašanja. A vendar imamo zelo pozitivne izkušnje, če ne, pa pojdimo pa preglejmo Revoz, pa poglejmo, kakšna je vloga, kar se tiče poslovanja v naši državi, povečanja izvoza, delovna mesta [[...]]Pa pojdimo v Novo mesto pa vprašajmo ljudi, ki tam delajo, ali so za ali so proti tujim vlaganjem v Sloveniji. Ali pa Sava Goodyear, in imamo še, na žalost, zelo malo takih primerov. Na noben način se ne zavzemam za to, da bi kar prodajali, ne glede na to, komu in za kakšno ceno. Moram pa priznati, gospod predsednik, da si ne želim biti na vašem mestu, ker danes imate ravno zaradi tega, ker je slovenska država še vedno lastnik prevelike mere vsega našega gospodarstva, to vlogo, da morate, hočete ali pa nočete, ker se v strokovni literaturi pozna "pick the winers" - boste morali izbrati tiste, ki bodo v takšnih, pa drugačnih konkurencah zmagali. To ni vloga države, sodobna demokratična razvitost. Razvita država bi morala imeti takšno vlado, ki ne bi imela te vloge, ampak da bi resnično zagotovila tista pravila igre, o katerih ste vi govorili. Mene pa skrbi iz drugega vidika. Govorili ste, gospod predsednik, o pravilih igre. Jaz bi vas pa rad vprašal, po kakšnih pravilih igre smo danes priča temu, da državne ustanove, to se pravi, ustanove, ki so v državni lasti, ki dejansko delajo z javnimi sredstvi, danes vlagajo v tistem delu sveta, ki je znan po svojem največjem riziku. Nova Ljubljanska banka je investirala v Sarajevu, Makedoniji in v Vojvodini. Na kakšni podlagi? Ali je to narodna strategija, ali je to strategija vlade? Istočasno pa se nam dogajajo stvari, kot smo jih opazili intudi opozorili pri sprejemanju zakona o izvrševanju proračuna, posvečamo velika sredstva, ravno s strani vlade, da bo naše gospodarstvo še in še delovalo na podlagi podpor. In poglejte si ponovno vsa poroštva, ki smo jih zdaj uzakonili za dve leti, tolikobo lahko imela družba za financiranje in zavarovanje izvoza, za riziko, ki je očitno zelo velik. Zdaj tudi že domača strokovna javnost na to opozarja in pa ustvarjamo, morda, če bomo imeli srečo s kupnino, bomo pa tudi ustvarili posebne sklade, za prodor našega gospodarstva v jugovzhodno Evropo. Istočasno pa naše ministrstvo za gospodarstvo še ni dalo v javni razpis tista mala sredstva, ki jih imamo, da bi naši obrtniki imeli dostop letos, ne čez dve leti, letos. Letos, da bi imeli dostop, da bodo prišli do ISO 9000, 9001 in 9002. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ali želi še katera od poslanskih skupin v okviru poslovniške možnosti, petih minut, sporočiti stališča? Ugotavljam, da ne. Tako zaključujemo razpravo, kajti uveljavili smo možnosti, ki so nam dane po poslovniku z drugim odstavkom 29. člena. Kolega Peče je predlagal, da bi državni zbor ponovno odločal o predlogu, da se na dnevni red ponovno uvrstita dva zakona, ki pri določanju dnevnega reda nista dobila potrebne podpore. Moram ga obvestiti, da glasovanje o tem ni mogoče, saj poslovnik ne predvideva širitve že sprejetega dnevnega reda. Opozorim ga le, tudi druge, da je mogoče pri tej uveljavitvi drugega odstavka 29. člena uporabiti drugi odstavek 270. člena - to so edini sklepi, ki jih je mogoče sprejeti. Vi takšnega niste predlagali, zato vas prosim, da z razumevanjem sprejmete mojo razlago. Tako smo končali razpravo o predlogu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke v zvezi s temo. Naslednji ima besedo, kolega mag. Vizjak, da postavi vprašanje premieru, dr. Drnovšku. Imate besedo.
Hvala lepa. Spoštovani gospod premier. S svojim vprašanjem bi se dotaknil v zadnjem času dosti obravnavane teme, to je pogodbe med Slovenijo in Hrvaško, glede nuklearne elektrarne Krško. S tem bi se tudi kot poslanec iz Posavja obrnil na vas, kajti podpis je predviden za jutri, da vas poskušam prepričati, da ta pogodba ni dobra, da je škodljiva, tako za Slovenijo, še zlasti pa za Posavce oziroma za lokalno skupnost, ki živi s tem objektom. Predvsem Posavci in tudi seveda Slovenke in Slovenci se zavedamo, da moramo in da je potrebno urediti narešena vprašanja in odprta vprašanja med državama, še zlasti tudi vprašanje glede obratovanja in vseh drugih zadev, povezanih z nuklearno elektrarno Krško. Vendar ne na tak način in v taki obliki, kot je predlagano. Poglejte, odpirajo se številna vprašanja v zvezi s to pogodbo. Izpostavil bi zgolj nekatera. Prvo zelo pomembno vprašanje je finančni del pogodbe. Finančni del pogodbe ni jasen in ni bil predstavljen nikjer in nam tudi ni dan na vpogled in ga tudi ne poznamo. Predvsem je tu potrebno povedati, da je prišlo do odklopa nuklearne elektrarne, to se pravi, da elektrike Hrvatje niso več prejemali, kot posledica neplačevanja energije. Včasu med odklopom oziroma še vedno, je Slovenija izvedla številna investicijska vlaganja, naj opozorim zgolj na primer uparjalnika. Ne nazadnje so tu številni krediti in tudi Hrvatje niso poravnali svojih obveznosti do sklada za razgradnjo nuklearne elektrarne, seveda pa tudi mi nismo dobavljali električne energije Hrvaški. To je finančna plat te zgodbe, ki ni jasna, kdo dobi, kdo izgubi in koliko kdo izgubi. Sam osebno sumim, ker nam ni predstavljena, da bo tu slovenske državljanke in državljane še bolelaglava, ko bomo pač morali preko javnega dolga ali kakorkoli drugače to pokrivati. Drugo zelo pomembno vprašanje je skladiščenje radioaktivnih odpadkov. Pogodba predvideva, da če ne pride do rešitve, se bo lokacija nuklearne elektrarne uporabljala za začasno skladiščenje radioaktivnih odpadkov in izrabljenega jedrskega goriva do konca življenjske dobe. To je do njenega zaprtja. S tem prenašamo to obveznost in to breme naslednjim generacijam. Gre za tako dolgo časovno obdobje, da je to praktično zelo neodgovorno od nas, da prelagamo bodočim generacijam razreševanje tega vprašanja. Zato vas sprašujem kot premiera: Ali boste kljub odločnemu in enotnemu nasprotovanju regije Posavje, kjer se nahaja nuklearna elektrarna in s tem tudi odlagališče, začasno odlagališče radioaktivnih odpadkov, in z jasno izraženim nasprotovanjem nekaterih poslancev državnega zbora, še vztrajali pri podpisu te pogodbe? Predsednik vlade ste že več kot dva mandata in vas sprašujem: Kaj je bilo v tem času storjenega, da bi Slovenija našla trajno odlagališče radioaktivnih odpadkov? Zakaj prepuščamo bodočim rodovom reševanje tako pomembnega vprašanja, kot je odlagališče radioaktivnih odpadkov in seveda tudi financiranje razgradnje nuklearne elektrarne?
Hvala lepa. Čas je omejen. Ta omejitev velja za vse enako. Gospod predsednik vlade, imate besedo.
Hvala. Spoštovani gospod poslanec! Vlada Republike Slovenije je potrdila pred časom dogovorjeni sporazum o nuklearki Krško s Hrvaško. To je potrdil tudi odbor za zunanjo politiko državnega zbora. V tej fazi oziroma na tej točki odločanja je vlada normalno oziroma nima neke druge formalne možnosti, kot da seveda vnaprej podpiše ta sporazum. Zlasti zato, ker verjamemo, da smo po desetletnih pogajanjih izpogajali uravnotežen sporazum, ki na tisti način, ki je bil pač najbolj možen, rešuje vsa odprta vprašanja. Izhajajoč iz tega, da je neurejeno stanje v nuklearki Krško slaba rešitev in da seveda tudi ne moremo izhajati iz tega, ker je pred časom naša stran odklopila elektriko Hrvaški zaradi neporavnavanja obveznosti, da bi to stanje seveda sedaj vzeli kar za stalno in stalno uporabljali to elektriko, tako kot očitno marsikdo misli, da naj bi storili. V tem primeru bi seveda šlo za čisto enostavno prisvojitev hrvaškega dela nuklearke, kar najbrž v tem civiliziranem svetu ni predstavljivo in tudi, če vemo, da imamo na drugi strani tudi mi precej premoženja na Hrvaškem, ki smo ga skušali ustrezno zaščititi tudi z drugim bilateralnim sporazumom s Hrvaško. Skratka, takšno obnašanje, da pač vsak vzame tisto, kar je pri njem, ne bi vodilo nikamor, nikakor pa ne v korist Slovenije. V pogajanjih smo poskušali razrešiti vsa vprašanja na najboljši možni način, finančno tako, da so se kompenzirale medsebojne terjatve iz preteklosti, da je prišlo do takšnega prebijanja, medsebojnega prebijanja na neki multitočki. Kar se tiče odlagališč odpadkov, je treba povedati, da v obstoječem sporazumu, tistem, ki ga imamo še s prejšnje države, Hrvaška ni imela nikakršnih obveznosti v zvezi z odpadki, da bi torej status quo pomenil, da so vsi odpadki naša obveznost. Tisto, kar je bilo v tem trenutku možno dogovoriti, je to, da v skladu z vloženim kapitalskim vložkom v nuklearko vsak prevzema tudi enak del obveznosti in seveda tudienake obveznosti pri odpadkih. Hrvaška stran je na to pristala. Ker pa v tem trenutku konkretne rešitve za odpadke oziroma boljše rešitve, kot je pač trenutna za odpadke, še ni, smo se dogovorili, da od tega trenutka iščemo naprej to rešitev, da jo skušamo najti čim prej, da bo vsaka stran prevzela svoj del obveznosti. Če pa nam to ne bi uspelo, pa ob koncu obratovanja nuklearke vsaka stran prevzame svoj del odpadkov in ga pač odpelje ali skladišči oziroma kar hoče. Mislim, da je sporazum uravnotežen. Alternativa temu sporazumu je naprej neurejeno stanje, ki ne bi reševalo ničesar, še najmanj pa vprašanje odpadkov. Razumem, da lokalna skupnost želi vzpostavljati svoja določena vprašanja, določene interese, to je tudi legitimno. Treba je povedati, da že sedaj obstaja določena renta, ki jo dobivajo iz tega naslova. Če se je treba o teh vprašanjih, ki jih nuklearka, ki je locirana v Krškem, na nek način povzroča v občini oziroma v regiji, se pač dajmo o teh zadevah še naprej pogovarjati in iskati ustrezne rešitve. Vendar v meddržavnem odnosu s Hrvaško, mislim, da boljšega sporazuma, kot smo ga dosegli, ne bi mogli doseči oziroma ga tudi nismo mogli doseči. Zato je, ne glede na to, da so kritike na ta sporazum na naši strani, slišimo, da so tudi na hrvaški strani, vlada ocenila, da je ta sporazum tisto, kar je boljša rešitev od nerešitve in da je najboljša možna rešitev, ki jo imamo na razpolago. Zato ostaja vlada pri tem, da se ta sporazum podpiše in ga bo potem poslala državnemu zboru v ratifikacijo, tako kotsmo že napovedali pred časom. Hvala.
Hvala vam, gospod predsednik vlade. Želi kolega mag. Vizjak dopolnilno zastaviti vprašanje? Imate besedo, kolega Vizjak, tri minute - dve minuti, pardon.
Hvala lepa. Dotaknil bi se zgolj dveh vprašanj, in sicer predvsem vprašanj, povezanih s tako imenovanim začasnim skladiščem radioaktivnih odpadkov. Poglejte, dogovor je slab v tem delu. Zakaj je slab? Ker predvideva, in jasna dikcija pogodbe je, da se objekt oziroma da se lokacija lahko uporablja do konca življenjske dobe, kar pomeni, da če v tem času ne bo dogovora glede lokacije trajnega odlagališča, potem je seveda vsaka stran dolžna odpeljati polovico teh radioaktivnih odpadkov. Mene zanima, kako bomo mi lahko zagotovili, ko objekt več ne bo obratoval, ko ne bomo imeli več moči, da izklopimo elektriko oziroma da karkoli napravimo, takrat je zadeva končana. Prav tako je tudi z razgradnjo. Pogodba predvideva sklad, ki ga mora Hrvaška ustanoviti za razgradnjo, ki stane približno toliko, kolikor stane izgradnja nuklearne elektrarne. Če Hrvati tega dela pogodbe ne bodo spoštovali, ni nič, ni mehanizmov, kako doseči to. To bo prešlo v breme slovenskih davkoplačevalcev in bomo seveda nekako čez leta spet prevzeli nekaj v javni dolg, to, kar bomo sprejeli verjetno v teh dneh na račun sanacije slovenskih železarn. Danes vas tu opozarjam, da ne želim, da se to zgodi, zato vas tudi prosim, da ponovno razmislite predvsem o reševanju teh ključnih vprašanj, ki tangirajo zlasti prebivalce lokalnih skupnosti in seveda tudi širše Slovenije. Ni res, imate napačno informacijo, da bi lokalna skupnost prejemala kakršnokoli rento. Tega lokalna skupnost ne prejema, čeprav bi po zakonu o varstvu okolja bila upravičena do takšne ali drugačne odškodnine iz naslova odlagališča radioaktivnih odpadkov in neke bližine oziroma razvrednotenja okolja zaradi prisotnosti jedrskega objekta. Država oziroma lokalna skupnost je zgolj upravičena do nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča, ki je čisto nekaj drugega, kot pa je odškodnina, ki jo pozna zakon o varstvu okolja. Ocenjujemo, da je ta pogodba slaba in da ne rešuje bistvenih vprašanj glede nadaljnjega dobrega, varnega in solidnega obratovanja nuklearke.
Hvala lepa, kolega mag. Vizjak. Zastavili ste dopolnilno vprašanje oziroma komentar na odgovor. Želite, gospod predsednik vlade, dopolnilno pojasniti stališča? Želite. Prosim, imate besedo.
Mislim, da ne moremo postavljati stvari na tak način, češ, kaj pa če druga stran ne bo izvršila svoje pogodbe. Na ta način ne bi bilo smisla sklepati nobenih pogodb v tem svetu in s to predpostavko najbrž ne moremo živeti, ker bi potem spore reševali samo na nek način, ki je seveda zelo neprijeten, kot se je dogajalov preteklosti. Spore rešujemo oziroma različne interese s pogodbami, z dogovori, ki se jih potem seveda tudi skušamo držati. Tak je naš pravni red in tak je mednarodni pravni red. Hrvaška stran, hrvaška država je prevzela s to pogodbo obveznost, solidarnoobveznost za to, da prevzame svoj del razgradnje nuklearke in tudi svoje odpadke. In to garantira. Več seveda težko pričakujemo. Dvomiti o tem, da hrvaška država tega ne bo izpolnila, postavlja stvari v povsem nesprejemljivo luč. Jasno je, da pričakujemo,se bomo držali te pogodbe na obeh straneh. Kar se tiče rente. Sam sem postavil to vprašanje in dobil odgovor, da določena renta obstaja. Postavil sem to vprašanje zaradi tega, ker mislim, da je prav, da se to vprašanje uredi za okolico, za tiste ljudi, ki pač živijo v bližini, da imajo od tega tudi določeno kompenzacijo. O tem bo lahko potem v nadaljevanju več povedal tudi minister Kopač, če je potrebno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje bo gospodu predsedniku vlade zastavil kolega Levič. Prosim, imate besedo.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani predsednik vlade, dr. Drnovšek. Sporazum med Slovenijo in Svetim sedežem, tako imenovani vatikanski sporazum, ki je v postopku in je že parafriran s strani vlade, naj bi končal večletna prizadevanja države Slovenije in katoliške cerkve po ureditvi spornih vprašanj in odpravil nesoglasja in s tem posledično spore. Že prve izjave obeh strani kažejo, da obstajajo nesoglasje o sporazumu, ki naj bi nesoglasja in spore odpravljal. Čudi me diametralno nasprotna interpretacija sporazuma, kot je zaslediti iz vaših izjav in s strani predstavnikov cerkve o tem, kaj naj ta sporazum pomeni. Vaša izjava, da sporazum v slovenski pravni red ne vnaša nič novega, da je sporazum simboličnega pomena in da ni nobene pobude za druga vprašanja, je v popolnem nasprotju z izjavo našega škofa Rodeta in drugih cerkvenih predstavnikov, ki hočejo celoviti sporazum, ki bo več kot le formaliziral pravni položaj cerkve. Po Rodetu sporazum daje pobudo za pogovore o novih sporazumih med Slovenijo in svetim sedežem. To pa po moje pove samo, da je sporazum premalo dodelan in omogoča različne interpretacije. In namesto odprave sporazumov povzroča nove. Ali lahko, spoštovani dr. Drnovšek, še enkrat pojasnite, ali sporazum zapira nesoglasja ali odpira nova nesoglasja. Kakšna je, glede na različne interpretacije, vaša razlaga vsebine in pomena tega dogovora. Hvala.
Hvala lepa, kolega Levič. Gospod predsednik vlade, imate besedo.
