Prosim kolegice in kolege, da pridejo v veliko razpravno dvorano, pričeli bomo 31. izredno sejo državnega zbora. Kar nekaj kolegic in kolegov je tudi odsotnih, tako da bo prisotnost tistih, ki se niso opravičili, toliko bolj dragocena, in to že takoj na začetku, saj moramo sprejeti dnevni red. Pričenjam 31. izredno sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki sem jo sklical na podlagi prvega odstavka 58. člena in drugega odstavka 60. člena našega poslovnika. Rad bi vas obvestil, katere kolegice in kolegi danes zaradi drugih dolžnosti ne morejo biti navzoči na seji. To so kolegi Avšič, dr. Bajuk, Battelli, Cimperman, Čeligoj, Črnugelj, mag. Drobnič, Gasparini, Janc, Jerovšek, Kavtičnik, Kelemina, Kopušar, Peterle, kolegica Maria Pozsonec, kolegi Pukšič, Sušnik, Školč in kolegica Cveta Zalokar Oražem. Na sejo sem vabil tudi predstavnike vlade Republike Slovenije, ki jih bomo lepo pozdravili, ko se nam bodo pridružili. Prehajamo na določitev dnevnega reda 31. izredne seje. Predlog dnevnega reda je bil pripravljen skladno z drugim odstavkom 58. člena poslovnika in ste ga prejeli s sklicem seje. Predlogov za umik ali širitev dnevnega reda nisem prejel. Tako bomo prešli na odločanje o določitvi dnevnega reda. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red: odločali bomo o predlogu sklepa o zahtevi, da ustavno sodišče odloči, ali je vsebina zahteve za razpis predhodnega zakonodajnega referenduma in dodatna obrazložitev referendumskega vprašanja v zvezi s predlogom zakona o spremembi zakona o trgovini v nasprotju z ustavo Republike Slovenije, predvsem njenim 14. in 74. členom Prosim, da vstavite glasovalne kartice v glasovalne naprave. Odločili bomo o dnevnem redu, kot ste ga prejeli s sklicem. Počakal bom še kakšno minuto, toda ne dlje, potem bom ugotavljal izid pri odločitvi o dnevnem redu. Še enkrat prosim vse kolegice in kolege, da pridejo v dvorano. Smo pred glasovanjem o določitvi dnevnega reda. Ali lahko prosim tudi sekretarje poslanskih skupin, če opozorijo kolegice in kolege, da se je seja že začela. Prosim, če ste tako prijazni in pridete v poslanske klopi, da določimo dnevni red. Na glasovanje dajem dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prosim, če glasujete. V dvorani nas je sicer več, toda vsekakor premalo, da bi lahko odločali o dnevnem redu. Počakal bom še kako minuto, v nasprotnem bom moral odrediti odmor. V dvorani nas je, kolegice in kolegi, dovolj. Ali ste, prosim, tako prijazni, zasedete svoja mesta in poskrbite, da z glasovanjem o dnevnem redu omogočite začetek oziroma nadaljevanje seje. Prosim. Drugič bom ugotavljal rezultat pri odločanju o dnevnem redu, kot ste ga prejeli s sklicem. Glasujemo. Glasujemo o dnevnem redu. V dvorani nas je dovolj. Še enkrat bom dal to na glasovanje. Če ne bomo uspešni, bom odredil 10 minut odmora za glasovanje v tretje. Kolegice in kolegi. Prosim, če se vsi usedete na svoja mesta. V drugo bom ugotavljal [[...]]Prosim. Določamo dnevni red. Določamo dnevni red. Prav. 10 minut odmora. Ob 14.20 uri bomo nadaljevali. Tretjič bomo ugotavljali izid glasovanja ob 14.20 uri.
Tretjič bom zboru predlagal, da za današnjo sejo določi dnevni red, tako kot ste ga prejeli s sklicem. Prosim, da zasedete svoja mesta. Odločamo o dnevnem redu. 55 navzočih, 45 za in 7 proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je dnevni red 31. izredne seje določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA SKLEPA O ZAHTEVI, DA USTAVNO SODIŠČE ODLOČI, ALI JE VSEBINA ZAHTEVE ZA RAZPIS PREDHODNEGA ZAKONODAJNEGA REFERENDUMA IN DODATNA OBRAZLOŽITEV REFERENDUMSKEGA VPRAŠANJA V ZVEZI S PREDLOGOM ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O TRGOVINI V NASPROTJU Z USTAVO REPUBLIKE SLOVENIJE, PREDVSEM NJENIM 14. IN 74. ČLENOM. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila skupina 27 poslancev s prvopodpisanim kolegom Antonom Anderličem. Želi predlagatelj besedo? Prosim, kolega Kavčič, imate čas za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki vlade! Predlagateljem pobude se nam zdi smiselno vložiti še ta dodaten napor, da se uredi po našem mnenju zelo pomembno vprašanje. Naj na začetku pojasnim, da je ustavno sodišče na prvi poziv državnega zbora Republike Slovenije zavrglo pobudo zaradi tega, ker državni zbor do takrat še ni izkoristil vseh tistih možnosti, ki jih je imel na voljo, da bi se vprašanje razčistilo. Te možnosti so medtem izkoriščene, pridobljene so dodatne obrazložitve s strani pobudnika za razpis referenduma in po našem mnenju v zvezi s tem vprašanjem še vedno obstoja utemeljena predpostavka, da bi taka ureditev, kot jo pobudniki predlagajo, bila v nasprotju z ustavo Republike Slovenije. Ne nazadnje so nam tu lahko v koristno oporo tudi judikati nekaterih sosednjih ustavnih sodišč. Pristop, ki ga predlagamo, je po našem mnenju racionalen, saj bi pomagal prihraniti okrog 600 milijonov tolarjev za razpis, po našem mnenju nepotrebnega referenduma. In, kot rečeno, ustavno sodišče je enkrat že odločilo v smislu zaščite svobode podjetniške pobude. Na drugi strani pa se nam tak pristop zdi pretehtan in uravnotežen način razreševanja. Pomeni nam uresničevanje načela, da moramo pri spreminjanju in sprejemanju zakonodaje biti zelo pozorni na to, kaj zakonodaja pomeni za tiste, ki jim je namenjena - za državljanke in državljane ter vse tiste, ki so dolžni spoštovati zakone, ki jih sprejema državni zbor. Ko govorimo o pretehtanosti in uravnoteženosti, menimo, da imamo sedaj zakonodajo, ki ureja to področje na dokaj uravnotežen način, ki gotovo ni idealen, če ga gledamo z zornega kota posameznega udeleženca, ki pa v danem času in prostoru nedvomno predstavlja nek zadovoljiv kompromis za udeležence. Kdo so ti udeleženci, na katere moramo gledati, na katere interese moramo biti pozorni? To so nedvoumno delavci v trgovini, to so lastniki kapitala, ki imajo svoj kapital vložen v trgovinsko industrijo, to so poslovodstva trgovskih podjetij, to so nenazadnje državljani in državljanke kot kupci, le teh je skoraj 2 milijona, in to so tudi tisti, na katere ne smemo pozabiti, nezaposleni, ki bi želeli se vključiti v delovni proces tudi v trgovini. Pa še nekaj se nam zdi predlagateljem zelo pomembno, strinjamo se namreč z nekaterimi opozorili pobudnikov za ta referendum, in si skupaj z njimi želimo boljše razrešitve določenih vprašanje, vendar pa je razrešitev vprašanja, o katerih nas pobudniki seznanjajo, moč in potrebno realizirati v že veljavni delavnopravni zakonodaji, ne pa iti po neki drugi poti, da spreminjamo v nekem drugem zakonu določila, s katerimi želimo urediti zadeve, ki so urejenev že citirani delavnopravni zakonodaji. Torej, rešitev vidimo ne v referendumu, ampak v striktnem spoštovanju delavnopravne zakonodaje na eni strani, na drugi strani pa seveda v aktivnem, stalnem in strpnem pogajanju o pogojih dela v trgovini. Na tem področju, strinjamo se, so še določene možnosti in je zato zelo smiselno zagotoviti čas za dogovor udeležencem po še sprejemljivih, boljših pogojih dela. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog sklepa je obravnaval odbor za gospodarstvo kot pristojno delovno telo, prosim predsednika odbora, kolega Horvata, da predstavi poročilo.
