Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo saborski zastupnici. Znači, 5. svibnja 2011. godine u Bruxellesu je usvojena Odluka br. 11/2011 Vijeća za stabilizaciju i pridruživanje između Europske unije i Hrvatske kojom se mijenja i dopunjuje Protokol 4. uz Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju između europskih zajednica i njihovih država članica s jedne strane i Republike Hrvatske s druge strane u pogledu definicije pojma proizvodi s porijeklom i načina upravne suradnje. Prije usvajanja ove Odluke Vijeća za stabilizaciju i pridruživanje u Hrvatskoj je proveden postupak sukladno Zakonu o provedbi Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju koji propisuje i pribavljanje prethodnog odobrenja Hrvatskog sabora. Podsjetit ću vas Hrvatski sabor je na svojoj 22. sjednici jednoglasno donio zaključak kojim je prihvatio ovaj prijedlog odluke. Nakon provedenog propisanog postupka Hrvatska je usvojila odluku i time formalno izrazila spremnost da bude vezana njezinim odredbama. Ovom odlukom u stvari mijenja se i dopunjuje Protokol 4. u Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju u dijelu koji se odnosi na kumulaciju u Europskoj uniji i Hrvatskoj što će omogućiti uključivanje Hrvatske u tzv. SAP sustav dijagonalne kumulacije podrijetla u koji su uključeni Europska unija, Albanija, Bosna i Hercegovina, Crna Gora, Makedonija, Srbija i Turska. Kroz uključivanje Hrvatske u SAP sustav dijagonalne kumulacije štite se interesi hrvatskih gospodarstvenika, odnosno pojačava se njihova konkurentnost posebice u dijelu tekstilne, kožne, obučarske i metalske industrije. Naime, uključivanjem u ovaj sustav hrvatskim proizvođačima se omogućuje da u svoje proizvode ugrade i materijale iz drugih država koji su u ovom sustavu, te da tako dobivene proizvode izvoze kao hrvatske proizvode u treće države uz primjenu svih trgovinskih povlastica sadržanih u ugovorima o slobodnoj trgovini, a koji se temelje isključivo na podrijetlo robe. Ovim se znači otvara mogućnost izvoza tako dobivenih proizvoda hrvatskog podrijetla i na tržište Europske unije što do sada nije bilo moguće i zbog čega su hrvatski proizvođači posebno u ovim granama koje su navedene u stvari bili su zakinuti u tom dijelu konkurentske prednosti u trošku. Znači, trošku proizvoda koje su ugrađivali u, u trošku sirovine koju su ugrađivali u svoj proizvod. Također kroz uključivanje Hrvatske u SAP sustav dijagonalne kumulacije unapređuje se znači i konkurentnost tvrtki koje vode distribucijska skladišta u Hrvatskoj a iz kojih se pokriva poslovanje u cijeloj regiji. Naime, brojne europske tvrtke svoja su distribucijska skladišta smjestili upravo u Hrvatsku i uključivanje Hrvatske u ovaj sustav omogućavamo i tim tvrtkama prodaju i distribuciju robe europskog podrijetla u zemljama regije uz olakšavanje procedure. Znači uz zamjenske EUR1 certifikate čime također stječu pravo na povlaštene uvjete trgovanja koji su sadržani u ugovorima o slobodnoj trgovini. Dame i gospodo, hrvatsko gospodarstvo, hrvatski gospodarstvenici su iznimno zainteresirani za što skorije uključivanje Hrvatske u ovaj sustav kumulacije podrijetla kako bi se u uvjetima poslovanja izjednačili s uvjetima poslovanja ostalih zemalja u regiji. Stoga Vlada Republike Hrvatske Hrvatskog saboru predlaže donošenje ovog Zakona kako bi odredba ove odluke postala dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske i time unaprijedile razinu konkurentnosti naših gospodarstvenika i naših tvrtki i ujedno im olakšale poslovanje na tržištima zemalja koje su tradicionalno naši najznačajniji trgovinski partneri. Znači, Europska unija i zemlje regije Albanija, Bosna i Hercegovina, Crna Gora, Makedonija, Srbija i Turska. Zahvaljujem na pozornosti.
Hvala. Žele li izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani gospodine državni tajniče sa suradnicama i suradnicima, štovane gospođe i gospodo, kolegice i kolege zastupnici. Dakle, ovaj Zakon svakako valja podržati jer činjenica jest da će hrvatskim gospodarstvenicima, proizvođačima olakšati poslovanje i svakako to treba učiniti što prije. Proizvodi sa podrijetlom su svojevrsni brend neke države ili regije jer još od kraja 19. stoljeća, a vjerojatno i znatno ranije, možda i 3 tisuće godina prije današnjeg dana, još kad se iz … [[Govornik se ne razumije.]] izvozio kositar, u osvit brončanog doba je zemljopisno porijeklo bilo određena garancija kvalitete. Stoga i različiti pravni poreci, sustavi štite podrijetlo, nazive proizvoda koji dolaze iz neke zemlje ili regije, kako bi spriječili prodaju i zamjenu proizvoda pod tim nazivom. Iako se takvim propisima proizvođačima određenih proizvoda dodjeljuje svojevrsni monopol na uporabu imena regije ili zemlje, smatra se da takva upotreba ima opravdanje u osiguravanju visoke razine kvalitete proizvoda, a time i zaštite potrošača. I činjenica jest da oni rijetki hrvatski izvoznici koji su uspjeli na međunarodnom tržištu su dakle izuzetno zainteresirani za ovu komponentu, jer im brend, hrvatski brend donosi određenu tržišnu prednost. Uostalom to se i odnosi i na pregovaračka poglavlja intelektualnog vlasništva i pregovaračko poglavlje 1. slobodno kretanje roba. Dakle u širem kontekstu na infrastrukturu kvalitete. A treba i naglasiti da je i Hrvatska gospodarska komora putem svog centra za kvalitetu razvila i brendove koji se odnose na kvalitetu hrvatskih proizvoda, izvorno hrvatsko i hrvatska kvaliteta, dok Državni zavod za intelektualno vlasništvo vodi računa o oznakama zemljopisnog podrijetla i oznakama izvornosti. I s obzirom da je infrastruktura kvalitete na određeni način povezana sa, i sa ovim zakonom, odnosno i ovaj zakon bi bio nezamisliv bez funkcionalne infrastrukture kvalitete u Republici Hrvatskoj, prilika je to da se nešto kaže i o stanju na tom području u Republici Hrvatskoj, koje nije loše, pregovaračko poglavlje 1. je zatvoreno, relativno bezbolno i brzo, čak i na čuđenje određenih kako gospodarstvenika tako i određenih vladinih dužnosnika. Zašto je to tako? Naprosto zato što se politika nije previše uplitala u to područje, ostavila je da se njime bave stručnjaci, eksperti, inženjeri i znanstvenici, gospodarstvenici, stručnjaci za kvalitetu i posljedično se sustav prilično dobro uredio, a i mi saborski zastupnici nismo odviše intervenirali u ove zakone iz tog područja, još otkako je 2003. godine usvojen prvi paket zakona kojima su osnovane iz bivšeg Državnog zavoda za normizaciju i mjeriteljstvo zasebne ustanove, tj. Hrvatska akreditacijska agencija, Državni zavod za mjeriteljstvo, Hrvatski mjeriteljski institut, zatim Hrvatski zavod za norme, te Državni zavod za intelektualno vlasništvo. Međutim zbog modela financiranja koji je djelomično pretpostavljam uzrokovan i ovom krizom, gospodarskom i financijskom koja još punim intenzitetom trese našu zemlju, zbog modela financiranja Hrvatske akreditacijske agencije, štovani gospodine državni tajniče ona je pred financijskim kolapsom. Naime, kako se uzme koji novi posao, za koji gospodarstvenici uredno plate, bilo da se radi o ispitnim laboratorijima, certifikacijskim kućama, inspekcijskim organizacijama, oni uredno plate za svoje usluge akreditacije koje im provodi Hrvatska akreditacijska agencija, međutim to ode u državnu riznicu, napuni se državni proračun, i nema se od čega platiti eksperte i ocjenitelje koji provode postupak i ispituju, ocjenjuju kompetencije, znanja i vještine ovih organizacija koje su pristupile akreditaciji. Jedan od pomalo nezapaženih pokazatelja blagog oporavka hrvatskog gospodarstva, pogotovo onog koje je usmjereno na izvoz, jest i stalan porast broja akreditiranih tijela, koji eksponencijalno raste još od samog trenutka uspostave akreditacije u Republici Hrvatskoj, tako da trenutno ima oko 250 akreditiranih organizacija, odnosno tijela za ocjenu sukladnosti u Republici Hrvatskoj, a trend je još uvijek eksponencijalan i jedini problem predstavlja to što sada akreditacijska agencija nerado prihvaća nove poslove, oteže sa starima i sa nadzorima, naprosto zato što nema odakle platiti usluge, vanjske usluge svojih ocjenitelja. Štovani gospodine državni tajniče, bilo bi paradoksalno da Hrvatska akreditacijska agencija ima na svom stalnom platnom spisku nekoliko stotina, pa čak i koju tisuću ocjenitelja, jer oni nemaju šta raditi tamo puno radno vrijeme, pa zato i postoje institucije kao što su fakulteti, instituti, stručne organizacije, laboratoriji, veleučilišta gdje rade stručnjaci za pojedina polja i koji svoju ekspertizu, znanje, vještine daju na usluge hrvatskom gospodarstvu putem infrastrukture kvalitete, odnosno Hrvatske akreditacijske agencije. Mi možemo biti ponosni u RH što taj sustav dobro funkcionira. Da smo čak i dobili zamolbu od nama susjedne Republike Slovenije koja nije uspjela uvesti sve akreditacijske sheme, poput RH, pa nas mole za pomoć, mislim nas u RH, za akreditaciju medicinskih laboratorija u nekim svojim bolnicama. Ali, u trenutku kad se preuzme taj posao to je izravni gubitak za Hrvatsku akreditacijsku agenciju, financijske ponor, istina Bog proračun se puni, ali postavit će se pitanje kad-tad i u državnoj reviziji Upravnom odboru Hrvatske akreditacijske agencije pa ljudi što vi to radite, kako ste, zašto ste dopustili da agencija ode u propast? Pitanje je i hoće li se to odraziti i na monitoring Poglavlja 1., jer kako smo čuli pregovori o punopravnom članstvu RH u Uniji su završeni, ali ostaje izvjesno da će se određeni oblici monitoringa još provoditi nad RH. I ukoliko dođe do sloma infrastrukture kvalitete Hrvatska akreditacijska agencija kao stožernog mjesta pregovaračkog Poglavlja 1. pitanje je hoće li se ono ponovno otvoriti. I hitno treba nešto načiniti kako bi sustav koji dobro funkcionira na čast i diku cijeloj Hrvatskoj pa i regiji da ne dođe do kolapsa nego da i dalje nastavi funkcionirati. Evo konačno su i riješeni, barem izgledno riješeni problemi sa Hrvatskim mjeriteljskim institutom koji 2 godine nije funkcionirao unatoč odluci Vlade, a na njega je sa naslanjala sljedivost umjernih etalona i referentnih tvari, a evo i to je riješeno. Ali se evo kao na nekom brodu koji tone otvaraju novi problemi i rupe. I apeliramo gospodine državni tajniče da probate nekako to riješiti jer Hrvatskoj akreditacijskoj agenciji nedostaje između milijun i milijun i pol kuna za normalni rad do kraja godine, a taj novac ne bi išao iz proračuna nego bi se naprosto vratio u proračun kroz pojačani obim posla i normalno funkcioniranje i obveze koje iz toga proizlaze. Uz to Hrvatska akreditacijska agencija je podkapacitirana zbog pojačanog obima posla, ali ne može zaposliti nove ljude zbog zabrane zapošljavanja. Vezano uz ovaj zakon o kojem mi sada raspravljamo Hrvatska akreditacijska agencija je i ono tijelo koje nadzire laboratorije, koji ispituju kvalitetu proizvoda, koji se stavljaju u promet putem i ovog zakona. I to je još jedan pokazatelj važnosti cjelokupne infrastrukture kvalitete za hrvatskog gospodarstvo koje ujedno i prepoznaje EU kroz brojne IPA projekte. SDP će naravno podržati ovaj zakon i zaželjeti sreću našim gospodarstvenicima da što više potaknu izvoz pa čak i uz pomoć ovog zakona.
Hvala. U ime kluba HNS-HSU-a gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici predlagatelja, kolegice i kolege. Pred nama je prijedlog Zakona o potvrđivanju Odluke br. 1/2011. Vijeća za stabilizaciju i pridruživanje između EU i Republike Hrvatske iz 5. mjeseca 2011. kojom se mijenja i dopunjuje Protokol 4. uz sporazum o stabilizaciji i pridruživanju između europskih zajednica i njihovih država članica s jedne strane i Republike Hrvatske s druge strane, u pogledu definicije pojma "Proizvodi s podrijetlom" i načina upravne suradnje. Sastavni dio odluke je i dodatak 5. koji specificira proizvode isključene iz kumulacije u zajednici i kumulacije u Republici Hrvatskoj. Uključiti se u sustav dijagonalne kumulacije podrijetla znači unaprijediti uvjete poslovanja za hrvatske gospodarstvenike i povećati njihovu konkurentnost u međunarodnim okvirima. Što to donosi proizvođaču? Omogućuje mu da u svoj proizvod uključi i materijale iz druge države u sustavu te da ga izveze kao vlastiti proizvod u neku treću državu uključenu u sustav, a nužan uvjet su identična pravila podrijetla u ugovorima o slobodnoj trgovini koju između sebe primjenjuju države u sustavu. Eto iz tih razloga će i klub HNS-HSU-a podržati ovaj prijedlog zakona. Zahvaljujem.
Hvala. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovane dame i gospodo Odlukom br. 1/2011. Vijeće za stabilizaciju i pridruživanje između EU i Hrvatske mijenja se i dopunjuje Protokol 4. sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju i to u dijelu koji se odnosi na kumulaciju u EU i Hrvatskoj, odnosno Hrvatska se uključuje u sustav dijagonalne kumulacije podrijetla u kojem su EU, Albanija, BiH, Crna Gora, Makedonija, Srbija i Turska u dijelu trgovine industrijskim proizvodima tj. u tzv. SAP sustav. Ovim će se hrvatskim proizvođačima omogućiti da u svoj proizvod ugrade i materijale kao sirovine iz nekih od spomenutih država, a da potom taj proizvod izvezu kao vlastiti, dakle hrvatski proizvod u treću državu u sustavu pod povlaštenim uvjetima trgovanja koje su za proizvode s podrijetlom predviđeni u ugovorima o slobodnoj trgovini. Posebno treba naglasiti kako se ovime otvara mogućnost izvoza tako dobivenih proizvoda hrvatskih podrijetla na tržište EU što do sada nije bilo moguće. Nadalje, podiže se razina konkurentnosti hrvatskih trgovaca i proizvođača prodajom robe EU podrijetla u zemljama regije. Kada se govori o interesima gospodarstva svakako treba spomenuti interese tekstilne, kožne, obućarske i metalske industrije ali isto tako i prehrambene industrije posebno prerađivače, proizvođača riba i ribljih proizvoda te isto tako interese distribucijskih skladišta koji su smješteni u Hrvatskoj, a iz kojih se pokriva poslovanje odnosno distribucija na području cijele regije. Za tekstilnu industriju ovime se omogućava izvoz roba u EU s ugrađenim materijalima npr. iz Turske. A kako će se ta roba nakon uključivanja u sav sustav imati hrvatsko podrijetlo na tržište EU izvozit će se po povlaštenoj stopi carine, odnosno neće se kao do sada naplaćivati puna carina. Uključivanje Hrvatske u SAP sustav značajno je za prehrambenu industriju kao primjerice tvrtke koje u zemljama regije kupuju sirovine npr. voće i povrće i prerađuju ih u Hrvatskoj. Do sada se pri uvozu tih proizvoda na tržište EU plaćala puna stopa carine, a sada će ti gotovi proizvodi od voća i povrća, konzervirani proizvodi, džemovi, smrznute višnje itd. na tržište EU uvoziti kao hrvatski proizvodi pod povlaštenim uvjetima. Također SAP sustav je značajan za proizvođače ribe i ribljih proizvoda koji dorađuju ribu izlovljenu u Jadranskom moru u zemljama regije, npr. kao što imamo Albaniju, prije izvoza u EU jer će omogućiti također primjenu povlaštenih uvjeta trgovanja odnosno stopa carine. Postoje još brojni primjeri kojima se može prikazati korist koju će uključivanje Hrvatske u SAP sustav dijagonalne kumulacije podrijetla donijeti našim tvrtkama. A treba iskoristiti priliku i kazati da isto tako to će se odnositi te povoljnosti i na hrvatske tvrtke koje se bave logistikom i distribucijom. Naime brojne europske tvrtke najznačajnije u svojim sektorima izabrale su Hrvatsku za osnivanje distribucijskih skladišta iz kojih pokrivaju svoja poslovanja u cijeloj regiji, a problem im je do sada bila nemogućnost izdavanja zamjenskih EU 1 certifikata. Uključivanjem Hrvatske u SAP sustav rješava se i ovaj problem odnosno omogućuje se izdavanje zamjenskih EU certifikata čime smo za distribucijska skladišta izjednačili uvjete poslovanja u HRvatskoj s uvjetima poslovanja u ostalim zemljama regije. I na kraju klub HDZ-a podržat će donošenje ovoga zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Prije nastavaka jedna obavijest. Predsjednik Odbora za predstavke i pritužbe Igor Dragovan sazvao je sjednicu odbora dana u 11,00 sati u dvorani Ivana Kukuljevića. Dakle u 11,00 sati za sat vremena. U ime kluba HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodo državni tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Odluka br. 1/2011 Vijeća za stabilizaciju i pridruživanje između EU i Hrvatske kojom se mijenja i dopunjuje Protokol 4. uz Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju između Hrvatske i Europske zajednice i njihovih članica u pogledu definicije pojma "Proizvodi s podrijetlom", prema toj odluci i kako su već prethodnici u svojim govorima istakli i rekli i gospoda iz Ministarstva gospodarstva, radi se dakle o sustavu dijagonalne kumulacije podrijetla proizvoda. I to ta dijagonala ili romb kako god hoćete, obuhvaća nekoliko zemalja bivše Jugoslavije i to Crnu Goru, BiH, Makedoniju i Srbiju uz Albaniju i Tursku ili kako bi se reklo na engleskom, kako Englezi to vole reći jugoregiju. Dakle, obuhvaća se dijagonalom potiho bez naznake, ali sasvim sigurno dijagonalna kumulacija industrijsko-gospodarska jugoregije. Točno je da su velike prilike Hrvatske ukoliko je bude znala iskoristiti pametno i osmisliti plan prema kojem bi Hrvatska zapravo bila i kako bismo mi željeli da ona bude zapravo vodeća u toj dijagonali, bili vrh ili središte onoga romba. Pa i danas kada pogledate naše industrijske proizvode i koji nose naziv izvorno hrvatsko ili hrvatska kvaliteta, da ne spominjem sada proizvode, da ne reklamiram nikoga počevši od "Vegete", a to je prehrambena industrija, dakle u kojoj ima od 1 do 5% domaćeg supstrata domaćeg proizvoda. Sasvim sigurno je da je hrvatska kvaliteta bez obzira na manifestacije koje organizira i Hrvatska gospodarska komora i svi ostali prepoznatljiva. Vjerujte mi kada bi proveli anketu u građanstvu da bi sasvim sigurno velika većina rekla da su hrvatski proizvodi kvalitetniji od mnogih drugih. Neću spominjati u čemu to, ali prije svega u prehrambenoj industriji. I sada kada govorimo o hrvatskom gospodarstvu i kako to kaže u prijedlogu za donošenju zakona po hitnom postupku, da se radi između ostalih i osnova za hitno ili žurno izglasavanje ovoga prijedloga zakona, da su kaže, drugi osobito opravdani državni razlozi. Ja ne vidim objašnjenje koji su to drugi osobito opravdani državni razlozi za donošenje ili usvajanje ove odluke putem izglasavanja i zakona o toj odluci. Hrvatsko gospodarstvo koje bi ovim steklo priliku i šansu, a imalo ih je bezbroj, da je bilo vizije i strategije kod onih koji upravljaju ovom državom, dakle kod hrvatske Vlade, ali nažalost pokazatelji su takvi da je bruto društveni proizvod u padu, da kod građana kruži anegdota, bez uvrede da se ne bi netko uvrijedio, dakle anegdota da je gospodin ministar gospodarstva ministar bez portfelja, dakle nema gospodarstva hrvatskoga. Možda je grubo rečeno, ali zaista hrvatsko gospodarstvo takvo kakvo je pitam se hoće li biti u stanju da ovu inicijativu, odnosno putem prihvaćanja ove odluke u zakonskom obliku da iskoristi tu priliku kako bi bilo, kako je rekao gospodin Kovačević, vodeće u ovoj regiji kako bi iskoristilo svoje šanse i u distribuciji za cijelu engleski rečeno jugoregiju, a ne više Jugoslaviju, a i za Albaniju i Tursku i kako bi baš Hrvatska, evo tu nema ni Slovenije, kako bi baš Hrvatska bila, jasno u stabilizaciji i pridruživanju zna se koje su zemlje, kako bi Hrvatska bila ta koja bi upravo bila vodeća u tome. S druge strane postavlja se pitanje s obzirom na gospodarstva drugih zemalja koje su navedene ovdje, a daju im se iste šanse, nema razlike u šansama niti je ovo zakon donesen samo za Hrvatsku. Dakle, radi se i o tome da se pitamo ukoliko Hrvatska ne bude sposobna da to prihvati objeručke, da iskoristi, da osmisli viziju, strategiju, hoće li onda druge države u regiji to učiniti. Prije svega mislim na Srbiju, Turska, Makedonija, Crna Gora itd. Jasno je da se ovakav zakonski prijedlog teško može odbiti i jasno je i to da ukoliko želimo pomak gospodarstva, pomak bruto društvenog proizvoda, smanjenje stope nezaposlenosti, popraviti konkurentnost hrvatskog gospodarstva i pokrenuti i izvozni proces prema Europskoj uniji putem evo ovakve tzv. dijagonalne kumulacije podrijetla. Dakle kumulacija podrijetla robe iz Srbije, Crne Gore, Makedonije, Bosne i Hercegovine u nekakav proizvod koji će se zvati hrvatski, ali i obrnuto, dakle kumulacija i hrvatskih proizvoda u proizvode koji će nositi oznaku onih zemalja koje su u Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju, dakle i Srbije, Crne Gore, Makedonije itd. Jednostavno radi se o tome da se upravo to govorim miješa, miksa, kumuliraju podrijetla proizvoda. Kada bih ja znao da će i kada bismo znali da će to pripomoći upravo u onih segmentima o kojima sam govorio, a to je povećanje bruto društvenog proizvoda, smanjenje stope nezaposlenosti, povećanje konkurentnosti i povećanje izvoza dakle hrvatskoga gospodarstva, onda bih objeručke digao ruku za ovo. Međutim, sudeći prema inicijativama koje je Ministarstvo gospodarstva poduzimalo pa onda dijelilo i pozajmice firmama prema političkoj podobnosti pa i firmama koje su u teškim gubicima i u lošem poslovanju, pa firmama koje ne plaćaju porez Hrvatskoj državi i svim tim da ne kažem manipulacijama koje se rade i koje su evidentne ili koje izlaze na vidjelo putem medija i putem raznih izvješća, a imamo ih. Bojim se da ni izglasavanje ovoga Zakona o Odluci br. 1/2011 Vijeća za stabilizaciju i pridruživanje da će vjerojatno manje koristiti Hrvatskoj negoli nekome drugome. Zbog toga ćemo se još u klubu konzultirati u svezi odluke da li izglasati ili da li glasati, hoćemo li glasati za ovaj zakonski prijedlog ili ne. Evo toliko od kluba HDSSB-a. Hvala lijepo.
Hvala. Kolegice i kolege, završili smo sa raspravom po klubovima. Još imamo pojedinačno, ali bih htio već sada naglasiti da mi imamo sada uvršteno u dnevni red 54 točke dnevnog reda, 13 je već pripremljeno, a najavljene su još neke. Što to znači, to znači da bi morali raditi dnevno duže, to je kao prva mjera da to prevladamo. Druga bi bila utorkom još dodati, a treća bi i ponedjeljkom i utorkom. Ići ćemo da tako kažem, onako sagledavajući kako teče stvari pa ne moramo ponedjeljkom ako ne bude trebalo recimo pa ni utorkom ako ne bude trebalo, ali svakako trebamo prihvatiti da radimo duže. To bi bilo vjerojatno bolje nego imati izvanrednu sjednicu. Pa tako molim ipak da svi o tome malo promislimo, da evo tako bi to morali da završimo ipak ovo ljetno zasjedanje u predviđenom roku koji predviđa redovito Ustav. To je kao napomena, molim da se klubovi o tome malo između sebe informiraju jer teško je ovdje,nekako nikad nema dovoljno ili velikog broja zastupnika i zastupnica pa evo da se međusobno informiramo o tome što nas čeka za ovih 15-tak dana. Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu o ovoj točci dnevnog reda. Gospodin Davor Huška, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Prijedlogu zakona o potvrđivanju Odluke br. 1/2011 Vijeća za stabilizaciju i pridruživanje između Europske unije i Hrvatske od 5.5.2011. godine a kojim se mijenja i dopunjuje protokol 4. uz Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju između europskih zajednica i njihovih država članica s jedne strane i Republike Hrvatske s druge strane, a u pogledu definicije pojma proizvodi s podrijetlom i način upravne suradnje prethodio je zaključak Hrvatskog sabora sa 22. sjednice od 4. veljače 2011. godine kojim je prihvaćen prijedlog navedene odluke. Donošenje zaključka bio je i preduvjet za prihvaćanje stajališta Republike Hrvatske o uključivanju u sustav dijagonalne kumulacije podrijetla kojim će se unaprijediti uvjeti za poslovanje hrvatskih gospodarstvenika, te njihova veća konkurentnost u međunarodnim okvirima. Sustav dijagonalne kumulacije podrijetla donosi naravno korist svim gospodarskim subjektima država koje su u nju uključene, jer omogućuju proizvođaču da u svoj proizvod uključi i materijale iz druge države koja je u sustavu, te da ga izveze kao vlastiti proizvod u neku treću državu također uključenu u sustav. A nužan uvjet da se to ispuni su identična pravila podrijetla o ugovorima o slobodnoj trgovini koji između sebe primjenjuju države u sustavu. Naravno, što je više država uključeno u ovakav sustav dijagonalne kumulacije veće su i mogućnosti za akumuliranje materijala, te veće gospodarske koristi za sve one koji su u sustavu. U ovaj sustav uključeni su uz 27 članica Europske unije kako smo čuli i Albanija, Bosna i Hercegovina, Crna Gora, Makedonija, Srbija i Turska. Ali Turska samo za industrijske proizvode. Usvajanjem odluke broj 1. iz 2011. Vijeća za stabilizaciju i pridruživanje između Europske unije i Hrvatske od 5.5.2011. kojim se mijenja i dopunjuje protokol 4. u Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica s jedne strane i Republike Hrvatske s druge strane, u pogledu definicije pojma proizvodi s podrijetlom i načini upravne suradnje Republika Hrvatska uključuje se u SAP sustav dijagonalne kumulacije podrijetla. Ovaj zakon, odnosno odluka dovest će do veće konkurentnosti Republike Hrvatske, hrvatskih gospodarstvenika, a što nam kao jedan od osnovnih nedostataka na koje treba posebno obratiti pažnju, na kojima treba poraditi sugerira i Međunarodni monetarni fond u svojim zadnjim ocjenama gospodarskog oporavka, odnosno brzine gospodarskog oporavka i procjene gospodarskog rasta u Republici Hrvatskoj. Sigurno da će ovaj Zakon posebno pozdraviti hrvatski gospodarstvenici, izvoznici, a prvenstveno tekstilci, drvari, obućari, metalci, kožari, ali i drugi naravno koji uz prehrambenu industriju koji idu prema zemljama koje su u sustavu sa izvozom svojih proizvoda. Zbog svega navedenog podržat ću donošenje ovog Zakona. Zahvaljujem.
Hvala. I Gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Dakle, kao što je rečeno ovaj Zakon nabacuje priliku, loptu hrvatskim gospodarstvenicima da budu konkurentniji, da uvoze sirovine od tamo gdje su kvalitetnije, jeftinije a da svejedno konačni proizvodi budu brendirani kao podrijetlom iz Hrvatske. Dakle, cijeli ovaj Zakon zapravo potpomaže brendiranje, odnosno stvaranje robne marke iz naše države. Međutim, to je daleko premalo za ovako nekonkurentno gospodarstvo kao što je gospodarstvo u Republici Hrvatskoj. I trebalo bi uz različite druge gospodarske i ine mjere primijeniti i čitav drugi spektar, čitav spektar mjera iz područja infrastrukture kvalitete na hrvatske proizvode. Hvale je vrijedan projekt Centra za kvalitetu Hrvatske gospodarske komore sa brendovima izvorno hrvatsko i hrvatska kvaliteta. Zatim tu je još i druge eko markice recimo za ekološke proizvode, ali hrvatske firme i gospodarstvenici koji prepoznaju ove vrijednosti su se i certificirali kod europskih certifikacijskih kuća za mnoge druge certifikacijske sheme. U prosincu 2010. godine Međunarodna organizacija za standardizaicju je usvojila i normu ISO 26000 o socijalno odgovornom i etičkom poslovanju. Očekuje se da će ta norma biti najuspješnija norma poslije one serije normi ISO 9000 jer zacrtava pravce u kojima moraju djelovati organizacije, firme, kompanije, bilo nacionalne ili multinacionalne ili čak i pojedine Vlade. Jer je neslužbeno čak i organizacija Ujedinjenih naroda nekako ukazala da očekuje da se u budućnosti i pojedine vlade ponašaju prema toj normi ISO 26000. Bili smo svjedoci što se desilo engleskoj firmi "British petrolium" nakon one nesreće u Meksičkom zaljevu. Naprosto ljudi više nisu željeli kupovati njene proizvode, tankirati benzin na njenim pumpama ili što se dogodilo sa nekim proizvođačima svjetskih robnih marki koji su koristili dječji rad u azijskim državama, potplaćivali djecu koja su radila za manje od dolar dnevno da bi se tenisice prodavale za nekoliko stotina dolara. Socijalno osviješteni potrošači u zapadnim demokracijama naprosto bojkotiraju takve proizvode. Postavljam retoričko pitanje, nije li možda ijedna od dobrih niša za hrvatsko gospodarstvo upravo i niša socijalno odgovornog poslovanja, etičkog poslovanja i postavljam također pitanje zašto Vlada nije agilnija u promoviranju i takvih vrijednosti. U Saboru je odbijen SDP-ov prijedlog zakona da se neplaćanje radnika što prevedeno znači robovski rad, jer ako netko radi a ne plaća, a ne dobiva plaću, onda je on rob, naprosto tako, ali SDP-ov zakon je odbijen sa saborskom većinom, novi nije pušten u proceduru, a recimo norma ISO 26 tisuća izričito zabranjuje takve slučajeve, kao što zabranjuje i bilo koju diskriminaciju, po bilo kojem obliku kao što isključuje negativan utjecaj i zagađivanje okoliša, i slično. Zašto hrvatska Vlada ne napravi jedan iskorak i recimo krene u usvajanju te norme i uređivanju hrvatskog gospodarstva u tom smjeru. Ovaj zakon je dobar, podržat ćemo ga, svi ćemo rado za njega glasati jer pruža dodatnu šansu hrvatskim gospodarstvenicima i dodatnu šansu da se brend Republike Hrvatske kao njenog imena pojavi u međunarodnom okruženju kao prepoznatljiv znak kvalitete. Ali također postavljam retoričko pitanje, hoće li to zaista pomoći hrvatskim proizvodima ako se zna da dolaze iz Republike Hrvatske, stavljaju se na tržište Europske unije, a Hrvatska se eto veže i sa skandalima na masovnim sportskim priredbama, skandalom na, nedavnim skandalom na splitskoj rivi, ili ovim najnovijim neugodnim saznanjima, primjerice što današnje novine pišu da Hrvatskom slobodno šetaju raznorazni kriminalci, silovatelji i ubojice, a naš pravni sustav ništa o tome ne radi i neučinkovit je. Postavljam pitanje, da li onda brendiranje hrvatskog imena kao robne marke zaista će značiti robnu i tržišnu prednost u Europskoj uniji. Vlada treba puno više poraditi ne samo na sektoru infrastrukture kvalitete nego i svim ostalim sektorima da bi hrvatsko ime kao robna marka bilo na svjetskim tržištima cijenjeno i prepoznato. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Ruđer Friganović. Izvolite.
Zahvaljujem. Ma ja bi volio samo kao završnu riječ reći da se iako se radi o relativno ja bih rekao nomotehnički čak kompliciranom naslovu i pomalo suhoparnoj temi akumulacije podrijetla, radi se o suštinskom interesu hrvatskog gospodarstva prema, temeljem kojega je prema Ministarstvu gospodarstva i prema našim pregovaračima sa Europskom unijom bio iznimni pritisak gospodarstvenika da se upravo ovo donese. Naime o čemu se radi. Treba znati da SAP sustav akumulacije postoji i s Hrvatskom i bez Hrvatske, odnosno upravo je problem hrvatskog gospodarstva bio što do današnjega dana ono nije bilo uključeno u SAP sustav akumulacije podrijetla, zbog čega naši tekstilci nisu mogli uvoziti sirovine iz zemalja, znači koje su uključene u taj sustav i po povlaštenim tretmanom ga izvoziti u Europsku uniju, odnosno ako bi ugrađivali takve sirovine koje su jeftinije od onih koje oni su inače bili prisiljeni nabavljati imali su visoke zaštitne carine. Vrlo plastično govoreći možda bi proizvodnja traperica koja je u Hrvatskoj bila u jednom trenutku vrlo dobro razvijena i danas postojala, da smo imali SAP sustav akumulacije, odnosno znači da smo ga imali do današnjeg dana. Prema tome mora se, ne bih želio da s ove govornice ode poruka da se radi o ikakvim novim integracijama ekonomskim ili političkim. Radi se o suštinskom interesu hrvatskog gospodarstva u kojem se hrvatska industrija u ovome dijelu znači napokon stavlja u jednaku razinu, kao i zemlje iz okruženja. Slovenija je dakako uključena u SAP sustav akumulacije, samim time što je članica Europske unije, i zbog toga bi volio da ovaj Dom ustvari doista, kao i kada se prvi put glasovalo o ovoj odluci doista jednoglasno donese tu odluku, ukoliko treba definitivno možete provjeriti kod vaših gospodarstvenika o tome da se radi doista o njihovom interesu, i vjerujem da je takva odluka doista u interesu hrvatskog gospodarstva. Ona omogućuje hrvatskoj industriji da one dijelove i faze proizvodnje koji, u kojima nismo troškovno konkurentni, koji ne daju dovoljno visoku dodanu vrijednost, nabavlja iz regije i iz drugih zemalja, a i da ih ugrađuje u hrvatski proizvod i da onda kao takav izlazimo na tržište Europske unije koje je za nas kao što znamo ključno tržište. Prema tome, evo još jednom uz zahvale svima na njihovim, na raspravama, ja bih još jednom apelirao na ovaj Dom da doista zdušno podrži donošenje ovog zakona. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Prijedlog Zakona o potvrđivanju odluke br. 1/2011 vijeća za stabilizaciju i pridruživanje između EU i Hrvatske od 5/5/2011 kojom se mijenja i dopunjuje Protokol 4. uz sporazum o stabilizaciji i pridruživanju između europskih zajednica i njihovih država članica s jedne strane i Republike Hrvatske s druge strane, u pogledu definicije pojma "Proizvodi s podrijetlom" i načina upravne suradnje, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 827 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Vlada je podnijela prije početka rasprave amandmane i oni su postali sastavni dio konačnog prijedloga zakona, sukladno članku 169. Poslovnika Hrvatskog sabora. Dajem na glasovanje ovaj zakon koji sam malo prije pročitao da ga ponovno ne čitam. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog zakona konačnog prijedloga zakona je prihvaćen većinom glasova 95 glasova za, 3 suzdržana i 1 protiv. Dakle ovaj zakon koji smo rekli.
Prelazimo na sljedeću točku – - Konačni prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o autorskom pravu i srodnim pravima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 824 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Raspravu su proveli odbori za zakonodavstvo, europske integracije i gospodarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Predstavnik predlagatelja, isto državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva Ruđer Friganović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnici. Znači autorsko pravo i srodna prava u Republici Hrvatskoj uređena su Zakonom o autorskom pravu i srodnim pravima iz 2003., koji je, znači koji je imao izmjene i dopune u 2007. te podzakonskim aktima. Ovo pravno uređenje u potpunosti je usklađeno sa pravnom stečevinom Europske unije i o tome svjedoči i činjenica znači da je poglavlje koje se u najvećem dijelu odnosi upravo na ovaj dio zatvoreno još krajem 2008. godine, znači poglavlje pregovora pravo intelektualnog vlasništva. Ova izmjena se ne odnosi znači na suštinska pitanja intelektualnog vlasništva, niti autorskog prava, nego se radi o usklađivanju sa direktivom 123 iz 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu, odnosno pravo poslovnog nastava i sloboda pružanja usluga. Naime, potrebno je izmijeniti odredbu članka 157. stavak 2. važećeg zakona koji propisuje da udruge za kolektivno ostvarivanje autorskih i srodnih prava znači u tekućem zakonu mogu i moraju imati sjedište u RH na način da ga moraju imati u EU. Posljedično, od trenutka pristupanja RH u punopravno članstvo i cjelovitog integriranja hrvatskog tržišta u zajedničko tržište takve udruge moći će imati sjedište u bilo kojoj državi članici EU. Prijedlog zakona je raspravljen na Odboru za europske integracije, Odboru za zakonodavstvo te na Odboru za gospodarstvo Hrvatskog sabora. Sva tri odbora poduprla su donošenje zakona bez primjedbi i po hitnom postupku. Zahvaljujem.
Hvala. Odbori? Zakonodavstvo? Europske integracije? Gospodarstvo? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Nevio Šetić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici ministarstva, gospođe zastupnice, gospodo zastupnici. Pred nama je prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o autorskom pravu i srodnim pravima. Riječ je doista o vrlo kratkoj izmjeni koja se sastoji tek od dva članka no nekako koincidira s ovim vremenom kad je Hrvatska završila pretpristupne pregovore. Zakon o autorskom pravu i srodnim pravima uredio je pitanje zaštite autorskih i srodnih prava u suglasju s pravnom stečevinom EU u području intelektualnog vlasništva u smislu relevantno poglavlja pregovora s EU u Poglavlju 7., privremeno je zatvoren još u prosincu 2008. godine, a i Hrvatska je posljednjih godina i onim izmjenama iz 2007. i ranije ovo područje vrlo kvalitetno uredila. Predložena izmjena se ne odnosi na pitanje intelektualnog vlasništva, odnosno autorskog prava kao takvoga nego na slobodu pružanja specifičnih usluga kolektivnog ostvarivanja autorskog i srodnih prava. Naime, autorskom pravu srodna prava odnose se na prava i sustav pravne zaštite umjetničkog izražaja te zaštite organizacijskih, poslovnih, financijskih ulaganja u izvođenje, proizvodnju, distribuciju i radio difuziju autorskih djela, a obuhvaćaju prava umjetnika, izvođača na njihovim izvedbama, prava proizvođača fonograma na njihovim fonogramima, prava filmskih producenata proizvođača videograma na njihovim videogramima, prava organizacija za radio difuziju na njihovim emitiranjima, prava nakladnika na njihovim izdanjima, pravo proizvođača baza podataka na njihovim bazama podataka. Doista područje srodnih prava ubrzano se razvilo u proteklih 50 godina. Srodna prava razvila su se uz autorsko pravo i najčešće su vezana uz omogućavanje priopćavanja autorskog dijela javnosti. To je ta bit. Autorsko pravo i srodna prava ključna su za ljudsko stvaralaštvo jer pružaju autorima poticaj u obliku priznanja i novčanih naknada, a s druge strane pruža im određenu sigurnost da se njihova djela mogu distribuirati bez bojazni od neovlaštenog umnožavanja i piratstva, a ukoliko do toga dođe osigurana im je određena autorsko-pravna zaštita. Evo to je bit, a ovim zakonskim prijedlogom koji se sastoji od samo dva članka vrši se usklađivanje s Direktivom 2006/123/EZ o usklađivanju na unutrašnjem tržištu u okviru Poglavlja 3. - Pravo poslovnog nastana i sloboda pružanja usluga. Mijenja se odredba članka 157. stavka 2. važećeg zakona koja propisuje da Udruga za kolektivno ostvarivanje autorskog prava mora imati sjedište u RH, tako od trenutka pristupanja RH u punopravno članstvo EU i cjelovitog integriranja hrvatskog tržišta u zajedničko europsko tržište Udruga za kolektivno ostvarivanje autorskog prava moći će imati sjedište u bilo kojoj državi članice EU. Evo, to je ta bit, a što regulira ova izmjena Zakona o autorskim pravima i srodnim pravima. Na kraju mogu samo reći da će Klub zastupnika HDZ-a glasati za i podržavati donošenje ovog zakona.
Hvala. Klub zastupnika HNS-HSU-a, gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici predlagatelja, kolegice i kolege. Evo i klub HNS-HSU-a će podržati izmjene, odnosno prijedlog izmjena ovog zakona. Radi se o promjeni Zakona o autorskom pravu i srodnim pravima, mijenja se članak 157. Po ulasku RH u EU Udruga za kolektivno ostvarivanje autorskog i srodnih prava moći će imati sjedište u bilo kojoj od država članica EU. Ovim člankom mijenja se uređenje prema kojem Udruga za kolektivno ostvarivanje autorskog i srodnih prava mora imati sjedište u RH. Dakle to mijenjamo, radi usklađivanja sa zahtjevima iz članka 14/1 i 16/2a Direktive 2006/123/EZ o uslugama na unutarnjem tržištu Udruge za kolektivno ostvarivanje prava moći će od dana pristupanja Republike Hrvatske EU imati sjedište u bilo kojoj od država članica EU. Eto, prijedlog zakona drži dva članka i klub HNS-HSU-a će podržati ovaj prijedlog izmjena. Zahvaljujem.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici Vlade, predlagatelji i kolegice i kolege zastupnici. Zaista je ovo jedan od najmanjih zakona koji je ušao u saborsku proceduru. Dakle, mijenja dvije riječi. Umjesto Republika Hrvatska stavlja se Europska unija. Ali, za posljedicu ima značajan efekt. Dakle, ostvarivanje autorskih prava i intelektualnog vlasništva u RH moći će imati i udruge iz zemalja EU. Dakle, Hrvatska se integrira u EU na jednom od najvažnijih prava za male narode i zemlje. Ono može postati za Hrvatsku odlučujuće pravo ako bi RH imala konzistentnu politiku u obrazovanju, školovanju i znanosti. To je šansa za male zemlje i male narode. Nažalost, u RH u potrošnji i osiguranju novca za školovanje, znanost i obrazovanje ne da raste u relativnom odnosu nego pada u relativnom odnosu. A mali narodi zbog resursa koji inače sami po sebi imaju manje nego velike zemlje i veliki narodi. U postotku mogu imati u ljudskom potencijalu čak i veći postotak i to treba iskoristiti kada je riječ o intelektualnom vlasništvu i autorskim pravima. A još nešto želim reći. Nije važno deklarirati stvar kroz zakonski tekst nego je važno osigurati njegovu provedbu u realnom svijetu u realnoj politici. A kako je stanje kod nas sa zaštitom inače vlasništva u RH, to moram spomenuti i to u ime kluba SDP-a, mi nakon 20 godina samostalnosti i vlasništva kao temelja društvenog uređenja još nismo utvrdili povjerenje u zemljišne knjige. Sve vlade do sada sva ministarstva su se zaklinjala i manipulirala javnošću da uređuju zemljišne knjige u RH gdje se upisuje vlasništvo barem materijalnih stvari i njima sličnih prava kao u drugim knjigama intelektualno vlasništvo nije sređeno i RH ne jamči istinitost svojih evidencija. Drugo što želim reći još vezano za to. Zaštita toga prava mora biti promptna, a mi u RH imamo još problema sa sudovanjem u razumnom roku. Dakle, naravno da klub SDP-a podupire zakona da izmjene ovu malu izmjenu, ali mora naglasiti da je to deklariranje stvari a ne promjena stanja. Evo to smo htjeli u ime kluba, naravno glasovat ćemo za sam prijedlog izmjena i dopuna zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Evo kao što vidimo pred nama je zakon koji nosi P.Z. oznaku što znači usuglašavanje našeg zakonodavstva sa pravnom stečevinom EU. I ovdje konkretno radi se o Zakonu o autorskom pravu i srodnim pravima koji je u RH uređen Zakon o autorskom pravu i srodnim pravima koji se kod nas primjenjuje još od 2003. godine, a izmjene i dopune su stupile na snagu 7. kolovoza 2007. godine, kao i Pravilnikom o stručnim mjerilima i postupku izdavanja odobrenja za obavljanje djelatnosti kolektivnog ostvarivanja prava i u naknadama za rad Vijeća stručnjaka koji je stupio na snagu u 2004. kao i sa izmjenama i dopunama koje su stupile na snagu u prosincu 2008. godine i relevantnim međunarodnim ugovorima kojima je RH pristupila. Postojećim zakonom uređena su sva pitanja koja čine pravnu stečevinu EU u području autorskih prava i srodnih prava kao i prava intelektualnog vlasništva koja se tiču poglavlja 7. a znamo da ono nosi naslov pravo intelektualnog vlasništva u pregovorima sa EU. Postojeći zakon sa izmjenama i dopunama od strane institucija EU i njezinih država članica proglašen je u cijelosti usuglašenim s pravnom stečevinom u području intelektualnog vlasništva te slijedom toga i poglavlja 7. – Pravno intelektualno vlasništvo privremeno zatvoreno 19. prosinca 2008. U okviru poglavlja 3. pravnog i poslovnog nastana i slobodnog pružanja usluga u pregovorima sa EU izvršen je pregled usklađenosti nacionalnog zakonodavstva s direktivom Europske zajednice, uslugama na unutarnjem tržištu, te je utvrđena neusklađenost Zakona o autorskom pravu i srodnim pravima s predmetnom direktivom. U jednome članku postojećeg zakona radi postizanja potpune usklađenost s predmetnom direktivom potrebno je donijeti ove predložene izmjene koje se odnose na ovaj zakon. Predloženim zakonom u jednome članku mijenja se Zakon o pravu i srodnim pravima da bi ga se uskladilo s direktivom o uslugama na unutarnjem tržištu prvenstveno s njezinim člancima 14. i 16. U drugome dijelu postojeći zakon u cijelosti je usklađen s predmetnom direktivom te nisu potrebne nikakve druge izmjene i dopune. I stoga će klub HSS-a podržati prijedlog ovoga zakona. Hvala.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Šimo Đurđević. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Autorska prava i srodna prava u RH uređena su Zakonom o autorskom pravu i srodnim pravima "Narodne novine", br. 167/2003. godine i 79/2007. godine a koje su pretrpile izmjene 30.10.2003. S izmjenama i dopunama koje su stupile na snagu 7. kolovoza 2007. godine i pravilnikom i stručnim mjerilima u postupku izdavanja, odobrenja i obavljanja djelatnosti kolektivnog ostvarivanja prava i u naknadama za rad Vijeća stručnjaka "Narodne novine", br. 72/2004. godine i 151/2008. godine koji je stupio na snagu 9. lipnja 2004., a izmjene i dopune 23. prosinca 2008. godine, kao i međunarodni ugovor koji je RH u međuvremenu potpisala. Predložena izmjena se ne odnosi na pitanja intelektualnog vlasništva odnosno autorskog prava kao takvog nego na slobodu pružanja specifične usluge kolektivnog ostvarivanja autorskog i srodnog prava. Stoga je radi usklađivanja s Direktivom 123/2006. u okviru poglavlja 3.-Pravo poslovnog nastana, sloboda pružanja usluga potrebno izmijeniti kao što je ovdje već rečeno, članak 157. stavak 2. važećeg zakona koji propisuje da Udruga za kolektivno ostvarenje mora imati sjedište u RH. A ulaskom RH u punopravno članstvo EU moći će se to pravo ostvariti u bilo kojoj državi članici EU. Dakako da podržavam ovu izmjenu Zakona o autorskim pravima i srodnim pravima. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče. Pa evo rekla bih da zakon koji je donijet još, odnosno izmjene i dopune 2007. donijet je na temeljima europskog zakonodavstva i već je uvažavao tradiciju, vrednote i standarde europskog zakonodavstva i bez obzira što se ovdje formalno tako malo mijenja, ali možemo reći da se zapravo mijenja jako puno. U nekim prošlim vremenima podsjetit ćemo se, a znaju oni možda malo stariji, nerijetko su se drsko prisvajala prava umjetnika, pisaca, skladatelja i drugih intelektualaca, a ovim su zakonom definirana prava autora, imovinska prava na naknadu i drugo i to na području čitave Europske unije ili među svim zemljama članicama Europske unije među koje će spadati i Hrvatska. Ono što želim reći, postojeći zakon je moderan. On jamči europsku razinu zaštite autorskih i srodnih prava, ali daje i alate ili učinkovita sredstva za provedbu tih prava. Valja osvijestiti pogotovo one koji zlorabe ova prava da će doći pod udar udruga koje će moći imati sjedište u bilo kojoj državi članici Europske unije, dakle onih udruga koje štite autorska i srodna prava. Na ovakav način što se tiče Hrvatske možemo reći da će se štititi hrvatska samobitnost. Europska direktiva već se primjenjuje, odnosno mora se primjenjivati, a autorska prava i prema njoj snažno su zaštićena, a na taj način mi ćemo čuvati i svoj kulturni identitet. Stoga bih rekla da nema male i velike kulture, da ima samo kulture, ona koja je vrijedna, ona koja nas prepoznaje i koju će eto i Hrvatska donijeti na europski kulturni prostor. Podržat ću, mislim da nemamo nešto puno govoriti o ovome iako je tema kompleksna, a mislim da bi se o zakonu moglo zapravo i šire govoriti, a pogotovo u novonastalim okolnostima. Eto maloprije smo raspravljali o tome, o onoj cyber kulturi, o krađi u cyber svijetu koja se sve češće događa, ali mislim da će biti prilike u okviru nekih drugih zakona da se o tome govori. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Zdenko Franić, izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče. Štovani gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Dakle, ovo je vrlo mali zakon, ali važan. Mijenja se dvije riječi, po tome je možda i rekorder među zakonima koji su došli na raspravu u Hrvatski sabor. Međutim, to samo ukazuje na činjenicu da ostale stvari nije bilo potrebno mijenjati. Ovaj zakon se odnosi u biti na neki način na dva poglavlja, na pravo poslovnog nastana i na poglavlje 7. o intelektualnom vlasništvu i primjer je to činjenice da kada se jedan zakon dobro pripremi da ga se ne treba često niti supstancijalno mijenjati, a to je bio baš primjer sa ovim Zakonom o autorskim pravima koji je donesen u jesen 2003. godine za vrijeme Račanove Vlade kao jedan od zakona iz paketa kojim su se uređivala pitanja intelektualnog vlasništva i infrastrukture kvalitete. Nažalost, Državni zavod za intelektualno vlasništvo nekada je imao daleko jaču i važniju ulogu u Republici Hrvatskoj jer su mnoge strane kompanije, posebice iz područja biotehnologije dolazile u Hrvatsku patentirati i osigurati patent na prava za svoje istraživanje i razvoj upravo zbog toga što je u Hrvatskoj djelovao jedan div Pliva koji je imao svoj razvojni, istraživački institut. Međutim, na vjetrometini privatizacije i popratnih skandala nestao je i Plivin istraživački institut, ali više nažalost nemamo istraživanja i razvoja u tom području i segmentu na kojem smo nekada bili prepoznatljivi, ali evo barem je ostao Državni zavod za intelektualno vlasništvo kao jedna organizacija koja štiti takva i slična prava, patente, žigove, intelektualno vlasništvo itd. Dakle, valja naglasiti da infrastruktura kvalitete u Republici Hrvatskoj djeluje na pomoć hrvatskom gospodarstvu i tako i treba ostati, a jedan od karika tog sustava jest i Državni zavod za intelektualno vlasništvo. U ovom zakonu evo zadnji stavak kaže da će stupiti na snagu danom pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji i dok vjerojatno se time ništa supstancijalno ne mijenja kao što se ne bi vjerojatno promijenilo ni da stupi na snagu danom objave u "Narodnim novinama", većina zakona pogotovo europskih koje mi donosimo ovdje u Hrvatskom saboru ima upravo takav članak da zakon stupa na snagu danom pristupanja Republike Hrvatske u EU. I više vjerojatno ni sam Bog ne zna u kakvom su međusobnom odnosu svi ti zakoni koje smo mi donijeli i što će se desiti zaista sa danom pristupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju kada svi zakoni, pogotovo oni koji se odnose na gospodarstvo, počnu vrijediti. U tom trenutku se uvjetuje i primjena europskih normi, međunarodnih normi kojih ima nekih 20 tisuća, a mi smo po Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju bili obvezni ih prihvatiti i vjerojatno možemo očekivati da će danom stupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju doći do totalnog kaosa ne samo u hrvatskom gospodarstvu nego i opće u zakonodavstvu. Gospodarstvenici vjerojatno neće biti moguće u stanju prepoznati što im je činiti, koje zakone trebaju primjenjivati, koje ne. Mnogo je slučajeva kontradikcija unutar pojedinih zakona, pogotovo ovih tehničkih ili oni koji se odnose na zaštitu okoliša, tako da bi trebalo napraviti jednu detaljnu analizu i prije pristupanja Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije, pročistiti te nejasnoće, kontradikcije kako bi osigurali pravnu sigurnost i sljedivost ne samo građanima nego i hrvatskim gospodarstvenicima od kojih svi mi živimo. Na žalost nema među mnogim zakonima nema osvrta na slične zakone i osvrta na međuodnos tih zakona sa srodnim zakonima i uopće područjem na kojem se oni odnose kako bi se prije donošenja očistile nelogičnosti i kontradikcije. Ovdje u Saboru se dešava čak i to da vladajuća većina odbija najbenevolentnije amandmane koji nemaju veze sa politikom. Čak ima i takvih slučajeva da se pojedinim zakonima mijenjaju fundamentalni fizikalni principi. Ali ne, kada se da amandman ili upozori Vlada da je očita nelogičnost ili bespotrebna nesmotrenost donešena u zakonu. Ne, to se ne ispravlja zbog toga što prijedlozi dolaze iz redova oporbenih zastupnika. Tako smo mi u Saboru promijenili i definiciju nuklearne fizije. Ne znam zašto je to bilo potrebno. Mi smo vjerojatno jedina zemlja na svijetu koja zakonski mijenja fundamentalne fizikalne zakone. U Zakonu o zaštiti od prekomjernog osvjetljenja smo uvjetovali da snop svjetlosti ide u svemir a ne prema dole. Dakle, potpuno suprotno od onoga što je bila intencija zakona. Ali evo takva je situacija. Vjerojatno će se to jednom prilikom morati izmijeniti. Međutim, sve to na žalost predstavlja dodatne troškove jer svaki taj zakon opet mora doći na raspravu u Hrvatski sabor i onda se gubi bespotrebno vrijeme i energija na nešto što se moglo učiniti prije i bezbolnije. Srećom ovaj Zakon mijenja samo dvije riječi i nije jedan od takvih, iako ostaje otvoreno pitanje što bi se u stvari desilo da on stupi na snagu odmah, a ne danom stupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju. Hvala lijepa.
