Gospođe i gospodo, nastavljamo sa sjednicom raspravom - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju memoranduma o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice o sudjelovanju Republike Hrvatske u programu zajednice o interoperabilnom pružanju europskih prekograničnih elektroničkih usluga javne vlasti javnim upravama, poduzetnicima i građanima (IDABC), hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 616. Predlagatelj je Vlada, hitni postupak. Raspravu proveli Odbori za zakonodavstvo, informiranje, informatizaciju i medije. Zamjenica državnog tajnika Središnjeg državnog ureda za E-Hrvatska Dijana Šimić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Sabora, poštovane dame i gospodo zastupnici. Pred vama je Prijedlog zakona o potvrđivanju memoranduma o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice o sudjelovanju Republike Hrvatske u programu zajednice o interoperabilnom pružanju europskih prekograničnih elektroničkih usluga javne vlasti javnim upravama, poduzetnicima i građanima ili kraće IDBC. Ovaj memorandum o razumijevanju predstavlja pravnu osnovu koja omogućava Republici Hrvatskoj sudjelovanje u aktivnostima u okviru programa zajednice IDBC. Vlada Republike Hrvatske je na sjednici održanoj 5. travnja 2006. godine donijela odluku o pokretanju postupka za sklapanje memoranduma o razumijevanju, a memorandum je potpisan od strane Republike Hrvatske u rujnu 2006., a u listopadu i od strane Europske komisije. Sam memorandum o razumijevanju ne zahtijeva donošenje novih ili izmjene postojećih zakona. Ali s obzirom da financijski obvezuje Republiku Hrvatsku na uplate godišnjih financijskih doprinosa on podliježe sukladno članku 18. Zakona o sklapanju i izvršavanju međunarodnih ugovora potvrdi u Saboru. Stoga je pred vama i ovaj Prijedlog zakona o potvrđivanju memoranduma kao prijedlog u hitnom postupku. Sam tekst zakona je vrlo standardan kao i tekst memoranduma o razumijevanju. Stoga bih se ja možda ipak malo više osvrnula na sam program IDBC razloge zašto želimo u njemu sudjelovati i našu financijsku podršku tome programu. Cilj samog programa IDBC je omogućiti zemljama koje u njemu sudjeluju, uspostavljanje interoperabilne razmjene podataka između javnih uprava, poduzetnika u zemljama koje u njemu sudjeluju i građana. Samim sudjelovanjem u tom programu nama će se omogućiti da u trenutku nastajanja takvih standarda pri razvoju naših informacijskih sustava koji će morati u budućnosti razmjenjivati podatke i sa Europskom komisijom i sa zemljama članicama uspostavimo takve informacijske sustave koji će moći pripremiti podatke u obliku koji sustavi Europske zajednice zahtijevaju. Ali osim same te činjenice ovaj program ima i cijeli niz horizontalnih aktivnosti u okviru kojih mi imamo pristup do raznih resursa Europske zajednice. Jedan od važnih takvih resursa je sigurna mreža informacijskih sustava Europske zajednice TSTS kroz koju se omogućava elektronička razmjena podataka koji su klasificirani oznakom ograničeno na razini Europske unije. Uz to imat ćemo dostup i do određenih rješenja koji su pripremljeni u otvorenom kodu koje je financirala Europska komisija i koje zemlje članice Europske unije i zemlje koje sudjeluju u programu IDBC mogu besplatno uz podršku Europske komisije koristiti. Što se tiče naših financijskih doprinosa doprinos za 2006. godinu će u potpunosti biti financiran iz EU fondova dok će članarine za 2007., 2008. i 2009. biti sufinancirane iz Europskih fondova u iznosu od 70% s time da su sredstva za 2007. godinu planirana u državnom proračunu, a za 2008. i 2009. su planirana u projekciji proračuna do 2009. godine. Zahvaljujem.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo, Ustav, Poslovnik i politički sustav. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Milan Meden. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Sabora, gospodo iz Vlade, štovane gospođe i gospodo zastupnici. Zapravo potvrđivanje ovog memoranduma dio je procesa koji je uslijedio nakon što je Europsko vijeće u lipnju 2004. godine odlučilo da je Hrvatska država kandidatkinja i da je potrebno pokrenuti postupak pristupanja. Memorandum je zapravo nastavak okvirnog sporazuma između Republike Hrvatske i Europske unije, prema zajednice prema općim načelima sudjelovanja u problemima zajednice gdje se predviđaju posebni uvjeti za sudjelovanje. Naravno da ovaj oblik podrazumijeva prije svega i financijski doprinos koji se izdvaja u sklopu memoranduma kao što je ovdje danas ispred predlagatelja rečeno. Usudio bih se reći da nakon pobjede u Domovinskom ratu i cjelokupne integracije hrvatskog teritorija zasigurno je pristupanje Europskoj uniji najvažniji projekat ove Vlade. Danas se ovdje u Saboru govori zapravo o nadgradnji, o procesima, o elektroničkoj komunikaciji. To je znak da je postupak pregovaranja zapravo u već onoj finalnoj fazi jer govorimo o usklađivanju, govorimo o komunikaciji, govorimo o potrebi zaštite kolanja podacima. Prema tome, možemo reći da je ovo zapravo jedna kvalitetna nadgradnja procesa procesu pristupa, pregovaranja i integracija. Ovaj program kako se skraćeno kaže IDBC je jedna podrška. Vlada ga je podržala u travnju, a Republika Hrvatska ga je potpisala u listopadu prošle godine. Prema tome, ovim zakonom potvrđuje se memorandum o razmjenjivanju međunarodnog ugovora, načela, rokova i uvjeta sudjelovanja. Kad govorimo o financiranju u području od 2007. do 2009. godine iznos sredstava se kreće od 760 do 900 000 kuna gdje će se 70% financirati iz fondova Europske unije. S druge pak strane na poziciji državnog proračuna za ovu godinu osigurano je 230 000 kuna, što znači za 530 000 kuna dolazi, osigurava se iz fondova Europske unije. Kao što sam i rekao da bi ovaj program više nego jasno uspio potrebno je voditi sigurno, odnosno Središnji ured za E-Hrvatsku, odnosno sama Vlada morat će voditi računa da bi ovo uspješno implementirali u nizu načina. Prije svega bi postupak implementacije kao što je i ovdje najavljeno gdje se radi o usklađivanje hardwareske opreme, u usklađivanju firewall, dakle sigurnosnih mjera s aspekta komunikacije treba biti plan koji je detaljno razrađen u svakom slučaju. I cilj ovog memoranduma ne bi samo trebao biti jedan puki zakon koji će osigurati kolanje informacija u bilo kojem obliku nego bi zapravo trebao kad govorimo o kolanju informacija između državne uprave i građana iz Europske unije u Hrvatsku i obrnuto, da zapravo on bude uvijek usmjeren konkurentnosti. Znači poziciji bez obzira da li pojedinca, da li društva, da li je pravna osobe kako bi na neki način i nakon znači stjecanja punopravnog članstva … [[Govornik se ne razumije.]] bili pripremljeni u smislu kvalitetnog kolanja informacija državne uprave u bilo kom smislu, dakle, ne. Naravno očekujem i nadam se da je ovako plan dosljedno podijeljen u tokove vremena i da će takva biti uspješno implementiran. Kada govorimo o komunikaciji držim da je ono zaista jako važno. I držim da je uspješna komunikacija preduvjet bilo koje znači implementacije strategije. Pa u ovom slučaju rekao bih da je to i jedan važan segment kada govorimo u pristupanju Europskoj uniji, a ukoliko uzmemo da je to krovni element ove strategije. Možemo reći da su i istraživanja pokazala zapravo da neki projekat ne uspijeva, znači govorimo velika globalna tranzicijska ili korporativna istraživanja da u većini slučajeva neka strategije ne uspije ukoliko komunikacija nije uspješna. Prema tome ovaj zakon osigurava znači podlogu jednog cjelokupnog velikog projekta. Posebna je odgovorno Središnjeg ureda za e-Hrvatsku da ovakvo znanje koje će dobiti kao što je rečeno na odborima ili ekspertnim grupama da bude dovoljno ja bih rekao mudrosti, znanja i hrabrosti da to znanje prenese u horizontalu na ostale članove time, da u svakom slučaju na neki način te informacije kastadira rekao bih u toj vertikali od Vlade pa do svih središnjih ureda, zapravo do svakog člana ovog tima koji će komunicirati u državnoj upravi. Zapravo usudio bih se reći da će biti strateško pitanje broj jedan u ovom projektu kako se ne bi samo vrtile informacije koje bi bila svrha sama sebi, pridobivanje kvalitetnih ljudi. U ovaj projekat to su ljudi koji rekao bih imaju vrlinu pretvaranja svojih slabosti rekao bih u prednosti. To su ljudi sa globalnom putovnicom znanja i očekujem da će prije svega državni tajnik ovog ureda imati dovoljno hrabrosti da takve ljude uključi u ovaj projekat, bez obzira da li su ona osigurani ovim proračunom ili ne. I klub HDZ-a će iz tog stanovišta sigurno podržati ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HSS-a, poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade Republike Hrvatske, kolegice i kolege. Pa Hrvatska je započinjanjem pregovora o pristupanju Europskoj uniji ne samo na razini usklađenja zakonodavstva nego na razini usklađivanja i djelovanja institucija i prakse do sada potpisala, potvrdila veliki broj memoranduma o razumijevanju na raznim područjima kojima je pokušala uspostaviti čim bliže i ujednačenije odnose u smislu djelovanja u Hrvatskoj u odnosu na zemlje Europske unije. Neupitno je da takvi memorandumi koji na neki način usklađuju međusobna djelovanja su dobrodošli, da su oni nužni za potpuno uključivanje Republike Hrvatske u ustavnopravni skup Europske unije. No ono što i kod ovog zakona i kod dosadašnjih zakona kad su u pitanju potvrđivanja memoranduma na neki način bi trebao biti raspravljen obično je u ovakvim prijedlozima zakona potpuno prešućen. Jer na koji način djelotvornost ovakvih mogućnosti koje mi i danas prihvaćanjem ovog memoranduma otvaramo našem gospodarstvu, našim građanima, u ovom slučaju javnoj upravi kao vrlo važnom segmentu u jednom društvu na koji način se oni implementiraju. Na koji način drugim riječima relativne mogućnosti koje imamo u ovom momentu kao zemlja članica u pogledu korištenja financijskih sredstava kojima se treba podupirati i jačanje javne uprave i jačanje društva uopće i jačanje gospodarstva, na koji način i u kojem obimu realno to naše gospodarstvo, naši građani, naša javna uprava koristi? I da li smo mi dovoljno poradili osim ovih načelnih i dobrodošlih prijedloga poput ovoga, da li ustvari imamo sustav djelovanja koji će danas 2007. godine kazati uspjeli smo u tom i tom dijelu, u tom i tom dijelu nismo uspjeli. Naime, koliki je obim korištenja sredstava koje Republika Hrvatska putem civilnog društva, putem sustava javne uprave, putem lokalne, područne i regionalne samouprave sudjeluje u participiranju, u korištenju ovakvih sredstava? Naime, što se pomalo na neki način događa? U svakoj varijanti, tako i u ovom, financijski doprinos koji Republika Hrvatska može dati je vrlo jasno i precizno naveden. On po godinama iznosi toliko i toliko. Slažem se on u ovom momentu što se tiče ovog konkretnog prijedloga zakona i nije velik. No naša financijska sredstva i obaveze su vrlo jasno i precizno navedene. Trebalo bi na neki način izvidjeti kakva je reciprocitet u smislu korištenja vučenih sredstava, vučenih prava, mogućnosti kojeg je sustav javne uprave u ovom slučaju gospodarstva koristio kao predmet ovog prijedloga zakona. Drugim riječima, čini se da nedovoljno pažnje posvećujemo realizaciji na temelju ovih dobrih zakona kako da sredstva koja stoje na raspolaganju da ih realiziramo. Mislim da postoji i u javnoj upravi, ali i u jedinicama lokalne samouprave, nedostaje ta jedna pravna, logistička infrastruktura koja bi trebala pokretati posebno na tim nižim razinama način kako doći do informacije o načinu uključivanja kroz ove programe da se dođe bilo do valorizacije znanja, informacija, financijskih sredstava ili bilo čega drugoga. Tako da ovakvi memorandumi dosta suhoparno izgledaju kad ih ovako čitate i vrlo je teško zaključiti na koji način preciznije odrediti interese ili na koji način pokrenuti onu širu infrastrukturu da djeluje u pravcu ovog zakona. Drugim riječima, da li ćemo za 2 godine kazati da smo temeljem ovog Memoranduma o razumijevanju učinili iskorak na razini onog što ovaj zakon predviđa ili ćemo samo kazati mi smo to kao i mnoge druge materijale uskladili i imamo razumijevanje, ali nemamo u životu nikakve potvrde da je to doprinijelo boljem razumijevanju, osnaživanju hrvatske javne uprave, jačanje kroz ove upravo pružanja ovih elektroničkih usluga javnim vlastima. Prema tome, naravno protiv ovoga prijedloga zakona se ne može biti, nema potrebe za to, ali ja bih pozvao Vladu da upravo pokrene onu drugu polugu koja je nužna da se takve mogućnosti otvore i da ne bude samo razgovora da je to izuzetna perspektiva, jer kada perspektiva traje predugo onda ona i prestaje biti perspektiva. Prema tome uz podršku ovog prijedloga zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju, mislim da bi bilo dobro da pošto imamo sada veliki broj takvih memoranduma, veliki broj mogućnosti da otvorimo i jednu vrlo konkretnu raspravu ili da dobijemo jedan prikaz što su takvi zakoni o razumijevanju u naravi doprinijeli da se odnosi u društvu od javne uprave pa do središnje državne vlasti i na koji način su se oni popravili. Hvala lijepo.
Hvala. Potpredsjednik Doma, poštovani zastupnik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Dozvolite samo nekoliko napomena uz ovaj memorandum. Prvo, činjenica je da smo mi ovaj memorandum već potpisali i da zapravo čekamo da to uradi i Europska komisija. Drugo, činjenica je da se zapravo radi o programu zajednice koji je koncipiran kao podrška za razvoj sustava razmjene podataka i poboljšanja komunikacije između nacionalnih sustava, elektroničkih uprava, članica programa i drugo što je osobito važno značiti, koje bi se uspostavilo ili poboljšalo međusobno pružanje prekograničnih usluga državne uprave, drugih tijela javne vlasti u Republici Hrvatskoj i državnih uprava članica Europske unije. Prema tome polazeći od ovog osnovnog cilja i zadatka koji je naznačen, sada se postavlja nekoliko pitanja. Očigledno je da bi tu morala biti osigurana potpuna ravnopravnost između Republike Hrvatske i članica Europske unije vezano za pitanje koje bi trebalo dovesti do toga da se uspostavi i poboljša međusobno pružanje prekograničnih usluga državne uprave i drugih tijela javne vlasti kako sa strane Republike Hrvatske tako i obratno sa druge strane. E sada vidite u takvoj situaciji se prvo postavlja pitanje članka 5. memoranduma. Naime u članku 5. se kaže u stavku 2., prvo u stavku 1. da ovaj Memorandum o razumijevanju se primjenjuje tijekom trajanja programa i sada ipak u stavku 2. odluči li Europska zajednica produljiti trajanje bez nekih značajnih promjena onda ovaj će se projekt nastaviti ukoliko u roku od 30 dana Republika Hrvatska ne otkaže, ali mi ne možemo odlučiti da taj dio može nastaviti. Mislim da je trebalo napraviti automatizam koji štiti punu subjektnu poziciju ravnopravnosti jednih i drugih da ukoliko se 30 dana prije isteka ovoga roka ne otkaže memorandum i ovaj program da bi u takvoj situaciji naravno nastavilo se dalje ili se automatski obnavljao ovaj memorandum. Drugo pitanje koje bi trebalo posebice naznačiti jeste pitanje iz članka 4. prvo u stavku 3. gdje se kaže da predstavnici komisije ili druge osobe koje ovlasti komisija, imati će odgovarajući pristup dokumentima kao i svim drugim informacijama kako bi obavili takve revizije uključujući i one u elektroničkom obliku. Ovo pravo na pristup bit će izrijekom navedeno u ugovorima sklopljenim radi provedbe instrumenata navedenim u ovom memorandumu. Mi smo ovdje unaprijed preuzeli obavezu da zapravo predstavnicima komisije ili drugim revizorima koje oni ovlaste neovisno o našim zakonima između ostaloga o pristupu informacijama i Zakonu o zaštiti podataka, ćemo praktički morati dopustiti da u skladu sa tim ugovorom mogu kada je u pitanju ovaj projekt ući u svu bazu podataka i dobiti sve bazne podatke i u onu poziciju koju oni će imati praktički kao državno tijelo vezano za upravu u Republici Hrvatskoj. Mislim da je to malo neuobičajena formulacija, jer trebalo je ići ipak voditi računa da takva tijela mogu u suradnji sa tijelima državne uprave Republike Hrvatske i revizorima zajedno nastupati a ne neovisno oni samostalno praktički to mogu napraviti i u tom pogledu je veoma teško onda doći do pozicije da se osigura zaštita osobnih podataka ili matičnih podataka primjerice trgovačkih društava i drugih pravnih osoba koje će koristiti ili čije podatke će tražiti predstavnici komisije, odnosno revizori koji će u tom pogledu ići. Ako se tome pridoda stavak 2. istog članka 4. u kojem se izričito kaže da u skladu s uredbama kao i drugim pravilima navedenim u ovom Memorandumu o razumijevanju ugovor je sklopljen o korisnicima programa utemelje i u Hrvatsku, mogu ući u financijsku i drugu reviziju na temelju dokumenta te na licu mjesta a koju predstavnici komisije i druge osobe koje komisija ovlasti mogu provesti u bilo kojem trenutku … E sada vidite, ostaje temeljno pitanje. U ovom memorandumu i u zakonu se navodi da je sastavni dio ovoga memoranduma dodatak jedan, a ove uredbe na koje se ovdje poziva nisu sastavni dio ovog dokumenta. To je broj jedan. I broj dva. Valja učiniti činjenicu da mi još nismo članica Europske unije po kojem bi nas uredbe te obvezale, ne bi ih morali unijeti u svoj pravni poredak pa makar i na način da se navede … [[Ne razumije se.]] uredbe sastavni dio ovog dokumenta i da se primjenjuju na odgovarajući način. Naime ovako kad mi kažemo da će se primjenjivati uredbe, mi svjesno zanemarujemo činjenicu, a ustavnopravne pozicije po Ustavu naravno memorandum kojeg smo ratificirali u skladu sa Ustavom itd. je iznad pravnog propisa. Mi u takvoj situaciji istodobno i te uredbe dižemo iznad zakona unutar Republike Hrvatske iako ih nismo konvalidirali ovim zakonom i unijeli u pravni pored Republike Hrvatske. Mišljenja smo da su to veoma ozbiljna pitanja to tim više što oni daju takvu poziciju u konkretnim projektima vezano za posebne ugovore, prvo obvezuje Republiku Hrvatsku da tim posebnim ugovorima moraju osigurati takvu poziciju predstavnicima Međunarodne zajednice, odnosno Europske zajednice i drugo, daju im poziciju koja je u biti jača nego što je pozicija državnih izvršnih tijela Vlade i uprave Republike Hrvatske jer su oni ograničeni našim domaćim zakonodavstvom vezano za … i pristup informacijama i vezano za Zakon o zaštiti podataka koji ovim zakonom naravno, odnosno ovim memorandumom neće važiti jer će taj memorandum biti iznad Zakona o zaštiti podataka koji su ovdje bitni. Prema tome radi se o vrlo vrlo ozbiljnim pitanjima i u takvoj situaciji je zato upitno da li bi uopće trebali ovaj tekst usvojiti. Zašto? Ja znam da se koristio u pravilu obrazac kakav je primjenjivan u Europskoj uniji. Ja znam da u pravilu se to neće u praksi dešavati, ali to ne isključuje takvu mogućnost i zbog toga bi trebalo voditi računa šta se potpisuje, kako se nudi i što se servira. Jer primjerice, ako uzmete, tražite primjerice podatke o ribarstvu vezano o zaštićeno ribolovno-ekološki pojas, ako uzmete tražiti podatke o, ne znam, mineralnim sirovinama, o ne znam podzemnim rezervama termalne ili pitke vode, itd., ili ne znam, rudama, nafti i tako redom, onda ćemo sve te podatke revizorima morati dati na odgovarajući način ili komisiji i tako redom, kao i druge podatke koje možete lisirati kao što ovdje lijepo piše. Dakle, ona uprava, odnosno pravne osobe koje imaju javne ovlasti i koje imaju pravo koristiti čelnici Europske unije ako to zatraže, itd., i dobiju. Ako mi to nismo u stanju dati onda to imaju tražiti Europska komisija, odnosno revizori koji oni ovlaste u skladu sa takvim ugovorom, a ugovor koji ćemo vezano za pojedini projekt morati napraviti nećemo moći izbjeći da to ne unesemo u ugovor s obzirom da smo ovdje predvidjeli da će to u ugovoru morati biti unešeno, a ovaj, kažem, propis kad stupi na snagu bit će iznad pravne snage našeg zakonodavstva, odnosno našim domaćih zakona. Zbog toga upozoravam na ovu činjenicu i kod ovog zakona osobno ću biti suzdržan oko njegovog, oko glasanja za njega. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt zamjenice državnog tajnika Središnjeg ureda za E-Hrvatsku Dijana Šimić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Sabora, uvažene dame i gospodo saborski zastupnici. Ja bih se samo osvrnula na neke od primjedbi. Prije svega mislim da su najvažnije ove primjedbe vezano u članak 4. i članak 5. Zakona. Članak 4. se odnosi na izvještavanje i ocjenjivanje provedbe pojedinih projekata u okviru programa IDABC. I prvenstveno se odnosi na financijski aspekt provedbe tih programa. S obzirom na odluku o samom programu na temelju koje je i potpisan ovaj memorandum i na ono što je odlukom o programu IDABC obuhvaćeno samim tim programom i na radne programe koje je vijeće toga programa usvojilo, ni u kojem trenutku se članak 4. ne može odnositi niti na jednu bazu podataka koju bismo mi imali u Republici Hrvatskoj, niti bi se moglo odnositi na bilo koje druge podatke u našoj javnoj upravi. Ovaj članak odnosi se na financijsku reviziju i odnosi se na reviziju provedbe samih projekata. Osim toga, Europska komisija je isto tako obavezana direktivama koje uređuju zaštitu osobnih podataka kao i što je naš Zakon o zaštiti osobnih podataka usklađen sa tom direktivom tako da u tom dijelu apsolutno nema nikakve bojazni. Što se tiče članka 5., 2. stavka memorandum će se odgovarajuće automatski produljiti ako ga niti jedna strana ne otkaže u roku od mjesec dana od dana donošenja odluke. Dakle, mi smo ovdje u potpuno simetričnom i ravnopravnom odnosu prema Europskoj komisiji. Ja bih se možda još samo malo osvrnula i na ostale primjedbe. Prije svega, voljela bih naglasiti da da, doista, ovaj program je program koji definitivno omogućava da naše privatno poduzetništvo postigne konkurentniji položaj u Europskoj uniji. Jedan od bitnijih projekata koji se provodi u okviru programa IDABC je i definiranja standarda za razmjenu podataka i standarda za uspostavljanje sustava za elektroničku javnu nabavu. Prema inicijativi I2010 do 2010. godine Europska komisija morala bi, zemlje članice Europske unije imaju obavezu sve svoje javne nabave elektronički objavljivati i 50% tih nabava provoditi elektroničkim putem. Da bismo mi mogli sudjelovati, da bi naši poduzetnici mogli sudjelovati u tim javnim nabavama nužno je da Republika Hrvatska bude sposobna osigurati elektroničke isprave kojima će oni moći dokazivati svoju sposobnost za sudjelovanje u takvim elektroničkim javnim nabavama. Da bismo to mogli, mi moramo sudjelovati već u procesu donošenja tih standarda jer ćemo inače uvijek u implementaciji naših sustava kasniti za onima koji takve standarde donose. Dakle sudjelovanjem u ovom programu mi omogućavamo Republici Hrvatskoj da od samog trenutka nastajanja takvih standarda budemo upoznati sa onim što se dešava i da u pripremanju naših informacijskih sustava ne kaskamo godinu, 2, 3 za onim što se dešava u Europi nego da to radimo istovremeno sa Europom. Kao što smo uostalom u cijelom nizu programa koje je naš ured pokrenuo napravili i inicijative i prije nego što ih je pokrenula sama Europa, kao što su npr. Nacionalni program informacijske sigurnost, kao što je "one stop shop" ili "Hitro.hr" ured gdje Europa tek nakon naših inicijativa pokrenula slične inicijative i na razini zemalja članica. Zahvaljujem.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, potpredsjednik Doma, zastupnik Mato Arlović.
Radi se o bitnom pitanju i zbog toga moram ispraviti navod, netočan navod vezano za interpretaciju članka 2., stavak 3. Ja bih htio posebice naznačiti da u njemu izrijekom piše: "predstavnici komisije ili druge osobe koje ovlasti komisija imat će odgovarajući pristup dokumentima kao i svim drugim informacijama kako bi obavili takvu reviziju uključujući i one u elektroničkom obliku". Ovo pravo na pristup bit će izrijekom navedeno u ugovorima sklopljenim radi provedbe instrumenata, itd., s tim da se u isto vrijeme u članku 1. stavku 2. izrijekom govori o kojim se poslovima odnosi. Prema tome, između ostaloga ovdje se kaže, odredbe i uvjeti primjenjivi na podnošenje ocjene i odabir prijava od strane ovih institucija, organizacija i pojedinaca iz Hrvatske koji imaju pravo, koji se imaju pravo natjecati bit će isti onima provjerenima u institucijama, organizacijama i pojedinaca iz države članica Europske unije. Prema tome, na svaki javni natječaj, na svaki javni oglas kad se pojave pravne osobe iz Europske unije imat će pravo tražiti sve podatke, uvid u sve dokumente i sve informacije koje se njih tiču uključivo i ove … [[Govornik se ne razumije.]] i o kojima sam govorio i vezano za zaštitu mora i zemljišta.
Hvala. Zaključujem raspravu o ovoj točci. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju memoranduma o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice o sudjelovanju Republike Hrvatske u programu zajednice o interoperabilnom pružanju europskih prekograničnih elektroničkih usluga javnoj vlasti, javnim upravama, poduzetnicima i građanima. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 89 glasova za i 1 suzdržanim prihvaćen predloženi zakon.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Nakon provedene rasprave u prvom čitanju evo Vlada je uputila i u drugo čitanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o primopredaji vlasti, kojim zakonom se želi postići 3 vrlo važna cilja. Jedan je stabilizacija političkih prilika na lokalnoj razini u trenutcima raspisivanja redovitih lokalnih izbora kako bi se uredila pravila koja vrijede za primopredaju vlasti na državnoj razini i na razinu lokalne samouprave i područne samouprave. Nadalje, ovim Zakonom mi želimo i ostvarivati program borbe protiv korupcije. Naime, na žalost u percepciji korupcije u Hrvatskoj jedinice lokalne samouprave i jedinice područne samouprave vrlo su visoko ocijenjene, stoga smatramo da će ovaj Zakon osigurati i u tom smislu doprinijeti da ne bude korupcije u onom osjetljivom trenutku od raspisivanja izbora do formiranja nove vlasti da se neracionalno i nezakonito troše sredstva lokanog proračuna, dakle javna sredstva. Treći cilj koji želimo ovim Zakonom postići, a to je jasno i nedvosmisleno urediti koje sve dužnosti su dužni podnijeti mandat na raspolaganje Vladi u kontekstu novog Zakona o državnim službenicima kada će brojna sada dužnosnička mjesta postati službenička mjesta. Stoga u članku 5. jasno i nedvosmisleno ponavljamo i ističemo da će svi sadašnji pomoćnici ministra, svi tajnici ministarstava, zamjenici tajnika Vlade, zamjenici državnih tajnika, svi će oni staviti mandat Vladi na raspolaganje, Vlada će poslije izbora raspisati javni natječaj i za ta radna mjesta popunit će po modelu službeničkog popunjavanja radnih mjesta jer ta radna mjesta u državnoj upravi postaju službenička, osim radnih mjesta pomoćnika ministra koji se ukidaju i u novom sustavu to će biti direktori uprava kao što je to uobičajeno u zemljama našega okruženja. Mi depolitizaciju nismo odgodili za period poslije izbora. Mi smo proveli u velikoj mjeri Zakon o državnim službenicima u pogledu depolitizacije. Naročito bih istakao uspostavu Odbora za državnu službu. To je vrlo važno tijelo koje rješava žalbe protiv rješenja koje donose ministri. Napustili smo sustav raniji koji je bio u svojoj konstrukciji paradoksalan da bi protiv rješenja ministra u prvom stupnju, u drugom stupnju također odlučivao ministar i sada protiv rješenja ministra žalba se može podnijeti neovisnom i stručnom tijelu Odboru za državnu službu koje se uhodalo, koje radi na zakonit način. Vjerujemo da će se time postići veća zaštita službeničkih prava, a isto tako i ako ne u potpunosti eliminirati tužbe Upravnom sudu, a onda u znatnoj mjeri smanjiti. Molim zastupnike da podrže donošenje ovog Zakona jer vjerujemo da je ovo jedan značajan korak naprijed u cilju ostvarivanja ona tri važna cilja koje smo si zadali. Hvala vam lijepa.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo, Ustav? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče koji upravo odlazi, kolege iz Središnjeg državnog ureda koji ostajete. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o postupku primopredaje vlasti. Smatramo da je Zakon unatoč tome što smo svjedoci jednog općeg i ukupnog razvoja i državnih institucija i bez obzira na činjenicu da smo svjedoci i jednoj bitno više i kulturne i demokratske i politične razine dijaloga u Republici Hrvatskoj. Smatramo da je potrebno da Hrvatska ima i ovakav Zakon. Što se ovim Zakonom kao najbitnije mijenja? Uvodi se red i propisuju se pravila kojima se uređuje postupak primopredaje državne vlasti i izvršnih ovlasti u jedinicama lokalne i područne i regionalne samouprave. Što to znači? To znači kada dođe do promjene vlasti nakon provedenih izbora na području općine, grada i županije, kada dođe jedna drugačija koalicija u odnosu na neku koja je do tada bila na vlasti da po ovom Zakonu potrebno je primopredaju vlasti napraviti na jedan civiliziran, na jedan način gdje neće biti prozivanja, gdje neće biti opstrukcija, gdje neće biti podmetanja, gdje neće netko nekom iz nekakve ladice izvaditi nekakvu kompromitirajuću stvar, nekakav ugovor koji će ga sutra obvezati. To znači da se primopredaja obavi na jedan način najbolji za tu jedinicu lokalne ili regionalne i područne samouprave kako bi ona mogla dalje funkcionirati. Stoga posebno je bitan ovaj članak 10.a koji sada propisuje da se u postupku primopredaje izvršnih ovlasti općinski načelnik, gradonačelnik i župan da su dužni podnijeti pisano izvješće o obavljanju poslova iz svog djelokruga. Što to izvješće sadrži? To znači da oni svome kolegi koji dolazi nakon izbora na to mjesto moraju dostaviti izvješće gdje će biti svi podaci i informacije o planiranim projektima, mjerama i drugim planiranim aktivnostima, o započetim a nedovršenim projektima, mjerama i drugim započetim a nedovršenim aktivnostima te o preuzetim a nepodmirenim obvezama jedinice lokalne i područne samouprave. Iako je za očekivati da onaj koji dolazi naravno je obaviješten i informiran i da zna u kakvom je stanju i općina i županija i grad ipak ovo je jedan formalni akt, jedan formalni dokument u kome dosadašnji načelnik, gradonačelnik podnosi pisano izvješće gdje kaže općina je započela te i te projekte, te i te projekte treba nastaviti, općina je sklopila ugovore koji dospijevaju na naplatu tada i tada, u tim i tim iznosima i to je jedan doista vrlo korektan dokument temeljem kojega onaj koji dolazi zna one obveze koje će u budućnosti imati. Zaista bilo bi nekorektno da onaj koji dođe da mu izađe nekakav dokument i on nakon 2 mjeseca vidi da je općina zadužena u ne znam kakvom iznosu. To je dakle ona formalna strana toga. Ono što je bitno u postupku primopredaje vlasti to su i ova ograničenja koja se propisuju znači za onaj sami kraj mandata, a to je za ono razdoblje od kada su izbori raspisani, za razdoblje kada se izbori provedu i za ono razdoblje kada se imenuju čelnici, znači nove lokalne samouprave. U tom razdoblju dakle ovim zakonom u članku 10 c. propisuje se određena ograničenja a koja su vezana za sklapanje odgovarajućih gospodarskih poslova pa se kaže da se ne može sklapati ugovore čija pojedinosna vrijednost je veća od 0,5% proračuna jedinice lokalne i područne samouprave odnosno najviše do 1 milijun kuna, time da ukupna vrijednost svih tih ugovora ne smije prelaziti iznos od 1/12 proračuna jedinice lokalne i područne samouprave. Ovo je jedna vrlo bitna odredba iako bi i demokratska i politička kultura upućivala na to da ako je već istek mandata, ako se izbori približavaju, da se ne ulazi u nekakve takve velike poslove gdje bi se ona buduća vlast dovela u situaciju da se otvore nekakvi programi, nekakvi ugovori da se sklope koji bi bitno utjecali na konstrukciju, na izvršenje proračuna te jedinice lokalne samouprave. E ovom, znači odredbom članka 10 c. se propisuje taj postupak da pred kraj mandata nema velikih zapravo gospodarskih aktivnosti nego da je potrebno one projekte i one poslove polako privoditi kraju, polako izvršavati sve one obveze koje jesu. A sav budući razvoj naravno ostaviti onima kojima će građani na redovnim izborima dati povjerenje. Dakle, to je jedna vrlo, vrlo bitna odredba. Druga odredba koja je također bitna, ona se odnosi na zabranu kadrovskih promjena u tom jednom prelaznom razdoblju. Tu također ne bi bilo korektno kada dođe nekakav kraj mandata, kada polako mandat izlazi van, e sada, da gradonačelnici, načelnici, župani počmu odjedanput zapošljavati ljude sebi bliske i ostave to onome tko će doći poslije njih. To ne na neki način i politički i demokratski i svakako nekorektno. I sada ovaj koji dolazi morao bi smišljati načine kako te ljude otpustiti i ovim zakonom se dakle predviđa da su zabranjene člankom 10 e., zabranjene su kadrovske promjene osim na određenim dužnostima je li, koje se prema odredbama ovog zakona podnosi mandat na raspolaganje. Također ono što je vrlo bitno, o čemu je državni tajnik govorio. Hrvatske je ušla u proces depolitizacije uprave. Kao što smo vidjeli, dobili smo i prilično dobre ocjene od … [[Govornik se ne razumije.]] znači Odbora za vanjsku politiku Europskog Parlamenta koji je u Izvješću o napredovanju Hrvatske u pregovorima posebno pohvalio ovaj segment depolitizacije uprave, što smo učinili izmjenama zakona o pravima i obvezama dužnosnika. Kao što je poznato tamo smo rekli da zamjenik tajnika Vlade, tajnika ministarstva, pomoćnici ministra, predstojnik Ureda Vlade to više nisu dužnosničke funkcije. To više nisu dužnosnici po tom zakonu. Sjećate se kada su ti zakoni bili u proceduri, bilo je prigovora da na taj način želimo zacementirati jedno stanje koje je sada i da na taj način želimo zaštititi kadrove koji su znači u ovom zadnjem izbornom ciklusu na taj način postavljeni na te funkcije. Da razriješimo sve te dvojbe, ovdje danas imamo u ovom zakonu u članku 5. da te osobe koje su znači na dan stupanja na dužnost Vlade nakon parlamentarnih izbora, nakon stupanja na snagu ovog zakona zatečene na obavljanju tih dužnosti, stavljaju mandat za obavljanje dužnosti na raspolaganje Vladi. Dakle, svi oni koji su postali pomoćnici ministara, koji su na taj način bili dužnosnici, danas više izrekom zakona to više nisu, oni su dužni staviti mandat na raspolaganje novoj Vladi koja će doći nakon novih izbora. Stoga klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovog zakona. Smatramo da je on jedan značajan iskorak u razvoju institucija našeg društva i mislimo da zaista u ovom zakonu nema ništa što bi bilo sporno. Hvala lijepo.
Hvala. Klub SDP-a, poštovani zastupnik potpredsjednik Doma Mato Arlović. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege! Vidite za razliku od Kluba zastupnica HDZ-a, mi nećemo podržati ovaj prijedlog zakona i ne možemo glasat za njega. Prvo, činjenica je da već postoji Zakon o postupku primopredaje vlasti. Drugo, činjenica je da ovim izmjenama i dopunama se zapravo pokušaju uvesti privilegirana prava za jedan dio sadašnjih dužnosnika u odnosu na evo, jedan veliki dio drugih dužnosnika koji ostaju po strani i u takvoj situaciji smatramo zapravo da bi se ravnopravnost nekih službenika i činovnika i dužnosnika dovela u pitanje. Treće, smatramo da i ti dužnosnici po sada važećem zakonu su u dovoljnoj mjeri zaštićeni i da nema nikakvog razloga da se oni zapravo pretvaraju u državne službenike. Mi bi htjeli podsjetiti da po sada važećem zakonu u članku 8. se kaže, da dužnosnik koji ne bi bio imenovan i ostao ponovo na toj dužnosti, ima pravo rasporeda bez natječaja na poslove i zadatke koji odgovaraju njegovoj stručnoj spremi ukoliko naravno u roku od 30 dana podnese zahtjev. Ili da razriješeni dužnosnik ako je došao izvan uprave ima pravo da se vrati u trgovačko društvo odnosno ustanovu sukladno ugovoru koji je zapisao, iz koje je došao, ukoliko u roku od 30 dana podnese također zahtjev. Pa se postavlja pitanje, zbog čega je u prijedlogu zakona prvo se opredijelilo samo za to da bi iz reda dužnosnika se brisali zamjenik tajnika Vlade, tajnik ministarstva? Pazite, ministarstava koji mogu imati i po nekoliko stotina da ne govorim i tisuća zaposlenika kojima je on čelnik uprave, upravne organizacije, zatim, pomoćnika ministra, predstojnika Ureda Vlade itd. A sjetite se da smo netom na prošloj sjednici povisivali dodatno tim dužnosnicima plaću. Pa se postavlja primjerice a šta je sa ravnateljem državnih upravnih organizacija? Zašto oni onda ne bi morali isto tako dobit ovakav status da nisu državni dužnosnici i da kao ravnatelji upravnih organizacija nastavljaju dalje raditi? A oni ostaju da moraju podnijeti iz članka 6. ostavku odnosno staviti mandat na raspolaganje. Ili primjerice državni rizničar ili ravnatelj agencija Vlade itd., svi oni moraju gdje se presumira da ima potrebe za većim stupnjem stručnosti za obavljanje posla koji oni obavljaju nego što se radi o ovim dužnostima. Prema tome, očigledno je da se odabrao jedan krug državnih dužnosnika kojim se hoće pogodovati, koji se hoće dovesti u privilegirani položaj. Po nama iz SDP-a bez potrebe s obzirom na već postojeće odredbe koje izvrsno i dobro, dobro štite. Naravno u takvoj situaciji je veoma važno sagledati još neka pitanja koja su veoma bitna. Mi imamo ozbiljne primjedbe na između ostaloga članak 10.a, 10.b, 10.c, 10.d i 10.e, a to je esencija ovih izmjena. Prvo da počnemo po rangu ovih primjedbi koje su važne. Oprostite objasnite, teško je objasniti sebi i bilo kome drugome po čemu u članku 10.c jedinice lokalne samouprave mogu dobiti veće ovlasti u upravljanju za vrijeme ovoga ajde da tako kažem perioda između konstituiranja i formiranja nove izvršne vlasti nego što to ima sama Vlada. Po sada važećem zakonu je sasvim lijepo i rečeno i jasno rečeno šta Vlada u tom periodu može raditi, koje poslove može obavljati jel? I sad se postavlja pitanje a zbog čega je ovdje još dodatno, i taj dio je vezano osim ovaj. Ovaj zadnji dio ovoga članka 10.c. Dakle samo u onim slučajevima kada bi to nastupilo ne zbog nezaključivanja uzrokovanog, ugovora prouzročilo znatnu materijalnu štetu odnosno ukoliko je zaključivanje ugovora nužno radi provedbe zakona i tako dalje i tako dalje. Prema tome time je pokriveno u Vladi sve. Je, ali sad se postavlja sljedeće pitanje. Čemu se osim ovoga dodaje pravo gradonačelnicima i načelnicima a) da mogu zaključivati ugovore do milijun kuna vrijednosti odnosno 0,5% proračuna jedinica lokalne samouprave i iznimno ako time, da time da ukupna vrijednost ne premašuje 1/12 proračuna. Zamislimo da se radi o gradu Zagrebu koji ima 6 milijardi kuna. Kolika je 1/12? Pazite to je 500 milijuna, to je 500 milijuna kuna o kojima on može sklopiti ugovora i utvrditi taj dio. E sad pogledajte kad uzmete županijske skupštine odnosno županije, kad uzmete druge gradove u kojima su sjedišta naše županije koje su velike, bogate i tako dalje. To se zapravo srazmjerno smanjuje i to su ogromna sredstva koja se omogućuje zapravo jednoj osobi da odlučuje više predstavničko tijelo praktično ne radi. Izvršno tijelo također. I u takvoj situaciji mi imamo vrlo, vrlo velike rezerve. Smatramo da odredba koja bi rekla da nezaključivanje ugovora prouzroči znatnu materijalnu štetu odnosno ukoliko je zaključivanje ugovora nužno radi provedbe zakona ili izvršenje ranije preuzetih obaveza. Ili dovršenje ranije započetih poslova za koje se pretpostavlja da bi, da će biti okončani, da stupaju na dužnost novoizabranog gradonačelnika. Da je to sasvim dovoljno jer to na kraju krajeva takvu ovlast ima i Vlada Republike Hrvatske plus naravno onaj dio redovnog održavanja pogona i obavljanja minimalnih potreba poslova da bi funkcioniralo poglavarstvo i izvršna vlast. To je prva naša ozbiljna primjedba na članak 10.c. Druga naša primjedba se odnosi na članak 10.b gdje se kaže i sad imate pravilo. A onda odmah imate iznimku kojom zapravo rušite cijelo pravilo iz stavka 1. Iznimno općinski načelnik, gradonačelnik, župan i tako dalje te poglavarstvo mogu u slučajevima kad je to nužno radi osiguranja nesmetanog rada upravnih tijela jedinica lokalne i područne imenovati vršitelje dužnosti. Praktički oni to mogu raditi kad god hoće. Kad oni ocijene da je to iznimka. Ovdje mi nemamo ništa protiv da se ovakva iznimka naznači. Ali bi se moralo zakonom propisati u tom periodu šta se smatra kad je to iznimno važno da bi se, da bi, da bi moralo se imenovati vršitelje dužnosti da osigura funkcioniranje minimuma poslova. Inače nakon toga ćemo doći u poziciju da ćemo imati imenovane vršitelje dužnosti zapravo koji će onda dosta dugo, dosta dugo djelovati. Ista situacija ili još ozbiljnija je vezano za te dužnosti oko članka 10.e gdje se kaže: «U postupku primopredaje državne vlasti u jedinicama lokalne i područne, regionalne samouprave zabranjene su kadrovske promjene.» E sad, osim na dužnostima na koje se prema odredbama ovoga zakona podnosi mandat na raspolaganje. I sada kad uzmete koje su to dužnosti koje se podnose na raspolaganje iz članka 6. onda odjedanputa naravno vidite da je to veoma ozbiljno pitanje i u takvoj situaciji se zapravo može dogoditi da na tim dužnostima možete imenovati i v.d. Naravno u takvoj situaciji istodobno imate u stavu 2. drugo rješenje, osobe koje imaju status službenika, a to su sad one iz koje brišemo kao zamjenici, kao državni tajnici i tako dalje oni bi ubuduće, istina ne nakon ovih prvih izbora. Nakon prvih izbora oni bi morali dati mandat na povjerenje. Ali ubuduće oni više ne bi bili kao dužnosnici, oni nisu ni dužni stavljati mandat na raspolaganje. I na njih se primjenjuju propisi koji se primjenjuju, kojim se uređuju službenički odnosi. Prema tome očigledno je da je zapravo ovdje se pokušalo zaštititi određeni dio uprave i to na način da je zapravo privilegirana. One, one dijela uprave koja nije samo u izvršavanju zakona i propisa nego koja ima i zapravo političku, političku upravnu dimenziju. Što se tiče članka 10.a smatramo da bi se trebalo primijeniti načelo koje važi za Vladu Republike Hrvatske. Potpuno je neprihvatljivo između ostalog u stavku, u stavku 2. odnosno u stavku 3. govoriti o izvješću koje između ostaloga kaže: «Planiranim projektima, mjerama i drugim planiranim aktivnostima». Pazite to znači zapravo dati izvješće o programu bivše Vlade i odnosno bivše, načelnika i poglavarstva, jedinice lokalne samouprave odnosno njegove stranke. To uopće nema smisla. Započeti projekti dakako i nedovršeni projekti o njima treba izvijestiti i tako redom. O preuzetim obavezama nepodmirenim također treba izvijestiti. E ali se sad otvara temeljno pitanje. S obzirom da ćemo mi imati gradonačelnike i načelnike koji su neposredno birani. Koji će imati svoja resorna tijela i svoje poglavarstvo i tako dalje, zašto se tu ne primjeni načelo koje važi za Vladu Republike Hrvatske? A to je da Vlada izvijesti o temeljnim pitanjima kao što piše u članku 2. gdje je Vlada dužna nakon prestanka mandata izvijestiti novu vladu o stanju i problemima u obavljanju poslova, a svaki član Vlade a ovdje bi trebalo reći: «A ne svaki član Vlade, nego svaki član Poglavarstva da izvijesti detaljno o stanju i problemima u području iz djelokruga koji su, koji su upravljani.» Naravno, «kojim su upravljali», naravno prije svega vodeći računa o ovim započetima … [[Govornik se ne razumije.]] projektima, o projektima preuzetima, nepodmirenim obavezama i o stanju financija na njihovom resoru odnosno u onome dijelu što je bitno. Prema tome potpuno neke stvari same po sebi su postavljene na način koje mi smatramo da bi trebalo bitno, bitno popraviti. Smatramo da ovakva rješenja nisu dobra i u tom pogledu mišljenja smo da ako se hoće onda bi se osim zamjenika tajnika Vlade, tajnika Ministarstva, pomoćnika Ministarstva moralo obuhvatiti puno širi krug dužnosnika da bismo osigurali punu ravnopravnost oko stavljanja mandata u mirovanje. Ili bolje rečeno oko ukidanja njihovog službeničkog, dužnosničkog statusa i prevođenja u službenički status. A ako se to hoće onda moramo primijeniti i sve propise o Zakonu o namještenicima i službenicima od radnih odnosa do pitanja plaća, nagrada i naknada, a ne imati dužnosničku plaću, dužnosničke privilegije i ovlasti, a kada je u pitanju podnošenje računa za posao koji ste obavili e onda nema zapravo status dužnosnika. To mi iz SDP-a ne smatramo da je to prihvatljivo. Mi smatramo da srazmjerno pravima i obavezama mora svako mjesto pratiti i odgovornost koja iz funkcije i posao koji se obnaša proizlazi za tu dužnost, odnosno za tu osobu i za tu … [[Govornik se ne razumije.]] Evo to su naše osnovne primjedbe i iz svih tih razloga mi ne možemo podržati ovaj prijedlog zakona i smatramo da ne bi bilo dobro da se u izbornoj godini ovako to pitanje rješava. Jer će to zapravo ukoliko to dođe do promjene vlasti, a sasvim je sigurno da će se vjerojatno to ipak dogoditi onda bilo u okviru postojeće koalicije promjenom koalicijskih partnera bilo nastupa u njemu najvjerojatnije nove koalicijske vlasti tada u takvoj situaciji će zapravo doći do promjene ovoga zakona. I još jednu napomenu koju bi izričito htjeli naznačiti. Znate sa ove govornice državni tajnik izgovori kako je ovaj zakon između ostaloga veliki doprinos depolitizacije uprave. Poštovane kolege, mi iz Kluba zastupnika SDP-a smo protiv toga da držimo glavu u pijesku. Nismo najveća ptica trkačica. Mi smo neku večer imali priliku javno gledati raspravu u kojoj je predstavnik državne uprave, predstavnik Državnog inspektorata, pače državni inspektor kao stručna osoba morao i trebao sudjelovati vezano za tumačenje i provođenje zakona. On se na žalost pretvorio u političkog suparnika koji je vodio politiku, koji je diskreditirao druge i sad čak taj dio politički još možemo i trpiti ako se on hoće baviti u buduće politikom. Ali nema pravo državni inspkektor javno podržavati jednu stranu u radno-pravnim odnosima na način da javno proskribira i javno zapravo vrijeđa radnike koji su bolesni. On je opravdavao između ostalog protuzakonita ponašanja, između ostaloga oblike i mobinga i ostalih tortura koje se dešavaju u našim trgovačkim društvima kao iznimka, on je opravdavao između ostaloga to poslodavcima jer eto radnici idu na bolovanje. E sad se postavlja pitanje, a jel ima li bolestan čovjek u ovoj zemlji pravo da ode na bolovanje? Ja sam siguran da nitko od radnika nije sam sebi utvrdio da je bolestan i sam sebe poslao na bolovanje. Zato postoje stručne osobe, zato postoje Zakon o zdravstvenom osiguranju i zdravstvenoj zaštiti i smatramo mi iz SDP-a da takve stvari zapravo govore potpuno oprečno od tvrdnje da imamo depolitizaciju uprave i zbog toga između ostaloga ne bismo mogli podržati ovakav zakon koji će dodatno zaštititi takve osobe na funkcijama koji praktički dovode u pitanje ne samo upravu kao sa temelja, sa aspekta temeljnih načela nego i inače opće odnose između uprave izvršne i zakonodavne vlasti i zbog toga smatramo da ovaj zakon ne bi trebalo sada donijeti, da bi trebalo odgoditi njegovo donošenje. A u isto vrijeme smatramo ako predstavnici izvršne vlasti koji su imenovali dotičnog državnog inspektora slušaju i ovu raspravu i ako su slušali raspravu na “Otvorenom“ da bi trebali pokrenuti odgovarajući postupak vezano za utvrđivanje njegove odgovornosti. Hvala lijepa.
Hvala. Kolega Arlović, sigurno je da će doći do promjene vlasti ali niste rekli kada? Dobro. Ta ograda je jako bitna. Klub HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Evo, nema nam gospodina Palarića. Otišao je na Uži kabinet jer je rekao ujutro Vlade, ali bi bilo dobro da je ostao ovdje da čuje ovu raspravu. Naime, Klub Hrvatske stranke prava predlaže da mi ovaj zakon ipak uputimo u treće čitanje jer je vidljivo da ono što se želi postići ovim zakonom kao ciljevi znači zakona da se točno regulira postupak prijenosa vlasti, ne primopredaje vlasti jer je primopredaja i prijenos su dva različita pojma. Odnosno, prijenos vlasti je pojam koji smo mi dali jer smo 2002. godine naš Klub Hrvatske stranke prava uputio je u proceduru donošenje toga zakona jer smo vidjeli kakve sve situacije se događaju bilo na razini države od postupka prijenosa vlasti do razine općina, gradova i županija. Na žalost dogodilo se ono da taj zakon nije donesen na vrijeme. Znači, nije donesen prilikom zadnjih parlamentarnih izbora tako da nije bilo znači zakonskoga propisa koji bi regulirao postupak prijenosa, odnosno primopredaje vlasti na razini države. To kad smo mi uputili svoj prijedlog onda je Vlada naš odbila, pa išla sa svojim s tim da su promijenili naziv zakona i da su sva rješenja koja su bila cjelovita da je znači cijeli tijek propisan, točno određen nisu prihvatili i zbog toga sad dolazimo u ovu situaciju u kojoj jesmo. Ali ne znam zašto niste simulirali rješenja, da ste simulirali rješenja vidjeli bi koliko je ovaj zakon manjkav i koliko još ostaje razno raznih prostora za manipulacije, a u biti znajući nas mi ćemo stvoriti i situacije da će se neodgovorni razuzdani gradonačelnici, načelnici, da će recimo članak 10c. ne shvatiti kao ograničenje, nego će shvatiti kao obvezu da u tome razdoblju trebaju dodatno potrošiti novac. Zaboravljate jednu bitnu stvar za razliku od države. Znači, pravilo je da se donosi ne državni proračun, nego privremeno financiranje, a dok gradovi, općine i županije izbori su u svibnju i svi imaju donešene već proračune, svi već imaju donešene proračune. E sad, znajući kakva je situacija u mnogim gradovima i općinama, uzmimo primjer recimo samo Grada Zagreba. Njegov proračun može narasti i do 7 milijardi kuna, pa tih 1/12. Znači, to je nova pazite dikcija i stipulacija članka 10c. to se odnosi ne na ono što je već utvrđeno obveze koje već jesu preuzele gradovi, općine i županije nego u tome razdoblju gdje to poglavarstvo treba biti takozvano tehničko poglavarstvo kao što je tehnička Vlada u vremenu od raspisivanja izbora do konstituiranja recimo predstavničkoga tijela, odnosno Vlade poglavarstvu. Oni će to sad, znači to je njima iber u odnosu na ono što oni već imaju kao svojim proračunom napravljeno. E sad gledajte to je znači za Grad Zagreb 580 milijuna kuna. To je ogroman novac. Znači, 580 milijuna kuna. E sad što će se tu događati? Tu će se događati da će možda mnoga predstavnička tijela namjerno napuhati proračun svoj koji neće biti realan pa će ga donijeti da bi mogli iskoristiti taj dio. Jeste li vi o tome razmišljali? Očito da niste razmišljali. Da ste razmišljali ne bi ovakav zakon uputili u proceduru. Hajmo sad dalje simulirati primjenu ovih odredbi. Recimo članak 10., članak 10. veli što izvješće treba sadržavati. Izvješće znači treba, veli, sadržavati i tu su sad 3 podstavka, 3 alineje, niti je to određeno niti je to odredito. Znači, potrebno je jedno cjelovito izvješće. Znači, cjelovito izvješće koje će svako područje koje pokriva grad, općina i županija kako u smislu preuzetih obveza ne samo novčanih nego i drugih obveza, znamo kakve sve obveze mogu biti sklopljene, to je posebno interesantno sa razine države. Preuzetih obveza razno raznih i međunarodnih i drugih obveza koje će doći na naplatu tek kasnije. Znači, takvo jedno izvješće treba biti cjelovito, treba obuhvatiti sva područja. Znači, sva tijela upravna u okviru općina, gradova i županija trebaju napraviti svoj sažetak izvješća gdje će ocrtati, dati ocjenu stanja u svome području ne samo sa aspekta preuzetih i financijskih i drugih obveza nego i stajališta rješavanja o pravima i obvezama hrvatskih građana koji su u tijeku. O tome nema ništa. I sad gledajte, vi predviđate, veli, u članku 10.f kaznenom, novčanom kaznom će se kazniti ukoliko se ne podnese to izvješće, znači za prekršaj općinski načelnik, gradonačelnik, župan i to do 30 tisuća kuna. A dok ovdje niste rekli u kome roku mora podnijeti izvješće. Niste rekli u kome roku mora podnijeti izvješće i što će se dogoditi. Podnese se, nije podnio izvješće, podnese se zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka, on da izvješće, evo tu je izvješće, napravio sam izvješće i šta će se dogoditi. Dajte malo simulirajte, vratite se u zbilju kako će to izgledati sve te odredbe. Prema tome, mora biti i određen taj rok. Rok je, znači mora biti najkasnije u roku od recimo dan ili dva od konstituiranja predstavničkog tijela, moraju imati pripremljeno to izvješće. Jer moguća je varijanta da će se recimo na lokalnoj razini, da će se predstavničko tijelo, normalno, zna se kad se mora konstituirati ali može biti da neće na toj prvoj sjednici izabrati novo poglavarstvo, znači gradonačelnika, načelnika, članove poglavarstva. Prema tome, to morate odrediti u ovome jer niste ništa onda napravili ukoliko taj dio niste odredili. E sad ovaj dio vezano posebno na zabrana, veli, kadrovskih promjena. E sad sam predlagač upada sam sebi u stupicu. Veli, u postupku primopredaje državne vlasti izvršnih vlasti jedinicama lokalne i područne samouprave, zabranjene su kadrovske promjene osim na dužnostima koje su predviđene. Znate šta ćete vi sad napraviti? Napraviti ćete onu varijantu da ćemo iz izbora, od izbora do izbora na razini općina, gradova i županija dovesti se do toga da ćemo stalno povećavati tu njihovu upravu. Zašto ćemo povećavati? Radi ovih vaših odredbi. Radi ovih vaših odredbi. Uzmite samo, recimo, situaciju recimo u Gradu Zagrebu imamo pročelnike, ali postoje i zamjenici pročelnika, pa postoje pomoćnici, pa pomoćnici pomoćnika i oni su svi nekakvi dužnosnici. I mahom je to, kao što se ovdje i gospodin Arlović govorio, mi nikako da konačno razlikujemo stručnost od podobnosti. Ali sve te stvari se, vidjeli smo i slučaj glavnog državnog inspektora koji je onako nastupio, sve to govori da tu politika ne smije imati mjesta. I da tu mora biti sama struka. E sad, to će nova vlast, recimo, primjerice u Gradu Zagrebu, ovi ljudi će se morati svi zbrinuti na odgovarajuća mjesta u okviru gradske uprave i doći će samo do povećavanja gradske uprave. To možemo biti na razini bilo koje općine, na razini bilo koje županije. Primjer, Grad Zagreb dajem samo kao primjer koji ima najmnogobrojniju gradsku upravu, najveći je broj uposlenih i svih ostalih znači službenika, holding, da ne govorimo o svemu tome. Prema tome, niste napravili ono što ste vjerojatno mislili napraviti nego dapače, odredbe su tako postavljene i takva je stipulacija odredbi da će doći do povećanja broja službenika i uposlenika, a pitanje stručnosti i dalje će ostati. Zato jer povećanje ne znači stručnost, ne znači stručnost. Dapače, ulazimo u začarani krug Kafke i procesa kako i na koji način rješavati sva ta prava i obveze. Prema tome, vidljivo je koliko je ovaj Zakon u biti manjkav, koliko on ne odgovara situacijama stvarnima koje se događaju, koje su se događale i koje će se tek događati u samom ovome postupku prijenosa vlasti. Ne same znači primopredaje jer niti se u Zakonu temeljnom iz 2004. godine, to do tad, tu definirali i utvrdili, tako niste ni sad. Prema tome, dobija se dojam da se deklaratorno nešto htjelo napraviti, ali kažem, analizom, simulacijom vidljivo je da se tek otvaraju nove mogućnosti za nove zlouporabe, za novo povećanje broja u okviru gradske, županijske ili općinske uprave. Da ta izvješća u biti kako ste ih ovdje rekli koje dijelove moraju imati, u biti nisu ništa. To je samo neka deskripcija bez konkretne analize, bez konkretnih podataka i svega ostaloga. Znači, nećemo postići ono što mi sigurno svi ovdje u ovom Hrvatskom saboru želimo, a to znači da imamo zakon koji je takav da je osmišljen, da je cjelovit i da će se provoditi. Ali ne provoditi u negativnom smislu kao što je, kažem, ova odredba članka 10.c jer će svi oni shvatiti da je to njima obveza da potroše više novaca od onoga što bi inače mogli potrošiti s obzirom na proračun koji su donijeli i na sve ove ostale situacije. Prema tome, jedino pravo i učinkovito je rješenje da se ovaj zakon uputi u treće čitanje jer ovim nećemo dobiti ono što želimo dobiti. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HSS-a, poštovani zastupnik Željko Pecek. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege, državni tajniče. Ovo je u svakom slučaju jedan interesantan prijedlog koji je došao, kojeg smo naravno i očekivali nakon prvog čitanja. Međutim, da li baš ovakav zakon i ovakve odredbe nama trebaju ili bi nam trebali npr. tekstovi zakoni koji bi glasili: "Zakon o preuzimanju vlasti nakon izbora". Na prvi pogled nelogično, ali zapravo kako to izgleda, kako to neki rade ukoliko se ostvari većina, model je jednostavan. Nakon izbora se mijenjaju pravilnici, mijenja se sistematizacija. Doduše, to se radi uvijek pro forme, da se pronađe opravdanje. Ustrojavaju se novi odjeli, novi pročelnici, a nepodobni su u pravilu višak. Oni se stavljaju na raspolaganje u principu od mjesec dana do nekoliko mjeseci i nakon toga dobivaju otkaz i nakon toga dolaze podobni. Njima preostaje zaštita na sudu što oni naravno i čine jer nisu krivi za to što im se dogodilo i u pravilu nakon nekoliko godina oni i dobiju spor i to od nekoliko stotina tisuća kuna koji naravno idu na teret grada, općine, županije, ali u principu vlasti koja je u novom mandatu. Dobar primjer je za to Virovitičko-podravska županija gdje su se otkazi dogodili unatrag nekoliko mandata. I znate šta je županija morala raditi? Morala je prodati dionice u vlastitom trgovačkom društvu, morala je prodati dionice jedne banke kako bi tu odštetu od milijun i 300 tisuća kuna isplatila onima koji su neopravdano dobili otkaz. To je zapravo oko 10% izvornog proračuna te županije. Međutim to opet nije dovoljno opomena. Opet nakon preuzimanja vlasti povijest se ponavlja, otkaz opet dobivaju nepodobni, pa čak i referenti, čak i tajnice doslovno, i portir ako ne pripadaju zna se kojoj političkoj opciji. Međutim, interesantno je što se događa onima koji su postupali protuzakonito, a koji se zovu župan, gradonačelnik, načelnik, njima se ne događa ništa. Oni nisu niti materijalno, a kamoli li kazneno odgovorni. Naravno nisu niti moralno jer to rade već u nekoliko navrata. Znači moguće je napraviti štetu, direktnu štetu županiji, gradu ili općini od nekoliko stotina milijuna kuna slikovito, nekoliko stotina tisuća kuna, a da se za to ne odgovara, makar se zna da se postupa protuzakonito, makar se zna da se postupa isključivo sa političkim ciljem. Znači unatoč zakonu smjene se događaju politički, a ide se bezobzirno čak i prema samohranim majkama, čak i prema onima kojima izvor zarade mali službenički u nekoj jedinici lokalne samouprave jedini izvor prihoda. Primjer drugi je formiranje vlasti nakon izbora i to kupovinom mandata, pritiskom na vijećnike i njihovom kupovinom. Najlakše je kupiti, a to je opće poznato da se radi prelaskom iz stranke u stranku, a to je i najjeftinije ako se plati iz proračunu županije, grada i općina naravno dobro plaćenim radnim mjestom, direktora u nekom gradskom poduzeću, mjestom pročelnika, direktora razvojne agencije i sl. Naravno tu su u opciji ponude radnih mjesta za supružnike na teret jedinice lokalne samouprave, djece i sl. Koliko imamo takvih slučajeva? Da li smo razmatrali prilikom pisanja izmjena zakona i ove pojave o kojima ja govorim? Da li smo išta poduzeli? Ne. Nismo, jer takve stvari se događaju i dalje. Mi se pravimo slijepim i kažemo kako želimo zapravo prihvaćati i postupati prema standardima Europske unije. Mi shvaćamo da je želja vladajućih da nakon parlamentarnih izbora zacementiraju stanje, tako da niz državnih dužnosnika je u zadnjih godinu dana, pa čak i oni koji to nisu dobili velike plaće. Mandat u nekim slučajevima moraju, a u nekim ne moraju stavljati na raspolaganje. I na taj način se želi sačuvati kadrovska infrastruktura nakon izbora i riješiti njihov materijalni status. Hrvatska bi se trebala ponašati prema standardima Europske unije. Međutim kakva je to depolitizacija ako se žele zadržati kadrovi koji su politički došli, koji su politički imenovani i koji su došli unatrag nekoliko godina u državnu upravu. Mi znamo da je na taj način primljeno nekoliko tisuća ljudi u državnu upravu. Jesu li oni pripadnici neke političke opcije? Bilo bi dobro čuti to izvješće. Ja se sjećam za vrijeme bivše Vlade točno se je znalo iz koje političke stranke je ne samo ministar nego i zamjenik ministra i pomoćnik. O tome je provedena i anketa. I vjerojatno kad razgovaramo o primopredaji vlasti bilo bi interesantno čuti po kojem kriteriju su ljudi došli, koliko ih je pripadalo, odnosno pripada nekoj političkoj opciji. A bilo bi interesantno doznati da li je i uvjet za dolazak na to mjesto bio i ulazak u neku stranku. Pa opće je poznato da danas niti čuvar u mjesnoj zajednici ne može biti izabran ako nije pripadnik neke političke opcije. Ovo HSS ne može prihvatiti takav konačni prijedlog zakona o postupku primopredaje vlasti naprosto jer smatramo da ovo nije nastavak procesa depolitizacije i profesionalizacije kako državne tako i lokalne i regionalne samouprave. Ono što posebno želimo naglasiti. Nismo zadovoljni navodnim sankcioniranjem postizbornih kadrovskih promjena motiviranih političkim revanšizmom. Naime to ovdje i piše u zakonu. To je navodno i regulirano člancima zakona gdje se kaže e vi to ne smijete raditi, no, no, pazite da to slučajno župan, gradonačelnik ili načelnik napravi. Ali ako to napravi, ako u tom postupku nekoga otpusti, ako izvrši pritisak, njemu se ne događa ništa. Naprosto zato jer zakon kaže odluke u kadrovskim promjenama suprotne odredbama ovog zakona su ništave, ali nema nikakvih sankcija. Onome koji je to napravio ništa se ne događa. Eventualno odgovara policijska. Ali svi znamo koliko to vrijedi. U zakonu piše zabranjene su kadrovske promjene. Međutim, ako su zabranjene i ako su one dogode što je sa onima koje su unatoč zabrani to napravile. Ništa. U zakonu naprosto o tome ne piše ništa. Kako to izgleda na još jednom primjeru? Ja ću spomenuti jedan primjer kojeg dobro znam, za koji sam postavio zastupničko pitanje nedavno. A to je Općina Nova Bukovica. Naime, 5 vijećnika u tom malom općinskom vijeću u nekoliko navrata su upozoravali na protuzakonito postupanje općinskog načelnika i odluka koje su donijete na tome vijeću jednako tako kao i kod zapošljavanja. U četiri navrata su pisali Središnjem državnom uredu za upravu. Pisali i nekoliko požurnica ali odgovor nisu dobili. Takvo stanje traje mjesecima i zakon omogućava da se vlast koja je formirana protuzakonito i koja se obnaša protuzakonito zapravo traje do kraja mandata. Ja ne vidim ovdje nikakvih promjena i kod ovih izmjena Zakona o postupku primopredaje vlasti. Tako da načelnici, župani i svi drugi se mogu ponašati kao bogovi, a vijećnicima koje su izabrali građani preostaje da se nekomu žale. Međutim nakon žalbe, nakon pisanja predstavki državna uprava koja bi trebala biti profesionalna, koja bi trebala prihvaćati standarde Europske unije ne odgovara pola godine ili uopće ne odgovara godinu dana i to je profesionalna uprava, to je uprava kakovu mi želimo i to je uprava koju bi mi htjeli da iduću vlast nastavi pa čak da nema niti raspisanog natječaja za većinu radnih mjesta. Ne, mislim da takvu upravu mi ne trebamo, da trebamo profesionalnu koja će vijećnicima odgovoriti u razumnom roku koji ni u kom slučaju ne bi trebao biti duži od npr. 15 dana. Kod primopredaje vlasti nismo dovoljno regulirali taj postupak, znamo da je to osjetljivo područje, nas čeka i jedna novi model koji doduše još zakonom nije reguliran, ali koji se u praksi provodi, a zove se javnoprivatno partnerstvo gdje čelnici lokalne i regionalne samouprave mogu stvarati obaveze koje su financijske naravi, koje su visoke i koje su dugoročne. Međutim, da li o tome trebaju pisati u izvješću ne znamo iz jednostavnih razloga jer ovdje kod izmjena Zakona se ne spominje što to izvješće o primopredaji vlasti treba sadržavati. Mi u HSS-u smatramo da bi to izvješće netko trebao i usvojiti. Ovako se načelnik sjeti ili župan da to može i pjesnički napisati na stranicu ili pola stranice i da to izvješće preda onomu koji dolazi iza njega. Pa naravno da to nije osobni čin i ne može biti osobni čin načelnika, gradonačelnika i župana. To izvješće bi u najmanju ruku trebalo usvojiti poglavarstvo tako da to bude i službeni dokumenat kod primopredaje vlasti, a bilo bi dobro da ga usvoji i općinsko ili gradsko vijeće, odnosno županijska skupština jer za to ne postoje nikakve prepreke. Ono se uvijek može u redovnoj proceduri i usvojiti. I stvari su zapravo na taj način puno jednostavnije ako kažemo podloge kod pisanja tog izvješća bi se trebale crpiti i iz računovodstva i sve bi bilo puno jednostavnije. Evo to su samo neke naznake za koje mi u HSS-u smatramo da bi trebao ovaj Zakon sadržavati. Mislimo da izmjene ne daju novu kvalitetu i zbog toga bi bilo dobro da doživi još jedno čitanje. U ovakvom obliku mi to ne možemo podržati. Hvala lijepa.