Hvala za besedo. Gospod predsednik, spoštovane kolegice in kolegi, predstavnik vlade, državni sekretar iz ministrstva za gospodarstvo. Odbor je na svoji današnji, nujni 14. seji obravnaval predlog, ki je pred nami. Pri tem je poleg drugih gradiv imel kot nova gradiva na razpolago dopolnjeno obrazložitev in dopolnjeno besedilo pobude sindikata delavcev trgovine za vložitev zahteve za razpis referendumskega vprašanja v zvezi s predlogom sprememb zakona o trgovini, predloženo državnemu zboru dne 4.4.2003, in pa mnenje zakonodajnopravne službe državnega zbora v zvezi s to dodatno obrazložitvijo in dopolnjenim besedilom referendumskega vprašanja, kakor tudi predlog sklepa o zahtevi, da ustavno sodišče odloči, ali je vsebina zahteve za razpis predhodnega zakonodajnega referenduma in dodatna obrazložitev referendumskega vprašanja v zvezi s predlogom sprememb zakona o trgovini, kot izhaja iz pobude in dodatne obrazložitve v skladu oziroma v neskladju z ustavo, zlasti z njenim 14. in 74. členom. Poročila ne bom bral, ker ste ga dobili in je sorazmerno kratko. Dovolite mi, da rečem samo bistveno. Po uvodni predstavitvi predloga s strani prvopodpisanega poslanskega kolega Antona Anderliča in dodatni obrazložitvi predstavnice oziroma sekretarke zakonodajno-pravne službe, gospe Tine Bitenc Pengov, se je razvila razprava, v kateri so bili izraženi tako argumenti oziroma mnenja proti temu, da se da predlog v ponovno presojo ustavnemu sodišču, kot tudi mnenja - in ta so prevladala, kar se je pokazalo pri glasovanju -, da je vendarle smotrno sprejeti ta sklep, dati predlog v ponovno presojo ustavnemu sodišču, v izogib kasnejšim možnim pobudam za ustavne spore, kot tudi z vidika racionalnosti, da se ne bi šlo v zahteven in drag postopek referenduma, če bi se pokazalo, da tako zastavljeno vprašanje in obrazložitev nista v skladu z ustavo. Tako je bilo v razpravi, iz katere naj omenim tudi to, kar ni bilo prvič ob obravnavi tega vprašanja - izraženo mnenje tako zagovornikov sprejema tega sklepa kot tudi tistih, ki so temu nasprotovali, mnenje oziroma neke vrste poziv vladi kot organizatorki razgovorov med delodajalci in delojemalci, predstavniki sindikatov, da vendarle pospešijo razgovore in čim prej pridejo do dogovora, ker se smatra, da bi bila najprimernejša rešitev, tako v interesu enih kot drugih, z upoštevanjem tako ekonomskih kot socialnih vidikov in predvsem z upoštevanjem ter izvajanjem pravic zaposlenih, ki izhajajo iz zakona o delovnih razmerjih. Po razpravi je odbor sprejel sklep, da predlaga državnemu zboru Republike Slovenije, da le-tega sprejme v predloženem besedilu. Amandmaja ni bilo in tako tudi odbor o njem ni odločal. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa, gospod predsednik odbora. Želi državni sekretar Logar besedo za stališča vlade? Prosim.
Spoštovani poslanci, spoštovani predsedujoči! Na ministrstvu za gospodarstvo smo organizirali prvi krog pogajanj v ponedeljek ta teden. Na pogajanjih se je izkazalo, da so predstavniki Zveze svobodnih sindikatov prišli z omejenimi pooblastili in niso mogli nadaljevati pogajanj o tem vprašanju. Dogovorili smo se, da se ponovno srečamo naslednji ponedeljek in da se pogajanja nadaljujejo o vprašanju dodatka za nedeljsko delo. Namreč, zgodba poteka tako, da je besedilo 17. člena, ki je zapisano v sedaj veljavnem zakonu, bilo dogovorjeno. Dogovorjeno ob tem podpisu pa je bilo tudi to, da se pogajanja o višini nadomestila za nedeljsko delo nadaljujejo. Ta pogajanja so zastala in posledica tega zastoja so tudi te referendumske pobude in seveda vse ostalo, kar je temu sledilo. Menimo, da je možno doseči dogovor o višini dodatka, saj so se tudi na tem segmentu stališča zbližala, dasiravno stališča med sindikati niso popolnoma usklajena. Je pa tudi na včerajšnji seji komisija državnega sveta za gospodarstvo in komisija državnega sveta za malo gospodarstvo in turizem bilo izraženo stališče predstavnikov svobodnih sindikatov, da niso apriori proti nedeljskemu delu, vendar pa so, mislim, da je bila uporabljena naslednja sintagma, za normalno ceno nedeljskega dela. Oboji sindikati so izrazili stališče, da se zavzemajo na nek način tudi za to, da se nedeljsko delo omejuje preko ekonomskih faktorjev, se pravi cene dela. Dogovor smo imeli v ponedeljek sklenjen naslednji, da se pogajanja nadaljujejo naslednji ponedeljek, kot sem že povedal, v vmesnem času pa, da si vse pogajalske strani pridobijo ustrezna pooblastila, da lahko v primeru, da pride do dogovora, dogovor podpišejo in na eni strani zaustavijo, garantirajo zaustavitev referendumskih aktivnosti, na drugi strani pa ustrezno institucionalizacijo dogovora na delodajalski strani in čim hitrejšo uvedbo tega dogovora v življenje. Še enkrat bi poudaril naše stališče in tudi moje osebno, da če bodo pogajalci prišli z ustreznimi pooblastili, bo dogovor moč doseči. Hvala.
