Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora gospodine Jandroković, poštovane zastupnice i zastupnici pred vama je paket vodnih zakona koji čine Konačan prijedlog Zakona o vodama, Konačan prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju vodnog gospodarstva te Konačan prijedlog Zakona o vodnim uslugama u drugom čitanju. Kako što znate ovaj visoki dom je na sjednici 11, na 11 sjednici održanoj 5. travnja 2019. godine raspravljao o ovom paketu vodnih zakona te je donio zaključke o prihvaćanju prijedloga sva tri navedena vodna zakona, a sve primjedbe i prijedlozi su Vladi kao predlagatelju dostavljeni radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Ovom prilikom se zahvaljujem svima koji su sudjelovali u raspravi po ovim zakonima, a posebno onima koji su dali konstruktivne prijedloge koji su pridonijeli poboljšanju ovih zakona u njihovoj konačnoj formi. Uvažavajući većinu primjedbi i prijedloga radnih tijela Hrvatskog sabora zastupnika i klubova zastupnika iznesenih u saborskoj raspravi Ministarstvo zaštite okoliša i energetike je kao stručni nositelj izradilo konačne prijedloge zakona koje je Vlada podnijela Hrvatskom saboru radi donošenja u drugom čitanju. Konačni prijedlog Zakona o vodama sadržava sva dosadašnja pravna rješenja za sve pitanja vodnog gospodarstva, a osnove izmjene u odnosu na važeći Zakon o vodama sadržane su u tome što se materija vodnih usluga isključuje iz njega i prenosi u poseban novi zakon, Zakon o vodnim uslugama. Istodobno ovim zakonom zaokružujemo prijenos pravne stečevine EU u području voda u pogledu Direktive o podzemnim vodama. Ovim Konačnim prijedlogom Zakona o vodama i nadalje se kao i važećim Zakonom o vodama uređuje pravni status voda, vodnog dobra i vodnih građevina te vodna područja, a donošenje plana upravljanja vodnim područjima i drugih planskih dokumenata upravljanja zaštite voda i vodnog okoliša. Isto tako, ovim zakonom u potpunosti je osiguran kontinuitet u zaštiti voda kao dobra od posebnog interesa za RH koji sukladno Ustavu RH uživa njezinu posebnu zaštitu te naglašavam ne postoji mogućnost privatizacije vodnog resursa oko čega duboko vjerujemo postoji konsenzus. Tijekom rasprave na radnim tijelima Hrvatskog sabora i u ovoj sabornici tijekom prvog čitanja na prijedlog Zakona o vodama zaprimljene su konstruktivne primjedbe koje je predlagatelj prihvatio, ugradio u konačan tekst prijedloga zakona. Najvažnije razloga, razlike između rješenja koja se predlažu konačnim prijedlogom zakona u odnosu na rješenje iz prijedloga zakona su slijedeće. Na odgovarajući način izmijenjen Članak 110. prijedloga zakona te tako da je eksploatacija šljunka i pijeska iz obnovljivih ležišta u vodotocima dopuštena, a zabrana je propisana kao iznimka kako bi se uklonila javna percepcija u općoj zabrani eksploatacije kao pravilu i glavnoj smetnji zakonitoj eksploataciji iz vodotoka. Istodobno zakon omogućuje eksploataciju šljunka i pijeska osobito jer se na taj način osigurava protočnost korita vodotoka. Nadalje, dodana je odredba kojom se uređuju iznimke od provedbe odgovarajućeg postupka procjene utjecaja zahvata na okoliš u slučajevima nužnih zahvata radi zaštite i spašavanja ljudi i životinja, materijalnih i kulturnih dobara te zahvata otklanjanja posljedica poplava u slučajevima žurne i neodgodive provedbe mjera obrane od poplava. Dodana je odredba vezano uz obvezu jedinica područne odnosno regionalne samouprave o preuzimanju i održavanju građevina za navodnjavanje u roku od 36 mjeseci od stupanja na snagu ovog zakona. Naime, smatrat će se da je ista kao njihov vlasnik nakon isteka navedenog roka po sili zakona preuzela održavanje građevina za navodnjavanje čime i odgovornost za upravljanje i održavanje. Dodana je odredba kojom se propisuje da javnim vodnim dobrom koji čini prostor na kojem je izvorište vode za ljudsku potrošnju, upravlja javni isporučitelj vodnih usluga, a ne Hrvatske vode koji upravljaju svim ostalim javnim vodnim dobrom. Naime, riječ je o ograđenom prostoru s ograničenim pristupom za čiju sigurnost i funkcionalnost odgovara upravo javni isporučitelj vodnih usluga. Precizirana je odredba po kojoj šumama kao nasadima u javnom dobru, u javnom vodenom dobru, gospodare Hrvatske šume, a zemljištem pod nasadima Hrvatske vode. Budući da već 9.g. u važećem Zakonu o vodama egzistira odredba o mogućnosti osnivanja znanstvene institucije u području voda, dodana je odredba kojom se uređuje osnivanje institucije s pravim statusom javne ustanove i pravnim položajem znanstvene organizacije tj. Institut za vode Uredbom Vlade RH. Svrha osnivanja Instituta za vode je pružanje znanstvene podrške u upravljanu vodama sukladno strategiji upravljanja vodama, zakon u kojem se uređuju vode i zakon u kojem se uređuju financiranje vodnog gospodarstva i institut bi bio zadužen i za monitoring voda u RH. Sredstva za financiranje poslovanja ovog instituta osiguravaju se iz financijskog plana Hrvatskih voda, a na teret prihoda iz vodnih naknada. Na institut za vode primjenjuju se propisi o znanstvenoj djelatnosti i propisi o ustanovama. Osnivačka prava u institutu za vode u ime RH ostvaruje ministarstvo nadležno za vodno gospodarstvo i Hrvatske vode. Također izvršena je dorada izričaja pojedinih odredbi ovog Zakona o pravno nomotehničkom smislu, a u skladu s primjedbama i prijedlozima Odbora za zakonodavstvo. Što se tiče Konačnog prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju vodnog gospodarstva, ovim zakonom uspostavlja se veza između obveze provedbe europskih projekata, izvora lokalnog financiranja tih projekata. Za održivo upravljanje europskim projektima potrebno je osigurati nacionalnu, lokalnu komponentu koja se osigurava iz naknade za razvoj. Novim zakonodavnim rješenjem se umjesto na razini pojedinih jedinica lokalne samouprave, naknada za razvoj uspostavlja odlukom jedinstvenog integriranog javnog isporučitelja vodne usluge na uslužnom području putem njegove skupštine koju čine predstavnici svih jedinica lokalne samouprave na tom uslužnom području. Najvažnija razlika između rješenja koje se predlaže ovim Konačnim prijedlogom zakona u odnosu na rješenje iz prvog čitanja koje je proizašlo iz rasprave u ovoj sabornici, je stvaranje pravne pretpostavke za uvođenje nekoliko sastavnica naknade za razvoj i to, zajedničkog dijela naknade za razvoj koji služi cjelini sustava javne vodoopskrbe ili javne odvodnje, posebno dijelu naknade za razvoj koji služi pojedinim dijelovima sustava javne vodoopskrbe, a kojim se isključivo koriste korisnici iz područja određene jedinice lokalne samouprave, te konačno solidarnog dijela naknade za razvoj kojim se naplaćuje na cijelom uslužnom području, a preraspodjeljuje se na područje jedinica lokalne samouprave ako se s njezinog područja ne mogu osigurati dostatni prihodi za podmirenje i ispunjenje obveza iz višegodišnjeg programa i Zakona o vodama. U odnosu na ostale odredbe ovog Konačnog prijedloga zakona nije bilo promjena u odnosu na prvo čitanje. Ovim Konačnim prijedlogom osim navedenog, propisana je i dodatna namjena naknade za uređenje voda u korist jedinica lokalne samouprave, 10% naplaćene naknade jedinice lokalne samouprave moći će se koristiti za podmirenje troškova nastalih pri obračunu i naplati te naknade. Nadalje, propisuje se da jedinice područne odnosno regionalne samouprave kao vlasnici sustava detaljne melioracijske odvodnje i posredstvom Hrvatskih voda i na temelju odgovarajućeg ugovora ulažu sredstva naknade za melioracijsku odvodnju ili druga sredstva iz svog proračuna za održavanje tih građevina. Što se tiče Konačnog prijedloga Zakona o vodnim uslugama možemo reći da ovaj zakonski prijedlog zapravo odražava reformski karakter cjelokupnog paketa ovih zakona. U ovom Konačnom prijedlogu zakona zadržane su sve najvažnije odredbe koje će omogućiti planiranu reformu vodno komunalnog sektora. Konkretno, ovim zakonom omogućit će se uspostava uslužnih područja s najmanjom isporukom vode od 2 milijuna m3 godišnje, iznimno s mogućim odstupanjem od 10%, integracija u sektoru vodnih usluga pripajanjem postojećih javnih isporučitelja vodnih usluga u jedinstvenog isporučitelja na uslužnom području, tako da institucionalni oblik integriranog isporučitelja bude društvo kapitala kojem su osnivači jedinice lokalne samouprave na uslužnom području uz postizanje jedinstvene cijene vodne usluge na uslužnom području. U prvom čitanju detaljno je obrazložena svrha i cilj donošenja ovog zakona, stoga ću ovom prilikom samo ukratko podsjetiti na to. Želimo ojačati provedbenu sposobnost i investicijski kapacitet javnih isporučitelja vodnih usluga kako bi učinkovito preveli planirane investicije u vodno komunalnom sektoru u vrijednosti od 3,7 milijardi EUR-a do 2023.g. na koje smo se obvezali Ugovorom o pristupanju RH EU. Rezultat tih investicija bit će značajno podizanje standarda pružanja tih usluga sve u korist građana i poslovnih subjekata korisnika vodnih usluga u RH. Također će se osigurati da cijena vode i nakon provedbe diktiranih investicija u vodnom sektoru bude socijalno priuštiva potrošačima u granicama ekonomske učinkovitosti isporučitelja u pravilu do 3% neto raspoloživog dohotka kućanstva godišnje. Omogućit će se pristup u temeljni kapital integriranog isporučitelja u svim jedinicama lokalne samouprave na uslužnom području, tako da preostale 73 jedinice u RH koje do sada nisu bile osnivači nijednog javnog isporučitelja, mogu participirati u skupštini tog društva i pri tom ostvariti svoje pravo na razvoj kroz mogućnost pristupa EU sredstvima namijenjenim poboljšanju i razvoju vodno komunalne infrastrukture na ovom području odnosno na svom području, to do sada nije bio slučaj. Ponovo naglašavamo anti privatizacijsku narav ovog zakona. Naime, anti privatizacijski koncept u sektoru vodnih usluga zadržan je sve do 2008.g., pardon, od 2008.g. kao strateška odrednica i strategije upravljanja vodama, te kroz zakonodavni okvir u području upravljanja vodama sve do danas. Moram naglasiti socijalnu komponentu ovog zakona koja se očituje u propisivanju socijalne cijene vodne usluge, te intenciju u pogledu zaštite potrošača vodnih usluga, što je poboljšanje u odnosu na postojeći zakonodavni okvir koji u tom smislu nije bio dovoljno detaljan i konkretan. Valja naglasiti da je ovim zakonom učinjen i napredak k ostvarenju pristupa svih korisnika vode za ljudsku potrošnju, čak i u slučajevima postojanja duga za vodne usluge od strane tih korisnika. U tom smislu smo uvažili zahtjev i direktive o vodi za ljudsku potrošnju čije usvajanje se očekuje tijekom ove godine a koja od država članica zahtjeva poduzimanje mjera za poboljšanje pristupa vodi za ljudsku potrošnju posebice za ranjive i marginalizirane skupine a kojima pripadaju svi stanovnici koji još nemaju pristup vodi iz vodoopskrbnih sustava niti im je osigurana redovita dostava zdravstvene ispravne vode alternativnim načinima dostave. Na taj način će se u pogledu osiguranja pristupa vodi za ljudsku potrošnju zaokružiti pravni okvir koji čini Zakon o otocima i ovaj zakon. Konkretno ovim zakonom se propisuje obveza javnog isporučitelja da omogući isporuku vode u količini od 50 litara po članu kućanstva dnevno u vrijeme planiranih i neočekivanih ograničenja i obustava isporuke. Pri tome posebnu pažnju treba voditi o ranjivosti i socijalnoj ugroženosti stanovništva. Također jedan od najvažnijih aspekata zaštite potrošača je mogućnost plaćanja vodne usluge prema stvarnoj potrošnji. U tom smislu ovim konačnim prijedlogom uređuje se prava vlasnika nekretnine u već izgrađenim više stambenim zgradama na ugradnju pojedinačnih vodomjera ako za to postoje tehničke pretpostavke. Na taj način se rješavaju brojne primjedbe potrošača da im je onemogućeno pravo plaćanja usluge prema stvarnoj potrošnji. Ovim zakonom isto tako uređuju se pretpostavke za preuzimanje oko 200 lokalnih vodovoda u sustav javne vodoopskrbe te se na taj način osigurava njihovo redovito održavanje i osiguranje zdravstvene ispravnosti vode za ljudsku potrošnju u tim područjima. Konačni prijedlog Zakona o vodnim uslugama reformski je zakon čija provedba će omogućiti temeljno restrukturiranje, odnosno formiranje i reformu sektora vodnih usluga. Te je stoga posve razumljivo da je izazvao veliko zanimanje kako u prethodnom postupku tijekom rasprave na radnim tijelima Sabora tako i u sabornici tijekom prvog čitanja. Na prijedlog, odnosno na prijedlog ovog zakona koji je raspravljan u Hrvatskom saboru zaprimljen je značajan broj primjedbi radnih tijela, pojedinačnih primjedbi zastupnika te primjedbi iznesenih u ime klubova zastupnika, političkih stranaka. Mnoge od tih primjedbi bile su konstruktivne pa ih je predlagatelj prihvatio i ugradio u tekst konačnog prijedloga zakona. Najvažnije razlike između rješenja kojim se predlaže Konačnim prijedlogom zakona o vodnim uslugama u odnosu na rješenja iz prijedloga zakona u prvom čitanju su sljedeće. Pod 1, propisana je iznimka od osnovnog kriterija za uspostavu uslužnog područja, ta iznimka odnosni se na mogućnost uspostavljanja uslužnog područja i prema drugim kriterijima a to je godišnja isporuka vode od 800 tisuća do milijun kubnih metara uz zadovoljavanje dodatnih kriterija priuštivosti, sadašnje i buduće cijene vode. Cilj navedene odredbe je omogućiti iznimnu institucionalnu samostalnost za mali broj javnih isporučitelja srednje veličine koji su u ovom trenutku pokazuju tehničku i financijsku snagu za eventualnu samoodrživost a da se istovremeno ne ugrozi reforma. Isto tako rok za provedbu pripajanja postojećih javnih isporučitelja vodnih usluga u jedinstvenog i javnog isporučitelja produljen je sa 90 dana na 6 mjeseci od dana stupanja na snagu Uredbe o uslužnim područjima. Predlagatelj je prihvatio prijedloge s obzirom da se radi o složenom postupku pripajanja kojem prethode određene radnje, primjerice preoblikovanje javnih isporučitelja vodnih usluga, prijenos komunalnih vodnih građevina sa jedinica lokalne samouprave, središnjih tijela državne uprave na društvu preuzimatelja i slično. Isto tako izvršena je izmjena koja omogućava slobodnu integraciju javnih isporučitelja vodnih usluga nakon što se isti integriraju u skladu s ovim zakonom. Ta pravna mogućnost s vremenom će dovesti do daljnje integracije i nastajanja sve snažnijih javnih isporučitelja koji pokrivaju veća uslužna područja što će ojačati njihovu provedbenost, sposobnost, investicijski kapacitet te konačno pozitivno utjecati na priuštivost cijene vode. Nadalje izmijenjena je nadležnost za donošenje Pravilnika o unutarnjem ustrojstvu i pravilnika o radu javnog isporučitelja vodnih usluga na način da prema konačnom prijedlogu zakona iste donosi uprava a ne skupština društva što je u skladu sa zakonom o trgovačkim društvima. Izmijenjen je način imenovanje jednočlane uprave javnog isporučitelja vodnih usluga na način da se ista sada bira dvostrukom većinom a ne običnom većinom po temeljnom kapitalu a sve u cilju postizanja veće demokratičnosti pri tom izboru. Izvršena je korekcija roka za naplatu naknade za protupravno priključene na sustavne javne vodoopskrbe i odvodnje sa 10 na 5 godina unatrag radi usklađenja sa pravilima za određivanje općeg zastarnog roka za stjecanje bez osnove. Temeljem ostalih konstruktivnih prijedloga zastupnika i klubova zastupnika poboljšan je tekst ovog konačnog prijedloga zakona na sljedeći način. Propisano je da se u sjedištu društva ne može se ustrojiti podružnica da se ne bi dodatno povećavao broj ustrojbenih jedinica. Jasnije definirana odredba o suglasnosti većinskog vlasnika javnog isporučitelja vodnih usluga za njegovo dugoročno zaduživanje koje se prema novom uređenju daje u skladu sa propisima o proračunu a ne donošenjem plana zaduživanja u okviru poslovnog plana. Jasnije definiran početak korištenja vodnih usluga a to je da navedenu u potpisanom ugovoru u isporuci vodnih usluga, odnosno da navedenu u radnom nalogu za priključenje koji mora biti supotpisan od budućeg korisnika. Dodatno je pojašnjeno da cijena isporuke vode između dva isporučitelja ne sadrži fiksni dio kao ni vodne naknade s obzirom da se radi o veleprodajnoj cijeni isporuke vode. Vijeću za vodne usluge dana je dodatna nadležnost podnošenja optužnih prijedloga i donošenja prekršajnih naloga za prekršaj u svom djelokrugu a u cilju efikasnosti provedbe odredbi o nadležnosti vijeća. Na drugačiji način su uređene plaće predsjednika, potpredsjednika i tajnike Vijeća za vodne usluge po uzoru na plaće iste razine dužnosnika u Državnom izbornom povjerenstvu RH s obzirom da su ranijim uređenjem visine tih plaća bile propisane na razini plaća pomoćnika ministara. Ovo je bilo potrebno zbog ukidanja dužnosničkih mjesta pomoćnika ministra. Izmijenjen je datum prema kojem se utvrđuju stanje kapitala i rezervi s kojim se ulazi u postupak pripajanja odnosno stanja broja zaposlenih. Prema novom uređenju taj datum je 31. prosinca 2018. godine umjesto 1. siječnja 2019. Slijedom te izmjene integracije će se provesti na temelju financijskih izvješća o poslovanju javnih isporučitelja na dan, za 218. godinu. Konačno propisana je i obveza Hrvatskih voda da Vijeću za vodne usluge bez naknade predaju svu dokumentaciju vezano uz dosadašnje vrednovanje učinkovitosti poslovanja javnih isporučitelja vodnih usluga s obzirom da će stupanjem na snagu ovog zakona navedeni poslovi biti u nadležnosti tog tijela. Predaja mora biti provedena u roku od 3 mjeseca od dana stupanja na snagu ovog zakona. Također, izvršena je dorada izričaja pojedinih odredbi ovog zakona u pravnom i nomotehničkom smislu u skladu sa primjedbama i prijedlozima Odbora za zakonodavstvo. Poštovane zastupnice i zastupnici, paket vodnih zakona koji čine Konačni prijedlog Zakona o vodama, Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiraju vodnog gospodarstva te Konačni prijedlog Zakona o vodnim uslugama koji se danas nalaze pred vama u drugom čitanju predstavljaju paket vodnih zakona koji bi, njihovim usvajanjem, omogućio reformu vodno-komunalnog sektora u RH, prije svega u smjeru povećanja apsorpcijske snage, konačno snage naših javnih isporučitelja vodnih usluga i u to kontekstu otvaranja prostora za naredni investicijski ciklus u vodno-komunalnom sektoru koji smo u konačnici dužni odraditi prema našim građankama i građanima, a sve u cilju poboljšanja javne usluge prema njima. Vjerujem da izmjene koje su učinjene u odnosu na prvo čitanje odnosno prijedlog zakona koji je pred vama bio ovdje prije nešto više od mjesec dana, idu u smjeru poboljšanja ovih zakonskim prijedloga kako u prvom, tako u drugom ali i u trećem zakonu i konačno vjerujem da i današnja rasprava o ova tri prijedloga zakona će ići u smjeru njihovog eventualnog poboljšanja. Siguran sam da smo svi svjesni potrebe da se vodno-komunalni sektor s obzirom na njegove pokazatelje i dugogodišnje funkcioniranje, neoptimalno funkcioniranje dovede na jednu višu razinu. Vjerujemo da smanjenje broja isporučitelja, njihova integracija, povećanje apsorpcijske moći kako u ljudstvu, tako i u znanju i konačno i u kapitalu, da će omogućiti da vodno-komunalni sektor po ovoj reformi, a uslijed investicija koje ga očekuju u narednom razdoblju doista bude za primjer ostalim sektorima u RH. Hvala vam lijepa na pozornosti.
Hvala ministru. Imamo 16 replika, započet ćemo sa poštovanim kolegom Ćurajem. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče. Poštovani ministre, vrlo kratko, samo dva upita, prvo je vezano za rokove, ja ću to možda ići s jednim amandmanom da se ti isti rokovi i nešto prolongiraju s obzirom na sve ono što se ovim konačnim prijedlogom zakona i mijenja, oko pripajanja i svih onih pravnih stvari koje treba poduzeti kako bi zakon stupio na snagu. Dakle, mi imamo tu nešto od 6 mjeseci rokove, 90 dana itd., pa bi tražio tu da se malo to razmotri duži taj dio. I samo mi ostaje pitanje Članka 7. stavka 2. gdje smo govorili o potrošnji vode kao jednom od osnovnih kriterija, pa smo onda u Članku 104. to ne izmijenili, mene zanima da li je moguće da ta izmjena ide ne do milion kubika nego do 1,5 milion ja mislim da bi tu se onda uključila 4 posebna vodovoda ako su sve ostale pretpostavke naravno ispunjene i što se tiče ekonomske održivosti i svih onih dijelova oko aglomeracije. Zahvaljujem.
Odgovor ministre, izvolite. Ministre, želite li odgovoriti ili? Ne. Onda idemo na drugu repliku, kolega Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine ministre tijekom jutrošnjeg izjašnjavanja u ime klubova postavljena je dvojba oko potrebe osnivanja instituta za vode, pa ja molim ako možete iako ste vi to vidim i čuo sam u vašem uvodnom izlaganju naveli temeljne razloge još da pojasnite svrhu i genezu nastanka samog instituta i prema vašem mišljenju, a i temeljem roka koji su propisani samim Zakonom o vodnim uslugama koliki bi otprilike bio rok implementacije cijelog tog zakona, prema vašemu mišljenju koliko će trebati vremena da, da se uspostava nova uslužna područja i odnosno da se uspostave i organiziraju novi javni isporučitelji? Hvala.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepa na pitanju poštovani zastupniče Bačiću. Dakle što se tiče rokova implementacije samog zakona neki optimalno razdoblje je godinu dana od donošenja zakona u različitim fazama. Što se tiče funkcioniranja odnosno uopće ideje o kreiranju instituta za vode, dakle Hrvatska je prema vodnom bogatstvu 3 zemlja u Europi. Kao što znate naše vodno bogatstvo je vrlo obilno, vrlo veliko, međutim posljednjih 28 godina vrlo često smo dolazili u situacije da smo sami sebe izlagali kritikama kako se tim vodnim bogatstvom u RH ne upravlja optimalno. Od 2009. godine u zakonskom okviru postoji mogućnost kreiranja instituta za vode, u RH postoji čitav niz [[Upadica: Hvala.]] instituta kao vodnog, kao znanstvenih institucija, držim da ovakav jedan institut će i te kako opravdati svoju funkciju.
Hvala vam, molim vas samo da se držite … Kolega Vešligaj, izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani ministre, kolegice i kolege zastupnici, pa evo ministre znatno ste odstupili od onoga prvotnoga prijedloga minimalnoga iznosa koji bi trebali imati javni isporučitelji da bi se moglo formirati uslužno područje kroz Članak 4. stavak 3. napravili ste ovu iznimku gdje se zapravo dozvoljava do 800 tisuća m3 vode, znači za formiranje uslužnog područja, pa me samo zanima koliko je to novih uslužnih područja u odnosu na onaj prvotni prijedlog, koja su to uslužna područja ako ih možete navesti, mislim da bi to bilo dobro zbog hrvatske javnosti da ovdje čuje i ovo obrazloženje da je znači potrebna, da se formiraju samo za srednje isporučitelje i da oni pokazuju eventualnu tehničku i financijsku snagu za samoodrživost, ne znam zbog čega taj kriterij ne bi bio primijenjen onda i kod manjih isporučitelja odnosno malih isporučitelja [[Upadica: Hvala vam.]]
Hvala. Odgovor izvolite.
Dakle, dopustite da se prije svega referiram na vaše pitanje, prije svega hvala na pitanju, dopustite da se referiram na vaše pitanje vezano uz Članak 104. od 800.000 do milion m3 kao iznimke. Dakle, u RH postoji isporučitelji koje su dobre ekonomske, dakle ali i tehničke snage i u tom kontekstu ispunjavaju odredbe priuštivosti i sadašnje i buduće, nakon realizacije aglomeracije, onda pretpostavljaju prije svega, 1,5% danas neto raspoloživog dohotka, dakle cijene vode na godišnjoj razini, odnosno 3% nakon samih investicija. Što se tiče broja tih isporučitelja, analiza je pokazala da ih može biti do 5 u Hrvatskoj, koliko ja znam, ne mogu sada ulaziti u to koji će od njih zahtijevati takvu vrstu izdvajanja. Kad je riječ o manjima, držimo da to [[Upadica: Hvala.]] ne bi trebao biti slučaj iz opravdanih razloga.
Zastupnik Grmoja, izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče. Poštovani ministre, prije 7 dana, mislim, sam vam uputio zastupničko pitanje vezano uz deponij Uborak u Mostaru, gdje su pronađeni čak i u pročistaču otpadnih voda opasni otrovi, poput piralena. Svi znamo da to Neretvom dolazi i do doline Neretve, znači do Metkovića i ostalih mjesta. Zatražio sam hitnu reakciju i vas kao ministra i Vlade. Niti jednu riječ nismo mogli čuti od vas, građani su blokirali taj deponij u Mostaru, niti gradske vlasti grada Mostara ne daju nikakve informacije, ja vas pitam što ste po tom pitanju poduzeli budući da je ugroženo zdravlje i život ljudi, i naših ljudi u BiH, naših Hrvata, ali i ljudi u RH, znači u dolini Neretve.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepa zastupniče Grmoja na vašem pitanju. Do trenutka dok to niste spomenuli nisam znao za taj problem niti za vaše zastupničko pitanje koje ste mi uputili. Na njega će biti odgovoreno, međutim u konzultacijama sa državnim tajnikom Šiljegom dobivam informaciju, s obzirom da je on porijeklom iz tog kraja, dobivam informaciju da je riječ o transformatorskom ulju koje nije topivo u vodi i u tom kontekstu nije potrebno širiti paniku po tom pitanu, a što se tiče naše reakcije za nešto što se događa u Mostaru, ona u konkretnom slučaju, moja može biti ista kao i vaša. Možemo taj problem osvijestiti, vidjeti o čemu se konkretno radi, zatražiti neke odgovore i to je to. Hvala vam lijepo.
Kolegice Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Sabora, uvaženi ministre. Ja imam jedno vrlo jednostavno pitanje. Dakle, ovim zakonom se definira i gradnja, održavanje i korištenje vodnih građevina. U ponedjeljak je Gradska skupština Grada Zagreba donijela odluku zajedno sa predsjednicom da se od 109 hektara koji čine predsjednički dvor i 30 hektara ostane predsjednici, odnosno državi, a preostalo ide u vlasništvo Grada Zagreba. Na tom prostoru se nalazi retencija, koja je u korištenju. Da li vi znate za to? Da li ćete nešto napraviti da ne činimo ludost. Da bi retencija iz vlasništva države prešla u vlasništvo Grada Zagreba, pa da bi se onda ponovo iz vlasništva Grada Zagreba vraćalo u vlasništvo države. Čini mi se da je trebalo ipak odraditi posao malo drugačije i ne činiti ludosti da bi samo zbog želje predsjednice koja će jednog lijepog sunčanog dana objaviti svoju kandidaturu, da radimo nekakve ludosti, pa me samo zanima, da li nešto o tome znate [[Upadica: Hvala.]] i da li ste barem ministra za upravljanje državnom imovinom [[Upadica: Hvala vam.]] upozorili na činjenice.
Odgovor, izvolite.
Poštovana zastupnice Mrak-Taritaš, hvala na vašem pitanju. Dakle, upravitelj te retencije su Hrvatske vode, bez obzira na to u čijem vlasništvu je područje oko nje pa će Hrvatske vode i dalje biti nadležne za to. Hvala lijepo.
Kolega Mrsić izvolite.
Poštovani g. ministre. Vrlo jednostavno pitanje. Kako vas se uklapa osnivanje Instituta za vode sa Zaključkom Vlade od 2.8.2018. o smanjenju broja agencija, zavoda i instituta. Na koji način obrazlažete sada osnivanje jedne nove institucije, koja je u zakonu, ali nikad nije osnovana niti ima svog ravnatelja i za koga se ta institucija osniva? Ovo je nešto što je kontradiktorno i potpuno van pameti, da ih Hrvatskih voda izdvajate jedan vrlo dobar segment znanstveno vrlo jak i da time osiromašujete Hrvatske vode i g. Bačiću samo jedna napomena, institut je samo u zakonu, dakle, nema niti adresu niti ima ravnatelja. Hvala lijepo.
Odgovor izvolite.
Dakle, poštovani zastupniče Mrsiću, hvala lijepo na vašem pitanju i na interesu sa ovaj institut. To je doista hvale vrijedno vaše prepoznavanje važnosti ove teme u sklopu sva tri zakona. Dakle, svi detalji po pitanju osnivanja Instituta za vode bit će propisani Uredbom Vlade RH. Što se tiče odluke Vlade iz, kako ste naveli iz veljače 2018. godine o smanjenju broja agencija u RH, pa samo na razini Hrvatskih voda ukinute se dvije pravne osobe. Ova odredba nije kontradiktorna odnosno ovo osnivanje nije kontradiktorno. Ako ništa drugo, vi za vi činjenica da već 10 godina u zakonskoj osnovi RH postoji ideja, odnosno namjera da dođe do osnivanja takvog instituta. Čuo sam vašu raspravu nešto prije pa dopustite da se i na to osvrnem. Ukoliko držite da vi svojim kompetencijama možete kandidirati za čelnika tog instituta, bit će mi drago da se prijavite na natječaj. Hvala lijepo.
Kolega Dobrović, izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče. Poštovani ministre. Sasvim sigurno ovaj set zakona ima za zadaću unaprijediti mnoga pitanja koja se tiču vode, od zaštite, dakle, vodno gospodarske djelatnosti, otpadne vode, komunalne, uslužna područja, itd. I to Ministarstvo mora i može učiniti uz pomoć institucija koja se bave tim područjima pa me zato čudi kako su nastale ovako velike promjene između prvog i drugog čitanja. Evo konkretno, zakon o uslužnim područjima. Jeste li konzultirali grupacija Vodovoda i kanalizacije po tom pitanju? Znamo da se oni time odgovorno bave tim područjima pa me baš evo, konkretno zanima jeste li s njima obavili jednu kvalitetnu analizu i raspravu. Hvala.
Odgovor, izvolite.
Poštovani zastupniče, prof. Dobroviću, hvala lijepo na vašem pitanju, dakle grupacija vodovoda i kanalizacija odnosno dužnosnici ministarstva i naše stručne službe su u kontinuiranom kontaktu s grupacijom vodovoda i kanalizacija po ovom pitanju ali isto tako i s Udrugom gradova i općina. Znamo odnosno svjesni smo činjenice da je ovo pitanje prije svega kontekst spajanja javnih isporučitelja u manji broj velikih uslužnih područja vrlo osjetljiv i upravo zbog toga i taj kontakt bio kontinuiran, hvala.
Sada je na redu kolega Prelec, izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče. Poštovani ministre sa suradnicima, evo imam jedno konkretno pitane, kad ste govorili o financiranju naših projekata, EU projekata, mi znamo da imamo domaću komponentu, među tom domaćom komponentom postoji dio koji se odnosi na jedinice lokalne samouprave. Nažalost imamo malih jedinica lokalne samouprave koje imaju relativno veliki projekat i njima je izuzetno teško tu domaću komponentu od nekoliko milijuna kuna financirati. Jedna od mogućnosti, rekli ste i sami su sredstva razvoja kako u tom području nema sredstava odnosno velikog iznosa sredstava razvoja kad nema kanalizacije, da li se, postoji mogućnost da se sredstva razvoja iz vodnog djela odnosno iz razvoja vodovodne mreže, mogu koristiti za financiranje projekata iz kanalizacije? Ako ne, koja druga mogućnost postoji za te male jedinice lokalne samouprave, da li možemo preko HBOR-a nekakvom zajedničkom akcijom ministarstva da osiguraju jeftini izvor kreditiranja uz povoljnu kamatu kako bi se ti fondovi mogli isfinancirati?
Hvala. Odgovor, izvolite.
Poštovani zastupniče, hvala vam na vašem pitanju. Odgovor je da, upravo zbog toga smo išli u ovom smjeru. Dakle i naknade za razvoj kao drugi moment koji će kao takav biti kroz primjenu ovog zakona inaugurirana u nešto širem obliku će omogućiti upravo to i to je intencija zakona, možda danas nisam previše naglašavao taj detalj ali jesam u prvom čitanju. Dakle ideja i jeste da mali koji su nedovoljno jaki da bi iznijeli investicije koje bi omogućile bolju javnu uslugu na njihovom području, da se priključe velikima i na taj način se zapravo na neki način nakače na njihovu financijsku snagu. Dakle upravo u tom smjeru i ide primjena ovog zakona, naravno pod pretpostavkom o okrupnjavanju koja je pretpostavka svih pretpostavki i uz sve probleme koje će to okrupnjavanje n terenu u primjeni nositi, hvala lijepa.
Kolega Križanić, izvolite.
Zahvaljujem g. predsjedniče. G. moje pitanje je slično vezano uz naknadu za razvoj, isporučitelj može izabrati da li će uvesti u jednakim ili različitim visinama na uslužnom području osim ako JLS-i ne odluče drugačije, dakle da zatraži da se naplaćuje u različitim visinama, u tom slučaju se naplaćuje odvojeno, zajednički, posebni u solidarni dio naknade za razvoj. Sad mene zanima da li se može dogoditi da bogate jedinice lokalne samouprave odluče da će plaćati vrlo malo, minimalno s obzirom da je to namijenjeno ovim slabijim razvijenim jedinicama lokalne samouprave, da li će uopće onda biti nekog efekta od te naknade za razvoj u solidarnom djelu?
Odgovor, izvolite.
Dakle s obzirom na podjelu naknade za razvoj, poštovani kolega Križaniću, bogate jedinice lokalne samouprave vis a vis svoje razvijenosti ulaganja u infrastrukturu koja se dogodila u nekom prošlom razdoblju kada je ona dovedena na određenu razinu, može odrediti da će ovaj posebni dio naknade za razvoj biti nešto manji uplaćivan jer za tu jedinicu lokalne samouprave, to nije potrebno međutim kad govorimo o ovim zajedničkim komponentama, one kao takve se određuju na razini javnog isporučitelja i odnose na sve jedinice lokalne samouprave.
Kolega Đakić, izvolite.
Hvala lijepo g. predsjedniče Hrvatskog sabora. G. ministre, pa evo drago mi je da ste prepoznali u članku 110. Zakona o vodama da eksplicitna zabrana nije dobra i da ona doprinosi samozaustavljanju i gospodarskog tijeka ali i mogućnosti čišćenja. Kad bi napravili još jedna korak u daljnjem slijedu ispravke članka 2. kao i članka 3. u kojem bi jasno definirali i prevenirali ono što se zove zaštita građana od poplava, njihovih života, bilo bi jako dobro. Ja ću pokušati da amandmanom popravimo i taj dio kako bi se i našim rijekama dogodio napokon oporavak od onih svih nakupina koje su se 10 posljednjih godina došle njihovim tokovima i sprječavaju apsorpciju oborinskih voda u najvećem djelu i uzrok su poplavnih efekata koji se događaju stoga budimo razumni, učinimo još jedan korak u napretku ovoga ovog zakona.
Hvala vam. Odgovor, izvolite.
Kolega Đakiću, hvala lijepa na vašoj sugestiji odnosno komentaru. Dakle, Ministarstvo zaštite okoliša i energetike i Vlade Rh predlagatelji ova 3 zakona a vi se referirate na Zakon o vodama, pretpostavljam pa i na članak 110. će prihvatiti svaki onaj prijedlog koji ide ka poboljšanju zakonske osnove i omogućavanju pretpostavljam prohodnosti plovnih puteva s jedne strane ali u isto vrijeme moramo i paziti i to je ono od čega ni na koji način ne može odustati je da se ne dođe do derogacije europskih direktiva i pravila po ovom pitanju, dakle očekujemo amandman i vrlo ćemo rado o njemu promisliti, hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom ministru Ćoriću. Slijedeća replika, poštovani kolega Miro Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi ministre, ovim zakonom, tri zakona, uza sve pogodnosti koje vi navodite, rješavanje određenih vodoslužnih područja i svega ostaloga, međutim ovim zakonom se ne rješava ono ključno i ono što je najbitnije, nema nikakve zaštite krčkog područja i to je ključni problem. Mi danas jedino što dobivamo u DOT-u, to je CGO Lečevica usred krčkog područja. Vidimo koje imamo probleme u Splitu sa vodoopskrbom, bar 3 put mjesečno kad pada kiša u Splitu nema po 7-8 dana vode, to je ključni problem. Vi umjesto da zaštitimo krško područje jel svaka kap ponire u zemlju, u Podinarju, u Dalmatinskoj zagori, Skradinu, vi nam donirate Centar za gospodarenjem otpadom u srid Dalmatinske zagore.
Zahvaljujem poštovani kolega Bulj. Odgovor ministar Ćorić, izvolite.
Poštovani g. Bulj, hvala vam na vašem komentaru koji nema previše veze sa ova 3 zakona, ali nismo to ni očekivali. Mi vama ne doniramo ništa jer ja vama osobno nikad ne bih donirao ništa, osim šutnje na vaša pitanja koja u pravilu nemaju veze s kontekstom rasprava koje se vode. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Poštovani kolega ministre, ja bih vas lijepo molio da u svom odgovoru ne omaložavate kolege zastupnike, ako nemate što odgovarat, onda ne morate se ni javljati. Hvala lijepo. Imamo povredu Poslovnika, poštovani kolega Grmoja, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, dakle, ministar je uvrijedio kolegu Bulja, itekako ima veze to gdje se gradi Centar za gospodarenje otpadom, znači na kojem terenu i kako će to utjecati na vode, itekako ima veze sa ovim zakonom i nije bilo potrebe vrijeđati kolegu Bulja. A isto tako na pitanje koje sam ja postavio je ministar potpuno neprimjereno reagirao kada je rekao da Vlada RH ne može poduzeti korake prema federaciji i tražiti odgovore na ova pitanja [[Upadica: Zahvaljujem]] a zdravlje naših ljudi je po srijedi.
Zahvaljujem kolega Grmoja. Molim vas, ubuduće kad se pozovete na Povredu poslovnika, onda recite koji članak je povrijeđen, dakle, niste to kazali na početku, ja sam upozorio g. ministra i mislim da nije bilo potrebe za povredom Poslovnika i nemojte molim vas ubuduće zloupotrebljavat institut povrede Poslovnika. Izvolite kolega Bulj.
Hvala lijepo predsjedavajući. Ministre, upujne jame, povreda Poslovnika 238. čl., upujne jame i ova donacija vaša koju nam dajete Centar za gospodarenjem otpadom Lećevica, narod će se protiviti tome vjerujte mi jel vode su sve što imamo, a vi to znate, samo šta vi sramotno vrijeđate i radite za interesne lobije jel drugačije [[Upadica: Zahvaljujem]] da radite onda bi štitili interese [[Upadica: Zahvaljujem kolega…]] naroda. Hvala lijepa.
kolega Bulj. Dakle, pozvali ste se na čl. 238., čl. 238. govori o zastupnicima i njihovom ponašanju, a ne o predlagateljima, tako da mislim da također kao što je bio odgovor i kolegi Grmoji nije bilo potrebe za vašom povredom Poslovnika, ne smatram da je povrijeđen i ubuduće molim vas klonite se zlouporabe instituta povrede Poslovnika. Slijedeća replika poštovani kolega Gordan Maras, izvolite.
Hvala lijepa. g. Ministre, prijedlozima zakona i intencijom da se okrupne vodovodi odnosno da se stvori efikasniji sustav je nešto što ne može nitko bit protiv toga. Ono šta mene malo muči da hrvatska Vlada ne razmišlja o tome da je voda osnovno ljudsko pravo i da bi trebalo zakonima regulirati br. 1. da svi imaju tu mogućnost opskrbe vodom u RH i br. 2. da jedinice lokalne samouprave koje nisu dovoljno aktivne i ne rade svoj posao, da imaju monitoring i određene sankcije od razine države. Konkretno o čemu govorim? U Zagrebu 3000 km cijevi godišnje izgubi 49% vode koja uđe u sustav. Znači, mi u Zagrebu dvije stotine, 50 milijuna kuna vode i novca bacimo u vjetar zbog nerada gradske uprave [[Upadica: Zahvaljujem kolega Maras]] Zbog čega ministarstvo nikada ne reagira na te neefikasne [[Upadica: Kolega Maras]] neekonomične, velike sustave koji su na djelu u Gradu Zagrebu [[Upadica: Kolega Maras]] Hvala lijepo.