Hvala. Veseli me, da imamo danes kar aktualna vprašanja. Slovenska vlada je pri urejanju odnosov s katoliško cerkvijo zavzela oziroma se odločila za naslednji pristop, da odnose urejamo v domačem pravnem redu, da, seveda, rešitve sami dogovorimo in jih sprejmemo in da so pač to tiste rešitve, za katere menimo, da so za nas sprejemljive in tudi v skladu z našim pravnim redom. Tako, da dejansko ta sporazum, ki je sedaj podpisan s svetim sedežem, tudi na tem nivoju s svetim sedežem, kot nekospecifično državo in institucijo, na neki način potrjuje tisto, kar smo mi že sprejeli v svojem pravnem sistemu. Zato vidimo mi to predvsem kot neko gesto z naše strani, da smo na interes druge strani, cerkvene strani, to vprašanje uredili torej tudi v tem sporazumu s svetim sedežem, čeprav je to že urejeno pri nas doma v našem pravnem sistemu. Torej gre za odgovor, pozitiven odgovor z neko gesto, ker želimo imeti korektne odnose in tudi rešena vprašanja na tem področju. In ta sporazum dejansko, torej sporazum s svetim sedežem, ne vnaša ničesar novega, kar ne bi že bilo pri nas sprejeto. Tisto, kar je spodbudilo nekatera vprašanja in razprave, je zaradi tega, ker v nekem členu piše, da sta se obe strani sta pripravljeni tudi naprej pogovarjati še o kakšnih odprtih vprašanjih. Seveda je to vedno možno. Pogovarjamo se lahko, če to tam piše ali pa ne piše. Če je izražen interes ene ali druge strani, se o tem seveda lahko pogovarjamo. Kaj se bomo pa dogovorili in kaj bo potem sledilo, je pa seveda povsem drugo vprašanje. In kaj bo potem sledilo. Skratka, takšno določilo ne prejudicira ničesar. In res je, vemo, da je tudi cerkev v javnosti izpostavljala še nekatere dodatne interese, že do sedaj. To je znano. Teh pa nismo vključili v ta sporazum. Na primer, zlasti pereče je vprašanje verouka v javnih šolah. Torej verske vzgoje v javnih šolah. Verjetno bo to, bi bilo to vprašanje izpostavljeno tudi v prihodnje. Slovenska vlada do sedaj torej tega vprašanja ni sprejela in ga ni vključila v naš pravni sistem niti v sporazum s svetim sedežem. Ker marsikdo verjetno misli, da je ta sporazum prejudiciral nekaj v zvezi s tem vprašanjem, nekaj več jasnosti verjetno vnaša tudi sodba ustavnega sodišča iz prejšnjega tedna, ki se je v neki svoji sodbi postavilo na stališče, da je verska vzgoja možna izven javnega, javne šole. Torej, ustavno sodišče se je postavilo na stališče, da verska vzgoja, v javnih šolah naj ne bi bila prisotna, ker se v javnih šolah, na nek način ne more favorizirati ene ali druge verske vzgoje, glede nato, da seveda imajo lahko vsi, ki v javni šoli sodelujejo, različna prepričanja. In da je torej v, takšna verska vzgoja omejena oziroma pač postavljena v sfero potem, če tako rečemo, bolj zasebnih, torej zasebnih šol, ki pa že danes tudi obstajajo na tem področju. Nasploh pa mislim, da je bil ta - ki je za nas resnično pač neka gesta, da tako rečem, dobro volje in tudi na nek način umirjenja, vsaj želja je bila po tem, da se umirijo neke razprave in politiziranja v zvezi z vprašanjem cerkve - izkoriščen preveč za politiziranje, ker pač nekateri so želeli in želijo iz tega delati politiko, mi smo pa ravno želeli ta vprašanja nekako spraviti ven iz politike, vzpostaviti neko normalno stanje in na ta način delovati v tej državi brez kakršnekoli verske nestrpnosti ali pa brez kakršnegakoli favoriziranja kogarkoli. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod predsednik vlade. Želite zastaviti dopolnilno vprašanje? Želite. Kolega Levič, na voljo imate dve minuti.
Hvala, gospod predsednik. Samo nekakšno hipotetično vprašanje bi postavil. Kako bo pa vlada reagirala, ko bo cerkvena stran naredila to, kar menda nadškof Rode že napoveduje, da bo sprožila pobudo za sklenitev sporazuma, s katerim bi uredili vlogo cerkve v šolah, vojski in javnih ustanovah, kot so bolnice, ali če bi želela skleniti kakšen poseben sporazum za obdavčenje cerkve?
Hvala lepa. Gospod predsednik vlade, želite odgovoriti tudi na to dopolnilno vprašanje? Prosim, imate besedo.
Poglejte, mislim, da nima smisla sedaj hipotetično odgovarjati, kako bomo reagirali na kakšen predlog. Če bo kakšen predlog prišel, ga bomo proučili in seveda ustrezno odreagirali. Mislim, da okvir, ki sem ga podal v uvodu, pravzaprav dovolj jasno pove, približno kakšen je pristop vlade in kakšna so naša stališča do tega vprašanja. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod predsednik. Tako ste zaključili tisti del te točke dnevnega reda, ko na vprašanja iz vrst opozicijskih poslancev odgovarjate vi neposredno. Rekli ste, da se zahvaljujete državnemu zboru, ker postavlja aktualna vprašanja. Rad bi vrnil kompliment vladi in rekel, da smo v državnem zboru zadovoljni, da je tokrat ob tej točki navzočih toliko ministric in ministrov, in predlagam, da tako tudi ostane. Gremo po vrstnem redu naprej, kolega Peterle želi besedo namesto prijavljenega kolega Bajuka. Imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Moje vprašanje je naslovljeno na zunanjega ministra, gospoda dr. Dimitrija Rupla. Izhodišče za moje vprašanje je v razkoraku oziroma izhaja iz razlike med neko fotografijo in neko izjavo. Videl sem fotografijo dveh zunanjih ministrov, na kateri nisem opazil kakšne zelo dobre volje, mislim na slovenskega in hrvaškega, in potem sem videl v časopisih ob fotografiji ali pa kje drugje izjave, da so odnosi med Slovenijo in Hrvaško najboljši doslej. Moram reči, da me ta razlika med fotografijo in besedami skrbi. Skrbi me zato, ker mislim, da je slovenska zunanja politika v poskusu urejanja enega od odprtih vprašanj s sosednjo Republiko Hrvaško očitno šla po poti, ki je pripeljala do neuspeha. Vsi smo si želeli, da vsaj to pot po letih poskusov pride do uspeha, vendar se je zgodilo to, kar se državama ne bi smelo zgoditi - govorim o dveh državah - in moja razlaga je, da se je to lahko zgodilo samo zaradi asimetričnega pristopa k rešitvi mejnega vprašanja med obema državama. To poudarjam še posebej z ozirom na to, da sta se lotila to pot zadeve dva predsednika vlade, čeprav to običajno delajo ministri, z diplomacijo vodijo pogovore in običajno prej poiščejo na obeh straneh politično podporo zaključne rešitve ali pa za mogoče vprašljive rešitve v nekem sporazumu. Ko je zagotovljena ta politična podpora na obeh straneh, potem se zgodijo pogajanja, potem je še kakšno testiranje, preverjanje, potem pride sporazum, podpis, ratifikacija. To pot se je dogajalo to očitno povsem asimetrično. Rekel bi naslednje. Če ena od strani ni opravila te preveritve in o tem drugi strani ni bilo jasno,da bo to tako, potem je tukaj nekaj narobe. Ali gre za naivnost ali gre za soliranje ali gre za nepoznavanje diplomatske metode in zunanjepolitičnih manir. Vsekakor imamo sedaj popolnoma asimetrično situacijo. Ena vlada sporazum hvali in več ali manj tudinjene koalicijske stranke. Druga vlada ga prikazuje kot škodo in katastrofo za lastno državo. Torej, tukaj je moralo biti nekaj zelo narobe, da je prišlo do tako diametralno različnih vrednotenj sprejetega oziroma med predsednikoma vlad dogovorjenega. Ta zadeva me skrbi. Sprašujem gospoda zunanjega ministra, kako bomo to prešli in kakšno strategijo ima vlada, da to stanje preseže in vendar uredi zadeve in da bomo prišli do boljših odnosov. Naslednje vprašanje pa je, kdo bo plačal za to odgovornost. Predsednik vlade? Predsednik države? Zunanji minister? Namreč, po tem fiasku se postavlja vprašanje politične odgovornosti. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, lahko prosimo za odgovor?
Spoštovani gospod poslanec. Naši odnosi s sosednjo državo Hrvaško so dejansko boljši, kot so bili kdajkoli. Napredovali smo precej. Precej sporazumov je podpisanih, tudi ratificiranih. Nekaj jih je bilo razrešenih, sklenjenih v zadnjem času. Med njimi je tudi ta, ki ste ga omenili, o katerem bom kar nekaj besed povedal. Vendarle, naj najprej reagiram na tisto, kar ste rekli, o nesorazmerju med fotografijo in izjavo, oziroma med, če sem vas prav razumel, med realnostjo in interpretacijo. Jaz bi vas rad opozoril, da seveda niti za fotografije, niti za večino interpretacij slovenska vlada ali pa slovenski zunanji minister nista odgovorna, ampak so proizvod samostojnih političnih ali kakšnih drugih subjektov. Jaz sem tega, da narobe posnamejo ali narobe povedo, o tem kar počnem, že vajen. Verjamem pa, da se je kaj takega zgodilo tudi mojemu predhodniku, kolegu Peterletu in da pravzaprav on sam zaradi tega ne bi smel biti preveč začuden. Glejte, ni res, da bi bila pot slovensko-hrvaških odnosov pot neuspeha. Nasprotno. Mislim, da smo slovensko hrvaške odnose v zadnjem času izboljšali. In prav pogajanja in dogovori med predsednikoma vlad, se mi zdi, da so prispevali k temu, da lahko rečem, da so ti odnosi dobri. Najboljši doslej, pravzaprav. Zakaj to pravim? Na podlagi česa? S čim to utemeljujem? Danes je bil že govor o sporazumu o nuklearski Krško. Vemo, da so bili v preteklosti sprejeti in tudi ratificirani mnogi drugi sporazumi o premoženjsko pravnih zadevah in tako naprej in tako naprej, sporazum o maloobmejnem prometu, govorim o [[..]] [[Nerazumljivo]] [[...]], ki ste ga tu v parlamentu seveda zelo energično zahtevali in navsezadnje ratificirali. Glejte, omenili ste sporazum o meji in dovolite mi, da povem nekaj besed o njem. Sporazum o meji je bil parafiran. Še bolj pomembno od tega je dejstvo, da sta ga oba predsednika vlad in obe vladi sprejeli. Predsednika sta ga sprejela, se javno zavezala k temu sporazumu, obe vladi sta sporazum sprejeli. To so sama dejstva mednarodnopravnih odnosov. Imamo opraviti z nekaterimi dejstvi, z nekaterimi fakti, ki jih ni mogoče izbrisati, čeprav bi seveda morda kdo v tem trenutku želel vlak ali pa voz naših odnosov, če se izrazim z neko metaforo, ki je bila nekoč že uporabljena, s strani mojega predhodnika, potisniti nazaj. Dejstvo je, da obstajajo glede meje jasne izjave, dejstvo je, da obstajajo dogovori, dejstvo je, da obstajajo tudi zapisani dokumenti o končanih pogajanjih. To so mednarodnopravna dejstva, ki jih ni mogoče zanikati in ki za hrvaško stran in seveda tudi za našo stran, pomenijo izhodišče za naprej. Ni res, da bi samo hrvaška stran nasprotovala takšnemu sporazumu oziroma takšnim rešitvam. Slovenska stran jim je prav tako nasprotovala. V tem parlamentu je bilo veliko negativnih, kritičnih izjav na račun sporazuma o meji. Veliko kritik sem doživel tudi sam,veliko pisem, veliko telefonov, veliko očitkov in tako naprej. Dejstvo pa je, da se v naših medijih včasih stvari prikažejo, in tu se z vami strinjam, kolega poslanec, v naših medijih se včasih stvari prikazujejo enostransko. In naši mediji so tisti, ki so ustvarili mogoče neko razpoloženje oziroma neko sliko, neko interpretacijo, kot da je ta sporazum za sosednjo Hrvaško dober, za našo pa zanič. Ali pa obratno. Včasih tudi obratno. Hočem reči, ne nasedajmo interpretacijam, poglejmo stvari takšne kot so. Jaz mislim, da stvari res niso slabe. Prišli smo, če se spomnite, od stanja pred desetimi leti, daleč naprej. Jaz sam sem bil minister pred desetimi leti oziroma pred enajstimi leti že, ko smo začeli urejati odnose s Hrvaško, danes smo v teh odnosih prišlibistveno naprej. In moram reči, da mene osebno to veseli. Mislim, da nas mora vse skupaj to veseliti. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. Gospod Peterle.
Hvala lepa. Jaz sem eden od dveh poslancev, ki je glasoval proti sporazumu o meji. Ker nisem mogel vzeti oziroma nisem mogel potrditi nekaterim pogajalskim izhodiščem, tudi na temo, ki je čez noč ovrgla v parlamentu sprejeta izhodišča o Piranskem zalivu, mislim glede deljivosti in tako naprej. In ni bilo tako veliko glasov proti. Jaz moram reči, da pri medijih ne vidim v tem primeru kakšne posebne krivde, kajti citiral sem uradne izjave. Tudi sedaj je bilo iz vaše strani rečeno, da so odnosi najboljši doslej. Torej, jaz tega mnenja z Vami, žal, ne morem deliti, bi pa delil to mnenje, če bi se sporazumevanje tudi v zvezi z mejo odvijalo v drugačni atmosferi, ne da poslušamo sedaj, tako rekoč grožnje, kaj bo, če ne bo. V tem primeru bi morali obe strani zmagati. Tega sporazuma, čeprav ne more biti idealen in absolutno, bi rekel, pozitiven za obe strani, bi morali pripeljati do zaključka tako, da bi mu nazdravili na obeh straneh. Sedaj pa, jaz pravim, da je ena velika a-simetrija, ki mislim, da ni nastala zaradi medijev na tej ali na oni strani, ampak zaradinedogovorjene procedure, kako se pride do konca. Mislim, da ni bila prava procedura, da predsednika z ekipama na nek način postavita parlamente pred dejstvo. V slovenskem primeru je šlo to nekoliko drugače, pri hrvaškem pa očitno tega testiranja pogajalskih izhodišč niti znotraj koalicije ni bilo opravljenega. In jaz ne krivim hrvaške strani. Ona je zase odgovorna. Sprašujem, pa za odgovornost naše strani, da ni preverjala, bi rekel, proceduralnih predpostavk oziroma izhodišč. In nima smisla, potem pri nas govoriti, da je sporazum v redu. Jaz mislim, da ni v redu in moralizirati na Hrvaško, ki [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]
Hvala lepa. Ali želi gospod minister besedo? Prosim.
Hvala lepa gospod predsedujoči. Spoštovani kolega poslanec! Rad bi rekel naslednje. In to je nekaj, kar so v nekem trenutku na hrvaški strani celo neradi slišali. Predsednik vlade je tisti, ki po mednarodnem pravu, poleg zunanjega ministra in predsednika države, meritorno zastopa državo in katerega izjava, tudi če je samo ustna izjava, pomeni nek mednarodno pravni fakt. Je neko mednarodno pravno dejstvo. To, da sta predsednika, oba, sprejela ta sporazum o meji, to je zame precej odločilno dejstvo in o tem se z menoj strinjajo tudi strokovnjaki, mednarodni pravniki. Kar zadeva vašo željo oziroma vaše stališče, da naj bi pri mednarodnih sporazumih kot sta recimo Slovenija-Hrvaška oziroma pri sporazumu med tema dvema državama, bili obe strani zmagoviti, se jaz z vami popolnoma strinjam. Jaz tudi mislim, da navsezadnje se bo zgodilo to, da bomo lahko oboji zadovoljni. Jaz mislim, da nazadnje bo ta sporazum zaživel. Za našo stran in jaz mislim tudi za hrvaško stran so pogajanja končana. Na vse zadnje parafa pomeni to, pomeni dokaz o tem, da so pogajanja končana in nam v tem trenutku ni treba storiti ničesar več, ampak je potrebno počakati. Dejstvo je, da je na hrvaški strani nekaj omahljivosti in nekaj šibkosti kar zadeva nadaljnje korake pri, bi rekel, izvedbi obljub oziroma zavez iz tega sporazuma Mi upamo, da bodo te zaveze oziroma da bodo ta omahovanja, bi rekel, premagana, da bo tudi hrvaška vlada našla toliko moči, da bo speljala tisto, za kar se je zavezala. Jaz mislim, da ta sporazum bo, morda ne jutri, morda pojutrišnjem. Kar zadeva odgovornost za ta sporazum mislim, da moramo tistim, ki so se zanj prizadevali, čestitati, da so navsezadnje prišli do te stopnje do katere nam vsem skupaj, z nama vred kolega Peterle, v preteklih letih vendarle ni uspelo priti. Hvala lepa.
Hvala. Nadaljujemo, besedo ima gospod Kontič, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki, predstavnice vlade, kolegice in kolegi! Imam poslansko vprašanje za predstavnika ministrstva za zdravje. Mislim, pa da v tem trenutku ministra ni, niti predstavnika. Zato bom izkoristil to priložnost preden se vrne in bi postavil še eno pobudo. In sicer ministrstvu za promet. V odgovoru na vprašanje iz prejšnje seje, ki sem ga prejel, me je minister za promet gospod Jakob Presečnik v pisni obliki seznanil z dejstvom, da ne razpolagajo s podatki, ki bi opozarjali na zastoje na cestni povezavi Velenje-Arja vas zaradi nevarnega priključka na avtocesto. Pred kratkim smo bili s strani predsednika uprave Gorenja obveščeni, da celotni cestni odsek Velenje-Arja vas predstavlja resno oviro za enega izmed največjih slovenskih izvoznikov. Dajem pobudo ministrstvu za promet, da resno pristopi in odpravi te ovire. Glede na to, da ste mi pojasnili med drugim tudi to, in s tem se tudi strinjam, da je za spremljanje prometnih tokov za regionalne ceste zadolžena Direkcija za ceste Republike Slovenije, prosim, da jih obvestite, da smo uporabniki te cestne povezave resno zaskrbljeni nad njihovo ažurnostjo. No, in glede na to, da se je vrnil minister za zdravje postavljam naslednje vprašanje. Predstavniki ministrstva za zdravje Republike Slovenije, Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije in predstavniki izvajalcev, ki jih predstavljajo pristojne zbornice in združenja zdravstvenih zavodov so se s splošnem dogovorom za pogodbeno leto 2001 med drugim dogovorili, da se za povečanje materialnih stroškov v bolnišnicah nameni iz dodatnih sredstev 1.110 milijonov tolarjev, saj je rast cen zdravstvenih materialov in zdravil bistveno hitrejša od priznane valorizacije materialnih stroškov v zdravstvu, ki je vezana na rast cen življenjskih potrebščin. Natančnejši kriteriji in merila za delitev teh sredstev naj bi se opredelili v področnem dogovoru. Ob sprejemu področnega dogovora za bolnišnice za leto 2001, kjer naj bi bila konkretizirana delitev omenjenih sredstev, so bila le-ta v arbitražnem postopku na predlog ministrstva za zdravje v celoti dodeljena Kliničnemu centru Ljubljana. Zanima me na osnovi katerih opravljenih primerjalnih analiz, materialnih stroškov med slovenskimi bolnišnicami je bil pripravljen tak predlog delitve sredstev. Hvala.