Hvala. Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. U ovom Zakonu po mom sudu najmanje je sporan ovaj članak 10.c koji govori istina o ovoj jednoj dvanaestini proračunske jedinice lokalne samouprave, ali isto tako govori da ovi ugovori čija pojedinačna vrijednost ne može biti veća od 0,5% proračuna jedinica lokalne i područne samouprave, odnosno najviše do 1 milijon kuna. Međutim, sve ostalo u ovom Zakonu je daleko spornije od ove odredbe. Ovo je Zakon koji regulira odnos izvršne vlasti, znači od raspisivanja izbora, do stupanja na dužnost načelnika, gradonačelnika, župana, odnosno ljudi izvršne vlasti u Republici Hrvatskoj. S druge strane ovaj Zakon ja bih se usudio reći nema smisla. Hrvatska je funkcionirala i kad nije imala ovakav Zakon. Bit ovog Zakona je da se ništa ne mijenja. Bit ovog Zakona je da sve ostane ista. Možda je bit ovog Zakona strah od promjene vlasti, odnosno želja da se postojeće stanje zacementira. Da je tome tako govori i članak 3. ovog Zakona koji ionako maksimalno skraćenom opsegu primopredaje vlasti, tj. stavljanjem mandata na raspolaganje sada odjedanput isključuje i tajnika Vlade i tajnika ministarstva i pomoćnika ministarstva i predstojnika Ureda Vlade. Znači po članku 6. Zakona mandate stavljaju na raspolaganje i sad samo državni tajnici, tajnik Vlade, ravnatelj državnih upravnih organizacija, glavni rizničar i jasno ravnatelj zavoda. Pošto sam ja siguran da će do 7. mjeseca uslijediti još jedna izmjena ovog Zakona koji je nota bene donesen u 7. mjesecu 2004. godine, znači za mandata ove Vlade, onda će se i isto pretpostavljam izuzeti i sami državni tajnici. Međutim, u čemu je bit? Pomoćnici ministra prije svega oni, predstojnici Ureda Vlade itd., oni su par exellence političke funkcije. To su stranački ljudi. Tvrditi oni nisu stranački ljudi to je notorna laž. Jasno da u slučaju nove vlasti svi neće pasti i ne daj Bože kada bi se sve počistilo, pod navodnicima, niti trebaju, ali neka se sad olakša pozicija novoj vlasti, nije bitno da li je riječ o državnoj, regionalnoj ili lokalnoj i neka ta gospoda svoje mandate stave na raspolaganje, a ne da u slučaju smjene prozivaju se sad odjedanput za revanšizam oni koji su došli i slično. Samo jedna je stvar po mom sudu gora od toga, da se vlast ne bi prozivala za revanšizam onda se te pojedince ostavlja na funkciji, znači u sedlu, ali se zapošljava nove ljude koji preuzimaju stvarnu moć tako da se nakon svake promjene vlasti povećava i broj dužnosnika i broj službenika i raste birokracija i Hrvatska se sve više birokratizira. To je bit i zato se ne treba čuditi što je recimo nakon 2003. u državnom aparatu zaposleno još dodatnih nekoliko tisuća ljudi. Pretpostavljam da je to bilo naprosto nakon svake promjene vlasti. Svi mi znamo da pomoćnici ministra nisu neka nevinašca kakvima se vole predstavljati, pa ih ne treba ni nekako izuzeto tretirati jer su sigurno u boljem položaju od zastupnika. Nije moć, pogotovo novac nije ovdje u Saboru već i u izvršnoj vlasti. Nije moć kod nas koji dižemo ruke za ove zakone, već kod onih koji odlučuju da li će ovaj ili onaj ne znam izvođač dobiti izgradnju ove ili one ceste, ove ili one škole, ove ili one dvorane, ove ili one kanalizacije i tome slično. Sve to vrijedi da se razumijemo i za lokalnu samoupravu. Direktori ne znam vodovoda, kanalizacije, pojedinih domova itd. su stranački ljudi i zato lijepo neka i ta gospoda svoje mandate stave na raspolaganje, a nova vlast neka odluči što će sa njima, odnosno sa tim mandatima. I jedan direktor pulskog vodovoda i direktor Buzetskog vodovoda i direktor Riječkog vodovoda i zagrebačkog vodovoda i onog u Splitu, pa to su političke akvizicije. Pardon, kada njihova opcija dolazi na vlast svi su stranački ljudi, a kada ta opcija odlazi sa vlasti e odjedanput postaju razumljivo stručnjaci. Isto vrijedi za Inu, isto vrijedi za Hrvatske pošte, isto vrijedi ne znam za HEP, pa čak i Vijeće Hrvatske radiotelevizije iako je tamo malo drugačije, ali dominantan utjecaj kad se postavljaju ti ljudi imala je, ima i imat će politika svidjelo se to njima ili ne i kako god i što god o sebi mislili. Isto tako direktori ovih velikih sustava po mom sudu također trebaju biti u ovom zakonu i svoje mandate trebaju staviti na raspolaganje a ne samo predsjednici skupština. Pa nije još jedanput ću ponoviti, moć kod zastupnika. Prije je po meni kod direktora Ine koji obrće 15 milijardi kuna na godišnjoj razini. Nije moć kod zastupnika već kod direktora HT-a. Nije moć kod zastupnika nego kod direktora ne znam, Hrvatske poštanske banke, Hrvatskih šuma, Hrvatskih voda ili Hrvatskih cesta koji odlučuju o proračunu 3-4 milijarde kuna. Croatia osiguranje, glavnog ravnatelja Hrvatske radiotelevizije. Jučer smo govorili o proračunu televizije od milijardu i 500 čini mi se, milijuna kuna. Pogledajte plaću, pogledajte im infrastrukture, auto, odijela, bonuse koje imaju, otpremnine koje u tim ugovorima imaju itd. Znači neka stave mandate na raspolaganje i to bi lijepo bio jedan minimum minimuma. Zašto se napadaju zastupnici? Pa da bi izvršna vlast, odnosno da bi između ostalog i ti pojedinci koji koriste tu državnu infrastrukturu radili ovo što i rade i to je bit i to treba shvatiti. I zato kažem da je jedan ovakav prijedlog koji je sve uži i uži u odnosu na ona zakonska rješenja iz 2004. godine koji je znači predložila ova većina ili ova Vlada, u najmanju ruku deplasiran, uvredljiv pa mogu se čak i izraziti možda kukavičje jaje onoj budućoj garnituri ukoliko dođe do nekih promjena. Ma i da ne dođe do promjena vlasti, da sve ostane isto, da isti premijer nastavi obnašati funkciju i njemu kao što je to zakonski regulirano u Sloveniji, gospoda koja su na tim mjestima moraju mandate staviti na raspolaganje jer i stara vlast na neki način da se tako izrazim, ima prava na novi početak. Znači dok ne pogledamo u oči istini, ni korupcije neće biti manje. Naši zakoni, točnije ovakva praksa je u velikoj mjeri generator korupcije. Svi ostaju na svojim mjestima. Onda sudjeluju recimo kao direktori velikih sustava u pretvorbi državnih poduzeća i ni manje ni više nastavljaju posao za nove gazde i to na istim mjestima na kojima su i do tada radili u pravilu tim direktorskim funkcijama, da ja sada ne spominjem neke najeklatantnije primjere koje bodu oči. I onda si uvijek čovjek postavlja pitanje, da li su tu privatizaciju vršili u interesu države ili novog gazde koji ih je ne znam kako zadobio da eto ni manje ni više nego nastave posao na istom mjestu. Pa šta nije ne znam sramota da direktor Državnog osiguravajućeg društva da ne imenujem tvrtku, ima plaću kao Predsjednik države, predsjednik Sabora, predsjednik Vlade i vjerojatno njegov resorni ministar zajedno. 500 hiljada kuna bonusa, koje će to biti otpremnine to tek treba vidjeti. Ali i to ćemo mi jasno doživjeti. Pogledajmo samo što neki rade u brodogradilištima itd. Nisam znači za revanšizam, apsolutno nisam nego za političku higijenu. Došao si sa nekom političkom opcijom, slijedi je do kraja pod navodnicima, a ne kao ne znam tko da prvi iskačeš iz barke. I konačno, nemojmo da nova vlast čisti palubu jer onda to stvarno može ličiti na revanšizam i zato nam je potreban precizan zakon da se upravo taj revanšizam izbjegne. Znači taj osjećaj političke svemoći kao i kod ne znam, ovih obavještajnih provjera koje imamo u zadnje vrijeme. Ništa nije taksativno navedeno pa onda jasno da svatko radi što mu se svidi jer je sve dopušteno prema svima, a ja mislim da baš nije to, da tako ne bi trebalo biti. I zato se zalažem da naprosto svi ti pojedinci lijepo mandate stave na raspolaganje kako se ne bi eto na neki način kršila i njihova ne znam osobna itd. prava. Znači neka zakon ide u treće čitanje kao što su predlagali klubovi prije mene i kad bi ga podnio Sabor ili saborski klubovi a ne Vlada, mislim da bi bio nešto pravičniji. Nemoguće je sve više i više suzavati tu kategoriju ljudi koji će pod navodnicima "suočiti se sa primopredajom vlasti" jer je to na neki način onda strah od nekih promjena koje mogu uslijediti i ogroman problem onima koji će, ekipu koja je danas ili koja će biti sutra, naslijediti.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Kolega Kajin je potpuno netočno rekao da su direktori komunalnih poduzeća jednako tako stranački ljudi. Ja ne znam kako vi to u Istri radite, ali u Koprivnici su svi direktori, odnosno svi direktori nisu pripadnici niti jedne političke stranke. Svi su izabrani [[Upadica: Samo simpatizeri, da.]] Mi to ne radimo tako. Nismo svi isti i nemojte optuživati sve one koji su na pošteni način došli na svoje dužnosti, da su onakvi kao što su oni koji su došli po političkoj dužnosti, po političkoj podobnosti. Prema tome u Koprivnici su svi došli javnim natječajem, temeljem svojih sposobnosti imenovani su na mandat i mislim da bi bilo potpuno nepravedno ih vezati uz mandat čelnika jedinica lokalne samouprave budući da niti nisu došli onda kada su poglavarstva izabrana.
Hvala. Klub zastupnika HSLS-a, poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Ima ispravak? … [[Upadica se ne čuje.]] Je li odustajete ili ćete što?
Vi ste predsjedniče znatiželjni što sam ja htjela reći jel' tako, pa bih ja htjela ispraviti …
Ne samo ja.
Zadovoljiti tu vašu, iako smo mogli možda bez ovoga, ali netočno je zaista što je kolega Kajin rekao da je ovaj zakonski prijedlog kukavičje jaje novoj vlasti. Pa na novoj vlasti je da snese nove jaje tj. donese novi zakon.
A o novoj vlasti govorimo u budućnosti o novoj vlasti. Jaje mora biti, šta je prije kokoš ili jaje? … [[Upadica se ne razumije.]] Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče, gospoda predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Mislim zapravo da je ova replika sve govori i ocrtava stanje političkog duha u nas. Ja ću krenuti sa jednom životnom pričom. Poslije ovih izbora u svibnju 2005. godine prilazi mi jedan prijatelj i ovako rezignirano i kaže, e moj Kramariću kaže, nije ti ta demokracija Bog zna što. Kaže, poslije svih izbora, hvala Bogu imamo ih poprilično, ja ti pakiram kofere, ladice i moram otići. I upravo to doista pokazuje kako mnogi od nas shvaćaju politiku da kada se promijeni, kada dođe do određenih promjena onda nastupa ja i moji dečki, ja i moji ljudi i zapravo mijenja se ono što se zapravo i ne treba mijenjati. I ta neizvjesnost i taj strah koji vlada zapravo onda nije ni čudo što neki puta se kod ljudi javlja jedna nostalgija, pa onda mi se čini da je prije kada je mjesto bilo sigurno da je bilo i bolje. Mi mislimo da smo mi političari odnosno politika je ta koja bi trebala na neki način ljudima vratiti povjerenje uopće u sam čin izbora kao čina koji zapravo na mnogi način pokazuje i našu demokratičnost i našu tolerantnost i našu spremnost, da i politika ide svakih nekoliko godina da ide na provjeru i da dobije ili ne dobije mandat od građana. Ali to ne znači da doista sada tamo svaki čovjek koji pokazuje određene političke simpatije ili indiferentnost ili mu je jednostavno njegovo mjesto samo po sebi zanimljivo da bi se moglo primijeniti za nekoga iz ove priče o ja i mojim dečkima, on doista se onda osjeća da se nalazi na ulici. Ja sam bio četiri puta, u četiri mandata sam obnašao vlast gradonačelnika i onda sam primjećivao kako uvijek pred izborima, pred izbore 2, 3 mjeseca ljudi ne rade, odnosno padne taj radni elan i zapravo kada pokušavate objasniti onda ljudi se i nije to da su neradnici, nego jednostavno im se osjeća da im prijeti neka neizvjesnost. I sada, ako pobijedi neka druga politička opcija, da su i njihova, da su zapravo i njihova mjesta upitna. I ta opća neizvjesnost i taj očaj iz straha je nešto što se treba promijeniti. Nije onda čudo kada pitate, ima i druga anegdota kad kaže, pa Pero u kojoj si stranci, a Pero odgovara u pobjedničkoj. Ne mislim na tebe Pero Kovačević itd., znate. Onda imate zapravo neki puta je tužno gledati kako neki ljudi koji su se ne znam, do jučer kleli da su ne znam simpatizeri liberala ili ove opcije, na to naglo postaju pravaši ili regionalisti ili nešto drugo. To doista upravo pokazuje tu svu sjaj i bijedu našeg ljudskog ponašanja, ljudskog karaktera i upravo nešto što zapravo i taj život čini mučnim. I to nije dobro. Da li je ovo jasno, ja kad sam govorio u prvom čitanju tijekom prve rasprave, onda sam ne znam citirao i Šimićevu knjigu politike kao sudbina, upravo gdje odnosno i stalno misleći naivno da ono što je Šimić opisivao tamo 70.-tih, 80.-tih godina, da su to vremena koja su daleko iza nas i da će se doista promjenom ove atmosfere, odnosno uvođenjem nekih demokratičnijih, ljudskijih i normalnih odnosa društva stvari i promijeniti. Ali nažalost, neće. Ovo što je kolega Mršić rekao to je doista bila praksa i u Osijeku. U 15 godina smo inzistirali na tome da se profesionalizira ovaj menagament u javnim gradskim poduzećima. I doista, vjerojatno 90% direktora je uopće u onoga stafa tamo u tim javnim poduzećima nisu pripadali liberalnoj opciji. I shvatili smo da je to, doista da je to dobro i da samim time da netko što ne pripada toj opciji ne znači da je loš direktor. I ono što ste 15 godina radili, ovo sada se preko noći razrušilo, jer normalno treba na neki način, treba biti dužan platiti i dovesti svoje ljude. Što se sada recimo događa konkretno u Osijeku? Sada ti naglo, novokomponirani direktori, poduzeća im propadaju i sada postaju savjetnici gradonačelnika. Imamo u Osijeku jedan doista specifičan slučaj. Kaže, savjetnik za javnu nabavu. Moram priznati da bi volio da mi netko opiše što će taj čovjek raditi jednu godinu svaki dan? A pazite, da bude savjetnik za jedan zakon. To je, javna nabava je zapravo kako protumačiti dva, tri eventualno tako nezgodna članka u zakonu. Eto ono o čemu je i kolega Kajin govorio. Zapravo onda radimo na toj birokratizaciji. Morate dovesti svoje ljude. Baš ne bi htjeli da radite revanš, onda ih malo pomičete, pa im date neki niži rang u nekoj hijerarhiji, tamo one ostaju, pa se zapravo sudaraju i po sobi i po hodnicima i ne rade apsolutno ništa i društvo nam se birokratizira. I mi sada pitamo, kako nam se društvo birokratizira? Ajmo, a zapravo mi sami u tome sudjelujemo. Upravo zbog toga što taj princip odgovornosti, princip profesionalizacije, princip depolitizacije je nešto u što se mi itekako svatko od nas govori, samo nas treba slušati u predizbornim kampanjama, kada dođe situacija da to napravimo onda od toga pobjegnemo. Normalno ovo što je kolegica Antičević je pogodila doista, ono se kaže u sridu. Ja se s istim slažem. Sad netko će reći, ovo tajnik, sad je ovo tajnik, to je tajnik, da se zapravo postigne status quo, da se stvari zacementiraju a kada dođe nova vlast onda vrlo lako može promijeniti zakon. I zapravo opet ćemo sve imati isto. Ali mi moramo doista biti svjesni, može se doista vrlo lako, elegantno napraviti taj popis ljudi koji po definiciji odlaze. To su isključivo političke funkcije, a oni ljudi koji ni na koji način, njihov posao ne bi smio ovisiti o odnosima političkim odnosima u županiji, u gradu, u državi, na Markovom trgu su nešto što zapravo, dajmo im vratimo taj dignitet i da se doista oni mogu slobodno čak i artikulirati negdje na svoje političke simpatije ili antipatije ali da to za sam posao ne znači apsolutno ništa. Bolji i neki da kažemo i neki dobar pravaš na nekoj funkciji direktora javnog poduzeća nego ne znam loš liberal. I to je bio princip koji smo mi kažem 15.-tak godina vodili. Ta autonomija institucije, možda to tako zvuči pomalo već ako sam dosadan, papagajski ponavljam ali Sokrat je rekao, istina je, da uvijek o istom govoriš isto. A upravo je to autonomija institucije je nešto što je preduvjet naše demokratizacije. Nema demokratskog, modernog, građanskoga, pristojnoga društva ako ne uvedemo taj princip. I ne mogu uspjeti gospodarske reforme. Ne može ništa uspjeti doista ako kod ljudi doista postoji stalna sumnja, stalni strah, stalna neizvjesnost. Zato kažem, svakako da ovim zakonom mi možemo prolaziti elemente da li ovaj ili onaj trebaju ili ne trebaju otići, to daleko s tim. Ali mislim da je to sitničavo, da to doista ne pogađa bit stvari. Na kraju krajeva uvijek postoji diskreciono pravo čovjeka koji će biti ministar, ne znam, da otpusti onoga lošeg pomoćnika. Tu je, tu postoji, ako, ali to ne smije biti «a priori». I da «a priori» bude, ne znam, prošli, u prvom čitanju da su neki ljudi govorili o sumnji. Pa mislim ako doista sve počiva kod nas na sumnji onda mi doista nećemo daleko dogurati. Ako je sumnja ključna premisa svakog našeg razmišljanja, političkoga razmišljanja. Upravo i stoga smo i u prvom čitanju je Klub HSS-a bio za ovaj zakon pa čak i sa, kažem sa ovim, ali moramo uvesti ovu, ajde da kažemo teorijsku dimenziju. Teorijsku, teorijsku dimenziju da doista jedanputa da se maknemo od tih, od toga. Onda imamo primjera da neki državni tajnik ne valja. To, hvala Bogu da takvih primjera ima. Ali nije bitan taj državni tajnik nego bitan je princip koji će se postaviti. Mislim, kolega, kolega Letica on isto pažljivo čita. Jasno je. Sad mislim da je on rekao da znanstvena misao ima, ima smisla i pokazuje se kakva je ako se uspije aplicirati unutar političkoga djelovanja. Koliko je ona primjenjiva na političko djelovanje. Upravo zato i neki put onako i ovdje imamo malo i ova, ajde da kažemo ne baš politička predavanja gdje pokušavamo upravo uvesti, uvesti neke druge kategorije koje će nam pomoći da dođemo do određenih, do određenih dobrih rezultata. Zato za odgovornost, za ozbiljnost, za lojalnost, za upravo to povjerenje kao neka, kao neke temeljne ljudske kategorije, a upravo ta sumnja i sve ono drugo što se može pojaviti, nekompetentnost i tako dalje, to se kako se ono kaže, kako se nekad govorilo: «U hodu se to rješava.» Pa nemojmo da politička podobnost bude jedini kriterij. Onda od toga opet nemamo zapravo ništa. Onda ćemo imati te «Pere» koji će reći da su uvijek u političkoj stranci. Onda ćete imati ljude koji će vam se poslije … [[Govornik se ne razumije.]] izbora ispričavati da su to morali napraviti a zapravo su uvijek bili vaši. To je nešto što moram priznati mene kao čovjeka u politici niti raduje niti u tome, niti u tome želim sudjelovati. A svaki puta se osobno moram stidjeti upravo za, upravo za sjaj i bijedu ljudi koji vas neki puta okružuju i koji doista moraju pristajati na neke kompromise upravo zbog toga što posao, egzistencija se lako gubi a teško stječe. Upravo iz tih razloga ćemo mi dati potporu ovome zakonu iako sam potpuno svjestan ovo što je rekla kolegica Antičević da se, da neka nova kombinacija, nova može, da snese jedno sasvim novo jaje i donese jedan dodatno svijetlo u ovaj tunel. Hvala vam.
Hvala. Klub HNS-a, poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege [[Upadica: Stišaju ovacije gospodinu Kramariću nakon ovoga briljantnoga nastupa. Zbog omleta i kajgane, jel' Da, da. Dobro.]] [[Upadica se ne razumije.]] Netko u svojoj raspravi je danas rekao da bi ovaj zakon trebalo nazvati zakon u prijenosu vlasti. Međutim kad se pažljivo iščitaju neke predložene promjene ili dopune ja bih ga ipak nazvao rađe Zakon o primopredaji dužnosnika. Jer ga pratite, smisao posebice u onom dijelu lokalne i regionalne samouprave predavat će se dužnosnici, ne vlast. Niti će biti primopredaje niti prijenosa vlasti. 2004. godine kada je Vlada došla sa Zakonom o primopredaji vlasti pohvalio sam samo činjenicu da se tako značajan zakon donosi, predlaže i donosi u prvoj godini mandata i što sam rekao da je to jako dobro. Sada moram kritizirati činjenicu da izmjena i dopuna Zakona dolazi u zadnjoj godini mandata što nije dobro i predlagao sam i amandmane dao da se tada 2004. godine u Zakonu regulira i primopredaja vlasti na lokalnom nivou. Vlada je odbila te amandmane uz obrazloženje da to ne može biti predmet ovoga zakona ali da će to Vlada regulirati primopredaju lokalne vlasti u Zakonu o lokalnoj i regionalnoj samoupravi. To se sad promijenilo od onda do danas. Da tada to nije moglo biti predmet ovoga Zakona a danas može i mora biti predmet ovoga Zakona. Sada konkretne 4 zamjerke. Članak 10.c uvodi zabranu raspolaganja novcem poreznih obveznika u općinama, gradovima i županijama od trenutka izbora do primopredaje vlasti. Pa su tri ograde stavljene. 0,5% odnosno milijun kuna odnosno 1/12. Interesira me koje je računalo bilo upotrijebljeno za izračun tih postotaka jer vas podsjećam kada je zakon donijet i kada je regulativa u središnjoj vlasti u pitanju onda nisu unijete ni 0,5% ni 1/12 niti milijun nego piše da nakon raspisivanja izbora i primopredaje vlasti, Vlada Republike Hrvatske ne smije zaključivati ugovore značajnije vrijednosti. Dakle ostaje značajnija vrijednost. Što je to značajnija vrijednost? Pitali smo tada i nitko nije odgovorio. Pa ako se moglo izračunati za općine, gradove i županije da je to milijun kuna, 0,5% proračuna ili 1/12 zašto to ne možemo na nivou Republike Hrvatske izračunati? Koliko je to da se ne smije sklapati ugovor više nego ostavljamo odredbu značajnije vrijednosti. Tada smo prema lokalnoj samoupravi strogi ali onako, ko stari japica. Sami sebi prosim lijepo ne budemo još ništa ograničavali. Dalje, članak 10.d. Općinski načelnik, gradonačelnik, župan i gradonačelnik Zagreba i njihovi zamjenici koji su članovi skupština trgovačkih društva također se moraju povući iz tih nadzornih odbora. Dobro. A što je sa upravnim vijećima ustanova. Naime upravljanje ustanovom koja je u vlasništvu županije, grada ili općine od istog je značaja kao i upravljanje trgovačkim društvom. Znači bivši gradonačelnik mora otići iz nadzornog odbora komunalne tvrtke ali može, ali ostaje na čelu upravnog vijeća bolnice. Ili Zavoda za javno zdravstvo, doma zdravlja, muzeja, doma kulture. I … [[Govornik se ne razumije.]] smo amandman da se uz trgovačka društva unesu i ustanove koje imaju često i veće proračune i više novaca nego neka trgovačka društva i značajnije su za upravljanje lokalnim resursima. Međutim predlagatelj je ovdje u članku 10.d došao do jednog problema kojega ne zna kako razriješiti a radi se o sljedećem. Počiva, ova odredba počiva na tvrdnji da će sljedeći lokalni izbori biti neposredni izbor načelnika, gradonačelnika i župana i da neće više biti lokalnih poglavarstava. Usput koristim priliku i pitam da li ćemo o tom Prijedlogu zakona glasati u ovom mandatu Saboru u kojem je rasprava završena a nije odglasana? Ili ćemo pustiti da on padne s dnevnog reda do kraja mandata? Podsjećam vas da Sabor o tom zakonu još nije glasao i nije donijet. Ali ovo rješenje u ovom zakonu počiva na temelju kada u općinama, gradovima i županijama više nema poglavarstva. Međutim, u ovom trenutku donašamo propis koji će vrijediti u primopredaji vlasti kada imamo poglavarstva u općinama, gradovima i županijama, pa vas podsjećam na odredbe Zakona o lokalnoj i područnoj gdje je propisano da pročelnici upravnih tijela mogu biti članovi poglavarstva. Jer praksa u Hrvatskoj je različita. Negdje pročelnici jesu članovi poglavarstva, negdje ne, negdje su svi, negdje samo neki, a negdje nitko. Ako je neki pročelnik član poglavarstva jer je on samo službenik da li se tada radi o samo o službeničkom mjestu. Kakav je njegov status kao člana poglavarstva postojećeg, dolaze lokalni izbori, što je s njegovim mandatom. To da je netko član poglavarstva a ujedno je i pročelnik nije službenička pozicija, nego politička i on je ušao na mjesto pročelnika da bi bio član poglavarstva kao politička osoba, pa bez obzira gdje se to napravilo, kada se to napravilo i tko je to napravio. I ne može podjednaki tretman biti onih koji su isključivo natječajem i ostali na čelu upravnih tijela i oni koji su prihvatili političke funkcije u poglavarstvima. Na to smo upozoravali i kod Zakona o lokalnoj i regionalnoj i često na to upozoravamo da imamo dvojaki sustav koji je legitiman i legalan. Ali sada kada donosimo jednu normu koja govori o danu D sada se pravimo kao da toga u Hrvatskoj nema, a ima. I jednako pravilo reguliramo za sve, a nisu svi isti u položaju. I ovaj zakon ako ga sad glasamo ovaj tjedan nije sukladan postojećem zakonu, jer mi nemamo zakon o neposrednim izborima čelnika lokalne samouprave i imamo poglavarstva, a predlagatelj se pravi kao da ih nema. Treće. Kaznene odredbe članak 10f. Ako primjećujete da je kazna predviđena samo za lokalne čelnike, a što s državnim dužnosnicima ako ne provode ovaj zakon. Kako to da u jednom zakonu koji utvrđuje iste obaveze, daje zabrane raspolaganja imovinom, obaveze davanja izvješća i primopredaje vlasti i sankcije se utvrđuje za općinskog načelnika u Donjoj Motičini, ali ne i za premijera koji odlazi. Zar nije nužno u članku 10f. dodati i državne dužnosnike koji podliježu kaznama ako ne izvrše odredbe ovog zakona jer ovaj zakon u svojem izvornom obliku ima i obaveza državnih dužnosnika. Dali smo amandman i vjerujem da će se to prihvatiti da i oni podliježu kazni 30 000 kuna. Članak 5. stavak 2. osobe zatečene na obavljanju dužnosti iz stavka 1. ovog članka nastavljaju obavljati svoje dužnosti dok se na temelju natječaja ne izabere novi službenik. Sada je pitam slijedeće. Državni tajnik, pomoćnik ministra, zamjenik tajnika dao je mandat na raspolaganje nakon izbora. Nastavlja obavljati svoju dužnost dok nova vlast putem natječaja ne izabere novog čovjeka tako zakon piše. Idući dan nakon odabira novog zamjenika ministra kakav status ova osoba ima idući dan nakon odluke po natječaju. Ta osoba koja je danas zamjenik ministra jel je on idući dan dužnosnik ili je službenik? Jer ako je dužnosnik onda mu prestaje radni odnos. Ako je službenik mora ostati zaposlen u ministarstvu. Prijedlog zakona je dobar do trenutka natječaja i odluke po natječaju, ali nema rješenja nakon natječaja, odluke po natječaju. Kakav status te osobe imaju? Dakle, svi dosadašnji zamjenici ministara, zamjenici tajnika koji su u ovom zakonu nabrojeni eksplicite što je s njima, pomoćnici ministra, zamjenici tajnika, pomoćnici tajnika, ne znam kako se to zove već. Imat ćemo situaciju da nemamo zakonsko predviđeno rješenje i što s njima, a s obzirom na to da se uvijek mora u pravosuđu suditi u korist zaposlenika oni će ostajati zaposleni. Koliko je njih u ovom trenutku? Više od stotinu samo na državnom nivou. Bez popravaka ove četiri ključne odredbe nećemo moći podržati ovaj prijedlog zakona jer bi napravili preveliku štetu u odnosu na osnovnu namjeru da zakonom reguliramo prijenos vlasti, primopredaju vlasti i zato sam i rekao da zapravo ovaj zakon će proizvesti situaciju da ćemo vršiti primopredaju dužnosnika, a ne vlasti. Hvala lijepa.
Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Evo jedan mali ispravak netočnog navoda kolege Lesara koji je sugerirao upravo kao jedino ispravno rješenje da se zakon zove Zakon o primopredaji osoba, dužnosnika. To prije svega nije točno. To bi impliciralo da su ljudi roba pa se predaju, a impliciralo bi dalje i njihov položaj da su dužni se pokoravati nekom svom čelniku bilo ministru ili premijeru ili nekom drugom čelniku nadređenom. A istina je i ta bar po našim zakonima kako bi se trebali ponašati da su dužni se pokoravati jedino zakonu. A osim toga impliciralo bi i na predaju nekoj međunarodnoj instituciji ljudi koji nisu u ničemu u krivu niti su optuženi za bilo što.
Hvala. Klub PGS-a SBHS-a i MDS-a poštovani zastupnik Nikola Ivaniš. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade. Dozvolite da na temu izmjena i dopuna Zakona o postupku primopredaje vlasti kažem nekoliko riječi u ime Kluba Primorsko-goranskog saveza Slavonsko-baranjske hrvatske stranke i Međimurskog demokratsko saveza. Prije svega ono što želimo reći jeste da se nadamo da puno građana Hrvatske gleda ovu raspravu danas.
Trenutak. Kolega Marasović pazite na naočale ćete stati! Stat će na naočale pa će biti vraga! Na naočale! Budi miran kao da si na minskom polju! [[Upadica: Oko sokolovo!]] Da sokolovo!
Može. Hvala lijepo. Dakle, da ponovim. Prije svega nadamo se da puno građana Hrvatske gleda ovu raspravu i da sada u svojim domovima komentiraju još jedanput i ponovo iznova kako je u Hrvatskoj popularan posao baviti se sam sa sobom kako je to u Hrvatskoj popularno i da pri tome komentiraju da je sasvim jasno da se ljudi u politici najviše od svih vole baviti sami sa sobom, a ljudi u izvršnoj vlasti sami sa sobom i time kako da što duže ostanu u vlasti. Naime, mislimo da je sasvim jasno da ove izmjene i dopune zakona ne donose ama baš ništa bitno novoga, ništa kvalitetnog i u ovih nekoliko rješenja koja se nude ne nude ništa posebno dobro. Međutim, pri tome se koristi prilika da se uvjeravamo u to tko je pošteniji u politici, tko je pošteniji kod preuzimanja vlasti, tko je pošteniji i časniji kod odlazaka sa vlasti i to ću vam ja sada kazati kroz nekoliko primjera kako to mi iz malih stranaka koji nismo nikad na vlasti vidimo kako to izgleda kad se odnosi i kako to velike stranke funkcioniraju na svim razinama vlasti. Postati dužnosnik ili visoki službenik u Hrvatskoj znači popeti se političkim ljestvama. Naravno, vrlo brzo 90% tih koji putem politike dođu na ta mjesta postaju nezavisni i nepolitički službenici, a još bolje, postaju odjedanput veliki stručnjaci. Svaka struka u svom području ima ono što se zovu reference. Pa bi jednom bilo dobro da ti koji se proglašavaju nakon što ih stranke dovedenu na vlast, potpuno svejedno koje stranke, da jedanput se pođe od toga da se u svakoj struci može sa referencama pokazati je li se stručno ili se nije stručno. Naravno mislim da je potpuno jasno da su to politični ljudi, da sa politikom dolaze. I ne vidim zašto bismo mi pred narodom ove zemlje, jer oni su za to da oni koji su s politikom došli sa politikom jednog dana i trebaju da odu. Kako to u praksi izgleda? Trenutno po nizu novina se piše o tome kako neki pročelnici uopće nije važno ime stranke za službenike u svoje resore zapošljavaju članove svoje stranke, a da naravno onda gledajući u oči medije izjavljuju pa nisam ni znao da je Pero član moje stranke. Pa mislim, gdje to može vodu piti? Ja neću spominjati ni ime ni županiju, ali ću vam reći, postoje trgovačka društva, javne ustanove, muzeji, vrtići u gradovima i županijama ove zemlje u kojoj kad ste opozicija ne možete dati manjinskog člana upravnoga vijeća, zadnjega od zadnjih. … [[Govornik se ne razumije.]] opoziciona stranka dobijete u svom gradu 20% ali ne možete dati jednoga koji će biti u manjini člana upravnog vijeća gradskih vrtića. Na primjer, to je nešto što je moja stranka prolazila i prolazi. Nakon što smo recimo negdje istupili iz vlasti svi ljudi koji su predstavljali našu stranku se iz upravnih vijeća i nadzornih odbora miču odlukama skupštine, mislim skupštine iza županije ili grada. I o čemu mi sad govorimo? Mislim, zaista se postavlja pitanje da svi su pošteni i svi ne rade ono što drugome prebacuju. A ustvari licemjerje neviđenih razmjera gdje se ponašaju otprilike na isti način. Prema tome, oko predmetnoga prijedloga. Prvo, nije dobro ni ukusno to donositi u izbornoj godini. Jer ne može biti to stavljeno izvan političkog konteksta. Ova priča kako, o zamjenicima, zamjeniku tajnika Vlade, zamjenicima ministarstva i ostalo, pa naravno je da su to ljudi koji su tu došli kao izraz provođenja jedne koncepcije političke, one koja je pobijedila legitimno na izborima. Temeljem čega vi njih sad pretvarate u nekoga tko bi trebao biti kontinuitet obavljanja određenih poslova na tako visokoj političkoj razini? To javnost neće prihvatiti neovisno o tome što mi o tome govorili ili što ne govorili. Mislim da je zaštita tih dužnosnika u tome da ukoliko budu neimenovani da se ili raspoređuju u sustavu ili idu, se vraćaju u svoja trgovačka društva sasvim dovoljna u okviru postojećih zakonskih propisa, a o tome sve je već danas govorilo. Što se tiče ovoga dijela gdje je primjedba konkretno na ovaj članak 10.c i na to kako se raspolaže sa sredstvima u prijelaznim periodima kada se primopredaja vlasti radi o tome se isto može govoriti konkretne primjere. I to ne smije doći unutra. Ali ja vas uvjeravam ne smije zbog toga što imate na desetke primjera, od gradova, županija i vlada gdje je period od 20, 30 dana u kojemu se vrši primopredaja vlasti bio period sklapanja najvećih ugovora, namjerne potrošnje, dovođenje proračuna u krizu za one koji preuzimaju vlast. I opet je bolje u ovom Domu govoriti općenito, neimenovati te. Imali smo takvih primjera i slučajeva u konačnici i kod primopredaje vlasti na državnoj razini. Prema tome mi zaista mislimo, prvo ne podržavamo ove izmjene i dopune. Ne podržavamo donošenje ovoga u izbornoj godini. S ovim se neće vršiti depolitizacija o kojoj ste govorili kao predstavnici Vladi. Ako dio ljudi koji su u sustav ušli putem politike sada kao nepolitične osobe ostaju u sustavu onda se vrši dodatna politizacija na krivi način. I mislimo da to ne vodi ničemu dobrome. I mislimo da to ustvari treba povući iz procedure. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Miroslav Korenika. Nije u dvorani. Gubi pravo na raspravu. Uvaženi zastupnik Stazić.
Hvala lijepa. Koja bi trebala biti svrha ovoga zakona? Depolitizirati upravu i spriječiti revanšizam nakon izmjene vlasti. A da li će to ovaj zakon postići? Neće. Neće. Politika tamo gdje ima moć i gdje ima nakanu dovesti svoje ljude na određene pozicije one će to napraviti. One će to napraviti i u tome je ovaj zakon neće spriječiti. Nekakve druge ili drugačije kaznene odredbe bi morale biti propisane. Kad bi smo to htjeli spriječiti. Šta su državni dužnosnici i kako se ponašaju državni dužnosnici? Pa čak i onda kad su u funkciji državnih dužnosnika postavljeni na određene funkcije sa posve određenim zadaćama kao što je to npr. funkcija glavnog državnog inspektora. Imali smo prilike vidjeti tog gospodina Kovačevića neki dan u emisiji "Otvoreno" gdje on ne govorio kao glavni državni inspektor, nego kao strastveni pripadnik stranke. On je tamo došao braniti stranačke boje, a ne svoj posao. Pa se onda još okomi na radnike pa ih napadne da oni idu na lažna bolovanja, pa se u toj konkurentskoj igri između poslodavca i radnika otvoreno svrstava na stranu poslodavca i vrijeđa radnike. I to je glavni državni inspektor koji bi trebao među tim poslodavcima kontrolirati krše li oni zakon ili ne krše zakon. Čovjek je očito tamo imenovan zbog toga što je član neke stranke i to mu je bila nagrada. Dobro, on je dužnosnik, pa nakon promjene vlasti odlazi. Zadržava doduše pravo da ostane u tom inspektoratu jer je tamo prije bio nekakav inspektor pa može ostati nekakav inspektor. Ali, ali državni dužnosnici imenovani na takve funkcije često svoju dužnost ne shvaćaju tako da bi morali raditi u interesu općeg dobra i u interesu posla na koji su imenovani. U načelu je dobra intencija da pomoćnik ministra bude službenik i da to bude jedan vrh jedne činovničke karijere, kraj jedne činovničke karijere, da do bude stručna osoba. Ali opet neke bi druge kaznene odredbe trebalo staviti u ovaj zakon da se spriječi izigravanje toga da vlast za pomoćnike dovodi svoje ljude. Pronaći će ona način i metodu. Napravit će novi pravilnik, neku novu sistematizaciju pa će na ta vrata ponovo imenovati podobne, a ne sposobne. Zato nemam vjere u ovaj zakonski tekst. Predstojnik ureda Vlade tu se ni u principu ne slažem da to bude službenik. Pa valjda Vlada kada bude imenovana ima pravo izabrati predstojnika svoga ureda, valjda to premijer može. Kad je dužnosnik kao što je sad, odlazi skupa s premijerom i s tom Vladom, a nova Vlada sebi bira novog predstojnika. Jer što će stari predstojnik iz neke suprotne opcije, ajmo zamisliti što sve on kao predstojnik ureda Vlade toj raditi, kako opstruirati, smetati joj tamo, a da mu oni ne mogu ništa jer je on sada službenik. Znači to je i u koncepciji netočno osim ako se baš ne misli na neku konkretnu osobu koju sada hoćete zaštititi i pretvoriti u službenika i onda mu zadržati posao na tom mjestu. Kada je o pročelnicima ureda u lokalnoj samoupravi riječ onda je zakon kako bih rekao, grub. On ne uvažava razlike, a razlike postoje. U manjim jedinicama lokalne samouprave nije vam lako naći stručnjaka za pročelnika ureda. Nema njih tamo u izobilju i tamo vam je veća vjerojatnost da će to biti stručna osoba i da čak nakon izmjene vlasti neće ga mijenjati. Zašto ga neće mijenjati? Nemaju takvoga. Nemaju ga, jer je to mala jedinica. Kod većih jedinica lokalne samouprave nisam u to siguran, a kod onih gdje je pročelnik ureda ujedno član poglavarstva ili može biti član poglavarstva on je po definiciji politička osoba. Kao član poglavarstva on u poglavarstvu nije stručnjak, on je političar. To sve ovaj zakon ne razlikuje, sve je on to strpao u jedan koš i sada misli da je nešto riješio, a nije riješio ništa. Zamutio je vodu koja je čak bila bistrija do sada. Pa ja mislim da tako ne bi trebalo raditi. Ako imamo ambiciju da ovo sredimo, da smanjimo barem ako ne potpuno spriječimo revanšizam što je dobra intencija. Što je dobra intencija, intenciju pozdravljam, da depolitiziramo upravu i u Vladi, znači na državnoj razini i u jedinicama lokalne samouprave ali onda to napravimo pravim instrumentima. Onda najprije vidimo kakav je problem, u čemu je problem pa onda razmislimo kako taj problem riješiti pa onda malo razmotrimo sve pojavnosti toga problema pa napišimo malo precizniji zakonski tekst. Pa zar je bilo problem napisati tu a pročelnik koji je ujedno i član poglavarstva ne ostaje ovaj, bez obzira bio on izabran na javnom natječaju ili ne bio izabran na javnom natječaju. Ja ne mogu vjerovati da Vlada nema pojma da postoje pročelnici koji su članovi poglavarstva. Ako stvarno ne znate o tome da to postoji pa onda slušajte što vam se ovdje kaže u Saboru, povucite ovo, doradite pa dođite s novim čitanjem, ali dajte bar ono što svi znaju građani ove zemlje, a vi ne znate, bar to unesite u zakon. Prema tome nemojte se inatiti, nemojte inzistirati da se to ovako donese sad u petak, izglasa, jer vam to ne valja. A nije točno da ne može biti bolje. Može biti bolje. Trebalo je još mali napor uložiti da se to popravi. Prema tome ja se slažem sa svima onima koji su dobronamjerno pozvali predlagatelja da ovaj tekst povuče, da ga popravi, a u protivnom ako inzistirate da se o njemu glasa, a onda ćemo morati biti protiv iz tih razloga. Morati ćemo biti protiv. Ne možemo prihvatiti ni to da se … kao službenici oni koji su došli kao dužnosnici. Znate tko je s politikom došao, s politikom i odlazi. To je vrlo jednostavan princip. Vrlo jednostavan princip. Ne može onaj tko je s politikom došao, najednom postati stručnjak. Ne može. Jer to naprosto stvara jednu lošu atmosferu u društvu, nepovjerenje u politiku, a mislim da bi intencija ovoga zakona, svrha njegova, on bi postigao punu svrhu kada bi građani stekli više povjerenja u politiku. Više povjerenja. Ako je to namjera Vlade, onda ove dobronamjerne primjedbe prihvatite i napravite bolji zakonski tekst. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Emil Tomljanović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege pa evo ja ću uvodno istaknuti moje mišljenje da ovaj zakon apsolutno treba podržati i to ne samo zbog toga što predstavlja uistinu jedan bitan segment reforme državne uprave u Republici Hrvatskoj i usklađivanje tih normativnih standarda sa standardima Europske unije već i zbog toga što se samim prijedlogom zakona uređuje, uistinu se uređuje postupak primopredaje vlasti i na državnoj i na lokalnoj razini, ali iako je o tome ovdje bilo riječi ja ću ponoviti, u smislu ostvarivanja dvaju osnovnih ciljeva. Dakle da se državnu upravu u najvećoj mogućoj mjeri depolitizira i da se načelo stručnosti i profesionalizacije afirmira na svim razinama državne uprave. I drugo, da se sankcionira i zabrani kadrovska promjena, dakle smjena koja je motivirana isključivo i samo političkim revanšizmom i mislim da će se u smislu ostvarivanja ovih ciljeva i u tom smislu razrade zakonskih odredbi pretpostavljam svi složiti. S tim u vezi podupirem, dakle, zakonska rješenja koja precizno određuju koji to državni dužnosnici danom stupanja na dužnost Vlade stavljaju mandat na raspolaganje Vladi. I prihvatljivo je ono zakonsko rješenje da iz popisa dužnosnika kojima se mandat stavlja na raspolaganje Vladi brišu one dužnosti, odnosno položaji koji su prema Zakonu o državnim službenicima, dakle, mijenjaju status i to iz dužnosnika u državnog službenika. Radi se konkretno o položajima zamjenika tajnika Vlade, dakle tajnika ministarstva, pomoćnika ministara, predstavnika Ureda Vlade i to su ti, dakle, dužnosnici koji se samom primjenom zakonskih odredbi oni postaju, dakle, državni službenici. Jedan sasvim drugi status i u tom smislu podupirem te promjene u ovom Zakonu. Međutim, vrlo su značajne i one novine koje se odnose na postupak primopredaje vlasti gledano na samo lokalnoj razini ili na području jedinica lokalne i regionalne, odnosno područne samouprave a koje su zapravo kao rješenja iznjedrena u saborskoj raspravi u prvom čitanju i sada predstavljaju u ovom Konačnom tekstu Zakona, dakle, nova rješenja i potrebno je, dakle, naglasiti o kojim se zapravo tu novinama ili novim rješenjima radi. Prvo, dakle. Utvrđivanje obveza općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba kada im prestaje mandat u smislu obveze podnošenja pisanog izvješća o obavljenim poslovima iz svog djelokruga sa točnim utvrđivanjem sadržaja izvješća i ustanovljenja sankcija za ispunjavanje ove zakonske obveze. O tim izvješćima i samom sadržaju tih izvješća imali smo prilike dosta toga čuti u dosadašnjima raspravama, da su oni neprecizni, da bi mogli biti drukčiji. Ali moje mišljenje je da su one uistinu potrebni i da je ta norma potrebna ovom Zakonu. Pa podsjetimo se što piše zapravo konkretno u toj zakonskoj odredbi jer po zakonu najmanje, dakle ne izričito to što piše nego najmanji sadržaj tog izvješća treba dakle imati informacije o planiranim projektima, mjerama i drugim planiranim aktivnostima. Drugo, o započetim, a ne dovršenim projektima, mjerama i drugim započetim a ne dovršenim aktivnostima. I treće je o preuzetim a ne podmirenim obvezama. I čini mi se ovaj treći element najbitniji, ali ponavljam ono što sam uvodno kazao, to je najmanje što ovo izvješće treba sadržavati, a u svakom smislu to izvješće kao službeni dokument, i slažem se s tim mišljenjem da treba biti službeni dokument. On je, dakle, osnovni dokument koji će biti temelj za jednu normalnu primopredaju vlasti jer bez tih podataka u tom izvješću, složit ćete s tim, da nova garnitura koja po obavljenim izborima dolazi na vlast u jedinicama lokalne, regionalne samouprave bez tog dokumenta zapravo se nužno dolazi u poteškoće jer zapravo ne zna činjenično stanje sustava uprave kojeg preuzima, u smislu odgovornosti, u smislu daljnjeg rukovođenja i poduzimanja konkretnih radnji bez obzira da li se radi o poziciji ili mjestu gradonačelnika, župana ili nekih drugih rukovodećih ljudi na područje jedinice lokalne ili regionalne samouprave. Isto tako ovdje bih spomenuo, dakle, i sankcije. Zakon predviđa sankcije ako se ne ispoštuju ove obveze. Te sankcije su primjerene i nisu male. Dakle, one mogu biti u novčanom iznosu do 30 i … … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? Do 30 tisuća kuna, a što se tiče toga da nema rokova, nema direktno zakonom propisanih rokova, ali su rokovi po prirodi stvari tu jer se radi o institutu koji se primjenjuje do stupanja ili preuzimanja vlasti, do stupanja na dužnosti novoizabranih čelnika. Dakle, rokovi su po prirodi stvari određeni da se ova obveza u tom vremenskom periodu mora ispuniti jer u protivnom ona nema nikakvog smisla. Nadalje, općinski načelnici, gradonačelnici, župani i gradonačelnik Grada Zagreba i njihovi zamjenici, a koji su članovi skupština trgovačkih društava, predsjednici i članovi nadzornih odbora trgovačkih društava, a za koje je predstavničko tijelo utvrdilo da su od posebnog interesa stavljaju članstvo u tim tijelima na raspolaganje tijelu koje ih je imenovalo. Dakle, novina i sasvim sigurno jedna kvalitetna norma u smislu rješenja iz ovog zakona. I treće, smanjuje se gornja granica iznosa pojedinačne vrijednosti ugovora iznad kojih se ne smiju zaključivati ugovori od dana raspisivanja izbora i to na način da je kao gornja granica utvrđen iznos od 0,5 proračuna, odnosno najviše do milijun kuna. Međutim, ovdje treba napomenuti i to da je ova zakonska zabrana ima i izuzetke. Dakle, zakonska norma kaže da se mogu potpisati ugovorom, i mislim to izuzetno bitnim naglasiti, dakle osim ako bi nezaključivanje ugovora prouzročilo znatnu materijalnu štetu. Nadalje, ako je nužno radi provedbe zakona ili izvršenja ranije preuzetih obveza ili ako je to znači, dakle, u smislu dovršetka započetih poslova za koje se pretpostavlja da će biti okončani do stupanja na dužnost novoimenovanih dužnosnika. U izloženom smislu zakonska odredba novog članka, dakle, 10.e predviđena isto kao zakonska zabrana određuje da se u postupku primopredaje državne vlasti i izvršnih ovlasti u jedinici lokalne i područne, regionalne samouprave su zabranjene i kadrovske promjene osim na dužnostima za koje se prema odredbama ovog Zakona podnosi mandat na raspolaganje. Zaključno, imali smo dosta kritičkih tonova i primjedbi na sam zakon ali istaknuo bih ono što sam kazao u uvodnom dijelu svog izlaganja. Radi se o novim odredbama, novom zakonu koji će uistinu pojasniti, precizirati postupak primopredaje vlasti. Dakle, jedan vremenski vrlo osjetljiv period koji do sada nismo imali, usudio bih se reći, ni na kakav način reguliran. Ovim propisom se stvaraju, možemo to i tako kazati, jasna pravila igre. Određuje se dužnosti, tko što i u kom momentu treba napraviti da bi se postupak primopredaje vlasti upravo odvio u jednim normalnim uvjetima, u jednim normalnim okolnostima i da taj postupak ili kada, dakle, ljudi koji su dobili povjerenje građana i koji sada preuzimaju svoje dužnosti na najnormalniji način bez ikakvih stresova bez obzira o kojoj se razini vlasti radilo, od lokalne samouprave pa do, dakle, Parlamenta, Vlade. Taj postupak primopredaje se obavi na najbolji mogući način. Mislim da ovaj Zakon to približava, uistinu približava tim europskim standardima i da zapravo primjenom ovog Zakona u budućnosti ćemo imati jednu bolju situaciju, uistinu kvalitetniju situaciju nego što je imamo danas i u tom smislu ja ovaj Prijedlog zakona apsolutno i podupirem. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Kovačević.