Ja bi vas lijepo molio držite se vremena predviđenog, hvala lijepo, ali molim vas držite se vremena predviđenog za repliku. Izvolite g. ministre.
Hvala lijepa zastupniče Maras na vašim pitanjima. Dakle, što se tiče omogućavanja neke minimalne količine vode našim građanima, ona je zajamčena Zakonom o vodnim uslugama, čini mi se da je riječ o čl. 41. gdje je jasno naznačena riječ o 50 litara po članu kućanstva dnevno. Što se tiče penalizacije koju ste spomenuli nad jedinicama lokalne samouprave koje nesavjesno obavljaju svoje funkcije, ona je u domeni Vijeća za vodne usluge, dakle, i danas je propisana kao takva, kao neovisnog tijela. Ono što valja naznačiti, a imajući u vidu primjer koji ste spomenuli, a to su veliki gubici vode na teritoriju cijele RH je da je to pitanje dobrim dijelom i vrlo stare infrastrukture, dakle, govorimo o funkcioniranju kroz posljednjih 50 ili 60.g., a ne posljednjih 5., jel, imajmo to na umu u većem dijelu odnosno najvećem dijelu jedinica lokalne samouprave.
Zahvaljujem ministru na odgovoru. Slijedeća, izvolite gospodine, Slaven Dobrović.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS. Ja bi vas molio u ime Kluba MOST-a nezavisnih lista stanku od 10 minuta da se konzultiramo oko prilično neprimjerenog odgovora ministra na pitanje kolege Grmoje oko pojave zagađenja koja se desila u slivu Neretve. Naime, činjenica da se taj piralen, mi kažemo askarel ili poliklorirani bifenili i trafo ulje, ne voli s vodom, ne otapa se u vodi, to ne znači ništa posebno, to je iznimno toksična tvar koja se masivno koristila i koja je u stvari vrlo ozbiljna stvar, mi moramo odgovoriti na ovakvu pojavu onečišćenja i bilo bi puno primjerenije da ministar na ovakve vijesti reagira na način da se detektira stanje problema, obim, da se vidi šta se može napraviti jer okoliš ne poznaje granice. Činjenica da se to dešava par kilometara uzvodno, to doista ništa ne znači, naime odgovornost današnje politike bi morala uključivati brigu o prekograničnom onečišćenju, odnosno zagađenju. Pa ministre molim, ja znam da vi ste druge struke međutim ne možete sa omalovažavanjem gledati na ovakve vijesti. Pa vas molim na dužno poštovanje prema navedenim problemima i odgovarajuću reakciju, dakle to su naše zajedničke, naš zajednički problem i traži zajednički odgovor. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Određujem stanku do 11,20 minuta STANKA U 11,10 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 11,16 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo s radom plenarne sjednice. Slijedeća replika poštovani kolega Martin Baričević. Izvolite kolega Baričević. Kolega Baričević, hoćete, repliku imate? Izvolite.
Evo potpredsjedniče ovaj zahvaljujem, ispričavam se što nisam razumio da sam ja na redu. Naime, pozdravljam ovaj sve zakone kojima se regulira ova bitna materijal za sve žitelje u RH i poglavito za one dijelove naselja koji se nalaze u ruralnom dijelu gdje će prema svemu moći, odlučivati, sudjelovati u bitnim stvarima kao što je opskrba vodom. Naime, iz ovih zakona nisam razumio da li jedinica lokalne samouprave na čijem se području nalazi izvorište ima mogućnost određene naknade za to, što bi držim bilo pravično. Evo, hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odgovor državni tajnik Šiljeg. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine zastupniče na vašem pitanju. Znači ovim setom zakona ne definira se točno ta tematika o kojoj govorite, međutim važno je istaknuti da jedinica lokalne samouprave na kojoj se nalazi izvorište vode za ljudsku potrošnju znači ima pravo i ostvaruje to prvo redovito oko izgradnje komunalne infrastrukture za tu svrhu. Znači, država RH znači i preko redovnih sredstava Hrvatskih voda i preko sredstava EU u okviru Konkurentnost i kohezija operativnog programa gradi infrastrukturu koju predaje u vlasništvo toj jedinici lokalne samouprave na upravljanje njenom komunalnom poduzeću. Hvala.
Zahvaljujem državnom tajniku. Slijedeća replika poštovani kolega Marko Sladoljev. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče imam pitanje dakle u vezi grada Čabra, dakle da li vam je poznata tamo situacija s obzirom da ti mještani grada Čabra ovaj praktički tjednima i mjesecima piju neispravnu vodu. Dakle, znam da ćete reći da je to stvar županije i grada, međutim odgovorna je i Hrvatski zavod za javno zdravstvo koji je donio dakle odluku dakle pomoću ispitivanja vode da je ta voda neispravna za piće, ali zapravo nije provodio mjere opreza što se tiče dakle provedbe da li ljudi piju tu vodu ili ne. Dakle, ja mislim da je tu podijeljena odgovornost i županije i grade i same državne vlasti s obzirom da Hrvatski zavod za javno zdravstvo i što mislite poduzeti u vezi vode u gradu Čabru.
Zahvaljujem. Odgovor državni tajnik Šiljek. Izvolite.
Zastupniče također odgovor ide u smislu da aktualna problematika direktno nije povezana sa ovim setom zakona, znači zdravstvena ispravnost vode za piće je u nadležnosti Pravilnika o ispravnosti vode za piće koja nadležnost je Ministarstva zdravstva. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Slijedeća replika poštovani kolega Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine državni tajniče ja bih postavio neka pitanja jer naprosto postoje nedoumice. Što je sa novonastalim velikim vodenim površinama gdje su velike šljunčare itd., u čijoj je to nadležnosti, tko to vodi brigu? Jer ako to jasno ne propišemo imamo potencijalu ekološku bombu budućnosti. Druga stvar, vodozaštitna područja, dakle tu su vrlo visoki, vrlo strogi režimi i što se tiče stanovanja i što se tiče gospodarske djelatnosti, bilo čega. Mislim da bi naprosto zbog ljudi koji žive na tom području, ako postoji nepropusna kanalizacija i svi ostali uvjeti trebali olabavit što se tiče i širenja stambenih objekata za potrebu djece, a isto tako i bavljenje određenim gospodarskim djelatnostima. I drago mi je da ste u zakon ugradili da infrastruktura, zahvaćanje vode ako komunalno poduzeće ili poduzeće koje vrši opskrbu slučajno ode u stečaj da to ne može biti predmet stečajne mase i mislim da to naprosto treba istaknuti [[Upadica: Zahvaljujem…]] jer mi praktički onda sa zakonom štitimo bogatstvo RH.
… kolega Šuker. Odgovor državni tajnik Šiljeg. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Hvala lijepo gospodine zastupniče na vašem pitanju. Znači vaše pitanje referira se na umjetna vodna tijela uvjetno rečeno, umjetna vodna tijela koja nisu sama po sebi u funkciji vodnog gospodarstva odnosno nisu vodno dobro samo po sebi i u nadležnosti su, i u nadležnosti su jedinica lokalne samouprave. Tako da direktno nisu, pošto nisu dio vodnog dobra nisu ni predmet ovoga zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Slijedeća replika poštovana kolegica Grozdana Perić. Nije nazočna. Želi li možda izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovani kolega Dražen Milinković. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolege saborski, nema kolegica, poštovani državni tajniče s pomoćnicima, sve vas skupa pozdravljam. Ovaj paket zakona kako ga nazivamo o vodama koji sadržava Zakon o vodama, Zakon o financiranju vodnog gospodarstva i Zakon o vodnim uslugama je izvršio, doživio određene korekcije između prvog i drugog čitanja zato što je ministar sa svojim suradnicima prihvatio mišljenja pojedinih grupa koje su, radnih grupa i odbora i kao saborskih zastupnika, tako da jedan od bitnih izmjena je ovaj u Zakonu o vodnim, o vodama gdje je uvedeno odnosno uređenje, uređene odredbe o eksploataciji šljunka i pijeska gdje je preformulirana odredba tako da je sada dopuštena eksploatacija šljunka i pijeska propisana kao pravilo, zabrana je kao iznimka, ovim se uklanja javna percepcija o općoj zabrani eksploatacije kao pravilo glavnoj smetnji zakonite eksploatacije iz vodotoka, a zakon upravo suprotno omogućuje eksploataciju šljunka i pijeska, osobito gdje se time osigurava protočnost profila korita vodotoka. U tu svrhu su propisane iznimke od primjene odgovarajuće procijene utjecaja na okoliš odnosno ocijene prihvatljivosti za ekološku mrežu prema posebnim propisima na zahvatu i prostoru kojeg predstavlja eksploataciju šljunka i pijeska. Ovo je izuzetno, ova odredba korisna s obzirom da znamo da u svim manje-više županijama događa se građevinski radovi na aglomeraciji odnosno izgradnji kanalizacije gdje dolazi do velike količine potrošnje zamjenskog materijala, pijeska i šljunka, a uglavnom do sada je pijesak i šljunak uvozio se iz susjednih republika, tako da će, susjednih država, pardon, tako da ćemo sad imat prigodu i situaciju di ćemo moći, znači na pojedinim područjima u dogovoru … [[Govornik se ne razumije]] dozvolu ministarstva vadit pijesak i šljunak i tako aktivirat svoju građevinsku operativu prevozničke tvrtke i normalno od tog može svakako imat koristi i Hrvatske vode, ministarstvo i država. Isto tako, jako je bitan ovaj zakon, članak o osnivanju instituta za vode, pravnu mogućnost osnivanja znanstvenih instituta u području voda sada je preinačen u imperativnu odredbu, Vlada RH osniva instituciju u području voda s pravnim statusom znanstvene organizacije instituta za vode. Institut se osniva radi pružanja znanstvene podrške upravljanja vodama i institutu, provodi monitoring i laboratorijske poslove za potrebe monitoringa što je preuzeto iz predmeta poslovanja Hrvatskih voda kao posljedice nepotpunog … [[Govornik se ne razumije]] Europske komisije o monitoringu. Izrađuje stručne podloge za izradu strategije upravljanja vodama, plana upravljanja vodnim područjima, izrađuje znanstvene studijske analitičke podloge za potrebe upravljanja vodama, provodi druga znanstvena istraživanja u području upravljanja vodama i obavlja druge poslove u skladu sa uredbom i svojim statusom. Sredstva za financiranje i poslovanje instituta za vodu osiguravaju se iz financijskog plana Hrvatskih voda na teret prihoda iz vodnih naknada. Ostale su, primjedbe, ostale su razlike uglavnom nomotehnički ispravci, izmjene manjeg značaja. Što se tiče Zakona o financiranju vodnog gospodarstva, tu je čl. 10. jako bitan kao rezultat rasprave zastupnika u HS u prvom čitanju izmijenjen je čl. 58. osnovnog teksta zakona. Javni isporučitelj vodnih usluga može izabrati hoće li naknadu za razvoj uvesti u jednakoj visini ili u različitim visinama na uslužnom području. No, nema mogućnosti tog izbora ako jedna ili više jedinica lokalne samouprave u pisanom obliku i obrazloženo iskaže inicijativu uvođenja naknade u različitim visinama na uslužnom području. U tom slučaju naknada se mora uvesti u 3 dijela sa 3 sastavnice i to tako, zajednički dio naknade za razvoj koji služi cjelini sustava javne vodoopskrbe ili sustava javne odvodnje, magistralni cjevovodi, crpne stanice i uređaji za pročišćavanje otpadnih voda, uređaj za kondicioniranje voda za ljudsku potrošnju koji služe korisnicima na cijelom uslužnom području ili pretežitom dijelu. Posebni dio naknade za razvoj koji služi pojedinim dijelovima sustava javne vodoopskrbe ili sustava javne odvodnje kojima se isključivo koriste korisnici sa područja određene jedinice lokalne samouprave i solidarni dio naknade za razvoj koji se naplaćuje na cijelom uslužnom području, a preraspodjeljuje se na područje jedinica lokalne samouprave ako se s njezinog područja ne mogu osigurati dostatni prihodi za podmirenje ispunjenja obveze iz višegodišnjeg programa gradnje Zakona o vodama. Također, izvršna dorada izričaja pojedinih odredbi ovog zakona u nomotehničkom smislu, ovdje kod ovih naknada je isto tako bitno naglasit da se ove prva i treća, znači zajednički dio naknade za razvoj i solidarni dio naknade za razvoj mogu objediniti i koristiti za podizanje kvalitete pojedinih dijelova vodoopskrbe jel dolazimo sad do ovog zakona koji je jako bitan, o vodnim uslugama gdje pričamo o tome da će se vodovodi objediniti, a imali smo i prijepora oko toga što uvelike uređeni vodovodi su se otimali i bunili da ne bi preuzeli male koje smatraju možda da nisu uređeni i složeni kako je kod njih ili imate manje koji su dobro složeni i uređeni, a trebali bi ih preuzeti veći vodovodi koji možda imaju poteškoće i probleme, međutim, kroz ove naknade, razvoj i sve, informiranje institucionalnih vodovoda, može se doći do tog da se napravi na uslužnim područjima kvalitetni vodovodi i tu je isto bila, što je i pisao kolega Dobrović, suradnja sa grupacijom vodovoda i kanalizacije gdje se ta i prihvatila ona primjedba da se može ići do 800 kubika isporučene vode, nije bilo samo zarezano na 2 milijuna kuna jel je dokazalo se da neki vodovodi na određenim područjima zbog svoje konfiguracije terena, a isto tako i zbog svoje uređenosti i složenosti mogu sami funkcionirati. 2009.g. bio je donesen Zakon o vodama po kojem je bila donesena odluka da se vodovodi riješe svih djelatnosti koje nisu vezane za vodoopskrbu i odvodnju i tad smo imali negdje oko 136 vodovoda da bi do 2019.g. došli u situaciju da imamo preko 200 vodovoda, tako da podržavam i u potpunosti pozdravljam ovaj Zakon o vodnim uslugama i uslužnom području gdje će se smanjiti broj vodovoda jer od svih tih vodovoda tražila se od 2009.g. pa nadalje, da imaju tehničku osposobljenost, stručnu odnosno kadrovsku osposobljenost, što je stvarno bila nemoguća misija osigurat toliko i tehničkih sredstava i toliko kvalitetnih osposobljenih ljudi, te na taj način ovim objedinjavanjem, okrupnjavanjem, postići ćemo da ćemo dobiti kvalitetne vodovode koji će, znači moći ići ka tome da će kandidirati svoje programe i projekte prema europskoj Europi odnosno tzv. što volimo reć, aglomeracije, gdje je vidljivo za aglomeraciju da trebamo imati 3 skupine ili 3 grupacije ljudi, jedna grupacija koja kandidira programe i projekte, jedna grupacija koja te projekte kad se kandidiraju i prihvate, realiziraju i provode i onda poslije toga trebate imat treću skupinu ljudi koji moraju biti stručno osposobljeni da sve te objekte kasnije preuzmu na upravljanje, na upravljanje i korištenje. Evo taj članak, ta točka 13. je propisana iznimka od osnovnih kriterija za uspostavu uslužnog području, ta iznimka odnosi se na mogućnost uspostavljanja uslužnog područja je prema drugim kriterijima, a to su godišnje isporuke vode, od 800 000 do milijun kubika vode zadovoljavaju kriterije priuštivosti sadašnjeg najviše do 1,5% neto raspoloživog godišnjeg dohotka kućanstva. Evo, to je u najkraćim crtama, izmjene znači … [[Govornik se ne razumije]] Klub HDZ-a podržat će ova 3 zakona. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Milinkoviću. Slijedeća rasprava u ime Kluba zastupnika IDS-PGS-RI-a, poštovani kolega Emil Daus, izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Tijekom rasprave ovih zakona u prvom čitanju ukazali smo na nekoliko tema za koje smatramo da su važne i koje bi trebalo uzeti u obzir prije donošenja ovih zakona. Jedno od njih je uvažavajući pri tom stručnost pojedinih djelatnika ministarstava te njihovo poznavanje prilika na terenu da se prilikom izrade prijedloga zakona ipak moralo malo više slušati struku na samom terenu te uvažiti njihova mišljenja i prijedloge. Vjerujem da se svi slažemo da je jedna od najvećih bogatstava Hrvatske njena raznolikost. Spoj te raznolikosti čini ju tako lijepom i jedinstvenom no zbog te raznolikosti svaka regija ima i neke svoje specifičnosti; krajobrazne, tradicijske, kulturološke ali i infrastrukturne pogotovo kada je ta infrastruktura dio složenijih sustava a slažemo se da je sustav vodovoda i odvodnje svakako složen sustav. I treba pozdraviti što se nakon mnogo godina odlučilo pristupiti rješavanju problema takvih složenijih sustava. No, zbog prethodno spomenute raznolikosti mišljenja smo da to treba učiniti uzimajući u obzir cijelu sliku odnosno specifičnosti svake pojedine regije. Zato smatramo da kratki rokovi implementacije zakona iako su od rasprave u prvom čitanju produženi za 3 mjeseca nisu realni za neka područja Hrvatske. Negdje možda i jesu posebno ako se radi o nekoliko općina koje su do sada na svom području imale i jedno manje poduzeće za javnu vodoopskrbu i sada će se pripojiti još jednom takvom. No, u Istri imamo 10 gradova i 31 općinu sa uređenim sustavom javne vodoopskrbe kroz tri tvrtke od kojih je jedna vodovod i kanalizacija a dvije vodovod. Zatim nekoliko poduzeća koje gotovo svaki grad ima za odvodnju a pri tome još i specifični sustav upravljanja odvodnjom u malim naseljima kroz tvrtku istarski vodozaštitni sustav. Sve te tvrtke su zadnjih desetljeća što vlastitim sredstvima što sredstvima iz posebnih naknada koje dodatno plaćaju građani Istre, što u suradnji sa Hrvatskim vodama i resornim ministarstvima, što kroz europske fondove do danas izgradili sustav koji je u vodoopskrbnom dijelu među onima s najmanjim gubicima u sustavu u RH a u izgradnji sustava zbrinjavanja otpadnih voda daleko ispred mnogih krajeva naše zemlje. Govorimo o području gdje su potrebe sve više što zbog konstantnog rasta turizma što zbog pozitivnog prirasta stanovništva. Treba reći da se pri tome sustav izgradio gotovo u cijelosti i u ruralnom dijelu Istre gdje bez poznate istarske solidarnosti onih većih i bogatijih uz more općine u ruralnom dijelu to sigurno ne bi same mogle. Znači moglo se i do sada ako je bilo volje. No, stavimo sve to na stranu i na ovoj prvoj temi zaključimo da bi rok implementacije zakona za veće i složenije sustave poput spomenutog u Istri trebao biti duži jer bi mogao cijeli sustav javnih isporučitelja ući u sferu prekršajne odgovornosti ako se u protivnom rokovi budu kraći. Nadamo se da će predlagatelj ove prijedloge uzeti u razmatranje jer sigurni smo da postoji još sličnih primjera poput našeg u Istri te da će se time omogućiti kvalitetnije, učinkovitije i racionalnije rješenje. Model produljenja roka može biti propisan i minimalnim brojem dosadašnjih isporučitelja kako vodoopskrbe, tako i odvodnje, brojem jedinica lokalne samouprave na predmetnom području ili kombinacijom toga. No, ponavljam, nije isto spajati dva mala poduzeća na tehnički ne zahtjevnom području ili spajati nekoliko velikih na veoma zahtjevnom području. Druga stvar koja nam je u Istri jako važna iz operativnih razloga ali i zbog činjenice da je cilj privući što više sredstava iz eu fondova te nastaviti graditi što kvalitetnije sustave je ta što će bit s projektima koji su u tijeku te onima koji su u fazi izgradnje a nositelji investicija su postojeće javne tvrtke koje bi se trebale objediniti u novo formirane. Te što s onim projektima za koje postojeće tvrtke već imaju važeće građevinske i lokacijske dozvole. I posljednja tema u ovom izlaganju je ona o kojoj smo već ispred Kluba IDS-a govorili za ovom govornicom i u javnosti a to je budućnost vodnih resursa i vodnih usluga u RH. Udaljavanje važnih odlučivanja sa lokalne na državnu razinu, centralizacija sustava kako bi se njime lakše upravljalo, uvijek pobuđuju sumnju iako predlagatelj od prvog dana ističe da su ovi prijedlozi zakona antiprivatizacijski. Čak iako na trenutak stavimo tu sumnju sa strane, i ako pokušamo razmišljati na način da je namjera predlagatelja bila dobra, ispravna, s ciljem da uredi sustav a da se pri tome i sami ne služimo demagogijom i politikanstvom dužni smo upozoriti na neke stvari kako zbog nas samih, tako i zbog onih kojima važne, prirodne resurse naše zemlje ostavljamo nakon nas a to je pitka voda kao temeljno ljudsko pravo. Uvažene kolegice i kolege Hrvatska do sada nije Ustavcom posebno zaštitila niti zajamčila pravo građana na pitku odu kao ljudsko pravo. No, kako smo svjedoci privatizacije prirodnih resursa u svijetu javlja se opravdana bojazan da bi se pitka voda kao najvažniji hrvatski prirodni resurs kroz određeno vrijeme mogla naći pod pritiskom međunarodnih kompanija koje pitku vodu vide prvenstveno kao izvor prihoda i velike zarade zbog pada raspoložive količine pitke vode u svijetu a sve uslijed rasta svjetskog stanovništva te klimatskih promjena. Iz tih su razloga neke države kao npr. Slovenija 2016. godine već promijenile ustav kako bi svojim građanima zajamčile pravo na pitku vodu kao javno dobro a svijest o potrebi zaštite pitke vode javlja se sve više i u RH. Iako je voda u Hrvatskoj opće dobro i kao takva ne može biti privatizirana treba uzeti u obzir da Zakon o vodama razlikuje pojam vode od pojma vodnog dobra. U vodna dobra npr. spadaju korita površinskih voda a pravne i fizičke osobe na istima mogu ostvariti prava najma, zakupa, služnosti i građena radi svojih gospodarskih ili osobnih potreba te time mogu otežati pristup pitkoj vodi. Osim toga kroz vlasnička preslagivanja tvrtki koje imaju koncesije nad crpljenje voda moguće su situacije gdje bi vodocrpilišta i drugi vodni resursi mogli doći pod upravljanja kompanija koje ne bi vodile računa o zaštiti voda kao dobra pod posebnom zaštitom države, niti o interesima građana RH. Ustav RH navodi da vode uz more, morsku obalu, otoke, zračni prostor, rudno blago i druga prirodna bogatstva, ali i zemljište, šume, biljni i životinjski svijet imaju osobitu zaštitu države, ali je način njihove uporabe iskorištavanja prepušten zakonskoj regulativi. Iz tog se razloga javlja potreba da se zaštita pitke vode podigne na višu razinu nego je to sada propisano Ustavom RH, jer bi samo unošenje takve odredbe u Ustav zajamčilo da se zakoni neće moći mijenjati uslijed raznih korporacijskih ili političkih pritisaka, a na štetu građana i njihovog pristupa pitkoj vodi. Preporuke Svjetske zdravstvene organizacije su oko 70 litara po danu pitke vode za piće, te smatramo da bi odgovarajuća odredba o tome trebala biti sadržana i u Ustavu RH na način da bi svim građanima RH moralo biti Ustavom zajamčeno da će im ta količina biti osigurana po krajnje pristupanoj cijeni. Iz prethodno navedenih razloga, mi iz IDS-a upućujemo poziv svim strankama i zastupnicama i zastupnicima za pokretanje postupka promjene Ustava RH kako bi se stvorio čvrst temelj i trajnost u opredjeljenjima u upravljanju vodnim resursima te predlažemo da se u Ustav RH, uz naravno propisanu proceduru, unese novi članak koji će definirati da svi građani RH ostvaruju pravo na pitku vodu kao jedno od temeljnih ljudskih prava.
Zahvaljujem kolega Daus. U ime Kluba zastupnika HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a poštovani kolega Branko Hrg. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege, mi smo u ime kluba u prvom čitanju davali neke prijedloge, vidimo da je između prvog i drugog čitanja došlo do određenih poboljšanja i izmjena zakona, nemamo nekih posebnih primjedbi na Zakon o vodama i Zakon o vodnim uslugama, Zakon o financiranju vodnog gospodarstva osim što smatramo da bi se stvarno trebalo omogućiti jedno kontrolirano šljunčarenje radi i produbljivanja vodotoka i da velim tako iskorištavanja nekih sirovinskih potencijala koje imamo, koje kupujemo od drugih država jer šljunak voda nosi naravno na druge obale onda mi u Hrvatskoj to uvozimo. No, glavni prijedlog koji sam iznio u ime kluba u prvom čitanju odnosio se na Zakon o vodnim uslugama gdje smo tražili da se pronađe rješenje do drugog čitanja, da se riješi pitanje mogućih javnih isporučitelja firmama na distributivnim područjima koje ne isporučuju one količine vode koje su sada između dva čitanja i posložene u Članku 104. gdje je navedeno da se može uspostaviti uslužno područje ili javni isporučitelj za, koji isporučuje od 800.000 do 1.000.000 m3 vode. U Hrvatskoj je 86% stanovništva priključeno na vodoopskrbnu mrežu, 94% ima mogućnost priključka. No kao što je maloprije kolega iz IDS-a govorio, Hrvatska nije ista, ona je različita, trebamo gledati specifičnosti. I dok je prosjek ovakav, dok u prosjeku samo 6% stanovništva nema mogućnost priključka na distributivnu vodoopskrbnu mrežu na nekim područjima taj postotak ide do 30%. Za primjer navodim, za primjer navodim distributorno područje Križevci, samo kao primjer, koje ovoga trenutka ima problem sa oko 10.000 stanovnika koji nemaju mogućnost priključka na vodu, a nizom raznih zakonskih uredbi, odredbi, pravilnika i uvjeta raznih natječaja nije bilo omogućeno da se mreža izgradi iz nekih fondova jer se nismo mogli ni javljat na natječaj, bili smo iznad 10.000 stanovnika i nismo se mogli prijavljivati na natječaj regionalnog razvoja, kasnije na neke druge natječaje i mreža se nije izgradila. Financijska sredstava proračuna nisu bila dovoljna, kao što su sada dovoljna kada je donijet ovaj novi Zakon o fiskalnoj decentralizaciji koji je u primjeni od 1.1.2018. godine i kada se može znatno više napraviti. Naš je zahtjev bio da se zakonom predvidi mogućnost nekakvog vremenskog perioda, recimo do 3 godine izgradnje mreže projekcija tih količina vode i da se omogući nekakvo privremeno uslužno područje za to vrijeme dok se to ne izgradi, pod svim onim uvjetima koje moraju imati svi distributeri. I dali smo takav amandman. Kao što sam rekao na prvom čitanju da će uvjet za prihvaćanje konačnog prijedloga zakona biti prihvaćanje takvog prijedloga odnosno sada prihvaćanje amandmana, tako to i sada ponavljam. Nije u redu da se je neke onemogućavalo, da im se nije omogućavao razvoj i da ih se sada opet kažnjava. Ja ne kažem da se neće distributeri spajati, vjerojatno i hoće, naći će oni ekonomsku računicu, ali pravednost mora biti prisutna u ovom dijelu i ne možemo gledati sve na bazi 6% prosjeka, jer nije 6% prosjeka dakle ima onih koji imaju 30% neizgrađene mreže i mogu je izgradit kroz 3 godine jer sada su na raspolaganju znatna sredstva Europskih fondova, sada su na raspolaganju znatna sredstva proračunski iako po ovim sad novim odredbama se kaže da se to više ne bi moglo gradit, ne znam kako će to ići, kako će se graditi, kako že građani to moći plaćati ali ok, pustimo to. Dakle, mi smo dali amandman, ukoliko se amandman usvoji, u ovakvom obliku ili nekom sličnom obliku, glasovat ćemo za zakon, ukoliko se ne usvoji, ovaj prijedlog zakona nećemo podržati. Ova ostala dva, može, hvala lijepo.
Zahvaljujem, kolega Hrg. U ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista raspravu će podijeliti poštovani kolega Slaven Dobrović i kolega Panenić, izvolite kolega Dobrović.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Sabora, pozdravljam predstavnika ministarstva, državnog tajnika Šiljega i njegovu kolegicu, suradnicu i naravno sve kolegice i kolege saborske zastupnike. Dakle set zakona o vodama u drugom čitanju, ja sam u replici ministru naveo kako Hrvatska baštini jako dugu tradiciju upravljanja vodom i vodnim bogatstvom, mislim da je prije 2 g. proslavljeno 140 g. organiziranog upravljanja vodama u Hrvatskoj i neki najstariji vodovodi imaju takve velike okrugle brojke pružanja usluge vodoopskrbe što je ustvari jedno veliko bogatstvo i naši vodovodi su prilično dobro organizirani, postoje grupacije, udruge gdje oni naravno razmjenjuju iskustva, probleme, rješenja i jako je dobro koristiti tu vrijednost, tu snagu, to bogatstvo i institucionalno čak pa je to lakše s njima komunicirati u promjeni ovakvih zakona. Ministar je rekao da kontinuirano se vodi ova komunikacijama međutim ja moram odmah reći da mi imamo neke velike promjene između prvog i drugog čitanja i po mojim informacijama nije baš sve iskomunicirano pa evo ja iskazujem mišljenje da šteta da se to ne čini, da se nije našlo napora i vremena da se to iskomunicira i da se taj prijedlog popravi, usavrši, da se odredi kvalitetnije i na koncu da iza toga stoje, ovako ja ne znam da li ta udruga stoji iza ovoga drugog prijedloga ili ne. Ja ću se tu dotaknuti nekoliko pitanja, dakle jedna od novosti u Zakonu o vodama je institut za vode, osobno držim da je to čak jedna dobra ideja, dakle institut za vode i problem voda u Hrvatskoj zaslužuje da mi imamo jedan takav institut međutim što nije dobro je da se to toga dolazi, do tog zaključka i te provedbe između dva čitanja, bez neke posebne najave, diskusije, dakle toga nije bilo u e-savjetovanju. To nije dobro pa se bojim da su onda motivi neki drugi a ne strateško promišljanje, organizirani pristup koji popravlja sustav jer ne znam, svašta može ljudima pasti na pamet kad se takve stvari rade da to nije možda naprosto traženje rješenja za neka neupražnjena kadrovska, rješenja za kadrovska pitanja u politici što bi bilo jako šteta pa se nadam da to nije slučaj. I naravno, u obrazloženju stoji da ovaj zakon ide za tim da udovoljava zaključku Vlade iz kolovoza 2018. a on ustvari govori o smanjenju, 2 ili 3 institucije se uklanjaju, hidrotehnički ali nastaje jedna nova, tako da je to malo smiješno čitati. Druga stvar koju bi htio reći je terminologija, dakle ovaj zakon kao i drugi zakoni koji se tiču okoliša, vrve terminološkom kažem postoji konfuzija, dakle mi slabo rabimo postojeći, uvriježeni hrvatski leksik koji se bavi okolišem i o tome su pisali profesori uvaženi, ja ću ovdje spomenuti prof. em. Kaštelan Macan i mislim da sam ja njezin pregled dao pregled dao svojedobno, ovdje nije prisutna, pomoćnici ministra, da se potrudi da kod pripreme slijedećih zakona uvaži činjenicu da hrvatski jezik stručni razlikuje „zagađenje“ od „onečišćenja“. Dakle jednako kao što postoji polution i contamination, mi u Hrvatskoj imamo „zagađenje“ i „onečišćenje“ međutim, mi uporno koristimo jednu riječ za oba značaja pa su tamo naprosto su konfuzne neke stvari a to je jako loše zato što naši studenti kada uzimaju literaturu, oni čitaju i traže definicije upravo često u zakonu i onda mi imamo problema na sveučilištu reći a znate u našem zakonu krivo piše i to je baš šteta, dakle to je svojevrsno sakaćenje hrvatskog jezika pa bi jako volio da se s time prestane odnosno barem da se pokaže da će se nešto napraviti po tom pitanju. Dalje, zaštita podzemnih voda se spominje kao važan zadatak, dakle nama je naravno set ovih zakona ima za zadatak brinuti o stanju voda, voda je iznimno bogatstvo, dakle to je obnovljivi resurs, Hrvatska je bogata, mislim da po stanovniku je to 23 000 m3 godišnje obnovljivog vodenog resursa, to je puno i mi smo među prvima u Europi, nismo prvi ali smo gore visoko i naravno da trebamo o tome adekvatno brinuti. Međutim kad govorimo o podzemnim vodama, onda moramo znati da mi imamo jedan veliki dio teritorija gdje se radi i krškom podzemlju i ovaj zakon recimo uopće ne bavi se posebno ne apostrofira krš kao takav, što je jako loše jer krško područje je posebno osjetljivo zbog svoje iznimne propusnosti i zbog toga što nekad skriva zagađenje pa se pojavljuje i mi evo, tko zna stanje vodoopskrbe uz Jadran, gdje postoje prekrasni veliki krški izvori koji su praktički jako dobri po izdašnosti za sada. Dakle od gore, ne znam, od Zvira, Rijeke pa podno Velebita ih ima dosta, ne znam, Zadar, pa Jadro, na koncu dolje izvorište na Ombli, dakle to su sve veliki krški izvori za koje se opaža da se kvaliteta te vode koja inače u normalnom stanju hidrološkom čista bistra, dakle, vi ju možete piti de facto bez ikakvog tretmana. Međutim, to baš nije tako već redovito stanje, svaka kiša kvari kvalitetu vode i onda se traži prerada vode, bistrenje, problem mikrobiologije, ali i drugih onečišćenja, zagađivala koja se ovdje javljaju i to je rezultat slabe brige o krškom zaleđu. I nažalost, ja ne vidimo u ovom zakonu da se o tome vodi nekakva posebna briga. Ja ću sada vam skrenuti pažnju da se u stvari briga o krškom podzemlju svodi na Pravilnik o utvrđivanju zona za sanitarne zaštite izvorišta gdje postoje zone sanitarne zaštite za krška podzemlja i oni su definirani u 4 kategorije i sigurno ćete se sjetiti priče oko potvrde ili zabrane gradnje Lećevice, centra famoznog za gospodarenje otpadom u netaknutom kršu gore preko Kozjaka, što je jedna apsolutno kriva lokacija, ja to sad ovako govorim, međutim postoje hidrogeolozi koji su na to upozoravali gdje se sve svodilo na to za koliko dana će se naći boja, dakle unos bojila, trasera tzv. i sada čekamo je li to unutar 24 sata, onda apsolutno ne i jedan dan do 10 dana, isto ne, ali ovako, onako, pa do 50 dana, to već, preko 50 dana nema problema. Međutim, o čemu se ovdje radi? Pa da li će doći za 1, 2, 10 ili 100 dana, svejedno je. Zagađenje će doći. Dakle, sliv preko Kozjaka, krški, to nije nepropusno tlo kao što je s južne strane Kozjaka, to je propusno krško tlo i definitivno ćemo mi imati problema sa svakim zagađenjem do kojeg dođe u tom području, a tzv. centar za čisti okoliš koji apsolutno nema nikakve emisija, a voze se tolike tone smeća tamo uz ove sve kiše koje se mogu pojavljivati u iznimno kratkom vremenu i iznimnog intenziteta, nikakvih problema neće biti, tvrde razno razni stručnjaci i projektanti. Takvi istu su tvrdili za Marišćinu, centar iznad Rijeke, da neće biti nikakvih problema pa je itekako bilo. Stoga evo, ja iskazujem jedno nezadovoljstvo time da mi o kršu ne brinemo dovoljno i to se svakako ne može vidjeti i iščitati iz ovog zakona, a sad ću ostaviti vremena da se za ostatak ovoga osvrta, mom kolegi Paneniću, izvoli.
Zahvaljujem kolega Dobrović. Kolega Panenić, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora, hvala lijepo kolega Dobrović. Naravno da evo, ja bih malo i pogled jedan vezano za samo ovu inicijativu, uslužna područja kao takva nije novina niti je nešto što ova Vlada je osmislila, vidimo da se je to inicijativa koja je prepoznata bila i ranije, SDP je to pokušavao u svom mandatu, HDZ nije podržao, sada bi izgleda trebalo doći do obrnute situacije, HDZ će, svatko na svoj način može u to unosi, ali zaboravljamo jednu ključnu stvar, a to je da polazimo ovdje od razgovora o vodnom sektoru koji je do sada uvijek bio tretiran kao jedan, možemo reći, lukrativni gdje potreba za zdravom, pitkom vodom nije nikada propitivala cijenu usluge. Mi uvijek govorimo o tome, želimo vodu koja je ispravna, kvalitetna, da nemamo afera kao što smo vidjeli, bilo je i na području vinkovačkog vodovoda, afere i kaznenih prijava. Pojavljuje se negdje dalje u izvješćima Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo, imate naznake o tome koliko dolazi do tih propusta uz sva značajna ulaganja, uz značajne investicije koje se događaju, kaskamo znači. Nama se događa da vraćamo se zapravo nazad, kvaliteta negdje vodovodne mreže, propusnosti je povećala se pa bilježi se i preko 70%, što zabrinjava negdje. Struka će se složiti da je oko 30% je nešto što uobičajeno i uz dobar intenzitet investicija, teško je nekad smanjiti ispod toga, ali mi još imamo veliki odmak. Ovo uslužna područja samo pokazuju stanje malih vodovoda. Slušao sam ovdje inicijative i kolega koje bi, vjerojatno bi da ih se pita rekli ono hajmo mi tu reformu napraviti u sljedećih 50 godina, radi nekoga parcijalnoga interesa. Ali slučaj manjih vodovoda, ako pogledamo afere koje su se povezale uz neke značajno veće vodovode, sigurno je mnogo teži. Puno vodovoda zahtijeva sada značajne investicije, te investicije treba jednim dijelom se može osigurati financiranjem iz nekih bespovratnih sredstava, bilo iz državnog proračuna ili kroz, u zadnje vrijeme kroz aglomeracije koje financira EU, ali onaj drugi dio treba prikupiti od stanovništva. I upravo intencija da se stalno povećanje te naknade koristi za dostizanje toga je ispravna, ali onda se postavlja i pitanje učinkovitosti cijeloga sustava. Ne možemo si dozvoliti da svako manje gradsko urbano središte ima vodovod i na osnovu kojeg će reći, da, ali mi puno ulažemo, puno smo uložili, sad ćemo puno naplaćivati, da bismo opstali da bi opstao direktor, računovodstvo i brojne druge službe koje prate svaki takav vodovod. Pa i ovdje je rečeno da bez stručnih ljudi a stručni ljudi nisu samo direktori koji trebaju poznavati puno toga, stručni ljudi su oni koji rade na obradi vode, koji rade na odvodnji, koji rade na takvim stvarima i nemoguće je u ovim uvjetima danas što imamo osigurati niti stručni kadar na toj razini niti možemo osigurati da to trajno zadovoljava standarde kvalitete koje želimo postići. I u tome dijelu ću ja pohvaliti ministarstvo i pohvaliti ću sve one koji trude se da prihvate tako. Ali ono što moramo imati u obzir, donošenjem samo ovakvog propisa neće riješiti ključni problem a to je da racionalizacija cijelog sustava mora biti objektivna, ekonomska kategorija, da ne možemo promatrati samo potrebu za vodom, za ljudsku potrošnju nešto što je nužnost koju moramo, nužno više platiti. U brojim analizama problema koji su se događali kroz, u nekim trgovačkim društvima koji su vršili opskrbe vodom, nije problem samo pitanje volumena radi investicije, kada bi to bio jedini problem, vjerujte mi bili bismo u sjajnom stanju, nego da su troškovi poslovanja, da su veći od prihoda koje ostvaruju. Ako bi se prihodi povećali, znači prenijeli na stanovništvo onda bi se pokazale značajne razlike gdje veliki vodovodni, vodovodna poduzeća bi imala ipak niže cijene nego što imaju manja. I tu moramo odgovoriti na to pitanje, znači moramo osigurati povezivanje ali ovaj zakon neće riješiti racionalizaciju poslovanja koja je evidentno problem cijelog sustava voda i investicija koje se poduzimaju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolega Panenić. Sljedeća rasprava u ime Kluba zastupnika SDP-a, poštovani kolega Alen Prelec. Izvolite.