Hvala lepa. Ali lahko prosimo gospoda ministra za odgovor?
Spoštovani gospod predsedujoči! Spoštovani gospod poslanec! Res je, ko trdite, da je bila za to namenjeno 1 milijarde 100. Vendar je bilo na začetku leta 2001 dogovorjeno še nekaj drugega, da je to prvo poskusno leto, ko bolnišnice v Sloveniji pričnejo vsaj del svojih bolnikov prikazovati in ocenjevatinjihovo vrednost po tako imenovani vrednosti primera. Šlo je za model stotih primerov, seveda količinsko gre za mnogo večjo število bolnikov, stotih diagnoz, ki naj bi dobile realno ceno, tako imenovani dragi ali pa tako imenovani ceneni bolniki. Na osnovi zbranih podatkov smo na koncu leta združili oba modela, tako delitev materialnih stroškov v višini 1 milijarde 100 in seveda prelivanja denarja na osnovi teh dragih bolnikov. Če povem preprosto. Najprej smo 1 milijardo 100 prelili v skupni fond slovenskih bolnišnic, potem pa ta skupni fond slovenskih bolnišnic razdelili nazaj po novem modelu. Ta model je pokazal, da nekaterim bolnišnice še bistveno bolj kot pa, ko je bil denar razdeljen, primanjkuje denarja. V mislih imam ravno Klinični center. Vendar velja še tretje, pri delitvi denarja velja še tretje sidro, ki je tudi seveda smiselno in velja že vrsto let. Namreč, da tudi ko z leta v leto bolj transparentno delimo sredstva med bolnišnicami, nobena od bolnišnic po novem modelu ne more izgubiti več kot 3%denarja. Zato, če združim ta model in to sidro, bi pač rekel, da je Klinični center seveda v resnici dobil premalo denarja, je še vedno relativno podfinanciran in nekatere bolnišnice še vedno relativno prefinancirane. To nam seveda odpira tudi za prihodnja leta, ne samo veliko nalog, da izboljšamo transparentnost financiranja, ampak, seveda, odpira tudi jasne probleme, ki jih bomo deležni v javnosti, zlasti s tistih strani, ki se bodo seveda morale prilagoditi na realnejši obseg sredstev. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. Dodatno vprašanje? Ne želi gospod Kontič. Hvala. Naslednji je gospod Terčon. Prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Poslansko vprašanje želim zastaviti gospodu ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano.
Imamo pooblastilo, da ga nadomešča gospod državni sekretar.
Hvala, gospod podpredsednik. Torej, moje poslansko vprašanje se nanaša na Lipico oziroma imenovanje strokovnega vodenja v javnem zavodu Kobilarna Lipica, ki je državni javni zavod, vse od leta 1995, ko smo sprejeli zakon o tem javnem zavodu oziroma o kobilarni Lipica. 17.10. je svet kobilarne Lipica imenoval strokovnega vodjo - mimogrede, imenoval je strokovnega vodjo, ki je nekoč v Lipici že bil strokovni vodja, in v Lipici se je zamenjalo že kar nekaj direktorjev in strokovnih vodij - vendar do danes ni prišlo do sklenitve pogodbe o delu med predsednico sveta kobilarne Lipica in imenovanim strokovnim vodjo, torej, minilo je že več kot dva meseca. Tu bi rad opozoril na pomen strokovnega vodje. V Lipici, kjer je zaposlenih približno 170 ljudi, je le nekaj visoko usposobljenih ljudi, veterinarjev, in vsekakor tak javni zavod potrebuje tudi strokovnega vodjo. Zanimajo me razlogi, zakaj ni še prišlo do sklenitve pogodbe in kdaj bo do nje prišlo, saj nastaja neposredna škoda Lipici sami in seveda tudi vzreji lipicancev, kar je osnovna dejavnost tega javnega zavoda. Svoje vprašanje sem mislil še razširiti, vendar glede na to, da danes gospod minister ni prisoten, bom to storil drugič. Prosim, da mi odgovorite samo na prvi del vprašanja.
Tu je gospod Jože Strle, državni sekretar na ministrstvu za kmetijstvo. Prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec! Glede na to, da minister ni prisoten in da tudi ni resornega državnega sekretarja, bi predlagal, da vprašanje pismeno predložite in vam nanj odgovorimo na naslednji seji.
Hvala. Kadar so vprašanja, poslanci pričakujemo tudi odgovore, sicer jih lahko pošiljamo po pošti in potem to točko lahko kar pozabimo. Gospod Terčon, prosim.
Strinjam se, gospod podpredsednik, z vami. Seveda, s takim odgovorom vsekakor ne morem biti zadovoljen. Svoje vprašanje bom koncipiral tudi pisno, vendar vas opozarjam, ker se zadeve že šest let po sprejemu zakona v Lipici ne izboljšujejo, pač pa samo poslabšujejo, napovedujem, da če ne bom dobil eksplicitnih odgovorov na svoja vprašanja, se bodo ta vprašanja ponavljala, in to tu, pred kamerami.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Čeligoj. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo. Prisrčno pozdravljeni vsi prisotni! Imam vprašanje za ministra za okolje in prostor in sem prav vesel, da prihaja. V okviru vašega ministrstva že sedem let načrtujete regijski park Snežnik, ki naj bi sodil celo v mednarodne projekte. Park bo s tisoč kvadratnimi kilometri površine eden največjih v naši državi in se bo raztezal na širšem območju Snežnika, zajemal pa naj bi kar osem občin in nekatere med njimi naj bi bile zajete kar v celoti. Osebno menim, da pristop v pripravljalnih fazah ni bil vedno dobro premišljen, kajti načrtovalci parka so se občasno intenzivno angažirali, razburili ljudi, nato pa so za krajši čas ali daljši kar umolknili. Trenutno teče pospešena aktivnost, ker naj bi se ponovno zelo mudilo. Vlada prav tako pripravlja različne uredbe, ki so ljudem in občinam nepoznane, zato se le-ti še dodatno razburjajo, ker se bojijo, da bodo s parkom na slabšem in vidijo v njem zgolj omejitev svojih pravic in onemogočanje razvoja kraja. Osebno menim, da v kolikor krajani ne bodo sprejeli parka za svojega oziroma ne bodo v njem videli svojega interesa, jim bo le-ta vsiljen in dobro zamišljena zadeva bo naletela na odpor in seveda ne bo zaživela. Gospod minister, v zvezi s tem sprašujem, v kateri fazi sprejemanja je regijski park Snežnik in ali načrtujete še kakšne dodatne stike z ljudmi, ki živijo na območju bodočega parka. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Hvala lepa za vprašanje. Regijski park Snežnik je v resnici park, ki je ta hip nadlje v javni obravnavi oziroma v postopku priprave. In vsa ta leta, kot ste že omenili, poskušamo prebivalce tudi intenzivno obveščati o tem, kaj naj bi park za njih predstavljal. V ta namen redno izdajamo bilten, ki se imenuje park Snežnik. Dobiva ga vsako gospodinjstvo na tem potencialnem območju parka in v njem so seveda vse informacije, tudi take, zelo življenjske, o tem, kaj nam bi park pomenil za vsakdanjik vsakega od prebivalcev potencialnega parka. Predvsem seveda poskušamo razložiti, da je park prednost za ljudi, ne pa nekaj, česar bi se morali bati. No, ta hip, oziroma novembra meseca, torej prejšnji mesec, smo predlog uredbe o ustanovitvi krajinskega parka predstavili vsem osmim županom teh osmih občina, ki jih to področje zajema. In sedaj zbiramo pripombe. Javna obravnava se je že začela. Predlog uredbepa v skladu z zakonom o ohranjanju narave, mora iti tudi v dvomesečno javno obravnavo med ljudi. In ta javna obravnava bo predvidoma oziroma zagotovo spomladi prihodnje leto. Upam, da nekje marca ali aprila se bo začela. Sicer pa je cel postopek ustanavljanja parka natančno opredeljen v zakonu o ohranjanju narave. Traja približno leto in pol. In v vsem tem času prihaja do intenzivnega komuniciranja, najprej med institucijami na področju parka, torej župani, potem občinskimi sveti, no zdaj pa prihaja direktno do ljudi. In ta postopek javne obravnave je dvojen. Dvakrat gre uredba v javno obravnavo. Tako da če bo vse po sreči in če bojo vse ti postopki tekli tako kot morajo in da bo zadovoljstvo na potencialnem območju parka, potem upam, da bomo v letu 2002 tudi dokončali postopek sprejemanja uredbe na vladi. Ampak, kot sem že rekel, prostora oziroma časa za razpravo bo tekom te procedure še obilo. Poleg tega naj rečem, da imamo občasno organiziran poseben predstavitveni avtobus, da hodimo od kraja do kraja, da prestavljamo ljudem vse to in seveda bomo vse te aktivnosti počeli tudi v fazi te formalne javne obravnave. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi dodatno vprašanje? [[Ne želite.]] Hvala lepa. Naslednja ima besedo gospa Pozsončeva. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ministrstvo za šolstvo in šport bi vprašala, koliko bi stalo, če bi plače vzgojiteljic v vrtcih pokrila država. Menim, da je prispevek staršev zato tako visok, ker plače vzgojiteljic krijejo starši. Zgodi se namreč, da v primeru, ko je otrok bolan dva ali tri tedne, vrtcu odštejejo samo nekaj drobiža za hrano starši pa plačajo skoraj toliko, kot če bi otrok bil v vrtcu redno. To je tako, po 30 000, 35 000 tolarjev tudi. Menim, da to ni dostojno za državo, ki se deklarira za socialno državo. Ni dostojno niti do vzgojiteljic, ki so pedagoški delavci, in katerih prispevek je neprecenljiv za socializacijo otrok. Ali še nismo prišli do spoznanja, da v vrtcu ne poteka samo varovanje otrok, ampak zahtevno pedagoško delo, ki bi ga morala plačati država, saj je vrtec tudi del vzgojnega sistema, po moji logiki? In ni potrebno pripovedovati pravljic o tem, da razliko do ekonomske cene plačajo občine. V nekaterih občinah je stanje že tako alarmantno, da svetniki ne sprejemajo ekonomske cene, ki znaša že krepko nad 60 000 SIT mesečno. Ali bomo zaradi tega manjše vrtce kar zaprli? Kot primer bi rada navedla še, da celodnevni prispevek staršev na Madžarskem za dva tedna znaša samo 400 forintov. Menim, da je pri tem očitno, katera država je socialna in katera bi morala spremeniti svojo politiko do mladih družin. Drugič. Vlado Republike Slovenije sprašujem, zakaj dovoli nenamensko porabo sredstev pri posameznih ministrstvih. Brali smo v zadnjem tednu, da je računsko sodišče pri ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ugotovilo nenamensko porabo sredstev v višini 4 milijarde SIT. Kako bo vlada ukrepala? Tretjič. Sprašujem ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, kako je z olajšavami pri zaposlovanju pripravnikov? Četrtič. Sprašujem ministrstvo za promet in Vlado Republike Slovenije, ali še velja pri gradnji avtocest smer vzhod-zahod? Zadnje čase je za določitev trase in potrebe po avtocesti edino zveličavno štetje prometa. Pametno bi bilo misliti tudi na razvojne kompenente ene pokrajine. Vendar tudi bi morali upoštevati sklep iz prvega sklica parlamenta, še toliko bolj, ker tistih zadnjih 30 km proti Madžarski ni zahteven teren in se ne splača dati za to vsoto kredibilnost države, ne pred evropsko javnostjo, ki verjame v peti koridor in ne pred svojimi državljani, ki pričakujejo boljše življenjske pogoje. In še samo to, da dokončam. Sprašujem ministrstvo, kdaj se bo začelo urejanje križišče v Prosenjakovcih? Hvala lepa.
Hvala lepa. Zdaj, če gremo po tem vrstnem redu, kot ste postavljali vprašanja, bi najprej imela besedo gospa ministrica, dr. Čokova.
Hvala za vprašanje, gospa Pozsonceva. V marsičem vam lahko pritegnem, ne pa povsem. Namreč, nič se ne bi spremenilo na ceni vrtcev, če bi bil način pridobivanja sredstev oziroma financiranje drugačen. Namreč, plače vzgojiteljev odloča bodisi zakon o razmerju plač bodisi pa pravilnik, ki je namenoma za to narejen in sicer, na pravilnik za ceno vrtcev. Vi ste sami rekli, da je v ceno vrtcev vključeno pedagoško delo - seveda, to je delo vzgojiteljice, varuhinje varstvo, oskrba, nadstandard. Zato so tudi cene vrtcev po različnih krajih Slovenije različne, ker nekatere občine, ki si to lahko privoščijo, plačujejo kar nekaj nadstandarda tudi v vrtcih. Vemo, da delež, ki prihaja po zakonu o financiranju občin v izravnavi za vrtce pri majhnih občinah, ki ne zmorejo tega bremena, pokrije le [[...]]pravzaprav cel proračun gre za vrtce, imamo take primere. Mi smo zato ustanovili pri ministrstvu za šolstvo, znanost in šport posebno skupino, ki sestavlja predstavnike občin, predstavnike ministrstva, predstavnike predšolske vzgoje kot stroke in pa predstavnike lokalne samouprave, to se pravi z urada za lokalno upravo pri ministrstvu za notranje zadeve, da bi dorekli ta problem. Ta pobuda je bila močno izražena in zato smo se ji tudi odzvali. Upamo, da bomo našli možnosti, kako dokazati, da je verjetno zbiranje teh sredstev pri majhnih občinah neustrezno oziroma, kako drugače pristopiti k temu problemu. Zavedati se pa moramo, da bomo imeli v Sloveniji lokalno, regionalno in državno raven. Pred leti je bila že narejena raziskava, v kateri je bilo točno dognano, da je lokalna uprava skrbi za pokrivanje predšolske vzgoje v večini držav, ponekod celo osnovnega šolstva. Tako, da mi nismo neka posebna država v tem primeru. Država plačuje na področju predšolske vzgoje pripravništvo vsem vzgojiteljicam pripravništva, plačuje prenovo in nekatere projekte in nekatere nadstandarde, za katere kandidirajo vrtci. To, da družine plačujejo velik delež je in ni res. Cena vrtca je tudi 79.000 ponekod. Ampak tega ne plačuje skoraj nihče. To je najvišja kategorija. Večina državljanov vključuje svoje otroke v tistih kategorijah, ki plačujejo približno47.000 SIT, to je danes 5 do 7% bruto dohodka te skupine in seveda, okoli 15% na člana te skupine. Govorim o tej skupini državljanov. Mi smo dosegli, da se je ta procent znižal. V začetku 90. let je bil procent, ki ga je dajala ta skupina državljanov, 35%družinskega proračuna. Imate pa prav, da so področja, so območja. Na tistih so še posebne ugodnosti. Nekateri veste, da recimo na področjih, kjer so Romi, recimo Črnomelj in okolica, je v vrtcu visoko število otrok, ki nič ne plačuje. To gre seveda na rovaš ostalih staršev. Poskušali bomo najti rešitev, ki bi ta problem izpostavila na način, ki bi omogočal rešitev. Vendar vam danes ne morem zagotoviti, da se bo kaj spremenilo. Pravzaprav naša strategija ni, da bi vrtci prešli na državo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji minister je bil gospod Presečnik, po mojem mnenju, po tem zaporedju, če se prav spomnim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana gospa poslanka Pozsončeva! Dve vprašanji ste postavili ministrstvu za promet, najprej, ali je še vedno prioriteta peti koridor. Torej, velja nacionalni program izgradnje avtocestnega omrežja. V okviru možnosti se vsako leto določijo prioritete, kjer se pa upošteva prometna obremenitev, možnost cestninjenja, možnost financiranja in tako dalje. Zavedamo se, da bo treba najti tudi druge načine financiranja oziroma posamezne etape graditi tam, kjer prometna obremenitev ni tako velika, kot ste rekli, da je to tudi nek spodbudni moment za gospodarstvo posamezne regije, in bo treba v teh primerih upoštevati tudi neke vrste faznost gradnje, se pravi, ne takoj s štiripasovnico, mogoče z dvopasovnico, in na ta način rešiti tudi nekatere odseke. Vendar se bomo o tem pogovarjali, ko bomo pripravili in obravnavali v državnem zboru nov rebalans oziroma razvojni načrt izgradnje avtocestnega omrežja. Drugo vprašanje, glede križišča v Prosenjakovcih - saj sem pravilno rekel, kajne? Tu imam bolj spodbudno besedo. Po podatkih, ki jih imam, so pridobljena vsa upravna dovoljenja, razrešeni so problemi z lokalno skupnostjo. Križišče se bo začelo urejati v prvih mesecih prihodnjega leta, v prvih spomladanskih mesecih, in bo dokončano v prvem polletju oziroma predvidoma nekje maja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še državna sekretarka, gospa Nataša Belopavlovič, v zvezi s pripravništvom oziroma zaposlovanjem.