Evo, poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi kolega je i hvalio odredbu članka 10.c i sad je iz stipulacije koju je čitao vidljivo da se recimo može dogoditi, uzmimo primjer Grada Zagreba, ta dvanaestina je negdje oko 580 milijona kuna što bi se moglo znači ukalkulirati u ovaj dio što je određen do jedne dvanaestine, ali stipulacija dalje veli osim ukoliko bi nezaključivanjem ugovora se prouzročila materijalna šteta nova. Znači moguće je prema ovoj stipulaciji odredbe ne do 580 milijona, nego i iznad 580 milijona jer je stipulacija znači takva da ograničenje se to ne odnosi ukoliko bi se nastupile štetne posljedice. Ne znam jeste svjesni kad čitate tu odredbu i problem je u tome što će mnogi shvatiti ne ovo kao ograničenje, oni će to shvatiti kao pravo i obvezu da još više potroše. Znači stipulacija je vrlo loša. Treba imati onaj dio kao što se ima za Vladu, mogu se obavljati samo oni poslovi koji jesu iz razine tehničke Vlade, u ovom slučaju razinu tehničkoga poglavarstva i sve druge situacije zabraniti jer ovo može biti područje makinacija. Također je, mislim da je greška napravljena što nije prihvaćen naš temeljni prijedlog kad smo dali ga 2002. pa smo ga ponovili 2004., naš zakonski prijedlog o prijenosu vlasti. Naše je određenje bilo temeljno to, ako te je donijela politika, kad politika tvoja izgubi izvoli spakirati kofere i doviđenja. Nemamo mi šta o tebi voditi računa da ćeš ti kao stručnjak sad, nisi ni došao kao stručnjak. U Americi i svagdje zna se da, izgubio si izbore, imaš svoju torbu, spremiš unutra, napišeš izvješće i čekaš 4 godine novu prigodu. Dajmo to načelno uvedimo. Pa kakvi stručnjaci su u pitanju? Druga je situacija sa stručnjacima, a druga je situacija sa pročelnicima o razno-raznim gradskim ili drugima koje su došli politikom, koje nemaju veze o struci i ne može on meni odjedanput preko noći postati stručnjak taman je nešto naučio. Ma pustimo te priče. Hvala.
Odgovor na repliku.
Pa u mom odgovoru na repliku uvaženom kolegi osvrnut ću se na dvije stvari. Jednu sam doista rekao, a drugu uopće nisam ni spomenuo pa mi nije jasno u kom smislu mi replicira. Dakle, u prvom ovom dijelu ja sam govorio načelno o zabrani iznimki. Uvijek u svim situacijama kad imate propisanu zakonsku zabranu, to je opće načelo, ali u ovoj situaciji imate i propisane iznimke. Jedna od tih iznimaka je ako bi zaključivanje tog ugovora kao pravnog posla prouzrokovalo znatnu materijalnu štetu, odnosno nezaključivanje, dakle nezaključivanje. Imate poziciju kada gradonačelnik recimo npr. da ne potpiše određeni ugovor kao pravni posao bi svom gradu nanio veliku materijalnu štetu i što je tu sporno kad ja podupirem tu odredbu i mislim da je ona dobra. To što po vašem mišljenju i sve može biti izvor makinacija, pa može biti sve izvor makinacija, ali u ovom slučaju ja ne vidim i slažem se s tom odredbom dakle da nezaključivanje tog pravnog posla, ako bi to nezaključivanje prouzrokovalo bilo kakvu materijalnu štetu da to tako treba propisati zakon i to je tako zakonom propisano. Drugo što ste mi kazali, rekli ste replicirajući mi kao da sam ja predložio i da se zalažem za taj model da su oni koji su došli politikom postali samim tim nekakvi stručnjaci. Ma apsolutno suprotno. Ja se tu slažem. Onaj tko je sa politikom došao na političku funkciju, pa promjenom te politike treba je i napustiti jer stručnjak se ne u određenoj branši naravno ne postaje nekakvim političkim aktivitetima ili političkim angažmanom nego naravno usavršavanje obrazovanjima za to u predviđenim ustanovama i, ali ne vidim niti konkretnog uporišta u ovom Zakonu koji podupire to načelo. Mislim o čemu mi govorimo? Dapače, zakonske odredbe i ovog Zakona idu u tom pravcu da se apsolutno profesionalizam u upravi uvede kao jedno od osnovnih načela. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Mršić.
Pa kolega Tomljenović želi mislim skrenuti pozornost ili uvjeriti javnost da se ovim dakle Zakonom utvrđuje postupak primopredaje vlasti jel'. Međutim, mi imamo Zakon o postupku primopredaje vlasti koji je stupio na snagu 20. srpnja 2004. godine. Mi ovim Zakonom činimo samo suprotno ono od čega se vi zalažete, a to da idemo ka depolitizaciji državne uprave, jer ovim Zakonom povećavamo broj ljudi koji su došli zbog politikom na svoje dužnosti, a nakon prestanka mandata Vlade, odnosno stupanje na dužnost nove Vlade će odjednom postati službenici. Radi se o pomoćnicima ministara, o zamjeniku državnog tajnika, o predstojniku Vlade. Mi dakle samo idemo ka većoj politizaciji državne uprave jer da ovaj Zakon kaže da svi oni koji su u ovom mandatu došli na svoje dužnosti bez natječaja bez obzira što će po ovom Zakonu u budućnosti postati službenici moraju staviti svoj mandat na raspolaganje i izložiti se natječaju, onda bi to tako bilo, ali vi dakle samo zakon koji je stupio na snagu 20. srpnja 2004. godine cementirate ovim izmjenama stanje koje postoji i odjedanput će ljudi koje je HDZ doveo na dužnost pomoćnika ministra nakon izbora postati službenici i neće biti, ta uprava više neće biti politička jel'. Prema tome, vi idete ka politizaciji državne uprave, a ne ka depolitizaciji državne uprave, a ovaj drugi dio Zakon o lokalnoj samoupravi samo vam je izlika da cementirate stanje iz prvog dijela Zakona.
Odgovor na repliku.
Pa kao i obično jer kao često puta do sada uvaženi kolega zapravo karikira određene odredbe zakona i mislim koji nemaju uopće utemeljenje u određenim zakonskim rješenjima. Npr. vi sada ponavljate da će temeljem ovog Zakona i samo ovim Zakonom i ovim Konačnim prijedlogom Zakona doći do nekakvog velikog ili enormnog povećanja broja zaposlenika u sustavima državne uprave. Pa kako ne. I kaže zatim, cementirano stanje, dakle oni koji su došli politikom da ih ovim Prijedlogom zakona zapravo u svakom smislu štitimo što uopće nije točno, nije intencija zakona i zakon se čak ni u najgorim varijantama ne može u tom smislu niti tumačiti, ali niti primjenjivati. To je jedno. Dakle, kada se govori o povećanju broja državnih službenika ili dužnosnika samo temeljem ovog propisa to apsolutno ne stoji. Ovaj Zakon regulira primopredaju vlasti, dakle jedan vremenski jako osjetljiv period kada dolazi ajmo to reći do smjene vlasti ili kada su okončani izbori, kada nova garnitura ljudi koja je dobila povjerenje treba preuzeti nove dužnosti. Ništa se tu spektakularno, pogotovo ne u ovom smislu u kome vi govorite ne dešava, nego se samo taj jedan ciklus koji do sad nije bio na pravi način dovoljno, detaljno razrađen, razrađuje kako bismo upravo dosegli ovo što se zakonom i želi ostvariti a to je profesionalizacija državne uprave, depolitizacija državne uprave. I da zaključim, možemo mi karikirati na taj način kako vi to činite određene pravne institute, ali to je i neprecizno i netočno. A u tom smislu uvaženi kolega Mršić i nekorektno.
Replika, uvaženi zastupnik Korenika.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa moram priznati da mene zabrinjava prije svega neprincipijelnost predlagatelja. Ako pogledate, izvorni zakon je donesen manje od godinu dana, prije lokalnih izbora i tada nije bilo niti riječi o primopredaji vlasti i o svemu onome što će se događati na lokalnoj razini. Sada odjednom izmjenama i dopunama, kada lokalni izbori nisu niti blizu idemo glavninom na taj dio ali činjenica je, poštovana gospodo ono što mene zabrinjava je naknadna pamet predlagatelja. I dobro je priznati pogrešku, da se sada odjednom mijenja članak 6. izvornoga zakona. Smatrate li kolega da će to uistinu pridonijeti depolitizaciji? Ja osobno smatram da neće. Neće, jer činjenica i bilo bi dobro i šteta što nam nije dao, bilo je i tih kritika i prijedloga i za prvo čitanje. Zašto nam predlagatelj nije dao dodatne podatke koliko je to pomoćnika ministara promijenjeno nakon dolaska nove Vlade, koliko je tajnika ministarstava promijenjeno nakon dolaska nove Vlade, pa bismo mogli relevantnije pričati o vašim poštenim i dobrim namjerama?
Odgovor na repliku.
Pa uvaženom kolegi ću pokušati odgovoriti na repliku, upravo u ovom smislu što vas zabrinjava i mislim da će to ovako javnost kada čuje, mislim da će to baš bit ono upečatljivo i kad spoznaju što vas zabrinjava. Vas zabrinjava što je u proceduri redovnoj donošenja zakona, su prihvaćene upravo rasprave, stajališta i mišljenja saborskih zastupnika u odnosu na segment reguliranja odnosno na lokalnu samoupravu. I kada ih predlagatelj u ovom smislu uvaži na način da to postaju zakonska rješenja i da su zapravo iznjedrena iz rasprave u prvom čitanju i sada pretočena jednim dijelom u konačni prijedlog zakona, onda to vas zabrinjava. To je vaše prava da budete zabrinuti. U redu. Mislim, nemam ja ništa protiv toga, jel'. Ali potreba da se to pitanje riješi na nivou jedinica lokalne samouprave se upravo pokazala kao potreba u smislu donošenja ovoga zakona i zato su instituti koji su sada u konačnom prijedlogu, a vezani su za jedinice lokalne samouprave i regionalne samouprave kvalitetni instituti koji će upravo i u tim sredinama omogućiti jedan normalan period procesa primopredaje vlasti i novim ljudima koji će preuzeti te dužnosti zapravo omogućiti da na jedan zakonit, pravi, normalan način preuzmu svoje dužnosti. A onima koji odlaze ili oni koji više ne obnašaju te dužnosti, dakle stavit će ih se u normativan okvir u smislu budućnosti koje moraju ispunit prema bilo da se radi o gradonačelnicima, županima, zavisi o kojoj jedinici lokalne odnosno regionalne samouprave govorimo. Dakle, ne čudi mene što to vas zabrinjava. Ako vas zabrinjava normalan postupak donošenja zakona neka vas zabrinjava ali mislim da je to jedan najnormalniji put donošenja zakona.
Riječ ima uvaženi zastupnik Slaven Letica.
Štovani gospodine dopredsjedniče! Ne valja kao…
Oprostite, oprostite, ja se ispričavam. Državni tajnik Palarić je zatražio riječ, zaboravio sam. Evo isprika.
Vi ste mi dali riječ a sad mu ja mogu prepustiti riječ.
Budite toliko dobri.
Može.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici! Hrvatsko društvo u stalnoj je reformi. I mi smo svakim zakonom idemo korak naprijed idemo prema rješavanju konfliktnih situacija koje su se pojavile nakon proteklih lokalnih izbora. A isto tako radimo korake u reformi državne uprave i to u smjeru profesionalizacije i depolitizacije. Do stupanja na snagu Zakona o državnim službenicima postojala su radna mjesta. Ja govorim o radnim mjestima koja su bila dužnosnička. Zakon o državnim službenicima rađen sa ekspertima Europske unije i sa našim stručnjacima i znanstvenicima je odredio koja radna mjesta ubuduće neće biti dužnosnička već će biti službenička radna mjesta. Mi smo imali dvije mogućnosti. Odmah raspisati natječaje, popuniti ta radna mjesta sa ljudima koji ispunjavaju uvjete i onda reći e sada je to cementirano stanje. Mi to nismo htjeli. Rekli smo, idemo fer odnose, ovaj mandat ćemo odraditi do kraja. Nova Vlada, koja ne prejudiciram tko će biti predsjednik, tko će biti potpredsjednici i članovi Vlade, nakon izbora koja se formira imat će čistu situaciju. Tako to stoji u Zakonu o državnim službenicima, tako to stoji u Zakonu o sprječavanju sukoba interesa, tako to stoji u Zakonu o dužnosnicima, tako to stoji u ovom zakonu i koliko god puta smo mi ta rješenja ponavljali, uvijek se krivo inputira. Onda sam dao nalog svojim službenicima, napišite ne šturo, pravno nego napišite poetski tako da doista svatko u ovom svijetu shvati što će se dogoditi nakon sljedećih izbora. Na dan konstituiranja Vlade ta mjesta, zamjenik tajnika Vlade, tajnik ministarstva, ne pomoćnika ministra jer više pomoćnika neće biti, nego će se zvati direktora uprava, zamjenik tajnika Središnje državne uprave koji su navedeni, postaju službenička radna mjesta. Svi oni koji su zatečeni, koji su izabrani na dosadašnji način podnose mandat na raspolaganje novoj Vladi. I to piše. Ja ću sada čitat članak 5. Osobe koje su na dan stupanja na dužnost Vlade, nakon prvih parlamentarnih izbora, nakon stupanja na snagu ovog zakona, dakle sljedećih izbora, zatečene na obavljanju dužnosti zamjenika tajnika Vlade, tajnika ministarstava, pomoćnika ministara i predstojnika Ureda Vlade, stavljaju mandat za obavljanje dužnosti na raspolaganje Vladi [[Upadica: Gdje to piše?]] To je članak 5. stavak 1. Što se događa? Mi govorimo o jednom danu, dan kada se konstituira Vlada, kada je u Saboru izglasavanje povjerenja. Oni stavljaju mandat na raspolaganje, naravno da ne mogu … [[Govornik se ne razumije.]] sustav mora funkcionirat. Neke uprave imaju i po sto ljudi. I kaže ovako, osobe zatečene na obavljanju dužnosti stavka 1. ovog članka nastavljaju obavljati svoje dužnosti dok se na temelju natječaja ne imenuju službenici na radna mjesta: zamjenika tajnika Vlade. Dakle Vlada je po Zakonu o službenicima dužna raspisati natječaj odmah i onda će one obavljati dužnost dok se ne imenuju ti novi na natječaj. Dakle zamjenik tajnika Vlade, tajnik Ministarstva, ravnatelja ili direktora, dakle više nema pomoćnika u Ministarstvu i predstavnike Ureda državne uprave. I ne može biti čišće čak nije napisano suhoparnim pravničkim jezikom nego je napisano razumljivim hrvatskim jezikom i ja se ne mogu načuditi kako netko može biti u zabludi u pogledu intencija Vlade. Naravno, imputiranje je dio političke borbe ali radi hrvatske javnosti i radi svih onih koji sudjeluju ili će sudjelovati u političkom životu moraju znati da će se ubuduće po političkim kriterijima imenovati predsjednik Vlade, potpredsjednici i ministri i državni tajnici. Drugi, sva mjesta su službenička na natječaj. Tko ispuni uvjete, tko položi testove koji se budu tražili za pojedina radna mjesta bit će imenovan. Eto, oko toga, dakle nije riječ o naknadnoj pameti nego je riječ o dogradnji sustava, o reformama koje provodimo koje su započele Zakonom o službeničkim odnosima, o državnim službenicima koji je veliki reformski zahvat. Ali nije profesionalizacija odgođena. Ja sam uvodno rekao da već funkcioniraju mnogi instituti od prijema na natječaj, od javnog objavljivanja prava, plana zapošljavanja. Od rada Odbora za državnu službu. Dakle sada protiv rješenja ministra odlučuju činovnici i prate zakonitost toga rješenja. Evo javio sam se gospodine potpredsjedniče i gospođo zastupnici da bih još jedanput pročitao što piše u Prijedlogu zakona. Da bih još jedanput ponovio javno kakve su naše namjere i mislim da je to, ne može biti čišća situacija. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Korenika.
Netočno je da se ne radi o naknadnoj pameti jer i u raspravama 2004. godine gospodine državni tajniče tražilo je da se regulira i lokalna i regionalna samouprava, primopredaja vlasti. Onda to niste uvažili a znali ste da dolaze lokalni izbori za manje od godinu dana.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Slaven Letica. Izvolite.
Ja se zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Znate normativni optimizam je zgodna stvar. Uvjerenje da će zakoni promijeniti praksu od vajkada postoje. Ovaj zakon pripada kategoriji onih zakona kod kojih bi trebala ostvariti ili dvotrećinsku većinu ili opći konsenzus u ovome Visokome domu jer će nova saborska većina promijeniti taj zakon u 25 minuta po hitnom postupku i ove krupne riječi iskazane u prilog nakana predlagača će ostati zapravo kao jedno sjećanje koje će postepeno nestajati. Praksa je tu važna. Ja ću za praksu navesti dva primjera. Našega uvaženoga državnoga tajnika Antuna Palarića, Bismarcka koji je bio Pankretiću državni tajnik. Ali je nova vlast ocijenila da je stručan čovjek. I on svojim djelovanjem pokazuje da je vrlo stručan čovjek. Toliko stručan da će biti jedan od rijetkih državnih dužnosnika čija će se slika naći u mojoj knjizi «Let iznad kukavičjeg gnijezda». Znači drugi je primjer moga susjeda Željka Ledinskog koji je bio predsjednik uprave Hrvatskih šuma. Ja sam bio kod njega kao neka vrsta disidenta vječnoga sviju režima. Ocijenio sam da je stručan čovjek. Da poznaje i voli šume. Međutim kad je došla nova vlast on je nepozvan podnio i stavio svoj mandat na raspolaganje. Nakana je predlagača neosporno pozitivna. Da se kao i u Zakonima o državnim dužnosnicima i službenicima, u Zakonima o sukobima interesa, suzbijanju korupcije napravi granica između onih koji se natječu po profesionalnim kriterijima i onih koji se postavljaju po odnosima političkih snaga. Ja imam nekih iskustva u predajama i primitku vlasti. Devedesete godine moram kazati to je bio najugodniji način predaje i primanja vlasti. To zahvaljujemo gospodinu Ivi Latinu, Anđelku Runjiću i gospodinu Ivici Račanu. Prilika je evo da ovom prigodom mu zaželim sve najbolje, da se vrlo brzo k nama vrati. Kad smo mi došli oni su se htjeli riješiti vlasti, ali nova vlast je htjela u prvom trenutku napraviti ovu distinkciju između političkoga i profesionalnoga. Zbog toga se i primačujućeg … [[Govornik se ne razumije.]] nismo odlučili za lustracije, ali je tužna činjenica da je najmanje ljudi smijenjeno nakon devedesete godine. Prema proračunima koje sam ja u to doba radio oko 3, 3 i po tisuće ljudi. Kad je vlast došla 3. siječnja 2000. godine ona se pojavila kao jedan veliki, … [[Govornik se ne razumije.]] Tsunami. Oni su mislili da su svi ljudi prije njih prodavali zjake i počeli su čistiti sve. Dekane, prodekane, rektore, predstojnike klinika. Stavili su tajnice, tajnike i tako dalje. To je jako loše gospodo. I u tom pogledu treba biti vrlo empirijski precizan. Tu nema velikoga muljanja. Kad je, u samo shvaćanje vlasti, postoje tri temeljna shvaćanja vlasti. Prvo je shvaćanje vlasti kao gole sile i otimačine. To je shvaćanje nažalost kod nas još uvijek dominantno na svim razinama. Drugo je shvaćanje vlasti kao služenje vlastitome narodu i poreznim platišama ili obveznicima i treće je hladnokrvno suđenje odnosno obavljanje profesionalnih poslova. Takva distinkcija između mentaliteta državnih dužnosnika i činovnika postoji u svim profesijama. Kolega će Hebrang kazati, znati da u liječničkoj profesiji postoji kategorija ljudi koji se zovu držači ruku. Koji plaću sa vlastitim pacijentima a ipak ne bi čovjek rado dao da mu operiraju vlastitu majku ili tetku. I postoje hladni profesionalci koji su genijalni profesionalci. I postoje ljudi na pol puta. Znači koji imaju dušu i koji su eksperti kao što je profesor Andrija Hebrang. Znači u tom smislu ja mislim da se, velike nevolje kod nas dolaze jer shvaćanje vlasti odražava i stajalište civilnoga društva. Postoje tri mentalna skupa u političkoj kulturi. Prvi je mentalni sklop podaničke kulture. On je nažalost u Hrvatskoj prisutan na svim razinama. Od najviših vrhova vlasti «Ljubim ruke milostiva Austrijo, Italijo, Europska unijo, klanjam se gospodine NATO». Postoji drugo shvaćanje znači parohijalne kulture. Ona se probija kod nas. Zaposli člana klana, čovjeka iz susjedstva. Napravi u Zagrebu holding, privatiziraj cijeli glavni grad. To je ono što nervira. Znači, i vi možete napraviti gospodo što god hoćete ako ne razvijamo političku kulturu na jednoj strani i ne razvijamo natjecanje kao jednu vrlinu koja će se javiti. Nekoliko sam puta ponavljao kako danas izgledaju natječaji u Europskoj uniji, u europskoj birokraciji. Na jedno mjesto se javi 5, 10000 ljudi, sve bolji od boljega. Sistemi selekcije su tako rigorozni da u krajnjoj liniji ostaju apsolutni profesionalci. Ja dakle, hoću kazati slijedeće. Ja podržavam ovaj, intenciju zakonodavca. Međutim, gospodine Palariću vi ste stari državni službenik i znadete da taj normativni optimizam neće funkcionirati i zbog toga se pridružujem onima koji se zalažu za treće čitanje, da se pokuša napraviti jedan maksimalni napor. Možda ne opći konsenzus, ali da se taj zakon usvoji sa dvotrećinskom većinom kako se ne bi ponovila situacija koju smo mi tada revolucionarna garda ipak pretvorili u jedan džentlmentski sporazum, a danas se pokušava demonizirati vrijeme iz devedesetih godina da predsjednik Hrvatskog helsinškog odbora tvrdi da u Hrvatskoj nije bilo lustracije, nego da je bilo etničko čišćenje. Dakle, ljudi koji su tada zapravo bili korifeji ugrožavanja ljudskih prava su zadržani ili kao profesionalci ili kao polu profesionalci ili oskudni i nikakvi profesionalci i zbog toga dakle ja više apeliram i molim da se veliki naš državni tajnik udobrovolji i pošalje u treće čitanje i da napravimo zajedno jedan mali napor i da eventualno taj zakon prođe kao zakon općega dobra. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Pankretić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa javnosti radi možda nekoliko rečenica vezano uz ovaj dio, a vezano i što je uvaženi zastupnik Letica govorio. Pa mislim da nitko ne spori intenciju ovoga zakona da je ona pozitivna i nakon ovoga objašnjenja državnog tajnika mislim da smo mi svi svjesni da se jednoga trenutka trebala dogoditi ta promjena i oni koji su radili u državnoj upravi, oni koji su radili u izvršnim tijelima su svjesni da ta profesionalizacija u našim tijelima nedostaje i da ona u svakom slučaju otežava ukupni rad. Mi se moramo prisjetiti toga da nam se svaki puta pred izbore događa da se gotovo 6 mjeseci ili možda i više od toga ne radi, gotovo se zaustavlja cijela uprava. A onda nam ponovo gotovo godinu dana novog nekog uhodavanja dok se sustav odradi i mi gotovo u izbornim godinama gubimo i više od godinu i pol kada gotovo sve u državi stoji, a mislim da bi trebalo biti određenog kontinuiteta i iskustvo mnogih drugih država nas u tom dijelu čini. Pa javio sam se prvenstveno da evo ispravim možda i na neki način uvaženog zastupnika Leticu koji je prvo rekao da je gospodin državni tajnik radio u ministarstvu kao državni tajnik i mogu reći izuzetno pohvalno odradio jedan veliki dio posla u Ministarstvu poljoprivrede i šumarstva. Dakako, danas njegova uloga je na drugom mjestu i procjene neka svatko daje koje jesu. Prema tome, nije točno da je bivša vlast pomela sve one pomoćnike koji su bili, nego je dakako bilo izuzetaka i ljudi su odgovorno odradili jedan dio svoga posla u pojedinim ministarstvima. Mislim da će ta profesionalizacija bez razlike na dosadašnje stanje sigurno u budućnosti drugačije izgledati. Bit će određene političke funkcije koje će se mijenjati, ali ostat će dio ljudi koji će u kontinuitetu voditi uprave koje trebaju biti. Mislim da će to maksimalno doprinijeti u budućnosti da ovaj ja bih rekao vakuum koji se uvijek pojavljuje pred izbore i poslije izbora biti što kraći i da će se onda buduće vlasti moći što brže uključiti… [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Letica.
Ja osobno nisam za razvoj sustava visokih državnih dužnosnika polutana. Dakle, ljudi koji mogu biti istodobno i ministri obrane i ministri zdravstva, prosvjete i poljoprivrede. Znači, ja sam za to da se neka vrsta specijalizacije, znači profesionalizacija plus specijalizacija i da se u vrijeme oporbe kad ljudi imaju puno vremena za mišljenje i kad ste na vlasti vrlo malo imate vremena misliti prije svega danas kad je praksa uvođenja različitih tih obrednih druženja i kad masovni mediji preko zlatnih očiju i drugih potenciraju ljude da idu od švedskog stola do švedskog stola, a nemaju vremena misliti. A što se tiče samog obrazovanja mislim da bi Hrvatska trebala kao što postoje druge zemlje osnovati jednu na hrvatskom prostoru europsku upravnu akademiju. Znači, da ona dobije taj europski prerogativ i da se pokušava embrio tih novih državnih i službenika koji će biti natječajno birani i državnih dužnosnika bira po oba kriterija i po kriteriju znanja i po kriteriju specijaliziranosti.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Zakon o postupku primopredaje vlasti kada je donesen unatoč primjedbama od strane oporbe, a glavna primjedba je bila ta upravo da njemu nedostaje jedan dio glede rješenja primopredaje vlasti na lokalnim razinama bio je izražen, a evo bili smo odbijeni sa konstatacijom odnosno sa objašnjenjem da će se to riješiti posebnim zakonom. Dakle, Zakon o postupku primopredaje vlasti kao što je ovdje to više puta bilo istaknuto donesen je 2004. godine. Vlast se nije promijenila jer još nisu bili ni izbori, ali evo već se mijenja Zakon o postupku primopredaje vlasti. Ova objašnjenja koja se navode uz ove izmjene, a inače je u javnosti predstavljena ova izmjena kao ona nadopuna donesenom zakonu iz 2004. godine da se ima identična situacija s državne razine prebaciti, odnosno preslikati na lokalnu razinu. Dakle, to je ono što smo već i ranije tražili prilikom samog donošenja zakona i tomu se nema puno što i prigovoriti. Međutim, evo uz tu izmjenu kao onako uz put ali vrlo važnu izmjenu koja se ovdje pogrešno od strane predlagatelja interpretira jeste izmjena da se da zamjenici tajnici Vlade, tajnici ministarstva, odnosno sami pomoćnici ministara i predstojnici Ureda Vlade više nisu osobe koje trebaju dati svoj mandat na raspolaganje. To izrijekom piše u zakonu. To izrijekom piše i u obrazloženju ovog prijedloga. Ali se na sva zvona nekako nije išlo baš u propagiranje izmjena ovog zakona i objašnjenja odnosno afirmacije ove promjene. Prema tome, onda, postavlja se pitanje čemu uopće izbori. Po ovom sada prijedlogu zakona ostajali bi sami ministri i premijer. Pitanje je još do izbora hoće li i oni biti zahvaćeni o izmjenama Zakona o postupku primopredaje vlasti o njihovoj nesmjenjivosti. Pa se logično postavlja pitanje ovdje je o tome govorio o kolega Kovačevići u ime HSP-a čemu onda uopće izbori, izbori su skupi. Ili nama samo treba demokracija dok dođemo na vlast. Poslije nam više demokracija ne treba. Ali naravno je da od neke nulte točke i od nekog zatečenog stanja se treba početi. To je sasvim razumljivo i to je za prihvatiti, pa čak i bez obzira što se dogodilo nakon 2003. ali ako bi se vlast u tom smislu već ponašala. A to znači da dolaze ljudi koji su stručni. I ne treba ispitivati kojeg su oni unutarnjeg političkog opredjeljenja. Ali tomu nažalost nije tako. Hoće li nam se dogoditi ista situacija koja nas je zadesila '90.-ih godina sa smjenom sudaca. Dakle kad su svi i smjenjeni onda su postali, onda je njihova nesmjenjivost postala ustavna kategorija. Prema tome, prilični i adekvatniji naslov ovog zakona treba biti Zakon o cementiranju vlasti. Jer se vlast ne ponaša u duhu donošenja i presumpcije donošenja ovog zakona o njegovo ponašanje. Pa sjetimo se samo one situacije kada Državna revizija nije našla niti jednu jedinu primjedbu, a nije bilo stvarno primjedbe ni na kojeg čelnika kojeg tijela ni ministarstava, bile su brojne primjedbe, jedino na tu osobu dužnosnicu koja je smijenjena. I onda kad imate takvo ponašanje i želju da se stane na kraj politizaciji službi onda je teško za vjerovati da oni koji su došli zaista po političkoj osnovi ovdje sada više nisu ne samo da nisu dužnosnici, iako im ostaje taj koeficijent kao dužnosnika, nego sada postali službenici da bi se kamuflirala njihova stručnost. A s druge strane stručni ljudi koji godinama rade, i ovo je dobro i hvale vrijedan prijedlog kolege Letice, dakle da je zaista u jednim naprednim i stabilnim demokracijama da se itekako vodi računa o državnim službenicima i namještenicima koji su stup uređenosti svakog društva. Kad oni funkcioniraju naravno da nije toliko preopterećeno onda ni samo pravosuđe. Jer onda nemamo, jer nema zemlje koja na 4 i pol milijuna stanovnika ima milijun i 600 do milijun i 800 tisuća nadolazećih predmeta na pravosuđe. To znači da upravo uprava ne funkcionira na stabilan način. Prema tome nije dovoljan ovaj zakon. On ponovo unosi, neće postići ono što se verbalizira da se njime može postići ako je okruženje, političko okruženje sasvim drugačije. Ono, dakle svaki izbori na neki način unose nemir u državne službenike i namještenike i to najviše u one koji su najsavjesniji i koji nemaju nikakvo drugo opredjeljenje nego graditi karijeru upravo u državnoj službi i napredovati. Nama je, Hrvatskoj je toliko potrebno upravo takva jedna specijalna edukacija. Sjetimo se samo Francuske, tako da su pravni fakulteti na drugom mjestu koliko su upravo visoke škole i fakulteti državne uprave. Da državni službenik, da državni namještenik zna koja su unaprijed utvrđena pravila da on može planirati i posvetiti se upravo napredovanju, posvetiti se toj službi. I to svi govorimo da nam je to potrebno i da nam se je potrebno u tom smislu i ponašati. Ali činimo onda nešto drugo. Ovdje je već bilo istaknuto u ovoj primjedbi koju je kolega Mršić istaknuo. Dakle oni koji nisu došli sad se favoriziraju inati, dakle nisu smjenjivi oni koji su došli na temelju oglasa ili natječaja, to je dobro. Mnogi su se tako i ponašali savjesne vlasti na lokalnim razinama. Mnogi su preindicirali ovako jedno ponašanje. Ali oni koji nisu se tako ponašali sada predlažu e njih smo sada smijenili ali sada je dosta. To nije nešto što je obećavajuće. Dakle ni u kom slučaju da oni koji nisu na adekvatan takav način došli ne bi se moglo cementirati njihovo, njihov položaj, njihova pozicija. Zato ova odredba članka 3. za nas, za mene pa i za čitav klub SDP-a o kojem je i govorio u ime kluba SDP-a kolega Arlović nije prihvatljiva. Dobro je ovo rješenje u članku 4. gdje se točno govori što određene jedinice lokalne samouprave odnosno njihove vlasti mogu učiniti u trenutku izbora. I još napominjem, mnoge savjesne i pristojne vlasti su se ponašale upravo ovako, jer imaju drugog posla. Pa zašto bi se upuštali u poslove otvaranja natječaja, raspisivanja i otvaranja nekih programa koje logično, prirodno, dakle ne treba uopće jedan zakon nego elementarna pristojnost, da ne govorimo i logika da to čeka neku buduću vlast, a da se završe samo poslovi koji su neophodni. Sada se o tome ovdje i govori. Međutim imamo vlasti koje su potrošile proračun za unaprijed, stvorile su takve projekte za 4 godine. Gospodin državni tajnik je obrazlažući ovaj prijedlog rekao da upravo i ovaj zakonski prijedlog vodi računa o otklanjanju, odnosno ostvarivanju borbe protiv korupcije, dakle nacionalnog programa. Ali ono što je država bila dužna temeljem nacionalnog programa koji se odnosi na lokalnu samoupravu učiniti do 6. mjeseca pojačanom kontrolom, dakle taksativno je navedeno ovdje 6 zadaća koje je vlast trebala učiniti, Vlada je to trebala učiniti naspram jedinica lokalne samouprave. Ni jednu nije učinila. Onda se to mjerilo čini loša poruka. A ovo je tek jedan sporedni zakon koji može u tom smislu doprinijeti i on je dobro tako i obrazložen. Ali ako vlast nije sama učinila nekakvu izričitu dužnost koju je imala u ovom smislu prema jedinicama lokalne samouprave onda je teško vjerovati da se želi to postići i ovim zakonom. Još ću jednom napomenuti da ukoliko bi došlo do slučaja da oni koji su do sada tretirani i tako su došli, dakle samim imenovanje, bez oglasa, bez natječaja, postanu odjednom državni službenici, da se onda otvara i pitanje njihove nagrade i nagrađivanja, tj. koeficijenta. Ne može se dobivati isti koeficijent, dakle trebalo bi tu onda razraditi čitavu jednu onda razliku platnih razreda. Ali činjenica je ta da jedna služba, državna služba mora imati jedan svoj kontinuitet, ali upitno je da li je to moguće učiniti prema onima koji su došli imenovanjem, a ne na temelju o glasa i natječaja. Hvala.
Replika, uvaženi zastupnik i potpredsjednik Doma, gospodin Arlović.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Poštovana kolegice Antičević dozvolite da u čitavom nizu vaših argumenata dodam još jedan argumenat koji bi trebalo imati u vidu i zbog kojeg ne bi trebalo donositi na ovaj sjednici ovaj zakon. Naime Zakon o primopredaji vlasti bi između ostaloga morao riješiti i neka pitanja koja su vezana uz slučajeve raspuštanja općinskih i gradskih vijeća ili županijskih skupština kada Vlada donosi takvu mjeru u skladu sa zakonom. Naime šta se dešava? Imate nevjerojatne stvari, a najočigledniji ili najnoviji primjer takvog ponašanja je recimo ponašanje povjerenika u Slavonskom Brodu, a koji ne zadiru samo u upravljanje i trošenje novcima lokalnog proračuna jedinice lokalne samouprave nego ulaze i u zadiranje temeljnih prava pa između ostalog povjerenik u Slavonskom Brodu najavljuje kako će raspustiti sva izabrana vijeća mjesne samouprave u gradu Slavonski Brod pa su morale stranke reagirati u takvoj situaciji već sada putem pressica da ga upozore da to ne radi. Jer on sebi podrazumijeva da on obuhvaća i radi sva ona prava i ima sva ona prava koja ima predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave za vrijeme dok obavlja. Prema tome tu bi isto tako trebalo osigurati da u tom prijelaznom razdoblju, a to je 60 dana od raspuštanja gradskog vijeća do održavanja novih izbor, da povjerenik Vlade u takvim slučajevima može i treba obavljati samo tehničke poslove za tu jedinicu lokalne samouprave, da ona može funkcionirati da ne zastane život, a da u politička i druga pitanja ne bi smio ulaziti i da o tom pitanju treba riješiti. To ovaj zakon nema, to bi trebalo riješiti i to je jedan od dodatnih argumenata ili razloga zbog kojega u ovoj fazi ne bi trebalo glasati o ovom zakonu.
Odgovor na repliku.
Da kolega, ovim prijedlogom zakona kada je to u obvezi izvršne vlasti čelnika tijela, onda tim prije to vrijedi i za onoga dakle koji je samo tu privremeno postavljen. Ali kako se kod nas ništa ne predmnijeva niti pretpostavlja nešto što se jednim logičnim tumačenjem određene odredbe može i zaključiti to sigurno je potrebno jer to nije samo bio slučaj ovdje, to je na žalost uobičajena praksa i to se na žalost često događa. Ali onda se postavlja pitanje i djelovanja središnjeg ureda da kontrolira takve situacije. Središnji ured mora postupati prema svima jednako neovisno je li ta vlast identična centralnoj vlasti ili nije. I onaj slučaj koji je u svom govoru u ime kluba rekao kolega Arlović, dakle čelnik jednog tijela on može hvaliti i podržavati poteze Vlade, to je nešto što se i podrazumijeva. Ali osobu i govoriti o rezultatima izbora, pa on time je napravio medvjeđu uslugu aktualnom premijeru. Jer ne treba biti veći Papa od Pape.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Zvonimir Sabati.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče šteta kaj odlazite, ali razumljivo u vezi su, ne. Pa svakako da danas kada govorimo o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o postupku primopredaje vlasti, sigurno si moramo postaviti određena pitanja ili bolje rečeno tražiti određene odgovore, zašto je taj zakon ovdje pred nama. To smo doduše govorili i u prvom čitanju. Međutim, ja ću uvodno na početku reći dvije primjedbe koje mi se čini da bi trebalo i za ubuduće, ali i ono što smo govorili kod nekih drugih zakona, nekako uvažiti. Naime, mi govorimo ovdje o jednom zakonu koji je vezan i na pet, šest drugih zakona koji su bili nedavno u proceduri ili koji će još možda i biti. I upravo zbog svega toga bi bilo zgodno da jednom na plenarnoj sjednici imamo sve zakone koji rješavaju jedno pitanje ili barem dio iz svog djelokruga za pitanje lokalne samouprave ili nešto sličnoga. Naime zašto to govorim? To govorim zato jer ovdje ima nekih odredaba koje se jednostavno kose sa zakonima koji su bili prije na raspravi, a između ostaloga čini mi se da u pisanju ovog zakona bi trebalo uključivati i ljude koji su neposredno bili u ovih zadnjih desetak godina, u izvršnoj vlasti jedinica lokalne ili područne samouprave. Jer ima nekih stvari koje jednostavno to ljudi koji su obnašali znaju, a vi ovdje koji pišete zakone lijepo napišete ali niste bili četiri godine pred vijećnicima skupštine ili vijećnicima općinskog ili gradskog vijeća pa čuli šta oni postavljaju i kakva pitanja i što se tamo treba podnositi, koja izvješća. Zato ću prvo krenuti sa člankom 1. koji je čisto čini mi se propust. Naime govori se da se ovim zakonom uređuje postupak primopredaje državne vlasti te izvršnih ovlasti itd. od dana raspisivanja parlamentarnih izbora. Međutim kad se spomene ovdje te ovlasti izvršnih tijela jedinica lokalne i područne samouprave" piše do stupanja na dužnost općinskih načelnika nakon provedenih izbora. Pa ja mislim da bi trebalo također pisati od dana raspisivanja redovnih izbora za općinskog načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika grada Zagreba, to se podrazumijeva. Ali ne možemo to izostaviti. Moramo definirati vremenski period. Znači to će biti i moj amandman. Ja sam uvjeren da to morate prihvatiti jer je nedorečeni članak. Nakon toga dolazi članak 3. koji govori koje dužnosti ili koji dužnosnici sada postaju službenici. Dobro je, vjerojatno će to većina izglasati. Doći će sljedeći parlamentarni izbori i što će se dogoditi. Moguće je da će nova parlamentarna većina promijeniti taj zakon. Moguće je čak i da to pomoćnik ministra recimo neće biti državni dužnosnik, ali ja vas uvjeravam bio on direktor ili što, on će biti politički izabran. Pa ne možete očekivati da, ili nemojmo se zavaravati bolje tako rečeno, da će za novu muziku se kršiti stari muzikaši. Pa tko će provoditi politiku nove vlasti? Oni koji politički dolaze moraju biti spremni unaprijed da će politički i otići. Ako će dobro raditi će i ostati, to se podrazumijeva. Nakon toga slijedi članak 4. koji obrađuje članak 10. onog prvobitnog zakona koji govori o tome kakav je postupak primopredaje izvršnih ovlasti u jedinicama lokalne i područne samouprave i kad se provodi. To je u redu. Međutim, veli, u postupku primopredaje izvršnih ovlasti općinski načelnik, gradonačelnik, župan i gradonačelnik Grada Zagreba te poglavarstvo jedinice lokalne i područne samouprave kojima prestaje mandat moraju podnijeti pisano izvješće o obavljanju poslova iz svojeg djelokruga. Pretpostavljam da se to odnosi samo na ovo prijelazno razdoblje kada će biti prvi redovni lokalni izbori. Nakon toga nema više poglavarstva. Pa za koga mi to pišemo? Pa ja ću vas podsjetiti, to ste vi pisali iz državne uprave. U obrazloženju izmjena i dopuna Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi pisano je kako je zakonom ukinuto poglavarstvo. To piše ovdje. Kako će biti na kraju krajeva, što će novi župan, gradonačelnik ili načelnik postaviti, da li će se zakon drugačije regulirati, ali poglavarstva više neće biti. Ili ako će biti bit će odgovorno isključivo i jedino načelniku. Ne više kao do sada Vijeću ili skupštini. Sasvim drugačije će to biti postavljeno. Da li će župan utvrditi da mu pročelnici budu u nekakvom nazovimo novo poglavarstvo, ne znam. Ali to poglavarstvo sigurno onda će biti odgovorno samo svom načelniku ili gradonačelniku. Znači, po meni, poglavarstvo je ovdje doista upitno ili ako već je onda bi trebalo to uskladiti sa nizom drugih zakona koji su vezani na ovu tematiku. Isto tako kad govorimo o pisanom nekakvom izvješću, logično da je to dobro samo u nekim sredinama to je već niz godina u praksi. Ja ću reći Varaždinsku županiju gdje poglavarstvo pred skupštinom 2 puta godišnje podnosi pisano izvješće o svom radu, a jednom godišnje i o radu svih upravnih tijela. Znači, verificirana izvješća se samo podastre novom mandataru i to je faktički na neki način to pisano izvješće. Međutim, ponavljam, za budućnost kako se i pišu ovi zakoni trebalo bi definirati da li trebaju biti verificirana izvješća, da li se trebaju podnijeti skupštini ili, dakle, predstavničkom tijelu i tako. Međutim, meni se čini da dosta se ovdje govorilo o pitanju depolitizacije i profesionalizacije u upravi. Ja mislim da na ovaj jednostavan način pretvaranjem dužnosnika u službenike niti obavezama i zabranama koje se pišu u ovim zakonima se neće postići to. Ja ne znam koliko ste bili često puta u prilici da dođete na početku mandata i da razmislite što napraviti. Vidite, ljudi s kojima trebate početi raditi, imate svoje ideje i trebate započeti novi mandat. A postoje jednostavna rješenja. Zakonom nigdje nije zabranjeno da vi možete ili da ne možete napraviti novu sistematizaciju. Napravite novu sistematizaciju, raspišete natječaj za one ljude koji su vam potrebni ili za ona mjesta koja su vam potrebna i riješite problem ako želite. Oni službenici koji vas zadovoljavaju samo ih prevedete i završili ste priču. Pa to se isto tako može napraviti na kraju krajeva i na državnoj razini. Vlada, nova ministarstva, nova organizacija i riješili smo problem. Dakle, ako se netko nekoga želi postoje načina i to se ovim jednostavnim zakonom o primopredaji vlasti neće riješiti. I koliko puta to trebamo govoriti? Ako je to za Europsku uniju, ok napišimo pomoćnici ministra neće biti državni dužnosnici, bit će službenici. Međutim, ja vam ponavljam. Oni neće biti ti koji će šljakati, koji će raditi. Radit će načelnici nekakvih odjela ili tako. To otprilike svi znamo. Hvala dragom Bogu u Varaždinskoj županiji postoji određena politička kultura, a i ja bi rekao pažljivo odabiranje ljudi koji će raditi zato jer nakon mog prvog mandata kad je došao kolega Mlinarić nitko nije dobio otkaz zato jer su ljudi bili odabrani na načelima stručnosti. Kad je Mlinarić predao mandat meni u trećem mandatu nitko nije dobio otkaz. Imao sam dva pročelnika iz HDZ-a, tajnika poglavarstva iz HDZ-a. Pa zašto bi ljudi dobili otkaz kad dobro rade? Oni samo provode politiku koja se njima nametne. Evo, tako da hoću reći na ovaj način doista mi nećemo riješiti osnovni problem. Ali budimo također i objektivni da postoje načini da neznalice i neradnici koji su došli političkim putem do toga sigurno u nijednoj vlasti neće naći svoje utočište. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik potpredsjednik Doma, gospodin Arlović.
Gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Sabati. Vjerujem da je više lapsus u želji da što više kažete kad ste rekli da će se, tko će provoditi politiku nove vlasti, postavljate pitanje. E baš to, ni ove ni one ni bilo koje vlasti uprava ne smije raditi. Uprava ne smije provoditi politiku, ne smije poštivati načelo političkog oportuniteta, ona se mora ponašati po principu ustavnosti i zakonitosti, ona mora biti efikasna, mora biti racionalna, mora biti profesionalna. Ne smije biti potkupljiva ili bolje rečeno mora se eliminirati iz nje korupcija i mito i to nema tolerancije u tom segmentu. To mora biti na nultoj razini. I ono što osobito valja naglasiti, uprava za razliku od fizičkih i pravnih osoba, građana može i mora raditi ono na što je u zakonu i izričito ovlašćuje a građani i pravne osobe mogu raditi ono što sve što zakonom je i zabranjeno. I u tom pogledu morali bi napokon shvatiti da uprava definitivno mora početi provoditi načelo ustavnosti i zakonitosti, a ne načelo političkog oportuniteta. Nažalost, ja moram reći da je i u ponašanju uprave na razini lokalne samouprave, ali isto tako i na razini državne uprave pa sve do čelništva Ureda za državnu upravu ima počesto zamjene načela ustavnosti i zakonitosti, načelo političkog oportuniteta. Pa čak i do davanja mišljenja i stajališta kod raspuštanja pojedinih gradskih vijeća i općinskih vijeća vezano za raspisivanje izvanrednih izbora gdje nažalost tijelima koji su odradili svoj posao se između ostaloga ne vjeruje nego se od strane Ureda za državnu upravu pokreće postupak dodatnih provjera, dodatnih pitanja. Primjerice, općine Oroslavje gdje je raspušteno općinsko vijeće iako je utvrđivalo se posebnim nalogom policiji od strane državne uprave da se provjeri je li vršen pritisak na jednu vijećnicu koja je dala ostavku, povlačila postavku itd. iako je prije toga sam Ured državne uprave od Državnog odvjetništva dobio informaciju i podatke, papir da zapravo kaznenog djela pritiska na rad vijećnika nije bilo. Vidite to su stvari koje definitivno moraju biti eliminirane i to se ovakvim postupkom i ovakvim Zakonom neće riješiti, a to nije pitanje koje je od interesa za ovu ili onu stranku. To je pitanje od interesa za demokratski i ustavnopravni razvoj Republike Hrvatske, za vladavinu prava, za suzbijanje korupcije i naravno jačanje svih segmenata društvene zajednice. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Naravno ja ću možda krenuti obrnutim redoslijedom. Slažem se da se ovim Zakonom neće riješiti depolitizacija, na kraju krajeva i profesionalizacija, međutim u želji da što više velim nisam očito bio dovoljno jasan tko će provoditi politiku nove Vlade, nove općinske, gradske ili županijske nazovimo uprave … [[Govornik se ne razumije.]] vlasti svejedno načelnika, gradonačelnika, župana. Pa naravno, hoću samo reći da se jednostavnim ukidanjem dužnosničkih mjesta, pomoćnika ministra, primjerice ili pomoćnika ravnatelja i tako neće riješiti problem depolitizacije ili profesionalizacije. Svakako da stručna i kooperativna uprava mora raditi posao koji joj politika na neki način da, koji je osnovan sa zakonima. Pa i sada isto ako dođe sa svojim predizbornim obećanjem novi župan, gradonačelnik, načelnik pa ako se to provede i na političku stranku i na kandidate za premijera oni će htjeti provoditi svoju politiku, a žele imati i ljude koji će biti spremni i kadri to raditi, ali to ne znači smjena u upravi. Ja samo govorim o čelnim ljudima koji … [[Govornik se ne razumije.]] su šefovi tim načelnicima i tako. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Ova tema je naravno mislim da je to i sadržaj ove teme Zakona o preuzimanju vlasti, a dotakla se makar u dijelovima rasprave pojedinih kolega i onih kojih se ona u naravi najviše tiče jer ovdje se stalno govori odnos između političkih opcija danas i sutra, kako će političke opcije reagirati nakon primopredaje vlasti, kakav će biti odnos po pitanju službenika, namještenika, državnih dužnosnika itd. Znači stiče se dojam da su jedini sudionici kod primopredaje vlasti političke stranke, a to naprosto nije točno. Najvažniji sudionici su građani. Javna vlast postoji radi građana. Naravno kroz političke izbore, političke stranke dobiju mandat da upravljaju kroz politiku i onim instrumentima koje ima politika da pokušaju urediti čim kvalitetniji i lakši život građana. Najvažniji instrumenti su zakoni i propisi, na razini zakonodavnih tijela i naravno da su službenici i namještenici i državni dužnosnici dužni provoditi politiku kada govorimo o politici. Pa kakvi bi to bili državni dužnosnici i namještenici administracija koji ne bi provodili politiku? A naravno da tada ne bi provodili ni one propise ni zakone koje je ta ista politika donijela. Prema tome, ako želimo pomoći da se ovo pitanje potpuno demistificira vrlo ćemo teško moći zakonskim prijedlozima urediti ono što naprosto zakon nekad i ne može urediti, jer zakon ne može urediti da etičnost bude prisutna kod svakog dužnosnika, kod svake Vlade i niti propisana određenom pravnom normom. Ne možemo uljuđenost i nešto što pripada kulturi ponašanja propisati zakonom. Međutim, naravno moramo na razini svih onih zemalja koje su ovo poglavlja uredile propisima i zakonima i mi to učiniti. Ja osobno držim da je ova izmjena i dopuna Zakona u odnosu na temeljni zakon dobrodošla. Naravno pitanja koja su ostala otvorena i koja će ostati otvorena se tiču šire konstalacije odnosa u našem društvu. Ona su naprosto rezultat, naime ništa nije otok pa niti ovaj segment ukupnog političkog života u Hrvatskoj. Može biti otok koji je izoliran od svega drugog. Ovo je živo tijelo koje živi u ukupnoj društvenoj zbilji u kojem se nalazi naše društvo. Prema tome, razvoj ukupnog društva, razvoj i demokracije unutar tog društva će doprinijeti i razvoju ovog segmenta načina prepoznavanje općih interesa kod primopredaje, odnosno preuzimanja vlasti jedne stranke koalicije od druge koalicije. Naravno da je dobro da se uredi granica gdje počinje stručnost, a gdje prestaje politika kad su u pitanju unutrašnji odnosi bilo u izvršnoj, bilo u zakonodavnoj vlasti. Naravno, samo praksa može pokazati i dokazati tu granicu i takvo postojanje. Naime, ima jedna stvar gora od toga kad službenik bude u funkciji grube politike, kad njegov oportunizam je na strani politike, a nije na strani zakonitosti rada i postupanja. Postoji gori slučaj. Mislim da mi u Hrvatskoj imamo gori slučaj od toga, a to je kad administrativno birokratski aparat radi protiv politike koja je na vlasti, a naravno da ne radi ni u korist one politike koja je u oporbi. To vam je tzv. famozno stvaranje trećeg tijela. Znači kad je administrativno birokratski aparat zauzeo takve pozicije da mu ni jedna politika ne može ništa, kad se on toliko osamostalio pod navodnike da naprosto bilo koja Vlada da dođe u Hrvatskoj da će određene pozicije kad je u pitanju financijska politika Republike Hrvatske, sustav monetarne politike Republike Hrvatske, pa i određeni segmenti u gospodarstvu naprosto su tabu tema i nema niti jedne Vlade definitivno, makar ne do sada koja je ozbiljno željela se uhvatiti u koštac sa tim problemima koje naših građani kad ih pitate vide. Znači ne postoji ne snaga, ne kocenzus, postoji koncenzus od toga da se nitko ne želi uplitati u rješavanje najozbiljnijih problema u ovom društvu i nitko nema snage da kaže da to, taj problem u našem društvu postoji, a to je problem veći od politike, veći od primopredaje vlasti, veći od onog službenika koji će raditi zato što ga je postavio HSS ili HDZ ili SDP, to je veći problem. To je problem koji ustvari treba primarno riješiti da bi se ovi tehnički problemi, a ovo su prije svega tehnički problemi načina preuzimanja, kadroviranja, postavljanja, stavljanja onih stručnih kadrova da ih nitko ne mijenja, a ne treba ih nitko mijenjati ako korektno, kvalitetno i pošteno obavljaju svoj posao. Međutim, ova prethodna pitanja se nameću kao globalna politička pitanja koja opterećuju cijeli sustav, pa se onda preko njih lome razno-razne podvarijante, gdje dođemo do toga da se tehnički sporimo da li je dobro da je Vlada sada u članku 5. ugradila ono što se sad tražilo, da li je to trebala prije ili je poslije i tako dalje? Naime, po meni je to prilično nebitno. Ali bitno je da se uspostavi javna vlast koja će provoditi zahtjeve politike, a politika provodi zahtjeve građana, jer na izborima za to dobiva povjeren je ili nepovjerenje. Međutim, svaka politika naravno zakaže na onome što je najteže i ne provede ono što je ustvari najgorućiji problem ovoga društva. Ja sam neke od njih ovdje naveo. Navest ću još jedan mali problem kada je u pitanju jedna konstatacija u gospodarstvu a zove se pomorsko dobro. Pomorsko dobro danas u Hrvatskoj čini 1/3 ukupnog teritorija Republike Hrvatske. Razno-raznim zakonima do danas, izmjenama Pomorskog zakonika itd., uvijek se ostavljalo prostora da se nikad potpuno, precizno, jasno i korektno ne definira što je to pravo, što je to zaštita investitora i što je to univerzalno razumijevanje, što se može, što se ne može na pomorskom dobru? Uvijek postoje famozni lobiji koji i u ovoj i u onoj Vladi, kroz ovog ili onog službenika, stručnjaka kupljenog, nekupljenog dokazuje da upravo ono što želite, to ne valja. Nego što valja? Valja onako kako je bilo, a to smo prije izbora svi tvrdili da ne valja. I onda se stalno vrtimo u krug, da bi tehničkim rješenjima riješili onu stvar koju tehnika ne može riješiti. Mi ćemo tehnički vrlo jednostavno se dogovoriti u vezi ovog tehničkog Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o postupku primopredaje vlasti. Ali s time nećemo ništa riješiti. Prema tome, politika koja je dobila zadaću da vlada, ona ima odgovornost, ona treba popraviti stanje u društvu, u svim segmentima. Naravno da to ne može uspjeti ako ima loše službenike, ako ima loše dužnosnike i ako nije uredila infrastrukturu da može provoditi svoju politiku. Naravno zakon treba potpomoći da se univerzalno rješavaju sva pitanja, ona koja se tehnički mogu riješiti a ona ključna kažem treba riješiti odlučnost politike. Hvala lijepo.
Replika, uvaženi zastupnik Bitunjac.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Pa, mislim da je gospodin Markov postavio određena pitanja načelne naravi i s kojima se dobrim dijelom slažem. Svakako da čin primopredaje vlasti i tako je predložen u ovom prijedlogu izmjena i dopuna zakona će biti na određenoj visokoj civilizacijskoj i političkoj razini. To nije upitno. Međutim, što se dešava nakon toga? Nakon samog čina primopredaje mislim da određene dileme, gdje je gospodine Markov koje ste vi ovdje prezentirali, ja ih mogu shvatiti kao dileme koje će mučiti, i s kojima ćemo imati problema odnosno građani imati problema, i nakon provedenih sljedećih lokalnih izbora, državnih izbora itd., a to je pitanje onih ljudi koji bi trebali biti okosnica rada gradske uprave na neki način … [[Govornik se ne razumije.]] i razvoja. Radi se o pročelnicima koji rade profesionalno svoj posao i koji su izabrani, koji su postali državni službenici odnosno općinski službenici, gradski službenici i primljeni su na neodređeno vrijeme. Ja razgovarajući sa mnogim ljudima na lokalnoj razini smatram da je to pitanje dosta upitno. Ovaj ga prijedlog zakona ne tretira, on je riješen već drugim zakonima. Ali u svakom slučaju osobno bi se založio da pročelnici gradskih, općinskih službi a i na županijskoj razini, kada je riječ o pročelnicima, da dijele sudbinu izvršne vlasti odnosno sudbinu gradonačelnika, načelnika. Mislim da bi to bilo bolje. Međutim, intenca je zakonodavstva, predlagatelja, upravo da konačno to pitanje se riješi na jedan odgovarajući način i sigurno će kroz natječaje da ćemo dobiti onu kvalitetu ali će svakako uvijek postojati mogućnosti i opcije izmjene sistematizacije, da se ta pitanja politiziraju i teško će i ovim prijedlogom zakona bit sve dileme i sve momente koji se budu javljali u konkretnom životu i radu jedinica lokalne samouprave otkloniti. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Pa mislim da se ovdje gotovo svi slažemo da neki, neka crta koja bi trebala razdvajati lošu praksu od dobre prakse mora postojati. Naravno nju je teško povući i kazati sad će to biti ova linija i iza nje će biti sve onako kako mi to želimo. Naravno uvažavajući političke realnosti i uvažavajući politički pragmatizam svake političke stranke. Međutim, bojim se da bez svojevrsne kulturološke ilustracije, prilikom ucrtavanja te linije vrlo ćemo teško moći zadati sebi ispravni pravac. Naime, kad govorim ilustracije nju uzimam kao sintagmu da pokušam kazati da stručnost, sve one radne vrline, sve ono što je pozitivno treba biti na toj strani a da s tom crtom zatvorimo taj jedan grubi i primitivni politikantski način i doživljavanja i postavljanja administrativne hijerarhije. Prema tome, i nama je potrebno, ne treba tu ilustraciju izbjegavati samo zato da se ne bi čula. Ona naravno ima svoje vrlo pozitivne i utemeljene razloge zašto se negdje dogodila. Kao što kod nas ima rasprave zašto se nije dogodila. Međutim ako želimo uistinu napraviti promjene onda je vrijeme između jednih i drugih izbora najbolje vrijeme da javno kažemo što bi te promjene trebale donijeti onih kojih se one najviše tiču a to su građani. I na koji način će građani reagirati na te promjene? Jer oni apsolutno traže odgovornu, brzu i efikasnu javnu upravu [[Upadica: Tako je.]]
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić.