Hvala poštovani predsjedavajući Hrvatskoga sabora, poštovani kolege, državni tajniče sa suradnicima. Evo područje vodnih usluga je jedno od najznačajnijih područja od javnog interesa. Trebamo zaštiti vode, to je neosporno i to je ustvari nacionalni interes, ne samo vode, nego zrak, tlo, vodu, to je ono bogatstvo koje mi imamo. Pustiti vodu na pipu i piti tu vodu iz pipe nije Bogom dano svugdje niti u Europi niti u svijetu a mi ni sami nismo svjesni koliko je to ustvari blago. Danas/sutra, voda će biti važnija vjerojatno od zlata. Ali da li smo, pitanje je da li smo dovoljno zaštitili naše vode? Ja mislim da nikad nećemo dovoljno zaštiti i nikad neće biti zakon dovoljno dobar da stvarno sve regulira, tako ni ovaj zakon. Ja se slažem da je on jako dobar, puno bolji nego je onaj bio prije, jer svaka čast svima onima koji su sudjelovali u izradi ovog zakona. Ali jasno da evo, mi smo, a ja ću sad evo malo i obrazložiti kako je to počelo. Naime, Vlada SDP-a izradila je Nacrt prijedloga zakona o vodnim uslugama koji je tijekom 2015. godine prošao savjetovanje sa zainteresiranom javnošću, javnu raspravu. Međutim, prijedlog zakona nije poslan na Vladu RH radi raspuštanja Sabora RH. I donijeta je odluka o datumu parlamentarnih izbora 2015. godine. Znači apsolutno smo sudjelovali u tom zakonu, kreiranu. Vlada RH onda donijela je i Uredbu o uslužnim područjima kojima je definirano 20 uslužnih područja na području RH. To je bilo tako trend, ali evo, što se događa danas, vidjeti ćemo. Uredba i prijedlog zakona je donijeta na temelju nekoliko studija i projekcija za RH koje su sufinancirane od strane Svjetske banke. Također proučeni su postojeći modeli iz Njemačke, Francuske, Engleske, Škotske, Mađarske, Rumunjske i Bugarske te je pronađen model koji je trebao najviše odgovarati specifičnostima RH. Ovaj zakon jest reformski ali HDZ-ova Vlada, evo žao mi je ali kasni 4 godine u donošenju ovog zakona obzirom da su imali gotov nacrt zakona. A isto tako je i manje reformski od onog SDP-ove Vlade jer je donijela uredbu o uslužnim područjima s definiranih 20 uslužnih područja koliko smo mi predlagali. HDZ-ova Vlada će ovim zakonom uredbe ukinuti a nova bi ih trebala donijeti u roku, vidjeti ćemo kad točno i nije definirala po broju uslužnih područja, niti po kojim kriterijima će se uslužna područja formirati. U kuloarima se priča da će to biti 35 do 55 uslužnih područja. Da li ovaj reformski zakon predstavlja novi oblik dostizanja eu standarda obzirom da je iz ovog financijskog razdoblja povećana, povućena svega 5% sredstava od ukupno milijardu koliko nam je bilo na raspolaganju. Da li će potrošači, odnosno krajnji korisnici plaćati i eu penale zbog potpunog fijaska u povlačenju sredstava iz eu fondova. Jer je Europska komisija pokrenula postupak penalizacije RH zbog ne ispunjavanja rokova iz ugovora o pristupanju. Sve aglomeracije veće od 15 tisuća ... [[Govornik se ne razumije.]] stanovnika trebale su imati ugrađene uređaje za pročišćavanje otpadnih voda. SDP generalno podržava novi Zakon o vodnim uslugama, međutim, smatramo da su pojedine bitne razlike predloženog zakona isključivo političke i politički postavljene u odnosu na SDP-ov prijedlog zakona koji se temeljio na svim stručnim spoznajama. Iz tog proizlazi i glavna razlika u prijedlozima zakona. Donijeta je uredba da je definirano 20 uslužnih područja, sada ćemo ih, vjerojatno će biti 20 uslužnih područja, odnosno pardon, mi smo predložili 20 uslužnih područja a sada će ih biti vjerojatno negdje 35 do 50. Isporuke vode za ljudsku potrošnju najmanje 3 milijuna kubičnih metara godišnje donja je granica za ostvarivanje priuštivo socijalno ekonomske cijene vodnih usluga uz mogućnost ostvarivanja povrata putnih, punih troškova kao i mogućnosti poslovne samoodrživosti i financijske stabilnosti. Zbog čega smo sad došli do ovih 800, do milijun kubika po isporučitelju a znamo da je evo preporuka bila da su to 3 milijuna kubičnih metara godišnje. No u svakom slučaju evo ima jako dobrih stvari u ovom novom zakonu. Jedan od tih stvari je i to da se omogućava odmuljavanje i produbljavanje korita rijeka. Naime, u ovom Saboru ste dosta govorila i o tome da nam susjedi iz Bosne i Srbije su odmuljavali našu Savu i Dravu i Dunav i onda nam istu tu, taj materijal prodavali i tu je iskreno rečeno, šteta nastala od nekoliko milijardi kuna. Tu je i kolega govorio iz HDZ-a o tome, nadam se, evo, toga više neće biti, da ćemo sami sebi biti u stvari najmanja zapreka. Ali, evo, treba vremena da dođemo pameti i da posložimo sve ono što bi trebali kako bi ovaj zakon bio i dobar. Ali, ima, kada razgovaramo sa ljudima iz Hrvatskih voda, a nedugo sam bio na jednom ručku, razgovarali smo o našim nekim problemima, jedinica lokalne samouprave, onda su mi rekli i probleme vezano uz zaštitare prirodno odnosno Nature 2008. Više puta brinemo o prirodi, što treba brinuti, o nekim životinjama zaštićenim, što treba brinuti, ali manje brinemo o čovjeku. Ima puno primjera gdje više brinemo o jednom potoku koji ima 2 ribice koje su zaštićene nego stotinama obitelji koje od tog potoka svake godine poplavljuju. Evo, to je nešto što nismo se dotakli u ovom zakonu, ali u svakom slučaju mislim da bi trebalo jer ovo je Ministarstvo i zaštite okoliša, u takvim stvarima brinuti. Više puta su zaštitari prepreka u realiziranju određenih projekata. Velim, ponovit ću, nisam protiv jasno, prirode, dapače, treba brinuti o prirodi, nisam protiv zaštite životinja, međutim u svemu tome skupa treba imati mjeru. Evo, i u razgovoru sa ljudima iz Hrvatskih voda ima dosta primjera gdje isto štitimo dabrove, treba ih štititi, a onda štiteći dva dabra na nekoj rijeci, dogodi se da poplati stotinu kuća i ljudi evo, izgube svoju imovinu. To su neke stvari koje treba regulirati, a to je u okviru ovog ministarstva, Ministarstva zaštite okoliša i brinu o vodama i ponovit ću, ovaj zakon je dobar, ide u pravom smjeru, podržavamo ga, on je dio i našeg zakona koji smo mi još 2015. dali u proceduru, ali evo, ima i manjkavosti. Nikad nećemo donijeti zakon koji će, s kojim ćemo se svi u potpunosti složiti i gdje neće biti nikakvih primjedbi, ali evo, mislim da uz evo, našu raspravu, uz neke amandmane koje smo dali i ponovo ćemo, evo, nastojati stvarno biti jedna oporba konstruktivna, ne samo prigovarati i da imamo najbolje zakone što možemo. Dalje, ono što bih htio istaknuti, evo, nedugo sam u svojoj jedinici lokalne samouprave imao jedno manifestaciju, bilo je 1.6. je bila dan rijeke Save. Napravili smo rafting po Savi. Evo, živim u onom kraju 50 i nešto godina, nikad nisam plovio Savom, ali što želim reći? Ta Sava nevjerojatno koliko dobro izgleda sad nego je izgledala prije 20 i 30 godina u mojem djetinjstvu. Ona je bila tamna, bila je, ja bih rekao opasna da netko stavi nogu unutra, a kamoli da netko pliva. Evo, taj rafting je bio stvarno jedan prekrasan doživljaj, čista, zelena rijeka Sava, ali evo, nažalost, ta rijeka Sava ulazi u Hrvatsku baš na mom području. Ja sam prva općina koja graniči sa Slovenijom, ali Slovenci su napravili izuzetno puno u zaštiti rijeke Save. Od pročistača koje ima interes, njihov svaki grad, općina imaju pročistače, izvukli su od EU fondova enormni novac, a ne samo pročistaču nego i regulacija, odnosno zaštita od štetnog utjecaja rijeke Save. U gornjem toku, odnosno do granice sa Hrvatskom, Slovenci su napravili nekoliko hidrocentrala. Te hidrocentrale su, jasno, prilagodili svojem okolišu, one već sad potpuno anuliraju štetan utjecaj Save što se tiče poplave. Nažalost, mi u Hrvatskoj nismo puno napravili po tom pitanju. RH i Grad Zagreb već dugo govore o Zagreb-grad na Savi, odnosno onaj projekt grada na Savi, međutim, od toga se ili odustalo ili, ne znam što se događa. U prilog tome mogu reći da, imali smo i firma koja se zvala, firma se zvala Projekat na Savi u sklopu HEP-a, to je ukinuto. Ne postoji više ta firma. Obrazloženje je bilo HEP-a da je to racionalizacija troškova, znači, sad smo još jedan korak dalje od realizacije svega onoga što se u prošlosti planiralo, od hidrocentrala, od zaštiti Save u ovom gornjem toku, o tome da imamo Zagreb koji će živjeti uz Savu, a ne Sava biti samo usput grada Zagreba. Evo, to su neke stvari koje bi trebali dati naglasak, kopirati možda naše susjede koji su puno napravili vezano uz zaštitu rijeke Save. Izgradnja kanalizacijske mreže u Hrvatskoj, to je nešto što sve jedinice lokalne samouprave, jasno, u ovoj sad fazi korištenja EU fondova nastoje maksimalno uključiti se, to su ogromni iznosi. Tu sam u jednom pitanju ministru u početku govorio o tome da treba naći načina kako ćemo isfinancirati taj projekat jer mnoge male općine koje su ušle u izgradnju kanalizacijskog sustava nemaju jednostavno fiskalnih mogućnosti da izgrade tu kanalizaciju. Ta hrvatska, naša domaća komponenta koja je negdje oko 30% ukupne investicije, a od tih 30%, 30% je jedinica lokalne samouprave. Evo, drago mi je da se u ovom zakonu omogućilo da se sredstva razvoja i vode i odvodnje koriste za upravo za financiranje ovog projekta, ali tu će trebati još dodatni pomoć ministarstva i države gdje bi možda otvorili još nove kreditne linije sa HBOR-om, krediti od 2%, kako bi jedinice lokalne samouprave mogle isfinancirati ovaj, te projekte. A evo, nikad ne treba prestati ponavljati koliko malo novaca gradovi i općine u ukupnom iznosu sredstava imaju. Znači svega 17% ukupnih državnih sredstava ide na, za korištenje općina i gradova, 17% je puno premalo kako bi mogli isfinancirati jedne takve velike projekte. I nešto što sam još htio govoriti to je vezano uz cijenu vode. Prije 5, 6 godina kada smo počeli govoriti o pročistačima intenzivnije onda su nam znali konzultanti govoriti, biti će vam cijena vode 3 do 5 eura, onako kako je u Europi. Jasno je da smo se ono čudili i rekli ma ne, neće valjda biti. Evo danas smo ustvari na tim granicama, naša cijena vode koja je nekad bila ne znam 7, 8, 9 kuna, danas je već 20, 25 kuna. Jasno to je tako, nema čiste vode, nema pitke vode, nema zaštite okoliša i zaštite voda bez ulaganja. Međutim, kad gledamo usporedbu cijena vode 3 do 5 eura je u Europi, tako će biti vrlo brzo kod nas. Međutim, stvar je u tome da naša primanja, naše plaće ne prate cijenu vode. To je ono što je zabrinjavajuće da ta priuštivost vode kod naših građana nije onakva kakva je priuštivost vode kod prosječnog stanovnika EU jer njihova prosječna plaća će 2, 3 puta veća a cijena naše vode, kubika naše vode sa svim onim sredstvima za razvoj i ostalim nametima koje idu se vrlo, vrlo približila upravo toj europskoj cijeni. I kako ne bi bilo samo dobro, evo imam i neke stvari koje evo zamjeram u ovom zakonu, članak 29. kaže javni isporučitelji vodnih usluga dužan je ustrojiti podružnicu u sjedištu postojećih isporučitelja vodnih usluga koji isporučuje najmanje 500 tisuća kubičnih metara. Ja bih rekao da je ovo biser koji može smisliti samo netko to nikad nije upravljao trgovačkim društvima. Bilo bi dobro da se pogleda što su podružnice po Zakonu o trgovačkim društvima. Ovakvo ustrojstvo uvelike otežava upravljanje novo nastalim javnim isporučiteljima jer ćemo i dalje imati paralelne sustave koji će potrajati po nekoliko godina. Još jedan biser moram reći, to je članak 71. a sada ću ga samo na brzinu pročitati. Članak 71. kaže: „Član Vijeća za vodne usluge ne može biti…“, i onda piše tu: „…biti član političke stranke.“. Pa evo, mislim to stvarno je onako za nasmijati se, vodnih usluga, Vijeće za vodne usluge ne može biti član političke stranke ali može biti glavni državni inspektor koji je direktno iz Sabora otišao za glavnog državnog inspektora on može biti član političke stranke. Evo, to su neke stvari koje nikako ne možemo podržavati iako generalno ćemo biti za ovaj zakon, stvarali smo ga još 2015. godine, on je tako evo u većem dijelu prihvaćen i mislim da je korak u naprijed što se tiče zaštite voda u Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolegi Prelecu. Sljedeća rasprava u ime Kluba zastupnika HNS-a poštovani kolega Milorad Batinić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. O ovom setu ova tri vodna zakona koja reguliraju vodno gospodarstvo i Zakon o financiranju i Zakon o vodama u prvom čitanju smo vrlo opširno iznijeli naše viđenje toga. U načelu HNS će podržati sva tri zakona. Ukazali smo i na određene i dali određene primjedbe nakon prvog čitanja koje su u većoj mjeri uvažene, neke više, neke manje. No ono što bih želio kazati što mi u HNS-u smatramo da je glavna odlika ovoga zakona u smjeru gdje se definira priuštivost cijene vodnih usluga, gdje se vrlo jasno definiraju ili će se definirati temeljem ovoga zakona i uredbe, način pružanja vodnih usluga a jednako tako i stvaraju se kvalitetnije pretpostavke, ne samo tehničke nego i formalne za prihvat europskog novca što se tiče investiranja u sustave manje vodoopskrbe a više odvodnje, takva je potreba. Naime, ovaj zakon tehnički pokriva sva područja i u tom dijelu možemo izraziti zadovoljstvo. No isto tako valja imati i spoznaje kakvo je trenutno stanje što se tiče i vodoopskrbe i odvodnje u RH, pogotovo temeljem ogromnih gubitaka u sustavima vodoopskrbe. I to je nešto svakako gdje se ne samo od resornog ministarstva nego i od Vijeća za vodne usluge očekuje da da određene preporuke i u sklopu svojih nadležnosti i postupa. Činjenica je da je sustav vodoopskrbe i odvodnje u Hrvatskoj negdje oko 190 isporučitelja temeljem i određenih analiza ima funkcionalnih, racionalnih, održivih sustava, međutim ima i onih koji to nisu. Ovaj zakon temeljem ovoga zakona i kriterija uvažavajući i načela i određena ograničenja što se tiče definiranja uslužnih područja, to bi se trebalo svesti na nekih 35, 40, 45, neovisno sad da ne licitiram brojevima koje bi, vjerujem da će tako u praksi biti, rezultirati i određenim racionalnim, određenom racionalizacijom u sustavima i koliko vodoopskrbe, toliko i odvodnje. Ono što bih želio također istaknuti kao važno to je preuzimanje lokalnih vodovoda kojih nažalost temeljem statistike ima negdje oko 200, veliki broj, praktički više nego javnih isporučitelja. Međutim, pošto se radi o lokalnim vodovodima i sam naziv govori znači oni su praktički na razini dijelova naselja, pojedinih naselja. Gledajući količinski i s obzirom na količinu vode nije nešto što bi trebao biti problem. Činjenica je da se radi i o mjesnim prilikama a jednako tako i o brzi, dosadašnjoj brizi, prvenstveno lokalnih samouprava o tim područjima i tim naseljima. Nažalost, iščitavamo da ima još i područja koja nemaju riješenu javnu vodoopskrbu a kamoli odvodnju to je problem i u tim situacijama djelomično se tu govori i o određenim ograničenjima za javne isporučitelje. Isto tako i zakon koji definira područje financiranja vodnih usluga temeljem iskustva mogu kazati da bez adekvatne potpore sa nacionalne razine ti procesi i uključivanja lokalnih vodovoda, a pogotovo razvoja vodoopskrbe na onim područjima na kojima vodoopskrbe javne nema, bez financijske potpore države, Hrvatskih voda, naprosto to će ići izuzetno teško i sporo. Konačni cilj je ovaj zakon treba saživjeti, provesti ga u praksi ali ono što je imperativ ne smije se desiti da postoji i jedno naselje u RH koje nema javnu vodoopskrbu, to je standard, to je minimum koji mi u HNS-u smatramo da je imperativ i treba biti imperativ ovih prijedloga zakona. Uvaženo je između dva čitanja i naše promišljanje iako vidim da ostavljen je i prostor za određene korekcije što ćemo vjerojatno i pokušati sa amandmanom, pa u dijelu zakona koji govori o financiranju vodnog gospodarstva Članak 10. što se tiče same naknade za razvoj koja je, možemo je usporediti sa nekim iz prošlosti, kao neki doprinos dodatno nešto. Naime, iz cijene vodne usluge kao što piše financira se održavanje sustava javne vodoopskrbe i javne odvodnje. Naknada za razvoj to su ona financijska sredstva koja omogućuju izgradnju, a svakako ako se na jednom uslužnom području što ima logike, što ima rezona da se uravnoteži cijena odnosno da i na jednom uslužnom području bude jedinstvena cijena, po nama u HNS-u bilo bi ideal da se na razini RH ujednači cijena vodnih usluga, praktički da svi građani neovisno o područjima, o uslužnim područjima, o vodoopskrbnim područjima, da imaju približno jedinstvenu cijenu vode. Naravno to je zadatak, prije svega bi trebao biti Hrvatskih voda odnosno resornog ministarstva. U ovom dijelu naknade za razvoj mi smo bili u prvom čitanju ukazali na nužnost naknade za razvoj i činjenica da jedan dio te naknade kao što je trenutno u prijedlogu zakona može biti na temelju solidarnosti da se raspoređuje unutar uslužnog područja javni isporučitelj, međutim jedan dio razvojnih sredstava treba omogućiti lokalnoj samoupravi, a preko svog predstavničkog tijela i temeljem programa javnog isporučitelja vodnih usluga, da se krene u dodatne investicije neovisno da li vodoopskrbe, da li odvodnje, kao inicijalna sredstva. Naravno, tu se tada, tom prilikom se i očekuju što je potpuno u redu i sredstva lokalnih samouprava, ali imamo, izrazili smo dilemu, a to je u Članku 10. navedeno i tu imamo dilemu. Znači, prihod od naknade za razvoj uvedene u jednakoj visini na uslužnoj području i prihod od zajedničkog dijela naknade koristi se prema načelu prvenstva u potrebama. Mi se tu zalažemo da se citira iz Članka 9. stavka 1. prema planu i dinamici gradnje uređaja vodoopskrbe ili odvodnje, jer ovo prema prvenstva u potrebama uvažavajući i mogućnost uključivanja većeg broja jedinica lokalne samouprave koje trenutno nisu, ne znam takav slučaj ne poznajem, ali isto tako i dvostruko pravo glasa što je isto izazvalo dilemu i nastojali smo pojasniti u prvom čitanju, da ne bi došlo tu do nekakvog preglasavanja, pa da onda pravo prvenstva po načelu prvenstva u potrebama ja bi, zalažemo se za to i naš je prijedlog da prije svega piše, prema planu i dinamici, da li je to srednjoročni plan, višegodišnji plan, jer svakako on bi se trebao donijeti jer tu se može, tu je jedno područje koje ovako dosta može biti sivo da tako kažem. Ovaj dio gdje se govori o solidarnim sredstvima, da se dio nakade skuplja na cijelom uslužnom području, a koristi samo na području one jedinice lokalne samouprave, znači solidarna sredstva, naš prijedlog je ne da ispada da ne poštivamo načela solidarnosti, može jedan dio bit temeljem solidarnosti ali tu svakako na onim područjima koja nemaju rješenju vodoopskrbu ili ne mogu na svom području skupiti svoja dovoljna sredstva za razvoj tu svakako bi se trebala uključiti država, dali preko europskog novca ili preko vlastitog učešća. To je naš prijedlog pokušat ćemo taj dio popraviti dodatno sa amandmanima. Ovaj dio što se tiče vodnih usluga, spomenu sam bio i lokalne vodovode, naime i tu se vrlo jasno propisuje da ukoliko u tim lokalnim vodovodima, voda nije ispravna za konzumaciju da će inspektor to zatvorit. Što tada, a nije izgrađeni novi vodoopskrbni sustav da građani mogu konzumirati. Tu bi trebalo vjerojatno će se u praksi i u samoj provedbi to detaljnije definirati ili kroz uredbu, dodatnu, da se pojasne neke stvari. Naime, iz kojeg razloga, imam primjere u, iz prakse iz svoje lokalne samouprave, mi smo dva lokalna vodovoda preuzeli koji su bili potpuno ispravni, grad je plaćao sanitarnu inspekciju vode kvalitete, kakvoće vode za piće, međutim naravno bio je pružan otpor od lokalnog stanovništva. Kada smo snimili postojeću mrežu koju bi trebali preuzeti bilo nam je isplativije napraviti potpuno novu. I moja sugestija je da država tu, naravno dobili smo potporu i Hrvatskih voda je vlastitim učešćem to svakako ne bi bili u mogućnosti a niti se iz naknade za razvoj može dugoročno akumulirati dovoljno sredstava da bi se ta investicija mogla na neki način zatvoriti. Stoga, državni tajniče sugestija, provedba u praksi, preuzimanje lokalnih vodovoda da se uvaže određene specifičnosti, svaka sredina je specifična za sebe. Velika većina tih vodovoda, pretpostavljam da su dali svoje. Pitanje je njihove daljnje uporabljivosti, stavljanja u funkciju, da ne kažem od količine pritiska jer vrlo je vjerojatno da će doći i do tehničkih kvarova daleko češćih nego što je. Tu bih velim jedan oprez i svakako sugestija iz iskustva, iz prakse, bez potpore Hrvatskih voda ili fondova to će biti izuzetno teško provedivo. Jer isto tako i sredstva razvoja na uslužnom području opskrbljivača nisu dostatna za takve investicije. Naravno pogotovo na onim dijelovima gdje ima dosta tih lokalnih vodovoda. A isto tako i područja koja nisu obuhvaćena. Tu smo imali jednu dilemu kolege Hrga što nama u HNS-u svakako ima, ima logiku i njegov zahtjev je po nama razumljiv, isporučitelj vodnih usluga ne znam ima 700 tisuća kubika i u perspektivi, naravno sva naselja gravitiraju ka tome i ona područja, naselja, dijelovi naselja koji nisu obuhvaćeni javnom vodoopskrbom u perspektivi će biti obuhvaćeni tada po nekakvoj prosječnoj potrošnji, prijeći će čak onu iznimku od 800 do milijun kubika. Preporuka je da se pokuša na neki način iznaći mogućnost u perspektivi, kada se to napravi i da uredba ne bude taj limitirajući faktor, da budu uslužno područje za sebe, naravno ukoliko udovoljavaju svim onim zahtjevima koje propisuje u konačnici zakon. Klub HNS-a podržati ćemo, kao što sam i uvodno kazao i pokušati ćemo kroz amandman u koje vjerujem da ćete određene amandman uvažiti, korigirati, praktički da određeni članci zakona budu u praksi kvalitetnije da se mogu provesti s time da se neće mijenjati konačno načela i intencija samoga zakona. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Batiniću. U ime Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a poštovana kolegice Anka Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Pred nama je u drugom čitanju set od tri zakona. Zakon o vodama, Izmjene i dopune Zakona o financiranju vodnog gospodarstva i Zakon o vodnim uslugama. Mi u klubu GLAS-a i HSU-a imamo apsolutno stav sljedeće i kada dobijemo zakonsko rješenje koje je bolje od onog koji je na snazi, koji radi korak naprijed mi nemamo nikakav problem podržati tako da ćemo i u tom smislu i podržati ovaj set zakonskih rješenja jer mi ih čitamo na način da su oni poboljšanje onog što imamo danas, da pokušavaju sagledati probleme koje imaju i ponuditi u ovom trenutku najbolja moguća zakonska rješenja da sustavi odnosno da cijeli prostor funkcionira. Iz jednostavnog razloga kada razgovarate o vodama, voda je za svaku zemlju, za svaki narod i blagodat i prokletstvo. Blagodat je kada imate pitku vodu zaista vam je to prednost u odnosu na neke stvari ali i prokletstvo kada imate puno površinskih voda što je vezano jedno s drugim onda imate i problem plavljenja i niz ostalih problema i mi ti čitamo i gledamo na taj način. Raspravu koju ću imati ću zapravo imati u tri dijela. Prvi dio je nešto vezano u vodovodnoj mreži, drugo je vezano uz održivi razvoj, zaštitu prirode i okoliša a treće je zapravo gradnja, održavanje i korištenje pojedinih građevina koje služe za u smislu vodokomunalne djelatnosti. Kad govorimo o uopće o vodoopskrbi i odvodnji te da postoje dva zastrašujuća podatka i o tome trebamo voditi računa i ovaj zakon mora dati mogućnosti kako da smanjimo taj problem. Jedno vam je 53% domaćinstava u Hrvatskoj je spojeno na odvodnju, 53%. Ovo je stoljeće, ja sam to rekla već nekoliko puta, a sigurno ću reći još nekoliko puta, stoljeće u kojima ćemo se mi sve zemlje EU a i svijeta boriti vezano uz klimatske promjene, problem otpada a da ne kažem smeće, ja to puno više volim zvati otpad i problem zapravo odvodnje otpadnih voda jer je to jedno od najvećih zagađivača. I to je situacija koju imamo i onda imamo tu, ajmo jasno reći i neke druge stvari. Kada je Hrvatska ulazila u EU tada jedni od prvih projekata koji su bili spremni su bili projekti vezani uz pročišćavanje otpadnih voda. Oni su bili relativno korektno napravljeni, bili smo spremni no, ili da kažem ali što se desilo. Svi su oni govorili na broj stanovnika koji je bio nerealan. Ne samo da nije bilo povećanje broja stanovnika nego je i smanjenje broja stanovnika i onda vam je uvijek pitanje održivost takvog sustava, netko sustav treba održavati, on mora imati protok određene količine otpadnih voda jer inače ćete puštati normalnu vodu kroz to da bi to moglo funkcionirati i pitanje je je li vi onda plaćate i naknadu iz, naknadu za vodu plaćate i to. S jedne strane dakle svi zajedno imamo želju da odvodnja otpadnih voda bude riješena na način na koji treba. Imamo želju, svatko ima želju da ima pročistače otpadnih voda. I onda kada uspijete to napraviti onda nemate dovoljan broj stanovnika. Jedan od najvećih sustava koji su rađeni je bio dolje sustav Kaštela, Split, sve ostalo koji je i pušten u funkciju i tad je nastao jedan problem dakle primarna mreža vam je napravljena jer nemate napravljenu i tad je nastao jedan problem, dakle, primarna mreža vam je napravljena, al nemate napravljenu sekundarnu mrežu odnosno sve one sitne male ulice ili uličice nisu spojeni na odvodnju i premal je kapacitet i puštate vodu da bi uopće to funkcioniralo. Prema tome, to je jedno od stvari o kojem trebamo voditi računa. Druga stvar o kojem jednako tako treba voditi računa je 50% gubitka na vodovodnim mrežama. Ja se rijetko kad slažem s kolegom Batinićem, no on kad je rekao da je imao slučaj tih gubitaka, da je umjesto toga se odlučio i raditi novu vodovodnu mrežu, moje iskustvo je isto takvo, ako zaista su tako veliki gubici, to je samo krpanje, ono drž vodu dok majstori odu, to znači trebat će raditi nove vodovodne mreže jel su gubici preveliki, to znači ona pitka voda koja je blagodat, koja vam je sreća da ju imate, vi se prema njoj odnosite na način neracionalni, ona ode gdje treba i gdje ne treba. Prema tome, ovaj zakon odnosno ovaj set zakona je naravno ukazao na to. Kroz reforme vodo komunalnih sektora, ja se nadam da će se uspjeti možda djelomično i omogućiti odnosno racionalizirati to sve zajedno, ali tu vas se kad je riječ o odvodnji nameće ono što mi često volimo reći, a to je održivi razvoj. Ukratko kad bi trebali reći što je održivi razvoj, održivi razvoj je da čovjek bez obzira gdje živi na prostoru ove lijepe naše zemlje, ima iste uvjete. To znači da bez obzira gdje živi, ima spoj na vodovodnu mrežu, da imate spoj na odvodnju, dakle, kad govorimo o ovom, to je tema, a mi znamo da nema i da je jednako tako pitanje kad će se to moći ostvariti, ali to je nešto što trebamo ostvariti i čemu trebamo težiti. Jednako tako kad je riječ o zaštiti od štetnih djelovanja voda, poplave su činjenice, od poplava više nema šanse da dio ne plavi i sad tu ima niz odluka koje nisu jednostavne. Pred 50-tak i više godina su neke zemlje u zaštiti od poplava izbetonirali svoje kanale, napravili čvrste utvrde od zaštite od poplava i voda je brzo prošla i nije plavila tu gdje je plavila prije, nego vam je ko kroz kanal voda brzo prošla i plavila negdje drugdje. E sad, koju metodologiju i koji način uzeti, ja tu da postoji čarobni štapić rado bi ga imala, da postoji jedno univerzalno rješenje, jednako tako bih rado rekla to je to, ali to ne postoji. Tu ima niz stvari o kojem treba voditi računa, prirodne retencije su jedne od dobrih stvari, dakle, pa kad imate, pogotovo Grad Zagreb ima taj sliv potoka koji idu s Medvednice dolje i onda punite te prirodne, kad je povećano punite te prirodne retencije, što je zapravo dobro, ali to je stvar koju se kontinuirano trebate baviti, koju se kontinuirano trebate iznaći rješenja, nijedan od ovih zakona ne treba gledati kao da su uklesani u kamen, pa je to uklesano i nema promjena, treba to mijenjati sukladno novim metodologijama, novim načinima, mi smo se isto, naš građevinski sektor je nekako najbliže bio sklon raditi velike brane, pa je to nasip kamena, pa su gore i betoniranje i ne znam što sve ne, sad se malo o tome razmišlja drugačije i dobro da je tako. I ova treća tema o kojoj bih htjela reći nekoliko riječi, a to je u smislu zaštite okoliša i zaštite prirode. Gledati zaštitu okoliša i prirode, neodvojivo od voda je nemoguće, ali tu čovjek treba biti uvijek nekako racionalan i treba biti nekako, probati iznaći najbolje moguće rješenje, ekstremno nikad nije dobro, znate kad ekstremno uvijek akcije izaziva reakciju, ja bih tu ukazala na ovu činjenicu koja je vezano uz eksploataciju šljunka i pijeska iz korita rijeka. Mi smo vrlo olako iako su nas na to upozoravali, ja to moram reći, uveli odredbu kojom je bilo zabranjeno eksploatacija šljunka i pijeska i bili smo dosta sa spekta zaštite prirode ponosni na nju, no isti čas se pokazala situacija da tome baš i nije tako. Meni je najbolji i najdraži primjer korito rijeke Save. Korito rijeke Save, s jedne strane mi, s druge strane susjedna država. Granica ide maticom rijeke i sad kod nas, dakle, na našoj, mi gradimo neke ceste i na polovici koja pada Hrvatskoj nema eksploatacije ni pijeska, ni šljunka, na onoj imaginarnoj polovici koja pripada susjednoj državi ima jer oni takav propis nemaju, mi idemo graditi neke prometnice, oni uredno kopaju taj pijesak i šljunak i prodaju nama, ali vam se onda desi da vam se matica kako oni, dakle, desi vam se to da je korito savez hrvatske strane ovdje, sa strane BiH ovdje i rijeka naravno matica ide ovako i tu onda kad malo usporedite karte i kad malo usporedite snimke iz zraka vidite tamo, točno tamo gdje je bila pojačana eksploatacija da je rijeka napravila mali pomak i zapravo je tu malo površine RH povećano, a malo površine BiH je smanjeno, što zapravo nije to nešto što bi čovjek sad tu stavljao na nekakvu veliku raspravu, al vam to izgleda sve zajedno nekako sumanuto da ista rijeka s jedne strane može eksploatacija, s druge strane ne. Ja se ne zalažem za eksploataciju pod svaku cijenu, ali se zalažem za to da zaista u suradnji, a sad je riječ da je to sve u istom ministarstvu, dakle, ministarstvo koje se bavi zaštitom okoliša da se izracionalizira i da zaista postoje korita u kojem vi morate vršiti na određeni način kontroliranu eksploataciju iz jednostavnog razloga što na taj način vi štitite i biljni i životinjski svijet, mičete iz korita nanose koji vam mogu onda u trenutku poplave izazivati nove poplave jer ako vam je dno rijeke tu, a bilo je tu, naravno voda je uvijek, onaj koji dođe isti, on će vam plaviti i stoga je dobro da sad kroz ovaj zakon imamo tu odredbu kojom je to definirano i na kojem je definirano da su obnovljiva ležišta ona u kojim se može eksploatirati šljunak i pijesak, ja bih rekla u trenutku kad nam dolaze veliki nanosi velikih voda koji sa sobom nose šljunak i pijesak, ne samo da se mogu, nego se mora jer je to jedan načina kojim se vi odnosite i štitite se od daljih poplava. Ono što se mora voditi računa i što mora voditi računa i ovaj dakle ne samo kroz zakon i ministarstvo, to je da vodi se računa o smanjenju posljedica poplava i suša. Dakle ono što će zasigurno biti činjenica ovih klimatskih promjena a to su vam poplave i to su vam suše. Biljni i životinjski svijet će se zasigurno promijeniti i to mora se voditi računa zajedno i Ministarstvo poljoprivrede i ministarstvo koje ima nadležnost upravljanje vodama, šumama, dakle to je jedan proces o kojem treba zajedno voditi računa i slijedeća tema vam je smanjenje onečišćenja podzemnih voda. Ono što sam uvodno rekla da vam je voda s jedne strane za zemlju blagodata a s druge strane prokletstvo, ako prema tome se ne odnosite na adekvatan način, odjedanput ćete imati, imat ćete podzemne vode, imat ćete i mogućnost eksploatacije ali neće imati što eksploatirati jer će čovjek svojim djelovanjem napraviti tako da ih zagadi pa da ih više nećemo imati. Stoga, kao što sam rekla, mi ćemo podržati ova tri zakona, dakle ova tri seta zakona, oni su jedan korak u poboljšicu, njih treba tako gledati, ne treba ih gledati, ne treba ih gledati da su nedodirljivi, dakle kad vidimo da nešto ne funkcionira, promijeniti ali ono što je puno važnije da ono o čemu ovi zakoni govore, dakle o zaštiti voda, o zaštiti biljnog, o zaštiti životinjskog svijeta, o zaštiti cijelog tog prostora, to je ono o čemu trebamo voditi računa jer nećemo imati ovu svoju zemlju koja je lijepa, nećemo ju imati odnosno ostavit ćemo zagađenu i ostavit ćemo ju na posve svojoj djeci i unucima kao nešto čemu će se trebati brinuti a vrijeme je da reagiramo sad, nije vrijeme da reagiramo za 10, 15 ili 20 g. kad se te posljedice već vide, nego je vrijeme da reagiramo sad i cijelo vrijeme razmišljamo o održivom razvoju, održivi razvoj, isti uvjeti otprilike sve i to je napor, to je napor za zemlju, dakle mi imamo zemlju, dakle mi imamo zemlju od 4 milijuna stanovnika recimo, izgrađenost naše zemlje vam je sve kad napravite sliku, sve što je izgrađeno i po cestama i po kućama je nekakvih 6% i apsolutno je posve drugačije definirati i raditi mrežu u urbanim sredinama nego u ruralnim sredinama gdje je puno teže, puno skuplje ali svako bez obzira gdje živi je nekako zaslužio imati neke osnove elemente i osnovne uvjete. Ne mogu ovo završit da ne spominjem, tu je spomenuo jedan kolega, Zagreb na Savi ili grad na Savi, postoje gradovi koji su se razvijali na rijekama i postoje gradovi koji se nisu razvijali na rijekama. Vi kad dođete u Slavonski Brod, imate osjećaj da vam je Bosanski Brod susjedstvo što je, kad dođete u Osijek, Osijek se razvijao na rijeci, Zagreb se nije razvijao na Savi, Zagreb se nije svojim lijepim pročeljima okrenuo prema Savi nego se okrenuo svojim leđima i onda Savu treba doživljavati u Zagrebu kao dodanu vrijednost a ne kao nešto na čemu ćemo trgovati i razvijati nekretninski biznis, hvala lijepo.
