Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, spoštovani gospod minister s sodelavcem! Ker je čas zlato, nadaljujemo s prekinjeno 22. sejo Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Samo Bevk od 12. ure dalje, mag. Vasja Klavora, Anton Kokalj in Alojz Sok. Nadaljujemo z razpravo in dajem besedo kolegu poslancu Juriju. Prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Lep dan gospod minister tudi z moje strani. Pa ne bodite pretirano hudi, če vam bom skušal tudi jaz malce zagreniti, ne da bi bil to cilj mojega prispevka, vsekakor bom to storil kulturno. Ko je bila interpelacija spisana in vložena - glede na to, da se z vašim delom pretirano ne ukvarjam in osebno bi prej pomislil na kakšnega drugega ministra na zatožni klopi - , sem se vprašal, ali je bila ta interpelacija vredna truda in mojega glasu. Nato sem jo prebral skrbno in se vanjo nekoliko vživel, a vse dvome o tem, kako se naj odločim, ste razblinili včeraj sami. Z vašim uvodom v zagovor in z vašim odzivanjem na razprave in očitke. Očitno sem ocenil, da vam filozofija, morda zajeta pri našem predsedniku Vlade, da je napad najboljša obramba, prilega, kajti šli ste v takojšen napad na prvo podpisnico zahteve za vašo razrešitev, pri čemer niste zmogli, in to me je presenetilo, niti kančka vljudnosti in kulturne mehkobe, ampak obratno, udarili ste odločno, trdno, nekoliko podcenjevalno, posmehljivo - resda ne tako kot eden izmed vaših strankarskih kolegov tukaj v dvorani, ki nas znova in znova vsakič, ko dobi besedo, poučuje, kako naj se vedemo, zato da bodo Slovenke in Slovenci, pa če dodam, lahko vsi ostali gledalke in gledalci vseh ras in narodnosti, zadovoljni, a vseeno udarili ste ne najbolj žlahtno, kar se ministru za kulturo najmanj spodobi. Osebno me je zbodlo med drugim, in to je šlo malce potihoma mimo, vaše relativiziranje nagrad in priznanj v enih od uvodnih vaših odgovorov, češ, vemo, kako se do teh nagrad in priznanj lahko pride. In to vam ni v čast. Kako naj se ob takšni izjavi počuti kak dosedanji nagrajenec ali nagrajenka in kako naj prihodnji iz naslova kulturnih dosežkov, recimo, k vam pristopijo, ko boste na odru čakali, da nagrajenki ali nagrajencu izročite priznanje? Morda je moja zaznava o vaši vzvišenosti, gospod minister, napačna, neobjektivna, celo krivična, a takšna pač je in tudi po njej se opredeljujem v zvezi s to interpelacijo. Sicer je bilo včeraj toliko očitkov na vaš račun, poleg onih, ki so zapisani v interpelaciji, da je skoraj težko najti še kakšnega. Ker pa je bilo veliko govora o stanju - in verjetno bo tudi danes -, o stanju na RTV po sprejetju zakona, naj vam samo povem, da kot gledalec oziroma uporabnik RTV storitev ter kot nekdanji novinar in urednik informativnih oddaj znotraj zavoda, in sicer v regionalnem centru v Kopru, vse bolj gledam TV Dnevnik na največji komercialni televiziji in vse manj na nacionalki. Pa nimam pripomb na avtonomijo in profesionalnost ustvarjalcev. Uredniške smernice so se pač spremenile, meni nevšečno, in preprost informativni izdelek je po moji subjektivni oceni postal boljši pri konkurenci. Zato me ne čudi, da gledanost RTV upada. Na koncu še malenkostna, a pomembna opazka z mojega konca. Slišim, berem in izvem od vrhov italijanske narodne skupnosti, da namerava vodstvo RTV v prihodnjem letu za 200 tisoč evrov zmanjšati finančno dotacijo televizijskim in radijskim sporedom v italijanščini ter da se dramatično slabša kadrovsko stanje na Radiu in Televiziji Koper-Capodistria, ker vodstvo RTV baje ne namerava nadomestiti ne novinarjev ne zaposlenih v upravi, ki gredo v pokoj. In manj sredstev, kot so mi povedali, se napoveduje tudi za slovenske programe, ki jih oddaja koprski regionalni center. No, tudi s te odgovornosti, gospod minister, ne morete bežati. Toliko. Torej, brez velikih pomislekov, a tudi brez hudobije bom interpelacijo oziroma zahtevo za vašo razrešitev podprl. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Germič. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospod minister, kolegice in kolegi! Tudi sam ne morem začeti svojega nastopa, brez da bi se pred tem opredelil do tega, gospod minister, da je bilo v vašem odgovoru zaznati veliko podcenjujočega tona, kar me je vsekakor presenetilo, glede na to, da sem pričakoval argumente. Prav gotovo se pridružujem vsem tistim, ki pravijo, da je škoda, da ste včeraj svoj nastop začeli v enakem stilu in namesto o vsebini govorili pravzaprav o značilnostih prvopodpisane, in to na kulturno, vsaj po moji oceni, neprimeren način. V vsebini bi se rad dotaknil po mojem samo enega področja, ki pa je ključno za ravnanje vas in vašega ministrstva v tem dvoletnem obdobju. Dotaknil se bom vprašanja, ki je povezano s sprejemanjem Zakona o RTV, kajti mislim, da vse ravnanje, povezano s tem zakonom, govori o tem, da je bil velik razkorak med obljubami in dejanskim stanjem po sprejetju Zakona o RTV. Včeraj smo lahko prvič tudi jasno slišali od strani enega izmed vodilnih članov stranke SDS, da je priznal, da je avtor tega zakona, ki ste ga potem vi kot minister za kulturo prevzeli v imenu Vlade in posredovali v Državni zbor. Seveda škoda je, da niste tako transparentno govorili o tem že v času sprejemanja tega zakona, in škoda je, da ni tako jasno povedal tudi to poslanski kolega Grims. Seveda to govori o tem, da ste pravzaprav izvajalec tistega, kar se dogaja v vrhu vladajoče stranke, in potem ste bili v fazi samo tistega, ko ste morali neke stvari izpeljati. In na enak način, enak sistem pravzaprav lahko sledimo skozi filmski sklad, skozi dogodke v Lipici. Pa poglejmo, kaj ste obljubljal in kaj poskušate danes prikazati, da ste držali besedo, da ste mož beseda. Torej govorili ste o tem, da bomo s sprejetjem zakona zagotovili boljšo in cenejšo RTV. Seveda vem, da ste v zagatah, kako argumentirati to dejstvo, in glede na to, da ste jasno zapisali - in še enkrat bom ponovil, gospod minister, kljub temu da ste včeraj govorili, da ste to 33-krat že poskušali povedati, in danes bom 34. to vprašal iz preprostega razloga, ker iz zagate, v kateri ste, poskušate vnašati razlago, seveda da nikoli ni bilo res, da bi govorili o nominalnem znižanju naročnine, torej prispevka. To govorite vi, to govori poslanski kolega Grims, in ste iznajdli primerjavo rasti življenjskih stroškov ob nespremenjenem znesku RTV prispevka, ki pokaže, da se je prispevek realno znižal za znesek inflacije. Gospod minister, jaz bi vas na to opozoril, kako da ste to primerjavo naredili samo od leta 2004. Jaz imam tukaj primerjavo od leta 1999, ki govori o enakem trendu, torej o enakem trendu, kajti jaz vam bom danes postregel s podatkom, da je v letu 1999 bila povprečna plača 104.466 na začetku obdobja, kar je predstavljalo 2,07 deleža v neto plači, in na koncu obdobja, pred povišanjem, je bilo to 1,93. In če bi sedaj šla po letih naprej, bi ugotovila, da smo prišli v leto 2004 z vrednostjo 1,63, kjer ste vi nadaljevali. Torej padec z 2,07 na 1,63. In prepričan sem, da vam ta podatek ni bil neznan. Ampak vi ste nadaljevali samo v točki, kjer govorite, da pa je delež padel od 1,63 v 1,44 v tem letu in pričakujemo na 1,4. Seveda mislim, da če bi korektno predstavljali ljudem, da je ta trend znižanja prispevka v neto plači že v teh letih in da boste s tem nadaljevali, je to popolnoma nekaj drugega kot to, kar govorite, da boste znižali RTV prispevek. In seveda ljudje pričakujejo, da boste znižali RTV prispevek, ne tako, kot se je to dogajalo od leta 1999 naprej, ampak drugače, saj ste vi ponujali to vsebino na drugačen način. Seveda, ljudje to pričakujejo in ni jim zameriti, da so na njihovi strani ta pričakovanja prisotna in nobene drugačne argumentacije, glede na to, kaj se je dogajalo že pred sprejetjem zakona so za ljudi, pač, nesprejemljive. Danes imate zaradi tega težave in na težave opozarjajo tudi iz vodstva RTV, ki že opozarja na to, da bo treba prispevek dvigniti, drugače bodo nastale težave, ki jih že sedaj imajo, še večje. In ko k temu dodajamo še analize, ki govorijo o gledanosti, to je gledanost ne samo med 50 in več kanali in programi, v katerih ste poskušali včeraj zamegljevati zgodbo, primerjajmo en komercialni program v Sloveniji, to je POP TV, kjer se je gledanost na strani POP TV povečala s faktorjem 2 v primerjavi z RTV Slovenija. In če sedaj še k temu dodamo, kakšen bo interes gospodarstva, torej tistih, ki oglašujejo, seveda postaja zelo vprašljivo to, da se delež v prihodkih iz oglaševalnih akcij zmanjšuje. In ocene strokovnjakov so, torej finančnih strokovnjakov, da ko pade ta delež pod 30%, se postavlja samodelovanje tega javnega zavoda pod vprašaj in prehajamo v kritično fazo. Ocena je, da se bo s skoraj 30% že v letu 2006 delež zmanjšal nekje na 25%. Seveda, gospod minister, boste lahko argumentirali, da so podatki, s katerimi razpolagamo drugačni. Opozoril bi pa na to, da se v javnosti da slediti ocenam in nekim mnenjem in predlogom, da bi naj se izpad prihodkov zaradi oglaševanja povečal zaradi tega, ker bo prehod na evro pomenil lahko tih način za dvigovanje cen za oglaševanje. Mi vemo, da smo ravno na tej točki bili tudi v tem parlamentu za javnost zelo občutljivi in zagotovili, da se zaradi prehoda na evro cene ne bodo dvigovale. Ob tem bi želel povedati še tole. Argumenti o boljšem programu padejo, ko ocenjujemo ankete gledanosti. Argumenti o tem, da bo nižji prispevek, padejo, ker tega prispevka ni, in iz zagate izhajate iz tega s čudnimi interpretacijami. Zato je lahko edini razlog, zakaj je bilo potrebno sprejeti nov zakon, to, da se je zagotovil politični vpliv. In samo to, da je avtor tega zakona od včeraj naprej tudi popolnoma jasen, eden od vodilnih članov te vladajoče stranke, govori o tem, gospod minister, da niste govorili resnice, niste govorili samo polresnice, ampak ste zavajali slovensko javnost z obljubami, ki so pravzaprav skrivale to, da želite s politično oblikovanim zakonom zagotoviti politični vpliv na področju javne TV. Da se to že dogaja, lahko podkrepimo samo z nekaj primeri. Jaz bi to želel podkrepiti samo z zelo znanim primerom novinarke Vide Petrovčič, katero tudi vaš strankarski kolega, gospod Miro Petek, ocenjuje, da je ena najbolj cenjenih novinark. Hkrati, ko pa se postavi s svojim razmišljanjem kritično v odnos do enega izmed veljakov te Vlade, se pa začnejo na njo valiti plazovi slabega dela, slaba ocena, suspenzi in tako dalje. Za zaključke takšnega ravnanja. Če se spomnite okoli kritik športnega programa, izločanje pravzaprav Lige prvakov iz programa, bi lahko rekel samo to: izločen je bil tudi zelo popularen komentator športnih prenosov s košarke, to je gospod Vilfan, ki je, recimo, zelo kvalitetno komentiral in zato ker je bal pač v nekem trenutku izraz podpore za enega kandidata, seveda v tistem obdobju ni bilo možno, da bi izvajal komentatorske zadeve na RTV, pri čemer, recimo, je pa predsednik programskega sveta lahko mirno izražal podporo enemu izmed županskih kandidatov v Ljubljani, in to za vas, gospod minister, ni bil noben problem. Zaradi vsega navedenega, mislim, da je veliko argumentov iz interpelacije, ki govorijo o tem, da seveda vodite to kulturno ministrstvo mimo tega, kar ste zapisali in podpisali. Torej, kar ste podpisali z izjavo, da boste spoštovali ustavni red in da boste deloval za blaginjo Slovenk in Slovencev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Zdaj sam razumem interpelacijo, kot akt, s katerim ali pa v katerem naj bi se dokazovalo ministru kršitev ustave in zakonov. Jaz interpelacije ne razumem kot zbirko mnenj, kot zbirko raznih insinuacij, ampak predvsem kot gradivo, v katerem je jasno napisano, kaj je očitek, kaj je kršitev in iz tega potem tudi se izpelje sklep. Zdaj, v tem konkretnem primeru pa lahko bolj kot o interpelaciji razvijamo tezo o tistem znanem reku, "primite tatu". Največ o očitkih ministru o domnevnih kršitvah govorijo tisti, ki so že do sedaj storili kršitve. Pred časom sem sodeloval v eni oddaji Tarča in tam je bilo nedvoumno jasno dokazano, da je prvopodpisana pod interpelacijo storila dejanja, ki niso v skladu z zakonom. In ko je opravičevala to svoje dejanje, je dejala, da je še več njenih kolegov pač na tak način to storilo. In prav zanima me, ker gre očitno za funkcionarje, njene kolege, koliko teh, pri katerih so bile ugotovljene pomanjkljivosti in kršitve zakonov, je podpisanih še pod to konkretno interpelacijo. Skratka, tisti, ki so dokazano tudi v medijih, na televiziji pokazali, da so kršili zakone, da so bili pozvani k popravku in tako naprej, zdaj očitajo nekomu drugemu, da naj bi to domnevno storil. Mislim, da ni to smisel, da na tak način to počnemo. Skratka, ta akcija "primite tatu" ozirom očitanje o tem, kdo bolj krši, sprožili najbolj tisti, ki so sami kršili. In s tem poskušajo dobiti na nek način legitimiteto za svoja dosedanja dejanja. Dejstvo, da je ta interpelacija pač vložena ravno na, recimo, obletnico datuma referenduma, pomeni tudi simbolno dejanje, to je bilo tudi že omenjeno, in v bistvu polemiko z odločitvijo ljudi. Da je to res, kažejo neštevilni komentarji v medijih, predvsem bi se tukaj oprl na komentar Mete Roglič, s 26. novembra, ki je v komentarju z naslovom Politično nemodro zelo kvalitetno obdelala poanto, point in namen in tudi vsebino te interpelacije. In predvsem v njenem zaključku, ko je zapisala, da nesmiselnost same vsebine bo izgubila še del svojega smisla, pomeni dejansko, da je tu sprožena razprava predvsem o soli; o tem, ali je takšna interpelacija, kot je vložena, s takšno vsebino in s temi poudarki, smiselna ali ni smiselna. In to ugotavljajo novinarji, ki imajo v nekaterih medijih izredno močan vpliv. Naslednja stvar, ki je ne moremo prezrti, je v tem, da so to interpelacijo pripravili tako imenovani kulturniki iz Liberalne demokracije, in to prav tisti, ki ne morejo prenesti, da je ta koalicija spremenila njihove ključne akte, in to zato, ker niso dajali rezultatov: ne v vaši eri in ne v mandatu te koalicije. Interpelacija je vsebinsko šibka, je brez dokazov, oprta na negativne internetne zapise in klipinge; in zanimivo, da niti eden od teh priloženih klipingov ni pozitiven za ministra, ki ga interpelirate, ampak samo zelo selektivno narejeno in pozitiven samo za to vaše izvajanje. Imam občutek, da je bil prav največji napor, največja teža te interpelacije, največ tega vloženo prav v izbiro klipingov, vse ostalo je zgolj spremno besedilo. Tudi to veliko pove o vsebini interpelacije in tudi o tem, zakaj so tako pisali tudi novinarji. Ministrstvo, ki ga vodi gospod Simoniti, je bilo prisiljeno predlagati številne akte, s katerimi so se odpravile anomalije, ki jih je podedoval, pa najsigre to za Zakon o medijih, najsigre to za Zakon o radioteleviziji, najsigre to za urejanje razmer v Lipici, najsigre to za izvrševanje Zakona o kulturnem tolarju. Skratka predlagati je moral vrsto aktov, s katerimi je odpravljal te zgodovinsko pripeljane negativne stvari. Je pa dejstvo, da sta prav kultura in šolstvo tisti dve področji, na katerih ste najbolj občutljivi, najbolj boleči in trganje teh niti povzroča tudi največje težave v tedanji največji vladni stranki. In nisem presenečen, da so tudi reakcije na vaši strani v tem konkretnem primeru tako hude. Kar zadeva Zakona o RTV-ju in vseh teh insinuacij o raznih političnih kadrovanjih in spremembah, bi bilo tu le potrebno ločiti med tem, kaj je zakon in kaj zakon nalaga in dopušča ministru in kaj je pristojnost drugih organov v zavodu, ki so neodvisni in delujejo pač po tistem, kar imajo zapisano in kar jim je prinesel zakon. Tu za vsako spremembo, ali bo nek novinar neko oddajo vodil ali ne obdolžiti ministra, je nehigiensko, to ni njegova naloga in tega tudi ne počne. Naloge ministra na tem področju so povsem drugačne. Orani v zavodu, pač, imajo razdeljene svoje naloge in te tudi izvajajo. Kar zadeva tako imenovani medijski sklad, Sklad za pluralizacijo za medije. Ta sklad je obstajal in je bil zapisan tudi že v prejšnji zakon. Celo tako daleč je bilo, da ste na osnovi prejšnjega zakona razdelili sredstva na osnovi razpisa določenim medijem, samo problem je bil v tem, da teh sredstev, ki ste jih odobrili, niste uspeli v dveh letih izplačati nobenemu od tistih posebnih medijev, ki so bili upravičeni. Pač, jih niste uspeli, zato ker je bil razveljavljen 3% znesek od prispevka RTV-ja, drugih okvirov pa tedanja koalicija ni uspela zagotoviti. Ta minister je prvi, ki je uspel realizirati, ki se je odločil, da bo realiziral vse tisto, kar ste vi zapustili na tem področju pluralizacije in posebnih vsebin. Mislim, da je zelo neprimerno, da se take stvari očitajo ministru. Tudi kar zadeva neposredni prenose iz Državnega zbora. Ni problem ministra, če ti neposredni prenosi še niso realizirani, dejstvo je, da v tem konkretnem poslu sta vpletena tako Javni zavod Radiotelevizija oziroma izključno zavod in pa ta hiša, Državni zbor. Državni zbor, ki ni uspel v enem letu ustrezno usposobiti prostorov za neposredne prenose. Pač, tako je, Proračun Državnega zbora je tak in to se bo izvedlo v naslednjem letu. Jaz upam, da boste takrat tudi bolj pozorni in tudi bolj diplomatsko razpravljali o teh stvareh. Gospod predsedujoči, prosim.
Prosim. Čeprav malo angleškega momenta ni škodljivega.
Za vse enako naj bo. Tudi, če je angleški moment, ampak za vse, ki razpravljajo enako. Kar zadeva področje Lipice. Dejstvo je, da je iz obrazložitve zelo razvidno, da je število obiskovalcev v Lipici izrazito padalo. Očitno so tja prihajali samo še tisti, ki so si hodili ogledovati propadanje Lipice. Tistih, ki bi hodili gledati, kaj se tam v Lipici novega dogaja, kaj je izboljšane ponudbe, itd., teh gostov ni bilo. Zakon o Lipici, ki je bil sprejet, je bil usmerjen in je usmerjen v urejanje razmer. Vsi tisti pomembni "lipicanci", ki tako govorijo za interes Lipice, so dopustili, da je bilo tam v veliki meri divje odlagališče, da so bile neurejene kmetijske površine, da se je zaraščalo, da je kulturna krajina propadala in da so kulturni objekti propadali v tej kulturni krajni. In navsezadnje tisti so tudi dopustili, da se tam, kjer to ni bilo mesto, zgradijo tudi igralne površine - recimo razna igrišča za tenis in podobno. Skratka največji kritiki teh sprememb, ki naj bi se zgodile, so prav tisti, ki so dopustili tako stanje. In verjamem, da vsem tem ni v velikem interesu, da bi se stvari spremenile, kajti s tem bi se pravzaprav pokazalo, da na tem področju niso nič naredili, in da so hodili več ali manj razni strokovni in umetniški direktorji dol samo po plačo, ne pa opravljati nekih drugih dejavnosti oziroma tiste, za katere so bili plačani. Tudi razumem, zakaj je toliko averzije do ureditve, recimo, tudi dodatnih športnih površin. Več kot očitno je, da je igrišče, ki je bilo zgrajeno pred dvajsetimi leti v nekih drugih časih, mondeno golf igrišče, narejeno samo do polovice, samo do pol in takih projektov v Lipici, narejenih do pol, je kar nekaj. Tudi vzdrževanje kulturne krajne, tudi zanemarjanje kulturne krajne, tudi zanemarjanje objektov je bila posledica takih odnosov in posledica razmer, ki so se pripeljali sem. Dejstvo je, da tudi v Ljubljani ne moremo, če hočemo imeti samo pol stadiona, če hočemo izvajati določen program. Rabimo celo površino in to, jo bomo upam, tudi enkrat dobili, ampak tudi Lipica za izvajanje določenega segmenta, določene ponudbe potrebuje cel program. In mislim, da to ni prehudo, če je ta Vlada sprejela zakon in da bodo službe, ki so za to pristojne, tudi dokompletirale ponudbo, da bodo odpeljale divja odlagališča iz Lipice. Kar zadeva še RTV, bi se vrnil še na eno zadevo, to je predvsem na gledanost programov. Dejstvo je, da javna televizija, ki ima druge naloge, kot jih imajo komercialne televizije, tekmuje za razdelitev gledanosti in za ostale stvari, za gledanost z ostalimi komercialnimi televizijami. Vendar naloga javne televizije je povsem drugačna. Naloga javne televizije ni to, da prodaja komercialne programe. Naloga javne televizije je, da ponuja programe, ki niso komercialni in tudi zato so marsikatere oddaje tudi v "prime-time" drugače koncipirane, čeprav imajo podobne vsebine, kot na komercialni televiziji. Tudi Dnevnik je drugače koncipiran kot oddaja 24 ur, na drug način, z drugimi poudarki in z drugimi intencami, tudi drug pristop je. In to predvsem zaradi tega, ker komercialna televizija želi to tržiti, javna televizija pa ponuja neke vsebine, neke informacije na nek drug način.In vsi ti očitki, ki jih usmerjate na ministra, ki s koncipiranimi oddajami in vsebinami, razen tega, da je zakonska podlaga, nima nič, so neutemeljeni. In še eno stvar bi spomnil. Dejstvo je, da je minister zagotovil za izvajanje programov v kulturi bistveno več sredstev, kot je bilo do sedaj. To je navsezadnje poudarila tudi kolegica Širca na svoji tiskovni konferenci in z zelo zanimivim poudarkom: denarja je za kulturo vse več, a tudi nezadovoljstva. Jaz upam, da se ta poanta te vaše tiskovne konference ne bo spremenila v nasprotje, da bomo iskali zadovoljstvo v kulturi tako, da bomo zmanjševali sredstva. Upam, da se ta stvar ne bo vrnila v tisto nasprotje, tisto česar ne želimo in kar hočete očitati. Dejstvo je, da je sredstev v kulturi več, tudi pričakovanja so večja, tudi od tistih, ki kulturo vzdržujemo in plačujemo in smo tudi interesenti, da so ti programi boljši. Zato tudi želimo, da se druge stvari urejajo na podoben način. Očitno pa so stvari zvodenele samo na to, kdo bo vzel več denarja, komu je še premalo dano, kateri program bi bil lahko še boljši, in očitno so zadaj ne vsebinski interesi, ampak osebni interesi, sicer pri večji pogači ne bi moglo biti zadovoljstvo večje. Hvala.
Hvala lepa. Samo kratek komentar na očitek gospoda Tanka. Poskušam po svojih najboljših močeh pravično, dosledno in tudi tolerantno voditi sejo, ne glede na to, od kod prihajajo medklici, ali zvonjenje telefona, ali drugi moteči zvoki: z desne, sredine ali leve. Bi pa bili vsi predsedujoči najbolj srečni, če bi poslanke in poslanci mirno, tiho spremljali izvajanje posameznega kolega ali ministra. Hvala lepa za razumevanje. Sedaj pa vidim dvoje dvignjenih rok, verjetno v imenu predlagateljev. Najprej gospa Širca, potem gospod Gulič. Gospa Širca, prosim.
Hvala lepa. Res je, kulturi niso bila znižana sredstva, toda dodatna, ki ustvarjajo ta nezadovoljstva, ki ste jih pridobili, gospod minister, so usmerjena, zvišana so v prid milijarde za medije, zvišana so v fiktivne oziroma nepotrjene projekte, ki so zajeti v evropskih sredstvih, in zvišana so za tiste projekte, ki se usmerjajo v točno nadzorovane projekte, ki jih zagovarja kabinet ministra na filmskem področju.