Poštovani potpredsjedniče, zamjeniče državnog tajnika, cijenjene kolegice i kolege! Ovaj zakon ima dva dijela kako se u konačnici i zove. Dakle, ima dio izmjena i ima dio dopuna Zakona o postupku primopredaje vlasti, zato jer ponavljam mi smo donijeli taj zakon 2004. godine i on je stupio na snagu 20. srpnja 2004. godine. Očito da je Vlada uvidjela da je loš tekst zakona uputila u saborsku proceduru i ovdje ga branila i vladajuća većina branila jer eto za godinu i pol dana traži ponovno da ovaj Sabor izmjeni taj tekst zakona prije nego što je taj tekst zakona uopće imao svoje djelovanje. Ne samo da ga izmjeni, nego da ga ovaj puta i dopuni. Meni uopće nije jasno zašto neke državne dužnosnike brišemo iz članka 6. izvornog teksta zakona i stavljamo ih u članak 5. izmjena ovog zakona. U čemu je tu razlog te izmjene? Ako razlog nije cementiranje stanja i daljnja politizacija državne uprave onda nema uopće razloga da se vrše ove izmjene, izmjene zakona. Jer ako u članku 6. izvornog teksta zakona se kaže da zamjenik tajnika Vlade, državni tajnik, tajnik Ministarstva, predstojnik Ureda Vlade mora staviti mandat na raspolaganje. A sad ovdje člankom 3. kažemo da ga brišemo iz članka 6. gdje on to mora staviti. A u članku 5. kažemo ponovo: «E sad mora opet staviti.» Pa šta je to … [[Govornik se ne razumije.]] Mi istim, istim izmjenama i dopunama zakona u jednom članku kažemo ne moraš staviti mandat na raspolaganje. A u drugom članku zakona kažemo: E moraš ga staviti na raspolaganje. Dakle nema nikakve potrebe da se ovaj zakon mijenja. Ako tajnici Ministarstva, predstojnik Ureda Vlade ne, moraju staviti mandat na raspolaganje. Ako ne moraju onda mislim da su ovdje stavljene neke potpuno pogrešne ili krive, krive namjere. Bez obzira što će državni tajnik reći da je ovo poetski tekst zakona. Znate? Ne znam da li je u izričaju zakona ili je u njegovom objašnjenju on poetski. Jer ako u obrazloženju članka 3. se kaže: «Ovom odredbom se predlaže izmjena članka 6. zakona na način da se iz popisa dužnosnika brišu oni koji trebaju staviti mandat na raspolaganje.» Ja ne vidim tu poetiku. A u članku 5. se kaže, ovdje se kaže: «Tko mora staviti mandat na raspolaganje» i navode se isti dužnosnici u Vladi. Pa to je apsurdno gospodo. I ja predlažem da to potpuno brišete ako stoji da nije cementiranje stanja. Drugo, ne postoji nikakav razlog da se zakonom o primopredaji vlasti definira primopredaja izvršnih ovlasti u jedinicama lokalne i područne, regionalne samouprave. Zamislite mi kažemo da se takve, uređuje postupak primopredaje državne vlasti i izvršnih ovlasti u jedinicama lokalne samouprave. Ako je državna vlast onda je i lokalna vlast. Ako su izvršne ovlasti u lokalnoj samoupravi onda su izvršne ovlasti i na državnom nivou. Kakva je to razlika između Vlade i poglavarstava? U suštini, u suštini ili je vlast ili nije vlast? Ili su izvršne ovlasti ili nisu izvršne ovlasti? Mi se ovdje bavimo time što će biti nakon 19. svibnja 2009. godine? A danas državni službenici i namještenici u lokalnoj samoupravi pitaju što je s nama danas? Zašto Vlada konačno ne predloži Zakon o lokalnim službenicima i namještenicima da bude regulirani status službenika i namještenika u lokalnoj samoupravi? Pa onda imate potpuno apsurdnu situaciju da se spominje poglavarstvo koje možda neće biti zato jer kada ovaj zakon bude na snazi neće biti poglavarstava. Bit će gradonačelnici odnosno bit će neposredno izabrani čelnici jedinica lokalne samouprave. Pa imate apsurda da se kaže da se mandat stavlja na raspolaganje i da će se nešto dogoditi u roku od 15 dana a da će nakon sljedećih izbora ako, ako, ono «ki bi da bi» donesemo zakone neposrednom izboru tada će gradonačelnik odnosno neposredno izabrani čelnik jedinice lokalne samouprave biti izabran nakon provedenih izbora odnosno 48 sati nakon toga kad se proglase izbori, a predstavnička tijela će biti konstituirana u roku od 30, 60 dana. Pa dolazi ovaj članak 10.d je potpuno neupotrebljiv za tu situaciju jer podrazumijeva da će se prvo konstituirati vijeća, a tek onda izabrati čelnici jedinica lokalne samouprave. Kao da nećemo donijeti zakon o neposrednom izboru. Ako ćemo donijeti zakon o neposrednom izboru onda treba to promijeniti pa treba vidjeti tko će u budućnosti imenovati predstavnike jedinica lokalne samouprave u poduzeća koja su od posebnog, od posebnog interesa za te jedinice lokalne samouprave. Ovaj zakon između ostalog u potpunosti ignorira zakon o trgovačkim društvima jer postavlja se pitanje što znači za primjerice člana nadzornog odbora prema Zakonu o trgovačkim društvima da je on stavio svoj mandat na raspolaganje onome koga je imenovao. Imenovala ga je Skupština trgovačkog društva. Prema tome on ili daje ostavku pa ga skupština trgovačkog društva razrješuje. Ili tamo nekome kaže: Čuj znaš, ajde, daj, vidi pa sa skupštinom riješi ovo ili ono. Kako će biti stabilnost poslovanja tvrtki u tom periodu kada se stavlja mandat na raspolaganje ma što to značilo po Zakonu o trgovačkim društvima i trenutka kada će biti imenovani novi članovi skupštine, konstituirana skupština trgovačkog društva, imenovani članovi nadzornog odbora. Znate Zakon o trgovačkim društvima precizno definira kada netko postaje nešto u trgovačkom društvu i kada netko prestaje u tom trgovačkom društvu, u skupštini odnosno u nadzornom, nadzornom odboru trgovačkog društva. Što je sa trgovačkim društvima koje nisu od, proglašene od interesa za Republiku Hrvatsku ili za jedinice lokalne samouprave. A gdje će sada službenici i namještenici moći sjediti u nadzornim odborima. Da li se o tome govori? Ne. Te sve stvari su naprosto ostavljene za neko, za neko slobodno tumačenje. Prema tome nitko nema ništa protiv toga. Dapače hajmo jednom depolitizirati prije svega državnu upravu jer je lokalna samouprava odnosno uprave lokalne samouprave su puno manje politizirane od državne uprave. Zato jer u konačnici vi u lokalnoj samoupravi ponekad imate i problema kako doći do kvalitetnih ljudi? Ali to treba reći onda idemo raspisati natječaj za sve ili za ono što ćemo se dogovoriti. Idemo imenovati ljude na ta mjesta temeljem natječaja i onda provjeravajmo njihovu stručnost. Ako su nestručni smijenimo ih sutra. A njihova stručnost ili nestručnost će se mjeriti rezultatima rada a ne političkom pripadnošću nekoj stranci. Ali ne možemo mi zakonom definirati da je danas netko dužnosnik, a sutra će biti isti taj službenik ili namještenik. To je nedopustivo da se događa zakonom. Ja apeliram na Vladu ili na predlagatelja da povuče ovaj zakon. Jer ako doista ne, ne cementiramo stanje nema potrebe ga mijenjati. I pozivam Vladu, dajte konačno napišite Zakon o lokalnim službenicima i namještenicima, puno toga će biti riješeno. Pitanje pročelnika koje je jedno od gorućih pitanja danas, ne 2009. Do 2009. će se još puno natječaja za pročelnike raspisivati diljem Hrvatske. Dajte da donesemo novi Zakon o lokalnoj samoupravi za buduće razdoblje od 2009. kojim ćemo riješiti primopredaju vlasti u lokalnoj samoupravi. Jer, zašto danas ovdje sa 2 članka opisivati jedno potpuno novo stanje. Znate, danas formalno mi kažemo da gradonačelnik ili župan mora podnijeti izvještaj o nečemu. Ne, poglavarstva moraju podnijeti izvještaj o onome što se danas zbiva jer gradonačelnik i župan nemaju ovlasti da donose odluke. Ali u budućnosti će oni to imati. Prema tome, nemojte ovdje paušalno definirati primopredaju izvršnih ovlasti ma što to značilo. U lokalnoj samoupravi donesite, predložite novi Zakon o lokalnim službenicima i namještenicima, novi Zakon o lokalnoj samoupravi, novi Zakon o izborima u lokalnoj samoupravi i tamo riješite kako se netko bira, kako se netko smjenjuje i tko je smjenjiv u toj primopredaji izvršnih ovlasti u lokalnoj samoupravi. Hvala.
Zahvaljujem. Replika uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Ovo što govorite kolega Mršiću glede neprimjenjivosti i apsurdnosti odredbe članak 10b. zaista treba biti jedno upozorenje Vladi u jednoj nemogućoj situaciji u kojoj će se samo sam Središnji ured sutra naći u slučaju tumačenja i primjene ove odredbe. Kao što rekoste kolega Mršiću da ova odredba članka 10b. prejudicira već nastalu situaciju neposrednog izbora, odnosno poslije neposrednog izbora čelnika jedinica lokalne samouprave. Taj zakon vidjeli smo da će stupiti, kad stupi na snagu ali da će se primijeniti tek nakon slijedećih redovnih lokalnih izbora, a ovdje ovaj zakon zajedno sa ovom odredbom 10b. stupa osmog dana, a ovo je konačni prijedlog, osmog dana nakon objave u Narodnim novinama. Pa nemojte svjesno, dakle ja znam da se čak u izradi zakona, prijedloga pa i može nama ovdje kao zakonodavnom tijelu promaći neka tehnička stvar. Ali ovdje kad ste već upozoreni na to pa ustrajati u tome, pa onda netko mora i snositi odgovornost za to.
Odgovor na repliku.
Pa moja teza je da upravo ove izmjene zakona, odnosno dopune zakona koje se odnose na lokalnu samoupravu služe kao izlika da bi se cementiralo stanje kod državnih dužnosnika i to je nešto što će sasvim sigurno biti promijenjeno prije slijedećih redovnih lokalnih izbora zato jer će u međuvremenu ako bude pameti biti donesen set zakonodavstva o lokalnoj samoupravi koji će definirati sve ove stvari, pa onda neće niti postojati potreba da se jednim zakonom koji se zove Zakon o postupku primopredaje vlasti definira nešto što se zbiva na lokalnoj samoupravi. Inače bi bilo dobro da se odlučimo da li ćemo ono što se odnosi na lokalnu samoupravu definirati Zakonima o državnoj upravi, tako državnom nivou ili ćemo o tome raditi dva zakona jer mi kad smo donijeli Zakon o državnoj upravi, odnosno državnim službenicima smo rekli da se taj zakon ne primjenjuje na lokalne službenike i namještenike. Prema tome, tu smo se odlučili da ćemo za lokalne službenike i namještenike donijeti posebni zakon. On se na žalost ne donosi, a sada ovdje kad se ovaj zakon odnosi na odgovarajući način na te službenike i namještenike u lokalnoj samoupravi onda kažemo da ćemo to definirati ovim zakonom. Dakle, budimo konzistentni. Donosimo odvojene zakone. Jedan koji će biti za državnu upravu ili za vlast i nešto što se zove Zakoni o lokalnoj samoupravi ili kak' bi rekli poetski izvršne ovlasti.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Kolar.
Hvala uvaženi gospodine potpredsjedniče. Kolega Mršiću, ovo je siva zona i bilo tko od nas hoće priznati ili ne govorimo o lokalnoj upravi i samoupravi i našoj izvršnoj vlasti to odgovara. Naime, ne regulirajući status bilo načelnika, gradonačelnika, svih onih službenika do kraja, ne primjenjujući zakon jer ga nema može se potkrasti, potkradaju se i situacija na terenu je toliko različita od oporbenih čelnika do onih koji su podložni vlasti i zapravo miljenici vlasti da je to silno velika razlika. U ovom Saboru od '95. godine izrijekom se zahtijeva da se mora regulirati zakonom do kraja svako službeničko, namješteničko itd. mjesto u ovoj lokalnoj samoupravi. Obećanja su nam cijelo vrijeme da kad tražimo razjašnjenja o pročelniku u jednoj maloj lokalnoj jedinici snalazite se kako znate, raspisujte natječaje kako znate, propišite kako hoćete. Jedino su za župana rekli da ne može imati veću plaću od ne znam pomoćnika ministra i tu je kraj priči. Ja vas pitam kome to treba i zbog čega je to tak? Govorim iz svojega iskustva jer celo vreme vlast ide šumom, a mi drumom. Mi se snalazimo po ovim puteljcima koji su nam velika prepreka i funkcioniramo na način kako to znamo, dok to nije regulirano. Zato i ovo sve skupa ako se poštiva trodioba vlasti onda postoji izrvšna, predstavnička i zakonodavna vlast na svim razinama, a nemremo mi imati ovlasti. Ja imam vlast, ja vas to uvjeravam jer ja sam izabran načelnik temeljem toga i toga i moje su i odgovornosti shodno tomu. I nemrem imati nekakve pridjeve, epitete itd. Pa poštivajmo to od razine od gora do dole.
Odgovor na repliku.
Pa ovdje je problem što se nas želi sve pokazati da smo svi isti i onda se želi čak reći da smo svi isto prljavi ili da je na sve nas na isti način nabačena određena količina blata upravo zbog toga što u ovoj nereguliranosti odnosa prije svega između državne vlasti i lokalne samouprave, a onda i određenih odnosa unutar lokalne samouprave gdje postoji dakle ta kreativnost i sloboda se dolazi do tih zlouporaba. Pa mi smo i danas u raspravi čuli znate svi su ovakvi, svi su onakvi. E da bi to bilo regulirano onda bi se znalo tko doista poštuje zakon i radi po zakonu i onaj tko ne poštuje zakon i ne radi po zakonu, pa bi postojala mogućnost da ga Ured državne uprave, Vlada ili netko treći na određeni način sankcionira. Danas to nije tako, a da se to ne želi riješiti govori i ovaj zakon. Pazite, pa mi ovdje govorimo primjerice o načelniku, županu i njihovim zamjenicima. Pa šta je sa vijećnicima, šta je sa članovima poglavarstva koji danas sjede primjerice u skupštinama trgovačkih društava. Da li jedan vijećnik koji sjedi u skupštini trgovačkog društva mora staviti mandat na raspolaganje ili ne mora? Da li član poglavarstva mora staviti mandat na raspolaganje ili ne mora? Dakle, to je potpuno jedno onakvo, ali ovaj zakon ne služi za to da bi se depolitiziralo. Upravo ovaj zakon služi da bi se dalje cementiralo stanje koje danas postoji. Ako to se ne želi ili ako to nije cilj mi imamo zakon koji je dobar. Mi imamo Zakon o primopredaji vlasti koji je dobar, koji je rekao da državni tajnici, tajnici ministarstva, predstojnici ureda Vlade moraju staviti mandat na raspolaganje, a zašto sada govorimo da moraju pa ne moraju, pa opet moraju pa ne moraju.
Replika, uvaženi zastupnik Korenika.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Pa kolega Mršić je u svojoj raspravi potvrdio argumentima da se upravo radi o naknadnoj pameti ove Vlade. Ali ono što mene puno više zabrinjava. Iz ove vaše rasprave kolega Mršiću ja vas pitam jeste li preko asocijacije lokalne samouprave i regionalne išli prema Središnjem državnom uredu uprave i prema Vladi sa argumentima da treba donijeti Zakon o lokalnim službenicima i namještenicima donoseći neke nepotrebne, povod. Očito je vaše mišljenje da su neki izmjene u ovom zakonu nepotrebne. To se dolazi, naravno one su kozmetičke prirode da se zacementira stanje. Ali očito i netko u tijelima i u Vladi ima dovoljno slobodnoga vremena da donosi zakone koji nisu ovoga časa suštinski, bitni i pomoći će lokalnoj i regionalnoj samoupravi da bolje funkcionira. Ali se ne donose zakoni koji su važni i koji bi bili na korist lokalnoj i regionalnoj samoupravi da bolje i kvalitetnije funkcionira. Znači još jedanputa pitanje. Jeste li to inicirali? I da čujemo možda vaše razloge zašto se onda ti zakoni ne donose.
Zahvaljujem. Nastavljamo u 15,00 sati. Na redu je uvaženi zastupnik Antun Kapraljević. Nastavljamo sa popodnevnim radom. Riječ ima uvaženi zastupnik Antun Kapraljević.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo da kažem nekoliko riječi o ovom Prijedlogu izmjene i dopune Zakona o postupku primopredaje vlasti. Pošto je to jedan u nizu onih zakona koje smo mijenjali s namjerom da državne dužnosnike pretvorimo u državne službenike, u raspravama prilikom izmjena onih drugih zakona govorio sam da je to zakon o zbrinjavanju HDZ-ovih jastrebova. Ostajem i dalje pri toj konstataciji, ali još ju nadopunjujem, da je to zakon o zbrinjavanju političkih poslušnika zato što se ona razina koja je bila prije definirana, a to je državna razina, sad spustila malo i na jedinice lokalne samouprave pa više nije to samo dio HDZ-ovih infrastruktura nego su tu sada i drugi zastupljeni. Gospodin Palarić je u svom obraćanju rekao par lijepih stvari, da oni su to predložili zbog toga da bi nova Vlada imala čistu situaciju pa kako se sve to u raspravama prije krivo interpretiralo i na kraju je naredio da se napiše poetski dobar zakon kako bi bio svima razumljiv. Ali mislim da se u tom pisanju tog poetskog zakona uzeli malo više literarne slobode pa nisu u cijelu tu priču uključili matematiku. Jer nigdje ne piše koliko će sadašnjih dužnosnika, sadašnjih državnih dužnosnika i dužnosnika biti nakon ovog zakona pretvoreno u službenike bilo na državnoj razini, bilo na lokalnoj razini. Na državnoj razini je to gotovo i lako izbrojiti, međutim ja tvrdim da u Središnjem državnom uredu čak ni to ne mogu izbrojiti jer kada sam tražio dok sam bio u Povjerenstvu za sukob interesa popis državnih dužnosnika koji su obuhvaćeni tim zakonom, nikada nisam uspio dobiti taj popis državnih dužnosnika pa sam siguran da i ovo oni ne bi tako lako izbrojili. A što se tiče lokalne razine, tu oni sigurno pojma nemaju koliko i o kojem broju se radi, jer tu se radi o svima onima koji su pročelnici nekih ureda, a ujedno su i članovi poglavarstva. Objašnjenje gospodina Palarića da je to uglavnom sve imputirano ili ne znam da je to sve ispolitizirano ne stoji, jer u članku 5. se vrlo lijepo kaže da osobe zatečene na obavljanju dužnosti iz stavka 1. ovog članka nastavljaju obavljati svoje dužnosti dok se na temelju natječaja ne imenuju službenici na radna mjesta zamjenika i tako redom. Postavlja se pitanje šta su ti dužnosnici nakon natječaja. Prvi dan nakon natječaja. Da li ostaju raditi ili odlaze kućama. Prema ovakvoj interpretaciji zakona oni svi ostaju raditi. Ali tu onda nema govora o racionalizaciji, dapače ima govora o podupljavanju, znači duplo više ljudi nego što je sada jer svi oni moraju ostati po zakonu, moraju ostati na radnom mjestu. I zbog toga i dalje tvrdim da je ovaj dio, barem ovaj dio zakona, ovaj dio izmjena i dopuna zakona u svakom slučaju udomljavanje podobnih. Jer da nije tako, onda bi se znalo i dan kada oni moraju otići i na koji način odlaze i na temelju čega odlaze. Na temelju ovoga nitko od njih mora otići, možemo ih pokušati maknuti i možemo im reći da odlaze na ulicu ali u svakom slučaju oni na bilo kojem sudu će biti vraćeni nazad. I svi oni poslušnici, svi oni kak' sam ja to nazvao, jastrebovi, koji su došli političkom voljom na određene funkcije sad će im se zacementirati status i bit će pretvoreni iz podobnih u sposobne. Na taj način se ne postaje sposoban. Zna se na koji način se treba doći do takvog mjesta. A druga stvar, razumijem ja vrlo dobro šta govorim, ako ste meni rekli da ne razumijem, jako dobro razumijem šta govorim. A vi ako ne razumijete članak 5. tražite tumačenje kad zakon budete usvojili. Što se tiče ostalih nebuloza u zakonu neke ćemo pokušati ispraviti amandmanima, ali ne vjerujem da ovako nešto uopće treba pokušavati ispravljati amandmanom. Po meni bi to trebalo dati u treće čitanje i raščistiti sve ove nedoumice koje se ovdje pojavljuju, ali spomenut ću samo neke. Recimo različiti sadržaj izvješća koji su propisani za jedinice lokalne samouprave a različiti za državnu razinu. Po čemu bi jedni trebali podnositi ovakve izvještaje, a drugi podnositi nekakve drugačije izvještaje i da ne govorim da ovdje uopće nema roka u kojem roku bi ti izvještaji trebali biti predani, koji je to rok kad bi, do kada bi oni trebali predati sve te izvještaje, to nigdje ne piše. Zatim u jedinicama lokalne samouprave nitko ne stavlja mandat na raspolaganje, a to je recimo situacija kada je netko član poglavarstva i pročelnik. Šta je s njegovim mandatom? U idućim izborima ako budemo birali načelnike, gradonačelnike i župane neposredno znači li to da će oni naslijediti i svoje pročelnike koji su ostali od prije? Ne znam koliko je to dorečeno i ne znam koliko to uopće ima smisla. Zatim limitirali smo zaključivanje ugovora na jedinicama lokalne samouprave sa 0,5 ili milijun kuna, na državnoj razini nismo ništa limitirali i ne znam na koji način mislite da će oni moći to provesti i na koji način mislite i s kojim iznosom oni mislite da mogu raspolagati u onom prijelaznom periodu. Toga nema nigdje i nigdje ne piše. Zatim, zašto kaznene odredbe samo za dužnosnike jedinica lokalne samouprave, a ne i za državne dužnosnike? Nigdje nema kaznenih odredba za državne dužnosnike. I zašto kaznene odredbe samo za nepodnošenje izvješća, a ne za i ostala kršenja zakona? Tog isto nema nego jednostavno samo ako ne podnese izvješće onda im je predviđena kazna od 30 tisuća kuna, a i tu je malo mi čudno zato što Zakon o prekršajima kaže da je maksimalna kazna za fizičke osobe 15 tisuća kuna. Evo zbog toga svega što sam iznio a i zbog ovih formulacija naročito članka 5. smatram i dalje da je ovo zakon koji treba blagosloviti podobne i pretvoriti ih u sposobne.
Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine dopredsjedniče, dame i gospodo. Kolega, ovim zakonom, predloženim zakonom i Zakonom o postupku primopredaje vlasti pozivate se na članak 5. Mi nismo razgovarali, nije točno da smo razgovarali o vama, ali ste nas upozorili na članak 5. Ovim Zakonom se neće cementirati jastrebovi. Ja znam što vi to mislite, ali neće se ni dogoditi ono što se dogodilo 3. siječnja 2000. godine kad ste u roku 15 dana smijenili sve ono što se smijenit može u 15 dana od … … [[Upadica se ne razumije.]] Jeste, jeste. 35 veleposlanika koje niste postavili za godinu i po dana. Ministarstvo unutarnjih poslova bili su, a svjedoci su vam bili 6 mjeseci na trg Sv. Marka. Pa da ne govorim dalje što je se događalo u ostalim hrvatskim institucijama i ustanovama, od Carinske uprave. A uoči samih izbora niste smjeli činiti ono što ste činili a upozoravate sada da se to ne napravi. Ne smije to napraviti ni jedna ni druga Vlada, bez obzira tko će doći nakon sljedećih parlamentarnih izbora, a neće biti primopredaje vlasti. Budite sigurni jer će HDZ opet osvojiti povjerenje hrvatskoga naroda.
Zahvaljujem. Zamjenik državnog tajnika, završno. Gospodin Pavle Matičić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici Hrvatskog sabora. Na kraju ove duge rasprave kazao bi samo nekoliko riječi. Prije svega bi istakao da kako se radi o drugom čitanju, znači o konačnom prijedlogu zakona, uz tekst prijedloga zakona dato je i obrazloženje svih primjedaba i prijedloga koji su dati u prvom čitanju. Iz tog obrazloženja se može vidjeti da su u Konačni prijedlog Zakona ugrađene sve primjedbe i prijedlozi koji su dati u prvom čitanju. Mislimo da smo na taj način usvojili i ove primjedbe i mišljenja koja su bila u prvom čitanju što ne znači da se i u okviru drugog čitanja ne mogu dati i primjedbe i mišljenja, i odnosno i amandmani što je i učinjeno. Što se tiče depolitizacije, još jednom bih spomenuo da se ona stalno spominje, nikako da oko toga prihvatimo nekakvo stanje koje sad imamo uređeno. Naime, Zakonom o državnim službenicima koje je donio ovaj Visoki dom još 15. srpnja 2005. godine je uveden ovaj institut depolitizacije. Znači, 2005. godine, ne danas, gdje je propisano da se na dan stupanja na dužnost Vlade nakon prvih parlamentarnih izbora položaji tajnika ministarstva, ravnatelja, direktora u ministarstvima, zamjenika tajnika Vlade, predstojnika Ureda Vlade, zamjenika državnih tajnika te zamjenika i pomoćnika ravnatelja državnih upravnih organizacija postoje radna mjesta državnih službenika i dosadašnji položaji pomoćnika ministra se ukidaju. Znači, 2005. je ugrađen ovaj institut depolitizacije. Odredba ovog članka 151. o kojem govorim također je razriješilo pitanje dosadašnjih dužnosnika i to oni dužnosnici koji se razrješavaju iz članka 1. ovoga koji sam pročitao, a koji su prije bili državni službenici imaju mogućnost ako postoji slobodno radno mjesto za koje ispunjavaju stručne uvjete da se rasporede na slobodno radno mjesto u ono tijelo u kojem su radili i u drugo tijelo. A oni dužnosnici koji budu razriješeni a nisu prije toga bili državni službenici ostvaruju prava sukladno kojim se uređuju obveze i prava državnih dužnosnika. Iz ovog proizlazi da ne može biti da će svi dužnosnici o kojima sad ovdje govorimo, da će postati državni službenici. Odredba ovog Zakona, odredba Zakona o primopredaji vlasti uređuje, samo dalje razrađuje ovaj institut o kojem smo ovdje govorili i pokušavajući na još jedan jasniji i precizniji način utvrditi kakva je situacija u ovom postupku primopredaje vlasti. To je ovaj članak 5. o kojem smo danas dosta govorili, kojeg smo ovdje čitali. A u članku 3. se samo brišu ovi položaji dužnosnika o kojima sam govorio i koji na dan stupanja na snagu na dužnost nove Vlade prestaju položaji i dužnosnici. A što se tiče pročelnika upravnih tijela u jedinicama lokalne samouprave, mislim da ovaj zakon, da je to posebnim zakonima ili Zakon o lokalnoj i područnoj samoupravi uređeno na taj način što su pročelnici upravnih odjela i službi profesionalci. Zadnjom izmjenom i dopunom Zakona o lokalnoj samoupravi je samo propisani da pročelnici upravnih odjela i službi mogu biti članovi poglavarstva. Nekad prije smo mi imali staru jednu odredbu koja je govorila da su članovi poglavarstva mogu biti i pročelnici. Sad imamo obratnu situaciju. Znači, pročelnici su profesionalci sukladno Zakonu o državnim službenicima i namještenicima koji se primjenjuju na zaposlene u jedinicama lokalne samouprave. I zadnje izmjene su samo omogućile da taj pročelnik može biti i član poglavarstva, a to znači kad se on razriješi i dužnosti poglavarstva on ostaje i dalje profesionalac, ostaje pročelnik upravnog odjela i službe. Mislim, u tom smislu ovaj Zakon zato to i niti ne uređuje. Mi smo dobili već jedan dio amandmana pa kad dođe izjašnjavanje o amandmanima Vlada će se izjasniti o podnesenim amandmanima. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočno navoda, uvaženi zastupnik Kapraljević.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo rekli ste da je 2005. praktički uveden institut depolitizacije, znači promjenom onog što smo radili onda. Ne. Tad je počelo prevođenje iz podobnih u politički sposobne, a dokaz toga je da ste danas člankom 5. samo definirali datum kad se to dešava. Samo datum te pretvorbe.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o postupku primopredaje vlasti. Prvo, klub zastupnika HSP-a predložio je sljedeći zaključak o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona primopredaje vlasti, provest će se treće čitanje zbog stečenih uvjeta predviđenih člankom 158. Poslovnika Hrvatskog sabora. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 33 za, 7 suzdržanih, 49 protiv. Zaključak nije prihvaćen. Malo sabranosti kod glasovanja bit će korisno jer može se čovjek izglasovati i onda se začuditi, pa nisam ja to mislio. E sada idemo na amandmane. Imamo amandman zastupnika Zvonimira Sabatija. Izvolite.
Zvonimir Sabati je meni pod brojem 3.
Vama je pod, nije vama bitno pod kojim je vama brojem. To je amandman zastupnika Zvonimira Sabatija.
Amandman zastupnika Zvonimira Sabatija prihvaćamo ali u formulaciji da u 5. redu ovog stavka, naime u 2 reda se spominje …
U 5. redu? … [[Govornik se ne razumije.]] galeriji ili prizemno?
U članku 1. u 5. redu iza riječi: "i područne regionalne samouprave" dodaje se tekst: "od dana raspisivanje redovnih izbora za općinskog načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba".
Kolega Sabati? Prihvaćate. Dakle, u ovom izmijenjenom obliku amandman prihvaćen. Poštovanog zastupnika Antuna Kapravljevića.
Ne prihvaćamo. Već je uspostavljena politička kultura da ministri podnose izvješće o stanju svoga resora i mislim da nema potrebe prihvatiti ovaj amandman.
Moramo glasovati, nema zastupnika. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. I amandman kluba zastupnika ili zastupnika Dragutina Lesara.
Ne prihvaća se jer bi prihvaćanjem ovog amandmana bila propisana stroža norma nego za lokalnu samoupravu nego što je to sada za državnu upravu. Stoga ne vidimo nikakvog razloga da bi se u postupku primopredaje vlasti bilo stroži prema jedinicama lokalne i područne samouprave u odnosu na postupak primopredaje državne vlasti.
Zastupnik Dragutin Lesar.
Gospodine državni tajniče, vi u Zakonu o ovim dopunama jeste propisali strožu kontrolu i regulu za lokalno ono što je državno, posebice u dijelu mogućnosti raspolaganja proračunskim sredstvima. Ja vas podsjećam da općinama, gradovima i županijama vi … [[Govornik se ne razumije.]] na 0,5%, ono je jednu dvanaestinu, a kod Vlade je taj veli značajnija sredstva. Vi uporno izbjegavate prihvatiti ono što popravlja zakone, pa s obzirom da vi ne želite da vam zakon izgleda bolje onda je i nama dobro da bude što gore pa povlačim amandman, neka vam ostanu ove rupe u zakonu.
Hvala lijepa. Amandman povučen. A ja molim isto također da zastupniku poštovanome također je grlo malo. Kolegice Karmela, jedan bombon za zastupnika Lesara jer mu je malo problem sa grlom. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Možemo glasovati. Hoćete u ordinaciji ili u sabornici pregled obaviti? Jedino ako se kolega Lesar slaže da se pregled obavi na licu mjesta, odmah i sada. Vidite, ajmo proglasiti rezultat prvo ovoga glasovanja. Sa 69 glasova za i 1 suzdržanim i 18 protiv donesen predloženi Zakon zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Pa vidite kako ste kolegicu Caparin zbunili pa je odmah glasovala suzdržano.
Predsjedniče, vi zbunjujete zastupnike ne ja. A što se pregleda tiče, dajte da to ipak u četiri oka dogovaramo nego ovako javno jel'.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. br. 617 Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske, a kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje Zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav i Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti Prijedlog? Državni tajnik Antun Palarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Vlada je uputila u proceduru Konačni prijedlog Zakona o pravima i obvezama državnih dužnosnika kojom ima namjeru ostvariti dva cilja. Prvi je depolitizacija sveučilišta. Naime, u jednom povijesnom trenutku kada se u Hrvatskoj donosio Zakon o državnim dužnosnicima, kao državni dužnosnici navedeni su rektori i prorektori. Mi smatramo da ova odredba može biti smetnja autonomiji sveučilišta, može biti smetnja daljnjem razvoju hrvatske znanosti, stoga predlažemo da se iz reda državnih dužnosnika brišu rektori sveučilišta i prorektori. Nadalje, ovim Zakonom želi se propisati da se u 2007. godini neće isplaćivati dodatak na plaću državnim dužnosnicima po osnovi radnoga staža kako je temeljnim Zakonom propisano jer smatramo da će se u cilju uravnoteženja državnog proračuna, smanjenja deficita i ovim Zakonom postići određena ušteda. Po našoj procjeni to je oko 14 milijona kuna i time se ta osigurana sredstva za, ušteđena sredstva mogu koristiti u programe socijalne naravi ili nečeg drugog što je prioritetnije za rješavati u ovoj proračunskoj godini. S obzirom da je godina počela ovaj Zakon ima dijelom i retroaktivne primjenu, pa molimo da se Zakon donese što prije i to po hitnom postupku. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice, uvaženi zastupnik Dražen Bošnjaković.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Doista kratko. Ovim se Zakonom čini se prihvaćaju sve one zamolbe i oni zahtjevi koji su inače išli od strane rektora da rektori se skinu sa te liste popisa dužnosnika u Republici Hrvatskoj. Iz toga se zapravo ovim Zakonom, znači njegovim člankom 1. mijenja popis državnih dužnosnika na način da se s tog popisa brišu rektori i prorektori sveučilišta, a rektori i prorektori sveučilišta brišu se sa popisa državnih dužnosnika upravo zbog tih primjedbi da bi njihovo svrstavanje u državne dužnosnike dovelo u pitanje autonomiju sveučilišta. Radi se o visokim položajima na sveučilištu, a ne o državnim tijelima. Dakle, poslovi koji se obavljaju na tim položajima po prirodi stvari ne spadaju u poslove državnih dužnosnika. Osim toga navedeni položaji nisu političke funkcije, nego prvenstveno radna mjesta na kojima se obavljaju stručni poslovi koji zahtijevaju iznimno stručno znanje i iskustvo, pa je stoga potrebno osigurati njihovu punu depolitizaciju, odnosno profesionalizaciju. Brisanjem sa popisa državnih dužnosnika bilo je potrebno uskladiti i ovaj članak 12. Zakona, a koji regulira izračun plaće temeljem kojeficijenata koji su u njemu određeni. Ovdje se vidi dakle da se ta, da će se posebnom uredbom urediti plaće rektora i prorektora sveučilišta, a do stupanja na snagu te uredbe njihove plaće će ostati onakve kakve jesu i danas, a kojeficijentima za rektora 5,27, a za prorektora 4,98. Već smo i navikli zapravo da se što se tiče ovih 0,5% koje bi išli na plaće dužnosnika vezano za minuli rad da sve ove godine se ta odredba nije primjenjivala i da je to nekakav naš doprinos smanjenju deficita državnog proračuna pa stoga klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će i ovu odredbu. Klub HDZ-a podržava Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik, potpredsjednik Doma Mato Arlović.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Evo vidite, igrom slučaja imamo dva prijedloga zakona na dnevnom redu istog dana i raspravljaju se jedan za drugim i ta dva prijedloga zakona pokazuju kako zapravo ljevica ne zna šta radi desnica i obratno. Neću upotrijebiti grube riječi iako bih morao. Gledajte, u zakonu, u izmjenama i dopunama Zakona o postupku primopredaje vlasti se kaže zamjenik tajnika Vlade, tajnik ministarstva, pomoćnik ministarstva, predstojnik Ureda Vlade, oni će se brisati i neće biti državni dužnosnici od sljedećih izbora jer će morati dati doduše mandat na povjerenje. U isto vrijeme mijenjamo i dopunjujemo Zakon o obavezama i pravima državnih dužnosnika u kojima se nalazi spisak, popis šta su i tko su državni dužnosnici u kojem sve ove osobe ostaju državnim dužnosnicima i mi umjesto da ovdje napravimo jednu prijelaznu odredbu mi promijenimo i kažemo da ti osobe od novih izbora, nakon sljedećeg izbora i konstituiranja vlasti nisu više državni dužnosnici i da će morati staviti mandat na raspolaganje, onda bi to koliko toliko bilo usklađeno. Ovako mi ćemo donijeti jedan Zakon o primopredaji vlasti po kojem ćemo reći da to nisu dužnosnici i imat ćemo Zakon o državnim dužnosnicima koji je lex specialis u odnosu na primopredaju vlasti koji kaže da jesu dužnosnici i nastat će ozbiljno problem oko tumačenja šta je zakonodavac htio reći. To je prvo. Drugo. Htio bih vas podsjetiti da opet u onom prethodnom zakonu o kojem smo završili raspravu smo mi brisali da je recimo zamjenik tajnika Vlade prestaje biti ili neće biti ubuduće državni dužnosnik nakon sljedećih izbora. Ali zamjenik tajnika Sabora, on ostaje. Mi između ostaloga brišemo ili smo osigurali člankom 6. zakona važećeg da predstojnici ureda upravnih organizacija nisu dužnosnici ali njihovi zamjenici i dalje ostaju jer ovdje u Zakonu o državnim dužnosnicima to nismo brisali itd. Hoću reći da se dešava nešto što je nedopustivo za zakonodavno tijelo, nedopustivo je da zakonodavno tijelo donosi tzv. ciljane, pijentelističke zakone koji određenoj grupi ili pojedincima treba osigurati privilegirani položaj u odnosu na druge. Ova dva zakona to izrijekom pokazuju. Praktički kad su u pitanju tajnici ministarstva, zamjenici tajnika Vlade, predpomoćnici ministarstva, onda je to riješeno u njihovu korist, a kada je u pitanju Vlada, Sabor, kada su u pitanju upravne organizacije itd., to se potpuno zanemarilo i zaboravilo. I zbog toga zapravo bi trebalo donijeti odluku da i jedan i drugi od ova dva zakona idu u treće čitanje i da se to uskladi i da se Saboru ponudi rješenje koje će bit konzistentno. Ne mora biti uvijek prihvatljivo politički i za poziciju i za opoziciju. Tu postoji većina glasova … [[Govornik se ne razumije.]] Ali mora biti konzistentno i mora biti u skladu s Ustavom i pravnim sustavom da bi mogli zapravo osigurati njegovu validnost i njegovu odgovarajuću primjenu. Što se tiče prijedloga da se rektori i prorektori, to apsolutno se slažemo. Nemamo ništa protiv. U tom pogledu predlagatelj čita ili bolje rečeno kuca na otvorena vrata kada su u pitanju ovi prijedlozi iz jednostavnog razloga i mi i svi ostali koliko ja znam iz opozicije, pa i neki kolege iz pozicije su upozoravali na nelogičnost vezano za ovakvu poziciju da se njih proglašava državnim dužnosnicima, pa da to čak i zadire i u pitanje autonomije sveučilišta. Međutim ostaje dodatno jedno drugo pitanje znate. A to je da će se posebnom uredbom urediti plaća rektora i prorektora sveučilišta. Zamislite, sad ćemo donijeti samo uredbu za plaće rektora i prorektora. Pa dajmo, zamislimo ako hoćemo ići na nekakav minimum autonomije da li bi postalo napokon vrijeme da tijela sveučilišta odrede tu plaću. Pa možemo reći u zakonu o čemu će voditi računa kod određivanja te plaće. Ali nema nikakvog smisla da sada taj dio određuje na kraju krajeva se uredbom i da Vlada administrativno određuje ljudima koji nisu ni namještenici ni službenici po Zakonu o službenicima niti su više dužnosnici. A i dok su bili dužnosnici još nekako se moglo naći pravne osnove da se to moglo pravdati itd. Ali nakon toga što se ovo briše a treba se brisati nema nikakvog logičnog obrazloženja. Naravno otvara se i posebno pitanje ponovo, dugo godina praktički već koliko ja znam, tamo negdje od 2001. godine na ovamo se zapravo stalno određuje da se odredba članka 12. stavka 4. Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika neće primjenjivati i u ovoj godini. Ona je imala tzv. prijevremeni karakter u ono vrijeme kad se donosila iz jednostavnog razloga jer je proračunska blagajna bila u mnogim segmentima prazna i nije bilo sredstava da se zadovolje te potrebe. To je broj jedan. Broj dva. Tada smo upozoravali a i sada bi htjeli upozoriti na jedno važno pitanje. Kada su u pitanju državni dužnosnici dakako ne možemo polaziti od toga da oni trebaju imati plaću koja bi trebala biti u rangu ne znam, da se mjeri sa managerima, ravnateljima itd., ustanova i trgovačkih društava. Iz jednostavnog razloga za razliku od njih, državni dužnosnici trebaju i moraju dijeliti sudbinu prosječne zapravo plaće u Republici Hrvatskoj odnosno biračkog tijela i građana koji su im dali i omogućili mandat da taj dio rade. To je broj jedan. Broj dva. Postavlja se ipak pitanje da li u tom segmentu treba ipak vrednovati i dodatni dio segmenta koji je veoma važan a to je pitanje znanja i stečene vještine i iskustvo koje je veoma bitno… … [[Upadica se ne razumije.]] I vještine, da. I vještine Furio Radinu kolega zastupniče, jer da nemate takve vještine ne biste onako odgovarali Predsjedniku Republike. Dopustite da taj dio posebice naglasim iz jednostavnog razloga jer se između ostaloga na taj način može učiniti poneka i nepravda u odnosu na određene pozicije kada su u pitanju državni dužnosnici. Naime ovih 0,5% po godini staža zapravo nije plaća nego je to nagrada ili priznanje za radom stečeno iskustvo po godini staža. To je preuzeto još iz Austro-Ugarskog sustava, iz Austro-Ugarskih željeznica kada se nakon određenih godina kad ste proveli rada na željeznici vam povećala plaća za iskustvo koje ste dobili i iz jednog platnog razreda ste išli u drugi platni, viši platni razred. Ovdje nije uzeto platne razrede, uzeto je jedno ovako uobičajeno pitanje. Kad su u pitanju svi zaposlenici u Hrvatskoj, oni ostvaruju to pravo. Kada su u pitanju državni dužnosnici neovisno o godinama i iskustvu i radnom stažu oni tu ne mogu ući. Nego se presumira, polazi od pretpostavke da svi imaju jednaku plaću i da ništa njihovo radno iskustvo i životno iskustvo, znanje i vještine za obavljanje određenih poslova ne mogu značiti. Ako je to u pitanju predstavničko tijelo još donekle se može naći odgovarajuća argumentacija za to. Međutim šta je sa čitavim nizom dužnosnika koji obavljaju izvršne poslove, koji obavljaju poslove između ostaloga u mnogim drugim segmentima kao što su ne znam, pučki pravobranitelji i njihovi zamjenici, državni revizor itd. Smatramo da je došlo vrijeme raspraviti u sljedećem. Ako hoćemo zadržati i na istoj razini ili čak manjoj razini ukupni bruto fond sredstava za isplatu plaća za državne dužnosnike, da bismo ostali na istoj ili čak nešto umanjenoj plaći, mi iz SDP-a to možemo valorizirati i prihvatiti. Ali smatramo da bi trebalo ove aktivnosti odnosno ove sposobnosti dodatno nagraditi i da bi se onda u tom segmentu trebalo napraviti napokon izmjena o umanjenju osnovne plaće a u isto vrijeme priznati za tu razliku 0,5% po godini staža. Jer ako se to ne priznaje ona se ne osjeti samo na pojedinačnoj plaći nego se iznimno kod dužnosnika osjeća nakon odlaska u mirovinu jer zapravo ima za osnovicu za ulazak u mirovinu obračunava se plaća koju su imali, a ne doprinosi koje su uplaćivali u Mirovinski fond. I u takvoj situaciji se kažnjavaju trajnije za to pitanje. Zbog toga bi bilo vrijeme da se o ovom pitanju raspravi, da se eventualno razmotri i mi iz SDP-a predlažemo da se ono razmotri, da se vidi, da se ne povećavaju bruto ukupno plaće za državne dužnosnike niti njihov fond. Da dijelimo i snosimo sudbinu prosječnog građanina Republike Hrvatske, ali da u isto vrijeme jedan dio nepravde, prisutne nepravde koja je vezana uz one dužnosnike koji su stariji, koji odlaze u mirovinu da se napokon pokuša koliko-toliko ispraviti vodeći računa i o smislu Ustava i zakona oko kojih se raspravlja. Da pojednostavnim i da zaključim u ime našeg Kluba. Slažemo se da kad je u pitanje brisanje iz dužnosničkih funkcija prorektora i rektore da se to prihvati. Slažemo se da bi trebalo otvoriti mogućnost dodatno da se preispitaju i čitav niz drugih dužnosti koje bi trebalo brisati iz postojećeg Zakona o dužnostima i zbog toga smatramo da ovaj Prijedlog izmjene i dopune u Konačnom prijedlogu je dovoljan. Ne slažemo se s time da se nakon što rektori i prorektori postanu zapravo djelatnici ako smijem tako reći ili zaposlenici samo sveučilišta odnosno pojedinih fakulteta na kojima rade. Da im se Uredbom uređuje plaća od strane Vlade. Smatramo da to treba prepustiti sveučilišnim tijelima da oni urede vodeći dakako računa o plaćama koje su prisutne između sveučilišnih i znanstvenih i istraživačkih zvanja na sveučilištima. I isto tako smatramo da je došlo vrijeme da se ovo pitanje sa aspekta pravednosti dodatno preispita oko pitanja ukidanja 0,5%, a da u isto vrijeme zadržimo stopu solidarnosti i da dijelimo sudbinu prosječne plaće koja ne bi trebala rasti u odnosu na prosječnu plaću državnog dužnosnika u odnosu na prosječnu plaću koja je prisutna u Republici Hrvatskoj. Zbog svega toga mi smatramo da ovaj dio sada bi bilo najbolje da se obadva zakona i o primopredaji vlasti i Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o pravima, obavezama i pravima državnih dužnosnika treba proslijediti u treće čitanje. Da ih se korigira, da ih se uskladi radi jedinstvenosti i konzistentnosti pravnog sustava i da ih se tek onda kada se uskladi uputi u saborsku proceduru ponovo i da ih se onda izglasa. I zadnju primjedbu koja će reći netko da je formalno- pravna ili ustavno-pravna, a to je potpuno neuobičajeno. Opet u članku 5. se kaže i bez potrebe: «Ovaj zakon stupa na snagu danom objave u Narodnim novinama». Dakle ne prihvaća se «vacatio legis» a u isto vrijeme se ne poštuje ustavna odredba koja kaže da samo iznimno zakoni mogu ustupiti danom objave odnosno prije propisanog roka za upoznavanje od strane adresata sa sadržajem zakonom, ali da se to tada mora opravdati iz kojih to osobito opravdanih razloga je potrebno? Ni to nije navedeno. Zbog toga, svih tih razloga mi smatramo da bi trebalo ovo obadvoje proslijediti u treće čitanje. Ako se to ne dogodi mi ćemo iz ovih svih razloga morati biti prinuđeni da glasamo i protiv ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. U ime Kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. U redu, brišimo rektore, prorektore iz ovog zakona. Oni su, to sami traže. Rekli smo da je to logično. I konačno zašto da oni kao dužnosnici zbog neprimjene ovog prava na 0,5% po godini staža imaju manju plaću no što će sutradan imati? Nema logike. Zašto da im se brani svaka druga radna aktivnost koja im opet umanjuje primanja? Ni to nema logike. Zašto da ih se kao ostale dužnosnike proziva zbog zlatnih zubi ili ženine bunde? Jednostavno nema logike. Znači u cilju autonomnosti sveučilišta neka u cijelosti lijepo budu svoji. I onda ih treba podržati u tome. Na strani 2. citiram odredbu, odredbom članka 12., stavka 4. Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika propisano je da se plaće državnih dužnosnika uvećavaju za 0,5% za svaku navršenu godinu radnog staža. Međutim navedena odredba se praktično nikada nije primjenjivala jer je kroz dopune zakona bilo propisano da se ta odredba neće primjenjivati u određenoj kalendarskoj godini i tako dalje i tako dalje. Jasno je da ni jedna vlast nema hrabrosti vratiti tih 0,5% za godinu staža i ništa zato. Neka tako ostane. Ali ja bih nešto drugo želio. Da plaće ovih direktora, ne znam da li na njih misli gospodin Arlović, koji su na čelu tih velikih sustava i tako dalje, budu u rangu ministarskih i ni kunu više. Znači da direktor Hrvatske elektroprivrede ima maksimalno plaću koliko ima ministar, ne znam, gospodarstva ili financija. Da direktor Croatia-osiguranja ima takvu a ne veću plaću. Da direktori naših brodogradilišta, na stranu provizije koje si dižu ima takvu i ni malo veću plaću. Isto vrijedi za INA-u. Isto vrijedi za neke komunalne službe po našim gradovima i tako dalje. Znači kada govorimo o njima nisu bitni menadžeri privatnih tvrtki koje su jasno nekada bile državne tvrtke pa su se u međuvremenu privatizirale pa sada znamo čije su, već su bitni upravo ti ljudi koji su na čelu tih državnih tvrtki. Ovako, zastupnici su mjerilo za sve, za sve loše. Za dobro vjerojatno ništa. A zašto? Zato jer zastupnik «de facto» nema nikakve moći. Nikome ne može nauditi. Nema izvršnih mehanizama koji su rezervirani za izvršnu vlast i jasno je da se onda može Sabor demistificirati koliko kome treba. Znači još jedanput, rektorima je daleko bolje ili biti će im bolje da nisu dužnosnici. Neće ih se prozivati. Neće ih se provjeravati. Neće ih se blatiti. Neće ispunjavati, ne znam, imovinske kartice. Moći će uz svoju primarnu djelatnost raditi još nešto, jasno ne za ništa. Jer zašto bi netko ili bilo tko u ovoj zemlji nešto radio za ništa? Imat će veću plaću. Ako ni zbog čega zbog ovih 0,5% na godinu radnog staža što je normalno i što im treba pripasti. Znači IDS, da ne bi bilo dvojbe, se ne zalaže za ovih 0,5% po godini staža za razliku od recimo što se zalažemo da nam se vrati onih barem 0,5 promila kada ne može ovo drugo. Znači pošto ne možemo dobiti jedno barem nam dajte ovo drugo što nam pripada i što nikoga u ovoj zemlji ne košta, a najmanje poreske obveznike. Žalim međutim što naši rektori neće imati bonuse kao što imaju direktori državnih tvrtki. Žalim što neće imati otpremnine kao što imaju direktori državnih tvrtki. Ali, bez obzira na sve mi moramo priznati rektori su institucije. Treba ih na taj način tretirati i zato je dobro da nisu u ovom zakonu. Još jedanput ponavljam jednostavno riječ je o institucijama ili bi trebali biti. Međutim, kao i gospodin Arlović ja isto držim, mislim da nije potrebno to regulirati putem uredbi, nego bi vis a vis upravo njihove autonomnosti, sveučilišta trebalo na neki način zakonom ili ne znam na neke druge načine možda propisati ta njihova primanja. Mislio sam nešto reći o ovim nekim drugim obvezama državnih dužnosnika kao što su imovinske kartice za koje držim bi trebalo, da bi ih trebali svi podnositi koji su na državnim plaćama. Znači, od Predsjednika države, Vlade, Sabora, ministra, zastupnika ali i rektori, liječnici, i oni koji izdaju građevinske dozvole i ljudi koji rade u javnim glasilima, a koji su pod navodnicima pod patronatom hrvatske Vlade ili Sabora. Nije bitno da li je HRT, Vjesnik itd. Jasno, jednako tako i oni koji su u državnim javnim tvrtkama počev od INA-e, HT-a, Hrvatskih šuma, Hrvatskih voda i kad bi se to stvarno jednom obznanilo pojedinci bi došli do zanimljivih podataka. O nekretninama to nije sporno. O pokretninama jasno sve manje postaje sporno. Jedan sat pa i pristojnije cijene ne treba prijaviti po meni, kolekciju zasigurno da. Jednu budnu pa koštala ne znam 20 ili 25 ili 30000 kuna možda ne treba prijaviti kao što ne treba prijaviti ako kupite novu kuhinju, auto da, televizor ne trebate ili računalo prijaviti. Ali, neki vrjedniji predmet zlatnine ili šta ja znam Murtićevu sliku možda da. Znači jedanput za svagda donesimo pravila neka se odnose na sve koji su na javnim plaćama i prestanimo tu priču i te prozivke po javnim medijima.
Zahvaljujem. U ime Kluba HNS-a uvaženi zastupnik Miljenko Dorić.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, drugi predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Najprije mi dozvolite da pročitam nekoliko rečenica iz obrazloženja i da temeljem toga dalje vodim raspravu. Gledajte, stoji u obrazloženju da u članku 67. stavak prvi Ustava Republike Hrvatske ono jamči autonomiju sveučilišta, a stavak 2. istog članka utvrđuje pravo sveučilišta da samostalno odlučuje o svome ustroju i djelovanju u skladu sa posebnim zakonima. Dakle, pozivamo se na autonomiju sveučilišta. Malo dalje u tekstu stoji brisanjem sa popisa državnih dužnosnika položaji rektora i projektora sveučilišta postat će radna mjesta u javnim službama, pa bi se na pitanje njihovih plaća primjenjivao Zakon o plaćama u javnim službama. Dakle, ako prestanu dobivati plaće po Zakonu o obvezama i pravima državnih dužnosnika onda smo sačuvali njihovu autonomiju. A pitam vas ako ih podvedemo pod Zakon o plaćama u javnim službama zar opet nismo ugrozili njihovu autonomiju. Dakako da jesmo, dakle uopće se ne radi o autonomiji. Tu uopće nije sporno. Ovo je besmisleno obrazloženje. Obrazloženje je sasvim negdje drugdje. Mislim da su se kolega Kajin i kolega Arlović dotakli toga i ja neću u to ulaziti. Treća rečenica koju želim citirati predlaže se da rektorima i prorektorima sveučilišta da im se plaće reguliraju posebnim podzakonskim aktom odnosno uredbom. Ja ću samo vas podsjetiti i ne znam da li ste imali vremena malo prolistati Zakon o plaćama u javnim službama pa ćete vidjeti da je taj zakon već pun najrazličitijih uredbi i ovo je samo još jedan dodatak. Vidjet ćete zbog čega to navodim i u kom pravcu želim raspravljati. Pogledajte članak 6. gdje stoji da će nazivi pojedinih radnih mjesta i isključivi uvjeti za raspored na ta radna mjesta utvrđuju se posebnim zakonom i uredbom Vlade. U istom tom članku 6. stoji malo dalje da će radna mjesta službenika i namještenika u kulturi riješiti se ponovo uredbom Vlade. U članku 7. stoji da će djelatnici u Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje, Zavodu za zapošljavanje, Zavodu za zdravstveno osiguranje da se primjenjuju posebni propisi kojima se ta pitanja uređuju za državne službenike. U članku 8. stoji da će se ponovo posebnim kriterijima utvrditi natprosječni rezultati rada i način isplate dodatka ponovno jednom novom uredbom Vlade. Dakle, uredbe, uredbe, uredbe i pitam se gdje je onda sustavnost. Koliko smo mi sustavni? Koliko mi u biti kolegice i kolege imamo nadzor nad plaćama u javnom sektoru? Koliko imamo zaista taj nadzor? Koliko su nam kontrolni mehanizmi? Koliko smo koordinaciju napravili? Dobro je da raspravljamo o ova dva zakona jedan za drugim i ja ću pokušati povezati neke stvari iz prethodne rasprave. Gledajte dakle, po meni uistinu malo činimo da uskladimo plaće dužnosnika, službenika, namještenika ili jednom riječju svih onih koji rade u javnom sektoru. Tu bi čak dozvolio da proširimo i da razmotrimo i pozicije ljudi koji dobivaju plaće u okviru komunalnih poduzeća, državnih poduzeća i oni su monopolisti. Oni su monopolisti, oni nisu na tržištu. Znamo kako se formiraju njihove plaće, kako dolazimo do njihovih plaća. Naime, jednom riječju u Klubu HNS-a kada smo raspravljali o ovom prijedlogu zakona onda smo u biti rekli da iskoristimo ovdje. Ovdje najmanje su sporni rektori i prorektori, ali iskoristimo ovu priliku da podsjetimo da pokušamo potaknuti na raspravu da se konačno povede briga o tome da se plaće u javnom sektoru moraju po vrlo jasnim kriterijima početi određivati. Složenost poslova, odgovornost, rezultati pojedinih djelatnika. To bi morali biti kriteriji po kojima bi jasno formirati jednu veliku križaljku, platne razrede i napraviti jednu komparaciju. Pozivati se na autonomiju sveučilišta po meni je besmisleno jer evo naveo sam primjer ako ste pod jednim zakonom onda ste neautonomni. Ako dobivate plaću po drugom zakonu niste, odnosno jeste autonomni što je besmislica. To nema nikakve veze. Radi se o jednoj sasvim drugoj kategoriji. Radi se o moralnoj kategoriji kolegice i kolege. Gledajte, ponavljam još jednom rektori i prorektori su najmanje sporni u ovoj priči. Ali, usporedimo rektore i prorektore, dekane, prodekane, sveučilišne profesore. S kime predlažem da ih danas pokušam usporediti. Evo, gospodin Palarić je do malo prije bio tu. Napravimo pregled raspona plaća načelnika i gradonačelnika. Najmanje plaće, pa do najvećih plaća, pa ćete vidjeti da neke plaće nekih načelnika i gradonačelnika su daleko, daleko iznad plaće naših rektora. Napravimo to isto tako za komunalna poduzeća. Za državna poduzeća. Pa ćete vidjeti da neki od njih imaju daleko, daleko veće plaće od predsjednika republike, od predsjednika Vlade. Zar je to u redu? Za monopoliste? Za one koji uopće nisu na tržištu? Za one koji formiraju plaće na način da jednostavno podignu cijene svojih usluga. To je besmisleno. Zato predlažemo, zato predlažemo da se također kao što su i prethodnici rekli ide u još jedno čitanje, da se do tada pripremi upravo jedan pregled onoga što smo sad rekli, pregled plaća u lokalnoj samoupravi, da vidimo kolike su te plaće u odnosu na djelatnike na sveučilištu. Napravimo i raspon plaća u regionalnoj samoupravi da vidimo kako jasno stoje naši župani, zamjenici župana, kako jasno, kakve su plaće u komunalnim poduzećima, županijskim u odnosu na naše rektore, naše prorektore, naše dekane. Ja ću evo na kraju samo završiti sa jednom, jednim banalnim primjerom da vidite koliko je to ozbiljna jedna materija. Zdravstveni tehničar ili laboratorijski tehničar uzmite troje ljudi iz iste generacije, završili istu školu, istoga dana diplomirali, jedan se zaposli u KBC-u, jedan se zaposli na sveučilištu, na nekom zavodu i jedan se zaposli u MUP-u, koje su im razlike u plaći. Velike, ogromne, ogromne razlike, neopravdano velike. Isti posao obavljaju, isti staž imaju, jednako su odgovorni, plaće. Dakle kolegice i kolege nije problem u rektorima i prorektorima, problem je u nama, u našoj volji da li želimo neke stvari malo drugačije postaviti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Zvonimir Sabati, u ime HSS-a, kluba HSS-a.