Zahvaljujem kolegici Mrak Taritaš. Slijedeća rasprava u ime Kluba zastupnika HSS-a i Demokrata, poštovani kolega Davor Vlaović, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, uvaženi državni tajniče sa suradnikom, evo u ime kluba HSS-a i Demokrata, nekoliko riječi o paketu ova tri zakona o vodama, vodnim uslugama i financiranju vodnog gospodarstva. Uvodno je predlagatelj rekao da se sa ova tri zakona usklađujemo sa EU zakonodavstvom i da se na određeni način želi učiniti jedna reforma u sustavu vodoopskrbe, vodoodvodnje odnosno napraviti održivi sustav. Međutim ključno je pitanje hoćemo li s ova tri zakona postići onaj osnovni cilj a to bi svakako po nama iz HSS-a trebalo bit da je voda osnovno ljudsko pravo, da bi to po nama trebalo biti i ustavno pravo kao što je to regulirala Slovenija i svakako da bude dostupna ili bar jednako dostupna svim građanima na svim područjima RH. Odnosno ključno je pitanje koje se postavlja pred nas i pred predlagatelja, što pitaju i građani a i gospodarstvenici, da li će voda sutra biti dostupna, da li će biti zdravstveno ispravna i hoće li cijena vode rasti građanima i gospodarstvu jer vidimo da neki drugi energenti su rasle cijene i postoji realna opasnost da će rasti i cijena vode a reći ću kasnije i zašto smatramo da će vjerovatno rasti i što svakako nije dobro. Ono na što želimo posebno upozoriti a to je da voda kao javno dobro i odnosno ljudsko pravo je i naš nacionalni interes odnosno trebao bi biti naš nacionalni interes i zašto ćemo mi iz kluba HSS-a predložiti da idemo i u pravcu kao i Slovenija, izmjene Ustava a također kao što bi svi mi ovdje trebali biti prije svega štititi nacionalne interese te zalihe vode, podsjetio bih da smo najbogatija država u Europi po zalihama pitke vode, negdje preko 27 000 litara po glavi stanovnika, najbogatiji, toga moramo biti svjesni i to štititi, pogotovo u kontekstu da mnogi se ovdje lupaju u prsa kako su suverenisti i onda glasaju za zakone gdje mi ili šute kad se glasa o nekim zakonima gdje mi naše nacionalne interese ne štitimo a primjer je i voda. Evo nedavno su kroz lex Agrokor, kroz nagodbu prenešene koncesije na tvrtke, zrcalne tvrtke firme kćerke iz grupe Agrokor na Forte nova grupe pa tako i za Jamnicu što svakako nismo smjeli dopustiti pa i ustavno pravni stručnjaci kažu da hrvatska Vlada, Hrvatska kao kao nositelj koncesijskog prava, imatelj prava davanja koncesija je trebala ne samo kroz nagodbu o prijenosu financijskih prava i drugih tražbina iz nagodbe o Agrokoru, trebala je štiti nacionalne interese kroz prijenos koncesija kako na vode tako i na državno poljoprivredno zemljište što svakako nije dobro i evo ne slažemo se s tim, jer ovaj naš Hrvatski sabor, naš državni sabor kako je Radić rekao je hrvatsko branilište i hrvatsko svetište, mjesto s kojeg se brani pravica i pravo usmjereno boljoj budućnosti Hrvatskog naroda. Ovaj sabor, evo vjerujem da će 20. lipnja i obilježiti lipanjske žrtve bi trebao pročitati i poslušati neke ili veći dio Radićevih izjava još iz '918. kad je rekao mi Hrvati, mi tada je on rekao na ljevici smo se uvijek borili protiv tuđinaca i makar nismo dozvolili da tuđinac bude u većim pravima i da postane vlasnik u Hrvatskoj, a evo sad kroz prijenos koncesije na određeni način Hrvatska nacionalne interese smo prenijeli koncesije na, i na vodu na strane kompanije za koje čak ni ne znamo tko su im vlasnici, a evo vrši se pritisak i na načelnika općine da se prenesu i koncesije na državno poljoprivredno zemljište što sigurno nije dobro. Kad je riječ o cijenama vode vidimo po izvještajima da se one kreću u Hrvatskoj od 7 do 27 kuna, kako gdje. I pretpostavljam da će kroz ovu reformu odnosno smanjenje broja javnih vodoisporučitelja se napraviti reda na tom tržištu, jer do sada smo imali više od 190 javnih vodoisporučitelja, događalo se da raste broj zaposlenih kod njih, da raste njihovi gubici u poslovanju, da raste gubici u mreži i onda je naravno to bilo refleksija i da je rasla cijena građanima i da je bila neujednačena, a rasla je i cijena gospodarstvu. I da nije bilo dovoljno javno transparentno iskazana promjena cijela. I ovo je dobro što ste sad u zakon ugradili da mora se provesti javna rasprava prije promjena cijena. Međutim, nije dobro da su ovako veliki rasponi cijena u Hrvatskoj, nije ni dobro da gospodarstvo ima ovako visoke cijene i da je to isto tako jedan od parafiskalnih nameta našem gospodarstvu i da tu teško možemo očekivati razvoj ukoliko ne budemo sa svim dionicima koji su dio ovog sustava razgovarali i tražili rješenja da ta cijena vode bude priuštiva i građanima i gospodarstvu, a pogotovo u kontekstu da se priprema pravilnik da će javni vodoisporučiteli morati plaćati ne više na isporučenu količinu vode koncesiju za zahvaćene vode, nego na zahvaćenu količinu vode. I tu će sigurno biti teško naći taj balans između ekonomskih troškova poslovanja javnoga isporučitelja i interesa građana i gospodarstva da ima priuštivu cijenu vode i sigurno da nije dobro da onda Vlada uredbom definira kojih će to 35, 40 javnih vodoisporučitelja sutra biti nego je to trebalo ovdje u Hrvatskom saboru raspraviti sa jasnim kriterijima tko će to biti sutra javni vodoisporučitelj i s pravom me pitaju neki dan i u Đakovu i u Slavonskom Brodu, da li će naš vodovod ostati javni vodoisporučitelj ili će biti prisiljen uredbom Vlade se pripojiti nekom drugom vodovodu. A pogotovo je pitanje na koji način će se sanirati i tko će financirati gubitke u mreži? Jer primjerice pa u spomenutim gradovima i u Slavonskom Brodu i u Novoj Gradiški pa i u Đakovu su ogromni gubici, oko 50% u mreži je gubitak vode od dotura do krajnjeg korisnika, što sigurno moramo naći načina kako da se isfinancira, da se smanje ti gubici u mreži, da taj sustav bude održiv, kao što je rekla gospođa Taritaš maloprije. A on može biti jedino održiv, ako se to financira iz sredstava EU pa je ono poguban podatak da smo za ovo područje vodoopskrbe i vodoodvodnje dislocirali negdje oko preko milijardu EUR-a i da je negdje preko 90% već raspisani javni pozivi, ali da je isplaćeno svega 10%. To nije dobro i to se mora mijenjati. Treba reći otvoreno gdje su te kritične točke. Da li javni vodoisporučitelji nesposobni pripremit projekte i provesti projekte ili je problem u administraciji i tijelima koji su zaduženi za kontrolu i provedbu istih? I to se mora riješiti ukoliko želimo upravo ove probleme koje imamo na terenu riješiti. Mi iz HSS-a inzistiramo na tome da se osnuje fond solidarnosti što je bilo najavljeno jer sami osnivači odnosno jedinice lokalne samouprave na otocima neće moći isfinancirati vodoopskrbu i za otoke, a isto tražimo da se to riješi za sela koja su udaljena od vodoisporučitelja u ruralnim područjima, jer lijepo je čuti da je preko 96% dostupnost, izgrađenost mreže, međutim još uvijek postoje sela u kojima nema mogućnosti priključka na pitku vodu, a i tamo gdje je izgrađena imamo problem da je malo priključaka. Zašto? Pa zato što su visoke cijene priključaka za građane koji imaju plaću 3, 3.500 kuna ili za umirovljenike koji imaju male mirovine da jedva pokrivaju režije i moraju se oslanjati na širu obitelj da bi preživjeli, oni nemaju sredstava za platiti priključak na pitku vodu. I stoga upravo iz ovog fonda solidarnosti bi to trebalo riješiti iz sredstava EU na jedan kvalitetniji način, a ne da imamo kao do sada svega 10% isplaćeno. Također, mislim da moramo više i brže poraditi na izgradnji vodoodvodnje i prečistača tu smo još lošiji odnosno puno lošiji nego u vodoopskrbi i sigurno da nemamo tu prava čekati, jer mi nismo dovoljno zaštitili naša vodocrpilišta, naša vodospremnike, jesmo definirali, odredili zone sanitarne zaštite, ali pitanje da li se to provodi. I prošli put sam na prvom čitanju pitao da li ima podataka koliko je provedeno inspekcijskih nadzora, kod vodocrpilišta u Davoru obzirom da je kilometar i pol od vodocrpilišta odlagalište otpada ili bolje reći smetlište jer nije pravo odlagalište otpada jer je premašena količina koja se smjela tamo dovesti po uporabnoj dozvoli. Da li je bilo incidenata, da li je u procjednim vodama utvrđeno nekakvih teških metala ili ne daj Bože otrovnih tvari, nikad nismo dobili odgovor. Volio bih da dobijemo odgovor da li će se stvarno to konačno zatvoriti jer je već premašena količina doveženog otpada tamo iznad uporabne dozvole i mislim da nema smisla tamo produžavati tu agoniju građana jer 60 tisuća ljudi se napaja s ovog vodocrpilišta, od Nove Kapele do Okučana i bilo bi pogubno da dođe do nekakvog incidenta tamo i do zagađenja tog vodocrpilišta, a ionako se gradi regionalni centar za odlaganje otpada kod Nove Gradiške koje će biti za 3 županije i nema smisla onda ovdje i dalje dovoziti otpad i činiti moguću ugrozu na pitku vodu. A također, već sam zadnji put spominjao, problem Piškornice kod Koprivnice, gdje se načelnik lokalni tamo potrudio pa su napravili analizu procjednih voda u lokalnim vodotocima ispod i iznad ovog odlagališta otpada pa su utvrđene povišene koncentracije teških metala, znači ne činimo dovoljno ni u inspekcijskom nadzoru, ni u javno dostupnim podacima da se kaže tko to čini, zašto to čini i smije li on to činiti i ima li dozvole za to, a nikako ne možemo opravdati da na taj način ugrožavamo i javne vodotoke, a onda i vodonosnik koji je ispod i svakako da to moramo štititi. Spomenuta je ovdje i problematika poljoprivrede, odnosno kanalska mreža 3. i 4. reda. Apeliram evo, u ime svih načelnika i župana iz Slavonije da se hitno iznađu sredstva da se očisti ta kanalska mreža do kraja, dio je očišćen, ali preko 3 km samo, 3 tisuće km samo u Brodsko-posavskoj županiji, preko 6 tisuća km u Osječko-baranjskoj još je uvijek neočišćeno i sigurno da to sprječava daljnji razvoj poljoprivrede i korištenje tog poljoprivrednog zemljišta za poljoprivrednu proizvodnju i sigurno da treba intenzivirati ulaganja i u odvodnju, ali naravno i u navodnjavanje. Spomenula je već kolegica ovdje problem i poplava i suše. Mi već sad ovih dana zbog klimatskih promjena imamo visoke temperature i sigurno će neke kulture trebati navodnjavati. To nemamo mogućnost, međutim, problem su i poplave, evo, bilo je orkanskih, odnosno grmljavinskih nevremena i potoci bujičari su opet napravili štete i na području Okučana, Cernika i drugih sela ispod Psunja. Planirane su određene retencije i akumulacije, zastalo se sa realizacijom istih. Ne znam zašto, mislim da paralelno treba i to rješavati jer su ogromne štete koje su načinjene i trebat će to sanirati, a onda sutra opet možemo se to dogoditi ukoliko se ne izgrade te retencije, akumulacije kao zaštita za od tih bujičara, a s druge strane mogu poslužiti za navodnjavanje poljoprivrednih površina u okolici. I također bih spomenuo ovdje što već kolega Mrsić jutros govorio. Između dva čitanja se Institut za vode izdvaja iz Hrvatskih voda u zasebnu instituciju, pitanje je zašto se prešli tom modelu. Nije li to novi trošak za državni proračun, za građane. Imali smo primjer da je 20 različitih agencija i zavoda ukinuto pod parolom štednje, iako nismo dobili jasne naznake kolika je ušteda za hrvatsku poljoprivredu što se ukinula Hrvatska poljoprivredna savjetodavna služba, Hrvatska poljoprivredna agencija i druga tijela koja su bila servis našim poljoprivrednim proizvođačima, meni je to nejasno, ako imamo primjer Slovenije, Bavarske i nekih drugih razvijenih zemalja gdje je upravo savjetodavna služba kvalitetan servis poljoprivrednim proizvođačima, mi to ukidamo pod parolom štednje, a ovdje sad osnivamo novi institut koji je dobro funkcionirao unutar Hrvatskih voda. Da li je to novo uhljebljivanje, novi trošak, volio bih čuti odgovore jer tu preko 20 milijuna kuna je samo uloženo iz EU sredstava u opremanje ovog instituta koji treba biti sustav za znanstvena istraživanja, kontrolu i monitoring. Je li on tamo smeta ili nije bilo dovoljno, pa smo dobili packe iz Europe pa ga moramo izdvojiti. Volio bih na ta pitanja dobiti odgovor pa ćemo onda prema tome si odrediti kako ćemo glasati. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolegi Vlaoviću. Prelazimo na pojedinačne rasprave. Poštovani kolega Tomislav Klarić, izvolite.
Poštovani predsjedavajući, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Ispred klubova čuli smo većinu razmišljanja, promišljanja o ovom paketu vodnih zakona koji su pred nama. Dobro je da je prvo čitanje, nakon prvog čitanja usvojen čitav niz primjedbi. Iz svega što smo čuli, možemo zaključiti da je vrlo temeljito pripremljen ovaj zakon i iz tog osnova sve pohvale izrađivači i ministarstvu, predlagatelju, Vladi RH. Budući je dosad puno toga rečeno, ja ću se dotaknuti nekoliko konkretnih primjera da bi svi zajedno shvatili da sve ovo što piše u ovom zakonu i ono što se događa na terenu treba promišljati kroz život naših građana. Primjer jednog malog predivnog kraja Gorskog kotara, Čabra, nedavno prije par tjedana smo mogli na Dnevniku HRT-a, RTL-a, Nove TV, ne znam kojeg sve medija, čuti da su građani ostali zapanjeni da piju 2 godine neispravnu vodu. Međutim, taj podatak nije točan. Ako provjerite na internetu sa, pišite samo Čabar neispravna voda, vidjeti ćete da je 2010. u medijima bilo upozoravanja, vidjet ćete da je 2011., 2017., čak su naslovi bili mještanima Čabra prijeti dizenterija. I nitko ništa ne poduzima. Ovdje smo čuli od državnog tajnika u jednom trenutku kad je bilo postavljano pitanje ispravnosti vode da to nije u nadležnosti ovog ministarstva, ovog zakona. Da je tu Zavod za javno zdravstvo, Ministarstvo zdravstva. I ako je tome tako, onda se postavlja pitanje, da li se mi ponekad ponašamo kao pijani milijarderi? Ako je u nadležnosti grada Čabra, ako se nalazi u Primorsko-goranskoj županiji, ako je Nastavni zavod za javno zdravstvo Primorsko-goranske županije sve to znao, zna te činjenice i zna probleme tih blizu 2000 ljudi toga kraja, zašto se ništa ne poduzima? Istovremeno, ta ista županija koja prema ovom prijedlogu zakona, čijih sredstava naknade dobiti onaj dio sredstava koji se zove melioracijska sredstava radi zamislite akumulacijsko jezero u planini Platak da bi mogli praviti umjetni snijeg. Dakle stanovništvo Gorskog kotara pije neispravnu vodu, ništa se ne poduzima, ne 2 mjeseca ili mjesec dana koliko se zadnje vrtjelo po medijima već 10 i više godina. I to je činjenica i to je stvarnost i to je život naših građana. Između ostalog to je nešto što bi trebalo propisati ovim zakonom i nekoga obvezati da to odradi. Tu imamo i primjer, ponovno ste svi čuli, opet govorimo o Gorskom kotaru, onaj famozni new deal Švicarske kada je Gorskom kotaru osigurala sredstva za upravo ovu namjenu, izgradnju vodoopskrbe, odvodnje i tih nekakvih stvari. Jedan predivni podatak, naselje Crni lug u Gorskom kotaru broji svega nekoliko desetaka stanovnika. Prema tim našim megalomanskim planovima, aglomeracijama ili ne znam kako ćemo sve nazvati je bilo planirano da se napravi kanalizacijski sustav i sve ono ostalo što bi po nekakvom normali našeg poimanja trebalo. Švicarci kad su došli, rekli su, ljudi jeste li vi ludi? Tih nekoliko stanovnika mora imati septičke jame nepropusne a vi si organizirajte prijevoz sa cisternama mjesečno ili već koliko bude potrebe do pravog sustava. Ovo govorim iz razloga jer se sada spuštam iz Gorskog kotara prema Hrvatskom primorju, još i danas imamo naselja i dijelove naselja koja nemaju ispravnu pitku vodu, koji nemaju uopće vodu. Primjer od poteza između Fužinskog Benkovca prema naselju Zlobin Brdo i Draga nemaju pitke vode. Projekti su tu, građevinska dozvola je tu ali netko je odredio da je prioritet nadgradnja. Jer ovdje imamo taj članak 10. koji je pozitivan, u kojem je on detaljno razrađen i govori se o naknadi za razvoj. Svojevremeno od 2009. do 2010. ta naknada za razvoj je bila izvorni prihod jedinice lokalne samouprave na području gdje se ona ubrala. Dakle građani jednog grada, općine ili već tog prostora u cijeni svoje usluge plaćali su naknadu za razvoj. To su bila namjenska sredstva isključivo za one potrebe vodoopskrbe ili nadogradnje sustava na svom području. To se izmijenilo, sad je to prihod javnog isporučitelja. Ovim zakonom uvedena je kategorija solidarnosti. I ono što je dobro, što ja pozdravljam, a veliki se s time neće složiti je i taj model novog odlučivanja gdje se ide na dvostruku većinu što je u ovom zakonu sad propisano i kao takvo prepoznato. A onda opet kad se tiče plaćanja, uvijek se postavlja pitanje od naših građana na terenu, zašto mi plaćamo slivne vode, zašto mi plaćamo toliki vodni doprinos. Pa i ja sada postavljam pitanje koji znam zašto mi to plaćamo i čemu to treba. Primjer, kod mene, na mom terenu, očiti je primjer i vjerojatno se tako događa i u Hrvatskoj ima vodni doprinos. Dakle Hrvatske vode, izračunali su milijun i 200 tisuća kuna vodnog doprinosa za pripremu terena da bi se na njemu nešto gradilo. A onda su istovremeno kada je došao investitor i na tom terenu krenuo graditi svoj objekt prilikom izdavanja dozvole ponovno mu naplatile vodni doprinos. I to su neke stvari koje se ne mogu događati, ne smiju se događati. I kada se dostavi primjedba, odnosno kada se krene rješavati taj problem na način da se tako nešto ispravi, ne smije to trajati na ministarstvima ili na državnim institucijama trajati godinama jer se radi o živom novcu kojeg ponovno treba vratiti nazad u gospodarstvo ili ponovno nazad stanovništvu u izgradnju i nadogradnju infrastrukture kako bi upravo to stanovništvo živjelo na tom području. U ovom članku 10. Naknade za razvoj, ja sam i na odboru a i poslije i na sastanku dosta govorio o tom članku, on je ovako kako je naveden prihvatljiv, može biti prihvatljiv jer je razrađen u stavku 2. u ona tri podstavka gdje se govori čemu služi ta naknada za razvoj u cijeni vodne usluge. Dakle ona služi u prvom dijelu onaj dio koji se odnosi na uređaj i objekte koje koriste svi na uslužnom području. Dakle vodocrpilišta, uređaji za pročišćavanje i sve ono ostalo i toj e OK. Drugi dio, onaj koji se odnosi na nešto što jedinice lokalne samouprave same mogu postaviti po svom zahtjevu, prema svom planu. I treći dio koji se zove solidarnost. E sad tu dolazimo do ovog modela od dvostruke većine u odlučivanju o planu poslovanja i u tom dijelu sam smatrao da bi možda bile potrebne izmjene. Međutim i ovako kako je naveden i u tom dijelu solidarnosti ukoliko to tako bude u realizaciji samog zakona na terenu provođeno biti će OK. Ali tu vidim jedan drugi značajan ključ u odlučivanju a on je upravo sadržan u toj stavci 7 i tu evo prozivam i Vladu i ministarstvo kada se bude donosilo na osnovu ovoga zakona uredba. Uredba koja će definirati način i modele na koji način će se ta sredstva ubrana od naknade moći koristiti odnosno raspoređivati na vodo uslužnom, na području usluge. Dakle, ovaj paket zakona ovako kako je naveden pogotovo u ovom sad friškom izdanju nakon prvog čitanja gdje su ugrađene brojne izmjene mislim da svi zajedno možemo prihvatiti. S tim da se stvarno, evo pozivam, apeliram, bez obzira bilo u nadležnosti ovog ministarstva ili onog ministarstva a između ostalog koristim i ovu poziciju saborskog zastupnika da svih vas upoznam, da pozovem i nadležne u Primorsko-goranskoj županiji da se suoče sa problemom tog našeg goranskog naselja Čabar jer da danas u naše vrijeme, treba nas sve biti sram da ljudi već 10 godina piju sanitarno neispravnu vodu i da svi to znamo. Istovremeno da gradimo nekakve akumulacije za zasnježivanje, istovremeno da se troše silna sredstva u nekakve aglomeracije i nadogradnje u određenim dijelovima Hrvatske a da se na onom prostoru gdje je to nasušno potrebno ne ide interventno u nove investicije da bi se sačuvalo i to stanovništvo i njihovo zdravlje. U svakom slučaju iskoristit ću i zadnje sekunde, opreza nikada dosta i u ovaj dio koji se odnosi na same te aglomeracije, na projektiranja, na izmišljanja koje kakvih uređaja i modernih tehnologija, na okrupnjavanje aglomeracija sa nekakvim jednim uređajem za pročišćavanje kad sad su, tehnologija toliko uznapredovala da praktički nakon pročišćavanja u … [[Govornik se ne razumije]] uređaju možete pit vodu na špini, idemo raditi nekakve megalomanske skupe sustave koji u biti ne donose ništa novo, a najbolji primjer nam je iako nije u sklopu ovoga zakona, te takve i nekakve zastarjele tehnologije i nepromišljenih poteza, ta famozna naša Marišćina u Primorsko-goranskoj županiji gdje su utučeni silni novci, a ona je praktički neiskoristiva i nije polučila rezultate koje smo svi zahtijevali.
Zahvaljujem g. Klariću. Imamo repliku, poštovani kolega Marko Vešligaj, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Pa evo, kolega Klarić, ja ću se referirati malo na ovaj zadnji dio vaše rasprave gdje ste dobro zapravo uočili da imamo jedno predimenzioniranje te kompletno vodno komunalne infrastrukture koja po meni čak može u budućnosti dovesti do određenih privatizacijskih pritisaka. Dakle, doći će do rasta troškova održavanja i unatoč tome što mi imamo sad ovdje načelno antiprivatizacijski karakter ovoga zakona, to može u budućnosti utjecati na to da imamo određene privatizacijske pritiske baš zbog rasta tih troškova održavanja. Dakle, mislim da nismo imali tu onaj jedan generalni plan, oko vodoopskrbe u redu, tu je sasvim jasno da svaka kuća treba imati, di god taj stanovnik živio, treba imati dostupnu vodu, međutim, oko odvodnje mislim da to nismo dobro napravili i da nam to u budućnosti prijeti.
Zahvaljujem. Odgovor kolega Klarić.
Kolega Vešligaj, … [[Govornik se ne razumije]] u tim stvarima operativnim, kao i g. Prelec i sve naše kolege, evo tu je i Davor, složiti jer dobro znamo kako se to radi na terenu, kako treba pripremit projekt i kako kreće realizacija projekta. Apsurdni primjeri koji se događaju u mom gradu da na osnovu nekakog projekta Jadran iz 80.-tih godina moram pumpat vodu iz 12 naselja na obalu mora, da tu istu vodu iz mora, sa obale mora, crpna stanica prepumpava preko brda na drugu obalu mora gdje će se tamo napraviti jedan centralni uređaj. U današnje vrijeme kad postoji mali uređaj, kad svako to naselje može imati svoj uređaj koje košta tri puta jeftinije i da bi apsurd bio veći, 15.g. oni već meni rade projektnu dokumentaciju da bi se uopće realizirao taj projekt kanalizacijskog sustava u mome gradu, a takvih gradova diljem RH ima puno. Evo ovaj primjer koji sam vam maloprije spomenuo kad su Švicarci došli u Crni Lug, pitali su ljudi jeste li vi ludi, radi za 10 kuća kanalizacijski sustav i sve to vodi prema Delnicama, a ne uređaj o pročišćavanje cjevovodima, šta je vama, kupite cisternu, vozite to tamo.
Zahvaljujem. Slijedeća rasprava poštovani kolega Pero Ćosić, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS, uvaženi državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege, danas evo na raspravi imamo Konačni prijedlog vodno gospodarskih zakona, prije 2 mjeseca smo raspravili nacrt prijedloga tih zakona u prvom čitanju i mogu reći evo da sam zahvalan predlagatelju jer je u Konačni prijedlog zakona uvrstio zaista većinu primjedbi nas zastupnika. Naravno, zadovoljan sam i što su uvrštene i 3 moje sugestije, prva je prijedlog da se jednočlana uprava isporučitelja vodnih usluga bira dvostrukom većinom, što će omogućiti demokratičniji oblik imenovanja odnosno izbora direktora javnih isporučitelja vodnih usluga kako bi isti uživao šire povjerenje i mogao pomiriti različite interese dionika društva. Drugo, predlagatelj je prihvatio primjedbe nas većeg broja zastupnika koji smo tražili duži rok za provedbu pripajanja s obzirom da se radi o složenom postupku, umjesto roka od 90 dana propisan je rok od 6 mjeseci od dana stupanja na snagu Uredbe o uslužnim područjima. I treće, radi omogućavanja početka objedinjavanja isporučitelja u 2019.g. za referentni datum financijskih i drugih izvješća prihvaćen je 31. prosinca 2018. kad imamo izrađena sva službena izvješća, a ne 1. siječnja 2019. kako je to prvotno predloženo. S druge strane moram opet skrenuti pažnju na prijedlog koji nije evo prihvaćen u Konačnom prijedlogu Zakona o vodnim uslugama, a smatram da bi isporučitelji vodnih usluga trebali biti ustrojeni kao društvo sa ograničenom odgovornošću, a ne da se ostavi mogućnost da budu ustrojeni kao dionička društva, zato ću ponovit ono što sam rekao i u raspravi u prvom čitanju, da bi se prije udruživanja društva trebala preoblikovati u d.o.o. jer su u smislu promjene vlasništva to zatvorenija društva, u tom smislu bi se lakše provodila i kontrolirala antiprivatizacijska narav ovog zakona, a u slučaju da su to dionička društva treba znati da se dionicama slobodno trguje, što nije u duhu ovoga zakona i taj oblik društva otvara mogućnost eventualnih zlouporaba i kako tu evo ništetnosti kupoprodajnih mogućih ugovora, ne bi trebalo ispravljati poslije na sudovima i dokazivati koji je zakon stariji, da li Zakon o trgovačkim društvima ili Zakon o vodama, smatram da je oblik trgovačkog društva d.o.o. primjereniji. Nadalje, u Konačnom prijedlogu zakona uvedena je iznimka od osnovnog kriterija iz čl. 7. st. 2. za uspostavljanje uslužnog područja, ta iznimka odnosi se na mogućnost uspostavljanja uslužnog područja i prema drugim kriterijima, a to je isporuka vode za ljudsku potrošnju u količini od 800 000 do milijun m3 godišnje uz zadovoljavanje naravno kriterija priuštivosti sadašnje i buduće cijene vode. Cilj navedene odredbe je omogućiti iznimnu institucionalnu samostalnost za mali dio javnih isporučitelja srednje veličine koje u ovom trenutku pokazuju tehničku i financijsku snagu za samoodrživost, a nisu društva preuzimatelja na tom području. Ova odredba u zakon unosi jednu malu konfuziju, al ne objašnjava, nit perticipira zašto se uspostavilo uslužno područje baš za one koji stvaraju od 800 do milijun kubika, nije jasno znači zašto se ne bi odredila, zašto ta odredba se ne odnosi i na druga društva koje zadovoljavaju sadašnje i buduće cijenu vode, a oni isporučuju primjerice milijun, 200, 300 kubika godišnje jer oni koji pažljivo ne isčitavaju zakon, misle da se to podrazumijeva. Kad sam već spomenuo nejasnoće treba istaknuti da mi u potpunosti nije jasna odluka za osnivanje instituta za vode, bar ne u obliku onome u kojem je predstavljen izmjenama u konačnom prijedlogu Zakona o vodama, po tome prijedlogu institut bi se treba osnovati uredbom Vlade RH radi pružanja znanstvene podrške upravljanja vodama sukladno Strategiji upravljanja vodama a financirao bi se iz naknade za ovdje koje su i prihod Hrvatskih voda. Pa ukoliko je to djelatnost instituta, mislim da bi njegov osnivač bio prikladniji da su to Hrvatske vode a ako će raditi neke druge poslove što vjerojatno će statut i predvidjeti, onda bi svakako trebalo urediti da Hrvatske vode daju prethodnu suglasnost na poslovni plan tog instituta koji se tiču evo monitoringa za njihove potrebe a koliko sam čuo i od ministra i od vas državni tajniče, da će se taj dio urediti uredbom o osnivanju tog instituta. I na koncu, rasprava o ova tri spomenuta zakona, u fokus stavlja neto raspoloživi dohodak kućanstva kao referentni parametar za održivost odnosno financiranje projekata iz EU-a. Naime, Državni zavod za statistiku u suradnju sa svjetskom banom, proveo je projekt pod nazivom Mapiranje i procjena geografske raspodjele rizika od siromaštva i socijalne isključenosti za mala područja RH. Ta aktivnost proizlazi iz inicijativa koje je pokrenula Europska komisija u suradnji sa Svjetskom bankom za procjenom rizika od siromaštva za niža teritorijalna područja kao što su teritorijalne razine, NUC2 i NUC3 regije. Promatrajući procjene na razini županija, one se kreću u rasponu od 9,8% do 35,9%. Najniže procjene stopa rizika od siromaštva bilježe se naravno u gradu Zagrebu od 9,8, Primorsko-goranskoj županiji primjerice 11,9 a one najviše bilježe se u Brodsko-posavskoj 35,9 i Virovitičko-podravskoj županiji 33,4%. Što to točno znači za današnju raspravu na temu voda, pa znači otprilike ovako. Jedan od referentnih parametara za mogućnost korištenja nepovratnih europskih i nacionalnih sredstava kroz financiranje radova unutar aglomeracija je priuštivost cijene vode nakon dovršetka investicije. A ta konačna investicija, znači morali bi zadovoljiti ciljeve dviju europskih direktiva, direktive o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda i direktive o vodi za ljudsku potrošnju. Pri tome cijena vode nakon završene investicije mora biti priuštiva a ona je priuštiva ako nije veća od 3% neto raspoloživog dohotka domaćinstva za određenu NUC free regiju odnosno županiju. Znamo da se u projekte aglomeracije na razini države sada financiraju po formuli 70% EU-a a 10 Hrvatske vode, 10% državni proračun a preostalih 10% lokalna komponenta. I sva tri ova izvora, to su nepovratna sredstva a postupci su jednaki na razini cijele države bez obzira na neto raspoloživi dohodak kućanstva neke sredine, također znamo da bogatije sredine lakše mogu isfinancirati projektnu dokumentaciju, riješiti imovinsko-pravne odnose, angažirati stručnjake, određene odvjetničke kuće koje će pripremiti tendere, provesti javno nadmetanje, izabrati izvođača i u konačnici provesti cijeli projekt kako ne bi imali nesukladnosti koje ni evo podlijegale penalizaciji dodatno, često velikim troškovima koji idu na teret investitora. Svi ti troškovi bit će uključeni u cijenu vode i bit će u granicama priuštivosti djelom i zbog velikog neto raspoloživog dohotka kućanstva dok sredine sa značajno manjim neto raspoloživim dohotkom kućanstva, teže će moći to ostvariti a pritom zbog visokog troška investicija doći će u problem sa samoodrživosti sustava odnosno do priuštivosti cijene vode do maksimalno 3% neto raspoloživog dohotka. Mislim da ovaka način financiranja projekata aglomeracije se ne provodi u skladu sa kohezijskom politikom o ravnomjernom razvoju regija, smatram da bi nacionalna komponenta moral biti različita za one sredine koje su ispod i iznad prosjeka neto raspoloživog dohotka kućanstva na razini države pa sve do toga da sredine sa najvećom procjenom rizika od siromaštva imaju nula lokalnu komponentu financiranja i samo bi se tako uistinu pomoglo manje razvijenim regijama da ispoštuju preuzete obveze direktiva EU-a, ostvare priuštivost cijene vode i samoodrživost sustava a što bi siguran sam evo posebno utjecalo i na brži razvoj tih sredina. Ovim zakonom se uređuju ti parametri ali primjena bi ukoliko želimo i zaista težimo ravnomjernom razvoju cijele naše zemlje, morala biti drugačija, hvala vam lijepa.
Zahvaljujem, kolega Ćosić. Prelazimo na slijedeću raspravu u ime, odnosno pojedinačna rasprava poštovani kolega Marko Vešligaj, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Evo kolegice i kolege zastupnici, evo ja ću reći na početku kada raspravljamo o vim zakonima, kada ih donosimo, možda bi trebali ipak malo razmišljati van nekakvih okvira koji su nam svima zadani posebno zato jer se radi o nečemu što je vrlo osjetljivo, nešto na što su građani posebno osjetljivi a to je definitivno voda. Ja ću se u svojoj raspravi osvrnuti na Zakon o vodnim uslugama jer ne dijelim mišljenje ovdje većine da je on toliko dobar, da je toliko dobro ovo okrupnjavanje koje je planira ovim zakonom, unatoč tome što je to dio politike koja je reći ću čak i neovisna o nekakvim smjenama vlasti, do toga je vjerovatno prije ili kasnije moralo doći no ja mislim da uvijek kada radimo takve zakone, moraju postojati neke iznimke, on je vjerojatno za većinu dobar ali za određenu manjinu on nije. I sad mi smo u ovom drugom čitanju i napravili određene iznimke, on su plod evo, čuli smo i kroz same rasprave, i određenih inicijativa koje su imali kolege zastupnici i na odborima i na čitanju ovdje na plenarnoj sjednici kad je bilo prvo čitanje ovoga zakona i meni je s jedne strane i drago evo da ste vi kao ministarstvo također priznali da evo mogu biti ovi srednji isporučitelji, ne znam kako ste baš odredili taj iznos od 800 000 do milijun kubika isporučene vode da oni mogu eventualno biti i ekonomični i da mogu biti samoodrživi. Mene sad zanima zbog čega ne bi to mogli biti i mali isporučitelji jer ja imam jedan konkretan primjer, ja ću ovdje sad malo navesti podatke da je mali isporučitelj, isporučitelj koji isporučuje 200 000 kubika je zapravo sasvim održiv da može funkcionirati, da konstantno ulaže, zbog čega ne bi išli tu na jednu iznimku, radi se stvarno o vodoopskrbnom sustavu odnosno poduzeću koje se bavi vodoopskrbom u gradu gdje sam ja gradonačelnik, u Pregradi, ali imamo još nekoliko primjera na području Krapinsko-zagorske županije jer prošlost je naravno što se tiče organizacije tih vodoopskrbnih sustava se razlikuje i neke jedinice su zahvaljujući pa nekakvim naravno, prvo i resursima koje su imale a to su prvenstveno izvorišta ali zahvaljujući jednoj svojoj pa reći ću i poduzetnosti koju su imali su uspjeli ih relativno dobro ustrojiti taj sustav i oni dosta dobro funkcioniraju zato danas je pred svima nama se postavljao jedan upitnik što biti, građani postavljaju pitanja da li će doći do povećanja cijena, da li će doći do smanjenja kvalitete vode. Evo recimo sad za vodoopskrbni sustav na području grada Pregrade, isporučitelj ... [[Govornik se ne razumije.]] dakle imamo, on pokriva 95% stanovništva za području grada Pregrade, zahvaća vodu sa 2 izvorišta, znači ima ukupno 14 objekata, ima mrežu koja je duga 197 km i distribuira ih na nekih 2600 priključaka, zahvaća još rubne dijelove nekih drugih lokalnih jedinica. Mogu reć da ima samo 8 zaposlenih, ukupno prihode u iznosu od 4,8 milijuna kuna, vrijednost imovine društva 45 milijuna kuna, evo 2014. do 2018. je realizirano je ukupno 8,8 milijuna kuna, u 2019. su ugovorene još dodatnih 2,5 milijuna kuna i još je jedan projekt di se uskoro očekuje donošenje konačne odluke iz EU sredstava 100%-tnog financiranja u iznosu od 4,7 milijuna kuna. Dakle ima cijenu voda koja je najniža u Krapinsko-zagorskoj županiji, naravno po ovom novom zakonu, on će se trebati ukoliko dođe do spajanja sa nekakvim većim sustavom a doći će po zakonu, cijena vode će morati biti jednaka na uslužnome području. I sad iz svih ovih podataka kad vi to usporedite, možemo zapravo zaključiti sve ovo što tvrdite u zakonu, svi ovi razlozi za koje se zakon donosi, zbog koji se ide na okrupnjivanje da to već imamo u ovome malome sustavu. Dakle on je samoodrživ, on je financijski stabilan, on je učinkovit isporučitelj vodnih usluga, on se konstantno razvija, on uspješno održava svoje vodoopskrbno područje i pritom postaje sa pozitivnim pokazateljima iako ne udovoljava ovome uvjetu i zato mi je žao da se za nekoga napravi iznimka a u ovome slučaju nije se mogla napravit iznimka. To je pokazatelj da ste se zapravo vodili nekakvim brojkama i da niste ipak zagrebli ispod površine jer sam siguran da takvih primjera još ima na području RH i to su manje sredine, to su manje sredine međutim ljudi su i emotivno reći ću vezani uz to jer to je nešto što je zapravo raslo pred njihovim očima, taj sustav se razvijao iz godine u godinu i on je plod jednoga rada mnogobrojnih generacija zato je pred nama jedna neizvjesnost, zato ja ne mogu podržati ovakav zakon jer mislim da za ovakve male sustave on ne ide jednostavno u dobre smjeru. Reći ću za kraj ovako da završimo da uvijek moramo ono što sam rekao i na početku biti sa vodom vrlo, vrlo oprezni, ima jedna izreka koju je rekao Benjamin Franklin da kad vode presuši, tek onda shvatimo njezinu važnost. Neće naravno, Hrvatska ima jako dobre resurse vode i neće zasigurno u Hrvatskoj oni presušiti no međutim, idemo u jednom smjeru centralizacije sustava, idemo na jedno okrupnjavanje i to može u budućnosti uistinu dovesti do toga da unatoč jednom antiprivatizacijskom karakteru koji načelno sadrži ovaj zakon, da se jave zapravo određeni pritisci zbog troškova održavanja takvog jednog dimenzioniranoga sustava i da ćemo morati ić u privatizaciju. Manji sustavi, to je dokazano u praksi su ponekad efikasniji, žilaviji, prilagodljiviji, a mi ih u ovome slučaju nažalost nismo uopće uzeli u obzir, malo je toga promijenjeno u odnosu na prvo čitanje, zato ovakav zakon ne mogu podržati, evo hvala.
Zahvaljujem. Slijedeća rasprava, poštovana kolegica Dragica Vranješ, izvolite.
Zahvaljujem. Pred nama je znači zakon, tri paketa zakona, Zakon o financiranju vodnih usluga, Zakon o vodnim uslugama i Zakona o vodama. Ono što nam je drago da je nakon prvog čitanja ušao naš prijedlog kojim se uvažava da sadašnje korištenje odnosno omogućava nastavak korištenja naknade na razvoj jer kada je došao ovaj paket kao prijedlog, svi su već razmišljali o područjima isporučitelja vodnih usluga i to je naravno i opravdano obzirom da Zakon o vodnim uslugama propisuje kriterije za isto, izvjesno je da će se područja isporučitelja vodnih usluga u budućnosti mijenjati i to je naravno ono što na prvu intrigira sve kako isporučitelje vodnih usluga, tako i predstavnike jedinica lokalnih samouprava koji su na njima. U toj cijeloj raspravi izgubi iz vida ovaj dio koji nam govori da bez obzira hoće li se netko područje mijenjati ili ne, svi će morati raditi po novom zakonu i ono što je ključno, kako smo i razgovarali sa predstavnicima jedinica lokalne samouprave koji su na području isporučitelja vodovoda Makarska, tj. Brela, Baška voda, Makarska, Podgora, Tučepi i dio općine Gradac je da se svakako uvaži i ostavi ova naknada za razvoj koju plaćaju stanovnici s područja jedne ili više jedinica lokalne samouprave i za posebnu namjenu odnosno za ulaganje u vodne komunalne nekretnine i sustave na tom području i to je jako važno da je ostalo jer bez toga bi bio nezamisliv budući rad isporučitelja vodnih usluga, kako na našem području, tako na ostalim područjima bez obzira da li se područje vodnog, isporučitelja vodnih usluga širi ili ne i to se zahvaljujemo što ste unijeli u zakon. Naravno, mi ćemo pokušati u razgovoru i ostalim amandmanima još provedbenih akata kako bi se ta naknada za razvoj bolje koristila i kako bi što u praksi, primjena ovih zakona bila bolja, pa ćemo pokušati to uglaviti u ostale amandmane. Konkretno, znači što se tiče Zakona o vodnim uslugama, u čl. 24. Naravno, s obzirom da se radi o sredstvima koja se prikupljaju na području jedne ili više jedinica lokalne samouprave, moraju se amortizirati sve mogućnosti blokade i činitelja takvog isporučitelja vodnih usluga, pa tako predlažemo da, ukoliko se ne donesu dvostrukim glasovanjem, s obzirom da se radi o sredstvima s područja jedne jedinice lokalne samouprave, da se jednotrećinskom običnom većinom, odnosno običnom većinom da se donese, ne samo odluka o naknadi za razvoj, nego temeljem predstavničkog tijela jedinica lokalne samouprave, da se donese i posebno plan gradnje, plan zaduživanja i svi ostali popratni akti koji do sada nisu bili definirani i vjerujem da će se to usvojiti. Što se tiče čl. 26, tu svakako podržavamo izmjene nakon prvog čitanja da se direktor donosi dvostrukom većinom, ali naravno, ukoliko nastane blokade, jako je važno da se primjenjuje i st. 4. čl. 24. Što se tiče čl. 89. tu se spominje unošenje temeljnog kapitala. Iako je zakonom bilo predviđeno da će se do 2013. godine upisati, da će jedinice lokalne samouprave prenijeti vlasništvo sa svih vodnih komunalnih nekretnina u isporučitelje usluga. Mi, obzirom da našem području su jedinice lokalne samouprave to već učinile, naravno, nastala je bojazan da će ostalo okolno područje time pumpati temeljni kapital i sl., ali obzirom da ja osobno znam da u određenim razdobljima jedinice lokalne samouprave bile su dužne zbog financiranja, EU sredstvima i ostalim sredstvima biti i nakon 2013. godine vlasnici, svakako je razumljivo da se takav kapital unese. Postoje već ograničenja koja ste predvidjeli zakonom. Ono što mi predlažemo da procjenu takvih nekretnina obavlja javni isporučitelj, da je on naručuje, da se na isti način sve jedinice lokalne samouprave na području novog isporučitelja, da na isti način procjenjuju nekretnine i, naravno na temelju takve jednoobrazne procjene da se poveća temeljni kapital, a ne da imamo jednu procjenu za sličnu ili jednaku nekretninu na različitim područjima i to smatramo da je jako važno. Ono što se tiče 3. zakona, znači što se tiče Zakona o financiranju, već smo u prvom čitanju sa ovog područja, odnosno prihvaćen je taj naš zahtjev za naknadom za razvoj. Ovdje imam, dajemo prijedlog za nove amandmane što se tiče Zakona o vodnim uslugama, a što se tiče Zakona o vodama, mi naime, na svom području imamo taj problem da jedan dio zgrada, objekata, da se nelegalno priključe na oborinske vode i kad su veće kiše i padaline, jednostavno se dese poplave i zadatak da kontrolira tko se je nelegalno priključio na oborinske vode, do sada bilo na inspektoru koji je u županiji ili bi komunalni redari djelomično to obavljali, ali nije bilo definirano koje su sve njihove ovlasti. Mi tu predlažemo u čl. 77 da to sad radi vodni inspektor unutar društva koje obavlja vodne usluge jer je to jako važno da bi se praktično na terenu mogli rješavati takvi problemi jer najbolje tko krši odluku vodovodnog poduzeća, najbolja takav nadzor može vršiti i njegov inspektor jer ne znam kako je na ostalim područjima, ali za naše područje je bila do sada zadužena samo jedna osoba i nije tu bilo zgodno rješavati, tako da i na ovaj treći zakon imamo prijedlog, malih korekcija koje smo uputili preko amandmana. Znači, ponavljam još jednom, iako nije predmet ovoga zakona, naravno da svi pričaju o novim područjima isporučitelja vodnih usluga, o društvu preuzimatelju i ostalim društvima koji bi ušli pod jedno društvo, ali bez obzira na to, po ovom zakonu, ako ostanemo i u jednakim granicama, odnosno ako društvo ostane u jednakim granicama, moraju funkcionirati po ovom zakonu, a nezamislivo bi bilo funkcionirati bez ovih naknada za razvoj koje naravno samoinicijativno mogu odlučivati o njima predstavnička tijela jedinica lokalne samouprave. Slažemo se i smatramo da je jako važno što vlasništvo nad ovakvom imovinom vrše vodovodna poduzeća, da je jako važno da već postojeća su isporučitelji vodnih usluga, a ne da su slobodna na tržištu i da je nekretnine ili vodne komunalne građevine da su vlasnici jedinica lokalnih samouprave koje onda na slobodnom tržištu biraju bilo kojeg isporučitelja, tako da to smatramo jako važnim, ali naravno uz sva ova ograničenja i amortizere i kompromise kako ne bismo ušli u drugu krajnost. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Vranješ. Prelazimo na sljedeću raspravu, poštovani kolega Saša Đujić, nije nazočan. Poštovana kolegica Grozdana Perić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, poštovani državni tajniče sa suradnicima. Evo, mi smo vezano za ova 3 zakona i ove izmjene više puta raspravljali i mislim da je u kontekstu i EU sredstava i mogućnosti povlačenja i uređivanja sustava izuzetno važno da se ovi zakoni, ove izmjene donesu. Naime, svjedoci smo da s obzirom na veliki broj općina, malih općina i gradova koji nemaju fiskalne kapacitete dovoljne da bi mogli provesti određene velike projekte, da je temeljem preporuka i direktiva, omogućeno da se formiraju određene aglomeracije koje na taj način mogu stvoriti preduvjete kako bi određene sredine mogle kvalitetno riješiti kako vodovode tako i odvodnje i kanalizacije. Kao jedan od friških primjera koje imam sa svog područja je npr. aglomeracija koja se događa u gradu Zadru i svim jedinicama koje su uključene u taj projekt i na taj način zapravo i kroz taj mehanizam se može i moći će se napraviti ogromne iskorake ne samo u ovom svrhu nego i u mnoge druge svrhe koje i tu mehanizam dozvoljava. Međutim, isto tako na primjeru moje županije, primjer grada Nina, Vrsi i Privlake se isto tako radi i potpisan je i na kraju već je u postupku izgradnja velikog sustava koji je vrijedan, kanalizacijski sustav preko 346 milijuna kuna, to je bez PDV-a i kada znamo razmjere što to znači, koje je to područje i koliko se tu pokriva zapravo i rješava problema bilo vodovoda ili kanalizacije, onda moram reći da se radi o 102 km gravitacijske i tlačne kanalizacije, 34 crpne stanice, 32 km sanacije vodovoda, uz to je podmorski ispust preko 4,4 km itd., dakle sve bi to trebalo biti do 2022. gotovo. Ovaj projekt je trajao i namjera ovakvog projekta se veće stvara nekih 10-ak godina međutim kažem, nijedna od ovih općina niti grada nije bila u mogućnosti samostalno rješavati takav i prihvatiti takav zalogaj financijski niti je imalo mogućnosti onda to niti započeti a kamoli dovesti do kraja. Zato je kroz europska sredstva i sve ovo što se može ostvariti kroz kvalitetne projekte gdje je 85% su nepovratna sredstva, dakle riješit će se jedan veliki problem s obzirom da je to područje izuzetno značajno turistički, znamo da je na tom području nekoliko značajnih turističkih objekata a isto tako i jako velika koncentracija stanovnika pogotovo u periodu doduše sezonskom, puno više ali na taj način omogućava se kvalitetan razvoj i dalje toga kraja s obzirom da u protivnom bi sve drugo dovelo do uništavanja prirodne okoline i ne bi se moglo dalje kvalitetno razvijati u turističkom smislu. Kada govorimo o naknadi za razvoj, ja sam iz grada kada smo uveli tu naknadu za razvoj, tada je postojao projekat preko Svjetske banke odnosno jadranski projekat koji smo ostvarili izgradnju velikog mehaničko-biološkog pročišćivača za 100 000 ekvivalent stanovnika i ja mislim da smo prvi grad koji smo riješili i biološke te otpadne vode tako da ispust u more je zapravo tehnička voda i na taj način smo napravili veliki iskorak što se tiče samog grada međutim to vidimo nije dovoljno jer tada se nije moglo, vrijednost tog projekta je bila nekih 11 milijuna eura međutim kao veliki grad koji ima veliku potrošnju vode, onda je to bilo moguće iz 1,63 kn/m3 isfinancirati međutim određeni dijelovi grada nisu mogli biti kvalitetno riješeni i obuhvaćeni tim projektom međutim dalje upravo ono što sam prethodno na početku spomenula, to će biti moguće upravo kroz ovaj sustav aglomeracije koji će obuhvatiti onda i ostale dijelove grada pogotovo zapadni dio a to se odnosi prvenstveno na Petrčane, Kožino, dakle zapadni dio grada koji je isto tako vrlo frekventan i koji je vrlo atraktivan turistički, isto tako i područje Dikla, iz dakle ne podižući visinu nominalne naknade za razvoj od 1,63 dalje je sada gradsko vijeće donijelo odluku da se iz tog ukupnog djela dakle nominalnog iznosa, dijeli na dvije stavke i to na način da se jedan dio ulaže u financiranje EU projekta sustava odvodnje, dakle aglomeracije Zadar i Petrčane a drugi dio za izgradnju glavnog kolektora visoke zone pogotovo ovaj dio koji je iznad samog grada i koji je u ovom prethodnom djelu i u prethodnom sustavu bio izuzet jer nismo imali dalje mogućnosti za spajanje na pročišćivač koji je bio na istočnom djelu grada jer je to iziskivalo dodatna velika materijalna sredstva. Dakle na ovaj način vidimo da će upravo s ovim izmjenama zakona, sa primjenom toga, moći zaista se kvalitetno obuhvatiti cijelo područje grada i šire, dakle i aglomeracije šire i na ovaj način će se postići da zaista taj obalni dio gdje je to bilo vrlo izraženo, da smo prestali biti grad na crnim jamama što je jako važno, dakle od '94. g. kada se krenulo, praktički preko 90% smo pokupili svih otpadnih voda u sustav odvodnje. Evo dakle pozdravljamo sve ove izmjene i one prijedloge koje ste uvažili raspravljajući o ovim zakonima i nadam se da će većina gradova i općina uz ovoga svega zaista moći postići što kvalitetniji razvoj, hvala lijepo.