Hvala. Replika gospodin zastupnik Dinko Burić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi kolega ovaj vaš posljednji navod o tome da se vrlo često prijedlozi koji dolaze iz oporbenih redova a priori odbijaju bez obzira jesu li oni argumentirani ili nisu argumentirani i uistinu je više nego točan. A evo ja ću u tu svrhu napomenuti i nešto što je vezano za prethodnu točku dnevnog reda. Nadam se da će ovo biti shvaćeno kao dobronamjerna primjedba. Žao mi je tog trenutka nisam bio unutra. Ali i u ovom Zakonu koji smo pod prvom točkom donijeli evo jedan prijedlog za koji se nadam da će bit shvaćen kao takav i ispravljen, jer je u konačnom prijedlogu zakona o kojem smo raspravili pod prethodnom točkom u članku 1. nabrojano 22 jezika Europske unije. Jedan jezik je preskočen. Pa evo ja, iako dolazi iz oporbenih redova donijeli smo jedan zakon. Predlažem da se nadopuni i sa dvadeset trećim, jer to je nešto što trebamo potpisati sa Europskom unijom. Ako sam ja dobro vidio izostavili smo irski jezik. Nabrojali smo sve. Irci imaju svoj službeni jezik barem na stranicama Europske unije. Tako piše onaj njihov specifičan vrlo sličan engleskom, pa kolega Franić evo neka i to bude prilog ovome što ste rekli da vidimo kako će se ovaj put ponijet vladajuća većina. Ovo je uistinu u svrhu svih nas koji predstavljamo građane Republike Hrvatske. Hvala.
Odgovor na repliku.
Štovani kolega da, malo više tolerancije ne bi škodilo i ovdje u Hrvatskom saboru pogotovo ako neke primjedbe i prijedlozi dolaze iz redova zastupnika koji su, koji dolaze iz pojedine struke i dakle ne ulaze u meritum, nego zaista popravljaju ne samo izričaj nego factum. Dakle, tehničku stranu zakona. I kažem, malo više tolerancije i povjerenja i Vlade i vladajuće stranke u takve intervencije bi zaista dobro došlo. Jer ima stvarno paradoksa da recimo u Zakonu o zaštiti zraka je u pravilniku bilo da se moraju mjeriti čestice od 2 i pol i od 10 metara. Pa to su asteroidi. Zašto? Zato što je u konverziji nestao onaj micro i onda je micrometar, onda je to pretvoreno u metar. Ali ne, to je bilo na snazi ne znam nekoliko godina i to je glupo. To je paradoksalno. To se ne smije dešavati. Sve zato što je Vlada mrzitelj Linoxa pa onda koristi Microsoft word i onda se dešavaju takve situacije u nomotehnici. Evo hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o autorskom pravu i srodnim pravima, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 824 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o autorskom pravu i srodnim pravima. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen jednoglasno sa 99 glasova.
Prelazimo na sljedeću točku - Konačni prijedlog zakona o nadzoru robe s dvojnom namjenom, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 826. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, za europske integracije i za gospodarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva Ruđer Friganović će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedavajući, dame i gospodo saborski zastupnici. Veliki broj zemalja, a između njih i Hrvatska uspostavili su i unapređuju zakonske, institucionalne okvire nacionalnih sustava nadzora robe i tehnologija s dvojnom namjenom. Po definiciji roba s dvojnom namjenom je uključujući i software i tehnologije roba koja se može koristiti i u civilne i u vojne svrhe, i koja se na bilo koji način može upotrijebiti za proizvodnju nuklearnog, kemijskog ili biološkog oružja, odnosno oružja za masovno uništavanje, ili projektila koji mogu nositi takovo oružje. Nadzor, odnosno sustav nadzora izvoza robe s dvojnom namjenom u Hrvatskoj je započet s 1. siječnja 2005. godine stupanjem na snagu Zakona o izvozu robe s dvojnom, robe dvojne namjene. Zakon je kasnije izmijenjen i dopunjen u srpnju 2008. godine dodavanjem kaznenih odredbi, te uvođenjem kontrole tehničke pomoći, brokeringa i provoza robe s dvojnom namjenom, a kako bi se postigli standardi propisani rezolucijom 1540 Vijeća sigurnosti Ujedinjenih naroda iz 2004. godine. Popis roba s dvojnom namjenom donosi Vlada Republike Hrvatske i on se redovito usklađuje s popisom roba s dvojnom namjenom Europske unije. Nadzor roba s dvojnom namjenom unutar Europske unije utvrđen je uredbom vijeća 428 iz 2009. godine od 5. svibnja, kojom se utvrđuje režim zajednice za nadzor izvoza, prijenosa, posredovanja i provoza robe s dvojnom namjenom. Postojanje zajedničkog sustava nadzora i usklađene politike za provedbu i praćenje u svim državama članicama preduvjet je za uspostavu slobodnog kretanja robe s dvojnom namjenom unutar Unije, odgovornost o odlučivanju o izvoznim dozvolama, dozvolama za brokerske usluge, o provozu robe s dvojnom namjenom koja nije iz Unije, ili o dozvolama za prijenos unutar Unije imaju vlasti države članice. Uredba, spomenuta uredba Vijeća Europske unije 428 iz 2009. dio je zajedničke trgovinske politike Europske unije, i u cijelosti obvezuje i neposredno se primjenjuje u svim državama članicama. Kako bi se osigurala njezina pravilna primjena, svaka država članica treba poduzeti mjere kako bi nadležnim tijelima dala odgovarajuće ovlasti. Stoga je izrađen ovaj prijedlog zakona koji omogućuje direktnu primjenu ove uredbe u Republici Hrvatskoj. Zakon će stupiti na snagu danom pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji i staviti će van snage postojeći propis. Važno je reći da zakon ne donosi nove obveze za hrvatsko gospodarstvo, hrvatski propisi o nadzoru robe s dvojnom namjenom već su u potpunosti usklađeni s uredbom vijeća, te ovaj zakon ne uvodi nova ograničenja domaćim izvoznicima. Naprotiv, ovako uređen zakonodavni okvir temeljen na pravnoj stečevini Europske unije predstavlja potencijalnu komparativnu prednost zemlje, posebno za multinacionalne kompanije koje posluju u skladu sa zahtjevima kontrole izvoza, i to naročito kad govorimo o privlačenju stranih ulaganja u visoke tehnologije. Na kraju, potrebno je napomenuti da je spremnost Hrvatske da doprinese sprečavanju proliferacije oružja za masovno uništenje, zajedno sa težnjom da postane država članica Europske unije i NATO-a bio glavni motiv i pokretačka snaga hrvatske Vlade u uspostavljanju ovako učinkovitog sustava kontrole izvoza robe s dvojnom namjenom. Slijedom svega navedenog, Vlada Republike Hrvatske predlaže Saboru da prihvati prijedlog zakona. Zahvaljujem na pozornosti.
Hvala. Odbori? Zakonodavstvo, europske integracije, gospodarstvo? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HNS-a, HSU-a, gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, poštovani predlagatelji zakona, kolegice i kolege. Zakon o izvozu roba s dvojnom namjenom usklađen je sa uredbom vijeća 428 iz 2009. godine. Po tom dakle usklađenom zakonu obveza Vlade Republike Hrvatske jeste obaveza godišnje donijeti Uredbu o propisu robe s dvojnom namjenom, o popisu dakle robe s dvojnom namjenom. Područje nadzora robe s dvojnom namjenom je u Europskoj uniji uređeno spomenutom uredbom, kao sekundarnim izvorom prava, stupanjem dakle Republike Hrvatske u Europsku uniju, uredba će se u cijelosti primjenjivati i u Republici Hrvatskoj. Što je to roba s dvojnom namjenom? U robu s dvojnom namjenom uključujemo računalne programe i tehnologiju koja se može koristiti kako u civilne, tako i u vojne svrhe, te za proizvodnju oružja za masovno uništavanje, te projektila koji mogu nositi takovo oružje. Po prijedlogu ovoga zakona propisuje se dakle uvjeti za nadzor roba s dvojnom namjenom u dijelu koji nije pokriven propisima Europske unije, ili u dijelu koji je u ovlasti Republike Hrvatske. Zakonom se uređuje režim zajednice za kontrolu izvoza, prijenosa, brokeringa, i provoza roba način da se, na način da se propisuje postupak i nadležna tijela za izdavanje dozvola, provođenje nadzora i kaznene odredbe. Po prijedlogu zakona definira se nadzor tehničke pomoći u određenim vrstama vojne uporabe. U prilogu zakona imamo izjavu o usklađenosti prijedloga zakona sa pravnom stečevinom i aktima Europske unije i Vijeća Europe. Ovakav prijedlog zakona klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika će podržati. Hvala vam lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo. Sadašnji sustav nadzora izvoza robe s dvojnom namjenom Republika Hrvatska provodi od siječnja 2005. godine temeljem Zakona o izvozu robe s dvojnom namjenom koji utvrđuje uvjete za izvoz robe s dvojnom namjenom, nadležnosti tijela državne uprave, te isto tako prava i obveze izvoznika koji obavljaju izvoz takve robe. Roba s dvojnom namjenom je roba koja se može koristiti za civilne, ali i za vojne svrhe, te isto tako za proizvodnju oružja za masovno uništenje i projektila koji mogu nositi takvo oružje. Širenje oružja za masovno uništenje svrstava se među najveće sigurnosne prijetnje općenito i zahtijeva sveobuhvatne, ali isto tako i usklađene nacionalne i međunarodne ugovore i suradnju, zbog čega se i uredbom Europske unije, ali i ovim zakonom nastoji maksimalno poboljšati efikasnost nadzora. Vijeće sigurnosti UN-a je 2004. godine donijelo rezoluciju kojom se pozivaju sve države da u skladu sa svojim nacionalnim zakonodavstvom, te isto tako međunarodnom pravu poduzmu zajedničke mjere za sprječavanje širenja oružja za masovno uništavanje, sustava njegove isporuke i vezanih materijala, i to na način donošenjem odgovarajućih propisa kojima se onemogućava provoz i brokering robe s dvojnom namjenom koja bi se mogla koristiti za proizvodnju oružja za masovno uništenje. Obveze iz rezolucije 1540 UN-a ugrađene su u dopune Zakona o izvozu robe s dvojnom namjenom, koji je donio Hrvatski sabor u srpnju 2008. Postojeći propisi Zakona o izvozu robe s dvojnom namjenom i uredba o popisu robe s dvojnom namjenom u potpunosti su usklađeni s uredbom Vijeća europske zajednice broj 428 iz 2009., kojom se utvrđuje režim zajednice za kontrolu izvoza, prijenosa, brokeringa i provoza robe s dvojnom namjenom. Novi Zakon o nadzoru robe s dvojnom namjenom stupit će na snagu pristupanjem Republike Hrvatske EU čime će postojeći zakon biti stavljen van snage. S obzirom da je područje nadzora robe s dvojnom namjenom na razini EU uređeno uredbom koja je obvezujuća i neposredno se primjenjuje u državama članicama potrebno je i u RH donijeti propis kojim će se omogućiti njegova provedba u zemlji. Također, treba naglasiti da sve odredbe koje su već propisane uredbom, kao npr. definicije i obveze izvoznika, kriteriji za izdavanje dozvola, vrste dozvola i slično ne propisuju se ponovno u nacionalnim propisima već se izravno primjenjuju u zemljama članicama. Prijedlogom novog Zakona o nadzoru robe s dvojnom namjenom utvrđuju se uvjeti za nadzor robe što se prvenstveno odnosi na utvrđivanje nadležnih tijela za izdavanje dozvola, u ovom slučaju Ministarstva gospodarstva, postupak izdavanja dozvola i provođenje nadzora te također kaznene odredbe. Svaka država članica poduzima odgovarajuće mjere kako bi osigurala učinkovitu primjenu uredbe, posebice utvrđuje kazne za kršenje uredbe, odnosno usvojenih propisa za njezinu provedbu. Te kazne moraju biti učinkovite, moraju biti razmjerne i moraju prije svega postići efekt odvraćanja. U članku 24. ovog zakona je propisano da tko izveze robu s dvojnom namjenom bez izvozne dozvole, pruža brokerske usluge, pruža tehničku pomoć bez dozvole, ne obavijesti ministarstvo da je riječ o robi s dvojnom namjenom ili ne obavijesti ministarstvo o promjeni u vezi s namjeravanom krajnjom upotrebom robe s dvojnom namjenom do koje je došlo nakon što je izvozna dozvola izdana u mjeri koja može ugroziti prvo izvršavanje međunarodnih obveza RH i drugo vanjskopolitičke sigurnosne ili obrambene interese RH kaznit će se kaznom zatvora od 6 mjeseci do 5 godina. Ako je kaznenim djelom iz stavka 1. ovog članka prouzročena smrt više osoba ili je prouzročena imovinska šteta velikih razmjera počinitelj će se kazniti kaznom zatvora od najmanje 5 godina. Držimo isto tako da ovako propisane kazne prije svega realizirat će i polučiti onaj važni efekt, a to je efekt odvraćanja. I na kraju klub HDZ-a podržat će donošenje ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Krešo Filipović, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospodo državni tajnici, predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Evo pred nama se nalazi dakle prijedlog Zakona o nadzoru robe s dvojnom namjenom koji spada u paket europskih zakona, dakle zakona kojim se naše nacionalno zakonodavstvo usklađuje sa zakonodavstvom, odnosno pravnom stečevinom EU. Konkretno, ovim prijedlogom zakona naš zakonodavni okvir usklađujemo sa uredbom Vijeća EU 428. od 5. svibnja 2009. godine koja je dio zajedničke trgovinske politike EU te je stoga obvezujuća i direktno primjenjiva u svim zemljama članicama. A važno je kazati i to kako se njom utvrđuje režim zajednice za kontrolu izvoza, prijenosa, brokeringa i prijevoza robe s dvojnom namjenom. Roba s dvojnom namjenom kao što smo već u nekoliko navrata čuli uključuje dakle i računalne programe i tehnologiju roba koja se može koristiti i za civilne svrhe, ali i za vojne svrhe te na bilo koji način se može u cijelosti i djelomično upotrijebiti dakle za proizvodnju nuklearnog, kemijskog i biološkog naoružanja. Postojeći sustav nadzora robe s dvojnom namjenom u RH primjenjuje se od siječnja 2005. godine temeljem Zakona o izvozu robe s dvojnom namjenom uz napomenu kako nadzor izvoza ove robe ima važnu ulogu u sprečavanju širenja oružja za masovno uništavanje koje danas, poznata je činjenica, predstavlja veliku prijetnju regionalnoj i svjetskoj sigurnosti. Također je poznata činjenica kako RH nije veliki proizvođač robe s dvojnom namjenom, ali je zbog svog zemljopisnog položaja potencijalna tranzitna zemlja zbog čega je ispravno postupanje s takvom robom u Hrvatskoj isto tako od velikog značaja kako za nacionalnu tako i europsku, ali i ukupnu svjetsku sigurnost. Upravo iz toga razloga u srpnju 2008. godine hrvatski je Sabor donio Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o izvozu robe s dvojnom namjenom kojim je ojačao i unaprijedio sustav nadzora izvoza robe s dvojnom namjenom. Novim odredbama zakona dostignuti su standardi postavljeni Rezolucijom 1540 Vijeća sigurnosti UN-a u sprečavanju širenja oružja za masovno uništenje koja je obvezala države članice da donesu propise kojima će spriječiti prijevoz i brokering robe s dvojnom namjenom, a koja je namijenjena za proizvodnju oružja za masovno uništavanje. Naravno da je cilj spomenutih izmjena i dopuna zakona nije bio dakle usporiti ili ograničiti međunarodnu trgovinu materijalom, opremom i tehnologijom koja se koristi u mirovne svrhe već naprotiv omogućiti zaustavljanje transakcija s robom koja ima dvojnu namjenu kada postoji sumnja da bi se ona mogla koristiti za proizvodnju oružja za masovno uništavanje. Treba reći i to kako je postojeći Zakon o izvozu robe s dvojnom namjenom u potpunosti usklađen s predmetnom uredbom vijeća. Međutim, pristupanjem Republike Hrvatske EU sustav nadzora robe s dvojnom namjenom utvrđuje se na razini EU, a ne na razini pojedine zemlje članice s obzirom na činjenicu da je uredba Vijeća 428/2009 dio zajedničke trgovinske politike EU te iz toga razloga obvezujuća i direktno primjenjiva u svim zemljama članicama. Uredbom su zadužene sve zemlje članice Unije da donesu propise kojima se osigurava pravilna provedba svih odredbi uredbe, naročito onih vezanih uz davanje odgovarajućih ovlasti nadležnim tijelima u državi te utvrđivanje kazni za prekršitelje, dakle onih koji se ne pridržavaju odredbi nacionalnog zakona, odnosno odredbi spomenute uredbe. Kako bi se navedena uredba mogla direktno primjenjivati u RH danom njezina pristupanja EU dakle potrebno je donijeti propis kojim će se to omogućiti. Upravo će se to dogoditi donošenjem novog Zakona o nadzoru robe s dvojnom namjenom koji će, kao što je to navedeno u članku 29. prijedloga zakona, stupiti na snagu danom pristupanja Republike Hrvatske EU. Prijedlogom Zakona o nadzoru robe s dvojnom namjenom utvrđuju se uvjeti za nadzor robe s dvojnom namjenom u dijelu koji ne propisuje EU ili su ovlastili države članice da u određenom dijelu sami na nacionalnoj razini donesu i urede određene odredbe koje se tiču ove robe. Dakle, predloženim zakonom se utvrđuju nadležna tijela za izdavanje dozvola, postupak izdavanja dozvola i provođenja nadzora nad pružanjem usluga tehničke pomoći kao i ukupnog nadzora te kaznene odredbe kada je u pitanju provedba uredba vijeća. Konačno, ovim Zakonom o nadzoru robe s dvojnom namjenom ne mijenja se postojeći sustav nadzora izvoza robe s dvojnom namjenom u RH što znači da dozvole i dalje izdaje Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva te stoga hrvatsko gospodarstvo ne treba očekivati bitne promjene stupanjem na snagu predmetnog zakona. Na kraju samom, osobno ću podržati usvajanje ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik DAvor Huška. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodo državni tajnici, kolegice i kolege zastupnici. Ovo je jedan u niz europskih zakona kojim se hrvatsko zakonodavstvo usklađuje sa zakonodavstvom EU, a vezan je uz nadzor robe sa dvojnom namjenom. Do sada je sustav nadzora izvoza robe s dvojnom namjenom RH bio utemeljen u Zakonu o izvozu robe s dvojnom namjenom, provodio se kroz Zakon o izvozu robe s dvojnom namjenom, a RH provodi taj zakon od 1. siječnja 2005. godine. Zakon je u potpunosti usklađen s Uredbom Vijeća Europske zajednice broj 428/2009 od 5. svibnja 2009. godine kojim je utvrđen režim za kontrolu izvoza prijenosa, rockeringa i provoza robe s dvojnom namjenom. Kaže da je roba sa dvojnom namjenom ona roba uključujući računalne programe i tehnologiju, koja se može koristiti kako u civilne tako i u vojne svrhe, te za proizvodnju oružja za masovno uništavanje, te projektila koji mogu nositi takvo oružje. Zasigurno da takva roba zaslužuje i posebnu pažnju i poseban zakon što se upravo ovim zakonom i događa. Donošenjem Zakona o izvozu robe s dvojnom namjenom ispunjen je jedan od važnijih uvjeta za članstvo RH u međunarodnim režimima u kontroli izvoza, te je RH postala članica Wassenaarskog aranžmana za kontrolu konvencionalnog oružja i robe s dvojnom namjenom, zatim Grupe za sprečavanje širenja nuklearnog oružja i materijala, te Australske skupine za kontrolu kemijskog i biološkog oružja. S obzirom da je područje nadzora robe s dvojnom namjenom na razini EU uređeno uredbom kao sekundarnim izvorom prava EU koje će se s danom pristupanja RH EU neposredno i u cijelosti primjenjivati u našoj zemlji, ovim prijedlogom Zakona o nadzoru robe s dvojnom namjenom omogućit će se i njezina provedba. Uredba Vijeća europske zajednice 428/2009 dio je zajedničke trgovinske politike EU te je obvezujuća i direktno primjenjiva u svim državama članicama pa će tako biti i u našoj zemlji danom pristupanja Hrvatske EU. Prijedlogom Zakona o nadzoru robe s dvojnom namjenom utvrđuju se uvjeti za nadzor robe s dvojnom namjenom, u djelu u kojem ga propisi EU ne uređuju ili su ovlastili države članice da ovo područje urede u svojim nacionalnim propisima. Nadalje, utvrđuje se nadležnost tijela za izdavanje dozvola, postupak izdavanja dozvola i provođenje nadzora, te na kraju kaznene odredbe za provedbu uredbe Vijeća Europske zajednice 428/2009. Zbog svega navedenog, podržavam donošenje Zakona o nadzoru robe s dvojnom namjenom. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Evo još jednog zakona sa odgođenim stupanjem na snagu. Iako se zakon odnosi na sprečavanja širenja oružja masovnog uništenja, dakle na doprinos RH tom važnom segmentu europske sigurnosne i obrambene politike, pa i svjetskog mira, ne vidim razloga zašto mi to moramo donijeti sa odgođenim stupanjem na snagu. Možda zbog toga što je Europska komisija imala ozbiljnih primjedbi na adresu Ministarstva gospodarstva na poglavlje 15. – Energetika odnosno na status inspekcijskog tijela u Državnom zavodu za radiološku i nuklearnu sigurnost. Naime, referiram se na riječ nuklearno i na nadzor u ovom zakonu. Naši pregovarači su tijekom pregovora za stupanje RH u punopravno članstvo EU ispregovarali jedan model funkcioniranja inspekcijskog tijela unutar Državnog zavoda za nuklearnu sigurnost. Međutim, mi smo ovdje u SAboru usvojivši Zakon o radiološkoj i nuklearnoj sigurnosti dva zavoda Državni zavod za nuklearnu sigurnost i DRžavni zavod za zaštitu od zračenja fuzionirali u jedna zavod Državni zavod za radiološku i nuklearnu sigurnost što sa aspekta male zemlje koja nema nuklearnih objekata možda i nije najlošija opcija. Racionaliziraju se stručni, gospodarski i drugi kapaciteti unutar jednog zavoda, ali smo inspekcijsko tijelo zapravo ustrojili tako da više nije nezavisno što je u suprotnosti sa međunarodnim konvencijama koje je RH potpisala, što je u suprotnosti s praksom Međunarodne agencije za atomsku energiju kao specijaliziranog tijela UN za miroljubivu primjenu nuklearnih tehnologija, a uostalom to nije ostalo neprimijećeno i od strane Europske komisije, pa je i u zadnjem Progress reportu dakle izvješću o napretku RH ostala zabilježena ta primjedba da do kraja ovo rješenje po kojem inspekcijsko tijelo ima dvostupanjski ustroj i krajnji pravorijek Ministarstva zdravstva nad inspekcijom koju provodi Državni zavod za radiološku i nuklearnu sigurnost. Dakle, nije to najbolje rješenje i nije primjereno rješenjima koje imaju ostale europske države. S obzirom da će RH biti podložna određenom monitoringu u ovom prijelaznom razdoblju do stupanja u punopravno članstvo pitanje je kako će se gospoda iz Europske unije odnositi prema toj primjedbi. Iako je poglavlje već ispregovarano činjenica je da problem ostaje, pogotovo je to izraženo kod nadzora rada određenih instrumenata koji koriste nuklearne i radiološke tehnike u bolnicama jer dolazimo u situaciju kadija tuži, kadija sudi, dakle Ministarstvo zdravstva samo sebe nadzire. Zaista ne znam zašto mi kada donosimo zakone uvijek moramo, ne uvijek ali često moramo nešto muljati pa onda ispravljati zakone tek pod pritiskom ovih stručnjaka iz Europske komisije. Evo upozoravam da je jedna takva situacija i vezano uz ovaj zakon kojeg inače svakako treba podržati iako eto opet postavljam pitanje zašto i on mora biti donesen sa odgodom i zašto Republika Hrvatska ne može odmah sada i na ovom mjestu pokazati da želi zaista svim srcem doprinositi europskom miru, sigurnosti i suradnji i uopće ne vidim i razloga da to ne stupi na snagu odmah pa mi nemamo nekakvih valjda skrivenih namjera sa nuklearnim, radiološkim, kemijskim, biološkim i šta ja znam materijalima koje bi proizvodili ili brokerirali u oružje masovnog uništenja. Hvala lijepo.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Ruđer Friganović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, dame i gospodo zastupnici. Ponovo evo zahvaljujemo na raspravi koja je konstruktivna doista i vjerujemo da se slažemo da se doista radi o zakonu koji je potreban. Samo radi pojašnjenja, da ne bi ponovo se stekao krivi dojam, u ovom trenutku ova materija je u potpunosti pokrivena Zakonom o izvozu robe s dvojnom namjenom u Republici Hrvatskoj. Mi smo u tom dijelu pregovore, to je bilo u okviru poglavlja 30 sa Europskom unijom, mislim da su pregovori u tom dijelu zatvoreni negdje 2008. ili 2009. godine, ja se ispričavam što ne znam točan datum. Ovo je jedan dio ove problematike je upravo područje u kojem u svim monitorinzima i razgovorima s Europskom unijom dobivamo najbolje ocjene. Naime, mi smo tu doista aktivni član i vasenarske grupe i svih drugih relevantnih međunarodnih tijela i doista ne bih htio da se stekne dojam da se ovako važna materija ustvari odgađa za, evo sad znamo već točno i koliko, znači dvije godine. Prema tome, u ovom trenutku to područje u Republici Hrvatskoj je vrlo dobro uređeno, imamo sustav koji je potpuno kompatibilan sa Europskom unijom. Ono o čemu se radi u ovom zakonu doista to je da se ustvari stupanjem Hrvatske, ulaskom Republike Hrvatske u punopravno članstvo ustvari ovim zakonom direktno preuzimaju odredbe relevantne direktive Europske unije. Evo uz ovo dodatno pojašnjenje ja vam svima zahvaljujem na konstruktivnoj raspravi.
Hvala. Zaključujem raspravu o konačnom prijedlogu zakona.
Prelazimo na Prijedlog Zakona o nadzoru robe s dvojnom namjenom, s Konačnim prijedlogom zakona hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 826 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog Zakona o nadzoru robe s dvojnom namjenom. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen jednoglasno sa 100 glasova.
Prelazimo na sljedeću točku - Konačni prijedlog zakona o uslugama, drugo čitanje, P.Z.E. br. 669 Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli odbori za zakonodavstvo, za europske integracije, za gospodarstvo i za razvoj i obnovu. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva Ruđer Friganović će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedavajući. Dame i gospodo saborski zastupnici. Znači pred nama se danas nalazi Konačni prijedlog zakona o uslugama. Sukladno preuzetim obvezama iz Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, odnosno člancima 49. i 56. Republika Hrvatska je do pristupanja Europskoj uniji obvezna u cijelosti prenijete u nacionalno zakonodavstvo odredbe Direktive 123 iz 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu. Cilj predmetne direktive je ukidanje trgovinskih prepreka za pružatelje usluga iz država članica Europske unije, odnosno europskog gospodarskog prostora. Ovom direktivom ustvari Europska unija učvršćuje svoje unutarnje tržište. Znamo da je unutarnje tržište po definiciji ono na kojemu imamo slobodu kretanja roba, kapitala i ljudi i znači kroz ovu direktivu iznimno važno područje usluga također se dodatno liberalizira. Europska unija teži gospodarskom i socijalnom razvoju, a ukidanje prepreka razvoju uslužne djelatnosti među državama članicama ima ključnu važnost za jačanje trgovinske integracije. Kod ukidanja spomenutih prepreka važno je osigurati da razvoj uslužnih djelatnosti pridonosi ispunjavanju zadaće promicanja usklađenog, uravnoteženog i održivog razvoja gospodarskih djelatnosti, visokog stupnja zaposlenosti i socijalne sigurnosti, održivog i neinflacijskog rasta visokog stupnja konkurentnosti i konvergencije gospodarskih rezultata, visoke razine zaštite okoliša, povećanja standarda i kvalitete življenja te gospodarske i socijalne kohezije i solidarnosti država članica. Direktiva o uslugama predstavlja opći okvir za veliki niz usluga uzimajući u obzir različita obilježja svake djelatnosti ili struke i njihov sustav uređenja te će omogućiti usklađenje, modernizaciju nacionalnih regulativnih sustava za uslužne djelatnosti, a što je važno za ostvarivanje funkcionalnog unutarnjeg tržišta usluga. Usklađivanje nacionalnog zakonodavstva treba osigurati danom pristupanja visoki stupanj pravne povezanosti Republike Hrvatske s pravnim sustavom Europske unije kao i visoki stupanj zaštite ciljeva od općeg interesa, posebno mislimo na zaštitu potrošača što je nužno za uspostavu povjerenja među državama članicama Europske unije. Zakon o uslugama je važan za hrvatski pravni sustav obzirom da se radi o horizontalnom krovnom zakonu koji se donosi po prvi put u Republici Hrvatskoj te se njime u potpunosti uređuje uslužni sektor. Zakonom se uređuje pravo na poslovni nastan i slobodno pružanje usluga na teritoriju Republike Hrvatske uz usklađivanje visokog stupnja sigurnosti i kvalitete tih usluga sukladno Direktivi o uslugama. Zakonom o uslugama se uklanjaju prepreke slobodnom poslovnom nastanu za pružatelje usluga u Republici Hrvatskoj i prepreke slobodnom kretanju usluga između Republike Hrvatske i država članica Europske unije, a primateljima i pružateljima usluga se jamči pravna sigurnost koja je nužna za implementaciju ovih dviju temeljnih sloboda iz ugovora o Europskoj uniji. Budući da usluge predstavljaju motor gospodarskog rasta i odgovorne su za 70% BDP-a i zaposlenost u većini država članica Europske unije ovaj Zakon uspostavlja unutarnje tržište usluga održavajući ravnotežu između otvaranja tržišta i očuvanja javnih usluga te socijalnih i potrošačkih prava. Zakon posebice omogućuje konkurentnost malih i srednjih poduzeća i slobodno kretanje radnika, a potrošačima pristup većem izboru usluga s konkurentnijim cijenama. U svrhu provođenja svih aktivnosti na prijenos ove Direktive u hrvatski nacionalni sustav Vlada Republike Hrvatske je 22. listopada 2009. godine donijela implementacijski plan za Direktivu o uslugama kojim je predviđeno i donošenje ovog Zakona. Obzirom na važnost područja uređenog ovim Zakonom isti nije bez obzira na činjenicu da se radi o usklađivanju znači s direktivama Europske unije išao u hitnu proceduru već je prošao proceduru prvog čitanja kako bi se postiglo usaglašavanje sa svim dionicima na tržištu i od strane Hrvatskog sabora jednoglasno usvojen 15. prosinca 2010. Zakon je sada u drugom čitanju kao Konačni prijedlog zakona o uslugama u koji su ugrađene sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesene u prvom čitanju u Hrvatskom saboru kao i amandmani relevantnih saborskih odbora. Konačni prijedlog zakona o uslugama usklađen je sa postupovnim odredbama Zakona o općem upravnom postupku i nomotehnički je dorađen sa svrhom preciznijeg, kvalitetnijeg i jasnijeg definiranja odredbi tog zakona što je važno naglasiti obzirom da je prijenosom nove europske pravne stečevine u nacionalno zakonodavstvo prenijet i dio nove pravne terminologije koja do sad nije bila uobičajena niti poznata u hrvatskom nacionalnom zakonodavstvu. Zakon se primjenjuje isključivo na uvjete koji se odnose na pristup ili izvođenje uslužne djelatnosti, te obuhvaća usluge koje se pružaju u zamjenu za ekonomsku naknadu kao što su primjerice poslovne usluge, kao što su pravno ili porezno savjetovanje, certificiranje ili testiranje, upravljanje objektima uključujući i održavanje objekata, oglašavanje, zapošljavanje, te usluge trgovačkih posrednika, poslovanje nekretninama primjerice Agencije za prodaju nekretnina, graditeljstvo uključujući i usluge arhitekata, distribucijska trgovina, usluge u području turizma uključujući usluge i turističkih vodiča i rekreacijske usluge. Usluge od općeg gospodarskog interesa su usluge koje se pružaju u zamjenu za ekonomsku naknadu, te su u djelokrugu primjene ovog Zakona, ali ne sve. Određene usluge općeg gospodarskog interesa kao što su neke u području prijevoza ili poštanskih usluga isključene su iz djelokruga ovog zakona. Sukladno propisima o tržišnom natjecanju u djelokrugu ovog Zakona nije financiranje usluga od općeg gospodarskog interesa. Želimo nabrojati neke važnije kategorije usluga koje ovaj Zakon ne obuhvaća. To su financijske usluge kao što su bankarstvo, kreditiranje, osiguranje, reosiguranje, profesionalne osobne mirovine, vrijednosni papiri, investicijski fondovi, elektroničke komunikacijske mreže i usluge kao i povezani resursi, usluge prijevoza uključujući i gradski prijevoz, taxi, hitnu pomoć i lučke službe, zdravstvena zaštita i farmaceutske usluge, audio vizualne usluge, zaštita ili promicanje kulturne i jezične raznolikosti, pluralizam medija uključujući njihovo financiranje. Neka od važnijih pitanja koja se uređuju ovim Zakonom. Prvo sloboda poslovnog nastana. Sloboda poslovnog nastana temelji se na načelu zabrane diskriminacije na osnovi državljanstva kao i svake druge posredne diskriminacije na temelju razloga koji može imati iste posljedice. Zakonom o uslugama omogućuje se pravo slobodnog poslovnog nastana na teritoriju Republike Hrvatske za pružatelje usluga iz država članica Europske unije pod istim uvjetima kao i za državljane Republike Hrvatske. Pojam poslovni nastan pripada novoj terminologiji u hrvatskom pravnom izričaju i prvi je put ovdje spomenut, i prvi put je u Republici Hrvatskoj u stvari uveden u Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju. Pravo na poslovni nastan je pravo pružatelja usluge da utemelji sjedište ili neki od srodnih organizacijskih oblika kao primjerice podružnice na teritoriju Republike Hrvatske ili druge države ugovornice europskog gospodarskog prostora. Poslovni nastan u praksi znači slobodnu registraciju trgovačkih društava, obrta, zadruga i ustanova na području cijelog europskog gospodarskog prostora pod jednakim uvjetima za domaće i strane pružatelje usluga danom pristupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju. Osobito je važno naglasiti kako će pružatelji usluga koji imaju registrirano poslovno sjedište u našoj zemlji moći ostvariti pravo poslovnog nastana i slobodu pružanja usluga s drugim članicama Europske unije. Sloboda pružanja prekograničnih usluga uključuje slučajeve u kojima se usluge pružaju na daljinu i gdje primatelj putuje u državu članicu u kojoj pružatelj ima poslovni nastan kako bi primio usluge, pa s ovim zakonom uređuje slobodno pružanje prekograničnih usluga na teritoriju Republike Hrvatske što podrazumijeva mogućnost pravnim i fizičkim osobama koje su registrirane za obavljanje uslužne djelatnosti u nekoj državi članici Europske unije pružanje usluga u Republici Hrvatskoj bez obveze registracije poslovnog sjedišta u našoj državi. Uvodi se pojam nediskriminacije na unutarnjem tržištu, a što znači da se primatelju, a osobito potrošaču ne smije spriječiti niti ograničiti pristup usluzi koja je dostupna javnosti na temelju kriterija vezanog uz državljanstvo ili prebivalište primatelja sadržanog u općim uvjetima koji su dostupni javnosti. Zakon uređuje mogućnost propisivanje visoke kvalitete usluga, a posebno propisuje uvjete vezane uz davanje relevantnih informacija, transparentnost postupka i poslovanja. Administrativna suradnja je ključna za pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta. Nedostatak suradnje između država članica dovodi do proliferacije propisa koji se odnose na pružatelje usluga ili udvostručivanja kontrola prekogranične djelatnosti, a takvu situaciju mogu iskoristiti i nepošteni trgovci kako bi izbjegli nadzor i zaobišli važeće nacionalne propise. U tom cilju propisan je transparentan sustav ishođenja odobrenja koji obuhvaća između ostalog upravne postupke za dodjelu odobrenja, dozvola, dopuštenja ili koncesija, te radi ispunjavanja uvjeta za izvođenje djelatnosti, obvezno učlanjivanje u strukovno društvo, upis u registar, popis ili bazu podataka, službeno imenovanje u određeno tijelo ili posjedovanje isprave koja potvrđuje pripadnost određenoj struci. Uredan zahtjev se prihvaća, tj. odobrenje se dodjeljuje ne samo rješenjem nadležnog tijela nego i odlukom koja proizlazi iz šutnje administracije. Također je propisana zabrana diskriminirajuće ili nerazmjerne provjere kontrole ili istrage. Uspostava elektroničke jedinstvene kontaktne točke za usluge. Osnovni cilj Direktive o uslugama, a time i zakona stimuliranje međunarodne suradnje i trgovine te pojednostavljenog poslovanja za mala i srednja poduzeća, utemeljenjem jedinstvene kontaktne točke kao centralnog portala osigurava jednaku uslugu i pomoć kao što je pružanje pomoći poduzećima u obavljanju svih administrativnih postupaka od osnivanja do dobivanja različitih dozvola i certifikata i ostalih neophodnih dokumenata vezanih uz poslovanje kako za domaće, tako i za strane pružatelje usluga. U tom cilju se zakonom uređuje uspostava elektroničke jedinstvene kontaktne točke za usluge pri Hrvatskoj gospodarskoj komori, Centru za poslovne informacije kako za pružatelje, tako i za primatelje usluga. Hrvatska gospodarska komora je također određena kao mjesto za uspostavu jedinstvene kontaktne točke u implementacijskom planu za direktivu 123 iz 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu koje je Vlada usvojila u listopadu 2009. godine. Rad na uspostavi jedinstvene točke već je započeo u 2010. godini uz pomoć nizozemskih predpristupnih programa pomoći. Glavni partner s nizozemske strane jest Center Of Expertise organizacija koja je uspostavila jedinstvenu kontaktnu točku za usluge u Nizozemskoj. Za taj projekt sredstva je osigurala nizozemska Vlada. Ovom prilikom želim istaknuti kako je jedinstvena kontaktna točka na novoj web stranici Hrvatske gospodarske komore puštena u rad 31. svibnja 2011. godine. Direktiva i Zakon o uslugama se odnose velikim dijelom i na regulirane profesije koje uglavnom imaju svoje strukovne komore, pa se prilikom koncipiranja jedinstvene kontaktne točke, kao i ostalih zakonskih rješenja posebna pažnja posvetila izbjegavanju tzv. preklapanja nadležnosti, dužnosti i aktivnosti različitih tijela, pa će tako za regulirane profesije kontaktna točka sukladno članku 66. Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija biti nacionalni ENIC/NARIC ured pri Agenciji za znanost i visoko obrazovanje, koji će voditi i bazu podataka za regulirane profesije, a strukovne komore će biti nadležne za djelatnosti iz svog područja uključujući regulirane profesije. Za administrativnu suradnju država članica Europske unije potrebno je osigurati ispravni elektronički informacijski sustav koji će nadležnim tijelima omogućiti laku identifikaciju relevantnih sugovornika u drugim državama članicama, te učinkovitu komunikaciju, stoga zakon propisuje priključak na tzv. … [[Govornik se ne razumije.]] Information System ili možemo ga nazvati sustav informacija na unutarnjem tržištu koji služi za upravnu suradnju nadležnih tijela država članica Europske unije. To je sustav za elektroničku razmjenu informacija učinkovitog nadzora nad pružateljima usluga u svim i svim ostalim poslovnim subjektima. Sukladno navedenom uspostavit će se mjere vezane uz sigurnost i kvalitetu usluga, odnosno visok stupanj zaštite potrošača kao i svih poslovnih subjekata na tržištu. Također propisuje se ustrojavanje pravne strukture, to podrazumijeva nacionalnog koordinatora za upravnu suradnju sa drugim članicama Europske unije, nacionalnog koordinatora za usluge na koje se odnosi zakon, i nacionalnog koordinatora za obavješćivanje o sigurnosti usluga. Koordinatori će koordinirati rad svih tijela državne uprave i ostalih tijela koja su nadležna za uslužne djelatnosti iz područja primjene zakona. Potrebno je naglasiti kao po donošenju zakona njegov dio koji propisuju obvezu usklađenja posebnih propisa s istim, stupa na snagu osmog dana od dana objave u Narodnim novinama. To je od posebne važnosti jer će se na taj način omogućiti da hrvatsko zakonodavstvo u tom sektoru bude u potpunosti harmonizirano i spremno za uporabu danom pristupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju. Specifični instituti kao primjerice multidisciplinarne djelatnosti pružatelja usluga stupaju na snagu danom pristupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju. U primjeni propisa postoji pravilo da je posebni propis jači od općeg interesa, temeljem tog pravila primjenjivat će se posebni propisi koji su na snazi. Ono što je suštinski važno u ovom slučaju je obveza čelnika središnjih tijela državne uprave da usklade svoje posebne propise sa Zakonom o uslugama. Zakon o uslugama omogućit će djelatni prostor za funkcioniranje svih strukovnih tijela, jer im daje jasan i demokratski okvir jednakih mogućnosti uz puno poštovanje i uvažavanje struke i posebnih propisa koji tu struku uređuju. Takav zakonski pristup također potiče profesionalna tijela organizaciji i udruge da sastave i donesu pravila ponašanja u skladu sa specifičnom naravi svake struke koja će urediti poslovne komunikacije, te pravila profesionalne etike, i ponašanja za regulirane struke kako bi se posebno osigurala njihova neovisnost, nepristranost i poslovna tajnost. Donošenjem i provedbom ovog zakona očekuju se i pozitivni učinci na hrvatsko gospodarstvo. Već smo rekli da je uslužni sektor pokretač gospodarskog rasta i čini oko 70% BDP-a u većini država članica Europske unije, dok usluge iz domene ove direktive čine oko 40% BDP-a. U državama članicama Europske unije direktiva se počela primjenjivati de facto tek prošle godine, znači sa 28. prosinca 2009. godine. U 2010. godini doprinos godišnjem rastu BDP-a u državama članicama Europske unije kretao se u rasponu od 0,6 do 1 i po posto, a doprinos zaposlenosti kretao se od 0,3 plaća oko 0,4%. Veća konkurencija i efikasnost pružanja usluga na slobodnom tržištu dovela je i do sniženja prosječnih cijena usluga. Udio uslužnog sektora u hrvatskom BDP-u u ovom trenutku je negdje oko 58%, a udio ukupnog broja zaposlenih je oko 65%. Na temelju ovih pokazatelja može se zaključiti da će donošenjem ovog zakona i harmonizacijom ostalih propisa s ovim zakonom u narednim godinama i u našoj zemlji rasti udio uslužnog sektora te da će se on približavati prosjeku članica Europske unije. Naročito želimo istaknuti kako će primjena Zakona o uslugama imati pozitivne učinke na hrvatsko gospodarstvo, odnosno može se očekivati rast zaposlenosti, dohotka i stranih ulaganja obzirom na liberalizacijske učinke tržišne integracije. Uklanjanje prepreka za slobodan poslovni nastan i slobodno pružanje prekograničnih usluga stvorit će se preduvjeti za uspješnu integraciju hrvatskog uslužnog sektora u jedinstveno europsko tržište, a najveću korist od slobodnog pristupa jedinstvenom tržištu imat će mala i srednja hrvatska poduzeća, dakle ona koja su, koja će biti i konkurentna, čija će, znači čije će se tržište jednostavno povećati. Dakle liberalizacija tržišta ne treba gledati samo s aspekta otvaranja nacionalnog tržišta za stranu konkurenciju, nego i kao otvaranje nove prilike za domaća poduzeća. Liberalizacija tržišta usluga će pridonijeti informiranosti i zaštiti potrošača, sigurnosti kvalitete usluga, suzbijanju sive ekonomije te snižavanju cijena usluga. S gospodarskog aspekta znači još jednom naglašavamo važnost činjenice da će se hrvatskom poslovnom sektoru nakon pristupanja Europskoj uniji otvoriti tržište od oko 500 milijuna potencijalnih potrošača. Tijekom rasprave na saborskim odborima zaprimljen je amandman Odbora za zakonodavstvo na članak 9. stavak 4. kojega predlagatelj prihvaća. Slijedom svega navedenoga predlažem da se konačni, Vlada Republike Hrvatske predlaže da se Konačni prijedlog Zakona o uslugama prihvati u ovom Visokom domu. Zahvaljujem na pozornosti.