Gospodine potpredsjedniče, predstavnici državnog ureda. Naravno kad smo dobili ovakav kratak Konačni prijedlog zakona mi smo u klubu razmišljali možda malo i šire o ukupnosti problema smatrajući da doista je nekako postala praksa kad se raspravlja ili o plaćama ili određenim dužnostima koje se spominju, koja se zakonski uređuju da mi nikad nemamo pred sobom sustavna rješenja. Ja nisam baš siguran, nije to kritika, do sada da li je koja Vlada došla sa jednim setom zakona ili se im sustavnim rješenjem gdje bi se raspravilo o svemu onome što su i moji prethodnici govorili. Nego tako, malo po malo. Danas ćemo staviti na dnevni red rektore, prorektore. Za mjesec dana ćemo staviti drugo ili prije smo stavljali pomoćnike ministara, pa smo stavljali ako se sjećate prije Nove godine predstojnike Ureda za zakonodavstvo, kao da smo zaboravili tu tematiku. Mi se ne slažemo s takvim pristupom. Smatramo da jedno sustavno rješenje bi vjerojatno bilo možda malo i bolnije ali ipak bi dalo odgovore na sve dileme i na sva pitanja koja se javljaju. Da ne idemo previše u širinu, ovdje ima u ovom zakonu ili bolje rečeno ovdje se otvara čitav niz drugih tema pa zato sam napravio ovaj uvod. Prije svega mislim da nitko do sada pa nećemo niti mi sporiti činjenicu da je potrebno podržati i Ustavom zagarantirano autonomiju sveučilišta, akademske zajednice ako baš tako hoćete, svejedno, ne, s ove govornice ali tako i sa klupa, saborskih klupa jer je često puta to bilo i uzimano za primjer, mislim da to nije sporno. Znači mi jesmo za to da rektori i prorektori ne budu državni dužnosnici. Međutim, onog momenta kad čitamo dalje malo članke ovoga zakona. Ili izmjene i dopune zakona. Onda nam se otvara opet set drugih pitanja. S jedne strane članak 4. veli posebnom uredbom uredit će se plaće rektora i prorektora sveučilišta. Pa ja ne znam da li bi bilo ikome drago da samo pročitamo u "Narodnom novinama" uredbu kojom je regulirano ovo pitanje. Pa ne vidim razloga zašto to ne bi bilo i danas ovdje. Možda smo mogli pričekati tjedan dana pa dobiti ja bih čak rekao i kompletni zakon gdje bi se ukupna akademska zajednica obuhvatila. Čemu izostaviti iz tog spiska i dekane, naravno profesore ili ostale nastavnika sveučilišta. Pa po nama to se ne bi trebalo raditi tako. Sa uredbom uređujete plaće, nego zakonski i to ovdje u ovom Visokom domu, ne uredbom. Isto tako moramo biti svjesni činjenice da u ovom trenutku svi rektori i prorektori, dakle svaki u svojoj razini imaju jednake plaće, kao državni dužnosnici. Mislim, rektori, jednu plaću, a prorektori drugu, ali jednake plaće jel. sa tih razina. Ovog momenta, a znači to je danom objave u "Narodnim novinama" to je Konačni prijedlog pretpostavljam da bude sutra to na glasovanju. Tog momenta će još dobiti možda mjesec dana, ne znam koliko, tu plaću koja je zagarantirana, ali uredba kako god bila da bila napravit će razlike, što je vjerojatno i u redu i u skladu sa Zakonom o radu. Netko je rektor sa manje godina radnog staža, netko sa više ili ako gledamo prorektore. Pa samim time se treba povezati i na članak 3. koji kao famozni članak se povlači već niz godina i zaista nitko nema ili dovoljno hrabrosti da i to pitanje riješi pravično kako je bilo i predviđeno zakonom. A zakon je ovdje vrlo jednostavan i koji je i svima skupa nama poznat i koji utvrđuje da se plaće dužnosnika uvećavaju za 0,5% za svaku navršenu godinu radnog staža. Ja ovdje neću širiti previše temu kad se radi naravno o plaćama, plaće u javnim službama i pokušati to uspoređivati, iskreno se nadam i vjerujem da će to biti riješeno na, ajde, jedan autonoman način kao što sam i predlagao. Ne uredbom, ili barem ćemo dobiti informaciju kako je to riješeno. Mene više možda brine sama činjenica što, evo, ponavljam i time ću i završiti, što nismo imali dovoljno možda hrabrosti svi zajedno pa da napravimo ajde kakav takav konsenzus i da sustavno riješimo pitanja i rangiranje i državnih dužnosnika i plaća i onih koji nisu državni dužnosnici a rade u određenim javnim poduzećima, trgovačkim društvima. I ne bi onda svi mi razmišljali zašto se sve lomi na saborskim zastupnicima. Pa možemo se slobodno prisjetiti tko je najviše odgovoran i tko je najviše kritiziran kad se radi o, recimo, nešto malo lošijem zakonu. U pravilu su to zastupnici. Njih nema po klupama, dobivaju velike plaće. Tak vele birači, mislim, tak je to nažalost. Ali onog momenta kad bi to prikazali jedan cjeloviti sustav možda bi bilo malo manje kritike na nas zastupnike. Ja bih volio da o tome previše ne govorim jer znam da svi isto razmišljate, i svi isto osjećate i svi isto imate priliku čuti ili putem tribina ili u pojedinačnim nekim razgovorima u prolazu. Mi smo ti koji smo birani od naroda i mi odgovaramo narodu. A ponekad je skupština društva ministar, jedna osoba. I taj odgovara ili toj politici ili ministru ak se radi o društvima gdje je vlasnik Republika Hrvatska. No, ponavljam, mi se nećemo naravno protiviti tome da se rektori i prorektori brišu iz popisa državnih dužnosnika. Zahtijevamo da se ne uređuje uredbom plaća rektora i prorektora. Tražimo da u trećem čitanju za koje predlažemo da nam se pojavi i takav zakon gdje bi kompletna akademska zajednica bila uključena u okviru posebnog zakona. I velim, ako je ikako moguće da se pokuša razmisliti o jednom sustavnom pregledu svih tih državnih i službenika i dužnosnika pa isto tako i lokalne razine, kako bi i javnost bila upoznata tko što je, a tko što nije u Republici Hrvatskoj. Hvala.
Hvala. Klub HSLS-a, poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, štovani gospodine tajniče, kolegice i kolege. Mene su kad sam bio mali učili da se u pristojnim građanskim kućama o plaći ne govori. No kod nas je zapravo svaka priča o plaći par excellance politička priča. I sjećam se ja kada smo mi ovaj zakon donosili, u jednom prošlom sazivu i to su onda uvijek, kad zapravo pokušavamo biti veći katolici od Pape, i kada pokušavamo biti zapravo loši demagozi. Jer na kraju krajeva, javnost za jednu takvu odluku i s punim pravom ju potpuno ignorira. Mi smo taj jedan neustavni zakon donijeli i sada zapravo očito upravo zbog tog straha od reakcije u medijima koja, ne znam, može trajati nekoliko dana, mi se zapravo, pokušavamo ga ovako na jedan palijativan način da ga mijenjamo. Pa sad smo se evo prisjetili rektora i prorektora i odjedanputa sada smo svjesni da je ugrožena autonomija sveučilišta. Ne znam, prije nekoliko godina kao te priče nismo bili svjesni. I to doista moram priznati, ja se sjećam onda kada sam se bio negdje vratio iz, negdje smo u Danskoj bili kolega Tomac i ja onda iako smo se putem dogovorili jedno ovdje smo govorili različito i to nije dobro. I to doista ostavlja gorak okus, ne zbog toga, ne znam, što opet kažem u pristojnim kućama se o plaćama ne govori i ne znam, 0,5% koji ako je to tako zakonom određeno zašto onda mi da imamo neke izuzetke. Pa da onda ne znam, valjda, mislimo da građanima, javnosti pokazujemo da se mi razlikujemo od drugih ljudi. Rekli bismo "malo morgen". Ja sam bio 9 mjeseci prorektor osječke univerze "Josipa Juraja Strossmayera" i doista iz drugih razloga sam dao ostavku, ne iz ovih, ne zbog 0,5% nego iz jednostavno činjenice što s autonomijom nije, cijela ta priča oko autonomije, akademske zajednice, univerze zapravo je, vrlo je teško bilo ostvariti i onda doista bolje je ne sudjelovati u toj jednoj lošoj priči nego biti dio te priče. I mislim da ovako na ovakav način zapravo politika kada pokušava da se svidi i javnosti da će izgubiti. Ne znam ako se netko od nas ovdje bude, od saborskih zastupnika i nekih drugih državnih dužnosnika koji, na koje će se ovaj članak 3., odredbe članka 12. stavka 4. zakona neće primjenjivati u 2007. godini ako on bude se žalio Ustavnom sudu. Ustavni sud će morati, htio ne htio pokazati svoj dignitet i reći doista da je ova odluka članka 3. ovoga Zakona neustavna i što onda. Mislim da doista ne trebamo na takav način se ponašati. To je bilo kudikamo bolje da zapravo mi se ne stidimo onih koji imaju i kojima pripadaju prava nego doista pokušavamo rješavati neke druge probleme, a to je oni koji nemaju. To je zapravo pravi problem politike, da se politika tome posveti. Sa ovih 0,5% ja doista nisam računao i opet kažem zbog ove pristojnosti koju sam naučio u vrlo ranijim godinama, ali ta sredstva nisu ni na koji način prevelika. Ali palijativna rješenja, demagoška rješenja su uvijek zapravo najlošija rješenja i mislim da bi ja doista preporučio predlagatelju da se od ovoga odustane i da se odredba članka 12. stavka 4. ovoga Zakona primjenjuje u cijelosti već i od 2007. godine, da doista izbjegnemo u ovoj izbornoj godini, da pokažemo neku našu sitničavost i da se mi zapravo, da nam je jako stalo do vlastite pozicije. Ali ovdje doista nije riječ, govorimo o … [[Govornik se ne razumije.]] nego doista govorimo o određenoj jednakosti, ja mislim da je to, to se i kolege Furio Radina također tiče, da zapravo ni na koji način nećemo biti ni bolji niti lošiji u očima hrvatske javnosti. Ovako ćemo doista pokazati da sad su na redu rektori, onda će doći ne znam suci Ustavnoga suda, poslije toga će možda doći i zastupnici, pa ne znam doći i ministri, ali sve skupa to ostavlja jedan upravo kažem ružan dojam. Niti ćemo na ovaj način pokazati da je nama jako stalo do autonomije akademske zajednice, nego upravo pokazujemo da smo negdje prije nekoliko godina povukli jedan potpuno nepotreban, da ne kažem glup potez, a u politici je moguće biti i se ponašati glupo, ali i zato nismo, niti smo bili honorirani, niti smo bili sankcionirani, nego jednostavno nakon izvjesnoga vremena ovu našu sjajnu odluku, pod navodnicima "sjajnu" apsolutno nitko nije primijetio jer su životni problemi i problemi u društvu kudikamo krupniji od toga da li netko dobija ili ne dobija 0,5%. Zato kažem svakako da rektorima što im ide treba vratiti, ali treba vratiti svima, a ne zapravo imati ovako jedan restrektivni pogled na svijet i onda upravo stvarati mogućnosti i dovoditi zapravo i Ustavni sud pred jednu vrlo neugodnu situaciju da oni zapravo ne znam najopasnije ako i ta četvrti stožer naše ove vlasti također počne računati o političkim odnosima u Parlamentu pa što jest oportuno … [[Govornik se ne razumije.]] , a što nije, a danas na ovom hjeringu smo isto čuli i upravo takva pitanja kako bi se netko ponašao, da li bi nešto držao u ladici ili bi zapravo inzistirao da se radi lege artis. Ja jesam za lege artis i upravo čini mi se da svojim palijativnim rješenjima smo samo se zapravo kao ono pile u kući zapetljali i od toga nema apsolutno ništa, a niti će naš ugled i u javnosti biti veći ili manji ako mi doista donesemo ono što bismo trebali izglasati, a to je da onima svima kojima pripada 0,5% doista pripada. O promilima ovaj puta neću govoriti. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uistinu je teško ući u logiku ovoga Zakona i shvatiti Vladine motive za njegovo predlaganje. Mi smo maloprije raspravili Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o postupku primopredaje vlasti. Vlada u tom Zakonu predlaže da dužnosnici prestaju biti zamjenik tajnika Vlade, tajnici ministarstava, pomoćnici ministra i predstojnik Ureda Vlade. Oni bi dakle po Vladinoj želji trebali prestati biti dužnosnici, ali dužnosnik ostaje npr. zamjenik tajnika Hrvatskog sabora. Znači zamjenik tajnika Vlade ne bi bio dužnosnik, a zamjenik tajnika Sabora ostao bi dužnosnik. Teško je proniknuti u tu logiku. Dalje. Pomoćnici ministara ne bi bili dužnosnici, ali pomoćnici ravnatelja državnih upravnih organizacija ostali bi dužnosnici. Stvarno nelogično. Tajnici ministarstava ne bi bili dužnosnici, ali tajnik u središnjim državnim uredima oni bi ostali dužnosnici. Mene bi stvarno zanimalo da predstavnik Vlade objasni kojom se logikom Vlada ovdje vodila. Ovo je potpuno zbrkano, potpuno nejasno i potpuno nečitko. Rektori i prorektori sveučilišta po ovom Prijedlogu zakona ne bi trebali više biti državni dužnosnici, a obrazloženje da se zaštiti autonomija sveučilišta. Zgodno zvuči. Da nije one druge odredbe da će njima Vlada uredbom određivati plaću. Pa čekajte, kako mislite sačuvati autonomiju sveučilišta ako rektorima i prorektorima Vlada određuje plaću svojom uredbom? Gdje je tu autonomija i po čemu je to sad autonomija jača nego kad im se plaća određivala zakonom? Sad je barem, sad im je bar plaća bila određena zakonom, a odsad neće biti zakonom nego Vlada će rektorima reći slušaj, ne sviđa mi se baš ovo kako ti to radiš pa ću tebi smanjiti plaću svojom uredbom. I time Vlada štiti autonomiju sveučilišta. Bilo bi smiješno kad ne bi bilo žalosno. Ako vi hoćete zaštititi autonomiju sveučilišta zaštitite je, ojačajte je, vratite rektore i prorektore akademskoj zajednici pa nek im akademska zajednica određuje plaću. To bi bilo logično, to bi bilo konzistentno, to bi bilo jasno, ali da jačate autonomiju sveučilišta na ovaj način bolje je nemojte jačati. Nemojte je jačati jer će sveučilište bolje proći bez ovih vaših pojačanja. Što se pak tiče ove obustave 0,5% na godine staža. Gledajte, masa plaća za dužnosnike se može ograničiti. To je jedna inače odredba koja se iz godine u godinu ponavlja i donosi, mijenja se zakon samo zbog te odredbe da se njoj produži vijek trajanja. Pa najprije ajmo ili to sustavno riješiti pa tih 0,5% trajno ukinuti ili priznajmo dužnosnicima ono što se priznaje svima drugima. Pazite takvo ograničenje je vrijedilo i za suce. Onda je ono skinuto. Suci sad imaju onih 0,5% što je i logično. Sudac sa većim stažem ima više iskustva, više znanja pretpostavlja se pa je u redu da je malo više i nagrađen. Kod dužnosnika ja ne vidim nikakav razlog da se oni u tom pogledu izjednačavaju, da se to radi jedna uravnilovka i da se ne poštuje iskustvo i godine staža s tim da predlažem da onda Vlada donese jednu drugu mjeru, da se ne bi trošilo više novca na dužnosničke plaće u državi vi ograničite masu, vi ograničite masu, a ovo će biti nekakva unutarnja preraspodjela, ali će ta preraspodjela biti logična i bit će jednaka kao što je za sve druge u državi. Ovo što ste poslali u Sabor kad se usporedi s ovim Zakonom koji smo maloprije raspravili predstavlja pokušaj uvrede intelekta i to je oprostite, to je nešto čemu se čovjek načuditi ne može. A vi meni sada objasnite ovu razliku, preveliku razliku vašu između pomoćnika tajnika Vlade, zamjenika tajnika Vlade i zamjenika tajnika Sabora. Objasnite to tako eto da to može shvatiti čak i zastupnik. Hvala vam lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo predsjedniče, ispričavam se. Kolega Kramarić pošto mi je ukrao pola diskusije sada me još i zapričao, ali evo da se vratim na ono što želim reći. Želio bih se osvrnuti samo na dvije stvari. Jedna stvar je rektori i prorektori, a druga stvar je ovih 0,5% iz plaća. … [[Upadica se ne čuje.]] Poslije ću i na 0,5 promila. Dok sam bio u Povjerenstvu za odlučivanje o sukobu interesa rektori i prorektori sveučilišta već tada su tražili da se njih briše iz popisa jer nisu željeli predati imovinske kartice, jer su smatrali da oni u ovaj popis uopće ne spadaju. Tada je to u svakom slučaju bilo kršenje zakona jer po zakonu su oni te svoje imovinske kartice trebali predati Povjerenstvu za odlučivanje o sukobu interesa i na kraju ja mislim ne znam točno kakvo je stanje sada, ali ja mislim da su oni to na kraju konačno i predali. Već tada na njihovu intervenciju pri izmjenama Zakona o sprječavanju sukoba interesa pokušavali smo rektore i prorektore izbaciti iz popisa državnih dužnosnika, predlagali smo to još davno na izmjenama 7. srpnja 2004. godine, međutim gospodin Palarić tada to nje uvažavao i smatrao je da to u svakom slučaju ne treba napraviti jer obrazloženje je bilo da su oni tu ionako zbog koeficijenta koje im određuje plaća. Nismo uspjeli to napraviti da se oni izbace iz popisa državnih dužnosnika pa smo onda pokušali jednu stvar napraviti da jednostavno pojednostavimo izmjene i dopune Zakona o sprječavanju sukoba interesa pa smo željeli ujednačiti Zakon o državnim dužnosnicima i Zakon o sprječavanju sukoba interesa da onaj članak 2. koji se mijenja u Zakonu o sprječavanju sukoba interesa gdje se nalazi popis svih dužnosnika koji su obuhvaćeni pa da on bude jednak sa ovim člankom da nam se ne dešavaju ovakve nebuloze kakva se dešava sada, a ta nebuloza je da iz Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika brišemo rektore i prorektore, a oni ostaju i dalje u Zakonu o sprječavanju sukoba interesa. To znači po jednom zakonu više nisu dužnosnici, a po drugom zakonu jesu i po drugom zakonu i dalje moraju predavati imovinske kartice i sada na kraju mandata i na dan bitne promjene i na početku mandata. Znači nismo odradili jedan i drugi zakon a to se dešava po ne znam koji puta, da negdje nešta ostaje. Pa evo gospodine Palariću ja vas molim ujednačite članak 2. iz Zakona o sprječavanju sukoba interesa sa Zakonom o pravima državnih dužnosnika. I da idem sada na onu drugu stvar koja je prilično čudna, a to je da nam se dolazi na stol sa protuustavnim prijedlogom, a to je da se mjesec dana po isteku ove godine stečena prava ne samo saborskih zastupnika nego svih državnih dužnosnika ukidaju retroaktivno. To znači da za ovih mjesec dana koje smo radili, svi mi gospodo ovdje, a i svi drugi državni dužnosnici moraju dobiti 0,5% za svaku navršenu godinu radnog staža. Ja pitam ovdje gospodina Palarića, tko će biti kriv za isplatu tih 0,5% za prvi mjesec ove godine jer je prvi mjesec završio, to su naša stečena prava i na koji način će to biti isplaćeno. Ja svojih 0,5% dajem kao početni fond Povjerenstvu za odlučivanje sukoba interesa jer znam da nemaju nikakvih sredstava za rad i očekujem da ćete i vi svi drugi svojih 0,5% oni koji neće ne moraju, ali očekujem da ćete svojih 0,5% koje ćete dobiti za prvi mjesec ove godine, dati isto tako za povjerenstvo da bi povjerenstvo moglo početi sa radom. U protivnom ne znam na koji način mislite primijeniti taj članak. A, usput, bilo bi jako dobro kad bi vladajući pošto su oni uveli tih 0,5, odlučili, ustvari da pojasnim. Oni su uveli 0,5% na plaće, ova druga, obrnuto. Oni su ukinuli 0,5% na plaće, oni su uveli 0,5% na ovo, pa bi bilo dobro kada bi se i jedni i drugi 0,5 ukinuli. Znači dođite sa prijedlogom, izbacite to iz zakona i nemojmo svake godine praviti ovakve farse i ovako na ovaj način ukidati stečena prava.
Hvala. Dvije replike. Prvi je poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče. Kolega Kapraljeviću bilo bi da pojasnim, jako dobro da ovih 0,5% ukinemo a uvedemo 0,5 promila, to bi onda bilo podjednako ravnopravni odnos grijehova jedne i druge strane. Ali što se tiče novaca kojega se odričete u korist Povjerenstva za sprječavanje sukoba interesa, čini mi se da bi bilo svrsishodnije, a čujem da je danas to bio i problem na Vladi, gdje se razgovaralo da se ukine ona odredba da Državno izborno povjerenstvo birače na birališta poziva poozivom jer nema novaca. Ajmo napraviti doprinos da birači u ovoj državi budu pozivani na izbore, a ako nema novac nek' se iz tog fonda alimentiraju slanje onih poziva pisanih, kratkih rezanaca kao što se to nekad radilo i zvalo, kako bi svi građani znali gdje su im biračka mjesta i pod kojim brojem su upisani u birački popis.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Antun Kapraljević.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega Lesar, to sam i mislio. Možda nisam baš bio dovoljno jasan ali to sam i mislio. Nek' svatko svoj grijeh obriše na taj način da tu vratimo 0,5 a tu obrišemo 0,5. A što se tiče mojih 0,5% od ovog 1. mjeseca ja ne dam za rezance, ja dajem Povjerenstvu za odlučivanje sukoba interesa jer smatram da su oni u daleko većim problemima.
Rezanca sa sirom nisu loši. Poštovani zastupnik Pero Kovačević, replika.
Poštovani gospodine predsjedniče! Slažem se sa gospodinom Kapraljevićem da mi ipak ovih 0,5 ukinemo jer koliko znamo svake godine se odgađa ta primjena a da vratimo 0,5 pa i 0,7 na ovaj dio. Da. Ovo su promili a ovo su ovaj dio. Prema tome, to je pravo rješenje. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Antun Kapraljević.
Gospodine predsjedniče! Evo, kolega Pero slažem se potpuno s vama. Međutim, ja sam ovih 0,5 pristao zato što je to stav kluba. Ja pošto pijem samo kavu i vodu, ja tražim 0,8. … [[Upadica se ne razumije.]]
Kao preferans su, treba licitirat. Ali tu smo već prešli 7 je, do 7 se može ić' samo. … [[Govornik se ne razumije.]] je 7, … [[Govornik se ne razumije.]] je 6, jel'? Poštovani zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavniče Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Pa najkraće rečeno zakon nije apsurdan ali je obrazloženje potpuno apsurdno. Zašto? Moji prethodnici, govornici kolege zastupnici su rekli da je razlog za izmjenu i dopunu odnosno donošenje ovog zakona brisanje iz Zakona rektora o državnim dužnosnicima rektora, prorektora radi osiguranja autonomije sveučilišta. Dakle, kako bi rukovodstvo sveučilišta steklo autonomiju? A u čemu je apsurd? Dakle, nije rukovodstvo sveučilišta imalo autonomiju jer je Hrvatski sabor kao predstavničko tijelo građana Republike Hrvatske zakonom utvrdilo njima poziciju od plaća. Dakle, predstavničko tijelo građana je utvrdilo poziciju rektora i prorektora i to je ovisnost prorektora. A gledajte apsurda. Kad Vlada kao jednostranačka najčešće Vlada to uređuje uredbom, to više nije ovisnost rektora i prorektora. Zanimljiva je opservacija šta je ovisnost a šta nije? Zato je moja kvalifikacija da je ovaj zakon rađen kako bi rektori odnosno rukovodstvo sveučilišta bilo ovisno ne o zakonu nego o Vladi Republike Hrvatske. Pa zašto skrivamo pravi smisao ovog zakona? Istina je što je kolega Kapraljević rekao da rektori non-stop traže da ne budu na listi po odredbama Zakona o sprječavanju sukoba interesa jer ne žele dati izvješće o imovinskom stanju svojemu i ja to razumijem i ja to prihvaćam. Ne zato što sam trenutno u ovoj poziciji nego općenito to prihvaćam. Ali ne prihvaćam da se oni dovode u ovisnost jer im se plaća regulira Vladinom uredbom. Zatvorimo princip. Ili će biti sveučilište izdvojeno potpuno pa i od Sabora, dati im da oni uređuju autonomno pravila i kriterije i mjerila za određivanje plaće ili će Sabor uređivati to što je manje ovisno zakonom nego uredbom Vlade. Ali zamislimo sad dalje. Tko kaže da se sad ne može u sljedećoj sjednici Sabora pojaviti da se izdvoji Vlada Republike Hrvatske iz Zakona o državnim službenicima i namještenicima jer jako ovisi o Parlamentu. Jako ovisi o Parlamentu a osim toga nije sigurna u pojam šta je to imovina? Ovako mora položiti račun za imovinu i odgovarat Hrvatskom saboru. Predlažem da je isključimo iz Zakona o pravima hrvatskih dužnosnika. Olakšat ćemo i nama i njima posao. A meni najviše. Još jednu stvar bih htio reći. Što se tiče 0,5% po godini radnog staža. To je izuzetak od pravila i zato se ta uredba svake godine mijenja jer je to naprosto ušlo u praksu pa ni jedna Vlada neće iz demagoških razloga, ni jedna neće iz demagoških razloga da to vrati kako to i spada u zakon principijelno svima ili nikome. Jer ovdje je riječ o posebnom dodatku na radni staž. To je nezavisno od kvalitete rada. Naravno ja se samo mogu čuditi zašto to radimo? Ne zalažem se ni ovamo ni onamo. Ali ako je razlog za isključenje rektora da im se i to isplaćuje onda to moramo isto nazvati pravim imenom. Dakle, sebi ne moramo isplatiti ali rektorima moramo isplatiti ali da bi oni bili i dalje poslušni prenijet ćemo ovlasti Vladi Republike Hrvatske da im utvrđuje ona plaću. To je zaista dovođenje rektora, rukovodstva sveučilišta u ovisni položaj u Vladi Republike Hrvatske. Koja je načelna reperkusija ovakvih zakona? Pravna nesigurnost. Pravna nesigurnost jer zapravo svake godine mi očekujemo hoće li se donijeti uredba ili neće se donijeti uredba? O čemu to zavisi? Ni o kakvoj analizi nego o volji onih koji su na vlasti. A to već nije pravna država nego pitanje volje onih koji su na vlasti. To nije dozvoljeno i zbog toga ja zaista smatram, podržavam da se rektori vrate u autonomni položaj, u sveučilište i da određuju sami sebi plaću kao sveučilište a ne da im Vlada određuje plaću svojom uredbom. Hvala lijepo.
Hvala. I završni osvrt državni tajnik Antun Palarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovane zastupnice i zastupnici. Pa Vlada ostaje kod Prijedloga zakona. Smatra da je on usklađen sa, sustav je usklađen. A u pogledu statusa pojedinih sadašnjih državnih dužnosnika to smo riješili u Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o obavezama i pravima državnih dužnosnika, Narodne novine broj 114. iz 2006. gdje u članku 3. stoji da na dan stupanja na dužnost Vlade Republike Hrvatske nakon prvih sljedećih parlamentarnih izbora položaj tajnika, ministarstava, zamjenika tajnika Vlade, predstojnika Ureda Vlade, zamjenika državnog tajnika Središnjeg državnog ureda te zamjenike i pomoćnike ravnatelja državne upravne organizacije postaju radna mjesta državnih službenika. I, a dosadašnji položaji pomoćnika ministra ukidaju se, a onda na osobe se odnosi ona klasična formulacija da oni, što smo govorili i sa Zakonom o primopredaji vlasti. Dakle oni tehnički upravljaju svojim organizacionim jedinicama dok se temeljem javnog natječaja ne stavi na raspolaganje, ne provede novi odabir sukladno Zakona o državnim službenicima. Kad govorimo o Zakonu o primopredaji vlasti mi govorimo o izvršnoj vlasti. Govorimo o Vladi, o tijelima državne uprave i nismo ni na koji način birali u, zamjenika tajnika Hrvatskoga sabora. Mislimo da su zakoni usklađeni, da je depolitizacija sveučilišta potrebna. Da je ovo ipak korak naprijed. Onda rektori, prorektori ulaze u sustav javnih službi i na njih ćemo, mi ćemo njih onda kroz ostale zakone riješiti njihov status. Mi sada ne govorimo o izmjenama Zakona o primopredaji vlasti i nismo ih imali sa čime uskladiti a sigurno da rektore i prorektore ne možemo stavljati u kontekst Zakona o postupku primopredaje vlasti. Dakle ne može govoriti o neusklađenosti. Predlažemo da se ovaj zakon usvoji. Mislim da 14 milijuna kuna koliko mislimo da ćemo uštedjeti sa ovih 0,5 po godini staža nije mali novac i da to možda ne bi smjelo biti predmet izrugivanja, ali može, svatko ima pravo o tome misliti što hoće. Vlada smatra da će to pomoći i stabilizaciji Državnog proračuna i da će taj novac biti korisnije utrošiti na nekakve druge programe koji su od interesa za širi krug hrvatskih državljana. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Antun Kapraljević.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa gospodine Palariću, nitko ovdje nije spomenuo Zakon o primopredaji vlasti. Ja sam pričao o Zakonu o sprečavanju sukoba interesa. I vi kažete sustav je usklađen. Ništa nije usklađeno. Oni, u jednom ih brišete a u drugom ostaju. To nema veze. A ovo što pričate koliko je šta opterećeno sa ovih 0,5%. Zna se, to je 16 milijuna kuna. Ali ja vas ponovo pitam, šta je s prvim mjesecom gdje je protuustavno ovo napravljeno unazad?
Hvala. Zaključujem raspravu. To je. Svaki pravi džentlemen bi ovako reagirao. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika. Najprije trebamo glasovati o zaključku za povratno djelovanje članka 3. da postoje osobito opravdani razlozi za povratno djelovanje članka 3. Molim uključimo se. Tko je za ovaj zaključak o povratnom djelovanju? Možemo glasovati. Na žalost samo je 3, a nije 03 ili 05. Rezultat? Sa 73 za, 8 suzdržanih, 1 protiv usvojen predloženi zaključak.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospođe i gospodo zastupnici, popisi birača u Republici Hrvatskoj su evidencija svih hrvatskih državljana koji su navršili 18 godina i kojima nije u sudskom postupku oduzeta poslovna sposobnost. Dakle svih onih koji su, koji su biračko tijelo. Popisi birača vode se prema mjestu prebivališta. Prema tome imamo popise birača za hrvatske državljane koji imaju prebivalište prijavljeno u Republici Hrvatskoj i imamo sukladno ustavnoj uredbi po kojoj se jamči biračko pravo svim državljanima za predsjedničke izbore i za parlamentarne izbore. I gdje se obvezuje država da mora omogućiti hrvatskim državljanima koji se zateknu u inozemstvu i imamo poseban popis birača za hrvatske državljane koji imaju prebivalište izvan Republike Hrvatske. Taj popis birača vodi Gradski ured Grada Zagreba za opću upravu i naziva se skračenim nazivom središnja evidencija. Zakon o popisima birača donesen je 1992. godine. Do sada nije mijenjan, ali je u međuvremenu došlo do implementacije suvremene tehnologije u vođenju popisa birača. Stoga je bilo nužno intervenirati i u sam sadržaj zakona. Zakon je pripreman na vrlo transparentan način. Prije samog upućivanja u vladinu proceduru mi smo organizirali Okrugli stol zajedno sa Misijom OESS-a u Republici Hrvatskoj i Udrugom GONG koja se bavi ovom problematikom. I na taj Okrugli stol pozvani su predsjednik Hrvatskog sabora koji se pozivu odazvao. Premijer koji je također bio tu. Predsjednik Vrhovnog suda koji je sudjelovao u radu i predstavnici Ustavnog suda i brojni ministri, saborski zastupnici. Ali ne samo to već i organizacije civilnog društva. Kandidati za Državno izborno povjerenstvo. Važeći sastav Državnog izbornog povjerenstva. Međunarodne institucije od veleposlanika Finske koji je predsjedao u to vrijeme Europskom unijom odnosno Finska je bila zemlja predsjedateljica. Do voditelja delegacije Europske komisije u Republici Hrvatskoj. Dakle jedan vrlo širok i otvoren skup smo organizirali na kojem je prezentiran Nacrt prijedloga zakona i koji je temeljito raspravljen i primjedbe sa tog skupa, a naročito primjedbe stručnjaka koji su nam pomogli ugrađeni su u ovaj tekst zakona. Najviša novina u Zakonu o popisu birača je da se on vodi isključivo elektronskim putem i da je popis birača svim hrvatskim državljanima putem naše web stranice i putem operatera. Dakle, putem SMS poruka. Nadalje, ovim zakonom pokušavamo olakšati hrvatskim državljanima koji se zateknu u inozemstvu rješavanja svoga statusa. Naime, imamo prilike i kod svakih izbora uvijek su se javili problemi oko osiguranja prava glasa hrvatskim državljanima koji se vani zateknu bilo da su imali prijavljeno prebivalište u nekom od države ili gradu u toj središnjoj evidenciji ali su mijenjali svoje prebivalište a da o tome nisu obavijesti tijelo koje vodi popise birača bilo da su se zatekli izvan Republike Hrvatske a da to nisu također prijavili tijelu koje vodi ih u popisu birača. Stoga imamo posebno poglavlje koje predviđa registraciju popisa birača privremenu u inozemstvu. Kad se govori o popisima birača onda se često imputira da su oni nesređeni, da su u popisima birača mrtve duše, da se uspoređuju se popisi birača sa popisom stanovništva i onda se pokušava imputirati da bi zbog takvih popisa birača mogla doći u pitanje legitimnost vlasti izabrane na izborima. To činjenica jest da po nekakvim statističkim procjenama popisi birača ne uklapaju se u statističke norme u pogledu stanovništva mlađih od 18 godina, ali za to postoje tri vrlo važna razloga. Jedan je razlog što su u popisima birača u Republici Hrvatskoj navedeno i 400000 hrvatskih državljana koji imaju prebivalište i izvan Republike Hrvatske i kod popisa stanovništva oni nisu ni mogli biti upisani. Točnije, prema zadnjim podacima 401510 birača je upisano u popis birača, a imaju prebivalište izvan Republike Hrvatske. Drugi je razlog što je dio hrvatskih birača koji imaju prijavljeno prebivalište u Republici Hrvatskoj negdje drugdje izvan svoga mjesta stanovanja. Neki su još u izbjeglištvu. Neki su na privremenom radu u inozemstvu, nisu se odjavljivali, nisu evidentirali svoje odsustvo. Oni imaju pravo biti prijavljeni, prijavljeno prebivalište u Republici Hrvatskoj. Nitko im to pravo ne može oduzeti. Ali na dan popisa tamo nisu zatečeni stoga stanje popisa stanovništva i u tom dijelu ne odgovara popisu birača. U Hrvatskoj je na žalost prisutna i jedna činjenica da nam stanovništvo stari, da je sve manji broj ljudi se rađa, da je sve manja generacija koja dolazi, a produžava se životni vijek. To je pozitivna činjenica, ali to znači da je sve više ljudi starije od 80 i 90 godina koji ostaju evidentirani u popisu birača. Dakle, mi želimo ovu evidenciju maksimalno očistiti, urediti. Mi smo primjenom suvremene tehnologije i jedinstvenog matičnog broja došli do takvog stanja da nemamo ni jednog dvostrukog upisa, jer nam to sam sustav ne bi dopustio kad bi neki ured i pokušao na dva mjesta uvesti nekog ako je već upisan u popis birača, jer bi jedinstveni matični broj signalizirao da je on već upisan i stoga to nije moguće raditi. Ali, mi znamo što je život. Mi znamo da popisi birača moraju biti zaključeni prije održavanja izbora i da u tom periodu od zaključivanja popisa birača koliko god oni bili ažurni na žalost umrijet će 800, 900 ili 1000 ljudi i stoga ćemo uvijek imati u popisima birača nekoga tko je umro u najmanju ruku od dana zaključivanja birača do dana izbora. Ja i s ovog mjesta oštro osuđujem bilo kakvu manipulaciju na izborima. Moramo reći da u izbornom procesu u Republici Hrvatskoj sudjeluje na biračkim mjestima oko 36000 članova biračkih odbora, predsjednika, zamjenika predsjednika, pa članova i njihovih zamjenika i da su ti ljudi uredno i korektno odradili svoj posao i da je po tome Hrvatska ocijenjena kao zemlja visoke demokracije, da mi više nemamo promatrača na izborima i to je dobro. I to treba zadržati i dapače i još uložiti napore u edukaciju osoba koje sudjeluju u postupku provedbe izbora kako bi posao obavili lakše i kvalitetnije i svima omogućili ostvarivanje njihovog ustavnog prava. Međutim, ako je prevara i bilo one se nisu dogodile na području Republike Hrvatske i molim, mislim da svi moramo osuditi pokušaje da se u izborima bilo što manipulira. Ovaj zakon iako je pripremljen na način kako sam rekao otvoreno, transparentno i rekao bih prolazi dobro, prošao je dobro kroz radna tijela Sabora. Jedina zamjerka koju sam ja čuo na odborima na kojima sam bio prisutan, a to je pitanje dostupnosti popisa birača. Popis birača sadrži osobne podatke. Mi smo u ovom mandatu uspostavili sustav zaštite osobnih podataka. Postoje Komisija za zaštitu osobnih podataka i mi smatramo da s ovim podacima ne bi smio raspolagati nego samo tijelo koje ih vodi i tijelo koje provodi izbore. Međutim, da bi otklonili sumnju na važnost tih osobnih podataka mi smo poslali upit Komisiji za zaštitu osobnih podataka da procijeni ove zahtjeve koji su se tijekom rasprave otvorili da se dostupnost popisa birača učini svim političkim strankama. Nema nikakvih drugih razloga osim zaštite privatnosti jer kao što sam rekao popise birača vode Uredi državne uprave u županijama, popise birača ovjeravaju komisije koje imenuje ta predstavnička tijela, dakle u Gradu Zagrebu ovih 700 tisuća birača će ovjeriti komisija koju će imenovati gradska Skupština Grada Zagreba. I ne samo to nego i ovih 401 tisuću upisanih birača u središnjoj evidenciji za birače koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj. U svakom slučaju to raditi i komisija Grada Čakovca u Varaždinu varaždinska, Rijeci riječka i tu nema nikakvog razloga za sumnju da se ti popisi birača ne vode na zakonit način. No mislim da je ovo ipak korak naprijed. Mi smo zakon dali u dva čitanja. I vjerujemo da ćemo i brojne primjedbe koje budu izrečene ili prijedlozi biti ugrađeni u Konačni prijedlog zakona. Evo, toliko za uvod. Ukoliko bude potrebno još ću se uključiti u raspravu i završno se osvrnuti na prijedloge i koje budu podneseni. Hvala vam lijepa.
Hvala. Odbori? Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav, predsjednik Odbora, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 73. sjednici održanoj 30. siječnja 2007. godine raspravio je Prijedlog Zakona o popisima birača koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske 18. siječnja 2007. godine. Odbor je Prijedlog zakona raspravio na temelju nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora kao matično radno tijelo. Odbor je u raspravi podržao rješenja iz prijedloga zakona. Odbor predlaže da predlagatelj ispita mogućnost odredbe temeljem kojeg bi sudionici izbora obavili uvid u popis birača bez podataka koji podliježu zaštiti temeljem Zakona o zaštiti osobnih podataka. Tu moram biti precizniji. Odbor je zapravo u raspravi zatražio da predlagatelj ispita mogućnost odredbe temeljem koje bi sudionici izbora dobili popis birača ali bez podataka koji podliježu zaštiti temeljem Zakona o zaštiti osobnih podataka. Nakon rasprave Odbor je jednoglasno sa 8 glasova za predložio Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog Zakona o popisima birača. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi o prijedlogu zakona na sjednici Hrvatskog sabora i njegovih radnih tijela uputit će se predlagatelju radi izrade Konačnog prijedloga zakona.
Hvala. Odbor za useljeništvo, poštovana zastupnica predsjednica Odbora, Zdenka Babić Petričević. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo Odbor za useljeništvo Hrvatskog sabora na 29. sjednici održanoj 25. siječnja ove godine razmotrio je Prijedlog Zakona o popisima birača. Odbor je na temelju članka 140. Poslovnika Hrvatskog sabora o navedenom Prijedlogu Zakona raspravljao u svojstvu zainteresiranog radnog tijela s posebnim osvrtom na birače koji imaju prebivalište u inozemstvu. Uvodno je rečeno da ovaj Prijedlog Zakona o popisima birača ne donosi neke bitne novine u odnosu na prethodni. Informatizacijom službi koji vode popise birača utemeljenom na jedinstvenom informatičkom programu napušta se dosadašnji način vođenja popisa birača te vođenjem evidencije u elektronskom obliku omogućava preciznija evidencija, nadzor i obrada podataka iz popisa birača. Predstavnik Ministarstva unutarnjih poslova rekao je da će Ministarstvo unutarnjih poslova usporediti svoje podatke sa podacima koje ima Središnji državni ured za upravu prema matičnim brojevima. Ukazao je da još ima osoba koje imaju i po dva matična broja te da za istu osobu ima 3 do 4 identiteta, ali će se taj problem otkloniti. Vođenje evidencije propisuje se isključivo u elektronskom obliku jedinstvenom na čitavom području Republike Hrvatske, neovisno o sjedištu voditelja zbirke osobnih podataka. Građanima se omogućuje uvid u popis birača tijekom cijele godine, osim u dane određene zakonom u vrijeme izbora. Novim zakonskim odredbama propisuje se način evidentiranja birača bez prebivališta u Republici Hrvatskoj. One se upisuju u Središnjoj evidenciji birača u Gradu Zagrebu po državama u kojima imaju evidentirano boravište u inozemstvu. Popis tih birača temelji se na podacima iz Središnje evidencije o hrvatskom državljanstvu osoba bez prebivališta u Republici Hrvatskoj i podacima o izdanim putnim ispravama na kojima je naznačena adresa stanovanja i država boravišta. Propisana je prethodna registracija birača za glasovanje u inozemstvu kako bi se izbjeglo bespotrebno pribavljanja potvrda birača i dodatno administriranje i komuniciranje između nadležnih tijela i maltretiranja birača. Predstavnica predlagatelja Središnjeg državni ured za upravu je nadodala da će diplomatska-konzularna predstavništva Republike Hrvatske biti obvezna voditi kontinuiranu evidenciju o biračima koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj. Radi toga će službenici u DKP-ima biti dužni trajno informirati hrvatske državljane o mogućnosti prethodne registracije do zaključenja popisa birača 14 dana prije dana održavanja izbora. Popis birača mora se zaključiti i dostaviti na potvrdu najkasnije 8 dana prije dana određenog za održavanje izbora. Budući se uvijek događa da netko tko ima biračko pravo ne bude upisan u popis birača člankom 39. se dodaje mogućnost dokazivanja prava na glasovanje na dan izbora potvrdom nadležnoga tijela koji vodi popis birača. Potvrde za glasovanje mogu izdati diplomatske misije i konzularni uredi Republike Hrvatske u kojemu ti birači žele ostvariti pravo glasovanja na temelju službene provjere biračkog prava i upisa u popis birača. Nakon provedene rasprave Odbor za useljeništvo je jednoglasno odlučio Hrvatskome saboru predložiti sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog Zakona o popisima birača. Drugo, mišljenja, primjedbe i prijedlozi iznijeti u raspravi uputit će se predlagatelju da ih uzme u obzir prilikom izrade Konačnoga prijedloga predloženoga zakona. Hvala.
Hvala. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina? Da. Predsjednik Odbora, poštovani zastupnik Furio Radin. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Skratit ću naravno jer vidim da imamo jedan drugi ozbiljan poslije prijedlog zakona za raspravljati. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina Hrvatskog sabora razmotrio je na svojoj 53. sjednici ovaj Prijedlog Zakona o popisima birača. U raspravi je istaknuto da Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina kod svih dosadašnjih izbora ukazivao na probleme jer gospodin Palarić vi ste rekli da kod popisa birača ne bi trebalo biti nikakvih problema. Kod popisa birača nacionalnih manjina ima samo problema i to smo ustanovili u više navrata. Osobito je istican stalno prisutan problem neažurnosti popisa birača te neriješen propis upisa nacionalne pripadnosti birača koji se izravno odražava na ostvarivanje prava pripadnika nacionalnih manjina da biraju svoje predstavnike bilo da se radi o izboru zastupnika u Hrvatski sabor ili izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne samouprave. Konstatirano je da problem dijelom proizlazi iz činjenice što Zakon o popisima birača donijet je 92. godine i nije usklađen s novinama koje su u pogledu biračkog prava pripadnika nacionalne manjine uvedene ustavnim Zakonom o pravima nacionalnih manjina kao i činjenice što je i to je najbitnija stvar, 2002. godine praktički nema propisa temeljem kojih bi se dolazilo do vjerodostojnog podatka o nacionalnoj pripadnosti birača i njegovu upisu u popisu birača. Mi još dan danas ne znamo, gospodine tajniče još dan danas ne znamo na koji način se radi popis birača o nacionalnim manjinama. Mi to ne znamo kako se ažurira, kako netko postaje Talijan, Hrvat, Eskim ili šta ja znam, kada ispuni 18 godina. Prijedlogom ovog zakona prema ocjeni članova odbora uvode se rješenja koja bi trebala poboljšati ažurnost popisa birača prije svega zbog činjenica što će se popisi voditi u elektroničkom obliku. Izraženo je tako mišljenje kada je u pitanju upis podataka o nacionalnosti u popisu birača da je rješenje koje je s tim u vezi predloženo u članku 9. prijedloga zakona potpuno nepraktično. Naime obzirom da je kako je to konstatirano u obrazloženju prijedloga zakona, krajem 2002. godine izmjenama i dopunama pravilnika o obrascima, evidencije prebivalište i boravište je iz evidencije izbrisan podatak o nacionalnoj pripadnosti, a navodno to je bio dokument na osnovi kojeg su se pravili popisi birača nacionalnih manjina. Mi možemo sada, najvjerojatnije ćemo ustanoviti ako nešto ne poduzmemo da popisi birača nacionalnih manjina će biti puno manji što će biti i sramota i za zemlji i za nas i nacionalnih manjina, a mi ćemo ukazati na to pravovremeno. Nećemo gospodin Markov ovo je ozbiljna stvar. Neće biti manje … [[Ne razumije se.]] bit će veće sramote za Hrvatsku. To vam ja kažem. Izraženo je tako mišljenje… … [[Upadica se ne čuje.]] Neću vam reći kako je izraženo mišljenje, ionako me ne slušate nego ću vam reći što smo zaključili, valjda vas to zanima jer bez toga neće se dobiti glasovi nacionalnih manjina. Znači zatraženo je stoga da predlagatelj u konačni prijedlog zakona ugradi odredbe kojima bi se utvrdilo da će svakom biraču za predstojeće izbore najkasnije mjesec dana prije održavanja izbora biti dostavljen poziv svakom biraču kojima će biti obaviješten o datumu izbora, o biračkom mjestu na kojem može glasovati te o podacima koji u njemu sadrži popis birača s pozivom da iste provjeri i prema potrebi zatraži njihov ispravak i dopunu uključujući ispravak ili dopunu podataka o nacionalnosti itd. Dva, da je nadležno tijelo koje vodi popis birača svakom građaninu koji stekne biračko pravo navršavanjem 18 godina kao što je točno prije rekao gospodin Palarić, danom stjecanja tog prava obavezno o tome dostaviti pisanu obavijest i informiraju ga da je stekao to pravo i o podacima koji o njemu sadrži popis birača te ga pozvati da iste i u zakonskom roku prema potrebi ispravi i dopuni uključujući podatak o nacionalnoj pripadnosti. Ovom dopunom kako je rečeno, osiguralo bi se da svaki novi birač pravovremeno provjeri svoje podatke u popisu birača čime bi se zadržao kontinuitet u ažuriranju popisa birača. I na kraju da kandidati za zastupnike i zastupnici nacionalnih manjina u Hrvatskom saboru, a vidjet ćete poslije neki klubovi će o tome govoriti uključujući i klub Nacionalnih manjina, to ima u svim zemljama starije demokracije uz pridržavanje obaveza propisanih Zakonom o zaštiti osobnih podataka imaju pravo uvida u popise birača za nacionalnu manjinu odjednom u cjelokupni popis birača. Popisi birači su javni, nitko se ne mora sramiti da je Talijan, Srbin ili Crnogorac ili šta ja znam. Može samo reći neću biti u popisu birača, skinite me i stavite mi određenu šifru kao u Engleskoj. To ćete vidjeti poslije. Neću vam puno pričati više zato što imate taj papir pred sobom. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak. Prihvaća se prijedlog Zakona o popisima birača što je manje bitno, a bitnije je stajalište, prijedlozi i mišljenja iznijeti u raspravi u prijedlogu zakona upućuju se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Neću govoriti u ime kluba, ali reći će vam poslije Mak da smo zaključili ne glasati za taj zakon ako ti amandmani će biti prihvaćeni. Hvala.