Torej, v zvezi z olajšavami pri zaposlovanju pripravnikov moram povedati, da v okviru aktivne politike zaposlovanja obstoja nekaj programov za spodbujanje pripravnikov oziroma začetnikov brez izkušenj. Najbolj pomemben je pravzaprav program nadomestitve dela plače pripravniku, kar pomeni, da se lahko 80% pripravniške plače plača iz sredstev zavoda za zaposlovanje. Ob tem se plača še 10% od minimalne plače kot prispevek, kot dodatek za mentorstvo. In če gre za spodbujanje pripravništva v regionalno manj razvitih območjih, se k temu prišteje še 10-odstotkov točk. Tako da moram reči, iz tega naslova se pripravništvo lahko kar v dokajšnji meri financira. Razpis za ta program je bil objavljen letos avgusta v Uradnem listu, Uradni list z datumom 10.8. Do zdaj se je vanj vključilo 48 delodajalcev in zaposlilo 88 pripravnikov, moram pa reči, da je ta javni razpis še vedno odprt. Potem obstoja še nekaj drugih programov. Omenila bi mogoče program povračila prispevkov delodajalcem takrat, ko prvega iskalca, ki je bil šest mesecev oziroma dlje prijavljen na zavodu za zaposlovanje, nekdo zaposli, se mu lahko za obdobje dveh let povrne prispevek za socialno zavarovanje do polovice višine tega prispevka in še dva programa sta, v katere pravzaprav tudi začetnike, brez znanj oziroma brez delovnih izkušenj, vključujemo. To so pa programi usposabljanja z delom in pa programi sklenitve delovnega razmerja za usposabljanje.
Hvala lepa. Želi dodatno vprašanje?
Hvala lepa za vse odgovore. Na eno vpašanje ga nisem dobila. Ampak bi rada polemizirala z gospo, zelo, zelo spoštovano ministrico za šolstvo. Menim, da starši so zelo, zelo obremenjeni s tistim 30 ali 40 tisočaki. Menim, da vrtce bi bilo treba drugače urediti. Tega ne razumem, gre vendar za vzgojne ustanove. In če so vzgojne ustanove, bi za plače vzgojiteljic morala skrbeti država. Glede avtoceste pa, tale dober namen se ne vidi proti vzhodu. Dva premierja sta podpisala sporazum, da se bosta do leta 2004 te dve avtocesti srečali v Pincah in ne kaže nič na to, da bo se to zgodilo. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Rokavec. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani ministri. Ob priložnosti obiska delegacije komisije za Slovence v zamejstvu in po svetu državnega zbora v Bernu, smo bili v rezidenci slovenskega veleposlaništva seznanjeni, da je veleposlanik moral čakati pet in pol mesecev za negativen odgovor ministrstva za zunanje zadeve, glede plačil nabave manjkajoče opreme in najnujnejših opravil. Namreč, pred selitvijo je veleposlanik založil iz svojega žepa 29.950 švicarskih frankov. Ta denar bi mu moralo ministrstvo za zunanje zadeve po vseh predpisih tudi seveda vrniti, pa se to ni zgodilo. Namreč, veleposlanik je moral opremiti rezidenco, kar je po dobrem letu, seveda, od začetka obratovanja rezidence nujno. Namreč gre se za celotno opremo rezidence, skupaj tudi z zunanjim izgledom rezidence. Vse to bo po veljavnih predpisih moralo plačati slej ko prej ministrstvo za zunanje zadeve, ali v sedanjem mandatu veleposlanika ali pa ob prihodu novega veleposlanika. Zato sprašujem ministrstvo za zunanje zadeve sledeče. Zakaj je moral slovenski veleposlanik v Bernu pred selitvijo v rezidenco na nujni odgovor, zaradi plačila del in opreme rezidence, čakati kar pet in pol mesecev in na koncu dobil negativen odgovor? Zakaj ministrstvo za zunanje zadeve ne plača veleposlaniku založeni denar za rezidenco in storitve arhitekta? Zakaj ministrstvo za zunanje zadeve in vladne službe po zahtevah veleposlanika ne pošljejo v Bern komisije, ki bi presodila nastali položaj na licu mesta? Zakaj je slovenski veleposlanik v Bernu obravnavan drugače kot drugi naši veleposlaniki? Ali bosta naš veleposlanik in arhitekt prisiljena upravičeno iskati pravico na sodišču? In pa, ali se ministrstvo za zunanje zadeve zaveda, da bo vse to povzročilo tudi neprijetne posledice za našo državo, javnost doma in seveda tudi v Švici? To je sklop vprašanj za ministrstvo za zunanje zadeve. In pa še kratko vprašanje Vladi Republike Slovenije oziroma verjetno tudi ministrstvu za gospodarstvo. Znano je, da so slovenskih kmetje med leti 80 in 90 z obveznicami namensko sofinancirali izgradnjo petrokemije Ina - Kutina na Hrvaškem. Sprašujem Vlado Republike Slovenije, ali je v meddržavnih pogovorih o premoženjsko pravnih vprašanjih odprla to vprašanje? Če ga ni predlagam, da to nemudoma stori. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister Rupel lahko slišimo odgovor.
Spoštovani gospod poslanec! Z zanimanjem sem poslušal vašo razlago primera Bern. Jaz sem o zadevi poučen vendarle nekoliko drugače. Kot razumem je prišlo do stroškov v rezidenci veleposlanika brez odobritve ministrstva za zunanje zadeve. Gre za to, da je veleposlanik pravzaprav najbrž v dobri nameri, v dobri volji sam začel opremljati rezidenco, ne da bi za to imel ustrezno pokritje ministrstva za zunanje zadeve. Vi sprašujete o odnosu med ministrstvom za zunanje zadeve in veleposlanikom Buserjem, da gre za dva subjekta. Veleposlanik Buser je član kolektiva ministrstva za zunanje zadeve. In ministrstvo za zunanje zadeve z njim pač ureja stvari kolikor more. Moram vas obvestiti o tem, da je nemogoče priznati vse stroške, ki jih je, ponavljam brez odobritve, veleposlanik pač naredil. Vendarle bo ministrstvo za zunanje zadeve, glede na to, da gre za njegovega veleposlanika bo skušalo zadevo rešiti tako, da bo kar najmanj težav za veleposlanika in kar najmanj škode za državo. Nekaj od tega kar je sicer veleposlanik na svojo roko, bi rekel, izplačal bomo povrnili, nekaj od teh stroškov, ki so neupravičeni pa bo najbrž ostalo še naprej za razpravo. Kot rečeno, ministrstvo za zunanje zadeve nima nobenih neporavnanih obveznosti do veleposlaništva v Bernu, kajti veleposlaništvo v Bernu je naša enota in mi do sebe nimamo nobenih neporavnanih zadev. Sicer pa bi radi o tej zadevi, ki je precej komplicirana, prispevali tudi en pisni dokument. Lahko dobite tudi vladne zapisnike, ki so bili v zvezi s tem primerom narejeni. Jaz sem bil predhodno s tem seznanjen in seveda me veseli, da se za to stvar zanimate. Boste o njem še podrobneje obveščeni. Hvala lepa.
Gospa ministrica, lahko še z vaše strani odgovor? Najprej gospa ministrica, prosim.
Hvala lepa. Hvala lepa za vprašanje, gospod poslanec. Mislim, da gre za konkreten primer Ina - Kutina, pa vam bomo to pisno odgovorili.
Hvala. Dodatno vprašanje, gospod Rokavec. Prosim.
Hvala za besedo. Zahvaljujem se ministru za zunanje zadeve za odgovor, kolikor ga je bilo v tem trenutku. Mislim, da bi bilo pa res dejansko potrebno rešiti tista odprta vprašanja, ki so odprta vprašanja na tej relaciji. Namreč, bili smo seznanjeni, da je veleposlanik moral založiti denar za nujna opravila, kot so, se pravi postavitev metalnega droga, seveda tudi nakup zastave, napisne table na rezidenci in tako naprej. Mislim, da so to ene elementarne zadeve, ki je potrebno, da jih država zagotovi takoj. Ne pa, da se potem čaka in ne odobri. In druga zadeva. Jaz bi resnično prosil, da se čimpreje presodi celoten sklop odprtih vprašanj na licu mesta, se pravi na samem veleposlaništvu v Bernu, in da se pride do tega, dejansko medsebojnega dogovora. In drugo, kar se tiče mojega drugega vprašanja ministrici za gospodarstvo. Jaz res pričakujem celovit odgovor. Mislim pa, da je to vprašanje, s katerim bi bilo potrebno se zelo celovito tudi začeli ukvarjati v Vladi Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Bi še gospod minister želel odgovoriti?
Jaz vas prosim, kolega poslanec, da potrpite dan, dva, da boste dobili dokumentacijo. Namreč, o zadevah, o katerih govorite, so bili pri nas organizirani nekaj dni trajajoči sestanki. Veleposlanik je bil klican na konzultacije. Ostalo osebje ambasade je bilo klicano na konzultacijo v Ljubljano zaradi prekoračitve določenih stroškov. Verjemite mi seveda,da ne gre za drogove zastave, ne gre za zastave, ne gre za osnovno opreme, ampak gre za druge stvari. Gre za račune nekega arhitekta, ki se mi zdi, da je posegel v naše odnose na neki neprimeren način in si je izstavil zelo visoke račune. Ampak kot rečeno dovolite mi, da o tem govorimo, če je potrebno, kdaj drugič na podlagi dokumentov in papirjev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kot vidite, sem zdaj jaz na vrsti, pa si bom dovolil kar od tukaj postaviti vprašanje.
Vprašanje najprej gospodu ministru Bohincu v zvezi s temi nesrečnimi nalepkami v avtomobilih, ki povzročajo državljanom in državljankam Slovenije veliko nepotrebnih potov. Pa bi postavil vprašanje. Ali ministrstvo razmišlja kaj o tem, da bi to neumnost odpravilo? Drugo vprašanje gospodu ministru se nanaša na zakon o plačah, o sistemu plač. Vlada je namreč zagotovila, da bo do konca letošnjega leta pripravila zakon o sistemu plač v javnem sektorju. Decembra smo, tega zakona ni. Vemo pa, kaj se bo dogajalo od aprila naprej. Tako, da bi vsekakor želel ta odgovor. In še tretje vprašanje, ki je pa vezano na, po vsej verjetnosti, mislim na ministrstvo za delo. Namreč v tej dneh je 6 531 slovenskih državljank in državljanov dobilo obvestila odvetniške pisarne Torn&Lunder iz Münchna v zvezi z njihovimi tožbami zaradi prisilnega dela v času druge svetovne vojne v Nemčiji, iz katerih izhaja, da ne bo z njihovimi zahtevki nič. Ker je slovenska vlada sodelovala z delom stroškov pri tej odvetniški pisarni in tako naprej, in ker je samo obvestilo tem ljudem precej nejasno, bi bilo zelo dobro, ker gre za veliko število naših državljanov, dati jasno obvestilo, pa tudi napotek, kaj naj ti ljudje zdaj naredijo. Ministrstva za gospodarstvo pa ne bom še enkrat prosil, če odgovori na moje vprašanje, ker je bilo že enkrat obljubljeno, da bo odgovor, pa ga še vedno ni, tako da trikrat, štirikrat, ne vem. Mogoče je potrebno pogledati, kje se je to zaustavilo. Na prejšnji seji je gospod Strmčnik obljubil odgovor, pa tako naprej. Azbestna zadeva, neizvajanje zakona o azbestu.
Vam dam pa besedo, oprostite. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, gospodu poslancu dr. Brejcu za dve vprašanji. Prvo vprašanje se nanaša na nalepke. Mi sodimo, da to ni neumnost oziroma smo mnenja, da nam je uspelo po nekajkratnem odlašanju tega projekta, ki je bil sicer zakonsko določen že pred nekaj leti, natančneje 1998 leta, ko je bil sprejet zakon o varnosti cestnega prometa, da nam je sedaj v medresorskemsodelovanju vendarle uspelo pripraviti projekt, ki se sedaj izjava z nekimi začetniki težavami, vendarle izvaja na način kot je to evropska praksa. Pomeni, da smo uveljavili način, v okviru katerega je prometno dovoljenje identifikacijska listina, nalepkapa dokazuje plačilo pristojbin za uporabo cest, zavarovalnine in za tehnične preglede. Celotna zamisel je v tem, da bi pooblaščene servisne organizacije, katerih število se bo v naslednjih mesecih in letih občutneje povečalo, torej, da bi te organizacije bolj približano državljankam in državljanom izvajale vse storitve v zvezi z registracijo, s spremembami pri registraciji, podaljševanjem registracije, novimi registracijami, prenehanjem registracij. Skratka vse v zvezi z motornimi vozili. To, kar je doslej že uveljavljeno je, da je v večini upravnih enot velik del teh pooblastil že prenesen na pooblaščene servisne organizacije. Žal, pa ne v celoti. In kot pravim, v teku je postopek prenašanja teh preostalih pooblastil, seveda, na pooblaščene organizacije, ki vedno niso v stanju narediti vse, zato jih je postopno treba za to usposabljati. Sprejet pa je tudi pravilnik, ki bo vzpostavil več konkurence in trga na to področje. Namreč pravilnik, ki bo uvedel možnost razpisa za koncesijo in na tej podlagi dodeljevanje javnega pooblastila še večjemu številu pooblaščenih organizacij. Tako da se bo število teh ponudnikov storitev v prihodnje občutneje povečalo in ne bo več relevanten kriterij oddaljenosti in podobni administrativni kriteriji, kot so veljali doslej. Rekel bi rad še to oziroma zanikal prepričanje, ki se je v nekaterih medijih pojavilo, namreč da je izpis številke šasije na nalepki problematičen z vidika varnosti avtomobila pred krajo. To enostavno ni res, res je prav obratno. V nekaterih evropskih državah, pa tudi v Ameriki, uvajajo nalepke z izpisom številke šasije prav zaradi lažje in to daljinske identifikacije vozila, ukradenega vozila na cesti preko posebnih aparatur, ki se uveljavljajo. Še več, prodaja evropskih avtomobilov na ameriški trg je možnasamo, če je poprej to izvedeno, torej če imajo vozila nalepko s številko šasije. Skratka, številka šasije, utisnjena na nalepki, nima nobene zveze s kodo, ki je podlaga za pridobitev avtomobilskega ključa. Toliko o tem vprašanju in o odprtih vprašanjih v zvezi z izvajanjem tega projekta, ki teče, kot pravim, z nekaj uvajalnimi težavami, pa vendarle, ko bodo vzpostavljeni vsi pogoji, to pa bodo v teku naslednjega leta, mislimo, da se bo kakovost in hitrost tovrstnih storitev bistveno povečala. Hkrati pa se bo zgodilo nekaj, kar je posebej pomembno za upravo, namreč v mnogočem se bodo razbremenile upravne enote, ko se bo v celoti preneslo to na pooblaščene servisne organizacije. Kar zadeva drugo vprašanje, bi rad odgovoril, da je zakon o sistemu plač v javnem sektorju pripravljen, tako kot je bilo tudi načrtovano; da je tudi že bil opravljen začetek socialnega dialoga s sindikati, v bistvu je bila izvedena predstavitev tega zakona sindikatom že v mesecu septembru oziroma morda celo koncem oktobra; da se s sindikati dogovarjamo o poslovniku glede načina razpravljanja o tem zakonu oziroma njihovega vključevanja v sooblikovanje tega zakona. Zakon seveda ne bo predložen vladi prej, preden ne bomo dosegli nekaj temeljnih konsenzov ali vsaj opravili s socialnimi partnerji razprave o tem in preverili, ali smo sposobni doseči ta konsenz. Načrtujemo, da bo zakon predložen za razpravo v parlamentu v mesecu marcu, pardon, na februarsko sejo, tako da bi druga obravnava lahko bila opravljena v marcu in tretja v aprilu; takšen je načrt, ki ga nameravamo tudi razgrniti pojutrišnjem predstavnikom sindikata, koordinaciji negospodarskih sindikatov, in tudi podrobneje način njihovega vključevanja v posamezne faze razprav o tem zakonu, namreč, posebej glede samega tekstualnega dela zakona in posebej glede tarifne priloge, ki je tudi v osnutku že izdelana, vendar še ni v celoti zbrana dokumentacijska osnova glede najnovejših podatkov o tem vprašanju. To se pravi o izplačilih, o dejanskih izplačilih, kar je podlaga za izdelavo tarifne priloge. Tarifna priloga bo temelj za tako imenovano plačno lestvico, ki se razvršča v približno 60 razredov in znotraj tega 8 plačnih skupin. In plačne skupine so bodo znotraj tega predstavile v zakonu zgolj po dveh kriterijih. In sicer v razponu od najnižjega do najvišjega nivoja. In pa po uvrstitvi tipičnih poklicev, tiste skupine v tej tarifni prilogi. Seveda vse je odvisno od tega kako bomo uspešni s socialnimi partnerji glede tega nadvse občutljivega projekta. In predvidevamo, da bo stekla razprava o tem zelo intenzivno v prvih dneh oziroma tednih s socialnimi partnerji naslednjega leta, že koncem meseca januarja pa tudi formalna procedura glede zakonskega teksta na vladi. Socialni dialog pa naj bi stekel tako, da bi bil možen vse do drugega branja v državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Lahko prosimo ministrstvo za delo ali pa ministrstvo za finance, ne vem kdo je pristojnejši v tem primeru, ko gre za oškodovance v tej tožbi zoper nemško državo. Prosim. Gospod državni sekretar, boste vi. Se lahko prosim, gospod minister izklopite tamle v prvi vrsti.