Hvala. Odbori? Zakonodavstvo, europske integracije, gospodarstvo, razvoj i obnovu? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Krešo Filipović. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo naš državni tajnik je u svojoj raspravi bio stvarno detaljan i iscrpan, tako da ću ja vjerojatno ovu svoju raspravu u ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice malo skratiti. Dakle pred nama se nalazi Konačni prijedlog Zakona o uslugama, što znači da smo raspravu o ovome zakonu proveli već u prvom čitanju, i to koncem 2010. godine, uz napomenu kako je predlagatelj zakona, odnosno Vlada Republike Hrvatske sve primjedbe, prijedloge, mišljenja koji su izneseni i koji su se mogli čuti tijekom rasprave u prvom čitanju prihvatila, što je zasigurno pridonijelo i kvaliteti konačnog teksta Zakona o uslugama. Ujedno ta činjenica predstavlja jedan od veoma važnih razloga zbog koje će Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati njegovo usvajanje. Osnovni razlozi zbog kojeg i donosimo Zakon o uslugama jeste potpuna harmonizacija nacionalnog zakonodavstva s pravnom stečevinom EU i to u okviru Poglavlja 3. – Pravo poslovnog nastana i sloboda pružanja usluga, a na što se Vlada Republike Hrvatske obvezala temeljem implementacijskog plana za Direktivu 123/2006 o uslugama na unutarnjem tržištu kojeg je donijela još u listopadu 2009. godine. Dakle, Zakonom o uslugama preuzet će se temeljne odredbe spomenute direktive u hrvatsko nacionalno zakonodavstvo čiji je osnovni cilj liberalizacija tržišta usluga kroz ukidanje trgovinskih prepreka te omogućavanje prava poslovnog nastana i slobode pružanja usluga na unutarnjem tržištu EU, ali i uspostave upravne suradnje između država članica EU. Kada je u pitanju europska direktiva o uslugama na unutarnjem tržištu treba još reći kako je ona donesena 12. prosinca 2006. godine te da su je države članice EU započele primjenjivati od 28. prosinca 2009. godine, a da je RH obvezna ispuniti sve uvjete za njezinu potpunu primjenu od dana pristupanja EU. Što se tiče samoga Zakona o uslugama treba reći kako je on veoma važan za pravni sustav RH jer se radi o tzv. horizontalnom, odnosno krovnom zakonu, koji se donosi po prvi puta u RH te da se njime u potpunosti uređuje uslužni sektor. S obzirom na činjenicu da se radi o krovnom zakonu koji propisuje opća načela potrebno je naglasiti kako će se s njegovim odredbama morati uskladiti i odredbe ostalih posebnih propisa za uslužne djelatnosti na koje se predmetni zakon odnosi o čemu je državni tajnik dosta detaljno govorio pa mislim da nema potrebe taj dio ponavljati i čime će se osigurati i njihova usklađenost s odredbama direktive o uslugama, a ujedno će se osigurati pravila za eventualne nove usluge koje se budu pojavljivale na tržištu. Također, treba reći kako Odredba o obvezi usklađivanja posebnih propisa stupa na snagu osmog dana od dana objave zakona u Narodnim novinama što ostavlja sasvim dovoljno vremena za harmonizaciju hrvatskog zakonodavstva u tome sektoru i njegovu potpunu spremnost za primjenu danom pristupanja Republike Hrvatske EU uz napomenu kako se analitičkim pregledom i ocjenom usklađenosti nacionalnog zakonodavstva u ovom području sukladno rokovima iz implementacijskog plana započelo još 2009. godine. Dakle, već punih godinu i pol analiziraju se odredbe zakonskih i ostalih propisa koji se odnose na uslužne djelatnosti iz domene Direktive o uslugama i njihova usklađenost sa odredbama direktive. Dakako, sve one odredbe za koje se analizom utvrdi da nisu sukladne s odredbama Direktive o uslugama morat će se uskladiti, odnosno ukloniti ili izmijeniti. Naravno radi se o iznimno obimnom i zahtjevnom poslu s obzirom na činjenicu da je analitičkim pregledom obuhvaćen veliki broj zakonskih i ostalih propisa koji reguliraju pravo poslovnog nastana i slobodu pružanja usluga, a neki od njih nabrojani su u tekstu obrazloženja uz konačni prijedlog Zakona o uslugama. Prije negoli kažem nešto konkretno o najvažnijim pitanjima koja se uređuju Zakonom o uslugama potrebno je reći, naravno ukoliko usvojimo predloženi zakon, u što niti najmanje ne sumnjam da će biti tako, kako će se on primjenjivati na usluge koje pružaju pružatelji usluga sa pravom na poslovni nastan na teritoriju RH ili u državi ugovornici Ugovora o europskom gospodarskom prostoru koji obuhvaća sve države članice EU te Island, Lihtenštajn i Norvešku. Naime, najvažnija pitanja koja se uređuju predloženim Zakonom o uslugama odnose se na pravo poslovnog nastana što znači mogućnost slobodne registracije poslovnog sjedišta trgovačkog društva, obrta, zadruge ili ustanove na teritoriju RH za pravne i fizičke osobe iz država ugovornica europskog gospodarskog prostora i to pod istim uvjetima kao i za hrvatske državljane. Nadalje, slobodu pružanja prekograničnih usluga na teritoriju RH za pružatelje usluga koji su poslovno nastanjeni u državama europskog gospodarskog prostora što znači da ne postoji obveza registracije sjedišta u RH ukoliko pružatelj usluga ima registrirano sjedište u bilo kojoj od tih država. Također, mogućnost pružateljima usluge koji imaju registrirano poslovno sjedište u RH, ostvarivanje prava na poslovni nastan i slobodu pružanja usluga u svim državama europskog gospodarskog prostora, uspostavu jedinstvene kontrolne točke, zatim priključak na informacijski sustav unutarnjeg tržišta tzv. "IMI sustav" i konačno na ustrojavanje struktura za provedbu zakona pri Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva kao nadležnom tijelu, određivanjem nacionalnog koordinatora za upravnu suradnju s drugim državama članicama europskog gospodarskog prostora, nacionalnog koordinatora za usluge i nacionalnog koordinatora za obavještavanje o sigurnosti usluga. Potrebno je još ukazati na članak 39. predloženog zakona koji govori o tome kako će značajan broj odredbi koji se odnosi na slobodu pružanja usluga na teritoriju RH sasvim razumljivo stupiti na snagu tek danom pristupanja Republike Hrvatske EU. Ako uzmemo u obzir činjenicu da je hrvatsko gospodarstvo kao i gospodarstvo EU uglavnom uslužno orijentirano o čemu najbolje svjedoči udio usluga u BDP-u koji ima tendenciju daljnjeg rasta te uvažimo pozitivna iskustva zemalja članica EU od trenutka primjene Direktive o uslugama sasvim je opravdano za očekivati kako će liberalizacija tržišta usluga pridonijeti povećanju slobode poslovanja u Hrvatskoj i izravnih stranih ulaganja, otvaranju novih radnih mjesta, daljnjem razvoju trgovinskih odnosa, kvaliteti i sigurnosti usluga, a samim time i zaštiti potrošača te konačno povećanju konkurentnosti i smanjenju cijena usluga, odnosno povećanju dohotka potrošača. Dakle, trgovinska liberalizacija uslužnog sektora trebala bi predstavljati veoma važan čimbenik ukupnog gospodarskog rasta i razvoja RH. Na kraju uvažavajući sve prethodno rečeno, a poglavito činjenicu da će liberalizacija uslužnog sektora zasigurno pridonijeti i ukupnom gospodarskom prosperitetu RH Klub zastupnika HDZ-a će podržati usvajanje Zakona o uslugama. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HNS-HSU-a, gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Na samom početku reći ću da sam zahvalna državnom tajniku što je uvodno eto dao opsežno i vrlo, vrlo detaljno obrazloženje o ovom zakonu za kojega mi u klubu HNS-HSU-a držimo da je izuzetno važan zakon i da će njegova primjena dati mnoge pozitivne učinke po gospodarstvo RH. A sada ću samo u nekoliko rečenica u ime kluba HNS-HSU-a dati podršku ovoj konačnoj verziji zakona. U prosincu 2010. godine raspravili smo prijedlog Zakona o uslugama u prvom čitanju gdje su se na prijedlog zakona uputile primjedbe i prijedlozi. Veseli nas da je predlagatelj prihvatio primjedbe i prijedloga Odbora za razvoj i obnovu koji su bili podržani i sa naše strane Kluba zastupnika HNS-a-HSU-a. Prihvaćeni su primjedbe i prijedlozi nekih drugih klubova pa sada u konačnoj verziji imamo preciznije, kvalitetnije i jasnije definirane odredbe ovoga zakona. U zakon su preneseni i dijelovi europske pravne terminologije. Ovaj zakon je usklađen s direktivom o uslugama iz 2006. godine, te je propisao opća načela s kojim će se usklađivati ostali posebni propisi za uslužne djelatnosti na koje se zakon odnosi. Zakonom se propisalo pojednostavljenje postupaka i uvjeta za pristup i obavljanje uslužne djelatnosti. Ta činjenica bi trebala pridonijeti gospodarskom rastu RH jer je gospodarstvo naše zemlje kao i europsko sazdano od uslužnih djelatnosti. I sada bih samo ponovila odnosno malo proširila podatke koji govore o pozitivnim učincima liberalizacije tržišta usluga u EU, neke smo čuli već od prethodnika odnosno državnog tajnika, pa evo tih podataka. Uslužni sektor ostvaruje oko 70% BDP-a u većini država članica EU. Usluge iz domene direktive o uslugama ostvaruju oko 40% BDP-a. investicije u uslužnom sektoru stvaraju oko 60% novih radnih mjesta. Liberalizacija tržišta usluga je u 2010. godini na razini država članica EU doprinijela rastu BDP-a od 0,6 do 1,5%, zaposlenosti oko 0,3%, plaća oko 0,4% kao i sniženju cijena usluga. Evo ovo su sve razlozi odnosno ovo su sve činjenice koje nas vesele i očekujemo zaista uz primjenu ovog zakona bolje dane za naše hrvatsko gospodarstvo i to je razlog da klub HNS-a, HSU-a podrži ovaj konačni prijedlog zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Ivo Jelušić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Ovo je vrlo važan zakon za hrvatsko gospodarstvo i on će uvelike odrediti sudbinu našeg gospodarskog razvoja u velikom dijelu našeg gospodarskog razvoja pa i mnogih gospodarskih subjekata kada je riječ o uslugama odnosno u ovom segmentu gospodarstva i uopće u onom segmentu privređivanja gdje se pružaju usluge. Ovim se zakonom ustvari regulira pružanje usluga na teritoriju RH svih onih subjekata iz EU odnosno iz europskog gospodarskog područja kako se to definira koje će sada ravnopravno sa našim subjektima konkurirati i moći pružati ravnopravne usluge na teritoriju RH. I zato je on važan za gospodarski život RH. Ali isto tako ima i svoju drugu dimenziju, on će omogućiti i svim našim pružateljima uslugama dakle domicilnim, hrvatskim da isto tako mogu svoje usluge nuditi i pružati na europskom gospodarskom području dakle na tržištu EU. Naravno da je ovaj zakon obveza iz implementacijskog plana vezano za Direktivu o uslugama i ova je jedna od djelatnosti odnosno jedan od direktiva koje regulira područje u vrlo kratkom razdoblju mogu tako reći, donesena je tek 2006. godine, a počinje se primjenjivati u zemljama EU od kraja 2009. godine praktično od 2010. godine. To je prilika za Hrvatsku dakle iako mi evo kasnimo sa ulaskom u EU, neki su već godinama, neki su ušli puno prije nas, mi ulazimo tek sada, ali što se tiče ovog jedinstvenog tržišta kada je riječ o uslugama praktički tu puno ne kasnimo jer su i ostale zemlje EU počele sada primjenu toga prije godinu i pol dana. Prema tome, tu je i prilika i šansa da na neki način u tom segmentu budemo rame uz rame sa ostalim zemljama EU. Dakle, ovo je nova direktiva, nova su pravila. Ona su nova za nas, ali su dobrim dijelom nova i za druge članice EU, zato je to prilika i šansa za nas. EU i europsko gospodarsko područje zasniva se na djelovanju zajedničkog tržišta i to u svim njegovim segmentima. U segmentu slobodnog kretanja i osoba i kapitala i roba, ali i usluga. I upravo zato što se odnosi na slobodno kretanje usluga, zato je bilo potrebno ovo na ovaj način regulirati i zato je bitno da se ne samo donese ovaj zakon nego da se pripremi za njegovu primjenu. Bilo je ovdje riječi da je to krovni zakon jer ovaj zakon i primjene dakle liberalizacije usluga sigurno će potaći promjene i ostalih niza drugih zakona. Ovo je zaista jedan kompleksan zakon, on je načelan jer je takav ali je vrlo važan za gospodarski život Hrvatske, a vidimo iz nekih podataka vrlo važan za gospodarski život u europskom gospodarskom području dakle u EU. Negdje oko 70% BDP-a u većini EU se upravo ostvaruje u uslužnom sektoru. I zato su usluge vrlo bitne u EU pa kod nas sve više. Nekada davno kada smo bili uglavnom poljoprivredna zemlja većina naše gospodarske aktivnosti većina zaposlenosti većina radno aktivnog stanovništva bila je vezana za primarni sektor, kasnije smo išli u industrijalizaciju pa sve je više išlo u sekundarni sektor. Međutim, sve više sada radi u tercijarnom sektoru, sektoru usluga, pa i kod nas. I to je prilika da i mi u tom segmentu ne samo da budemo spremni prihvatiti konkurenciju koja nam neminovno dolazi nego da i konkuriramo u drugim zemljama EU i to je ono na čemu treba posebno voditi pažnju. Dakle, ovaj zakon regulira vrlo bitan segment gospodarskog i političkog života u Hrvatskoj. Počinjemo s njegovom primjenom danom ulaska u EU i to je kako stvari stoje 1. prosinca 2013. godine. Prema tome, i mi smo u punoj snazi dakle ovaj zakon počinje djelovati i moramo biti spremni za njegovu primjenu. Dakle podržavam ovaj zakon apsolutno, on sigurno može imati apsolutno pozitivne efekte na hrvatsko gospodarstvo. Međutim, kao i u drugim slučajevima tako ni ovdje nije napravljena barem to nama nije poznato neka dobra ali jasna analiza, dakle koje su sve posljedice primjene ovog zakona, kao inače koje su posljedice ulaska u EU. Ne dovodeći u pitanje da li to treba napraviti, ne, nego naprotiv da znamo što će nam se dogoditi kada uđemo i kako bi se što bolje pripremili kada uđemo u EU. Dakle nekakvu swat analizu bi trebalo napraviti i kada je riječ o ovom zakonu, dakle što se to događa u Hrvatskoj od 1. srpnja 2013. godine na području tržišta usluga i kako pripremiti naše gospodarstvenike da budu spremni za to zajedničko tržište. Naravno da je zajedničko tržište u području usluga i prilika i prijetnja za naše gospodarstvo i naše ljude koji se bave pružanjem usluga. Prijetnje utoliko što su izloženi konkurenciji svih onih koji to danas u Europi, u Europskoj uniji rade pa će morati biti spremni na konkurentnost, ali je to i prilika da isto tako mi konkuriramo njima, da naši poduzetnici ravnopravno pružaju svoje usluge koje danas pružaju u Hrvatskoj ili ne pružaju a kane ih pružati, da ih sutra ravnopravno mogu pružati i davati drugim zemljama članicama Europske unije kao stanoviti izvozni proizvod. Dobro je što naši poduzetnici neće morati vani kao što ni poduzetnici iz Europske unije ne moraju kod nas, ako mogu tako reći registrirat se ili poslovno nastaniti u Hrvatskoj, tako isto naši poduzetnici ne moraju to činiti u Europskoj uniji nego mogu jednostavno poslovno nastanjeni u Hrvatskoj slobodno djelovati na cijelom području Europske unije i na cijelom području europskog gospodarskog područja. Ovo je prilika koju treba iskoristiti, ovo je šansa koju treba iskoristiti cijeli naš sektor koji pruža usluge u bilo kojem segmentu koje su naravno ovom direktivom dozvoljene i zato mislim da je potrebno da i Vlada i naša odgovarajuća ministarstva, prije svega Ministarstvo gospodarstva, ali i Hrvatska gospodarska komora ili zajedno i ministarstvo i Vlada naprave naprosto jedan program educiranja, informiranja i osposobljavanja naših gospodarstvenika koji se bave pružanjem usluga, a koji se ovim zakonom tretiraju. Dakle one usluge koje će oni moći pružati i vani da prije svega se pripreme za konkurenciju koja dolazi u Hrvatsku, ali s druge strane da ih pripremimo da oni te iste usluge mogu pružati vani, da iskoristimo tu priliku koju nam pruža Europska unija dakle da i naši ljudi, naši poduzetnici, naši gospodarstvenici koji danas djeluju poslovno na teritoriju Republike Hrvatske da to isto mogu sutra raditi na teritorijima drugih država članica Europske unije, da to bude prilika za novi gospodarski zamah i za novi gospodarski razvoj. Naravno da je prilika i za pokretanje bržih investicija, a bez investicija nema gospodarskog razvoja jer svjesni smo činjenica da Hrvatska nažalost jako loše stoji, da sve investicije su pale i da općenito gospodarski razvoj i investicije u Hrvatskoj idu najlošije. Nažalost Hrvatska ima i na začelju po svim statistikama kada je riječ o gospodarskom oporavku u Europu, prošle godine s Rumunjskom smo držali slavno začelje, dakle bili smo zadnji po stopama gospodarskog rasta. Tri godine smo bez gospodarskog rasta, odnosno sa negativnim gospodarskim rastom. Ove godine očekujemo da će gospodarski rast biti negdje oko 1, 1,2%. To je nedovoljno za naše potrebe i s takvim gospodarskim rastom negativnim kao proteklih godina ili ovakvim malim pozitivnim sa 1% kao ove godine mi stalno zaostajemo za okruženjem, umjesto da zaostajemo Europske unije i zato je potrebno sve učiniti, naravno da do sada niz mjera Vladine gospodarske politike nisu dale rezultate one koje su poduzete, a pogotovo one koje nisu poduzete i strašno zaostajemo. Ovo je prilika da brže dođu investicije iz inozemstva, da osiguramo brži razvoj bez puno administriranja, bez velikih poteškoća onih početnih ako mogu tako reći, da poslovni ljudi, ljudi iz poslovnog okruženja iz Europske unije koji pružaju usluge ovim zakonom im se omogućava da jednostavno, jednostavnije ili jednostavno mogu djelovati. Podatak koji govori u Europskoj uniji da je 60% novih radnih mjesta otvoreno upravo u sektoru usluga je i za nas u tom smislu i ohrabrujući i indikativan jer s obzirom da je dobar dio poslovne aktivnosti kod nas se odvija u uslugama to je prilika da kod nas dakle liberalizacijom u tržištu usluga dođe do većeg otvaranja radnih mjesta, novog zapošljavanja jer činjenica je da Hrvatska u zadnje dvije tri godine ima enorman pad nezaposlenosti, a bez rasta zaposlenosti, bez novog zapošljavanja nema novog razvoja, nema novog dohotka, nema novog standarda i boljeg standarda. Zakonom je propisano na koje se slučajeve ne primjenjuje Zakon o uslugama odnosno koje usluge su isključene iz ovog zakona i dobro je da unutra nisu napravili da vodno gospodarstvo upravlja i vodoopskrbom pa i niz drugih komunalne djelatnosti jer neke stvari koje su bitne za ne samo gospodarske nego uopće za život ljudi u našim gradovima, općinama i u državi ne treba po svaku cijenu liberalizirati pogotovo kada je riječ o vodama i dobro je da su vode isključene iz liberalizacije koja se predviđa ovim zakonom. Doduše, tu su predviđeni ili kada je riječ o društvenim djelatnostima, o zdravstvu itd. ne znamo zašto tu nije stavljeno i obrazovanje koje također po nama nije tržišna djelatnost nego javna služba, služba koja se financira iz javnog novca, iz proračuna dakle i ona bi na neki način trebala biti isključena iz liberalizacije kada je riječ o Zakonu o uslugama, a o tome govori i Europska direktiva 123 iz 2006. godine. Dakle od 1. srpnja 2013. godine Hrvatska je članica Europske unije, počinje primjena ovog zakona, izloženi smo jedinstvenom tržištu kada je riječ o pružanju usluga kako onih koji žele izvana pružati usluge kod nas tako i šansa za naše poduzetnike koji to žele raditi u članicama Europske unije. Ono što mislim dakle, ovaj zakon treba podržati, on je dobar zakon, on je prilika i šansa za razvoj hrvatskog gospodarstva, on je i neminovnost ulaskom u Europsku uniju, ali ono što mislim da trebamo dakle zakon svakako donijeti, ali učiniti dodatne napore, kažem i Vlada i odgovarajuće ministarstvo i Hrvatska gospodarska komora da se naši poduzetnici, da se naše gospodarstvo, onaj dio gospodarstva koji je u sektoru usluga osposobi za primjenu tog zakona, da bude konkurentno na način da bude spremno prihvatiti konkurenciju iz Europske unije, ali isto tako da bude spremno ponuditi svoje usluge na tržištu Europske unije jer to ovaj zakon omogućava bez ikakvih administrativnih zapreka. U tom smislu dakle potrebno je, zakon ovdje predviđa da u Hrvatskoj gospodarskoj komori osnivanje jedinstvene kontaktne točke koja prije svega služi kao nekakav servis za pružanje informacija svima onima koji, kako ja barem to vidim, dolaze u Hrvatsku i žele pružati usluge na tržištu Hrvatske, ali treba osnovati odgovarajuće tijelo ili formalno, neformalno koje će naše poduzetnike, naše gospodarstvenike educirati, informirati i pripremiti kako oni mogu svoje usluge ponuditi na europskom tržištu i kako na neki način možemo postati u tom smislu konkurentni i da ne budemo samo u tom smislu kada je riječ o uslugama zemlja uvoznica nego i zemlja izvoznica usluga na tržištu Europske unije. Hvala lijepo.
Hvala. Pojedinačna rapsrava. Gospodin zastupnik Franjo Lucić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Cilj predmetne direktive je ukidanje trgovinskih prepreka za pružanje usluga iz država članica Europske unije odnosno europskog gospodarskog prostora. Zakon o uslugama je važan za hrvatski pravni sustav obzirom da se radi o horizontalnom krovnom zakonu koji se donosi po prvi puta u Republici Hrvatskoj te se njime u potpunosti uređuje uslužni sektor. Naravno postavlja se i pitanje šta se uređuje ovim Zakonom. On omogućava pravo slobodnog poslovnog prostora nastana na teritoriju Republike Hrvatske za pružatelje usluga iz država članica Europske unije pod istim uvjetima kao i za državljane Republike Hrvatske. Općenito pravo na poslovni nastan je pravo pružatelja usluga da utemelji sjedište ili neki od srodnih organizacijskih oblika kao na primjer podružnice na teritoriju Republike Hrvatske. Nadalje, uređuje se slobodno pružanje prekograničnih usluga, a na teritoriju Republike Hrvatske što podrazumijeva mogućnost pravnim i fizičkim osobama koje su registrirane za obavljanje uslužne djelatnosti u nekoj državi članici Europske unije, pružanju usluga u Republici Hrvatskoj bez obveze registracije poslovnog sjedišta u našoj zemlji. Osobito je važno naglasiti kako će pružatelji usluga koji imaju registrirano poslovno sjedište u našoj zemlji moći ostvarivati pravo na poslovni nastan i slobodu pružanja usluga u svim ostalim državama članicama Europske unije. Također je još bitno napomenuti da se potpisuje ustrojavanje upravne strukture za provedbu zakona. To podrazumijeva određivanje nacionalnog koordinatora za upravnu suradnju s drugim državama članicama Europske unije. Koordinatori će koordinirati rad svih tijela državne uprave i ostalih tijela koja su nadležna za uslužne djelatnosti iz područja primjene zakona. Kada govorimo o primjeni zakona onda svakako moramo reći da se, znači Zakon o uslugama će omogućiti djelatni prostor za funkcioniranje svih strukturnih tijela jer im daje jasan i demokratski okvir jednakih mogućnosti uz puno poštovanje i uvažavanje struke i posebnih propisa koji tu struku uređuju. I kada govorimo zaključno onda možemo reći da uklanjanjem prepreka za slobodan poslovni nastan i slobodno pružanje prekograničnih u sluga stvorit će se preduvjeti za uspješnu integraciju hrvatskog uslužnog sektora u zajedničko europsko unutarnje tržište. Najveću korist od slobodnog pristupa europskom unutarnjem tržištu imat će mala i srednja hrvatska poduzeća. Liberalizacija tržišta usluga će također pridonijeti informiranosti i zaštiti potrošača, sigurnosti i kvaliteti usluga, suzbijanju sive ekonomije, te snižavanju cijena usluga naravno zbog daleko veće i konkurencije koja će se dogoditi. A naravno kao što je ovdje već i rečeno ovaj Zakon je izuzetno bitan za gospodarstvo jer samim tim će se poboljšati uvjeti koji do sada i nisu bili niti konkurencija koja možda će se pojaviti na jednoj i na drugoj strani obzirom da ćemo postati članica Europske unije 2013. godine. Osnovni cilj direktive o uslugama, a samim time i Zakona o uslugama stimuliranjem međunarodne suradnje i trgovine, te pojednostavljenja poslovanja za mala i srednja poduzeća, utemeljenje jedinstvene kontaktne točke kao centralnog portala osigurava jednaku uslugu i pomoć kao što je pružanje pomoći poduzećima u obavljanju svih administrativnih postupaka od osnivanja poduzeća do dobivanja različitih dozvola i certifikata i ostalih neophodnih dokumenata vezanih uz poslovanje kako za domaće tako i za strane pružatelje usluga. U skladu s tim putem jedinstvene kontaktne točke moći će se dobiti sve relevantne informacije i to na način da će opće informacije davati kvalificirani djelatnici Hrvatske gospodarske komore i da će moći obaviti svi upravni postupci za pristup i izvođene uslužne djelatnosti, ali i jedinstvena kontaktna točka ne rješava upravne stvari nego je visoko profesionalna veza sa nadležnim tijelima pa je važno prilikom formiranja jedinstvene kontaktne točke u Hrvatskoj koristiti one sustave ili institute koji su već formirani upravo sa ovim ciljem i koji imaju dokazano profesionalno iskustvo kao Centar za poslovne informacije. Slijedom svega navedenog vidljivo je da je odlučivanje i planiranje jedinstvene kontaktne točke uloženo mnogo truda, interdisciplinarnog razmišljanja, te smo mišljenja da je i pronađeno i najadekvatnije rješenje u postojećoj situaciji. Podržavam Konačni prijedlog zakona o uslugama. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče sa suradnicima. Evo puno je rečeno o Zakonu o uslugama i jasno je da je i to zakon koji usklađujemo sa Europskom unijom, sa zakonodavstvom. Zakon usklađujemo sa direktivom već spominjanom Europskog parlamenta iz 2006. godine o uslugama na unutarnjem tržištu, a cilj je liberalizacija tržišta usluga kroz ukidanje trgovinskih prepreka, te omogućavanje prava poslovnog nastana i slobode pružanja prekograničnih usluga na unutarnjem tržištu Europske unije. Direktiva o uslugama regulira pravo na slobodno poslovno nastanjivanje u skladu sa člankom 43. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i pravo na slobodu pružanja usluga na unutarnjem tržištu sukladno članku 49. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Osim toga, Direktiva o uslugama određuje pravila u upravnom pojednostavljenju postupka za pristup i obavljanje uslužnih djelatnosti, uspostavljanje jedinstvene kontaktne točke za usluge i upravnu suradnju između država članica Europske unije. Dobro je ponoviti i ovo, zajedničko unutarnje tržište Europske unije zasniva se na četiri temeljne slobode, slobodi kretanja osoba, slobodi kretanja kapitala, roba i slobodi kretanja usluga. Znači izuzetno bitan segment zajedničkog unutarnjeg tržišta Europske unije. Ukidanje prepreka razvoju uslužnih djelatnosti, kako u državama članicama Europske unije, tako i u našoj zemlji ima stvarno veliki značaj za jačanje europske i gospodarske integracije, te poticanju uravnoteženog i održivog gospodarskog i socijalnog razvitka. Zakon o uslugama prenijet će temeljne odredbe direktive uslugama u hrvatsko nacionalno zakonodavstvo, te će time uspostaviti opći pravni okvir za usluge na koje se navedena direktiva odnosi. Time će se osigurati usklađenost propisa za navedene djelatnosti direktivom o uslugama. S obzirom da je tržište usluga vrlo dinamično, istovremeno će se osigurati pravila za nove usluge koje se pojavljuju na tržištu. Uslužni sektor kako smo čuli predstavlja veliki pokretač gospodarskog rasta u Europi i ostvaruje oko 70% bruto domaćeg proizvoda, u većini članica Europske unije. Kod nas je to negdje na razini 40%, to je upravo jedna velika prilika i za hrvatsko gospodarstvo, za male i srednje poduzetnike, kao i za investitore iz Europske unije. I naše i gospodarstvo Europske unije većinom je uslužno orijentirano, vidljivo je to iz udjela usluga u BDP-u, s tendencijom rasta, stoga će ova trgovinska liberalizacija u tom kontekstu predstavljati važan čimbenik gospodarskog rasta u Republici Hrvatskoj, uključujući očekivani priljev stranih ulaganja, očekivano otvaranje novih radnih mjesta, i dalji razvoj trgovinskih odnosa. Zbog svega navedenog, podržavam donošenje Zakona o uslugama.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Ruđer Friganović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Evo samo malo pojašnjenje. Znači upravo od jeseni bila je ta napomena da bi trebalo tako nešto biti napravljeno. Od jeseni ove godine Ministarstvo gospodarstvo i Hrvatska gospodarska komora pokreću znači proces edukacije gospodarstva i vjerujemo znači da je doista ovo pravi trenutak da se uključimo u implementaciju ovog ustvari novog koncepta zakona i direktive uslugama u Europskoj uniji. Vjerujem da iz ove činjenice proizlazi znači obrazloženje onoga zbog čega je interes Republike Hrvatske da postane dio Europske unije. Europska unija uz sve poteškoće s kojima se susreće malo po malo svoj prostor integrira, znači u području roba, kapitala i ljudi već su odrađeni manje-više sve što se tiče liberalizacije, prelazi se na područje usluga. Hrvatska ne može biti izvan toga. Hrvatsko područje za pružanje usluga je Europska unija, i Hrvatska u tom dijelu kao što je bilo ovdje rečeno treba iskoristiti svoje komparativne prednosti i pokušati na onim komparativnim prednostima i uslugama koje ima ustvari graditi svoju konkurentnost na ujedinjenom europskom tržištu usluga i ovo je vjerujemo doista dobar početak. Radi se o potpuno novom konceptu koji je u Europi nov, bit će sigurno u tom dijelu u implementaciji i potrebe za popravcima, ali doista vjerujem da smo se u pravom trenutku uključili i zahvaljujem svima na raspravi konstruktivnoj koju smo danas imali. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o uslugama, drugo čitanje, P.Z.E. br. 669 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona sukladno članku 169. POslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o uslugama. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog Zakona o uslugama je prihvaćen jednoglasno sa 102 glasa zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Sljedeća točka – - Konačni prijedlog Zakona o dopuni Zakona o osnivanju sveučilišta u Dubrovniku, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 823 Predlagatelj Vlada. Raspravu su proveli odbori za zakonodavstvo, obrazovanje, znanost i kulturu. Izvješća ste primili na sjednici. Državna tajnica u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa Ivana Mrkonjić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Dozvolite da vam ukratko obrazložim Prijedlog Zakona o dopuni Zakona o osnivanju sveučilišta u Dubrovniku. Zakonom o osnivanju Hrvatskog centra za poljoprivredu, hrano i selo osnovan je Hrvatski centar za poljoprivredu, hranu i selo, kao javna ustanova u području poljoprivrede, hrane i ruralnog razvoja. Danom upisa centra u sudski registar prestala je s radom ustanova stanica za južne kulture Dubrovnik, a njenu imovinu, sredstva, prava i obveze, poslove te djelatnike preuzeo je centar kao … [[Govornica se ne razumije.]] sljednik. Kao unutarnja ustrojstvena jedinica centra ustrojen je Zavod za maslinarstvo južne kulture koji je nastavio obavljati poslove koje je do osnivanja centra obavljala ustanova stanica za južne kulture Dubrovnik, te su djelatnici koji su do osnivanja centra radili u stanici za južne kulture raspoređeni na radna mjesta unutar Zavoda za maslinarstvo i južne kulture. Zavod obavlja poslove istraživanja u području maslinarstva južnih kultura, povrćarstva, cvjetlarstva, fizikalno-kemijska ispitivanja i određivanja kakvoće maslinova ulja i vina, te analize tla. S obzirom na djelatnost koju zavod obavlja, te s obzirom da je isti ustrojstvena jedinica centra kojoj je sjedište u Dubrovniku, u praksi se uvidjelo da bi zavod kvalitetnije obavljao svoje djelatnosti unutar organizacijske strukture sveučilišta u Dubrovniku. S obzirom da je misija sveučilišta u Dubrovniku pridonijeti lokalnoj, nacionalnoj i međunacionalnoj zajednici kroz obrazovanje i znanstveno-istraživački rad, te uzimajući u obzir djelatnost Zavoda za maslinarstvo i južne kulture i sveučilišta u Dubrovniku, predloženi prijenos poslovne cjeline pridonijet će kvalitetnijem obavljaju djelatnosti koje sada obavlja zavod, omogućiti kvalitetnije uključivanje suradnika i studenata sveučilišta u Dubrovniku u istraživačke projekte, što će u konačnici pridonijeti razvoju lokalne zajednice. Navedenim prijenosom poslovne cjeline sveučilište će preuzeti 28 zaposlenika Zavoda za maslinarstvo i južne kulture. Navedeni zaposlenici rasporedit će se po sveučilištu na radna mjesta u novoosnovanom institutu za maslinarstvo i južne kulture, sukladno uredbi o nazivima radnih mjesta i koeficijentima složenosti poslova u javnim službama. Stupanjem na snagu ovog zakona sveučilište će preuzeti i sve nekretnine koje su do stupanja na snagu Zakona o osnivanju Hrvatskog centra za poljoprivredu, hranu i selo bile u vlasništvu ustanove stanice za južne kulture Dubrovnik. Hvala lijepa.
Hvala. Odbori? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pa evo pred nama je Prijedlog Zakona o dopuni Zakona o osnivanju sveučilišta u Dubrovniku, kojeg će klub HDZ-a sa zadovoljstvom podržati. Naime već iz obrazloženja koje smo čuli od državne tajnice sasvim je jasno da će se djelatnost koja je vezana uz južne kulture, dakle ono matični posao bivše stanice za južne kulture Dubrovnik zapravo unaprijediti i podići na jednu veću razinu, sveučilišnu razinu samom činjenicu da će se integrirati u dubrovačko sveučilište, će se postići zapravo viša edukacijska razina, i omogućiti prije svega studentima, onima koji su zainteresirani za ovo područje djelovanja da se aktivno uključe i da doprinesu razvoju lokalne zajednice, ali ne samo lokalne zajednice, rekao bih i šire. Ova institucija je bila samostalna institucija, prije nego što je postala dijelom Hrvatskog centra za poljoprivredu, hranu i selo, i na taj način je zapravo bila i izgubila pravnu osobnost. Drago mi je da je Vlada prepoznala i ministarstvo da su prepoznali važnost ove institucije i na neki način dali joj jedan drugi status kroz ovaj prijedlog zakona. I samim tim pa na neki način indirektno joj vratili onu osobnost koju je imala kao jedna vrlo bitna institucija za Dubrovnik i za Dubrovačko-neretvansku županiju. Nešto će se još riješiti osim svega ovoga što je već rečeno od strane ministarstva, a to je pitanje i izgradnje studentskog doma u Dubrovniku. Samom činjenicom da će se stanica za južne kulture vratiti u okrilje Dubrovačkog sveučilišta, a samim tim i njena imovina koju je kao samostalna institucija prethodno i posjedovala će omogućiti Dubrovačkom sveučilištu da na jednom vrlo atraktivnom području u gradu Dubrovniku moguće planirati, kao što je to već predviđeno gradskim planom, dakle i izvesti izgradnju projekta studentskog doma koji je neophodan da bi Dubrovačko sveučilište zaživjelo u cijelosti na način kako je to primjereno i kako to zaslužuje i sveučilište, ali i grad Dubrovnik. Koliko je važna ova institucija dovoljno govori i činjenica da se u posljednjim godinama dosta poduzetnika, poljoprivrednika odlučilo vratiti zemlji, odlučilo se vratiti uzgoju južnih kultura prije svega vratilo se maslinarstvu i vinogradarstvu. Što je izuzetno bitno za hrvatski jug, za Dubrovačko-neretvansku županiju. Evo samo na Pelješcu mislim da ima 87 privatnih vinara koji su ovu djelatnost doista usavršili na jednoj najvećoj razini, a sasvim sigurno u tom radu im je značajno doprinio i rad stanice za južne kulture. Stanice koja je značila doista vrlo, vrlo jasnu savjetodavnu ulogu i koja je omogućila svim tim ljudima koji se bave ovim izuzetno bitnim granama, dakle i vinogradarstvom i proizvodnjom vina i maslinarstvom, osigurala im je vrlo važnu edukacijsku razinu koja ih je i dovela u vrh najkvalitetnijih proizvođača i vina i maslinovog ulja. Dakle, ovo je izuzetno značajno za Dubrovačko sveučilište i za grad Dubrovnik i za cjelokupnu Dubrovačko-neretvansku županiju zato što će se unaprijediti svakako još značajnije kroz znanstveno-istraživački rad koji je na sveučilištu stalno prisutan, osigurat će se i napredovanje u ovim strukama koje su od značaja za razvoj gospodarstva, ukupnog gospodarstva u gradu Dubrovniku i u Dubrovačko-neretvanskoj županiji. Evo stoga još jedanput na kraju ne želim više duljiti, mislim da je ovo izvanredan potez ministarstva i Vlade RH koji pozdravljamo i kojeg ćemo naravno poduprijeti kod glasovanja jer smatramo da se na ovaj način rješava još bolje status bivše stanice za južne kulture,a sutra novoosnovani institut u sklopu Sveučilišta u Dubrovniku i Institut za južne kulture i maslinarstvo. Evo, hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice. I klub SDP-a naravno podržava ovaj prijedlog Zakona o dopuni Zakona o osnivanju Sveučilišta u Dubrovniku. Naime, obrazovni standard treba biti visoki prioritet jer je to zapravo budućnost svake zemlje. Prijedlog zakona propisuje se odvajanje poslovne cjeline Zavoda za maslinarstvo i južne kulture iz Hrvatskog centra za poljoprivredu, hranu i selo te njegov prijenos u organizacijsku strukturu Sveučilišta u Dubrovniku, točnije u novoosnovani institut, odnosno sveučilišni Institut za maslinarstvo i južne kulture. Upravo takvom implementacijom će se povećati standard edukacije, odnosno osnažiti djelatnost Instituta za maslinarstvo i južne kulture na korist naravno grada i cijele županije. Što se tiče Sveučilišta u Dubrovniku ono je jedno od najmlađih osnovano 2003. godine na temelju duge tradicije gesla poznatoga "Uvijek prvi, uvijek bolji – semper primus, semper melior". Prvi prvostupnici magistri struke u Hrvatskoj dolaze upravo sa Dubrovačkog sveučilišta. Ono posjeduje dopisnice 15 preddiplomskih sveučilišnih studija i 1 preddiplomski stručni studij te 10 diplomskih i 5 međusveučilišnih poslijediplomskih doktorskih studija. Povijest visokog obrazovanja i znanstveno-istraživački rad u Dubrovniku započinje u dalekoj prošlosti. Posebno se to odnosi na pomorske, društvene i prirodne znanosti. Podsjetimo se, jezuiti su 1624. godine osnovali Collegium Ragusium, a 30 godina poslije Senat Dubrovačke Republike proglasio ga je javnim Visokim učilištem na kojem se izučavala umjetnost i prirodne znanosti. Tu se obrazovao i naš genij Ruđer Bošković, u godini smo Ruđera Boškovića. Collegium Ragusium preteča je suvremenog dubrovačkog visokog obrazovanja. Osnivanjem Pomorskog fakulteta, a zatim Fakulteta za turizam i vanjsku trgovinu započinje novo razdoblje suvremenog obrazovanja u gradu Dubrovniku. Želeći još više promovirati ulogu visokog obrazovanja i znanosti u Dubrovniku u duhu potpisane Povelje DISEC-a Rektorat Veleučilišta u Dubrovniku pokrenuo je izradu vizije razvoja visokog obrazovanja i znanosti u Dubrovniku i izrađen je elaborat za osnivanje Sveučilišta u Dubrovniku koje je osnovano 2003. godine. Od tada pa do danas Sveučilište u Dubrovniku nastavlja svoj aktivni razvoj, osnivaju se novi studijski smjerovi, ustrojbene jedinice, u tijeku je i obnova središnje zgrade kampusa, a sve kako bi Dubrovnik jednoga dana mogao nositi zasluženu titulu sveučilišnog rada. To je naša vizija razvoja i u gradu Dubrovniku, a nadam se i svih nas ovdje u Saboru. Nastojanja grada idu u tom smjeru djelujući na poboljšanje standarda obrazovanja od najranije vrtićke dobi programima van standarda npr. uvođenjem Mensa NTC programa do studentskog uzrasta. Grad se aktivno zalaže da se svakom studentu omogući studiranje bez obzira na roditeljske mogućnosti, riječ je o dubrovačkom modelu kreditiranja studenata što omogućuje dati svakom učeniku, odnosno svakom studentu šansu. Prihvaćanjem ovog zakona Zavod za maslinarstvo južne kulture koji je sada u sastavu Hrvatskog centra za poljoprivredu, hranu i selo pripojit će se Sveučilištu u Dubrovniku zajedno sa zaposlenicima, ali sa i pripadajućim nekretninama koje su pripadala nekadašnjoj stanici za južne kulture Dubrovnika. To pripajanje na koncu pruža priliku da Dubrovnik dobije toliko željeni i potrebni studenski dom za smještaj studenata i nastavnog osoblja. Sve su to predispozicije da Dubrovnik naravno stekne mogućnost većeg broja studenata što je daljnja pretpostavka za otvaranje novih studijskih programa i odijela odnosno da to sve vodi u ostvarivanje vizije naše, a to je Dubrovnik sveučilišni grad, grad Ruđera Boškovića, Marina Držića, Ivana Gundućila, Luke Sorkočevića i mnogih drugih. Potrebno je dotaknuti se i činjenice što će to sve značiti samom razvoju znanosti na području istraživanja maslinarstva, južnih kultura, povrćarstva, cvjećarstva. Uvođenjem novih suvremenih programa stvara se nova tradicija jer uzimajući u obzir djelatnost Zavoda za maslinarstvo i južne kulture u Sveučilištu u Dubrovniku, predloženi prijenos poslovne cjeline pridonijet će sigurno kvalitetnijem obavljanju djelatnosti koje sada obavlja zavod, te omogućiti kvalitetnije uključivanje suradnika i studenata Sveučilišta u Dubrovniku u istraživačke projekte što će u konačnici pridonijeti razvoju naše zajednice. Misija Sveučilišta u Dubrovniku je zapravo kao i svih sveučilišta pridonijeti lokalnoj nacionalnoj i međunacionalnoj zajednici kroz obrazovanje i znanstveno-istraživački rad na razini izvrsnosti. Sveučilište u Dubrovniku je dio mreže konferencija za marketing, menadžment, ponašanje potrošača turizma i istraživanja maloprodaje. Grad Dubrovnik je spreman biti partner i uvijek je i u ovakvim međunarodnim projektima jer oni omogućuju, oni mogu pružiti znanstveno utemeljenje i zapravo dobiti odgovore na ključna pitanja za održivi razvoj gospodarstva odnosno turizam u Dubrovniku. Jedan od načina ostvarivanja misije praćenje je potrebe gospodarstva i društvene zajednice pri izradi novih nastavnih planova i programa kojima je ishodište u tradiciji i kulturi Dubrovnika, poticanje znanstvenog usavršavanja suradnika i poticanje aktivnog uključivanja studenata u istraživačke postupke. Malo prije sam spomenula mogućnost studentskog doma. Naime, potrebno je to napomenuti, Dubrovnik je vrlo često iz razno raznih anketa studenata bio preskup. Naravno da je to otežavalo studiranju u Dubrovniku, odnosno otežavalo je odabir Dubrovnika, Dubrovačkog sveučilišta kao mjesta gdje će se ići studirati. Imamo još jedan problem, a to je da studenti koji pronađu stan moraju se iseliti iz njega 1. lipnja zbog turističke sezone. Nadam se da će ovakav veliki problem riješiti se i usvajanjem ovog zakona. Mi u gradu Dubrovniku aktivno provodimo ideju razvoja, razvitka sveučilišnog kampusa na području od Starog grada, Pila do Boninova. Trenutno se izvode radovi na zgradi stare bolnice koja se nalazi nadomak Staroga grada, a u okviru prvog stupnja izgradnje sveučilišnog kampusa. Dubrovnik ima uvjete za vrhunsku organizaciju prostora, integraciju akademskih institucija u jednom od najljepših dijelova grada gdje dominiraju parkovi i šume uz obalu mora. Lokacija uz povijesnu jezgru pruža dodatnu mogućnost da Dubrovnik uz to što je poznat diljem svijeta kao turistička destinacija postane i jedan od najatraktivnijih destinacija za studiranje. Razvoj akademskih institucija preduvjet je zato da Dubrovnik postane dom i stranim studentima jer su oni ti koji bi mogli oživjeti grad i van sezone, a i tome pridonijeti zapravo vansezonalnom turizmu. Za sve ovo je važno razvijati kapacitete za prihvat sve većeg broja studenata u Dubrovniku ali i razvoj same institucije. Prema tome, prihvaćanjem ovog zakona pridonosi se i jednom i drugom. Sveučilište bi preuzelo i 28 zaposlenika Zavoda za maslinarstvo i južne kulture koji postaje Institut za maslinarstvo i južne kulture. Time se naravno potiče znanstveno usavršavanje sadašnjih zaposlenika i suradnika, ali se istodobno potiče i aktivno uključivanje samih studenata u istraživačke projekte. Zaposlenici sadašnjeg zavoda time će postati nastavni kadar tijekom vremena, naravno Sveučilišta u Dubrovniku, a time se otvara i mogućnost za razvoj novih smjerova iz tih znanstvenih područja. Zaključno mogu reći, da ovom dopunom Zakona o osnivanju Sveučilišta u Dubrovniku i pripajanjem Zavoda za maslinarstvo i južne kulture Sveučilišta u Dubrovniku da se postižu brojne prednosti, ostvaruju nove pretpostavke razvoja samog Sveučilišta u Dubrovniku ali naravno i grada i Dubrovačko-neretvanske županije. Na Sveučilištu u Dubrovniku aktivirat će se znanstvena istraživanja povezana s maslinarstvom ali uspostaviti laboratorij za istraživanje o vinima i uljima po čemu je naša Dubrovačko-neretvanska županija poznata. Stvaraju se mogućnosti pokretanja novog stručnog studija iz ovakvih područja, iz područja poljoprivrede, agronomije i ratarstva. I što je vrlo bitno ponavljam, Dubrovnik će konačno dobiti studentski dom zbog kojeg će povećati broj studenata, a time naravno i studentskih programa. Ovdje bih naglasila kada govorimo o studentima probleme sa važnim režimom za strane studente. To je duga složena procedura za dobivanje privremenog boravka. Naime, zahtjev za privremeni boravak mora se predati u najbližem konzularnom predstavništvu po mjestu stanovanja, a na istom mjestu odobrenje boravka moraju i preuzeti. Događa se tako da npr. student zahtjev za boravak preda u New Yorku ili Berlinu, a odobrenje dobije nakon što već dođe u Dubrovnik. Sada se vize izdaju na rok od 9 mjeseci koliko traju predavanja, što znači da student za svaku godinu studija prolazi postupak kao da traži prvi privremeni boravak. Svakome je u interesu, svakoj državi da privuče što veći broj stranih studenata. Uvjerena sam da i druge visokoobrazovane institucije imaju interes u prihvaćanju stranaca, stranih studenata i stvaranje međunarodnih sveučilišnih centara. Još ću spomenuti Sveučilište u Dubrovniku je napravio jedan veliki iskorak i doprinos u području uzgoja kamenica, za što je zaslužan Tehnološko-poslovni inovacijski centar za marikuluturu "MARIBIC" koji je osnovao 2008. godine. On pridonosi podizanju konkurentnosti hrvatske marikulturne industrije. Možemo pretpostaviti kako će ovaj novi znanstveni institut na području maslinarstva i južnih kultura također dovesti do povezivanja i razvoja malih gospodarstava u Malostonskom zaljevu, ali i na području cijele regije. Sve će to u konačnosti značiti gospodarskom razvitku Dubrovačko-neretvanske županije koja svoje gospodarstvo temelji na potencijalnom razvoju poljoprivrede, maslinarstva, vinogradarstva, marikulture, no moguće je razviti i proizvodnju i ukrasnog odnosno ostalog bilja. Iz svega ovoga može se zaključiti kolegice i kolege, kako je na krajnjem jugu za dobrobit cijele Hrvatske neophodno nastaviti ulaganje u razvoj visokog obrazovanja, istraživačkih laboratorija iz kojih će se aktivan znanstveni rad implementirati u samoj praksi i potaknuti gospodarski razvoj šireg područja regije. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici, državna tajnice u ministarstvu. Dubrovnik, stari grad, 2600 studenata na sveučilištu, dakle stari grad mladih školovanih ljudi. To je namjera, to je intencija i to je zaista tako i tako treba biti i zato će klub HDSSB-a također podržati ovaj zakonski prijedlog o dopuni Zakona o osnivanju sveučilišta u Dubrovniku, s konačnim prijedlogom zakona, kojim se zapravo Zavod za maslinarstvo i južne kulture pretvara u Institut za maslinarstvo i južne kulture sa svojih 28 djelatnika, prostorom i svim ostalim priključuje Sveučilištu Dubrovnik. Jednom sveučilištu jednom od onih pet da kažem morskih sveučilišta, počevši od Pule, Rijeke, Zadra, Splita eto do Dubrovnika, do našeg hrvatskog juga. Dakle zaista u najboljoj namjeri i vjeri klub HDSSB-a će podržati ovaj zakonski prijedlog. Dobar je politički primjer ovdje u Saboru kada ovako opširno, detaljno i lijepo zbori ili kako kažu u Slavoniji divani gospođa iz SDP-a i gospodin Matušić u istom interesu, u istom cilju, a evo kada je npr. nekakva tema iz naše Slavonije, npr. Zakon o legalizaciji poljoprivrednih objekata onda zastupnici HDZ-a, HSS-a ne podignu ruke za legalizaciju poljoprivrednih objekata što je u cilju i interesu svih, bez obzira na stranačku pripadnost, poljoprivrednika u Slavoniji. Sveučilište u Dubrovniku je osnovano 2003. godine 1.listopada jasno na temeljima duge tradicije koja seže čak u 17. stoljeće. Trenutno sveučilište ima dopusnice Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa Republike Hrvatske za izvođenje 15 preddiplomskih sveučilišnih studija i 1 preddiplomski stručni studij te 10 diplomskih studija i 5 međusveučilišnih poslijediplomskih doktorskih studija i za sve to kažu oko 2600 studenata. Uvijek me podsjeća ovaj podatak i Dubrovnik mladih ljudi na jedan grad u Francuskoj koji se zove Exam Provence koji je također jedan stari grad, ali sa velikim brojem studenata, jedan živi i živahni sveučilišni grad, ne velik ali evo upravo podsjeća na Dubrovnik. Slavonski Brod koji je dva puta po broju stanovnika veći od Dubrovnika nažalost nema sveučilišta niti tko razmišlja, iako sam ovdje deset puta s ove govornice upozoravao da treba razmišljati o promjeni mreže sveučilišta jer jedini kopneni studij osim zagrebačkog našeg glavnog, središnjeg sveučilišta, jedini sveučilišni grad je Osijek. Na kopnu govorim, i ovih pet morskih dakle sveučilišta, uvjetno rečeno morskih. Kada govorimo o veličini gradova onda jasno da to nije jedini uvjet i ono po čemu se sveučilište osniva ili ne osniva. Međutim, moramo znati da je i Slavonski Brod pogranični grad i da zbog ovakvog odnosa i stava prema Slavonskom Brodu i razvoju mreže visokih učilišta se osniva Sveučilište u Brčkom, Sveučilište u Orašju, a kasnije tamo i u Bihaću na drugoj strani. Dakle gradovi koji su i manji i koji nemaju tradicije eto imaju sveučilišta, pa onda naši studenti iz ovog posavskog područja mahom, čak idu i u srednje škole u Brčko i u Orašje znate vi to dobro, a i studiraju također preko Save, na desnoj obali sale dakle u Distriktu Brčko ili u Federaciji Bosne i Hercegovine. Zbog čega se ozbiljno ne prione na ideju o osnivanju sveučilišta u Slavonskom Brodu? Gdje nedostaje inicijativa oko toga? Poznato je da u Slavonskom Brodu postoji veleučilište sa tri studija: menadžment, strojarstvo, poljoprivreda. Poznato je da je u Slavonskom Brodu Strojarski fakultet Osječkog sveučilišta i Učiteljski fakultet sa dva razreda: razredna nastava i predškolski odgoj. Poznato je da Slavonski Brod veleučilište ima pripremljene smjerove s dopusnicom ministarstva iz građevine, elektrotehnike i Visoka medicinska škola primalje, primaljstvo. Poznato je i to da se u Brodu treba samo nešto malo poraditi na prostoru, opremi i razvoju stručnjaka kako bi za 5 do 10 godina i Slavonski Brod imao sveučilište koje bi bilo ponos Slavoniji i ponos Hrvatske. Evo recimo u svezi medicine da kažem da u Slavonskobrodskoj općoj bolnici imate tri redovna profesora, zatim imate tri docenta, asistenta jednoga, doktora znanosti pet i vanjskih suradnika, profesora, doktora tri. Iz toga se može roditi jezgro ustanove koja se zove Visoka medicinska škola primaljstvo, smjer primaljstvo. Unatoč svemu tome odlukom Vlade i jasno sukladnošću i potpunom kompatibilnošću vladajućih pa evo i oporbe a evo i nas tu proširuje se da kažem, jednostavno ovo je proširenje Sveučilišta u Dubrovniku Institutom za maslinarstvo i južne kulture kako se to zove. Iako mislim da maslinarstvo i južne kulture može imati i Sveučilište u Splitu i Sveučilište u Zadru i u Puli, jer je to jedna, to su kulture koje su od Savudrije do Molunta i Vitaljine podjednako svuda razvijene. Dakle, od sjevera našeg Jadranskog mora, pa do najjužnije točke rta Oštre. Javio sam se za ovu raspravu upravo da upozorim po ne znam koji puta ministarstvo i državnu tajnicu i ministre i javnost upravo na ovaj problem koji, o kojemu evo zborimo već dugo, a to je upravo da i potreba da na 800, 900000 stanovnika Slavonije i Baranje, pa i ovog dijela koji ne pripada ovih 5 županija, a to je Novska, Daruvar, Grubišno Polje itd. koji bi onda povećao tu regiju na milijun stanovnika. Dakle, a s obzirom na postojanje 5 sveučilišta na našoj jadranskoj obali nije zgorega nego, ne samo da nije zgorega nego naprotiv tražimo da se ozbiljno razmisli i o ovome što zborim, a to je Sveučilište Slavonski Brod. Bit ćemo mi za, dakle glasamo za, objeručke za naš Dubrovnik. Ali dajte već jedanput da se i o ovome ozbiljno porazgovori poglavito sa regionalnom samoupravom koja je kompatibilna sa državnom upravom. Dakle, HDZ, HSS i SDSS itd. pa se jedanput da se dogovorimo i da odredimo rokove kojim bi se moglo roditi još jedna visokoškolska sveučilišna ustanova u Republici Hrvatskoj za kojom zaista postoji potreba i koja bi mogla s obzirom na položaj tranzicijski, smjerove putova, dakle i to da je pogranični grad prema Bosni i Hercegovini postati jedno značajno sveučilište u Republici Hrvatskoj kao što je to značajno da postane i naš Dubrovnik. Evo hvala vam lijepa.