Hvala lepa. Gospod Gulič.
Spoštovane kolegice, cenjeni kolegi, predsedujoči! Oglašam se predvsem v zvezi s tem, kar je govoril gospod Tanko, in sicer očita argumentacijo o klipingih, češ da smo izbirali samo tiste, ki so bili negativni, pozitivnih pa seveda ne. Mi interpeliramo ministra, gospoda dr. Vaska Simonitija, in zato smo izbrali takšne klipinge, ki potrjujejo vse tisto, kar mu očitamo. Vam smo prepustili pozitivne, pa niste povedali nobenega. Kar se tiče trhlosti vaše argumentacije imamo spet kronski dokaz, ko ne morete nič, pa pljuvate po Majdi Širca. Jaz ne vem, v čem je to spodobno v vaših običajih, ali če je to normalno, ampak vsaj med ljudmi je navada, da kadar so pa vendarle kakšne stvari že dokazane, da niso resnične, k tem da tiste obtožbe niso bile resnične, je pripomoglo - in vsaka čast mu - tudi ministrstvo, ki je dalo podatke o tem, da tam ni bilo kolizije interesov in da se zadeve niso tako godile, kot so bile obtožbe naravnane, bi moralo zadostovati. Ministrstvo samo je povedalo, čeprav je v teh dveh dneh bilo vsaj dvakrat slišano tako, kot da je treba to zgodbo ponovno oživljati. Tudi na tisti oddaji, ki jo omenja gospod Tanko, je bilo tako. Zadeva je bila omenjena, ampak spet je predsednik komisije protikorupcijske povedal, da so zadeve že rešene in da ni bilo nobenih znakov koruptivnih dejanj. To normalnemu človeku zadostuje. V mlinu se trikrat pove, v parlamentu, pa očitno je treba 300-krat ali pa še večkrat. Zato sem se ponovno oglasil. Gospod predsedujoči hvala lepa, zdaj vas bom pustil vašemu miru in bom molčal.
Hvala lepa. Še gospod Gaber, prosim.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Strinjam se s tem, kar pravi kolega Tanko - govorimo o nacionalni televiziji in nacionalna TV hiša mora biti drugačna, kot je komercialna. Odgovornost za to, kakšna je, je prevzela vladajoča koalicija z zakonom, ki ga je sprejela, in čisto sprenevedanje je, če si vzameš politično moč, zato da nastaviš direktorja, ki nastavlja urednike, potem pa naenkrat ti nisi odgovoren za nič. Resnica vaše zgodbe je Piramida, oddaja izpred dveh dneh. Vaš generalni direktor vodi hišo, postavil je na mesto urednika. Zanima me, ali bo gospod Možina zaradi tega, kar se je tam zgodilo, odstopil. Ta sistem ste si vzpostavili. Tukaj ste na veliko govorili o tem, kako to počnete zato, ker vi kot koalicija prevzemate odgovornost. Mi smo prej se izogibali tej odgovornosti, vi pa jemljete vse vzvode oblasti v svoje roke zato, ker bo sedaj red, ker bo javna televizija res javna televizija. Oglejte si vsaj deset minut oddaje Piramida, pridite nazaj in povejte, ali je to tisto, kar ste želeli narediti. To je rezultat vašega dela, gospod minister, to je rezultat tistega, kar ste z zakonom pripeljali. Gospod Petan ima težave s tem, da mu besede uhajajo takrat, ko ni pri besedi, in vseskozi mi govori, da je to najbolj gledana oddaja. Če je to res najbolj gledana oddaja na televiziji in če je to tisto, kar ste želeli doseči, potem se mi zdi, da je sramotno, da je to najbolj gledana oddaja. Morda, če boste uprizorili še lov na ljudi, pa boste to spravljali skozi javno televizijo v obtok, bo še bolj gledano. Upam, da mi ne dajete tega, kar smo gledali pred dvema dnevoma, kot argument za gledanost in za nacionalno televizijo v roke.
Hvala. Nadaljujemo s prijavljenimi in besedo ima dr. Slavinec.
Hvala lepa za besedo. Ni treba biti vrhunski kulturni delavec, umetnik, da lahko ugotoviš, kako je slovenska kultura obarvana. Slovenska kultura je politično obarvana, in to na državni ravni in regionalni ravni. Zakaj tako sodim? Zaradi tega, ker tiste najpomembnejše zadeve, to so finance, prav gotovo delijo na osnovi tudi politične obarvanosti. Veliko smo že slišali včeraj in danes o obljubah, kako bo [[...]] [[Nemir v dvorani.]] Hvala za mir, da lahko nadaljujem. Veliko smo še slišali o tem, kako bo televizija boljša, kako bo naročnina cenejša. To seveda ni res in tudi nihče ni v to verjel, še najmanj predlagatelji zakona; zakon je bil predlagan iz popolnoma drugih razlogov in ciljev. No, pa se ravno zaradi tega vrnimo k delitvi sredstev, kar sem na začetku napovedal. Tu lahko opazimo anomalije tako v medijih kot na področju kulture. Glejte, sklad za delitev [[...]] [[Oglašanje v dvorani.]]
Lepo prosim malce pozornosti. Dr. Slavinec ima besedo.
Hvala. Torej, sklad za pluralizacijo medijev, nedavno so bila sredstva razdeljena. Moj kolega Džuban je včeraj o tem že nekaj povedal. Sam bi mogoče tu dodal samo to, da vidimo, kako so bile lokalne televizije v bistveno bolj privilegiranem položaju kot radii. Seveda ni vse televizije, predvsem tiste, ki so nekoliko bolj servilne do oblasti, in tiste, ki so v svojih programih take, kot si želijo tisti, ki odločajo o sredstvih. Kot primer lahko navedem, kako so bila sredstva razdeljena v pomurski regiji. Mimogrede, regije je dobila dobrih 80 milijonov in ena televizija je dobila več kot polovico tega denarja, ena lokalna televizija je dobila 46 milijonov. Osrednji pomurski mediji, to je Podjetje za informiranje, konkretno Murski val, samo 30. Da bo zadeva še bolj v nebo vpijoča, enakovredna lokalna televizija, dve obstojata, dve sta se tudi prijavili, pa je namesto 46 kot prva dobila samo 7 milijonov. Še dva radia sta, ki sta dobila dober milijon. Seveda so argumenti lahko takšni ali drugačni, ampak to ni samo moje mnenje, kot sem prej povedal, da je delitev prav gotovo temeljila ne zgolj na strokovnih, ampak tudi na političnih temeljih. Naslednja zadeva, ki sem jo prej napovedal o kulturi na splošno, v mislih ima Filmski sklad Republike Slovenije, bom zelo konkreten. Film Voda v očeh je dobil tri nagrade na slovenskem filmskem festivalu, kot tak bil najboljši in je bil izdelan v lastni produkciji. Na ministrstvu je odprt permanenten razpis, ko se pojavi nekaj dobrega, potem seveda izvajalci se prijavijo na ta permanentni razpis in tako so se tudi avtorji tega filma -in še enkrat poudarjam, film je bil narejen v lastni produkciji, torej tudi celotni financerji - prijavili na ta razpis. S strani Sklada so celo dobili čestitke za uspeh filma Voda v očeh na minulem festivalu slovenskega filma in poziv, da naj čim prej dostavijo predračun povečave in postprodukcije, terminski plan, itd., po možnosti še ta teden, stvar je datirana v december 2005, da bi lahko sredstva prejeli še v tem letu. Strokovna komisija, poudarjam, strokovna komisija je film ocenila kot zelo dober, perspektiven in so ocenili, da se ga splača financirati in omogočiti tudi nadaljnjo produkcijo. Stvar se potem zatakne, ko pride na Svet, kjer po oceni strokovne programske komisije in razpoložljivih sredstev pišejo, da ne morejo odobriti sofinanciranja. Poglejte, na strokovni plati - odlična ocena, potem ko je treba denar zares dati, pa organ, v katerega se ta delegira pa politično poti, anulira odločitev strokovnega organa. Popolnoma isto se je zgodilo za še eden film Honey moon - poročno potovanje. Prej sem izpostavil, da gre za neenakost pri delitvi sredstev tako na državni kot tudi regionalni ravni. Seveda se lahko vprašamo, zakaj pač film, ki govori o Prekmurju, ki je nastal v teh okoljih, po zelo dobri oceni strokovne komisije, na koncu ne dobi sredstev. Lahko se torej vprašamo, ali so politična ozadja, ali so tudi regionalna ozadja, ali so pa kakršnakoli druga ozadja, za katere pa mi ne vemo. Morda lahko tudi kdo špekulira, da se je pojavil kakšen drug, ki je rabil sredstva, in se je temu vzelo pa dalo tistemu. Tudi te špekulacije so možne. In še en primer imam, film Srednja šola, ki je prav tako bil ocenjen z zelo visoko oceno, preko 75 točk, strokovna komisija ga je spet izbrala in potem - zakaj ni odobrenih sredstev; ker ni v skladu z usmeritvami programske komisije, to je s programom. Ampak, da bo ironija še večja, pred tem pa je celo bilo zaprošeno, da se izdela scenarij tega filma, torej je film načelno bil podprt. In to je le nekaj primerov, na katerih vidimo in pri katerih je sum, da odločitve niso zgolj strokovne in zaradi katerih potem želimo poudariti, da minister naj politiko, kulturno politiko v Sloveniji vodi tako, da bo tistim, za katere in katerim je, kot smo že včeraj slišali, prisegel. In da ne bo potem spet treba slišati, da je žaljivo do RTV, kot smo že včeraj slišali, če ljudje ne gledajo televizije. Treba je spodbujati takšno kulturo, takšen RTV program, da bodo ljudje hoteli to gledati in poudarjam na koncu, da bo stvar tudi razpršena po celotni Sloveniji. Kultura se ne dogaja samo v Ljubljani, kultura in kulture deležni morajo biti po celotnem območju Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Tanko se je že prej prijavil k repliki. Prosim.
Hvala lepa. Mislim, da je prav, da se tudi odzovem na določene navedbe. Če želimo delati primerjave deležev, ki jih televizija RTV ima v "prime-time" ali pa v celotnem gledanem času, potem bi bila smiselna primerjava z drugimi javnimi televizijami v Evropi, koliko te dosegajo deleža gledalcev v tekmi s komercialnimi televizijami. To bi bila realna primerjava. Treba je upoštevati, da se delež televizij, da se število televizij in komercialnih, lokalnih in ostalih, povečuje in to vse neposredno vpliva tudi na gledanost oddaj javne radiotelevizije. In zato je edino smiselna primerjava, če že na tem vztrajate, primerjava z mednarodnim okoljem, kjer imajo tudi javno televizijo in celo kopico lokalnih, regionalnih in komercialnih televizij in to bi bil verodostojen podatek. Druga stvar, ki se sedajle hoče sprožiti - akcijo ministra za ukrepanje v zavodu. Minister za ukrepanje v zavodu RTV ni pristojen. To, kar se dogaja, za to, kar se dogaja v zavodu RTV-ja, so pristojni organi zavoda, programski svet, nadzorni svet, direktor in ostali. In v teh svojih ravnanjih so to povsem neodvisni organi, nimajo nobene povezave z ministrom. Minil je čas, ko sta lahko intervenirala gospod Borut Pahor ali pa gospod Anton Rop. Teh časov ni več. Po tem zakonu teh časov ni več. Do takrat je pa to bilo. In te zgodbe, tega nezakonitega delovanja teh političnih veljakov v zavodu RTV ne moremo jemati kot kriterij za ravnanja in obtoževati ministra, kaj bo naredil. To je bilo. In to je bila kršitev vseh normalnih demokratičnih norm in neodvisnosti medijev. Upam, da se ti časi ne bodo več ponovili. In tudi pričakujem od vseh, ki to kritizirate, da vsaj veste, kako so locirane pristojnosti in naloge. In še enkrat rečem, zato ker ste sami kršili zakone na tem in na kakšnem drugem področju, potem ne gre obtoževati nekoga, ki s tem nima nič, češ da je tudi on kršil zakon ali pa da naj bi kršil zakon. Na tak način mi razprave o resnih temah v tem Državnem zboru ne moremo voditi. Ali kršitev je in je dokazana ali pa kršitve ni. In o tem moramo danes razpravljati, ne pa na osnovi nekih zgodovinskih kršitev, ki ste jih naredili, zdaj obtoževati, da naj bi tudi minister nekaj podobnega naredil. Tega ni. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jerovšek.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Gospod minister s sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi! Današnja razprava je razprava o prvi interpelaciji v tem mandatu in moram reči, da sem nad opozicijo razočaran, da tega instituta parlamentarne demokracije ni uporabila in ni znala uporabiti. Seveda pa sem še toliko bolj razočaran, ker je napisala takšno interpelacijo, ki "ne stoji", ki je "solata", po domače povedano, v kateri ni nobenih argumentov in nobenih listinskih dokazov o kakršnemkoli napačnem delovanju, ravnanju ali protizakonitem delovanju ministra za kulturo, Vaska Simonitija. Seveda je nekaj logičnih vzrokov, zakaj je bil predmet interpelacije ravno minister za kulturo. Eden od logičnih vzrokov je, da je pisec interpelacije ali pa sta pisca, naša poslanska kolegica Majda Širca, nekdanja funkcionarka tega istega ministrstva, in gospod Simon Kardum, kot se po kuloarjih vsepovsod govori, in to verjetno drži. Glejte, v tej interpelaciji dejansko ni drugega kot cinizem, obtožbe, sarkazmi, aroganca, ščuvanje, pljuvanje, insinuacije in vse to zavito v nek jezik nekega pisca, ki ima nekaj tehničnega znanja o pisanju. Jaz kolegici Majdi ne zamerim interpelacijo. Zamerim pa ji, da je to iz neke čustvene vznesenosti, iz nekega, kaj jaz vem, skoraj meji na tista nenormalna čustva proti nekomu. Poglejte, rekel bi, da je kolegica na nek način sodobni Mahnič v slovenski kulturi, vendar, po mojem mnenju, z bistveno ožjim duhovnim poljem in manjšim poznavanjem identitete Slovencev in kulture Slovencev, kot je v svojem času to zmogel Mahnič. Kajti, ravno to me moti, da človek, ki ve, da ni popoln, da se ji primerijo takšno nepoznavanje identitete, da Karla Grosmana na uradni otvoritve razstave tukaj v parlamenta uvršča, petkrat ponovi, da gre za Prekmurca in da je Ljutomer v Prekmurju. To je slabo poznavanja slovenske kulture, identitete - iz Prlekije so od Miklošiča in ne vem koga vse. Zaradi tega, ko govorim o tej primerjavi med Mahničnem in našo kolegico, bi danes pesnik Simon Gregorčič, če bi bil, spet napisal Pesem o nevihti s Krasa. Namreč, oba prihajata s Krasa. Tako je napisal o Mahniču o nevihti s Krasa. Žal, pesnika Gregorčiča danes ni več. Bila je proslava 100. obletnice njegove smrti tukaj v Cankarjev domu. In strinjam se s kolegico Širco, da je danes v kulturnem prostoru, da je vse bolj zaprt in mračen v tem smislu, da je mračnjaštvo na kulturnem področju preprečiti udeležbo na takšni Gregorčičevi proslavi. Namreč, Simon Gregorčič je bil prerok Slovenstva, Tod sekle bridka bodo jekla - je napovedal soško fronto, boj za slovensko ozemlje. To, kar je storil kolega Cvikl, in vi, iz Liberalne demokracije, da ste preprečili udeležbo na proslavi, kulturne zadeve, nosilca Slovenstva - enega, na katerih temelji Slovenstvo. Namreč, večkrat tu zagotavljamo in vsi pravimo, da je slovenska kultura konstitutivni del slovenske države in Simon Gregorčič je konstitutivni del slovenske države in zavestno ste to preprečili. In to je mračnjaštvo. Ko grem naprej, glavni očitki o tem, da je z Zakonom o RTV bilo storjenega nekaj hudega za svobodo izražanja novinarjev, svobodo medijev, javno besedo na Slovenskem, vam moram reči, da ponudite dokaz. Prosim vas, da primerjate časopise iz časa vaše Vlade in sedanje časopise, medije. Te vaše obtožbe enostavno ne držijo. Jaz ne reče, da se ne dogajajo v uredništvih napačne stvari, da niso tudi danes pritiski s strani politike, vendar so bistveno manjše in bistveno bolj pluralni so časopisi. Primerjam stanje ob interpelaciji zoper gospoda Gabra, to je bilo Delo 11. decembra 1998 in današnjim Delom. Čeprav smo ob interpelaciji zoper ministra Gabra ponudili mnogo listinskih dokazov o koruptivnem delovanju njegovih sodelavcev, ne njega, ampak minister je objektivno odgovoren, ni v okencu nobeden opozicijski poslanec takrat nastopal, tako kot v današnjem Delu. To mislim, da je prispevek pluralnosti, vendar je gospod Gulič prišel v okence z eklatantno neresnico, da je bilo pred volitvami prej 70% medijskega prostora namenjeno tedanji opoziciji in le 30% tedanji poziciji. Poglejte si časopise ob istem dogodku. Danes je v prvem planu tudi Majda Širca kot nositeljica interpelacije, takrat ni bilo tako. Izdelana je bila študija o trimesečnem intervalu pojavljanja sedanje opozicije in takratne pozicije pri takratni Vladi in to razmerje je ravno obratno, kot ga navaja gospod Gulič, ravno obratno. Pri političnem govoru pri interpelaciji je dovoljeno govoriti neresnice, eklatantne neresnice govoriti. Gospoda Guliča, mi je žal, da je to storil. Eden od očitkov v tej interpelaciji je, da minister kadruje politično oziroma dela menjave, ki jih ne bi smel, in eden od primerov je zamenjava direktorja Arhiva Slovenije. Prav vesel sem, da ste to zapisali, zato ker delno poznam to. Nekdanji direktor, gospod Žumer, je v reviji Ampak v intervjuju povedal malo pred njegovo likvidacijo politično, da se na SOVI čistijo arhivi, preden prihajajo na SOVO in da se preprečuje dostop do arhivov v Beogradu sistematično. To je bil vzrok, da ga je prejšnja oblast LDS-a v trenutku likvidirala. Mi smo to na Komisiji za obveščevalne službe iznesli in praktično je bil odgovor, da je to vzrok njegove zamenjave. Postavljen je bil direktor, ki je bil politični komisar, ki naj prepreči, da bi se zgodil še enkrat škandal, da je iz tistih arhivov prišlo o nekem polkovniku Udbe karkoli ven, kar je potem imelo težave sodstvo, da je ustavilo preiskave in vse skupaj. Moram reči, če se zavzemate za to, da ta gospod, ki je bil pač tam poslanec s posebno nalogo, da se iz arhivov ne bi nič videlo, da so zbrisani, da so pokriti, zaprti, potem branite okrvavljene roke, potem je to to. In to je silni projekt iz liberalno-komunističnih krogov in centrov moči, ki takšna stališča zastopajo in ki je ta projekt prvenstveni prioritetni projekt. [[...]] [[Oglašanje iz klopu.]] In ko prehajamo naprej na [[....]]Potem če si nezavedno, verjamem, ampak ker je storil nekaj, kar je v skladu z arhivsko stroko, poštenostjo na tem mestu, je bil politično likvidiran.
Prosim, nimamo dialoga, temveč imamo monolog ta trenutek.
To so dejstva, ki jih ni možno zanikati in zavreči. Ker je seveda to storil gospod Simoniti, ki izhaja iz partizanske familije, skladatelja partizanskega, in ki je pokončen bil tudi njegov oče, je to naglavni greh ministra. Potem bi rad rekel nekaj v zvezi s tem, kar se je v tej Piramidi dogajalo. Nismo gledali, ker smo pač po predlogu Liberalne demokracije morali tu sedeti, tako da ne morem meritorno soditi o nestrpnosti in sovražnem govoru na tej oddaji. Se mi pa kljub temu zdi, da je neracionalno govoriti, da poslanec Državnega zbora, legitimno izvoljen, ne bi smel biti vabljen na nacionalno televizijo. To je realnost v Sloveniji. Jaz verjamem, da je šlo čez rob, vendar, če je šlo čez rob, daje to podprlo 73%, mi pravijo, klicajočih Slovencev, največ v dosedanjih oddajah, to pa naj bo skrb sociologov, ki vzgajate že 30 let slovenski narod, Školč, Gaber, Gantar, sami sociologi. Kam ste privedli slovensko družbo? Saj nismo imeli mi vzvodov oblasti. Sistematično je bil dovoljen sovražni govor s pozicije levega anarhizma. Tisto je bilo vse dovoljeno, tisto so demokratični postopki. Sedaj se mogoče z nekih drugih pozicij to vrača. Ampak to je problem FDV-ja in sociologov in tistih v liberalni akademiji, ki so tako zavestno indoktrinirali slovenski narod. Vesel sem, da odpirate te teme, da se to tudi malo politološko, sociološko odpre, kje so podstati takšnega razmišljanja, tega, kar se danes dogaja. To nikdar v ljudstvu, v narodi ne nastane čez noč, nikdar. Še bi bilo možno govoriti o tem, vendar še enkrat. Tako slabe interpelacije ni bilo. To je pravzaprav sramota za parlament, da na podlagi nekih člankov časopisov nekdo sestavi zloženko in jo pošlje v uradni postopek. Jaz apeliram naprej. Pripravljajte interpelacije, samo pridite z dokumenti. V naši oblasti se anomalije dogajajo in se v vsaki politiki dogajajo, vendar vaša naloga je, da jih dokazujete, ne pa da obtožujete in pljuvate brez dokazov. Še to mogoče. Tudi jaz izjemno cenim Vido Petrovčič in mi je žal, če je karkoli od tega res, vendar pa mislim, da je dosti tudi prestižnih vodij znotraj novinarstva vzrok za to, ker ti obstajajo vedno. Vedno obstajajo in prej ko slej mislim, da se bo njeno izjemno znanje na finančnem področju in na drugih izobrazbah pokazalo kot tisto, da jo bo spet dvignilo na površje in da bodo te abskurdne zadeve, ne vem, ozadij, zaključene. Torej, še enkrat. Takšna interpelacija ni v čast slovenskemu parlamentu. Zaslužili bi si boljši dokument, seveda v tem slučaju bi nikakor ne prišel v poštev minister Vasko Simoniti, nikakor, ampak zaradi nekaterih ideoloških vzorcev in vzrokov ste izbrali to tarčo in vmes so še bila čustva, neustvarjene sanje. Na neustvarjenih sanjah ne graditi interpelacij. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi se je prijavil dr. Gaber v imenu predlagateljev. Prosim.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Kolega Jerovšek je tukaj presojal o kvaliteti interpelacije. Jaz razumem, da se je odločil za ta pristop, kako je točen, pa pove vse tudi že sama njegova kvalifikacija neke druge interpelacije. On je dobesedno povedal, citiram: "Predložili smo nebroj listinskih dokazov pri prejšnji interpelaciji." Sedaj kaže te listinske dokaze, to je časopisni članek.
Prosim, gospod Jerovšek, da potrpite, da še gospod Gaber pove.
Če dovoliš, spoštovani kolega, jaz sem nekako uspel poslušati tvoje navedbe, bi morda šlo, če tudi ti odgovor preneseš. Listinski dokazi se v tej državi predajo ustreznim organom. To sploh parlamentarke in parlamentarci morajo vedeti. Edino, kar jaz poznam iz tiste interpelacije, da se je zares odvilo, je to, da je nekdo, ki je obtoževal ljudi, ki jih ni bilo v dvorani, potem imel za seboj precej mučne postopke, ko je moral predložiti listinske dokaze, ki jih ni zmogel predložiti. Toliko o utemeljenosti vaših trditev, kolega Jerovšek. Vi govorite o tem, da določeni ljudje branijo okrvavljene roke, prosim vas, to izrazoslovje "okrvavljene roke" ima pomen. Semantika šteje. Okrvavljene roke pa Arhivi Slovenije. Poskusimo biti bolj realni. Jaz bi verjel, da je bil kdo napačno odstavljen ali kaj podobnega, če bi lahko verjel, da drži vaša prva trditev o nebrojnih listinskih dokazih. Vsi ti pojmi imajo pomen, tako pa, ko vas poslušam, ne morem verjeti. Vam ne iz zelo preprostega razloga, ker smo mi sociologi bojda v zadnjih 30-ih letih jaz imam precej let, ampak pred 30-imi leti sem bil nekje na koncu gimnazije, in takrat sem bojda napačno vzgajal slovenske generacije in zaradi tega se dogaja vse nápak v tej državi. Bodimo bolj resni pri vseh teh razpravah. Sociologija je znanost, precej stara že seveda, kolega Ziherl, jaz verjamem, da za vas nobena druga znanost lahko ni znanost, razen če ni naravoslovna, ampak tukaj mi bo verjetno pritegnil celo kolega Simoniti. On bo verjel verjetno, da tudi družboslovne znanosti in humanistične so znanosti, ne glede na vse to. Ampak za svoj predmet imajo proučevanje družbe, ne vzgajanje družbe. Ko kaj sporočijo o tem, kar ugotovijo, smo mi tisti, ki to privzamemo ali pa ne. Kako daleč ne kaže iti s tem, pa kaže se zavedati takrat, ko vi rečete, da smo počeli, anarholiberalizem smo vzpostavljali. Nisem še o tem govoril, ampak tokrat bom, ker ste šli zelo daleč v osebnih kvalifikacijah. Jaz sem dobil policijski dosje v prejšnjem režimu, tistem izpred leta 1990, ko sem bil študent z obtožbo takratne oblasti za anarholiberalizem. Razmislite. Takrat so mi to "prilimali". Prav čudno je, da mi sedaj moj kolega v parlamentu očita isto. Takrat so imeli na fakulteti med študenti osebe, ki so nas prijavljale. Imam še neko drugo izkušnjo. Imam izkušnjo, da so mi prisluškovali in zato obstoji popis, tako debel, celotnega prisluškovanja v času, ko sem bil minister. Meni ni treba prav posebej zares jemati kvalifikacij, kot so bile vaše, kolega Jerovšek. Pa mi je zelo žal, da o tem moramo tukaj govoriti.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek ima repliko, tri minute, prosim.