Zahvaljujem kolegici Perić. Slijedeća rasprava poštovani kolega Josip Križanić, izvolite.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče sa suradnikom, poštovane kolegice i kolege. Ovim Zakonom o vodama propisuje se upravljanje vodama kojega čine svi poslovi koje poduzimaju RH, Hrvatske vode, jedinice lokalne i regionalne samouprave radi postizanja ciljeva upravljanja vodama. Osiguranje dovoljnih količina zdravstveno ispravne vode za ljudsku potrošnju, za različite gospodarske osobe potrebe ali i zaštite ljudi, njihove imovine od poplava i drugih oblika štetnog djelovanja. Zahvaljujem ministarstvu i Hrvatskim vodama na razumijevanju i uvažavanju puno prijedloga i primjedbi saborskih zastupnika javnosti između dva čitanja koje su sada implementirani u konačne prijedloge sva tri ova zakona o vodama a posebice prijedloge Povjerenstva za procjenu šteta od elementarnih nepogoda. Dopustite mi ipak da kao predsjednik povjerenstva imam svojih par opservacija koje bi trebalo spomenuti a vezano za ovaj zakona, dakle zbog ugroze ljudskih života i imovine uslijed poplava na području RH, važno je kroz zakonsku regulativu bilo upravljati rizicima od poplava te ublažavanju štetnih posljedica. Također je nužno bilo provesti mjere zaštite odnosno preventivno djelovati sa svrhom budućih sprječavanja i izlijevanja rijeka iz svojih korita. Cilj redovitog održavanja i održavanja protočnosti voda a formiranje nakupina nanosa dolazi do promjene toka rijeke i pojačane erozije obale. Radovi održavanja dubine plovnog puta obuhvaćaju uklanjanje viška nanosa na pojedinim lokacijama. Eksploatacija pijeska i šljunka do sada se svodila na minimum jer je u skladu sa zakonom o zaštiti prirode bilo potrebno ishoditi suglasnost nadležnih tijela, izraditi studiju utjecaja na prirodu uz poštivanje uvjeta i mjera zaštite prirode, drugim riječima, nije bila dozvoljena. Ponovno zahvaljujem zakonodavstvu što je uvažilo prijedloge Odbora za poljoprivredu i Državnog povjerenstva za procjenu šteta od elementarnih nepogoda a vezano uz sada mogućnost eksploatacije pijeska i šljunka. Preformulirana je odredba tako da je sada dopuštenost eksploatacije šljunka i pijeska propisana kao pravilo a zabrana kao iznimka. Ovim se uklanja javna percepcija opće zabrane eksploatacije kao pravilo i glavnoj smetnji zakonitoj eksploatacije ... [[Govornik se ne razumije.]] a zakon upravo suprotno omogućuje eksploataciju šljunka i pijeska osobito gdje se time osigurava protočnost profila korita vodotoka. Predlaže se da javnim vodnim dobrom koje čini prostor na kojem je izvorište vode namijenjene za ljudsku potrošnju izdašnosti najmanje 10 m3 kao i prostorom potrebne za njegovu fizičku zaštitu upravlja javni isporučitelj vodnih usluga. Dodatno su propisani poslovi Hrvatskih voda, upravljanje projektima gradnje regulacijsko-zaštitnih građevina i upravljanje projektima gradnje i građevina za osnove melioracijske odvodnje s obzirom da su isti neupitno dio temeljne djelatnosti Hrvatskih voda. Pozdravljam i odredbu zakona kojim je dosadašnja mogućnost osnivanja instituta za vode, promijenjena u odredbu da se institut sada osniva kao znanstvena institucija za vode. Institut će imati ovlasti monitoringa i laboratorijske analize kao i nadgradnje Hrvatskih voda radi dodatne sigurnosti stanovništva, dakle ne smijemo zaboraviti određene propuste koji se prije događali pa upravo je sad tu uloga instituta da te propuste da ih nadiđe upravo zbog svoje nadgradnje. On će izrađivati strategije, planove upravljanja vodom kao i planove upravljanja rizicima od poplava, provodit će i znanstvena istraživanja iz područja a financirat će se iz budžeta Hrvatskih voda, iz tereta prihoda vodnih naknada. Zakonom o vodnim uslugama uređuje se uspostava uslužnih područja isporukom od 2 milijuna kubnih čiji su osnivači JLS na uslužnom području čime se postiže investicijski kapacitet isporučitelja kao i financijska i tehnička stabilnost, propisuje da se dakle integracija 190 malih lokalnih vodovoda od 30-ak jedinstvenih isporučitelja šta je dobro. Izmjenom zakona u drugom čitanju propisana je iznimka od osnovnog kriterija za uspostavu uslužnog područja, ta iznimka odnosi se na mogućnost uspostavljanja uslužnog područja a prema drugim kriterijima to su godišnja isporuka vode od 800 do milijun m3 vode te zadovoljavanja kriterija priuštivosti sadašnje najviše 1,5% i budući cijene vode najviše 3%. Cilj navedene odredbe je omogućiti iznimnu institucionalizaciju i samostalnost za mali dio javnih isporučitelja srednje veličine. Izvršena je izmjena koja omogućava slobodnu integraciju javnih isporučitelja vodnih usluga, ta pravna mogućnost s vremenom će dovesti do daljnje integracije nastajanja sve snažnijih javnih isporučitelja koji pokrivaju veća uslužna područja. Dakle nije bilo dobro dosadašnje stanje kada smo imali oko 130 malih lokalnih vodovoda, oni nisu mogli dobro upravljati područjem zbog slabih financijskih kapaciteta i vrlo malo ili ništa su ulagali u razvoj infrastrukture, nije bilo normalno da jedinica lokalne samouprave primjerice asfaltira ulicu sa novim slojem asfalta nakon izgradnje oborinske sanitarne kanalizacije a da pri tome ne zamijene dotrajalu salonitnu cijev vodovoda koja je pucala svaki mjesec. Vodoopskrbljivač nikad nije bio financijski spreman zamijeniti takvu cijev koja se nalazi u njegovim osnovnim sredstvima već je jedinici lokalne samouprave poslao ponudu po kojoj JLS treba isfinancirati 80% zamjene cijevi a 20% opskrbljivač iz naknade za razvoj tog JLS-a, dakle JLS je isfinancirao svih 100%. Nakon toga, ako to JLS nije prihvatio, vodoopskrbljivač je nakon toga, nakon asfaltiranja, narezao novi asfalt i bez problema krpao cijevi svaki mjesec pa me zanima tko je tu lud. Omogućuje se pristup svim JLS-ima u temeljni kapital javnog isporučitelja na uslužnom području a dobro je i to što će sve važne odluke donositi dvostrukom većinom u skupštinama javnih isporučitelja te se time garantira i ravnomjeran razvoj svih JLS-a s time da je u dugom čitanju izmijenjen i način imenovanja uprave također dvostrukom većinom radi veče demokratičnosti kod izbora. I to je bolje nego je bilo dosada, ne kao što je to bilo dosada da jedan veliki grad ima preko 50% udjela, ima monopol nad svim ostalim JLS-ima u cijeloj županiji. Izvršena je i korekcija roka za naplatu naknade za protupravno priključenje na sustave javne vodoopskrbe i odvodnje sa 10 na 5 g. unatrag radi usklađenja sa pravilima općeg zastarnog zakona za stjecanje bez osnove. Što se tiče Zakona o financiranju vodnog gospodarstva, najvažnija novina između dva čitanja je da javni isporučitelj vodnih usluga može izabrati hoće li naknadu za razvoj uvesti u jednakoj visini ili u različitim visinama na uslužnom području no nema mogućnost tog izbora ako jedna ili više JLS-a u pisanom obliku obrazloženo iskaže inicijativu o vođenju naknade. U tom slučaju naknade se mora uvesti u 3 djela i to kao zajednički dio naknade za razvoj, posebni dio naknade za razvoj i solidarni dio naknade za razvoj. Ja opet postavljam pitanje državnom tajniku, nisam dobio odgovor, nije mi jasno, ostaje mi dilema, da li se može dogoditi da bogate jedinice lokalne samouprave zatraže da se kod njih ovaj solidarni dio naknade smanji na minimum? Dakle njemu ne treba, neće biti potreba ova naknada za razvoj nego je to za druge, predviđen za druge jedinice lokalne samouprave i ako će se to smanjiti na minimum, onda me zanima da li u tom slučaju efekt takve naknade solidarnog djela ima uopće smisla jer veliki plaćaju za male. Ovaj zakon i između dva čitanja je doživio puno pozitivnih promjena i uvažene su brojne primjedbe i prijedlozi, zahvaljujem na njemu, na svim, uvrštavanju svih naših primjedbi i zakoni su dobri i ja ću ih podržati, hvala lijepa.
Hvala. Na vaše izlaganje imamo jednu repliku, izvolite kolega.
Hvala. Kolega Križaniću, vi ste u svojoj raspravi naveli da će se formirati institut za vode čija obaveza će biti baviti se znanstvenim istraživanjima, donošenje strategije i planova upravljanja voda. Koliko je voda bitna govori nam slijedeći podatak, recimo za proizvodnju odnosno uzgoj kilograma rajčice potrebno je 1000 litara vode, za kilogram piletine 4600 litara vode, koliko su vode ranjive govori nam podatak da jedna litra ulja ili gram pesticida može onečistiti jedan milijun litara vode, potrošnja voda po državama, dnevno po osobi u Gambiji je 4,5 litara, u Hrvatskoj 150 litara, u SAD-u 500 litara, a pretpostavka je, odnosno smatra se da po osobi dnevno treba 50 litara. U 20. st. se potrošnja voda povećala 10 puta odnosno svi ovi podaci nam govore koliko su vode bitne i zato ... [[Govornik se ne razumije.]] poduzeti sve da ih se sačuva.
Hvala vam. Odgovor, izvolite.
Zahvaljujem vam na ovim podacima koje ste donesli, međutim institut za vode će biti znanstvena institucija koja, čuli smo tu već neke rasprave, koji neće preuzeti ulogu tog djela posla od Hrvatskih voda nego će samo biti nadogradnja Hrvatskim vodama i radit će poslove stepenicu iznad toga a najvažnije od svega je ovaj znanstveni dio, hvala.
Hvala i vama. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom, slijedeći je kolega Josip Đakić, izvolite kolega Đakić.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče, evo g. državni tajniče sa suradnicima. Danas kada govorimo o Konačnom prijedlogu Zakona o vodama, nužno je reći da je dobro što je u članku 110. istoga zakona promijenjena formulacija i brisanja je izričita zabrana u samom poglavlju eksploatacija šljunka i pijeska, zabrana eksploatacija šljunka i pijeska no ona je samo prebačena u članak 3. gdje se ta zabrana definira na to da se zabranjuje eksploatacija šljunka i pijeska iz neobnovljivih ležišta u vodotocima i drugim tijelima površinskih voda u uređenim inundacijskim područjima, u neuređenim inundacijskim područjima osim ako propisima o rudarstvo nije drugačije uređeno. Što želim reći? Taj stavak 3. članka 110., ja bi se složio da se zabrani eksploatacija šljunka i pijeska samo u uređenim inundacijskim područjima a dat ću za primjer naš Jarun u Zagrebu, Bundek ili neke akumulacije koje su sada uređene i koje zapravo više ne mogu biti predmet nikakve eksploatacije niti uređivanja daljnjeg. Sva neuređena područja je nužno urediti i privesti svrsi kako bi to bila turistička atrakcija pogotovo u ruralnim prostorima, u prostorima uz naše rijeke gdje se zapravo život zaboravio, a zaštitari prirode našli za shodno da štite leptire, bube, puževe i tko zna sve što ne. Takav vid zaštite prirode nanosi neopisive štete, 10 godišnja zabrana eksploatacije šljunka i pijeska iz naših rijeka doprinijela je u mnogome onome što je zaključak državne komisije za štete od elementarnih nepogoda, doprinijela nam je u mnogome poplavljenim područjima i stradanju stanovništva i njihove imovine. Da bi se u Članku 2. omogućilo eksploatacija šljunka i pijeska potrebno je napraviti odgovarajuću procjenu utjecaja na okoliš odnosno ocjenu prihvatljivosti za ekološku mrežu prema posebnim propisima osim u slučajevima zaštite spašavanja ljudi, životinja, materijalnih i kulturnih dobara i okoliša u poplavljenim područjima, otklanjanju posljedica poplava u slučajevima žurne i neodgovorne provedbene mjere od obrane od poplava. Znači, isključuje se da se mora napraviti studija utjecaja na okoliš po posebnim mjerama i propisima tek onda kada se dogode poplave i naprave havariju. Umjesto da preventivno djelujemo da se poplave ne dogode, da očistimo 2 metra nakupina ili 3 metra nakupina u našim rijekama i ostvarimo apsorpcijski potencijal naših korita rijeka. S time otvorimo plovne puteve, a reći ću vam samo da je nekada plovnost rijeke Drave bila od Dunava do Botova u Koprivnici. Plovni put je bio cijelom dužinom tome, danas je 16 km od Dunava do Osijeka, čak je zimska luka nakupinama pijeska i šljunka zatvorena i teško da može bilo koji turistički kruzer uploviti u Osječku luku. Šljunak koji su prebacivali kako bi oslobodili luku u Osijeku radio se na takav način da su iz jednoga mjesta vadili i na drugo prebacivali u istoj rijeci kako bi ga voda opet donijela tamo gdje je izvađen. I to su hrvatski apsurdi koje smo dozvolili i 10 godina smo dozvoli da ne postoji gospodarska djelatnost eksploatacija šljunka i pijeska iz naših rijeka, a uvozili smo ga iz Republike Srpske tj. iz BiH, našega šljunka i pijeska, iz Srbije, iz Dunava i iz Mađarske. Znači, 3 susjedne države na Savi, Uni, na Dravi su prodavale Hrvatskoj šljunak i pijesak i cijena toga svega u 10 godina premašuje 5 milijardi kuna i to je katastrofa za Hrvatsku državu. Kada bi uzeli carinske prijelaze kamiona koji su vozili šljunak na koridoru 5C, tada bi stvarno vidjeli koliki su gospodarski efekti uništavanja zakonom koji je priječio eksploataciju i čišćenje korita naših rijeka. Očemo nazvati to eksploatacijom šljunka i pijeska ili ćemo nazvati čišćenjem naših korita od nanosa koji su došli? Bez obzira kako to zvali, da li to spojili sa gospodarskom djelatnošću koja puni državni proračun kroz koncesije, pa kroz prodaju šljunka i pijeska, kroz PDV, pa kroz izgradnju u objekte koji se grade, u ceste koje se grade, u vodovode i kanalizacije koje moraju imati pješčanu podlogu i …/nerazumljivo/… ni zato nema u Osijeku dovoljno pijeska mora se uvesti iz Srbije. Zamislite si vi koju mi štetu 10 godina činimo Hrvatskoj državi i proračunu RH. I danas kada smo intervencijom u prvom čitanju riješili da nije išla zabrana u prvom stavku Članka 110. stavili smo ga u 3. članak, stavili smo u 2. članak da se mora napraviti studija utjecaja na okoliš po posebnim propisima osim u slučajevima zaštite, osim slučajevima zaštite kada već punite vreće sa pijeskom uvezenim iz Albanije ili iz Austrije i ne znam od kuda ili kada su havarije nastale onda ne treba vam studija kada čistite što je ostalo iza poplave na tom području. Pa to je katastrofa. Amandmanom koji sam pripremio i uputio želim da se to otkloni, s obzirom da nema ni jedne zaštite prirode niti zaštite okoliša koja bi bila preča od spašavanja ljudskih života i imovine i kulturnih dobara u preventivnom djelovanju čišćenju korita naših rijeka, znači milioni kubika vode stanu u korita naših rijeka kada se šljunak izvadi. Da se je čistio ovih 10 godina, vadio i plovna bi bila i Drava do Botova i Sava bi bila cijelim putem plovna i Una bi bila plovna i Neretva bi bila plovna. Gospodarska djelatnost na svim tim rijekama bila bi ogromna, milijarde kuna bili bi privređeni hrvatskom državnom proračunu ovako smo ga oštetili svojim nečinjenjem. I to je ono što apsolutno ne mogu prihvatiti, da se i sada, skrivajući se pod drugim formama opet zabrani čišćenje korita naših rijeka i da se zabrani plovni put koji je lanjskom konvencijom jasno definiran kako mora izgledati, u kojim vremenima mora trajati i kako se mora održavati. Ministarstvo prometa, pomorstva i veza ima izričitu zadaću provođenja, održavanja plovnosti puteva i bez zaštitara prirode trebalo izdati nalog i naredbu o čišćenju plovnih puteva kao što izdaje naredbu za čišćenje cesta kada su snježni nanosi veliki onda se može i prije 5cm na određenim dijelovima početi sa čišćenjem, tako se može i čišćenje naših rijeka bez posebnih propisa i pravila, bez studija utjecaja na okoliš koje zapravo priječe gospodarsku djelatnost, priječe razvoj gospodarstva, priječe razvoj brodarstva na rijekama, priječe razvoj i ugrožavaju život na našim rijekama, svima stanovnicima koji uz njih stanuju. I u Metkoviću i u Virovitici i u Jasenovcu i u bilo kojem mjestu na Savi, Uni, Dravi, Neretvi. Ovim zakonom ukoliko se ne prihvate amandmani koje smo pripremili, ukoliko se ne nađu najpovoljnija rješenja, skinu zapreke koje su strašno teške a uostalom i koštaju. Kada bi poduzetnik zahtijevao da se napravi studija utjecaja na okoliš, odnosno ocjena prihvatljivosti za ekološku mrežu nikada ne bi ni jedan radio i stoga to ne smije biti primijenjeno na održavanje plovnosti puteva, ne smije biti primijenjeno na čišćenje korita kako bi se povećala apsorpcija naših rijeka u prihvatu oborinskih voda u elementarnim nepogodama. To ne smije stajati u ovom zakonu inače nismo učinili ni jedan pozitivan korak naprijed. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo replike. Prva je kolegica Jelkovac, izvolite.
Hvala lijepa predsjedavajući. Poštovani kolega apsolutno se slažem s vašom raspravom, dolazim iz karlovačkog kraja, Karlovca koji je na četiri rijeke gdje smo u zadnjih nekoliko godina pretrpjeli brojne štete od poplava. I činjenica je da u tim godinama su rijeke plavile puno jače nego što je to, pri manjim padalinama nego što je to bilo ranijih godina što znači da je ipak problem u tome što se rijeke ne čiste. Mislim da oko ovog problema iako jesam za zaštitu okoliša treba primijeniti načelo razmjernosti da li je veća korist ili šteta od toga što ne čistimo korita rijeke. Isto tako svjesni smo, donijeli smo i ovdje Zakon o izgradnji nasipa u području, slivnom području rijeke Kupe, mislim da su ti projekti ogromni što se tiče financija a ovo bi bilo puno manje.
Hvala vam, hvala. Odgovor, izvolite.
Hvala lijepo kolegice Jelkovac. Dobro ste definirali, da gradnja nasipa i zaštite od poplava prije svega mora biti čišćenju korita. Korito svesti u nominalu u kojoj je bilo prije nego što je naraslo metar, dva ili tri. Da bi se ti nasipi gradili nužna su financijska sredstva državnog proračuna ili Hrvatskih voda. One se mogu baš iz ovog materijala izvađenog, koji je prodan i iz kojega je naplaćena koncesija financirati u izgradnji nasipa ali nikada ne do neba. Ako dno raste pa ne možete graditi nasip koji će biti, da će rijeka ići viša nego što je nominala ravnine gornjeg dijela korita. To nikome pametnome valjda ne pada na pamet. Nećemo do neba graditi nasipe pa će ići rijeka iznad naselja. Mislim to je logika stvari koju ja podrazumijevam. Vjerujem da imate strašnih problema jer živite na četiri rijeke, koji su biseri naši ali nadamo se da će se naći rješenje.
Hvala vam. Kolega Lucić izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Đakić, slažem se u potpunosti sa vašom raspravom jer upravo i dolazim iz županije Požeško-slavonske koja ima velikih problema sa poplavama. I upravo su to zapreke kako u rijekama, tako i na drugim mjestima da jednostavno ako ne dođe do čišćenja, imamo upravo ovo što smo do sada imali. Puno puta sam govorio upravo šta je vrijednije, da li su vrjedniji ljudski životi, imovina ili zaštita pojedinih leptira, ne znam svega onoga što nam se događa u rijekama. I stoga postavljam pitanje i također tražim da u ovome zakonu sada koji donosimo konačno donesemo konačno rješenje, ispravno rješenje a ne samo da napravimo nešto polovično jer svjedoci smo da upravo trpimo ogromne štete kako u gradovima tako i u našim selima ugrožavajući imovinu i ljudske živote a do sada je proteklo 10 godina da doista nismo ništa napravili. Poduzmimo da to promijenimo.
Hvala vam. Izvolite, odgovor.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Luciću dobro ste uočili da nema većih vrijednosti od ljudskih života i njihove imovine. Oni se mogu spasiti samo ukoliko učinimo ono što je nužno i potrebno a to je očistimo korita naših rijeka i da budu to područja u kojima će obitavati i ptice i leptiri. Ali zamislite si kada zaštitari prirode toliku hajku dižu i žele sve zaštiti dođe do poplave, nisu ni jedno gnijezdo iznijeli čamcem i premjestili na drugo područje, sakriju se u mišju rupu, nema ih nigdje. Ne spašavaju ni ljude ali ni životinje. I kome oni drže predavanja? Tko ih financira i kako se drznu da samo onda kada je niski vodostaj u ljetu, onda su po plažama, onda snimaju i slikaju ptičice a kada dođu poplave ni u talonu ih nema. Gdje su im čamci što su dobili od ministarstva? Gdje su im oprema kojom trebaju spašavati?
Hvala vam, hvala. Kolega Šuker, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Kolega Đakić, najgore je kada se mnogi vole praviti veći katolici od Pape. Dakle na rijeci Kupi se pjeskarilo godinama, bilo je života, ljudi su živjeli na toj rijeci međutim sad stanovnici Letovanića pa čak na određeni način i moje Čičke poljane, kada padnu jače kiše boje se zaobalnih voda. Zašto te zaobalne vode nisu prije plavile? Ili recimo, svi se vozimo ovom zagrebačkom obilaznicom, tamo onaj sprud na Savi kod Ivanje Rijeke, u ljetnim mjesecima se tu Sava može propješačiti. Godinama je tamo sa strane uvijek bila jedna velika hrpa od nekoliko 100-tina ili tisuća kubika šljunka, na kraju s tim šljunkom je napravljena dionica ove autoceste prema Varaždinu do Huma na Sutli, dakle sve je to moglo funkcionirat, sve se to radilo pa mene više interesira Zagreb na Savi i da po toj Savi plove brodovi nego da gledam nekakve pješčane sprude na [[Upadica: Hvala.]] kojim su ovi leteći štakori.
Hvala. Hvala, do Brezničkog Huma. Izvolite odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Pa kolega Šuker dobro ste definirali, u svim našim rijekama svugdje su se digle nivo naših korita osim 4 km na Savi gdje je nivo korita spušten dublje za 2 m nego što je bio prije. A znate zašto? Zato što je pola Novog Zagreba napravljeno tim šljunkom i pijeskom, eksploatacijom iz korita i više tu se ne događa ni jedan veliki sprud, gotovo je završeno je, korito je uređeno sada i stoji tako kako je. Tako je u svim rijekama našim. Događa se nešto što ljudi vjerojatno iz kancelarije ne vide, ljudi nisu došli na teren, nisu pogledali kakve su to otoci, kakvi meandri su novonastali u 10 godina koji skreću tok rijeka, nisu došli u Neretvu i vidli kakvo je ušće začepljeno i kako brodovi više ne mogu ploviti, a pijesak u Neretvu se uvozi iz Albanije.
Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom, slijedeći je kolega Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepa uvaženi potpredsjedniče. Pa evo želim ja nešto reći o ova tri zakona, o paketu zakona kojima se pokušava uspostaviti novi sustav promišljanja što to vode RH znače i što bi s njima trebalo raditi u razdoblju koje je ispred nas jer činjenica je da voda osnova života i da bez vode teško da bi mogli živjeti, a način na koji smo raspolagali sa istom u proteklih 30-tak ali i više godina jasno pokazuje da su ova tri zakona svakako potrebna. Već ujutro rano počela je rasprava o ovom zakonu i prije samog, same rasprave o zakonima i čuli smo neke bivše ministre što zamjeraju ovim nekim zakonima, a pritom su ti isti, ovdje su trojica, zaboravili što su oni sami radili kad su bili ministri. Pa recimo i mene interesira kako je moguće da imamo uredbu o uslužnim područjima koja je na snazi još od 2014. godine ja mislim da je nitko nije ukinuo, koja predviđa 20 uslužnih područja u kojima se ništa nije desilo. Kako su radili dovoljno je da je pogledate što u njoj piše tekstualno i grafički karticu koju su stavili tada kao dio priče o uslužnim područjima pa ćete vidjeti evo moja općina i moj otok su na karti u 14 uslužnom području, a tekstualno u 13. I za to su ministri dizali ruku i to je bila njihova odgovornost. I danas naravno sve su zaboravili i sve nešto im ne valja i naravno svi ovi zakoni su kao i bespotrebni. Nije tako gospodo i treba se o vodama zaista brinuti na najbolji mogući način i mislim da je ovo ministarstvo kroz ova tri nacrta ili prijedloga zakona učinilo trenutačno ono što je moguće činiti, a da se sustav, rekao bih, ne zatrese do kraja. Jer činjenica jest da pokušavajući ući u ono što je tadašnja vlada htjela sa tim uslužnim područjima i famozni ministar Jakovina bilo je jasno da očito kada se krenulo u formiranje uslužnih područja, godinu dana prije nekakvih izbora da su imali neku dobru namjeru i znali su da nešto treba učiniti jer činjenica da 180 vodovoda lokalnih većih ili manjih jednostavno ne mogu ostvarivati zadatke i zadaće koje su im dane u smislu razvoja, u smislu isporuke vode i u smislu da doprinose i sebi ali i drugima. I naravno kad su vidjeli da je to dosta težak teren, da tu treba puno razgovora i pregovora, posebno zato što se tiče lokalnih samouprava, a onda se uđe i u prostor politike pa to baš i nije jednostavno, onda je dovoljno bilo donijeti nekakvu uredbu, staviti je vani u Narodne novine objaviti i ništa ne raditi dalje čekajući neke druge. I došla je ova Vlada koja se i s tim problemom uhvatila u koštac na jedan, po meni, puno primjereniji i bolji način i pokušala je kroz ovaj Zakon o vodnim uslugama, ali i financiranju vodnog gospodarstva činiti maksimum onoga što se može uvažavajući specifičnosti vodovoda koji imamo na terenu. Mi neki koji smo već u sastavu određenih regionalnih vodovoda imamo određena iskustva i mogu reći da su ove namjere dobre. Doći do unificiranih rješenja na nivou određenih uslužnih područja uvažavajući specifičnosti i kontinentalne Hrvatske i otoka i priobalja, uvažavajući to da se negdje voda crpi, a na više mjesta isporučuje i da sustav treba određenu vrstu isplativosti kako bi mogao sebe nadograđivati i kako bi se mogao razvijati. I tu se kroz prvo čitanje, ali sada i kroz drugo čitanje pojavile neke dvojbe za koje mislim da ministarstvo još uvijek mora malo nam razjasniti određene situacije kako se u primjeni na terenu ne bi desilo ovo što se desilo vladi iz 2015., da ne dođe do realizacije uredbe koju predviđa donošenje zakona. Jer ako dođe do toga onda ova naša rasprava danas neće imati puno smisla, jer i ovakvu raspravu smo mi vodili i 2014. godine, barem se ja sjećam i ministra Jakovine, famoznog ministra Jakovine koji je to žestoko branio i sve je lijepo obrazložio, ali učinio nije ništa, apsolutno ništa. I u tom pogledu mi nemamo takvu mogućnost, ova Vlada nema takvu mogućnost, ona zaista mora reformski odraditi ovaj dio zakona i primjene istih na teren, a tu će biti problema, jer ono što je lokalpatriotizam na lokalnoj razini pomiješan s politikom često dovede do rješenja koja nisu onda možda i najbolja. I naravno da svatko želi s nekim biti u društvu, ali svi vole biti u dobrom društvu, a bit će ovdje vodovoda i uslužnih područja gdje će biti problema s onima koji nisu dobri, koji ne mogu funkcionirati ili koji iza sebe trebaju šlepati sve one koji su loši. I tu će naravno veliku ulogu igrati lokalne samouprave koje su kroz ovaj zakon dobile mogućnost da utječu na formiranje uslužnih područja, da utječu na politiku na kojoj će takvi vodovodi funkcionirati i da sustavom dvostruke većine donose određene odluke. Mi nekakav sustav dvostruke većine već prolazimo kroz regionalni vodovod, barem ja kad govorim o svom otoku Rabu i općini iz koje dolazim, kroz regionalni vodovod Hrvatsko Primorje, južni ogranak. I do sada smo napravili puno s time da je takav regionalni vodovod imao vrlo mali proračun čak puno manji nego svi oni manji koje će on sada objediniti jer se nije imao iz čega financirati a morao je nositi investicije, posebno ove koje se financiraju iz eu fondova. I takva mogućnost koja se daje kroz ovaj zakon da svi skupa ojačamo je dobra. Ali moramo voditi brigu što sa vodovodima koji ostaju dijelovi tog velikog vodovoda. Hoćemo li imati jednaku uslugu? Hoćemo li moći sanirati brzo određene probleme koji će nam se pojavljivati? Hoćemo li imati zaposlene koji će to znati? Što sa sredstvima sufinanciranja? Vidimo ovdje priču o naknadama, naknade za razvoj, posebni dio, zajednički i solidarni što nam to donosi i kako to pravedno raspoređivati. Što sa svim onim problemima koje dnevno prati lokalna operativa a to je obično puknuće vode na nekoj ulici ili cesti ili uz neku priključak prema kući itd., kolika će biti mogućnost da se na takve stvari, hoće li te ispostave i dalje funkcionirati unutar tih vodovoda ili će sve opet biti centralizirano na širinu jednog velikog uslužnog područja? Zato kroz tu priču o vodnim uslužnim područjima treba je zaista zagledati prije svega pozitivno u smislu da ona zaista ima dobru namjeru i da se ujednači cijena vode i da na neki način možemo ostvarivati sve one projekte koji su nam važni u sustavima vodoopskrbe i odvodnje ali da nam se ne desi da određene većine počnu ili počinju nametati svoja rješenja onima koji neće biti većina a taj sustav dvostruke većine donosi određenu razinu problema, jer tko je to probao, a mislim da mi već jesmo u iskustvu kad govorimo o tom regionalnom vodovodu, jasno zna da tu može doći do određenih problema. I nikako iz vida kažem ne izbaciti ono da mnogo onoga što je napisano u teoriji ne mora u praksi značiti baš tako i rješenja. Što se tiče ovog dijela o kojima su govorili kolege zaista što se tiče eksploatacije šljunka, potrebno je postignuti plovnost hrvatskih rijeka i plovnih puteva jer nije normalno da jedna druga država pored nas bez problema ima dublja korita na istoj rijeci u odnosu na korita koja u istoj rijeci tiču i naše obale i to treba na neki način riješiti. I mislim da ide u smjeru da se u tom pogledu nakon puno, puno godina kada je to bilo zabranjeno pokuša naći jedno prihvatljivo rješenje a da se opet ne devastira ni sama priroda ili da se zaštiti okoliš koliko je to moguće. Što se tiče svih tih ostalih, kažem prijedloge koje donose ova tri zakona, mislim da su sva hvale vrijedna ali akcenat je svakako na naknadama, na uslužnim područjima i naravno na ovom vađenju šljunka uz sve ono što omogućavaju ova tri prijedloga zakona. I mislim da nakon donošenja istih slijedi razdoblje provedbe. Vidjeli smo da nakon ove uredbe od prije 5 godina nije bilo provedbe, ovdje smo to podigli sa 90 dana na 6 mjeseci, nisam siguran da će 6 mjeseci biti dovoljno, 6 mjeseci nije malo ali nije ni puno. I ovih 5 godina su nam nekakvo upozorenje da zaista nam se ne desi da kada smo već, imamo uredbu na snazi, da donesemo sljedeću koja će opet neko vrijeme stajati i ništa se neće događati. Tu mora biti aktivnost ministarstva velika ali i razmišljanje lokalnih čelnika na drugačiji način.
Hvala. Na vaše izlaganje imamo 5 replika. Prvi je kolega Mirando Mrsić. Izvolite.
Kolega Boriću, kada nemate argumenata onda se, uvijek spominjete bivše Vlade, vjerojatno još ćete se spominjati bivše Račanove Vlade. Ali ono što je činjenica da se ovim zakonom osniva Institut za vode i da se iz Hrvatskih voda izvlači jedan laboratoriji u koji su Hrvatske vode uložile značajna sredstva, izvlače se znanstveni potencijal što će definitivno osiromašiti Hrvatske vode. I moje je bilo pitanje zbog čega se to radi i koga se hoće uhljebiti na mjesto ravnatelja tog instituta. A sve to u suprotnosti sa onime što vaša Vlada i vaš premijer govori da ste smanjili broj agencija, da ste smanjili ovo a osnivate sada nešto novo što nije potrebno jer u Hrvatskim vodama je to i do sada bilo i trebalo je nastaviti dalje. Pogotovo što se to desilo između dva čitanja što govori da HDZ opet radi isto, da uhljebljuje svoje ljude.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Mrsić, mi smo već odgovorili na ovaj dio kod tog Instituta za vode, ja mislim da je on u zakonu već desetak godina. Da li će se i dalje formirati ili će ostati u statusu uredbe kako ste vi donijeli kao ministar, koja je već pet godina znači na snazi, ja to ne znam, to je na ministarstvu, to sam i rekao da očekujem provedbu toga što piše u zakonu a ne zakon teorijski samo sa postoji. A kako razmišljaju bivši ministri, vaš je primjer vrlo očit, onih 67 godina znači za kojeg se raspisivao ili se traži sada referendum, vi ste 2014. donijeli takvu odredbu da se u mirovinu ide sa 67 godina i bez problema ste se potpisali na sadašnji zahtjev za referendum. Ili ste možda htjeli, ne znam da li ste se potpisali ali uglavnom … ... [[Upadica se ne čuje.]] OK, onda se ispričavam ako niste ali ste zasigurno protiv toga sada s obzirom na sve što smo kažem vidjeli u proteklih nekoliko mjeseci. Tako da to zaboravljanje, amnezija i sve ostalo je na vama, nije ... [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Sljedeća replika je kolegica Grozdana Perić. Izvolite.
Poštovani kolega, spominjali ste vode, vodovode, regionalne vodovode. Na primjeru kod nas gdje vodovod crpi preko 30 milijuna kubika vode godišnje imamo 60% gubitaka. Dakle ja se nadam da će ovo doprinijeti tome da se ti gubici uvelike smanje, jer kako možemo očekivati da ćemo imati nižu cijenu vode ako zapravo se crpi toliko, a gubitaka je previše. Dakle, nadam se da će ovo potaknuti svih.
Hvala. Odgovor izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice Perić tako je i ovaj zakon, sva tri u stvari imaju namjeru da se uvede više reda znači u cijeli sustav gospodarenja vodama i jedna od namjera je upravo to da se na velikim uslužnim područjima uspostavi jednaka razina koliko je to moguće usluge, ali da se onda kako bi ta razina bila takva moraju smanjiti i ovi problemi koje ste vi naveli, znači veliki gubici vode jer činjenica je da imamo vodovode koji dobro rade, dobro funkcioniraju i mogu postizati isplativost, jedan takav je sa mog otoka koji prelazi ovu razinu od 800 do milion isporučenih kubika vode i sad nisam siguran da li on spada pod ovaj prijedlog zakona s obzirom da isporučuje 1.200.000 ne, ili ćemo i dalje kažem ostaviti neke dvojbe koje mi moramo ovdje raščistiti da bi svima bilo sve jasno, tako da bi volio da mi odgovorite državni tajniče na to pitanje, a upravo dobra namjera je na nama da je podržimo i na Vladi ali i ministarstvu da je provede.
Hvala. Slijedeći je kolega Davor Lončar. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Boriću, 2013., 2014. i 2015. donesen je zakon da se utvrdi …/nerazumljivo/… iznos za uređenje voda na neizgrađenom građevinskom zemljištu. Smatrate li to, ja osobno smatram da to nije u redu za sve nas koji imamo građevinsko zemljište i da koeficijent za naplatu neizgrađenog građevinskog zemljišta je 50 lipa po metru kvadratnom. Evo molim vas samo kratko što vi o tome mislite.
Izvolite.