Hvala. Tri ispravka. Prvi gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa moram ispraviti kolegu Grubišića. Naime, HDZ i ja osobno mi smo jasno dali do znanja da ću podignut ruku za legalizaciju nelegalnih i poljoprivrednih objekata kroz ovaj Zakon o legalizaciji nelegalne građevine. Dakle, nije istina da ne podržavamo što je u Slavoniji. Štoviše upravo suprotno podržavamo sve ono što je dobro za Slavoniju. Ali mi je žao konkretno da vi niste podržali izgradnju mosta Pelješac – kopnu, a mi podržavamo itekako i most preko Drave i sve ostale projekte koji su Slavoniji i zdušno ih podržavamo i naša Vlada i osigurava sredstva za realizaciju tih projekata kolega.
Povreda Poslovnika zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Gospodin Matušić članak 209. Gospodin Matušić nije bio ovdje na raspravi kada je njegov kolega Hebrang ustao i da kažem klubu HDZ-a naredio da ne glasa za hitni postupak za legalizaciju poljoprivrednih objekata gospodine Matušiću, a o Pelješkom mostu pravite ga vi ako imate novaca. Nema problema kad ste sve pokrali, e tako da i nemate više od čega praviti Pelješki most.
Gospodin zastupnik Franjo Lucić.
Pa evo javljam se po istom pitanju. Kolega Grubišić je rekao kaže zastupnici iz Slavonije ne glasuju za zakone koji su bitni za poljoprivredu, pa između ostalog rekli ste i za legalizaciju. Gospodine Grubišiću to je stvarno netočno. No, istovremeno ne možemo ni podržati neke prijedloge koje predlaže HDSSB a koji su u suprotnosti sa svime onim u biti samo ne sa onim čime bi trebali, a to je legalizacija. Naime, Ministarstvo zaštite okoliša Vlade Republike Hrvatske pa upravo predlaže i bilo je u prvom čitanju gdje ćemo dozvolit i legalizaciju objekata i svega onoga što je izgrađeno bez prostornih planova, urbanističkih dozvola. Pa mi to upravo predlažemo sada. Zašto tako govorite? I onda govorite o nejedinstvu u Slavoniji. Pa mora biti nejedinstvo kad vidite vi govorite nešto što apsolutno nema veze sa ovim o čemu razgovaramo, a plus toga još govorite neistinu. Pa tko bi bio protiv legalizacije? Pa upravo Vlada Republike Hrvatske ova predlaže da sada po žurnom postupku se sve legalizira što je do sad izgrađeno na ovakav ili onakav način i da se omogući upravo i poljoprivrednim gospodarstvima i malom gospodarstvu i svim onim gospodarstvima koji imaju objekte, a koji nisu do sad bili legalizirani. Prema tome, budimo jedinstveni u tome zaključku, ali nemojmo iznosit podatke netočne i omalovažavati i pojedine i zastupnike i ljude koji su doista za te projekte.
Povreda Poslovnika.
... [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]] nemojte mi isključivati mikrofon. Imam ja megafon. Ja ću opet upotrijebiti. E, dakle vi članak 209. iznosite potpune neistine jer smo mi prije dva mjeseca uputili Zakon o legalizaciji poljoprivrednih objekata po hitnom postupku. Dakle, prije Vlade i prije vašeg razmišljanja i promišljanja, a vi to niste usvojili. I nemojte onda govoriti da je drugačije. Tako je. Tako je.
Ovo nije povreda Poslovnika ispravak netočnog navoda. Boro Grubišiću dajte to jedanput. I ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
... [[Govornik naknadno uključen.]] I ja ću ispraviti netočni navod mog kolege iz kluba, jer sam znao da će kolege kad su se javili pokušati na ovome raspravljati. Netočno je samo to da nije jednak, da niste podržali Zakon o legalizaciji objekata, jer o njemu još raspravljamo jer ide u drugi postupak. Međutim, kad je kolega Grubišić govorio o tome da nema jednak tretman Slavonija i Baranja i slavonski ratari, poljoprivrednici kad je u pitanju legalizacija poljoprivrednih objekata u odnosu na neke druge krajeve Republike Hrvatske onda je prije svega mislio na činjenicu da je naš prijedlog za legalizaciju poljoprivrednih objekata i zgrada i građevina predviđao da se ona, da ta legalizacija bude provedena po uvjetima koji su prihvatljivi slavonskim seljacima, a ne po uvjetima kako se sad predlažu. Ako je za brodogradnju mogla država oprostiti 11,3 milijardi kuna duga i pretvoriti ga u javni dug kojeg ćemo svi otplaćivati, i oni koji nisu sudjelovali u zaduživanju, onda bi ta ista država ako je ravnopravan i ravnomjeran odnos prema svim dijelovima Republike Hrvatske morala moći snage i moći da omogući legalizaciju poljoprivrednih građevina slavonskim poljoprivrednicima po modelu kako su to provele neke druge zemlje. Legalizacija objekata po ovom zakonu kako predlaže Vlada Republike Hrvatske će slavonske seljake koštati 13 milijardi kuna.
Hvala lijepa.
A mi smo predlagali da to bude … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]]
Dobro, hvala lijepa. Niste ispravili netočni navod.
Prema tome ako se može za brodogradnju izdvojiti 11 milijardi, može i za Slavoniju, i onda je to ravnopravan odnos prema svim građanima Republike Hrvatske.
Klub zastupnika HNS-a, HSU-a, gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospođo državna tajnice. U ime kluba Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika želim odmah na početku reći da pozdravljamo svaku inicijativu koja ima za cilj jačanje znanstvenih, obrazovnih kapaciteta hrvatskih sveučilišta, i bolju iskorištenost onih infrastrukturnih elemenata znanstveno-istraživačkog i obrazovnog sustava koji pripada visokome školstvu, pa i napore da se neki drugi elementi nekih drugih sustava uključe u sveučilišta i da daju svoj doprinos njihovu razvoju. U tome smislu valja podsjetiti na nekoliko činjenica. Kad se govori konkretno o Prijedlogu Zakona o dopuni Zakona o osnivanju sveučilišta u Dubrovniku. Stanica za južne kulture u Dubrovniku izgradila je svoju reputaciju rekao bih servisne agencije u jednoj specifičnoj oblasti poljoprivrede kroz čitav niz desetljeća. Kad je 2009. i 2010. godine na prijedlog Vlade Hrvatski sabor donio nove propise kojima je stanica za južne kulture u Dubrovniku postala tek dio Hrvatskog centra za poljoprivredu, hranu i selo, čuli su se glasovi koji su protestirali zbog toga, jer tako postavljen koncept bio je problematičan. Stanica za južne kulture pretvorena u zavod postala je jedan od 7 zavoda unutar Hrvatskog centra za poljoprivredu, hranu i selo, pa ću ja podsjetiti da su to još i Zavod za tlo i očuvanje zemljišta, Zavod za sjemenarstvo i rasadničarstvo, Zavod za zaštitu bilja, Zavod za vinogradarstvo, vinarstvo i voćarstvo, Zavod za poljoprivrednu proizvodnju, i Zavod za agrarnu ekonomiku. Postavlja se pitanje što će biti s drugim zavodima, kako će se oni tretirati obzirom da se također neki od njih nalaze u sveučilišnim centrima. Da li oni imaju znanstveni kapacitet? Da li i ti zavodi imaju znanstveno-istraživački kapacitet koji mogu uključiti u razvoj sveučilišta? U ovom konkretnom slučaju dubrovačkoga, u nekim drugim slučajevima nekih drugih. Podsjetit ću stanica za južne kulture jedna je adresa na kojoj su mnogi poljoprivredni proizvođači, ali i obični građani, kao i vinari i uljari mogli dobiti relevantne informacije o kvaliteti svojih proizvoda, ali jednako tako i savjete, vrlo praktične savjete koje kulture uzgajati, odnosno saditi i kako unaprijediti proizvodnju, konkretno recimo ono što je od posebnoga značaja vina i ulja. Nama se ovdje u prijedlogu tvrdi da će ova promjena Zakona o osnivanju sveučilišta u Dubrovniku doprinijeti kvalitetnijem obavljaju djelatnosti koje sada obavlja zavod, te omogućiti kvalitetnije uključivanje suradnika i studenata sveučilišta u Dubrovniku u istraživačke projekte, što će u konačnici pridonijeti razvoju lokalne zajednice. Postavlja se pitanje da li je svrha ove izmjene zakona da se pomogne zavodu, kako to ovdje piše, ili da se pomogne sveučilištu da se razvije, jer ovdje na žalost nema dokaza da će se pripajanje zavoda, odnosno njegovo pretvaranje u znanstveno-istraživačku instituciju sveučilišta u Dubrovniku, da će doista nešto promijeniti u postojećem sustavu funkcioniranja, osim što se kaže da će biti zaposleno 28 novih ljudi. Mi na žalost ne znamo koji je profil tih ljudi, mi ne znamo koliko je doktora znanosti, koliko je magistara, koliko je inženjera, koliko ljudi radi na istraživačkim projektima, koliko radi na opitnom uzgoju, koliko radi zapravo u staklenicima, odnosno rasadnicima. Ne znamo ovog časa ništa o tome, a to bi bila vrijedna informacija, jer kad bi taj zavod imao te, tu vrstu kapaciteta, onda bi se vjerojatno razmišljalo da prvi sljedeći korak bude ustanovljenje studija koji će imati nekakvu vezu sa zavodom o kojemu je ovdje riječ, jer taj zavod će se zvati Zavod za maslinarstvo i južne kulture, institut za maslinarstvo i južne kulture. No pogledajmo što sve sveučilište u Dubrovniku, to naše mlado sveučilište koje evo bilježi 8. godinu postojanja, i kojemu valja pružiti svaku vrstu podrške, ali također i stvarnu sadržajnu potporu sa državne razine da se doista razvija sukladno potrebama svoga grada, svoga kraja, gospodarstva, poljoprivrede, ali isto tako i onoga o čemu je kolegica Bonačić govorila mogućnosti da se Dubrovnik razvija i kao međunarodni sveučilišni grad, pa ćete doći do toga da u postojećim, da među postojećim preddiplomskim, diplomskim i poslijediplomskim studijima nema ama baš ni jednog jedinog koji je komplementaran sa djelatnostima ovoga budućeg instituta. Podsjetit ću, radi se o studijima akvakulture, brodostrojarstva, ekonomije, elektrotehničkih komunikacijskih tehnologija u pomorstvu, medija i kulture društva, nautike, pomorske tehnologije jahta i marina, poslovne ekonomije, primijenjenog poslovnog računarstva, računovodstva čini mi se, restauracija i konzervacija artefakata od drva, papira, tekstila, metala i keramike, i studij sestrinstva. To su preddiplomski studiji. Diplomski studiji su ekonomija, elektroničke i komunikacijske tehnologije u pomorstvu, zatim marikultura, mediji, odnosi s javnostima, pomorstvo, poslovna ekonomija sa smjerovima turizam, međunarodna trgovina i marketing, poslovno računovodstvo, restauracija i konzervacija. I imamo također nešto vrlo zanimljivo je dakle kako Sveučilište u Dubrovniku razvija poslijediplomske studije i to na područjima molekularne bioznanosti, biologije novotvorina, primijenjene znanosti o moru, povijesti stanovništva, pomorstva, europskih integracija, upravljanja marketingom u turizmu. To su dakle studiji koji se mogu danas pohađati na Sveučilištu u Dubrovniku. Nažalost, nismo čuli ni riječi o tome da li postoje konkretni planovi za otvaranje studija koji će biti komplementarni sa djelatnostima novoga zavoda koji će postati znanstveno-istraživački institut Sveučilišta u Dubrovniku. Mi nažalost ne znamo hoćemo li i prema Zakonu o znanosti taj znanstveno-istraživački institut u Dubrovniku već u startu moći ekipirati obzirom da njega trenutno vodi vršiteljica dužnosti voditeljice zavoda koja je čini mi se inženjerka. Dakle, u čitavom korpusu tih pitanja ostaje čitav niz nerazjašnjenih stvari. Od presudne je važnosti da Sveučilište u Dubrovniku dobije stvarno potporu, stvarne znanstveno-istraživačke kapacitete i da to što dobije pripajanjem ovoga zavoda, odnosno njegovim pretvaranjem u znanstveno-istraživačku instituciju unutar sveučilišta ne bude tek mjesto na kojemu će vanjski suradnici od negdje drugdje samo isključivo vršiti znanstvena istraživanja i sve ostale poslove koje je moguće raditi u institutu i uključivati institut u projekte nego da taj institut mora biti u izravnoj funkciji jačanja znanstveno-istraživačkih, ali i obrazovnih kapaciteta Sveučilišta u Dubrovniku. To je poanta i to je smisao, tu se mora zapravo usmjeriti pozornost, ali jednako onda tako i konkretni potezi kako bi se sveučilište osnažilo u znanstvenom, istraživačkom i obrazovnom kapacitetu. Nažalost, čini mi se da će ovo zasada biti tek pripajanje jednoga organizacijskog dijela postojećeg Hrvatskog centra za poljoprivredu, hranu i selo kojeg su mnogi dosada doživljavali kao servisnu agenciju, odnosno savjetodavnu službu proizvođačima poljoprivrednih proizvoda, cvijeća, osobito onaj dio koji se odnosi na prodaju grmova, presadnica, cvijeća, voćaka. Dakle, da će to tek biti formalno rješenje, a da ćemo do stvarnog jačanja znanstveno-istraživačkog kapaciteta toga budućeg instituta još morati počekati. Ja se nadam da će ministarstvo pomoći objeručke da taj tranzicijski period bude što kraći, da se u radu instituta zaposli što je moguće više znanstveno usmjerenih novaka, ali jednako tako i docenata koji će moći jednako tako kvalitetno kao u rad instituta se uključiti i u izvođenje studijske nastave na novoosnovanim studijama. Kojima? To nismo čuli, a čini mi se da predlagatelj niti ne zna jer da se uopće nije konzultirao sa vodstvom sveučilišta. I to je jedna informacija koja nam je ovdje doista jako potrebna. Jer kud ćete bolje potpore nego da Hrvatski sabor punim plućima stane iza ideje razvoja Dubrovnika kao sveučilišnog centra i to međunarodnog sveučilišnog centra, ali i jačanja, stvarnog jačanja njegovih znanstveno-istraživačkih i obrazovnih kapaciteta. Mi to nažalost iz ovoga ne vidimo, ali dajemo šansu i u tome smislu kao klub podržat ćemo ovaj prijedlog, ali ćemo biti vrlo zainteresirani da za godinu ili dvije upitamo što je bilo s ovim rješenjem. Jednako tako kao što smo zainteresirani što će se dogoditi sa ostalih 7 zavoda koji ovoga časa djeluju unutar Hrvatskoga centra za poljoprivredu, hranu i selo. Očito da taj koncept nije do kraja zaživio čim se tako ugledna Stanica za južne kulture u Dubrovniku već sada treba izdvojiti iz njegova sastava. Hvala lijepo.
Hvala. Jedan ispravak, gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Nije točno da će se zaposliti novih 28 djelatnika nego će se preuzeti djelatnici koji i sada su djelatnici, zaposlenici sadašnjeg zavoda bivše Stanice za južne kulture, a sutra instituta. Dakle, riječ je samo o preuzimanju, nisu potrebna nikakva nova sredstva. Dakle, ona su već osigurana kroz institucionalno djelovanje dosadašnje institucije. Drugo, Dubrovnik djeluje već i sada kao međunarodni sveučilišni centar. Postoji i američki koledž, postoji još privatno sveučilište uz Dubrovačko sveučilište. I treće, nije ministarstvo to koje će reći koja je uloga instituta unutar sveučilišta nego je sveučilište to koje je dužno osmisliti sve programe koji će se komplementarno u ovom institutu odvijati na samom sveučilištu. To je pitanje za sveučilište, a nikako u ovom trenutku za ministarstvo. A sveučilište prema mojim spoznajama apsolutno već sada ima pripremljene programe i vrlo jednostavno i lako će se uklopiti ovaj institut sa svojom djelatnošću unutar sveučilišta.
Gospodin zastupnik Nevio Šetić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice. Dopustite da se uključim u ovu raspravu oko dopune Zakona o osnivanju Sveučilišta u Dubrovniku. I evo ako mogu reći da se slažem sa ovim prijedlogom jer naprosto ovo je uklopljavanje znanstvene zajednice pod organizacijskom shemom Sveučilišta u Dubrovniku. Kada se bolje pogleda Sveučilište u Dubrovniku od 2003. godine do danas izvršilo je niz organizacijskih preustroja i uspjelo je stvoriti preddiplomske, diplomske i postdiplomske studije i čini mi se da se ovo rješenje integracije Zavoda za maslinarstvo i južne kulture u Dubrovniku koji postaje dio Sveučilišta u Dubrovniku, a postaje dakle Institut za maslinarstvo i južne kulture, da je jedan dobar organizacijski potez i da činjenica govori da Sveučilište u Dubrovniku koje već broji oko 250 uposlenika, od toga 70-ak doktora znanosti sada će skoro približiti se brojci od 300. A ono što je činjenica i što treba reći da Hrvatska ima 2 tipa sveučilišta. Ima Sveučilište u Dubrovniku koje je integrirano sveučilište kao što je i ono u Zadru i u Puli, a ima i sveučilišta kao što je Zagrebačko, Osječko, Riječko, Splitsko koja su malo drukčije organizirana. A ovo pokazuje mobilnost i brza rješenja koja se traže u nastavnom, a i znanstvenom dijelu što mi se čini jako važno, a neke primjedbe ili sumnje da će ovaj institut koji će profunkcionirati unutar sveučilišta neće imati utjecaj na buduće programe to mi sad ne možemo znati jer te programe tek treba stvarati. Jer vitalnost svakog gospodarstva je upravo u dinamici stvaranja onog što treba. Doduše, ovdje je jasno ukazano da se odnosi na 2 proizvoda osobito a to je maslinarstvo i vinogradarstvo koje će se referirati kao institut je činjenica da je to jedan proizvod koji na istočnoj obali Jadrana od rimskih vremena do danas uvijek ga je bilo viška, ali treba znati proizvesti onu kvalitetu što može u konkurenciji s drugim zemljama polučiti boji rezultat. Kada je riječ o vinarstvu to znamo da itekako uspijeva, a kada je riječ o maslinarstvu u posljednje vrijeme Hrvatska ima svjetski proizvod u maslinarstvu koji se može nositi sa svakom zemljom koja proizvodi maslinovo ulje od Istre do Dubrovnika, a novim kompetencijama, novim znanjem, novim mogućnostima u samoj znanstvenoj spoznaji, a ako se prenese u nastavno biti će još bolje. Recimo kada je riječ o maslinarstvu onda samo neke činjenice koje čak i neki maslinari kod nas ne koriste. Recimo kada je maslina u cvatu svi misle da tog časa maslina ne treba voda. Izraelska znanstvena zajednica je utvrdila da tog časa ako nema vode i ako nema hrane maslina odbaci plod koji je mogla osigurati za daljnju proizvodnju. Prema tome, znanstvena kompetitivnost je tu iznimno važna, a u toj cijeloj tehnologiji proizvodnje i čuvanju maslinovog ulja ali i prodaji ima još puno tajni koje je upravo pomogla znanstvena zajednica da dođemo do tih spoznaja. Još je ona veća tajna kada se ima oko sortimenta kada se ima se ima autohtonih sortimenta i daje posebne učinke na pojedinom području. U tom pogledu doživljavam ovo spajanje kvalitetno da se cijela zajednica organizira i ja vjerujem da možemo očekivati od Sveučilišta u Dubrovniku vrlo brzo i koji nastavni program u ovom području bilo na preddiplomskom studiju ili na diplomskom. U svakom slučaju danas smo jako puno čuli o razvojnim dimenzijama tog sveučilišta i novim programima i poslijediplomskom studiju i to treba pohvaliti i oko 2 tisuće 700 studenata koji studira to je već jedan veliki kapacitet. To su sve činjenice koje mi dadu za pravo zaključiti i čime se potpuno slažem s predlagačem da se dopuni Zakon o osnivanju sveučilišta u Dubrovniku da i ovaj Zavod za maslinarstvo i južne kulture postane dio ove ustanove. Zato ja podržavam i glasovat ću za.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Drago Bodakoš.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolega Nevio, rekli ste da je ovaj zakon da je to okrupnjivanje znanstvene zajednice vjerojatno u Dubrovniku ste mislili. Međutim, kada o tome sada govorite ako se vratimo od prije godinu, godinu i pol dana, kada se stvarala institucija Centra za poljoprivredu, hranu, selo tada je bilo gromoglasno da se i ovaj zavod pripoji u taj centar kao i ostali zakoni što je kolega Beus nabrojio, jedan od njih je sigurno Zavod za sjemenarstvo u Osijeku koji je ja znam puno kvalitetniji što se tiče kadrova a nije prešao u sveučilište, jel postoji određeni broj doktora, magistara itd. i puno veći kapacitet toga zavoda je od ovoga. Međutim, danas kada čujemo od predstavnika kluba HDZ-a kako je Vlada vrlo pametno predložila ovaj isti zavod da uđe u sveučilište, a isto tako je predlagala i prije godinu ili nešto više da taj zavod pređe u centar. Postavlja se pitanje, što je to što to potiče sada da se ovaj zavod tako brzo izdvaja iz toga centra? Da li zbog toga što će se na osnovu toga i studentski dom otvoriti ili je vidljiva druga stvar da ova Vlada i ovo resorno ministarstvo nema neku mrežu sveučilišta u RH, jer ovo što je nabrajano imamo 5 pomorskih i samo 2 kopnena? Da li isto tako ova Vlada i ovo ministarstvo nema ni viziju kako i na koji način će se formirati fakulteti jer ovo isto tako taj svih ovih 5 morskih fakulteta mogu se također baviti sa ovom problematikom? Prema tome, mislim da znanstveni programi trebaju biti osnova za pripajanje ili otpuštanje, a ne ovakav način bez nekakvog obrazloženja kao što je u ovom slučaju. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku.
Htio bih malo ..., slažem se vi ste ušli sada u sferu strategije razvoja sveučilišta i visokih učilišta, ali treba uzeti jednu činjenicu, da u hrvatskoj periferiji nedostaje potencijala koje može nositi i vjerojatno traženja najboljih rješenja. Neće stati sa danas nego sa sutra, sa dalje. To je jedna činjenica koju moramo osvijestiti kao hrvatsko društvo. Vi znate da je sa Sredozemlja kultura, znanje išlo u kontinent, a sada imamo slučaj da iz Finske se vraća nazad a opet Sredozemlje uvijek rezistentno i jako u tom pogledu jer ima se na čemu to učiniti. Prema tome, htio bih samo upozoriti da ovisi o potencijalu i kapacitetu što imamo u pojedinoj sredini i njenoj umješnosti da se organizira i da onda predstavi to. Evo to sam htio reći.
Gospodin zastupnik Zdenko Franić.
Štovani kolega u svojoj ste raspravi nekoliko puta spomenuli važnost kvalitete i znanosti i eksperata znanstvenika koji imaju ulogu u ocjeni sukladnosti zapravo osiguravanju kvalitete. Međutim, podsjetio bih da je krovna institucija hrvatske infrastrukture kvalitete odnosno Hrvatska akreditacijska agencija pred financijskim slomom zbog modela financiranja, jer sve što ona svojim radom na tržištu zaradi ide u državnu riznicu i nemaju se ti znanstvenici, eksperti, stručnjaci o kojima ste govorili iz čega platiti. I ukoliko Vlada hitno ne učini nešto na saniranju stanja, budući da je budžet agencije iscrpljen za budućih 6 mjeseci, uopće više neće moći se održavati sustav akreditacije laboratorija u RH, njihovog nadzora što u opasnost dovodi da se ponovno otvori već zatvoreno poglavlje 1.- Sloboda kretanja roba. Hvala.
Gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa javio sam se za pojedinačnu raspravu zbog činjenice da sam čuo dosta toga vezano uz samo Dubrovačko sveučilište, ali ne toliko uz ovu današnju temu, a to je dopuna Zakona o osnivanju Dubrovačkog sveučilišta i konkretno u naravi pripajanje sadašnjeg Zavoda za južne kulture koji djeluje u sklopu centra, Hrvatskog centra za poljoprivredu Sveučilištu u Dubrovniku i zapravo osnivanje novog odjela unutar samog sveučilišta, a to je institut za južne kulture. Prema tome, ja mislim da je svima jasno da je ovo izuzetno dobar potez, kvalitetan koji će rekao bih značiti puno i za jednu i za drugu instituciju, i za Dubrovačko sveučilište i za bivšu stanicu za južne kulture, a sutra institut koji je osnovan pri samom Dubrovačkom sveučilištu i programi će sasvim sigurno biti osmišljeni, već su neki od njih osmišljeni i rezultate ćemo imati vrlo brzo. Ali potaknut zapravo onim što sam čuo moram reći da mi je žalosno čuti od predstavnika SDP-a način na koji se govori o nekim investicijama u Dubrovniku, a da se pri tom očito izbjegava spomenuti kad su to investicije započete, tko ih je započeo, tko ih financira i tko je zapravo stao iza njih konkretno pa se tako spominjala izgradnja sveučilišnog kampusa u Dubrovniku i vrlo brzi završetak doista zgrada stare bolnice u Dubrovniku, evo pred završetkom je i to je doista za Sveučilište u Dubrovniku temeljni objekt za novo Sveučilište u Dubrovniku. Ali se zaboravilo reći da je ta zgrada započela s obnovom 2009., dakle u jesen 2009. godine u teškim recesijskim vremenima hrvatska Vlada predvođena gospođom Jadrankom Kosor je odvojila stotine milijuna kuna za taj objekt, za taj projekt, usprkos svim teškoćama koje hrvatsko društvo zajedno sa svim ostalim zemljama, prije svega zapadne Europe i razvijenim zemljama svijeta prolazi kroz teškoće. Usprkos tim svim teškoćama kroz koje kao društvo prolazimo i kroz koje smo prolazili krajem 2009. godine hrvatska Vlada je našla dovoljno sredstava jer je prepoznala da je interes Republike Hrvatske doista izvrsnost, znanje, edukacija sveučilišta i to je konkretan dokaz. Zato mi je žao da kolegica iz SDP-a nije imala snage reći tu činjenicu da je kamen temeljac za tu obnovu Dubrovačkog sveučilišta, tog kampusa zapravo postavila gospođa Jadranka Kosor i ova Vlada. I isto tako kad govorimo o Centru za marikulturu na Bistrini također treba reći da je ova Vlada stajala iza tog projekta, kao što je stajala iza ovog projekta o čemu nisam htio previše govorit u ime kluba ali sad ću reći u ovoj pojedinačnoj raspravi jer znam detalje razgovora i sa studentskog doma. Upravo zahvaljujući razumijevanju hrvatske Vlade, zahvaljujući razumijevanju ministra gospodina Čobankovića koji je prvi započeo te razgovore oko mogućeg novog ustroja i zahvaljujući razumijevanju ministra Fuchsa i njegovih suradnika i zahvaljujući razumijevanju Vlade Republike Hrvatske, a potaknuti upravo od strane Županije dubrovačko-neretvanske, od strane gospodina Dobroslavića s njegovim suradnicima koji je zajedno sa sveučilištem tražio najbolji model spajanja ove institucije, bivše Stanice za južne kulture i Dubrovačkog sveučilišta gdje se rješavaju brojni problemi pa među ostalim i problem rješavanja izgradnje studentskog doma. I to je činjenica da je upravo ta sinergija djelovanja župana Dubrovačko-neretvanske županije gospodina Dobroslavića sa suradnicima, ministarstva, pa evo i neki od nas zastupnika su sudjelovali u svim tim razgovorima, dogovorima podupirali zapravo u suštini razvoj sveučilišta i podizanje razine edukacije u ovom području i sudjelovanju u znanstveno-istraživačkim projektima dakle kroz samo sveučilište što znači apsolutno jednu novu kvalitetu i same institucije i svega onoga što će koristiti cjelokupnoj zajednici, i mladim ljudima i poljoprivrednicima i svima onima koji se bave uzgojem južnih kultura, onoga što je nama doista izuzetno bitno. Samo evo, prije par godina je započeo taj proces pretvaranja tzv. šumskog zemljišta u poljoprivredne površine. Krajobraz u Dubrovačko-neretvanskoj županiji se mijenja, ali ne način da bi to sad bilo neprimjereno tom području. Nekad se na tom području isključivo bavilo sa tim kulturama. Recimo samo da spomenem područje Korčule, kad Korčula izgori, kad izbori borovina na Korčuli tek se onda vidi što se radilo do sredine 20. stoljeća, do prije Drugog svjetskog rata, što se sve uzgajalo i kako se obrađivala svaka i najmanja poljoprivredna površina se uzgajala. Pogledajte suhozide koji ostaju nakon opožarenih površina, ali ne samo na Korčuli nego i na Pelješcu i na svim drugim otocima, na Šipanu nažalost još uvijek je dosta toga zapušteno ali se ljudi sve više i više vraćaju tim temeljnim kulturama koje su doista izuzetno značajne, koje znače i kulturu življenja. To su mediteranske kulture koje jasno kultura maslinovog ulja ili kultura vina, vinogradarstva, sve temelj naše civilizacije. Prema tome, u tom jednom pozitivnom smislu se posljednjih godina mijenja krajobraz i doista svjedočimo povratku ljudi upravo tim kulturama i zato je ovaj korak podizanja na sveučilišnu razinu ovog instituta, sutra instituta danas zavoda, izuzetno bitan, značajan upravo zato što će koristiti svim tim ljudima i naravno da će kroz edukaciju i kroz uključivanje studenata dati doprinos i u znanstveno-istraživačkom smislu. I u tom smislu evo imao sam potrebu istaknuti koliko je značajan ovaj potez i koliko je hvalevrijedno to razumijevanje na koje se naišlo u svim ovim institucijama i konačno u prijedlogu Vlade Republike Hrvatske koji je došao pred nas. Evo ja mislim da sam odgovorio na veći niz nepoznanica koje su se pojavljivale tijekom rasprave, ali sasvim sigurno na ostale će odgovoriti pretpostavljam i predstavnica ministarstva.
Hvala. Tri replike. Prvi gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Kolega Matušić, govorili ste o značaju instituta za maslinarstvo i južne kulture što smo mi, ja osobno u govoru u ime klube dakle afirmativno smo to prihvatili. Kada već govorite o institutima i institucijama značajnim za Republiku Hrvatsku i u toj vašoj brizi silnoj i vaše predsjednice Vlade onda mi recite ako znate što je sa BC institutom i kako je nestao BC institut i što je sa zemljom Stočarskog selekcijskog centra u Križevcima, poglavito u Rugvici, kome je pripao i kome ste to prodali. To je briga za institucije, zavode, institute i ostalo.
Gospodin zastupnik Gvozden Flego, replika.
Kolega Matušić, kada ste osvjetljavali neke nepoznanice onda mislim da ste neke nepoznanice pogrešno osvijetlili jer bih vas želio podsjetiti kada je Dubrovačko sveučilište nastalo, a svakako bih vas želio podsjetiti da je izgradnja kampusa počela u to vrijeme. Svakako bih vas želio podsjetiti da je vaš sadašnji gradonačelnik, a ondašnji ministar zdravstva zajedno sa županom radio na dodjeli bolnice sveučilištu. Svakako bih vas htio podsjetiti na to da je Vlada prodala duhansku stanicu i osigurala novce za izgradnju studentskog doma i za rekonstrukciju bolnice i u ono vrijeme je ostalo 30 i nešto milijuna koje vam je ostavljeno 2004. godine jer mi pri kraju mandata nismo htjeli ništa poduzeti. Osim toga, meni se čini da je pitanje znanosti, visokog obrazovanja instituta od strategijskog značaja i da nema nikakovog razloga da se pojedinačne stranke sa svojim partikularnim političkim interesima natječu tko je bio važniji ili tko je bio prvi. Puno je važnije kolega Matušić da se nešto dogodi nego tko je napravio da se to dogodi.
Odgovor na repliku.
Zahvaljujem kolega Flego, ali izgleda da ste vi neke stvari previdjeli ili niste dobro upućeni ili niste znali. Kreiranje samog slučaja što je krenulo već '98. godine još u vrijeme mandata gradonačelnika Bogdanovića a samo sveučilište se dubrovačko formiralo 2003. godine kad smo na vlasti u Dubrovniku bili mi u HDZ-u i to vi dobro znate. Ali ja se slažem, slažem se sa tim da je to bilo naravno zajednički projekt i da nema tu strančarenja i da je to dobilo podršku svih relevantnih faktora i političkih i drugih faktora koji su bili presudni za stvaranje samog sveučilišta. Ali nije istina da je obnova Kampusa krenula tad kad ste rekli. Obnova Kampusa je krenula prije dvije godine. Govorim o staroj bolnici. Dodjela također zgrade stare bolnice nije tekla tako kao što ste vi rekli zato što je vaš tadašnji ministar zdravstva kasnije je bio vijećnik u županijskoj skupštini htio je izdvojiti jedan dio stare bolnice da bi postao dio Instituta "Andrija Štampar" pa je tako bilo problema sa županijskim odlukama dok nije došla opet vlast Hrvatske demokratske zajednice 2005. i donijela tu jednu cjelovitu odluku koju je podržala i Vlada Republike Hrvatske o davanju tog zemljišta koje je pripadalo županiji davanju za sveučilišta. Prema tome, ne znate činjenice koje su stvarno se dogodile. Ali se slažem zato sam i rekao da me žalosti i činjenica da se neke stvari prešućuju kao da se događalo samo po sebi. Nije se događalo samo po sebi. Trebalo je puno energije, puno volje i puno želje. Tih 30 milijuna kuna o kojima vi govorite oko duhanske stanice oni su nestali u nekim drugim projektima ministarstva. Nisu se ostavili sa strane i nije ih bilo moguće više, dakle uložiti u samo sveučilište. Ali je najbitnije, kažem da je usprkos teškim vremenima da sveučilište ide naprijed, da se izgrađuje i da će svi od toga imat koristi pogotovo grad Dubrovnik i Dubrovačko-neretvanska županija i rekao bih hrvatsko društvo u cjelini.
I gospodin zastupnik Dinko Burić, replika.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Matušić govoreći o tome kako je hrvatska Vlada i gospođa Jadranka Kosor uložila 100 milijuna kuna i položila kamen temeljac onda vas moram podsjetiti na to da se radi ne o novcima gospođe Jadranke Kosor, nije ona podigla kredit nego se radi o novcima hrvatskih poreznih obveznika svih hrvatskih građana. I mi nismo protiv toga da je taj novac uložen u Dubrovniku. To je itekako dobro došlo, ali smo protiv toga to je još jedan primjer kako za druge krajeve Hrvatske ima novaca, a za Slavoniju i Baranju nema. Imate ponovo vas upozoravam, evo dajem vam šansu da kad budemo donosili taj Zakon o legalizaciji se zauzmete i vi, a pogotovo zastupnici HDZ-a iz Slavonije i Baranje da se legalizacija poljoprivrednih objekata provede na način da bude besplatna za sve poljoprivrednike. Jer ako smo mogli 11 milijardi kuna za brodogradnju odvojiti, onda se može država i odreći prihoda od 10 ili 13 milijardi kuna. I još samo toliko, želio bih vas podsjetiti kad pričamo o 100 milijuna kuna koje je uloženo u Dubrovniku za taj Kampus. Ako imamo u vidu činjenicu da je u mandatu Vlade HDZ-a u ovih 7 godina kako se predviđa pokradeno oko 80 milijardi kuna, onda ovih 100 milijuna kuna podijelite sa time, pa biste vidjeli da niste pokrali sav taj novac hrvatskim građanima. Moglo se izgraditi 800 takvih investicija i 800 kamena temeljaca.
Odgovor na repliku.
Ovaj dio kako je rekao kolega kod krađe 80 milijuna kuna doista nema smisla govoriti. Pa vi vrijeđate sve nas. Što vi mislite da mi ne možemo vrijeđati vas? Da mi ne možemo reći što ste vi pokrali, a ne znamo da ste nešto pokrali, nije dokazano itd. Ali to doista nema smisla i prelazi u granicu normalnog ponašanja u Hrvatskom saboru. Ali to je vama na vaš obraz i na vašu čast. A kad govorite o 100 milijuna kuna naravno da su oni iz državnog proračuna, naravno da su oni od poreznih obveznika. Naravno da je to nešto s čime raspolaže hrvatska Vlada ali tih 100 milijuna kuna je moglo bit utrošeno u nešto drugo. Hrvatska Vlada je prepoznala ovdje interes da se uloži u dubrovačko sveučilište. Isto kao što je prepoznala interes recimo da se 120 milijuna eura uzme kredit za most preko Drave koji je u Slavoniji. I ja nemam ništa protiv toga. Ali je žalosno čuti od vas kolega da ste vi protiv mosta Pelješac koji spaja Hrvatsku u jednu cjelinu. Što bi vi htjeli proračun državni da dođe samo u Slavoniju. Je li to želite? Je li to vama možda pravilno? Ova Vlada itekako vodi računa da se ravnomjerno razvija cijela Republika Hrvatska. Mi smo izvanteritorijalni. Mi dolazimo preko druge države u grad Zagreb, preko druge države. A vi već imate autocestu ne znam koliko. Pa nama je drago to. ... [[Govornik se ne razumije.]] nama svaki uspjeh je nama drag. Prema tome, ... ... [[Upadica Burić, ne čuje se.]] Kolega, vi ste bili u HDZ-u i ja se dobro sjećam što ste vi govorili u HDZ-u. Itekako.
Hvala. Zaključujem sjednicu. Prekidam ... Zaključujem raspravu, prekidam sjednicu. Nastavak u 15,00 sati sa raspravom Konačni prijedlog zakona o Državnom uredu za reviziju.
Prelazimo na Prijedlog Zakona o dopuni Zakona o osnivanju Sveučilišta u Dubrovniku, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 823 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o dopuni Zakona o osnivanju Sveučilišta u Dubrovniku. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova 101 glas za, 1 suzdržan i ništa protiv.
Kolegice i kolege, lijepo vas pozdravljam. Nastavljamo sa današnjim radom. Na redu je šesta točka dnevnoga reda - Konačni prijedlog zakona o Državnom uredu za reviziju, drugo čitanje, P.Z.E. br. 667. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog ste primili u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje i amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za financije i državni proračun. Izvješća sa sjednica odbora ste također primili. S nama je državna tajnica u Ministarstvu financija gospođa Ivana Maletić. Želi li ona uvodno? Da. Izvolite tajnice.
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Evo ja ću samo ukratko reći s obzirom da je riječ o Zakonu o državnom uredu za reviziju koji je u drugom čitanju. U biti ću naglasiti samo razlike u odnosu na prijedlog zakona koji je bio 15. prosinca 2010. godine. Ono što je dodano i promijenjeno je da se sva prava i obveze ovlaštenih državnih revizora primjenjuju, da se na njih primjenjuju propisi kao za državne službenike. Isto tako da se Hrvatskom saboru izvješće o obavljenoj reviziji ali i izvještaja o izvršenju državnog proračuna i te promjene mora dostaviti. Dakle, sad je utvrđen rok do 1. lipnja. Prije nije bio taj rok na taj način definiran u samom zakonu. Isto tako su dodani stručni uvjeti i godine radnog iskustva koje treba ispunjavati kandidat za glavnog državnog revizora i zamjenika glavnog državnog revizora. Dakle, prije je bilo samo osobni ugled i profesionalno iskustvo. Onda smo upravo temeljem vaše rasprave i vaših zaključaka u biti dodali da je potrebna preddiplomski i diplomski sveučilišni studij ili integrirani preddiplomski i diplomski sveučilišni studij. I ono što je još bitno 12 godina radnog iskustva u struci i ugled i profesionalno iskustvo na području javnih financija. Dakle, taj dio je isto riješen. Uveden je isto tako institut udaljenja ako je protiv glavnog državnog revizora pokrenut bilo kakav kazneni postupak, znači za kazneno djelo. Dodana je uredba prema kojoj Državni ured za reviziju uz obavljanje revizije prema godišnjem programu i planu rada reviziju može obavljati i na zahtjev Hrvatskog sabora. To je isto jedan bitan element i sama Europska komisija je ukazala na potrebu za tim. I konflikt, sprječavanje konflikta interesa je još posebno apostrofirano, te je navedeno da ovlašteni državni revizor ne smije biti član nadzornog odbora ili drugog organa trgovačkog društva i drugih pravnih osoba koje podliježu reviziji Državnog ureda za reviziju. Evo to su najznačajnije promjene u odnosu na prvo čitanje. Hvala na pažnji.