Hvala lepa. Zelo zanimivo je, da se je spoštovani kolega Gaber čutil, da se je šlo za osebne kvalifikacije kljub temu, da sem rekel, da se je v interpelaciji govorilo o politični odgovornosti. Izrecno sem rekel, da so njegovi sodelavci bili skozi listinske dokaze tudi predstavljeni. In moram reči, da mi je žal, da je v zadevi Ljudska pravica pozneje - zdaj pa moram reči - Računsko sodišče absolutno potrdilo vse tisto, kar smo v tej interpelaciji predstavljali. Absolutno je Računsko sodišče to potrdilo in to se da tudi potegniti iz poročila Računskega sodišča. Zato moram reči, da ni šlo za nobene osebne kvalifikacije. In tudi glede tega, kar sem rekel o sociološki znanosti, da bi FDV pravzaprav morala v slovenskem prostoru več narediti za strpnost. Žal je šlo v drugo smer. In pri tem, kolega Gaber, če ste šli stran, ni bilo nobene osebne kvalifikacije. Seveda pa na sistem vrednot in vsega tega, kar je bilo sistematično vzgajano in definirano v slovenski narod, je pa treba reči; zakaj je prišlo do tega, se tudi sam sprašujem. Če je bil res nestrpen govor, sovražen govor v tej oddaji, ki je nisem mogel gledati, potem naj to skrbi predvsem sociologe, politologe, psihologe, zakaj se je to zgodilo. In ne boste rekli, da smo mi iz našega političnega pola diktirali tempo, vzorec in pedagoški sistem na teh fakultetah, ki imajo tako silen vpliv, in da tam držimo katedre. Tam je ostalo še vse po starem. Vsaj tega ne morete očitati kakšnemu ministru, da je koga na kakšni katedri v tem sistemu zamenjal. In prosim vas, kolega Gaber, da drugič dobro poslušate in takrat, ko ni osebne kvalifikacije, ne govorite o osebnih kvalifikacijah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo s prijavljenimi in k besedi vabim mag. Cvikla.
Gospod predsedujoči, poslanke in poslanci, gospod minister! Gospoda ministra za kulturo interpeliramo tudi zato, ker je kot minister za kulturo nekulturno, v nasprotju s finančno kulturo, izvrševal proračun za leto 2005. Je prvi med ministri, ki je dobil negativno mnenje Računskega sodišča. Gospod minister v obrambo navaja, da ni nič hudega, če je pripomogel k plačilni nedisciplini, če ni uspel do roka zagotoviti plačil, ker navaja, "pri tem velja povedati, zamik plačil je povsem normalna zadeva v mesecu decembru". Moram vam povedati, da je gospod minister za finance poročal za leto 2005, da zamikov plačil ni bilo. Kdo se tukaj spreneveda? Gospod minister, v nasprotju s pravili, izvršuje mala naročila.
Prosim malo več miru tamle zadaj!
Gospod minister kar tako, brez predhodno potrjenega finančnega načrta, da enemu javnemu zavodu 30 milijonov več, drugemu pa 245 milijonov več, kot da bi bil proračun njegova osebna stvar. Zato je upravičeno, da je Računske sodišče podalo negativno mnenje ministru za kulturo. Sam obžalujem, da potem, ko je vrsta ministrov za kulturo v preteklih mandatih dobivala tudi trikrat pozitivno mnenje, da imamo ministra za kulturo, ki napačno izvršuje proračun. Drugič. Minister za kulturo kot del Vlade ni uspel prepričati svojih kolegov, da bi ohranili nekatere pomembne davčne olajšave. Tukaj se hvali, da bo za kulturo načeloma na voljo mogoče dati pol odstotka osnove za dohodnino, pozabi pa povedati, da je z aktom, ki mu je sam prispeval, bilo ukinjeno 4-krat več možnosti davčnih olajšav. In še to, teh 4-krat več davčnih olajšav bi ljudje lahko uporabljali za nakup knjig itd. Sedaj pa pravi, da je 4-krat manj namenjeno za razno razne tako imenovane nedobičkonosne dejavnosti, nekaj, kar je ekvivalentno 2% olajšavi za vse Slovence. Gospod minister je kot minister za kulturo prispeval še k drugim pomanjkljivostim davne zakonodaje, vendar preseneča to, da on v svoji obrazložitvi pravzaprav navaja, da nič hudega, če smo to počeli. To je po njegovem običajna praksa. In na koncu še na tolikokrat omenjenega Simona Gregorčiča in njegovo proslavo. Gospodje, na proslavo so vam preprečili iti vodje poslanskih skupin. Če bi spoštovali pokončnost gospoda Gregorčiča, potem bi seveda potrdili veto Državnega sveta, ki ne želi nič drugega, kot zagotoviti, da bi ostali ravnatelji pokončni, da bi imeli pokončne učitelje. In če si boste pogledali življenjepis gospoda Gregorčiča, pesnika, kaplana, vikarja, boste videli, da se je vedno boril za samostojnost službe, ki jo izvaja. In najmanj, kar bi lahko naredili tisti, ki tako spoštujete njegov duh, bi bilo to, da bi spoštovali voljo Državnega sveta in zagotovili pokončnost slovenskih učiteljev. Gospod Simoniti bo v nadaljevanju povedal marsikaj o tem, kar je napisano v poročilu Računskega sodišča. Dejstvo je, mnenje Računskega sodišča kot vrhovne revizijske institucije je dokončno. In gospod minister, je zato dobili negativno mnenje. In gospod minister predlagam, da zato odidete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Černač.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem prisotnim! Tudi jaz, ko sem dobil v roke besedilo te tako imenovane interpelacije, bolj ko sem ga prebiral, sem se spraševal, zakaj neki ravno minister za kulturo. Zadnji je v seznamu tistih ministrov, ki bi jih morala doleteti če že interpelacija. In prišel sem do enega zaključka in mislim, da je še najbolj realno, da so interpelatorji enostavno ugotovili pred lokalnimi volitvami, da je treba nekaj narediti, in se začeti pojavljati v medijih, vrgli so kroglice v en koš in povlekli ven prvo, na njej je bilo napisano ime dr. Vasko Simoniti, in tako se ta zgodba zdaj nekako odvija po tem vrstnem redu. Naslednji minister za zdravje in tako naprej. Včeraj ste se nekateri čudili načinu odgovora ministra na to kar je v tej tako imenovani interpelaciji napisano. Če že Poslovnik Državnega zbora ni dovolj za drugačen pristop, potem bi vam vendarle že, po mojem, politična kultura tistih, ki ste podpisani, nekateri med vami imate zelo dolgo kilometrino v Državnem zboru, morala velevati, da se tak dokument vloži na tak način, kot se v enem resnem parlamentu spodobi, se pravi z postavljanjem vprašanj, ki terjajo odgovore nanje, in ne z vnaprejšnjo obtožbo, tako kot ste to storili vi. Poslovnik pravi: ko se slišijo odgovori, se sprejme odločitev o tem, ali je ta obtožba potrebna ali ne. Vi ste pa že kar takoj v štartu, vas odgovori ne zanimajo, napisali: minister, oditi morate, ker mi menimo, da je tako prav. To ni v redu. Mislim, da bi ta faza lahko prišla šele po tistem, ko bi na podlagi odgovorov ocenili, ali je vaša interpelacija smiselna in upravičena ali ne. Jaz osebno sem pričakoval, da nekaj hranite v rokavu za ta Državni zbor, za to omizje; in zanimivo, do danes ničesar od tega ni, zdaj jaz ne vem, ali to hranite za zadnjih nekaj minut, ki bodo na koncu na voljo. Tudi kolega, ki je govoril pred mano, me je malo razočaral, čeprav je potegnil enega "kobajagi" aduta iz rokava; negativno mnenje Računskega sodišča na zaključni račun za leto 2005, pa tudi to ni noben adut, kar bom kasneje pojasnil. Nič, nič in še enkrat nič, razen nekaj klipingov, časopisnih člankov, nekih, frustriranih navedb, ki, ne vem, iz česa izhajajo, seciranje osebnosti ministra, ki da je aroganten, nedostopen in tako naprej in podobne zadeve. Interpelacija je vendar resna zadeva za vse nas, tako za pozicijo kot za opozicijo. Gre za to, da se tistega, ki ne deluje v skladu z Ustavo, z zakoni in pričakovanji tega Državnega zbora, opomni, da mora delovati bolje, ali pa je bolje, da odide. Ampak zato je treba imeti neke argumente, ki jih žal v tem konkretnem primeru, kakorkoli obračamo to besedilo in navedbe, ki smo jih slišali včeraj in danes, ni najti. Večina razprav se je vrtela okrog RTV naročnine, slabega programa. Mislim, da minister s tem nima, oprostite, ničesar. On je bil dolžan zagotoviti sprejem ustreznega zakona, ki naj bi razmere na slabo vodenem javnem zavodu, ki se še vedno niso uredile, ker se ne morejo na hitro urediti, kar nekaj časa bo potrebnega, da se bodo uredile v tem vsebinsko-finančnem smislu, v smislu poslovodenja uredile in tukaj se njegova pristojnost neha. Mi smo ta zakon sprejeli, organi tega zavoda so bili imenovani in njihova naloga je, da terjajo odgovornost od vodstva, v kolikor ne uresničuje zastavljenih programskih ciljev. Ti kadrovski cunamiji in te pravljice, ki naj bi jih izvajal minister, mislim, da so to neresne zadeve in niso vredne resne diskusije. Slab program. Se strinjam, mogoče je to res, ampak to spet ni stvar ministra, lepo vas prosim in ne razpravljati v tem Državnem zboru, ko govorimo o delu in odgovornosti ministra na področjih, za katera je zadolžen. Druga zadeva. Večni "šlager", nesrečna Lipica. Če bi samo desetina od tistega, kolikor se je predebatiralo o njej, v zadnjih enajstih letih bilo narejenega, pa se danes verjetno o tem ne bi bilo treba pogovarjati. Ampak preveč govorjenja, premalo ukrepov, vsak dober ukrep, ki je bil zastavljen, blokirati, mislim, da vodi k temu, še nekaj časa potem stvari ne bodo urejene tako, kot bi morale biti. Lepo vas prosim, zakaj ste pa potem, ko ste sprejeli, takrat ste bili vi na oblasti, pred enajstimi leti, Zakon o Kobilarni Lipica, temu istemu javnemu zavodu v proračunu okrnili sredstva za delovanje iz skromnih 50 milijonov na 30 v prvem letu, ko je začel poslovati. Če je za vas ta zadeva tako pomembna in sedaj nasprotujete vsaki pametni odločitvi, vsakemu pametnemu ukrepu, ki naj bi na eni strani pripeljal v ta javni zavod evropska sredstva, na drugi strani pa omogočil razvoj dejavnosti, ki so komplementarne na tem območju, kar zgolj igrišče nesporno je, in počasi pripeljal, da bi se iz tega območja preselile pa tiste, ki so moteče in ki jih niste niti z besedico omenili. To je igralnica v jedru Lipice same in kar se bo sigurno v roku 20 let zgodilo, seveda pa ne jutri. Takrat, pred dvajsetimi leti, ko je bilo igrišče narejeno, ni bilo nikogar, ki bi opozoril ali pa nekoga interpeliral zaradi tega, ker se je spremenila namembnost, ne da bi bil plačan tolar odškodnine, ker se je delalo brez gradbenega dovoljenja kljub temu, da bi se tudi takrat moralo delati na podlagi takih aktov. Nikogar. Danes, ko se zadeve naj bi sanirale na tak način, da bi ta produkt normalno zaživel, ker je bil v okviru, tako kot je sedaj zasnovan, omejen v svojem razvoju; mimogrede, to je edino igrišče, ki deluje celo leto na območju Republike Slovenije, edino igrišče in zaradi tega je bilo tudi včasih reklamirano s sloganom "Od januarja do januarja" in nič ne moti osnovnega produkta, ki je konjereja in vsega ostalega kar je z njo povezano. Popolnoma v ničemer. Dopolnjuje ga. In je sedaj zaradi teh odločitev, ki se blokirajo, ta razvoj omejen in otežkočen. Nihče ni omenil, da se je letos, po dolgih letih omogočilo čiščenje površin, ki so bila dolga leta zaraščena, da se je za ta namen tudi dobilo sredstva izven Republike Slovenije in da je končno prišlo do tega, da se je ta produkt začel nekako odvijati v normalni smeri. Tudi ko bo prišlo do drugačne zasnove tega igrišča, ne bo bistveno razširjeno, že sedaj pa ne obsega niti 5% celotnega lipiškega posestva, ki obsega preko 300 hektarjev. In to za vas ni problem. Za vas, navajate, da je minister Simoniti odgovoren zaradi tega, ker je posredoval v sprejem nezakonit program varstva in razvoja. Kako je lahko nek tak program, lepo vas prosim, nezakonit? Na podlagi katerih utemeljitev? Zaradi tega, ker predvideva ureditev enega območja. Ali je to nezakonito? Ali je nezakonito, če se predvideva ureditev zapuščenih degradiranih površin? Ja, če je to nezakonito, lepo vas prosim, potem sem pa jaz prvi, ki se trikrat podpišem pod tako nezakonitost. Zame je ne nezakonito, ampak nedopustno, da se na tej točki politizira. To ni stvar tega parlamenta, to je stvar tistih, ki jim je zaupano upravljanje in vodenje tega območja. In mi moramo samo s svojimi odločitvami omogočiti, da lahko normalno delajo, ne pa jih pri tem delu na vsak način ovirati, zraven pa še iz teh kvazi nezakonitih postavk interpelirati ministra. In potem cvetka v tej interpelaciji na strani 32, ko polemizirate med drugim tudi z izjavo predsednika sveta zavoda dr. Miha Brejca, ki je rekel, da bi bilo dobro, da bi začeli v tej državi malo več delati javni uslužbenci, če poenostavim. Ne pa parlamentirati o tem, ali je tisto, kar je bilo na nekem nivoju sklenjeno, dobro ali slabo. In napišete v smislu rumenega tiska: "Sicer pa so grozilne izjave gospoda Brejca kot aktivnega igralca golfa in predsednika Golf kluba Lipica razumljive tudi v luči dejstva, da si je v bližnji vasi kupil počitniško hišico in ima do igrišča v Lipici le streljaj, poleg tega pa naj bi bil po nekaterih navedbah že od prej viden [[zastonjkarski od zadnjih volitev]] obiskovalec lipiškega igrišča." Lepo vas prosim! Res sem razočaran nad vami, globoko. Iz istih ust, iz katerih prihajajo besede o tem, kako si ima vsak pravico izbrati, kje bo živel, iz istih ust prihajajo besede osporavanja nekomu, če se je odločil, da si bo nekje postavil neko sekundarno domovanje ali karkoli že je. V čem je tu problem? Neka natolcevanja, ki ne sodijo niti v rumeni tisk, v besedilu interpelacije zoper ministra za kulturo, dr. Vaska Simonitija! Edina stvar, ki ima težo, je navedba glede negativnega mnenja Računskega sodišča, ki ga je izreklo Ministrstvu za kulturo za leto 2005. In tudi tu se ne pove korektno, tako kot je bilo to povedano na javni seji Komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ, da so bile nepravilnosti, ki so bile ugotovljene, že v teku revizije odpravljene, kar je ugotovilo Računsko sodišče, in da zaradi tega ni bilo potrebno niti odzivno poročilo - bile so odpravljene in ni bilo potrebno niti odzivno poročilo. Kljub temu se vehementno natolcuje glavni problem, negativno mnenje. In zakaj je do njega prišlo v največji meri? Zakaj? Zaradi tega, ker je minister kot dober gospodar omogočil, da so institucije, ki so nacionalnega pomena - Slovenska filharmonija, Filmski sklad, Zavod za varstvo naravne in kulturne dediščine - dobivale sredstva za svoje delovanje kljub temu, da niso imele po mnenju Računskega sodišča v pravem trenutku sprejetih programov dela in finančnih načrtov. To je bil glavni očitek. In ker gre za veliko višino sredstev, velik obseg tega proračunskega denarja, se je zdelo pač Računskemu sodišču primerno, da opozori na to dejstvo, da se to v bodoče ne bi smelo dogajati. Ampak ponovno se vprašajmo, kje je tu odgovornost ministra. Za mene osebno bi bil minister odgovoren, če bi teh sredstev ne nakazal. Slovenska filharmonija ne bi dobila plač, ne bi dobili stroškov za delovanje. Jaz sem trdno prepričan, da bi bil šele po tem en velikanski rompompom in nezadovoljstvo. In tudi nima neposredne pristojnosti, da bi lahko svetom zavodov ukazal, kaj in kako naj počnejo. Tudi tukaj ni problem tega ministrstva, ampak nekoga drugega. In po moji oceni je v tem primeru ravnal edino pravilno in tako, kot je bilo v danem trenutku najbolj oportuno. Jaz osebno ocenjujem, da v temu besedilu ni niti argumenta, ki bi govoril o tem, da minister ne opravlja svoje funkcije tako, kot se je obvezal v Državnem zboru. Jaz ocenjujem, da bi bilo dobro, da bi se nad tem zamislili tudi predlagatelji in v bodoče premogli vsaj toliko politične kulture ter sklep o tem, kaj naj se stori, predlagali takrat, ko bodo slišali odgovore na tisto, kar se očita in tako, kot veleva v končni fazi tudi Poslovnik Državnega zbora. Jaz seveda kakršnegakoli predloga za razrešitev ali česarkoli drugega na podlagi tega, kar je bilo tukaj povedano, ne morem podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vseeno prosim za malce več miru v dvorani, da lahko nadaljujemo sejo. Besedo pa dajem gospodu ministru. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Nekaj se je nabralo vprašanj in trditev, na katere bom skušal na kratko odgovoriti. Poslanec gospod Juri je govoril o zmanjšanju sredstev, ki naj bi bila namenjena za TV Koper-Capodistria. Torej moram reči, da je to stvar seveda RTV hiše in njenih programskih institutov, ki se seveda morajo med seboj kar se da usklajevati in uskladiti. Glede gledanja televizijskih programov, zlasti TV Dnevnika in komercialne, mislim, da je že gospod poslanec Tanko povedal, da so to različni koncepti in vsaj do določene mere se mora seveda tudi na javni televiziji takšen Dnevnik povsem drugače oblikovati in ima zaveze in obveznosti do celotne države Slovenije, popolnoma je drugačna, kot ima neka komercialna televizija. Kar zadeva tega, kar je gospod Germič rekel, pa morda tudi gospod Juri, da sem ga v gotovi stvari razočaral, da sem prvopodpisano napadel, gospod Germič pa pravi, da sem podcenjujoč in da je ta moj ton pač neprimeren. Me zanima, kako ocenjuje včerajšnje besede, ko so padale brez argumentov, vendar grobe, o tem, da so Vlada in tisti, ki je Vlada postavila, so eksekutorji, čistilci in seveda hlapci. To so zelo žaljive in bombastične oznake, zlasti tista, ki jo je izrekla poslanka Liberalne demokracije Slovenije, gospa Cvetka Zalokar Oražem, o zelo pomembni in znani slovenski osebi, da je hlapec. Jaz upam, da jo bo tožil za te žaljive besede in da se gospa poslanka ne bo zgovarjala na imuniteto. Kajti v primeru tega, kar očitajo meni o mojem podcenjujočem in arogantnem odnosu in o teh nalepkah, karakteristikah, ki so se pojavljale v nekih spisih pred 20 in 30 leti, sem že govoril. Mislim, kaj takega, da neko znano osebo v slovenskem prostoru, ki je znana po svojem delu, tako na različnih področjih, označi se za hlapca, kaj takšnega nisem že dolgo slišal v parlamentu. Glede tega, da sem gospod poslanko Širco označil v zvezi z njenim, po mojem mnenju neetičnem delovanjem, imenoval in poudaril sem to, povezoval s tem, da sem govoril, da se mi zdi precej neverodostojna sama interpelacija, kar so že moji strankarski kolegi utemeljili. In da je ta stvar neverodostojna, seveda izvira iz neverodostojnega dejanja same gospe poslanke, saj zagovarjajo avantgardni manifest Liberalne demokracije "Človek pred profitom", medtem ko sama očitno, tako kot je ugotovila tudi protikorupcijska komisija, da iz tega dejanja izhaja profit. Predvideval bi, da bi se tistim sredstvom morda odpovedala v dobrobit kakšne dobrodelne inštitucije. Kar zadeva prispevka, o katerem je tudi gospod Germič govoril, in o tem je bilo že mnogo mnogo izrečenega, mislim, da ne bi bilo vredno posebej ponavljati. Rekel bi isto, kar sem že mnogokrat, poslanci Liberalne demokracije Slovenije in tudi gospa Širca, ki je kot dolgoletna politična aktivistka in delavka z mnogimi funkcijami, dodatki in visokimi plačami, pa še raznim drugim poslovnim interesom zavezana, naj zamrznejo svoje plače v skladu z njihovim avantgardnim manifestom "Človek pred profitom" in verjamem, da bodo potem lahko po dveh letih ugotavljali, kakšne so te razlike in če je to res, da zamrznitev neke stvari pomeni realno znižanje kljub temu, da se nominalno nekaj ne zniža. Potem je o tem, se mi zdi, podobno govoril gospod Gulič in sem že o tem bolj ali manj odgovoril. No, zaradi televizije bi še povedal kljub temu, da smo slišali in da tudi sam trdim, da to ni v moji pristojnosti. Vendar, kot sem rekel, sem si pridobil podatke, ki vsaj malo pojasnjujejo nekatere stvari. Govori se o boljšem ali slabšem programu, o ponovitvah. Te ponovitve so bile zlasti v poletnih mesecih in to ni bilo načrtovanje in delo nove garniture, ki je nastopila to šele 1. maja, ampak prejšnje garniture, lahko da je tudi tako ravnala, ni očitek, samo kot dejstvo. Je pa v letošnjem letu za program namenjena znotraj RTV hiše eno milijarda več in mislim, da bo na programskih delavcih, če bodo znali to izkoristiti in predlagali take programe, da bo prišlo do realizacije. Volja novega vodstva je vsekakor bila izkazana s tem, da je za programske vsebine namenila kar 1 milijardo več. Kolikor vem glede komentiranja našega znamenitega košarkarja Vilfana. Moram povedati, na pamet sedaj govorim, ampak njega sem videl komentirati tri tedne nazaj ali pa torej nedavno tega, da je prišlo sedaj v zadnjem času do kakšnih sprememb, torej nisem seznanjen s tem. Sedaj, ves čas kampanje ob referendumu ste izpostavljali, da RTV ne bo več neodvisna, na drugi strani pa z vsega tega, kar tukaj slišim, pa naravnost želite, da bi posredoval na vseh mogočih zadevah na televiziji. To se mi zdi precej čudno oziroma morda imate refleks iz prejšnjih časov, ko ste javno priznali, da ste Radiotelevizijo seveda tudi obvladovali. Glede oddaje o Piramidi. Jaz moram povedati, da jo sam nisem videl, ker sem bil, se mi zdi, na proslavi, ob 100. letnici Gregorčiča, imam pa tukaj dolgo izjavo Radiotelevizije. Sedaj, če me boste nagovoril, jo bom prebral, drugače je pa dolga, v kateri Televizija Slovenije se opredeljuje do tega, verjetno zelo neprimernega nastopa poslanca, vsaj tako je ocenjeno, poslanca gospoda Jelinčiča. To ni moja ocena, če je bilo neprimerno, ker nisem videl, ampak očitno se o tem toliko govori. Gospod poslanec Slavinec je govoril o tem, kako so financirane lokalne televizije, ali so privilegirane itd. Jasno je, da so lokalne televizije mediji, ki dobijo več sredstev od radijskih postaj, saj prijavljajo na razpis mnogo dražje projekte, ne gre pa pozabiti, da tisti medij, ki ta sredstva dobi, mora v enakem znesku tudi ta sredstva sam zagotoviti. To je pogoj za oddajo teh sredstev s strani Ministrstva za kulturo. Sicer je pa gospod Slavinec še povedal v zvezi s filmom Voda v očeh. Na Filmski sklad, kot sem dobil informacijo, je bil poslan le dopis, opozorjeni so bili na to tisti, ki so ta dopis poslali, da se morajo prijaviti na razpis, česar pa niso storili. Glede očitkov o nekih posegih v zvezi s filmi, ki imajo - po tem, kolikor sem obveščen - neprimerne pornografske vsebine, pa smo že objavili tudi v javnosti, da je nadzorni svet zaustavil to, da bi prišlo do snemanja filma z naslovom "Fucker", po slovensko "Jebač", in Srednja šola, kjer so zelo jasno in zgovorno prikazane pornografske vsebine na srednji šoli med mladoletniki in učitelji. O tem priča tudi izrisana snemalna knjiga, ki so jo dobili vsi člani nadzornega sveta na vpogled. Če želite, se obrnite na njih, da vam jih posredujejo. Jaz sicer verjamem, da se ni treba o vsaki stvari plebiscitno odločati, vendar pa mislim, da so nekateri organi znotraj filmskega sveta, ki imajo do česa takega tudi pravico povedati svoje mnenje in se od tega odvrniti. Tudi sam, če si dovolim, kljub temu, da tega nisem videl, si bom pridobil in si to natančno pogledal, če je v moji moči, če ne drugega, bom javno povedal svoje mnenje, ali sem za take vsebine ali ne. Kolikor poznam filmske sklade v tujini - in z nekaterimi državnimi institucijam, sem se prav v zadnjih dveh mesecih vsaj posredno lahko preko kontaktnih oseb pogovarjal, ki sofinancirajo take filme - pri vsej liberalnosti, zahodni, taki in drugačni, so predpisi glede tega zelo jasni. Mislim, da je Filmski sklad povsem primerno ravnal v zvezi s tem. Kaj se je govorilo, v to se ne bom spuščal, kako se danes nekateri hvalijo javno tudi v parlamentu, če jim je kdo v prejšnjem režimu prst pokazal, pa če so mu mogoče pol ure prisluškovali in tako naprej. Veste, o teh stvareh naj osebno sami ljudje ne govorijo. Poznamo, da je bilo 30 tisoč ljudi obsojenih na strahovite kazni, strahovita mučenja. Najmanj petkrat, šestkrat toliko ljudi je posredno zelo trpelo, obsojeni so bili od enega do petnajst let ali na smrt. In zdaj, če je nekomu kdo prst pokazal, pa malo znotraj nekih družbenopolitičnih organizacij, da so mislili, da se, ne vem, kaj dogaja, lepo vas prosim! Ljudje, ki so deset, petnajst let sedeli po samicah, se ponavadi niso hvalili s temi stvarmi, ampak so bili izredno dostojni in pokončni. Eden izmed njih, naj mi bo oproščeno, ker se velikih imen ne sme pogosto izrabljati, je bil vsekakor Jože Pučnik, ki se s takimi stvarmi nikoli ni hvalil. Gospod Cvikl govori, da bi bilo dobro, če odidem, ker sem nekulturno ravnal s sredstvi proračuna. Res je, da je Računsko sodišče dalo negativno poročilo na delo Ministrstva za kulturo, vendar je bilo ugotovljeno, da je bil proračun Republike Slovenije, ki znaša okoli 1.800 milijard, da je bil oškodovan za celih 1.443 tolarjev denarja, kar se je tudi takoj povrnilo. Vsi ostali očitki so bili pravočasno detektirani in odpravljeni, to je že gospod kolega tudi zelo dobro povedal, kako je s tem. Vse je bilo tudi opravljeno. To je gospod Cvikl slišal na Komisiji za nadzor proračuna, kjer je sam vodja tega, kjer je gospod Jorg Petrovič, član Računskega sodišča, povedal, da so bile nepravilnosti, ki jih je bilo mogoče odpraviti v teku revizije, že odpravljene in celo tako daleč je prišlo, da niti ne zahtevajo od Ministrstva za kulturo odzivnega poročila kljub temu, da je negativno poročilo dobilo, kar logično sledi. Na Ministrstvu za kulturo smo odzivno poročilo kljub vsemu naredili. To je gospod Jorg Petrovič povedal, ki spada v vrh tega Računskega sodišča. Enako je predsednik Računskega sodišča, gospod Šoltes, na seji Komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ izjavil, da je Računsko sodišče zahtevalo odzivno poročilo le od šestih ministrstev, to je bilo 8.11.2006, in med temi ni našteto Ministrstvo za kulturo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Cvikl, imate repliko? Prosim.