Hvala lepa, gospod državni sekretar. Tri prijave poslanskih skupin imam doslej, kolega Pečeta, Brenčiča in Soka. Najprej vabim k besedi kolega Pečeta. Prosim.
Spoštovani prisotni! Mandatno obdobje državnega zbora 2000 - 2004 mislim, da bo označevala predvsem velika količina pobud za razpis referenduma in pa samih referendumov. Mislim, da bi se iz tega morala slovenska politika, predvsem pa poslanci in poslanke, marsičesa naučiti. To pomeni, da posamezni segmenti naše družbe - in ne govorimo o majhnih segmentih, govorimo o velikih segmentih - niso zadovoljni z našim [[v narekovajih]] kolektivnim delom. Kajti seveda, vse pritožbe državljanov in pa državljank izvirajo iz našega dela, iz našega parlamentarnega dela, ki pa v 100% izvira iz vladnega dela. Osebno ocenjujem, da je to posledica prevelike koncentracije in pa zlorabe moči posameznih političnih strank, ki sprejemajo zakonske ureditve in pa zakonske rešitve izključno sebi v prid oziroma samo določenemu segmentu. In seveda, ker njihove odločitve ustrezajo samo določenemu segmentu, obstoja pa v tej družbi tudi drug segment, ki z njihovimiodločitvami ni zadovoljen in se na podlagi tega poslužuje rešitev, ki jih ponuja zakon o referendumu in ljudski iniciativi. Torej, tistih instrumentov, ki jih nekako v demokratičnem in pa razvitem svetu štejejo za najboljše oziroma najbolj demokratične oblike odločanja. Dejstvo je, da je parlamentarni sistem v naši državi odraz volitev. Prav je tako. Toda prepričan sem, da politične stranke, ne poslanske skupine in ne posamezni poslanci in poslanke po izvolitvi ne bi smeli zagovarjati izključno lastnih ali pa ozkih interesov, ampak da bi jih morale spremljati pri njihovem delu tudi odločitve, želje in pa vizije razvoja države Republike Slovenije. Žal se nam je v praksi vedno pokazalo nasprotno. Mislim, da smo v tem mandatu imeli več samih referendumov kot v celi slovenski zgodovini od prejšnjega tisočletja naprej. Mislim, da je to podatek, ki ne samo, da ga je smiselno kvalificirati tudi skozi vrednost referendumov, skozi finančni vidik - v povprečju jemljejo pol milijarde sredstev oziroma petsto milijonovslovenskih tolarjev za izvedbo enega referenduma - ampak, kar je seveda še pomembnejše, to, da določen segment ljudi puščamo ob strani; da jim politika ne nakazuje rešitve in da se s tem izgubijo tudi zaupanje v politiko in parlamentarno demokracijo. Žal mi je, da parlament ni sposoben najti v okviru svojih aktivnosti, torej zakonodajne vloge, več sposobnosti in pa več elastičnosti, da bi posamezne zakone, za katere vemo vnaprej, da bodo sprožili referendumske aktivnosti, sprejel po modrejši poti, torej potaki poti, ki bo zadovoljevala veliko večino odjemalcev teh zakonov. Ne! Politika se je tu še enkrat pokazala, da je gluha in neelastična na potrebe državljanov. Ali je potem sploh smisel govoriti o obstoju parlamentarne demokracije? Po naši oceni ne. Po oceni oziroma po sistemu glasovalnega stroja, in ta v slovenskem parlamentu je, ne bomo prišli niti koraka naprej. Prišlo bomo celo do tiste faze, da nam bo do konca tega mandatnega obdobja, torej do leta 2004, če bo sreča ali pa nesreča, se ta državni zbor in pa državljani Republike Slovenije srečali še na marsikaterem referendumu. Nasprotniki referendumov, gledano skozi dejstva zgodovine, so vedno uporabljali argument finančnih sredstev; češ, koliko bo sama izvedba stala to državo in posredno prek proračuna državljank in pa državljanov, ki jih bo v obliki dodatnih novih ali višjih davčnih obremenitev. Kajti zavedati se moramo, da je prek 97% državnega proračuna sestavljeno iz tako imenovanih davčnih prihodkov. Drži. Ampak vsem tistim, ki nastopajo s tem argumentom kot edinim argumentom proti referendumu, je pač treba povedati, da veliko višji znesek kot šesto milijonov slovenskih tolarjev pa nosijo naše odločitve v okviru zakonov, ki so slabi, ki so dragi in ki povzročajo ta nepregled v javnih financah. Rezultati nepregledov v javnih financah so rebalansi v majhni obliki, dolgoročno pa najbolj škodljivi v dodatnem zadolževanju. Torej nikakor ne moremo sprejeti kot dejstva proti nastopu argumenta zgolj in pa le njegov stroškovni vidik. Veliko bolj smiselno bi bilo, da bi se vprašali, kakšni pa so stroški naših odločitev, ki so po večini v nasprotju z voljo državljanov in pa državljank. In frekventnost takih naših odločitev je vedno večja. To se da razvideti iz količine referendumov in pa navsezadnje tudi iz količine referendumskih pobud, ki se pozneje zaradi nezadostnega števila izgubijo nekje v tej hiši. Seveda je prav, da se v okviru zakona o referendumu in ljudski iniciativi pojavlja določena kvota zahtevanih in pa potrebnih podpisov s strani državljanov inpa državljank, kajti ravno ta številka omogoča neke vrste kredibilnost zahtevka oziroma vloge. To pomeni, da če ste nekaj deset tisoč ljudi po vsej proceduri prek upravne enote odloči za zahtevo, da se referendumsko uredi posamezno vprašanje, ima verjetno ta zahtevek neko kredibilno težo. Toda politika se seveda te teže boji, zato nasprotuje temu. Veliko bolj smiselno bi po naši oceni bilo, če bi parlamentarna demokracija, politične stranke, predvsem vladne politične stranke ne imele tako toge drže in izključno uzakonjale to, kar jim veleva njihov - nekateri pravijo program, drugi pravijo lobi. In osebno se vedno bolj nagibam k temu, da tempo dela, tempo odločitev "za" ali "proti" narekuje politični lobi, ki išče neke ozke interese. In seveda v zgodbi "trgovcev" [[v narekovaju]] nastopa kapitalski lobi. Ni je druge stvari kot obstoj kapitalskega lobija, ki bo poplačal vse tiste, ki danes poskušajo pridobiti na času in drugič pozivati za isto zadevo ustavno sodišče, ki bo pač ta lobi poplačal, najsibo v obliki deleža v predvolilnem obdobju ali z drugačno uslugo. Gospod Kavčič je kot predlagatelj oziroma eden izmed predlagateljev sklepa dejal, da je ustavno sodišče sporočilo, in da si lahko to odločitev ustavnega sodišča tudi razlagamo na način, da