Hvala lijepo državnoj tajnici. Izvjestitelji odbora žele li uzeti riječ? Ne. Prelazimo onda na raspravu u ime klubova zastupnika. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice i uvaženi kolega Damir Sesvečan. Izvolite kolega.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, državna tajnice sa suradnicama, kolegice i kolege. Pa evo, dakle pred nama je u drugom čitanju Konačni prijedlog zakona o Državnom uredu za reviziju. Nakon što ga je Hrvatski sabor u prvom čitanju raspravio na plenarnoj sjednici u prosincu prošle godine kao što je i državna tajnica rekla. Dakle, donošenje ovog Zakona odmah ću naglasiti Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice će podržati, a konkretnije ovim Zakonom kao što je to određeno u članku 1. uređuje osnivanje, ustrojstvo, nadležnost i upravljanje Državnim uredom za reviziju, način rada i izvješćivanje, dužnosti i prava ovlaštenih državnih revizora i drugih zaposlenika, te suradnja Državnog ureda za reviziju sa drugim tijelima. Potreba donošenja ovog Zakona proizlazi iz ustavnih odredbi utvrđenih promjenama Ustava Republike Hrvatske iz lipnja prošle godine. Tim je promjenama uređeno pitanje neovisnog položaja Državnog ureda za reviziju kao najviše revizijske institucije Republike Hrvatske, a do tada je položaj Državnog ureda za reviziju bio uređen isključivo Zakonom o Državnoj reviziji. Isto tako, sukladno preporukama Međunarodne organizacije vrhovnih revizijskih institucija i preporukama Limske i Pariške deklaracije, jačanja neovisnosti, dakle i funkcionalne i financijske, Državnog ureda za reviziju kroz dopunu ustavnih odredbi zatražila je i Europska komisija i to u formi mjerila za zatvaranje poglavlja 32. – Financijski nadzor. Isto tako, Ustavnim zakonom za provedbu Ustava iz listopada 2010. u članku 7. propisana je potreba donošenja zakona koji će se odnositi na Državni ured za reviziju s obzirom da se ustavne odredbe o tom pitanju naravno ne mogu neposredno primjenjivati. Dakle, prijedlog zakona koji je pred nama u odnosu na prvo čitanje dodatno je uređen, dodatno je poboljšan i to ne samo nomotehnički, terminološki već i sadržajno. Najveći broj prijedloga i primjedbi iznijetih u raspravama na plenarnoj sjednici ili kroz prijedloge pojedinih klubova zastupnika kao i radnih tijela Sabora predlagatelj je prihvatio, pa prema tome mislim da nema zapreka da se ovaj Zakon ne prihvati. Prema tome, shodno tome Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje predmetnog Zakona o Državnom uredu za reviziju. Hvala.
Hvala lijepo. Klub zastupnika SDP-a, i uvažena kolegica Nadica Jelaš. Izvolite uvažena kolegice.
Poštovani potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Državni ured za reviziju osnovan je 1993. godine i do sada je vrlo profesionalno i odgovorno odrađivao zahtjevan posao kontrole trošenja novca poreznih obveznika i zaštite državne imovine. Za ilustraciju ću reći da godišnji opseg javnih sredstava koja su bila predmet državne revizije je dosezao otprilike polovinu domaćeg bruto proizvoda, dakle praktički svaka druga stavka domaćeg bruto proizvoda je bila revidirana. Izvješća Državnog ureda za reviziju redovno su u Saboru imala podršku i pozicije i opozicije, pri čemu se isto tako redovno isticala i edukativna i antikorupcijska uloga Državnog ureda za reviziju. Mnogo rjeđe govorilo se o tome da je Državni ured za reviziju uz svoje redovne zadatke odradio i jedan izuzetno obiman i izuzetno vrijedan posao, dakle reviziju pretvorbe i privatizacije. Na žalost neke druge institucije nisu dalje odradile taj posao, nisu procesuirale mnogobrojne nepravilnosti i nezakonitosti utvrđene revizijom, tako da su zapravo tisuće stranica revizijskog nalaza o pretvorbi i privatizaciji ostale, mogli bismo gotovo reći mrtvo slovo na papiru. Međutim činjenica je da taj nalaz postoji, i da se uvijek može iskoristiti za pokretanje odgovarajućih postupaka. Ovo tim više što je posljednjim izmjenama u Ustav ugrađena i odredba o nezastarijevanju pretvorbenog i privatizacijskog kriminala. Osnovni preduvjet za učinkovitu reviziju javnog sektora, kao onog koji upravlja javnim novcem je neovisnost državne revizije. U tom smislu jedan od zahtjeva Europske Komisije postavljen još 2007. godine, u procesu harmonizacije hrvatskog zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije bio je taj da se funkcionalna i financijska neovisnost Državnog ureda za reviziju ugradi u hrvatski Ustav, i taj je zahtjev bio pretočen i u jedno od mjerila za zatvaranje poglavlja 32., dakle financijski nadzor. Posljednjim izmjenama i dopunama Ustava sredinom prošle godine taj je zahtjev ispunjen, i to na način da je unošenjem članka 53.a u Ustav Državni ured za reviziju određen kao najviša revizijska institucija u Republici Hrvatskoj, samostalna i potpuno neovisna u svom radu. I upravo ta samostalnost i neovisnost Državnog ureda za reviziju predstavljaju po meni suštinu ovog zakonskog teksta o kojem danas govorimo. Samostalnost Državnog ureda za reviziju očituje se prije svega u načinu rada, odnosno u samostalnom utvrđivanju godišnjeg programa i plana rada na temelju određenih kriterija. Na temelju preporuke opće uprave za proračun Europske Komisije, a vezano upravo za način rada Državnog ureda za reviziju u prijedlog zakona je stavljena i mogućnost da se revizija osim na temelju dakle tog godišnjeg programa rada obavlja i prema pojedinačnim zahtjevima Hrvatskog sabora, ali opet uz uvjet da opravdanost tog zahtjeva prethodno ocijeni glavni državni revizor, dakle da kažemo slikovito njegova je ipak posljednja. Samostalnost Državnog ureda za reviziju očituje se između ostalog i u financijskoj neovisnosti koja je definirana formulacijom da Državni ured za reviziju samostalno planira sredstva potrebna za svoj rad, a utvrđuje ih Hrvatski sabor u državnom proračunu. Jednako tako samostalnost i neovisnost Državnog ureda za reviziju proizlazi i iz činjenice da plaće ovlaštenih revizora isplaćuju temeljem posebnog Zakona o plaćam ovlaštenih državnih revizora. U raspravi o zakonskom tekstu u prvom čitanju, izneseno je niz kvalitetnih prijedloga, prvenstveno usmjerenih na osiguranje najviše razine stručnosti, profesionalnog iskustva i osobnog ugleda glavnog državnog revizora i njegovog zamjenika, ali i ovlaštenih revizora, obzirom upravo na naprijed istaknutu visoku razinu njihove samostalnosti i neovisnosti u postupanju. Dakle nastojalo se da velike ovlasti s jedne strane budu uravnotežene i s velikom odgovornošću, odnosno s visokim uvjetima, dakle i onim profesionalnim, i onim moralnim što ih moraju zadovoljavati osobe koje će obavljati odgovoran posao revizora. U tom smislu za glavnog državnog revizora uveden je institut suspenzije, dok je za ovlaštene revizore pooštren kriterij neosuđivanja na način da ovlašteni revizor može biti samo osoba koja nije osuđivana za bilo koju vrstu kaznenog djela, a ne samo za djela gospodarskog kriminaliteta, kao što je bilo to u prvobitnom tekstu zakona. Isto tako ovlašteni revizor ne smije biti član ni jednog nadzornog odbora, ili drugog organa trgovačkih društava, ili drugih pravnih osoba koje podliježu obvezi revizije Državnog ureda za reviziju. Jednom riječju dakle većina prijedloga iznesena i na Odboru za financije, i u samoj plenarnoj raspravi, ali i od strane Europske Komisije prihvaćena je i uvrštena u konačni tekst zakona, a za ono što nije prihvaćeno iznesena su argumentirana obrazloženja. I zaključno, i da u drugim slučajevima postoji veća spremnost pozicije za uvažavanje primjedbi, pa i ovih opozicijskih, kao što je to u primjeru ovog zakona bio slučaj, imali bismo manje žučnih rasprava, i u konačnici bismo češće usvajali i to konsenzusom dobre zakone. Tako smo ovaj puta u konačnom tekstu dobili jedan prije svega jasan, odnosno u cjelini gledano solidan zakon, koji bi trebao biti efikasan instrument za identifikaciju svih onih koji su nečiji poslušnici, a ne dobri gospodari javnim novcem hrvatskih poreznih obveznika. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Imamo jednu prijavu ispravka navoda, uvaženi kolega Burić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ma ispravio bih netočan navod za koji niste vi krivi, a nalazi se, vi ste točno citirali, ali je netočno to što piše. U obrazloženju na stranici 8. kad se pozivamo, ja sam dužan to ponovo istaknuti, kad se pozivamo na članke Ustava, ovdje se opet pozivamo na članak 53.a, a podsjećam zastupnike da u važećem, u posljednjem i još uvijek važećem Ustavu nemamo članka 53.a, i kao što sam nedavno govorio o tome da smo u ono vrijeme bili donijeli od 116, 103 zakona koja nisu bila usklađena s točno numeriranim člancima zakona, molio bih da se povede računa o tome da što prije dobijemo ispravan pročišćeni tekst Ustava Republike Hrvatske, jer u važećem, u onom 85 broju Narodnih novina još uvijek nemamo članka 53.a, imamo članak 54. on u tome i to treba ispraviti. Kao što je, gospodine potpredsjedniče, i u uvodu ponovno Vlada, dakle predlagatelj se poziva na članak 84. Ustava, a u ovom koji je još uvijek važeći taj govori da su sjednice Hrvatskog sabora javne, a netko ima pravo predlagati. Pa molim da konačno se evo i na Predsjedništvu Sabora povede računa o tome da uskladimo numeraciju tih članaka onako kako to treba biti.
Hvala. Uvaženi kolega Boris Klemenić i Klub zastupnika HSS-a.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvažena državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Državni ured za reviziju osnovan je sada već možemo reći davne '93. godine Zakonom o državnoj reviziji. Zakonom je utvrđeno da se revizija obavlja na način i prema postupcima utvrđenim revizijskim standardima Međunarodne organizacije vrhovnih revizijskih institucija. Limska deklaracija utvrdila je intosai revizijske standarde kojima se određuju rad i funkcioniranje državnih revizijskih institucija i njihova temeljna načela. A osnovni cilj je naglašavanje neovisnosti državnog revidiranja. Uz tako visoke intosai revizijske standarde pitanje neovisnosti institucije Državne revizije bave se i Meksička deklaracija o neovisnosti vrhovnih revizijskih institucija usvojena 2007. godine. Intosai etički kodeks i brojne rezolucije i deklaracije te Praška deklaracija prihvaćena na sastanku čelnika državnih revizija srednje i istočne Europe i Europskog revizorskog suda iz 1999. godine. U kontekstu europske integracije RH istaknut je konkretan zahtjev Europske komisije iz lipnja 2007. godine u dokumentu koji se zove - Zajedničko stajalište Europske unije za Poglavlje 32., a to je Financijski nadzor, a vezano uz očuvanje funkcionalne i financijske neovisnosti Državnog ureda za reviziju putem izmjena i dopuna ustavnih odredbi ili nacionalnog zakonodavstva koje imaju jednak učinak te donošenje i provedbu potrebnih popratnih propisa. Konačnim prijedlogom zakona usvojeni su preporučeni revizijski standardi kao i respektirani svi dokumenti i zahtjevi proistekli iz pregovaračkog procesa. Ovim predloženim zakonom precizno i jasno uređuje se ustrojstvo, nadležnost, upravljanje, način rada i izvješćivanja te dužnosti i prava ovlaštenih državnih revizora i suradnja sa drugim tijelima. Detaljno se razrađuje ustrojstvo, način rada, primanje ovlaštenih revizora u radni odnos, odnosno uvjeti za obavljanje poslova ovlaštenih revizora, prestanka rada, a druga pitanja koja detaljnije treba urediti propisuje se normativnim aktima i Statutom Državnog ureda za reviziju. Konačnim prijedlogom zakona propisuje se imenovanje Glavnog državnog revizora, njegova odgovornost i opseg djelovanja, duljina mandata te su usvojene primjedbe i prijedlozi izrečeni u prvom čitanju zakona što je po meni bitno za naglasiti, a koji se odnose i na propisivanje formalnih uvjeta za Glavnog državnog revizora. Moramo primijetiti da nije usvojen prijedlog raspisivanja javnog natječaja za izbor Glavnog državnog revizora. A također se navodi način rada i izvješćivanja o obavljenim revizijama te su postavljeni precizni rokovi kako za revizore tako i za zakonske predstavnike subjekata revizije. Također, u članku 11. ovog končanog prijedloga zakona propisuje se da Glavni državni revizor ima zamjenika kojeg imenuje Hrvatski sabor na prijedlog Glavnog državnog revizora za kojega se isto ne raspisuje javni natječaj nego se bira na prijedlog Glavnog državnog revizora. Klub HSS-a nalazi da je zakonom dobro uređeno pitanje pristupa ovlaštenih revizora informacijama, podacima i dokumentaciji potrebnoj u tijeku revizije tj. obveze subjekta revizije da zatraženu dokumentaciju stavi na raspolaganje ovlaštenom državnom revizoru. Predloženim zakonom člankom 15. precizira se da do konca tekuće godine Glavni državni revizor podnosi izvješće Hrvatskom saboru za prethodnu godinu nakon čega se isto objavljuje na web stranicama Državnog ureda za reviziju čime se omogućuje transparentniji uvid u provedene revizije. Ako se sjećate u raspravi, znači na prvom čitanju, upravo je to bio jedan od stvari oko kojega smo dvojili i drago mi je što je evo i predlagatelj usvojio ove naše primjedbe, odnosno primjedbe kluba HSS-a, a koliko se sjećam i kluba HDSSB-a. Smatramo da ti podaci trebaju biti objavljeni i dostupni javnosti što je jedan od važnih koraka suzbijanja koruptivnih radnji u hrvatskome društvu. Klub HSS-a pozdravlja predloženi zakon, a mišljenja smo da su učinjene kvalitetne izmjene u odnosu na prvo čitanje zakona te da isti jasno, precizno i sistematično uređuje pitanje organizacije Državnog ureda za reviziju kao i da je u skladu s odredbama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju s pravnom stečevinom EU i pravnim aktima Vijeća Europe te ostalim izvorima prava EU. I na kraju klub HSS-a podržat će ovaj konačni prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Na redu je Klub zastupnika HNS-HSU-a, a u ime kluba uvažena kolegica zastupnica Danica Hursa. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani predlagatelji zakona, kolegice i kolege. Evo ja ću na samom početku reći da će klub HNS-HSU- podržati i ovaj konačni prijedlog zakona jer smo eto i u prvom čitanju podržali prijedlog. Dakle, pred nama je Konačni prijedlog Zakona o Državnom uredu za reviziju, to je europski zakon kojim se usklađuje naše zakonodavstvo u ovom području s pravnom stečevinom EU. Odmah treba reći da je predlagatelj u konačni prijedlog ugradio veliki broj primjedaba, što je dobro, koje su iznesene u raspravi tijekom prvog čitanja. Klub HNS-HSU-a je podržao donošenje ovog zakona u prvom čitanju i nije imao većih primjedaba, ali smo također podržali prijedloge nekih od klubova. Neke od usvojenih primjedbi evo ću podcrtati. Tako je u zakon ušlo da će se na ovlaštene državne revizore primjenjivati propisi koji se odnose na državne službenike. Ugrađeno je također da su dodani stručni uvjeti i godine radnog iskustva koje treba ispunjavati kandidat za Glavnog državnog revizora, preciznije su definirani uvjeti za razrješenje Glavnog državnog revizora u slučaju počinjenja kaznenog djela kao i mogućnost suspenzije Glavnog državnog revizora. Dodano je da ovlašteni državni revizor ne smije biti član nadzornog odbora ili drugog organa trgovačkih društava i drugih pravnih osoba koje podliježu reviziji Državnog ureda za reviziju. Prihvaćanje ove primjedbe nam se čini dosta značajnim za neovisnost i transparentnost u radu ovlaštenog državnog revizora. Međutim, šteta je što predlagatelj nije prihvatio primjedbu da se zakonom propišu rokovi kojima bi se revidirali proračuni jedinica lokalne samouprave. Eto još jedanput držimo da je ova verzija u konačnom prijedlogu jedan nov i kvalitetan iskorak pa ćemo podržati ovaj Konačni prijedlog Zakona o Državnom uredu za reviziju. Hvala.
Hvala lijepo. Završili smo raspravu po klubovima, prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi se za prijavio uvaženi kolega Željko Turk. Izvolite kolega Turk.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući, gospođo državna tajnice sa suradnicima. Dakle, da podsjetim da je Hrvatski sabor donio promjene Ustava Republike Hrvatske kojim je unošenjem članka 53.a Ustav je odredio Državni ured za reviziju kao najvišu revizijsku instituciju RH, samostalnu i neovisnu u svom radu. Državni ured za reviziju osnovan je 1993. godine temeljem Zakona o državnoj reviziji kojim je ujedno propisano da se revizija obavlja na način i prema postupcima utvrđenim revizijskim standardima Međunarodne organizacije vrhovnih revizijskih institucija. Osnovna načela neovisnosti prepoznata u zajednici državnih revizija kao temeljni zahtjev za učinkovito funkcioniranje revidiranje javnog sektora, a koji proizlaze iz navedenih dokumenata su sljedeće: to je odgovarajući ustavni odnosno zakonski okvir i njegova djelatna primjena, neovisnost čelnika institucije Državne revizije uključujući utvrđeno trajanje mandata i zakonsku zaštitu u obavljanju svoje dužnosti, dovoljno široka ovlaštenja te potpuna diskrecija u obavljanju funkcije institucije, neograničen pristup informacijama, osobama i dokumentima, pravo i obveza izvješćivanja o radu same institucije, sloboda odlučivanja o sadržaju samih revizijskih izvješća i o vremenu obavljanja revizije. Ono što posebno smatram ja osobno da je bitno to je postojanje učinkovitih mehanizama praćenja a učinjeno po preporukama Državne revizije po svojim nalazima, te financijska i sama upravljačka autonomija. A na kraju bih rekao da je to djelotvoran odnos između instituta Državne revizije i zakonodavne vlasti, a utvrđenje samim Ustavom. Potrebu usklađivanja i prilagodbe načina i pravila rada Državnog ureda za reviziju sa međunarodno prihvaćenim standardima i najboljom europskom praksom u pogledu pouzdanosti ... upravljanja u svom mišljenju o zahtjevu RH za članstvo u EU u travnju 2004. potvrdila je sama Europska komisija. A isto tako Europska komisija postavila je 2007. u dokumentu zajedničko stajalište Hrvatske i Unije za poglavlje 23. Financijski nadzor i mjerila kao osnova ili uvjet za samozatvaranja poglavlja, te ovim konačnim prijedlogom zakona respektirani su svi navedeni dokumenti i zahtjevi proistekli iz pregovaračkog procesa do sada od samog naziva zakona koji će se zvati Zakon o Državnom uredu za reviziju do osiguravanju neovisnosti u planiranju i provedbi poslova, obavljanju revizije izvještavanju te financiranju. Možda samo nekoliko rečenica da u svom obavljanju poslova u izvršnoj vlasti jednog grada, grada Zaprešića i sam sam čimbenik koji je upoznat sa radom Državne revizije na terenu, da i sam sam svjedok da u zadnjih desetak godina posebice zadnjih godina napravljen ... iskorak kako u radu Državne revizije ali možda s jednom naznakom koja nije dovoljno do sada iskazivana da Državna revizija nije ovdje da nekoga osudi uvjetno rečeno nego da kroz svoj rad da i preporuke kako bi u vremenu koji slijedi, dakle one ustanove koje je Državna revizija i imala predmet rada učine poboljšanja. I zapravo svako izvješće i počinje sa time što je od zadnje revizije koja je obavljana učinjeno da se propusti uklone te takove stvore pretpostavke za kvalitetniji rad u vremenu koji slijedi. Jasno je da je rad Državne revizije ne terenu bitan kako zbog tog jednog konkretnog savjetodavnog dijela, ali isto tako zbog toga što Državna revizija u svom poslu objedinjuje u svom radu i čitav niz zakona i zakonskih odredbi koje jedinice lokalne i područne (regionalne) uprave moraju se pridržavati, znači da je taj rad vrlo kompleksan i da je puno širi od čistog onog uskog djelovanja praćenja financijskih pokazatelja, jer zapravo to praksa u poslu u vremenu koji sam ja uspio i proanalizirati reći da je tome tako. Možda dodati rečenicu dvije da je uz rad Državne revizije iako nije direktna tema ove današnje točke dnevnog reda i donošenja ovog zakona bitno reći da je u velikom dijelu ustanova s obzirom da zakonodavno formiranje i interne revizije, dakle kako gradova, općina, županije ili drugih ustanova koje djeluju komplementarno koje su također u okviru tih jedinica neovisna tijela podložena rada dakle jednog isključivog načina kažem s velikom dozom neovisnosti koje na neki način su naše male tržne revizije u malome, da su se pokazale u praksi vrlo bitne, da je bila jedna manjkavost u zakonu koja je ukazivala na to da ukoliko i nisu bile osnivane interne revizije zakon je davao kaznene odredbe, ali usuđujem se reći da je veliki dio jedinica lokalne samouprave učinio taj iskorak te formirao te urede ili sa jednim ili sa više zaposlenika što je na bitan način i pomoglo kako bi rad bio u skladu sa zakonom, jer valja ovdje spomenuti da je velikim dijelom kada govorimo određenim nepravilnostima nisu rezultat želje ili namjere nego nepoznavanja zakonskih i inih obaveza koja onda kako interna revizija ali i državna revizija u okviru svojih mišljenja dakle onih uvjetovanih daje kao nalog da se u vremenu koje u sljedećem godišnjem razdoblju i isprave kao takove. Kao što se moglo u raspravi ovdje čuti i od djela sugovornika do sada neovisno koje političkoj opciji pripadamo, dakle uredno rad Državne revizije se pokazuje efikasnim, opravdanim prije svega te shodno tome i u kontekstu ove točke dnevnog reda dajem podršku donošenju ovog zakona. Hvala.
Hvala lijepo kolega Turk. I na redu je uvažena kolegica Nevenka Majdenić. Izvolite kolegice.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, predstavnice Državnog ureda za reviziju, kolegice i kolege zastupnici. Evo odmah na početku ću reći da ću podržati donošenje ovog zakona. Naime, Konačni prijedlog Zakona o Državnom uredu za reviziju u odnosu na prvobitni prijedlog zakona doživio je određene izmjene i poboljšanja. Potrebno je reći da je Vlada Republike Hrvatske kao predlagatelj razmotrio one prijedloge zastupnika u Hrvatskom saboru i one koje je smatrao da su opravdane ugradila u konačni prijedlog zakona. Ovim se zakonom osigurava pravni i zakonodavni temelj, te puna usklađenost i prilagodba načina i pravila Državnog ureda za reviziju s međunarodno prihvaćenim standardima i najboljom europskom praksom u pogledu pouzdanosti financijskog nadzora. U skladu s tim ispunjene su i odredbe iz poglavlja 32. – Financijski nadzor što je i bio uvjet za zatvaranje tog poglavlja u procesu pristupanja Hrvatske u članstvo Europske unije, a što znači prihvaćanje svih dokumenata koje je potvrdila Europska komisija u tom području i svih navedenih dokumenata koji su dio i međunarodnog prava. Potrebno je dakle urediti posebni zakon što se ovim zakonom i nastojalo postići, znači osnivanje, ustrojstvo, nadležnost i način rada najviše revizijske institucije u Republici Hrvatskoj, a to je Državni ured za reviziju. Osnovna načela neovisnosti prepoznata u zajednici državnih revizija kao temeljni zahtjev za učinkovito funkcioniranje revidiranja javnog sektora, a koje proizlaze iz navedenih dokumenata su ugrađena u konačni prijedlog zakona, a u suštini sadrže: normativno uređenje Državnog ureda za reviziju kao najviše institucije za obavljanje poslova Državne vanjske revizije neovisne i samostalne u svom radu, uređuju se nadležnosti, unutarnji ustroj i način rada te naglašava funkcionalna i financijska neovisnost ureda. Kroz čitav tekst ovog zakona, ali i kroz navedene dokumente europskog zakonodavstva provlači se ideja potpune neovisnosti Državne revizije od bilo kakvog vanjskog utjecaja na njezin rad, a tu neovisnost osigurava joj ovaj zakon. U stručnom smislu revizija je u smislu ovog zakona ispitivanje i provjera dokumenata, isprava, izvješća, sustava unutarnje kontrole i unutarnje revizije, računovodstvenih i financijskih postupaka te drugih evidencija radi utvrđivanja iskazuju li financijski izvještaj istinit financijski položaj i rezultate financijskih aktivnosti u skladu s prihvaćenim računovodstvenim načelima i računovodstvenim standardima. Isto tako, revizijom se provjerava postupak i transparentnost financijskih transakcija u smislu zakonskog korištenja javnih sredstava i općeg dobra. Na kraju postupka revizije treba dati ocjenu djelotvornosti i ekonomičnosti obavljanja djelatnosti te davanje ocjene o učinkovitosti, to je po meni jako važno, ostvarenja ciljeva poslovanja ili ciljeva pojedinih financijskih transakcija, programa i projekata. Zakonski predstavnik, odnosno subjekt revizije obvezan je ovlaštenom državnom revizoru staviti na raspolaganje cjelokupnu potrebnu dokumentaciju, isprave, izvješća, evidencije te druge informacije za potrebe obavljanja revizije. Mislim da je potrebno naglasiti da je subjekt revizije obvezan ovlaštenom državnom revizoru staviti na raspolaganje i dokumentaciju koja predstavlja poslovnu i drugu tajnu radi obavljanja revizije i utvrđivanja realnog i objektivnog nalaza revizije. Normalno da dokumentacija, isprave, izvješća, evidencije i druge informacije dobivene tijekom obavljanja revizije mogu se koristiti samo za izradu izvješća o obavljenoj reviziji. Nakon obavljene revizije sastavlja se nacrt izvješća o obavljenoj reviziji, dostavlja se zakonskom predstavniku subjekata revizije na očitovanje, a on se u roku od 8 dana mora očitovati o tom izvješću. Osobno mislim da zakonska odredba po kojoj zakonski predstavnik subjekte revizije u roku 60 dana od dana primitka izvješća dostavlja Državnom uredu za reviziju pisano očitovanje o poduzetim mjerama po nalazima revizije, daje mogućnost izvršnim i zakonodavnim tijelima državne, ali i lokalne samouprave da poduzimaju mjere za sprečavanje nepravilnosti i nezakonitosti u financijskom poslovanju i poduzimanju mjera za kažnjavanje onih koji su nezakonito postupali. Bitno je da se nalazi koje Državna revizija uoči da se oni provedu kako bi se i da se te nezakonitosti više ne ponove. Iako je neovisan u svom radu državni revizor podnosi jednom godišnje, odnosno Državna revizija, izvješće Hrvatskom saboru o radu Državnog ureda za reviziju koje se objavljuje na web stranicama Državnog ureda za reviziju, a to znači da je po ovom zakonu rad Državnog ureda za reviziju javan, ali i potpuno neovisan i financijski i programski u svom radu. Bilo je prijedloga da se državni ured obveže da mora izvršiti reviziju svih jedinica lokalne samouprave i trgovačkih društva u državnom vlasništvu, ali da bi mu to znatno utjecalo na kvalitetu i samostalnost u radu. Mislim da je učinkovitije da državni ured kvalitetno izvršava svoj program rada za tekuću godinu koju u konačnici potvrđuje i Hrvatski sabor. Na kraju, slažem se s ovim konačnim prijedlogom zakona. Mislim da je bilo dosta vremena za prijedloge njegova poboljšanja, da su oni važni pristigli prijedlozi i prihvaćeni i da se kao takav ovaj zakon može prihvatiti. Dat ću svoju podršku. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolegice. Više prijava nema. Stoga ja zaključujem raspravu. Predstavnici predlagatelja nema potrebe za završno obraćanje, nema. Onda zaključujem i ovu točku. Glasovat ćemo kada se za to steknu uvjeti kao što je uobičajeno
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o Državnom uredu za reviziju, drugo čitanje, P.Z.E. br. 667. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o Državnom uredu za reviziju. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj Konačni prijedlog Zakona o Državnom uredu za reviziju je prihvaćen većinom glasova 102 glasa za, 1 suzdržan i ništa protiv.
i prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o uređivanju imovinskopravnih odnosa u svrhu izgradnje infrastrukturnih građevina, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 831 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog ste primili poštom. Kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakon raspravi i donese po hitnom postupku. Sukladno članku 159. kada je objedinjeno prvo i drugo čitanje amandmani se mogu predati do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun te Odbor za pravosuđe. Izvješća sa sjednica odbora smo primili. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. U ime predlagatelja ovdje je državna tajnica, uvažena Ivana Maletić. Želite li uvodno? Da. Izvolite tajnice.
Hvala lijepa, poštovani potpredsjedniče. Dame i gospodo zastupnici. Dakle pred vama je Prijedlog zakona o uređivanju imovinskopravnih odnosa u svrhu izgradnje infrastrukturnih građevina, a cilj zakona i područje koje uređuje ustvari rješavanje imovinskopravnih odnosa i oslobođenje od plaćanja naknada za stjecanje prava vlasništva, prava služnosti i prava građenja kada se radi o izgradnji infrastrukturnih objekata između jedinica odnosno na području jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave Republike Hrvatske i trgovačkih društava u njihovom vlasništvu, dakle ne suvlasništvu nego 100%-tnom vlasništvu. Dakle, cilj zakona je ustvari olakšati i pojednostaviti pripremu projekata koji su bitni, koji imaju vrlo bitne gospodarske i socioekonomske aspekte ne samo za Republiku Hrvatsku nego naravno i za sve jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave, ali ne samo taj aspekt financijski, znači pojeftinjenje u smislu troškova pripreme projekata nego i vremenski jer se želi dakle ubrzati sam postupak rješavanja imovinskopravnih odnosa. Mislimo da je to posebno važno imajući u vidu trenutak u kojem se Republika Hrvatska nalazi i budućnost koja je uskoro očekujemo kao članicu Europske unije kada će se ustvari naše investicije na svim razinama povećati i biti će riječ o značajnim i velikim iznosima u odnosu na dosadašnja infrastrukturna ulaganja zato što ćemo kroz europske fondove moći na svakih 25 uloženih naših kuna dobiti 75 europskih kuna. I jako je bitno, dakle moći se kvalitetno pripremiti, imati što veći broj, puno veći broj projekata od dosadašnje razine koju smo imali pripremljenih za provedbu i korištenje europskih fondova. I ovaj Zakon je jedan od mjera, jedna od aktivnosti koje se rade na tom putu pojednostavljenja i pojeftinjenja upravo ovog procesa pripreme projekata. Mi smo gledali malo kroz predpristupne programe pomoći što znači, a naravno isto tako se efekti ovog Zakona mogu vidjeti i na nacionalnoj razini. Mi smo radili analizu na projektima iz predpristupnih programa pomoći, pa se recimo tu vidjelo da u IPA projektu za grad Knin gdje se gradi vodoopskrba i kanalizacija, gdje u biti ovaj trošak plaćanja jednih prema drugima u smislu da grad Knin mora platiti Republici Hrvatskoj ili cestama ili Hrvatskim željeznicama da su u biti to troškovi koji su značajni za jednu lokalnu jedinicu. I ona je spremna u stvari odustati od takvih ulaganja jer nema dovoljno financijskih sredstava uz sve ostale troškove koji se traže u pripremi projekata. Tako da je zaista bilo važno napraviti jedan pomak u tom smislu da dobiju podršku. I inače u dosadašnjim projektima se onda uglavnom to završavalo tako da stiže molba državnom proračunu, odnosno Ministarstvu financija i nadležnim ministarstvima da to isfinanciraju iz sredstava državnog proračuna što je zaista bilo onda samo vrćenje novca u nekakvom krugu. Tako da smo evo zakonom to pokušali isto tako na neki način riješiti. Imamo još jedan amandman u stvari koji je dao Odbor za zakonodavstvo, podnio je Odbor za zakonodavstvo. I mi se u biti slažemo s tim amandmanom zato što je riječ o pravnoj doradi izričaja u člancima 1., stavku 1. i 2. i članku 2. i članku 4. gdje smo u biti kod rješavanja tih imovinsko-pravnih odnosa stavljali kod stjecanja prava vlasništva prava služnosti i prava građenja i/ili umjesto veznik i dakle, a riječ je zaista, riječ je o pravima koja nisu u alternativnom odnosu prema sadržaju koji se navodi i prihvaćamo, dakle da bude samo taj veznik i. Isto tako opseg vlasništva kao pojam građanskog prava ne iskazuje se postotkom više vlasnika na istoj stvari čini suvlasničku zajednicu, tako da je u stvari sam Ured rekao da nije potrebno tu posebno isticati što smo mi htjeli posebno naglasiti da je riječ o pravnim osobama u sto postotnom vlasništvu kao da ne može biti nitko drugi u vlasništvu tih pravnih osoba kad se dozvoljava onda to oslobađanje od naknada. Ali je onda rečeno da nije potrebno isticati ovo sto postotno jer čim piše vlasništvo da to znači sto postotno vlasništvo, tako da su ti amandmani u tom smislu prihvaćeni. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem državnoj tajnici na uvodnom obrazloženju. Izvjestitelji klubova? Zapravo odbora najprije. Nema potrebe. Prelazimo na klubove. U ime kluba HSS-a uvaženi kolega Boris Klemenić. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Odmah ću na početku ove rasprave reći da će klub HSS-a pozdraviti donošenje i pozdraviti donošenje ovog Zakona. Ali isto tako možemo se svi zajedno pitati zbog čega on i ranije nije predložen s obzirom da smatramo da njegova primjena može itekako imati dalekosežne pozitivne posljedice. Osnovna intencija ovog Zakona je stvaranje pretpostavki za učinkovitije provođenje projekata vezanih za izgradnju infrastrukturnih građevina od interesa za Republiku Hrvatsku i u interesu jedinica lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave te njihovo što uspješnije sudjelovanje u korištenju sredstava iz fondova Europske unije. U predloženom tekstu zakona definirani su infrastrukturni projekti od interesa za Republiku Hrvatsku, jedinice lokalne i područne samouprave, pravne osobe u vlasništvu Republike Hrvatske i pravne osobe čiji je osnivač Republika Hrvatska te pravne osobe čiji je osnivač jedinica lokalne i područne odnosno regionalne samouprave. Za njihovo provođenje potrebno je stvoriti zakonske pretpostavke za što učinkovitije rješavanje imovinsko-pravnih odnosa i oslobođenje od međusobnog plaćanja naknade za stjecanje prava vlasništva, prava služnosti ili prava građenja između osoba javnog prava. Kao što znamo dosadašnja praksa pokazuje da su naročito u posljednjih nekoliko godina pojavom ekonomske krize jedinice lokalne i područne samouprave tražile pomoć državnog proračuna radi plaćanja tih naknada državi, te se je tako novac vrtio mogli bismo reći u besmislenom krugu. Također i pravne osobe u sto postotnom vlasništvu Republike Hrvatske nerijetko traže pomoć preko nadležnih ministarstava za plaćanje spomenutih obveza jedinica lokalne i područne samouprave. Jednostavnom analizom mora se doći do zaključka da procesi put naplate obveza ima nelogičan slijed i da je potrebno učiniti promjene. Stoga je ovaj prijedlog zakona primjereni način i odgovor da se nezadovoljavajuće stanje promijeni, te se prekida neučinkoviti prazni put novca. Donošenjem ovog Zakona ubrzati će se rješavanje imovinsko-pravnih odnosa i postići će se oslobađanje osoba javnog prava od međusobnog plaćanja naknade za stjecanje prava vlasništva, prava služnosti ili prava građenja pri čemu će se postići i uspješnije sudjelovanje u kohezijskoj politici Europske unije. Odredbe predloženog zakona primjenjuju se isključivo u slučaju izgradnje infrastrukturnih objekata od interesa za Republiku Hrvatsku, a sve u općem interesu budući da se takvim projektima jača gospodarski razvoj, te otvara mogućnost poticanja poduzetništva, ostvarivanja prava na rad i isto tako na samu zaradu. I kao što sam naveo na početku klub Hrvatske seljačke stranke ne vidi zamjerke ovom prijedlogu zakona. Dapače, smatramo da će njegovom primjenom u praksi doći do lakšeg i bržeg poslovanja, te da će se gospodarstvo i društvo u cjelini osjetiti pozitivne učinke. Klub HSS-a podržat će ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepo kolega Klemenić. Na redu je klub SDP-a i uvaženi kolega Ivo Jelušić. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je jedan, možda jedan rijetkih ovako kratkih zakona. Ali i bitan zakon za razvoj i izgradnju infrastrukturnih projekata u Republici Hrvatskoj, kao na državnoj tako i na razini jedinica lokalne samouprave. Zasigurno je da će ovaj zakon ubrzati proceduru, smanjiti administriranje, i omogućiti da se brže kreće u razvoj infrastrukturnih projekata. Ono što bi ovaj zakon, a i drugi zakoni koji rješavaju, prije svega koji rješavaju pitanje objekata od državnog interesa trebao izjednačiti i status dakle objekata koji su grade trgovačka društva na razini države sa onim projektima koji grade gradove i jedinice lokalne samouprave i njihova trgovačka društva dakle, da u tom smislu se jednostavnije i lakše i na isti način omogućava tretiranje i projekata koje rade jedinice lokalne samouprave kao projekti od državnog interesa, kako bi bile u istom položaju kao i državni projekti, i kako bi i onda i jedinice lokalne samouprave imale 100% koristi od ovog zakona. Naravno da je dobro u ovom zakonu i to što on razrješava na jedan vrlo jednostavan način imovinsko-pravne odnose između svih osoba javnog prava, dakle i između države i svih trgovačkih društava koje je ona osnivač, ali isto tako i između jedinica lokalne samouprave i njihovih trgovačkih društava kojima je ona osnivač, kao i međusobno. Na Odboru za financije smo raspravili to pitanje da li se to odnosi i kada su u prometu međusobno dva trgovačka društva u jednom vlasništvu jedinice lokalne samouprave, a drugo u vlasništvu države, ili bilo koji drugi odnos između osoba javnog prava je rečeno da se to odnosi na sve, prema tome da u ovom slučaju dakle kada je potrebno zemljište i jedinice lokalne samouprave, a ono je u vlasništvu trgovačkog društva koje, čiji je osnivač država, da je također moguće razrješavati na ovaj način i putem ovog zakona imovinsko-pravne odnose, i ako je to tako onda je to dobro. U tom smislu je dobro i šta na isti način tretira dakle i pravo služnosti i pravo građenja, tako da na jedan jednostavan i efikasan način omogućava dakle korištenje zemljišta, odnosno njegovo korištenje za izgradnju infrastrukturnih projekata, a pogotovo je to bitno u očekivanju značajnih sredstava iz strukturnih fondova Europske unije koji nam se otvaraju za to, skoro dvije godine, dakle od 1. srpnja 2013. kada se Hrvatska, kada Hrvatska i formalno uđe u Europsku uniju. Ono što je također dobro, dobro je dakle da na neki način ovdje se izbjegne prelijevanje iz jednog džepa u drugi, iz lijevog džepa u desni džep, kao što je to omogućeno dakle kod darovanja, kod fizičkih lica da roditelji mogu bez naknade darovati dakle i ne plaćati porez na to imovinu svojoj djeci, tako je logično da i ovdje država, odnosno jedinica lokalne samouprave može svom trgovačkom društvu darovati to zemljište bez naknade i bez plaćanja poreza na promet. Ono što jedino u ovom zakonu nije mi dovoljno jasno, kaže ovdje da se infrastrukturne građevine su one građevine, prometne, javne i komunalne i druge infrastrukture u članku 3. za koje je utvrđen interes Republike Hrvatske, i onda kaže prema Zakonu o izvlaštenju ili posebnom zakonu kao što su, i sad navodi ceste, vodne građevine, komunalne objekte i željeznička infrastruktura i slično. Ovdje nije taksativno navedeno da se to odnosi na objekte društvene infrastrukture, što također mislim da je bitno, dakle za objekte koji se grade za potrebe društvene infrastrukture, da je za njih isti tretman može biti, mada iz prvog dijela ovog članka se to može pročitati dakle da se može utvrditi za to društveni interes, ali u ovom drugom dijelu se nabraja taksativno ceste, vodne građevine, komunalni objekti, željeznička infrastruktura, dakle ne navodi se i ovo, ali evo klimaju mi glavom da se odnosi na to, pa prema tome ja pretpostavljam da je, ako je obuhvaćeno to, možda bi to trebalo i navesti … [[Govornik se ne razumije.]] da jasno i glasno piše, da ne bi bilo nerazumijevanja oko toga, a to znači ako jedinica lokalne samouprave gradi školu, vrtić, objekt kulture ili država ako radi, da isto tako može se to zemljište koje je potrebno tretirati na način kao kad se tretira kad se gradi cesta ili vodovod ili neki drugi objekti komunalne infrastrukture. Ukoliko ovo omogući dakle da se efikasnije i brže, bolje i u većoj mjeri koriste sredstva Europske unije to će sigurno, ovaj zakon sigurno imati svoja opravdanja, ukoliko on donese da se pokrene investicijski ciklus da se i na ovaj način omogući ili olakša pokretanje investicijskih projekata onda je to sigurno dobro, jer investicije su nam potrebne, Hrvatska se nalazi možda u jednom od najtežih razdoblja kad je riječ o investicijama projekata nema, sve ih je manje, a na ovaj način ćemo pojeftiniti sami sebi projekte javne namjene, dakle prometne infrastrukture, društvene infrastrukture i svake druge, i mislim da je u tom smislu dobro. Ono što bih eventualno predložio dakle, iščitajući ovaj zakon i duha njegovog nije također precizno da l je to obveza ili mogućnost, dakle da li se obavezno po sili zakona mora dati to zemljište bez naknade, ili se ostavlja mogućnost da i ne mora, nego da jedinica lokalne samouprave, država, trgovačko društvo u njihovom vlasništvu … [[Govornik se ne razumije.]] titular tog zemljišta, da ono u dogovoru sa onom kome je potrebno mogu se dogovoriti dakle da može, ali ne mora, tako da npr. ne dođemo u situaciju da za potrebne gradnje nekog objekta državne, koju radi država za državnu infrastrukturu da se neka mala općina ili grad prisili novim zakonom da mora dati to zemljište, a možda ne osjeća svrsishodnost ili potrebu ili nije u njenom interesu. Dakle ja plediram, podržavam ovaj zakon, ali plediram i čitam ga tako, ne znam kako je predlagatelj mislio da se ostavi mogućnost da se dakle zemljište može dati bez naknade, ali da ne mora. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Na redu je klub HNS-a i HSU-a i uvaženi kolega zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, državna tajnice. Klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika načelno podržava svaku inicijativu i svaki propis koji bi vodio do situacije u kojoj ćemo iz zemlje koja je relativno slabo koristila pretpristupne sredstva, se pretvoriti u zemlju koja će u izrazito visokome postotku iskoristiti sredstva kohezijskih fondova. Primjer Poljske jedan je od onih na kojima se može i treba učiti, a i stanje razvijenosti naše infrastrukture ukazuje da je mnogo prostora u razvoju kojega valja osigurati gdje god je to moguće i sredstvima europskih fondova. Kao što reče moj kolega Jelušić ovo je jedan od kratkih zakona kojega smo imali prilike vidjeti u Hrvatskome saboru, međutim on doista ovakav kakav jest donosi čitav niz nedoumica. I možda stvar nije tako urgentna da se nije moglo raspraviti na jedan širi način, odnosno u dva čitanja jer mu se daje karakter zakona koji se donosi po hitnome postupku. Naime, on u svome nazivu explicite spominje infrastrukturne objekte, odnosno infrastrukturne građevine. Naknadna tumačenja na odborima i ovdje kimanjem glavom nemaju pravni učinak. Ukoliko se ova materija ne odnosi na komunalne objekte, a ne samo na infrastrukturne objekte jer infrastrukturni objekti samo su neki od komunalnih objekata, onda može doći do velikih problema. Naime, u praksi je čitav niz slučajeva iz kojih je vidljivo kome je država majka, a kome maćeha, što proglašava javnim interesom, što ne. Dolazim iz Velike Gorice koja je RH za državno poljoprivredno zemljište u svrhu izgradnje novog gradskog groblja, dakle komunalnog objekta prvoga reda, morala isplatiti u roku od 30 dana 9,5 milijuna kuna. I to za zemljište koje je država otela 1947. godine stanovnicima Velike Gorice, članovima Zemljišne zajednice u Kurilovcu. Grad Velika Gorica bio je ucijenjen da u roku od 30 dana isplati 9,5 milijuna kuna ili od te zemlje neće biti ništa. Jer, podsjećam, Zakon o grobljima kaže da ukoliko želite sagraditi gradsko groblje neovisno o tome kad ćete vi iskoristiti tu plohu morate osigurati površinu dostatnu za 100-godišnji rad groblja. Dakle, teoretski gledano u 30 godina ćete iskoristiti negdje oko 20% te površine, ali unaprijed morate imovinsko-pravno riješiti plohu za 100 godina, a u tom konkretnom slučaju je značilo moliti Vladu RH da pokloni to zemljište za razliku od onih slučajeva kada je Vlada davala onima koji su bili bliže oltaru pa su bolje čuli političku misu šakom i kapom besplatno zemljište koje se preprodavalo za izgradnju kojekakvih dohodovnih komercijalnih sadržaja, između ostaloga i trgovačkih centara, a u ovome konkretnom slučaju radilo se zapravo o otetom zemljištu koje dva put plaćamo. Hoće li ovaj zakon ubuduće nekim novim Velikim Goricama dati šansu da se tako ne ponižavaju? Ako hoće onda bi trebalo reći koji su to objekti koji se smatraju infrastrukturnim objektima u smislu ovoga zakona,a ne to ostaviti ovako kako je to definirano u tekstu zakona koji kaže "kao što su ceste, vodne građevine, komunalni objekti, željeznička infrastruktura i slično". To i slično je dovoljno veliki prostor da se izmanipulira ovaj zakon. Postoji recimo pitanje da li se to odnosi na odlagališta otpada, županijska odlagališta otpada i spalionice smeća. Grad Zagreb i Zagrebačka županija imaju eklatantan problem te vrste. Hoće li ovaj zakon omogućiti da se jednom od gradova i općina na silu nametne lokacija za odlagalište otpada? Previše je nedoumica i tražimo odgovore. Svakako je pametno izbjeći situacije u kojima država lokalnoj samoupravi ili lokalna samouprava državi plaćaju naknade za pravo služenja. Tamo gdje se radi o objektima gdje zapravo gro koristi ima lokalna samouprava. Međutim, kod nekih infrastrukturnih objekata kao što su plinovodi, naftovodi, vrelovodi, lokalna samouprava ima u mnogim slučajevima vrlo visok stupanj osjetljivosti u smislu ekoloških zahtjeva. Hoće li člankom 5. stavkom 3. toga članka biti regulirano pravo da se netko pobuni jer se ovdje kaže u stavku 2. pa onda u stavku 3. da imovinsko-pravni odnosi između vlasnika zemljišta i vlasnika infrastrukturne građevine se uređuju ugovorom i da je ugovor osnova za provedbu prava stečenih prema ovome zakonu, da li to znači da jedna od dviju strana ne mora prihvatiti ugovor? Ili će se uključiti kao što to predviđa članak 3. poluga Zakona o izvlaštenju? Pa onda ova odredba koja kaže da je ugovor temelj ostvarenja prava po ovome zakonu je zapravo smiješna. Jer ako se potegne Zakon o izvlaštenju i protegne i na slučajeve kad se ne radi o privatnim vlasnicima onda ta odredba je zapravo samo smokvin list. Ne bi bilo loše da smo dobili priliku da o ovom zakonu razgovaramo u širemu krugu, da se uključi veći broj eksperata, da se uključe i ljudi iz udruge gradova i općina i županija i da se ovakvi zakoni kao što to nalaže kodeks kojega je usvojila Vlada Republike Hrvatske rasprave najprije kod zainteresirane javnosti. Ovaj zakon nije dan na javnu raspravu i njega zainteresirana javnost nije prodiskutirala, nemamo nikakve stavove zainteresirane javnosti. Čemu služi kodeks kojega je usvojila Vlada ako ga ona svaki drugi dan krši? To se zapravo onda pretvara u jednu krinku iza koje je moguće baš zato što je zakon kratak, zato što je jednostavan, a onda i nedorečen u nekim elementima ostavlja prostor da se sutra na silu uvode neka rješenja oko kojih će biti društvenih prijepora. Ponavljam, sva rješenja koja nam omogućuju lakše, jednostavnije korištenje sredstava iz europskih fondova, sva rješenja koja omogućavaju lakšu i jednostavniju gradnju infrastrukturnih objekata od općega interesa, prije svega od interesa za jedinice lokalne samouprave i građane koji tamo žive dobro su došla što se tiče kluba HNS-a i HSU-a, ali ovaj zakon upravo zbog svoje kratkoće i nejasnosti postavlja čitav niz pitanja. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Klub zastupnika HDZ-a i kolega zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Državne tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je nacrt prijedloga Zakona o uređivanju imovinskopravnih odnosa izgradnje infrastrukturnih građevina s konačnim prijedlogom zakona. Ono što je važno reći za ovaj zakonski prijedlog da je on dobro zakonsko rješenje i da je ovaj zakon koliko mi imamo ovdje u našim materijalima prošao široki krug rasprava preko resornih ministarstava do udruga općina i udruga gradova te je zakon posebno dorađen sa Državnim odvjetništvom te s Uredom za zakonodavstvo. Tako da ovaj komentar da zakon nije prošao jednu širu raspravu s obzirom da ga donosimo po hitnom postupku baš ne stoji, jer ovdje imamo očitovanje Udruge gradova koje proizlazi da se podržava ovaj zakonski prijedlog uz male sugestije i prijedlog je preporučuju udruge da se uvrsti u ovaj zakonski prijedlog. Tako da je zakon u hitnom postupku prije svega jer je ocijenjeno pred donošenje ovoga zakona da zakon osigurava preduvjete za što bolje iskorištavanje sredstava iz pretpristupnih programa i fondova EU i da za to postoje određeni državni razlozi kada su u pitanju zakonska rješenje i ovakovi zakonski prijedlozi sigurno da postoji razlog za hitan postupak jer se olakšava, ubrzava i omogućava veća efikasnost za projekte koji su infrastrukturni projekti od posebnog interesa za RH, a posebno time za sve građanke i građane RH. Ovaj zakonski prijedlog ima cilj jačanje općeg gospodarskog i socijalnog napretka RH, osigurava poticanje poduzetništva, ostvarivanje prava na rad, pravo na socijalnu sigurnost, pravo na zdrav život. Stoga omogućava prije svega lakšu provedbu svih onih interesa naših građana koji žive u RH. Rekao sam već u uvodnome da je ovaj zakon prošao široki krug rasprava i da je sigurno je ovo zakonsko rješenje koje u Hrvatskom saboru trebamo podržati. Ovaj zakon dakle rješava pitanje imovinskopravnih odnosa i oslobođenje od plaćanja naknada u cilju stjecanja prava vlasništva, prava služnosti i prava građana na način da se RH odnosno pravne osobe u njezinom 100%-nom vlasništvu i pravne osobe kod kojih RH osnivač, jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave, pravne osobe u 100%-nom vlasništvu i pravne osobe koje su jedinice osnivači međusobno jedni drugima ne plaćaju naknade za stjecanje prava vlasništva, prava služenja i prava građenja na njihovome zemljištu. Prije svega to znači da se smanjuje trošak onima koji su nositelji projekta a da se smanjuju prihodi oni na čijem se zemljištu projekt provodi. Prije svega u cilju ubrzavanja i olakšavanja same provedbe projekta. Dakle, na zemljištu na kojem se stječe jedno od ovih prava bilo pravo vlasništva, pravo služnosti ili pravo građenja teret je za vlasnika ono pravo koje najmanje predstavlja teret za samoga vlasnika, dakle najmanje troškova i ono pravo koje će najefikasnije ubrzati ovaj postupak. Imovinsko pravni odnosi između vlasnika zemljišta i vlasnika infrastrukturne građevine uređuje se ugovorom i treba spomenuti ovaj amandman Odbora za zakonodavstvo ovo pravo koje je razdvojeno svako pravo je zasebno za sebe. Klub HDZ-a u potpunosti podržava ovaj zakonski prijedlog. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolega. Ovime smo završili raspravu po klubovima. Prelazimo na pojedinačnu raspravu i prvi se prijavio uvaženi kolega zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice, poštovane zastupnici i zastupnice. Danas raspravljamo o prijedlogu Zakona o uređivanju imovinskopravnih odnosa u svrhu izgradnje infrastrukturnih građevina s konačnim prijedlogom zakona koji je Vlada Republike Hrvatske uputila u postupak odnošenja po hitnom postupku. Mišljenja sam da postoje opravdani razlozi za donošenje zakona po hitnom postupku jer sadržaj samoga zakona otklanja postojeće barijere a sve u cilju ostvarivanja preduvjeta za konkurentnost osoba javnog prava na iskorištavanju sredstava iz pretpristupnih programa i fondova EU. Ovaj prijedlog od iznimne je važnosti kako za RH tako i za jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave jer se njime stvaraju pretpostavke za učinkovito provođenje važnih infrastrukturnih projekata, te valja istaknuti da se odredbe zakona primjenjuju samo kada se radi o izgradnji infrastrukturnih građevina od interesa za RH a ne drugih građevina. Zato je važno definirati što su infrastrukturni projekti, što se ovim prijedlogom i čini. Infrastrukturni projekti od interesa za RH jesu oni projekti kojih je nositelj RH, jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave, pravne osoba u 100%-nom vlasništvu RH i pravne osobe čiji je osnivač RH, te pravne osobe u 100%-nom vlasništvu jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave i pravne osobe čiji je osnivač jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave. Zajedničkim nazivnikom osobe javnog prava. Takvi projekti nalažu stvaranje zakonskih pretpostavki za učinkovito rješavanje imovinskopravnih odnosa i oslobođenje od međusobnog plaćanja naknada za stjecanje prava vlasništva, prava služnosti ili prava građenja između osoba javnog prava. Ukoliko takve pretpostavke nisu osigurane cijena takvih projekata visoka je u samom početku te ih je u pravilu nemoguće ili teško realizirati. Dosadašnja praksa pokazuje da su jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave gotovo u svim projektima tražile pomoć iz državnog proračuna kako bi im se osiguralo financiranje naknada. Ako k tome uzmemo u obzir da RH ima mogućnost sudjelovanja u predpristupnim programima EU a da je jedan od uvjeta rješavanje imovinskopravnih odnosa onda znamo koliko je važno pitanje plaćanje naknada za stjecanje prava vlasništva, prava služnosti ili prava građenja. Samo pristupanje EU ojačat će investicijski potencijal jer se veći dio sredstava fondova usmjerava na projekte u području prometa, zaštite okoliša, voda i sl. Smatram da je ovaj zakon neophodan kako bi se riješili imovinsko pravni odnosi i osobe javnog prava oslobodile plaćanja naknade za stjecanje prava vlasništva, služnosti ili građenja jedni drugima. Radi navedenog podržavam donošenje zakona o uređivanju imovinskopravnih odnosa u svrhu izgradnje infrastrukturnih građevina tim više što će isti omogućiti osiguravanje pretpostavki za učinkovitije provođenje infrastrukturnih projekata kao uspješnije sudjelovanje Republike Hrvatske u korištenju sredstava i fondova Europske unije. Hvala.