Zelo na kratko. Gospod minister, očitno ne poznate dejstev. Dobili ste negativno mnenje, ne negativno poročilo. Prvič, negativno mnenje. Drugič, dobili ste negativno mnenje, ker ste več kot za 5% vašega proračuna izvajali v nasprotju s pravili. 5% vašega proračuna je milijardo in pol tolarjev. In seveda, gospod minister, če mislite, da lahko kar tako sami nekomu daste 30 milijonov, drugemu 240 milijonov, ali da kršite obveznost plačilnih rokov, potem pač delujete v nasprotju s finančno kulturo, opredeljeno v slovenski zakonodaji. Zato ste dobili od vrhovne revizijske institucije negativno mnenje. To so dejstva.
Hvala lepa. Gospod minister.
Ja, saj ne zanikam, da to niso dejstva, vendar so se stvari potem uredile in se je popolnoma jasno pokazalo, da teh 30 milijonov ne pomeni tistega velikega zneska, ki bi pomenil znotraj oblikovanja programa tisto nujno stvar, ki se jo sicer zahteva. Kajti ob dvemilijardnih sredstvih, velikih sredstvih, ki jih dobiva Slovenska filharmonija, 30 milijonov ne pomeni tistega zneska, zaradi katerega bi bilo treba popravljati letni načrt.
Gospod Cvikl, veste, da replike na repliko ni. Nadaljujemo s prijavljenimi in vabim k besedi gospo Širco.
Hvala lepa. Najprej, gospod Jerovšek, Vrsno nad Sočo ni na Krasu. Tam se je rodil Simon Gregorčič, to pa ni Kras. Gospod minister, težko je poslušati iz vaših ust besede o etiki, vi govorite o etiki, ko ste meni v preteklosti grozili, da ne boste nehali obračunavati z menoj, četudi bo pri temu trpela moja družina. Grobo ste to rekli in vemo, roka ni bila mirna ob temu vaša. Nisem pa v celotni diskusiji opredelila še nekaj zelo pomembnih argumentov, ki jih tisti, ki obračunavate z interpelacijo, ker jo očitno opredeljujete za brezpredmetno, še preden jo preberete, podobno kot minister, niste opazili, gre za zelo težavna in usodna dejstva, ki se tičejo slovenskega filma. Kaj se dogaja na slovenskem filmu. Danes smo 30.11., en mesec pred koncem leta, in 1. januarja 2007 česa noben slovenski producent ne ve, kaj bo lahko delal in kaj ne bo. Zakaj? Zaradi tega, ker so se vaši tako imenovani cenzorji, ki ste jih imenovali v nadzorni svet, odločili, da bodo oni oblikovali filmski program, da bodo potem, ko so odstranili hitro roko, dobesedno čez noč, brez argumentov, direktorico filmskega sklada, sami oblikovali program. Ta program oblikujejo tako, da ga merijo po vatlih lastnih kriterijev in lastnih interesov. Njihovi lastni kriteriji so ocenjevanje prizorov in primernosti igralcev, ki so za njih določeni. Direktorica se je borila za transparentnost, čistost in dobrobit slovenskega filma, vedela je pa preveč. Vedela je tudi, kam gredo in kam naj bi šli denarji, ki ste jih vi lepo, sicer zelo lepo za nekaj tolarjev dobili, ampak usmerili v klientelistične projekte tistih ljudi, ki sedaj hočejo sanirati propadle projekte izpred 15-ih let oziroma malo manj. In so bili zraven pri njih. In ti denarji niso majhni, veliki so in pogojevani. Direktorica, ki je to nadzorovala, je morala domov, pa ne samo zaradi teh vednosti, tudi zaradi drugi. Imate področje filma, ki ga vodi centralizirana ekipa, ekipa, ki povezuje Filmski sklad, Kinoteko, Televizijo Slovenija in ki upravlja ključne vzvode slovenske vizualne kulture in politike. Nastavljate take ljudi, zraven ni enega danes in tudi včeraj, ki vodi direktorat za medije, ki je v začetku 90-ih let dobesedno uničeval slovenski film, skupaj ob ministru, ki ni dal dovolj poudarka slovenski filmski proizvodnji, zaradi česar 15 let po tem še vedno moramo vsi skupaj, tudi vi, popravljati finančno stanje na področju filmske umetnosti. Predlaga ta gospod, ki je po vsej verjetnosti vam pomagal spesniti uvod te interpelacije, pomaga pisati zakone, h kateremu ne prepušča nobenega, ki kaj ve in kaj zna o filmu, tudi direktorice Filmskega sklada ne, kajti ta je imela in dobila prepoved, da sodeluje na razmišljanju, na diskusiji, ki so jo sami soorganizirali namesto Ministrstva za kulturo, o tem, kakšna bo usoda filmske kulture v prihodnje, tudi z novim zakonom in to s takim zakonom, takega je namreč vaš adjutant predlagal, da bi centraliziral slovensko filmsko umetnost, združil v nekaj, kar je bilo 15 let od tega odpravljeno na srečo, ker ni funkcioniralo in se je moralo umakniti v zgodovino. Gospod minister, tudi v Kinoteki ste postavljali vam všečne kadre in jih izbirali po nestrokovnih kriterijih, zaradi tega lahko danes povemo, da Slovenska kinoteka je res dobila, dvorano nima pa več filma. V Slovenski Kinoteki ni več dobrega programa, ni dobrega obiska in tudi ni več zaupanja v njo in to so vam, preden ste nastavili vaše ljudi, povedali vsi, ne samo v Sloveniji, ampak tudi iz mednarodnih združenj s svojimi podpisi. Vi jih danes imenujete kot vsi ljudi, ki spregovorijo iz Evrope, da so tako imenovani. Minister, ne vem, kako boste leta 2008 lahko vodili pogovore z vašimi kolegi iz Evrope, ko pa vendarle danes tiste, ki so vam včeraj povedali, da pišete zakone, ki vodijo v katastrofo, opredeljujete, kako, za nizke, brezvredne, nepomembne uradnike, ki naj raje "štimajo" stvari doma, ne pa hodijo nam govoriti, kaj vi narobe delate.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo o Simonu Gregorčiču. Gospod Jerovšek ima repliko, prosim.
Poznavalci Simona Gregorčiča seveda vemo, kje je Vrsno. Ampak gospa Širca pa žal ne ve, da besedna igra "Nevihta iz Krasa" se je nanašala na Mahniča, ki je iz Krasa in vi ste prav tako iz Krasa, in zaradi tega sem jaz rekel, da bi mojster slovenske besede Simon Gregorčič danes verjetno zopet metaforo uporabil za vas - besedo "Nevihta iz Krasa", kajti Mahnič je na Gregorčičeve pesmi reagiral tako, kot vi danes reagirate na gospoda Simonitija in na kulturne delavce. Jaz vam predlagam, da si preberete Gregorčičeve pesmi, da boste razumeli, na koga, na kaj je on s svojimi metaforami pač ciljal. Jaz Gregorčiča zelo dobro poznam, tako da ne vidim, čeprav se imate vi za poznavalca, ampak žal ga jaz mogoče boljše poznam. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še gospod minister, prosim.
Hvala lepa. Torej, gospa Širca je glede na svoje delo, ki ga je ugotovila protikorupcijska komisija o tem, da se je oddajalo neka dela, medtem ko je bila sama predsednica sveta Slovenske kinoteke, dejala, da sem nekje povedal, da bom jaz nekoga uničil in njegovo družino. Ali lahko poveste: kje, komu in kdaj. Bi bilo dobro slišati, ker te vaše približnosti, kot sledijo tudi iz tega, kar ste naprej govorili, bom seveda z veseljem poslušal in bomo to razčistili, če je treba. Govorite o tako imenovanih cenzorjih, ki so postavljeni - kateri so ti tako imenovani cenzorji? Od kje vam to vsesplošno vedenje in znanje, da lahko tako zviška ocenite, kaj je cenzor in kaj ne? Vi ste tu politik, nič drugega, tako kot jaz. Govorite, da je 15 let trajalo pravzaprav eno težko stanje znotraj te filmske dejavnosti in tega celotnega sektorja. Torej, 15 let, ne vem, zadnjih 12 let ste bili vi tam. Imeli ste Kinoteko, ki je bila dve leti zaprta, in ste sami sebe pravzaprav spodbujali, kako ste mednarodno in čudovito priznani. Čudno, da sem moral to jaz narediti potem v pol leta. In še nagajali ste vsi, torej tisti, da ne bi do tega prišlo. Govorite o zakonu, ki naj bi škodoval. Zakon je bil konec junija dan v javno razpravo, ta je trajala en mesec, nato se je podaljšala. Prišlo je 17 pripomb, od tega so prišle dejansko po pravilih samo dve ali tri, ostale niti ne, pa vendar je direktorat menil, da jih kljub temu upošteva in da se skuša to vključiti. V tem zakonu ne vidim nobenega političnega zakona. Nikoli pa nisem slišal tudi od vas, ki se očitno smatrate, da tako suvereno sodite o filmu, da ste verjetno eden največjih poznavalcev filma, torej, nikoli nisem slišal od vas, da bi pismeno oddali kakšni dve strani dobrega predloga, če je kaj treba spremeniti. Če mislite, da je treba pustiti tako, kot je, pa argumentirajte pa naj se pusti. Kot vem, pa se je ta zakon pripravljal že od leta 2001 in se ni nič pripravilo. In potem, ko so me prepričali sodelavci in ljudje s filma, s katerimi sem se srečeval, da mora do nečesa priti, da mora priti do sprememb, smo se lotili tega zakona. Jaz upam, da je dober in da je namenjen predvsem temu, da bo boljša filmska produkcija. Pri tem predvideva zakon tudi boljše povezovanje prav televizije, torej sil, bi človek rekel, Filmskega sklada, Vibe in televizije, da bo prišlo do močnejše filmske produkcije. Jaz to iskreno upam. Če mislite, da je drugače, lepo vas prosim, oddajte še danes svoje predloge, ki bodo konkretni, ne pavšalni, ampak natančni. Prvič, ali je vredno, da filmski zakon kakorkoli spremenimo, drugič, da kaj uredimo in kaj natančno je treba urediti. Ne pa tega vezati samo na tiste spet, ki mislite, da so neki moji ljudje, tisti vaši so pa spet boljši. Tisti so v bistvu ljudje, ki niso nobene posebne nadarjenosti pokazali, znajo pa vse o teoriji, filmov so videli pa toliko kot jaz. Ja, jaz to vem, ker sem se pogovarjal s temi ljudmi, pa sem videl. Tudi z gospo Širco sem se pogovarjal. Tako kot ste vi razsodnik o tem, kaj komu verjamete. Kdo, za božjo voljo, pa ste vi, ki boste razsojali, ja, jaz vam verjamem, vam pa ne! To je približno tako. Glede Kinoteke moram povedati, da je gospod Ravtar zelo uspešen direktor, izredno kvaliteten človek, zelo dobro izobražen, vsekakor človek, ki obvlada. Napeljal je stike z mnogimi tujimi institucijami. Glede tistih mailov, ki so pa s celega sveta prihajali, veste, te stvari zna vsak. To se sproži en mail na 200 naslovov, s tekstom, ki je povsod isti. Če dobim iz Tajske ali pa iz Hong Konga ali pa z Bocvane, da notri piše, vi pa direktorja Kinoteke, slovenskega, Staša Ravterja pa ne boste postavili. Mislim, da ga v Bocvani ne poznajo in da tako kompetentnih ljudi, ki bi vedeli, kaj se dogaja tukaj, pa vendarle preko takih mailov ne moremo upoštevati. Hvala.
Hvala. Gospa Širca, izvolite, v imenu predlagatelja.
Če ena stvar, gospod minister, je neetična, neetična je, da kujete kapital na ramenih mrtvih. Tako na področju Slovenske kinoteke kot tudi mogoče v Lipici. In ker ste me prosili, da vam povem na kakšno neetičnost ciljam, naj vam povem, da grožnje, o katerih sem prej govorila, so bile izrečene v prostorih Radia Slovenije po enem soočanju, Studio ob 17., ampak, gospod minister, štiri oči vi lahko znate interpretirati zelo po svoje. Jaz za to vem, tako kot ve gospod Križman za nek odgovor, ki ga vi ne priznavate. Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Se opravičujem, ampak tole, za tiste grožnje, to ni res. Nobenih groženj ni bilo, nikoli nobenih groženj, ampak ravno obratno. Če bi specifizirali vaše članke in vaše besede, ki jih objavljate, bi verjetno drugače zveneli. Na ramenih mrtvih se mi pa malo degutantno zdi. V mojih člankih, v mojih odgovorih tega imena spoštovanega gospoda, ki je bil tudi moj prijatelj, nikoli nisem omenil, mislim pa, da ste ga vi in vsi tisti, ki so vas podpirali. Zelo nespodobno.
Gospod Školč, v imenu predlagateljev. Izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, kolegi, gospod minister! Dva dni smo priča zelo klavrni obrambi ministra za kulturo. Kaj poslušamo? Tudi koalicijski poslanci pravijo, veliko očitanega je res. Ne vsi seveda. Kaj še pravijo? Mislili smo, da se boste lotili slabših ministrov, drugi si bolj zaslužijo interpelacijo kot minister Simoniti. So tudi bolj pomembni. Vse to smo slišali. To je slaba tolažba za ministrskega predsednika gospoda Janšo, da danes po tem, ko ima javnost že kar izdelano mnenje o določenih ministrih, tudi njegovi najbolj zvesti podaniki govorijo, da je potrebno del ministrske ekipe zamenjati. Slaba tolažba tudi za državo. Ampak tudi če so drugi slabši, ne pomeni, da minister za kulturo ne sme odgovarjati za tiste stvari, ki se mu jih očita. Rečeno je bilo, da nismo dobili nobenih novih dokazov in da nismo ničesar dokazali. O tem bodo presojali drugi, o tem se ne da zagotovo glasovati. Ampak včeraj in danes se nam pred očmi res izrisuje klavrna podoba ministra. Najprej se je izkazalo, da ima minister velike težave s številkami, da težko posluša stvari, na katere ne more odgovoriti in tudi zato verjetno sedaj zapušča dvorano [[...]]
Gospod Školč, to so neokusne pripombe, kajti 16 ur ne more nihče nepremično sedeti v dvorani, ne da bi šel tja, kamor gre cesar peš.
Gospod predsednik, mi smo danes začeli zasedanje ob 10. uri in mislim, da ura niti ni še ena in da to niti tri ure ni, ampak pustimo. Ko smo včeraj govorili o skladu za knjigo in ko smo ministru postregli s številkami, ki nam jih je dal njegov ministrski kolega gospod Bajuk in je ostal seveda brez teksta, je spet rekel, jaz imam druge številke. Kaj to pomeni? Da tudi ministra Bajuka postavlja na laž, tako kot prej gospoda Križmana. Kaj to pomeni? Da imamo poleg Statističnega urada Republike Slovenije, kjer je podatke pridobilo Ministrstvo za finance, še nek drug urad, kjer podatke pridobiva minister. Ali pa je morebiti nekompetenten in ne zna brati številk? Ali pa morebiti spet poskuša zavajati, kar je njegova običajna metoda. Včeraj ga je o tem zboru obiskal njegov ministrski kolega gostujoče pero, gospod Rupel. Mogoče se je ustrašil, da bo izgubil rubriko v časopisu. Ampak ko sta dobila skupaj vprašanje, če lahko povesta, zakaj ne plačajo računa za prosluli let iz Londona, tudi na to nista odgovorila. Ne glede na to, da je bil en uporabnik leta, drug pa ena od ključnih figur Zbora za republiko, ki je, kot vsi zatrjujejo, botrovala zmagi koalicije. Res je, da to ni zapisano v interpelaciji in res je, da lahko minister reče, da se to ne dotika njegovega dela, spodobnosti pa. Dobro bi bilo, če povedo ljudje, ki so se skupaj zaklinjali, da bodo zbrali prispevke, se odpovedali honorarjem in tako plačali račune, zakaj so tudi v tem primeru lagali, zakaj tega niso storili? Mi se soočamo s tem, da se vzpostavlja neka kultura laži in znotraj te kulture laži minister odlično funkcionira. Ali rabimo boljši dokaz od tega, kar je govoril kolega Grims včeraj? Kaj nam je povedal? Da ni bilo nobenih slovenskih strokovnjakov, ki bi pisali zakon, da je to naredil on. Takrat je vsa ta druščina, ki je zagovarjala ta zakon, govorila drugače, zavajala javnost in zraven sramotila profesorje ljubljanske univerze, novinarje, sindikate - pustimo opozicijo, to je dopustno -, strokovnjake Sveta Evrope, mednarodnih asociacij in tako naprej, da pač ne vedo, za kaj gre, in da so slepi podaniki propadlega režima. Tako je bilo - na kulturi laži in prevare ste prepričevali ljudi na referendumu. O tem je govoril gospod Grims. In laž je povsod po svetu zadosten razlog za zahtevo po ministrovem odstopu. V Budimpešti na Madžarskem se še danes niso pomirile strasti zaradi razkritih laži, ki jih je njihov ministrski predsednik sam priznal. Še danes se niso. Seveda, laž je dopustna, kadar vas ohranja na oblasti, o tem govorimo. Ampak obrnimo stran. Ni samo vprašanje tega, da vladate na lažeh. Dejansko je efekt teh laži, da pravzaprav koalicija - in to mene skrbi - pristaja na to, da minister Simoniti in SDS v celoti prevzemata infrastrukturo slovenske kulture, in to z zelo podobnimi mehanizmi. Z lažjo in manevri ste vzpostavili strokovnjaka Grimsa in odpodili vse druge. Zelo podobno je bilo pri Lipici. Kaj se je zgodilo pri Lipici? Enak scenarij. Ko so na težave opozarjali v kulturnovarstveni stroki, ljudje, zaposleni v Lipici, naravovarstveniki, mednarodno združenje, ste vse te odpodili. Na kakšnega strokovnjaka ste se oprli? Na gospoda Brejca. Če je gospod Grims predsednik Sveta stranke SDS, je gospod Brejc bil ali pa je še podpredsednik stranke, velik strokovnjak za Lipico. Večji od vseh, ki so pisali o tem knjige, večji od teh, ki so imeli kaj povedati, kako se tem stvarem streže. Zelo podoben manever je bil v Kinoteki. Ljudi, ki so kinoteko vzpostavili, ljudi, ki so vzpostavili mednarodno mrežo, tudi v afriških državah, toliko da bo ministru jasno, tudi v azijskih državah, tudi v evropskih državah in v Ameriki, se jih pač daje v nič. In spet dobimo v službo tja, bom rekel, sina predsednika Zbora za republiko. Čista kadrovska manipulacija, ki jo počnete. To je slika, ki se izrisuje v teh dveh dneh in lahko si jo pač ogledate. Kam pridemo, ko gledamo te stvari? Pridemo v situacijo, ko se tu vsi sprenevedamo, da je vse v redu, hkrati pa vidimo, da za hrbtom tega obračuna s strokovnjaki, za hrbtom obračuna z ljudmi, ki delajo kulturo, za hrbtom, bom rekel, ljudi, ki so leta in leta sestavljali ta mozaik slovenske kulture, v bistvu SDS brezobzirno črta vse. Ministra pa ni sram ne laži, ne prevar in mi se tu delamo, kot da ni nič dokazano. Mislim, da je čas, da se spametujemo. In tudi če si minister želi, da bi ga imenovali "baron Münchausen" bo ostal lažnivi Kljukec.
Hvala. Besedo ima gospod Grims.