Lepa hvala za vprašanje. Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve v tej zadevi sicer ni pristojno, lahko pa neka pojasnila damo vseeno, zato ker smo o zadevi seznanjeni. Prav tako naše ministrstvo v ničemer ni v resnici pristojno glede tožb v tujini za odškodnine po okupatorskih državah v drugi svetovni vojni. Je pa ministrstvo seznanjeno s tem, da so bile v Nemčiji vložene tožbe po raznih združenjih oziroma društvih prizadetih oškodovancev, kakšna je njihova usoda, pa do zdaj ne vemo oziroma o tem nismo bili seznanjeni. V zvezi s temi tožbami, ki so bile sedaj zavrnjene na račun odškodnin za prisilno delo, obstaja velika verjetnost, da so bile zavrnjene zaradi tega, ker je v tem času, ko so bile vložene, Nemčija lani avgusta sprejela zakon o odškodninah za prisilno delo tistim, ki so to nasilje doživeli v drugi svetovni vojni na račun Nemčije. In izteka 31. decembra letos se izteka rok za vložitev zahtevkov za tovrstno odškodnino vseh tistih, ki so na prisilnem delu bili. In je zdaj, če so dobili zavrnjene te individualne ali skupinske tožbe, še čas, da vložijo svoje osebne zahtevke preko IOM-organizacije oziroma podružnice v Ljubljani, ki skrbi za to, da prizadeti lahko pravilno izpolnijo obrazce, ki so tudi tam dosegljivi in jih pošljejo z ustreznimi dokazi v Nemčijo. Treba je povedati tudi to, da je Nemčija ob tem zakon tudi ustanovila poseben sklad za odškodnine vsem tistim našim, pa tudi drugim oškodovancem, ki so jim v drugi svetovni vojni nemška podjetja zaplenila premoženje in ga potem pač razdelila svojim državljanom ali na primer kočevskim Nemcem in podobno. Seveda se tudi za te zahtevke izteka 31.12. rok. Res pa je,da bodo uspeli samo tisti, ki bodo lahko dokazali, da so škodo povzročila nekatera nemška podjetja, ki morajo danes, oziroma njihovi nasledniki, v ta sklad tudi prispevati določena finančna sredstva. V kolikor zadeva naše ministrstvo, pa se strinjam, da je prav in potrebno, da bo tudi naše ministrstvo svoje varovance z naslova zakona o žrtvah vojnega nasilja korektno obvestilo o tej zadevi, ko bomo z njo natančno seznanjeni. Tako, da bomo v ustreznem prevodu poskrbeli, da bodo eventualni naši varovanci, kiso uresničili status žrtvovalnega nasilja in imajo po našem zakonu, vsaj vedeli, kaj se je s temi tožbami v tujini zgodilo, da ne bodo imeli nepotrebnih stroškov ali da ne bi po nepotrebnem, v upanju, da kaj dosežejo, ponovno vlagali kakšnih tožb. Lepa hvala.
Lepa hvala. Gospa dr. Petrinova, prosim. Se lahko izklopite, prosim.
Hvala za opozorilo. Vendar, moram povedati, da je ta odgovor bil pripravljen. Pripravil ga je državni podsekretar Šuštaršič, ki vodi ta vprašanja na našem ministrstvu in bomo proučili, kje se je zataknilo, da ga niste prejeli.
Hvala lepa. Če si smem zdaj jaz dovoliti to pravico, ki pripada poslancem in mislim, da si jo lahko. 2 minuti, ali koliko je to.
Prvič moram reči, da je glede nalepk za državljane zadeva dražja in bolj zamudna in da je to notorično dejstvo. Drugič. Jaz bi gospodu Bohincu želel, da mu uspe ta neverjetna zgodba, da bi februarja meseca bil zakon v parlamentu in aprila sprejet. Jaz sem se lani namreč ukvarjal s tem vprašanjem in vem, kako zapleteno je. Tako, da zelo dvomim, da bo to res. Posebej se pa zahvaljujem predstavniku, državnemu sekretarju ministrstva za delo za odgovor, ker je zelo pomembno, da 6531 ljudi, kiso dobili negativni odgovor in zdaj pritiskajo na poslanske pisarne, dobi pravzaprav že po tej poti odgovor: Obrnite se na IOM, Trdinova 7 - ali kako je že naslov - in pohitite s to prijavo, da bi vendarle še prišli v poštev, ko gre za uveljavljanje odškodnin". Hvala lepa.
Naslednji je na vrsti gospod [[...]]Gospod minister ima besedo. Prosim. Če želite, imate vso možnost.
Razumel sem, da je bilo dopolnilno vprašanje postavljeno v zvezi z nalepko oziroma [[...]]
Ne, jaz sem samo rekel, da je zame vsaj notorično dejstvo, da je za državljana to dražje in zamudneje. Pa še dva dokumenta sta zdaj. Eden je na steklu, drugi pa v žepu. Prometno dovoljenje še vedno ohranjate in tako naprej. Ampak, saj smo to v glavnem že razčistili. [[Glas iz ozadja.]] Če želite, imate besedo.
Rad bi rekel glede druge opazke oziroma glede drugega dopolnilnega vprašanja glede zakona o plačah. Mislim, da je uspeh te zgodbe odvisen od tega, v kolikšni meri bomo uspeli najti konsenz s socialnimi partnerji in koliko bomo uspeli najti politične enotnosti do tega vprašanja. To je projekt nacionalnega pomena in razsežnosti in mislim, da je na nas, da predlagamo prave rešitve, kar bomo storili; od tu naprej je pa seveda odvisno od tega, koliko smo sposobni doseči enotnost glede tega vprašanja, ki pa ni majhno oziroma je zelo občutljivo in pomembno.
Hvala lepa, gospod minister. Se strinjam. Besedo ima gospod Bevk.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Na matičnem odboru državnega zbora smo prejšnji teden obravnavali poročilo o delu ministrstva za šolstvo, znanost in šport v letu 2001. Še posebej bi v zvezi s tem rad izpostavil področje investiranja v šolski prostor, kjer ministrstvo ugotavlja, da je za realizacijo projekta devetletne osnovne šole zelo pomemben prostorski vidik, ki ga ministrstvo rešuje skupaj z občinami na osnovi predhodnega razpisa v višini 2,5 milijarde tolarjev letno. Ministrstvo za šolstvo tudi ugotavlja, da na osnovi te dinamike ni mogoče pričakovati razrešitve prostorskega problema osnovnih šol v času, ki je predviden za prehod na devetletno osnovno šolo. Ob problematiki investicij v osnovnošolski prostor pa trčimo tudi ob 26. člen zakona o financiranju občin, ki je po mnenju skoraj 30 slovenskih občin v neskladju z ustavo Republike Slovenije. Ta člen med drugim določa, da se glede na povprečje dohodnine na prebivalca v posamezni občini, glede na povprečje dohodnine v državi, delež države za investicije v osnovnošolski prostor v občinah giblje od 10 do 70%. Dejstvo je, da razmerje deležev med občino in državo za investicije v osnovno šolstvo določa popolnoma drug zakon in ne zakonodaja, ki ureja področje šolstva. Osnovna šola je ustavna kategorija. Osnovna šola je tudi obvezna za vse. Poleg tega smo pred leti sprejeli zakonski okvir za devetletno obvezno osnovno šolo, v praksi pa smo odgovornost za izgradnjo osnovnih šol praktično zvrnili na občine in njihove proračune sredstev pa jim nismo zagotovili. Po izračunih večina šoloobveznih otrok v državi obiskuje osnovno šolo v tistih občinah, kjer država za investicije v osnovnošolski prostor prispeva komaj 10 do največ 30% sredstev, od 70 do 90% pa občine same, seveda na račun drugih, prav tako nujnih investicij. Vladi Republike Slovenije dajem torej poslansko pobudo, da z ustrezno spremembo zakona o financiranju občin in zakona o šolskem tolarju zagotovite dodatna sredstva za investicije v osnovnošolski prostor in spremenite 26. člen zakona o financiranju občin, ki bo razpon deležev med občino in državo zmanjšal in uravnotežil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker je bila to poslanska pobuda, nadaljujemo z vprašanji. Naslednji ima besedo gospod dr. Jožef Bernik. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Gospe in gospodje z vlade, kolegice in kolegi! Ne vem, na koga naj bi naslovil prvo vprašanje, ker se več ali manj dotika več ministrstev, in sicer gre za civilizacijsko zadevo, ki jo naša država prenaša že 50 let in je prišel čas, da se nekaj naredi. Pred časom sem tu že citiral latinski pregovor, ne pregovor, ampak citat iz govora v rimskem senatu, "Qousque tandem Catilina abutere patientia nostra" to, kar gotovo vsi poznate, ta znameniti začetek govora. To pomeni, koliko časa bo "Catilina" oziroma v tem primeru vlada še izrabljala našo potrpežljivost. To vprašanje sem že večkrat načel, vendar nikdar nisem dobil zadovoljivega odgovora. Zato bom takoj prešel na to, da sembil zelo vesel, ko je vlada sprejela deklaracijo, in sicer to je bila deklaracija ob celovitem načrtu ureditve grobišč množičnih pobojev ter ob sprejemanju zakonov o vojnih grobiščih. Dobro ta deklaracija kot razumem je sedaj že bila degradirana izjavo. Kakor koli že, se mi zdi, da bo vsaj nekaj premaknila kar se tiče ureditve stvari, ki nas sramoti že dolga leta. Bi pa rad nekaj konkretnih vprašanj postavil. Namreč, kaj namerava vlada narediti na osnovi deklaracije oziroma izjave za medvojne žrtve revolucije. To vprašanje sem že postavil gospe državni sekretarki, vendar ne dobim nobenega dobrega odgovora na to, da se vlada premišljuje in da vlada bi tu nekaj naredila vendar, da ni denarja in podobne stvari. Potem kdaj bo vključilo zakon o popravi krivic tem ljudem. Nadalje, kaj se bo zgodilo z barbarsko oskrunitvijo grobov takoj po drugi svetovni vojni? To je nekaj nezaslišanega in bi bilo po moje treba se tudi tega lotiti. Kje so grobišča pobitih v insiniranih sodnih postopkih takoj po vojni? Ljudje ne vedo tega, svojci ne vedo. Potem, ker deklaracije govori tudi o medvojnem viharju in zgodovinskem breznu se mi zdi, da bi bilo potrebno tudi urediti ponoven pregled dogodkov oziroma dejstev in potem se odločiti, kaj je bilo kaj, ne glede nato, kam pade senca. Torej mislim, da je tudi komisija za prekrita grobišča podpira to idejo in bi želel kaj vedeti. Rad bi malo bolj točno informacijo. Če je pa ne morete danes dati, bi pa prosil pisno. Tako, da bomo potem imeli neko izhodišče. Hvala lepa.
Hvala lepa. Državni sekretar, gospod Žnidršič izvolite.
Hvala lepa. Glede na to, je zakon o vojnih grobiščih, o vojnih grobiščih pripravljen za drugo branje in še ni sprejet, v tem času do sprejema zakona o teh vprašanjih kompetentno odloča vladna komisija za vprašanje zamolčanih grobov. Torej, mislim, da ta komisija sedaj dela zelo dobro, razmeroma hitro in daje ustrezne predloge ministrstvu pristojnemu za grobišča in tudi seveda drugim vladnim organom, ki naj na tem področju svoje naredijo. Pred nekaj dnevi je bila 3. seja te komisije. Tam smo bili obveščeni, da se intenzivno dela na področju, mislim, preiskav v zvezi z nastankom in lokacijami teh grobišč. Tam je bila tudi državna tožilka gospa Zdenka Cerar in je o tem komisiji izčrpno poročala. Tako, da mislim, da se vladna izjava v zvezi s tem dejansko uresničuje. Res pa je, da so ti postopki dolgotrajni in da določenih stvari oziroma dejstev ni mogoče na hitrico zbrati skupaj, ker gre za arhivske materialein gre za komplicirane postopke v preiskavi in tudi, seveda, gre za dejstvo, da bo za urejanje teh grobišč potrebno objaviti javni razpis za spominska znamenja, kar bo komisija naredila takoj, ko bo v Uradnem listu objavljen proračun in bo odprta zelena luč za to, da se tam, v ta namen določena sredstva začnejo koristiti. Na vsak način moramo poudariti, da niti vladna komisija za grobišča niti pristojno ministrstvo ne mislita v ničemer zavlačevati dela na tem področju. Res pa je, da tudi to delo zahteva določen čas in postopke, ki jih je treba spoštovati in mi bomo naredili vse, da bi bilo civilizacijski normi in pietetnim zahtevam do takratnih žrtav in seveda do svojcev zadoščeno s tem, da se ta grobišča uredijo, zaznamujejo in da se začne po tem, ko bo sprejet, dosledno seveda, delati tudi skladno z zakonom, ki bo prišel v državni zbor, upam v prvem trimesečju prihodnjega leta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Bernik, dopolnilno vprašanje. Izvolite. Ali se lahko izključite, gospod Žnidaršič? Hvala.
Gospod državni sekretar, hvala za odgovor na vprašanje, ki ga nisem zastavil. To se pravi, jaz nisem zastavil vprašanje o grobiščih oziroma predlogu zakona o grobiščih, ampak o tem, kaj se bo še vključilo v to skrb vlade, ki jo pokriva ta deklaracija. Namreč, tri stvari sem navedel, o katerih sploh niste govorili. In če niste pristojni za to, mi pa prosim povejte. Želim pa pisni odgovor na to prosim. Govoril sem o tem, kaj se bo storilo za žrtve revolucije med vojno. Sedaj niso nikjer vključene, niso nikjer priznane. Mislim, da je treba nekaj narediti. Drugič sem govoril o tem, kaj bo s skrunitvijo grobov po 2. svetovni vojni. Tu je cela vrsta vprašanj, če veste o čem govorim, boste se verjetno strinjali z menoj. Govoril sem tudi o tem, da bi bilo potrebna komisija, morda bi jo lahko celo poimenovali komisija za našo zgodovino ali kakorkoli. Zato, da pridemo enkrat na čisto. Po drugi strani, je pa tudi to, da ta komisija za prikrita grobišča, kot razumem, daje, da se imenuje. In v tej sem tudi jaz bil, imenovala me je Bajukova vlada in potem smo bili odpuščeni, ne da bi nas do danes kdo obvestil, da nismo več člani. Pa vsekakor, tudi ta komisija zelo strada na finančnem področju. In dejansko, nima nobenih pravic kompetenc, da vladi lahko od časa do časa kakšno stvar svetuje. Prosim, da mi o tej stvari enkrat pisno odgovorite. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Žnidaršič, izvolite.
Dopolnilna vprašanja niso v pristojnosti ministrstva za delo, družino in socialne zadeve. In pač ne morem obljubiti, da jih bomo dali v pisni obliki.
Hvala lepa. Dovolite, tu je tudi generalni sekretar vlade in mislim, da je vlada Republike Slovenije, glede na postavljena vprašanja, dr. Bernik, seveda dolžna posredovati dopolnilni odgovor. Hvala lepa. Naslednji je gospod Igor Štemberger, izvolite.
Hvala za besedo. Glede na to, da se v zadnjih tednih v sredstvih javnega obveščanja, zlasti v Primorskih novicah pojavlja kar nekaj člankov na temo, regijski park Snežnik in glede na to, da predlog uredbe o ustanovitvi omenjenega parka te dni kroži po občinah, ki bodo v regijski park Snežnik zajete, postavljam poslansko vprašanje oziroma bolje rečeno pobudo ministrstvu za okolje in prostor. Kar nekaj nerešenih vprašanj se pojavlja v zvezi z bodočim regijskim parkom Snežnik oziroma njegovimi mejami. V nebo kričoč primer je vojaški poligon Poček. To je nedvomno vojaško vadbišče državnega pomena. Vojaški poligon Poček naj bi bil siva lisa sredi parka. Medtem, ko bomo v zaščitenih predelih parka morali skorajda šepetati, da ne motimo gnezdenja ptic, bodo na Počku odmevale detonacije topov in streljanje tankov. Prepričan sem, da je vojaško vadbišče Poček eno najpomembnejših vadbišč slovenske vojske. Vendar so meje parka zgrešene in delujejo nekako v posmeh bodočim prebivalcem regijskega parka Snežnik. Vse območje parka naj bi zajemalo kar območje osmih občin. Vse od Logatca do Ilirske Bistrice. Te občine ne bodo nikoli v isti regiji. Razen v tistih, ki jo bomo umetno ustvarili za potrebe Evropske unije. Sam sem se želel prepričati, kako regijski park Snežnik sprejemajo prebivalci ilirskobistriške občine, od koder sam prihajam. Zato sem izvedel anketo v naseljih, ki naj bi bila zajeta v regijski park Snežnik. To so naselja Bač, Knežak in Koritnice. Le 1/3 vprašanih podpira vključitev njihove vasi v regijski park Snežnik. Ustanovitev parka brez njihove vasi, pa podpira le, dobrih 20 odstotkov vprašanih. Vprašani menijo v 70 odstotkih, da bo park prinesel preveč omejitev. Na vprašanje obveščenosti, pa kar 64 odstotkov ljudi meni, da so dobro obveščeni o tem, kaj jim prinaša regijski park Snežnik. Zanimivi so rezultati po posameznih vaseh. V vasi Bač, kar 76,5 odstotka ljudi nasprotuje vključitvi v park. V Koritnicah kar 80 odstotkov ljudi nasprotuje vključitvi v park. Le v Knežaku 58 odstotkov podpira ustanovitev regijskega parka Snežnik, s tem, da vključuje njihovo vas. Kar 70 odstotkov ljudi meni, da bo park prinesel več omejitev kot koristi. Osnutek uredbe vlade o ustanovitvi regijskega parka Snežnik, te dni kroži po občinah, ki naj bi jih ta park zajemal. To je torej osem občin, ki bodo v park zajete. [[Opozorilni znak za konec.]] Le malo občinskih svetnikov pa dejansko prihaja z območij, ki bodo v regijski park Snežnik zajete. Tako da se nam prav lahko zgodi, da bodo meje parka, zamišljene v Ljubljani [[...]]
Gospod Štemberger, prosim, če lahko postavite vprašanje, čas je potekel.
Takoj. Hvala lepa, takoj bom. Prav lahko se nam zgodi, da bodo meje parka, zamišljene v Ljubljani in potrjene na občinskih svetih, določali tisti, ki sploh v parku nikoli ne bodo živeli. Pogrešam direkten kontakt ministrstva za okolje in prostor z bodočimi prebivalci parka. Edini kontakt med ministrstvom in bodočimi prebivalci parka [[...]]