Hvala lijepo. To je bila ta briga tih vlada tada, nažalost ova Vlada to mora isto popraviti i nadam se da ćete popraviti to. Neizgrađeno građevinsko zemljište 50 lipa po kvadratu zaista daje velike iznose mnogim firmama koje su htjele ili su hoće investirati i dolazimo u činjenicu ili u problem da lokalne samouprave komunalnu naknadu imaju u visini 0,28 ili puno manje, da se mijenjaju ti odnosi od situacije do situacije, da smo imali priču sa porezima na neograđeno poljoprivredno zemljište i da te odredbe se tumači svatko na svoj način, ali u glavnom idu u problem gospodarstvu i gospodarstvenicima. I tu treba zauzeti dobar stav i nadam se kažem evo da će ministarstvo, da je i državni tajnik to zabilježio da vidimo što sa takvim naknadama jer uredno nam se šalju takve ovaj naknade za naplatu vodnog doprinosa, a nije baš da treba biti tako.
Hvala. Slijedeći je kolega Đakić.
Hvala lijepo. Pa kolega Boriću, pa elaborirali ste sva tri zakona, ali mene evo Zakon o vodama interesira, pa i vi ste sami zaključili kako susjedne zemlje vade šljunak i pijesak i moram naglasiti prodaju ga nama. I to naš, naš šljunak i pijesak koji dođe u rupe koje im oni izvade, oni prodaju nama. I to je apsurd nad apsurdima što se događa u našoj domovini, da i Srbija na Dunavu i BiH i na Uni i na Savi i Mađarska na Dravi jednako rade metar od granice usis dođe do rupe, šta se događa, šta ide u rupu, pa onaj višak materijala s naše strane ulazi tamo, opet se vadi i opet se nama prodaje. I tako 10 godina za redom i mi to ne vidimo. Naša stručna javnost, naše službe, naše Hrvatske vode, naša ministarstva svi su slijepi 10 godina, 5 milijardi kuna preko granice se preveze našega šljunka i nikom ništa.
Hvala. Odgovor izvolite.
Kolega Đakić slažem se s vama i to je problem kojeg se ova Vlada uhvatila i vidim da su napravili i još treba malo to popraviti, ali mislim da dolazimo do toga da smo u 10-tak godina svi bili pod pritiskom mnogih udruga koje se bave zaštitom okoliša, ali ne samo na tom problemu, bilo što što idete negdje taknuti u prirodi dolazi vam do toga da u jednom trenutku postane neizvedivo. I ja mogu razumjeti i vlade koje su pod takvim pritiskom, ali reforma kao što je ova reforma u vodnom gospodarstvu mora imati snagu provedbe i nadam se da će evo i državni tajnik i ministar, ali i Vlada u cjelini provesti ovo što ovdje piše, ali još uz doradu ovoga što ste dali kao amandman. Znači, da bude jasno jer nije normalno da neka susjedna država ima na istoj rijeci dublje korito, ne šteti okolišu, a da na našoj gdje je pliće korito nije plovno i šteti okolišu u istom nekakvom okruženju i na istoj duljini ne znam 20, 50 ili 100 m razlike. Mislim da to treba pozdraviti od ove Vlade kao rješenje, ali još uz dorade.
Hvala. I posljednja replika na vaše izlaganje, kolega Vlaović. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Borić slažem se da je to velika nelogičnost da rijeka donosi šljunak i pijesak mi ga ne možemo vaditi, imamo problem sa poplavama, moramo u obrani od poplava dovoziti šljunak i pijesak iz drugih krajeva. Gradio se koridor 5C sa šljunkom i pijeskom iz Save, a uvezen je iz Bosne. Ogromni novci se prelili preko zbog nekakvih nelogičnosti u zakonu koje nitko neće da promjeni. I ovo sad što je napravljeno je mali pomak, koji ja pozdravljam, ali još uvijek to nije dovoljno, jer vi imate niz obrtnika od Stare Gradiške, Orubice, Davora, Slavonskog Šamca koji su imali po 5, 6 zaposlenih, koji su imali strojeve i to sad stoji, ruglo je tamo, propali su umjesto da ime omogućilo na tim mikrolokacijama da i dalje vade šljunak i pijesak, da imamo svoj šljunak i pijesak i da ljudi imaju plaće. Na taj način samo tjeramo ljude iz tih pograničnih krajeva, mislim da to ne bi smjeli raditi. Hvala.
Hvala. Izvolite odgovor.
Hvala lijepo. Kolega Vlaović nećete vjerovati ali slažem se s vama i mislim da smo uspostavili jednu komunikaciju raspravu o zakonima i da je Vlada ili ministarstvo razumjelo što im je činiti da bi taj problem riješili bez obzira na sve one koji će se pojaviti nakon donošenja zakona tvrdeći da mi ne znam što tamo radimo i što uništavamo itd., jer se pokazalo do sada koliki je to trošak, koliko su tu izgubljeni prihodi i koliko je to šteta za ljudske živote, zdravlje i sve ostalo koju treba rješavati onako kako to nalaže priroda zakona i volja onih koji su operativci, a to su ministri, pomoćnici, državni tajnici i svi ispod njih da takvi ljudi o kojima vi govorite konačno imaju ponovno svoj posao i da rade svoj posao na korist svima a naravno i sebi.
Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Sljedeći je kolega Miro Bulj. Izvolite kolega Bulj.
Hvala lijepo. Uvaženi tajniče, kolegice i kolege. Govorimo o vrlo bitnim zakonima koji u tri zakona, znači koje smo objedinili od vodouslužnih područja, naknada za razvoj, nove institucije unutar, za vode, znači vrlo bitni zakoni i o njima treba raspravljati i bilo kakav zakonski pomak, naravno da je on prihvatljiv ako olakšava investicije, vodopravna, vodouslužna područja zašto ne prihvatiti to ako je to znači dobro. Međutim, onda se otvaraju druga pitanja o kojima bih i ja progovorio, evo kolega Đakić je govorio sada o korištenju šljunka kojega uvozimo, koji utječe i na znači i na same tokove rijeka i na poplave i održavanje teže, znači to su stvari o kojima moramo razgovarati. Međutim kad govorimo o vodama, uz sve to što govorimo ne smijemo zaboraviti da je prvo što moramo zaštiti vode, moramo ih očuvati. Evo malo prije kada je kolega Đakić i kolega kada su govorili o šljunku, sada bi ministar rekao vi govorite gluposti, tako je meni rekao kada sam ja rekao da trebamo vode zaštiti. Znate, njemu kada se kaže da Neretva ima otrova, da je povećan broj tumora dolje, da ima znači onečišćenja u Mostaru on kaže to ja ne mogu, nije mene briga. Ali strašno ga je briga kada imamo problem zapošljavanja u nacionalnom, Krki, imamo natječaj gdje je vrlo jednostavno riješiti taj problem gdje je osoba sa stručnim iskustvima dr. znanosti, dvije godine braniteljica na prvoj crti obrane, međutim primi se HNS i HDZ osoba koja ima dvije iskaznice u istom trenutku. Tako da ne bih o tome pričao nego bih se vratio na vode. Vode su javno dobro, mi smo najbogatiji u EU sa pitkim vodama preko 27 tisuća četvornih metara po glavi stanovnika godišnje imamo voda, moramo ih štititi. Doveli smo se u problem, ne štitimo krška područja nego radimo od njih kao da su odlagališta otpada. Tako imamo recimo ja spominjem Centar za gospodarenjem otpada Lećevica koja je na krškom području. Tu gdje god padne jedna kap koje masnoće i bilo čega završi u rijeci. Dakle imamo problem Jadra, toga smo svjedoci da područje splitskog bazena ili Žrnovnice koji moramo koristiti te kapacitete i drugih izvora. Problem je Jadra što se onečisti kad je god kiša i nisu mi jasni kriteriji koji su odredili zbog čega će biti u sred krškog područja Centar za gospodarenje otpadom. Mi moramo zakonom zaštiti, Slovenija je otišla najdalje. Mi prije svega moramo omogućiti da imamo čistu vodu i da ju čuvamo. Pa mi smo dali četiri najjača izvora u koncesiji. Vlada je 2.5. pod šutnjom kada se je mijenjao ovdje Zakon o koncesijama upozoravao sam da se ne mijenja, da se može prebacivati pravo koncesijsko bez novoga natječaja na drugu tvrtku ili ustanovu. To se je sad napravilo pa je otišla u strane ruke naš izvor, vrlo bitan. Prije je Cetina otišla. Znači puno toga je otišlo. Evo ja gledam izvor Cetine otišao je u strane ruke. Međutim, ja bih govorio o zaštiti vode i pravo na vodu. Ima, to je, ne smije biti to pravo znači toliko iskomercijalizirano da država digne ruke od toga kao što je dala na 50 godina koncesiju 2015. godine na Vladi tadašnjoj Zorana Milanovića, raspravljalo se punih 37 sekundi kada je otišao, offshore nekoj tvrtci iz Amerike izvor Cetine, na 50 godina. 5 tisuća kuna plaćaju godišnje taj iznos. Mi znači moramo očuvati tu vodu i mora biti zajedničko, mislim to mora biti javno dobro, nema tu iznimka, ne može tu biti netko povlašten da ima, ako ima novca imati će vodu i on će dobivati veliku ekstra dobit a netko drugi će biti, neće imati pravo na vodu. Mi sad evo javna, gospođa Vidović je, održala je tribinu gdje je ukazano tada 6% ljudi u RH, kućanstva nema pitku vodu. Pa mi imamo u Dalmatinskoj zagori, gledaju u Cetinu, gledaju u Krku koju ne čuvamo, jer ono što se događa sa Krkom to je katastrofa, ja sam mislim bio doslovno motorna ulja ili sve šta ne ulazi u tu rijeku koja utječe u Nacionalni park krka, tako i sa Plitvičkim jezerima gdje je otvorena kanalizacija, mi ne čuvamo vode za buduće generacije. Mi ne možemo uzeti budućnost naše djece, ne možemo mi dati nekome koncesiju na 100 godina za 5 tisuća kuna mjesečno. A litra vode u boci je skuplja od litre benzina na benzinskim postajama. Prema tome mi moramo, ne mora biti ekskluzivno pravo pojedinaca i komercijalna upotreba vode, mi moramo zaštiti pravo svakoga čovjeka na vodu. Ja bih vas još jednom molio da PDV na dostavu vode iz Kine, da nema PDV-a. Toliko ste toga, ja znam da ovim zakonom, sada ćete reći kao šta nema ni šljunka, vi ćete reći ne govorite. Ja imam obavezu i pravo upozoriti da PDV na dostavu vode, da to hitno mora Vlada a vi evo uvaženi tajniče ako možete kroz Vladu da je to ljudsko pravo i vodu moramo isključivo imati svi građani pravo. Meni je žao, evo brojne poruke sam jutros dobio jer su ljudi ljuti na reagiranje iz toga područja ministra i iz neretvanskog područja dolje, iz Ploče odakle on dolazi, vjerojatno iz Ploča, kako se zove to mjesto odakle on dolazi, da su ljuti na njega i na njegovo, povećan je broj tumora u tome području. A upozorite ga vi tajniče, vi ste više u toj ekološkoj sferi oko plinova, dušika i tih otrovnih stvari, oko frižidera, otpada i toga pa možete upozoriti ministra da zaštiti ljude, da je njegova dužnost štiti ljude i okoliš. I ako se je pojavio otrov u rijeci Neretvi, otrov bilo kakve vrste da je to katastrofa ako on kaže ja ne mogu ništa, ne može ništa u Mostaru a postoje bilateralni odnosi, postoje reakcije, mora se odgovoriti, mora tražiti mogućnosti nego on kaže ovdje kolegi Grmoji ja mogu utjecati koliko i vi, jel, obični građani, šta je loša poruka jer je povećan broj tumora na tome području. Još jednom ministre, tj. tajniče, poručite ministru, žao mi je šta je otišao, sad ću u ime kluba govoriti, ali isključivo ću govoriti poruke a mi kolegice i kolege, to sam danas i pokrenuo, evo sad će ustavno pravni stručnjaci, ljudi koji se bave vodama, napraviti prijedlog koji mora potpisati 1/5 saborskih zastupnika da bi došli u proceduru izmjene Ustava, ako je mogla Slovenija zaštititi vode kao javno dobro i kroz druge podzakonske akte to regulirati, ne vidim zbog čega to ne bi RH koja je puno bogatija, Slovenija je dosta bogata po vodama ali je ona 5., 6., mi smo najbogatiji u EU-u po pitkim vodama. Ja vas pozivam da je to naša obaveza, da se promijeni Ustav i da pitke vode budu javno dobro a ne ekskluzivno pravo pojedinaca. Inače u EU je prikupljeno milijun i 600 000 potpisa, parlament je prihvatio to kao vode su javno dobro a ne komercijalno dobro. Evo ja bi kolege zastupnike zamolio da budemo jedinstveni oko ovoga prijedloga a vas bi zamolio da očuvate krška područja, da štitite rijeke od izora do ušća i da vam ne bude krška područja ako moja Dalmatinska zagora, kanta za odlaganje otpada. I protivit ćemo se protiv Lečevice do beskonačnosti. Veliki dio otoka neće moći koristiti vodu pitku, ako se zatruje, vidimo šta je Marinščina, recite ovdje uvaženi tajniče šta je sa Marinščinom? Isti je CGO u Lečevici, koje probleme ljudi imaju. Još bi jednom upozorio vas, uvaženi tajniče na ... [[Govornik se ne razumije.]] jame sa autopute a koje utječu direktno u Jadro a koju piju Splićani, hej, pola milijuna ljudi, od 300 000 u sezoni u milijun ljudi pije. Upojne jame sa autocesta ulaze direktno u Jadro. Povećan je broj bolesti jer je razlog to, vjerojatno je i to razlog. Mjesečno po nekoliko dana pa i tjedana nema vode u Splitu. Pitke vode za koristit za piće. Zaštitimo najprije ovo što imamo, ove zakonske izmjene će možda donijeti dobre stvari ili kod kandidiranja za EU projekte jer mnoga manja vodopravna područja uslužna nemaju dovoljno novca ni sredstava vlastitih prihoda, ovako će vjerojatno imati. Znači ono što je dobro, treba mijenjati i prihvatiti ali je ključno zaštitimo vode, pitke vode.
Hvala vam. Slijedeća pojedinačna rasprava je rasprava od kolege Arsena Bauka, izvolite kolega Buk.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Ova tri zakona doživjela su određene izmjene temeljem prijedloga u prvome čitanju od koje su iznesene i od strane zastupnika, čak se prihvatilo i nešto prijedloga opozicijskih zastupnika, što mogu pozdraviti. Među onim prijedlozima koji nisu prihvaćeni, nažalost a možda i nije nažalost, nalazi se i moj prijedlog koji se ticao definiranja otoka kao uslužnih područja. Iako naravno, nisam zadovoljan što taj prijedlog nije prihvaćen, moram reći da sam ipak zadovoljan obrazloženjem, naime obrazloženje Vlade je da su veća uslužna područja, da je u tom slučaju lakše osigurati priuštivost cijene vode što bi ja naravno shvatio kao indirektno obećanje smanjenja cijene vode kada se to napravi na Braču i na Hvaru i na drugim otocima i iz govora tijela predstavnika predlagatelja, to mogu onda i prihvatiti na takav način pa onda evo to je onda jedna dobra vijest i ja ću pozorno pratiti provođenje toga. Nisam neki naročiti sada zagovornik struktura u lokalnim vodovodima ako nemaju neke dobre argumente a neke od događaja koji su se dogodili prije koju godinu čak daju i za pravo da bi tu trebalo biti malo oprezniji i ne prihvaćati sve prijedloge koji dolaze s lokalne razine u potpunosti. Prema tome, to je nešto što mogu podržati i prihvatiti kao obrazloženje ako bude do kraja i ispoštovano. Drugo, ipak zbog potreba za vodom, zbog posebno potreba u turističkoj sezoni, zbog velikih turističkih kapaciteta koje imamo na onim otocima koji su korisnici iz rijeke Cetine kao što je kolega Bulj spomenuo i ovaj ekološki problem i nas brine, dakle od kopna odnosno od Omiša do otoka Brača imajući 4 cijevi, one se dalje nastavljaju i na otok Hvar. Iz razgovora sa čelnicima lokalne samouprave, jako se često spominje potreba i polaganje pete vodovodne cijevi preko Bračkog kanala zbog potrebe i dalje je također i za Hvar naravno zbog povećanih potreba koje se tiču i zadovoljavanja potreba u turističkoj sezoni. Ja se apsolutno nadam da će se o tome voditi računa i da će peta cijev naći svoje mjesto u prioritetima nadležnih institucija koje se time bave. Obzirom da obrazloženje koje sam dobio od strane Vlade u pisanoj formi ovdje sada na plenarnoj sjednici, ja neću podnositi amandman na članak 7., jedino ću pratiti izvršenje tog obećanja, zahvaljujem.
Hvala i vama. Slijedeći je kolega Miro Bulj u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, završno, izvolite kolega Bulj.
Hvala lijepo predsjedavajući, kolegice i kolege, uvaženi tajniče sa svojim suradnicima. Radi se o 3 bitna zakona. Jutros smo aktivno sudjelovali u ime kluba, žao mi je šta ovdje nije ministar, šta je bio samo u jutarnjim satima dok su ovdje bile kamere da bi mogao ne odgovoriti na ono šta traže saborski zastupnici, a ne tražiti i to dosta rekao bih bahato jel mi je žao šta ministar okoliša, moramo štititi u stvari okoliš od ministra okoliša, na taj način njegove bahatosti, njegove arogantnosti, a svi znamo da imamo ogroman problem uz ova 3 zakona koji ima i dobrih stvari, a to su i rekao sam poglavito ova područja koja se povećaju sada tj. koja se, smanjuje se broj njihov, ali se povećaju, tako poglavito kod kandidatura za EU projekte, smanjuje se broj zaposlenih, tako da će tamo u tim područjima vlastite komponente sredstava za kandidiranje EU projekti vjerojatno biti pozitivno, al ako bude i negativno, to je promjenjivo i naravno da tu triba vidjeti o čemu će se raditi. Međutim, moje je zadovoljstvo isključivo zbog toga šta ministar ne pokaziva volju štititi okoliš, a to je poglavito kod vrlo, pitanja koje se pojavilo znači u Hercegovini, kod Mostara, taj otpad koji se pojavljuje, koji naravno dotječe u dolinu Neretve gdje, gdje je ministrova odgovor bio meni nerazuman, digao je ruke, jednostavno se pridao i rekao da to nije njegov problem, da on to ne može riješiti, a znamo da je povećanje i broja tumora, pratio sam to, čitam, stručnjaci upozoravaju na taj otrov koji se pojavio, ukazao je to i g. Dobrović, međutim, očito ministra to nije briga, njemu je puno bitnija njegova bahatost, al ja mislim da ministar okoliša ne mora biti bahat, ministar okoliša mora biti onaj koji se bori za održivi razvoj RH, a poglavito kad se tiče o Zakonima o vodama, onda ministar ne treba gledati stolice il opozicije jel opozicija je jednostavno triba saslušati ono šta treba saslušat. Evo ja sam i proteklih mjeseci, godina, upozoravao na štetne projekte na područjima, znači Dalmatinske zagore, krškog područja i ja mislim da se tribamo, predlažem da se ugledamo na Sloveniju koja je najdalje otišla u zaštiti krškog područja, u zaštiti rijeka od izvora do ušća, u zaštiti voda do, naravno i vode da budu javno dobro jel pitke vode jesu javno dobro, ne ničije ekskluzivno pravo, zato izražavam nezadovoljstvo dosadašnjim, pa doslovno ću reći privatizacijama naših izvora, Zakona o koncesijama koji evo prošle godine prebacio jedno koncesijsko pravo na drugu koncesijsku tvrtku šta je bilo znači doneseno ciljano da bi postali stranci vlasnik i toga Jamnice i toga izvora, Cetina, Sveti Rok i drugi izvori koji su otišli, jednostavno mi moramo zaštiti naše vode, a prije svega ekološki ih očuvat. Mislim ja sam svjedok tome kolko ima upojnih jama sa autoceste koje utječu direktno u Jadro, ja bih vas zamolio da to pogledate uvaženi tajniče kad nema ministra kojega nije briga uopće tema, njemu je bitno bilo su kamere tu i da on tu pokaže preveliko svoje znanje je li da on, ali ja bi volio da malo prošeta, da malo izađe iz kula od svjetla, pa ja sam to, znam točno divlja odlagališta i neće vam Lećevica proć ka šta mislite jel mi vam nećemo dozvolit, nažalost vas je tajniče dopalo da vam govorim jel je ministar podvio rep jel nema kamera, neće vam proć na ovaj način da se događa ka šta je na Marišćini, da nam ugrozite vode i onda ovi svi zakoni su bespotrebni ako mi onečistimo vode, krše, mora zaštitit, svaka kap koja pane u Podinarju, Dalmatinskoj zagori, Skradinu, Ravnim Kotarima se vraća u vodu i sad nam se vraća kroz čašu iz špine. Pogledajte splitski bazen, pa moramo štititi Cetinu, moramo štititi Krku, moramo štititi te izvore jel ovi su zakoni besmisleni ako ne štitimo i ne očuvamo naše vode, pa kome je interes da se ne očuva, da bude gospodarski centar u srid krša, mi moramo donijeti Zakon o zaštiti krša. Ponavljam, svaka kap koja u krš pane, završava u vodi, završava nam u čaši. Ako išta imamo [[Upadica: Hvala vam…]] i ako moremo [[Upadica: …kolega Bulj]] bit … [[Govornik se ne razumije]] , to su vode.
Hvala vam. I sada u ime predlagatelja g. Mario Šiljeg, izvolite.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče HS, uvažene saborske zastupnice i zastupnici, prije svega želim svima skupa zahvaliti na vrlo konstruktivnoj raspravi i na početku istaknuti da me raduje općit on ove rasprave koji je pozdravio nužnost reforme u sektoru vodnih usluga. Posebno me raduju najave dijela zastupničkih klubova koji su do sada bili suzdržani, a danas su se pridružili većini odnosno izrekli su svoju volju da podrže donošenje ovog paketa zakona. Osvrnuo bi se ukratko na par pitanja koja su se u današnjoj raspravi otvorila. Prije svega, o pravu na vodu i njegovom definiranju kao ustavnog prava treba naglasiti da je pravo na vodu u našem važećem zakonodavstvu definirano Ustavom RH kao sastavni dio prava na život po čl. 20. i prava na zdrav okoliš po čl. 70. Sudovi u RH pravo na vodu prepoznaju kao izvedenicu ova dva prava, tako je štite i tako i sude, a na kraju krajeva, tako pravo na vodu interpretiraju i tijela državne uprave. No, pravo na vodu poštovane zastupnice i zastupnici ne bi trebalo nekritički prepoznati kao pravo na besplatnu vodnu uslugu. U takvom slučaju, a rizici nisu mali, cijeli model pružanja vodnih usluga utemeljen na složenoj i skupoj infrastrukturi koja ima svoje troškove održavanja i svoju amortizaciju i za koju se mora platiti ekonomska cijena, cijeli taj sustav bi se urušio pod udarom dobrih namjera. No i neovisno o tome Zakon o vodnim uslugama određuje i minimalnu količinu vode koja mora se učiniti dostupnom, a to je 50 litara po stanovniku i dnevno čak i kada vodna usluga nije dostupna. Također je bitno istaknuti da realni problemi socijalno osjetljivih i ranjivih skupina se rješavaju kroz socijalnu cijenu vodne usluge i Zakona o vodnim uslugama koja iznosi najmanje, koja iznosi najmanje 60% od pune tarife. Danas je bilo puno govora o gubicima u vodoopskrbnom sustavu, da, riječ je o jednom od najvećih problema s kojima se resorno ministarstvo i Hrvatske vode danas suočavaju i ti gubi jest da su dosegli nivo od 50 odnosno iznos od 50%. Treba istaknuti da oni nisu posljedica samo neobračunavanja amortizacije dotrajalosti sustava i općenito tehničkih razloga već i posljedica bespravnih priključenja koja su se u pravilu događala u sredinama gdje su zaposlenici javnih isporučitelja bili suučesnici ilegalnog priključivanja i gdje se to široko i prešutno toleriralo. Rješavanje tog problema tog dijela gubitaka je veliki izazov. Zakonom o vodnim uslugama propisuje se naknada za bespravno priključenje koja iznosi cijenu vode puta 1,5 za 5 godina unatrag. O zaštiti voda krškog područja također je bilo govora, krška područja se zasebno ne spominju u Zakonu o vodama, ali treba reći da zakon dosta uspješno uređuje pitanje zona sanitarne zaštite po Članku 103. i ujedno daje ovlast da se pravilnikom ministra i odlukama jedinica lokalnih samouprava o zaštiti izvorišta vode za piće specifično urede pitanja vezana uz krš. Postavljeno je bilo pitanje hoće li Zakon o vodnim uslugama automatski dovesti do pune racionalizacije sustava? Naravno da neće, ali smatramo da je ovaj zakon prvi korak prema ostvarenju te racionalizacije. Predlagatelj se usprotivio pokušajima da se omogući višečlana uprava javnih isporučitelja koja bi potom opterećivala cijenu vode. Usprotivili smo se i pokušajima da se kreira vodna renta za korištenje izvorišta u korist matične jedinice lokalne samouprave jer bi i to vodilo ka povećanju cijene vode, a to nije cilj ovog zakona, već kako smo jasno istakli priuštivost cijene vode. Racionalizacija će dosta ovisiti o svijesti javnih isporučitelja da uspostave racionalno unutarnje ustrojstvo i to jest u njihovom autonomnom odlučivanju, ali jednom kada se uspostavi benchmarking odnosno mjerenje efikasnosti poslovanja i donosi se nova metodologija za određivanje cijene vodnih usluga putem neovisnog regulatora, taj isti neovisni regulator će moći djelovati da se cijena vode zadrži u granicama racionalnog poslovanja. Par riječi još o uslužnim područjima. U pojedinačnim raspravama dosta je problematizirana količina od 2 miliona kubika kao donja granica uspostave uslužnih područja. Ta je granica od 2 miliona kubika prilagođena prilikama u Hrvatskoj, zašto, zato što 4/5 vode isporučuju upravo isporučitelji koji imaju 2 miliona kubika i više. U pogledu iznimki koje smo predložili, iznimka od 800.000 do milion m3 vode vodili smo se s tri načela. Prvo je da broj iznimaka bude sveden na najmanju moguću mjeru tj. maksimalno do 5 njih, da taj isporučitelj već danas, znači koji ulazi u ovaj kriterij ima priuštivu cijenu vode, a to je do 1,5 neto raspoloživog dohotka i treći uvjet je bio da će sutra nakon izgradnje vodno-komunalne infrastrukture kroz projekte koji se sada provode imati također priuštivu cijenu vodne usluge, maksimalno do 3% neto raspoloživog dohotka. Širenje iznad granice od milion kubika vode urušio bi financijsku sposobnost za integraciju na većim uslužnim područjima, a s druge strane spuštanje granice ispod 800.000 kubika vodilo bi do novih 14 javnih isporučitelja koji bi bile iznimke od integracije. Usporedbe radi Mađarska, naša susjedna i prijateljska država koja po broju stanovnika, znači ima otprilike 2%, 2 puta više stanovnika nego što ima Hrvatska, nakon provedbe njihove reforme ima 42 isporučitelja vodnih usluga, a mi sa duplo manje stanovnika ne bismo smjeli dozvoliti da imamo veći broj nego što imaju naši susjedi. Postavilo se pitanje i instituta za vode, znači treba i jasno i glasno istaknuti. Ne osniva se nikakav fantomski institut, odredbe Zakona o vodama iz 2009. o mogućnosti osnivanja instituta za vode aktiviraju se ovim zakonom kako bi institut u prvom koraku preuzeo poslove monitoringa površinskih podzemnih voda za čije izvršavanje dosada nisu iskorišteni svi kapaciteti kojima Hrvatska raspolaže. U tom smislu glavni vodnogospodarski laboratorij Hrvatskih voda postaje jezgra instituta. U drugom krugu institut će preuzeti poslove izrade stručnih podloga za strateško planiranje u upravljanju vodama. Poslovanje instituta to je jako bitno da naglasimo, neće uopće opterećivati državni proračun. Naime, predviđeno je da se financiranje instituta osigura unutarnjom preraspodjelom prihoda od vodnih naknada koje se i inače prikupljaju za namjene izvršavanja djelatnosti koje preuzima ovaj institut. Dozvolite mi da kažem iz pozicije sveučilišnog nastavnika koji predaje na okolišnim studijima, da kažem da je riječ o plemenitoj namjeri koja ide u smjeru veće efikasnosti zaštite naših voda, a da bismo osigurali veću efikasnost zaštite naših voda, posebno krških voda o kojima se danas govorilo, prva pretpostavka je uspostaviti kvalitetan monitoring tih voda. Mi moramo znati šta se dešava u našem nadzemlju, šta se dešava u našem podzemlju, pratiti kvalitetu podzemnih naših voda kako bismo na vrijeme mogli prevenirati situaciju da više ne budemo zemlja koja može reći da je treća zemlja u Europi po količini dostupne kvalitetne vode za piće po glavi stanovnika. I zaključno, ovaj paket zakona je reakcija u biti ove Vlade na izazove koje je donijela provedba EU diktiranih projekata i razdoblje nakon realizacije tih projekata kao na identificirane probleme koji kronično muče sektor vodnih usluga u Hrvatskoj. Svjesni smo da je dosadašnji organizacijski okvir fragmentiranih isporučitelja vodnih usluga iscrpio nažalost svoje mogućnosti i dosegao svoj limit. Molim vas da u ime osiguranja dostupnosti vodnih usluga svim građanima i poslovnim korisnicima u RH da u ime socijalne priuštivosti buduće cijene vode, financijske samoodrživosti isporučitelja vodnih usluga i naše budućnosti u održivom korištenju voda, zajedno prepoznamo vrijednosti koje ovaj paket zakona nudi i podržimo ga u drugom čitanju. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Na vaše izlaganje imamo dvije replike. Prvi je kolega Bulj, a drugi je kolega Vlaović. Izvolite kolega Bulj.
Kolega Šiljeg, uvaženi tajniče. Voda je izvor života i bez vode, naravno, nema života. Hrvatska je bogata vodama, međutim sve se, i ova Vlada je na sjednici prije mjesec dana iz svibnja donijela odluku o prijenosu koncesije našeg izvora. Izvori moraju biti svima dostupni. I država je ona koja to mora jamčiti, a jedino to može jamčiti Ustavom. Ako je mogla Slovenija, ne vidim razloga zašto ne bi i mi. To je prvo. Znači, voda je javno dobro, a ne komercijalno dobro. To treba ponavljati. Nije to ekskluzivno pravo komercijalnih tvrtki i stranih multinacionalnih kompanija i offshore tvrtki. I to treba, trebamo zaštititi znači kroz Ustav, a podzakonske akte donositi, a štititi krško područje, a ne da nam uvodite, tj. dovodite, radite od nas kantu od smeća ... [[Govornik se ne čuje.]]
Hvala kolega Bulj. Kolega Vlaović, izvolite.
Hvala lijepo poštovani državni tajniče. U svojoj raspravi sam u ime kluba i rekao da ovaj dio gdje ste rekli da će uredbom se definirati javni vodni isporučitelji, njih 34, 40 ili 45. Protiv toga smo i predlažemo da, kad već neće doći ovdje u saborsku raspravu, da bar o tome prije nego što ide na Vladu rasprave matični saborski odbor, Odbor za zaštitu okoliša i Odbor za poljoprivredu, da imamo informacije na koji način će se to ustrojiti, da ne bude da je to politički prema tome gdje je HDZ pa će tamo i ostati javni vodni isporučitelji, a tamo gdje nije, neće, nego da imamo koji će, osim količine isporučene vode još biti argumenti za to. Da li će to biti održivi i da li će ono što je ključno, zašto ovo pitam, i sami ste rekli da će cijena moguće rasti, od 1,5 do 3% raspoloživog neto dohotka. To treba građanima reći i spriječiti da zbog toga što bi politički definirali javne vodoisporučitelje, građanima rasla cijena. Protiv smo toga da građanima raste cijena vode. Hvala.
Hvala i vama. Time smo zaključili raspravu o Konačnom prijedlogu Zakona o vodama i Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju vodnog gospodarstva kao i Konačnom prijedlogu Zakona o vodnim uslugama. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Hvala državnom tajniku na prisustvu.
Poštovane kolegice i kolege, dobar dan vam želim, preći ćemo na izjašnjavanje o amandmanima kao što je najavljeno za Konačni prijedlog Zakona o vodama, drugo čitanje, P.Z.E. br. 606, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Amandmane su podnijela zastupnica Dragica Vranješ te zastupnici Josip Đakić, Vesna Bedeković, Željko Lacković, Branko Hrg i Stevo Culej. Molim predstavnika predlagatelja, državnog tajnika u Ministarstvu zaštite okoliša i energetike g. Marija Šiljega da se očituje o podnesenim amandmanima, izvolite državni tajniče.
Uvažene saborske zastupnice i zastupnici…
Samo malo g. državni tajniče, prelazimo na amandman poštovane zastupnice Dragice Vranješ, izvolite.
Znači amandman se prihvaća u izmijenjenom obliku [[Upadica Brkić: Kojem obliku, recite?]] Koji glasi u članku 77. dodaje novi stavak 5. koji glasi nadzor nad provedbom odluke iz stavka 1. ovog članka u djelu koji se odnosi na ispuštanje otpadnih voda, protivno odluci odvodnje otpadnih voda u sustav javne odvodnje kojim upravlja javni isporučitelj vodnih usluga, provode vodni redari u skladu sa odredbama zakona kojim se uređuju vodne usluge.
Zahvaljujem, izvolite, očitovane zastupnice.
Prihvaćam izmjene s obzirom da se suštinski ništa ne mijenja i zahvaljujem se na izmjenama.
Zahvaljujem. Prelazimo na amandmane poštovanog kolege Josipa Đakića, Vesne Bedeković, Željka Lackovića, Branka Hrga i Steve Culeja. Prvi amandman, izvolite.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Drugi amandman.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona, zahvaljujem.
Prelazimo sada na glasovanje. Izvolite.
G. predsjedniče Sabora, nemam drugog načina, nekako na ovaj način izraziti veliko nezadovoljstvo da već 215 dana u prosjeku čekam odgovore na moja zastupnička pitanja ... [[Govornik se ne razumije.]]
Kolega Lovrinović, ja vas molim da sjednete, dobivate opomenu, prvu jer zloupotrebljavate Poslovnik.
.../Upadica: Ja sam se vama obraćao nekoliko požurnicom, vi niste to omogućili meni./...
Ja vas molim da sjednete, dobivate sada i 2. opomenu i molim vas da sjednete. To ne možete raditi, to jednostavno nije dozvoljeno [[Upadica: Sve ste nam ukinuli.]] Izvolite sjesti. Idemo na glasovanje. Konačni prijedlog Zakona o vodama, drugo čitanje, P.Z.E. br. 606., predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Amandmane je podnijela zastupnica Dragica Vranješ te zastupnici Josip Đakić, Vesna Bedeković, Željko Lacković, Branko Hrg i Stevo Culej. Vidim da se javlja kolega Grmoja, izvolite. Samo malo. Sad upalite.
Evo ga. Hvala. Dakle, evo, tražim u ime Kluba MOST-a stanku kako bi se konzultirali znači, uoči glasovanja. Mislim da je jako važno da se progovori o zaštiti voda u RH, ali da se progovori o ovoj našoj ustavnoj inicijativi odnosno izmjenama Ustava za koju smo počeli evo danas prikupljati potpise nadam se da ćemo to idući tjedan jer većina kolega je već dala potpise, uputiti u proceduru da se voda zaštiti kao, znači u RH u Ustavu, kao osnovno ljudsko pravo. Dakle, mi imamo situaciju da se vode i ugrožavaju i da nismo svjesni tog važnog resursa kojim smo jako bogati, ali nedovoljno smo toga svjesni niti imamo odgovornost znači prema zaštiti vode i činjenici da moramo svim našim građanima osigurati znači pristup pitkoj vodi. To su učinile i neke druge europske zemlje, poput Slovenije i to će MOST sada pokrenuti kao inicijativu. Isto tako, molim sve zastupnike, danas su na glasovanju jako važni zakoni, gdje tražimo izmjene zakona znači o HBOR-u, želimo da svi krediti HBOR-a budu javno dostupni. Kome su dodijeljena ta sredstava i radi se o javnim sredstvima, o sredstvima iz proračuna i isto tako imamo, ja molim za mir u sabornici, držim se teme. Kolega jeste li vi možda predsjedavajući? Jeste li vi novi predsjednik Sabora? Pa onda nemojte upadati u riječ. Vidim da su neke turbulencije unutar HDZ-a [[Upadica: Kolegice i kolege.]] možda ste vi novi predsjednik, ali mi to još ne znamo [[Upadica: Molim vas da… Kolega Plazonić, molim vas da ostavite kolegu Grmoju dok govori.]] Dakle, imamo taj zakon, imamo isto tako Zakon o toplinarstvu. Ja molim kolege iz HDZ-a da glasuju za zakon koji će ukinuti obvezu gradnje razdjelnika kojeg je nametnuo g., poznat kao g. Razdjelnik Ivan Vrdoljak, to je također danas na glasovanju i evo, ako ne podržavate takvu politiku HNS-a, ja molim vas i sve ostale da podržite ovaj naš zakon.
Hvala vam. Javlja li se još netko za stanku? Ako ne, nastavljamo u 10 sati 52 minute. STANKA U 10,42 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 10,55 SATI]] Nastavljamo dalje s radom. Izjašnjavanje o amandmanima proveli smo ranije na sjednici i predlagatelj je prihvatio amandmane s tim da je amandman Dragice Vranješ prihvaćen u izmijenjenom obliku s čime se je zastupnica složila. Stoga daje na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o vodama. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 71 za, 19 protiv i 2 suzdržana donesen Zakon o vodama.
Nastavljamo sa sljedećom točkom dnevnog reda, a to je: - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku, drugo čitanje, P.Z. br. 620; Predlagatelj je Vlada RH na temelju čl. 85. Ustava RH i čl. 172. u vezi čl. 190. Poslovnika HS-a. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? S nama je državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa, g. Juro Martinović, izvolite kolega Martinović, tj. g. Martinović.
Hvala vam potpredsjedniče HS-a, poštovane zastupnice i zastupnici. Pred vama je dakle, Zakon o izmjenama i dopunama parničnog postupka, drugo čitanje. Dakle, Zakon o parničnom postupku je osnovni temeljni izvor parničnog procesnog prava u RH. Od njegovog donošenja zakon je više puta mijenjan, a potreba za ovim izmjenama i dopunama proizlazi iz nužnosti izmjene pojedinih pravnih instituta koji usporavaju parnični postupak, odnosno radi uvođenja novih rješenja kojima će se osigurati pretpostavke za veću učinkovitost, brže i ekonomičnije vođenje postupka uz očuvanje pravne sigurnosti i vladavine prava. U osnovi, izmjena je nužnost izmjene pravila o reviziji te uvođenje novog instituta oglednog spora kao novog načina rješavanja sporova u kojima odluka ovisi o rješavanju istog pravnog pitanja koje je važno za osiguranje jedinstvene primjene prava i ravnopravnosti svih u njegovoj primjeni ili za razvoj prava kroz sudsku praksu. Za sporove koji su u većoj mjeri pokrenuti ili se njihovo pokretanje očekuje u kraćem vremenskom razdoblju. Prema novom načinu uređenja revizije, kao izvanrednog pravnog lijeka, stranke je mogu podnijeti samo ako im Vrhovni sud to prethodno dopusti ili ako je to dopušteno zakonom, a zakonom je dopušteno kod radnih sporova, Zakona o medijima, suzbijanju diskriminacije te utvrđivanje očinstva i majčinstva. Predloženim izmjenama i dopunama također se predlaže propisati način na koji sud treba obračunati troškove u slučaju djelomičnog uspjeha stranaka u sporu, kako bi se olakšao sudski posao u dijelu računanja troškova, ali i radi formiranja jedinstvene sudske prakse. Daju se veće ovlasti sucima u postizanju mirnog rješavanja spora, uvodi se elektronička komunikacija na općinskim sudovima, dakle, državno odvjetništvo, odvjetnik, javni bilježnik, sudski vještak, sudski procjenitelji, sudski tumač, stečajni upravitelj i pravna osoba podneske su dužni po novom rješenju podnositi u elektroničkom obliku. U odnosu na tekst prijedloga zakona koji ste imali pred sobom, tekst konačnog prijedloga zakona određen je u ovom tehničkom smislu radi preciziranja izričaja u odnosu na odredbe u svezi elektroničkom komunikacijom te je i dodatno propisana mogućnost suda da u obrazloženju presude sumarno izloži zahtjeve stranaka, činjenice koje su iznijele i dokaze koje su predložile. Odlučivanje od dopuštenosti revizije u tekstu konačnog prijedloga zakona uređeno je nešto drugačije na način da u prijedlogu za dopuštenje revizije odlučuje vijeće od 3 suca, ranije je bilo 5 tri suca Vrhovnog suda RH te su uređene odredbe o presumpciji da je tražbina koju je tužitelj utužio na temelju računa najčešće, vjerodostojne isprave utvrđena ako je tuženik koristio pravo na odbitak pred poreza osim ako tuženik ne dokaže protivno i to u pogledu obveze Ministarstva financija, porezne uprave na dostavu podataka o odbitku pred poreza. Poštovane zastupnice i zastupnici, dakle to vam je ono što je bilo najvažniji razlog za izmjene, za ovaj zahvat u izmjene i dopune Zakona o parničnom postupku i to su one najvažnije novine u jednoj skraćenoj verziji i tu smo da eventualno skupa sa vama tu stvar možda još i u ovoj fazi učinimo boljom ili da čujemo eventualno vaše primjedbe makar se radi o drugom čitanju. Hvala vam lijepa.