Hvala vam lijepo. Kolega Damir Sesvečan, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, državni tajnice, kolegice i kolege. Dakle pred nama je Zakon o uređivanju imovinskopravnih odnosa u svrhu izgradnje infrastrukturnih građevina, s konačnim prijedlogom zakona. Dakle zakon se predlaže donijeti po hitnom postupku i odmah ću naglasiti kako podržavam njegovo donošenje. Bez obzira što je zakon relativno kratak, broji svega šest članaka, on je itekako važan iz razloga što se njime kao što je i rečeno osiguravaju pretpostavke za bržu i učinkovitiju realizaciju izgradnje infrastrukturnih projekata, dakle infrastrukturnih građevina od interesa za Republiku Hrvatsku kao i onih u interesu jedinica lokalne, odnosno jedinica područne samouprave što je ujedno i pretpostavka za uspješnije sudjelovanje u korištenju sredstava iz fondova Europske unije. Dakle upravo je to i glavni cilj i svrha koja se želi postići donošenjem ovog zakona. Isto tako, ovim zakonom se stvaraju pretpostavke za učinkovitije rješavanje imovinskopravnih odnosa, primjerice kada se prilikom izgradnje infrastrukturnih građevina različite osobe javnog prava, kada su dakle različite osobe javnog prava vlasnici zemljišta od osobe javnog prava koji su nositelji projekta. Također uređuje se oslobođenje osoba javnog prava od međusobnog plaćanja naknade za stjecanje prava vlasništva, pravo služnosti ili prava građana na njihovom zemljištu, a koje zemljište je potrebno za izgradnju infrastrukturnih građevina. Prema tome, iz razloga što će se ovim zakonom nedvojbeno omogućiti brže rješavanje imovinskopravnih odnosa kao i olakšavanje pripreme projektne dokumentacije što u konačnici treba rezultirati povećanjem sudjelovanja u fondovima Europske unije podržat ću donošenje ovog zakona. Naravno podržat ću i amandmane koje je i predlagatelj prihvatio. Hvala.
Hvala lijepo, kolega. I za raspravu se također prijavio uvaženi kolega Jerko Rošin. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedniče. Pa ja bih nekoliko stvari kazao. U prvom redu kako podržavam da se ovom temom pozabavi jer ova tema zaista u praksi izaziva velike probleme. Naime, mogu svjedočit situacija u Splitu gdje se cesta zaobilaznica Splita ili put prema Stobreču nije mogao realizirati jednostavno iz razloga što se određeni imovinskopravni odnosi nisu mogli riješiti. No pri tome je važno istaknuti nešto drugo u kontekstu rješenja koja se ovim zakonom nude u pogledu rješavanja praktički imovinske naknade pri korištenju zemljišta od jedinice lokalne samouprave u odnosu na državu ili državu u odnosu na jedinice lokalne uprave i samouprave. Stvaran i pravi problem najvećim dijelom čine privatni vlasnici zemljišta dakle i mislim da bi možda pri ovome zakonu bilo dobro uznapredovat u rješavanju problema otkupa privatnog zemljišta isto tako, određenim mehanizmima koji bi se mogli stavit u funkciju. Isto tako mogu svjedočiti iz svoje osobne prakse gradnje objekata na koje smo probleme naišli. U jednom slučaju je 13 metara četvornih Hrvatskih željeznica predstavljalo stravičan problem koji nije riješen jedno 6, 7 godina do sada. U jednom drugom slučaju je isto tako za infrastrukturu 147 metara četvornih zemljišta praktički nerješivo uz dobru volju svih da se taj problem riješi, ali se nailazi na probleme koje jednostavno praksa nameće. Zakonom možda i nisu mogući jednostavno riješiti ili ne postoje instrumenti koji su prikladni tome. Nije samo novac u pitanju i razmjena, naravno da se s ovim puno pojednostavljuje i ubrzava onaj dio problema u kojem su da tako rečem društveni interesi zastupljeni bez obzira na razinu društvenih interesa, ali koji put su jednostavno pravni akti prepreka da bi se nešto što se i dogovorilo kao razmjena dobara ili prava korištenja, prava građenja ili koncesija jednostavno provedbom kroz knjige teško ostvaruju odnosno referenti odbijaju rješavati predmete onako kako su zapravo po zdravom razumu bili dogovoreni iz straha da možda čine nešto što nije u redu. Ono što će vjerujem predstavljat veliki problem i danas predstavlja veliki problem s koji smo se suočavali i do sada, da su na tom putu rješavanja ilegalni objekti, bespravno sagrađeni objekti predstavljali silnu prepreku za rješenje važnih infrastrukturnih zahvata i da uz sve to skupa što su bili bespravni do sada nije se moglo realizirati jer su cijene odštete koje su privatnici postavljali toliko bile velike da nisu bile prihvatljive. No vrijedno je pozornosti i vrijedno je podrške hvatat se u koštac sa ovim problemom koji je zaista velik, s kojim se u praksi svi susrećemo. Jedinice lokalne samouprave i uprave naprosto ne mogu neke probleme riješiti, zbog tog nije samo u pitanju cesta nego prolazi vodovoda i kanalizacija. Pa još kad bi se i mogli pronaći stroži i jači instrumenti otkupa. Naravno kroz mnoge zakone je već i o toj temi bilo govora, ali ipak u praksi nije riješeno do kraja. Kad bi se pitanje odnosa prema privatnim vlasnicima u rješavanju istog ovog problema mogli pronaći tako dobra rješenja kao što su se pronašla za ovaj slučaj onda bi sve to skupa u praksi funkcioniralo puno bolje. Zato samo skrećem pozornost na potrebu i ovog segmenta rješavanja što ne znači da ovo što se sad ovim zakonom predlaže nije dobro, dapače. Hvala lijepo.
Hvala lijepo, uvaženi kolega zastupniče. Iscrpili smo sve prijave za pojedinačnu raspravu. Zaključno, uvažena državna tajnica. Izvolite.
Dobar dan još jednom. Ja samo moram reći, žao mi je što nije ovdje cijenjeni zastupnik Beus, da je zaista ovaj zakon, iako je jako kratak prošao jako veliki krug rasprava i o njemu se po nekoliko sati znalo raspravljati, a ima ipak samo mali broj članaka. Ono što je bitno da smo posebno raspravljali upravo o članku 3. i ovom sadržaju, odnosno obuhvatu o kojim infrastrukturnim građevinama je riječ. U suradnji sa svim ostalim tijelima smo u stvari utvrdili da ne bi bilo navoditi pojedinačno sve infrastrukturne građevine jer nas to može dovesti u situaciju da u stvari ispustimo. I onda smo u problemima. Ako smo jednom u zakonu to sve nabrojali, nešto je ispušteno. Onda dok dođe ponovno na red mora proći izmjene zakona, tako da smo to odlučili ostaviti ovako generalno jer smatramo da su posebni zakoni prilično jasni u određivanju toga što je od interesa za Republiku Hrvatsku. Tako da ako eto neki članak zahtijeva tumačenja ne znači da on sam po sebi ne valja i da ga treba drugačije posložiti. I zaista smo to nakon dugog razmišljanja i rasprava sa pravnim stručnjacima na različitim razinama i u različitim tijelima, a tu se posebno aktivno uključio DORH. Dakle, došli do ovakvih rješenja. Isto tako je bitno naglasiti da je ovo lex speciallis u odnosu na sve druge zakone koji na kompleksniji i kompliciraniji način uređuju imovinsko-pravne odnose i to je jedna od dobrih strana ovog zakona da zaista to rješava na jednostavniji način i na taj način ubrzava čitavu proceduru. Ono što nismo mogli riješiti ovim zakonom je pitanje privatnih vlasnika. Znači i pravnih i fizičkih osoba i zemljišta u privatnom vlasništvu, jer je vlasništvo jedno od ustavnih prava, ustavnih kategorija i ne može se riješiti ovako da se u stvari daje onda bez naknade i po nekakvom jako, jako ubrzanom i hitnom postupku iako Zakon o izvlaštenju pokušava, dakle naći neka rješenja ali znamo da je u praksi to izuzetno komplicirano. Međutim, samim zakonom mi to nismo mogli uopće dotaknuti jer je zaista ustavno pravo. Naravno da se i u kontekstu osoba, pravnih osoba u javnom vlasništvu, odnosno u državnom vlasništvu i vlasništvu jedinica lokalne i regionalne samouprave a isto tako i zbog samih jedinica lokalne i područne regionalne samouprave povuklo ovo pitanje. Imali smo jako puno rasprava upravo na tu temu njihovog prava vlasništva i da sad netko uzima onda to zemljište za izgradnju građevinskih objekata, a ustavno pravo je da se mora dati naknada za to. Ali smo to riješili, znači to se naravno onda može se jedno ustavno pravo ograničiti ako se time jačaju sva druga ustavna prava. I to je dakle u ovom slučaju je riječ o poticanju poduzetništva, ostvarivanju prava na rad i zaradu, prava na socijalnu sigurnost. Dakle, sva druga ustavna prava se upravo provedbom onda ovog Zakona jačanju pa je to onda jedno rješenje koje je bilo u tom smislu prihvatljivo. Ali same privatne vlasnike, znači nismo mogli zakonom rješavati iako znamo da je to isto izuzetno komplicirano i usporava provedbu ovako ipak bitnih i od javnog interesa i značaja projekata. I sad moram samo na kraju reći, s obzirom da zaista živim s tim pretpristupnim programima pomoći kao kako je zastupnik rekao da se loše koriste. Ako je 92,22% ugovorenih sredstava loš rezultat onda ja stvarno ne znam što bih na to rekla, a osim toga stvarno i sama Europska komisija i mnoge zemlje nas već hvale da smo dobro odradili posao sa pretpristupnim programima pomoći. To je bilo jedno od mjerila u poglavlju 22. koje se nikad ne bi zatvorilo da to nije dobro odrađeno. Tako da eto meni je žao da još uvijek imamo takvih razmišljanja da je zaista, da je to loše, a šteta je da u biti sami govorimo da je loše nešto što je ipak dobro. Evo hvala vam.
Hvala vam lijepo tajnice. Ovime zaključujem ovu točku. Glasovat ćemo kada steknu se uvjeti.
Prelazimo na Prijedlog Zakona o uređivanju imovinskopravnih odnosa u svrhu izgradnje infrastrukturnih građevina, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 831 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona sukladno članku 169. POslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o uređivanju imovinskopravnih odnosa u svrhu izgradnje infrastrukturnih građevina. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova 94 glasa za, 2 suzdržana i ništa protiv, zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na sljedeću točku po dnevnom redu, a to je - Konačni prijedlog zakona o zakupu i kupoprodaji poslovnoga prostora, drugo čitanje, P.Z. br. 672. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili poštom. Kod donošenja zakona po odredbama Poslovnika mogu se amandmani predavati do kraja rasprave. Raspravu su do sada proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe, Odbor za razvoj i obnovu, te Odbor za lokalnu i područnu samoupravu. Izvješća sa sjednica odbora primili smo na klupe. Amandmane su podnijeli Odbor za pravosuđe, klub Hrvatske demokratske zajednice i zastupnica Ana Lovrin. Žele li predstavnici predlagatelja uzeti riječ? Da. Državni tajnik Zoran Pičuljan. Izvolite tajniče.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedavajući, poštovane dame i gospodo zastupnici. Pred vama je Konačni prijedlog zakona o zakupu i prodaji poslovnoga prostora. No, relativno ne prevelik, ali ipak važan zakon da bi se obrazložilo praktički intenciju predlagatelja možda je dobro reći nekoliko riječi o genezi nastanka ovoga propisa i njegovom praktički da bi se bolje shvatila današnja rješenja. Dozvolite svega onda nekoliko riječi. Zakup poslovnog prostora je bio uređen Zakonom o zakupu poslovnog prostora. Izmjenama i dopunama tog zakona omogućena je prodaja poslovnog prostora u vlasništvu Republike Hrvatske mikro i malim subjektima malog gospodarstva pod uvjetima i u postupku propisanim uredbom Vlade Republike Hrvatske. Podsjećamo da je sve to u okviru mjere 3. u sklopu Programa mjera za pojednostavljenje poslovanja subjekata maloga gospodarstva. Važeći Zakon o zakupu poslovnog prostora do sada je mijenjan tri puta, a kako je prihvaćena inicijativa Hrvatske obrtničke komore i Grada Zagreba da se zakonom omogući prodaja poslovnog prostora i u vlasništvu jedinice lokalne samouprave kao inicijativa za prodaju širem krugu subjekata zakupnicima, odnosno korisnicima tih prostora. Dakle, ne samo mikro i malim subjektima malog gospodarstva pojavila se nužnost promjene navedenoga zakona. I onda imamo rješenja ovog našeg Konačnog prijedloga zakona kojim se omogućuje da se sadašnjim zakupcima, odnosno korisnicima poslovnog prostora u vlasništvu Republike Hrvatske, ali i u vlasništvu općina, gradova, županija i Grada Zagreba koji pod uvjetima da redovno izvršavaju svoje obveze iz ugovora o zakupu, ali i druge financijske obveze prema jedinicama lokalne i područne regionalne samouprave, te uz dodatni uvjet petogodišnjeg korištenja tog prostora i kupnje tih prostora. To je ratio ovoga zakona. Važno je naglasiti da se ovim zakonskim prijedlogom javno-pravnim tijelima daje samo mogućnost prodaje poslovnog prostora u njihovu vlasništvu i to na temelju javno objavljenih popisa koji će se ažurirati, poslovnih prostora koji su predmet prodaje, a nije propisana i obveza prodaje poslovnoga prostora. Evo čini nam se da ovaj zakon, ovu specifičnu materiju kvalitetno i relativno neću reći jednostavno ali kvalitetno i razumljivo uredio i stoga bih molio da ga podržite. A na amandmane ćemo se očitovati u postupku izglasavanja ovog Zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo gospodine tajniče. Žele li izvjestitelji sa sjednica klubova, zapravo odbora, ja stalno klubova. Najprije odbora? Ne. Prelazimo onda na raspravu po klubovima. Prvi je klub SDP-a, i uvaženi kolega Ivo Jelušić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Zakon o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora je dobar zakon, zakon koji rješava mnoge probleme koje dosad nije riješio, prije svega s aspekta jedinica lokalne samouprave koje nisu imale do sada mogućnosti ili na adekvatan način rješavati problem, prije svega kad je riječ o prodaji poslovnih prostora, a i dobro je da se precizno i sasvim jasno i glasno definiraju svi aspekti oko najma poslovnih prostora. Dakle dobar je, mi ćemo ovaj zakon svakako podržati, prije svega što, iz razloga što on na jednom mjestu, na jednostavan način regulira najam poslovnih prostora, utvrđuje sva pravila najma, tako da ne ostavlja mogućnosti da se na jednom, u jednoj općini ili gradu radi ovako, a u drugoj drugačije s jedne strane, i s druge strane što zaista konačno omogućava jedinicama lokalne samouprave da svoje poslovne prostore temeljem ovog zakona mogu prodati sadašnjim korisnicima poslovnih prostora za koje grad utvrdi da za to ima interesa i sa njegove strane, ali i sa interesa najmoprimaca. Dobro je da zakon tretira i onaj najam poslovnih prostora za koje ne postoji ugovor, jer s obzirom da se kod nas i u gradovima i u općinama, a i na razini države nije vodila često puta dobra statistika, dobra evidencija sve imovine, onda se znalo događati da i ugovor istekne, pa ga nitko i ne obnovi, a čovjek obrt, poduzeće, ili fizičko lice ostane i dalje u tom prostoru, iako nije isključivo njegova krivnja. Dakle ovim zakonom se omogućava da se i takvi prostori tretiraju da se i oni mogu prodati, kao i oni za koje postoji valjan ugovor, naravno ukoliko se ne vodi postupak iseljenja, ukoliko dakle vlasnik prostora, bez obzira je li to država, grad ili općina nije poveo postupak da, protiv tog korisnika prostora. Ako nije poveo postupak, dakle nije ništa poduzeo da se taj prostor njemu vrati, oduzme, ili da prestane najam, pa je u redu da se tretira kao i oni koji imaju uredne ugovore o najmu. Također je dobro što je ovim zakonom jasno dato pravo jedinicama lokalne samouprave, općinskim, gradskim vijećima i skupštinama, i županijskim, da oni mogu na svom teritoriju, svom području odrediti namjenu, korištenje određenih poslovnih prostora, bilo konkretnog poslovnog prostora, bilo cijele ulice ili dijelova ulice tako da jedinica lokalne samouprave na taj način određuje politiku, ako mogu reći identiteta grada, ono što će se u tom dijelu grada nalaziti, koji će se sadržaj nalaziti, a ne samo da politiku određuju oni koji plate najviše poslovni prostor, pa onda u tom poslovnom prostoru može raditi što hoće, može imati djelatnost kakvu hoće. Mislim da je u tom smislu također dobro što ovaj zakon daje pravo i omogućava jedinicama lokalne samouprave da one određuju dakle što je u interesu da se u određenom dijelu grada nalazi, koje djelatnosti, a ne da one djelatnosti koje su izuzetno profitabilne ili konkretnije od drugih ponude veću cijenu, dođu do poslovnog prostora, a onda određuju sadržaj prema svome nahođenju ili ono što se njima čini najunosnijim. Naravno u tom smislu je dobro ovo zakonsko rješenje koje upravo kaže kada je riječ o najmu poslovnog prostora za koje je određena namjena, a najmoprimac se ne drži toga, dakle ili mu promijeni namjenu da se automatski prekida ugovor o najmu. Ono što je eventualno, ono što mi je sporno to je kod produženja ugovora. Ovdje se kaže u članku 6. stavak 3. dakle da, taj članak inače govori da se poslovni prostori iznajmljuju putem javnog natječaja, što je dakako u redu, ali se kaže da iznimno od toga zakupodavac će sadašnjem zakupniku poslovnog prostora, koji u potpunosti izvršava obveze iz ugovora o zakupu najkasnije 60 dana prije isteka roka na koji je ugovor sklopljen ponuditi sklapanje novog ugovora o zakupu na određeno vrijeme, dakle a ne dulje od 5 godina, a to znači da onaj tko je u sadašnjem ugovoru u odnosu kao zakupoprimac plaća redovito sve svoje obveze prema zakupodavcu, da se može dakle se njemu treba ponuditi taj prostor u roku 60 dana, ovdje se, da produži ugovor, ovdje se ne govori po kojoj cijeni. Pretpostavljam, ne znam da li se to misli da je po istoj cijeni koju je do tada imao, jer se uopće ne spominje po kojim uvjetima, dakle da mu se produži ugovor. Osobno mislim da bi bilo moguće produžiti dakle i po toj cijeni, ako je ta cijena u prethodnom postupku došla … [[Govornik se ne razumije.]] natječaj … [[Govornik se ne razumije.]] , dakle ako se došlo do najviše moguće cijene, a šta ako je ta cijena nije odgovarajuća, jer ne odgovara tržišnom stanju, dakle ona je manja, jedinica lokalne samouprave gubi pri tome, jer bi mogla dobiti puno više za taj prostor za istu namjenu, a mora po ovome, ako ja dobro čitam ovaj članak, a mora ponuditi pod istim uvjetima produženje ugovora. To mislim da nije u redu. Jedino kažem ako je taj prostor u prethodnom postupku natječajem ili licitacijom na određeni način došlo se do najviše moguće cijene. Dobro je također da ovaj zakon rješava i to pitanje da se jedinicama lokalne samouprave, dakle općinama i gradovima i županijama omogućava da poslovne prostore, prije svega se to odnosi na općine i gradove, dakle da one poslovne prostore kojima upravlja, a kojima nije vlasnik može i dalje upravljati u smislu iznajmljivanja, kao i za one kojima je vlasnik, dok se ne riješi njihov pravni status u konačnici, i to se odnosi i na one poslovne prostore koji su u povrat, ili će biti možda vraćeni, tako da nemamo situaciju da su poslovni prostori prazni kao što to u velikim gradovima, pogotovo u gradu Zagrebu imamo puno poslovnih prostora koji su u tom tranzicijskom periodu. Dobro je dakle da i za to vrijeme oni budu korišteni, da se u njima obavlja djelatnost, da ne budu ruglo grada, nego da lijepo izgledaju i da grad od toga ima koristi, a jednog dana kada se vrati vlasnik onda da vlasnik preuzima … [[Govornik se ne razumije.]] svoj prostor koji mu je vraćen, preuzima tog i zajmoprimca, a onda kad istekne ugovor neka se dalje s njim razrješava kako hoće. Ono što vidim problem, on nije potpuno, on se ne rješava, ne tretira ovim zakonom, ali se tretira drugim zakonima, riječ je o onim poslovnim prostorima kojima upravljaju gradovi i općine a kojima nisu vlasnici, ili za koje oni nisu određenim jasnim pravnim putem ga stekli, da su kupili, zamijenili itd., a koji po, a ne vraćaju se bivšim vlasnicima, koji prelaze u vlasništvo države. To je veliki problem, on se ovdje vidim ne tretira. Po tome će gradovi i općine ostati bez ogromnog dijela poslovnih prostora ili će na kraju ostati samo na onim poslovnim prostorima koje su sami kupili ili zamijenili s nekim drugim vlasnikom a de facto će prijeći većina u državno vlasništvo i u državno upravljanje što mislim da nije u redu i to iz 2 razloga. Sigurno da će na terenu jedinice lokalne samouprave bolje tim upravljati nego netko iz nekakve države u Zagrebu, iz nekakve Agencije za upravljanje imovinom s jedne strane, s druge strane mislim da je to na tragu građenja visoko centralizirane države Hrvatske kakva ona je i trebalo bi tražiti rješenje da se dakle ide u decentralizaciju pa i u ovom dijelu, dakle javna imovina, ali neka s njom upravlja onaj tko je svaki dan gleda, tko s njom živi,a ne netko iz Državne agencije koje niti vidi, niti čuje, niti zna o čemu se radi. Ono također što eventualno vidim sporno to je u člaku 38. kada se govori kome se može prodati imovina, poslovni prostor. I kaže se da se može prodati fizičkoj ili pravnoj osobi koja nema, dakle ne može se prodati onoj fizičkoj i pravnoj osobi koja koristi taj prostor, a ima dospjele nepodmirene obveze prema državnom proračunu što je u redu, prema jedinicama lokalne i područne samouprave, što je u redu; zaposlenicima, također u redu, ali piše i dobavljačima. Ne znam kako se to, mislim tumačim si ako se to tumači striktno i restriktivno to ispada da netko ako 5 dana kasni nekom dobavljaču da ne može kupiti poslovni prostor. Pretpostavljam da intencija ovog zakona nije u tom smislu jer ako je onda to nije dobro, onda to treba mijenjati. Prema tome, smatram da je u redu da ne može poslovni prostor kupiti onaj tko ima nepodmirene obveze prema državi, prema gradu, prema zaposlenicima, ali ne i prema dobavljačima jer ako je dužan 15 dana nekom dobavljaču što to znači da ne može kupiti poslovni prostor? Tko danas ima u dan podmirene sve obveze? Ja mislim da gotovo niti jedan poduzetnik, niti jedan obrtnik, a ovdje je uglavnom riječ o malim poduzetnicima i obrtnicima. I konačno, mislim da treba vratiti u zakon ono što je u prvom čitanju bilo u njegovom prijedlogu kada je riječ o mogućnosti obročne otplate. U prvom čitanju dakle u prijedlogu zakona je bila mogućnost kupnje poslovnog prostora odjednom, ali i mogućnost obročne otplate. Nje u drugom čitanju nema, mislim da je treba vratiti. Mislim da je i kolegica Lovrin uputila takav amandman i mi ga podržavamo jer treba dakle u ovim teškim gospodarskim uvjetima omogućiti malim poduzetnicima i obrtnicima da kupe poslovni prostor, ali ako nisu u stanju kupiti ga odmah i iskeširati sve isti čas u roku od 30 dana da se ostavi mogućnost da dakle im se da to na obročnu otplatu. Naravno, uz sva osiguranja koja su moguća i uz kamatu kao što je bilo predviđeno. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolega Jelušić. Na redu je kolegica Marina Matulović Dropulić i klub HDZ-a.
Poštovani potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa dobro je da se donosi ovakav zakon i da već u naslovu je jasno da se govori o Zakonu o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora jer naravno da onda svi zainteresirani subjekti mogu na jednom mjestu dobiti sve potrebne elemente za sve one radnje koje trebaju poduzeti ako su zainteresirani da neki prostor uzmu u zakup ili da ga kupe. Donošenje ovog zakona predviđeno je kao što smo vidjeli u obrazloženju i u tekstu obrazloženja predviđeno je programom mjera za pojednostavljenje poslovanja subjekata malog gospodarstva, a isto tako je dobro da je ovim prijedlogom prihvaćena inicijativa Hrvatske obrtničke komore da se zakonom omogući prodaja poslovnog prostora ne samo onih koji su u vlasništvu RH nego i svih jedinica lokalne samouprave. Znamo da se recimo Grad Zagreb mučio strašno sa načinom kako će uspjeti prodati te poslovne prostore pa onda to nije uspijevalo. Zato je to dobro da to bude na jednaki način riješeno u svim jedinicama lokalne samouprave kao i u državi. Prihvaćen je i prijedlog da se proširi krug subjekata koji mogu kupiti poslovni prostor i na ostale subjekte, a ne samo kao dosada na subjekte malog gospodarstva. Taj prijedlog je prihvaćen i zbog ustavnog načela o pravednosti i jednakosti te poduzetničke ravnopravnosti svih. Prijedlogom zakona jasno je definirano tko i na koji način može zakupiti, odnosno kupiti poslovni prostor. U prvom redu omogućuje se to sadašnjim zakupcima, ali i korisnicima poslovnog prostora ukoliko su redovito izvršavali obveze iz Ugovora o zakupu i druge financijske obveze prema zakupodavcima tj. državi i jedinicama lokalne samouprave i uz dodatni uvjet 5-godišnjeg korištenja tog prostora da ga mogu i kupiti uz uvjete iz ovog prijedloga zakona. Važno je još jedanput naglasiti da poslovni prostor mogu kupiti i sadašnji korisnici tj. i oni koji nemaju važeći Ugovor o zakupu ako obavljaju dopuštenu djelatnost na temelju ranije sklopljenog Ugovora o zakupu. O tome je govorio i kolega Jelušić pa prema tome jasno je zašto se pojedini ugovori nisu produljivali. Uvjet za takvu prodaju je da su korisnici uredno za cijelo vrijeme korištenja tog prostora vlasniku plaćali naknadu za korištenje poslovnog prostora i sve troškove koji proizlaze iz korištenja tog prostora tzv. "režijske troškove". Iznimno je prihvaćen i prijedlog da poslovni prostor moći će kupiti i oni koji nisu pravodobno izvršavali svoje obveze ukoliko ranije ugovorenu naknadu i troškove korištenja u cijelosti podmire prije sklapanja Ugovora o kupoprodaji. Prijedlog kluba HDZ-a je da se članak 33. stavak 9. dopuni da se navedeni subjekti su obvezni na neplaćene iznose platiti i zakonsku kamatu jer ne bi bilo fer da neki plaćaju uredno, a drugi jednostavno nisu 3 godine plaćali i da im ta vrijednost ostane ista. Poslovni prostori će se prodavati po tržišnoj cijeni utvrđenoj po ovlaštenom sudskom vještaku s time da se ta cijena može umanjiti zbog ulaganja zakupnika u sam prostor, ali ne više od 30% tržišne vrijednosti poslovnog prostora i uz uvjet da je za ta ulaganja imao suglasnost vlasnika prostora. To je posebno važno zbog toga jer jedan dio najmoprimaca ili sada zakupaca nisu imali potrebnu suglasnost i naravno da su tražili da im se i umanje zakupnine i sve do čega su, što su mogli tražiti. Prema tome, da svi oni koji nisu imali potrebnu suglasnost ne mogu računati temeljem ovog prijedloga zakona na smanjenje tržišne cijene. Odluke o prodaji poslovnog prostora donosit će Agencije za upravljanje državnom imovinom, odnosno tijelo koje je nadležno za raspolaganje nekretninama u jedinicama područne i lokalne samouprave, a svi poslovni prostori koji se neće prodavati sadašnjem zakupniku odnosno korisniku poslovnih prostora prodavat će se javnim natječajem i u skladu s uredbom koju će donijeti Vlada Republike Hrvatske u roku od 60 dana odnosno općim aktima jedinica područne i lokalne samouprave u roku od 90 dana od stupanja na snagu ovog zakona. Onaj problem o kojem je govorio kolega Jelušić je vezan za Zakon o povratu imovine i mi znamo da bi vi bili jako, jako zadovoljni da se članak 77. tog zakona ukine, ali za sada jasno je da država ima svoje prostore, jedinice lokalne samouprave svoje prostore i tako će se oni i prodavati. Kao što sam već rekla osim kupoprodaje poslovnog prostora ovaj prijedlog zakona uređuje i zakup poslovnog prostora koji se ugovara sa sadašnjim zakupnikom ili se daje u zakup putem javnog natječaja. Iznimno od tih odredbi međusobno RH i jedinice područne i lokalne samouprave te pravne osobe u vlasništvu ili pretežitom vlasništvu RH odnosno pravne osobe u vlasništvu ili pretežitom vlasništvu jedinica područne i lokalne samouprave mogu bez natječaja sklopiti ugovor o zakupu poslovnog prostora ako je to u interesu i cilju općeg gospodarskog i socijalnog napretka njezinih građana. To je dobra odredba koja do sada u zakonu nije postojala i jedinice lokalne samouprave bez raspisanog javnog natječaja nisu mogle čak niti državi niti bilo kome dati u najam poslovni prostor. Isto tako je vrlo važna odredba članka 6. stavak 7. ovog prijedloga koji određuje da prvenstveno pravo na sklapanje ugovora o zakupu poslovnog prostora imaju osobe iz Zakona o pravima Hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji ukoliko ispunjavaju uvjete iz natječaja i iz ovog zakona i prihvate najviše ponuđeni iznos zakupnine kao o odredbe članka 31. koje nasljednici odnosno pravni sljednici umrlog zakupnika stupaju u prava obveze zakupnika ukoliko to žele. Mi smo kao klub HZD-a predložili određene amandmane radi pojašnjenja i radi potpune jasnoće pojedinih članaka ovog zakona. Prema tome, mislimo da bi trebalo te amandmane i prihvatiti. Prijedlog zakona utvrđuje mogućnost otkazivanja ugovora o zakupu kao i sve ostale uvjete koji su potrebni kako bi se poslovni prostor mogao uredno koristiti na temelju ugovora o zakupu ili kupoprodajnog ugovora. Možda bi trebalo još do kraja ove rasprave ako imamo vremena uopće razmisliti o tome što je ovdje vrlo dobro predloženo da se jedinice lokalne samouprave mogu odrediti u namjenu pojedinih prostora u samom gradu ili općini, ali za prostor koji je u njihovom vlasništvu. Kako je rekla moja kolegica zastupnica gospođa Lovrin, stvarno bi trebalo razmisliti o tome da se to odnosi i na prostore koji su u državnom vlasništvu. Prema tome, to su stvari koje bi trebalo razjasniti još. Mi mislimo da bi trebalo zakonom omogućiti obročnu otplatu kupoprodajne vrijednosti, jer ako smo to omogućili za stanove, ako je u prijedlogu Zakona o legalizaciji bespravno sagrađenih objekata isto tako predviđeno da se može otkupiti na rate onda ne vidimo razloga da obrtnici ne bi mogli taj prostor otkupiti isto tako na otplatu. Zatim ono što sam već spomenula plaćanje zatezne kamate na neplaćenu zakupninu i poboljšanje teksta radi jasnoće izričaja pa smo zbog toga kao što je rekao i gospodin potpredsjednik i predložili određene amandmane. Klub HDZ-a naravno prihvatit će ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala lijepo uvažena zastupnice. A sada je na redu uvažena zastupnica DAnica Hursa, a govorit će u ime kluba HNS-a i HSU-a. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Zakon o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora donosi se u sklopu programa mjera za pojednostavljenje poslovanja subjekata malog gospodarstva prihvaćenog zaključkom Vlade od 24.6.2010. a sukladno planu gospodarskih aktivnosti programa gospodarskog oporavka Vlade RH. Međutim, iako predlagatelj navodi da sačinjavanje popisa poslovnih prostora ovisi prije svega o vlasničko pravnom statusu i drugim pravnim okolnostima vezanim uz konkretan poslovni prostor te stoga nije moguće sastaviti odjednom popis svih poslovnih prostora u vlasništvu RH i jedinica lokalne i područne samouprave već će se taj popis sukcesivno nadopunjavati vezano uz utvrđenje naprijed navedenih okolnosti. Mislimo da je ovom zakonu ipak trebala prethoditi jedna cjelovita analiza sa podacima koji bi bili sastavni dio ocjene stanja zajedno sa posljedicama koje će njegovim donošenjem proisteći. Koliko ima takovih poslovnih prostora u vlasništvu RH, županija, Grada Zagreba, gradova i općina? Koliko sredstava država misli prihodovati što zakupom, a prvenstveno prodajom svoje imovine tj. poslovnih prostora? Eto i nekoliko rečenica o konačnom prijedlogu zakona. Iako je Vlada u končani prijedlog ovog zakona ugradila neke značajne primjedbe koje su iznijete prilikom prvog čitanja ovog zakona, ipak nam se čini da neke odredbe i dalje ostaju upitne. U konačnom prijedlogu zakona kao i u prvom čitanju u članku 33. dana je samo mogućnost prodaje poslovnog prostora u vlasništvu RH, sadašnjem zakupniku i sadašnjem korisniku ali pod uvjetima i postupku propisanim ovim zakonom i u skladu s uredbom koju će donijeti Vlada Republike Hrvatske i to na temelju popisa poslovnih prostora koji su predmet kupoprodaje koje će sastaviti Agencija za upravljanje državnom imovinom, a koji će se popisi javno objaviti. Zahtjev za kupnju poslovnog prostora u vlasništvu RH sadašnji zakupnik i sadašnji korisnik podnose u roku od 90 dana od javne objave popisa poslovnih prostora koji su predmet kupoprodaje Agenciji za upravljanje državnom imovinom. A kada će agencija napraviti popis poslovnih prostora koji su predmet kupoprodaje toga nije bilo ni u prvom čitanju, a nema ga sada ni u konačnom prijedlogu, jer će o tom popisu ovisiti kada će sadašnji zakupnik odnosno korisnik moći podnijeti zahtjev za kupnju poslovnog prostora. U prvom čitanju bila je odredba tada članka 42. stavka 1. da će Vlada tu uredbu na temelju popisa poslovnih prostora koji su predmet kupoprodaje koja će sastaviti Agencija za upravljanje državnom imovinom, a koji će se popis javno objaviti, donijeti u roku od 60 dana od dana stupanja na snagu ovoga zakona. Sada te uredbe i roka za njeno donošenje nema u konačnom prijedlogu zakona. Za nas u klubu HNS-a, HSU-a ovo je vrlo problematično i mislim da o tome do izglasavanja Vlada mora razmisliti i mislimo da treba ugraditi rok. Posebni prostor u vlasništvu jedinica lokalne, područne i regionalne samouprave može se prodati sadašnjem zakupninu koji uredno izvršava sve obveze iz ugovora o zakupu i druge financijske obveze prema jedinici lokalne i područne (regionalne) samouprave pod uvjetima i u postupku propisanim ovim zakonom i u skladu s odlukama koje će donijeti nadležna tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave i to na temelju popisa poslovnih prostora koji su predmet kupoprodaje koji će se javno objaviti, odnosno poslovni prostor se može prodati sadašnjem korisniku pod uvjetima i u postupku propisanim ovim zakonom i u skladu s odlukama koje će donijeti nadležna tijela jedinica lokalne i područne samouprave i to na temelju popisa poslovnih prostora koji su predmet kupoprodaje koji će se javno objaviti. Isto tako ovdje se postavlja pitanje da li znamo kad će jedinice lokalne samouprave napraviti popis tih poslovnih prostora. Naime, članak 41. stavak 2. Konačnog prijedloga zakona govori da će jedinice lokalne samouprave donijeti svoje opće akte koji će pobliže urediti kupoprodaju poslovnog prostora u roku od 90 dana stupanja na snagu ovoga zakona. Pitam predlagatelja da pojasni da li je popis poslovnih prostora opći akt jedinice lokalne samouprave koji će se donijeti u navedenom roku. U konačnom prijedlogu zakona uz uvažavanje iznesene primjedbe u raspravi brisana je dobra i korisna odredba koja se odnosila na mogućnost obročne otplate kupoprodajne cijene poslovnog prostora koja bi prvenstveno išla na ruku obrtnicima i malim poduzetnicima. Evo u tom dijelu imamo informaciju da je podnesen amandman i mi ćemo ga zaista zdušno podržati. Isto tako, bilo bi dobro da tržišnu cijenu i vrijednost neamortiziranih ulaganja sadašnjeg zakupnika, odnosno korisnika utvrđuje ovlašteni sudski vještak građevinske ili arhitektonske struke s liste ovlaštenih sudskih vještaka, ali na način i po postupku javne nabave. Na članak 35. stavak 4. klub HNS-a, HSU-a mislio je podnijeti amandman ali smo odustali, ali ću svejedno postaviti pitanje pa pitam što je to za predlagatelje tržišna cijena i koji model tržišne cijene koristi ili predviđa ovaj zakon. I na kraju, klub HNS-a, HSU-a pozdravlja dobru namjeru ovog zakona, ali mislimo da su rokovi od izuzetne važnosti, dakle ono što smo predložili da se i Vlada i agencija obvežu sa rokovima. O tome kako će Vlada reagirati u skladu sa tim bit će i stav kluba HNS-a, HSU-a prema ovom zakonu. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Prelazimo sada na pojedinačnu raspravu. Prvo se prijavila uvažena kolegica Đurđica Sumrak. Izvolite, kolegice.
Hvala vam, gospodine predsjedavajući. Ja neću biti duga u svojoj raspravi jer mislim da to nije uopće potrebno, posebice zbog toga jer cjelokupnu raspravu ispred kluba HDZ-a uvažene zastupnice Dropulić naravno da ću ja podržati i naravno da ju valja podržati. Mislim da su se svi u ovom Saboru s tim složili. Ono što je meni neobično drago je da je to bila, ali danas evo javili su mi se pojedini obrtnici obzirom da je ovaj zakon na jedan način i na njihovu inicijativu donesen, a ima negdje oko 100 tisuća obrtnika u Hrvatskoj, a više od polovice ih je ili u zakupu, da li su to vlasnici lokalna samouprava, regionalna ili država i oni će na ovaj način puno transparentnije i jednostavnije moći svoj poslovni prostor otkupiti jer su ovim zakonom donesene jasne odrednice oko toga. Ono što je jako dobro, a to je ovaj amandman gospođe zastupnice Ane Lovrin naravno da se vrati obročno plaćanje. Ono je jako dobro posebice za obrtnike, stare tradicijske obrte i mislim da bi tu posebnu pažnju naročito prema tim obrtima trebalo pokazati i prema tim prostorima, odnosno obrtničkim radnjama gdje se nalaze i da se oni trebaju njegovati i posebice evo i na ovaj jedan način da se tim ljudima i obrtnicima da mogućnost obročne otplate jer oni nemaju skupe proizvode, nisu oni nikakvi kafići ili netko drugi. Oni vrijedno rade svoje, čuvamo tradiciju ulaskom u Europsku uniju. To će biti još jedna potvrda svih naših nastojanja i korijena otkud potičemo i što to za nas znači. Dakle neću dugo, podržat ću naravno ovaj zakon iz mnogo drugih razloga, a posebice iz razloga što su ovim zakonom, javili su mi se obrtnici zadovoljni, a usvajanjem ovih amandmana kluba HDZ-a i gospođe zastupnice Ane Lovrin i sigurno još nekih koji su dobri da ćemo imati jedan odličan zakon na zadovoljstvo naših obrtnika koji su u stvarnosti temelj gospodarskog oporavka u Hrvatskoj. Hvala.
Hvala lijepa, gospođo zastupnice. Idemo sljedeći i posljednji prijavljeni za pojedinačnu raspravu je poštovani zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Ja isto tako podržavam donošenje ovog zakona. Mislim da je on višestruko koristan i po meni to je odraz jedne dobre poslovne odluke države da se na ovakav način idu određeni slučajevi rješavati. U raspravi u svemu skupa što je govoreno prevladava zapravo problematika zakupa … [[Ne razumije se.]] nego kupovine i zaista tu neke stvari možda treba jasnije kazat kao što je u različitim amandmanima vidio sam i predlagano. Podržavam apsolutno širenje kruga onih koji bi imali pravo na otkup tako da su ne samo oni mikro kako ih se interpretira i mali subjektima, malog gospodarstva nego i ostali obrtnici i gospodarstvenici došli u poziciju da mogu kupiti. Kao što sam kazao da je to posebna odluka, kao što sam kazao da se radi o posebnoj odluci države da donese jedan ovakav zakon koji potiče gospodarstvo u krajnjem slučaju i pomaže punjenje proračuna tako bih isto rekao u odnosu na prijedlog koji vidim da je nekoliko puta apostrofiran i potvrđen o mogućnosti obročne otplate. Vjerujem da je to isto dio jedne poslovne odluke države kao što i ovaj Zakon da država može sama donijeti takovu odluku da se omogući i obročna otplata. Jer u tom smislu ideja o prodaji poslovnog prostora dobija još svoj veći značaj. Mada obročna otplata ne mora biti obaveza, nego se omogućava a to je pogotovo važno i za jedinice lokalne i područne samouprave koji na takav način možda i još efikasnije stiču prava da reagiraju na način koji im poslovno više odgovara. Dakle, kontinuitetom zakupa, prodajom u cjelini odmah, pa uz možda određene koncesije u odnosu na cijenu ili neke obročne otplate. U svakom slučaju uvodi se jedan puno bolji red u ovu problematiku. Zakupci poslovnog prostora dobivaju jednu sigurnost za planiranje svoje poslovne politike u budućnosti. I sasvim je jasno i logično da oni koji ne ispunjavaju svoje financijske obaveze prema državi ne mogu biti korisnici ovih rekao bih ne privilegija, ali omogućenih prava jer jednostavno nisu u redu. U tom smislu apsolutno podržavam higijenu poslovanja kao ključni element i kamo sreće da se ta higijena ... [[Govornik isključen, ne čuje se.]] e sad isključilo slučajno. Odnosi se na određenu terminološku dorečenost određenih članaka, odnosno ulazak u područje na određeni način građevinarstva, a to je u prvom redu pitanje bitnih izmjena. Uvijek te kategorije nedefinirane nisu dobre i pitanje bitnih izmjena bi trebalo detaljnije kazati, pa u tom smislu se slažem sa definicijom koja je data pogotovo u pogledu definicije građevinske cjeline koja nije ona koja se u praksi koristi nego jedne uporabne cjeline koja odgovara naravi toga. Ali isto tako kod bitnih izmjena koje se događaju ne možemo se koristiti terminima poput raspored površina jer to jednostavno nije točno. Raspored površina to je pitanje načina korištenja prostora. Može se odnositi u odnosu na njegovu funkcionalnost, u odnosu na određene izmjene. Ali raspored površina nije termin koji se u građevinarstvu koristi pa bi trebalo iznaći jedan koji je prepoznatljiviji u tome. Naravno, čini mi se sasvim logično da netko tko radi preinake bez dozvole vlasnika ako se radi o zakupu nema pravo na tu naknadu. To je sasvim logično samo po sebi. Ali isto tako i pitanje naknade za ometanje rada koje se spominje, koja se spominju u toj isto je li više ili manje trebaju razlikovati i radovi koji se događaju, koji ometaju eventualno poslovanje u odnosu na dvije kategorije radova, a to su kategorije koje su nužne i zakonom predviđene i logične i u interesu zakupca. To je moguće investiciono održavanje. Isto tako i tekuće održavanje. Dakle, to su dvije kategorije koje se podrazumijevaju kao događaj u samome radu i nisu neka viša sila koja je onemogućila nekome da radi i tako gubi eventualnu korist. I čini mi se logičnim mogućnost nastavka nakon nečije smrti, ali ne kao kategoriju nasljeđivanja u zakupu, nego nekog prioriteta prava da netko tko nastavlja istu vrstu djelatnosti ili je član obitelji koja je nositelj takvog jednog gospodarstva, obrta ili ostalog da ima određene prioritete i da se s njime po istom ključu nastavi. Naravno u slučaju prodaje prostora stvari su već u vlasničkim odnosima i definirane na drugačiji način. Dakle, još jedanput ponavljam podržavam i donošenje i elemente ovoga Zakona kao što je predviđeno uz ove dopune. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepa. Nema više prijavljenih. I završnu riječ imat će predstavnik predlagatelja poštovani državni tajnik Zoran Pičuljan. Izvolite.