Se opravičujem, gospod Štemberger, krepko prekoračujete čas, ki je določen za vprašanje, to je tri minute. Prosim, hitro postavite vprašanje, ker se vaša razprava še nadaljuje.
Takoj bom. Se opravičujem, takoj bom. To je le pobuda, ni vprašanje. Torej, na osnovi ankete, ki sem jo pretekli teden oziroma v preteklih štirinajstih dneh napravil, želim predstaviti rezultat te ankete. Torej, edini kontakt med ministrstvom in bodočimi predvidenimi prebivalci parka je bilten, ki ga prebivalci mesečno prejemajo. Ta bilten [[...]]
Gospod Štemberger, tretjič vas opozarjam. Postavite vprašanje ali pa vam bom vzela besedo.
Poslušajte, to niso le vprašanja, pač pa so tudi pobude. Zato želim postaviti pobudo ministrstvu za okolje in prostor, ki se tiče regijskega parka Snežnik.
Prosim lepo, v treh minutah! V treh minutah, tako vam poslovnik pač določa. Se opravičujem.
V redu, želim se opravičiti, ne bom daljši od ene minute, zato prosim, da mi dovolite, da končam.
Trikrat sem vam že dovolila, gospod Štemberger. Če želite dati pobudo, jo lahko daste tudi pismeno. Žal, v kolikor ne boste takoj postavili vprašanja, vam moram vzeti besedo, ker bo enako merilo veljalo potem v vsakem trenutku, vsak poslanec lahko v nadaljevanju nadaljuje za dve minuti in prosi predsedujočega, da mu dovoli.
V redu, se opravičujem. Torej končujem, ker mi pač jemljete besedo. Pač nesmiselne se mi zdijo take akcije ministrstva za okolje in prostor, kot so poslušanje ptic, opazovanje čebel v parku, to se mi, blago rečeno, zdi norčevanje in posmeh prebivalstvu, ki naj bi v tem parku živelo. Zato še enkrat apeliram na ministrstvo za okolje in prostor oziroma na agencijo za okolje tega ministrstva, da na osnovi vsega navedenega in na osnovni ankete, ki sem jo izvedel, še enkrat prouči meje bodočega regijskega parka Snežnik in naselja Bač, Knežak in Koritnice v ilirskobistriški občini izvzame iz tega parka. Hvala lepa.
Hvala vam. Želite, mag. Kopač, odgovoriti na pobudo? Izvolite.
Hvala za besedo. Bom čisto kratek. Poglejte, ustanovitev parka - že poprej sem gospodu Čeligoju to odgovarjal - poteka po proceduri, ki jo določa zakon o ohranjanju narave iz leta 1999. Najprej se naredi programska zasnova, to je na strokovni ravni, potem se to predebatira z župani, potem gre pobuda uradno na župane, potem gre uradno na občinske svete, potem gre v javno obravnavo, potem gre nazaj na vlado, potem gre še enkratv javno obravnavo, vse to, ta proces ta hip traja. Razprava na občinskih svetih se bo končala do konca tega meseca. Potem februarja bo to prvič obravnavala vlada, potem gre to v obravnavo, marca ali aprila, v dvomesečno obravnavo, in vsi, ki bodo želeli izraziti kakršenkoli zadržek, ga bodo v tej javni obravnavi lahko izrekli. Potem je javna obravnava, ki se jo udeležujejo tudi predstavniki ministrstva za okolje in prostor. Morda je najboljša priložnost, da se razjasnijo tudi nekateri dvomi oziroma "razblinijo" nekateri strahovi o tem, kaj park kot nek režim v prostoru sploh pomeni. Mislim, da gre za mnogo preveč strahu. Park je prednost za prebivalce, ki živijo na parku in to želimo, prav v teh javnih obravnavah, tudi posebej poudariti. Hvala lepa. Vsekakor pa bo zagotovo takšna pobuda kot ste jo tu izrazili izrečena tudi v javnih obravnavah in se bomo do nje opredelili.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod Bogdan Barovič Izvolite. Gospod Štemberger dopolnilne pobude ni. Hvala lepa. Izvolite gospod Barovič.
Hvala lepa gospa predsedujoča. Spoštovani predstavnice in predstavniki izvršne veje oblasti, kolegice in kolegi, kar nas je še v državnem zboru. Naslednje vprašanje je namenjeno dogajanju na Trojanah, odnosom med Pressom Grasetto in Rudarsko gradbeno dejavnostjo RGD Trbovlje, pa vendarle ne v osnovi in celoti, namenjeno je vladi in kdo ve katerim ministrstvom. Za vprašanja pa so potrebna naslednja faktografska kronološka dejstva. Na gradbišču na Trojanah so se pred 27. novembrom, ko je Grasetto enostransko prekinil pogodbo o delu z RGD-jem, nenadoma pojavili slovenski varnostniki Varovalne službe G7. Službenemu gradbišču RGD-ja so prisluškovali vsem telefonskim klicem. 26. november ponoči - slovenski varnostniki so zasegli delovni kontejner, last RGD-ja, in v imenu Italijanov prepovedali karkšnokoli komunikacijo slovenskim gradbenikom podjetju RGD. Slovenski G7 so prevzeli delovišče in prepovedali slovenskemu podjetju in lastniku opreme dostop na gradbišče v imenu Italijanov, tujcev na slovenskem ozemlju. 27. november. Gradbišče tunela Trojane prevzamejo Italijani. Prevrtali so ključavnice na stikalnih omaricah za ventilatorje, na transformatorskih postajah in na delavnici in na delavniških kontejnerjih, ki so, vsi našteti, last RGD-ja iz Trbovelj. Delavci RGD-ja so poklicali policijo iz Domžal, ki je na delovišču naredila zapisnik. Tega zapisnika do danes še nihče ni videl. Prišel je energetski inšpektor, zahteval, da se stanje pravno-formalno uredi, drugače bodo odklopili električno energijo. Stanje se ni uredilo, električne energije niso odklopili. Republiški rudarski inšpektor, po zakonu o rudarstvu organ, ki nadzira izvedbo zakona in ki varuje zakonitost, je dal v pogon opremo last RGDja iz Trbovelj, ki jo je ta trenutek, ko je bila dana v uporabo, ukradlo italijansko podjetje Grasetto. Italijani niso imeli nobenega dovoljenja in nobene lastninske pravice za uporabo. Grassetto, italijansko podjetje si je neupravičeno prilastilo razstrelivo, shranjeno v skladišču na lokaciji, za katero ima izključno dovoljenje RGD Trbovlje. Slovenskemu podjetju z izključno zakonsko pravico do uporabe skladiščenja in varovanja razstreliva sredi Slovenije do 5. decembra niso dovolili prevzeti razstreliva. Delavce RGD-ja, odgovorne za razstrelivo, pa so odstranili z njihovega področja domnevno oboroženi, domnevno, seveda, oboroženi slovenski pripadniki varnostne službe. Za vse našteto imam tule dokaze. Tujec si je v Sloveniji, za katero trdite, da je pravna država, brezpravno prilastil slovensko lastnino slovenskega podjetja RGD iz Trbovelj. Ni je vrnil, ni je dovolil odstraniti in še huje, začel jo je uporabljati, kar pomeni v pravnem in formalnem poljudnem jeziku kraja. To krajo pa so podpirali [[...]]
Gospod Barovič, tudi mi se moramo [[...]]
Postavljam vprašanje. Hvala lepa. To krajo so torej podpirali slovenski varnostniki, policisti in drugi organi. Vprašanje: Kako lahko vlada in številna pristojna ministrstva dovolijo kaj takega? Kako je mogoče, da se je vse našteto zgodilo v Republiki Sloveniji in kdo, z imenom in priimkom je dovolil, da italijanski Grassetto sme prepovedati slovenskemu podjetju, da odstrani svojo lastnino, svojo opremo in razstrelivo, in kdo je dovolil, da slovenske varnostne ustanove Slovencu prepovejo prihod na njihovo lastno slovensko zemljo po njihove lastne slovenske stvari v imenu tujca Italijana?
Hvala lepa. Državni sekretar, gospod Šajna. Izvolite
Hvala lepa za vprašanje. Moram priznati, da odgovora na vsa vaša vprašanja ne morem dati. Dejstvo je, da je pri gradnji predora Trojane vrši investitorske posle v imenu Republike Slovenije Dars, da ima sklenjeno izvajalsko pogodbo z italijanskim izvajalcem Grassetto, ki je sklenil podizvajalsko pogodbo z RGD-jem. Torej, nastopa pogodbeni odnos glavnega izvajalca do podizvajalca. V kolikor so bile kršene pravice podizvajalca, bo le-te on moral uveljavljati po pravni poti. Jaz sem prepričan,da bodo naši pravni organi to zadevo znali uspešno razrešiti tudi v zaščito slovenskih izvajalcev. S kom ima Grassetto kot glavni izvajalec še pogodbo za pomezne posle, mi ta trenutek ni poznano. Mislim pa, da tudi predvsem varnostni posli niso stvar podizvajalskih pogodb, ampak pogodb o posameznem izvajanju posameznih nalog. Ministrstvo za promet, je zavedajoč se relativno težke situacije, ki je nastala z izključitvijo podizvajalca RGD predvsem v tem smislu, da so se upočasnila dela na Trojanah, zahtevalo, da se vključijo različne inšpekcije v razreševanje tega problema. Gre za zaščito gradbišča, gre za zaščito zdravja, življenja ljudi in gre za zaščito materialnih koristi, ki so na tem področju. V to je vključena rudarska inšpekcija, prometna inšpekcija gradbena inšpekcija, ki so že izvršile inšpekcijske preglede, naredile zapisnike in predlagale oziroma zahtevale ustrezne ukrepe, da se bodo dela na tem objektu lahko nemoteno nadaljevala brez kakršnekoli škode. Kot rečeno, še enkrat, odnos med Grassettom, RGD-jem, bo moral razreševati RGD po pravni poti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje. Gospod Barovič, izvolite.
Hvala lepa gospodu z enega od naštetih ministrstev, ker lahko bi jih tudi naštel, pa jih ne bom. Povedal sem, da ne gre za vprašanje odnosa izvajalca, podizvajalca, DARS-a, Grassetta, pa podizvajalca RGD-ja. To zgodbo sem poslušal preko zvočnika na odboru za infrastrukturo, pa se raje nisem priključil, saj dobro, da se tudi ne smem Povedal sem, da se je zgodilo nekaj, kar je pravno in formalno kraja. Nihče, ne glede, kakšno pravico ima, ne sme uporabljati mojih lastnih sredstev, brez mojega privoljenja. To je tako, kot če bi bil jaz, ne vem, pri nekem gospodu, podnajemnik in bi mi ta gospod, ki je najemodajalec, meni podnajemniku, kradel. Jaz ne bom z njim urejal odnosov. Slovenci ne smemo in ne moremo dovoliti, da tujec brezpravno, brez privoljenja lastnika, uporablja njegovo opremo. Problem in vprašanje je bilo, kdo je dovolil, da se to dogaja brez pravne podlage, brez podpisane pogodbe. Samo to, še enkrat. In prosim, vse pristojne, ne potrebujem odgovora zdajle, razmislite o teh podatkih, kaj se je zgodilo v Sloveniji, to je presedan brez primere. In če se bo komu zdelo razmisliti, se pozanimati, kaj se dogaja, da nekdo razpolaga z razstrelivom, za katerega odgovarja RGD, uporabljam ga jaz, ko bom spustil, ne vem, nekaj v zrak. Kdo bo kriv? Zato prosim, če se bo komu zdelo dati pisni odgovor po preverbi naslednjih podatkov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje, mag. Janez Kramberger. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi, spoštovani člani vlade. Imam dve vprašanji. Prvo želim postaviti vladi. In sicer, državni zbor je na predlog vlade sprejel zakon o državni pomoči za odpravo posledic suše, pozebe in neurij s točo, ki velja za letošnje leto. 11. člen tega zakona določa, da se odpišejo prispevki za zdravstveno, pokojninsko in invalidsko zavarovanje. In to se pokrije iz državnega proračuna. Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje je opozoril pristojne resorje, da se omenjeni člen ne da izvajati. Ne glede na to, torej da se pač bliža konec davčnega leta, sprašujem, ali bo vlada oziroma pristojna ministrstva pripravila obvezna navodila pristojnim službam, da bodo lahko stekli ti postopki, ki bodo omogočali odpise zmanjševanja davkov in prispevkov na osnovi tega zakona. Torej to je vprašanje vladi. Naslednje vprašanje pa želim postaviti ministru za obrambo oziroma tistim, ki so tukaj prisotni, če bodo lahko odgovorili. Ministrstvo za obrambo je v letošnjem letu izvedlo razpis za nakup 90 tovornih avtomobilov. V razpisu so bila jasno postavljena merila in pogoji za razpis Torej razpis so ocenili, da je zelo dobro, kvalitetno in strokovno pripravljen. Opravljena so bila testiranja štirih tipov vozil štirih podjetij, ki so se prijavila. Preverjena so bila tudi druga, v razpisu zahtevana določila. Po mojih informacijah je bilo na razpisu izbrano podjetje, ki očitno ni po volji nekaterim vplivnim gospodarstvenikom. Izločeno je bilo podjetje, ki ga vodi direktor z zelo zvenečim imenom. Povedati je treba, da je to podjetje, ki je bilo izločeno, bilo že na začetku razpisa izločeno, namreč ni dosegalo pogojev, in tudi za 400 milijonov slovenskih tolarjev je bila njihova ponudba dražja. Očitno je, da pogodba ne bo podpisana do konca tega leta, tako bodo prenehali veljati pogoji razpisa. Zanima me, zakaj se ministrstvo ne drži razpisnih pogojev, ki jih je določilo samo. Sprašujem, kako boste izvedli ta razpis, torej kako boste pač nabavili teh 90 avtomobilov. Ali boste morda odločili, "v dobro države", kar brez razpisa? Hvala lepa.
Hvala lepa. Kdo bi želel od predstavnikov vlade odgovoriti, ker vprašanje ni bilo naslovljeno direktno na nosilce? Minister za okolje mag. Kopač, izvolite.
Prvo vprašanje, sicer nisem razumel, da bi bilo naslovljeno na nas, to se mi zdi, da je bolj vprašanje ministrstvu za finance in ministrstvu za delo, pa kljub temu. Moram reči, da ne poznam tega mnenja zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in mislim, da v koordinaciji z ministrstvom za finance - predstavnica je ta hip odsotna - bomo skupaj pripravili odgovor.
Hvala lepa. Dr. Čas, izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovane poslanke in poslanci! Najprej bi želel opravičiti dr. Antona Grizolda, ki je odsoten, je v Bruslju. Moram reči, da v ministrstvu za obrambo temu področju okrog nabav dajemo zelo velik poudarek, zato imamo tudi sprejete nekatere predpise, zakon o zagotavljanju sredstev za realizacijo temeljnih programov, program razvoja in opremljanja slovenske vojske, tudi nekatere druge programe, vse v cilju, da bi čim bolj gospodarno in pregledno ravnali z uporabo proračunskih sredstev. Prepričan sem, da tudi v tem primeru ravnamo tako, kot je treba, v skladu s predpisi. V zvezi s tem imamo seveda službo, ki se ukvarja s tem Kar se pa tiče konkretnega vprašanja, pa bi upal reči, da vem, da je bil ta razpis podan, mislim, da so bile štiri ponudbe, ki smo jih sprejeli. Prepričan sem, da izbor še ni bil opravljen in da še ni bila podpisana nobena pogodba. Za to vaše opozorilo se vam zahvaljujem. Osebno bom to zadevo preveril in vam tudi sporočil rezultat tega, v upanju, da je vse v redu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Cveta Zalokar Oražem. Izvolite.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje postavljam ministru dr. Radu Bohincu in ministru Ivanu Bizjaku. Primer družine Šoštarič iz Domžal je bil v zadnjem času že večkrat medijsko izpostavljen. Z njim so bili v zadnjem letu seznanjeni vsi najvišji državni organi in posamezniki, svoj epilog pa naj bi dobil jutri, ko naj bi, po napovedih gospoda Staneta Šoštariča, v preddverju državnega zbora svoje stanovanje podaril državi oziroma najvišjim predstavnikom oblasti. Konkreten primer je veza na dvonastovanjski objekt, v katerem je živela družina Šoštarič od leta 1994. V letu 1999 pa se je v drugo stanovanje vselila nova družina Adilović. Med družinama je prišlo do spora. Po nam znanih podatkih je družina Šoštarič postala žrtev nasilja, onemogočen jim je bil dostop do stanovanja vprvem nadstropju. Grožnje, ki so bile tudi fizične, so privedle do tega, da se je bila družina Šoštarič s tremi mladoletnimi otroki prisiljena zaradi varnosti v septembru 2000 odseliti in trenutno prebiva v najemniškem stanovanju na skrivni lokaciji. Policija je sicer večkrat ukrepala. V tem obdobju je izvedla 11 intervencij. Podali so 3 kazenske ovadbe zaradi suma kaznivega dejanja, a po mnenju Šoštariča zelo mlačno, vsekakor pa tako, da je bil šibkejši v tej zgodbi prisiljen v umik in beg iz lastnega stanovanja, da so lahko zaščitili sebe in življenja svojih otrok. Tudi po sodni poti se primer rešuje zelo počasi. Sodišče je sicer pravnomočno končalo postopek v smislu motenja posesti, vendar družini še vedno ni omogočen dostop do njihovega stanovanja in sozato prisiljeni iskati sodno varstvo. Na okrajnem sodišču v Domžalah naj bi bila obravnava omenjene zadeve šele konec leta 2002. Primer je zaradi zahteve in peticije sokrajanov, ki prav tako opozarjajo na ta problem, zaradi katerega se več ne počutijo varne, na zastraševanje in nasilništvo v bližnji in daljni okolici, ki ga po naših informacijah povzroča oseba, ki niti ni državljan Republike Slovenije. Ta primer je obravnaval tudi občinski svet Občine Domžale. Kljub številnim sklepom in zahtevam se zadeva ni premaknila nikamor. Vsi so v odgovorih navedli, da so storili vse, kar omogoča slovenski pravni red in predpisi, občina pa bo družini skušala pomagati z dodelitvijo socialnega stanovanja. Moje vprašanje, ki je zastavljeno, je: Ali bo država Slovenija znala poskrbeti za varovanje svojih državljank in državljanov, njihovih osnovnih človekovih pravic in zaščite njihove lastnine, ne glede na to, kako se, in na kakšen način izvajajo zakoni, kajti v vseh odgovorih je napisano, da so vsi organi izvedli vse. Ta družina pa je v tem trenutku v ilegali, v najemniškem stanovanju in z velikimi stroški.