Hvala. Imamo dvije replike. Prvi, tri replike imamo, prvi je kolega Grbin, izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče. Ovakvo uređenje revizije dovesti će do smanjenog broja odluka u revizijskim predmetima ali će istovremeno dovesti do dvije stvari. Prvo, povećanje broja zahtjeva Vrhovnom sudu jer će se sada u svim postupcima gdje stranka nije zadovoljna odlukom zatražiti mogućnost izjavljivanja revizija. A drugo, kada to bude odbijeno dovesti će do povećanja postupaka pred Ustavnim sudom. Imajući u vidu odluku Ustavnog suda iz 2006. u predmetu U-1-1-569/04 je Ustavni sud svojedobno upravo zato što se povećao broj predmeta pred Ustavnim sudom jer je bila ograničena revizija ukinuo odredbe Zakona o parničnom postupku, ne bojite li se da će se slična stvar dogoditi i sada. Hvala.
Odgovor, izvolite.
Dakle svaki zahvat u procesno rješenje ima svoje nekakve dileme. Dakle to vaše promišljanje da bi se eventualno ako se smanji broj spisa predmeta koji će se završavati na razini Vrhovnog suda da bi to moglo povećati pritisak na Ustavnom sudu je realan. Međutim, po onome kako ja vidim ove izmjene, dakle mi ćemo imati dvostepenost, prvo ćemo tražiti dopuštenje Vrhovnog suda a nakon toga eventualno reviziju. Smatram da će ovo biti tretirano kao procesna odluka i neće biti moguća ustavna tužba na odluku o zahtjevu za dopuštenje revizije, nego za samo meritornu stvar. Dakle moći će ići dakle ustavna tužba na pravomoćnu odluku ali ne, ne i na ovo jer će se, dakle u pravomoćnoj odluci će biti sve i sve te nepravilnosti na koje se pokušava kroz reviziju ukazivati. I danas smo, imamo tu rješidbu, dakle imamo, idemo i sa revizijom i sa ustavnom tužbom. Dakle, Ustavni sud zastaje dok se ne riješi revizije.
Hvala. Imati ćete, moći ćete kasnije još. Izvolite kolega Čuraj.
Zahvaljujem predsjedavajući. Poštovani državni tajniče, samo me jedan upit, vidio sam tu, ... [[Govornik se ne razumije.]] zakon da se nešto mijenjalo kod članka 66. gdje se samo taksativno navodi da se određene izmjene odnose na prethodni postupak. Moje je pitanje zapravo s obzirom ako sam ja dobro iščitao da se nije zapravo ovdje išlo u mijenjanje tih odredbi o prethodnom postupku pogotovo što se tiče rokova i mislim da, da rokova za prijedloga dokazivanja i odgode ročišta itd., me zanima samo to stajalište i vas kao predlagatelja da li će se u budućnosti ići u tom smjeru nešto mijenjati oko roka ... [[Govornik se ne razumije.]] ili ovakav status koji dosta ovako dobivam informacija da su ljudi, da bi se trebalo možda pristupiti tom preispitivanju? Zahvaljujem.
Izvolite državni tajniče.
Iskren da budem, ja vas nisam razumio u kojem pravcu ide vaše pitanje. Dakle mi prethodno pitanje imamo, to je stari institut koji postoji u parničnom postupku otkad je pravnog postupka. Dakle mi u ovom već od prije dakle ali sada se to kvalitetnije uređuje imamo zastoj u postupku kada tražimo od Europskog suda u Luksemburgu da nam tumači norme europskog prava. I tu smo uređivali stvari na jedan pragmatičan način kako nam postupci, kako nam ti zastoji ne bi predugo trajali.
Hvala. I posljednja replika na vaše izlaganje, kolega Tomislav Klarić.
… [[Govornik naknadno uključen.]] prema presudi, uputi istu na reviziju, revizija poništi presudu i nema se od koga naplatiti onaj iznos recimo 4,5 milijuna kuna koliko je plaćeno nekoj stranci prema pravomoćnoj presudi. Da li se razmišljalo na koji način će se obešteti takvu stranku? A šteta je nastala dugotrajnim suđenjem, visokim kamatama, svim onim što proizlazi iz takvog sudskog postupka. I revizija je bila uspješna.
Izvolite, odgovor.
Dakle teško je govoriti o konkretnim slučajevima, poštovani zastupniče, dakle parnični postupci su takve naravi da oni uvijek dovode do toga da jedna stranka izgubi spor. Dakle za takve situacije predviđen je institut odgode izvršenja. Predviđen je institut, da li konkretna stranka nije sa time uspjela u svome naumu, dakle a odgoda se može na načelnoj razini dopustiti, sudovi je dopuštaju onda kada prijeti opasnost da će, za slučaj, kada se podnese pravni lijek i nakon pravomoćnosti revizija izvanredno pravno sredstvo, kada prijeti opasnost da će ako se ne odgodi ovrha nastupiti takve posljedice a to su upravo te posljedice. Tko je u konkretnom slučaju kako odlučivao, meni je teško u to ulaziti. U pravilu se ne dopušta odgoda ovrhe protiv države, protiv Croatia, protiv osiguravajućih društava jer su oni uvijek moćni i nema opasnosti da će za 5 godina oni bankrotirati. A u situacijama kada je izvjesno da bi netko mogao na takav način ostati bez svojih sredstava, tu sudovi u pravilu ... [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala vam. Želi li predsjednica Odbora za zakonodavstvo? OK. Onda otvaram raspravu. Prva u ime Kluba zastupnika HDZ-a je kolegica Marija Jelkovac. Izvolite kolegice Jelkovac.
Hvala lijepa poštovani predsjedavajući, poštovani državni tajniče suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Evo, ja pokušati ukratko izložiti u ime kluba oko Konačnog prijedloga Zakona o parničnom postupku (ZPP). ZPP temeljni je izvor parničnog procesnog prava i do sada je više puta mijenjan s ciljem da se riješe uočeni problemi u praksi, te da se unaprijedi sustav građansko pravne zaštite, osobito ubrzanjem postupka i smanjenjem troškova samog postupka. Cilj ovih izmjena zakona također je bolje funkcioniranje pravosudnog sustava, ubrzanje i skraćenje trajanja sudskih postupaka, te na taj način i smanjivanje samih troškova. Istaknut ću dvije osnovne novine u ovim izmjenama zakona, a to je novo uređenje instituta revizije, te uvođenje novog instituta tzv. oglednog postupka. Po novom prijedlogu, reviziju kao izvanredni lijek stranke mogu podnijeti samo ako im Vrhovni sud RH to prethodno dopusti ili ako je to dopušteno zakonom. Prijedlog za dopuštanje revizije stranka bi mogla podnijeti u roku 30 dana od dana primitka drugostupanjske presude, a u prijedlogu mora navesti određeno pravno pitanje zbog kojeg predlaže da se dopusti revizija i razloge zbog kojih je to važno za osiguravanje jedinstvene primjene prava. O dopuštenosti revizije odlučuje vijeće od, po Konačnom prijedlogu zakona, 3 suca i u prvom čitanju, u prijedlogu je bilo 5 sudaca na prijedlog Odbora za pravosuđe, sada u Konačnom prijedlogu imamo da će o tome odlučivati vijeće od 3 suca i to rješenjem protiv kojeg nije dopušten pravni lijek. Na taj način sužava se mogućnost podnošenja tzv. redovne revizije, što bi trebalo dovesti do ubrzanja završavanja postupka, a i do rasterećenja sudova. Uvođenjem novog instituta oglednog postupka postići će se ubrzanje postupanja u svim onim postupcima u kojima je bit stvari u pogledu pravnog pitanja ista, a koji su pokrenuti u većem broju ili se njihovo pokretanje očekuje u kraćem razdoblju. Drugo, odlukom koju Vrhovni sud zauzme o tom pravnom pitanju, jamči se jedinstvena primjena prava i ravnopravnost svih u njegovoj primjeni odnosno na taj način razvija se pravo kroz sudsku praksu, što je ustavna zadaća Vrhovnog suda. Ogledni postupak započinje na sudu prvog stupnja koji traži sjednicu sudskog odjela i ovisno o zaključku sjednice, prijedlog pitanja važnog za jedinstvenu primjenu prava sa spisom predmeta dostavlja Vrhovnom sudu radi zauzimanja pravnog stajališta o tom pitanju. Vrhovni sud u roku 30 dana mora odlučiti o dopuštenosti prijedloga. Predlaže se nadalje propisati način na koji sud treba obračunavati troškove u slučaju djelomičnog uspjeha stranaka u sporu, kako bi se olakšao posao sudu u dijelu računanja troškova. Propisuje se također i jedinstveni rok za žalbu od 15 dana. Radi poticanja mirnog rješavanja spora predloženim izmjenama i dopunama, predlaže se u stvari dati veća ovlast samim sucima kod odluke o troškovima postupka koji onda postaju također i ovisni o nastojanju stranke da se spor riješi mirnim putem. Predloženim izmjenama i dopunama napušta se i zapisničko evidentiranje ročišta tamo gdje za to postoje uvjeti, te se uvodi mogućnost održavanja ročišta na daljinu audiovizualnim uređajima i propisuje mogućnost sankcioniranja stranaka za prekasno dostavljeni podnesak, tako da se prekasno predani podnesci ne bi uzimali u obzir. Radi ubrzavanja postupka propisuju se i veće ovlasti sudskim savjetnicima tako što se propisuje da u postupcima pred trgovačkim sudovima sudskim savjetnicima se daje ovlaštenje donosit odluke o prekidu postupka, nastavku prekinutog postupka i u obustavi postupka iz razloga navedenih zakonom. Evo, ono što je također bitno da je predlagatelj uvažio primjedbe koje su bile u prvom čitanju i Odbora za zakonodavstvo, te ovaj Konačni prijedlog nomotehnički poboljšan, kako sam već rekla, uvažena je i primjedba Odbora za pravosuđe i neke primjedbe nisu, koje su u prvom čitanju iznesene, nisu prihvaćene, ali ih je predlagatelj obrazložio, razloge iz kojih nije prihvatio navedene prijedloge i primjedbe. Također ovaj Konačni prijedlog zakona u svojoj primjeni neće iziskivati nova proračunska sredstva i Klub HDZ-a će podržati donošenje ovakvog Konačnog prijedloga zakona o ZPP-u. Hvala.
Hvala i vama. Slijedeći je kolega Goran Aleksić, ispred Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e, izvolite kolega Aleksič.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče HS. Uvažene kolegice i kolege, pred nama je jedan jako važan zakon koji će stranka SNAGA podržati. Imam nekoliko amandmana na taj zakon, bez obzira prihvatili se ti amandmani ili ne prihvatili, ja ću podržati taj zakon, prije svega zbog instituta oglednog postupka koji je jako važan i koji je trebao još jučer biti predložen i donesen, al nažalost nije se nitko toga sjetio, a bilo bi super da jest. Ja moram reći da pretpostavljam da se ogledni postupak u stvari predlaže zbog slučaja Franak. Slučaj Franak je otvorio niz pravnih pitanja koja se tiču tisuća i tisuća sličnih predmeta i vjerujem da je to prvi put u povijesti hrvatskog sudstva da se tako nešto događa i onda vjerujem da je to razlog zašto se u stvari predlaže taj ogledni postupak. Slučaj Franak je otvorio niz novih situacija, on je prvi put u RH zaštitu potrošača podigao na jedan viši nivo, a evo zbog slučaja Franak se sada mijenja i ZPP i to je jako dobro i šteta je da se prije toga nismo sjetili. Pa koje ću to amandmane imati? Jedan od amandmana tiče se situacije vezane za preinaku tužbe. Zašto bi trebalo ustvari omogućiti preinaku tužbe u slučajevima kada je postupak već u tijeku, ali se naknadno nekakvom sudskom praksom utvrde neke nove činjenice? Zbog toga jer je to svrsishodno, pa stoga ću predložiti odnosno predlažem da se preinaka tužbe svakako omogući u svakoj situaciji kada tijekom vođenja nekog sudskog postupka dođemo do nove činjenične situacije vezane za taj postupak i onda iako inače preinaka nije moguća, tu bi bilo svrsishodno da se preinaka omogući. Evo dat ću konkretan primjer, netko je npr. tužio banku zbog toga što je banka s njim ugovorila nezakonitu ugovornu odredbu o promjenjivoj kamatnoj stopi i na temelju toga zahtijevao je od banke da mu vrati sve preplaćene iznose kamata i pripadajuće zatezne kamate. U međuvremenu dogodila se pravomoćna presuda u slučaju Franak, pravomoćno je utvrđeno da je osim ništetne kamatne stope, ugovarana i ništetna valutna klauzula CHF. I sad ukoliko postupak još nije završio, ukoliko se još uvijek vodi na prvom stupnju, ukoliko je vraćen na prvi stupanj nakon žalbenog postupka, bilo bi svrsishodno da se omogući preinaka tužbe na način da se u tužbeni zahtjev uvrsti i zahtjev za isplatu preplaćenog tečaja. Zašto bi netko morao podignuti još jednu tužbu, ako je u međuvremenu pravomoćno utvrđeno da je ništetna i odredba o valutnoj klauzuli, to bi bilo svrsishodno i to bi omogućilo onome tko je tužio da jednom tužbom dobije sva svoja prava koja defakto ima. Druga stvar koju predlažem jest da umjesto stupanja na snagu 1. rujna, zakon stupi na snagu osmoga dana po objavi u Narodnim novinama jer ovaj ogledni postupak koji je jako važan, nema razloga za čekanje, treba ga odmah staviti u akciju i odmah omogućiti da se pokrene ogledni postupak. Ima još čitav niz neriješenih pravnih pitanja upravo iz slučaja Franak, o čemu ću također govoriti i nema razloga da se ne omogući da odmah krenu ogledni postupci po tim pitanjima koja još uvijek nisu riješena. I slijedeća stvar koju predlažem kroz amandman jest da se ogledni postupak primjenjuje na sve postupke u tijeku. Nema razloga ako imamo 1000, 2000, 5000, 10000 sličnih postupaka koji su u tijeku, nema razloga da se u tim postupcima koji imaju identičan predmet, ne omogući da se putem oglednog postupka riješi problematika iz tih predmeta, to bi bilo svrsishodno i bilo bi u duhu prava, to bi omogućilo da svi ti ljudi koji su pokrenuli slične postupke, mogu te svoje postupke riješiti puno brže i imati pravnu sigurnost u smislu rješavanja određenog postupka, znali bi ukoliko Vrhovni sud RH zauzme stav da to treba riješiti po varijanti 1, 2 ili 3, koja varijanta je primjenjiva i svi bi onda primijenili tu varijantu koju je Vrhovni sud utvrdio primjenjivom. Stoga ne vidim razloga da se to ne primjeni i na postupke u tijeku. Pa malo bih se vratio na povijest slučaja Franak jer slučaj Franak je po meni razlog za uvođenje ovog instituta oglednog postupka. Nažalost, taj slučaj još uvijek nije završen, još uvijek ima čitav niz neriješenih pravnih pitanja, on je pokrenut u travnju 2012.g., a mi smo evo u lipnju 2019., još uvijek taj slučaj nije završio revizijom na Vrhovnom sudu, na Vrhovnom sudu se još uvijek odlučuje o revizijama banaka koje traže da se ukine pravomoćna sudska presuda i još uvijek dužnici potrošači nemaju pravnu sigurnost, ali tu pravnu sigurnost na kraju krajeva nemaju niti banke i one bi trebale znati na čemu su. Ta pravna sigurnost izuzetno je važna zbog troškova koje može izazvati bilo koje od strana koje sudjeluju u sudskom sporu. Evo upravo ja osobno sam uz pomoć udruge Franak vodio jednu kampanju prošlih pola godine gdje smo defakto nagovarali ljude da tuže jer na temelju pravomoćne sudske presude oni imaju pravo tužiti banke, na temelju pravomoćne sudske presude, kolektivne sudske presude, svi ti potrošači imaju pravo potraživati preplaćene kamate, preplaćeni tečaj, pripadajuće zatezne kamate, u ovom trenutku to je pravomoćno utvrđeno i u ovom trenutku potrošači imaju pravo na te preplaćene iznose. U međuvremenu Vrhovni sud RH po jednoj reviziji odlučio je da ljudi koji su konvertirali svoje kredite imaju pravni interes utvrđivati svoja prava, pa i oni imaju pravo tužiti i tražiti svoja prava. Zastara potraživanja po tim pravima što se tiče kamatne stope nastupa 14.6., znači 13.6. je zadnji dan za podizanje tužbe i ljudi su jednostavno morali tužiti unatoč tome što još uvijek nemaju apsolutnu pravnu sigurnost. Ja mislim da tu leži jedna određena odgovornost i na Vrhovnom sudu RH koji je trebao prije odlučiti o slučaju Franak, prije je trebao odlučiti o revizijama banaka i ljudi bi znali na čemu su, ovako su ljudi morali jednostavno tužiti jer bi ušli u zastaru potraživanja, a kad uđu u zastaru potraživanja nemaju više pravo zahtijevati ono što su im banke nepošteno naplaćivale. I sad još uvijek ti ljudi imaju pravnu nesigurnost jer nije odlučeno o revizijama. Te revizije nisu ogledni postupak, al na neki način i jesu. Zašto? Zato jer se tiču 125000 predmeta, dakle, odluka Vrhovnog suda RH o revizijama banaka tiče se 125000 potencijalnih sudskih predmeta, a po mojoj procijeni u ovom trenutku se na sudovima nalazi 20000 takvih predmeta, do sutra kada je zadnji dan za zastaru potraživanja vjerojatno će biti i predan još jedan određeni broj takvih tužbi i mogu reći da je kampanja djelomično uspela, nije uspjela u potpunosti, da bi uspjela u potpunosti bilo bi 125000 tužbi, ali i ovaj broj od 20000 koji ja pretpostavljam da je ostvaren, je dobar uspjeh kampanje s jedne strane, s druge strane ja i udruga Franak preuzeli smo na sebe jednu veliku odgovornost jer smo ljudima rekli da trebaju tužiti i jesmo upozorili smo ih da postoji i taj rizik koji se zove revizije banaka, na to smo ih upozorili, ali unatoč tome mi smo vodili jednu kampanju jer želimo da ljudi dobiju svoj novac. Druga pravna pitanja koja nisu riješena osim revizije banaka koja ne spada u ogledni postupak, ali druga pravna pitanja koja su jako važna su npr. način izračuna preplaćenih iznosa za konvertirane kredite. Vrhovni sud RH odlučio je da dužnici koji su konvertirali svoje kredite imaju pravo utvrđivati svoja prava, da imaju pravni interes. Međutim, Vrhovni sud RH nije odlučio koja varijanta izračuna je prihvatljiva, matematički smo mi već javno prikazali što se u stvari dogodilo u konverziji, a što se događa presudom. U konverziji potrošači su dobili smanjenje glavnica, neki potrošači morali su doplatiti jer nisu dovoljno plaćali kroz svoje CHF anuitete da bi dostigli onu glavnicu koja se dostiže kroz euro simulaciju, a neki potrošači opet su preplatili taj iznos za neki određeni iznos kuna jer su plaćali više po anuitetima iz CHF kredita, nego po simuliranim anuitetima iz EUR-o kredita, pa tako da netko ima manjak, netko preplatu iz konverzije. Ono što se nije dobilo konverzijom, preplaćeni su iznosi kamata, preplaćeni iznosi tečaja i pripadajuće zatezne kamate. Banke će reći ali mi smo vama to priznali kroz konverziju. Ne, niste nam priznali to kroz konverziju zbog toga što to vaše umanjenje nije u skladu sa ništetnim CHF tečajem. Kao prvo, ništetni CHF tečaj uzrokuje još manju glavnicu nego ona što se dogodila kroz konverziju CHF kredita, a kao drugo presudom se još dobije i preplaćene iznose koji se nisu dobili kroz konverziju, pa onda je potrebno na sudu vještačenjem utvrditi točno razliku između onoga što se dobiva konverzijom i onoga što se dobiva presudom. E, da bi do toga došli vjerojatno će biti potrebno provesti upravo jedan ogledni postupak ukoliko prije toga ne dođe neka izvanredna revizija na Vrhovni sud po kojoj će onda Vrhovni sud odlučivati je li način izračuna za konvertirani kredit pravilno izvršen. Međutim, još važnije pitanje prije same te odluke o izračunima jest pitanje revizije banaka, znači Vrhovni sud RH najprije mora odlučiti o revizijama banaka, pa će tek onda moći odlučivati o izračunima iz konvertiranih kredita jer je to usko povezano. Vrhovni sud RH najavio je da će o revizijama banaka odlučiti do kraja srpnja, ukoliko on odluči do kraja srpnja, znači da bi već u kolovozu mogao biti pokrenut neki ogledni postupak vezan za konvertirane kredite i zbog toga bi bilo dobro da zakon stupi na snagu osmoga dana po objavi u Narodnim novinama, a ne 1. rujna jer nema više vremena za čekanje, potrebno je da ljudi dobiju pravnu sigurnost i da svi oni koji su tužili znaju na čemu su, da znaju preinačiti svoje tužbene zahtjeve u skladu s onim kako to odluči Vrhovni sud i da na kraju krajeva u skladu s time konačno imaju određenu pravnu sigurnost koju u ovom trenutku nemaju. Druga stvar koja se postavlja kao važno pitanje u slučaju Franak jest pitanje ništetnosti CHF ugovora. Veliki broj potrošača tužio je ili će tužiti banku sa zahtjev da se njegov CHF ugovor proglasi ništetnim. Hoće li to proći ili neće, ovisi o Vrhovnom sudu RH jer bit će pravomoćnih presuda da ugovori jesu ništetni, bit će pravomoćnih presuda da ugovori nisu ništetni i Vrhovni sud će morati na temelju neke od revizija odlučivati o tome pitanju. Budući da još ne znam niti za jednu pravomoćnu presudu po tome pitanju, vjerujem da bi najlakši i najjednostavniji način do odgovora na to pitanje, bilo upravo način da se pokrene ogledni postupak s pitanjem je li CHF ugovor zbog toga što ima ništetnu cijenu, a to je kamata i zbog toga što ima ništetan glavni predmet, a to je tečaj, je li zbog toga što je ništetna cijena i ništetan glavni predmet, je li zbog toga ništetan i CHF ugovor? Dakle, to bi se moglo također kroz ogledni postupak riješiti, pa u skladu s time opet imam argument da bi trebalo što prije dati zakonu da stupi na snagu odnosno da stupi na snagu osmoga dana po objavljivanju u Narodnim novinama.
Hvala vam kolega Aleksić. Nakon vas, u ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Stjepan Čuraj, izvolite kolega Čuraj.
Zahvaljujem poštovani predsjedavajući, poštovani državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege, dakle, Klub HNS-a vrlo kratko sada da se ne ponavljamo, samo ću sumirati ove najbitnije stavke, zapravo ovdje se radi o vrlo dvije bitne stavke, to su izmjena pravila o reviziji i tzv. ogledni postupak. Naime, nepotrebno je da ponovno imamo četiri osnovna uvjeta kada i zašto su dozvoljena, sudska revizija, odnosno ako je riječ o pravnom pitanju u kojoj odluka odstupa od prakse, ako nema prakse revizijskog suda, odnosno ako nije jedinstvena, nadalje ako već u tom pitanju je ... [[Govornik se ne razumije.]] shvaćanje i presuda da se drugostupanjski sud temelji na tom shvaćanju ali bi ga zbog nekih uvažavajućih razloga, zapravo zbog nekih osobito i drugih razloga tijekom prethodnog postupka, odnosno prvostupanjskoga moglo značiti da promjene sustava, zapravo došlo do promjene sustava u zakonodavstvu i ... [[Govornik se ne razumije.]] međunarodnim sporazumima. Dakle vrlo jasno četiri neka osnovna razloga što bi zapravo trebalo unaprijediti i tu i funkcionalizaciju i sami pravosudni sustav da bude efikasnije i ekonomičnije ono što svi se kunemo, što svi govorimo i što svi znamo da nam je rak rana same države prije svega. Dakle a time i povjerenja u pravni sustav, u bilo kakav posao itd.. Mislim da ne treba o tome sada razglabati previše. Ono što je meni bitno kod oglednog postupka, što je svojevrsni novum u hrvatskoj pravosudnoj praksi koji apsolutno ćemo pozdraviti, to je jedno donekle malo onako odškrinemo vrata u jednom presedanskom načinu odlučivanja gdje zbilja postižemo tu efikasnost, ubrzuju se postupci, naravno uzima se Vrhovni sud da njegovo tumačenje i zapravo odluka koju on zauzme u određenom pravnom pitanju a pitanje mora biti važno za primjenu jedinstvenoga, za jedinstvenu primjenu prava, zapravo jamči se upravo to da će ta jedinstvena primjena prava biti svugdje i primijenjena i time i da će svatko dobiti ravnopravnost jer ne mali broj puta smo imali situacije gdje u onom najblažem primjeru dva različita suda o istome odlučuje različito, pa onda u nešto manjem broju da jedan sud o istome odlučuje različito. Pa čak su mi i kolege rekli da jedan sudac o istome donese, isti sudac donese dvije različite presude. Ne kažem da su to sve kandidati za ogledni primjer, ali svakako da, za ogledni postupak, pardon, ali svakako da je to dobar korak i da će to sigurno donijeti ono što nam je prijeko potrebno jedinstvenu, osigurati jedinstvenu primjenu prava, ravnopravnost, zajamčenost i ubrzati postupke i zbilja donijeti tu dodatnu pravnu sigurnost. To je mislim svima jasno. Ono što bih svakako ovim putem još želio istaknuti da je sutra zadnji rok za podnošenje tužbi vezano o ništetnosti odredbe za, odnosno tzv. švicarski franak, dakle odredbe o jednostranoj mogućnosti promjene kamatne stope, naravno i valutne klauzule. I s obzirom da je zastarni rok 5 godina, međutim odlukom od 2014. Vrhovnog suda uzima se da je ponovno počeo ići taj zastarni rok te tako on sutra nastupa. Pa i ovim putem pozivam sve građane da još koji mogu stignu podnijeti tužbu. Jer upravo mislim da je i to je ono ključno pitanje da nam je to jedan jedinstveni primjer da li ovo što je kolega Aleksić govorio, da li ovaj zakon se može primijeniti i ovaj institut oglednog postupka na te sve sporove. Po meni, po onom tumačenju kako ja ovdje vidim gdje kod samog proceduralnog načina, kako, što postaje ogledni spor, a to je, na prvoj instanci, dakle sami proces, postupak kreće podnošenjem tužbe, to je prvi korak. Drugi korak je prije određivanja prvog ročišta, sudac, prema ovome što sam ja uspio iščitati treba odlučiti i vidjeti da li je to, spada pod teoriju, odnosno pod mogućnost osiguranja ... [[Govornik se ne razumije.]] jedinstvene primjene prava odnosno tzv. oglednog postupka. I to znači ako on nije to napravio do 1. rujna da li onda to se odnosi na sve te postupke, ako tada to on vidi da je postojeći zakon na snazi ili idemo dalje u postupku po onom dijelu koji je važenju zakon i Zakon o parničnom postupku u trenutku podnošenja tužbe, to je sad ključno pitanje. Ovdje sam nešto iščitao, ako se ne varam 502. u izmjena zakona tako da bih molio tu dodatna pojašnjenja vezano za taj dio gdje se ovdje čak ako se ja ne varam navodi da je to donekle i moguće ali bih volio, to sam upravo htio konzultirati, volio bih to da se konzultira jer mislim da je svima jasno da bi to itekako ubrzalo. Doduše, sada su neke procjene da će ovi postupci oko franaka do pravomoćnosti trebati nekoliko godina, godinu, dvije, tri, ne znam, moguće je. S ovim bi to apsolutno se smanjilo, naravno pojednostavilo ali time bi bio manji trošak za konkretno tužene, odnosno banke što se tiče pitanja zateznih kamata na vrijednost samog postupka, na onu glavnicu koja je utuživa. Tako da, to mi ostaje kao pitanje koje je onako pravno, uvijek znamo da nema retroaktivnog djelovanja ali s ovim bi se možda odškrinula vrata zapravo da je to moguće ukoliko prvo ročište nije niti sazvano niti odlučeno, jer upravo se ovdje u proceduralnim odredbama govori da se to mora sve odviti i prepoznati taj postupak kao ogledni u prije sazivanja prvog ročišta jer onda ide u drugom smjeru. I naravno pozdravljam ovdje u ime kluba što se propisuju veće ovlasti sudskim savjetnicima, tako da, pogotovo pred trgovačkim sudovima, ovlaštenje da mogu donositi odluke o prekidu postupka, nastavku prekida postupka, obustavi postupka iz razloga navedenim zakonom, dakle još rasterećivanje samih sudaca i omogućavanje onoga što nam je sigurno bitno i rak rana a to je efikasnost. I zaključno ono što sam već u replici zapravo rekao to je vezano za prethodni, odnosno odredbe o prethodnom postupku, naime, one nisu ovime obuhvaćene iako je dosadašnja praksa zapravo pokazala, odnosno u primjeni da svrhovitost tih odredbi bi se mogla možda preispitati pogotovo uz rokove prijedloga dokaza i odgode pripremnog ročišta, dakle ... [[Govornik se ne razumije.]] samo jednom, znači da li kod tih dijelova da li je to svrhovito i taj način u praksi kako izgleda i kako u praksi to zapravo biva i koje to stvara probleme. Evo to je onako zaključno, mislim da samo zapravo odgovara ovo ključno pitanje oko mogućnosti primjera za one koji nisu započeli sa prvim ročištima što smo iskomentirali, da li to otvara se vrata i njima jer mislim da možda čak i to treba protumačiti s dvije strane, jedno je naravno, pozdraviti da bi to bilo dobro, ali s druge ako time otvaramo neku mogućnost ustavne tužbe, ako se nešto radi retroaktivno, je li to zakonski uopće dozvoljeno, tu treba biti pametan da ne bi sve ove tužbe zapravo nam stale na čekanje i imale još većih problema. Evo klub HNS-a naravno prihvati će ove izmjene, zahvaljujem.
Hvala. Slijedeći je kolega Peđa Grbin u ime Kluba zastupnika SDP-a, izvolite.
Zahvaljujem poštovani g. potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Zakon o parničnom postupku je jedan od najvažnijih zakona za funkcioniranje pravne države. Neki će možda dovesti u pitanje ovu moju tezu ali svi mi koji smo ga primjenjivali u praksi a to znači u svakom sudskom postupku u kojem se rješavaju građansko-pravni odnosi između pravnih i fizičkih osoba na području RH, znamo koliki broj građana ove zemlje taj zakon dotiče. Mnogi toga nisu niti svjesni ali barem jednom vrlo izgodno tijekom svog života će se iz ovog ili onog razloga naći pred sudom u nekakvom građanskom sporu koji će biti vođen upravo po pravilima ovog postupka kojeg mi danas uređujemo. I zato sam godinama bio izuzetno sretan što uz sve mane i prednosti koje smio dosada imali, taj zakon je u Hrvatskom saboru uvijek bio usvajan konsenzusom. Oko njega je postojalo visoko suglasje i ako se ne varam, uglavnom je bio usvajan jednoglasno. Međutim, ovaj put to neće biti slučaj jer Klub zastupnika SDP-a iz razloga koji ću u nastavku ove rasprave iznijeti, neće moći podržati ovaj zakon no okrenimo redom. Da, u zakonu ima puno novina. One su jednom dobre, u drugom loše. Da, ogledni spor je dobro rješenje, moglo je biti još i bolje da ste prihvatili naš prijedlog da ovdje pored oglednog spora, omogućimo po uzoru na članak 267. Ugovora o funkcioniranju EU-a postavljanje prethodnog pitanja ali niste, no dobro. Da, drago nam je što ste prihvatili određene prijedloge koje smo iznosili u raspravama po odborima kao što je primjerice da se u slučaju dopuštenosti revizije baš ne mora postupak voditi pred vijećem od 5 sudaca ali žao nam je što niste usvojili druge naše prijedloge koji su puno bitniji i odlučuju rekao bih ne sam o funkcionalnosti već i o ustavnosti ovog zakona. Dopustite mi da objasnim koji su to problemi. Prvo i osnovno, revizija, ovim zakonom ograničavate mogućnost izjavljivanja revizije. Da pojasnim onima koji slučaju, revizija je izvanredni pravni lijek kojeg stranke u građanskom postupku mogu koristiti nakon što je postupak pravomoćno okončan. Do sada je podnošenje revizije bilo uvjetovano određenim uvjetima koji su bili isti za sve bez obzira o tome što je bio predmet spora. Revizija je bila uvjetovana vrijednošću predmeta spora, oko toga može biti prijepora da li je bilo utemeljeno, oko toga se može raspravljati i Ustavni sud je o tome to doveo pod pitanje u odluci koju sam prethodno spomenuo U-1569/04 iz 2006. g. ali je to funkcioniralo u praksi. Vi to danas mijenjate na način da će se revizija moći izjavljivati u svakom sporu pod uvjetom da tu reviziju dopusti Vrhovni sud RH. Što će to u praksi značiti? Odvjetnička struka ima određene zakonitosti, jedna od tih zakonitosti je da je odvjetnik dužan učiniti sve što je u njegovoj moći da zaštiti interese svoje stranke. Odvjetnici to često koriste na način kako bi trebalo a često i tu odredbu, to pravilo odvjetničke etike, tumače na način da će učiniti sve da bi zaštitili sebe od eventualnog progona stranke nezadovoljne uspjehom u sporu. U konkretnom slučaju to znači da će većina mojih kolega, većina kolega uvaženog državnog tajnika, u situaciji kada njihova stranke ne uspije sa sporom, ići prema Vrhovnom sudu sa zahtjevom za dopuštanje revizije. Pa čak i onda kada će biti potpuno svjesni da takav zahtjev nije osnovan. Zašto? Pa iz jednostavnog razloga kako bi zaštitili sebe od eventualnog progona zbog toga što nosu na odgovarajući način zastupali stranku i zbog toga što nisu iskoristili sva sredstva koja su im na raspolaganju. Što to znači? To znači da će se Vrhovni sud RH naći zatrpan većim brojem predmeta nego što je to bilo dosada a pazite paradoksa. U kaznenim predmetima gdje se na Vrhovnom sudu smanjuje priljev predmeta, gdje Vrhovni sud uz smanjenje priljeva predmeta povećava ažurnost što dovodi do dramatičnog smanjenja zaostataka koji se mjere u stotinama, zaostali opredmeti na Vrhovnom sudu u kaznenom odjelu se mjere u stotinama a u građanskom u tisućama, u kaznenom sudovanju osnovat ćemo Visoki kazneni sud koji će preuzeti dio tereta Vrhovnog suda koji objektivno teret na Vrhovnom sudu ne postoji, kazneno sudovanje. Neki će reći da je to da bi se g. Turudiću osiguralo mjesto, ja ću reći možda. S druge strane u građanskom sudovanju, gdje imamo daleko veći priljev predmeta na Vrhovni sud, gdje imamo daleko veće zaostatke, gdje se u radnim sporovima na odluku Vrhovnog suda čeka godinama, osobno znam za slučajeve gdje se za revizijsku odluku o predmetu koji se odnosi za otkaz ugovora o redu čeka i 4 g., 4 g., pa onda kada se odluči u korist radnika, poslodavac mora platiti milijunske iznose a da se rješavalo po zakonu i radnik bi prije bio zaštićen i poslodavac ne bi bio toliko sankcioniran, tamo radimo što? Ovakvim zakonskim izmjenama osiguravamo da će se daleko veći broj ljudi obraćati Vrhovnom sudu RH sa zahtjevom za dopuštanje revizije. Do sada smo znali, imaš parnicu radi naknade štete, postupak VPS je 20 000 kuna, izgubio si pravomoćnu, na županijskom nema dalje, ali sada ćeš pod pritiskom onoga što sam prethodno govorio, morat ići na Vrhovni sud i Vrhovni sud će biti zatrpan predmetima koji su male vrijednosti. Jedno od temeljenih načela rimskog prava je bilo da „de minimis non curat praetor“, o najmanjim stvarima ne sudi sud. Mi sada idemo obrnuto. O najmanjim stvarima vrijednim 1000, 2, 5 će u konačnici odlučivati Vrhovni sud jer će se pred njime pojaviti zahtjev za dopuštanje revizije u konkretnom predmetu. A što onda kada taj zahtjev bude odbijen? Pa ići ćemo na Ustavni sud i ustvari ćemo generirati povećanje broja predmeta i pred Vrhovnim sudom i pred Ustavnim sudom. Mislim da to nije dobro i mislim da ovo rješenje za pravni poredak i pravnu sigurnost RH nije dobro. I ironično je da u jednom zakonu donosite jedno odlično rješenje koje će u konačnici smanjiti broj predmeta kao što je ogledni spor uz istovremeno donošenje jednog katastrofalnog rješenja koje će te sve pozitivne učinke poništiti. Drugi problem u ovom zakonu na koji smo ukazali o kojem je bilo i riječi u prethodnim raspravama je pitanje njegova stupanja na snagu. Dakle, to je politička odluka odmah da se razumijemo. Pitanje revizije je pravno pitanje ali pitanje stupanja na snagu ovog zakona je političko pitanje, zbog čega? Upravo zbog onog o čemu su govorili moji prethodnici a to je velik broj predmeta koje naši građani pokreću vezano uz pitanje švicarskog franka gdje Vrhovni sud još uvijek nije zauzeo konačno stajalište a u nekima ni nije jer se masovnije pokretanje tek očekuje. Dakle odmah da razjasnimo. Kada govorimo retroaktivnosti, kada govorimo o retroaktivnosti sporna je retroaktivnost koja se odnosi na materijalne odredbe. To je retroaktivnost koju bi trebalo pod svaku cijenu izbjegavati iako u pravnom poretku to nije uvijek moguće. Nekad je to nužno da bi se ispravile određene nepravde i to se činilo i to će se činiti i od toga ne treba bježati ali to treba činiti rijeko međutim procesna pitanja nemaju isti značaj kada govorimo o retroaktivnosti kao što imaju druga. Ako promijenimo tijek postupka, pa Vrhovni sud stavimo na početak postupka a ne na kraj što se predlaže ogledni sporom i što je dobro, mi ne umanjujemo prava stranaka, mi ne umanjujemo prava stranaka, o pravima stranaka će se odlučiti temeljem onog materijalnog zakona kojeg bi trebalo primijeniti bez obzira na to da je Vrhovni sud odlučio na početku ili na kraju ali ćemo dobiti brže sudovanje a brže sudovanje je u interesu svih i pogledajte sada situaciju, ja sam uvjeren da bi to bilo tako, kada bi Vrhovni sud kroz ogledni spor riješi pitanje franka do kraja ove godine, ako bi ga riješio naših građana potrošača, tada je evidentno da bi banke imale itekakav pravni i financijski interes nagoditi se u drugim predmetima što bi dovelo do smanjenja broja predmeta pred sudovima. Ne govorimo sada samo o zaštiti interesa hrvatskih građana, govorimo i o zaštiti interesa RH a smanjenje broja predmeta pred sudovima je za RH izuzetno bitno iz više razloga, od financijskih do onih pravne prirode jer želimo da se naši postupci vode brže. S druge strane ako bi Vrhovni sud presudio u korist banaka, tada bi naši građani znali što ih u tim postupcima čeka i povukli bi tužbe, smanjili bi za sebe trošak, smanjili bi za sebe teret koji će biti izazvan eventualnim gubitkom spora a opet za RH se postiže još jedan pozitivan učinak, pa smanjuje se broj predmeta. Poštovane kolegice i kolege, članak 117. predviđa koje će se odredbe ovoga zakona primjenjivati i postupke koji su u tijeku. Dakle mi člankom 117. već definiramo da će se određene procesne odredbe primjenjivati i na postupke koji su u tijeku i u tome nema ničega spornoga, na nama je samo odlučimo hoćemo li i na postupke koji su u tijeku primijeniti i odredbu u oglednom sporu. Mi u SDP-u čvrstog smo uvjerenja da bi to bilo svrsishodno i da je to, pa čak ću upotrijebiti tu riječ, nužno radi osiguranja pravne sigurnosti ali isto tako radi zaštite interesa građana RH kako bi im se omogućilo da što je prije moguće saznaju koja će biti sudbina njihovih zahtjeva u ovako teškim kompliciranim i financijski izuzetno skupim predmetima. Klub zastupnika SDP-a podnio je dva amandmana. Jedan amandman kojim predlaže da se odredba članka 107. dakle ogledni postupak, primjenjuje i na postupke koji su u tijeku i drugo je da se izmjene odredbe o stupanju na snagu ovoga zakona na način koji će omogućiti da odredbe zakona koji se tiču oglednog spora stupe na snagu veći i osmog dana od dana objave ovog zakona u Narodnim novinama dok bi za sve ostale odredbe ovog zakona, stupanje na snagu bilo onako kako je to predvidio predlagatelj, dakle Vlada RH i kako bi se osiguralo upravo ono što je navedeno u obrazloženju ovoga prijedloga zakona na stranici 52. odnosno da se osigura vacatio legis kako bi se oni koji će primjenjivati ovaj zakon, s njim mogli upoznati. Napominjem da to ne bi trebao biti problem kod oglednog spora je u konačnici onaj koji mora primjenjivati gro odredbi ovoga zakona u oglednom sporu i Vrhovni sud RH, a ako bi jedan sud na temelju iskustva i znanja sudaca koji u njemu sjede trebao jamčiti da se može brzo pripremiti na primjenu ovoga zakona, onda je to Vrhovni sud RH. Poštovane kolegice i kolege, završit ću. Klub zastupnika SDP-a podnio je ove amandmane. Pozivamo vas da ih podržite, a Vladu RH pozivamo da još jednom preispita odredbe ovog zakona koje se tiču revizije. Ako bi Vlada RH svojim amandmanom intervenirala u odredbe koje se tiču revizije na način da ipak i veže to uz određenu vrijednost predmeta spora, ipak proširi krug onih situacija u kojima je revizija uvijek dopuštena, kolega Miljanić, kad je govorio o tome, je povukao paralelu između stečaja i otkaza radniku. Jer u stečaju, znate, prestaje otkaz svim radnicima u jednom poduzeću, kao što smo, primjerice, nažalost imali prilike vidjeti u Uljaniku i 3. Maju, a ta odluka ne može doći pod mus pred Vrhovni sud nego se mora tražiti odobrenje, a za otkaz uvijek možete doći pred Vrhovni sud. Ako bi se takve nelogičnosti ispravile, Klub SDP-a bi svakako podržao ovaj zakon, no u ovom obliku, kako je sada pred nama, nažalost, ponavljam, nažalost, to nećemo moći učiniti. Hvala.