Hvala vam lijepa poštovani gospodine predsjedavajući. Evo prije svega zahvaljujem na ovim odličnim raspravama i na suglasju o važnosti ovoga Zakona i o jednostavno prijedlozima koji su vrlo, vrlo usklađeni. Ne mogu, rekao sam da ćemo izjašnjavanje o amandmanima imati. Oni su svi prihvatljivi. Može se unaprijed reći da znatno preciziraju tekst i u duhu su ovoga teksta, samo ga dodatno preciziraju. Možda dva odgovora koja su, koja se čine bitnim a mislim da kolegice, gospođe uvažene zastupnice nema. Ali ona je postavila dva pitanja vezana uz mogućnosti kupnje prostora i možda otezanja kupnje zbog nesastavljanja popisa nekretnina. To jednostavno nije tako. Popis, nekretnine će sadašnji zakupnici moći kupiti odmah čim se izrade ovi opći akti, čim to postupovno urede jedinice lokalne samouprave, odnosno to uredi uredbom Vlada. Znači vrlo skoro. A sve drugo, popis će biti jedno tekuće pravo, pravo koje će se stalno nadopunjavati i koji će se puniti, koji će se jednostavno stalno, stalno dopunjavati. Upotrebljavat će se model tržišne cijene, znači u pravilu usporedna metoda prema podacima Porezne uprave, nekretnine slične vrijednosti i vjerojatno još neki drugi kriteriji, dodatni kriteriji. Ono što je rasprava iznjedrila, a to je da bi bilo vrlo uputno prihvatiti obročnu i mogućnost obročne isplate. Mislim da je to ono što ne bi vrijedilo podcijeniti, nego ugraditi u tekst. To ćemo i učiniti kroz amandmanski, prihvaćanje tog amandmana. I ono što ja mislim da je kolega Jelušić imao jednu opasku vezano, odnosno pitanje ili komentar vezano iznimke od javnoga natječaja da kada bi se, kada se prodaje sadašnjem zakupniku to je jedan dobar model. I on ga je podržao, a naravno da ugovor koji se novi sklapa može se sklapati pod istim ili nekim drugim uvjetima. Ukoliko obje strane nisu zadovoljne postoji mehanizam koji se aktivira. To je mehanizam javnoga natječaja. Još jedan puta zahvaljujem vam.
Hvala lijepa. Evo zaključujem raspravu o ovom konačnom prijedlogu zakona i o njemu ćemo glasovati kada se za to steknu uvjeti.
Dobar dan, gospođe i gospodo zastupnice i zastupnici. Kao što je najavljeno, sada ćemo glasovati o raspravljenim i zaključenim točkama dnevnog reda pa vas molim uključimo se da provjerimo kvorum. Uključimo se i provjerimo da smo se uključili. 89, možemo odlučivati. Dame i gospodo, prelazimo na Konačni prijedlog zakona o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora, bilo je drugo čitanje, P.Z. br. 672, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Pregled amandmana podijeljen je na klupe. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenim amandmanima. Gospođa Tatijana Vučetić, državna tajnica.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Budući da je na ovaj zakon došao veliki broj amandmana i budući da prihvaćanje takvih amandmana u velikome mijenja koncepciju cijelog zakona predlagatelj predlaže treće čitanje za ovaj zakon.
Hvala. Tko je za prijedlog Vlade da prihvatimo treće čitanje ovoga zakona molim da digne ruku. Hvala lijepa. Ima li netko protiv? Suzdržan? Nema. Prihvaćeno, ide u treće čitanje. To je koliko glasova da budemo precizni, 108 glasova.
Prelazimo na 9 točku dnevnoga reda. To je - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Sjedinjenih Američkih Država o unapređenju suradnje u sprječavanju i borbi protiv teškog kriminala, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 821. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog ovog akta ste primili poštom, a prigodom utvrđivanja dnevnoga reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno Poslovniku hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, pa se amandmani mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su inače na odborima proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, i Odbor za pravosuđe, a izvješća odbora ste primili na sjednici. Predstavnik predlagatelja je poštovani državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova Ivica Buconjić, pa molim vas da za uvodno obrazloženje. Hvala.
Hvala lijepa. Budući … [[Govornik se ne razumije.]] jedno kratko obrazloženje. Naime sklapanjem sporazuma između Republike Hrvatske i Vlade Sjedinjenih Američkih Država o unapređenju suradnje u sprječavanju i borbi protiv teškog kriminala uspostavili ste pravni okvir u odnosima Republike Hrvatske i Sjedinjenih Američkih Država vezano uz produbljivanje suradnje u području uzajamne razmjene referentnih podataka iz datoteka nacionalnih sustava za automatsku identifikaciju otisaka prstiju, definira se pristup referentnim podacima u analitičkim DNA datotekama, kao i dostavljanje osobnih i drugih podataka. Sporazum su dana 16. veljače 2011. godine u Washingtonu potpisale za Vladu Republike Hrvatske ministar Karamarko, a za Vladu Sjedinjenih Američkih Država gospođa Janet Napolitano ministrica Domovinske sigurnosti, i gospodin Eric Holder glavni državni odvjetnik i ministar pravosuđa, inače ratifikacijom ovoga sporazuma, odnosno samim potpisivanjem sporazuma Hrvatska je napravila još dva značajna koraka, i to na području suradnje sa Sjedinjenim Američkim Državama u borbi protiv najtežih oblika kriminaliteta, ali isto tako i u približavanju ispunjavanja kriterija za izuzeće od programa viza, i očekujemo da će nakon postupanja i po ovom sporazumu Hrvatska biti još bliže tome da hrvatski građani mogu putovati u SAD bez viza. Primjena ovoga sporazuma neće zahtijevati nikakva dodatna sredstva. Hvala lijepa.
Hvala vam lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu. Idemo po klubovima. Najprije klub HDZ-a, poštovani zastupnik Tomislav Čuljak. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče, kolegice i kolege. Sporazumom između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Sjedinjenih Američkih Država o unapređenju suradnje u sprječavanju i u borbi protiv teškog kriminala uspostavlja se pravni okvir za suradnju dviju država u području uzajamne razmjene referentnih podataka iz datoteka nacionalnih sustava za automatsku identifikaciju otisaka prstiju. Regulira se pristup referentnim podacima u analitičkim DNK datotekama, a propisuje se i način uzajamnog dostavljanja osobnih podataka, kao i drugih podataka koji se razmjenjuju. Dobro je poznato da je međunarodna suradnja glavni čimbenik u sprječavanju i učinkovitom suzbijanju organiziranog kriminala, pa ovaj sporazum ima posebnu važnost kod daljnjeg unapređenja međusobne suradnje i razvijanju prijateljskih odnosa dviju država. Cilj koji se očekuje ostvariti ovim sporazumom je usklađivanje zajedničko djelovanja u borbi protiv svih oblika kriminala, osobito terorizma. U svrhu provedbe ovog ugovora, stranke osiguravaju dostupnost recentnih podataka iz datoteka nacionalnih sustava za automatsku identifikaciju otisaka prstiju koji su ustanovljeni za sprječavanje i istrage kaznenih djela. Sporazumom svaka strana određuje jedno ili više kontaktnih središta. Kontaktno središte podatke dostavlja u skladu sa nacionalnim zakonodavstvom svoje zemlje. Uz automatski pristup DNK profilima, detaljno je razrađeno dostavljanje osobnih i drugih podataka u cilju sprječavanja teškog kriminala i terorističkih djela, kao i pitanje privatnosti i zaštita podataka. Ništa u ovom sporazumu ne ograničava ili dovodi u pitanje odredbe bilo kojeg međunarodnog ugovora drugog sporazuma operativnog odnosa policijskih agencija ili nacionalnog zakonodavstva koji omogućuje razmjenu informacija između Republike Hrvatske i Sjedinjenih Američkih Država, sa željom da će stupanje na snagu ovog ugovora stvoriti pretpostavke za učinkovitu provedbu svih oblika suradnje predviđenih sporazumom, klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje Prijedloga Zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i SAD-a. Hvala.
Hvala gospodine zastupniče. I drugi prijavljeni klub je klub HNS-a i HSU-a, a u ime kluba poštovana zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog Zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Sjedinjenih Američkih Država o unapređenju suradnje u sprečavanju i borbi protiv teškog kriminala, koji predstavlja element daljnjeg unapređenja i produbljivanja međusobne suradnje dviju država. Njime se uspostavlja pravni okvir o odnosima Republike Hrvatske i Sjedinjenih Američkih Država u području uzajamne razmjene referentnih podataka iz datoteka nacionalnih sustava za automatsku identifikaciju otisaka prstiju, definira pristup referentnim podacima u analitičkim DNK datotekama, kao i dostavljanje osobnih i drugih podataka. Također se završno kompletira pravni okvir sigurnosne suradnje Republike Hrvatske i Sjedinjenih Američkih Država vezano uz uključenje Republike Hrvatske u američki program izuzeća od viza. Cilj sporazuma je pospješivanje djelotvornosti i usklađivanje zajedničkih djelovanja u borbi protiv svih oblika kriminala. Osnovna pitanja koja se predlažu urediti ovim zakonom su uspostavljanje pravnog okvira za suradnju dviju država u području uzajamne razmjene referentnih podataka iz datoteka nacionalnih sustava, za automatsku identifikaciju otisaka prstiju, reguliranje pristupa referentnim podacima u analitičkim DNK datotekama, te propisivanje načina uzajamnog dostavljanja osobnih i drugih podataka. Ova pitanja su detaljnije razmotrena u člancima 3., 4., 5., 8., 9., 11. MUP smatra da se ovim sporazumom ispunjavaju sve pravne pretpostavke da bi Republika Hrvatska ušla u američki program za izuzeće viza. Naši mediji interpretiraju sporazum kao činjenicu da je Hrvatska na korak do ostvarenja tog cilja, koja ima veliko simbolično i praktično značenje. Za hrvatske građane to znači manje proceduralnih muka pri planiranju putovanja u SAD, a na političkoj razini to je znak da Hrvatska za najveću silu svijeta po sigurnosnom pitanju postaje potpuno neproblematična zemlja. No, pažljivije čitanje teksta sporazuma otvara i neke probleme i postavlja nekoliko pitanja. Prvi problemi su vidljivi iz članka 4. – za sprečavanje i istragu teškog kriminala svaka stranka dozvoljava nacionalnim kontaktnim središtima druge strane pristup referentnim podacima u automatiziranom sustavu za identifikaciju otisaka prstiju kojeg je u tu svrhu ustanovila uz ovlasti provođenja elektroničkog pristupa podacima na upit uspoređivanjem podataka o otiscima prstiju. 2006. godine AFIS je uveden u Centar za kriminalistička vještačenja "Ivan Vučetić" u Zagrebu. Od tada nije sigurno koliki je napredak postignut po tom pitanju i koliko je uopće taj sistem primijenjen na građane RH. Članak 5. upućuje na alternativna sredstva pristupa podacima na upit uz korištenje identifikacijskih podataka, no za Hrvatsku te alternativne mjere nisu primjenjive pošto je Hrvatska, iako među zadnjima, kupila AFIS. Drugi problemi u vezi sporazuma proizlaze iz članka 8. Ukoliko je dopušteno prema nacionalnom zakonodavstvu obiju stranka te na temelju uzajamnosti stranke mogu dopustiti jedna drugoj da njihova nacionalna kontaktna središta itd. imaju pristup referentnim podacima u njihovim analitičkim DNK datotekama, kraj je citata, odnosno tog članka, očigledno je da SAD provodi ovakve mjere i sa ostalim državama partnerima. Ali, Republika Hrvatska nije spremna za te mjere jer primjena DNK datoteka nije uklopljena u naš zakonodavni sustav. S obzirom na sve gore navedeno mjere koje su potrebne za zaključenje ovog sporazuma još uvijek nisu primjenjive na RH jer Hrvatska nije ispunila uvjete navedene u vezi s primjenom DNK datoteke i AFIS-a. Članak 25. ističe da sporazum stupa na snagu datumom posljednje pisane obavijesti kojom stranke obavještavaju jedna drugu diplomatskim putem da su okončani njihovi unutarnji pravni postupci potrebni za stupanje na snagu ovog sporazuma. Ali, članci 8. do 10. stupaju na snagu nakon sklapanja provedbenog sporazuma ili provođenju sporazuma ili dogovora navedenog ili navedenih u članku 10. i datumom posljednje pisane obavijesti kojom stranke obavještavaju jedna drugu da su u mogućnosti primijeniti te članke na temelju uzajamnosti. Međutim, osim ovih infrastrukturnih problema SAD imaju još jedan preduvjet koji neka država mora ispuniti prije nego njezini državljani mogu putovati u SAD bez vize. Da stopa odbijenih zahtjeva za vizu bude manja od 3%. Stopa odbijenih viza za građane RH trenutno je oko 5%. To je jedan od temeljnih kriterija i dok se on ne ispuni ne možemo očekivati ulazak u program ukidanja viza. S time se naočigled slažu i drugi mediji naglasivši da je to ključan element za daljnje pregovore i jedino preostalo otvoreno pitanje. Činjenica je da osim navedenih brojki svi ostali razlozi za ukidanje viza su tu. Uvedene su biometrijske putovnice, hrvatski sigurnosni standardi u suglasju su sa američkim traženjima i ako se riješi spornih 2% odbijenih viza ili ispregovara izuzeće za odlazak u SAD više neće biti potrebna tolika procedura. Naime, još 2009. godine postotak odbijenih viza je bio 10%, što bi RH uvrstilo u države koje imaju nisku stopu odbijenih viza. No, nakon što je postotak postrožen na 3% Hrvatska ima još jednu prepreku do zaključivanja sporazuma. Klub HNS-HSU-a podržati će ovaj sporazum. Hvala vam lijepa.
Hvala vam lijepa. Nema više prijavljenih klubova, imamo i 1 pojedinačnu raspravu, poštovani zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ovaj Zakon o potvrđivanju Sporazuma između Vlade RH i Vlade SAD-a o unapređenju suradnje u sprečavanju i borbi protiv teškog kriminala on je zapravo rezultat, naime za vrijeme svog boravka u SAD-u 16. veljače ove godine u Washingtonu smo potpisali za Vladu RH ministar unutarnjih poslova, a za Vladu SAD-a gospođa Napolitano ministrica Domovinske sigurnosti i gospodin Eric Holder Glavni državni odvjetnik i ministar pravosuđa. Ovo je zapravo još jedan u nizu dvostranih ugovora između dvije države kojima je pravno uređen čitav niz područja od interesa za obje države. U ovih posljednjih 20 godina, dakle od stvaranja neovisne države, Republika Hrvatska i SAD su potpisale dosad oko 40-ak sporazuma i ugovora, a s kojim ciljem? Zapravo uvijek je cilj jačanje međusobne suradnje, a i ovaj cilj je kako će se ostvariti temeljem Sporazuma između Vlade RH i Vlade SAD-a sprečavanja i borbi protiv teških kriminala jest i pospješivanje djelotvornosti i usklađivanje zajedničkih djelovanja u borbi protiv svih oblika kriminala te iz tog razloga postoji potreba da se djelovanje na ovom području uredi dvostranim međunarodnim ugovorom. Sklapanjem Sporazuma između Vlade RH i Vlade SAD-a o unapređenju suradnje u sprečavanju i borbi protiv kriminala uspostavlja se pravni okvir u odnosima RH i SAD-a vezano uz produbljivanje suradnje u području uzajamne razmjene referentnih podataka iz datoteka nacionalnih sustava za automatsku identifikaciju otisaka prstiju, definira se pristup podacima u analitičkim DNA datotekama kao i dostavljanje osobnih i drugih podataka. Sklapanjem sporazuma završno se kompletira pravni okvir sigurnosne suradnje SAD-a sa zemljama članicama i onima koje bi se željele u američki program izuzeća od vize. Istovremeno sklapanje predmetnog sporazuma važan je korak o okončanju višegodišnjih nastojanja hrvatske i američke strane za uređenjem bilateralnih odnosa u području unutarnjih poslova putem odgovarajućeg sporazuma dviju država o policijskoj suradnji. Zakonom o potvrđivanju Sporazuma između Vlade RH i Vlade SAD o unapređivanju suradnje u sprečavanju i borbi protiv teškog kriminala sporazum se potvrđuje kako bi njegove odredbe u smislu Ustavnog zakona stupile na snagu. Dakle, s obzirom da je ovaj sporazum već potpisan na kraju treba reći s obzirom na prirodu postupka potvrđivanja međunarodnih ugovora kojim država i formalno izražava spremnost da bude vezana već potpisanim međunarodnim ugovorima kao i činjenicu da se u ovoj fazi postupka u pravilu ne mogu vršiti izmjene ili dopune teksta međunarodnog ugovora, držim da bi ovo trebalo usvojiti po hitnom postupku. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu o ovom konačnom prijedlogu zakona. Glasovat ćemo kada se za to steknu uvjeti.
Prelazimo na Prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Sjedinjenih Američkih Država o unaprjeđenju suradnje u sprječavanju i borbi protiv teškog kriminala, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 821 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Sjedinjenih Američkih Država o unaprjeđenju suradnje u sprječavanju i borbi protiv teškog kriminala. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj konačni prijedlog zakona prihvaćen je većinom glasova, 99 glasova za, 1 suzdržan i ništa protiv.
Prelazimo na 10. točku ovog pročišćenog dnevnog reda, 10. i za danas posljednju točku. To je - Prijedlog Zakona o pučkom pravobranitelju, prvo čitanje, P.Z. broj 833 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe POslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i Odbor za ravnopravnost spolova. Izvješća odbora ste primili na sjednici. Dodatno obrazloženje prijedloga u ime predlagatelja dat će poštovani ministar pravosuđa Dražen Bošnjaković. Gospodine ministre, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospođe i gospodo. Pred nama je Prijedlog Zakona o pučkom pravobranitelju, dakle iznimno važan zakon. Ide u redovnu proceduru dakle u dva čitanja i jako nam je značajno dobiti mišljenje našeg Sabora o samom zakonu, naravno prijedloge i primjedbe sve ćemo analizirati i nakon toga pripremiti zakon za drugo čitanje. Pučki pravobranitelj je institucija koja je doživjela određene promjene zadnjim ustavnim promjenama i sukladno tome mi smo pristupili izradi novog Zakona o pučkom pravobranitelju. Pučki pravobranitelj je samostalna i neovisna institucija opunomoćenih Hrvatskog sabora koji štiti i promiče temeljna ljudska prava. U svom postupanju pučki pravobranitelj zaprima pritužbe, zaprima razne zahtjeve građana i drugih osoba RH koji imaju određene primjedbe na postupanje državnih tijela, tijela jedinica lokalne samouprave i oni ukazuju na određene propuste, oni ukazuju da su u određenom postupanju povrijeđena ljudska prava. Pučki pravobranitelj tada ima cijeli niz i po sadašnjem zakonu i naravno po prijedlogu ovog zakona cijeli niz instrumenata i mogućnosti da utječe da ukaže da nešto nije bilo dobro, da da savjet, da da preporuku i takva pravila ostaju i danas. Ono što u odnosu na sadašnji zakon nismo napravili čini mi se kao jedan iskorak nismo imali procesnih pravila kako pučki pravobranitelj postupa. Ovdje smo u ovom novom konceptu zakona pojasnili točnu proceduru kako se podnosi zahtjev kako se podnosi pritužba, što ona u pravilu treba sadržavati, objasnili kako pučki pravobranitelj dalje postupa. Ali ono što je temeljno u ovom zakonu ovo je jedna potpuno nova koncepcija i bitno drugačija koncepcija od ove koju imamo danas. Ta koncepcija polazi od toga da želimo osnažiti pučkog pravobranitelja i da želimo zapravo uopće osnažiti i samu zaštitu temeljnih ljudskih prava i to onih najosjetljivijih skupina društva. Mi u današnjem sustavu imamo još pravobraniteljicu za zaštitu prava djece, pravobraniteljicu za zaštitu ravnopravnosti spolova, pravobraniteljicu za zaštitu invalida. Ovim zakonom mi zapravo sve te institucije spajamo u jednu. Mi sve ove institucije želimo staviti u Ured pučkog pravobranitelja i time iskoristiti sve one stručne potencijale koji postoje danas već u okviru ovih ureda pravobraniteljica koje se bave zaštitom temeljnih prava svaka u određenom segmentu populacije. Želimo napraviti jednu koordinaciju i stvoriti jednu sinergiju sve te kvalitete koja danas postoji i jednu koordinaciju rada za koju danas ne možemo reći da je prisutna. Naime, pučki pravobranitelj ima svoj krug djelovanja, a posebne specijalizirane pravobraniteljice imaju svoj krug. Ovakvim jednim spajanjem ali istovremeno ostavljenim vrlo širokog kruga autonomnosti, slobode djelovanja svakoga u svom segmentu mislimo da ćemo postići taj cilj da ta zaštita prava bude što je moguće još bolja, da koordinacija bude bolja. I ono što je jako važno danas ove pravobraniteljice tako da kažemo nisu ustavna kategorija. Kroz ove izmjene one dobivaju jedan status zapravo u okviru Ureda pučkog pravobranitelja također jedne ustavno pravne kategorije. I ono što recimo je nemoguće pred određenim međunarodno pravnim institucijama da mogu samostalno nastupati danas, jer može u njihovo ime nastupati pučki pravobranitelj, danas po prijedlogu ovog zakona kao zamjenici pučkog pravobranitelja moći će i oni nastupati. Zakonom je također propisan način njihovog imenovanja. Točno je propisano koje uvjete treba ispunjavati pučki pravobranitelj. Dakle, za pučkog pravobranitelja ipak tražimo posebnu struku, to je Pravni fakultet, 15 godina iskustva u radu, dokazanost u području zaštite temeljnih ljudskih prava. Što se tiče zamjenika tražimo 10 godina, nije uvjet Pravni fakultet, nego tražimo 10 godina iskustva u struci kojom su se bavili i također određene kvalitete i prepoznatljivost u radu upravo onog segmenta za koji bi bio izabran. Ured pučkog pravobranitelja objedinio bi sve one resurse koje imamo i u prijelaznim odredbama smo točno definirali kako bismo proveli, kako bismo proveli spajanje tih ureda. Svi ljudi koji su u okviru sadašnjih ureda specijaliziranih pravobraniteljica postali bi znači dio ovog sustava kako da kažem, nitko ne bi ostao izvan sustava, svi bi bili preuzeti i raspoređeni sukladno svojim stručnim sposobnostima i naravno spremi. Ono što je važno, pučki pravobranitelj bi imao zamjenike, dakle imao bi zamjenika za zaštitu prava djece, za zaštitu ravnopravnosti spolova, za zaštitu invalidnih osoba, ali uveli bi jednog novog zamjenika, zamjenika za starije osobe i poseban bi bio zamjenik za zaštitu temeljnih ljudskih prava i naravno promidžbu. Vidite, u ovom zakonu poseban akcent dajemo i na promidžbu vezano za ljudska prava, ne samo dakle zaštita nego i promicanje što je također vrlo bitan segment djelovanja. Pučki pravobranitelj bi donio Poslovnik o radu gdje bi točno definirao način rada, gdje bi točno definirao održavanje kolegija, gdje bi točno definirali se i nastupi, obavještavanje javnosti o pojedinim pitanjima. Također donio bi i Pravilnik o sistematizaciji i unutarnjem redu gdje bi se točno definiralo koliko je to radnih mjesta, koja su to radna mjesta, a uredbom pučkog pravobranitelja rukovodio bi tajnik. Prema ovoj koncepciji zakona dakle koji je u prvom čitanju pučki pravobranitelj bi sam birao svoje zamjenike i sam bi izabrao jedan savjet kao jedno tijelo sastavljeno od predstavnika i civilnih udruga i nevladinog sektora i svih onih koji zapravo svaki u određenom segmentu zaštite temeljnih ljudskih prava imaju određene kompetencije kako bi taj savjet mu mogao davati određene prijedloge, određena mišljenja vezano za njegovo djelovanje i njegov rad. Što se tiče njegovog načina rada nema dvojbe, određene vrednote koje postoje i danas, a to je njegova komunikacija i sa Vladom i sa Hrvatskim saborom. Ovdje su također možda preciznije i bolje razrađeni. Pučki pravobranitelj dakle imat će pravo sudjelovati i u radu Sabora i u radu radnih tijela Sabora i u radu Vlade i to posebno u svim onim pitanjima koja se tiču temeljnih ljudskih prava. On će moći naravno, kao što je to i danas, davati prijedloge za unapređenje stanja u pojedinim oblastima. Također predviđeno je zakonom da izvještava Sabor jednom godišnje redovnim izvješćem, ali moguće je podnositi izvješće vezano za posebna područja. Evo to je u najkraćem ono što predlažemo novim Zakonom o pučkom pravobranitelju. Još jednom ponavljam, ovo je jedna potpuno nova koncepcija, potpuno nova organizacija Ureda pučkog pravobranitelja. Smatramo da je temeljni cilj ovog zakona snaženje Ureda pučkog pravobranitelja i naravno bolja koordinacija i korištenje resursa, a vezano za pravobranitelje koji postoje u pogledu zaštite onih drugih osjetljivih skupina društva. Sa posebnim zanimanjem ćemo naravno izanalizirati i vidjeti sve primjedbe. Već smo danas na nekim odborima čuli dosta dobrih prijedloga za koje već sad mogu reći da ćemo ih ozbiljno izanalizirati, a neke sasvim sigurno i ugraditi u prijedlog zakona za drugo čitanje. Hvala lijepo.
Hvala, gospodine ministre. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu, prvo po klubovima. U ime kluba HDZ-a poštovani zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre pravosuđa, državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je zakon, Prijedlog zakona o pučkom pravobranitelju, naša ustavna obveza nakon promjene Ustava Republike Hrvatske, naša uspješna završnica pregovora i preporuke za završetak pregovora za ulazak Hrvatske u Europsku uniju, poglavlje 23. Ovim putem ministre čestitam na svemu što ste kao ministar pravosuđa učinili za Hrvatsku u ovom poglavlju da se ovo uspješno završi i ovaj zakon koji smo dakle bili dužni donijeti sukladno ustavnim promjenama i zakon je dorađen u skladu sa izmjenama Ustava koje smo donijeli prošle godine u srpnju. Predloženim zakonodavnim rješenjem pučki pravobranitelj je izričito definiran kao samostalna i neovisna institucija koja štiti i promiče ljudska prava što je u skladu s pariškim načelima. Ta načela govore o neovisnosti prema Ustavu, autonomnosti u odnosu na tijela državne vlasti, … [[Ne razumije se.]] u sastavu članstva, ovlasti za zaštitu i promicanje ljudskih prava te provedbe istražnih radnji. Dakle ovaj zakonski prijedlog daje potpuno nove ovlasti pučkome pravobranitelju. S obzirom da Zakon o pučkom pravobranitelju je donesen još 1992. godine, stari zakon, sada važeći nije sadržavao procesne odredbe. U ovom prijedlogu zakona pučki pravobranitelj dobiva specijalne ovlasti kao posebno neovisno tijelo, a posebno ovlasti temeljem članka 12. Zakona o suzbijanju diskriminacije kao i obveze koje je Republika Hrvatska preuzela potpisivanjem Fakultativnog protokola uz konvenciju protiv mučenja i drugih okrutnih, neljudskih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja koji je u odnosu na našu zemlju stupio na snagu 22. lipnja 2006. godine. Ovim prijedlogom zakona pučki pravobranitelj dakle dobiva posebne ovlasti i moći će izravnije sudjelovati i u radu Hrvatskoga sabora, u radu odbora Hrvatskoga sabora i dati izravne prijedloge uz samo donošenje zakonodavnih rješenja. Ono što je možda sporno, što se u javnosti dosta komentira to je spajanje postojećih stručnih i administrativnih kapaciteta ureda specijaliziranih pravobranitelja i ustanove centra za ljudska prava s Uredom pučkog pravobranitelja čime će se postići bolja međusobna koordinacija, učinkovitost postupanja s predstavkama građana. Ono što je za klub Hrvatske demokratske zajednice važno, da ovo spajanje specijaliziranih pravobranitelja neće ugroziti ničija temeljna prava niti ona prava koja su specijalizirani pravobranitelji štitili i promicali nego dapače, to će biti koordinacija zajedničkih tijela koja idu u svrhu jačanja tih prava i u svrhu učinkovitosti djelovanja samih specijaliziranih pravobranitelja. Jača je provedba i preporuka koje daju, koje su i do sada davali pučki pravobranitelji i specijalizirani pravobranitelji, dakle ovdje kroz izvješće o Hrvatskome saboru postiže se dakle bolja učinkovitost tih izvješća i izravno utjecanje jna preporuke koje pučki pravobranitelj može po novom prijedlogu zakona davati Hrvatskom saboru. Ono što smo do sada imali to su bila izvješća koja smo podržavali ili ne podržavali s obzirom na način na koji je izvješće prezentirano Hrvatskome saboru kroz ove promjene dakle i kroz ovo spajanje izvješća će dobiti poseban značaj i za Hrvatski sabor, a dobit će se jasnija javna slika o problematici koju svaki od do sada specijaliziranih pučkih pravobranitelja je zastupao u svome radu. Ono što je dobro svakako treba podržati dakle, a važno je da nijedno pravo ovim spajanjem neće biti ugroženo. Ono o čemu još možemo razgovarati to je ovo je prvo čitanje zakona, predvidjeli smo da ovaj zakon ide u dva čitanja. Sve one preporuke, rasprave sa odbora, sve ono što će biti u svrhu jačanja ovog prijedloga zakona i onih dakle prijedloga koji će pospješiti samu uspješnost zakona svakako treba razmotriti u drugom čitanju. Važna novina u ovom Zakonu je uvođenje zamjenika pučkog pravobranitelja za zaštitu i promicanje temeljnih prava, te zamjenik pučkog pravobranitelja za starije osobe što je posebice važno imajući u vidu i populaciju stanovništva Republike Hrvatske. Dakle, ovo je još jedno jačanje, a sukladno i preporukama Europske komisije u poglavlju 23. Zakon predviđeno stupit će na snagu 1. siječnja 2012. godine. Za ovaj Zakon nisu potrebna dodatna financijska sredstva, nisu potrebna dodatna zapošljavanja, te zaključno je potrebno reći da i posebno naglasiti, a imat ćemo još vremena u raspravama da ovo spajanje i ovaj prijedlog zakona nipošto ne ide ka unazađivanju prava nego dapače unapređivanju i svakako trebamo podržati ovaj zakon da ga sukladno našim ustavnim obvezama donesemo u zakonskim rokovima. Klub Hrvatske demokratske zajednice prijedlog zakona u prvom čitanju podržava. Hvala lijepo.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Sljedeći je klub SDP-a. U ime kluba poštovana zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Ministar je u svom uvodnom obrazloženju prijedloga ovog zakona između ostalog rekao da je pred nama iznimno važan zakon čime se naravno i mi u klubu SDP-a slažemo. Međutim, odmah ću reći da tako iznimno važan zakon u svom obrazloženju ima jedan list papira iz kojega u konačnici ipak nije jasno zašto se zakon u ovakvom obliku predlaže. No i sam pučki pravobranitelj je podsjećam vas kolegice i kolege u svom završnom osvrtu u Izvješću za 2010. godinu istakao potrebu i obavezu da se do kraja travnja 2011. godine Zakon o pučkom pravobranitelju uskladi sa odredbama Ustavnog zakona za provođenje Ustava Republike Hrvatske. I tim novim Zakonom o pučkom pravobranitelju treba se definirati i razraditi uloga i zadaće pučkog pravobranitelja koje su proizašle iz proširenja nadležnosti a do koje je došlo promjenom Ustava te prijašnjim donošenjem Zakona o suzbijanju i diskriminaciji i Zakona o nacionalnom preventivnom mehanizmu za sprječavanje mučenja i drugih okrutnih, neljudskih, ponižavajućih postupaka i kažnjavanja. Zakon je međutim potrebno donijeti i imajući u vidu mjerilo 9. prilikom zatvaranja poglavlja 23. a koje se odnosi na potrebu jačanja ureda i provođenja preporuka pučkog pravobranitelja. Mi u klubu SDP-a ovo posebno naglašavamo. Provođenje preporuka pučkog pravobranitelja obzirom da ipak svi znamo da svake godine Izvješće pučkog pravobranitelja ovaj Sabor prima k znanju, jer većina u ovom Saboru na žalost kao da zaboravlja da je pučki pravobranitelj opunomoćenik Hrvatskog sabora za zaštitu i promicanje ljudskih prava i sloboda, te vladavinu prava razmatrajući pritužbe građana o postojanju nezakonitosti i nepravilnosti u radu državnih tijela, tijela jedinice lokalne i područne ili regionalne samouprave i pravnih osoba sa javnim ovlastima. Problem nastaje u času kada se shvaća da to tijelo, odnosno da ta tijela, državna tijela pučkog pravobranitelja doživljavaju kao nekakav ukras demokracije, a ne kao tijelo čiji glas valja poslušati i čije preporuke valja uvažavati, pa onda i korigirati svoje ponašanje i djelovanje, a ne da se u izvješćima pučkog pravobranitelja i to imamo crno na bijelo zadnjih nekoliko godina ponavljaju činjenice o nedovoljnoj brizi i učinkovitosti u zaštiti temeljnih ljudskih prava građana ove države a sve zbog toga što Vlada sve ove godine odbija da se o stanju ljudskih prava u Republici Hrvatskoj prije svega treba realno i kritički progovoriti i na osnovu toga korigirati svoje ponašanje tamo gdje do ugrožavanja ili kršenja tih prava dolazi, a u smislu daljnjeg jačanja ljudskih prava svih građana i građanki i njihove učinkovite zaštite. Stoga se dakle i zahtijeva da se u sklopu već spomenutog mjerila 9. ojača kapacitet Ureda pučkog pravobranitelja. Međutim, kako Vlada u stvari shvaća to jačanje kapaciteta? Tako da u saborsku proceduru uputi prijedlog zakona s kojim u stvari nitko nije zadovoljan osim valjda samih predlagatelja od kojih se čak i radna skupina koja je osnovana radi izrade ovog prijedloga zakona na neki način ogradila. Kroz raspravu na odborima smo čuli da su tu radnu skupinu činili eminentni stručnjaci, akademici, predstavnici različitih institucija. Osim institucija posebnih pravobraniteljstava, ali na kraju imamo u stvari ono najbitnije da imamo prijedlog zakona kojemu se protivi i sam pučki pravobranitelj i to je izrekao javno na sjednicama odbora između ostalog i u ovom Saboru. Naime, po njegovim tvrdnjama ovakav zakon ne da ne doprinosi jačanju kapaciteta pučkog pravobranitelja već u osnovi znači slabljenje samog Ureda pučkog pravobranitelja i institucije pučkog pravobranitelja. Klub SDP-a slaže se i podupire ovakvo razmišljanje pučkog pravobranitelja. Naime, novim prijedlogom zakona pučki pravobranitelj istina dobiva po vašem prijedlogu zamjenike koji se regrutiraju iz redova ovih posebnih pučkih, posebnih pravobraniteljstava i plus dobiva se zamjenik pučkog pravobranitelja za starije osobe, ali ostaje bez svoja dva zamjenika koji su pokrivali područja diskriminacije, područje pravosuđa, područje policije, osoba lišenih slobode, zdravstva, socijalne skrbi, radnih odnosa, obnove kao i druga područja koja će sada pokrivati ipak ispada samo taj jedan zamjenik. Nadalje, od prvotnog traženja, odnosno ideje koja je potkrijepljena posebnim analizama da se zakonom osigura spajanje Centra za ljudska prava sa Uredom pučkog pravobranitelja u cilju promocije ljudskih prava netko se onako usput tvrdimo u klubu SDP-a sjetio da bi baš bilo zgodno riješiti se nekoliko zasebnih pravobraniteljstava i utopiti ih u Ured pučkog pravobranitelja. Naglašavamo ovo netko se sjetio, zato što uz sva nastojanja nas saborskih zastupnika pitanja koja smo postavljali, reakcije različitih udruga iz različitih područja nikako ne možemo dokučiti čija je to u stvari ideja kao da se svi odriču danas autorstva na tu ideju. Pa ja ću sad iskoristiti priliku što je gospodin ministar ovdje pa da evo odgovori na pitanje čija je u stvari u osnovi ideja da se posebna pravobraniteljstva koja su duži niz godina postoje, djeluju u Republici Hrvatskoj međunarodno su priznata, imaju izvrsne rezultate iza sebe. Dakle tko je došao na ideju da se dokidaju i da ih se utopi, ponavljam utopi u ured pučkog pravobranitelja, ja ću biti toliko slobodna da kažem ja jedino raspolažem sa informacijom da je to nečija politička odluka, koja nije potkrijepljena nikakvim analizama, ničim dakle konkretnim što bi ukazivalo na to da u Hrvatskoj ova tri pravobraniteljstva postaju nepotrebna i da ih je potrebno ugraditi u ured pučkog pravobranitelja. Ispada kad eto netko tamo imaginaran donese takvu političku odluku, ja jedino mogu reći da je to onda donešeno negdje sa najviših razina vladajuće koalicije, možda predsjednica Vlade, Vlada kao takva, ne znam, ali volila bih da znam odgovor čija je to ideja, jer to ideja radne skupine, ljudi koji su unutra radili koliko ja znam nije. Dakle valja također naglasiti da opet prema informacijama koje imamo, da radna skupina u svom prijedlogu kad je završila rad, taj prvi prijedlog zakona nije bio sa dokidanjem posebnih ureda pravobraniteljstava, već da je to naknadno učinjeno, a posebno dakle zabrinjava i činjenica da u izradi ovog prijedloga zakona nisu od početka bila uključena i konzultirana ni tri pravobraniteljstva, nego tek nakon što je prijedlog zakona već bio završen. I u biti do danas, jer iz ovog šturog obrazloženja koji ide uz ovaj prijedlog zakona ostaje nejasno, potpuno nejasno koji su argumenti ili koji su motivi da se izađe sa ovakvim prijedlogom. U tom šturom Vladinom obrazloženju ničim nije smisleno objašnjeno gospodine ministre, to niste uspjeli niti u svom uvodnom obrazloženju niti argumentirano tvrdnja da će se unaprijediti koordinacija i međusobna suradnja, kao da to ovisi o tome da li su svi pod istom kapom, ionako će pretpostavljam se neće graditi posebna zgrada u kojoj će se oni svi skupa useliti, nego će opet biti negdje dislocirani svi ti zamjenici pravobranitelja, te kakav je to sinergis, u kom smislu se misli na sinergijski učinak, i stoga mi u SDP-u možemo jedino zaključiti da predlagatelj zakona i oni koji su na tu ideju došli točnije apsolutno ne poznaju problematiku o kojoj pokušavaju govoriti, a posebno se pri tome nije uvažavala činjenica da se niz relevantnih međunarodnih i domaćih subjekata, udruga i pojedinaca usprotivio ovakvom zakonu i pismima podrške punim argumentacije i upozorenja usprotivio dokidanju posebnih pravobraniteljstava. Ja mislim da ih i vi imate sva ta pisma, i sve te reakcije i sa međunarodnih razina, ali i naravno iz domaćih što nam je izuzetno bitno. Svi se slažemo u ovoj pretpostavljam dvorani, bar što se SDP-a tiče da uredu pučkog pravobranitelja nedostaje izvjestan broj stručnjaka i stručnjakinja, pa na to već dakle u smislu broja ljudi, pa i u smislu financija, i na to već više godina upozorava i pučki pravobranitelj, i naravno da treba taj ured ojačati, ali ovakav prijedlog zakona smatramo običnim manevarskim potezom, kojim se samo daje privid kadrovskog jačanja i stvara se fikcija ojačanog ureda pučkog pravobranitelja, i to samo da bi se valjda zadovoljilo formalno mjerilo 9., zatvaranje poglavlja 23., a smatramo da to jeste opasno, i smatramo da to jeste loše, ne samo za daljnje unapređenje i zaštitu prava ovih posebnih kategorija kao što su dakle djeca, osobe sa invaliditetom i žene, već je to i generalno loš pristup u zaštiti ljudskih prava kao i pristup izradi zakona kojima se nesmisleno pristupa materiji. Dakle mi u klubu SDP-a smatramo da s jedne strane zaštita pojedinih kategorija u društvu, u ovom slučaju žena, djece, osoba sa invaliditetom za koje se Hrvatska više godina unazad konsenzusom u ovom Saboru opredijelila da im je potrebna i veća zaštita i veća vidljivost u društvu, a to je ostvareno osnivanjem posebnih pravobraniteljstava, da će sada biti oslabljena, jer čak ovim prijedlogom nije niti predviđeno da npr. možda budu formirani posebni odjeli unutar ureda pučkog pravobranitelja. Dakle zaštita ovih kategorija objektivno se slabi, jer će se, i sad to pretpostavljamo, ali iz ovakvog prijedloga zakona to proizlazi, postojeći resursi koristiti za pokrivanje ostalih područja valjda ljudskih prava, a ljudi koji dakle sad ulaze u ured pučkog pravobranitelja, tu problematiku do sada nisu radili, u tom dijelu nisu stručni, osposobljeni, jer su stručni, osposobljeni za posebne vrste diskriminacije i u biti dakle to smatramo ne jačanjem ureda pučkog pravobranitelja, dakle ne radi se ni o kakvom jačanju ureda pučkog pravobranitelja. Mi podupiremo u klubu SDP-a još jedanput mišljenje pučkog pravobranitelja i zahtjev pučkog pravobranitelja da se iz ovog prijedloga zakona izbace odredbe koje govore o spajanju, ukidanju, dokidanju kako god hoćete posebnih pravobraniteljstava, i da se ostvari ona prvotna ideja, dakle da se u uredu pučkog pravobranitelja pridruže Centar za ljudska prava, i da će to dobrim dijelom ojačati njegov rad, i konačno svi, i mi u klubu znamo, o tome smo i vodili rasprave, u Hrvatskoj sigurno će se voditi ubuduće da su različita rješenja, kada je u pitanju statusi pravobranitelja, međutim Hrvatska se ponavljam opredijelila i to se pokazuje kao uspješno da ima posebna pravobraniteljstva i da ima ured pučkog pravobranitelja. Osim toga želimo upozoriti na još jednu činjenicu, kada ste spominjali, vi ste spominjali gospodine ministre da će sad ti posebni, pravobranitelj postati ustavna kategorija. Neće postati ustavna kategorija. U Ustavu dalje stoji pučki pravobranitelj. Drugo, kad govorimo o međunarodnim institucijama, pa naravno da posebni pravobranitelji na poziv međunarodnih institucija mogu istupati, da sutra … [[Govornica se ne razumije.]] komisija, … [[Govornica se ne razumije.]] odbor pozove pravobraniteljicu za ravnopravnost spolova da podnese izvješće, ona će to učiniti, sigurno neće odbiti. Osim toga kad smo već evo na tom primjeru pravobraniteljice za ravnopravnost spolova i problema da će sadašnji pravobranitelji izgubiti svoju funkcionalnu neovisnost, ja vas želim podsjetiti da prema jednoj od direktiva Europske unije iz 2006. godine za područje ravnopravnosti spolova traži se osnivanje posebnog neovisnog tijela. Ja vas podsjećam da smo prilikom izrade Zakona o ravnopravnosti spolova iz 2008. godine, dakle to neovisno tijelo imenovano je kao pravobraniteljica za ravnopravnost spolova i taj zakon je prošao za razliku od Zakona o suzbijanju diskriminacije Europsku Komisiju, dobio je pozitivno mišljenje. Na ovaj način sada i ne samo kada je u pitanju pravobraniteljstvo za ravnopravnost spolova nego i ova druga pravobraniteljstva, dakle ponavljam kao klub SDP-a protivimo se ovakvom prijedlogu zakona. Ponavljam, smatramo da to s jedne strane znači slabljenje zaštite prava ovih posebnih kategorija, a s druge strane ni na koji način ne ojačava Ured pučkog pravobranitelja i pozivamo Vladu da ako već neće poslušati klub SDP-a da onda makar posluša mišljenje pučkog pravobranitelja kada je u pitanju kako će u konačnici izgledati ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Jedan je ispravak netočnoga navoda, poštovana zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala vam gospodine predsjedavajući. Evo ja bih htjela, nekoliko je bilo netočnih navoda u izlaganju kolegice Sobol, međutim kad ona govori o ukidanju, dokidanju, utapanju, u principu govori o nestanku. To je netočna tvrdnja. I upravo zbog takvih netočnih tvrdnji javnost se iziritirala. Naime, radi se o spajanju i točno piše, kad biste vi pročitali što piše i željeli shvatiti o čemu se radi onda ne biste tako govorili. A još jedno, oprostite, je netočna tvrdnja da se odbija razgovarati o stanju ljudskih prava u Hrvatskoj i da ova Vlada to odbija. To uopće nije točno, to ste rekli i to je netočno. I pučki pravobranitelj jednako tako ne može i treba se osnažiti. Ova Vlada je osnažila pravobraniteljstvo. A znate zašto ga treba još više osnažiti? Jer recimo ne može gradonačelnika Vukovara u kojem je tri puta, i mi smo slali isto i on je dao preporuke, ne, oglušuje se na sve njegove navode jednako i Trogira. To su gradonačelnici SDP-a, vi nešto govorite, a vaši ljudi iz stranke ne poštivaju tog istog pučkog pravobranitelja. Eto.