Hvala lepa. Minister? Gospod Molan, izvolite. Državni sekretar na ministrstvu za notranje zadeve.
Spoštovana predsedujoča! Spoštovane poslanke in poslanci! Konkretno poslansko vprašanje se nanaša na konkreten primer, konkreten priimek, torej konkretno osebo, ki meni osebno ni poznana in bi težko odgovoril, kaj in kako je ukrepala policija. Od policije bomo zahtevali podrobno poročilo o ukrepih v primeru Šoštarič in vam bomo potem podali pisno, pisni odgovor.
Hvala lepa. Minister, mag. Bizjak, izvolite.
No, sam s tem primerom, razen iz medijev, nisem bil seznanjen, ni mi znano, da bi se kdo z nadzorstveno pritožbo, ki je edini instrument, v katerem lahko nastopa ministrstvo za pravosodje, obračal na naše ministrstvo. Torej, če bo temu tako, bomo preverili, v kakšnem stanju so morebitni še odprti sodni postopki, pri čemer ste pa sami omenili, da je eden od postopkov bil že pravnomočno končan.
Hvala lepa. Želite dopolnilno vprašanje gospa? [[Ne.]] Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod Cukjati. Izvolite.
Spoštovani, hvala za besedo. Vprašanje je namenjeno ministru za pravosodje, pa tudi ministru za notranje zadeve ali kar celi vladi, in sicer gre za naslednje. Župan občine Trebnje, gospod Pungartnik, je pred enim letom kar sam imenoval novega direktorja javnega podjetja Komunala Trebnje, gospoda Jarca, čeprav statut občine Trebnje v 19. členu določa, da direktorje javnih služb imenuje in razrešuje občinski svet. V izogib hudim posledicam brezpravnega stanja je nadzorni svet Komunale okrožnemu sodišču Novo mesto predlagal, da na podlagi 251. člena zakona o gospodarskih družbah imenuje začasnega vršilca dolžnosti direktorja. Okrožni sodnik v Novem mestu, gospod Panjan, je opis v.d. direktorja zavrnil s sklepom, na katerega se je nadzorni svet pritožil na višje sodišče v Ljubljani, ki je pritožbi ugodilo, izpodbijani sklep okrožnega sodišča v Novem mestu pa razveljavilo in zadevo vrnilo v ponovno odločanje. Okrožno sodišče v Novem mestu je vlogo nadzornega sveta ponovno zavrglo, z obrazložitvijo, da nadzorni svet ni stranka v postopku. Tudi na ta sklep se je nadzorni svet Komunale pritožil na višje sodišče v Ljubljani, ki je ponovno ugodilo pritožbi nadzornega sveta in zadevo ponovno vrnilo v obravnavo okrožnemu sodišču s predlogom, da sodišče ugotovi, ali držijo trditve nadzornega sveta, da podjetje nima direktorja. Sodnik okrožnega sodišča, gospod Panjan, je obravnavo sklical za pet mesecev kasneje, čeprav je bil z zadevo že dobro seznanjen in je bilo-po mnenju nadzornega sveta-zaradi brezpravnega stanja v Komunali pričakovati nastanek velike škode, saj naj bi nelegalno imenovani direktor prav v tem času sklepal investicijske posle v višini ca. 160 milijonov tolarjev brez gospodarskega plana ali sklepov občinskega sveta. Člani občinskega sveta so tudi na ministrstvo za notranje zadeve naslovili vlogo za odločanje v sporu o pristojnosti imenovanja direktorja javnega podjetja, a je ministrstvo njihovo vlogo zavrnilo, z obrazložitvijo, da člani občinskega sveta niso stranka v postopku. Ministra za pravosodje, ministra za notranje zadeve, sprašujem: Ali se čutita sposobnega, da vzpostavita pravni red na državni in lokalni ravni? Kdaj se bo začel pregon politično koruptivnih navez na državni in lokalni ravni? Tistih navez, ki spominjajo včasih na balkanske ali "cosa nostra" navade in ki lahko zagrenijo življenje marsikateremu državljanu. Želel bi, da se ne bi izgovarjali na avtonomnost sodstva. Za vzpostavitev mehanizmov pravnega reda je odgovorna predvsem vlada oziroma omenjena ministra. Hvala.
Hvala lepa. Najprej besedo ministru, mag. Bizjak, izvolite.
Torej, žal bom moral nekaj podobnega povedati, česar vi ne želite slišati, vendar preprosto ni pristojnost ministra za pravosodje, da odloča o takih sporih znotraj lokalne samouprave. Seveda pa obstajajo določene možnosti, ki jih zakon daje tudi ministrstvu za pravosodje glede poteka postopka. Če bi se nadzorni svet kot stranka v postopku obrnil na ministrstvo, bi vsaj o časovnih okoliščinah in razlogih zanje lahko pridobili vse potrebne podatke. Bojim se pa, da je morda vendar prišlo tudi do tega, da so se obrnili na napačen naslov in da zaradi tega tudi ni bilo odločeno o ključnem vprašanju. To je vse, kar lahko o konkretnem primeru, ki ga seveda ne poznam, ki ga nimam pred sabo, na ta način tu povem.
Hvala lepa. Državni sekretar, gospod Molan, izvolite.
Pridružil bi se mnenju ministra za pravosodje. Torej, odgovor ministrstva za notranje zadeve je očitno imel pravno osnovo. Torej, ministrstvo za notranje zadeve ni pristojno za reševanje sporov pri imenovanju direktorja javnih podjetij oziroma v tem primeru očitno ni bilo pristojno. Mi bomo zadevo ponovno proučili in bomo videli, če so bile morda kakšne napake v postopku, vendar pa menimo, da so za to pristojni drugi organi. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, gospod Cukjati, izvolite.
No, v Trebnjem se dogajajo tudi druge čudne stvari v zvezi s tem, in sicer je občinski svet sprejel statut komunalnega podjetja, a je župan odklonil izdajo sklepa o sprejemu statuta, zaradi česar nujnih sprememb statuta ni bilo mogoče vpisati v sodni register. Nadzorni svet Komunale je v svojem poročilu med ostalim zapisal, da obstaja domneva o črnem fondu, s katerim je direktor, tako imenovani direktor, razpolagal v treh letih - s sredstvi v višini 90 milijonov tolarjev. In namesto da bi tako domnevo obravnavalo sodišče, vsaj računsko sodišče, jeokrajno sodišče v Trebnjem razsodilo, da mora predsednik nadzornega sveta direktorju plačati 900.000 tolarjev odškodnine zaradi žaljive obdolžitve. Državni zbor bo razpravljal tudi o razrešitvi župana Velike Polane, ker občinski svet ni hotel obravnavati županovega predloga občinskega proračuna. A kako - sprašujem sedaj konkretno vlado, ker očitno ne en minister ne drug ni pristojen, nihče ni pristojen, sprašujem pač vlado: Kako naj se lotimo primerov, kjer posamezniki v nasprotju z zakonom in statutom v posmeh vsemu pravnemu redu odločajo o velikih sredstvih davkoplačevalcev? Kako, če jim tudi sodstvo ne zna, ne more ali noče stopiti na prste? Kdo je navsezadnje odgovoren za to, da postanemo pravna država? Kdo, če ne vlada? No, da ne bi bil tudi sam obsojen na žaljive obdolžitve, vam izročam fotokopije 28 dokumentov, ki dokazujejo verodostojnost mojih navedb; ker ne vem, komu naj jih izročim, ker ni nihče odgovoren, jih bom pač izročil - ne vem, sekretarju vlade.
Hvala lepa. Na vaše dopolnilno vprašanje bi želel odgovoriti minister mag. Bizjak. Izvolite.
No, želim samo to povedati. V nekaterih primerih je bilo tukaj o tem vprašanju omenjeno sodišče. O morebitni kazenski odgovornosti, seveda, bo sodišče odločalo na osnovi ustreznih postopkov. Niste pa povedali, ali je bila dana kakšna ovadba. Torej to bi bil podatek, ki bi omogočal, da preverimo, ali je bila ta ovadba na tožilstvu ali morda že prej na policiji ustrezno sprocesirana. To so stvari, ki jih treba korak za korakom, ne moremo pa kar vsega, pa še malo računskega sodišča zraven zmešati v isto enolončnico. Mislim, da je vsak problem treba posebej [[...]]Tiste tožbe o razžalitvi časi pa mislim, da tako in tako, vsaj z moje strani, ne morem komentirati. Obstajajo pravna sredstva, ki so tukaj na voljo in ki jih je možno uporabiti. V vsakem primeru pa problem, kakor je bil predstavljen, bi bilo treba razčleniti na tiste stvari, ki so v pristojnosti ministrstva, pristojnega za lokalno samoupravo po tej liniji, na zadeve, ki so v pristojnosti policije, na tiste stvari, ki so bile že predložene pravosodnim organom in bi bilo tam treba pogledati, kaj je bilo narejeno v konkretni zadevi in zakaj ni bilo, če ni bilo. In pa, recimo, če je bil sprejet sklep onadzoru računskega sodišča, tudi videti, kako se je to uresničilo, kar je pa spet, rekel bi, druga zgodba. Toliko mogoče v pojasnilo, da ne bi izgledalo, kot da v tej državi nihče ne ve, kaj bi bilo treba storiti. Mislim, da je povsem jasno, ob kakšni zadevi kateri organ ima kaj storiti. In verjetno je tudi prav, da kadar se pogovarjamo o teh stvareh v državnem zboru Republike Slovenije, da konkretiziramo tisto posamično vprašanje, ki je takrat predmet diskusije. Na takšna vprašanja, seveda, si bom vedno prizadeval dati konkreten odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Pojasnilo vam bo dal tudi generalni sekretar vlade, gospod Bandelj. Izvolite.
Hvala. Samo bi dopolnil gospoda ministra. Mislim, da je vse povedal. Če bi jaz prejel sedaj to, kar ste, gospod poslanec, izročili, bi približno tako ravnal, bi bilo dejanje približno takšno kot tisto, ki ste ga sedaj obsodili. Ničesar od tega, kar ste povedali, ne sodi v pristojnost vlade in nočem ustvariti vtisa, niti vam dajati občutka, da ste karkoli iz svojih vprašanj rešili s tem, da ste predali nek papir, o katerem nihče v vladi ni pristojen, da presoja verodostonost vaših izjav. Celo nasprotno: na nek način nas silite v to, da komentiramo pravnomočne sodne odločbe, ki so pač razsojene, ker je pač sodišče razsodilo tako, kot je razsodilo. Mi kot izvršilna veja oblasti v to posegati ne moremo. Konec koncev lahko vam v celoti verjamemo, lahko pa tudi ne. Vi ste povedali svojo plat medalje, vendar je sodišče za to, da presodi, katera plat je pač pravilna, in zato seveda tega, kar ste meni izročili, ne sprejemam. Hvala.
Hvala lepa. Žal, gospod, nimate več dopolnilnega vprašanja. Mislim, da smo izčrpali ta del. Naslednji ima poslansko vprašanje mag. Drobnič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Rad bi postavil vprašanje ministru za informatiko, in sicer v zvezi z izvajanjem 158. čelna zakona o telekomunikacijah. Verjetno mu je poznano, da smo letos sprejeli ta zakon in ta zakon tudi določa, da bo državni zbor v roku 6 mesecev po uveljavitvi tega zakona sprejel poseben zakon, ki bo določal glede povrnitve vložkov državljanov v telekomunikacijsko omrežje. To naj bi šlo v breme privatizacije Telekoma. Takrat je bila dosti zanimiva razprava in vi ste omenili, da je to pravzaprav zelo majhna težavica, ki jo bomo lahko hitro rešili. Očitno ta težava ni tako majhna odnos ali pa je tu posredi kaj drugega. Zakon pravi: v šestih mesecih. Ta rok je potekel, in torej ta, ki se zavezal tudi, ne izpolnjuje. To je kršenje zakona. Kršenje zakona - ministri in vlada so prisegli, da se bodo držali pravnega reda in pa zakonov. Mene zanima: Zakaj kršite to določilo in kje je ta predlog zakona? Drugo pa bi vprašal državnega sekretarja iz ministrstva za šolstvo in šport. Zastavil sem že v septembru vprašanje - oziroma moja kolegica - v zvezi s subvencijo študentov, ki bivajo pri privatnikih. Zagotovljeno je bilo, da bo razpis razveljavljen in bo nov razpis. Enkrat smo že opozorili na to, daželimo dobiti odgovor, kajti obljuba je bila dana. In sedaj me zanima: Kaj je s tem razpisom? Ali ste ga pozabili ali boste, kar tistega, ki je sporen, nadaljevali in izvajali? Hvala lepa.
Hvala lepa. Najprej minister, dr. Gantar. Izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Spoštovani gospod poslanec Drobnič, spoštovane poslanke in poslanci. Najprej kratko, kje je zakon. Zakon je v medresorskem usklajevanju in že v vladni proceduri. V tem trenutku še usklajujemo določena stališča in mnenja, predvsem okolij, mehanizmov, vračanja - tako kot bi temu rekli - presežnih vplačanih prispevkov pri izgradnji lokalnega telefonskega omrežja. Že takrat sem, ko smo govorili o rokih, tako v državnem zboru kot tudi posebej na odboru za infrastrukturo opozoril, da rok šestih mesecev za pripravo zakona ki ima lahko resne finančne posledice, seveda kratka doba, in sem povedal, da bomo poskušali storiti vse, da ga v tem času sprejmemo. Vendar, kot rečeno, sem odgovoren tudi za to da pošljem v parlament, ne samo zakon, v predvidenem času, temveč tudi zakon, za katerim lahko stojim in odgovarjam tudi za posledice, ki jih ta zakon prinaša. Tudi to je del moje odgovornosti, enako velik kot ta prvi del, ki ste ga vi omenili. Res je, da zakon ni bil sprejet v zakonsko predpisanem roku, res pa je, da zaradi tega, ker ni bil sprejet, niso kršile nobene bodoče materialne pravice bodočih upravičencev iz tega zakona, ker je - kot rečeno - zakon oziroma vračanje vlaganj vezano na privatizacijo Telekoma. Ta se pa, kot veste, še ni zgodila. In zanesljivo se ne bo zgodila do časa, ko bo zakon vendar sprejet. Pričakujem, da bo v državni zbor zakon prišel kmalu po novem letu in da ga bo mogoče uvrstiti na eno izmed prvih sej v naslednjem letu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Državni sekretar gospod Tomažič, izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča! Gospod poslanec, na vaše vprašanje ste dobili 13. tega meseca pisni odgovor. Ravno ta vprašanja, ki ste jih zdaj ponovno izpostavili in o katerih vam je bilo sporočeno, da so subvencije bile urejene tako, kot so bile prej. To se pravi, da v študentskih domovih 3.000, v študentskih zasebnih domovih 7 in pri zasebnikih 9.000 tolarjev subvencij in da potreba po novem razpisu oziroma da ni bil potreben ponovni razpis zaradi tega, ker se je ugotavljalo, da je predvsem v Mariboru še precej prostih mest pri zasebnikih, da pa so seveda študentski domovi v Ljubljani v povsem drugačnem položaju in da bi novi razpis pravzaprav ne prinesel nobene dodatne kvalitete. Tak odgovor ste dobili 13.12.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje. Mag. Drobnič, izvolite.
Dopolnilno vprašanje na ta zadnji odgovor. Glejte, če je bil objavljen razpis, v katerem je bila višina subvencije 3.000, potem ste jo pa vi po lastni presoji, preudarku povišali, niste delali pravilno. Bi morali v razpisu to navesti. Kajti, na ta način ste pravzaprav zavajali tiste, ki so hoteli kandidirati. Vi ste dali v razpis 3.000 tolarjev. Če pogledamo, kaj pomeni 3.000 tolarjev, ko je treba regularno pogodbo skleniti - študentje se v večini primerov niso odločali, ker so rekli, ker so smatrali in ocenili, da je to nepomembno oziroma ne prispeva k olajšavi. Niste dobro delali. Mi smo vam tudi takrat omenili in predlagali, da je treba razpis spremeniti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dopolnilni odgovor. Gospod Tomažič, izvolite.
Kakšen posebno pameten odgovor tu zdaj ni možen. Vi ste seveda imeli to stališče, ministrstvo je imelo svoje. Odgovor ste pri tem dobili. Zdaj, ali je ta zadeva bila v resnici takšna, kot vi trdite - je možna diskusija, ampak najbrž ne prav zdaj. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti za poslansko vprašanje gospod Bogomir Vnučec, ki pa ga ni v dvorani. Zato dajem besedo gospodu Janku Vebru. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem! Vprašanje naslavljam na ministrstvo za gospodarstvo, kajti težek gospodarski položaj v občini Kočevje in sosednjih občinah, Kostel, Osilnica in Loški Potok narekuje nujnost vključevanja ministrstva za gospodarstvo v reševanje nastalih razmer. Občina Kočevje in Razvojni center Pokolpje sta v ta namen pripravili poslovni načrt za ureditev poslovne cone Breg pri Kočevju. Ta predvideva prenos objektov in zemljišč, s katerimi upravlja Zavod RS za blagovne rezerve, v last oziroma uporabo občine za potrebe razvoja gospodarstva. Sam poslovni načrt je tudi vključen v regionalni razvojni program jugovzhodne Slovenije, ki je v zaključni fazi. Zato ministrstvo za gospodarstvo sprašujem: Kako daleč je postopek za prenos navedenega državnega premoženja na občino? Hkrati pa opozarjam na nujnost čimprejšnje odločitve, ker odlašanje pomeni izgubo programov, ki že predolgo čakajo na odločitev ministrstva, ki se mora predvsem odločiti: ali bo dalo prednost razvojnim spodbudam ali interesu Zavoda RS za blagovne rezerve. Hvala.