Kada dođe drugo čitanje. … [[Upadica se ne čuje.]] Da, jer u prvom čitanju nema amandmana. … [[Upadica se ne čuje.]] Kada dođe do drugog čitanja. Ako u drugom čitanju ne bi bilo tih. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik potpredsjednik Doma Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Znate da svi se slažemo s time da bi trebalo donijeti Zakon o popisima birača koji bi trebao urediti ovo područje i neka od otvorenih pitanja pa između ostaloga i razlike između popisa birača i birača koji izlaze na izbore zapravo definitivno razriješiti. No, dakako, s obzirom da se ovdje radi o statusnim pitanjima, o pitanjima koji se tiču i osobnih podataka građana, otvara se odmah i čitav niz ozbiljnih problema i pitanja koji sami po sebi zahtijevaju jednu ozbiljnu raspravu. Zbog toga se slažemo da je ovaj zakon i dobro je da je došao u prvom čitanju da bi zapravo mogli raspraviti načelno u prvom čitanju i u drugom čitanju i poslije amandmanski popraviti ovaj zakon. Ima nekoliko stvari na koje odmah moramo i načelno i pojedinačno dati primjedbe. Prvo, čini se da ipak ovo nije prevelika izmjena kao što se na prvi pogled čini. Radi se ipak između ostaloga da je zapravo osnovna izmjena vezana uz to da bi se u elektronskom obliku obavljao popis birača. Što mi podržavamo, ali isto tako smatramo da bi trebalo zadržati i knjigu birača popisa iz jednostavnog razloga, na kraju krajeva i to je vezano uz Zakon o zaštiti osobnih podataka po kojem bi samo po sebi moralo biti i po Zakonu o elektroničkom popisu jer jednostavno nije moguće samo jedan način koristiti. To je prva naša načelna primjedba na koju bi trebalo razmotriti do konačnog prijedloga zakona. Druga jeste da mi ne prihvaćamo da bi se stavkom 2. članka 2. mogao mijenjati Ustav Republike Hrvatske, ovog zakona. Naime člankom 2. stavka 2. se propisuje citiram: "Upis u popis birača je uvjet za ostvarivanje biračkog prava na dan izbora". Upis u popis birača nije uvjet za ostvarivanje biračkog prava na dan izbora. Biračko pravo se stječe po Ustavu sa 18 godina i građanin ima pravo birati i biti biran i ima se na sam dan izbora pravo upisati dodatno u popis birača, odnosno tražiti posebnu potvrdu. Prema tome, ovo ne može biti uvjet za ostvarivanje biračkog prava i na taj dio posebice želimo naznačiti. Treća naša načelna primjedba jeste zapravo uvid u popis birača pa i onaj uvid u osobni upis iz članka 13. ovoga Zakona gdje sukladno Zakonu o zaštiti podataka pa ako hoćete i sukladno Zakonu o našem Ustavu koji jamči zaštitu osobnih podataka i između ostaloga kao što je opće poznato sasvim jasno i nedvojbeno kaže da se podaci, da se svakom jamči sigurnost i tajnost osobnih podataka, da se bez privole ispitanika osobni podaci ne mogu prikupljati, obrađivati i koristiti samo uz uvjete određene zakonom. E sad, ovaj Zakon bi morao vrlo jasno propisati uvjete pod kojima se može uvidom u popis birača zaštiti zapravo i osobni podaci i u najmanju ruku, u najmanju ruku svaki onaj tko želi uvid u popis birača, a ja ne mislim da je to, da je to, ne da to treba zabraniti zapravo treba omogućiti i pojedincu, pa ako hoćete i nositeljima lista, poslovničkim strankama, itd., on bi morao potpisati izjavu da je upoznat sa osobnim podacima. On bi morao potpisati za čega koristi te podatke i moralo bi se na osnovu toga imati evidenciju sukladno Zakonu o zaštiti podataka ako nastupi šteta ili bilo koja posljedica po nekoga od na popisu birača da zapravo se može pokrenuti pitanje odgovornosti i da to bude riješeno. Ovo pitanje nije do kraja razriješeno i zbog toga smatramo i iznosim ovu primjedbu koju bi trebalo razmotriti do drugog čitanja. Znam da to nije baš zgodno i lagano razriješiti u ovom Zakonu ali možda s nekom upućujućom normom koja upućuje na Zakon o zaštiti osobnih podataka bi mogli ovo pitanje dodatno riješiti. Treća ili četvrta grupa naših načelnih primjedbi je vezana uz problem pitanja nacionalne pripadnosti. Sasvim je jasno da pitanje popisa birača poglavito za onaj dio koji se odnosi za izbore gdje je bitna nacionalna pripadnost, gdje se biraju predstavnici nacionalnih manjina, bez obzira da li se radi o lokalnoj, regionalnoj ili parlamentarnoj, na državnoj razini zastupljenosti ili se radi o izborima za vijeće nacionalnih manjina treba biti veoma oprezan sa takvim popisom birača. Zašto? Nacionalna pripadnost po Ustavnom zakonu o pravu nacionalnih manjina je osobno pravo svakog čovjeka i građanina i on kao svaki državljanin, piše izričito, ima pravo slobodno se izjasniti kao argumentom a contrario nitko ga ne može natjerati ni zakonom da se izjašnjava o svojoj nacionalnoj pripadnosti. Isto tako u članku 4. je jasno, u stavku 4. je zapisano Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina da se zabranjuje bilo kakva diskriminacija temeljna na pripadnosti nacionalnoj manjini. Pripadnicima nacionalne manjine jamči se jednakost pred zakonom i jednaka pravna zaštita. Zbog toga mi iz SDP-a smatramo: a) da se ne smije nego da se mora zakonom omogućiti građaninu pravo da se izjasni po nacionalnoj pripadnosti ali mu se ne smije propisati obaveza. I u tom pogledu smatramo da bi veoma važno naznačiti bilo da u ovom recimo članku 7. kad je u pitanju nacionalna pripadnost zapravo treba jasno napisati da birači se mogu izjasniti o svojoj nacionalnoj pripadnosti, ali dakako čim mogu znači da ne moraju. Dakako, na samim izborima birači će voditi računa za čega će se opredijeliti. Jer isto tako je pravo pripadnika nacionalne manjine želi li on dati svoj glas za nacionalnu manjinu ili listu nacionalne manjine ili želi glasati kao svaki građanin za građansku opciju bilo koje liste nezavisne političke stranke, ili itd., itd. Prema tome, u tom pogledu se mora ostaviti mogućnost, ne smije se propisati obveza u tom dijelu. Naravno ako se već građanin opredijeli da će iskazati i svoju nacionalnu pripadnost onda je samo po sebi razumljivo da u izvodu popisa birača koji se daju na biračka mjesta gdje se biraju predstavnici nacionalnih manjina bit će i taj podatak prisutan ali uz naravno onu dodatnu napomenu na početku koju smo rekli u ime Kluba zastupnika SDP-a gdje se svi osobni podaci, a poglavito ovi moraju posebice zaštititi i moraju svi oni koji će imati uvid u ovaj dio posebice voditi o tome računa. Peta naša primjedba je vezana uz stavak 2. članka 3. u kojem se kaže, unutar grada ili općine popisi birača se vode po naseljima, ulicama i trgovima. U našoj mjesnoj samoupravi postoji mjesna samouprava, postoje kvartovi, itd., gradski. Prema tome, bilo bi dobro tu terminologiju ugraditi. Ne bi trebalo ugraditi pojam trgova, a da u isto vrijeme nismo u samom zakonu odredili šta u smislu ovog Zakona mi razumijevamo trgovi. Ne mislim da ne bi ovim Zakonom moglo se ugraditi nešto novo, možda može ali bi morali točno propisati šta u tom smislu smatramo pod trgovima. Naravno, vrlo interesantna pitanja koja su vezana uz članak 4. jeste pitanje birača koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj i koji bi imali pravo da se upišu u popis birača gdje im se između ostaloga evidentira popis u Gradu Zagreba, a po državama u kojima imaju, i sad gledajte sada, vrlo interesantno. Ne spominje se prebivalište nego boravište. A mi smo mišljenja da se mora voditi računa o dvije stvari. Ili mora imati i prebivalište ili alternativno boravište ako ima i prebivalište u Republici Hrvatskoj jer mi zapravo ovdje govorimo o fiktivnom prebivalištu kad je u pitanju Grad Zagreb. Zašto je ovo veoma važno? Zato što se otvara dodatni problem jer se između ostaloga kaže u članku 8. da će se voditi računa da nadležna tijela koja će voditi ovakve popise će tijela koja su izdala putne isprave dužna su odmah dostaviti podatke o adresi stanovanja i državi boravišta za birače iz članka 3. stavka 3. ovoga Zakona. A šta ako se radi o državljanima koji dvojno ili trojno čak državljanstvo jer i takvih slučajeva imamo u Republici Hrvatskoj koji nemaju putovnicu Republike Hrvatske? Nemaju, ali su državljani Republike Hrvatske. Primjerice, živi u Americi, Sjedinjenim Američkim Državama ili Kanadi, itd., uzeo je domovnicu Republike Hrvatske i ima domovnicu i domovnicom dokazuje svoje državljanstvo a u isto vrijeme nije uzeo putovnicu. Zadržao je putovnicu Sjedinjenih Američkih Država ili ne znam kanadsku putovnicu, itd., itd. iz njemu znanih razloga i interesa. U takvoj situaciji se postavlja pitanje da li on ima pravo biti uveden na popis birača prema državi svoga boravišta u Grad Zagreb. To je prvi problem na kojeg želimo ukazati i želimo da se o tom pitanju, mi smatramo da da. Mi smatramo da da jer putovnica može biti jedan od dokaza državljanstva, ali domovnica je isto to tako. Prema tome, sasvim je jasno da u tom pogledu treba taj dio razmotriti. E ali se otvara i onaj drugi problem. Zašto bi osobe koje imaju fiktivno prebivalište u Republici Hrvatskoj i koji stvarno nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj nego imaju ili imaju boravište i prebivalište negdje drugdje bili bi evidentirani u popisu birača samo uz, i vezani samo uz glavni grad. To je pitanje koje otvoreno postavljamo i mi tražimo da se zapravo to još jedanputa preispita. Nije dobro rješenje Zakona o državljanstvu niti je dobro iz ovog rješenja koje se sada nudi da se tim osobama isključivo fiktivno određuje prebivalište po glavnom gradu, zašto ne bismo počeli i otvorili raspravu uopće o tome da se to vodi po policijskoj upravi gdje je građanin upisan, odnosno dati svoje podatke. To je broj jedan. I broj dva, ovdje se definitivno mora otvoriti pitanje jer se ne radi pazite o parlamentarnim izborima gdje predstavnici osoba sa dvojnim državljanstvom imaju pravo izabrati samo svoje predstavnike i zastupnike. Ovdje se sada radi o onom drugom pitanju koje je vezano uz izbore za lokalnu samoupravu gdje se propisalo između ostaloga da to imaju samo osobe koje imaju prebivalište najmanje 3 mjeseca na svom području, ali ne sad više fiktivno. Kako ćete dokazati da nije fiktivno kada ste ovdje upisali da ima prebivalište jer se inače pozivate da ste upisali državljanina koji imaju boravište izvan glavnog grada? To je problem koji može otvoriti problem različite interpretacije i na kraju krajeva dovesti u pitanje zapravo vjerodostojnost izbora. Šestu grupu problema koje vidimo jesu vezana zapravo uz ovaj nazovimo demokratski iskorak, a to je vezano uz članke osobito 33., 35. po kojima se zapravo daje ovlast da predstavnici, odnosno predstavnička tijela općina, naših gradova itd. imenuju komisije, odnosno povjerenstva koja će ovjeriti zaključeni popis birača. E sad gledajte, popise birača vode državna tijela uprave, a po Zakonu o sustavu lokalne samouprave državna uprava preko svojih tijela ili neposredno središnji organi vrše nadzor zakonitosti rada predstavničkih tijela i ovih poglavarstava. Kako je sad moguće da će zapravo nadzor nad zakonitošću rada državne uprave vršiti predstavnici predstavničkih tijela? To je nešto zamijenjeno. Ja znam da je pokušaj demokracije ovdje bio dobronamjeran, ali ostaje pitanje kako taj dio izvesti? Tko je odgovoran za neodgovorajući ili recimo nezakoniti sastavljeni popis, konačni popis birača za pojedinu izbornu jedinicu ili biračko mjesto. Očigledno da ovako to pitanje ne može samo po sebi ostati. U tom pogledu je sasvim jasno da će se morati nešto dodatno učiniti. Naravno sad ostaje još nekoliko stvari koje bi usputno htjeli spomenuti ili posebice naznačiti, a to je između ostaloga pitanje da bi trebalo razmotriti ovo pitanje žalbe znate, gdje se kaže da kod Općinskog suda kad nakon njegovog rješenja, odnosno presude nije dopuštena žalba. U redu. Recimo nije dopuštena žalba, time se zapravo uvodi upravni postupak dvostupnjevanost, … [[Govornik se ne razumije.]] Općinskom sudu sudovanje, ali se postavlja pitanje da li se može isključiti ovdje žalba? Znate to je pitanje. To je pitanje jer ne samo da Ustav kaže da su svi pred državnim i sudbenim tijelima jednaki, nego on kaže i da je dopuštena žalba na određeno tijelo. E sad o čemu se radi? Šta je biračko pravo i upis u birački spisak? To su Ustavno zajamčena ljudska prava i slobode i meni se čini da bi ovdje bilo teško isključiti žalbu i ostaje dodatno pitanje ako se radi o malicioznom obliku ili diskriminaciji po osnovi recimo članka 14. Ustava kojom bi se izvršila diskriminacija sukladno članku 14. Ustava postavlja se pitanje da li se time vrijeđaju Ustavna prava birača primjerice ako se, da podsjetim samo, sve nas ako bi se bilo koga diskriminiralo s naslova rase, boje kože, spola, jezika, vjere, političkog ili drugog uvjerenja, nacionalnog ili socijalnog podrijetla, imovine i rođenja itd., itd. i to. I sad dopustite ne namjerno, nego vrlo jednostavno slučajno kao što je to učinila Vlada Republike Hrvatske jednim svojim zaključkom. Naime, Vlada Republike Hrvatske kada su završili lokalni izbori je svojim zaključkom nakon provedenih lokalnih izbora je li utvrdila činjenicu da je razmjena zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina sukladna broju birača iz popisa stanovništva 2001. godine, a Ustavni zakon izrijekom propisuje da on mora biti sukladan popisu birača, a ne popisu stanovništva, odnosno nakon praktički morao je biti sukladan zaključenom popisu birača iz 2005. godine. Prema tome, ovdje je očigledno napravljena jedna mala diskriminacija. Ne svjesno, ne namjerno itd., ali se tada postavlja pitanje da li u takvoj situaciji ima pravo ne samo na žalbu u drugom stupnju, nego da li može otvoriti i pitanje zaštite biračkog prava kao prava i slobode zajamčene Ustavom pred Ustavnim sudom? Mišljenja smo da bi sva ta pitanja trebalo još jedanput razmotriti do drugog čitanja i ako bi se ona dodatno razradila i ugradila smatramo da bi time samo dobili veći stupanj i bolju kvalitetu ovog Zakona u konačnom prijedlogu. Hvala vam lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. Normalno da je pitanje urednog i ažurnog vođenja popisa birača jedno od najbitnijih pitanja za regularnost održavanja bilo kojih izbora. To znači da se može ostvariti ono temeljno Ustavno pravo da hrvatski državljani i građani imaju pravo birati i mogu birati. Ali odmah kad smo vezano za uredno i ažurno vođenje popisa birača trebamo biti svjesni i realni da se to samo ne rješava ovim Zakonom o popisu birača. Naime, riječ je tu o više zakona koju, ako se primjenjuju dosljedno i na način kako je to propisano u tima zakonima, a kad kažem na zakone mislim i Zakon o prebivalištu i boravištu, o radi diplomatsko konzularnih predstavništava i druge zakone. Ako sva ta tijela pravovremeno i učinkovito odrađuju zakonske obveze onda se ne bi događale situacije koje smo do sada imali da je popis birača bio neažuran, odnosno da se nije uredno vodio i da je bilo puno slučajeva da je na taj način onemogućeno hrvatskim državljanima, hrvatskim građanima ostvarivanje njihovog Ustavnoga prava, znači glasovanja na izborima. Prema tome ključ, odgovor glavni je u tome da nadležna tijela, a ovdje kaže MUP i ovi uredi državna tijela za opću upravu u županijama i gradu, to su oni uredi za opću upravu kako se zovu i diplomatsko konzularna predstavništva. Bit je da oni pravovremeno i učinkovito obavljaju svoje poslove. Dosadašnja iskustva oko izbora od 90-tih do danas je ukazala na dvije, tri glavne skupine problema vezano za to. Najveći problem se odnosio na situaciju, Ministarstvo unutarnjih poslova je to koje vodi evidenciju o prebivalištima i te podatke za popis birača dostavlja ovome državnom tijelu za poslove opće uprave u županiji i Gradu Zagrebu. Prema tome, tu je bilo puno razno-raznih situacija da su hrvatski državljani imali uredno prijavljeno prebivalište ali iz, zbog aljkavosti, nerada bilo da Ministarstvo unutarnjih poslova, nadležna Policijska uprava nije dostavila te podatke ili da ovaj Ured za opću upravu nije te podatke unio u popis birača i to je jedan od bila od slabih točki u ovome dijelu vezano za razmjenu podataka između Ministarstva unutarnjih poslova, Policijskih uprava i ovih nadležnih državnih tijela, Ureda za opću upravu. Taj dio se nadam da će se ovim dijelom uvođenja elektronike na tome području konačno riješiti da to bude pravovremeno i cjelovito. Ali za situaciju koju znamo da su se događale, koje dan danas aktuelno u popisu birača, a to vam je slučaj da vi imate u pojedinima općinama i gradovima u Hrvatskoj da je broj osoba koje u popisu birača isti ili čak manji od broja stanovnike te isti općine. Uzmimo primjer općine Plaški. Ona ima veći broj u popisu birača nego što ima stanovnika. Imamo puno općine koje ili gradova koje imaju tu negdje približne situacije. Kako to otkloniti? Bez odgovarajućih izmjena i dopuna u Zakonu o prebivalištu, to je nemoguće otkloniti. Ovim zakonom to nećemo riješiti. Kako je moguće da na jednoj adresi recimo situacija je bilo u Zagrebu i na nekim drugim mjestima da je na adresi gdje je u biti stan od 30 kvadara prijavljeno 80 osoba, imaju prebivalište. Da li to ovaj zakon rješava? Ne rješava. Da li ćemo ovim zakonom otkloniti te nedostatke? Nećemo otkloniti. Ti nedostaci se mogu otkloniti Zakonom o prebivalištu i boravištu i da Ministarstvo unutarnjih poslova u tome djelu ima ovlast sravniti stanje koje ima u evidencije o prebivalištu sa stvarnom situacijom i sa stvarnim stanjem. Znači da izbriše iz evidencije o prebivalištu osobe koje u biti su prijavljene a niti žive niti imaju namjeru, nakanu živjeti, niti mogu živjeti na adresi koja nije njihovo vlasništvo i razno-razne druge situacije. Znači, ovim to nećemo riješiti, budimo svjesni i realni. Ako ne riješi se da Ministarstvo unutarnjih poslova odradi svoj dio ali mu moramo dati i zakonsku mogućnost prema Zakonu o prebivalištu i boravištu da može tu situaciju riješit. Nećemo ništa riješit i nemojmo prodavati priču kako ćemo mi ovim zakonom riješiti, taj dio nećemo riješiti. Druga je ova situacija što se nadam da ćete vi konačno razriješiti, to je uredno ažuriranje podataka odnosno brisanje iz popisa birača umrlih osoba. To je znači radi se o istom nadležnom tijelu za poslove opće uprave i do sad je meni uvijek bilo neshvatljivo i nama u klubu HSP-a nepojmljivo. Isti ured referenta, jedan vodi popis birača, drugi vodi popis evidencije umrlih osoba i nisu imali vremena sravniti podatke u okviru istog ureda. Znači to je dio za koji odgovornost snose ti nadležni državna tijela u županijama i općinama a gdje vi obavljate nadzor, je li tako? Vi obavljate nadzor. Prema tome, mislim da se i taj problem može lako riješiti ali je bitno striktna provedba i primjena zakona. E sad, treći je problem ovih naših diplomatsko konzularnih predstavništava. Očito je da oni u ovome dijelu postaju svrha sami sebi. Naime, ne odrađuju one poslove koje su im zakonom ili Zakonom o popisu birača, ovdje se uvodi ona nova obveza, prethodne registracije kao i Zakonu o boravištu gdje imaju isto obvezu i prebivalištu, oni svoje poslove ne odrađuju. I to trebamo biti svjesni i realni. Ali mogu odrađivati i imati sravnjene podatke ali opet je tu veza ovaj dio prebivališta. Ako hrvatski državljanin odlazi iz Hrvatske, znači u neku drugu zemlju, on zadržava državljanstvo ali te podatke mora javiti, ima podatke u Ministarstvu unutarnjih poslova i Ministarstvo unutarnjih poslova te podatke mora slati diplomatsko konzularnom predstavništvu na čije on područje dolazi. Takva je situacija uvijek bila jednostavna recimo za pitanje vojne evidencije i pitanje novaka, služenja vojnog roka i taj je dio dosta štimao. Ali vi imate varijantu i slučaj da onaj Španović, ratni zločinac dolazi u veleposlanstvo u London, obavlja poslove a oni ne znaju uopće, mislim nakon toga se tvrdi da je on već 15 puta bio tamo. Prema tome, tu je već dokaz da oni uopće ne rade svoj posao. Da … [[Govornik se ne razumije.]] sama sebi. I znači, bit je da osposobimo i diplomatsko konzularna predstavništva. Ja imam takvih primjera nažalost puno gdje su osobe koje se vode na popisu da se treba ili su osuđene ili da je postupak u tijeku, oni uredno dolaze vani kod naših diplomatsko konzularnih predstavništava a oni se prave ludi, odnosno ništa ne rade. To je vidljiva varijanta kako i na koji način se radi. E sad, znači oko tih dijelova mi moramo biti svjesni i uvesti mogućnost dopisnog glasovanja. Znači 401 tisuća je državljana Republike Hrvatske koja nema prebivalište u Hrvatskoj i koje sve zemlje koje imaju dijasporu od Sjedinjenih Američkih Država, Poljske, Italije omogućavaju i druge zemlje omogućavaju glasovanje svojim državljanima a to je poglavito bitno za parlamentarne izbore. Imamo slučaj gospodina Furia Radina, našeg kolege koji uredno glasuje dopisno za Parlament, za izbore u Italiji, je li tako? … [[Upadica se ne razumije.]] To on zna, da. Prema tome, zašto to ne napravimo. Ovdje ne dajete takvu mogućnost da se to napravi. To se ne daje… … [[Upadica se ne razumije.]] Nije prekasno. Nije prekasno ako se hoće napraviti. Nije prekasno i ima dovoljno vremena ako to države imaju, koje imaju svoju dijasporu i to je obveza i prema Ustavu. Znači, omogućavanje dopisnoga glasovanja, vrlo je to jednostavan način, ne treba se toga bojati, jer je to i obveza Hrvatske ako se gledaju ustavne odredbe. Znači, svaki hrvatski državljanin ima pravo birati i biti biran i mislim da bi to načelo trebalo napraviti kao što radi kažem Sjedinjene Američke Države, Poljska, Italija i druge zemlje koje imaju znači veliku dijasporu. I na taj način ćemo i osigurati i provedbu u djelo i ustavnih načela i odredbi. Također vezano za sam zakon, normalno da tu ima i pokušaja da se za neuredne popise birača u datom trenutku prebaci odgovornost na nekoga drugoga. To je ovaj pokušaj vezano za Povjerenstvo za popise birača, članak 33., 34., koji je kolega Arlović govorio. Pazite, ako državna tijela vode i što je uredu, moraju voditi evidenciju o popisu birača što onda stavljati tu sad povjerenstva koja će imenovati predstavnička tijela? Nema potrebe. To treba napraviti u zakonu. Napravit će državna tijela, država će napraviti jer država mora voditi, ona vodi. Što će oni moći napraviti ako neke stvari u popisu ne štimaju što je greška bila na strani Ministarstva unutarnjih poslova recimo primjerice ili je greška na strani Državnog ureda za opću upravu koji vodi popis birača. Što oni mogu napraviti u datom trenutku? Prema tome u takvim ili sličnim varijantama treba ići na onaj dio dvostupnosti da te stvari onda kontroliraju osobe iz središnjih tijela državne vlasti. Znači kontroliraju situaciju za tijela državne vlasti koje rade kako bi se to reklo pravno u prvome stupnju. Prema tome da bi imali znači uredno i, uredan, urednu i ažurno vođenje popisa birača nužno je ove tri, četiri situacije gdje su nam se do sad pokazivali problemi. Znači rad i primjena propisa sa stajališta Ministarstva unutarnjih poslova, državnih ureda za opću upravu u županijama i gradovima i diplomatsko-konzularnim predstavništvima. Tu su ti odgovori zašto nama popisi birača u pojedinim područjima nisu uredni i ažurni. Znači nisu uredni i ažurni zbog činjenice da oni ne izmjenjuju podatke pravovremeno. Da ako jedno tijelo svoju obvezu napravi prema drugome tijelu to drugo tijelo a u ovome slučaju to mahom su ova tijela državne uprave za poslove opće uprave ne odrade na vrijeme i onda se događaju ove razno razne zbrke i bez obzira što kažem gospodin Arlović za ovu odredbu članka 2. Točno je «de iure» on u pravu ali «de facto» ako čovjek nije upisan u popisu birača neće mu se omogućiti glasovanje toga dana. Znači neće mu se omogućiti glasovanje jer ga nema u popisu birača i to je situacija jasna. E sad bi se samo na kraju osvrnuo na ovaj prijedlog Kluba nacionalnih manjina vezano da oni mogu raspolagati onima popisima birača. Mislim da tu treba, sa pravnog stajališta ovdje govori, biti oprezan. Ne može se osobni podaci davati nikome ukoliko osoba ne pristane na to. Ne mogu se davati. To moramo biti, u jednom dijelu govorimo o tome da moraju biti zaštićeni osobni podaci hrvatski građana. U drugome dijelu oni bi te osobne podatke rabili. Pravno je to moguće, dvije mogućnosti kako riješiti. Znači možete dobiti za one osobe koje se izjasne da pristaju na tu varijantu. Ukoliko ne pristaju to vam je svagdje vani, nećete dobiti za njega podatke. Dobit ćete DVD, dobit ćete CD. Pravno je znači moguće samo na taj način uz pristanak jer je riječ o osobnim podacima. Čak mislim da bi bilo protuustavno reći da u pravilu će se dati svi podaci ukoliko netko ne uskrati, da izjavu da smatra, izjavu da ne želi da se njegovi podaci koje on smatra privatnima daju za neke druge potrebe. Znači ovo što su govorili kolege iz Kluba nacionalnih manjina. To je vrlo osjetljivo pravno pitanje. Nama je u Klubu HSP-a jasno što oni žele i na koji način napraviti, ali tu treba povesti kažem dužnu pozornost da se u ostvarivanju jednog prava, njihovoga ne bi narušila pravo na privatnost osoba koje to ne žele. Ne možete nekoga obvezati i ne možete vi tražiti podatke o nekome ako on ne želi da vi te podatke imate. To je u svim pravnim državama i svim uređenim državama jedno načelo od kojega mi ne možemo odstupiti. Možemo ići znaći na varijantu za sve one koji daju nek bude. Ili recimo uvedimo ono ko što imaju Sjedinjene Američke Države da ide onaj dio predregistracije. Da se oni svi koji hoće izaći na izbore moraju se prijaviti da će ići na izbore, pa se obavljaju predregistraciju ko što imate u ovome dijelu i onda na izbore izlaze samo oni koji su prošli taj dio predregistracije. Onda tu ide jedna lakša kontrola i svega ostaloga što je moguće. Prema tome ima različitih modela i mogućnosti vanjskih ali odredimo se prvo da imamo uredne i ažurne popise birača i da ljudi, hrvatski državljani svima omogućimo njihovo pravo glasovanja. Hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba HDZ-a poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Člankom 45. Ustava Republike Hrvatske propisano je da hrvatski državljani imaju opće i jednako biračko pravo s navršenih 18 godina u skladu sa zakonom. Biračko se pravo ostvaruje na neposrednim izborima tajnim glasovanjem. U izborima za Hrvatski sabor i predsjednika Republike ostvarivanje biračkog prava Republika Hrvatska osigurava i svojim državljanima koji se u doba izbora zateknu izvan njezinih granica tako da mogu glasovati i u državama u kojima se nalaze ili na koji drugi način određen zakonom. Dakle to je ustavna definicija temeljnog ustavnog prava kojim svi naši državljani koji imaju navršenih 18 godina imaju biračko pravo. Doista u Prijedlogu zakona o popisima birača stoji da upis u popis birača je uvjet za ostvarivanje biračkog prava na dan izbora. Možemo razgovarati da li je to uvjet? Da li je najbolje pogođena stipulacija ovog stavka 2. ali nedvojbeno je da u tehničkom smislu je doista uvid da bi netko ostvario to svoje biračko pravo da bude i upisan u birački popis. Jer ukoliko on ima biračko pravo, a po Ustavu ga naravno ima, a nije upisan u birački popis tada mora provesti svu onu proceduru da ga se naknadno upiše u birački propis i proći sve ono što je potrebno proći. I upravo radi toga ovaj Zakon o popisima birača vrlo je bitan jer je on jako važan radi ostvarivanja tog temeljnog Ustavnog prava. Kada pogledamo koja je najbitnija promjena u ovome zakonu to je doista zakonom se utvrđuje da se popis birača vodi ne više ručno znači u onim kartotekama, u karticama nego da se on vodi elektroničkim putem, a što je i danas praksa bez obzira na to što u zakonu stoji sadašnjem koji je na snazi da se vodi putem kartoteka. U 21. smo stoljeću. Tehnika je otišla daleko i nema zapreka. Nema zapravo nikakve potrebe čini mi se da se to vodi putem kartica bez obzira na to što Klub SDP-a smatra da bi trebalo ostati i na karticama. Ali čini mi se imamo i Zakon o elektroničkom dokumentu. Imamo, imamo zaista niz mogućnosti da se to radi na jedan moderan i suvremeni način. Kada pogledamo što je uvjet za jedan dobar popis birača to je uvjet da svi oni sudionici, sva ona državna tijela koja zapravo daju podatke za izradu tog popisa birača osnovni je uvjet da svi oni korektno rade svoj posao. Jer na čemu se temelji popis birača? Popis birača vodi se znači za svaki grad, za svaku općinu, unutar tih gradova za svaku ulicu, za svaki kvart se vodi. Ali ono na temelju čega se upisuju u popis birača to se obavlja na temelju podataka iz evidencije državljanstva, evidencije putnih isprava i evidencije prebivališta. Policijske uprave ili postaje koje vode evidenciju prebivališta one su dužne nadležnom tijelu, znači županijskom tijelu koji vodi popis birača dostaviti sve podatke o prijavljenim osobama s navršenih 18 godina života, o prijavi i odjavi prebivališta, o promjeni adrese stanovanja osoba koje su navršile 18 godina života, o primitku ili prestanku hrvatskog državljanstva. Matični uredi dužni su odmah tom nadležnom tijelu koje vodi popis birača dostaviti obavijest o umrlim osobama koje su starije od 18 godina, obavijesti o sklopljenom braku, promjeni osobnog imena, promjeni spola. A Općinski sud dužan je odmah pravomoćnu sudsku odluku kojom je neka osoba potpuno lišena poslovne sposobnosti dostaviti nadležnom tijelu koje vodi popis birača na čijem je području prebivalište takve osobe. Dakle, ukoliko sva ova tijela, ukoliko matični uredi, ukoliko policijske postaje ažurno i na vrijeme dostavljaju županijskom uredu nadležnom za vođenje popisa birača dostavi sve ove podatke nikakvih problema i nikakvih neažurnosti u tom popisu ne bi smjelo biti. I takva je situacija u Republici Hrvatskoj i danas koja se odnosi vezano za one evidencije koje vode naša tijela, ali za građane koji imaju prebivalište na teritoriju Republike Hrvatske. Mi ako pogledamo sve ove izbore koje smo imali do sada, nekih značajnijih i većih primjedbi na te izbore nije bilo niti od samih sudionika, niti od domaće javnosti, a niti od međunarodne javnosti. Međutim, ima jedan problem doista a to su ovi birači koji glasuju na područjima drugih zemalja i gdje zapravo je bitno da ova naša, da naše diplomatske misije ili konzularni uredi provedu sve one potrebne radnje za prethodnu registraciju birača za glasovanje u inozemstvu. Tu doista dolazi do određenih problema i tu je vrlo teško utjecati na neke stvari. Jer ono što bi bilo bitno, bilo bi bitno da ta naša diplomatsko-konzularna predstavništva imaju što je moguće bolju suradnju sa ovim nadležnim tijelima u inozemstvu, sa njihovim matičnim uredima, sa njihovim policijskim postajama kako bi od njih dobivali podatke o tome koji naši građani koji žive i imaju prebivalište u inozemstvu su umrli ili su se dogodile određene promjene u prebivalištu i slične stvari. Kada to budemo imali ustrojeno na jedan kvalitetan način tada problema neće biti niti vezano za glasovanje u diplomatsko-konzularnim uredima. Stoga, Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava Prijedlog ovog zakona o biračima. Mislim da je vrlo korektan način na koji je zakon upućen u proceduru. Najprije smo imali jedan okrugli stol gdje je zapravo sva stručna javnost i ostali zainteresirani imali su prilike iznijeti određene primjedbe koje su imali na Nacrt prijedloga ovoga zakona. Nakon toga već dio tih primjedbi je u sam prijedlog zakona i ugrađen. Danas ga imamo u prvom čitanju i čini mi se da je zakon prilično dobro napravljen i da čak do konačnog prijedloga ne bi niti nekakvih značajnih izmjena u tom zakonu niti trebalo. Sva ova pitanja koja se postavljaju vezano za prebivalište, vezano za dopisno glasovanje sve to zajedno nije predmet ovog zakona. Predmet ovog zakona je popis birača. U ovom zakonu je sve vrlo precizno navedeno i koja tijela vode popise, koja tijela ovjeravaju. Navedeno je što koja druga državna tijela nadležnim tijelima za vođenje popisa birača koje podatke trebaju dostavljati i po meni ako će svi sudionici kvalitetno i dobro raditi svoj posao nema nikakve zapreke da mi imamo ažuran i dobar i cjeloviti, potpun popis birača. Stoga Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava prijedlog ovog zakona.
Hvala. Klub HSLS-a. Poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, štovani predstavnici Vlade Republike Hrvatske, štovani dame i gospodo. Svi se mi zalažemo i želimo da izborna utakmica protekne u jednoj, da bude regularna, da bude fer, da bude korektna i da doista poslije nitko tko je izgubio nema nikakovih primjedbi na one koji su pobijedili. A da doista ovi pobjednici budu, a da pobjednici nemaju nikakav gorak okus da su pobijedili u nekoj lažiranoj utakmici. I upravo iz tih razloga popis birača jedan je od važnih elemenata upravo da bi ova utakmica, izborna politička utakmica prošla u jednom normalnom, regularnom tonu. Ali za rješavanje upravo svih tih naših problema zapravo možemo ih podijeliti na konceptualne i proceduralne, ne? Proceduralni upravo kažu neki da od Staljinovih ustanova pa tamo do Kardeljevih ustava uopće nije bilo nikakvih problema pa čak ni konceptualni, a proceduralni se nisu smjeli ni spomenuti. A proceduralni ipak se pokazuje da i nisu baš očito čim nešto mijenjamo i detektiramo da ono, onaj temelj iz 1992. godine iz ožujka mjeseca zapravo nije sjajan pokazuje se da se eto mi ipak ne živimo u periodu od Staljinovog ustava do Kardeljevog nego nešto drugo, pa da se tu pokazuju i konceptualni problemi, a da i ovi kažem proceduralni također se pokazuju kao ni malo, postaju suspektni i tražimo najbolja rješenja. Ovdje sad normalno nema smisla govoriti o izbornom sustavu, njihovim modalitetima izbornoga sustava. Isto također, u proceduralne probleme spada i sistem nadzora nad samim izborima. Zatim, sistem financiranja izborne kampanje. To su sve zapravo itekako bitni elementi koji stvaraju upravo taj utisak da pobjednici su doista zaslužno pobjednici, a da pobijeđeni nemaju nikakve primjedbe na one koji su pobijedili. Tako i popis birača zapravo isto po našem mišljenju nema baš nekog prevelikoga smisla ako nije umrežen sa ovim sustavima o kojima sam govorio, sa sustavom nadzora pa u nekim vremenima moramo priznati, u ovoj modernoj, demokratskoj Hrvatskoj tamo poslije devedesetih godina i sustavom transporta biračkih listića od mjesta glasanja pa tamo događale su se neke uvijek čudne stvari. Neke vreće su se glasova pronalazile i pokazalo je doista kako eto ipak kod nas je demokracija imala i ovu svoju tamniju stranu i uvijek su postojali oni koji su pokušavali na neki drugi način rješavati pitanje izbornog pobjednika i na neki način svakako da nikom nije bilo da mu je bilo ugodno da bude pobjednik u lažiranoj bici. Sjetimo se '95. Neki su preko noći dosegli onaj čuveni limit, prag od 5,01%. Dok su drugi rasli neki su naglo padali, odnosno neki su padali, drugi se naglo rasli. Pa onda, neki su bili proglašeni pobjednicima oko ponoći onda su stigli glasovi mornara i zatvorenika pa su se naglo mijenjali pobjednici '95., recimo '95. ali bilo je kažem toga i prije toga i poslije toga. I ja se nadam da doista ovo tehničko, proceduralno pitanje pitanje je da će državna uprava učiniti sve da ga doista riješi. Evo priznajemo da napuštamo jedan pješački način rješavanja, ručni način rješavanja toga popisa, da se danas sve to kompjuterizira, sve je to digitalno, tehnološka revolucije su takve da doista oni problemi s kojima smo se susretali smo se tamo tijekom '90.-ih godina da to neće izbiti problemi krajem 2007. godine. I u tom smislu bi ja, nema kolega, a ima, tu je kolega Pavelić. Ja vjerujem da je njemu, da se … [[Govornik se ne razumije.]] tekstovi i on da su to doma, da su srasli. … [[Govornik se ne razumije.]] mjestu kaže da uprava nikako nije ono carstvo dosade, obično na to se misli da su svi ovi upravnjaci da imaju one neke na rukavima, da marno rade i da su oni, da se kaže oni knjiški, odnosno činovnički moljci nego da doista se unutar uprave ostvaruje to naše carstvo slobode i da upravo kako uprava funkcionira da i naš, taj svakidašnji politički život je onda puno slobodniji i da se odvija po nekim puno drugačijim načelima. Ja vjerujem, dobro, to liberalno načelo da će prevladati i u radu i ove naše državne uprave, da ćemo doista dobiti ono što zapravo i želimo da stvari funkcioniraju da se ne sramotimo, da se ono, kao što je zadnji puta za predsjedničke izbore napravila da je glasala na dva mjesta i da to zapravo nitko nije primjerio. I očito se pokazuje zapravo da sustav ne funkcionira i da na marginama kad se ovako dogodi ovakav eksces onda se doista stvori i škandal, nikom ne trebaju glasovanje ovih mrtvih duša. Te knjige smo pročitali. I kažem, nema nikakve potrebe kažem upravo da se stvaraju neke takve okolnosti koje onda uvijek bacaju sjenu na nešto, na ipak ja bih rekao zrelost hrvatske demokracije. Mi smo svaki puta dokazali, kažu demokracija se potvrđuje onda kada oni koji su prvi put pobijedili na isti način izgube i nemaju nikakvu primjedbu i do smjene vlasti dolazi doista na najlogičniji način upravo činjenicom da se rezultati izbora priznaju. Mi smo to imali 2000. godine. Mi smo to sve ponovili 2003. godine i doista u Hrvatskoj sa primopredajom vlasti uoči sa procesom sa izvornim procesom nije bilo nekih većih primjedbi. Pa onda doista nema razloga da mi i oko ovih, i oko ovoga popisa birača doista ne shvatimo da nas ne može biti 4 milijuna i 400 tisuća kao što ispada doista da u Hrvatskoj ne postoji populacija koja je mlađa od 18 godina, tj. svaki građanin Republike Hrvatske ujedno je zapravo i glasač. I još što se ipak pokazuje da još izvjesno vrijeme moramo trpjeti sve one negativne posljedice onih događanja iz početka '90.-ih godina kada je veliki broj građana ove zemlje svojom voljom ili na neki drugi način napustio svoje adrese. Da je sada kad je vrijeme da ipak tu uvedeno nekoga reda i da doista nema potrebe da nam OESS drži predavanja iz nekih elemenata demokracije, a to je doista da se svima onima koji žive ovdje omogući da se glasa, a da doista nitko nema pravo da glasa 2 ili 3 ili više puta. I ono o čemu je i kolega Furio Radin govorio o popisu građana Republike Hrvatske koji će glasati za liste nacionalnih manjina, to je stečeno pravo. Mi smo inače preskočili čitav niz konceptualnih rasprava u ovih posljednjih 15-ak godina. Nešto što je stečeno pravo treba poštivati. Treba ga na svaki način ga, odnosno omogućiti da svatko tko želi da se i na dan izbora artikulira i legitimira kao predstavnik manjine da mu se to omogući. Za to nikakvih problema i ja mislim upravo ono sama činjenica da će tih 8 mjesta u ovom Parlamentu biti zajamčeno. To upravo pokazuje doista da je hrvatski Parlament jedan od rijetkih parlamenata koji doista poštuje i upravo činjenicu da u Hrvatskoj živi i određeni broj pripadnika nehrvatskih naroda koji imaju pravo i da na svoje predstavnike. A isto također se omogućava i tim ljudima da se ponašaju kao politički Hrvati, odnosno da glasaju i za ove, i za nacionalne liste. To je, ovoga momenta to je činjenica. Tu činjenicu treba prihvatiti i treba kažem učiniti sve da svi ovi detalji koji doista. Jedno nam mora biti jasno, ništa se ne predmnijeva, sve treba predvidjeti, sve treba opisati i upravo ovi. Primili ste ove primjedbe GONG-a što znači prvi krug, što znači drugi krug. Ako ste u prvom krugu glasali u Zagrebu, a u drugom hoćete u Londonu kako ćete to omogućiti. To su stvari koje zapravo doista su samo upravo taj pripadaju ovom proceduralnom aspektu ovog izbornoga procesa. I ničemu drugome. To nije konceptualni. To nije, on ne dira bit stvari nego upravo to da zapravo izbori na bilo koji način mogu proteći na regularan način i upravo da … [[Govornik se ne razumije.]] te mogućnost da se između prvog i drugog kruga može nešto dogoditi i da ljudi nisu statična sesilna bića nego da zapravo se kreću, putuju i da rade i da upravo izbori ni na koji način bitnije ne određuju na negativan način budućnost političkih odnosa u Republici Hrvatskoj. Ja kažem ja se i dalje kao liberal ponosim svim onim stečevinama u ovih od '90.-ih godina do ovamo. Sjetimo se, '90.-ih godina su građani ta tzv. dijaspora je morala doći ovdje i glasovati. Ljudi su bili visoko motivirani pa su dolazili. Stvari se mijenjaju i nema potrebe da stvar promatramo sa pozicije onoga '90.-ih godina kada su bila jedna vremena. Na neki način doista postoje ta iskustva koja treba polako početi uvoditi ovdje. Da li je to elektronsko, da li je to dopisno glasovanje ili neki drugi način ali svakako treba svakom građaninu omogućiti to ustavno pravo da bira i da bude biran i da tu nismo previše suspektniji. Jer ja ne mislim da se sa popisom birača ili sa određenim ovim igrama sa mrtvim dušama nešto može ušećariti što zapravo ne bi bilo i regularno i da to nikome i ne treba. U tom smislu klub HSLS-a dat će punu potporu ovome Zakonu o popisu birača. Hvala.
Hvala. Klub IDS-a, poštovana zastupnica Doroteja Pešić-Bukovac. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Ja mislim da ću biti prilično kritična oko ovoga zakona s jedne strane. A sa druge strane iznijet ću neke primjere iz razvijenih zemalja demokracije na koji način su oni riješili svoje probleme sa biračkim spiskovima. Jer ako se želi nešto riješiti onda se prema tome treba odnositi ozbiljno, sustavno i tražiti rješenja od drugih ili sprovesti širu raspravu i uključiti stručnjake. Ovom zakonu pristupilo se krajnje neozbiljno i paušalno tako da se stiče dojam koliko je ovaj zakon u proceduri samo radi forme, a ne radi uklanjanja svih problema u vezi popisa birača. Ne znam da li se Središnji državni ured za upravu uopće potrudio vidjeti rješenja u drugim zemljama pa od tamo preuzeti neka dobra rješenja naravno ako nam je to interes. Svi prigovori koji su bili upućeni na prijašnji Zakon o popisima birača ostali su i sada. Po meni ovim zakonom nije se ništa riješilo, znači da imamo više birača nego stanovnika, da mogu glasati mrtve duše, i da nemamo kazni za zlouporabu i biračkih popisa, a isto tako zluporabu prilikom samoga glasanja. U nekim zemljama koje su i deset puta veće od naših, pa su spiskovi bolje uređeni, ali naravno to košta i demokracija košta. Evo ja ću, ja sam izvadila primjer kako je u Velikoj Britaniji riješen problem biračkih spiskova i dati ću vam evo nekoliko tehničkih podatka za koje smatram da su vrijedni pažnje. 1983. godine u Velikoj Britaniji zakonom su propisali da moraju imati poseban ured i posebne službenike koji se bave popisom birača. Znači to nisu matičari kao kod nas sada koji znamo i sami da imaju jako puno posla od vođenja Matične knjige rođenih, Matične knjige vjenčanih, Matične knjige umrlih, moraju sprovoditi vjenčanja, znači imaju pune ruke posla, a još moraju ažurirati biračke spiskove. Ovim službenicima u Velikoj Britaniji je posao da svake godine izdaju registar glasača, jer u Velikoj Britaniji svake godine u jesen svako kućanstvo dobije formular koji treba popuniti i vratiti tom uredu. U tom formularu moraju upisati tko može glasati i oni koji će imati pravo glasa sa mjestom prebivališta iduće godine, a to sve moraju tom uredu dostaviti do 15.10. tekuće godine. Netko će reći da je to skupo, ali ako se želi imati nešto uređeno onda to treba sigurno i platiti, jer demokracija je skupa. Ako netko ne vrati formular ili ako dostavi lažne podatke može se kazniti sa maksimalnom kaznom do tisuću funti jer registrirati se moraju ali ne moraju ići glasati. Tako je kod njih već od 1918. godine. Registra glasača je javni dokument koji je dostupan i može ga kontrolirati svaki građanin, politička stranka i tako mogu biti sigurni da su podaci iz registra točni i da nema nikakvih zlouporaba. Do 2002. godine moglo se čak kupiti kopiju registru glasača, a mogle su ga kupiti kompanije, organizacije ili pojedinci, političke stranke, a moglo ga se koristiti u bilo koje svrhe. A sada po novom zakonu od 2002. godine postoje ograničenja oko kupovine, a zato sada postoje i dvije vrste registra. Prva je puna verzija registra koja sadrži sva imena, adrese i sve ažurirano, a svatko ga može pregledati, prepisati u bilješkama naravno, ali ne može dobiti kopije i ne može se koristiti u druge svrhe, a registar se čuva u gradskoj upravi. Druga verzija registra je limitirani registar koji se može kupovati, naravno njegove kopije i može se koristiti u bilo koje svrhe, a svaki birač u formularu koji dobije svake godine može se očitovati da ne želi biti u limitiranom registru i taj registar se čuva posebno. Mi u Hrvatskoj nismo posebni po glasanju dijaspore. U Velikoj Britaniji dijaspora isto tako može glasati već od 85. godine, ali glasaju za parlament i Europski parlament, a prijavnice za registraciju moraju ispuniti i predati prije napuštanja Velike Britanije i prijavnice obnavljati svake godine, a službenici im šalju svake godine podsjetnik kako bi bili uvršteni na popis za sljedeću godinu i tako mogu 15 puta, šesnaestu godinu više ne mogu glasati jer smatra se da su se iselili iz Velike Britanije. Možda što je još zanimljivo. Ako se vodi pravi registar glasača može se glasati čak i na dva mjesta. Primjera radi, ako neki student ili netko živi pola vremena npr. u Zagrebu, pola vremena u Rijeci, znači živi na dva mjesta. Na lokalnim izborima može glasati dva puta. Za lokalnu samoupravu Grada Zagreba ili za Lokalnu samoupravu grada Rijeke, ali ne može glasati za parlament dva puta. Ako slučajno zloupotrijebi to svoje pravo da može glasati za lokalnu samoupravu na dva mjesta onda se može kazniti sa 5 tisuća funti kazne. Još jedna zanimljivost je da i beskućnici u Velikoj Britaniji mogu se prijaviti i glasati, a prijavljuju se na adresi gdje provode veliki dio svoga vremena ili gdje ih se može kontaktirati. Do 2000. godine svaku promjenu podataka ili nadopunu moguće je prijaviti isto tako svaki dan od, osim od 1.10. do 1.12. kada ti službenici pripremaju registar glasača koji se izdaje kao knjiga, a isto tako može se prijavljivati svaka promjena do 11 dana prije samih izbora. Možda što je zanimljivo kao tajnost podataka o čemu se danas jako puno govori, od 2006. godine može se i anonimno registrirati. Umjesto imena i prezimena i adrese piše se kod koji je na kraju knjige. Znači konceptualne razlike su ogromne. Kod nas sve polazi od prebivališta, znači sve polazi od policijske uprave. U Velikoj Britaniji građani prijavljuju sve. Oni dobiju svake godine formular kojeg popunjavaju i to su najtočniji podaci i onda se ne može dogoditi da imamo više birača nego stanovnika. U samom Zakonu ima isto tako kontradiktornih članaka koje se nadam da će se ispraviti do drugog čitanja. Npr., članak 6. alineja 2. je u koliziji sa člankom 9. Onda u članku 7. spominje se matični broj građana. Znamo i sami da smo donijeli zakon da se ne može od nikoga tražiti matični broj. Pa u članku 27. kaže da se popis birača mora zaključiti i dostaviti na potvrdu najkasnije 8 dana prije dana određenog za održavanje izbora. Tu se postavlja pitanje, u tih 8 dana svi oni koji će postati punoljetni na koji način će se prijaviti i na koji način će moći glasati. Tako da ima dosta primjera da je Zakon prilično kontradiktoran i nadam se da će u Središnjem državnom uredu popraviti do drugog čitanja zajedno sa svim primjedbama koje su danas bile ovdje. Hvala lijepa.
Hvala. Klub SDSS-a, poštovani zastupnik Ratko Gajica. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Ja ću najprije reći da ova namjera da se na bolji način uredi popis birača je u redu i mi tu namjeru svakako hoćemo podržati. Ovaj sadržaj Prijedloga koji imamo cijenimo kao dobru osnovu ali da su potrebne neke intervencije male ili krupnije, ja ću ovdje njih izreći pa kako se uzme. I da bi se onda na bazi toga mogao po našem mišljenju napraviti zakon koji bi bio dobar, unatoč razlikama koje smo čuli evo i ovdje za ove govornice, ove govornice prije mene. Ja ću ovdje izreći nekoliko pitanja koja imaju karakter naših primjedbi i izreći ću sugestije što mislim i na koji način bi tu stvar trebalo popraviti ili ove detalje trebalo popraviti, trebalo ili moglo popraviti. Prva stvar, to je ovaj članak 7. Tu imate sadržaj popisa u kojemu ima 6, ne 8 elemenata koje popis sadrži. Ja ću izdvojiti samo ovo pitanje matičnog broja građana samo na tragu razgovora koje smo imali i u odboru i u onim razgovorima prije toga. Radi se o dvojbi što ćemo s jedinstvenim matičnim brojem građana jer smo jedanput rekli da ga ne treba upotrebljavati, ovdje ga upotrebljavamo. Pretpostavljam da postoje brojni praktični razlozi da on stoji tu, ali načelno ostaje neka dvojba na koju moram priznati da ne znam odgovor. Ja bi prihvatio razloge da je praktično radi tekuće identifikacije da on tu stoji i ako se tipuje na to ja bi, dakle, popustio u ovoj mojoj dvojbi, u mojoj primjedbi. Moglo bi da to tu ostane. To je dakle nešto što u ovoj mojoj priči svakako jeste najmanje dvojbena stvar. Druga stvar koju ovdje ističem a odnosi se na članak 9. Tu se radi o evidenciji pripadnika manjinskih zajednica. Zakon tu kaže ukoliko temeljni upis ne sadrži podatke, ovaj Prijedlog zapravo, o nacionalnoj pripadnosti onda će se taj podatak upisati na temelju izjave. Tu ima dvije stvari koje želim istaći kao donekle ili donekle problematične. Ovaj Prijedlog kaže "može upisati". Ja mislim da ova formulacija može upisati, ne stoji da to mora zapravo biti "upisat će". Onaj tko to vodi dužan je to upisati. Ne može to biti iskazano u kategoriji "može". Druga stvar koja je ovdje problem od 2000. godine evidencija prebivališta koja ide s izdavanjem osobnih dokumenata ne evidentira nacionalnu pripadnost. Šta to znači? To znači da od 2000. godine službeni podaci na bazi kojih se formira ovaj dio biračkoga popisa ne sadrži ovu identifikaciju o nacionalnoj pripadnosti. Zašto je to problem? Pa problem je zato što pravni i stvarni položaj u ovoj stvari o kojoj mi pričamo, dakle, pravni i stvarni položaj pripadnika manjinskih zajednica ovisi o tome da li je taj identitet upisan. I ako njega tu nema onda tu imate neku vrstu ne propisa nego neku vrstu potencijalnog kršenja prava pripadnika manjina. Druga stvar koja se s tim događa, tu se može govoriti o tome da se na prikriven način, reći ću, potire nacionalni, potire identitet. Znate? Potire identitet ako ga nema u službenoj evidenciji. Uvijek možemo reći neka čovjek ide pa neka se zanima pa neka upiše. Mi znamo kako to u praksi ide i mi znamo kakvih sve ima okolnosti i koliko sve ima motiva da se čovjek zapravo ne zanima za to. Treća stvar koja je tu važna. Time se dakle, izostankom ovog podatka na stanovit način vrši se asimilacija po službenoj dužnosti. Ja ne govorim o namjeri, ja govorim o na neki način automatskoj tehničkoj izvedbi. Toliko o ovom pitanju određenja nacionalne pripadnosti iz članka 9. Treća stvar koju ovdje želim problematizirati, to je ovo pitanje članka 13. i ispravka u datom popisu birača. Ispravka podatka u datom popisu birača. U članku 13. piše "usmeni ili pisani zahtjev za upis". Dakle, govori se o tome da će svaki građanin pregledati svoj upis, tražiti dopunu, a ako nije točna najkasnije 14 dana i onda u nastavku piše da će to uraditi usmeno ili na pisani zahtjev. Jednu stvar želim razjasniti, a drugu stvar bih htio da mi se razjasni. Ovo pitanje razjašnjenja. Državni tajniče vi ste rekli podaci se vode u ono što se zove automatska obrada podataka. To jeste napredak i ja poštujem i upućivanje na traženje podataka na Internetu, ali mi imamo praktičnu situaciju da najveći dio populacije objektivno neće moći i subjektivno nema volju da se time bavi. Prema tome, samo upućivanje na to, to će, to imate mogućnosti, lako vam je to, nije garancija. Ono što ja želim još da mi se razjasni, to je ovo pitanje intervencija, usmeni ili pisani zahtjev. Ja bih htio da razumijem da ovo pisani zahtjev znači pismeni podnesak po pravilima upravnog postupka, a ako je to pisani podnesak po pravilima upravnog postupka mene to zadovoljava, ali to znači da onda ja svoju intervenciju mogu poslati poštom. Ja bih volio da utvrdimo da je to doista tako i ja bih onda rekao to rješenje je u redu. E tu sad ima još nešto što želim dodati oko ovog najkasnije 14 dana prije održavanja izbora. Ja bih se složio da je taj rok 14 dana prije održavanja izbora u redu, pod uvjetom da svi mehanizmi koji idu prije toga i obavještavanje, informiranost, i dostupnost, i mogućnost da interveniram išli glatko. Ali kako to neće ići glatko onda ovaj rok od 14 dana može biti problematičan. Ja na ovom mjestu upravo zbog ovog što sam rekao ističem da treba podržati, mi ćemo podržati ono što je ovdje kolega Furio rekao da se ljudi pismeno pojedinačno obavijeste dovoljno vremena ranije da znaju kakav je njihov status i kakvi su podaci s njihovim imenom u biračkom popisu, a ako, kad bi to i ako to bude tako onda je ovaj rok 14 dana prije izbora ok. Sljedeća stvar, četvrta koju ovdje želim spomenuti, to je ovo pitanje prethodne registracije ljudi koji su izvan Hrvatske. Tu posebno ističem sljedeću stvar. Diplomatsko konzularna predstavništva ovdje piše omogućit će takvu intervenciju. Ono što ja, dvi stvari ovdje predlažem. Prvo piše prethodna registracija birača može se obavljati. Ja mislim da mora biti formulacija obavlja se i da ovo može moramo, moramo dakle uopće te formulacije može se, mora biti ili to se i to radi ili je dužan to i to napraviti, naravno nadležni organ. I još nešto ovdje moramo dodati. I ova prethodna registracija u popis u dekapeima mora sadržavati ovu odredbu iz 13. usmenim ili pisanim zahtjevom po mom mišljenju na isti ovaj način po pravilima upravnog postupka i ako to ugradimo tu onda mislim da smo uradili nešto što kompenzira ovaj stisnuti, strogi rok 14 dana i na neki način nadomještamo sve negativne okolnosti za koje znamo da se u praksi događaju, a mogu biti na štetu i mogu biti uskraćivanje biračkoga prava. Sljedeća stvar koju želim istaći to je ovaj članak 32. davanje podataka iz popisa. Ovdje u vašem rješenju piše iz zaključenog i potvrđenog popisa birača nadležno tijelo koje vodi popis birača može dati. Ja mislim da mora stajati "dalje" i tu želim biti dosljedan. Dakle, daje brojčane podatke o biračima i sad sudionicima itd. Ovdje dvi stvari postoje kao problem. Prvo je ovo da daju, druga je stvar što ova rečenica ovdje nije dobro složena i treba je presložiti, ima čak i ako hoćete i jezičnih dvojbi itd., ali i dobro to se da, treba presložiti rečenicu i ovdje će moji kolege reći ono što je ovdje spomenuto prije toga da li samo brojčane podatke ili poimenične podatke. Ja ću se prikloniti onom što ja, i mi ćemo se prikloniti onom što … [[Govornik se ne razumije.]] koji bude formulirao klub nacionalnih manjina, računam da se ovdje osobno govori da razgovarati o tome, da razgovarati. Ali ove dvije stvari moraju dati i preslaganje rečenice mislim da je nužno. Sljedeća stvar koju ću spomenuti, ovo pitanje preciznosti popisa u datom trenutku. Ja hoću podržati vas gospodine državni tajniče i ja mislim da preciznost popisa u datom trenutku nije moguće da bude apsolutna. To je najprije živa materija, to je živa stvar i naravno da uvijek imate tu promjene. Ali ako bismo postigli ovo o čemu sam govorio da ljudi budu obaviješteni i da na lak način dobiju priliku da naprave intervenciju onda će ta stvar ispasti dobra. I konačno reći ću sljedeću stvar. Uz ovo omogućavanje jednostavne pojedinačne intervencije za popravljanje podataka i uz ovo preciziranje nekih rješenja koje sam ovdje izložio mi ćemo ovom Zakonu dati, ovom sadržaju, ovom Prijedlogu dati podršku. Ukazujem da će ta podrška biti uvjetovana raščišćavanjem ovih pitanja zato što vjerujem da je to rješivo. Zahvaljujem.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Kada bi u obrazloženju ovog zakona ili u uvodnom obrazloženju državnog tajnika bilo rečeno koliko danas u popisima birača ima upisanih državljana Republike Hrvatske možda bi sa manje rezerve, nedoumica raspravljali o predloženom zakonu. Prije nekoliko mjeseci pokušao sam ustanoviti koliko državljana Republika Hrvatska ima upisanih u knjigu državljanstva i tada je dala ta brojka koja je došla van ne iz novinskih članaka, ne iz statistike, nego upisa u knjigu državljanstva bila 8 i pol milijuna. 8 i pol milijuna. Doduše u tih 8 i pol milijuna bili su aktivni i pasivni državljani Republike Hrvatske i kad sam razjasnio što su aktivni a što pasivni, dobio sam odgovor da su pasivni pokojni a aktivni živi državljani. A knjiga državljanstva i stjecanje državljanstva jest jedan od bitnih elemenata ili prava upisa u popis birača. I zbog toga vjerojatno i niz primjedbi koje smo do sada imali i prilike čuti a i one koje ću ja iznijeti, je ta brojka kako god je tumačili ili prevodili izaziva sumnju da nešto sa popisima do sada nije bilo uredu. I moram reći da najveći dio odredbi o načinu sređivanja popisa birača, kontinuiranoj obavezi tijela državnih vlasti da sređuju popise birača je izuzetno za pohvalit i dobro jer je to prvi korak k tome da vam za dvije, tri ili četiri godine o ovoj temi više nećemo morati raspravljat kao o temi koja iza sebe ima bilo kakvu sumnjičavost ili spornost. No postoje neka rješenja o predloženom zakonu koja mi nisu jasna. A s obzirom da se radi o prvom čitanju da bi mogli donijeti odluku da li ćemo ga podržat u prvom čitanju ili pripremit amandmane za drugo čitanje, onda bi bilo dobro da sada u prvom čitanju Vlada odnosno predstavnik Vlade otkloni dileme. Članak 4. govori o biračima koji se u popise birača uvode prema mjestu prebivališta u Republici Hrvatskoj. To razumijemo. Druga kategorija su oni birači koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj i tu je rješenje kako njih unijeti u popis birača dobro. Ali postoji još jedna kategorija birača i državljana Republike Hrvatske a to su oni koji imaju prijavljena prebivališta i u Republici Hrvatskoj i u inozemstvu. I zakonito je to, jer prema Zakonu o prebivalištu i boravištu državljani Republike Hrvatske mogu imati prijavljeno prebivalište u Hrvatskoj i nekoj drugoj državi. I sad ja postavljam pitanje. Ako članak 4. jasno definira ove dvije kategorije, gdje su državljani Republike Hrvatske sa prebivalištem u Hrvatskoj ili nekoj drugoj zemlji? Kako se oni unose u popis birača odnosno ukoliko se ustanovi putem jedinstvenog matičnog broja građana da su dva puta upisani u birački popis, kako će se ili s kojeg biračkog popisa će se oni pisati? Ako netko ne vjeruje da postoje takvi državljani Republike Hrvatske, ja vas molim i upućujem na Zakon o prebivalištu i boravištu i vidjet ćete da je to potpuno zakonito, jer taj Zakon o prebivalištu i boravištu iako je bio u saborskoj proceduri nismo promijenili. Druga dilema je vezana na članak 15. stavak 2., koji glasi, prethodna registracija se obavlja za birače bez prebivališta u Republici Hrvatskoj i birače s prebivalištem u Hrvatskoj koji trajnije borave u inozemstvu. Što znači trajnije boraviti u inozemstvu odnosno tko i kojim kriterijem će odlučivati da netko boravi u inozemstvu trajnije? Tjedan dana, mjesec dana, šest godina, što se smatra tajniji boravak u inozemstvu? Jer oni nisu odjavili prebivalište u Hrvatskoj, ali trajnije borave u inozemstvu. Da li je moguće pojam riječ, izraz trajnije zamijeniti sa točno definiranim vremenskim rokom, da bi izbjegli mogućnost različitog tumačenja na različitim izborima i od strane različitih komisija za sastavljanje popisa birača? Članak 21. pak regulira upis, privremeni upis birača, dakle ako državljanin Republike Hrvatske koji ima prebivalište u Hrvatskoj na dan izbora neće bit u mjestu svog prebivališta, nego negdje drugdje i želi tamo glasati, tu promjenu ili brisanje sa jednog popisa birača i privremeni unos u drugi popis birača mora obaviti najkasnije 14 dana prije održavanja izbora. Zašto 14, ako je 8 dana prije izbora rok za zatvaranje popisa birača? I završno. Do sada sudionici izbora imaju pravo izvršiti uvid u popis birača. Vršiti uvid u popis birača u praksi je bilo to da ste mogli doći u ured državne uprave u županiji, sjesti i listati knjigu popisa birača. Mi smatramo da svaki sudionik izbora, dakle politička stranka, nezavisni kandidati nezavisne liste imaju pravo dobiti popis birača. Dolazimo do problema tajnosti ili zaštićenog dijela osobnih podataka s kojim kažu ne smije raspolagati bilo tko. Međutim, u ovom zakonu je definirano da u popis birača se unosi redni broj, prezime i ime, nacionalnost, matični broj građana, spol, datum rođenja, prebivalište, ulica, kućni broj, podbroj i naselje i primjedba. U dokumentu koji dolazi na biračko mjesto, a to je izvadak iz popisa birača nema matičnog broja niti nacionalnosti odnosno ima nacionalnosti samo za one izbore koji se provode po osnovi nacionalne pripadnosti. I to je dobro. Ukoliko se do drugog čitanja postigne suglasje sa nadležnim tijelima koji se bave zaštitom osobnih podataka i ovaj ispis iz popisa birača u kojem nema ova dva bitna elementa koje predstavljaju tajnost podatka za svakog birača ili državljana Republike Hrvatske, ne vidimo ni jednog razloga da se u zakon ne unese odredba da sudionici izbora imaju pravo dobit izvod iz popisa birača u elektronskom obliku dakako ne u … [[Govornik se ne razumije.]] Sa ovim ostalim predloženim rješenjima koja jesu u zakonu uz odgovore na ova pitanja koja sam postavio za nas bi bio prihvatljiv predloženi tekst zakona uz još jednu dilemu. Mislim da je i na onom Okruglom stolu koji je gospodin državni tajnik spominjao i u mnogim dokumentima je bilo sugerirano da pitanje vođenja birača nadzora i kontrole bi mogao biti popis, posao Državnog izbornog povjerenstva jer ga sad imamo kao stalnog tijela. I da iz državne uprave kao tad reguliranog tijela za vođenje i kontrolu i nadzor popisa birača bi bilo to dobro prebaciti u Državno izborno povjerenstvo što vidim jako korisno, logično i pametnim pa i pitam odmah da li i u tom smjeru predlagatelj može pripremi drugog čitanja razmišlja da se i ta sugestija koja je bila dana i na tom Okruglom stolu uvaži. Hvala lijepa.