Hvala za besedo. Vsem zbranim lep pozdrav! Sedaj se seznam izčrpava. Najprej dovolite, da se res iskreno zahvalim kolegom iz LDS za nekaj dodatne reklame. Vsekakor je lepo, da so se odzvali na ta način in so postavili na ogled tudi svojo lastno podobo. Prenosi so pač zelo dobra stvar. Prvo, kar bi želel še posebej poudariti, je tole. Kadar govorim v množini in poudarim v tem primeru SDS, seveda govorim v imenu poslanske skupine. Kadar pa kakšno stvar povem v prvi osebi ednine, pa je to moje osebno mnenje in prosim, da pri interpretacijah to tudi upoštevajte. Tisto, o čemer smo v SDS trdno prepričani, pa je dejstvo, da bi si slovanska kultura zaslužila resen pristop. Da si zasluži resno obravnavo tudi v tem državnem zboru. Žal smo porabili kar dva dni zato, da se je izkazalo tisto, na kar smo opozorili že prvi dan po vložitvi interpelacije. Besedilo, ki je bilo vloženo, je takšno, da resne obravnave problematike slovenske kulture preprosto ne omogoča. Ni argumentov, ni dejstev, zelo veliko je kvalifikacij, še več je, če smo čisto pošteni, o tem so se lahko prepričali gledalke in gledalci sami v minulih dveh dneh, še več je čisto navadnih diskvalifikacij. Tudi osebnim diskvalifikacijam smo bili s strani predlagateljev priče "non stop", tudi pred ravnokar nekaj trenutki. Obžalujemo, da je tako, iskreno. Veliko je zagotovo problemov, ki bi jih veljalo pogledati od blizu, veliko je stvari, kjer je zagotovo mogoče še kaj izboljšati. Toda vse to ostaja za drugič. Sedaj pa je priložnost, da odgovorimo na vse tisto, kar je bilo povedanega neresničnega ob tej interpelaciji. Prva trditev, o ministru ni bilo mogoče izreči nič pozitivnega. Oprostite, draga opozicija, bodite pošteni vsaj sami do sebe, če že do vseh ostalih niste. Ampak eno je neizprosno dejstvo, v številkah. Za slovensko kulturo je sedaj na voljo več denarja, kot ga je bilo kadarkoli v preteklem obdobju. To je dejstvo. Ampak še eno je, o čemer se pa sploh ni govorilo. Ena od temeljnih ocen vsakega ministra temelji vendar ja na tem, koliko denarja je ta minister sposoben zagotoviti v proračunu za prihodnje obdobje. In ko pogledamo pravkar sprejeta proračuna za naslednji dve leti, je tukaj za kulturo na razpolago bistveno več denarja kot sedaj. Še več. Rast sredstev za kulturo je mnogo hitrejša, kot je rast celotnih sredstev, ki so zajeta v proračunu. To se pravi, je bil minister pri tem izjemno uspešen. In sedaj pridete pred ta Državni zbor in zahtevate, naj ministra razreši. Ja, zakaj le? Trdno smo prepričani v SDS, da je obrazložitev za to ena sama. Zaradi tega, ker se bliža leto 2008, ko bomo predsedovali Evropski uniji, ko bo to enkratna priložnost, da predstavimo slovensko kulturo celotni Evropi in da se hkrati uveljavimo kot tisti, ki smo sposobni voditi celotno Evropsko unijo v naslednjem obdobju. In jaz verjamem, da je nočna mora sedanje opozicije, da bo to storila ta Vlada, ampak storila bo in verjemite mi, uspešna bo pri tem. To je tisto, kar sledi iz te zgodbe. Tako smo bili v minulih dneh priče, zelo velikim in težkim besedam, ki so pač poskušale prikriti vso to zgodbo. Mimogrede, trdno sem prepričan tudi o tem, da zgodbi, ki sta v zadnjem obdobju razpihnjeni do neba, zgodba o Romih in pa zgodba o "izbrisanih", ki ju internacionalizirajo sedaj na vse mogoče načine, da sta bili napihnjeni do tega mere, s tistim medijskim vplivom, ki ga kolegi iz LDS še vedno imajo, da sta bili napihnjeni prav s tem namenom, da se ne bi uresničila tista nočna mora, uspešno vodenje te vlade na čelu Evropske unije. Ampak to ultralevičarsko zgodbo so sami spremenili v absurd, ki se, ne samo pri tistem, o čemer sem že včeraj govoril, ko se kot prvo vest na televiziji objavi, da se z neko romsko družino ni ta dan zgodilo nič pomembnega, peta ali pa deseta vest pa je, da se je začel zgodovinski vrh Nata v Rigi. Ne samo to. Ampak še bolj zabavno je, da se je izrodilo vse skupaj že do te mere tistim, ki so to stvar hoteli razpihniti, da je na poziv zelo uglednega veljaka ene od opozicijskih strank, župana Vebra, prišlo delat barikade več Romov iz Ribnice, proti drugi romski družini. Potem pa naj nekdo še reče, kdo je tukaj, ne vem, nacionalist ali pa ne vem, kaj. Ampak zadeva je vsekakor šla predaleč in zato so vsi pozivi k umiritvi in k vsemu, kar temu sledi, predvsem pa k več politične kulture še kako na mestu. Pojdimo nazaj na samo interpelacijo. Ogromno negativnega je bilo povedano o RTV Slovenija. Jaz sem trdno prepričan in z vso odgovornostjo lahko to rečem tudi v imenu SDS, da se pri tem neznansko pretirava. Ne gre samo za primerjavo s prejšnjim obdobjem, kjer se bi lahko že ustrašili tudi za zdravje naših kolegov iz opozicije, ker je nastopila kolektivna amnezija. LDS ni nikoli obvladovala televizije, je bilo rečeno. Veste kaj, v slovenskih časopisih, v nekem tedniku konkretno, je bilo objavljeno verodostojno in nikoli zanikano pričevanje o predvolilni oddaji kar iz leta 2004, ko je generalni sekretar, visok veljak LDS, klical na televizijo v oddajo, ki je že tekla, in od odgovorne urednice zahteval, pojdite nazaj na predsednika LDS in mu dajte dodatno vprašanje. In tista bi ja morala nastopiti kot ščit neodvisnosti, ga zavrniti. Ne. Ona je dala ukaz in novinarka, ki je vodila oddajo, je sama povedala, da je dobila navodilo na boben, kamera je šla nazaj na predsednika LDS in zastavljali so mu dodatna vprašanja. Toliko o neodvisnosti nacionalne televizije v času, ko je bila LDS na oblasti. Da o tistem, že prav za zgodovino dobro zapisanem pismu, "Dragi Tone, ko boste agitirali med ljudmi za neodvisnost medijev, daj spomni se dragi Tone, kakšen velik vpliv je imela tvoja stranka nanje ves čas tranzicije, z zakonom ali kar mimo njega". Podpisan Borut Pahor, predsednik SD. To ni naše. Kolegi! Ko ste vse to že kolektivno pozabili, se postavlja vprašanje, zakaj potem sedaj tako negativno prikazujete podobo RTV Slovenija, pa ne samo njeno, tudi o delu je bilo marsikaj rečenega. Trdno sem prepričan, da vas je izdala vaša lastna generalna sekretarka, ko je zahtevala, da naj kar preneha izhajati Sobotna priloga Dela, ker pač ni bila uresničena ena zahteva LDS, da bi predstavili posebej še en intervju z njihovim županskim kandidatom, dr. Kuničem, ki je potem dejansko dobil 1%, tako kot so mu kazale ankete, na čemer je bila ta uredniška odločitev utemeljena. Kaj vse iz tega sledi? Da LDS očitno raje uniči nek medij, kot pa, da bi dovolila, da se izvije iz njenih krempljev. To je sporočilo te zgodbe. In trdno sem prepričan, da ste toliko negativnega naboja - tudi takrat, ko je šlo za referendum, ste točno tako pretiravali - zlili samo zato, da bi dali signal svojim volivkam in volivcem, naj se raje preselijo na kakšno drugo javno glasilo, kjer imate vi še vedno tako močan vpliv, kot ste ga imeli v minulem obdobju, kaj pa se bo zgodilo z nacionalno televizijo, vam je pa bolj malo mar. Žal obžalujem, da je tako. Kajti veste, dokler je tako, potem je temeljno sporočilo, ki izhaja iz te zgodbe, da še danes dojemate volitve leta 2004 in tudi referendum o RTV Slovenija kot neki nesporazum. Ljudje so se zmotili, v bistvu so hoteli vas in vam dati prav, pa so narobe slučajno glasovali, in se je pač zgodilo nekaj, kar se ne bi smelo zgoditi. Ampak tako razumevanje zgodbe je napačno, ljudje so zelo dobro razumeli za kaj gre, spregledali so vas. Morali bi spremeniti svoj način dela. Za vas ni bilo dobro, da ste bili tako žaljivi kot ste bili v teh dveh dneh. Jaz sem vesel po eni strani, da ste pokazali svojo podobo javnosti, kajti to je pač to, kar smo želeli doseči z neposrednimi prenosi. Po drugi strani pa obžalujem, ker vem, da bo Državni zbor imel še manj ugleda v javnosti, kot ga je imel v minulem obdobju. Tako pač to je. Za gospoda ministra pa je potrebno povedati še nekaj, kar se je tudi popolnoma napačno interpretiralo. On je znal poiskati dejstva, dejstva, na osnovi katerih je opozoril na posamezne trditve v interpelaciji. Ne razumem, preprosto ne razumem, kako je mogoče, da v tem Državnem zboru, kjer smo slišali neskončno velikih besed v podporo Kosovi komisiji, v podporo objektivnosti, protikorupcijske komisije, o nujnosti njenega obstoja za vsako ceno, ko pa se pokaže neko mnenje te komisije in se prebere pač neka ugotovitev, citat, zagotovo utemeljen, takrat je pa ogenj v strehi. Ja, kako je mogoče, da se je o nekom prebralo tak citat. Odločiti se bo treba, kolegice in kolegi, ali je ta komisija objektivna ali je potrebna. Če ste jo zagovarjali, potem pač zagovarjajte njeno dejanje. Mnogo je bilo tudi zamolčanega. Recimo, na ves glas se je govorilo o tistih strokovnjakih iz tujine, ko smo velikokrat opozarjali na njihov dejanski položaj in smo po drugi strani poudarjali nekaj, kar se je na vse načine poskušalo medijsko zamolčati ali pa vrečti pod mizo. Da so pa po drugi strani podprli ta Zakon o RTV kot evropsko naravnan kot demokratični zakon tako znani in ugledni tudi pravni strokovnjaki, če hočete, saj so med njimi predavatelji prava, ustavnega prava, prava človekovih pravic na najuglednejših nemških univerzah, kot so Hans-Gert Poettering in dr. Kristian Schmütz in celo sam Wilfrid Martins, eden od očetov moderne združene Evrope. O tem pa se seveda ni hotelo slišati nič. Prišlo je celo do tako absurdne situacije, da se je na ves glas poudarjalo mnenje enega od uslužbencev, mnenje njegovega šefa, ki pa je govoril v imenu institucij in je bilo popolnoma nasprotno, bilo je pozitivno za Zakon o RTV, pa se je takrat kar vrglo pod mizo. Toliko okoli te zgodbe. Še nekaj. Ves čas se je operiralo s kupom neresnic. Na eno od tistih sem včeraj opozoril tudi kvalificiral sem jo. Samo opozorim še enkrat - zato, da se je oblatilo enega človeka, se je prej dvakrat kršilo ustavno pravico do obveščenosti javnosti, lansiralo o njem neresnico, in to neresnico ste še danes neštetokrat ponovili, čeprav sem včeraj pokazal verodostojne dokumente, ki vas postavljajo na laž. Pa tem dokumentom nihče ni oporekal, ker veste, da so resnični. Minister, ki pa je znal zagotoviti dobra sredstva, ki si je znal zagotoviti dobre sodelavce, je konec koncev ravnal zelo racionalno. Vsi vedo, da so prejšnje vlade najemale za mnoge zakone zunanje ekipe in jih strahovito drago plačale. Za vse te zakone, kolikor je meni znano, ni bilo treba dati niti tolarja. Ta minister si zasluži za to priznanje. In zasluži si našo podporo, in s skupno željo, da nadaljuje uspešno delo, mu jo v imenu SDS tudi zagotavljamo.
Hvala. Sprašujem gospoda ministra, ali želi še dodatno? [[Ne.]] Sprašujem predlagatelje. Izvolite, gospod Gaber.
Najlepša hvala, gospod predsednik. To, kar smo pravkar poslušali, je zanimiv pristop k interpelacijam. Kolega Grims najverjetneje ve, da je interpelacija, ki je na sporedu, interpelacija o delu ministra za kulturo, ne pa o delu kolegice Majde Širca. In tisto, kar je treba znati demonstrirati, je, da je njegovo delo ustrezno, ne, kaj sta Miha in pa Janez naredila slabega na Dolenjskem. Zato je zgrešil cilj. Ampak to se mu dogaja redno. On namenoma pozablja, da so bili pri pripravi zakona, o katerem je tu toliko govora, porinjeni na stran ljudje, ki so dokazano strokovni na tem področju. Dr. Manca Košir je priznana strokovnjakinja za to področje v tej državi. Ali je to komu všeč ali ne, posebej nepoznavalcem, je drugo vprašanje. Prof. dr. Slavko Splihal se lahko zdi morda takšnemu strokovnjaku na nekem drugem področju neprimeren strokovnjak na področju, o katerem sam ne ve kaj dosti, vendar je to mednarodno uveljavljeno ime na področju komunikologije; ne vem, če poznate bolj uveljavljeno ime v tej državi. Dr. Marko Milosavljevič, prav tako znano, uveljavljeno ime na tem področju. Dr. Sandra Bašič. Namesto teh ljudi je napisal zakon od prve do zadnje črke, je bilo tu rečeno včeraj, naš kolega! Hvalevredno podvzetje! Danes je povedal tudi, da za to ni zaračunal niti tolarja. V redu. Ampak sam bi raje videl, če bi bil zakon napisan, kot se spodobi, in ne bi ministru nič očital, tudi če bi to stalo milijon tolarjev. Mislim, da bi bilo za to državo to bistveno bolje. To je mešanje argumentov, to je logika, ki je mislim, da izjemno škodljiva za to področje. Zadnjič sem imel priložnost poslušati nekje pozno ponoči na televiziji oddajo, kjer se je razglabljalo o tem, kako podobo Slovenije, identitetni znak kreiramo. Tudi tam so sedeli v omizju ljudje, ki so bili zelo različni po kvalifikacijah. Gospod Licul ki je avtor podobe denarja te države in mislim, da tudi potnega lista in ne vem česa pač še, zopet mislim, da za vse, ki približno kaj vedo o tem zadosti pomembno ime, da bi lahko bil povabljen k temu projektu, ni bil povabljen oziroma v tem projektu ni sodeloval, društvo, ki je samo ponujalo, da bi sodelovalo pri tem, je bilo zavrnjeno. Je pa sedelo kar neko število ministrov v tej komisiji, ki vsaka čast, na nekih drugih področjih. Ampak če se spoznam na golf, to še ne pomeni, da urejam Lipico. Če sem zdravnik, to ne pomeni, da gradim hiše. Če sem geolog, ne pišem zakonov, ki urejajo medije. To je temeljna logika. Če to delam zastonj, me to nič bolj ne kvalificira za to, da bi se s temi področji ukvarjal. To, gospod minister, je resna zadeva. To, da vam je kolega prišel tukaj povedat, da ne vzdržijo vaše trditve, in jaz sem gospodu Grimsu zelo hvaležen za to, da so zakon pisali strokovnjaki, ampak ga je napisal on, je za mene odkritje te interpelacije. Hkrati pa sem se naučil še dvojega. Ne samo, da ne govorite posebej radi resnice, da torej govorite v nasprotju z dejstvi, v tem primeru, sedaj ko vem, da na štiri oči zelo radi poveste eno, v javnosti pa predstavljate drugo, gledam na vas drugače. Prof. Križman pravi, da ste mu na štiri oči povedali, da dokler bo Sovič v Mariboru župan, tako dolgo denarja že ne bo za Lutkovno gledališče. Vi to sedaj tukaj zanikate. Jaz težko verjamem, da prof. Križman laže, težko verjamem. Vendar pa imam težave, tudi verjeti kar tako, da minister laže. Ampak, ko slišim, da ste na štiri oči po radijski oddaji pravzaprav grozili kolegici Majdi Širca, se mi zdi, da je težko verjeti, da se vam je spet zgodilo, da nekdo spet laže o vas. Vi ste pa moralno čisti, samo kar nenehno se pojavljajo ljudje, ki imajo z vami čudno izkušnjo. S kom je tukaj kaj spornega, na koga to meče čudno luč? Imamo občutek, da ste res pravzaprav neke vrste baron Münchausen. Ni slučajno, kot je omenil že kolega Školč, da mu v Sloveniji rečemo kar Kljukec.
Gospod minister imate repliko? Izvolite.
Hvala lepa. Prof. Križman je povedal tisto, kar trdi, da je povedal. Prof. Simoniti, če se nazivamo z nazivi, kot da naj bi bilo to nekaj posebno kredibilno, pa trdi obratno. In gospa Širca trdi nekaj, jaz trdim pa nekaj drugega. Ali ni čudno, da imate vi to izkušnjo, da imate vi izkušnjo tako, da se vam to čudno zdi, jaz pa ne morem imeti te izkušnje. Jaz imam tudi, zanimivo, čudno izkušnjo, da trdijo nekaj, kar ni res. In vi se postavljate v neko vlogo, da tukaj slovenski javnosti presojate, komu bolj verjamemo in problematizirate te stvari. Tako lahko vsak govori, razumete? Saj ne vem, zakaj bi morali biti vi kriterij za to, kaj je res in ne in pompozno razlagate to, kaj je verjetno in kaj ni verjetno. Res nenavadno.
Hvala. Še v imenu predlagateljev. Gospod Gaber, izvolite.
Ne gre za to, gospod minister, da bi jaz bil kriterij resnice. Gre za to, da se tukaj pred tem Državnim zborom kaže, da ste javno govorili, da so avtorji zakona strokovnjaki. Tu pa smo izvedeli,da ga je napisal od prve do zadnje črke naš kolega Grims. Gre za to, da je prof. Križman pred mestnim svetom v Mariboru povedal, da ste mu vi povedali, da dokler bo Sovič župan, ne bo denarja za Lutkovno gledališče. Lahko bi vam to citiral ponovno, ampak vam ta trenutek, seveda, ne bom. In gre za to, da se je ob teh dveh dejstvih, ki sta evidentni, prvo je evidentno netočno, vas je kolega Grims postavil na laž, se je nabralo še neko drugo dejstvo. Prof. Križman trdi drugače kot vi. In kolegica Širca opozarja, da ste grozili njej in njeni družini na štiri oči, pač. In to, kar mene čudi, je, da se na vas lepi prav tovrstnih situacij. Ne gre za besedo proti besedi. Jaz že razumem, da vi trdite, da je točno to, kar vi pravite. Ampak, čudi me, da se vam to tako pogosto dogaja.
Hvala. Ja, izvolite, imate pravico do replike.
Jaz ne vem, da bi grozil gospe poslanki. Jaz ne vem in tako čudno, da se to lepi na mene. Ampak to producirate vi, vi čista nedolžnost, kandidus, kandidati, snežno beli ljudje. Poslušajte, saj kaj posebne kredibilnosti pa v mojih očeh kljub vsemu moram reči, ne uživate, saj že dva dni govorite stvari, da nekaj lažem, argumentov pa nobenih novih ne daste.
Hvala. Gospod Gulič, v imenu predlagatelja.
V imenu predlagatelja seveda. Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi! Odzval se bom na nekaj, kar je bilo v zadnjih nekaj nastopih povedano, predvsem v zvezi s tem velikim razlikovanjem mi in vi. Kar naprej sem to poslušal, mi smo v redu, vi ste zanič. Nas so ljudje "kao" spregledali, tako je dejal gospod Grims, na referendumu, da je bilo to tako. Ljudje so verjeli nam, ne pa vam. Ja, res so ljudje verjeli, ampak ljudje so verjeli seveda napačnim podatkom, zavajajočim podatkom, lažem. Ljudje so se prav odločili, glede na tisto, kar so slišali. Normalno, saj se jim je ponujalo zelo veliko, ampak zdaj seveda, vsega tega ni. O tem smo govorili. Prej sva s kolegom Školčem pokazala shemo, shemo partitokracijskega vdora, ki ga omogoča ta zakon in seveda potem ni čudno, da vam ni treba klicati novinarjev in razlagati, kaj ste rekli. Ni treba, ker je že vse narejeno. To omogoča ta zakon. In tukaj je objektivna odgovornost ministra, ki je vložil zakon v zakonodajno proceduro, ne avtorja ali avtorjev, kakorkoli je že bilo. Ali verjamem ministru, da so bili avtorji, ali verjamem gospodu Grimsu, ki si je pač zdaj prilastil to avtorstvo. Me ne zanima, kdo je avtor. Zanima me, kaj zakon omogoča. In zakon omogoča predvsem to, da v Sloveniji izgubljamo nekaj, kar je zelo pomembno: izgubljamo pravico do tega, da ne živimo v strahu. Novinarji so se umaknili oziroma so jih umaknili - tisti, ki živijo v strahu. Celo policisti, kot smo slišali, ne upajo opravljati svoje dolžnosti in jih ljudje pregledujejo, kaj vozijo. Pa to je narobe svet! Kaj se dogaja? Ampak to je vse v tej kulturi, ki se zdaj uvaja. To je civilizacijska norma, ki se uvaja, ali pa necivilizirana norma. Razlagati o tem, kako ni bilo nič zaračunano za ta izdelek, potem se mi takoj postavi vprašanje, koliko je pa potem vredno, če ni nič stalo. Prav bi bilo, da bi bilo računano, in prav bi bilo, da bi bilo izplačano. In seveda, če je potem kakšna benevolentnost, se to lahko daruje v dobrodelne namene. Tudi davek bi bilo treba plačati za izdelek, ki ga je naročilo, očitno, ministrstvo. Tako je to. Tako se posluje, tako je v pravni in normalni državi. Celo tam, kjer imajo firme med sabo blagovno menjavo, je treba davek odvesti. To dobro veste vsi tisti, ki ste kadarkoli kaj počeli. Vrsta zadev je, ki so se izkazale in pokazale v času teh dveh dni, ampak vsem je skupno predvsem to, da je bilo veliko izmišljotin, sprenevedanja, laž je včasih kar težka beseda, ampak mislim, da je bila tudi kakšna vmes. V glavnem je šlo pa za to, da minister v vseh teh svojih, moram reči, da zelo zgovornih nastopih ni povedal pravzaprav ničesar, kar bi ga opralo naših obtožb. Oziroma celo tako, njegova presenetljiva zgovornost in kar pogosto nastopanje v odgovorih, česar nismo bili doslej vajeni, mi govori o tem, ne, da se brani pred obtožbami, ampak da se v glavnem samo izgovarja.
Hvala. Gospod Školč, v imenu predlagateljev.
Hvala lepa. Tudi sam bi rad ministra soočil z njegovim mehanizmom argumentacije. Tu se mi ne zdi toliko pomembno vprašanje, zakaj kolega Grims, ki je poslanec Državnega zbora, ni sam vložil tega zakona v proceduro. To bi zagotovo sam lahko storil, ampak če bi on to storil, potem ne bi bila mogoča prevara, ki ste jo s pomočjo ministrstva izvedli, ker bi se kolega Grims zelo težko soočil v navzkrižnem ognju ljudi, ki se s tem celo življenje ukvarjajo in ki se jim vi "posmihate" in ne bi mogli ljudem lagati, druge ustrezne besede ni, da za tem stoji nek velik strokovni premislek ne pa načrt politične stranke. Ampak pojdimo k mehanizmu, ki ga je uporabil, sedaj ne vem,ali lahko rečem minister ali moram reči profesor, da bo bolj natančno, gospod Simoniti. On je rekel: Beseda zoper besedo in kdo se bo tu odločil. Jaz bom prebral njegovo izjavo iz 13.4., torej besedo: "Tako kot drugi zakoni se je tudi ta pripravljen v okviru pristojnega ministrstva in v skladu s premisleki njegovih strokovnjakov." V tem stavku ne najdem, bom rekel, mesta za kolega Grimsa, če ravno se je kasneje, to je bilo 13.4. na državnozborskih telesih pa je enako ponovil in je našel mesto tudi za dodatne konzultacije z drugimi. Ampak to je beseda. Včeraj smo slišali drugo besedo, besedo gospoda Grimsa. Povedal je: "Zakon o RTV Slovenija, vi veste, da sem bil pravzaprav jaz tisti glavni avtor, ki ga je napisal, je bil potrjen na referendumu. Jaz, sem bil avtor tega zakona v celoti. Tisto, kar se sedaj nekje celo napleta, da je ga napisal Klemen Jakič in podobno so čiste oslarije. Celotno besedilo v osnovi od prve do zadnje besede je bilo napisano z moje strani." Minister tega vi na nekaj kraten poziv niste demantirali. Danes ste pred tem vprašanjem pač upravičeno zbežali iz dvorane, kot meni gospod Cukjati. Torej, upravičeno razmišljamo o tem, ker se ukvarjamo z vami in ne s svojim kolegom in ker ga niste demantirali, da ste prej lagali. Res pa je, da to ni bilo napisano v interpelaciji, res pa je tudi, da ste nas pozivali, da vam predstavimo kakšno novo dejstvo. Z vašim mehanizmom sem vam pač odgovoril in za mene je to dovolj. Seveda težko prenašamo te premestitve problema drugam, češ, ko se predlagatelje zmerja z ne vem kom in kaj vse, da so počeli v preteklosti, ampak stvari v tem trenutku ne uhajajo iz rok opoziciji, ampak koaliciji. In če kdo misli, da je mogoče organizirati, bom rekel, te vrste zapise in pojavljanja v medijih, kot je bilo prej očitno s strani poslanskega kolega, češ, da za tem vsem stoji spet LDS, si zatiska oči pred dejstvom, da Vlada postaja nesposobna se soočiti s problemi, na njih odgovoriti. In ne mi reči, da stoji LDS tudi za tem, da so danes ponoči, če je prav verjeti ljudem v Grčaricah, ali tam nekje, v bistvu vaške straže pregledovale policijska vozila. Ne nam reči, da smo mi to naredili in ne nam reči, da smo mi naredili zmedo v policiji. Zmedo v policiji je naredil nekdo drug. Za zmedo v policiji je na formalni ravni spet odgovoren, ampak to ni predmet te interpelaciji, se opravičujem, ampak odgovarjam vam tako, kot nas vi obtožujete, politično dilegiran generalni direktor, minister, ki je politik, in njun, bom rekel, nekdanji tesni sodelavec in sponzor gospod Janša. Tu iščite odgovornost za to, da stvari razpadajo, ne pa v opoziciji.
Hvala. Želi še gospod minister? Izvolite.