Hvala lepa. Državni sekretar, izvolite.
Hvala. Spoštovani gospod poslanec, gospod Janko Veber! Zavedamo se, da je razvoj poslovne cone Breg in poslovnega dela Kočevja zelo pomemben za razvoj te občine in okolice, vendar so tu določena dejstva, ki jih je treba upoštevati v tem konkretnem primeru. In sicer, prvič: pri objektih, ki so navedeni, ki ste jih navedli, ne gre za državno premoženje v direktnem pomenu, ampak za premoženje Zavoda Republike Slovenije za blagovne rezerve, ki je samostojna pravna oseba. Omenjeni objekt, to je skladišče Zavoda Republike Slovenije za blagovne rezerve, ni predviden niti za prodajo niti za prenos v lastništvo občine, saj gre za objekt, ki je potreben za hrambo državnih blagovnih rezerv. V dosedanjih razgovorih pa smo uskladili vseeno možnost, da se proda zemljišče izven ograje navedenega skladišča. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, gospod Veber, izvolite.
Ta odgovor bi razumel, če seveda ne bi sodeloval pri nekaterih pogovorih, ko smo pripravljali pravzaprav rešitve za urejanje te poslovne cone. Dejstvo namreč je, da bi Zavod RS za blagovne rezerve ostal brez tega objekta, če bi požar šel naprej. Oziroma: v tistem trenutku, ko je bila pač kostno-mesna moka shranjena v tem skladišču, je prišlo do požara in samo zaradi hitre intervencije gasilcev iz Kočevja se je ta objekt ohranil v takšni obliki, kot je še danes. Tudi takrat je bilo jasno povedano predvsem s strani Zavoda RS za blagovne rezerve, da se je pripravljen pogovarjati o tem, da tega objekta ne potrebujejo več za svoje potrebe. Tudi sam sem prepričan, da dejansko Zavod RS za blagovne rezerve v takšnem obsegu, kot ima objekte, ta hip presegajo potrebe Republike Slovenije, in mislim, da bi bilo vendar treba vložiti več truda, tako mogoče s strani ministrstva za gospodarstvo ali pa predvsem iz tega ministrstva, ki je ne nazadnje tudi odgovorno za izvajanje zakona o skladnem regionalnem razvoju. Pričakoval sem mogoče vsaj tudi odgovor v to smer, da bi mogoče pričakovali tudi nekatere druge rešitve, kako rešiti ta nastali gospodarski položaj v tem prostoru. Zato postavljam dodatno vprašanje: Ali razmišljajo o katerikoli drugi rešitvi, da se ta gospodarski položaj dejansko na tem območju omili? Hvala.
Hvala lepa. Dr. Antončič, želite podati dopolnilni odgovor? Državni sekretar, gospod Strmšnik, izvolite.
Hvala lepa. Torej, vprašanje regionalnega razvoja na Kočevskem je eno izmed prioritetnih vprašanj, s katerim se ukvarjamo. Iščemo solucije, da bi cona Breg, ki je že na mestu, ki ima dostop do železniškega tira, ki je primerna lokacija - se pravi, da bi našli rešitve, ki bi omogočile razvoj gospodarske dejavnosti in širitev te cone. Menimo, da poteze, ki so bile že potegnjene na ministrstvu za gospodarstvo v kontekstu iskanja možnosti za prenos določenih objektov v proizvodne namene, kažejo na pozitiven odnos ministrstva pri razreševanju te problematike. Seveda pa je sama problematikaprenosa zahtevno vprašanje, kajti izvajamo ga prvič pravzaprav po tem zakonu o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Mi si bomo še naprej prizadevali, da najdemo dogovor z kontekstu širitve te cone, ki bi bil sprejemljiv za obe strani, kot tudi sicer v kontekstu izvajanja izvedbenega dela regionalnega razvojnega programa jugovzhodne Slovenije, za katerega pričakujemo, da bo v kratkem dospel, nameravamo posvetiti pozornost temu območju in storiti potrebne korake. Mi pričakujemo, da bo ta regionalni razvojni program dospel. Obravnavan bo na svetu za strukturno politiko in takrat bo priložnost odpreti tudi določena vprašanja, ki se tičejo različnih resorjev, kot na primer prometne povezave, železniška povezava in druge stvari. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji naj bi postavil poslansko vprašanje gospod Branko Janc. Mislim, da ga ni. Zato je na vrsti gospod Jožef Jerovšek, ki ga tudi ni. Besedo dajem gospodu Ivanu Mamiču. Izvolite.
Hvala lepa. Imam vprašanja s terena, tako konkretno vprašanje, in želim konkreten odgovor, pa tudi v pismeni obliki. Namreč, mi je prišel v poslansko pisarno kmet in mi je povedal to. Je rekel: sem dal kravo v zakol, sem dobil 300 tolarjev po kilogramu - plačanih za kilogram mesa. 100 tolarjev je šlo za odvoz in zakol krave, se pravi 25 procentov. Drugi dan sem šel v mesnico, sem videl, da je meso, sicer brez kosti, 1300 tolarjev. Povprečna cena je verjetno tam okrog 1000. Zanima ga: Kje je tistih 700 tolarjev? To so seveda približne, ampak mislim, da dokaj točne "cifre". In lepo prosim, da mi ta odgovor posredujete pisno, da ga lahko tudi pokažem konkretno tistemu človeku. Drugo vprašanje je prišlo po pošti od župana iz Nove Gorice. Piše tako. To je za ministrstvo za promet. "Z velikim nezadovoljstvom sem prebral zapis v dnevniku Delo dne 11.12.2001, v katerem v planu do leta 2005 ni navedenega odseka Vipava-Razdrto. Naj vas opozorim na nekaj dejstev. Navedeni odsek je bil predviden že v osemdesetih letih v tako imenovani AC Nova Gorica-Šentilj. Za navedeni odsek je italijanska vlada odobrila 24 milijard lir kredita Republiki Sloveniji. Prek mejnega prehoda Vrtojba gre dnevno tisoč kamionov. Mednarodni mejni prehod ima samo okoli 20 procentov nižjo realizacijo tovora kot koprsko pristanišče. Vsa ta dejstva niso bila upoštevana v kriterijih za določanje prioritetnega vrstnega reda, ampak zgolj število vozil, ki je resda nekoliko nižje kot tisto proti Kopru ali Zagrebu. Vse to kaže, da gre še vedno za zanemarjanje gospodarskega potenciala, ki ga ima severna Primorska. Prepričani smo, da bosta vlada in parlament upoštevala tudi naše argumente in v ta program uvrstila odsek hitra cesta Vipava-Razdrto. Lep pozdrav." Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Sterle, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Torej, kar se tiče te relacije kmet - klavnica in tako naprej; ga sicer pokriva resorno ministrstvo, ampak zdaj točno na to konkretno vprašanje seveda trenutno ne bi vedel odgovora. Tako bomo poskušali poslati pismeni odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Šajna, izvolite.
Hvala lepa. Gospod poslanec Mamič! Odsek hitre ceste Vrtojba-Razdrto, med Vipavo in Razdrtim, je v nacionalnem programu oziroma rebalansu nacionalnega programa za izgradnjo avtocest, kakor tudi v letnem načrtu Darsa za leto 2001, sicer s pripravljalnimi deli, odkupi zemljišča, projektiranje in tako dalje. V predlogu, ki je sedaj v obravnavi v ministrstvu za promet, predlogu načrta Darsa za leto 2002 in 2003, je predviden začetek pripravljalnih del in del na tem odseku. Kako bo nadalje se gradilo in s kakšnim tempom se bo gradil ta odsek, je odvisno od nekaj virov, odvisno je seveda tudi predvsem od bencinskega tolarja in pa tudi od kreditov, od katerih ima poseben pomen italijanski brezobrestni kredit. Vlada, kasneje tudi parlament bosta obravnavala nov rebalans, ko bo ta pripravljen, na podlagi izhodišč, ki so še v pripravi. Torej, gradba se bo nadaljevala. Odvisno je, kakšen bo tempo. V sedanjem, veljavnem rebalansu nacionalnega programa so opredeljene prioritete in skladno s temi prioritetami se bo tako ta odsek - kakor tudi drugi odseki gradili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje? Ne. Naslednji je na vrsti dr. Andrej Bajuk. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Imam sicer dve vprašanji. Prvo je za ministrstvo za finance, drugo pa mislim, da je za celotno vlado, ampak morda bo ministrstvo za notranje zadeve in za delo lahko odgovorilo. Glede ministrstva za finance. Vprašanje ministrstvu za finance. V Sloveniji imamo Agencijo za trg vrednostnih papirjev. In to je institucija, kateri je v naši državi poverjen nadzor trga vrednostnih papirjev. To se pravi, to je tista institucija, ki bi najmanj v zadnjih petih letih, če se ne motim, morala skrbeti za pregledno in zakonito trgovanje na tem trgu. Seveda, predvsem nas, v Novi Sloveniji, skrbi proces koncentracije kapitala v novi družbi, ki pa je vir velikih težav za našoskupno prihodnost. V Novi Sloveniji smo prepričani, da je dejavnost te institucije, Agencije za trg vrednostnih papirjev, v našem prostoru relativno slabo prepoznana. To so ne nazadnje v letu 2001 sporočilo celo udeleženci nekega seminarja, o katerem je časnik Finance na dolgo poročal. Še posebej pa v zadnjem času, ko se koncentracija kapitala izvaja zelo pospešeno, če smemo tako reči. Glede na to, da je po zakonu o trgu vrednostnih papirjev agencija dolžna le enkrat letno poročati državnemu zboru in da njena letna poročila ne najdejo poti na dnevni red državnega zbora ter da je za svoje delo odgovorna vladi Republike Slovenije, saj ministrstvo za finance predlaga njenega direktorja in predsednika strokovnega sveta, vas sprašujemo: Kako ocenjujete njeno delo? Postavljamo pa vam tudi konkretno vprašanje: Kolikokrat od leta 1993 in kolikokrat v zadnjem letu je Agencija za trg vrednostnih papirjev opravila nadzor nad trgovanjem z vrednostnimi papirji v BTC? Sprašujemo vas: Ali je agencija opravila nadzor nad odkupom lastnih delnic družbe BTC, ki je potekal v tem letu in bil sklenjen na včerajšnji skupščini družbe BTC? Želimo vedeti: Ali je prvi večji odkup, ki utegne biti vzorec za širši pojav, opravljen skladno z veljavnim zakonom o gospodarskih družbah in zakonom o trgu vrednostnih papirjev? Prosimo, seveda, za pisni odgovor in ustni, če je mogoče, vendar ne vem, če je kakšen predstavnik prisoten. Drugo vprašanje je pa povezano s 65. členom naše ustave. Tam smo zapisali, in sam sem zelo ponosen, kako je naša država uredila razmerje do manjšin, seveda, 65. člen pa govori o skupnosti Romov. Tam smo zapisali, in to je naša zaveza, da bomo to zadevo rešili prek zakona. Tega zakona po desetih letih še ni, zato bi rad vedel: Ali vlada ima v svojih načrtih to vprašanje enkrat za vselej rešiti? Hvala lepa.
Hvala lepa. Na prvo vprašanje vam bo odgovoril državni sekretar, gospod Tolar. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Hvala lepa za vprašanje, gospod Bajuk. Dali ste mi pravzaprav iztočnico za odgovor. Dali vam bomo temeljit pisni odgovor na vaše vprašanje. Seveda bomo za odgovor morali zaprositi vodstvo Agencije za trg vrednostnih papirjev, ki je samostojna institucija nadzora za delovanje trga vrednostnih papirjev. Misija Mednarodnega monetarnega sklada, ki je leta 1999 preverjala sposobnost slovenskega finančnega sistema za pogoje, kakršni veljajo v Evropski skupnosti, je imela seveda vrsto pripomb za izboljšanje dela tudi te institucije. Vendar v svojem poročilu ni izrazila dvomov, da ne bi bila sposobna izvajati in izboljšati nadzora nad razmerami na trgu vrednostnih papirjev. Žal vam ne morem povedati, ali so in kolikokrat preverjali način privatizacije ali postopke v zvezi z BTC; to bomo poskušali zagotoviti v pisnem odgovoru, glede na to, da teh podatkov tudi ministrstvo za finance ne dobiva od Agencije za trg vrednostnih papirjev. Tako kot za ostali dve agenciji na finančnem trgu oziroma 29 obe instituciji velja tudi za njo, da ni dolžna in tudi ne poroča ministrstvu za finance, ki je na nek način pa vseeno odgovorno pred javnostjo in pred zunanjimi institucijami za nadzor nad delovanjem teh institucij, kaj nadzoruje in do kakšnih ugotovitev prihaja. Ministrstvo bo, seveda, to svojo vlogo v kratkem pričelo v večji meri izpolnjevati, ko bo za izpraznjeno mesto v svetu te institucije imenovalo svojega predstavnika. Predstavnika, ki bo v imenu ministrstva nadzoroval delo in tudi vplival na večjo stopnjo nadzora. V letošnjem letu smo imeli priložnost seznaniti se tudi s tako imenovanim "Pir reviewjujem" ali s stanovskim pregledom posebne komisije Evropske skupnosti, ki je bila sestavljena iz predstavnikov tovrstnih institucij za nadzor vseh delov finančnega sistema, in tudi ta je v svojem začasnem poročilu, ki ga je predložila Republiki Sloveniji, ugotovila, da je stopnja nadzora najprej seveda za bančni sistem, v nadaljevanju pa tudi seveda za trg vrednostnih papirjev, zadovoljiva, da pa jo je možno še izboljšati. Nekoliko drugače je seveda pri nadzorni instituciji za zavarovalniški sistem, ki se šele od leta 2000 pravzaprav izgrajuje. V kolikor je Agencija za trg vrednostnih papirjev tista, ki ni opravila svojih dolžnosti nadzora pri tem primeru, ki ste ga vi navedli, in pri drugih primerih, bomo seveda od njih zahtevali tako kot za tega, da da zelo podrobno poročilo o tem, kaj je napravila in ali so bili postopki - tako kot ste vprašali, dr. Bajuk - povsem zakoniti, skladno s slovensko zakonodajo. Vsekakor pa več o tem v pisnem odgovoru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na drugo vprašanje vam bo podal odgovor mag. Bizjak, izvolite.
Torej glede zakonske ureditve položaja romske narodne skupnosti, skladno s 65. členom ustave. Vlada bo v kratkem poslala odgovor na skoraj identično vprašanje poslanca Janše, tako mislim, da bo večina razvidna iz tega. Na kratko bi ga povzel, tako je ugotovljeno, da poseben zaščitni zakon za romsko narodno skupnost ni potreben, lahko pa se ga sprejme. Možno je pa urejanje tovrstnih vprašanj v področni zakonodaji, kar se že dela. Drugo, kar pa želim povedati kot predsednik vladne komisije za zaščito romske narodne skupnosti, je pa to, da ima ta komisija ravno jutri na dnevnem redu vprašanje posebnega zakona, in to iz konkretnega vidika. Namreč, vsi resorji so bili zaprošeni, da pregledajo tista vprašanja, ki bi jih tak poseben zakon lahko ali pa celo moral urejati. Tako, da bomo na tej osnovi pogledali ali je tak zakon sploh smiseln; torej, če so vprašanja, ki sodijo vposeben zakon - torej, posebna ureditev, ki bi se nanašala izključno oziroma posebej na romsko narodno skupnost. Sicer, če teh vprašanj ne bo toliko, da bi bil za to potreben poseben zakon, bo to - tako kot je šlo deloma že dosedaj - urejeno v področni zakonodaji, za vsako področje posebej; tam, kjer so vprašanja, glede katerih je to narodno skupnost treba posebej podpreti oziroma zaščititi.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, dr. Bajuk izvolite.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje in seveda tudi en komentar. Veseli me, da to, o čemer je poročal gospod minister, da bo ravno jutri seja tega odbora, ki mora skrbeti za zaščito romske skupnosti na Slovenskem. Morda pa končno bi bilo dobro, da bi vključili v vaš dnevni red vprašanje in obravnavo, kaj se je zgodilo s programom za zaposlovanje Romov, ki ga je vlada že sprejela in se ne uresničuje. Kje je to in zakaj se ne uresničuje? Kar se pa tiče komentarja, gospodu državnemu sekretarju, bi pa rad povedal, da če bi delegacija Mednarodnega denarnega sklada znala slovenske časopise brati in bi enkrat prebrala, da je notranji nakup po poročilih, seveda, časopisov, več ne vem da je notri nakup presegel, daleč presegel to, kar zakon o gospodarskih družbah dovoli, da govorimo sicer ca. 60%, ko je pa zakon - prejšnji je bil 10%, zdaj novela pa 20. Potem bi se pa prav gotovo vprašali, kakšne čudne stran poti nezakonitih dejavnosti naša zakonodaja in naše institucije to omogočajo. Lasje bi šli tudi njim po konci, kot nam vsem. Prepričan sem pa, da bom dobil pravi odgovor, ker gotovo tudi na ministrstvu za finance kot v celi Sloveniji se gotovo sprašujete, kako je sploh mogoče, da je ena peščica ljudi postala lastnica celotnega sistema BTC, zdaj pa še naprej delujejo po čudnih poteh. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti za poslansko vprašanje gospod Alojz Sok, ki pa ga ni med nami. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Predstavnikom in predstavnicam vlade se najlepše zahvaljuje za podane odgovore. Hkrati prekinjam sejo zbora. Sejo bomo nadaljevali jutri ob 10.00 uri. Pričeli bomo z obravnavo 2. točke dnevnega reda, nato nadaljevali sejo s 3. točko in po vrstnem redu dalje. Hvala lepa in lahko noč.