Hvala. Za Klub zastupnika nacionalnih manjina poštovani zastupnik Nikola Mak. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub nacionalnih manjina ima poseban interes za raspravu u ovom zakonu jer je on bitan uvjet za ostvarivanje izbornih prava nacionalnih manjina iz Ustava, Ustavnog zakona i ostalih propisa vezanih za nacionalne manjine. Kako je ovo prvo čitanje to ćemo dati nešto šire obrazloženje za pitanja koja nas zanimaju s tim da smo neke primjedbe i prijedloge već zaključili na Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i koji su tu i prezentirani na početku rasprave o ovoj točci dnevnog reda. Evo naših razmišljanja. U članku 4. stavku 3. a s njim je vezan i članak 5. stavak 2. predlaže se da se birači koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj upisuju u središnju evidenciju birača pod navodnicima u članku 4. «u gradu Zagrebu». Dok se u članku 5. o istoj toj temi kaže: «Nadležno tijelo grada Zagreba». Dakle dvije različite formulacije. Mi smatramo da to treba uraditi u Središnjem državnom uredu za upravu jer bi to bilo objektivnije i vjerodostojnije i izbjegla bi se svaka moguća sumnja jer je to centralno mjesto državne uprave. Drugo, taj nesretni matični broj građana, kažem nesretni zato što ga nema, a ipak ga ima. I mi danas više ni ne znamo tko nam sve ne traži taj matični broj građana i bez obzira što se slažem, odnosno se slažemo da u ovom zakonu to bude jer to omogućava čisti odnos tko je tko u popisu birača, a na tri ili četiri mjesta to imamo navedeno. Međutim evo koristimo prigodu da kažemo da bi se zaista jedanput trebala razriješiti ta misterija o matičnom broju. Jer ja ne znam moj matični broj, a dođem u banku ili dođem ne znam kamo a on kaže: «Molim vas dajte mi vaš matični broj». Ja kažem: «Ja ga ne znam.» «Žao mi je, kad nam donesete matični broj onda ćemo vam nešto tamo napraviti što vi tražite». Prema tome evo to ide tak jedna globalna koja nije direktno vezana jer podržavamo taj matični broj ovdje, na ovih nekoliko mjesta ali evo izazvani smo i želimo to ovom prigodom opet reći. Jer smo to u nekoliko navrata već rekli. U člancima 9. i 13. govori se o izjašnjavanju o nacionalno-manjinskoj pripadnosti i mislim da bi predlagači zakona trebali s posebnom pažnjom razmotriti zaključke Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina koja su ovdje prezentirana pa ne bi u to u ime Kluba nacionalnih manjina šire obrazlagao. Četvrto, u članku 29. stavku 3. treba navesti i izbore za vijeća i predstavnike nacionalnih manjina jer je to novina po Ustavnom zakonu a nije to navedeno nego je samo parlamentarno. Parlamentarni izbor je a normalno sad imamo vijeća i predstavnike nacionalnih manjina pa onda treba i to da se u zakonu navede. Peto, u članku 39. stavku 1. govori se o potvrdama za glasovanje onih koji na dan izbora nisu upisani u popis birača. Dođu ljudi na biralište i sad iz bilo kojeg razloga njega na njegovom mjestu nema. Ja molim predlagača da nam objasni što to znači za pripadnika nacionalne manjine koji na dan izbora ustanovi da nije upisan u popis birača za nacionalne manjine. Dakle bilo da se radi o parlamentarnim izborima. Bilo da se radi o izborima lokalne samouprave za vijeća i predstavnike nacionalnih manjina. Jer tu može biti, tu može biti malo osjetljivije. To nije ono, došao sam kao građanin na biračko mjesto i nema me. I sad odem u onaj Ured državne uprave i kažem: Čujte mene nema tamo. Onda on dobije onaj formular, potpiše i vrati se natrag na biračko mjesto. Ali ovdje se sad radi o izjašnjavanju o pripadnosti nacionalnoj manjini. Kako to riješiti? Ja molim odgovor na to pitanje jer to je sad za nas važno jer ćemo imati kod nacionalnih manjina, posebno kod njih ćemo imati takve slučajeve da će netko htjeti, a sad je pitanje kako će se to regulirati i na koji način će se to razriješiti? Šesto. U članku 40. piše o roku za čuvanje popisa birača od 5 godina. Dakle tijelo koje čuva je li čuva ih 5 godina. To je u redu. Ali što je s uvidom kandidata na izborima u taj popis radi eventualne žalbe, utvrđivanja nepravilnosti, mrtvih duša i ne znam ja čega sve ne može biti? Ili analize, mi smo politički ljudi, političke stranke, nezavisni kandidati prošli na izborima ili propali na izborima. Mi želimo jednostavno vidjeti taj popis birača i mislim da je zgodno da se na ovome mjestu tu nešto kaže na koji način se može? Jer to ne ide izborna dokumentacija u Državni arhiv pa nakon nekog vremena po pravilima arhivske službe možete onu ostalu dokumentaciju vidjeti tamo. Ovdje se radi o popisima birača koji su vrući materijal i koji su naročito aktualni prvog, drugog i trećeg dana poslije izbora, a 5 godina se čuvaju kod ovoga tijela koje inače čuva izborne popise birača. 7. Riječi «može» i slične riječi trebalo bi izbjeći gdje god je to moguće. Ne mogu se svugdje izbjeći. Ima na, u zakonu mjesto gdje baš mora biti riječ «može» ali ima i mjesta gdje to ne, kao što je gospodin Gajica i neki drugi su ovdje rekli ne bi trebalo da stoji riječ «može». Gdje bi trebalo kazati da to mora ili da se uređuje ili da se na nekakav definiraniji način kaže bolje nego što je to riječ može. Mi znamo može i iza riječi može stoji riječ ne može, je li, ne dam ti i tako dalje. Osmo, i na kraju ono što smatramo vrlo bitnim za ostvarivanje ustavnog prava izvor autentičnih predstavnika nacionalnih manjina u Sabor i lokalnu, manjinsku samoupravu. Govorili su svi prethodnici o tome, a to je pitanje dobivanja ispisa iz popisa birača za nacionalne manjine. Ali mi se pridružujemo i ovome što je gospođa Pešić govorila i za opći birački popis. Mi smatramo da je zbog specifičnosti izbora predstavnika nacionalnih manjina gdje je čitava Hrvatska jedna izborna jedinica kada je riječ o Saboru ili kada je riječ o vijećima i predstavnicima na lokalnoj razini, a ne biraju sve lokalne sredine vijeća i predstavnike, nego tamo gdje ima određeni broj pripadnika manjina, ali na njih se to odnosi. Pripadnici nacionalnih manjina u našem slučaju, jer je Hrvatska cijela jedna izborna jedinica su razasuti od Iloka do Dubrovnika. Relativno je lakše tamo gdje imamo kompaktne nacionalne manjine, gdje recimo 90% stanovnika jednog sela, naselja, dijela grada su pripadnici jedne manjine. Ali mi imamo 22 nacionalne manjine u Republici Hrvatskoj od kojih je veći dio razasut, pa imate 2 Nijemca u Iloku, imate 5 Nijemaca u Dubrovniku, imate ne znam 10 Nijemaca u Splitu itd. Dakle, nisu svi u Osijeku ili nisu svi u Vukovaru. I sada se postavlja pitanje da bismo, da bi kandidati dobili ispise, da bi se mogli obraćati tim svojim ljudima to nije samo pitanje prava kandidata ili pogodnosti kandidata da vide tko im je, nego to je i pravo tih pripadnika nacionalnih manjina da dobiju predstavljanje svojih kandidata i da ih se animira da izađu na izbore upravo za predstavnike nacionalnih manjina, pri čemu nitko nikada neće dovesti u pitanje da ti ljudi mogu kazati hvala lijepo, ja hoću da biram moju političku stranku i mene ne zanimaju manjinski izbori ili uopće neću izaći na izbore, nemojte me uznemiravati, ostavite me na miru itd. Ali taj ispis sa imenom i prezimenom i adresom prebivališta, dakle ono što smo spominjali da bi trebalo biti što nitko od mojih prethodnika nije dovodio u pitanje samo sa određenim oprezom, sa jednom određenom da se vidi koliko to zadire u osobnost, u zaštićene podatke itd. i da do drugog čitanja i do odlučivanja to i sa predlagačem zakona a između sebe raščistimo i da dobijemo onda nešto što je pravilo ponašanja u izborima. Ili to je ispis ili nije ispis s tim da ja mislim da od tog ispisa ne trebamo i od tih, od te tajnosti podataka, zaštićenosti podataka ne trebamo praviti svete krave jer imamo čitav niz situacija kada pripadnici manjina upravo izraze sa svojom deklaracijom ja sam taj i taj pripadnik nacionalne manjine da bi dobio prednost pod jednakim uvjetima u državnoj upravi kad se radi o poslu, kada se radi o stipendijama, kada se radi o školovanju, kada se radi o pozitivnoj diskriminaciji kod upisa na fakultete jer imamo tko ne zna mi imamo petnaest postotni bonus u odnosu na onaj izborni prag itd. Ali čovjek mora reći ja sam Srbin, ja sam Nijemac, ja sam ovo, ja sam ono da bi po postojećim zakonima, našim zakonima on ostvario neko pravo. Pa ako imamo tu situaciju da u čitavom nizu stanja čovjek kaže da je pa zašto onda ne bismo mu omogućili da, zašto ne bismo omogućili kod izbora i onda zna da može birati i da ima kandidata, a kandidat da zna da mu se može direktno obratiti. Mi smatramo da bi po prilici u zakonu trebala biti jedna takva formulacija koja bi ovo što sam sad malo prije govorio mogli, da bi se moglo i realizirati, a to je da su popisi birača javni, da pravo uvida u popise birača se ostvaruje bez posebne najave uz molim vas sve one mjere opreza, odgovornosti, izjava o čuvanju itd., zlouporabi, protiv zlouporabe itd. a da sudionici u pojedinim izvorima to od predsjedničkih kandidata na izborima za Predsjednika Republike Hrvatske nezavisni kandidati i nositelji lista na svim razinama vlasti i samoupravi te organizatori referenduma mogu dobiti na zahtjev izvod iz popisa birača za razinu izbora na kojima sudjeluju i to ili u elektronskom ili u ovome izvodu. Ovom našem prijedlogu se normalno može uputiti taj prigovor o zadiranju u zaštićene osobne podatke. Međutim, mi u ovom trenutku ne vidimo tu opasnost jer su se pripadnici manjina prije svega već kod popisa stanovništva, kod ažuriranja biračkih popisa izjasnili svojom slobodnom voljom kao pripadnici te nacionalne manjine. Dakle, ni oni ne kriju što su po nacionalnosti. I kad povežem to s ovim čitavim nizom pogodnosti koji pripadnici manjina ostvaruju kad traže neka svoja prava u odnosu na većinski narod, onda dolazimo do toga da možemo sjesti i razgovarati o tome da bi na taj način došli do neke razumne mjere uvida, do ispisa i da vidimo koje, koje nacionalne manjine i da se onda može koristiti. I ponavljam da nitko ne može spriječiti pripadnika nacionalne manjine ako i napravimo ovo o čemu sam govorio da on kaže ja neću koristiti moja prava nacionalne manjine. Prema tome, ja hoću da biram moju političku opciju, a hvala lijepo ja jesam u mojoj duši Nijemac, ali ja hoću da budem politički Hrvat i glasujem za hrvatske, za političke stranke u Hrvatskoj. I na kraju, da u odnosu na ovu priču o zadiranju itd. mislim da je ovaj Zakon o popisima birača lex specialis, a lex specialis uvijek ima jednu prednost pred nekim zakonima koji su opći i to treba uzeti u obzir kad budemo razgovarali o svemu ovome. I kažem na kraju kako je to prvo čitanje. Mi očekujemo od predlagača, ali i svih kolegica i kolega korektnu i argumentiranu raspravu što je do sada apsolutno bila i razmjenu mišljenja kako bismo i sa stanovišta prava nacionalnih manjina dobili kvalitetan zakon o popisima birača. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Za Klub HSS-a poštovani zastupnik Željko Ledinski. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, štovani državni tajniče, kolegice i kolege. Evo dozvolite nekoliko riječi o prijedlogu zakona o popisima birača u ime kluba HSS-a. Evo s obzirom da je ovo prvo čitanje ovoga zakona i da se u njemu želi urediti popis birača na jedan drugačiji, moderniji način klub HSS-a će podržati ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju. S obzirom da je i naš državni tajnik i cijela ekipa oko njega je već dugo godina u državnoj upravi onda vjerujem da su iz tog svoga rada u tih … [[Govornik se ne razumije.]] 15-ak godina ako ne i više imali mogućnost proći nekoliko izbora gdje su uvijek mogli čuti određene primjedbe na popise birača i htjeli su ovime evo prijedlogom zakona to promijeniti da nema stalnog nekakvih pritisaka na određene popise i da taj popis bude što točniji i precizniji. Kad se vratimo unazad nekakvih evo koliko ja sam vezan uz te popise birača od '93. godine na ovamo onda smo imali situacije u različitim dijelovima zemlje koje su na različit način vršile taj popis. Najprije smo imali urede za opću upravu koje su bile u županiji, koje su imali određeni popis. No, međutim tamo čini mi se da je to bilo za izbore '95. dobili smo naputak da koristimo podatke iz policije. Ti podaci su bili dosta netočni i kao takovi se nisu mogli u kratkom vremenu ni ažurirati. Kasnije, '97. za lokalne izbore već je bila bolja situacija i imali smo točnije podatke. No kasnije tamo za 2000. godinu za izbore bilo je to još bolje. Vjerujem da je danas, da će biti još daleko točnije. No što se još uvijek dešava? Još uvijek nam se dešava to da imamo na jednoj adresi prijavljen veliki broj ljudi, što je nemoguće da oni žive na istoj adresi, to znači da žive negdje drugdje a da su prijavljeni samo na jednome mjestu. I mislim da bi trebalo voditi brigu o tome da se to ne može desiti. Znamo koliko otprilike ljudi može stanovati u jednoj obitelji, kolika obitelj može biti. A ne da sad svi koji imaju nekog poznatoga, rođaka, da se prijave kod njega. Dalje, još uvijek ima slučajeva da se na popisima birača nađu mrtve duše i da zahvaljujući tome da nema organiziranog promatranja na svim biračkim mjestima da se desilo i dokazalo da je bilo i onih koji su mrtvi glasovali. Zbog toga bi sigurno trebalo imati ažurnost daleko veću. I vjerujem da ćemo uz ovu, elektronski način kontrole imati za iduće izbore kvalitetnije podatke. No ono što meni ovdje nedostaje u prijedlogu ovoga zakona su kaznene odredbe. Ovdje se samo piše što će se desiti ako netko od djelatnika iz opće uprave nešto krivo napravi, da će biti povreda dužnosti. Ali ne piše se ako ne piše u prijedlogu zakona ništa o tome što će se desiti ako netko svjesno napravi određeni prekršaj i omogući da se to dešava. I mislim da bi trebalo uvesti i kaznene odredbe. A poznato je do sada smo sve zakone koje smo dobivali, barem iz vašeg ureda, da su kaznene odredbe bile dosta velike, da ne kažem drastične. Tako da predlažem da za drugo čitanje uvedete i kazne za one koji izvrše određene prekršaje vezano na ovaj zakon bilo u kojoj proceduri, da li u tom dijelu da omogući da netko je na adresi na kojoj nije ili bilo što drugo. S obzirom da smo uz sve više zadnjih godina na određene izbore, posebno na one za vijeća četvrti ili za lokalnu samoupravu jedan manji postotak izlaska. Priznajem da se često dešava da 20-ak i nešto posto ljudi izađe na izbore. Onda u svakom slučaju je bitno da ti podaci budu jako točni. Da su ti podaci točni možda bi i taj postotak bio drugačiji pa ne bi bio podatak da je za neke izbore izlazak velik, a za druge je mali. Očito da nešto sa popisima birača ne štima. Jer otprilike podjednaki izlazak je sličan je izlazak, nije čest ako kažem. Pogotovo na taj način i da se jednostavno onemogući bilo kakva manipulacija sa glasovima. A mislim da je kad gledamo kako je to riješeno u nekim drugim zemljama onda vidimo da oni imaju prethodnu registraciju birača. Možda ne bi bilo loše razmisliti da i mi uvedemo isto tako prethodnu registraciju birača, pošto smo već elektronski toliko napredovali i da se zna onda tko i koliko se je gdje prijavio. A posebno mislim da je to bitno za naše manjine. Evo kolega Mak je lijepo govorio o tome što predstavnici manjina očekuju od ovoga popisa birača. I da se točno zna. I onda procedura promjene kad netko želi glasovati za jednu listu ili želi sudjelovati na manjinskoj listi. Jer ja znam iz svog iskustva da naše manjine često vide da, recimo za kolegu Mak mislim da je trebalo jako mali broj glasova da bi ušao u Parlament, dok recimo kolegica Zdenka je trebala daleko više glasova za isti taj mandat, jel. Prema tome, ljudi bi da nema potrebe, ionako tako i tako će ući njihov pa glasuju za svoje političke opcije kojima, koje su im simpatične. Tako da bi u tom dijelu isto trebalo omogućiti možda ne samo ovima kojima, našim ljudima koji žive vani prethodnu registraciju nego isto tako u dogledno vrijeme ćemo vjerojatno i mi doći do toga da imamo prije toga jednu prethodnu registraciju birača. Nekih drugih primjedbi posebno ne bih istaknuo. S obzirom da je već u ime klubova je dosta bilo rečeno. I podržavam sve ove prijedloge koji su bili navedeni. I vjerujem da za drugo čitanje, s obzirom kažem na iskustvo koje ima i cijela ekipa tamo da bi se još mogao ovaj zakon malo popraviti i da za u drugom čitanju ga dobijemo sa jednim većim konsenzusom, a to bi onda i značilo da ćemo imati i kvalitetnije i bolje podatke. Evo na kraju bih zaključio time da klub HSS-a podržava ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju. Hvala.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovani predstavnici Vlade. Dozvolite mi u nekoliko rečenica da se osvrnem na Prijedlog Zakona o popisima birača. Naime, Zakon o popisima birača trebao bi osigurati kako to kaže Zakon o izboru zastupnika u Hrvatski sabor u članku 3. pravo pa i dužnost da glasuje se samo jedan put. To je zahtjev da ovaj zakon svede u najmanju moguću mjeru zloupotrebu biračkog prava. Je li to tako? Nije. Naime, ovaj prijedlog zakona mada govori da je temelj, pravni temelj za upis u popis birača državljanstva i punoljetnost, a faktično je prebivalište, nije ni prebivalište nego boravište. Prebivalište i boravište. Zašto? Ono što nije sporno, naime oni koji prebivaju u Republici Hrvatskoj i državljani su Republike Hrvatske, o tome ne trebamo raspravljati, to je potpuna odgovornost državne uprave odnosno Središnjeg ureda da budu točni, ažurni i dostupni građanima na provjeru. I odmah da tu kažem, nije prihvatljivo da se popis birača vodi samo u virtualnom obliku jer obrazovanost hrvatskog biračkog tijela nije takva da može kontrolirati popis birača samo, ako se samo vodi u tome. To bi bila ozbiljna zamjerka u legitimnosti popisa birača, a još više u izbore. Zašto tvrdim da se popis birača vodi na dva, po dva osnova, dakle po prebivalištu i po boravištu mada boravište nije definirano ničim šta to znači. Pa već je ovdje kolega … rekao da birači koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj upisuju se u središnju evidenciju popisa birača Grada Zagreba, e sada gledajte a popis se vodi po državama gdje su oni sada u boravištu. To znači faktički je to popis na temelju boravišta. Faktički je to popis na temelju boravišta. Ali da bude još ovako apsurdnije. Tako bi taj popis bio ko' državama, rade kako ovdje što kaže, a istodobno se popis državljana glasača birača vodi u Hrvatskoj, nikakva zapreka ne bi bila zlonamjernim ili u zloupotrebi da čovjek iz Mađarske koji ima pravo glasovati po popisu birača jer je otišao tamo u boravište, vrati se isti dan i glasuje ovdje gdje je upisan, a mora biti upisan u popis birača po principu prebivališta. I onda dovodimo ne samo legitimitet i legalitet ili zloupotrebu biračkog prava nego dovodimo i ugled vlasti u Republici Hrvatskoj. Zbog toga mislim da je vrlo važno odrediti šta je temelj za upis u popis birača. Šta je temelj? Je li to dakle državljanstvo, punoljetnost i prebivalište? Ako je i prebivalište i boravište manipulacije su zagarantirane. Ozbiljan je problem, a država mora garantirati da to ne smije biti problem, da hrvatsko biračko tijelo ima dva korpusa, jedan je unutar zemlje i drugi je van zemlje. Jedan i to koji nije precizno uveden u popis birača, broji 500 tisuća glasača, odnosno birača prema podacima koje je ovdje Vlada iznijela. Drugim riječima više od 10% biračkog tijela prema onome što je državni tajnik ovdje rekao u jednom obraćanju Hrvatskom saboru, ne može kontrolirati Republika Hrvatska jer nema potpisane međudržavne sporazume da joj država gdje su naši građani sa boravištem kako ovdje kaže, dostavili uredno taj popis birača. To je moguće. Na taj način se može zaključiti međudržavni sporazum. Zbog toga je zaista važno da se do drugog čitanja odlučimo šta je temelj za upis u biračke popise. Je li birački popis samo državna evidencija ili je javna evidencija? To članak 3. ovog zakona ne rješava. Kaže da je državna evidencija, a ja mislim da je i javna evidencija, a da za točnost odgovara država. Zatim imamo nejasnu formulaciju. Nadležna tijela koja su izdala putne isprave. Da li se tu pod putnom ispravom može samo podrazumijevati putovnica ili putna karta? Za isprave postoje službeni naziv ako je riječ o putovnici, a ovdje bi trebalo reći da se radi o putovnici. Ili članak 9. Potpuno je po meni nejasan jer se recimo za podatke kaže da su isti, to jezičari znaju da zamjenica: "isti" ne postoji. Ima još puno takvih primjera, ali sad bih samo na pravo da se izvrši uvid i prigovor na upis birača. Smisao je popisa birača i da onima koji su zainteresirani za njegovu ispravnost, istinitost i ažurnost da mogu izvršiti uvid, ali da mogu prigovoriti ako utvrde da je nepravilno, netočno i nezakonito … [[Ne razumije se.]] Važno je da oni koji sudjeluju u biračkom, u izbornom postupku budu sigurni da u popisu birača zadnjih dana neće doći do drastičnih promjena jer za to i nema razloga. Za to nema razloga, naravno treba omogućiti dnevnoj migracii da se upiše u popis birača u skladu sa zakonom ali ne da bude manipuliran popis birača jer se može pozvati da se pređe u drugo mjesto ovako kako je predviđeno. Sve u svemu Hrvatskoj treba zaista i zakon i novi popis birača i nadam se da će u zajedničkom interesu biti nesporan, precizan, zakonit i svima dostupan popis birača donešen, utvrđen prije izbora. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Vladimir, a prije toga je replika poštovani zastupnik Valter Poropat. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa po mom mišljenju kolega Leko točno ste ukazali na problem prebivališta i boravišta. To je drugim riječima opet mogućnost dvostrukog glasovanja. Dakle, u istom danu jedna osoba može glasati na svom prebivalištu i na svom boravištu. Prema tome, ovo je sigurno za drugo čitanje jedan od onih pitanja koja treba itekako dobro definirati i slažem se potpuno s vama da prebivalište i boravište moramo konačno riješiti.
Poštovani zastupnik Vladimir Štengl.
Hvala vam gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine zamjeniče državnog tajnika, kolegice i kolege zastupnici. Već sama činjenica da je postojeći, važeći Zakon o popisima birača donijet u ožujku 92. godine ukazuje da su tu potrebne promjene. Od velikog, ogromnog napretka, tehničkih mogućnosti za vođenje takvog postupka do saznanja u što smo se siguran sam svi uvjerili o velikim manjkavostima, propustima, neurednostima, neažurnostima i što već sve ne, postojećih popisa birača. Puno toga je nažalost i naslijeđeno a ne može se poreći da je prisutna i neodgovornost jednoga broja građana prema obvezama u svezi popisa birača, a s druge strane vezane ruke službi koje vode te popise kada su u pitanju određeni problemi. Primjedbe su se obično javljale poslije izbora, naglasi su bili na popisu birača s prebivalištem u inozemstvu i uvijek se u nešto sumnjalo, kako je već kome i zašto odgovaralo. Ništa bolja situacija nije i kod popisa birača s prebivalištem u Republici Hrvatskoj, dakle, daleko većeg broja nego prethodnog spomenutog s prebivalištem u inozemstvu. U nekim sredinama stanje tih popisa je dovedeno do apsurda u svakom pogledu i dozvolite mi samo jedan primjer. Grad Vukovar po popisu stanovnika 2001. godine je brojio 31 tisuću 500, koja stotina gore ili dole. Na popisu birača za Grad Vukovar se nalazi 33 tisuće 500 imena i prezimena, naravno. Prema nekim statističkim pokazateljima odnosa broja stanovnika i broja birača to je višak od oko 13 tisuća ili 63%. Za jednoga od tih oko 13 tisuća iz mog neposrednog susjedstva znam da je odselio još davne 1965. godine. Pozivi prije par godina dok su išli pozivi su uredno stizali. I da moguće ne bude zabune, isti nered ravnomjerno je raspoređen i kod popisa manjinaca i kod većinskog naroda, dakle, u svim kategorijama. Ovaj Zakon to mora riješiti i naznaku toga nalazimo već u članku 1. gdje stoji ovoga Zakona, gdje stoji da se utvrđuje između ostalog i postupak upisa, ispravci i brisanje i provjera istih. U članku 5. stoji da popise birača vode tijela državne uprave u županijama, odnosno Gradu Zagrebu, nadležno za poslove opće uprave. I dalje u članku 6. stoji popis birača vodi se u elektronskom obliku jedinstvenog sadržaja u svim gradovima i općinama. Ali ovdje se ne predviđa vođenje središnje evidencije za Republiku Hrvatsku osim za one koji nemaju prebivalište u RH, članak 5. stavak 2. Članak 7. propisuje sadržaj popisa birača i to je potpuno dovoljan broj podataka. I zašto onda to ne iskoristiti i ne oformiti i središnju evidenciju? Samo može pomoći. Sada dolazimo mislim do ključnog članka, članka 8. Stavak 1. članka 8. određuje upisivanje u popis birača na temelju kojih podataka i iz kojih evidencija. Stavak 2. članka 8. nalaže policijskoj upravi ili postaji koje vode evidenciju prebivališta dostavu podataka odmah o, i sada je navedeno, između ostalog prijavi i odjavi prebivališta. To tako treba biti. Međutim, vraćam se sada na onaj podatak koji sam naveo o oko 13 tisuća prekobrojnih u popisu birača za Grad Vukovar. Tko će njih, da tako kažem, isknjižiti, ispisati iz popisa? Pretpostavka je da ili su negdje dalje u popisu ili nisu nigdje. Opet iz samo njima znanih razloga. Oni moguće, oni moguće nisu ni odjavili prebivalište ili jesu prije x godina a policija nije mogla tražiti ispis iz biračkog popisa. Kako policija može znati sada ili zna da li su oni ili nisu u biračkom popisu? Da naglasim, radi se o starim slučajevima, novi su riješeni i određeni člankom 8. i tu ništa nije sporno. Moguće postoji rješenje sa još jednim izvorom podataka, još jednom evidencijom koja se u ovom Prijedlogu zakona ne spominje. To je popis stanovnika. Znam, odgovor će vjerojatno biti, popis stanovnika je svakih 10 godina. Jeste, ali on nam daje odgovore u središnjoj evidenciji gdje se tko nalazi i u koje vrijeme. Obzirom na, ponavljam, preveliku neurednost postojećih popisa birača od velike bi pomoći bili i podaci iz popisa stanovnika. Uostalom, popis stanovnika je za 4 godine pa ako za te 4 godine se ne uspije ili se uspije, daj Bože, popisi birača urediti, evo nove mogućnosti za provjeru. Članak 11. predloženog Zakona naime ne daje do kraja mogućnost brisanja iz popisa svih onih koji se tamo objektivno ne mogu nalaziti. Sve mjere koje su predviđene ovim Zakonom odnose se i primjenjive su na odgovorne građane, kada su u pitanju popisi birača, a što je s onim drugima. Bilo kakve manjkavosti popisa birača izazivaju podozorenje i sumnju iako te manjkavosti recimo i ne moraju ili ne mogu utjecati na rezultate izbora. Radi čiste savjesti, čistih računa popisi moraju biti uređeni. Opet se vraćam na onaj podatak iz Vukovara. 31 tisuća i 500 stanovnika i 33 tisuće 500 na popisu birača i višku od, ajde, oko 13 tisuća na tom popisu. Dakle, stvarno bi trebalo biti oko 20 tisuća 500 na popisu birača. Pretpostavimo da je na izbore izašlo 15 tisuća birača što je nekako se i ostvarivalo u svim ovim godinama. To je 73% u odnosu na realan broj, ali to je samo 45% u odnosu na broj iz popisa. Te izbore netko ili neki i promatraju, netko ili neki pišu i šalju izvješća o tim izborima i onda dobijate ocjenu nedemokratske svijesti birača, zasićenosti izborima, izmišljaju se razlozi slabog odaziva ne pomišljajući na najjednostavnije rješenje, da ti ljudi, ti birači tamo jednostavno ne žive, ne postoje. Pa ako hoćete kod samog biračkog mjesta ispisi su ili bi bili sa puno manje stranica a ako idu pozivi što se moglo danas čuti troškovi poštarine bi bili manji. Ovo je prvo čitanje predloženog zakona. Ako i ne potraje dugo do drugog čitanja i usvojimo ga sa svim ili prihvatljivim primjedbama bojim se ipak da će posao sređivanja popisa birača biti gotov, da će popis biti gotov, da uopće može biti gotov do parlamentarnih izbora. Na ovom Visokom domu je da taj Zakon donese, a potom kako stoji u članku 42. Prijedloga nadležna tijela ovlaštena za obavljanje pojedinih radnji podređenih ovim Zakonom u tekstu piše "pojedinih radnjih", dakle greška je, treba ispraviti, odgovorne su za pravodobno izvršavanje obveza sukladno utvrđenim rokovima, a neizvršavanje propisanih radnji tu dobro piše u zakonu uređenim rokovima smatra se teškom povredom službene dužnosti. To treba napraviti. Hvala.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Valter Poropat.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa evo na tragu onoga što sam i prije govorio uvaženi kolega Štengl, ako sam dobro shvatio rekli ste da se može desiti da neki ljudi koji žive van svog mjesta prebivališta više godina može se desiti da ne budu prijavljeni, odnosno nema ih na popisu birača ni na mjestu prebivališta, a ni na mjestu boravišta gdje žive više godina. To je moguće da se desi. U takvim možda mogućnostima ima rješenje da se taj, te stvari ne dese ima rješenje da se ti ljudi jave da li na mjestu prebivališta ili na mjestu boravišta i onda će u svakom slučaju doći do svog Ustavnog prava da glasaju.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Vladimir Štengl.
Ti drugi su postupci, ti drugi su upravo i doveli do toga, a policija do sada nije mogla na bilo koji način iz svojih evidencija provesti to u popisu birača. O tome se radi.
Poštovani zastupnik Slaven Letica.
… [[Zbog najave, govornik se ne razumije.]] kolega, ja se javljam, radim jedan eksperiment mogu li u 3 minute kazati nešto što je bitno jer sutra predlažem promjene neke Poslovnika. Znači mislim da je velika nevolja napravljena i zato je odgovoran osobno mislim Mato Arlović što je ukinut jedinstveni matični broj građana, to je jedna od intelektualnih inovacija hrvatske pameti i veliki broj nevolja proizlazi iz tog čarobnog broja koji postoji u drugim svim modernim državama i trebalo bi o tome razmisliti. Što se tiče popisa birača ja podržavam u prvom čitanju ovaj Zakon. Mislim da svakome treba biti od interesa da imamo čiste popise birača i s tim u vezi ja sam u završnoj fazi, eto pozivam kolege koji bi mi se pridružili u pripremi Zakona o mrtvacima. To ja kolokvijalno zovem i zapravo pripremio sam Zakon o središnjem registru umrlih osoba zato što je u Hrvatskoj danas osnovni problem što se ne zna ne samo tko treba glasovati, nego tko je mrtav. Tako i banke i ne samo što ljudi i to vrlo mali broj ljudi glasuje, a onda nevladine udruge, prije svega GONG od toga pravi međunarodne skandale kako su od dva čovjeka mrtva iz Hercegovine ili ne znam otkuda glasovali. Puno je veći problem, znači mi u realnom vremenu po tom modelu Zakona o središnjem registru umrlih osoba ćemo imati uvid tko je živ, tko je mrtav i mislim da će to u kombinaciji s ovim Zakonom dati vrlo dobre rezultate. Hvala vam lijepo.
Hvala. Poštovana zastupnica Jagoda Martić.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima i kolegice i kolege. Evo u nekoliko kratkih crta bih se osvrnula na Prijedlog ovog Zakona o kojem danas raspravljamo. Naime, već i sama činjenica da je postojeći Zakon zapravo na snazi 15 godina govori dovoljno u prilog tome da je potrebno donijeti novi Zakon. Na kraju krajeva svi znamo koliko često, odnosno prilikom maltene svakih izbora se daju primjedbe na netočnosti postojećih biračkih popisa. Tako je i grad iz kojeg dolazim, moja Makarska postala zapravo sinonim za popise birača koji sadrže više upisanih građana nego što ih imamo po zadnjem popisu stanovnika. Znači ne samo da po tim biračkim spiskovima ispada da u Makarskoj uopće nema maloljetnih osoba, nego imamo više stanovnika nego što ih stvarno živi u mom gradu. Poznate su one situacije da je na jednoj adresi prijavljeno toliko osoba da se s pravom moramo zapitati kako uopće fizički stanu u taj prostor. Zbog toga smatram da je jedno od ključnih pitanja koje bi se ovim Zakonom trebalo riješiti upravo to da se ubuduće onemoguće ovakve i slične manipulacije i izvrgavanja istinitosti podataka. Međutim, moram priznati da čitajući ovaj Prijedlog zakona nisam našla rješenje ovog problema, odnosno čini mi se da ovaj Zakon neće ništa bitno promijeniti i da će i dalje biti upitna istinitost podataka koje sadrže popisi birača. Naime, način upisa u popis birača i dalje će biti isti. Upisivanje će se vršiti na temelju podataka iz evidencije državljanstva, evidencije putnih isprava i evidencije prebivališta, na temelju podataka policijske uprave i matičnog ureda. Povjerenstvo za popis birača sukladno članku 33. Prijedloga zakona provjerava istinitost, odnosno pravilnost popisa birača. Sada se ja pitam na koji način će to Povjerenstvo provjeriti i utvrditi da li su podaci koji su uneseni u popis birača točni? I po sada važećem Zakonu pravilnost popisa birača povjeravalo je Povjerenstvo, odnosno Komisija za popis birača kako se to tijelo zove po još uvijek važećem Zakonu, ali ostaje činjenica da su se i pored te provjere dešavale situacije da su na jednoj adresi prijavljeni ljudi koji tu stvarno ne žive. Kako taj problem riješiti ovaj Prijedlog zakona na to pitanje ne daje odgovor. Jedno od ključnih novina koja se predlažu ovim Zakonom je vođenje popisa birača u elektronskom obliku. Sigurno da će takav način vođenja popisa birača poboljšati ažurnost i olakšati preglednost upisanih podataka. Međutim, što ćemo dobiti ako postojeće podatke u biračkim spiskovima prebacimo u elektronski oblik, a već sam rekla da dio postojećih podataka nije točan i ne odgovara stvarnom stanju? Znači dobit ćemo to da ćemo sada netočno podatke umjesto na papiru imati na ekranu kompjutera. Zbog toga smatram da bi prije nego se krene u ovaj proces informatizacije popisa birača najprije trebalo detaljno provjeriti sve postojeće podatke, ispraviti utvrđene nepravilnosti i netočnosti pa tek onda tako ažurirane podatke prebaciti u elektronski oblik jer u protivnom ćemo postojeće netočnosti imati i dalje samo u drugom obliku, a mislim da to nikako ne bi trebao biti rezultat koji će se postići ovim Zakonom kada on stupi na snagu. U članku 4. mislim da postoje neke nedorečenosti, odnosno o tome su već dosta i kolege prije mene govorili. Naime, to je ta sporna odredba. Birači koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj upisuju se u središnju evidenciju popisa birača Grada Zagreba po državama u kojima imaju evidenciju boravišta u inozemstvu. Znači, brkaju se zapravo dvije odrednice znači prebivalište i boravište. Ako nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj onda gdje ga imaju? Negdje ga moraju imati jer prebivalište i boravište nije jedno te isto. I upravo takvo brkanje ta dva pojma može dovesti do zapravo neželjenih malverzacija i različitih netočnosti. U članku 13. stavku 1. piše sljedeće. Svaki građanin ima pravo pregledati svoj upis u popis birača, tražiti njegovu dopunu ili ispravak tijekom cijele godine a u vrijeme raspisanih izbora najkasnije 14 dana prije dana određenog za održavanje izbora. Nadalje u članku 25. piše sljedeće. Odmah nakon isteka roka iz članka 13. stavka 1. ovog zakona nadležno tijelo koje vodi popis birača pristupa zaključivanju popisa birača. Prije izlistavanja popisa birača u informatičkoj bazi podataka aktivira se aplikacija zaključavanja i zabrane daljnjih unosa bilo kakvih podataka. Sad se ja pitam što će biti sa onim građanima, takvih će slučajeva u praksi sigurno biti, koji će postati punoljetni u tih 14 dana, znači od zaključivanja i zaključavanja popisa birača do dana izbora. Kako će oni ostvariti svoje biračko pravo koje im po Ustavu pripada? Iz ovog prijedloga zakona nije vidljivo kako će se ovakvi slučajevi rješavati a oni su u praksi zapravo mogući. I na kraju još jedna primjedba. U nekim člancima predlagatelj upotrebljava riječi može. Na primjer članak 9. isti se može upisati, pa članak 16. može se obavljati, zatim može dati brojčane podatke, članak 35. može se itd., da ne nabrajam dalje. Mislim da u zakonskim regulativama nije upitno koristiti riječ može jer riječ može znači da se nešto može ali isto tako i ne mora ili ne treba učiniti. U zakonskim odredbama izričaj bi trebao biti jasan i ne bi trebao stavljati dileme i mogućnosti dvojakog tumačenja. Treba se jasno naznačiti da se radi o obvezi nadležnog tijela koje će onda snositi i odgovornost za eventualno ne izvršavanje te obaveze a riječi može zasigurno nije u funkciji i zbog toga je kod pisanja zakona ne treba koristiti. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Valter Poropat.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa eto, uvažena kolegica Martić, drago mi je da upravo u tom smislu razmišljamo na isti način. Dakle, prebivalište moramo razlikovati potpuno od boravišta da nam se ne desi da u tom istom danu jedna osoba dakle da glasa u mjestu prebivališta i u mjestu boravišta. I mislim da ste dobro ovo … [[Govornik se ne razumije.]]
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Jagoda Martić.
Pa mislim da je to jasno i da će to sigurno predlagatelj s obzirom da je i više kolega govorilo o tom problemu do drugog čitanja i razmotrit i ovo ispravit jer zaista nije jasno ako se kaže da osoba nema prebivalište u Republici Hrvatskoj a ima boravište negdje vani onda se zaista postavlja pitanje gdje mu je prebivalište i gdje će na kraju glasati. Da li tamo gdje mu je prebivalište ili gdje mu je boravište ili i na jednom i na drugom? Jer mora imat negdje prebivalište. Hvala.
Hvala. Ispričavam se, bio je ispravak netočnog navoda, poštovane zastupnice Zdenke Babić-Petričević pa uz moju ispriku.
Gospodine predsjedniče, kolegice! Ovaj je zakon predvidio i za one koji će steći pravo glasa 14 dana prije dana raspisivanja izbora člankom 39. predloženoga zakona koji glasi, hrvatski državljani koji imaju biračko pravo a nisu upisani u izvatke zaključenih i potvrđenih popisa birača dostavljenih na biračka mjesta mogu na dan izbora dokazivati pravo na glasovanje potvrdom nadležnoga tijela koji vodi popis birača u daljnjem tekstu potvrda za glasovanje itd., nadležno tijelo koje je izvršilo novi upis u popis birača nakon zaključivanja potvrđivanja popisa birača evidentirat će popis birača davanjem pisane suglasnosti za izdavanje potvrde za glasovanje određenoj diplomatskoj misiji ili konzularnom uredu itd., članak 39. stavak 1., 2., 3., 4. i 5.
Poštovana zastupnica Zdenka Babić Petričević.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Prijedlogu zakona o popisu birača ja ću raspravljati sa malo više povjerenja u glasače odnosno sve one koji imaju pravo glasa odnosno sve one koji su navršili 18 godina i koji će navršiti 18 godina na sami dan izbora. Ja uvijek polazim od svakoga čovjeka i njegove odgovornosti prema svemu pa tako polazim i od glasača i svakoga pojedinca i njegove odgovornosti prema ovomu zakonu odnosno onome što svaki čovjek ima i sa odgovornošću do sada se to i dogodilo u Republici Hrvatskoj u svih 10 izbornih jedinica i u 11 izbornoj jedinici osim malih pogrešaka. Pa ovaj postojeći zakon od 1992. godine on se nije mijenjao, odnosno do sada se je prema vremenu i mogućnostima popisi birača su vođeni ručno a danas hvala Bogu prijedlogom ovoga zakona i informatizaciju, popisi birača će se voditi u elektronskom obliku što će se sigurno dogoditi ono što svi mi želimo da upravo ono što danas vi kolege zastupnici sa sumnjom prilazite prema svakomu pojedincu odnosno prema svim glasačima u Republici Hrvatskoj koji imaju pravo glasa. Jedna pogreška ne može sigurno opisati sve ono dobro ili nekoliko pogrešaka što se učinilo od 1990. godine na prvim višestranačkim izborima odnosno 1992. godine do dana današnjeg. Sigurno a to ovim zakonom i te male sumnje će se ukloniti i ja se nadam da se neće više dogoditi ono što se pripisuju sve pogreške 11 izbornoj jedinici, njih je bilo i u svim izbornim jedinicama u domovini ali izgleda 11 izborna jedinica je trn u oku mnogima ili to zbog rezultata ili zbog odnosa prema tim ljudima. Meni to nije tako važno, meni je važno da na biračkim izbornim mjestima izvan domovine u svim slučajevima osim u nekim slučajevima koji nisu dokazani bilo je primjedbi. No međutim, dobro se sjećam 1992. godine kada na biračkim mjestima ili na izbornim mjestima izvan domovine, strani novinari su hvalili državna predstavništva, diplomatsko konzularna predstavništva kako su dobro organizirali izborna mjesta. Mislim i normalno bi bilo da kroz svako izborno mjesto prođe na taj dan izbora između 800 do tisuću ljudi a izvan domovine na izbornim mjestima se očekuje i preko 10 tisuća ljudi. Ako na jednom izbornom mjestu u jednom generalnom konzulatu dat ću živi primjer Stuttgart gdje prođe na taj dan izbora, hvala Bogu sada su dva dana pa je manje mogućnosti i pogrešaka i jednostavnije je i bolje dobro organizirati izborna mjesta, subota i nedjelja, prate strani promatrači i svakom organizatoru, odnosno predstavniku Republike Hrvatske od samog veleposlanika, generalnog konzula ili člana biračkoga odbora je u cilju da birački, da dan izbora proteče na najvećoj razini. Ja imam i uvijek se kaže tko se sam hvali taj se kvari strani novinari više ih je bilo na i jednoj izbornom mjestu u Republici Hrvatskoj. Dobili smo pohvale od policije, dobili smo pohvale od grada, dobili smo pohvale od Crvenog križa, dobili smo pohvale od … [[Govornik se ne razumije.]] dobili smo pohvale i pitali su nas kako je to moguće za nekoliko tisuća ljudi tako dobro organizirati jedno izborno mjesto bez ispada čekajući. Ljudi su čekali i čekaju i dan danas i čekat će odnosno i u buduće će sigurno čekati jer su odgovorni prema svojoj domovini. To i nalaže Ustav Republike Hrvatske po nekoliko sati. Od tri do deset i po petnaest sati. Dobro se sjećate gospodo kad je Hrvatska televizija prikazivala u 19,00 sati na izbornim mjestima izvan domovine čeka još po nekoliko tisuća ljudi, dok ovdje ležerno se to događa na našim izbornim mjestima u Republici Hrvatskoj. Dođete, lijepo zaokružite svoj glas, sretnete svoje prijatelje i odete u kafić bez čekanja osam, deset ili više sati. No, ovim zakonom sigurno će se ukloniti i ta sumnja, ako se dogodila, nije se dogodila, nije dobra jer je i to ugled Republike Hrvatske. No međutim, ja ću se osvrnuti na članak 16. i članak 15. koji se danas nekoliko puta ovdje spominjao. Prethodna registracija birača za glasovanje u inozemstvu i članak 15. i članak 16. doprinosi nečemu što će biti sasvim jednostavnije kad Državno izborno povjerenstvo pošalje svoj pravilnik prema našim dekapeima i da će popis birača se moći već upotpunjavati nakon ovoga zakona, odnosno osam dana nakon stupanja ovoga zakona na snagu. Znači, cijelo vrijeme naši dekapei će imati vremena izvan domovine obavijestiti naše ljude da se mogu upisati u popis birača, kada, gdje i kako. Normalno, i danas je ovdje i nekoliko puta rečeno što je to boravak i što je to prebivalište. Sumnja što to znači prebivalište, što to znači boravište izvan domovine te sumnja da će slučajno netko iz Pećuha još doći jedanput u ne znam koje je mjesto sa ovu stranu granice da ne spominjem stalno Hercegovinu ili Imotski ili Hercegovinu ili Makarsku i da će se uputiti nekoliko stotina kilometara i dati glas. Ja to ne prihvaćam da je to dobro. To su male pojedinosti, a s ovim zakonom kad ga, kad on postane regularan i kad po njemu se počne raditi sa odgovornošću moramo ga primiti prema, odnosno poslati prema ljudima koji ništa nisu manje odgovorniji nego što su to saborski zastupnici u Hrvatskomu saboru. Događalo se i to će se događati i u buduće ne samo u 11. izbornoj jedinici, nego i u domovini na sam popis birača. Netko će steći pravo glasa u tih 14 dana od dana samih izbora ili zbog opravdanih razloga nije u popisu birača i to im dozvoljava članak 39. predloženoga zakona. Uz najave primjedbe koje smo već rekli i na odboru ovaj Zakon o popisu birača do drugoga čitanja sigurno da će iskristalizirati neka nepovjerenja koja su danas ovdje iznesena i s ovim zakonom ćemo doprinijeti da izbori u Republici Hrvatskoj i izvan nje da se organiziraju i održavaju na jednoj velikoj razini kako je to zaslužila Republika Hrvatska bez ocjene OESS-a ocijenimo ga mi sami.
Hvala. Replika. Poštovana zastupnica Jagoda Martić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolegica Babić-Petričević je rekla otprilike ovo. Jedna pogreška ili nekoliko pogrešaka ne može se pripisati svim slučajevima i onda je rekla kolege sumnjaju na svakog pojedinca i ovaj zakon će riješiti te probleme. Ma tu se ne radi o jednoj ili nekoliko pogrešaka, nego se radi o puno propusta kojih su do sada maltene prilikom svakih izbora koji su bili, o kojima se govorilo. Jer, kako onda objasniti ako je to jedna ili nekoliko pogrešaka kako objasniti da u popisu birača nekih gradova neću sad spominjati samo Makarsku. Evo i kolega Štengl je govorio o tim problemima u njegovom kraju. Znači da imamo upisano više birača odnosno više osoba nego što ih zapravo imamo stvarnih stanovnika jednog grada. I to ne jedan ili dva nego se to radi o nekoliko tisuća takvih upisanih osoba. I ne radi se tu o nikakvoj sumnji prema svakom pojedincu. Mi prema nikome, na nikoga ne sumnjamo nego se jednostavno radi o našoj stvarnosti i onome što se u praksi dešavalo. I ono što sam rekla i u svojoj raspravi ovaj zakon te probleme neće riješiti jer se način stvaranja popisa birača praktički ne razlikuje od onoga na koji se to radilo dosadašnjim, u dosadašnjem stvaranju biračkih spiskova i to je ono što sam rekla da bi zapravo zakonodavci trebali riješiti, odnosno imati način na koji bi se što je moguće više nikad se neće moći sto posto biti sve točno i ažurno, ali da se što je moguće više ti spiskovi ažuriraju i da ovakvih pojava bude što manje. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica u odgovoru na repliku Zdenka Babić Petričević. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice. Sigurno od 1992. godine svake godine u vrijeme izbora popisi birača, izborni zakoni su bolji i na osnovu tih zakona od popisa birača do izbornih zakona bilo je lakše i organizirati i sprovesti izbore. I ovaj zakon će biti pri pomoći mjerodavnima da popis birača bude što kristalniji, što jasniji i što točniji. To bi bilo jedno. Drugo, pa evo i još u očekivanju večerašnje najave zakona kolege Letice možda će nam i on biti u dobrobiti za ovo u što vi sumnjate.
Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Nepobitna je činjenica da pri svakim izborima ustanovimo kako nas je sve manje. Da je stanovnika sve manje, a birača sve više. … [[Upadica se ne razumije.]] A tek kad bude dozvoljena sigurno da će i to doprinijeti. Ali to će onda doprinijeti zdravijem valjda i ovom podmlatku. Ma tko će, šalu na stranu. Naime još se sjećamo svi one i smiješne i tragične priče s jednog birališta s nedavnih izbora u Bosni i Hercegovini gdje jedan čovjek kaže za svog oca da je njemu otac umro prije 15 godina ali da on redovito dođe vidjeti na to biralište ne bi li vidio svog oca koji je umro prije 15 godina a koji se valjda ukaže svaki put kad su, kad je glasovanje. Ali ga vidio nije. Ali otac je glasovao. E sada, cilj i ovog Prijedloga zakona vjerujem jeste upravo da se takve stvari eliminiraju. Da se eliminira sva ona maštovitost i kreativnost pojedinih potencijalnih birača i glasača koji prerevnosno shvaćaju svoju ulogu. I činjenica je nepobitna da iako naš Kazneni zakon poznaje 5, 6 kaznenih djela u glavi izborne prevare i izborne krađe nitko nikada za to nije odgovarao. Iako su na određenim mjestima, određenim biračkim mjestima nepobitno je utvrđeno da su krađe izvršene ali nikada nitko osobno za to nije, dakle učin je dokazan ali ne i počinitelj. Evo već je desetljeće prošlo kada je u Zadru dakle ustanovljena izborna krađa i kada je brod znakovitog naziva «Brzi» plovio do otoka Preka i nazad tri dana [[Upadica: Broz.]] Ali dobro, brod, brod. To je ono kao vaša replica odnosno replica. To je zarazno izgleda. E sada dakle ovaj Prijedlog zakona upravo ima za cilj, trebao bi imati za cilj, tako je i predstavljen da eliminira svake takve pokušaje. I istina je i tako nepobitna da je unazad nekoliko godina i to se nastavlja, da se upravo sistemom elektronike uparuju dakle prebivališta, eliminiraju oni ljudi koji su negdje evidentirani sa prebivalištem da se negdje ne pojave ti isti ljudi kao potencijalni glasači na nekom drugom mjestu. I mislim da je već sa takvim unazad nekoliko godina dobar dio skinut i dobar dio je uređen. U znatnoj mjeri su poboljšani birački spiskovi odnosno popisi birača. Taj popis uparivanja bio je mukotrpan, dugo je trajao, ali dao je izvjesne rezultate. Ali očito da to nije dovoljno. Ali osnovni problem nije jesu li samo popisi birača uredni nego zato jer nije važno da li je netko, jako je važno, ali nije presudno kod izbora da li je netko upisan na popis birača ukoliko je umro, ukoliko tu neće ni glasati da ga netko, nego je veliki izazov da netko ne zloupotrijebi. Eto zato je to nama jako interesantno. Ali to znači da je netko počinio i kazneno djelo. E sad, kako to spriječiti? Ovaj Prijedlog zakona ukoliko ne dođe do konkretnih izmjena i kod Zakona o prebivalištu i rigorozne kontrole nećemo puno postići. Nema nikakvih sankcija za lažno prijavljivanje prebivališta. Odnosno čak pogrešno naša nadležna tijela, policijske uprave dakle i koje vode evidencije upravo o prebivalištu, a to je policijska uprava koja u biti i dostavlja evidenciju prebivališta. Prema tome popisi birača i oni koji su zaduženi sada i po ovom zakonu da vode popis birača oni ih vode na temelju evidencije koje ima policijska uprava. A policijska uprava, naravno da je to mukotrpan posao, ali to je nešto što je u svim zemljama već provedeno i da, nemaju ovakvih problema ali itekako kontroliraju nečije prebivalište. Ne samo i najmanje radi izbora nego radi svih ostalih prava; plaćanja poreza, različitih davanja odnosno primanja i povlastica ali i obveza koje ima, takav koji ima evidentirano prebivalište. Prema tome nije u volji nekog čovjeka, građanina da se on, da prijavi svoje prebivalište jer eto mu se tako prohtjelo. Tu bi on prebivao zbog toga što eventualno ima, pa su naša nekad, pa su naša tijela naročito policijske uprave smatrala da eto dovoljno da netko ima kuću u vlasništvu u nekom mjestu i da je to već valjani dokaz da on tu prebiva. Pa ne mora on uopće tu prebivati. Dakle … [[Govornik se ne razumije.]] prebivač ili netko tko se negdje nastanio, dakle to imamo i definiciju, tko se negdje nastanio sa trajnim dakle ne samo taj materijalni odnosno stvarni značaj i tu jednu pravnu činjenicu. I provjerljivu, egzaktno provjerljivu činjenicu da netko tu prebiva zaista nego ima animus da se on tu nastanio sa namjerom da trajno i prebiva. Da izuzmemo one situacije kad mora otići na školovanje, u vojsku ili neki drugi, ili kad zbog bolesti ili nekih drugih životnih potreba trenutno boravi na nekom drugom području. Međutim prebivalište kod nas nitko ne kontrolira. I zato to je težak, mukotrpan zadatak ali trebalo bi dati u nalog policijskim upravama da provjeravaju prebivališta građana. Onda to je osnovno, ali jednom treba krenuti od toga. Jer sve moguće manipulacije, kažem ne samo zbog izbora, možda i kažem i najmanje izbora nego i ono što košta državu veliki je odljev sredstava gdje ljudi prijavljuju svoje prebivalište a tu ne prebivaju. Dakle eklatantan primjer je upravo Makarska gdje smo ustanovili bili na jednoj kućnoj adresi da su kažem, ponavljam ljudi plošna bića nisu mogli boraviti u toj kući. Koliko ih je prijavljeno bilo na jednoj jedinoj adresi. To je činjenica bila. Dakle i već takav primjer može dakle, dakle može da se krene najprije od tih eklatantnih primjera i da policijska uprava to joj je na kraju krajeva i dužnost. Ali ta dužnost bi trebala biti izrijekom navedena. Možda ne sada i u ovom zakonu, imamo i drugi zakon koji bi mogao to riješiti. I na naj, da na taj način pomoći jer se taj, ovaj naš Prijedlog zakona nadovezuje na takav Zakon o prebivalištu. Poznati je slučaj javno obznanjen poznatog bračnog … [[Govornica se ne razumije.]] glumaca koji iz Amerike, iz tople Kalifornije prebacili su se na hladni sjever Europe ne iz toga što im se više, zbog toga što im se više sviđa boraviti u toj zemlji hladnoj i neprimjerenoj njihovim životnim navikama nego što im je tamo manji porez. Ali ta država kontrolira točno jesu li 6 mjeseci 1 dan prebivali u toj državi. I naravno da je u tim zemljama koje imaju sređeniju upravu lakše evidentirati te neke sporadične situacije nego kod nas se uhvatiti, dakle ni jedna vlast se nije ozbiljno uhvatila u koštac sa ovim problemom ali to zajednički treba početi rješavati. Bit će više onda sredstava i za pravednije raspodjele i među ljudima u trošenju proračunskog sredstva, ponavljam u pogledu različitih povlastica, beneficija, pružanja zdravstvenih usluga i slično. Bez toga je sve uzaludno. Na kraju krajeva ovaj Prijedlog zakona ne sadrži kaznene odredbe ako se netko ponaša počevši od pojedinca, a na vlastito pod ovlaštenih tijela koji se ne pridržavaju ovog prijedloga zakona. Gotovo nema prijedloga zakona koji nema i svoje kaznene odredbe za slučaj, dakle prekršajne odredbe za slučaj da određeno tijelo ili pojedinac po njima ne postupa. A ovaj tako značajan prijedlog zakona to ne sadrži. Pa evo ja predlažem da se u tom smislu i nadopuni. Jako je važno zato inicijativa dakle i da u ovoj situaciji kad trebamo svi učiniti jedan pojačani napor u sređenju takve jedne situacije dakle evidencija samog prebivališta da se omogući ne samo svakom građaninu da pregleda svoj upis nego da vidi, kontrolira upise drugih. To nije nikakva tajna. Da se to omogući političkim strankama, da se to omogući udrugama. I na taj način pripomognu i samoj državi da kontroliraju neke osobe. Svi znamo u našem susjedstvu tko živi. Svi smo bili na nekim sprovodima, a ti ljudi jer su umrli u Americi i tako nisu evidentirani u maticu umrlih. Ako je već dužnost naravno tijela koje vode matice rođenih, umrlih, vjenčanih onda i da o tome, ovdje se sada i tako predlaže u članku 8. da o tome odmah obavijeste tijelo koje vodi popis birača onda tim prije su dužne to učiniti i za osobe koje su napunile 18 godina. Jer se uporno jednom malom čovjeku, znači kad prvi pristupi biralištu da država vodi računa o njemu, da ga evidentirala i da dakle se on već nalazi na spisku nego već da taj prvi susret kao punoljetni građanin susretne se sa jednom nebrigom, to je jako važno i radi neke edukacije i prema tim mladim ljudima i prema odnosu njihovom prema državi, a onda i uzvratom države prema takvoj jednoj maloj osobi. Dakle, predlažem da se i ovdje ta odluka u članku 8. stavak 4. nadopuni da se po službenoj dužnosti evidentiraju odmah, dakle i takve osobe koje su napunile 18 godina. I mislim da ovaj rok od 14 dana kada se zaključavaju, odnosno ti birački spiskovi je nekako preširok, jer mi se danas živi brže, standardi brzine kretanja su viši nego što je to bilo prije 10, 15, 20 godina, a puno promjena i života i smrti se može dogoditi u tih 14 dana. Prema tome jedan rok u roku 7 dana bi bio sasvim primjeren. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Slaven Letica.
Malo tužan, općeniti ton je nekako da se više sumnja u birače nego u birane. Moje osobno iskustvo je da su veći prevaranti oni koji se daju birati. Uzmite, nemoj, ja vas nisam prekida. Na lokalnim izborima 2 dana prije izbora ili 15 dana ljudi idu, prijave se u Veliku Goricu, Sisak, a svatko zna da živi ovdje. To je prva stvar. Druga stvar kad je u pitanju znači ja osobno smatram da je narod hrvatski puno pošteniji, a dio tog naroda su birači. To je prva stvar. Da su veliki prevaranti obično birani. A što se tiče prevara, ja imam apsolutne dokaze da su najveće prevare kod nevažećih listića. Zato što je tehnologija tu prevara najlakša. Kad se ljudi koji kontroliraju raziđu dovoljno da se zaokruži jedno mjesto. Imate u mojoj izbornoj jedinici sam ja ima 3 tisuće i 200 nevažećih listića. Nema ni teorijske mogućnosti sa čipovima i sa SMS-ovima da se otkriju ti prevaranti. Prema tome ja mislim da je nekorektno birače i taj nesretni hrvatski narod optuživati u ime nekog morala onih koji su birani, a koji su veći prevaranti.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Pa ja mislim da mi ne trebamo ovdje sada u tom smislu se dodvoravati i na taj način skupljati političke poene, jer ovdje se radi o popisu birača. A pasivno i aktivno pravo su često vezani. Pa prema tome, onaj koji želi iskoristiti svoje pasivno pravo, tj. da bude biran mora i birati, tj. imati i ovdje biti prijavljen na određenom mjestu. A sve te zloupotrebe se dakle doživljavaju i događaju prije pasivnosti, dakle i kad se iskorištava aktivno pravo, tj. pravo birača. Ali ja sam upravo o tome i govorila. Jer o zlouporabama onih koji su zadužene za tu kontrolu. A to sve proizlazi upravo iz onog ključnog problema na kojeg sam i dala akcent a to je lažnog prijavljivanja i lažnog prijavljivanja prebivališta bilo onih koji biraju ili onih koji se bira.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Antun Palarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Evo nakon duge i iscrpne rasprave koja je po mom mišljenju ipak išla u prilog donošenju ovog zakona ili boljeg uređenja popisa birača osvrnut ću samo na nekoliko po meni važnih teza sada, a naravno za kod drugog čitanja onda ćemo detaljno odgovoriti što smo prihvatili, a što nismo i iz kojeg razloga. Kao prvo ponovno osuđujem sve izborne prevare. Na izborima nisu glasali mrtvi. Netko je napravio izbornu prevaru, to je za svaku osudu i neka tijela pravne države poduzmu mjere da se zbog generalne prevencije takve stvari sankcioniraju i mislim da će se s time svi složiti. Drugo, nema dvostrukih upisa. Baš jedinstveni matični broj i tehnologija i naša namjera i volja da tu stvar riješimo, nema dvostrukih upisa. Ako netko ima prebivalište u Hrvatskoj i prebivalište vani on je upisan u prebivalištu u Hrvatskoj i ne može biti upisan na dva mjesta. To sustav ne dopušta. To mi ne dopuštamo. A i napravili smo takav sustav koji to neće dopustiti. Briga za mlade, da, to je naša briga. Zato pozivam uvijek pred izbore mlade i zato uvijek pribjegavamo jednom triku ili štosu ili predviđanju tako da mi znamo izboru su raspisani za dan nedjelju 15. toga i toga i nama sustav kaže tko će u tih 7 dana navršiti 18 godina i oni su tu, oni su već unutra. Problem je što netko može umrijeti. Problem je što život neće stati, jer i dva dana prije izbora recimo izbori su u nedjelju, u petak Policijska uprava Zagrebačka primit će 50 ljudi koji će se prijaviti u Zagreb kao novi stanovnici, a negdje su tamo. Onda će se to rješavati ovim sustavima kako je to već riješeno. Naravno, problem prebivališta ne možemo riješiti mi u uredu. Ne možemo riješiti to ovim zakonom. Ne volim osuđivati nikoga, ali u Zakonu o prebivalištu postojao je uvjet da netko mora imati stan ili ugovor o stanovanju, ali Ustavni sud je to ukinuo. Jer kaže to je u suprotnosti sa pravom slobode kretanja. I sada, netko dođe, kaže možda nije mjesto, ali u mom stanu još uvijek je prijavljena bivša vlasnica stana, ja je ne mogu izbaciti, ne mogu je brisati. To možda stvarno nije mjesto da o tome govorim ali je to tako i to će se riješiti. Riješit će Zakon o prebivalištu, to je ministar najavio na ovom okruglom skupu, Okruglom stolu. Taj Okrugli stol je otvorio sa svih aspekata ovu problematiku i bilo je puno ljudi, žao mi je što nisu svi došli koji su bili pozvani, a mnogi su bili pozvani. No, evo zahvaljujem svima koji su dali korisne prijedloge, mi ćemo to ugraditi jer nemamo tu nikakve rezerve osim rezerve prema zaštiti osobnih podataka. Za nas je zaštita osobnih podataka nešto vrlo važno. Mi smo zatražili od komisije za zaštitu osobnih podataka da se izjasne o tome šta bi to značilo davati popis birača u bilo kojem obliku nekome tko nije tijelo državne vlasti i čekamo odgovor. Dobiti ćemo ga prije drugog čitanja. Što se tiče nekih manjkavosti u pogledu što sam na odboru rekao u pogledu izlista kada se preko web stranice ili SMS-om traži pitanje nacionalne pripadnosti, dao sam nalog operateru da ubuduće se i to može tko želi provjeriti da može provjeriti svak' za sebe. Eto hvala svima još jedanput.
Hvala lijepo. Zaključujem raspravu. Prijedlog Zakona o popisima birača. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prihvaća se Prijedlog Zakona o popisima birača. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Glasovati. Molim rezultat? Sa 84 za, 2 suzdržana, 2 protiv donesen predloženi Zakon.
Poštovani gospodine predsjedniče, ovo je zapravo prijedlog zaključaka i jest za jednu komornu elitnu publiku i u tom pogledu bi malo zamjerio Vladi što je napravila tau jedno kratko mišljenje u kojem najavljuje da će njene stavove braniti Ana Lovrin koje tu nema, Snježana Bagić koje tu nema i Boris Koketi kojega tu nema. Znači neozbiljno je pogotovo što se tvrdi to nešto što je apsurdno da Vlada ne može podržati ove zaključke zbog toga što je najvišoj državnoj razini dogovoreno da se ide na izmjene zakona. Koja je to viša državna razina, to bi ja volio vas gospodine predsjedniče Sabora, zbog autoriteta ovog Visokog doma da mi se objasni, a pogotovo ću imati razgovor sa ministricom koja mi je osobno obećala da će doći tu i pokušati nešto naučiti, da se vidi kako se zatvara uspješno 2. svjetski rat i kako ga je opasno otvarati. Evo tu je stav Đozefa Gareta, to je jedan general s četiri zvjezdice koji je prije desetak godina bio angažiran da napravi prosudbu sigurnosne situacije u Hrvatskoj i ocijenio je sljedeće: Da na nesreću Strategije nacionalne sigurnosti u Hrvatskoj ne postoji potpuno razvijena teorija državništva i to je ono što nama nedostaje, teorija i praksa državništva i molim vas idemo dalje. Kada učinim ovako vi ćete promijeniti. Znači ovi zaključci kako vidimo su napravljeni, možemo dalje, na temelju jedne čudne koincidencije. Gledajte postoji jedna teorija o ulogu slučaja u povijesti koja pokazuje, govori o tome da je Hitler kada je išao po Munchenu pa da mu je pala cigla na glavu da bi povijest išla u sasvim drugom smjeru. Tako sam ja bio danas na teniskom terenu i zvao me naš predsjednik da dođem ovdje što mi je bilo jako drago, a bio sam na drugom teniskom terenu kada me je zvao jedan naš čovjek i u trenutku kada su naš premijer i Šicl krstarili Jadranom i čovjek mi je rekao da su dogovorili da se vrati, odnosno napravi druga restitucija … [[Ne razumije se.]] Idemo dalje. Dakle na temelju toga što se tada dogodilo, ja sam kada sam došao u Zagreb odmah 28. listopada 2005. godine uputio našem štovanom predsjedniku prijedlog četvore zaključaka i idemo na podsjetnik dva. Ja bih gospodine predsjedniče zamolio, pošto je ovaj PowerPoint bi htio ubrzati da ove kopije budu sastavni dio zapisnika ako je moguće.