Hvala lepa. Glede tega kdo je zakon naredil in kdo ne. Vsekakor je bil zakon predan in tudi izdelek narejen na Ministrstvu za kulturo. Gospod Grims, ki je bil več let član nadzornega sveta RTV Slovenije, mislim, da celo dva mandata, je verjetno, ali pa, trdim, glede na njegovo prizadevnost, ki jo poznam, v detajle poznal ustroj te televizije in radia. Naredil je osnutek tega zakona, ostale stvari so se naredile na Ministrstvu za kulturo. RTV zakon, ki je prišel ven, je bil diskutiran na mnogih javnih predstavitvah, javnih polemičnih oddajah, kjer so vsi, tudi strokovnjaki, nastopali, sami smo tudi nastopali, bil je primerjan z zakoni v Evropi. Mislim, da smo takrat, ko sem se malo bolj poglobil v to stvar, da sem, vsaj tak občutek sem imel, seveda je to varljiv, ampak ko smo se soočali tudi z drugimi gospodi, Krivic in podobni, ki jih cenim vsekakor in njihovo prizadevnost, tudi gospe Koširjeve in podobnih, sem vendarle imel vedno v rokah nekaj več vedenja o tem, kako je to urejeno na drugih televizijah. Pridobili smo 23 zakonov, ki urejajo javno televizijo. V detajle smo se poglobili v njih, jih preštudirali, potem je prišlo do končne verzije. V proceduri ste vsi politiki, bili ste ministri, ali pa v državnih službah torej po ministrstvih, in veste kakšna je procedura. Gre na določena medresorska usklajevanja itn., da pride do končne podobe tega. Torej ta zakon je, prvič, povsem evropsko primerljiv, vnaša notri, mi se samo obešamo na tiste stvari, ki nekaterim to paše, da problematizirajo, vendar so podobno ali pa celo enako urejeni sveti, programski sveti, nadzorni sveti in tista struktura, hierarhija, enako urejena kot v mnogih drugih zakonih. In prinaša tudi nekaj stvari, ki so bile nujne, da se zakon sprejme zaradi digitalizacije in podobnih stvari. Vendar še enkrat, ta zakon je popolnoma evropsko primerljiv s 23. državami v Evropski uniji. To je dovolj in zadosten kriterij in podlaga, da smo lahko na ta zakon povsem ustrezno ponosni, če hočete, ali pa, da nas nič ni treba biti sram, ko ta zakon primerjamo z drugimi zakoni v Evropski uniji. To je dovoljšnja podlaga, da ta zakon živi, in da se izvaja. So določeni problemi pri temu izvajanju zakona, vendar mislim, da so tisti, ki so sedaj odgovorni za to, da ta zakon izpeljejo, da se temu primerno trudijo. Tam so v službi ali na mestih dobrih pet mesecev, jasno da so težave, saj marsikje so, ne gre tako hitro. Tudi mi na ministrstvu ogromno časa porabimo za, če rečem, tek na mestu, pa vendarle se počasi premika. To se vidi tudi s tem, da ne bi z Vlado pometal kar tako, da je ta Vlada čudna. Ta vlada ima številne uspehe na vseh področjih, tudi na Ministrstvu za kulturo. Mislim, da je ta zakon produkt ene prizadevnosti in še enkrat, ta zakon je evropsko primerljiv in ga sedaj problematizirati izpred leta in pol, se mi zdi do skrajnosti neproduktivno.
Hvala. S tem zaključujem razpravo o interpelacijo. Ker določen čas za razpravo še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika, še kdo razpravljati? Odpiram prijavo. Ja, gospod minister, za vas je dosti, če roko dvignete, ker se ne morete avtomatično prijaviti. Rdeče številke ne veljajo. Rdeče črke. In vsi imate pravico govoriti. Gospod Gantar, izvolite, imate besedo. Po 5 minut.
Hvala lepa. Verjetno ne bom vsega tega porabil, ali pa tudi. Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod minister, sodelavka, spoštovane kolegice in kolegi! Najprej moram reči, gospod minister, da ste me v svojih odgovorih danes in tudi včeraj razočarali. Razočarali ne samo na ravni ministra, ki govori o teh stvareh, ampak ste me žal razočarali tudi na osebni ravni. Mislim, da ni bilo dobro, da ste se vse prevečkrat spuščali na raven tudi poskusa osebnih diskvalifikacij na račun tega, da ste poskušali govoriti o ljudeh, ki so vam dali takšne ali drugačne očitke. Mislim, da to ni dobro. Prav bi bilo, da bi bil predmet te interpelacije predvsem javna politika na področju kulture, medijev, ne pa poskus, da bi vi vzvratno interpelirali tiste, ki vam očitajo bolj ali manj upravičeno, po mojem boj upravičeno, določene pomanjkljivosti in napake pri vodenju kulturne politike v Sloveniji, za katero ste vi odgovorni. Jaz bi rad še enkrat in jasno povedal, kar sem trdil vseskozi in ves čas, Zakon o RTV je nedopustljiva napaka. Nasedli ste avtorju zakona, ki se je sam neženirano hvalil, da je pripravil odličen zakon, da je dober poznavalec. Jaz moram trditi, da po tem, kar sem slišal od njega, je slab poznavalec, zelo slab poznavalec. Tudi sam sem sodeloval pri razpravah o tem zakonu, sam sem sodeloval, gospod minister, z vami na eni od takšnih oddaj in nisem imel vtisa, da so vaši argumenti prevladali ne med stroko in ne tam v širšem prostoru, vendar prevladan je argument moči, nemoč argumenta. Dejstvo je, in to je po mojem ta vaša neodpustljiva napaka, da ste RTV Slovenijo kot javni servis preveč neposredno in preveč konkretno vezali na konkretno vsakokratno vladajočo politično strukturo. Pravite, da je zakon evropsko primerljiv, da imajo tudi nekateri drugi zakoni podoben način sestave, da Državni zbor oziroma parlamenti podobno imenujejo te člane in tako naprej. Pozabili pa ste na vrsto podrobnosti. Res je, nekateri parlamenti to počnejo, vendar po posebnem postopku, po posebnih procedurah in metodah, ali pa je to odvisno od neke tradicije, ki se je napisala, ki je pisna ali ne pisna ali tradicija, da nobenemu na pamet ne pade, da bi pri tej sestavi izrabil vsakokratno konkretno politično konstalacijo moči v parlamentu. In zato, gospod minister, je demokracija in te zadeve se formirajo tudi na osnovi nepisanih pravil in tradicije, ne pa s preprostim preglasovanjem. In to ste zanemarili. Mi smo vam ponudili možnost drugačnega načina, kombinacije tega vašega sistema in sistema civilnodružbenega odločanja, pa se niste za to ogreli. Bili ste močni z argumentom moči. In danes imamo RTV Slovenijo takšno, kot jo imamo, gleda jo manj ljudi, proizvaja oddaje, ki so vse pogosteje škandalozne, uveljavlja se načelo, kar mene zelo skrbi, patriotskega poročanja, ko naj bi novinarji poročali z vidika nacionalnega interesa, ki ga predstavlja vsakokratna konkretna vlada. To je bilo na Hotizi direktno navodilo; pozabimo zadeve, dajmo poročati z našega vidika. Javni servis ima za poročati o vseh vidikih nepristransko, o vseh razsežnostih. Lahko dajete komentarje, ti ali oni, in tako naprej. Toda javni servis bi moral ostati javni servis. Zato vidim, da bo ta politika pripeljala do razgradnje tega sistema. Da ne govorim o obljubah, ki ste jih dali v zvezi s tretjim programom, ki je na drugem programu. Da ne govorim o direktnih zavajanjih, ko smo vedeli, da tega programa ne bo mogoče postaviti, in vi ste to vedeli, pa ste to še vedno zatrjevali. Te stvari niso dobre. Zaradi teh stvari ste dejansko izgubili zaupanje, ki je bilo. Mislim, da vas v tem ne moremo podpreti. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Grims.
Hvala za besedo. Tisto, o čemer bi bilo vredno nekaj reči, je ta način argumentacije, tako kot je predstavljen s strani sedanje opozicije oziroma predlagateljev. Namreč, kaj oni že ves čas počnejo; počeli so pa to že tudi prej, to je bila že tudi rdeča nit referendumske zgodbe v času same kampanje. Oni sami lansirajo neko misel, neko svojo interpretacijo, neko svojo neresnico, da ne uporabim še kakšnega hujšega izraza, in potem s tem polemizirajo do onemoglosti. In pri tem so prepričljivi. Z medijsko močjo, ki jo imajo, jim na koncu marsikdo celo res verjame. Še sam bi jim, če jih ne bi dobro poznal, pa če ne bi tudi samega sebe zelo dobro poznal. Recimo, samo dva primera. Oni sedaj ravnokar razglašajo, da so odkrili novo dejstvo - avtorstvo zakona. Ljudje božji, ali veste, kako sem se jaz znašel v tej zgodbi? Da je ministrstvo samo začelo pošiljati novinarje k meni, da naj razložim vsebino zakona, ker sem pač sodeloval pri njegovi pripravi. Zato sem se sploh znašel v javnem delu te zgodbe. In če vi leto in pol potem, ko je ta zadeva bila javna - in tudi avtorstva nisem nikoli zanikal, mimogrede -, to odkrivate kot novo dejstvo, vam lahko voščim dobro jutro, res, dobro jutro, kolegi! Kar se pa tiče teh stavkov, ki sem jih izrekel, sem vam pa povedal, da sem jih pred mnogo več kot letom dni povedal dobesedno iste v kamero, ampak večina tega nikoli ni bilo objavljenega; najbrž je pa jasno tudi, zakaj ne. Druga taka zgodba, kako vi sami nekaj lansirate, je ta zgodba s prispevkom. Mi smo lepo, tudi sam osebno sem, pošteno povedali, da bo po novem plačevanje nižje, kot bi bilo po starem zakonu. To je bila cela zgodba. In smo to zelo jasno obrazložili z mehanizmi novega zakona in mehanizmi starega zakona. To sem vam, kolegi, že štirikrat pokazal tudi z verodostojnimi dokumenti, opremljeni so z datumi, in o tem se lahko vsak prepriča. Vi pa ste sami lansirali, da obljubljamo, ne vem, nekajodstotno znižanje, v številkah, in potem ste sami s to svojo neresnico polemizirali do onemoglosti, že v času referendumske kampanje pa v času po njej, pa še danes, mimogrede, to počenjate. Sami s seboj ste v konfliktu. In ljudje so vas spregledali. In cela ta zgodba z interpelacijo je ena sama neuspešna predvolilna poteza. Da je bila neuspešna, priča vaš volilni izid, na prejšnjih lokalnih volitvah ste imeli krepko čez 20%, zdaj ste nazadovali za skoraj 10% glede na takratni izid. In dajte se nad tem vendar zamisliti in prenehajte s tem! Ni prijetno, prej je nekdo rekel: "Ja, bi bilo bolje, da bi bil zakon plačan." Saj je bil poplačan z neskončnimi količinami gnojnice. Če bi jo lahko človek pakiral pa po kubik prodajal, verjemite bi bil zelo bogat človek. Ampak, tako to je. Jaz osebno pri stvareh sodelujem, kadar sem prepričan, da so v dobro Slovenije. Zato sem ocenil, da je, da gre v smer večje demokracije, večje pluralnosti in sem pri tem po najboljših močeh sodeloval. Bil sem vesel, da me je minister povabil k sodelovanju. In to je to. In nič, kar je rekel minister, se ne izključuje v resnici s tem, kar je bilo že zdavnaj povedano, kar smo ves čas govorili. Eno in isto. Da je bil nek okvir zakona in da se je potem obdeloval v proceduri na samem ministrstvu, usklajeval z zainteresiranimi in da je potem šlo to še čez vladno proceduro, pri čemer je, če hočete soavtorji, so nastopali cel kup najbolj uglednih pravniških in drugih strokovnih imen iz tega področja in so predelali besedilo zakona. Sem pa tudi povedal, da so nekatere temeljne rešitve in večina besedila je ostala takšna, kot je bila prvotno napisana. In to štejem tudi kot priznanje, da sem opravil dobro delo. Ga pa nisem na pamet! Naštudiral sem tuje predloge, kolegice in kolegi, če bi pogledali malo avstrijski zakon, pa še nekatere druge zakone bi videli, da so ti zakoni zelo podobni. Ni pa to bistvo, bistvo te zgodbe je tisto, kar sem povedal poprej. Če ne morete nečesa napasti direktno, pač napadate avtorja. Vse, kar pa delate, je širjenje negativne energije o RTV Slovenija, tega, ker hočete dati signal ljudem, da vam je nekaj ušlo izpod vaše nadoblasti in da naj gredo tja nekam drugam, kjer ta vaša medijska nadoblast še vedno obstaja. To je jedro te zgodbe in to je tudi žalostno jedro te interpelacije, ki predstavlja zamujeno priložnost ravno zaradi načina, kako ste se tega lotili, zaradi datuma, kdaj ste to vložili, ko bi lahko to zelo kvalitetno izkoristili za en tehten pogovor o problematiki slovenske kulture.
Hvala. Besedo ima gospod Petek.
Hvala lepa za besedo. Kdor je bil v zadnjih dveh letih na Boršnikovem srečanju v Mariboru, je lahko slišal od organizatorjih, da je zgodilo prvič, da je ministrstvo malo bolj globoko poseglo v mošnjo in je Boršnikovemu srečanju namenilo znatno več denarja. In to je zasluga ministra Simonitija. Glede lutkovnega gledališča mislim, da je v prejšnjih proračunih še v času prejšnje Vlade bilo večkrat odmerjeno nekaj denarja za lutkovno gledališče v Mariboru, vendar Mestna občina Maribor temu ni stopila na sproti in je ostala zadeva taka, kot je. Glede teh golit gnojnice, ki se zlivajo v zadnjih dveh dneh na ministra je kljub temu potrebno dodati, da so se tudi pisci interpelacije polili s to gnojnico, tudi njih je "pošpricala". Mislim, da bolj kot ministra. Odkar so mi razbili glavo in več ne voham, mislim, da je danes pa včeraj prvič, da sem zadovoljen, ker je prihranjen ta smrad, ki se širi tukaj po parlamentu. Ministru pa svetujem, dajte si vzeti jutri eden dan dopusta, pojdite v Brda, vzemite s seboj knjigo [[..]] [[Nerazumljivo.]] [[..]]Hvala.
Hvala. Besedo ima gospa Širca.
Sporočilo tega dolgega razgovora je - minister zavrnil vse očitke opozicije, ampak odgovor je, ja, ampak z lažmi. Lažete, gospod minister, ko pravite, da televizijski prispevek je nižji. Lažete, gospod minister, ko pravite, da je televizija boljša in gledana. In lažete, ko pravite, da je bolj demokratična in bolj sproščena. In lagali ste tudi takrat, ko ste zagovarjali ta zakon in zavajali ljudi, da so ga podprli. Zakaj vam je, gospod minister, sploh potrebno lagati, ker ste to, kar ste naredili, zagovarjali že takrat, preden ste postali minister, ko ste bili vodja štaba oziroma piarovec gospe Barbare Brezigar in ste rekli, da je potrebno nekaj storiti. Točno to ste sedaj storili in sedaj lažete, da ste storili v prid dobrega in v prid boljšega. Hkrati, gospod minister, lažete tudi, da ne kršite zakonov. V interpelaciji niste mogli zavreči očitka, da ste v opravljanje blejskega gradu dali brez javnega razpisa. Lažete tudi, ko pravite, da ne krnite kulturne dediščine in da ste bolj pameten kot Ustavno sodišče. Lažete tudi, da nepolitično kadrujete, ampak hkrati, minister, so ljudje na cesti, kar nekaj jih je, ne samo eden je na cesti. In na cesti so zato, ker niso lagali, ampak zaradi tega, ker so se zavzemali za poštene in tudi koristne interese na področju kulture. Res je, kulturi niste znižali sredstev, gospod minister, toda dodatna, ki ste jih pridobili, namenjate in usmerjate v vse bolj usmerjene medije in najbolj vitalen del kulture, in to je najpomembnejše, kar bi morali slišati znotraj tega interpelacijskega pogovora, najbolj vitalen del kulture, to pa so umetniški programi, zaradi tega trpijo. Minister, v tem je problem. In za umetnost naj bi šlo in zaradi tega je bila spisana ta interpelacija. Vi ste iskali alibije in ker odgovorov za to nasilje, ki se počne, nimate, pač usmerjate pozornost drugam. Politika sedaj odreka pomoč tej umestnosti, o kateri govorim. In zato, gospod minister za kulturo, gospod Vasko Simoniti, mi ne želimo, da ste več vi minister.
Hvala. Besedo ima gospod Potrč.
Hvala lepa. Gospod minister se je včeraj poskušal potruditi in povedati nekaj mnenj tudi o razlogih, ki sem jih sam navedel, zakaj menim, da je interpelacija upravičena, in zakaj bom tudi sam glasoval za razrešitev gospoda ministra. Ko sem skrbno prebral iz magnetograma še enkrat njegove trditve, sem ugotovil, da je vse zavrnil brez argumentov, in zato bi rad še enkrat potrdil; da, gospod minister, vse ste zavrnil brez argumentov. Če bi imel čas, bi cca. 10 vrstic, ki ste jih zapisal, prebral, pa nimam, zato bom povedal s svojimi besedami druge stvari. Vi še vedno trdite, da ugotovitve za kampanjo, ki ste jo navajali in ki vam jih mi oporekamo, niso točne. Jaz bi vam pokazal oglas, ki ste ga imeli za javno RTV, in v njem ste napisali povsem nesporno, "za nižji RTV prispevek", z velikimi črkami, lahko pridete sem in lahko preberete. Če kdorkoli razume potem vašo razlago, da je vendar res, da že dve leti in pol niste zvišali prispevka, potem jaz tega ne razumem, potem ne razumem niti doslednosti v vaših trditvah. Vi ste govorili o stvareh, ki se na koncu niso uresničile. Vi se lahko izvijate, lahko govorite o realnosti, o primerjavi s plačami. Vse to so izmikanja od dejstva, kar je bilo v kampanji povedano in se ne uresničuje. Drugo, gospod minister. Napisali ste; "za boljši program javne Radiotelevizije". Jaz upam, da zadnji dogodki na javni RTV še vedno za vas niso boljši program. In jaz upam, da če ne vi, da bodo vsaj člani programskega sveta uveljavili zavezo, ki so jo dali kot enega od pogojev za njihovo izvolitev, so lahko izvoljeni oziroma imenovane osebe, ki s svojim znanjem, ugledom oziroma dosežki na kulturnem, izobraževalnem ali kateremkoli drugem področju družbenega življenja lahko pripomorejo k dobremu delovanju in krepitvi ugleda javne RTV tako v Sloveniji kot v tujini. Upam in verjamem, da bodo člani programskega sveta RTV ne glede na to, kako so bili izvoljeni, in ne glede na to, da so v svoji sestavi v glavnem predstavniki vladajoče koalicije, ker takšne so bile volitve in takšna je bila naloga, ki so jo člani volilne komisije dobili, da bodo uveljavili svojo integriteto in zagotovili res uveljavitev boljšega programa javne RTV, ne pa to, čemur smo danes priče. In zadnje. Rad bi potrdil še enkrat, da je bila lahko upravičena vaša želja in zahteva, da se zmanjša političen vpliv na javni zavod RTV. Toda vi niste tega dosegli. Vi ste dosegli samo to, da se je spremenil političen vpliv - da imate zdaj polno oblast v vladajoči koaliciji na način, kako ste oblikovali zakon, in na način, kako izvajate zakon. In neprijazno bi bilo do več ali pa mnogih novinark in novinarjev, po imenih in priimkih, govoriti o tem, da v javni RTV res obstaja strah, pa ne strah zaradi krivde, gospod minister, kot vi govorite, ampak ekstencialni strah za položaj, za izgubo službe. Če ne bo vse opisano in zapisano tako, kot si bodo želeli uredniki, ki so pa odvisni od glavnega direktorja, ta glavni direktor pa od programskega sveta in vse to od vladajoče koalicije, v katero sodite, gospod minister, tudi vi. In vse to so razlogi, zaradi katerih ne bom čisto nič slabe vesti glasoval za vašo razrešitev. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Školč.
Hvala lepa. Ravnokar smo slišali, da so naši argumenti tako dobri, tako prepričljivi, da bi jim verjel tudi gospod Grims, če ne bi poznal samega sebe. Bi jih rad le ponovil za tiste, ki se v materialu malenkost razlikujejo. Pet minut pred trinajsto je minister za kulturo, sicer pozno, ampak priznal, da je ljudem o tem, kdo je napisal Zakon o RTV, lagal. Povedal je, da je imel gospod Grims prav, torej je lagal, in to meni zadošča, da izgubim to minimalno potrebno zaupanje v njega. Vse druge stvari v tem zakonu so precejšnje sprenevedanje. Tretjega programa, minister, ni. Kadar so prenosi, to pomeni, da posegajo v drugi program. Nimamo enega programa več, ampak imamo del drugega programa manj. To je logika. Ne vem, ali vi to razumete, ampak taka so dejstva. Včeraj sem vam dal številke o pobranem DDV na prodane knjige, glede na to, da ste trdili, da imate svoje številke. Do danes svojih številk niste vrnili na enako vljuden način, da bi lahko vodili razpravo naprej. Jaz sem vam dal izpis, ki ga je podpisalo Ministrstvo za finance, vam se pa ne zdi vredno dati teh številk. Razlika je očitna. Gre za to, da vi trdite, da so programi, ki jih predvideva sklad za knjigo, stoodstotno in več izvršeni, iz tistih številk pa se da izračunati, da to ne dosega niti 30%. Gospod minister, take vrste diskusije, take vrste podcenjevanja poslancev me prepričujejo v to, da vam v celoti odrekam zaupanje.
Hvala. Gospod Pajk.
Hvala za besedo. Sedaj mineva dve leti, odkar je bil ta minister potrjen v Državnem zboru. Opozicija ga ni takrat potrdila, pa nisem naiven, da bi pričakoval, da ga bo danes, niti slučajno ne. Seveda je že imela takrat bojazen, da ne bo vse v redu, tako kot je bilo prejšnjih 50 let in še potem 12 let, ko je vladala, da tista dopisovanja "dragi Tone" in tako naprej, da tega ne bo več, in to je boleče. Ko smo poslušali to interpelacijo, smo imeli občutek, kot da govorimo o RTV, o Zakonu o RTV-ju, pa se vprašam, zakaj. Najverjetneje zato, ker smo na tem področju stvar uravnotežili, nekomu stopili na rep in ni s tem zadovoljen, zgubil je primat. Jaz govorim, da smo stvar uravnotežili s tem zakonom, nič drugega. Konec koncev živimo v demokraciji. Vsake štiri leta so volitve in če smo mi napisali tako pristranski zakon, potem ko se bo oblast nekoč zamenjala, je ta zakon pisan na kožo sedanje opozicije, če bi gledal s tega zornega kota, in takrat ga bo lahko izkoristila in naredila to z njim, kar smo mi naredili. Če bi bilo to res, pa ni res, enostavno ni res. Vse procedure so šle čez Državni zbor in tisti, ki pravijo, da so bile nepravilne, negirajo s tem Državni zbor, ker so volivci odločili na volitvah tako, da je izbran Državni zbor tako, kot je izbran. In kaj je potem? Ta Državni zbor je najvišje demokratično telo v tej državi in je odločilo tako, kot je odločilo, in po vseh postopkih, ki so pravilni, za vsemi temi trditvami, ki jih sedaj pravim, stoji referendum. Kdo pravi, da ni referendum najbolj demokratičen način odločanja, kdo to upa reči? Nobeden. Volivci so ta zakon potrdili na referendumu. In kaj? Seveda je interpelacija politična stvar in spisali so jo politiki nestrokovnjaki. S tem bi končal. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Černač.