državni zbor še ni izkoristil vseh možnosti in tako naprej in da to pomeni, da smo v državnem zboru ta čas še nekajkrat zasedali na odboru za gospodarstvu, imeli neke posvete na kolegiju pri predsedniku državnega zbora in da je sedaj nastopil čas, ko smo izkoristilivse možnosti, zato bomo še enkrat pozvali ustavno sodišče, naj reče svoje. Ne! V Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da je to napačna razlaga odločitve ustavnega sodišča - ampak da nam je ustavno sodišče sporočilo to, kar nam bi moralo biti že jasno:da gre zgolj v tem trenutku za politično odločitev. In ker se politične stranke - po imenu - transparentnosti bojijo odločitve, bojijo tega, da bi prišlo do referenduma, in pa bojijo, kar je seveda pomembnejše da bi prišla do drugačnega referendumskega izida, kot so pred nedavnim uzakonili, se pač poslužujejo možnosti zavlačevanja samega referendumskega vprašanja. Ocenjujemo, da je s strani vladnih strank to zadeva nesprejemljiva. Ocenjujemo, da je bilo malo referendmskih pobud, s katerimi bi se vladna večina tako ignorantsko igrala. Prav tako pa pripisujemo velik del krivde oziroma krivde v obliki želje po biti všečen predsedniku državnega zbora. Dejstvo je, da bi ta državni zbor, vsaj ta državni zbor bi se moral držati linije zakona in ne vsakemu in pa slehernemu vplivu lobijev, predvsem kapitalskemu, nuditi podporo. Med tem ko , žal, lobi socialno ogroženih nima podpore v tem državnem zboru, ker nič ne more nuditi v zameno. Ampak seveda, če se nek velik gigant, trgovski, odloči, da bo še bolj izkoriščal delavce, mu bo politika prikimala, ker ima ta velik gigant kapitalsko moč za seboj. V Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da je žal, da je državni zbor storil toliko napak v preteklosti, da pa smo veseli, da ljudje popravljajo naše napake, kajti seveda izvedbo referenduma, si jo lahko razlagamo in pa ocenjujemo tudi kot popravljanje napak politike. In če mi, predvsem pa vladna večina, vsak dan nastopa bolj suvereno in pa bolj neodvisno do ljudi, za ljudi, potem je prav, da nas popravljajo. Mislim, da je to dovolj velika kritika za vsakega slehernega poslanca. V Nacionalni stranki ocenjujemo, da ne smemo dopustiti tega zavlačevanja, zato ocenjujemo, da je nesmiselno in pa brezpredmetno, da bi ponovno pozivali ustavno sodišče, naj poda svojo odločitev. Prejšnja odločitev ustavnega sodišča je po eni strani odpirala novo možnost, da je ta državni zbor zopet pozval predlagatelje referenduma, da dajo dopolnilno oziroma dodatno obrazložitev k svojim predlogom. To so storili. Celo več. Mislim, da je eden izmed redkih primerov, ko je zakonodajno pravna služba, sekretariat, v okviru državnega zbora ugotovil, da smo na vrsti politične stranke, da odločimo o vsem naprej. In da ni potrebno, da se sprenevedamo in da žogo prelagamo na drugo igrišče na igrišče sodišča. Ocenjujem, da bi državni zbor prek zastopanih političnih strank, moral pokazati dovolj poguma in sprejeti odločitev. Nobena odločitev, sprejeta na referendumu, ni nikoli povšeči vsem. Seveda politične stranke niso ustanovljene zato, da bi bile vsem povšeč,ampak so ustanovljene zato, da skušajo tej družbi nekaj pripomoči v pozitivni obliki. Mislim, da je čas, da določeno odgovornost sprejmejo tudi politične stranke na sebe. V Slovenski nacionalni stranki smo pripravljeni to odgovornost sprejeti na sebe. Resje, da smo jo vedno bili. Res pa je, da velika večina v državnem zboru te pripravljenosti, torej pripravljenosti po odgovornosti, ni pripravljena sprejeti nase, in da bo zavlačevala in zamegljevala slovenski družbeni prostor s tem, ko bo podtikala zahtevek za referendum z ene institucije na drugo, ponovno pozivala predlagatelja, ponovno pozivala vlado Republiko SLovenije in vse partnerje, da najde neke vrste skupni jezik. Nič kolikokrat nam je bilo, najsibo na odboru za gospodarstvo, rečeno, da so se poskušali uskladiti socialni partnerji s pomočjo vlade med seboj, po drugi strani z interesi kapitala. Ne najdejo skupnega jezika zaradi tega, ker niti v okviru teh pogajanj vlada Republike Slovenije ni našla dovolj kredibilnosti, da bi se postavila na stran državljanov Republike Slovenije, ampak je dvignila roke in rekla, odločite se med seboj. Ker do odločitve ni moglo priti, ker se tako interes pod A, interes državljanov ali pa uslužbencev, tepe z interesom kapitala. Ker stojita na svojem otoku in ne moreta priti skupaj. Torej slovenska politika tudi v obliki instituta slovenske vlade ni upala pristopiti na nobeno stran. In prav tako ocenjujemo v okviru Nacionalne stranke, da če si slovenska politika prilasti moč, ki jo ima po ustavi in zakonu, da narekuje tempo in gibanje življenja ljudem in tudi podpisnikom te referendumske pobude, da ne smejo ostati samo na tem, da ljudi za nekatere stvari izključno bremenimo, ampak bi ji morala slovenska politika stati ob strani in ustvarjati pogoje za nekaj boljšega, torej ne zgolj in pa le obremenjevati. Ko pa je potrebno storiti tudi nekaj na pozitivni strani, pa ni nikogar nikjer. V Slovenski nacionalni stranki bomo predlogu sklepa, da se ponovno zaprosi ustavno sodišče, da se ponovno pridobi neke vrste čas za kapitalski interes, nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa, kolega Peče. Kolega Brenčič bo predstavil stališče poslanske skupine SLS.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Moj nastop v imenu poslanske skupine je proceduralne narave. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke nič kaj dosti ne podpiramo poti oziroma ukrepa predhodnega zakonodajnega referenduma, ki bi uredil to področje, s katerim se soočimo mi že kar lepo število dni in tudi razprav. Zato, ker menimo, da je to področje edino smiselno in evropsko primerljivo urediti in urejevati na temelju dialoga med dvema tokrat socialnima partnerja, ki sta eden drugemu potrebna in soodvisna. Žal do tega pristnega dialoga ni prišlo. V tem primeru ima naš pravni sistem vzpostavljen institut z zakonom o referendumu in ljudski iniciativi, ki je pač stopil v uporabo v naslovu ene od dogovorih partneric v tem dialogu. Zato je pač do tega prišlo in po topredmetnem vprašanju, ki ga želimo danes s sklepom na današnji seji pod to točko urediti, se je državni zbor že enkrat obrnil s svojo zahtevo na presojo ustavnemu sodišču, morda v nekoliko drugačnem namenu ali vsebini, kot je to z današnjim sklepom. Že takrat smo v naši poslanski skupini menili, da ni utemeljitve za ta postopek, in imeli smo prav in ustavno sodišče je tudi zahtevo zavrnilo in pa, seveda, poučilo ali naložilo državnemu zboru, kaj lahko v skladu z njegovimi pristojnostmi še napravi. In to je državni zbor tudi napravil in predlagatelj je v skladu z zahtevo, ki mu je državnizbor napovedal ali zapovedal, tudi dopolnil tako referendumsko vprašanje kot tudi obrazložitev. Za nas je to povsem dovolj in smatramo, da tudi ni iskati v dodatnem gradivu, ki ga je pobudnik za referendum predložil državnemu zboru, iskati ustavne spornosti. Seveda na pobudo skupine poslancev pa naj bi državni zbor ponovno od ustavnega sodišča ponovno zahteval presojo, tokrat strogo presojo vsebine referendumskega vprašanja v skladu z ustavo oziroma 14. in 74. členom. Menimo, da je namen tega postopanja v prvi vrsti postavitev državnega zbora ali uveljavitev državnega zbora interesa ene od partneric v tem dialogu, ki žal ne čuti dovoljne potrebe, da bi bil pravi pristni partner v potrebnem dogovarjanju, in s tem se v bistvu želi onemogočiti, da bi pobudnik za referendum v skladu z zakonom o referendumu in ljudski iniciativi, dodeljeval postopek - in kot mi trdno pričakujemo -, s tem tudi vzpostavil nujno potrebo, po kateri bi navsezadnje delodajalec v tem primeru pristopil k ustreznejšemu dogovoru. Zato ne želimo v tem postopanju sodelovati, ker smatramo da v tem primeru uveljavljamo neke vrste postopkov, ki jih v dosedanji praksi državni zbor ni uporabljal. In še več. Smatramo, da gre za postopke oziroma predloge, ki v veljavnem zakonu referenduma o ljudski iniciativi nimajo podlage. Zato bo poslanska skupina napovedala v tem trenutku v skladu z drugim odstavkom 65. člena poslovnika odsotnost, tako pri nadaljnji razpravi kakor tudi pri odločanju o predmetnem sklepu. Hvala lepa.
Hvala, kolega Brenčič. V skladu s poslovnikom ste torej najavili odsotnost in to jemljemo na znanje. Kolega Sok bo sporočil stališče poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala za besedo. V poslanski skupini Nove Slovenije seveda ne bomo podprli tega zavlačevanja. Tega nismo že pri prvi takšni odločitvi, in tudi danes ne nameravamo. Zdi se nam nelogično, da bi državni zbor o istem vprašanju ustavno sodišče dvakrat spraševal, saj vendarle ustavno sodišče ni nekakšna dekla tega državnega zbora. Dejstvoje, da se delodajalci in pa delojemalci v trgovinski dejavnosti niso mogli med sabo dogovoriti, dejstvo je, da državni zbor tega področja ni želel urediti z ustrezno zakonodajo, in iz tega razloga je seveda prišlo do pobude, da se začne zbiranje podpisov za razpis predhodnega zakonodajnega referenduma. In res je, kar opozarjamo že dalj časa, da v tej državi prihaja do vse več pobud v zvezi z razpisom referenduma. Posamezne skupine državljanov se zaradi ogroženosti pač poslužujejo tega mehanizma neposredne demokracije in kličejo na pomoč, če se tako izrazim, ljudstvo. In ne vem, zakaj si državni zbor privošči to in tukaj na takšen način zavlačuje in potem skozi vlado, skozi usta državnega sekretarja govori, da se bodo še nekaj dogovorili, ko je pa vendarle jasno, da se niso mogli dogovoriti. In ne verjamem, da dodatek k nedeljskem delu lahko reši bilo kaj, ko pa v dodatnih utemeljitvah in pa obrazložitvah sindikat delavcev v trgovski dejavnosti opozarja na nekatere v nebo vpijoče krivice. Poglejte. Pišejo, dase v praksi vse bolj razširja pojav zaposlovanja za določen čas in potem v skladu z novim zakonom o delavnih razmerjih prihaja oziroma se uporablja institut prekinitve pogodbe o delu. To je seveda dodaten pritisk na vse zaposlene, da si ne upajo izraziti oziroma zahtevati tistega, kar jim že sedaj po zakonodaji gre, to je pravica do počitka. In tem pritiskom so seveda v prvi vrsti izpostavljene ženske, kajti teh je, kot piše sindikat, 74% med zaposlenimi delavci. V praksi se to kaže skozi stisko zaposlenihin takšna stiska - verjamem temu, kar piše - ima za posledico, da prihaja do različnih obolevanj ljudi, da je ogroženo družinsko življenje in pa seveda da je ogrožano tudi varstvo otrok. Nadalje opozarjajo, da je med tem 74% zaposlenih žensk, da so mnoge izmed teh mlade matere, ki nimajo rešenega varstva otrok. Nadalje opozarjajo na problem prevozov na delo ob nedeljah in praznikih in pa seveda potem tudi naštevajo, kako so te zadeve urejene v različnih državah Evropske unije, kjer je kar nekaj držav v naši soseščini, to so Avstrija, Nemčija, Danska, Švica, Norveška, kjer so ob nedeljah trgovine zaprte. Torej, v Novi Sloveniji ne verjamemo, da se lahko s tem zavlačevanjem reši ta problem. Moram pa reči, da nas čudi tudi, da se nekateri poslanci v tem državnem zboru, predvsem teh 27, ki je to podpisalo, ob vsaki možnosti tako radi izgovarjate oziroma hočete pripeljati neko svobodno gospodarsko pobudo. Moram reči, da ste mnogi, ki danes prisegate na to svobodno gospodarsko pobudo, pred letom 1990 bili člani ene stranke, ki je to gospodarsko pobudo na vseh nivojih zatirala in jo tudi uspešno zatrla. Danes pa skozi to zagovarjate najbolj brutalne oblike kapitalizma. Mi razumemo ta način dela kot navadno blefiranje in seveda pri tej zadevi ne bomo sodelovali in tudi mi izkoriščamo to poslovniško možnost in napovedujemo, da pri glasovanju o tem sklepu ne bomo sodelovali. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Sok. Torej tudi vašo odločitev za obstrukcijo v skladu s poslovnikom državni zbor jemlje na znanje. Kolega Potrč bo predstavil stališče poslanske skupine Združenih socialnih demokratov, za njim kolega Pohorec.