Savršeno!
Znači kada je to došlo u pretince onda je Nj.E. Ivica Maštruko odnio primjerak mojih zaključaka u Ured predsjednika Republike, sutra se već Predsjednik Republike gnjevno osvrnuo i napao predsjednika Vlade Sanadera o tome kako on hoće raditi nešto što je u suprotnosti sa hrvatskom suvremenom poviješću a onda je tada tjedni "Globus" objavio jednu konfabulaciju pod naslovom "Letica spašava Sanadera", uglavnom ispada da sam ja sve to dogovorio kao neki trojanski konj u dogovoru sa predsjednikom Sabora i predsjednikom Vlade. Obojica mogu posvjedočiti da to nije tako. E sada se vraćamo na dalje da vidite koji su to izvori zla, a prije vidite odmah nakon toga se javila i reakcija popularnih medija i tu je Felix napravio jednu vrlo zgodnu karikaturu gdje prikazuje trojicu medvjeda u zimskom snu i ovaj kaže, onaj Fox deutche tvrdi da spavamo u njegovom bunkeru iz 2. svjetskog rata. Nakon toga idemo na izvore zla. Kada se zlo dogodilo? 2002. godine ukinute su odredbe Zakona o ovoj naknadi oduzete imovine i iznimka je napravljena u odnosu na hrvatske nedržavljane i one koji su propustili prijaviti svoj zahtjev za povrat imovine. Idemo na iznimku iz 2002. godine koju ću pažljivo pročitati. Kaže, iznimno je dopuštena i mogućnost da pravo na naknadu za oduzetu imovinu ostvare prijašnji vlasnici koji su već jednom obeštećeni na temelju važećih međunarodnih sporazuma. Prijašnji vlasnik nema pravo na naknadu, to je članak 2. izmjena i dopuna Zakona iz 2002. godine u slučaju kada je pitanje riješeno međunarodnim sporazumima i tu se javlja sada caka, iznimka od stavka 1. ovoga članka može se odnositi ako se bilateralnim sporazumima to pokušava ili uspijeva riješiti. Otvorena je jedna Pandorina kutija gdje se sada ćete vidjeti, možemo kroz nekoliko ovih slajdova proći na brzinu, tko sve šta traži od Hrvatske. Ovo je Fini, pa opet Fini, Đovanradi kaže kolega Radin da oni više nisu na vlasti. Međutim to su ozbiljne države bio on na vlasti ili ne bio, njihova politika vanjska ostaje vrlo. Pa je tu gospodin Odoneli, to je jedan specijalni veleposlanik za pitanje Holokausta u okviru američke i tu je naš prijatelj veliki navodno Schussel. Idemo dalje. To je, zahtjevi izraelske Vlade i sad se vraćamo na zatvaranje II. svjetskog rata. Mislim da dugo nije u Visokom domu pokazan bivši komunistički diktator Josip Broz Tito koji je fantastično uspješno zatvorio II. svjetski rat. Nije, zanimljivo je riješio pitanje vlastite obiteljske imovine tako da su se njegovi nasljednici posvađali oko imovine, ali je zatvorio fantastično rat. Ja sam izdvojio nekoliko, ako je netko zainteresiran ja imam apsolutnu potpunu dokumentaciju i neću je staviti na dispoziciju u ministarstvu zbog toga što su nepristojni i nisu došli slušati i braniti svoje stavove. Znači, ovo je prvi dio zakona koji se odnosi baš na Talijane. Idemo, pokažite Talijane. To me je posebno veselilo jer su izgubili sve vlasništvo na području bivše Jugoslavije pa se onda na sljedećem slajdu Austrija odrekla svih zahtjeva prema saveznicima o priznavanju njihove države. Pa smo riješili pitanje mađarske manjine. Idemo dalje. Mađare smo riješili. Pa smo riješili Nijemce, Nijemci su zakonom zabranili da bilo tko išta u ime Njemačke traži jer Nijemci hoće zatvoriti rat, neće otvarati to pitanje. Ono je psihološki vrlo naporno. Idemo sada na ovaj kvantitativni slajd koji pokazuje kako je Josip Broz Tito relativno uspješno i jeftino riješio to pitanje. Obeštećenja koja je SFRJ bila dužna platiti bila su Americi 17 milijuna dolara, Austrija se odrekla, Njemačka se odrekla. Zatim je nakon toga platila prvu tranšu reparacije. Francuzima smo platili 15 milijuna dolara, oni su bili cicije. Grčkoj samo 700 tisuća dolara, Danskoj 26 tisuća i 500 dolara, Švicarskoj 25 milijuna franaka, Nizozemskoj 655 milijuna. Idemo dalje. I onda se lukavi komunistički diktator našao na Brijunima sa Williyem Brantom u zatvorenom prostoru i tražio od njega na ime ratnih reparacija 3 milijarde maraka kredita bezkamatno na 30-ak godina i na 5 godina počeka. On mu je dao milijardu i po maraka na rok otplate od 30 godina. I sad se vraćamo na opasnost ovakvih tajnih pregovora, na jahtama. Zato što ako se otvori to pitanje onda ćemo se naći pred jednom situacijom da bi se mogle potencijalno javiti različite stranke zainteresirane za drugu restituciju koju se da procijeniti na 5 milijardi eura. To je posebice opasno, idemo dalje, jer je Hrvatska baš ove godine zakoračila, idemo dalje, u razdoblje, još jedanput. Ušli smo u razdoblje apsolutnoga dužničkoga ropstva, to znači od ove godine isplate na kredite, kamate na kredite koje smo uzeli u inozemstvu su premašile rast društvenog bruto proizvoda, a ovo je procjena službena koja je rađena na osnovi zahtjeva predsjednika Republike iz koje se vidi da će vanjski dug Republike Hrvatske do 2009. godine porasti na 36 milijardi eura. To vam otprilike izlazi negdje oko 27 tisuća eura po tročlanom domaćinstvu. Što sam ja predložio i sad ću pročitati zaključke da pokažem kako stav Vlade da će predložiti zakon što ja jako pozdravljam nije u suprotnosti s mojim zaključcima. Prvi zaključak glasi: "zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 60 dana zastupnike Hrvatskoga sabora iscrpno izvijesti o svim dosadašnjim inicijativama javno iznesenim ili diplomatskim sredstvima i kanalima, izraženim zahtjevima stranih država, državnih dužnosnika, Vlada, država i nevladinih udruga za povratkom, restitucijom ili obeštećenjem imovine oduzete državljanima stranih država u procesima progona pred represije, te konfiskacije i nacionalizacije od 40.", gospodin Mak je dobro rekao, možda od 41. do 56. godine. Drugi zaključak. "Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da zastupnike Hrvatskog sabora u roku od 60 dana predoči cjelovitu strategiju zakonodavnoga međunarodnopravnog, građanskopravnog i diplomatskog rješavanja i nošenja sa zahtjevima iz ove točke koju sam naveo". Treći zaključak. "Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da bez odlaganja najkraće u roku od 30 dana deponira na poseban račun neke od talijanskih banaka", hvala Bogu ima ih i u Hrvatskoj, "iznos od 35 milijuna dolara", za koje sam se ja izborio u prvom proračunu. To je bio jedini amandman koji je prošao te godine, međutim Vlada me, kao što sam u nekoliko navrata, što sam se s njom god dogovorio me prevarila. Nisu platili čovjeku izgradnju ceste do Svete Gere niti su izdvojili te pare. I zadnji zaključak. "Vlada Republike Hrvatske ne smije parafirati ili potpisati bilo koji novi međunarodni sporazum o restituciji ili obeštećenju u skladu s postojećim zakonom bez prethodnog obavještavanja, rasprave i odluke Hrvatskoga sabora o prikladnom pregovaračkom timu". Ljudi koji pregovaraju su vrlo opasni, ja vas u to uvjeravam. Ja imam tako veliku dokumentaciju da možete biti sigurni. I zadnji slajd i time završavam. To je opet Feliks, to je jedna prekrasna vrlo duhovita opservacija. Ja sam joj dao naslov "neke vesele tajni sporazumi", a Feliks kaže: "mene veseli ulazak u Europsku uniju, mene veseli ulazak u NATO, mene vesele strani krediti, a mene veseli predizborna godina". A on kaže: "svaki bedak ima svoje veselje". Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Klub zastupnica Nacionalnih manjina. Poštovani zastupnik Nikola Mak. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, kolega Letica. I Klub nacionalnih manjina i ja osobno imamo i neke posebne interese da se uključimo na konstruktivan način u ovu raspravu. Ovdje je riječ o privatnoj imovini, nije riječ o državnoj imovini. Ovdje je riječ o jednom, po mom mišljenju vrlo sažetom, vrlo sveobuhvatnom prijedlogu zaključaka koji bi bili putokaz našoj Vladi u rješavanju svih tih budućih pitanja koja proizlaze iz tog zaključka. Ja bih rekao da se kolega Letica ovdje našao u ulozi štuke u ribnjaku i to kolega Letica u jednom najljepšem smislu vam upućujem da ste štuka u ribnjaku. Jer treba biti oprezan u tim pitanjima, treba imati okvire, treba imati granice u onome što se tu može uraditi, što se ne može. I ja ovdje govorimo i u ime Kluba nacionalnih manjina jer oteto je i u ovoj državi, u bivšoj državi Jugoslaviji, ali danas na području Hrvatske i Mađarima i Nijemcima i mnogim drugima bošnjacima itd., hrvatskim državljanima koji su koristeći odredbe ovog Zakona iz 1966. godine jednim dijelom krenuli u proces vraćanja ili odštete itd. prema tome, to je tu i kad govorimo danas konkretno o ovom Prijedlogu zaključaka, a ne samo o suštini stvari na koje se ti zaključci odnose ja bih htio da naglasim onu jednu prastaru maksimu "oteto je prokleto" i nitko nikada u povijesti se nije usrećio otetim. Uvijek se to vraćalo zlim na ovaj ili na onaj način. I kad govorimo ovdje da je riječ o privatnoj imovini, uz poštovanje svih međunarodnih ugovora, sporazuma, izjava i aranžmana koji su napravljeni normalno da to treba striktno primijeniti i ne raspravljati danas 2007. godine jesu li to važeći, nisu važeći, dobri ili loši. Oni su u svoje vrijeme zaključeni i oni se uključuju u ovo što je kolega Letica svojim zaključcima na nekoliko mjesta naglasio. Ali ja također naglašavam da se radi o otetoj imovini, da se radi o privatnoj, a ne državnoj, reparacijskoj i ostaloj imovini pa da bi to u daljnjim postupcima koje će Republika Hrvatska na ovaj ili onaj način morati provoditi da se o tome vodi računa. Ja bih samo htio podsjetiti da kad se radi o otetoj imovini da onda je jako dobro što je kolega Letica spomenuo ne '40., nego '41. do '45. godinu. Ukoliko Vlada u bilo kojem vremenu i bilo koja Vlada prihvati da se trebam i Židovima i Srbima i drugima kojima je oduzeta imovina od '41. do '45. onda treba i promijeniti naziv zakona jer to onda nije samo komunistički, nego onda to treba na nekakav drugi naziv, ali apsolutno smatram da ako se ikada ozbiljno pokrene to pitanje da tada treba poći od '41. godine i mislim da je zadnja nacionalizacija bila '58., a ne '56. godine, ali to sad je više tehničko pitanje provjeravanje tih podataka nego što je to sada bitno. Ali mislim da je '41. i '58. godina, da su to granice kada se u raznim režimima silom otimala privatna imovina bez ikakve ljudske, pravne ili bilo kakve druge osnove, nego po sili te tadašnje vlasti. Htio bih reći da je stvar u zatvaranju Pandorine kutije ne u otvaranju Pandorine kutije. Treba razgovarati i ovaj Prijedlog zaključaka gospodina Letice ne govori o tome da ne treba razgovarati o tome. Ni jedan njegov od 4 zaključka o tome ne govori. Prema tome, ja prihvaćam to dobronamjerno da ako se ikada krene da se onda pođe od tih zaključaka i da se vodi računa da treba razgovarati, ali ne treba razgovarati unedogled. Trebam tu priču o odšteti, povratu u jednom vrlo doglednom vremenu završiti upravo na ovim principima o kojima je gospodin Letica dao prijedlog ovdje svima nama, s tim da ja osobno nisam tako rezolutan kao on sa tih 60 dana ovdje, 60 dana ondje, međutim mislim da ni on neće inzistirati na tome, ali da će inzistirati da se ti principi i ta razjašnjenja daju u nekim razumnim rokovima i da i Sabor i hrvatska javnost znaju što Vlada namjerava učiniti sa tim stvarima. Još bih samo na kraju htio da kažem da su ti oteti stanovi, ta oteta zemlja bez obzira kome hrvatskim državljanima, stranim državljanima, nekadašnjim državljanima ovdje su prodani. Netko je dao novce za te stanove, za te kuće, za tu zemlju i ti su novci negdje u ovoj državi, da tako kažem deponirani. Da li je to u Lučičevoj 2 ili je to negdje dalje, ali nisu ti oteti stanovi zabadava podijeljeni nekome. U komunizmu je to bilo, dobio si stan, stanarsko pravo, ali u ovoj demokratskoj Hrvatskoj učinjen je dobar potez, hipoteka je riješena da oni koji su stanovali u tim stanovima su dobili mogućnost pod vrlo beneficiranim uvjetima da to otkupljuju i to su ljudi uradili, ali ti novci su uplaćeni ili se još uplaćuju u narednih, nije više sad 20 godina, ali je sad to negdje 15 godina i više. Prema tome, ti novci postoje bez obzira je li se radi o hrvatskim državljanima kojima treba vratiti ili drugima. Osim toga taj teret o kojima se govori, ja sam za objektivnost, o teret vraćanja, ali se radi o odšteti. On je raspoređen po zakonu na 20 godina sa 40 rata i bez devizne klauzule i sa procjenom koju su državna tijela dala da taj stan, ta kuća, ta zemlja vrijedi toliko i toliko. Ne tržišno i dolazimo do vrlo smiješnih situacija u praksi da je tržišna vrijednost 10 ili 20 puta veća nego što je to država procijenila, ali država je to procijenila i to je fakat i to treba poštivati i po tome treba, o tome voditi na taj način računa. I evo, da skratim i da zaključim. Jesam za ovaj pristup našega uvaženoga kolege Letice, nisam za tu strogoću u tim rokovima, u tim navođenjima itd., ali suština ostaje da je netko iz naših redova rekao jednu cjelovitu sliku i dao je cjelovitu sliku što i kako bi trebalo ubuduće to raditi. A mi moramo voditi računa i saborski zastupnici koji god bili i kad god bili, kad dođe to pred njih, i Vlada bez obzira koja je to Vlada, da ne smijemo razočarati naše prijatelje u Austriji, Njemačkoj, Sjedinjenim Američkim Državama jer su oni bili ti koji su omogućili da mi danas na taj način raspravljamo o tome. Da nije bilo njihove podrške '90., '91., '92., '95. itd. mi ne bismo vjerojatno danas mogli na taj način raspravljati o ovim dobrim zaključcima koje je predložio naš kolega Letica. Ja sam hrvatski Nijemac, ja nisam njemački Nijemac. Ja sam hrvatski zastupnik u ovome Saboru, po liniji nacionalne manjine i branim hrvatske interese i mislim da ću ih braniti na taj način da govorimo istinito, da govorimo objektivno i da govorimo sa stajališta oteto je prokleto. I riješimo to na neki način, a riješimo to i na ovim principima koje je naš kolega predložio. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine predsjedniče! Moram ispraviti netočan navod kolege Maka u dobroj namjeri. On je rekao da su svi korisnici stanarskog prava u takvim kućama ili stanovima ostvarili na ovaj ili onaj način pravo za kupnju. Cijela jedna kategorija, a to su tzv. zaštićeni najmoprimci koji su stanovali i imali stanarsko pravo u takvim objektima nisu ostvarili pravo na kupnju i mogu vam reći da mi se svakodnevno obraćaju radi nemogućnosti realizacije svojih prava. Zahvaljujem.
Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena gospodo zastupnici. Pa mislim kada razgovaramo o ovakvim temama ipak bi trebalo prethodno postići jedan politički konsenzus a ne da predsjednik Vlade vodi svoju politiku, opozicija mu oponira, Predsjednik države vodi svoju politiku i onda imamo ono, jedan šumom, drugi drumom, treći ne znam kome ali u konačnici svi zajedno nanosimo štetu Republici Hrvatskoj. Ja da budem iskren pred recimo možda godinu dana sam mislio da će se izbjeći šteta međutim, danas sam gotovo uvjereniji nego ikada prije da će Hrvatska pretrpiti određenu štetu, nećemo moći pobjeći u cijelosti od obveze denacionalizacije iako smo možda na neki način iz toga mogli proći sa manjom štetom. Svi ćemo se složiti da je povrat imovine strancima kao što kaže gospodin Letica i političko i civilizacijsko ne znam, ekonomsko, pravno pitanje, pravno pitanje par exellence jer imamo odluku Ustavnog suda. Onaj koji tvrdi a bio je u ovome Parlamentu 2002. godine da nije znao za što glasa taj jednostavno ne govori istinu kao što je i Ustavni sud bio svjestan posljedica svoje odluke kao recimo i posljedica odluke o povratu duga umirovljenicima. Međutim, ono što je sigurno bit to je poštivanje međunarodnih ugovora. Ti ugovori imaju snagu iznad zakona i samo bi lud čovjek iste mogao reducirati. Dapače tvrdim da mi danas imamo sreću što je ex Jugoslavija iz II. Svjetskog rata izašla kao pobjednica i da parafraziram gospodina Leticu, što smo imali Josipa Broza Tita koji je u 99% slučajeva zatvorio sva imovinska pitanja kada je riječ o osobama koje napuštaju prostor ex Jugoslavije. Govorim o 99% tih slučajeva. Dobro. Uvijek je to tako. Međunarodni ugovori poglavito teritorijalno imovinski lome se na jednima, na drugima i onima koji ostaju i onima koji odlaze ali oni uvijek jasno je imaju snagu iznad zakona i taj princip valja poštovati. Kaže, kada kažem da je to političko pitanje da vidimo u što se to recimo izrodilo na domaćoj i međunarodnoj sceni pred 4, 5 mjeseci. Italija je Hrvatskoj u ono vrijeme prijavila Bruxellesu, to je manji problem jer … [[Govornik se ne razumije.]] pitanje, to će vam potvrditi i Furio Radin uglavnom je hrvatsko unutar političko pitanje ne talijansko. Dapače velika većina građana Italije taj problem gotovo ne poznaju. Odmah se javila Slovenija, zatražila je ratifikaciju imovinskih odnosa sa Hrvatskom, američki Židovi podsjećaju u međuvremenu Mesića odnosno posjećuju ga na onim marginama Konferencije Ujedinjenih naroda i od njega su dobili citiram "Večernji list" od 4.12.2005. "…obećanje da će im pomoći oko povrata imovina itd." Jasno je da to obećanje Predsjednika ne proizvodi nikakve učinke, rekli smo da to ne proizvodi ni parafirani sporazumi ali na neki način i oni imaju neku moralnu političku ili ne znam kakvu težinu. Kada kažem da je to pitanje civilizacijsko pitanje onda ćemo se složiti sa gospodinom Makom da je svaka nacionalizacija također bila nepravda. Dobro. Možda u nekim slučajevima je bilo riječi o ex proprijaciji, ex propriatora kako su govorili komunisti a u velikoj većini ljudima običnim, malim ljudima se činila velika nepravda. Cijeli život su radili, cijeli život su stvarali za sebe, za svoju djecu, u jednom trenutku, u jednom danu ostali su naprosto bez svega u nekom izbjegličkom centru, u nekoj drugoj zemlji. Nova revolucionarna vlast iz kuće bi istjerala njihove stanare, potom se u njih uselila. Evo, pogledajmo Tuškanac, Pantovčak, o istarskim gradovima neću ni govoriti. Međutim, ponavljam. Međunarodni ugovori uglavnom su razriješili pitanje ex Jugoslaviji tu ostavljenu imovinu. Citirat ću profesora Simonetija: "… da se u tome najdalje otišlo u slučaju Austrije." On kaže da je u slučaju Austrije to sve u 100% slučajeva riješeno. Ako je nešto 100% riješeno onda nemamo što vraćati. Ni 120 milijuna kuna u 20 godina o čemu je govorila neko vrijeme Vlada, ni 20 milijuna kuna ni 2 milijuna kuna. Ja se slažem da ona odluka AVNOJ-a kojom se utvrđuje kolektivna krivnja nije demokratska. Konačno i oni koji nisu bili "sluge nacizma" platili su cijenu nacionalizacije a slično je bilo i sa Talijanima mnogima. Kao što svi Njemci nisu bili nacisti tako ni svi Talijani nisu bili fašisti. Evo, jučer je u "Jutarnjem listu" ili danas Furio napisao jednu kolumnu ili ne znam jedno reagiranje i kaže, ja sam iz talijanske antifašističke obitelji i nitko moj nije bio fašista. Iz Istre, Rijeke u NOB-u je sudjelovalo 24 hiljade Talijane. Od tog broja od 24 tisuće neka me Furio ispravi 9 tisuća je položilo život. To je bit. S druge strane egzodus je bio Biblijskih razmjera. Po prvi puta o tim brojkama nakon IDS-a eto sada, u ovom materijalu progovara i gospodin Letica. Riječ je o 186 tisuća ljudi sa prostora Republike Hrvatske bez Slovenije. 97 hiljada optanta, tome broju treba pridodati 34 hiljade djece, ukupno 131 tisuća ljudi iz one "B" Bujštine. Nakon '54. 20 hiljada ljudi pobjeglo je, još 30 hiljada ljudi, 5 hiljada 236 osoba dobilo je otpust iz jugoslavenskog državljanstva. To su podaci SUZUP-a ondašnjeg. To su podaci ja mislim u ono vrijeme vodećeg hrvatskog demografa, gospodina Žerjavića koji je dao možda najpreciznije podatke o stvarnim žrtvama na prostoru «ex Jugoslavije» za vrijeme drugog rata. Stradavanja u Jasenovcu, križnom putu i tako dalje. E sad dok su optanti riješeni, tako prijebojem ratne štete za tu ostavljenu imovinu ovih 5 hiljada 236 osoba od kojih se pretpostavlja da je njih 3 tisuće imalo imovinu nije riješeno. Koji problem to može s druge strane izazvati vidi se iz brojke onih ljudi koji napuštaju taj prostor bez i mimo opcije. To su Buje, 298 osoba ima tamo. Buzet sigurno nije problem, 143 osobe. Ali Poreč 1115, Pula 1809, Rijeka 353, Zadar 650. Ukupno 5236 osoba. Utoliko zahtjev gospodina Letice da se razmatra o ovom sporazumu, istina pred nekoliko mjeseci i ja sam tumačio kao pokušaj skidanja obveze sa Vlade u dogovoru sa predsjednikom Sabora, predsjednikom Vlade. Vidim da nisam bio u pravu. Da takvog dogovora nije bitno, ali sam siguran da će možda i ova rasprava pomoći Vladi. Jer predsjednik Vlade će reći: Ja sam politički puno izgubio kada sam predlagao obeštećenje «folks dojcera» i ne znam koga. Izgubio sam na domaćoj sceni ali s druge strane ćemo u Europskoj uniji možda respektirati jer oni polaze od principa svetosti vlasništva na kojem počiva čitav taj zapadnoeuropski ustroj. Ja sam mislio da je to jedino logično objašnjenje zašto o tome raspravljamo, međutim eto čujem da je to malo drugačije bilo. Znači za domaću scenu je oportuno biti protiv. Za međunarodnu možda je za nekog oportuno biti za. Konačno ta denacionalizacija je i ekonomsko pitanje. Kada govorim o tome onda mislim da nitko nije dobio mandat da ovu zemlju odvede u bankrot. Da li je to 5 milijardi ovoga ili onoga? Ja jednostavno ne znam. Ovi zahtjevi teški su o čemu je govorio i gospodin Mak, 750 milijuna kuna. E sad ja neću spekulirati sa školama, sa kilometrima vodovoda, kanalizacijom, domova umirovljenika ali sam siguran da ako se ide u tom pravcu tih zahtjeva sigurno mora biti još. Mi s druge strane da budem iskren ne znamo što otvaramo? Mi još uvijek srljamo usuđujem se reći u nepoznato. Što je s druge strane sa recimo domaćom denacionalizacijom? Što je sa, Tadić će govoriti možda o povratu turističkog zemljišta na Hvaru, u Zadru, Šibeniku, Makarskoj. Znači jedan rezime. Tito je u 99% slučajeva taj problem stranaca riješio. Kada kažem Tito jasno da mislim na, ne znam, diplomaciju ex Jugoslavije. S Austrijom ako je vjerovati profesoru Simonetiju taj problem je riješen. Sa američkim Židovima navodno je problem riješen osim u nekim izuzetim slučajevima. S Italijom osim ovih 5 hiljada 5236 osoba problem je riješen. Ne mislim onih 35 milijuna dolara za zonu B, STP – slobodnog teritorija Trsta tj. Bujštinu. Tu se jednostavno nešto treba dogoditi. Sa izraelskim Židovima za razliku od američkih sa kojima je problem riješen sumnjam da je riješen, sa Nijemcima, molim? … [[Upadica se ne razumije.]] Ima sporazum, dobro. Iako oni tvrde da nemaju. Pozivaju se na onih 150 i nešto imena. Sa Nijemcima je riješeno jer je nedavno gospođa Merckel u jednom intervjuu doslovce rekla: «Mi ispred njemačke Vlade ne tražimo ništa.» Jasno je da uvijek imate nekoga tko je s nekog područja pobjegao i slično i koji nije recimo obuhvaćen ni jednim međunarodnim ugovorom. Uvijek neki pojedinac iz tog paketa da se tako izrazim, kao štuka u vodi da parafraziram gospodina Maka, izmigolji. O tome kako ja doživljavam odluku Ustavnog suda govori i njihova sentenca. Međutim po mom sudu Vlada bi morala recimo izdati neku «bijelu knjigu» svih tih međunarodnih ugovora, svih tih egzodusa. Nije bitno da li se radi o egzodusu Talijana, Nijemaca, Austrijanaca. Broj tih nesretnih sudbina, reparacija ratnih šteta i slično. Pa tek nakon toga bi Sabor mogao o svemu tome raspravljati. Ali ima vremena. Ima vremena. Ne mora to pitanje razriješiti ovaj saziv. Netko će reći da sam ciničan. Pa ljudi već sada imaju, ne znam, 80, 90 godina i tako dalje. Neki se nadaju nekoj moralnoj satisfakciji. U međuvremenu će preminuti, ali ovaj, ovom problemu ja mislim da je Vlada pristupila, možda je čak i bila moralno u pravu, krajnje neodgovorno, voluntaristički. Pa možda i neprofesionalno. I utoliko bi trebalo biti suzdržan glede ovoga šta se zbiva. Problem je sigurno da će nam ostati. Mi nećemo kao ljudi u politici ukoliko ponovimo mandate od njega pobjeći, ali zato neka Vlada lijepo izađe sa tom «bijelom knjigom» odšteta, reparacija, ne znam ratnih gubitaka i nemojmo u taj problem ulaziti bez političkog konsenzusa jer ćemo svi zajedno pasti u ambis obveza koje Hrvatska na kraju pitanje da li će moći izvršiti? Meni je, evo nažalost nisam dobio svoj odgovor, ali drago da je glede preživjelih logoraša jedno pitanje Vladi postavio i gospodin Nikola Ivaniš. I to govorim više u kontekstu jednog liječnika, doktora Deprate iz Pule koji traži status političkog zatvorenika. Kaže: «Ja sam bio u talijanskom logoru od 1941. do konca 1943. Nakon toga u savezničkoj vojsci. Bio sam, bio sam, gdje? Da, u partizanima. 1945., 40-tak crnokošuljaša iz Maršane mi se predalo. Nekolicina od njih je dobila status političkog zatvorenika a meni to Vlada ne priznaje.» E sada što ćemo mi po tom pitanju učiniti ali je tu jedan interesantan odgovor Vlade koja kaže: «Budući da nema nadležnog tijela kao ni propisa koji bi rješavao status osoba koje su boravile u konclogoru u vremenu od 1941. do 1945. godine i poslije zahtjevi njih oko 1500 dostavljeni su administrativnoj komisiji Vlade Republike Hrvatske. Podnosili su se od 1990. godine. Zahtjevi logoraša se odnose na plaćanje posebne naknade ratne odštete koju logoraši traže za vrijeme provedeno u logoru. Naime unatoč reparacije kojom je Republika Italija isplatila SFRJ iznos od 30 milijuna USA dolara na ime konačne odštete pedeset i četvrte pri ćemu su se ugovorne stranke istodobno obvezale da neće same podnositi a niti podupirati zahtjeve vlastitih državljana za odštetu. Navedena sredstva SFRJ nikad nije isplatila pojedinačno logorašima već je iznos uložila u javna dobra. Međutim, na neki način te ljude netko bi morao gospodo obeštetiti ali bez obzira na sve. Ovo je tako delikatno, prije svega politički ekonomsko pitanje da bez jednog podrobnog konsenzusa ta pitanja ako ih otvorimo mogu nanijeti ozbiljnu štetu zemlji u cjelini.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Gospodine predsjedniče, drago mi je da sam u ove kasne sate doživio jedan iskreni poprilično precizan istup kolege Kajina. Pa i moj je ispravak netočnog navoda ide tome u prilog. Naime, kad je govorio o odluci Ustavnog suda rekao je da je Ustavni sud donio odluku o povratu duga umirovljenicima. Takva odluka kolega Kajin ne postoji. Postoji konstatacija da su hrvatski umirovljenici oštećeni u periodu od 1993. do 1998. i da ih je država u skladu sa gospodarskim mogućnostima dužna obeštetiti. Hvala.
Hvala. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Tonči Tadić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici koliko god vas je u ovaj sat, žao mi je da nema nikoga i iz hrvatske Vlade dok raspravljamo ovu iznimno važnu temu. Dakle ja nisam nikada vidio sabornicu ovoliko praznu kad se govori o pitanju denacionalizacije, to je jedino važna tema i čudi me da nije pobudila veći interes hrvatske Vlade. Mene je doista iznenadilo ovakvo mišljenje hrvatske Vlade. Očekivao sam da će tome pristupiti daleko pedantnije, odnosno da će podržati ove po stajalištu našeg kluba zdravorazumske zaključke zastupnika Slavena Letice. Dakle, doista nema ništa sporno u ovome što Slaven predlaže. Traži se dakle od Vlade da izvijesti o dosadašnjim inicijativama, da pretoči kronologiju diplomatskog pravnog rješavanja ovih sporova, dakle da ljudi budu naprosto informirano o tome što je sve ispotpisivano i ratificirano od strane bivše države i da deponira tih nesretnih 35 milijuna dolara koliko smo dužni po onom Rimskom ugovoru iz '83. te da Vlada ne smije ništa dalje parafirati ili potpisati što bi bilo protivno nacionalnim interesima. Ja ne znam što je u ovim zaključcima sporno a da Vlada odbija ove zaključke. Cijela priča je počela zapravo prošle godine u 11. mjesecu kada je Sanader, premijer Sanader u Austriji obećao da će riješiti pitanje povrata imovine Austrijancima. To je izazvalo naravno reakcije predsjednika Mesića koji je to osudio konstatirajući da je tako nešto riješeno. A ja sam u to doba već dan nakon te izjave premijera Sanadera otišao u saborsku knjižnicu i prikupio jednu cijelu kolekciju međudržavnih ugovora SFRJ, odnosno FNRJ sa susjednim zemljama o ovoj problematici. Odgovorno tvrdim da premijer nije znao za te sporazume kad je ovako nešto govorio. Jer da je znao, ali to možda nije kriv on nego njegova stručna služba onda takvo nešto ne bi obećavao. Dakle nekoga je trebao brefirati. Možda ministrica pravosuđa, bivša, možda njezina stručna služba. Ali netko je u državnoj administraciji tom prilikom zakazao. Sporazum sa Austrijom koji je bio povod cijele ove priče govori jasno, onaj iz '52. temeljni državni ugovor o tome da se ratna šteta koja je počinjena na teritoriju FNRJ anulira sa imovinom austrijskih državljana i da Austrija neće zastupati svoje državljane u traženju te imovine, niti će ih ona sama išta tražiti. Nakon toga je bila još nacionalizacija i onda dolazi sporazum iz '80. u kojem Austrija pristaje na za današnje pojmove smiješnu naknadu od 2 milijuna i 400 tisuća šilinga koji su obeštećene za ono što je nacionalizirano od '52. do '80. Ali pazite, to je potpisano i ratificirano. U oba sporazuma se tvrdi da Austrija neće ništa više tražiti niti će zastupati svoje građane pactus sunt servanda, dakle ono što je potpisano treba provoditi. I sad se odjednom Austrija pojavljuje kao netko tko stišće premijera Sanadera da takvo nešto ipak prekrši i krene od nule. Dakle nije tu samo čudno što to radi hrvatska Vlada, nego što to radi i austrijska Vlada koja je obećala u jednom međudržavnom ugovoru da to više neće dirati. Odmah nakon toga pogledao sam na Internetu stajališta slovenske Vlade koja je za nas najrelevantnija jer dijeli zapravo istu povijesnu sudbinu kao i Hrvatska kad je riječ o ovim pitanjima. Stajališta slovenske Vlade su tu vrlo jasna. Denacionalizacija, posebno denacionalizacija strancima nije dio Acquis Comunnitaire, nije dio europske pravne stečevine te stoga ne može biti predmet pregovora sa Unijom niti može biti predmet ucjena niti može biti predmet trgovanja i mešetarenja uoči početka pregovora sa Europskom unijom. I to je jasno stajalište slovenske Vlade koje referirano, imate ga i na Internetu. Sve normalno piše na engleskom. I tu se poimenice navode svi sporazumi sa susjedima koji su za Sloveniju mogli sporni. I slovenska Vlada tu vrlo jasno elaborira radi čega su ti sporazumi zapravo svršeno vrijeme, zaključena priča i ne žele ih otvarati u pregovorima sa Europskom uniji. Naravno zato jer bi izazvalo lančanu reakciju zahtjeva prema Sloveniji. No pazite što je problem sa ovakvim stajalištem hrvatske Vlade. Problem je u tome što će onda Hrvatska izazvati lančanu reakciju prema Sloveniji, jer će takva slovenska stajališta postati upitna, što ćemo istu medvjeđu uslugu učiniti i Češkoj i Slovačkoj i Poljskoj i Mađarskoj. Što naravno sluti na pogoršanje diplomatskih odnosa i sa tim zemljama, jer su one u istom odnosu kao i Hrvatska kada se tiče imovine Austrijanaca, odnosno Nijemaca. Sve su one imale svoje priče tog tipa. I nitko od njih nije silno brzao u tom rješavanju. Ako baš hoćete češka i Njemačka su de facto zatvorile stranicu Drugog svjetskog rata 1997. Češko-njemačkom deklaracijom. … [[Govornik se ne razumije.]] nama govori o tome kako sporo zatvaramo stranicu Domovinskog rata. Pazite, češka i Njemačka su '97. tek sklopile deklaraciju u kojoj zatvaraju to poglavlje povijesti. Dakle Hrvatska tu nije ništa specijalno lošija ili nesposobnija. Ponavljam, ovakav potez sa Austrijom automatski je uzrokovao reakciju Italije koja je tražila svoje, pa potez Slovenije koja je tražila svoje. Ali kada bismo sve to skupa napravili mi smo i Sloveniju i Češku i Slovačku … doveli u nepovoljnu situaciju i naravno da bi nam to znali itekako zamjeriti kasnije jer smo ih zapravo doveli do toga da i oni takve sporazume moraju potpisivati, odnosno kršiti ono što je već potpisano. Dakle čitava Pandorina kutija se otvara. Slovenija što se Italije tiče, opet ponavljam jedini presedan kojeg trebamo slijediti je Slovenija. Slovenija je što se Italije tiče prihvatila Solanin plan koji je dobro poznat, a to je da četiri godine nakon ulaska Slovenije u Europsku uniju, Talijani optanti imaju pravo prvokupa na svoje nekretnine koje su im oduzete. Dakle što god Slovenija učinila, Hrvatska je u tome treba slijediti. Ona je taj put prošla prema Europskoj uniji i zašto za Boga miloga izmišljati toplu vodu kada je tu cijeli mehanizam zapravo razrađen. I temeljem … [[Ne razumije se.]] najbolji primjer svih dvojbi koje rađa otvaranje ovog paketa kojeg eto Vlada misli otvoriti. Dakle ratna šteta koju su talijanske trupe počinile na teritoriju SFRJ u ovom slučaju Hrvatske, kompenzirana je sa imovinom optanata. Naravno ta imovina iz koje su se oni iselili možda je originalno bila vlasništvo nekog Hrvata ili Slovenca koji se iselio tamo među onih 108 tisuća koji su iseljeni iz Istre kada su Talijani zauzeli to područje nakon 1. svjetskog rata pa je onda taj čovjek 45. došao i iselio tog Talijana, vratio se u rodnu kuću. Zvao me čovjek iz Istre baš sa takvom pričom. Dakle mi otvaramo čitav lanac sudbina i obiteljskih tragedija. Odmah se automatski postavlja drugo pitanje. Taj sporazum je dakle kompenzirao ratnu štetu. Što ako se javi desetak tisuća Hrvata kojima su uništene kuće od talijanske vojske ili onih još 40-tak tisuća živih logoraša iz koncentracionih logora? Ljudi kud mi idemo s tim? Je li toga Vlada svjesna uopće. I zato ono što kolega Letica predlaže, zapravo najrazumnije, na tragu je onoga što su Slovenci učinili i tu je zapravo doista besmisleno da ne kažem sumanuto činiti išta više osim toga. Problem je zapravo aljkavosti poslijeratnih vlasti u Italiji koje nisu obeštetile svoje optante, jer smisao ovakvih mirovnih sporazuma kao i onog sa Njemačkom, kao i onog sa Mađarskom je bio taj, mi više prema vama nećemo postavljati pitanja ratne štete. Naša vlada će namiriti naše žrtve rata, a vi molim vas namirite svoje građane koji su ostali bez nekretnina. E sada zašto su vlade FNRJ i vlade Italije, Mađarske, Njemačke, Austrije bile aljkave prema svojim građanima, razumno je vrijeme poslije rata nizak standard, gospodarstvo u komi i nisu mogle vraćati ono što se očekivalo. Ali to mi danas nismo krivi. Dakle ja ne mogu biti kriv za to što je neka talijanska vlada nekom optantu nije platila što je on trebao dobiti. To neka on tuži talijansku vladu. Također se odnosi i na žrtve rata ovdje. Za uništenu kuću oni su naravno gnjavili vlade u Zagrebu i Ljubljani, odnosno u Beogradu. Isto vrijedi i za Mađare, za Austrijance i ostale. Ponavljam, sve to skupa nas vodi na jedan strahoviti lanac. Sa Mađarskom imamo još interesantniju priču. Načnemo li tu temu mi dovodimo u pitanje sporazum Titov kadar koji je išao na razmjenu zemljišta s jedne i s druge strane Drave, odnosno Mure. Bilo je nekih, oprostite gospodine predsjedniče, sumanutih čelnika stranaka u Međimurju koje su čak tako nešto predlagali, ali to je strahota kud bi to onda odvelo. Dakle da se dovodi u pitanje zapravo vlasništvo Mađara nad zemljom koju sada obrađuju s onu stranu Drave i Mure, odnosno Hrvata u Međimurju i Podravini. Dakle definitivno otvaranje ovog problema na način na koji to zamišlja hrvatska Vlada ako odbije ovakve smjernice koje predlaže kolega Letica, definitivno to vodi na otvaranje Pandorine kutije sa nevjerojatnim posljedicama. Definitivno će tu biti problema skupljih od 750 milijuna kuna, jer tko zna što će se još sve izroditi kada lanac krene. Vlada dakle nije na žalost svjesna u što se upušta, a klub HSP-a će sa svoje strane joj potpuno besplatno bona fide udijeliti jednu kopiju naše kolekcije međudržavnih sporazuma bivše SFRJ, odnosno FNRJ da znaju što je sve zapravo ispotpisivano i da je to doista riješeno, svi sporazumi sa Italijom, sa Njemačkom, sa Austrijom, Mađarskom, Francuskom, Grčkom, Danskom, SAD-om, Izraelom, Švicarskom i Nizozemskom. Dakle kada to sve skupa pogleda, vidjet će da doista ne trebamo slijediti ni jedan drugi put nego onaj koji je već prošla Slovenija i da ne trebamo izmišljati toplu vodu i da se s time samo nepotrebno uvaljujemo u teške komplikacije koje će iz toga izaći. Ponavljam to nije dio aqus communautariea, to nije zahtjev Europske unije osim ako netko u Vladi misli da će na ovaj način kupiti Hrvatskoj bržu propusnicu za Europsku uniju. Iz svih tih razloga naš klub će jednodušno podržati ove zaključke koje predlaže kolega Letica. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Furio Radin.
Hvala lijepa. Jedino moram reći da mi je žao da nas ima tako malo, jedva desetak, ali vjerojatno to je doprinijelo i tome da ova rasprava bude smirenija, uravnoteženija nego da je puna sabornica i da je ovdje direktan prijenos televizija, vjerojatno bi bila drugačija rasprava. Ja se zahvaljujem uravnoteženoj raspravi, tu su različite naravno pozicije kojih ja razumijem. Ja sam prvi protivnik da se Hrvatsku osiromašuje jer je već dovoljno osiromašena. Ostaje međutim jedna činjenica koju bih htio podcrtati ne želeći nikakvu polemiku s time. Slušajući prije kolegu Maka, shvatio sam jednu stvar koja zapravo nam često promakne koja je jako bitna. Radi se o ljudima, radi se o privatnoj imovini. Mi možemo govoriti ovdje hladno kao što se i mora govoriti o svemu onome što je potpisano. Možemo čak i govoriti pohvalno i normalno o tome što su potpisali oni koji bi bili po svakom svjetonazoru npr. HSP-a neprijatelji jer su bili na suprotnoj strani, to je potpisala komunistička tadašnja vlast i sad se to uzdiže u nebo. Mi možemo govoriti, hladno znači o mnogim stvarima ali ne smijemo zaboraviti nešto. Ne smijemo zaboraviti da se radilo o nečemu što danas bi se nazvalo o ljudskim pravima. Tada o tome se nije govorilo. Tada taj termin jedva da je postojao, 48. godine, on je ušao i prije u dokumente mnoge, ali od 48. godine nadalje sa Deklaracijom o ljudskim pravima on je doživio praktički svoj bon. Rečeno je ovdje najnormalnije, hladno, kao što je i normalno da se kaže, ali ja tako hladno ne mogu govoriti ali ću se truditi o tome da sa imovinom inzula, optanata se zovu, zovi ih neki mi ih zovemo inzuli, su plaćene ratne štete. I da, normalno oni koji su se dogovorili, a da se razumijemo, države uvijek imaju svoju logiku a pojedinci, ljudi stradaju na osnovi sasvim drugačije logike. Znači, dogovorili su se normalno da se ratne štete plaćaju sa imovinom ovih ljudi. Kao što mi je prije rekao Mak, e gospođa Merkel može govoriti u svoje ime, ali ne u moje ime. Tada inzule nitko nije pitao o tome da li ratna šteta može platiti sa njihovom imovinom. Nemojmo zaboraviti, mnogi, mislim mnogi ljudi, ne mogu govoriti mnogi ljudi, ovdje nas ima malo, ali to vam kažem sa otvorenim srcem. Ljudi koji su otišli iz Istre, to su bili ljudi koji su tamo bili od pamtivijeka. To stoji. Većina su bili Talijani, jedan dio su bili Hrvati. Otišli su zato što je dolazilo nešto što oni prihvaćali. Ne u nacionalnom smislu. Kraj rata, mijenjaju se sustavi, dolaze neke nove vojske, neki novi ljudi, jedan dio ostaje, kao mi, većina ide. Nema u našim obiteljima nas koji smo ostali i dio onih koji nisu otišli. Mi smo se, rasparcelirane su, uništene su obitelji. I sada, raspravljati o tome da ti ljudi zapravo koji su otišli, da je njihov problem riješen, to je potpuno pogrešno. Problem je riješen između država i pacta sum servanda ja sam prvi koji to kaže. Ali međutim, ti ljudi su ostali bez kuća, su ostali sa podijeljenim obiteljima kao što su ostali mnogi Hrvati koji su otišli, oni koji su uspjeli, oni koji nisu zaglavili u Bleiburg, uspjeli su otići. Šta su bili ustaše možda ti? Tu se ne radi o fašizmu, antifašizmu, tu se ne radi o ustašama i partizanima, tu se radi o stanovništvu koje u jednom trenutku ode iz raznih razloga. Zar mi govorimo o ovim Hrvatima koji su otišli vani kao optantima zato što su postali Austrijanci, zato što su postali Nijemci, Australijanci, Amerikanci. Govorim o Hrvatima koji su otišli. Ovi su bili Istrijani, Riječani, Zadrani koji su tamo bili od pamtivijeka, koji su otišli i o njihovim sudbinama su odlučili drugi. Ja želim naglasiti da ako sagledamo sa stanovišta ljudskih prava onda ćemo napraviti jedino što je moguće nakon 6 godina. Napravit ćemo simboličke činove. Tko može vratiti tim ljudima ono što je njima oduzeto. Sve im je oduzeto, dio moje obitelji je živio 5 godina u jednoj školi koja je bila logor. Mak je ovdje u Hrvatskoj bio godinu dana u logoru, a cijela je njegova obitelj vjerojatno otišla. Ali međutim, ako mi o tim ljudima počnemo raspravljati kao o nekomu koji bez obzira na potpisane ugovore, kao o nekomu kojemu se moramo ispričati, kao što se i današnja Italija mora ispričati za ono što je napravila ovdje tada. Onda ćemo možda biti na dobrom putu ako raspravljamo o tim terminima. Ne možemo mi vratiti ni njima ništa niti možemo Hrvatsku osiromašiti vraćajući povijest 60 godina unatrag, ali možemo reći tim ljudima, vaše obitelji su bile tamo od pamtivijeka i vi ste kući kad dolazite. Jer ćemo biti zajedno, jer već jesmo zajedno u jednoj novoj Europi. E budući da je Ivo Sanader sigurno, možemo raspravljati da li on provodi takvu i onakvu politiku o drugim stvarima, ali jedna stvar je sigurna a zbog toga ga podržavam i zbog toga sam podržavao od početka i podržavam i danas, sigurno je file-europejac. Ja sam za razliku od nekih drugih, ja sam siguran da on će naći način da se okonča to razdoblje i da će naći način da zapravo ulaskom u Europu napokon na simboličan način i naravno uz, kako bih rekao, na afektivan način, na emotivan način, ne na materijalni način, ali međutim na način da se kažu neke stvari. Kao npr. da su ljudi završili u fojbama, vjerojatno ste pratili moje polemike ovih dana, kao što su i fašisti bili kriminalci. Obadvije stvari. Ja sam siguran da će Ivo Sanader taj problem riješiti i siguran sam da ćemo ući u Europu rasterećeni ovog balasta kojeg smo imali i kojeg smo nosili svih ovih 60 godina od kojih većina su bile godine diktature. Hvala.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Kolega Radin, zastupnici HSP-a nisu fašisti i nisu sljedbenici fašizma niti smo oni koji branimo komunizam niti smo komunisti. Dakle, samo želimo zatvoriti to razdoblje. Dakle, ne razumijem zašto bi Hrvatska trebala postupiti drukčije nego Slovenija, Češka, Poljska ili Slovačka. Kad se govori o ljudima onda naravno treba govoriti o svim ljudima jer ako netko govori o teškoj sudbini optanata koji su ostali bez kuća onda ja naravno moram postaviti pitanje što je sudbinom ljudi na Hvaru u Dolu i Vrbanju kojima je talijanska vojska spalila kuće i koji su usred zime morali spavati po štalama i po šumi. Dakle, govorimo onda o svim ljudima. Pa govorimo o onoj djeci koja su pomrla u … [[Govornik se ne razumije.]] koji je bio tamo. Prema tome, kad govorimo o ljudima, naravno ljudi postaju emotivni, ali ovo je tema oprostit ćete u kojoj moramo slušati dvije stvari. Isprika je jedno, isprika je skroz u redu i isprika je potrebna, a kršenje ugovora je nešto skroz drugo. Ja samo te dvije stvari razlikujem. Dakle, jedna je stvar na emocionalnoj razini se ispričati za ono što je učinjeno i to nije jednostavno jer su Česi i Nijemci to napravili tek '97., a skroz je druga stvar ići na sustavno kršenje lanca sporazuma. Ja samo na to upozoravam.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Furio Radin.
Pa žao mi je Tonči Tadić s kojim, mislim da se razumijemo mi smo u izvrsnim odnosima, osobnim da je shvatio to tako jer ja to nisam rekao niti sam. Ne pada mi na pamet, HSP je demokratska stranka sastavni dio ovog Sabora. Stranka desnice, ali međutim stranka koja je demokratska i ne pada mi na pamet da to kažem. Ja sam rekao jednu drugu stvar koju će sigurno Tonči poslije pročitati u zapisniku, rekao sam da se hladno i pozitivno pristupa stvarima koje su radili neki s kojima postoji ideološki sukob, jer postojao je ideološki sukob i valjda postoji i danas. I o tome sada, o zločinima fašizma će, ja sam, ja imam 56 godina i od tih 56 godina 40 sam proveo u Jugoslaviji kao i evo većina ovdje. O tome smo čitali, o tome smo učili, o tome smo znali sve. Ovo u drugom dijelu uključujući u hrvatskom dijelu, o hrvatskim stradanjima nismo znali ništa, niti o talijanskim … [[Govornik se ne razumije.]] nismo znali ništa i nemojmo sada govoriti o tome da su, to znamo i to je tako i to ja se prvi stidim zbog toga, ali međutim stidim se i zbog fojbe npr., zbog egzodusa mojih, zbog toga što je otišlo iz Pule 85% stanovništva. I zadnja stvar koju bih htio reći to je zapravo krivi navod Tončiju Tadiću o onome što je rekao prije, ali stavljam ga u repliku. Prvi egzodus bio je egzodus Hrvata iz Istre 20-tih, 30-tih godina bio je strašan, ali ti ljudi kad su se vratili našli su svoju imovinu jer imovina nije nacionalizirana, nije oduzeta. To moram reći jer je to istina i to sam istražio. Znači mora se reći to da se, nisu se poštivala ljudska prava, ubijali su se ljudi, ricinusovo ulje, što god hoćete to je sve istina, ali poštivalo se privatno vlasništvo jer je to bio takav sustav. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne.
Poštovani zastupnik Damir Kajin, replika.
Da, apsolutno ja se s tim slažem u velikoj većini sa Furiom, ezola učinjena je nepravda. Učinjena je nepravda do neba. Ali isto tako to imovinsko materijalno pitanje danas je u 99,9% slučajeva riješen. To pitanje se danas vis a vis materijalne esencije ove zemlje ne može otvoriti. Kako je rješavano to pitanje, materijalno? Na jedan krajnje nepravičan način. Prijebojom ratne štete privatnom imovinom. To je nepravda do neba, to se danas jednostavno ne može činiti. Pogledajmo sada srpsko pitanje. Pa bilo je onih koji su ovdje, danas u ovome Saboru, a koji su govorili da su oni optanta, međutim ti ljudi se danas vraćaju, njima se kuće obnavljaju i oni jasno kuće zadržavaju u svom posjedu, odnosno vlasništvu. Jednom riječju danas 2007. ili '95. nije moguće ono što se je učinilo '47. ili '54. ili još prije '45. i zato bih, još jedanput ponavljam bilo stvarno dobro da napišemo neku bijelu knjigu, da saberemo sve te pod navodnicima međunarodne ugovore, ima ih i Tonči Tadić, ima ih i Damir Kajin, nije to nikakva mudrost, ima ih naša knjižnica ovdje dole, sve smo to pronašli upravo ovdje i da se na temelju toga stvarno u jednoj daleko smirenijoj i pribranijoj bez političkih emocija nabijenoj atmosferi progovori o pitanju koje će još neko vrijeme sigurno determinirati i neke političke odnose na tim prostorima. Ne puno, ali u jednom malom dijelu zasigurno da. Međutim još jedanput želim naglasiti ratna šteta kompenzirana je tom privatnom imovinom, pacta sum servanta, pitanje nije moguće otvoriti jer to bi nas naprosto dovelo do nepoznanica koje niti jedan saziv ne Parlamenta, niti jedna Vlada Hrvatske ne bi mogla naprosto razriješiti. A slažem se da na tom emotivnom pitanju to pitanje nekim simboličkim gestama treba zatvoriti. O tome sam vam možda prvi ja počeo govoriti u Istri, možda malo blaže nego Furio Radin, treba ta pitanja na neki način zatvoriti, ali još jedanput govorim ni jedna vlast neke materijalne obveze vis a vis toga ne može preuzeti.
Hvala. Poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Vrlo, vrlo kratko. Mislim da je kolega Tadić izrekao sve ono što je trebalo izreći vezano uz povijesne činjenice i ja mu se zahvaljujem na evo zaista jednom iscrpnom korektnom izlaganju. Mogu samo rekapitulirati u dvije minute. Dakle, fašisti i nacisti napali su našu zemlju prije 60 godina, opljačkali ju, spalili. To koriste komunisti, dolaze na vlast, ne priznaju privatno vlasništvo, pretvaraju ga u državno, no to nije jedina pljačka. Nakon 50 godina događa se upravo suprotno. Događa se da će narodno bogatstvo Hrvatske još jednom nestati, ispariti, ali u obrnutom procesu gdje će se sada državno vlasništvo pretvarati u privatno kroz jednu privatizaciju koja je bila sve samo ne stvarno privatizacija. Sada nam prijeti ako Vlada učini grešku u potezima i treća pljačka, nepotrebna slažem se sa kolegom Tadićem, sa kolegom Kajinom. Dapače, zamislite ako se neki hrabri Turčin pojavi kako se Turska bude približavala Europskoj uniji i europskoj pravnoj stečevini pa zatraže odštetu za to što je njegovom pradjedu netko od senjskih uskoka ukrao konja pa traži opet odštetu i za tu situaciju. Malo ismijavam situaciju, ali namjerno to činim, jer ako se na povijesnim greškama treba učiti onda je nesumnjivo bi svi Hrvati trebali imati fakultete i ja bih zaista volio da danas zaključimo da svi mi koji se smatramo poštenim hrvatskim političarima, bez obzira na stranačku pripadnost stavimo glave skupa, podvučemo crtu i ne dozvolimo nastavak ove priče. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt predlagatelja, poštovani zastupnik Slaven Letica. Izvolite!
Gospodine predsjedniče! Prije svega vama se osobno hoću zahvaliti što ste iskoristili svoj autoritet da ova točka dnevnog reda dođe eto u ove kasne sate. Što se tiče sastava meni je doista jedan kao tisuću ako je najbolji, to mi je posebno drago što se pojavio Slavko Linić, bilo mi je žao da tu nema nikoga iz SDP-a ali mi je drago da nema nikoga iz Vlade jer ja se plašim te Vlade. Ja se strahovito nje plašim, te površnosti, te neodgovornosti, te bahatosti, činjenice što tu nitko ne dolazi a sada ću nešto kazati o dvije razine rasprave. Jedna je razina koju je govorio Furio Radin koja se ne tiče mojih zaključaka, jasno. Druga je stvar i ja sam za to da se hrvatski državljani sa svim gestama ovog i onog oblika na neki način obeštete za što god hoćemo ali ne tako da ih obeštećuje talijanska država na naš račun, na temelju otvaranja zatvorenih poglavlja II. Svjetskoga rata. Što se tiče tu rasprava obrnutim redom bih se htio zahvaliti prije svega znači kolegi Miljenku Doriću, zatim kolegi Tonči Tadiću jer smo mi zapravo na neki način već 3, 4 godine na istim valnim dužinama. Što se tiče samih rasprava onoga tipa o kojima je ovdje govorio Furio Radin, recimo šta ja znam, moja obitelj je bila protjerana u El Shat, čak mi je i umro jedan brat koji se zvao Slaven Letica, pa sam imao sve do '72. godine spomenicu na kojoj je pisao Slaven Letica, žrtva fašističkoga terora. Znači ta, žao mi je, nemam je, izgubila se negda ta. Zatim zahvalio bih se kolegi Maku za veliku mudrost. Patnje … [[Govornik se ne razumije.]] kroz koje je on koliko vidim osobno prolazio, ja sam znao dosta ljudi, to su bila djeca od 6 do 9 godina, curice koje su bile u Jasenovcu, 2,3, 5 godina. Znači, razdoblja su vrlo teška. Ono što sam ja htio sa svojim zaključcima učiniti da predložim jedan jednostavni sustav zdravo razumsko neoborivih zaključaka. Mišljenje Vlade ni u čemu ne dovodi u pitanje to što sam ja predložio. To najmanje dovodi u pitanje nakana Vlade da mijenja zakon, jer promjene zakona ne isključuju obvezu Vlade da nas ne drži ovdje kao guske u magli, da svaki dan kada ja vidim da netko se sastane u hodniku Ujedinjenih nacija sa Prodiom, da sutra znam da Hido Bišćević leti u Rim i da kaže da Talijani mogu kupovati nekretnine prije 2009. godine bez reciprociteta, kad ja vidim da Schossel dođe i dole na jahti tog i tog čovjeka koji precizno dolazi i onda da se napravi važan predsjednik Vlade njemu kaže, ja ću vam vratiti ovo i ono. Znate, niti smo to mi stjecali nego smo posudili od ljudi koji će se tek roditi. Hrvatska se nalazi u teškom razdoblju. Hrvatska je prodala ja sam vidio scenarije hrvatske budućnosti u Argentini, međutim Argentinci su u jednom času unatrag dvije, tri godine napravili veliki zaokret. Mi smo dakle kao što sam kazao od ove godine ili dogodine u apsolutnom dužničkom ropstvu. Sve ono što smo sanirali, liječili, recimo banke smo izliječili sa 11 i pol milijardi dolara, prodali ih za milijardu dolara. To će nam se dogoditi sa auto-cestama, sa hrvatskim vodama, sa Hrvatskim željeznicama, sa Hrvatskom elektro-privredom. Prema tome, evo time zaključujem, meni je drago jer sam htio upravo završavam eto zadnje retke moje knjige, da na neki način u sebi amnestiram predsjednika našeg Parlamenta jer sam oduvijek vjerovao da ima u sebi državni razlog. Državni razlog ima malo dodirnih točaka sa razinom ljudskih prava. Ono što me neće nitko uvjeriti da Ivo Sanader ima u glavi dovoljno razuma i da ima svijest o državnom razumu. Hvala vam lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9 i 30 prema dnevnom redu. Prijedlog odluke o oduzimanju statusa javnog dobra u općoj uporabi dijelu željezničke infrastrukture, točka 10. Prijedlog kodeksa pozitivne prakse, standarda itd. U 15 sati glasovanje o raspravljenim točkama. Prijedlog zaključka Hrvatskog sabora o smjernicama Vladi Republike Hrvatske za pregovore i sklapanje međunarodnih sporazuma primijenjenih na odredbama Zakona o naknadi za imovinu oduzetu za vrijeme Jugoslavenske komunističke vladavine. Predlagatelj zaključka je zastupnik Slaven Letica. Sukladno prijedlogu Vlade Republike Hrvatske dajem na glasovanje sljedeći zaključak: ne prihvaća se prijedlog spomenutoga zaključka. Molim uključite se. Glasovati. Rezultat? 68 za, 10 suzdržanih, 7 protiv. Nije dobio zaključak potrebnu većinu.