Hvala lepa. Mogoče bi tukaj nadaljeval, kjer je bilo končano. Po logiki interpelatorjev bi bilo treba, očitno, če je zakon slab, interpelirati več kot polovico tistih, ki so za njega glasovali na referendumu. Ampak vi niste rabili te razprave v Državnem zboru, vi ste v trenutku, ko ste vložili interpelacijo, ministra obdolžili in obsodili. Ne govoriti zdaj o tem, kar je on rekel in kar naprej natolcevati o tem, kako je lagal, da potem ste sedaj prepričani, da mu več ne morete zaupati. Vi ste tukaj notri napisali tisti trenutek, ko ste interpelacijo vložili drugače, kot veleva Poslovnik, naj se ga razreši. Niste počakali ne odgovorov, ne razprave, da bi vsaj minimalno politično kulturo in verodostojnost ohranili pred Državnim zborom in pred slovensko javnostjo, in rekli, res je, glede na to, kar je bilo sedaj povedano in kar smo slišali, predlagamo ali na podlagi prvega odstavka 253. člena sklep, s katerim se oceni delo ministra, oziroma na podlagi tretjega odstavka, naj se ga razreši. Ne. Tisti trenutek, ko se vam je zdelo, da je treba nekaj storiti zaradi tega, ker so pred nami lokalne volitve, ste napisali, ministra je potrebno razrešiti, ker se nam zdi, da nekaj ni v redu. Ali kot je nekdo izmed vas dejal ob tem, ko mu je polagal določene izjave v usta, "se mi zdi, da je težko verjeti, da tisto, kar govori, je resnica". Se mi zdi, da je težko verjeti, lepo vas prosim. Jaz sem tudi eden izmed tistih, ki se strinjam, da naj gradbeniki gradijo hiše, učitelji naj učijo. Ampak kaj pa naj potem počno sociologi? Vse, ker se na vse spoznajo. Njim je vse dopustno. Pa ne želim o nobenemu nič slabega povedati, ampak na tak način, spoštovane kolegice in kolegi, se o resni zadevi, kar naj bi interpelacija bila, ne da govoriti in ne razpravljati. Danes je na tapeti minister za vse tisto, kar mora početi direktor nekega javnega zavoda, direktor nekega drugega javnega zavoda, direktor nekega sklada in tako naprej. V interpelaciji so stvari, za katere minister nima ne samo pristojnosti, tudi nobenega vpliva, tudi bi bilo zelo narobe, da bi se vanje vtikal. In ker se ne vtika, se mu jih očita, zakaj se vanje, pri bogu svetemu, ne vtika. Na drugi strani pa se mu očitajo stvari, ki niso v njegovi domeni oziroma v njegovi pristojnosti. Nič od tistega, kar je bilo zapisano in povedano, ne utemeljuje prepričanja o tem, da minister ne deluje dobro. To sem prej že povedal in ponovim še enkrat. Eden redkih ministrov za kulturo - mislim, da v tej dvorani sedita vsaj dva, ki sta bila ministra za kulturo v preteklih vladah - ki je uspel povečati sredstva v resorju, ki je bil, bodite pošteni, vedno zapostavljen. V vladah, v katerih ste sedeli, se je vedno reklo, ah, saj kultura, to pa je nekaj tam tako pri strani, tam pa tudi če malo indeksa ne dvignemo, nič hudega. Vemo, kako so stvari tekle in kako so se stvari odvijale. Eden redkih, če ne edini minister, ki je sredstva povečal. In jaz mislim, da s tem, ko se povečajo sredstva za neko področje, se mu tudi daje pomen in teža. Mislim, da je to vsakomur popolnoma kristalno jasno in zaradi tega naj bi ga odstavili. Ne, mislim, da ga ne bomo. Mislim, da si zasluži priznanje za tisto, kar je do sedaj naredil. In želim, da bi to svojo pot nadaljeval še v naprej. Interpelatorji pa bi morali razmisliti nad načinom, če bomo na tak način priče pri vseh nadaljnjih interpelacijah, mislim, da je škoda časa. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Petan.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Jaz bi rekel, da tule gre tudi za tipični primer "držite tatu". Najbolj glasni so tisti, ki so interesno vpleteni v zadevo o kulturi in preko raznih družinskih povezav oporečni in niso najbolj kredibilni, da obtožujejo ministra, da minister laže. Včasih je potrebno tudi pobirati pod lastno preprogo in pomesti pred lastnim pragom. To je primer "držite tatu" in odvračanje pozornosti od problemov v kulturi, ki so nastali. Ne nazadnje to dokazujejo tudi članki, ki so bili v medijih, kjer je bilo jasno povedano in so tudi predlagatelji povedali, da se strinjajo s tem, da je denarja za kulturo res več. Je pa nekoliko več problemov. Ja, seveda, po tej logiki, ki jo vi nekako vzdržujete, malo denarja za kulturo, bodo vsi zadovoljni, ne bo problemov, ker pač ne bo "fovšije", če nekdo dobi malo več denarja, potem je "fovšija" drugje. Tako se pač delati ne da in ta minister je očitno nekako drugače naredil in zato ga zdaj obtožujete, da celo lažete. Zanimivo pa je nekaj drugega. Govorite zelo veliko o RTV-ju in jaz bi tukaj rekel, da govorite o lastnih izkušnjah in o vašem razumevanju funkcioniranja RTV po prejšnjem zakonu. Minister naj bi bil kriv, če oddaje ni več v tistem terminu ali pa če ni evrolige na javni televiziji. To je tipičen primer, kako je bilo mogoče včasih. Nisem rekel, da je bilo, ampak mogoče, ampak po tem zakonu tega ni več možno. In minister ni kriv za to, če ni več evrolige ali pa oddaje po tistem terminu, bi pa bil, če bi tako delal in bi skušal vplivati. Kar vi obtožujete, je antiinterpelacija. Jaz bi rekel podpora. Čudi me, da tako javno razlagate vaše metode in obtožujete, da minister ne dela več tako, kot ste mogoče ali ste bili navajeni, ampak tako, kot se ne sme delati. Dokazali ste, da minister dobro dela, da se ne vmešava in da je interpelacija res neke vrste bil predvolilni manever. In jaz bi rekel, da interpelacija pri obtoževanju glede RTV je interpelacija na referendum, pa mogoče po tistem vašem starem vzorcu, da bi bilo treba ljudi zamenjati, če drugače ne gre. Ampak tako več k sreči ne gre. In očitno ste govorili samo o vplivu, kaj bi lahko kdo zamenjal, pa kaj bi moral vplivati minister, pa kaj bi se dalo tam vplivati, ne gre vam pa, da bi javni zavod RTV postal finančno čim bolj konsolidiran in da bi deloval strokovno in da bi oddaje bile gledane. To je bistvo. To je bistvo za vse gledalce ali vse tiste, ki plačujejo ta RTV prispevek. Ampak o tem je bilo zelo malo govora ali pa čisto nič, samo o vplivu. In sedaj še nekaj besed o Lipici. Sami ste povedali, da je tam ena velika štala. Ampak do sedaj se tam ni nič dogajalo, razen da je propadalo in da so se tam deponirale smeti in podobno, čistilna naprava ni delala, pa se ni smela delati. In sedaj ste kar naenkrat ugotovili, to je bilo danes tukaj javno povedano. Bil sem zelo pozoren, da je to bil včasih fevd ene druge stranke. Pa kaj ste to šele zdaj ugotovili. Kje ste bili pa prej? Zato je to nekorektno, da to zdaj govorite, da je to bil včasih fevd neke druge stranke, s katero ste bili skupaj v koaliciji. To je nekorektno. Sedaj se je začelo premikati, tisti kupi smeti so se očistili, konec je uničevanja in je sedaj je vse narobe, ker se je pač začelo nekaj premikati, ker se je to propadanje ustavilo, ker se je začelo nekaj dogajati, ker so tja začeli prihajati turisti. In pokazalo se je, da se nekaj da narediti. Seveda, to je pa sedaj boleče. Ker potem se da dokazati, če se sedaj nekaj da spremeniti, pa se nekaj premika na bolje, da je vse to, kar se je do sedaj delalo, ne vem, bilo slabo ali se ni hotelo ali ni želelo, to je konec koncev čisto vseeno. Jaz bi rekel, da to, kar prikazujete v interpelaciji, nima nič skupnega z življenjem, in sedaj se strinjam s tistim, ki je včeraj dejal, da je ta interpelacija ena intelektualna črna gradnja, ker govorite nekaj salonsko, kar vam ne ustreza, da se ja ne bi nič spremenilo. Spoštovani, za konec bi mogoče še spomnil na to, kar je gospod Potrč povedal, ko je dejal, da se z zakonom ni spremenil politični vpliv, ampak se je pol spremenil, da ima sedaj vladajoča koalicija vpliv. Ja, kaj to pomeni? Po prejšnjem zakonu je bilo tako, da ste vi imeli večji vpliv, pa ne glede na to, ali ste bili v poziciji ali pa v opoziciji? Veste, to pa je nekaj, kar je težko, da si nekdo upa priznati, ampak očitno se ne zaveda, kaj je povedal, in vse skupaj to govori, da je ta interpelacija res ena črna gradnja, in takšne črne gradnje jaz ne bom podpiral. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Grill.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka in oba ministra! Resnično si nisem predstavljal, da je možno v teh dveh dneh, v teh urah tukaj poslušati toliko gneva, toliko sarkazma, laži, zavajanj, demagogije, ki smo jo lahko poslušali predvsem iz vrst LDS-a. Ta mržnja je očitno posledica nepriznavanja poraza, ki so ga bili deležni na referendumu o RTV-ju, resnično ta mržnja nima meja. Bom bolj konkreten. Gospod Gaber, ki sedaj ni prisoten, ima pa veliko povedati, če slučajno minister za kakšno minuto zapusti dvorano, je v svojih razpravah bil izredno ponižujoč, žaljiv, ciničen in se je imel za strokovnjaka tako iz področja šolstva, kulture, in vemo, da povsod dejansko sodi sam sebe kot za vrhunskega strokovnjaka. Jaz o tem ne bi želel soditi, ampak o tem lahko sodijo drugi. In če pogledamo zapuščino, ki jo je zapustil iz področja šolstva, vidimo, da je stvar vse drugačna, kot si jo sam predstavlja. Veliko let bo potrebno, da bo šolstvo takšno, kakršnega Slovenija potrebuje. Da se sedaj konkretno dotaknem razprave, ki jih je imela gospa Širca, ena izmed glavnih pripravljavk interpelacije. Sama se očitno ima za strokovnjakinjo, ekspertko na področju kulture, še posebno s področja filma. Sam o tem ne želim soditi, vendar o tem lahko sodi zopet javnost, javnost je tista, ki sodi, ne pa neka peščica strokovnjakov v nekem zaprtem krogu, ki sami sebi priznavajo neko strokovnost. Če želim te zadeve ponazoriti s konkretnimi podatki, jaz se ne spomnim, da bi v zadnjih desetih letih imeli na področju filma o katerem je bilo toliko kritik, nekih pomembnih dosežkov, ki bi jih javnost sprejela. Od filma Cvetje v jeseni se ne spomnim, da bi bil kakšen film še v javnosti tako sprejet, kot bi dejansko moral. Vse tiste filmske dosežke, ki so sami sebi pripisovali neke dosežke, peščina strokovnjakov, lahko da ima med njimi ceno, v javnosti žal tega nima. In sam sem vedno prepričan, da končno sodbo vedno morajo dati ljudje, in to tudi za kulturo, kajti kultura je namenjena vsem in ne samo peščici, nekim posameznikom. Gospod Školč, ravno tako je bil tudi kulturni minister, če ocenimo njegov mandat, vemo, da je bila na področju kulture takrat velika praznina, in takšna je bila tudi njegova razprava in o teh zadevah je škoda soditi. Nekaj besed bi sedaj dal še o strokovnjakih, ki jih je navajal gospod Gaber. Vsa ta imena izhajajo iz FDV-ja. Očitno samo FDV premore neke priznane strokovnjake, ki pa v javnosti očitno ne uživajo takšne podpore, kot jo imajo. Jaz sem prepričan, da največjo težo ima sodba, ki jo da javnost, pa tudi če nimajo akademskih in znanstvenih naslovov. Javnost ima vedno prav in v LDS-u očitno tega še danes ne želijo priznati. Za njih so strokovnjaki samo tisti, ki so ali iz njihovih vrst ali pa so njihovi simpatizerji, odkriti ali prikriti. Vsi drugi nimajo te veljave. Glede na to, da mi časa zmanjkuje, bom samo še o RTV zakonu ponovil. Zakon je preverilo naše ljudstvo na referendumu, ocenilo, da je dober in sam tudi to mnenje delim in o teh zadevah je škoda razpravljati. In sedaj samo še ministru. Vse čestitke za njegovo dosedanje delo, ne izrekam ga samo jaz osebno, ampak lahko povem, da iz okolja, kjer prihajam, s stani številnih ljudi iz področja kulture ste bili deležni samo pohvale. Le tako naprej. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Marinič.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani minister z državno sekretarko, kolegice in kolegi. Veste, težko je po 14. urah, kolikor teče ta obravnava ob interpelaciji zoper ministra za kulturo, povedati še nekaj novih dejstev, ki bi nakazovale odločitev posameznega poslanca, da bi se odločil kako drugače, kot se je odločil že takoj na začetku. Sem pa prepričan, da smo v teh 14. urah dorekli številne stvari, ki jih je slovenska javnost lahko spremljala preko javne televizije. Prepričan sem tudi, da so si ustvarili svoj pogled in da bodo volivke in volivci tisti, ki bodo na naslednjih volitvah ocenjevali naše prizadevanje in naše konstruktivno delo v Državnem zboru, kamor so nas napotili s svojimi glasovi. Bi pa vseeno želel izpostaviti eno ustavno kategorijo, in sicer 73. člen Ustave Republike Slovenije, varovanje naravne in kulturne dediščine. Vsakdo je dolžan v skladu z zakonom varovati naravne znamenitosti in redkosti ter kulturne spomenike. Ali ni bilo s strani sedanjega ministra veliko tega poudarjeno, dokazano, argumentirano, in to argumentacijo prinašam tudi iz slovenske države tako na vzhodu kot na zahodu skozi zakonodajo, ki smo jo tukaj, v tem Državnem zboru obravnavali in sprejemali. Na področju kulturne dediščine se je na vzhodnem delu Slovenije zgodilo nekaj, kar se ni moglozgoditi v preteklih 12-ih letih, ko je tako pomemben kulturni spomenik, kot je grad Borl, propadel. V dveh letih ministrovanja je ravno to ministrstvo pod vodstvom ministra dr. Vaska Simonitija poskrbelo, da so se stvari premaknile iz mrtve točke. Grad Borl je bil v propadanju, žal še danes propada, a so stvari pripeljane tako daleč, da se že vidi svetla prihodnost za ureditev tega kulturnega spomenika. Na drugi strani, ko smo obravnavali tako pomemben drugi kulturni spomenik kot je Kobilarna Lipica in vse, kar je povezano s Kobilarno Lipica. Spoštovane kolegice in kolegi! Tisti, ki ste govorili o Kobilarni Lipica, zakaj niste izpostavili krajanov, ki živijo tam in ki pozdravljajo odločitev tega ministrstva, da si prizadeva končno enkrat urediti ta kulturni spomenik na državni ravni. Veliko pozitivnih potez, ki imajo zakonsko podlago, je bilo storjenih in iz tega mesta gre čestitati prav temu ministru, da si je prizadeval, našel strokovne sodelavce tako v okviru ministrstva kot tudi širše javnosti, da so pristopili k temu in da se danes Kobilarna Lipica postavlja na pot svetle prihodnosti. Samo kobilarna je premalo. Če ne razširimo turistične ponudbe - in kaj boljšega sodi tja kot golf igrišče. Golf igrišče, za katerega je bilo pred 20-imi leti že izdano gradbeno dovoljenje, začela so se gradbena dela, a so zastala. Prišlo je novo vodstvo, ki ni bilo kos nadaljevati in stvari so zastale, žal. Danes vse kaže na bolje in po vsem tem, ker sem imel prvič priložnost sodelovati v Državnem zboru ob interpelaciji, moram izraziti veliko podporo sedanjemu ministru, dr. Vasku Simonitiju, in mu želim, da dela tudi v prihodnje. Hvala lepa.
Hvala. S tem zaključujem razpravo o interpelaciji, o kateri bomo glasovali. Sprašujem, ali je dovolj 5, 10 minut, da počakamo, da se vrnejo poslanci? Imate proceduralni predlog. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Torej, v skladu z drugim odstavkom 73. člena predlagam oziroma zahtevam, da se odredi pol ure pavze.
Gospod Rop, to zahtevo bomo upoštevali po obrazložitvi glasov. Ali smatrate, da preidemo na glasovanje - seveda najprej obrazložitev glasu, potem proceduralni predlog in tako dalje - takoj ali prekinemo za pet, deset minut? V redu, potem ne prekinjamo. Torej, prehajamo na glasovanje, in sicer bomo glasovali o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor Republike Slovenije na podlagi vložene interpelacije izreka nezaupnico ministru za kulturo, dr. Vasku Simonitiju. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje glasovalne naprave. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine; kot vidim, so se dvignile roke. Prijava za obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine teče. Gospa Širca, izvolite, imate besedo.
V poslanski skupini bomo zaradi razlogov, ki smo jih navedli ne samo v interpelaciji, ampak tudi v dolgi diskusiji, podprli razrešitev ministra za kulturo, gospoda Vaska Simonitija, ker ne želimo več, da ostane minister za kulturo. Preden je gospod minister prebral interpelacijo, je že govoril o njeni brezpredmetnosti, kasneje pa je zavrnil vse očitke. Očitki iz interpelacije niso bili zavrnjeni z argumenti. Zavrnjeni so bili z lažmi, z lažmi, ki so bile uporabljene že takrat, ko se je potrjeval Zakon o RTV Slovenija. Takrat, ko se je obljubljalo, da bo boljši program, da bo cenejša televizija in da bo boljša televizija, da bo bolj demokratična televizija in da bo tudi bolj sproščena televizija. In da bo televizija, kjer navodil ne bo več. Ampak danes, danes so šele navodila na televiziji prisotna. In ta navodila gredo tako daleč, da gredo v smer, kjer je jasno povedano, da je treba predsednika države smešiti, da se ne sme poročati o spremljevalki gospoda premiera; da se ne sme snemati, celo snemati zvezd na praporu na partizanskih proslavah; da obstaja lista ljudi, ki ne smejo priti v studio, in lista ljudi, ki lahko pridejo v studio RTV Slovenija; da obstajajo navodila, kdo se lahko sooča z nekom in kdo se ne sme soočati; in da obstaja lista približno 300 ljudi, ki so pred vrati v smislu "če vam ni všeč, pojdite, sicer pa bodite pridni". Da je trenutno ugledna novinarka umaknjena iz svojih programov in ustvarjanja vsebin, ki jih je včasih dobro delala. Da se je umaknila dopisnica iz Bližnjega vzhoda zato, ker ni pravilno poročala o Iraku. Podobno kot gospod Grah ni pravilno poročal iz tujine. Spiski obstajajo in te sproščenosti ni. Sicer pa, minister za kulturo, niste zavrnili ključnih očitkov, kako lahko opravljate z državnim denarjem, z denarjem davkoplačevalcev brez uveljavljanja razpisov, zakaj politično kadrujete, zakaj sankcionirate ljudi, ki hočejo kulturi dobro in jih mečete na cesto in zakaj ne delate v dobrobit kulturi. Zato smo hoteli, da se razpravlja o vaših slabih kulturno-političnih usmeritvah.
Hvala. Besedo ima gospod Grims.
Hvala za besedo. V poslanski skupini SDS smo trdno prepričani, da je minister ustrezno odgovoril na prav vse navedbe v interpelaciji. Po naši oceni se je razgalilo še nekaj, da je celotna interpelacija utemeljena na neresnicah, ki so jih predlagatelji že pred časom razširili sami, in v bistvu ves čas interpelacije polemizirali sami s seboj. Kot kvaliteto ministra pa vidimo njegovo delo, njegovo organizacijsko in siceršnjo sposobnost za opravljanje dela, funkcije, ki jo zaseda, predvsem pa vidimo kvaliteto v tem, da je bil sposoben zagotoviti več denarja za kulturo, kot jo je bilo kadarkoli v minulem obdobju na razpolago! In še več, v prihodnjih dveh proračunih se predvideva porast sredstev za kulturo v tako veliki meri, da bistveno presega siceršnjo rast velikosti proračuna v prihodnjih dveh letih. To pa je največje možno priznanje, ki ga lahko en minister s svojim delom sam dokaže tudi najširši javnosti. Zato ne samo, da bomo na glasovanju glasovali proti razrešitvi ministra, izkoriščamo to priložnost, da ministru za kulturo, dr. Vasku Simonitiju osebno, pa tudi predsedniku Vlade, gospodu Janezu Janši in celotni Vladi Republike Slovenije izrečemo priznanje za dosedanje delo in zaželimo veliko sreče pri vodenju Evropske unije, kajti v razpravi se je zelo jasno izkazalo, da gre v ozadju zanesljivo tudi za strah pred tem, da bo prav ta Vlada uspešno vodila celotno Evropsko unijo in s tem uveljavila Slovenijo v svetu in hkrati izkoristila priložnost za predstavitev celotne slovenske kulture vsej evropski in svetovni javnosti. Pri tem ji zagotavljamo vso našo podporo. Srečno!
Hvala. Ni več interesa. Prekinjam točko in sejo. Nadaljevali jo bomo ob 14.20.
Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Nadaljujemo 22. sejo Državnega zbora. Želi predlagatelj prekinitve podati obrazložitev? Izvolite, gospod Rop.
Najlepša hvala. Imam proceduralni predlog, gospod predsednik Državnega zbora. Verjetno je prišlo do nesporazuma. Verjetno niste dobro videli ali pa je nekomu popustila koncentracija. Nobenega dvoma ni, da so nekateri poslanci, konkretno poslanec dr. Gantar, dvignili roko, želeli so obrazložiti svoj glas v skladu z drugim odstavkom 72. člena Poslovnika. Ne vidim nobenega razloga in ne verjamem, da vi tega ne bi želeli omogočiti. Zato je moj proceduralni predlog vam nenazadnje tudi prošnja, da omogočimo normalno, demokratično diskusijo v Državnem zboru, da tudi vi kot predsednik Državnega zbora omogočite poslankam in poslancem, da obrazložijo individualno svoj glas. Diskutirali smo več kot 10 ur, 14 ur in ne vidim razloga, zakaj ne bi sedaj na koncu, potem ko smo si marsikaj povedali, imeli poslanke in poslanci še priložnost, da bi povedali, kaj si mislijo in kaj so tisti razlogi, ki jih bodo vodili pri končnem glasovanju v zvezi z razrešitvijo ali nerazrešitvijo aktualnega ministra za kulturo. Torej, apeliram na vas, da omogočite, da se Poslovnik udejanji in da ne pride do kršitve v Državnem zboru. Hvala.
Slišali ste proceduralni predlog. Jaz sem res gledal po dvorani in nisem videl nobene roke, nobenega znaka interesa. Proceduralni predlog ste slišali in ga dajem na glasovanje. To se pravi, proceduralni predlog, da se vrnemo v fazo obrazložitve glasu posameznih poslancev in šele potem na glasovanje. O proceduralnem predlogu glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 33. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 33.]] Torej, vračamo se v fazo obrazložitve glasu posameznih poslank in poslancev. Vendar mislim, da potem ni potrebno zopet prekinjati seje s polurnim odmorom, tako da bomo potem lahko prešli na glasovanje. Odpiram prijave za obrazložitev glasu. Gospod Gantar, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Hvala tudi kolegom, ki so omogočili, da ta proces teče tako, kot je treba. Seveda bom, gospod minister, glasoval za vašo razrešitev. Nekaj razlogov sem že povedal, enega bi pa še posebej zdajle poudaril, ker ga prej nisem - namreč to je Zakon o Kobilarni Lipica. Po mojem trdnem prepričanju ta zakon temelji na napačnem strokovnem konceptu in na napačni politiki. Zakon je slab in nek mišmaš. Hkrati povezuje kobilarno kot neko neprofitno institucijo s komercialnimi, tržnimi dejavnostmi, ki naj bi podpirale to neprofitno institucijo. Do sedaj so se vse te rešitve, tudi prejšnje izkazale kot slabe, izkazalo se je, ali da ta komercialna dejavnost ni zadosti močna, da bi to res podpirala, ali pa lahko se zgodi, da ta sekundarna dejavnost, komercialna preglasi samo prvotno, primarno dejavnost. Pravzaprav se bomo začeli spraševati, zakaj ob golf igrišču sploh še kobilarna. Prav tako je treba povedati, da je ta zakon bil zadržan na Ustavnem sodišču, da v nasprotju s tradicijo in zakonodajo na področju urejanja prostora ignorira lastnike sosednjih zemljišč pri pogojih urejanja in zato mislim, da je seveda takšen zakon in vaša odgovornost za to nesprejemljiv. Umestitev golfa je nesmiselna in je napačna strokovna in politična odločitev in hkrati, gospod minister, bi vam povedal, danes sem izvedel, da je nek slovenski državljan, Slovenec, zaprosil za azil na sosednjem Hrvaškem. In to so razmere, ki so danes v Sloveniji, in te razmere vi soustvarjate in sokreirate. Hvala.
Hvala. Jaz bi vas vseeno prosil, da razumete, da gospod minister ne more, nima več pravice odgovarjati na kakršnekoli nove trditve ali nove očitke. Toliko v vednost. Gospod Gulič.
Spoštovani, cenjeni. Hvala lepa, ker lahko spregovorim. Jaz bom predlog sklepa podprl. Razlogov za to je več. Vsi so bili znotraj razprave našteti, ampak še vedno bi poudaril, da je glavni razlog ta, da se je s to zakonodajo, ki jo je vložil v parlamentarno proceduro in ki je bila kasneje sprejeta, odprl prostor za strah, se pravi za tisto, kar si v demokratični, svobodni družbi ne želimo. To je glavno. Ali se je to dogajalo na kadrovskem področju, na področju medijev, na področju javnega zavoda, me niti ne zanima. Po drugi strani je eden od razlogov tudi ta, da ste tako panično napadali kolegico Majdo Širca, ki je bila predlagateljica, prvopodpisana te interpelacije, in ji očitali vse sorte zadev, obenem pa jo poskušali tudi diskreditirati. Konec koncev je Majda Širca le strokovnjakinja za medije in ima ne samo strokovna priznanja za to, o teh ne bi govoril, ker vam ne pomenijo ničesar, ampak bi govoril o javnih - sedem Viktorjev, javnih poslušalcev in gledalcev, za javne oddaje, javno novinarko, na javni RTV. To je tisto, kar seveda prav gotovo šteje. Druga stvar, ki me tudi moti. Kar naprej ste podtikali to, da naj bi interpelacijo vložili zaradi lokalnih volitev in zaradi vodenja Evropske unije. Dajte se že odločiti. Mi smo interpelacijo vložili zato, ker se nam je minister Simoniti pokazal kot slab minister. To je vse.
Hvala. Gospod Juri.