Hvala lijepa. Još je prijavljen klub HNS-HSU-a, poštovani zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Kad je Hrvatski sabor donio odluku o izmjenama i dopunama Ustava RH jedna od tema koje su bile obuhvaćene izmjenama Ustava plemenit je bio pokušaj da se dodatno definiraju ili barem preciziraju ovlasti pučkog pravobranitelja, a onda i Ustavnim zakonom o provedbi Ustava definiran je i rok za kojega smo mislili da je obvezan u kojemu valja uskladiti sve propise koji proistječu iz izmjena i dopuna Ustava pa se ispostavilo da je to zapravo instruktivni rok koji očito nikoga ne obvezuje. Samom ignorancijom takvoga tipa da postoji obveza da se nova rješenja iz Ustava apliciraju u zakone RH pokazali smo zapravo što mislimo o Ustavu. Podsjećam da je Ustavni zakon donesen u listopadu, a da se radna skupina, stručna radna skupina koja je trebala pripremiti prijedlog zakonskih rješenja kojima bi se osnažila institucija pučkog pravobranitelja je osnovana tek u siječnju, sastala se prvi put mjesec dana kasnije. Dakle, postojala je obveza zakonskog snaženja institucije pučkog pravobranitelja. S druge strane, gotovo godinu dana trajala je jedna ekspertna zadaća jednog posebnog tima UNDP-ovog tima koji je imao zadatak procijeniti funkcionalnost Ureda pučkog pravobranitelja i predložiti neka nova rješenja. I ta studija pokazala je da postoje neki modeli jačanja institucije koju bi valjalo uzeti u obzir. S treće strane, dosadašnja praksa pokazala je da je Vlada prema instituciji pučkog pravobranitelja imala jedan vrlo bigotan stav. I dok je zadaća pučkog pravobranitelja da sve one koji stvaraju zid između građana i njihovih prava prokaže i na neki način prisili da rade posao koji im je obvezan zakonom Vlada je kritike i preporuke pučkog pravobranitelja shvaćala kao atak na svoju politiku. Pa je onda potpuno očekivano bilo da će i onda kad se bude razgovaralo o novim zakonskim rješenjima kojima treba osnažiti instituciju pučkog pravobranitelja zapravo upotrijebiti političke, a ne neke druge kriterije. Nema nikakve tajne HNS je još od prvih početaka funkcioniranja institucije pučkog pravobranitelja posebno isticao koliko je važno zaštiti, promicati ljudska prava i pružati pomoć građanima kojim su ta prava ugrožena ili zapriječena. Uslijedio je jedan proces koji je imao svoj rezon, a to je da se u nedostatku snažne i dobro razvijene institucije pučkog pravobranitelja formiraju i posebna pravobraniteljstva. Međutim, u jednoj točki toga procesa postalo je jasno da je nekome u interesu da se inflacijom institucija pravobranitelja u RH zapravo ne samo oslabi pozicija pučkog pravobranitelja nego i njihova pozicija. Tako ne samo da imamo posebna pravobraniteljstva za djecu, za ravnopravnost spolova i osobe s invaliditetom nego treba se sjetiti ne tako davno bile su ideje da se osnuje posebno pravobraniteljstvo koje bi se bavilo braniteljskom populacijom, posebno pravobraniteljstvo koje bi se bavilo starijim osobama, posebno pravobraniteljstvo koje bi se bavilo pitanjem prava na pristup informacija i tada je postalo jasno da ta inflacija ima svoj politički rezon, a to je oslabiti sve te institucije. Toga časa HNS je snažno pristao uz inicijativu da se čitav sustav ponovno razmotri i da se vidi da li je dobro imati 5, 6 ili 7 pravobraniteljstava od kojih je jedno ustavna kategorija, a da im se zapravo na svim stepenicama postave zapreke ili je dobro imati snažna pravobraniteljstva pa makar i jedno, ali kojega će državna uprava, birokracija i oni koje država plaća da provode zakon i štite prava građana bojati. Dakle, da će provoditi zakone i poštivati građane ove zemlje. Pučki pravobranitelj nije bio generalno protiv ideje da se otvori ta rasprava, čak što više. Ja ću vas podsjetiti da je u preporukama iz 2006. godine dakle prošlo je 5 godina od tada, predložio Hrvatskome saboru da tu temu otvori i dobro raspravi, da je ne vezuje ni uz jedno konkretno izvješće nego da staloženo raspravi koji je to model pravobraniteljstva ili pravobraniteljstava koji može dugoročno dati najpoželjnije efekte ukoliko doista želimo graditi društvo koje na najvišoj razini standarda štiti, promiče, garantira ljudska prava. Prijedloge pučkog pravobranitelja ne samo da se ignoriralo 5 godina, nego smo svjedočili i igrokazima u kojima je vladajuća većina slala vrlo jasne političke poruke s tzv. institutom primanja na znanje. To je ponižavalo instituciju pučkog pravobranitelja i svakako je umanjivalo autoritet. No, kada se već dogodilo da je postignut politički konsenzus oko ustavnih promjena kojima je pa i sukladno onome što je zapisano mjerilom 9 poglavlja 23. definirana potreba osnaživanja institucije pučkog pravobranitelja onda je valjda minimum pristojnosti bio konzultirati i pučkog pravobranitelja i ostale pravobraniteljice i uključiti ih u ovaj postupak. Radna skupina je izradila jednu platformu i ona gotovo da nema nikakve veze sa prijedlogom zakona koji je pred nama, a u postupku uopće nisu sudjelovale pravobraniteljice. Da li je dobro da institucije na čijem su čelu pravobraniteljice gospođa Jelavić, gospođa Lukač-Koritnik i gospođa Slonjšak koje su učinile ogromne napore da te institucije budu razvijene i da dosegnu ovu razinu društvenog ugleda da budu potpuno isključene iz ovog procesa? Članovi radne skupine povukli su se iz radne skupine deklarirajući da je ovaj prijedlog nije prijedlog iza kojega mogu stati i da je ovo političko rješenje koje oni ne mogu pokriti svojim autoritetom. Pučki pravobranitelj je poslao pismo predsjednici Vlade, poslao je pismo svim institucijama i svim klubovima zastupnika u kojemu predlaže da se odustane od ovoga modela i da se slijedi ono što piše u Ustavu i ono što piše u mjerilu 9, a to je da se ispune oni kriteriji koji će doista osnažiti instituciju pučkog pravobranitelja i da se tim automatizmom otvori javna rasprava što vidimo u budućnosti kao konačno dugotrajno, funkcionalno rješenje sustava pravobraniteljstva. Dakle, da se ovoga časa posebna pravobraniteljstva ne ukidaju odnosno ne spajaju mehanički, nego da se izvrše promjene koje su nužne i proistječu iz Ustava, proistječu iz mjerila 9, a da se otvori solidna, kvalitetna i stručno fundirana rasprava kako pozicionirati ostala pravobraniteljstva. To se nije dogodilo. Pučkom pravobranitelju nitko nije odgovorio. Kako mi mislimo uvjeriti javnost da Vlada doista želi snažiti instituciju pučkog pravobranitelja kada mu ne želi niti odgovoriti na njegovo pismo? Kako mislimo dokazati da se jača institucija pučkog pravobranitelja koji ovog časa ima tri pomoćnika, a zapravo mu se kaže da će ubuduće imati samo jednog za temeljna ljudska prava? Kako ćemo reći da smo osnažili instituciju pučkog pravobranitelja ovim rješenjem kada će i dalje sustav raditi na 7 lokacija i kada će zapravo razina integracije i koordinacije biti takva da će zapravo ovisiti o dobroj volji Vlade. Jer prije svega ovaj model će diktirati proračunska politika Vlada Republike Hrvatske. Mjerilo 9 je jasno kao dan, kaže se što znači osnaživanje institucije pučkog pravobranitelja i spominje se između ostalog i financiranje te institucije. Svake godine imamo izvješća i pučkog pravobranitelja i svih pravobraniteljica. Idealna je to prilika da vidimo zapravo kako se mi odnosimo prema tome što oni rade, formalno, površno, politički. Uspostavljajući jednu atmosferu da je pučkog pravobranitelja suparnik Vlade, a to je potpuno nepotrebno. To nije istina. To ne smije biti. Vlada je političko tijelo. Ona je ta koja upravo u djelovanju institucije pučkog pravobranitelja pa i posebnih pravobraniteljstava ima sjajan alat u rukama kako da državnu upravo kako da birokraciju, kako da sustav koji treba provoditi zakone doista privede svrsi, jer je taj sustav glomazan, neučinkovit i iz izvješća vidimo da podmeće klipove u realizaciji zadaća odnosno ispunjenju zakona. Nije Vlada ta o koju čelom udaraju građani u nemogućnosti da ostvaruju svoja prava nego birokracija. A Vlada je očito sebe poistovjetila s tom birokracijom jer je stala na njenu stranu, a to nije dobro. Tri godine se ovdje u ovome Domu spominjalo ime pomoćnika ministra unutarnjih poslova koji je eksplicite bio navođen u izvješćima pučkog pravobranitelja da sprječava realizaciju i rješenje određenih problema. Jedna lipa mu nije falila s plaće. Eno ga i danas u državnoj upravi. A danas? Danas je pred nama model mehaničkog spajanja u kojemu ćemo imati 4 puta veće računovodstvo i knjigovodstvo, administrativni pogon, 7 lokacija i dalje. Nitko nije rekao jedne jedine riječi o regionalizaciji rada sustava pravobraniteljstava o tome kako učiniti pučkog pravobranitelja i mehanizme koje on ima na raspolaganju bližim ljudima u Konavlima, Iloku, Karlovcu ili u Kastvu. O tome nitko ništa ne govori. Dobit ćemo model u kojemu će raditi šezdesetak ljudi, nominalno to je veliki pogon, to je dobra firma što bi se reklo. Ali da li će to biti funkcionalni sustav u kojemu će praktički osim pučkog pravobranitelja samo jedan osoba moći razgovarati sa svim strankama koje su do sada dolazile u Ured pučkog pravobranitelja svim onim ljudima koji su se njemu obraćali. Do sad je troje ljudi pokrivalo taj posao, sad će samo jedan jer svi ostali zamjenici imat će posebne subresore. Ako je to jačanje HNS nije za to i to je, mi otvoreno tvrdimo, klub HNS-a i HSU-a staje iza ocjene, ovo je izigravanje mjerila 9 poglavlja 23 i onaj tko misli da će tako naivno varati one koji će provoditi monitoring radi nam jako lošu uslugu. To nije rad za dobro države. Hvala lijepo.
Hvala lijepa, gospodine zastupniče. Ispravak netočnog navoda ima poštovani zastupnik Ivo Grbić.
Ja bih samo kolegu ispravio, vjerojatno nije dobro pročitao ovaj prijedlog. Naime, u članku 40. u stavku 3. stoji sjedište ureda u Zagrebu, a pučki pravobranitelj može uspostaviti i područne urede izvan sjedišta ureda. Prema tome, nije točno da ne može biti na regionalnoj razini ured.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačne rasprave. Prva se prijavila poštovana zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam, poštovani potpredsjedniče. Na samom početku izlaganja o Prijedlogu zakona o pučkom pravobranitelju mogu reći da je pohvalno što o ovom iznimno važnom zakonu raspravljamo u redovnoj, a ne u hitnoj proceduri što je u posljednjih nekoliko godina u Hrvatskom saboru postao vrlo rijetki izuzetak, a ne pravilo. Tu se nažalost moje pohvale ovom prijedlogu zakona iscrpljuju i samo mogu reći da se iskreno nadam da će ova rasprava biti prava, a ne kozmetička rasprava odnosno da će sve mnogobrojne primjedbe na račun ovoga zakona izrečene tijekom rasprave i na odborima, a i na ovoj plenarnoj sjednici biti ozbiljno razmotrene i prihvaćene kako bismo spasili ono što spasiti jednostavno moramo. Naime, uloga i značaj pučkog pravobranitelja u modernim demokratskim društvima s vladavinom prava i civilnih vrijednosti je odviše važan kako bismo se neozbiljno i neodgovorno kockali s njime. Ovom prilikom posebno želim naglasiti da je velika većina civilnog društva u Hrvatskoj, a posebice segment koji se bavi ljudskim pravima izrazito negativno reagirao na ova prijedlog zakona te da su svoj kritički odnos prema ovom zakonu izrazili cijelim nizom predstavki, ali one nažalost nisu rezultirale korekcijama zakona. Upravo zbog toga se bojim da će ova rasprava o prijedlogu zakona poslužiti samo u kozmetičke, a ne u suštinske svrhe, odnosno da rezultat rasprave neće nažalost biti i korekcija zakona. Iskoristit ću ovu priliku kako bih uvaženi predstavnicima Vlade odnosno ministarstva iznijela primjedbe koje sam dobila od predstavnika i predstavnica civilnog sektora s kojima surađujem već godinama i koji/koje doista predstavljaju onaj pravi, istinski civilni sektor u Hrvatskoj. Radi se o sljedećim organizacijama: o udruzi Sjaj, udruzi koja se bavi pravima osoba s mentalnim i psihičkim smetnjama, a zatim Autonomnoj ženskoj kući Zagreb koja kao što je vjerojatno gotovo svima poznato se bavi problematikom ženskih prava, posebice pravima žena izloženim obiteljskom i seksualnom nasilju. Iskoraku, centru za prava seksualnih i rodnih manjina te ZaMirNET-u, mreži, portalu koji se bavi promicanjem vrijednosti civilnog društva i zaštitom ljudskih prava. Nažalost, ni ovom iznimnom važnom zakonu, zakonu koji proizlazi direktno iz Ustava Republike Hrvatske, kao uostalom ni o cijelom nizu drugih iznimno važnih zakona za Hrvatsku nije provedena prethodna javna rasprava. Jedino što se u javnosti mjesecima vrtilo i to više na razini glasine ili trača, a ne provjerene informacija bila je najava spajanja institucije pučkog pravobranitelja s institucijama pravobraniteljice za djecu, ravnopravnost spolova i osobe s invaliditetom te također pripajanja centra za ljudska prava toj instituciji. Žalosno je ukoliko resorno ministarstvo i Vlada smatraju da je to puštanje glasina predstavljalo prethodnu javnu raspravu. Glavni razlog donošenja ovog zakona trebao bi biti jačanje uloge pučkog pravobranitelja, a spajanje njegovog ureda s uredima posebnih pravobraniteljica predstavlja dijametralno suprotno, odnosno slabljenju uloge i značaja pučkog pravobranitelja kao uostalom i specijaliziranih pravobraniteljica. U tom smislu navedene udruge posve opravdano upozoravaju da će tako spajanje dovesti do smanjivanja institucionalnih kapaciteta namijenjenih zaštiti ljudskih prava koji su se godinama razvili u brze i učinkovite mehanizme, posebice po pitanju suzbijanja diskriminacije. Sve to govori u prilog činjenici da se spajanjem posebnih pravobraniteljstava nije ni namjeravalo ojačati značaj i ulogu pučkog pravobranitelja, a posebice kada imamo na umu da se time smanjuje broj njegovih zamjenika, a da su upravo oni potrebni u većem broju zbog direktnog rada sa strankama i upravo suprotno ćemo dobiti ovim zakonom jer ćemo ustvari na taj način oslabiti ured pučkog pravobranitelja i to stoga što pučki pravobranitelj kvalitetno i odgovorno odrađuje svoj posao i kao takav je kritičan prema radu tijela javne vlasti. U tom smislu prozivam resornog ministra i Vladu Republike Hrvatske da razmisle dobro o tomu što čine, a kako se ovaj zakon ne bi pretvorio u osobni obračun Vlade Republike Hrvatske ne samo s uredom pučkog pravobranitelja, već i s uredima posebnih pravobraniteljica jer ovaj zakon izgleda upravo kao to: obračun Vlade i pravobranitelja odnosno pravobraniteljica. Apeliram stoga da izuzmete iz Zakona o pučkom pravobranitelju odredbe kojima se posebni pravobranitelji spajaju sa pučkim pravobraniteljem. Neobično je i da je Vlada jako snizila kriterije za izbor zamjenika odnosno zamjenica pučkog pravobranitelja. To se odnosi na članak 37. stavak 1. predloženog zakona sukladno kojem je jedan od uvjeta za imenovanje zamjenika pučkog pravobranitelja da osoba treba imati završen diplomski sveučilišni studij ili specijalistički diplomski i stručni studij kojima se stječe 300 ECTS bodova ili četverogodišnji dodiplomski studij kojim se stjecala visoka stručna sprema po ranijim propisima. Pored toga, alineja 3 citirane odredbe traži da kandidat odnosno kandidatkinja treba imati najmanje 10 godina rada u struci. Udruge, a i ja im se pridružujem u tome, smatraju da bi usvajanje takvog zakonskog prijedloga dovelo do smanjivanja postojećih profesionalnih standarda u radu institucije pučkog pravobranitelja s obzirom da je dosadašnji Zakon o pučkom pravobranitelju za imenovanje zamjenika odnosno zamjenica predviđao kriterije da se zamjenicima mogu imenovati osobe koje imaju završeni diplomski studij prava i koje u pravnoj struci imaju najmanje 15 godina radnog iskustva i koje su se u toj struci istakli te su svojim osobnim zalaganjem postali javnosti poznati u području zaštite ljudskih prava. Iako kriteriji za izbor zamjenika pučkog pravobranitelja mogu biti nešto blaži nego za izbor samog pučkog pravobranitelja to ublažavanje nikako ne smije biti na uštrb profesionalizma i efikasnosti, tim više što zamjenici pučkog pravobranitelja izvršavaju ustavne i zakonske ovlasti koje su u zaštiti ljudskih prava građana i građanki dane toj instituciji pa i trebaju imati odgovarajuća pravna znanja i poznavati standarde u pravnoj zaštiti građana nad kojima imaju nadležnost. Ovdje ću iznijeti prijedlog udruga o tome kakvi bi kriteriji za izbor zamjenika, odnosno zamjenica pučkog pravobranitelja u pogledu njegovih profesionalnih kvalifikacija trebali biti. Kao prvo, znači trebao bi biti uvjet završen diplomski sveučilišni studij pravne struke ili specijalistički diplomski stručni studij pravne struke kojim se stječe 300 ECDS bodova ili četverogodišnji dodiplomski studij pravne struke kojim se stjecala visoka stručna sprema po ranijim propisima. Najmanje deset godina radnog iskustva u pravnoj struci i to u području za koje se predlaže. Ako bi zakonska rješenja Vlade Republike Hrvatske bila prihvaćena u parlamentarnoj proceduri došlo bi sigurno do značajne degradacije institucionalnih standarda u zaštiti ljudskih prava, ukinule bi se institucije koje su do sada bile jedini nesudski institucionalni mehanizmi zaštite prava, te bi se otvorila vrata pozicioniranju nedovoljno kvalificiranih osoba na značajne dužnosničke funkcije što definitivno ne bi trebalo biti nešto što će Hrvatski sabor dopustiti. Nadam se ipak da će Vlada i ministarstvo odustati od ovakvoga prijedloga zakona i povući ga iz procedure, odnosno da ga neće uopće ni pustiti u drugo čitanje. I na kraju želim reći kao što je već istaknula kolegica Gordana Sobol da zasigurno neću podržati ovakav prijedlog zakona.
Hvala lijepa. Sljedeća na redu je poštovana zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodo iz ministarstva, kolegice i kolege. Moje razmišljanje i stav o ovom Zakonu mogao bi se svesti na jednu rečenicu a ona glasi da smo ovo napravili prije 20 godina još bi i razumjela. Ali danas 2011. godine ponuditi ovakav zakon doista mi je nerazumljivo. Nije moguće razumjeti zašto ovo činite iz obrazloženja koje stoji u zakonu kao ni iz onog što ste nam gospodine ministre upravo rekli. Nije jasno koja je svrha, koji je smisao, koji je cilj ovoga Zakona iako vi kažete i u obrazloženju stoji da želite staviti naglasak na proaktivnu ulogu pučkog pravobranitelja, da želite značajno unaprijediti ulogu njegovu, jačati promicateljske uloge pučkog pravobranitelja itd. itd. Sve se to svodi kao što ste rekli da želite osnažiti pučkog pravobranitelja. Interesantno je da želite osnažiti i pučkog pravobranitelja onog istog kojeg već godinama ignorirate, onog istog čije izvješće kao što smo već čuli nekoliko godina primate na znanje kao da je to tjedna prognoza, a ne jedan vrlo važan dokument koji bi za Vladu trebao biti na neki način obvezujući i potaknuti je na određene aktivnosti i djelatnosti. Ako doista želite osnažiti instituciju pučkog pravobranitelja ja onda imam prijedlog kako da to učinite, a moj prijedlog je da povučete ovaj Zakon i da pučkom pravobranitelju date novac za zapošljavanje kvalitetnog kadra i da mu date već ovlasti da može mijenjati stvari. Dakle, da stvarno želite osnažiti pučkog pravobranitelja po mom mišljenju to biste trebali učiniti. Dakle, ne želite vi osnažiti pučkog pravobranitelja. Mislim da vam je to najmanje važno u svemu. Da li je ovaj prijedlog zakona, da li je razlog u tome što niste zadovoljni s radom nekog od pravobranitelja. Možda je to motiv. Iz obrazloženja se zapravo vaš pravi motiv ne da razaznati. Ali mislim da bi bilo pošteno da to kažete, jer već godinama neka od njihovih izvješća vi primate na znanje. Pri tome im po meni šaljete jednu vrlo važnu poruku svih ovih godina. Vi im poručujete ne sviđa nam se to što pišete, ne sviđa nam se to što nas kritizirate i nemojte nas učiti pameti. Znamo mi svoj posao. Mislim da to poručujete pravobraniteljima čije izvješće već godinama primate na znanje. I sad hoćete ovim Zakonom pokazati da ste bili vrlo ozbiljni i da je došlo vrijeme da se vaša upozorenja pretoče u nešto vrlo konkretno, konkretno ali rekla bih i štetno. Držim da je neprihvatljivo da se ovako velik promjena koja podrazumijeva zasebna, koja podrazumijeva to da će se zasebna pravobraniteljstva, dakle da će prestati djelovati kao samostalna i nezavisna tijela vi obrazlažete na svega dvije stranice teksta. Na žalost u tom smislu se doista nepopravljivi i čini se da i nama s time poručujete kao da vas zapravo nije briga što mi parlamentarci i politička opozicija o ovom zakonu mislimo, što stručna i opća javnost o ovom zakonu misli. I ova rasprava vam je zapravo vjerojatno nevažna jer se ništa suštinski neće promijeniti. I to je istina. Ovo nije prvi puta. Zato si i možete dozvoliti obrazloženje na jednom listu papira. Zato si i možete dozvoliti da u obrazloženju nema jedne detaljne, sveobuhvatne, jasne, konkretne analize i studije što ovaj Zakon znači u administrativnom, financijskom, kadrovskom smislu. Koliko ljudi radi u svakom pojedinačnom pravobraniteljstvu, na kakvim poslovima, što će biti s njima. Na stranici broj dva vi kažete da će se dogoditi spajanje postojećih stručnih i administrativnih kapaciteta. Pa to znači da imamo i višak ljudi ovdje, odnosno da će se dogoditi višak ljudi. Ako je to tako zašto to ne kažete, zašto to ne napišete. Na koji način ćete se, dakle pobrinuti za sve te ljude. Dakle, ili niste napravili tu analizu ili ste je napravili pa nešto skrivate. Što god da je nije dobro. Mislim da mi kao Sabor imamo pravo čuti i takve detalje. Jer kad ih ne vidimo na papiru naravno da sumnjamo u namjere donošenja zakona. Mislim da je to razumljivo. Dakle, iz svega ovoga što smo mogli čuti u javnosti u proteklih nekoliko tjedana od kada je bilo jasno da će ovaj zakon biti poslan u saborsku proceduru, a to onda znači i prihvaćen, nevjerojatno je zapravo lakoća kojom, kada se slušaju obrazloženja i kad se prisjetim sjednice Odbora za ravnopravnost spolova na kojim smo raspravljali o ovom zakonu, nevjerojatna je lakoća kojom jednostavno možete odrezati nešto na čemu se sustavno, uporno i kvalitetno godinama radilo, i nevjerojatna je ta bezbrižnost, jer što drugo zaključiti nakon ovakvog obrazloženja u kojem apsolutno nikakve analize nema. Dakle nismo radili analizu, ali lako ćemo. Neki će ljudi možda ostati bez posla, ali lako ćemo. Što struka misli o ovom vašem uratku, ne možemo reći da je struka oduševljena, radna skupina koja je radila na izradi ovoga zakona je toliko oduševljena da se od ovog zakona i ogradila. Dakle mislim da je opravdano postaviti pitanje čemu služi onda radna skupina? Zar nije na neki način licemjerno angažirati toliko ljudi, njihov entuzijazam, njihov napor, njihovo znanje, njihovu energiju, njihovo vrijeme na kraju krajeva, i onda to učiniti bezvrijednim, jer informacija koju mi imamo jest da ovo što ste nam ponudili i ono što su oni napisali nije ista stvar. Prema tome mislim da je opravdano postaviti pitanje čemu služi radna skupina. Mislim da je u odnosu na njih vrlo nekorektno i vrlo neprofesionalno se ponijelo i držim također da je krajnje neprofesionalno i nedemokratski, a ako hoćete u neku ruku i ponižavajuće to što aktualni pravobranitelji nisu imali mogućnost sudjelovati aktivno u procesu nastanka i donošenja ovoga zakona. Pogledajte gospodine ministre, ovo su sve mejlovi, poruke, pisma ljudi koji se ne slažu sa zakonom, ljudi koji upućuju kritike zakonu. Nitko ne podržava ovaj zakon osim vas. Kako to može onda na koncu biti dobar zakon, da nemate apsolutnu ničiju podršku za zakon. Pa mislim da je to katastrofalna činjenica. I na kraju, doista iskreno se nadam da će se uskoro promijeniti taj loš običaj koji ste uveli i koji imate, a koji podrazumijeva da se glas stručnih i kompetentnih ljudi naprosto ne čuje, da do vlasti i do politike ne dopire, mislim da je to jako loša poruka, iznimno loša poruka svima onima koji od politike ovise. Mislim da to treba mijenjati, mislim da to doista treba mijenjati i struka je važna, vi očigledno nećete biti ti koji će to promijeniti. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeći je na redu poštovani zastupnik Goran Heffer. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi gospodine ministre sa suradnicima. Dakle pred nama je Prijedlog Zakona o pučkom pravobranitelju. Evo iz dosadašnjih rasprava mojih cijenjenih kolegica trudit ću se da ne ponavljam puno toga pa će vjerojatno i rasprava biti kraća. Naime ovaj prijedlog zakona definitivno ima dvije dobre stvari, njih valja istaknuti, jedno je to što je uopće se pristupilo dakle njegovoj izradi, odnosno izmjeni dosadašnjega zakona, s obzirom i na preporuku pučkoga pravobranitelja u pogledu izmjene njegovih ustavnih ovlasti. I drugo je to što je ovaj prijedlog zakona došao u redovnu proceduru. Dakle to su dvije dobre stvari. Ostalo ne bih rekao, barem prema onome prijedlogu što smo ga dobili i prema onome što smo čuli na odborima, prije svega na matičnom odboru, Odboru za ljudska prava, prava nacionalnih manjina, dakle i moram reći da mi je žao što u ime odbora nije gospodin predsjednik izložio sve ono što je bilo na matičnom odboru, jer bi bilo vrlo interesantno i to čuti. Točno je da je ovo iznimno važan zakon, prije svega zato što je iznimno važno područje koje on tretira, odnosno gdje se dotiče institucije koja se brine za ljudska prava, a ljudska prava su naprosto mjerilo po kojem se mjeri razvoj jedne države, po kojoj se mjeri stanje, uređenost jedne države, pa tako i Republike Hrvatske. Stoga nije ni čudno da je Europska Komisija preporučila jačanje institucije pučkoga pravobranitelja, i u pogledu financijskog poslovanja, i u pogledu kadrovskoga dijela. Na žalost Vlada Republike Hrvatske je to očito shvatila kao poziv na jedan jednostavan čin prostoga objedinjavanja dosadašnjih institucija pravobranitelja, odnosno pravobraniteljstava i na taj način kvantitetom pokušati prikazati nešto kao jačanje, kao što smo čuli ovdje i od ministra i na odborima osnaživanje pozicije, kao na nekakvu sinergiju, kao na bolju koordinaciju itd. Sve su to naravno vrlo pozitivne i jake riječi, vrlo moćno zvuče, ali kad je sama potreba da se to s razine ministarstva, dakle u ime, govorim o gospodinu ministru, ili s razine Vlade toliko ističe, onda već to pobuđuje sumnju da ne kažem kod ljudi, zbog čega je potrebno to toliko isticati, kao da nitko nije u stanju iz samoga prijedloga, a prije svega iz reagiranja građana, iz reagiranja udruga, iz reagiranja struke iščitati da li je to dobar prijedlog ili je to prijedlog koji je naprosto nešto što je smišljeno u nekim drugim krugovima koji nisu niti iz područja struke, niti iz područja onih koji se tim poslom bave, jer je činjenica da su negativno reagirali na ovo sva pravobraniteljstva. Na Odboru za ljudska prava su bili prisutni svi, bio je i gospodin pučki pravobranitelj s pomoćnicima, bile su i pravobraniteljice i svi su se u biti negativno izjasnili o ovom prijedlogu zakona. Stoga nije ni čudno dakle da je, i oni koji su rekao bih trebali to zaista sa najviše stručne razine, ta radna grupa, jer ja pretpostavljam da je u tu radnu grupu da su bili pozvani ljudi koji u tom području predstavljaju autoritete. Vjerujem na kraju krajeva da to nisu niti napravili čisto da kažem kao volonteri nego da su za to bili i plaćeni itd., i u konačnici kada se pristupilo samom uređenju prijedloga i dostavljanju Hrvatskog sabora su zanemarene one sve, oni svi prijedlozi koji su došli od te radne skupine pa su se na kraju povukli iz samoga procesa. Dakle, to je sve čudno. Kad govorimo o ljudskim pravima moramo shvatiti da stanje ljudskih prava ne može definirati Vlada i ne može definirati niti jedno tijelo vlasti. Stanje ljudskih prava mogu definirati prije svega građani, oni koji predstavljaju građane, dakle to su udruge, to su posebne skupine pogotovo one ugrožene koje su obuhvaćene između ostaloga i tim institucijama koje štite njihova prava. Možda ih mogu definirati i predstavnici struke koji se bave da li pravom, da li nekim društvenim sferama ili nečim drugim, i ponavljam svi su oni se negativno izjasnili barem po pojedinim dijelovima ovoga zakona ako ne i po cjelini. Mi smo dobili, znam da nisu sve kolege u Hrvatskom saboru, dakle svi zastupnici dobili na uvid, ali mi smo dobili recimo na Ured za ljudska prava, a vjerujem, pardon na Odbor za ljudska prava, a vjerujem i na neke druge odbore masu dopisa, rekao bih od vrlo relevantnih predstavnika iz ovoga područja, koji ukazuju na brojne nedostatke ovoga prijedloga. I sad ako se svedemo na priču o samom prijedlogu zakona očito je da su nekoliko članaka ovdje koji definiraju dakle glavni ustroj poput članka 26. gdje se govori o ustroju Ureda pučkog pravobranitelja, gdje se govori da on ima 5 zamjenika, od kojih su 3 ona koja su dosada radila svoj posao posebnih pravobranitelja, 1 je novi za prava starijih osoba i 1 je za temeljna ljudska prava. A taj koji se bavi temeljnim ljudskim pravima ustvari treba pokriti dosadašnja 3 zamjenika. Logično je da je pučki pravobranitelj prvi reagirao u ovom dijelu. Drugi segment koji je ovdje već istaknut, o kome su govorile pravobraniteljice, posebne pravobraniteljice bio je segment gubitka autonomnosti svojega rada mada je bilo uvjeravano i ovdje rečeno kako ta autonomnost ili samostalnost neće biti ničim ugrožena. Međutim, članak 33. kaže da pučki pravobranitelj daje smjernice i upute za rad svojim zamjenicima. Dakle, nije samostalnost na razini na kojoj je dosada bila bez obzira što tko tvrdio da tu neće biti nikakvih promjena, nije. Zašto je bitna ta samostalnost? Bitna je. Bitna je zbog specifičnosti područja kojima se bavi. I ovom prilikom spomenut ću prije svega pravobraniteljicu za prava djece jer je to posebno područje, jer su djeca naprosto građani koji niti u jednom zakonu RH nemaju ista prava kao odrasli, naprosto ne mogu jer su oni djeca. Iz samoga toga se vidi koliko je to specifično područje i koliko je to bitno. Ja bih samo pitao na kraju hoće li ovaj prijedlog zakona po vašem mišljenju učiniti pučkog pravobranitelja dostupnijim građanima? Jer on s građanima najviše radi. Hoće li on olakšati rad u odnosu na tijela uprave? Jer je tu bio veliki problem dosada. Hoće li na bilo koji način ovaj vaš prijedlog zakona poboljšati stanje ljudskih prava u RH? Ako ne možemo na ta sva tri pitanja dati jedno tvrdo da, zajamčiti da je to da zaista tako onda ovaj prijedlog zakona nema smisla. I prije nego što je ovaj prijedlog zakona došao u saborsku raspravu u javnosti je kolalo mišljenje kako je riječ o racionalizaciji rada pravobraniteljstava, kako je riječ o štednji, ja sam između ostalog u okviru jedne prethodne rasprave prije nekoliko dana rekao i sad ponavljam područje ljudskih prava nije mjesto za štednju, nije mjesto za racionalizaciju ovakvoga tipa. Područje ljudskih prava je vrlo bitno jer nas kroz to gleda Europa i svijet. I nemojmo raditi ono što niti oni ne odobravaju jer među ovim reagiranjima imamo i ljude iz Europskog parlamenta itd. Hvala lijepa.
Hvala gospodine zastupniče. Za ispravak netočnoga navoda javila se poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo sve ove druge navode neću ispravljati zato što dozvoljavam da je to jedna polemika i da možete reći za sve da je to vaše mišljenje, ali javnosti radi jedan netočan navod, nekoliko puta ste ponovili ovdje da je matično tijelo Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina za ovaj zakon. To jednostavno po Poslovniku nije tako i nedvojbeno je Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav kojemu u djelokrugu piše, u njegovim zadaćama da pokriva ustrojstvo, djelokrug i način rada pučkog pravobranitelja. Stoga mi je izuzetno žao da na današnjoj sjednici Odbora za Ustav gdje se o ovome raspravljalo o zakonu nije bilo nikoga iz oporbe, nije bilo niti pravobranitelja niti pravobraniteljica, dakle apsolutno nikoga. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Isteklo je i vrijeme za prijavu daljnju pojedinačnih rasprava pa smo sad sigurni da je posljednja rasprava poštovanog zastupnika Ive Grbića. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Danas raspravljamo o prijedlogu Zakona o pučkom pravobranitelju koji je Vlada Republike Hrvatske uputila u redoviti zakonodavni postupak. Naime, posljednje ustavne promjene uvele su neke novine vezane za status pučkog pravobranitelja u pravcu neovisnosti i samostalnosti institucije, proaktivne uloge pučkog pravobranitelja u promicanju ljudskih prava. Stoga valja podržati intenciju predlagatelja da se te i druge predložene novine urede cjelovitim zakonom. Na području promicanja ljudskih prava pučki pravobranitelj prati stanje i ukazuje na potrebu njihove zaštite o čemu vodi analitičke podatke redovito informira javnost o promicanju prava, potiče suradnju sa organizacijama civilnog društva i dr. Kako bi se i u praksi ojačala promicateljska uloga pučkog pravobranitelja ovim prijedlogom predlaže se spajanje ustanove Centra za ljudska prava s Uredom pučkog pravobranitelja i osnivanje savjeta za ljudska prava. Savjet za ljudska prava savjetodavno je tijelo koje razmatra smjernice na promicanju ljudskih prava, osigurava suradnju svih subjekata koji su povezani u promicanju ljudskih prava. Ovim prijedlogom uređuju se i specijalne ovlasti pučkog pravobranitelja koji proizlazi iz Zakona o suzbijanju diskriminacije kao i obveze iz fakultativnog protokola uz Konvenciju protiv mučenja i drugih okrutnih, neljudskih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja. Prijedlogom se uređuje način postupanja pučkog pravobranitelja temeljem pritužbe građana ili na osnovi vlastite inicijative na način da u svom postupku pučkog pravobranitelja provodi skraćeni postupak ili ispitni postupak. Skraćeni postupak koristi se kada iz dokumentacije nedvojbeno proizlazi da su podnositelju ugrožena ljudska prava. U ispitnom postupku pučkog pravobranitelja traži od nadležnih tijela potrebne informacije i dokumentaciju. Nakon toga izrađuje izvješće kojim ako je moguće predlaže poduzimanje mjera za otklanjanje nepravilnosti. Nadležno tijelo kome su upućene preporuke obavezno će izvijestiti pučkog pravobranitelja o poduzetim mjerama. Pored toga pučkog pravobranitelj ima ovlasti za podnošenje prijedloga za poništenje i ukidanje rješenja javnopravnog tijela kao i ovlast za podnošenje zahtjeva za obnovu upravnog postupka. Prijedlogom se nadalje predlaže spajanje stručnih i administrativnih kapaciteta, ureda specijaliziranih pravobranitelja kako bi se postigla međusobna koordinacija pravobranitelja, te ojačala ovlast specijaliziranih pravobranitelja kroz ustavnu ovlast pučkog pravobranitelja kao i pospješila učinkovitost postupanja po predstavkama građana. time bi godišnja izvješća pučkog pravobranitelja sadržava izvješća s područja rada s tih specijaliziranih pravobranitelja, njihovu problematiku i jasne preporuke. Spajanje specijaliziranih pravobranitelja s pučkog pravobraniteljem predlaže se uvođenje zamjenika pučkog pravobranitelja za zaštitu i promicanje temeljnih prava, za zaštitu i promicanje prava djece, za zaštitu i promicanje ravnopravnosti spolova, za zaštitu i promicanje prava osobe sa invaliditetom, te zaštitu starijih osoba. Mišljenja sam da sa ovim prijedlogom u bitnom unapređuje položaj i ovlasti pučkog pravobranitelja da će spajanjem ureda specijaliziranih pravobranitelja unaprijediti njihovu koordinaciju i međusobnu suradnju. Stoga podržavam Prijedlog Zakona o pučkom pravobranitelju kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske kao i sve one kvalitetne primjedbe i prijedloge iznesene u raspravi i na odborima, a koje će biti ugrađene u konačni prijedlog zakona.
Hvala lijepo gospodine zastupniče. I sada će još u ime predlagatelja završnu riječ uzeti ministar pravosuđa gospodin Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Rasprava je bila moram reći očekivana. I na koncu ovo jest mjesto sa sučelimo argumente, jedne za, jedne protiv i na koncu zapravo da podvučemo i vidimo gdje smo. Moram reći odmah da odgovorim vezano da je ovo jedan politički prijedlog, da li je radna skupina sudjelovala u tome, da li smo odstupili od njenog prijedloga, da li smo omogućili pučkog pravobranitelju i pravobraniteljicama da sudjeluju u ovome. Gledajte svaki dokument koji dođe ovdje je na određeni način posljedica neke političke odluke jedne skupine ljudi koja vodi državu, koja čini određenu koaliciju, pa i vaš nastupi su također politički nastupi i to mislim da ne trebamo dvojiti. Što se tiče radne skupine, radna skupina je svaka koja radi određeni zakon. Ona je dužna izraditi zakon u onim okvirima u kojima se to njoj zada zadaća. Ako nije u tim okvirima nema tu autorskog prava da nitko u taj prijedlog ne može dirnuti da ga ne može promijeniti. U okviru radne skupine bilo je različitih mišljenja i ovakvih i onakvih i jasno mi smo nakon što je radna skupina napravila određenu platformu mi smo promijenili i mi smo došli do prijedloga koji smo korektno ovdje došli pred vas. Da li je kao što je ovdje rečeno naš pristup u izradi ovog zakona kozmetika? Da li mi ovdje želimo samo formalno ispuniti ono mjerilo za zatvaranje poglavlja? Da li mi ovdje želimo nekoga varati? Pa ja mislim da ne. mi da želimo varati mi danas ne bi uopće zatvorili poglavlje 23. A da li je ovo kozmetika? Pa žestina rasprave pokazuje da to nije kozmetika, jer mi predlažemo nešto potpuno drugačije od onoga što danas je. To nikako nije kozmetika. To je potpuno drugačiji pristup, potpuno drugačiji stav i organizacija cijelog sustava. Mi smo došli sa tim prijedlogom jer smatramo da je on dobar. Želimo ono što smo rekli, vi ste rekli na stranicu i pol, za drugo čitanje mi ćemo to proširiti na 20 stranica ako treba, ali suštinski nećemo više ništa reći. Tko prepoznaje? U redu. Tko ne prepoznaje, vidjet ćemo argumente, analizirati. Ali u svakom slučaju temeljni racio ovog zakona je ojačati pučkog pravobranitelja. Želimo snažan ured i snažnog pučkog pravobranitelja sa snažnim zamjenicima. To je ono što želimo. Snažan ured, snažan pučkog pravobranitelja i snažni zamjenici. Da li ga poštujemo? Vi možete tvrditi i ovo i ono. Međutim kaka pogledate koje smo sve reforme proveli da bismo završili ovaj put i zatvorili poglavlje koje teške reforme smo proveli i kada pogledate izvješća pučkog pravobranitelja iz prijašnjih godina, vidjet ćete da cijeli niz njegovih prijedloga je upravo u tim reformama koje smo proveli. Dio naravno on nije niti predlagao. Dakle itekako pošteno. Da li je ovaj prijedlog zakona obračun sa njim ili sa pravobraniteljicama? Ja mislim da ne. Definitivno ne i znam da nije. Kao što vidite sadašnjem pučkog pravobranitelju mandat ostaje do isteka njegovog mandata. Potpuno korektno. Osporeno je pravo da on predlaže svoje zamjenike. To ćemo u raspravi i analizi vidjeti da li smo pogodili da pučkog pravobranitelj sam predlaže svoje zamjenike ili da to isto pustimo da određuje SAbor i da prolazi saborsku proceduru. Moram priznati iz ove pozicije mi se čini dobar prijedlog. Netko je rekao da ćemo sada ovim spajanjem dobiti veći aparat, veće stručne službe. Bilo je govora da li je to sve racionalizacija, da tu nije potrebno štedjeti. Ja se slažem. Ovdje nije potrebno štedjeti. Naš motiv nije racionalizacija. Nitko nije rekao da želimo na ljudskim pravima i zaštiti ljudskih prava da mi želimo išta zaštediti. Vi ste gospođo zastupnice pitali dal smo napravili analize koliko ljudi radi, da li mi to znamo. Mi to znamo, ja vjerujem da i vi znate. Bila su sva izvješća svih posebnih pravobraniteljica ovdje, u svim njima ja mislim da piše koliko ljudi je zaposleno tamo. U Uredu pučkog pravobranitelja danas imate 35 ljudi, bilo je 32, danas ima 35. U Uredu pučke pravobraniteljica za zaštitu prava djece ima 19, u Uredu pučke pravobraniteljice za zaštitu ravnopravnosti spolova ima 15, u Uredu pučke pravobraniteljice za zaštitu invalida ima 11. Možda sam fulao, možda nisam negdje ažurirao podatke, ali otprilike je to to. Da li će ljudi ostat na cesti, iz prelaznih odredbi se vidi nitko neće ostat na cesti, za sve ima mjesta, svi se preuzimaju sukladno prelaznim odredbama i svi će biti raspoređeni. Kažemo pučki pravobranitelj danas ima tri zamjenika, sada će imati jednoga. Ne, on će imati pet. Točno, onaj njegov segment ima jedan, da, da, možete se smijat, to je sve u redu, međutim on će imati pet po prijedlogu ovog zakona, imat će jednoga u području koje danas pokriva, ali imat će i vrlo snažne stručne službe i svaki od tih zamjenika će također imat u okviru tih stručnih službi ljude koji će pokrivati njegovo područje i to je upravo sukladno onome što smo rekli da želimo snažnog pučkog pravobranitelja sa snažnim zamjenicima. E sada, bilo je ovdje riječi da smo pokazali bezdušnost, licemjerstvo, licemjerno ponašanje, da smo nedemokratski, neprofesionalni, da nismo omogućili raspravu. To nije točno. Ja sam razgovarao više puta sa pučkim pravobraniteljem, ja sam razgovarao nekoliko puta i sa pravobraniteljicama, dali smo im prijedloge, omogućili im da čujemo njihove prijedloge ali istina je, koncepcijski se ne slažemo, to je točno. Međutim, pravo je Vlade da predloži drugačiju koncepciju od onih koji sada vode institucije. Ja mogu reći da sam možda isključivo se vodio samo mišljenjima sudaca vezano za neke reforme u pravosuđu možda ih nikad ne bi proveo, iako sam imao snažnu podršku u većini. Ali možda neke nikad ne bi proveo da sam slušao isključivo ljude koji su u struci. Tako da mislim da smo i time na koncu što smo zakon stavili na stranice otvorili komunikaciju sa svakom javnošću i stručnom i ovom, dobili prijedloge. Točno je, većina udruga je protiv ovakve koncepcije, ja to ne osporavam, međutim veliki dio javnosti kažu da, to je dobar model i to ste trebali napravit prije. Jer je ovdje u raspravi bilo postavljeno pitanje koliko nam je jak pučki pravobranitelj kao ustavna kategorija sa velikim brojem specijaliziranih pravobranitelja koji nisu ustavne kategorije. Oduzimamo mu prostor, on je ustavna kategorija. Čak je bilo rečeno da je došlo i do određene inflacije, da su se predlagali za raznorazna područja. Na vaše pitanje da li će ovaj zakon poboljšati stanje ljudskih prava, da kažem jednoznačno da ili ne. Ovako, nema jednoznačnog odgovora, stanje ljudskih prava ovaj zakon je samo jedan kamenčić u mozaiku svih onih alata koji su potrebni za poboljšanje ljudskih prava. A ja ću reći, veliki je dan kada smo ispunili mjerila i zatvaramo poglavlje 23., a to su pravosuđe i temeljna ljudska prava i to je zapravo znak i ocjena netko tko ne nastupa gledajući neke svoje uske stranačke interese nego tko je objektivan sa strane i kaže da, Hrvatska je ispunila mjerila i Hrvatska je postigla ozbiljne napretke. Tako da mi smatramo, doista smo pošteno i korektno došli sa koncepcijom za koju smatramo da je dobra. E sada, da smo htjeli kalkulirat i da smo htjeli kozmetiku znate šta bi napravili, ostavili bi status quo. Malo bi nešto promijenili u zakonu, i ostalo bi ovako kako je. Svatko bi imao svoj teritorij, imali bi pučkog sa ustavnim ovlastima, imali bismo specijalizirane pravobranitelje koji ne mogu doći na neke institucije ne mogu doći, ne mogu doći jer je pučki pravobranitelj na određenim institucijama zastupao zapravo i iznosio izvješća vezano za njihov rad u kojem ne sudjeluje i u kojem nema ovlasti. Ali jasno je da ćemo izanalizirati sve ove argumente koji su danas ovdje rečeni, moram priznati nije mi sjelo ovo da smo bezdušni, možda sam bio ovih godinu i više dana bezdušan prema svojoj djeci jer se doista nisam štedio radeći na svim reformama. Hvala lijepo.
Hvala lijepa gospodine ministre. Dva su ispravka netočnoga navoda još prijavljeno. Poštovana zastupnica Mirela Holy, najprije.
Poštovani ministre, ispravljam vaš navod gdje govorite da današnja rasprava definitivno nije kozmetička rasprava, ja mislim da je cjelokupna ova rasprava pokazala da upravo jest kozmetička rasprava i u tom ću vas smislu podsjetiti na to koliko je uopće zastupnika i zastupnica HDZ-a raspravljalo o ovom izuzetno važnom prijedlogu zakona, jedan, osim kluba HDZ-a. Također su i zaostale bilo kakve ispravci netočnog navoda ili komentari na cijeli niz naših vrlo, vrlo oštrih navoda, što također ukazuje na činjenicu da čak ni zastupnici i zastupnice HDZ-a ne vjeruju u ovaj prijedlog zakona. Također ispravljam vaš navod koji se odnosi na to da će pravobranitelj imati 5 zamjenika. Znate vrlo dobro da neće imati 5 zamjenika, imat će samo jednog zamjenika stvarnog, a ovo će biti 4 ustvari specijalizirana pravobranitelja, odnosno pravobraniteljice, i umjesto da mu dodate dva zamjenika što je trebalo, vi mu ustvari ste oduzeli dva zamjenika što je prilično sramotno.
Hvala lijepa. I ispravak ima i poštovana zastupnica Gordana Sobol.
Dakle isto ispravljam ovaj dio navoda koji, gdje vi ministre govorite da ovaj zakon ustvari znači snaženje pučkog pravobranitelja. Isti ovaj argument, vi za područje koje je i do sada pokrivao pučki pravobranitelj smanjujete broj njegovih zamjenika, ostavljate na jednom, a pretpostavlja, mogu jedino pretpostaviti iz vašeg zaključnog obrazloženja da će ovi ostali zamjenici i ovi ljudi koji dolaze u taj ured ustvari raditi i na tim poslovima, super, ali to onda s druge strane znači definitivno slabite zaštitu prava, temeljnih ljudskih prava ovih kategorija osoba o kojima se radi, osoba s invaliditetom, prava djece, i područje ravnopravnosti spolova, zato što oduzimate ustvari dio ljudi koji su do sada radili na tim poslovima.
Hvala lijepa. Ovim smo došli do kraja rasprave. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo o ovom prijedlogu zakona kad se za to steknu uvjeti. Time i današnji rad završavamo. Sutra ćemo u 9 i 30 nastaviti sa ovom 11. točkom koja je tematski sadržajno povezana s ovom točkom kojom završavamo danas, a to je Izvješće o radu pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom za 2010. godinu. Hvala svima i do sutra doviđenja.
Prelazimo na Prijedlog zakona o pučkom pravobranitelju, prvo čitanje, P.Z. 833, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se Prijedlog zakona o pučkom pravobranitelju. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi dostavit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona." Molim uključimo se i glasujmo o prijedlogu zaključka. Rezultat. Zaključak je prihvaćen glasova, 77 glasova za, ništa suzdržani i 26 protiv. Dobro jutro! Gospođe i gospodo zastupnice i zastupnici, nastavljamo sa radom 23. sjednice i kao što je najavljeno točka dnevnog reda je - Izvješće o radu pravobranitelja za osobe s invaliditetom za 2010. godinu Podnositelj: Pravobraniteljica za osobe s invaliditetom Pravobraniteljica je dostavila ovo Izvješće temeljem članka 17. Zakona o pravobraniteljstvu za osobe sa invaliditetom. Vlada je dostavila mišljenje. Materijale ste primili poštom. Raspravu su proveli Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Odbor za rad i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno se obratiti? Da. Gospođa Anka Slonjšak, pravobraniteljica za osobe sa invaliditetom. Izvolite.