Hvala lepa. Spoštovani kolegice in kolegi! Tudi v Združeni listi socialnih demokratov bi želeli, da bi se zapleti v zvezi z razpisom referenduma o zakonu o trgovini končali čim prej. Naša želja sicer je, da bi delodajalci in sindikati našli skupen jezik. Pri tem moram reči, da bi pričakovali tudi nekoliko aktivnejša stališča in delovanja vlade, ne pa samo, da dajejo prostor za usklajevanje. Prav gotovo bi dokončanje tega postopka v zvezi z razpisom referenduma bilo mogoče doseči tako, da bi predsednik državnega zbora razpisal zbiranje 40.000 podpisov in bi na ta način našli rešitev. Toda hkrati je prav povedati, da bi bilo koristno imeti v pripravi zbiranja podpisov in potem, če bodo uspešno zbrani, v pripravah na referendum in ob referendumu čim bolj nesporno vprašanje, da bi se državljanke in državljani, če bo referendum razpisan, res lahko odločali o vsebini, ne pa oformalnih zadržkih tako ali drugače. Mi namreč menimo, da naj bo referendumsko vprašanje osvobojeno razprave o njegovi ustavnosti. Če bo do referenduma prišlo, naj se državljanke in državljani odločajo le o tem, ali soglašajo z zahtevami delodajalcev, da lahko brez vsakih zakonskih omejitev določajo odpiralni čas tudi v nedeljah, ne glede na dejanske potrebe, ne glede na to, koliko je oskrba prebivalstva in ponudba že zagotovljena v optimalnem obsegu, in ne glede na to, kakšni so drugi interesi, ki jih imajo zaposleni, pa tudi - da rečem - kupci ob nedeljah. Vključno s problemi, ki se porajajo ob tem, ali je dodatek za nedeljsko delo ustrezen, vključno z vprašanji dodatnih težav in stroškov s prihodom na delo in odhodom z dela, z varstvom ob nedeljah in podobno. V Združeni listi socialnih demokratov bi pričakovali nekaj večje razumevanje do delodajalcev do teh vprašanj in predlogov, ki jih postavljajo sindikati. Menimo, da v takem primeru tudi ne bi smelo biti težko najti dogovor, ki bi odpravil potrebo po razpisu referenduma. Po sklepu državnega zbora so sindikati dodatno obrazložili svoj predlog, da bi prispevali k temu, da bi bila vprašanja čim jasnejša. Toda prav je povedati, da je služba za zakonodajo kljub tem dodatnim obrazložitvam in spremembi referendumskega vprašanja povedala tudi naslednje. Citiram: "Še vedno obstoji nedoročeno centralno vprašanje, to je, ali je zaradi zagotovitve pravic delavcev nujno z zakonom poseči v določanje obratovalnega časa trgovin in s tem v svobodno podjetniško pobudo ali pa je mogoče doseči ta cilj z blažjimi sredstvi, ki v to ustavno pravico ne bi posegala." Zanalašč ali pa zavestno sem citiral ta del, ker ta formulacija je dovolj trda, dovolj jasna in težko rečemo, da ni sekretariat dal državnemu zboru po svoji strokovni presoji dovolj resna opozorila, čeprav je na koncu rekel, vi se pa politično odločajte. Ampak opozorila so resna. Glede na taka stališča službe je bil pri skupini poslank in poslancev oblikovan predlog, da državni zbor danes na izredni seji še enkrat preveri to vprašanje. Rad bi poudaril, da predpostavljam, da je skladnost vsebine in obrazložitve predloga, o katerem danes razpravljamo in odločamo v skladu s 16. členom zakona o referendumu in ljudski iniciativi. Predpostavljam tudi, da je to preverjeno v strokovnem smislu in da se nam ne bo zgodilo kaj podobnega kot zadnjič. To najbrž ne bi bilo dobro in verjamem, da s tem vsi soglašamo. Če v strokovnem smislu ta sklep skrbno ni pripravljen, potem ne bi želel, da bi eventualno iz formalnih razlogov ustavno sodišče še enkrat zavrglo ali pa zavrnilo presojo ustavnosti vprašanja, ki ga postavljamo. Toliko o okoliščinah, v katerih odločamo. In zdaj nekaj o pogledih, ki jih na to vprašanje imamo v poslanski skupini Združene liste, čeprav moram reči, da kdaj pa kdaj smo v težavah, ko se okoli tega dovolj zapletenega vprašanja odločamo. Najprej naj poudarim, da po vsebini v Združeni listi socialnih demokratov ne vidimo problema z referendumskim vprašanjem. Za nas je določanje optimalnega časa ob nedeljah mogoče postaviti in načelno ni ustavno sporno. Toda v korist sindikatom, v korist jasnosti referendumskega vprašanja, da se v času zbiranja podpisov ali referendumske kampanje ne bi zlorabljala formalna in ustavna vprašanja, da bi se še dal čas pogajalcem, da najdejo skupno rešitev, se nam zdi, da je morda mogoče sprejeti tudi predlog, da se pač še enkrat, in tokrat res zadnjič, preizkusi tudi prek ustavnega sodišča utemeljenost takšnega vprašanja. Naj povem, tudi tokrat smo se pogovarjali - da ne bom rekel posvetovali - o pogledih, ki jih na tako rešitev imajo v Zvezi svobodnih sindikatov Slovenije v sindikatu trgovine, kaj sami mislijo o tem, kaj bi bilo njim ugodnejše. Bili so mnenja, da je za njih predvsem pomembno, da se vse dileme referendumskega vprašanja pravno razčistijo do te mere, da bi eventualno nujni referendum - za katerega se tudi sami ne zavzemajo, če bi bilo mogoče najti sporazumno rešitev - bil osvobojen teh pravnih vprašanj in da bi se takrat državljanke in državljani res samo o tem, ali in pod kakimi pogoji bi sprejeli tudi odpiranje trgovin ob nedeljah, lahko odločali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Pohorec bo sporočil stališče poslanske skupine DeSUS. Za njim kolega Cukjati.