Hvala. Gospod minister, jaz nisem med tistimi, ki vam bo izrekel priznanje, kot ste ga že prejeli malo prej iz vrst vaše stranke, ker vaš odnos do priznanih nagrad je znan. In ker tudi me niste prepričali, da bi si ga zaslužili. Prav iz naslova, ki ga je nekdo prej omenil, našega predsedovanja Evropski uniji, ki bo imelo med prioritetnimi temami medkulturni dialog, in iz tega naslova vam vsi polagajo v roke veliko vlogo, ki naj bi jo opravil v tem kontekstu glede na stanje, v kakšnem smo. Krivim vse nas, da ne bi kdo mislil, da je kdo čist v tem, kar videvamo in spremljamo, vse politične stranke imajo nekaj težav. Mislim, da kot kulturni minister ne morete biti kos tej plemeniti nalogi. Hvala.
Hvala. Gospod Grill.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, jaz vam zagotavljam, da te interpelacije v nobenem primeru ne morem podpreti, kajti ta interpelacija je bila vložena povsem neupravičeno in tudi same obrazložitve, ki so jih tukaj v dveh dneh skušali predstavljati predvsem iz LDS-a, so bila sama zavajanja, neresnice, laži in podtikanja in ne koristijo ne Državnem zboru ne kulturnemu ministrstvu, še najmanj pa njim samim. Kot sem že omenil, vam lahko izrekamo vse čestitke za dosedanje dobro delo na vašem resorju, želimo si, da boste s tem delom tudi nadaljevali na ta način, kot ste do sedaj. In v primeru, da bi danes ponovno potrjevali vaš mandat, bi ga ravno tako z veseljem potrdil. Jaz te interpelacije ne bom podprl. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Potrč.
Hvala lepa. Jaz bom podprl interpelacijo. Ne čudi me, da bodo kolegice in kolegi poslanci iz koalicije nasprotovali interpelaciji in ministra podprli, saj jim je na mnogih področjih odprl prostor, ki kaže podobo delovanja te Vlade in te vladajoče koalicije drugače, kot je slika dejansko v delu in življenju. Jaz sem prepričan, da so bila vprašanja, ki so bila postavljena ministru, jasna in nedvoumna, pa je uvodoma ugotavljal, da jih ne razume, ker jih ni želel razumeti. Odgovorov je bilo zelo, zelo mnogo po času, po vsebini zelo malo. In jaz zase trdim, da so vsi bistveni argumenti, s katerimi smo želeli pokazati, da na področju delovanja gospoda ministra za kulturo v kulturni politiki in v javnih medijih obstaja vrsta pomanjkljivosti, ki bi jih bilo dobro odpraviti; da smo v razpravah v Državnem zboru uspeli na to ne samo opozoriti, ampak marsikaj tudi dokazati. Zato sem zadovoljen, da je bila ta razprava opravljena, in bom mirne vesti glasoval za to, da se ministra za kulturo, ki ni pripravljen na eni točki priznati, da morda le ne dela tako zelo idealno, da bi si zaslužil samo pohvale in pohvalam, ki jih dobi, tudi ploskal, bom glasoval za njegovo razrešitev. Hvala.
Hvala. Gospod Milan Petek.
Spoštovani! Gospod minister, seveda bom glasoval za razrešnico oziroma interpelacijo. Moram reči, da sem po včerajšnji svoji razpravi bil celo malce v dvomu, ali nisem bil preoster v svoji sodbi. Vendar sem vas danes pozorno poslušal in moram reči, da mojega dvoma ni več. Torej, imel sem prav in pri svojih očitkih ali pri svoji sodbi še vedno vztrajam. Morda bi se korigiral v svojem stališču, če bi slišal od vas vsaj kakšno priznanje, da je kateri od očitkov na mestu, da kakšna situacija v kakšni instituciji, organizaciji ali pa splošno v kulturi tudi ni takšna, kot bi morala biti, in da bi to priznali. Ne, vi ste trmasto vztrajali pri vsem tem, da imate samo vi prav. No, morda ima poleg vas prav še gospod Grims, ampak to je že druga zgodba. Torej, moj glas za interpelacijo je pa posebej vezan na tisto, kar ste storili, tisto, kar je nedopustno - kršili ste zakon. Kršili ste Zakon o investicijah v kulturi. Torej, kršili ste zakon, ko niste mariborskega lutkovnega gledališča uvrstili v plan izvedbe investicij v letošnjem letu, v naslednjem letu in v letu 2008, ampak ste uporabili pravzaprav argumente, ki nimajo nobene strokovne moči, argumente, ki nimajo zakonske podlage. In Mariborčani vam tega nikoli ne bodo odpustili.
Hvala. Gospod Jelinčič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Do danes sem bil pravzaprav v dvomih in sem nameraval glasovati proti temu sklepu, vendar bom, gospod minister, glasoval za sklep, da se vas razreši. Namreč, Zakon o medijih pravzaprav ne velja. Tam piše o uravnoteženem poročanju. Kako lahko rečemo, da je uravnoteženo poročanje, ko pa javna Radiotelevizija Slovenije preferira podatke in poroča o ciganih, medtem ko mene nihče ne vpraša za drugo polovico resnice. Tega ni. V zakonu piše, da je pravica do popravka. Ta pravica do popravka se ne upošteva navkljub temu, da je recimo vaš časopis Delo najprej objavljal lažnive podatke, ko smo zahtevali popravek, ni bilo nič od tega. Celo odgovora ni bilo, ampak enostavno "pišmevuhovsko" preslišanje vsega tega. Zakaj je prišlo do tega, se ne bom spuščal. Vendar sem pričakoval, da boste zadeve uredili, tudi v skladu z vašim zakonom. Vendar do tega ni prišlo. Stanje se slabša. Stanje postaja podobno, kot je bilo v bivšem komunističnem režimu, ampak v začetku tega režima, ko je bila cenzura zelo razpredena. In imam močan občutek oziroma bi lahko rekel, prepričan sem, da je te cenzure pravzaprav iz dneva v dan več. Zato bom podprl sklep o razrešitvi. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Podprla bom sklep, ki govori o tem, naj bo minister za kulturo razrešen. Imam trdne dokaze za to, da je kršil zakone. Kršil je 26. člen Zakona o javni rabi slovenščine, po katerem je Ministrstvu za kulturo dolžno koordinirati politiko in spremljati uresničevanje Zakona o javni rabi slovenščine. Čeprav sem ga že večkrat spraševala, ali namerava kot odgovorni minister za jezikovno politiko in jezikovno načrtovanje vložiti zahtevo za spremembo Zakona o javni rabi slovenščine, ki naj bi po nacionalnem raziskovalnem in razvojnem programu za obdobje 2006 in 2010 bil spremenjen tako, da se bodo odprle nekatere možnosti, ni odgovoril, tudi ni nobenega predloga za spremembo zakona. Poročilo o izvajanju zakona je take narave, da se v prvem delu samo spušča v polemiko z zakonom, v drugem delu pa toži zaradi poimenovanj gospodarskih subjektov. Resnih vprašanj jezikovne politike in jezikovnega načrtovanja pa ne to ministrstvo ne katero drugo ministrstvo, ki bi moralo sodelovati, ni načelo, da negovorimo o še vedno ne posredovanem nacionalnem programu za jezikovno politiko in jezikovno načrtovanje. In na koncu, očitano je bilo oziroma gospod minister zavrača očitek, da se ni posvetoval s strokovno javnostjo. Ampak tukaj v Državnem zboru je nekdo z velikim veseljem izrekal, da je avtor besedila Zakona o RTV in da je 90% zakona ostalo nespremenjenega. Če to ne govori o nedialogu, pa ne vem, kaj. Hvala.
Hvala. Še kakšen interes po osebnem opredeljevanju. Izvolite. Prijava teče. Gospod Pukšič, imate besedo. Gospa Potrata, prosim izklopite oziroma [[...]]
Hvala lepa. Lep pozdrav kolegice in kolegi! Gospod minister, predsedujoči, gospa državna sekretarka! Jaz sem prepričan, da je minister, ki je bil prvi na tej strani, na tako imenovani zatožni klopi, ob tej interpelaciji predstavil svoje delo po dvoletnem delovanju korektno in zelo dobro. Pravzaprav je lahko celo vesel, da je imel to interpelacijo, ker je na ta način lahko spregovoril o delu. Sem pa prepričan tudi v to, ko je opozicija pisala to interpelacijo, niti sama ni verjela v njo, zato je tudi tako pavšalno in čez palec napisala. Nekajkrat je bilo razloženo, kako vendarle je 7% več kot nič pri naročnini RTV-ja, pa tega kljub nekajkratni obrazložitvi nekateri niso razumeli. Dobil sem kar veliko tako sms sporočil kot telefonskih pozivov in državljanke in državljani sporočajo, da je res tisto, o čemer smo včeraj govorili, da je RTV naročnina cenejša in da vedo in da se tega zavedajo. Tako da je to tudi ena izmed dobrih zadev. Včeraj sem rekel, da tokrat seveda ne bo mojega glasu za razrešitev ministra. Nekateri so me spraševali, kaj pa naslednjič. Sem rekel, ne, naslednjič tudi ne [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[..]]
Gospod Peče.
Spoštovani prisotni! Kot smo povedali v predstavitvi stališča poslanske skupine, bomo poslanci in pa seveda poslanka Slovenske nacionalne stranke interpelacijo podprli. Drži ugotovitev predlagateljev iz 1. točke, da je razkorak med obljubljenim in dejanskim stanjem prevelik, da bi ga lahko spregledali. Kakor je po naši oceni tudi prevelika izguba kredibilnosti ministra, ki je dejansko o nekaterih stvareh govoril, udejanjil pa jih je popolnoma v drugi smeri. Če izpostavim naročnino, pa čeprav ni bistveni strošek v celoti interpelaciji, ampak dejstvo je, da je odgovor ministra vsaj po moji oceni bil zavajajoč. Ni se podražilo, ampak niti podražilo. V primerjavi z institutom, recimo temu, kakor ga sami navajate torej letne stopnje inflacije, lahko ugotovim samo to, da vam seveda inflacija v posameznih primerih pride prav, v drugih primerih pa Vlada Republike Slovenije, predvsem kar se tiče monetarno gledano, zatrjuje, da inflacije v okviru naše države ni oziroma je popolnoma pod kontrolo. Rad pa bi s tega mesta izpostavil predvsem tisto, kar se mi zdi, da je bilo storjeno negativnega pod vašim vodenjem. Torej, ne samo dnevno poročanje televizije, javnega Zavoda RTV, ampak ne nazadnje tudi odnos, odnos do Slovenske nacionalne stranke, ne nazadnje politična gonja zoper vodjo poslanske skupine Zmaga Jelinčiča v zadnjih povezavah, ko je izpostavil stališče, ki odraža Ustavo Republike Slovenije. Ampak ob vsem tem pa dovolite, ne glede na rezultat oziroma razplet današnje interpelacije, ne zanemarjajte po do sedaj uveljavljenem načelu obeh regionalnih studiov, tako v Mariboru kot v Kopru. Kot verjetno sami veste in nekateri trdijo, da je to ravno vaša politična poteza, da se izničita oba studia. Ob tem pa dovolite še en apel ob koncu [[...]] [[Opozorilni znak.]] [[..]]ne zapostavljate več mesta Maribor v obliki preteklega dela lutkovnega gledališča. To enostavno ni korektno in ni v skladu ne z Vlado in ne s slovensko politiko. Hvala.
Hvala. Gospod Rugelj.
Hvala lepa. Mislim, da je ta predlog interpelacije navzven čisto politično zavajanje, tukaj navznoter pa navadna potrata časa. Namesto, da bi počeli kaj bolj pametnega, smo sedaj tukaj že drugi dan in poskušamo kup neresnic in se ukvarjamo s tem, kaj je res, kaj ni res. Za mene je minister eden boljših ministrov te Vlade, zato nikakor mi niti na misel ne pride, da bi podprl tako interpelacijo, ki je zrežirana izključno z določenimi političnimi nameni in nima nič skupnega z realnostjo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Dvodnevna razprava je pokazala, da je predlog interpelacije na trhlih nogah, da opozicija ni ponudila praktično niti enega dokaza o kakršnemkoli ravnanju ministra za kulturo, ki bi bilo v nasprotju s pozitivno zakonodajo, z demokracijo na Slovenskem. Edino, kar so pa s tem dokazali, pa je to, in pravzaprav je očitek, da je minister ohranil kulturen odnos, da je kultiviran in da ima smisel za kulturo in da nastopa kulturno. Ni se spustil na nivo prostaških očitkov, ki so prihajali iz vrst opozicije. Jaz sem vesel, da imamo takšnega ministra in da je hkrati v teh dveh letih pri pripravi medijske zakonodaje stal na braniku demokracije. Z novo zakonodajo ima opozicija v medijih bistveno več prostora, kot ga je imela v času vladavine LDS. In če ima opozicija več prostora v medijih, v časopisih, je to garancija za demokracijo, kljub posamičnim slabostim ali posamičnim odklonom in posamični servilnosti tudi znotraj hiš. Jaz sem trdno prepričan, da se s svojim kulturnim odnosom, s svojim poznavanjem kulture, ki mu je pravzaprav bila položena v zibelko, ker je bil rojen v družini znanega skladatelja, da je ta privilegij ohranil tudi na ministrskem položaju in da res na nivoju vodi ta resor. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Cvikl.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Poslanke in poslanci! Vsak šesti slovenski volilni upravičenec je lani na referendumu podprl RTV zakon zaradi laži vladajoče koalicije. Ob obletnici tega je bilo prav, da smo vložili interpelacijo proti gospodu ministru za medije. Včeraj je izjavil, da je zadovoljen z delom. Ko sem dobil zvečer večerno Delo, sem razumel izraz njegovega zadovoljstva. Prva stran, Vasko Simoniti zavrnil vse očitke opozicije. Gospod minister, žal teh očitkov niste zavrnili. Dejstvo obstaja, da ste prvi kulturni minister, ki ima negativno mnenje Računskega sodišča, da ste prvi kulturni minister, ki si privošči kar tako mimo zakonodaje nekomu dati, drugemu pa vzeti. In zato, gospod minister, bom podprl interpelacijo proti vam. Ocenjujem, da ne samo zaradi Zakona o RTV, ne samo, ker je Ustavno sodišče moralo preprečiti neustrezno delovanje izvršne oblasti v Lipici, ampak predvsem zaradi tega, kar počnete v medijih, menim, da morate oditi. Podprl bom interpelacijo. Hvala.
Hvala. Gospa Irgl.
Najlepša hvala. Sama ne bom podprla interpelacije zoper ministra za kulturo, dr. Vaska Simonitija. Sama namreč menim, da je v teh dveh letih minister Simoniti zelo dobro delal in zelo dobro oziroma korektno opravljal svoje delo ministra za kulturo. To so mu navsezadnje priznali tudi ljudje, ki so na referendumu glasovali za novi Zakon o RTV Slovenija, ki je bil tudi, kolikor smo lahko videli in prebrali v interpelaciji, eden izmed glavnih, če ne kar glavni očitek te interpelacije. In sprašujem se, tako kot sem se že včeraj v svoji razpravi, zakaj LDS jasno izražene volje ljudi ne priznava in jo ignorira. Več kot očitno je temu tako, kajti le tako si lahko sama predstavljam to interpelacijo oziroma dejstvo, da ste se odločili za to interpelacijo kot prvo interpelacijo. V teh 15-ih urah razprave, kolikor smo govorili o ministru za kulturo, moram reči, da s strani opozicije oziroma predlagateljev ni bilo veliko argumentov, ki bi govorili o tem, da je potrebno ministra za kulturo razrešiti in tudi minister je v svojih odgovorih več kot dobro in argumentirano znal vse očitke ovreči. Se je pa kazala skozi celotno razpravo velika prizadetost predlagateljev, kajti šlo je predvsem za osebni napad na ministra in predvsem zaradi tega, ker ni več občutka, da bi še kdo lahko znal voditi kulturo in se ukvarjati tudi z mediji. Vsekakor te interpelacije ne bom podprla.
Hvala. Še kakšen interes? Prosim, da se vsi, ki želite obrazložiti svoj glas, prijavite. Gospod Žnidaršič.
Lepa hvala, gospod predsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Mene pri vsej razpravi moti samo to, ker se ves čas slika zadeva črno-bela. Če bi minister delal dobro, ne bi imel negativnega mnenja Računskega sodišča. Se pravi, da je kakšna stvar bila slaba in je upravičena v kritiki. Tako tudi program RTV, slab zakon, je bil v enem členu zadržan oziroma razveljavljen, Zakon o Lipici je zadržan in podobno. So bile določene stvari, ki so kritike vredne, in v tem smislu ocenjujem takšno razpravo kot potrebno in upam, da bo rodila rezultate za prihodnje. In prav zaradi tega, ker ne želim, da bi črno-belo videli to sliko, jaz ne bom podprl interpelacije, ampak tudi proti ne bom glasoval, ker mislim, da je stvar nekje v sredini. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Kumer.
Hvala za besedo. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! V teh 14 urah je bilo veliko besed izrečenih na demokratičnost in svobodo. In sam osebno se preprosto ne strinjam z vedenjem, z mišljenjem in logiko pojmovanja svobode s strani, ki je bila izrečena ali pa predstavljena s strani predstavnikov izvršne oblasti, svobode, ki je za njih le neke vrste odeja, ki se daje ljudem, kadar se ti pritožujejo in kasneje potolažijo, ko pa umolknejo, se ta odeja umakne, ne da bi oni vedeli, kdaj. In to je prava zgodba o Zakonu o RTV in to je prava zgodba o Zakonu o Lipici. Zato seveda bom to interpelacijo podprl, ker takega vedenja in logike ne pričakujem od ministra za kulturo. Lahko od katerega drugega, ne pa od ministra za kulturo.
Hvala. Ker ni več interesa, prehajamo na glasovanje o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor Republike Slovenije na podlagi vložene interpelacije izreka nezaupnico ministru za kulturo dr. Vasku Simonitiju. V skladu z drugim odstavkom 118. člena Ustave Republike Slovenije bo nezaupnica ministru izrečena, če bo zanjo glasovala večina vseh poslancev, to je 46 ali več poslancev. Če bo nezaupnica izglasovana, se šteje, da je minister razrešen. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 41. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da nezaupnica dr. Vasku Simonitiju ni bila izglasovana. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 26. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA O RAZVOJNEM SODELOVANJU MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN SVETOM MINISTROV BOSNE IN HERCEGOVINE. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih je 47 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 27. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI PROTOKOLA MED REPUBLIKO SLOVENIJO IN REPUBLIKO AVSTRIJO O SPREMEMBAH KONVENCIJE O IZOGIBANJU DVOJNEGA OBDAVČEVANJA V ZVEZI Z DAVKI NA DOHODEK IN PREMOŽENJE, PODPISANE V LJUBLJANI 1. OKTOBRA 1997. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 28. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI KONVENCIJE O VAROVANJU IN SPODBUJANJU RAZNOLIKOSTI KULTURNIH IZRAZOV. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 29. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED REPUBLIKO SLOVENIJO IN ZVEZNO REPUBLIKO NEMČIJO O IZOGIBANJU DVOJNEGA OBDAVČEVANJA V ZVEZI Z DAVKI OD DOHODKA IN PREMOŽENJA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je pripravil dopolnjen predlog zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi amandmaji, ni možna razprava o členih, zato prehajamo na tretjo obravnavo, to je na odločanje o predlogu zakona. Ob tem vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi sprejetih amandmajev na matičnem delovnem telesu zakon neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 69, proti nihče. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 30. TOČKO DNEVNEGA REDA - POTRDITEV URADNEGA PREČIŠČENEGA BESEDILA ZAKONA. Uradno prečiščeno besedilo je pripravila Zakonodajno-pravna služba zbora in ga zbor potrdi brez razprave. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedila zakona o varnosti cestnega prometa." Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti 4. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrjeno. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 31. TOČKO DNEVNEGA REDA - MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Zbor bo v okviru te točke obravnaval 9 predlogov Sodnega sveta za izvolitev v sodniško funkcijo, Predlog sklepa o razrešitvi in imenovanja člana Državne volilne komisije in Predlog sklepa o razrešitvi predsednika in imenovanju predsednice Odbora Državnega zbora Republike Slovenije za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Prehajamo na razpravo in odločanje o posameznih predlogih. Najprej predlogi sklepov o izvolitvi v sodniško funkcijo. Sodni svet je Državnemu zboru predložil 9 predlogov za izvolitev kandidatk in kandidata v sodniško funkcijo na sodniška mesta osmih medokrajnih sodnic in enega medokrajnega sodnika na Okrajnem sodišču v Kopru in Ljubljani. Želi predstavnica Sodnega sveta besedo? [[Ne.]] Predloge je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo ter zboru predložila predloge sklepov. Prijavljenih k razpravi ni, zato zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o predlogih sklepov. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Tatjane Marušič Kodele na sodniško mesto medokrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Kopru. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti 4. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Alenke Gerk Ljubič na sodniško mesto medokrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Kopru. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti 2. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Renate Cerar na sodniško mesto medokrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti 2. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospoda Borisa Gabrijela Hrovata na sodniško mesto medokrajnega sodnika na Okrajnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti 2. (Za je glasovalo 63.)(Proti 2.) Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo mag. Tadeje Jelovšek Kvatrnik na sodniško mesto medokrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Genovefe Kristanič Dolničar na sodniško mesto medokrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti nihče. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Katarine Kumer na sodniško mesto medokrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Maje Rozman na sodniško mesto medokrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na glasovanje dajem predlog sklepov o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Kristine Štern Pogačar na sodniško mesto medokrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 64, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Prehajamo na predlog sklepa o razrešitvi in imenovanju člana Državne volilne komisije. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o razrešitvi dr. Bojana Bugariča dolžnosti člana ter imenovanju gospoda Miroslava Pretnarja za člana Državne volilne komisije. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Prehajamo na predlog sklepa o razrešitvi predsednika in imenovanju predsednice Odbora Državnega zbora Republike Slovenije za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila poslanska skupina Nove Slovenije. Prijavljenih k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o razrešitvi gospoda Alojza Soka kot predsednika in imenovanju gospe Marjetke Uhan za predsednico Odbora Državnega zbora Republike Slovenije za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti 2. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 13. točke dnevnega reda - na predlog Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prevozih v cestnem prometu. Vlada je na seji 28. novembra 2006 opozorila, da je po končani tretji obravnavi zaradi sprejetih amandmajev na seji matičnega delovnega telesa in seji Državnega zbora zakon neusklajen. Vlada je pripravila uskladitvene amandmaje, ki ste jih prejeli na klop. Želi o uskladitvenih amandmajih besedo predstavnik Vlade? [[Ne.]] Želijo besedo poslanke in poslanci? [[Ne.]] Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju Vlade k 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 57, proti nihče. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju Vlade k 8. členu. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 55, proti nihče. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju Vlade k 10. členu. Glasujemo. Prekinjam. Želja po obrazložitvi glasu v svojem imenu. Izvolite gospod Cvikl.
Gospod predsedujoči, poslanke, poslanci. Jaz sicer obžalujem, da se je Ministrstvo za promet odločilo, da ne bo pojasnilo kar nekaj uskladitvenih amandmajev, pa vendarle ključno vprašanje je: Kako bo zdaj namesto direkcije, namesto ministrstva z amandmajem k 10. členu kar sam minister tisti, ki bo odločal o podelitvi javnih pooblastil na področju Zakona o prevozih v cestnem prometu? Predpostavljam, da bo minister postal podpisovalec stotin dokumentov in obžalujem, da si Vlada te možnosti ni vzela. Sam bom zaradi tega glasoval proti amandmaju. Hvala.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 49, proti 8. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju Vlade k 11. členu. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju Vlade k 12. členu. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 53, proti 2. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju Vlade k 37. členu. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju Vlade k 38. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 1. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju Vlade k 39. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 2. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju Vlade k 41. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 2. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju Vlade k 87. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 2. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju Vlade k 136. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 1. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju Vlade k 137. členu. Gospod Cvikl se je javil k obrazložitvi. Izvolite.
Poslanke in poslanci, gospod predsedujoči. 28.11.2006 je v Državni zbor prišel predlog uskladitvenih amandmajev Vlade Republike Slovenije k Predlogu zakona o prevozih v cestnem prometu. Moja ocena je, sicer bi jo moral dati Odbor za promet, da seveda to vsebinsko niso uskladitveni amandmaji. Najmanj, kar bi bilo potrebno, bi bilo potrebno, da bi se na to temo sestal Odbor za promet in seveda razpravljal o tem. Sam sem čakal do tega zadnjega amandmaja ali bo na strani Vlade vendarle prišlo do želje, volje, da pove kakšno besedo k tem amandmajem. Zato seveda ocenjujem, da amandmaji, ki smo jih sprejemali, spominjajo na neke uskladitvene amandmaje k nekemu zakonu na področju zdravstva, s katerem se je preprosto skušalo dati dodatno pooblastilo ministru, da bo določal, kaj bo, pa kaj ne bo pravica. In menim, da na ta način delovanje Državnega zbora, kjer se k tako pomembnemu setu tako imenovanih uskladitvenih amandmajev ni sestal niti odbor za promet, seveda, ni ravno v čast Državnemu zboru, zato bom glasoval proti temu amandmaju in tudi proti zakonu v celoti. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Cvikl, škoda, ker niste odprli vprašanja v času, ko je bil namenjen razpravi in bi vam lahko minister odgovoril na vaše pomisleke. Sedaj žal ne sme. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 2. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 1. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlagani zakon v celoti sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem tudi 22. sejo Državnega zbora Republike Slovenije in se vam zahvaljujem za udeležbo.