Hvala i vama. Završili smo sa rasprava u ime kluba zastupnika. Sada krećemo sa pojedinačnom raspravom. Prvi je kolega Goran Aleksić, nakon njega je kolega Aleksić ima i završno. Izvolite kolega Aleksić.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče HS-a. Uvaženi predstavnici Ministarstva pravosuđa, uvaženi kolegice i kolege. Rekao sam nekoliko riječi zašto je važno da se ogledni spor primjenjuje na postupke u tijeku. Rekao sam zašto je potrebno da zakon stupi na snagu što prije. Sada bih još jednom argumentirao, još jednim pravnim pitanjem zašto je potrebno, zašto je važno da se ogledni spor što prije provede za određene postupke. Radi se o pitanju zastare potraživanja na temelju ništetnih ugovornih odredaba odnosno ništetnih ugovora. Ja mislim da će zastara potraživanja, ako već nije, vrlo uskoro doći na dnevni red Vrhovnoga suda i Vrhovni sud će uskoro morati odlučivati ponovno o svojem starom stavu. U ovom trenutku, Vrhovni sud RH ima stav o zastara potraživanja koja su vezana za ništetnost ugovornih odredaba, odnosno ništetnost ugovora. Ima stav da zastara potraživanja počinje teći od dana kada je nastalo stjecanje bez osnove. Imamo jednu vrlo nesrazmjernu dilemu, u stvari gdje s jedne strane imamo situaciju da se na ništetnost možemo pozivati vječno, znači ukoliko je nešto ništetno, mi možemo vječno sudski utvrđivati da je to ništetno, nakon 100 godina neki nasljednik može zahtijevati da se utvrdi da je nešto u nekom ugovoru bilo ništetno. Međutim, zastara potraživanja počinje teći od trenutka kad je nešto postalo ništetnim, odnosno kad nije ni nastalo i od trenutka kad je nastalo to stjecanje bez osnove. Jer u stvari, kad je nešto ništetno, onda se vraćanje određenih potraživanja izvršava na temelju stjecanja bez osnove. I sad imamo tu jednu pa potpuno nelogičnu situaciju gdje vječno se možete pozivati na ništetnost, ali ne možete dobiti i potraživanja na temelju te ništetnosti pa je Vrhovni sud RH, npr. tako na temelju jedne revizije ipak donekle promijenio svoj stav o zastarama gdje na temelju revizije 2245/17 utvrdio da je tužbom u slučaju Franak prekinuta zastara potraživanja i da je pravomoćnom presudom u slučaju Franak potraživanje počelo teći ispočetka. Ali, to se odnosi samo na jedan određeni segment onih ugovora koji su ugovarani između 1. siječnja 2004. i 31. prosinca 2008. godine u slučaju Franak. Postoji dvojba među sucima, to znam. Odnosi li se to i na eure i kunske kredite, u sferi kamatne stope? Pa onda imam, recimo u presudi Visokom trgovačkog suda nedvojbeno izrečeno na stranici 44., znači pravomoćna presuda, 6632/17, na stanici 44. te presude nedvojbeno piše da se onaj dio presude koji se tiče kamatne spore odnosi na sve valute i na sve vrste potrošačkih kredita. Nedvojbeno piše tako, međutim suci ne sude tako. Neki sude da nema zastare za euro-kunske kredite, neki sude da ima. Pa onda, za one gdje nema zastare potraživanja, ljudi koji su imali euro ili kunski kredit pa podignu tužbu, dobiju kompletni iznos preplaćenih kamata i pripadajuće zatezne kamate, a ukoliko sudac smatra da ima zastare, onda može dobiti samo 5 godina od dana podnošenja tužbe. Nema logike, pravo EU-a je vrlo jasno u tom smislu. Pravo EU-a kaže, da u slučaju kad se utvrde nekakve nepoštene i time ništetne ugovorne odredbe da onda potrošač ima subjektivno pravo dobiti kompletnu restituciju. I upravo taj stav suda EU-a, to pravilo, prava EU-a je primijenjeno u reviziji 2245/17. Ali se odnosi samo na jedan ograničeni segment. U ovom trenutku to znam. Nalazi se na Vrhovnom sudu revizija po pitanju jedne presude Županijskog suda u Rijeci. ŽS u Rijeci je jedan od sudova u RH koji ne prihvaća stav Vrhovnog suda o zastarama potraživanja na temelju ništetnih ugovornih odredaba, odnosno ništetnih ugovora i ŽS u Rijeci ima stav da taj stav Vrhovnog suda RH o zastarama potraživanja obezvrjeđuje institut ništetnosti. I ja smatram da ŽS u Rijeci apsolutno pravilno razmišlja. Nema nikakve logike da vas netko prije 15 godina opljačka da vi za to saznate nakon 15 g., da u tom trenutku kad saznate, tužite i da vam onda sud kaže ne, vi nemate na to pravo jer je to bilo prije 15 g., vi imate pravo samo na zadnjih 5 godina. Ja nisam znao da sam opljačkan, ja sam to tek danas saznao, kako je moguće onda da ja nemam pravo dobiti taj novac kojim me netko opljačkao? To nije u skladu sa, to nije u duhu prava. Nije u duhu pravde. Ja imam ovdje i sažetak jedne presude suda za ljudska prava u slučaju u Moore i drugih protiv Švicarske. U slučaju Moore i drugih protiv Švicarske, čovjek je Hans Moore, Hans Moore se zove, radio je sa azbestom u razdoblju '65. do '78. 2004. mu je utvrđen karcinom, 2005. je umro. Nasljednica je tužila firmu i tražila je nematerijalnu štetu. I sud u Švicarskoj je utvrdio da je nastala zastara potraživanja jer karcinom je nastao zbog rada sa azbestom, radi se o profesionalnom oboljenju, ta bolest nastala je između '65. i '78., to je uzrok bolesti, utvrđena je 2004. I sud je rekao 10 g. od '78. imali ste pravo to potraživati, vi to niste potraživali i vi sad na to nemate pravo. Međutim Europski sud za ljudska prava kad je kod njega dopao taj predmet je utvrdio da pravo Švicarske nije u skladu sa Konvencijom za ljudska prava. Europski sud za ljudska prava je rekao slijedeće, rekao je ovako, u okviru iznimnih okolnosti u ovom predmetu, sud je zaključio da je primjena zastarnih rokova povrijedila pravo podnositeljice na pristup sudu suprotno članku 6. stavku 1. Konvencije jer sud smatra da u slučajevima u kojima je znanstveno dokazano da osoba nije mogla znati da boluje od određene bolesti, ta činjenica treba biti uzeta u obzir prilikom računanja zastarnog roka. Ja sad povlačim paralelu sa slučajem Franak, to je vrlo, vrlo slično, naizgled nije ali ustvari jest. Ovaj čovjek nije znao da je bolestan i zbog toga što nije znao da je bolestan i zbog toga što nije znao da je bolestan a bio je bolestan, nije mogao tužiti firmu. Kad je utvrđena bolest već je bilo kasno i on je već bio blizu kraja svog života, karcinom ga je potpuno pojeo. Ista je stvar u slučaju Franak, neto je ugovorio kredit 2003. g., ne mora bit franak, može bit euro, može bit kunski kredit, bilokoji kredit i ugovorio je u tom kreditu nepoštenu kamatnu stopu, to je kamatna stopa koja se mijenja odlukom banke. On kad je ugovarao taj kredit, on nije znao da se tako kamatna stopa ne smije ugovarati. Običan čovjek, pa ne samo „običan“, čak ni pravnici to nisu znali, nisu čitali dobro Zakon o obveznim odnosnima, suci to nisu znali, to nisu znali ekonomisti, to nije znao nitko, to su znale samo banke i namjerno su plasirale takav proizvod, namjerno su plasirale kamatnu stopu koja se mijenja odlukom banke da bi onda mogle tom kamatom manipulirati kasnije kako se one sjete. I dakle te 2003. g. ako je netko ugovorio kamatnu stopu koja se mijenja odlukom banke, on nije znao da se takva kamatna stopa ne smije ugovarati, tek pravomoćnom presudom u slučaj Franak, 2014. mi saznajemo da je takva kamatna stopa ništetna i tek tu nastaje naše pravo da tražimo to nešto jer tu mi dobivamo to saznanje, dakle to je vrlo slično ovom saznanju o bolesti. Ne može zastara potraživanja nastupiti prije našeg saznanja da je nešto ništetno. Tek kad saznamo da je to nešto ništetno, a to je pravomoćna presuda, tek od tada bi trebalo početi računati zastarni rok. takav način potraživanja i takav način računanja zastarnih rokova ima recimo jedna Srbija, mogli bismo imati i mi. Nadam se da će to Vrhovni sud RH promijeniti u nekom od oglednih sporova, hvala.
Izvolite kolega, završno.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi predstavnici Ministarstva pravosuđa, uvažene kolegice i kolege. Ukratko bih zaključio ovo o čemu sam govorio, dakle stranka SNAGA podržat će izmjene Zakona o parničnom postupku, predložio sam 3 amandmana, jednim amandmanom predlažem da se preinaka obavezno omogući u postupcima u kojima se tijekom postupka utvrdi da je činjenično promijenjena sudska praksa pravomoćno ili revizijom Vrhovnog suda i da u tom slučaju se može preinačiti određeni tužbeni zahtjev na više iako to sada nije moguće. Predlažem isto tako da zakon stupi na snagu osmoga dana od objavljivanja zbog toga jer je to svrsishodno u skladu sa puno neriješenih pravnih pitanja u slučaju Franak gdje bi se onda sve to moglo rješavati puno brže i konačno da se ogledni postupak primjenjuje i na postupke u tijeku, prije svega opet zbog slučaja Franak jer postoji čitav niz neriješenih pravnih pitanja koja treba što prije riješiti pa ću ponoviti koja su to pravna pitanja koja nisu riješena. Jedno pravno pitanje nije dio oglednog spora ali ću reći da je jako važno pravno pitanje, to je pitanje revizija banaka na Vrhovnom sudu gdje su banke zahtijevale da se ukine presuda Visokog trgovačkog suda da je ništetna valutna klauzula CHF, to je dakle već na razmatranju na Vrhovnom sudu, to će Vrhovni sud riješiti u okviru kolektivnog sudskog spora do kraja srpnja no nakon toga ostaju nam neriješena pravna pitanja, pravno pitanje varijanta izračuna preplaćenih iznosa za konvertirane kredite, za konvertirane CHF kredite, postoji nekoliko dilema u vezi s time, postoji nekoliko različitih presuda, većina presuda jest u korist potrošača ali oni baš jednake i Vrhovni sud RH mora ujednačiti tu praksu, mora ujednačiti način izračuna preplaćenih iznosa, kamata, preplaćenih iznosa tečaja, razlika nastalih razlika u glavnicama iz konvertiranog kredita i po početnom tečaju, manjkovi, preplate, ima tu nekakvih dilema, nekakvih matematičkih problematika, koje Vrhovni sud RH mora ujednačiti i to mora ujednačiti što prije, da bi građani koji su tužili banke i koji će tužiti banke imali pravnu sigurnost, ali isto tako, da bi i banke imale pravnu sigurnost i da bi znale što ih čeka. Sljedeće pravno pitanje o kojemu treba odlučivati Vrhovni sud RH i o kojemu će kad-tad odlučivati, jest pitanje jesu li ugovori s valutnom klauzulom CHF u kojima je ugovorena istovremeno i promjenjiva kamatna stopa koja se mijenja odlukom banke, prema tome, to su ugovori u kojima je ništetan glavni predmet, to je tečaj i ništetna je cijena, a to je kamata. Jesu li takvi ugovori ništetni ili oni mogu opstati bez glavnog predmeta i bez cijene? Sud EU-a je svojom presudom C-118/17 već zaključio da bi ugovori u kojima je ništetan tečaj trebali biti ništetni, ali je rekao o tome odlučuje Vrhovni sud RH. Pa upravo zbog toga što veliki broj potrošača je tužio ili će tužiti banke sa zahtjevom da se njihovi ugovori proglase ništetnim, ja sam jedna od tih, ja sam također tužio banku i tražio da se moj ugovor proglasi ništetnim. Važno je zbog pravne sigurnosti svih takvih potrošača, da Vrhovni sud odluči o tome jesu li ti ugovori ništetni. Ja ću vam samo reći jedan primjer. Moj tužbeni zahtjev je na 511 tisuća kuna. Moja svaka pravna radnja košta 5 tisuća kuna. Ja moram znati hoću li ja dobiti taj spor ili neću. Moram znati trebam li maknuti taj visoki tužbeni zahtjev da me ne opterećuju troškovi ili trebam ostaviti onaj niži koji je 101 tisuća kuna koja se odnosi samo na tečaj i na valutu, a ne na kompletan ništetni ugovor. I Vrhovni sud RH mora meni i svim ostalima koji tuže na takav način banke, pružiti pravnu sigurnost u nastavku sudskog postupka. I konačno, pitanje zastare potraživanja vezano za ništetne ugovorne odredbe i ništetne ugovore. To je jako bitno pitanje, stav Vrhovnog suda RH o tome je zastario. Taj stav je ponovno na ispitivanju. Županijski sud u Rijeci je donio presudu koja je drugačija od toga i Vrhovni sud RH mora o tome što prije donijeti novu odluku. Ukoliko je neće donijeti na temelju neke od revizija, potrebno je što prije provesti ogledni spor i odlučiti ponovno o stavu po pitanju zastare potraživanja na temelju ništetnih ugovornih odredaba. Hvala.
Hvala i vama i sada u ime predlagatelja, državni tajnik, g. Juro Martinović. Izvolite.
... [[Govornik nije uključen.]] i zastupnici. Dakle, hvala vam svima koji ste sudjelovali da ovaj prostor, dakle prostor Zakona o parničnom postupku uredimo na najbolji mogući način. Ja moram reći da su članovi radne skupine, a ona se sastoji, oni, za one koji ne znaju, od vrhunskih praktičara, dakle sudaca Vrhovnog suda, županijskih sudova, zamjenika državnog odvjetnika i znanstvene zajednice sveučilišnih profesora skupa sa pravnicima, iskusnim pravnicima Ministarstva pravosuđa dobije zadaću da nekakve izmjene napravi, kakva je u ovom slučaju bila u ovoj sferi Zakona o parničnom postupku. Mi kao kad to radimo u ime Vlade, da bi donijeli vama, saborskim zastupnicima, najbolje rješenje koje mi smatramo, rukovodimo se najboljim interesom svih građana RH. Nikada stvar ne možemo promatrati kroz prizmu jedne stranke, jedne parnične strane i ja bih rekao, možda je to naš hendikep, ali to jednostavno naša obveza. Dakle, mi smo ovih zahvatom u Zakonu o parničnom postupku napravili po mom sudu nekoliko dobrih stvari. Mi smo sigurno kvalitetnije uredili prostor revizije, dakle, mi smo učinili veliki napredak u smanjenju broja predmeta, institutom, novim institutom u parničnom postupku, a to je ogledni spor. Mi smo, dakle elektroničkom dostavom ubrzali sve parnične postupke i time sigurno doprinijeli znatnom smanjenju parničnih postupaka pred hrvatskim sudovima, ali smo kao Vlada, kao odgovorni ljudi, kao pravnici koji su na tome radili, svjesni da ne možemo pogoditi, dakle i ispuniti sva očekivanja svih parničnih stranaka. Mi smo svjesni, ja kao pravnik praktičar, da svaki parnični spor jedna strana izgubi i ta strana je nezadovoljna i stvari onda kritizira. Dakle, svi ovi prijedlozi koji dolaze iz pozicije primarno gledano sa strane jedne parnične stranke su pretjerano fokusirani na interes te stranke. Mi jednostavno se moramo rukovoditi da smo demokratska struktura, da smo demokratska država, da je vladavina prava institut koji je visoko rangiran u ustavnim vrednotama hrvatskog pravnog poretka, a vladavina prava podrazumijeva pravnu sigurnost za sve. Teško je prihvatiti zagovaranje retroaktivnog važenja i procesnih pravila, makar je tu nešto liberalnija pozicija pravne znanosti u odnosu na materijalne propise, ali moramo znati da stranke koje imaju pokrenute parnične postupke imaju legitimna očekivanja, kako to voli reći Sud za zaštitu ljudska prava, dakle, legitimna očekivanja da se njihova utakmica završi po pravilima koja su vrijedila na početku tog parničnog postupka. Mi smo se time rukovodili kad smo govorili o prijelaznim i završnim odredbama pa smo stvar ostavili na ovoj razini. Dakle, zagovarao se i mogućnost kraćeg vacatio legisa, dakle, kraćeg roka stupanja na snagu nekih odredbi, to također smatramo nepotrebnim raditi bilo kakve iznimke s obzirom da za tih mjesec ili dva, odnosno to su nekakva dva mjeseca, ništa se neće dobiti, nitko u suštini neće izgubiti nijedno pravo. Mi ćemo eventualno doći nešto ranije do rješidbe Vrhovnog suda u pogledu jednog od eventualnih oglednih sporova. Dakle ići u povredu instituta, povredu načela, samo da bismo za kratko vrijeme nešto prije dobili, jednu odluku Vrhovnog suda, mislim da nije principijelno i nije pravno korektno. Zato ostajemo pri tome da je ovaj zakonski prijedlog dovoljno dobro izbalansiran i zato smo ga u ovakvoj formi, sa ovakvim sadržajem predložili HS-u da ga usvoji nakon ovog drugog čitanja. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Time zaključujem raspravu o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku, drugo čitanje P.Z. br. 620. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Prelazimo na slijedeće: - Izjašnjavanje o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku, Zahvaljujem državna tajnice. drugo čitanje P.Z. broj 620. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Amandmane su podnijeli Klub zastupnika SDP-a, zastupnik Goran Aleksić i Klub zastupnika HDZ-a. Prelazimo na amandmane Kluba zastupnika SDP-a, prvi amandman, molim g. državnog tajnika Kristijana Turkalja da se očituje o ovom prvom amandmanu Kluba zastupnika SDP-a, izvolite kolega Turkalj.
Poštovani predsjedavajući, dakle prvi amandman Kluba zastupnika SDP-a se odbija budući da on se ne prihvaća jer se postupci nalaze u različitim fazama rješavanja, a zbog čega bi prihvaćanje ovakvog amandmana, dakle dovelo do pravne nesigurnosti.
Zahvaljujem. Očitovanje nekog iz kluba? Ne, glasovat ćemo. Drugi amandman Kluba zastupnika SDP-a, izvolite državni tajniče.
Poštovani predsjedavajući, on se također odbija budući da stupanje na snagu vežemo uz 1.9. kako bi se moglo pripremit sve potrebno za pripremu stupanja zakona odnosno implementaciju zakona. U samom ovom prijedlogu zakona su niz novina pa je potrebno prijelazno razdoblje.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Peđa Grbin.
Bio sam na odboru do sada. Ovo je Zakon o parničnom postupku? Mogu li obrazložiti? Dakle, predmetne amandmane podnijeli smo iz jednog vrlog jednostavnog razloga. Predmetne amandmane podnijeli smo samo zato da bi omogućili da se ogledni spor primjenjuje i na postupke koji su sada u tijeku. Kao što pretpostavljam da svi znamo pred hrvatskim sudovima vodi se niz postupaka vezanih uz švicarski franak, valutnu klauzulu, kamatne stope itd. Smatramo da bi bilo više nego oportuno procesni institut, dakle ponavljam još jednom, procesni institut, ne materijalno pravni institut kao što je ogledni spor primijeniti na sve te postupke koji su u tijeku kako bi ubrzali njihovo rješavanje i kako bi omogućili da se odluka Vrhovnog suda i u tim postupcima dobije već sada na početku, a ne da se čeka godinama kako bi nakon žalbi eventualno županijskim sudovima i tek onda revizije pred Vrhovnim sudom o njima odlučilo. Istovremeno predložili smo da te odredbe, isključivo te odredbe koje se odnose na ogledni spor stupe na snagu odmah, a ostatak Zakona o parničnom postupku u rokovima koje je predložio predlagatelj. Smatramo da za pripremu primjene oglednog spora u praksi ne treba toliko puno vremena zato što se isti treba primijeniti pred Vrhovnim sudom RH, dakle pred najvišom pravosudnom instancom u ovoj državi u kojoj sjede suci koji mogu taj institut početi primjenjivati odmah, a s obzirom da je pravosuđe sudjelovalo u radnim skupinama za izradu ovog zakona Vrhovni sud je i te kako upoznat sa načinima na koji će kako se zove ogledi spor funkcionirati u praksi. S obzirom na navedeno žao mi je što se amandmani ne prihvaćaju i tražim naravno glasovanje. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Peđi Grbinu na ovom izjašnjavanju. Prelazimo na Prvi amandman koji je podnio poštovani zastupnik Goran Aleksić. Izvolite državni tajniče.
Poštovani predsjedavajući ne prihvaća se Prvi amandman. Amandman se ne prihvaća zato što se sudska praksa u RH ne smatra formalnim izvorom prava s obzirom na to da je nužnost, nužno da se odnosno u svakom konkretnom slučaju preispita sud koji vodi konkretan predmet mi mislimo da upravo postojeće odredbe predstavljaju dovoljno široko postavljen okvir koji omogućuje sudu da onda uvažava situacije ukoliko je donesena odluka Vrhovnog suda da iz razloga svrsishodnosti omogući preinaku tužbe. Hvala.
Zahvaljujem. Molim izjašnjavanje kolege Gorana Aleksića. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi tajniče, naime radi se o sljedećem mi imamo situaciju da imamo jedan veliki kolektivni spor koji je završio presudom u korist potrošača. Presudom u slučaju Franak utvrđeno je najprije 2014. godine da je ništetna kamatna stopa, a 2018. godine je utvrđeno da je ništetna i valutna klauzula. Upravo zbog toga što su ljudi pokrenuli sporove zbog kamatne stope i još uvijek vode te sporove, a u međuvremenu je došlo do nove presude koja je pravomoćna, koja je izvršna, prema kojoj se mogu voditi sudski sporovi, pa u skladu s time sam predložio da se u takvim sporovima, baš se u takvim sporovima radi može tužba preinači i da se doda i valutna klauzula da ne bi morao potrošač dizati još jednu tužbu. Jer činjenica je, svi oni koji su podnijeli tužbu za ništetnu kamatnu stopu i traže svoje preplaćene kamate moraju tužiti još jednom i za valutnu klauzulu da bi dobili i razliku tečaja. U skladu s time sam predložio da se ipak preinaka prihvati jer ta preinaka i nije tako nekakva strašna stvar u ovom konkretnom slučaju. Prije je preinaka bila i moguća, mi smo to u međuvremenu promijenili pa smo odredili da se ne može povećavati tužbeni zahtjev, jer to je prije svega vezano za povećanje tužbenog zahtjeva. Zbog toga tražim da se glasa o tom prijedlogu, o tom amandmanu.
Zahvaljujem kolega Aleksić. Prelazimo na Drugi amandman poštovanog kolege Gorana Aleksića. Izvolite državni tajniče.
Poštovani predsjedavajući, poštovani zastupnici, dakle Drugi amandman poštovanog zastupnika Gorana Aleksića se također ne prihvaća iz istih razloga zašto nije prihvaćen i amandman SDP-a, a odnosi se na znači pripremu postupaka u tijeku na različite faze rješavanja, mi mislimo dakle da treba od trenutka kada je dozvoliti postupke, dakle samo onda kada smo imamo situaciju prije pripremnog ročišta odnosno ako je pripremno ročište održano, ako nije ono zaključeno. Hvala.
Zahvaljujem državnom tajniku. Izvolite kolega Aleksić.
Zahvaljujem. U slučaju, opet se radi o slučaju Franak, opet se radi o nekoliko neriješenih pravih pitanja, nije riješeno pravno pitanje zastare još uvijek u potpunosti. Pravo EU-a utvrđuje da zastare nema u slučaju kada se utvrđuju nepoštene ugovorne odredbe. Zatim je tu pitanje ništetnih ugovora, pitanje jesu li CHF ugovori ništetni, jer ništetni su predmet i cijena i o tome će morati Vrhovni sud kad-tad odlučiti i zbog toga što to pitanje potrebno je da se ogledni spor dopusti i za postupke u tijeku. Osim toga postoje postupci u tijeku za konvertirane kredite gdje još uvijek nije utvrđen točan način kako će se utvrđivati preplaćeni iznosi. Znači to su čak 3 neriješena pravna pitanja iz slučaja Franak za postupke koji su u tijeku i na koje bi se trebao primijeniti ogledni postupak unatoč tome što su ti postupci u tijeku. Međutim, ja sam vidio da je Vlada RH predložila amandman koji je u biti modificirani amandman ovog mojeg amandmana, pa nadam se da će taj amandman Vlade RH biti prihvaćen i zahvaljujem se u stvari što je i prihvaćen taj moj prijedlog na neki način pa stoga ne tražim glasanje jer očekujem da će se taj amandman Vlade RH prihvatiti, a taj amandman je upravo na temelju mojeg prijedloga da se ogledni spor primjenjuje i na postupke u tijeku. Hvala.
Zahvaljujem kolega Aleksić, znači li to da vi odustajete od vašeg Drugog amandmana.
Da, da odustajem od amandmana.
Znači povlačite Drugi amandman.
Tako, povlačim ga da.
Hvala lijepo. Prelazimo na Treći amandman poštovanog kolege Gorana Aleksića. Izvolite državni tajniče.
Poštovani predsjedavajući, poštovani zastupnici i zastupnice. Vezano za 3. amandman, on se ne prihvaća. Znači vezano za stupanje na snagu ovog zakona isti razlozi koje smo već naveli vezano uz amandman SDP-a, kluba SDP-a. Hvala.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Aleksić, izvolite.
Smatram da se zakon treba pustiti u primjenu 8.-og dana nakon stupanja, nakon objave u Narodnim novinama i zbog toga tražim glasanje o tom amandmanu. Hvala.
Hvala lijepo. Prelazimo na amandman Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite državni tajniče.
Poštovani predsjedavajući ovaj se prijedlog, ovaj amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Hvala lijepo. Zahvaljujem državnom tajniku na obrazloženju, podnesenim amandmanima.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku, drugo čitanje, P.Z. br. 620. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Nakon što je rasprava zaključena Vlada je podnijela amandman sukladno članku 199. Poslovnika. O ovako podnesenom amandmanu mora se složiti većina nazočnih zastupnika. Dajem na glasovanje prijedlog da se provede rasprava o amandmanu Vlade RH. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 106 za i 7 suzdržanih donešena odluka da se provede rasprava o amandmanu Vlade RH pa molim uvaženog Kristiana Turkalja, državnog tajnika u Ministarstvu pravosuđa da obrazloži podneseni amandman. Izvolite.
Poštovane zastupnice, poštovani zastupnici. Pred vama je Prijedlog amandman Vlade RH na članak 117. Konačnog prijedloga Zakona u kojem se proširuje primjena oglednog spora na, predviđenog novelom Zakona o parničnom postupku i na sve postupke koji su u tijeku, u kojima nije završeno pripremno ročište odnosno koje ima određeno pripremno ročište ali nije zaključen prethodni postupak. Hvala.
Otvaram raspravu o amandman Vlade. Kolega Grbin, u ime kluba naravno možete samo govoriti kao i svi ostali koji se eventualno žele javiti. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. O Zakonu o parničnom postupku proveli smo dva čitanja. Tijekom oba čitanja klubovi zastupnika, prije svega Klub zastupnika SDP-a ali i kolega Aleksić upozoravali smo na činjenicu da ne postoji niti jedan razlog da se ogledni spor ne primjeni i na postupke koji su u tijeku. Zbog čega? Pa upravo zato što zbog već poznatih problema što oko valutne klauzule, što oko kamatnih stopa vezanih uz mnoge ugovore o kreditu u švicarskim francima postoji potreba za primjenom oglednog spora. Žao nam je što je trebalo toliko inzistirati, žao nam je što je do tog prijedloga došlo tek u ovoj kasnoj fazi pa ne možemo konkretno raspraviti i ukazati na nedostatke Vladinog prijedloga ali nam je svejedno drago da je Vlada popustila i prihvatila da se ogledni spor može primjenjivati na dio postupaka koji su u tijeku. Poruka svim građanima koji vode ovakve postupke da traže iskorištavanje ove mogućnosti, da inzistiraju na sudovima i da dođu do odluke Vrhovnog suda RH što je moguće prije kako bi se nakon uspješno provedene konverzije i onaj dio problema švicarskog franka koji nije obuhvaćen konverzijom mogao konačno uspješno riješiti. Klub zastupnika SDP-a podržati će ovaj amandman međutim inzistiramo i na prihvaćanju naših amandman iz nekoliko razloga. Prvo zato što su sveobuhvatniji i zato što nude potpuno rješenje primjene oglednog spora na postupke koji su tijeku a drugo rekao bih možda čak i važnije zato što omogućava da primjena oglednog spora počne odmah već nakon stupanja na snagu ovog zakona a ne da čekamo nekoliko mjeseci. Hvala.
Javlja li se još netko za raspravu? Ako ne zaključujem raspravu i dajem na glasovanje amandman Vlade. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 116 za, 3 suzdržana i 1 protiv prihvaćen amandman Vlade i on postaje sastavni dio Konačnog prijedloga Zakona. Prelazimo sada na odlučivanje o ostalim amandmanima koje su podnijeli Klub zastupnika SDP-a, zastupnik Goran Aleksić i Klub zastupnika HDZ-a. Izjašnjavanje je provedeno ranije na sjednici pa ćemo samo glasovati o amandmanima koje predlagatelj ne prihvaća. Idemo redom Klub zastupnika SDP-a, amandman 1. Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman br. 2 istog kluba Vlada ga ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman br. 1. zastupnika gorana Aleksića Vlada ne prihvaća, pa glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman br. 2 je povučen pa ne moramo glasovati. I amandman br. 3 Vlada ne prihvaća pa molim glasovanje. Nije dobio potreban broj glasova. Imamo još jedan amandman Kluba zastupnika HDZ-a on je prihvaćen i postaje sastavni dio prijedloga zakona. Pa sada prelazimo na glasovanje o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 80 za i 44 suzdržana, donesen zakon o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku.
Sljedeća točka dnevnog reda je: - Prijedlog Odluke o imenovanju članice Vijeća za elektroničke medije; Predlagatelj je Vlada na temelju čl. 68. Zakona o elektroničkim medijima. Raspravu je proveo Odbor za imenovanje, informatizaciju i medije. S nama je g. Ivica Poljičak, državni tajnik u Ministarstvu kulture pa ukoliko želite dodatno obrazložiti prijedlog, izvolite. Hvala vam lijepo.
G. potpredsjedniče, cijenjene zastupnice i zastupnici. Vrlo sažeto. Vijeće za elektroničke medije ima 7 članova, prema čl. 68. Zakona o elektroničkim medijima, članovi Vijeća za elektroničke medije imenuje i razrješava HS i to na prijedlog Vlade RH. U postupku predlaganja članova vijeća, Vlada RH objavljivanjem javnog poziva pokreće postupak za imenovanje članova Vijeća za elektroničke medije. Sukladno Zaključku Vlade RH, raspisan je javni poziv za predlaganje kandidata za imenovanje jednog člana Vijeća za elektroničke medije zbog zahtjeva za razrješenje predsjednika vijeća, g. Damira Hajduka u kolovozu 2018. godine. Na predmetni poziv prijavio se 21 kandidat, a Vlada RH predložila je HS-u da imenuje Katju Kušec članicom vijeća. Molim podršku za ovaj prijedlog. Hvala lijepa.
Hvala i vama. S nama je izvjestiteljica odbora, gđa. Sunčana Glavak. Dobro. Onda otvaram raspravu. Prvi se prijavio kolega Miro Bulj. Kolege Bulja nema, samim time gubi pravo na raspravu u ovoj točki dnevnog reda. Sljedeća je kolegica Sunčana Glavak u ime Kluba zastupnika HDZ-a, izvolite kolegice Glavak.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kao što ste uvodno čuli, raspisan je javni poziv za imenovanje jednog člana Vijeća za elektroničke medije. Na javni poziv stigla je 21 prijava te je od predloženih kandidata na natječaj predložena gđa. Katja Kušec. Samo nekoliko riječi o djelokrugu rada članova Vijeća za elektroničke medije. Dakle, riječ je o ljudima koji se prijavljuju na natječaj koji mogu biti državljani samo RH, koji imaju stručno znanje, sposobnosti i iskustvo u djelatnosti radija ili televizije ili u izdavačkoj kulturnoj ili sličnoj djelatnosti. Vijeće za elektroničke medije neovisno je regulatorno tijelo u području elektroničkih medija u RH čije su zadaće propisane Zakonom o elektroničkim medijima i Zakonom o HRT-u. Između ostaloga Vijeće za elektroničke medije, provodi postupke davanja koncesije, odnosno donošenje odluka o oduzimanju koncesija i dopuštenja provođenja postupaka davanja dopuštenja za obavljanje djelatnosti pružanja audio i/ili audiovizualnih medijskih usluga na zahtjev te za satelitski, internetskih, kabelski i drugi oblik prijenosa audiovizualnog i/ili radijskog programa. Izriču opomene u slučaju nepoštivanja odredaba zakona i podzakonskih akata. U svom radu, Vijeće za elektroničke medije vodi se zakonskim i podzakonskim aktima i naravno da je doprinos razvoju društva zaštitom pluralizma elektroničkih medija i raznovrsnosti sadržaja i to na način da se osiguraju jednaki uvjeti za tržišnu utakmicu svim pružateljima medijskih usluga te poticanjem proizvodnje i objavljivanja sadržaja od javne vrijednosti na način da on bude dostupan što većem broju korisnika u RH. Vijeće ima 7 članova, predsjednika i članove Vijeća za elektroničke medije. Imenuje i razrješava HS na prijedlog Vlade RH, tako je i sa članicom koja se danas predlaže. Predsjednik vijeća ujedno je i ravnatelj agencije, a mandat članova vijeća je 5 godina, s time da oni mogu biti ponovo imenovani. Vijeće donosi svoje odluke na sjednicama koje su redovno i javno dostupne, a u skladu s Poslovnikom o radu Vijeća za elektroničke medije. Članovi vijeća jednako tako djeluju i u skladu s Etičkim kodeksom, na taj način propisan je način njihova rada i samim time, kada budu imenovani kao članovi vijeća, moraju postupati u skladu s važećim Etičkim kodeksom. Vijeće inače upravlja Agencijom za elektroničke medije. Članovi vijeća trebaju biti djelatnici koji su se u svom životu, javnom životu istaknuli zalaganjem za poštivanje demokratskih načela i vladavinu prava, izgradnju i unaprjeđenje vrednota ustavnog poretka RH, razvitku civilnog društva, obrani ljudskih prava i sloboda, kao i zaštitu slobode izražavanja. Ono što između ostalog radi Vijeće za elektroničke medije jest da raspolaže i sredstvima Fonda za poticanje pluralizma u jednakim iznosima vijeće raspoređuje za raznovrsnost audiovizualnih i radijskih programa prema kriterijima koji su utvrđeni podzakonskim aktom. Fond za poticanje pluralizma, samo ću podsjetiti i raznovrsnost elektroničkih medija, fond je agencija, a financijska sredstva fonda, osigurana su Zakonom o HRT-u i to na način da se izdvaja u fond 3% prihoda od RTV pristojbe koja se uplaćuje HRT-u. Kada već to spominjem, samo želim podsjetiti da je riječ o lokalnoj, regionalnoj razini, nakladnika bilo radija, bilo televizije, neprofitnih nakladnika, neprofitnih pružatelja medijskih usluga, elektroničkim medijima, neprofitnim pružatelja elektroničkih publikacija i neprofitnih proizvođača i audiovizualnih i/ili radijskih programa. Fond živi već nekoliko godina i bez njega, mogli bismo reći da svi ovi nakladnici, posebno dakle lokalna razina ne bi zapravo mogli ostvarivati svoju javnu funkciju koja je vrlo značajno, posebno u lokalnim sredinama. Audiovizualni medijski prostor u Hrvatskoj sastoji se od javnog radiotelevizijskog servisa. Imamo 11 nacionalnih kanala, 4 nacionalne radio postaje, 23 lokalne televizije i 141 lokalnu radio postaju. Imamo 13 audio i audiovizualnih medijskih usluga na zahtjev, 96 satelitskih i internetskih i kabelskih prijenosa audiovizualnog i radijskog programa neprofitnih producenata 47 te čak 335 elektroničkih publikacija. Vijeće je, podsjetiti ću samo, osnovano 2004. g. i od tada dakle, neovisno djeluje u medijskom prostoru RH. Što se tiče pristigle kandidature, odnosno što se tiče prijedloga koji je Vlada uputila HS-u, gđa. Katja Kušec, dugogodišnja je novinarka, zaposlenica HRT-a sa 32 godine staža. U profesionalnom i javnom životu istaknula se zalaganjem za poštivanje demokratskih načela i vladavinu prava, izgradnju najviših standarda u novinarstvu, za što je dobila i nagradu ASS-a 2002. godine za vođenje informativnog programa HRT-a. Osim dokazanih novinarskih kvaliteta, dokazala je i svoje menadžerske i upravljačke sposobnosti, bila je rukovoditeljica radne jedinice HRT Centri što je uključivalo organiziranje i rukovođenje ljudima i novinarskim zadacima sa 500 zaposlenika u tom trenutku, a trenutno obnaša funkcije urednice prvog kanala HTV-a, što znači upravljanje i koordiniranje kreativnim i organizacijskim dijelom programa namijenjenog svim gledateljima. Prvi kanal HTV-a ujedno je i izlog kanal, jedna vrsta premium kanala HRT-a, diplomirana ne pravnica, a ujedno je bila polaznika paralelnog studija na Filozofskom fakultetu istog sveučilišta. Njezin životopis, naravno, dobili ste u materijalima. Gđa. Katja Kušec, ukoliko bude izabrana, što Klub HDZ-a podržava Odboru za informiranje, informatizaciju i medije, podnijela je i izjavu koju su članovi odbora primili na znanje i dobili na sjednici odbora kojom potvrđuje da će nakon što je Sabor imenuje i potvrdi za članicu Vijeća za elektroničke medije, raskinuti radni odnos s HRT-om jer u suprotnom, naravno, bila bi u sukobu interesa, a jednako tako, s obzirom da je riječ o profesionalnom obnašanju članice Vijeća, ne može biti u dvije nespojive dužnosti. Ono što bih željela reći iz djelokruga rada Vijeća za elektroničke medije, vijeće je održalo 22. svibnja i svoju posljednju sjednicu na kojoj su donijete odluke upravo o raspodijeli sredstava koje se odnosi na fond za poticanje i pluralizam medija, tako da su svi podaci, naravno, dostupni i na web stranicama vijeća. Smatramo da vijeće dobro obavlja svoj posao i jednako tako, moram reći da je vijeće kao regulatorno tijelo dobro postupilo i primjerice, prateći, odnosno radeći monitoring o zaštiti maloljetnika, o zaštiti osobnih podataka, pa tako, evo, želim skrenuti pozornost, da je vijeće reagiralo i na nedavan slučaj obiteljskog nasilja na Pagu, gdje su izrečene i neke opomene, odnosno mjere sukladno zakonu nakladnicima koji su postupili sukladno zakonu, odnosno nisu poštovali zaštita prava maloljetnika. O djelokrugu vijeća, naravno, raspravljat ćemo kada bude za to vrijeme, kada će se podnositi izvješće HS-u koje je kao što sam uvodno rekla, predlaže i potvrđuje i naravno, nadzire rad Vijeća za elektroničke medije odnosno agencije. Klub HDZ-a podržat će gđu. Katju Kušec za članicu Vijeća za elektroničke medije. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Pošto kolege Miloševića i kolege Đujića nema, dakle oni gube i pravo na raspravu. Samim time i zaključujem raspravu, a glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Hvala vama lijepo, nastavljamo sutra u 9 sati i 30 minuta sa Konačnim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o međunarodnim mjerama ograničavanja, drugo čitanje, P.Z. br. 622. Hvala lijepo i doviđenja. SJEDNICA PREKINUTA U 15,56 SATI.
Prijedlog odluke o imenovanju članica Vijeća za elektroničke medije, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o imenovanju članica Vijeća za elektroničke medije, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 74 za, 6 suzdržanih i 29 protiv donijeta odluka o imenovanju članica Vijeća za elektroničke medije u tekstu kako je predložila Vlada RH. Dobro jutrom poštovane kolegice i kolege, nastavljamo s radom. Prva točka danas je: - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o međunarodnim mjerama ograničavanja, drugo čitanje, P.Z. br. 622 Predlagatelj akta je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH, i članka 172. Poslovnika, u vezi s člankom 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za vanjsku politiku a amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molio bih sada predstavnika predlagatelja da nam da dodatno obrazloženje, s nama je poštovana državna tajnica u Ministarstvu vanjskih i europskih poslova, Andreja Metelko Zgombić, državna tajnice, izvolite.