Hvala za besedo, gospod predsednik. V naši poslanski skupini se zavedamo, da položaj ni tako enostaven in da je vredno o njem razmišljati in razpravljati. Zavedamo se, da pač vsem zaposlenim v katerikoli panogi ni mogoče nuditi enakih možnosti, da nekdo mora delati tudi popoldne, tudi ponoči, tudi v soboto, nedeljo, ob praznikih. Ali bi izhajajoč iz enakih pravic vseh zaposlenih lahko jutri iskali referendumsko vprašanje, da ni več dovoljeno delati v nedeljo, razen nekih izjem v gostinstvu, turizmu, zdravstvu in še kje, v mnogih industrijskih panogah. V tistem trenutku lahko nekatere te ali podjetja ali pa, recimo, bolnice in podobno zapremo. Tega si pa slovenska družba najbrž ne more privoščiti. Mi se zavedamo, da bi v trgovini lahko odpiralni čas oziroma vsaj delo ob nedeljahomejili, zmanjšali, da to ni tista strašna nuja, ko pač mora. Do te razvade je pač prišlo ob pojavu zasebnega trgovstva, ko so vsi želeli imeti na vsakem vogalu trgovino, konkurirati velikim trgovskim podjetjem in imamo odprte trgovine ob nedeljah. Nato so se pojavili veliki nakupovalni centri, da bi povečali konkurenco tem zasebniškim trgovskim sistemom in na tisoče malih trgovin je moralo zapreti svoja vrata in ljudje so ostali brez dela. Seveda, mnogi so se preselili v velike trgovske centre. V tem časuso se zagotovo menjale tudi življenjske navade - in razvade, če hočemo - in trgovina, vsaj v sodobnem konceptu v nekaterih mestih, ni več tisto zgolj nakupovalno središče, da hočem ravno v nedeljo kupiti obleko ali pa kilo banan. Trgovina v mnogih mestih je postala, vsaj ti sodobni centri, zbirališče ljudi. V nekem sodobnem konceptu. Če bi vas povabil v nedeljo v Europark Maribor, bi tam srečal vse tiste, ki jih skozi teden skoraj ne morem. In to je to. In sedaj reči, sedaj pa Europark ob nedeljah morate zapreti. To se nam zdi sporno in to se nam zdi težko z zakonom vnaprej nekaj predpisati. Lahko pa z zakonom - in smo predpisali - pravice, ki jih imajo zaposleni: obseg delovnega časa, minimalna pravica iz delovnega razmerja, letni dopust, plača in kaj še vse. In mislim, da je tu največji problem. Ali v Sloveniji znamo te pravice kot delodajalci tudi spoštovati? Ali pa iščemo vse možnosti, kako jim, delavcem pač, zminimaliziramo tiste pravice in skozi prisilo: morate delati ali pa se brez dela, pač prisilimo da gredo delati. To je krivično do teh ljudi, tam, kjer se tako obnašajo. In menim, da je tu ena od slabosti vseh naših inštitucij, ki so zadolžene za nadzor. To bi morali odpraviti, ne pa prepovedati, da v nedeljo ne sme biti odprta trgovina, gostilna, hotel; na koncu bomo rekli: bolnica, pa v petek spokajmo bolnike in naj gredo domov na vikend. Tega si najbrž ne bomo privoščili. In tej svobodni gospodarski pobudi ne gre predpisovati ravno vsega. Gre pa jim predpisovati, kadar so se odločili za nedeljskodelo, za odprtje trgovine in obratov industrijskih in kogarkoli v nedeljo, da morajo spoštovati tisto, kar delavcem tudi gre. In prepričan sem, da večina zaposlenih to išče, ker tega ne dobi. In sedaj bi se ogradil samo še na zgolj vprašanje, zakaj smo se danes dobili. Ali želimo od ustavnega sodišča še ta odgovor, preden gremo v razpis referenduma? Povsem legitimno je, da 40.000 podpisov, ki jih je možno danes zbrati, zahteva za razpis referenduma. Tej pravici ne oporekamo in če bodo zbrani, bo referendum tudi izveden. Vendar nas zanima naslednje in tu smo zaskrbljeni. Če se prej ne prepričamo o vsebini tega vprašanja in posledicah tako izglasovanega vprašanja, smo prepričani, da se bo to zgodilo po referendumu. Nekdo od teh gospodarskih subjektov bo tako vprašanje postavil ustavnemu sodišču in bo dobil odgovor. In kaj bomo naredili takrat? Kako se bomo takrat obnašali? Ali nismo raje prej naredili vse, da se ne bi potem ponovilo to, kar se je mnogokrat že ponovilo. Iz tega razloga, da se torej prej prepričamo, podpiramo ta predlog odbora za gospodarstvo, da ustavno sodišče zaprosimo za to stališče. Upamo, da ga bomo dobili, kakršnega koli, in da ga bomo potem tudi spoštovali. In potem bo odločitev tudi o razpisu referenduma lažja. Hvala lepa.
Stališče poslanske skupine socialdemokratske stranke bo predstavil kolega Cukjati, za njim še kolega Diaci.
Hvala za besedo! Spoštovani prisotni! Podpisani zagovorniki te seje, tudi zagovorniki ustavne presoje, ki naj bi jo ustavno sodišče izvedlo ponovno, obrazložijo svoj predlog v glavnem v treh sklopih. Najprej jih zelo skrbi svoboda gospodarske pobude. Verjetno je res gospodarska pobuda nekoliko omejena, če določamo nedeljski počitek in pa delavcem z zakonom določamo pravico do praznikov. Omejena je tudi, če določamo 40 urni delavnik na teden, omejena je gospodarska pobuda, če določamo minimalne plače, regres, pravice nosečnicam, nadurno delo, vse to je omejevanje. Verjetno ste res v skrbeh nekateri za svobodno gospodarsko pobudo. Mi, v opoziciji, smo v skrbeh za pravice delavcev. Žal, nas je premalo, žal, je kapital močnejši v tem, ko krojimo usodo slovenskih delavcev. Tudi že citirano mnenje naše zakonodajno pravne službe, ker se ta služba v svoji obrazložitvi sprašuje, ali je zaradi zagotovitve pravic delavcev nujno z zakonom poseči v določanje obratovalnega časa trgovin in s tem v svobodno podjetniško pobudo, ali je pa mogoče doseči ta cilj z blažjimi sredstvi, ki v to ustavno pravico ne bodo posegala. Ne sprašuje se tukaj, ali je treba zaščiti pravico delavcev, ampak kako. In pravi, da je treba premisliti, ali bi bilo možno z drugačnimi sredstvi. Sindikat, gospodje, in delavke, prodajalke ugotavljajo, da so izčrpane vse druge možnosti, vsa druga sredstva, med katerimi sodi tudi pripravljenost ali nepripravljenost tega državnega zbora, da bi sprejel ustrezen zakon. To je izčrpano, ostal jim je samo še referendum. Mislim, da toliko spoštovanja do njihovih zahtev, legitimnih zahtev bi pa vendarle morali imeti, da jim ne biv nedogled oteževali tega dela. Potem se sliši vedno znova zelo zanimiva skrb za delovna mesta. Koliko delavk bo odpuščenih, če bomo ukinili nedeljsko delo, koliko novih delavk je bilo pa na novo zaposlenih, ko se je ta pravica odprla? Koliko? Koliko, mislite, bo na novo zaposlenih, če bodo imele prodajalke, namesto ob nedeljah, prosti dan ob ponedeljkih, če bo ob ponedeljkih zaprta trgovina. Ali mislite, da bodo 20% več delavk zaposlili. Ne bodite hecni. S takimi insinuacijami in s takimi licimerskimi dokazili in opravičili ne hodite več v državni zbor, ki naj bi bil resna ustanova. In seveda potem tudi argumenti, da smo tik pred dogovorom, da bi vendarle nek socialni dogovor dosegli in podobno. Spoštovani, sindikat ugotavlja, da tega dogovora ni in ga tudi ne bo. Tudi ne se izgovarjati na visoko ceno referenduma, kajti to je zadnje sredstvo, ki so ga delavke izbrale. Če bi imeli pred seboj smisel ali nesmisel referenduma in glede stroškov v državni proračun, bi mi to urejali takrat, ko smo zakon sprejemali. In pa seveda, pika ne i, je skrb za javni interes. Gospodje, kdo pa določa javni interes? Ali ne morda javnost, ali bomo mi rekli kaj je javni interes, ali ne bi takoj dovolili, da bi javnost določila, kaj je njihov interes, kaj je javni interes? Prodajalke in kupci. Saj to vendar je smisel referenduma. Saj to je smisel referenduma, če smo v skrbi, ali če tehtamo javni interes, pa interes gospodarstva, gospodarske pobude, potem pustimo, da bo javni interes prišel do izraza na referendumu. Seveda tukaj se pa zapleta. Javni interes, izkazan na referendumih, ni vedno v skladu z vladnim interesom. Ni vedno v skladu s tistim interesom, kise izraža tudi v vladnih strankah in pri vaših nastopih. Ni, gospodje. Ta razkorak teh interesov, vladni interes in javni interes, ki se kaže v referendumih, tudi OBMP, referendum o telekomunikacijah in tako dalje. To pa so stvari, ki bi morale skrbeti ne samo opozicijo, ampak tudi nekoga drugega v tem državnem zboru. Če razmišljam, kaj pravzaprav je cilj tega zavlačevanja referenduma, kaj je cilj, kajti noben argument ne stoji, s katerim so predlagatelji hoteli dokazati potrebo po odložitvi referenduma, potem mi ne preostane drugega kot zelo velika verjetnost, da želite podpisniki s tem samo zavlačevati, nagajati. Do referenduma bo prišlo tako ali tako, zavlačevati referendum v poletne mesece. Ne vem. In pa seveda s tem trošiti naš čas in še dodatno tudi sredstva. Kajti z vsakim dnem je vsa zadeva, ne samo bolj mučna za tiste, ki želijo z referendumom preveriti javni interes, ampak tudi dražja. Zaradi tega, gospodje, v tej igri mi ne bomo sodelovali in napovedujem, v skladu s poslovnikom, obstrukcijo Socialdemokratske stranke pri tej točki.
Hvala lepa. Kolega Cukjati, napovedali ste, v skladu s poslovnikom, obstrukcijo vaše poslanske skupine. To je državni zbor vzel na znanje. Kolega Diaci želi predstaviti stališče poslanske skupine Stranke mladih. Prosim.
Hvala za besedo. Mi tega predloga ne bomo podprli. Prvič smo predlog za presojo ustavnosti podprli, drugič pa ga več ne bomo, saj gre za navadno zavlačevanje. Menimo, da bomo s ponovno presojo pred ustavnim sodiščem dosegli samo to, da bomo odločitev o začetku zbiranja podpisov raztegnili za nekaj mesecev. Prav tako pa smo mnenja, da se bodo delodajalci in delojemalci v tem času dogovorili, saj gre v tem primeru predvsem, ne edino, vendar predvsem za višino dodatka za nedeljsko delo. Višina tega dodatka je legitimen cilj delavcev v tej panogi. Skratka, pričakujemo, da se bodo ključ eni subjekti v tem času dogovorili in ne bo treba razpisati postopka za zbiranje podpisov, da ne bomo postali dežela vsakomesečnih referendumov, če to že nismo sedaj. Mi tega predloga ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. S tem smo izčrpali predstavitve stališč poslanskih skupin. Tako lahko sedaj preidemo na razpravo poslank in poslancev. Sprašujem, ali želi kdo besedo. Prosim, kolega Kebrič, Lavrinc. Prosim tudi vse kolegice poslanke in poslance, ki želijo sodelovati in odločati, da so blizu ali v dvorani, kajti glasovanje utegne biti v kratkem. Prosim, kolega Kebrič.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice, kolegi in predstavnik ministrstva za delo! Zadeva, če bi se filozofsko izrazil, je komplicirano enostavna. Ampak kaj je bistvo? Bistvo je križanje nasprotovanje interesov. Iz katerega izhodišča gremo, lahko vsak najde dovolj argumentov, da določeno stališče zagovarja, zastopa in prepričuje druge, da je to najbolj pravilno. Bistveno je, da imamo tri interese. Prvi interes za nas poslance mora biti, kaj želijo državljani, ki so nas izvolili. Drugi interes je lahko, ali tretji, šele ostalo, kaj želijo delodajalci v svojem interesu, ali kaj želijo delojemalci v svojem interesu. Naša presoja mora biti, kaj je v korist večine državljanov, kajti nihče od nas si ne more domišljati, da bo ustregel vsem. Tega ni. Ne želim biti dolg, ampak bom izpostavil naslednje. Prav gotovo je osnova, da ni problem zbrati ustrezno število podpisov, da daš pobudo za referendum. Ne zatiskajmo si oči, da ne bo referendumov zaradi tega ali onega našega stališča kaj manj, ampak vedno več jih bo. Po švicarskem sistemu se lahko trije zmenijo, pa je referendum, pa eden pride in odloči. Pika. Prihajamo v to demokratičnost, da imajo državljani vso možnost, takoali drugačno, svojo voljo, svojo željo, svoj interes izraziti, in če ne drugače, ga uveljaviti skozi referendum. Drugo je pa stvar, kam daleč bomo s tem prišli. Bistveno je, kot je moj kolega Pohorec jasno povedal, da če bomo dobili predhodno jasno stališče ustavnega sodišča, potem se bomo izognili velikim stroškom, ali pa sploh ne, ampak bodo stroški nastali šele kasneje, če se bomo predhodno tako ali drugače odločili. Menim, da je interes posebej državljanov in če bomo tega imeli v vidu, bomo videli, če pride do razpisa referenduma, kakšen je interes za to določeno vprašanje, ki se bo izrazil z udeležbo na referendum. Če mi tega bistvenega problema, koliko državljanov lahko na referendumu odloča s tako ali drugačno, izglasovano večino, bodisi za, bodisiproti, ali pa to, kar smo že rešili, kar so tiste neveljavne glasovnice, potem se dajmo vprašati, kakšna je naša odgovornost v tem parlamentu do teh osnovnih vprašanj. Še enkrat ponavljam, 40.000 podpisov ne bo problem zbrati, zato ker bodo pritisnili tisti in vsak se bo bal, da ne bi podpisal, kajti potem ga bodo sindikati oziroma njihovi predstavniki tako ali drugače poklicali, ne bom rekel na odgovornost, ampak ga gledali s takimi ali drugačnimi očmi. Bistvo problema pa je, če gledamo v svet, ne moremo mi danes si domišljati, da bomo iznašli smodnik. Eni so ga že iznašli, eni ga žal uporabljajo, drugi pa vedo, da obstaja, pa ga ne uporabljajo. Hvala lepa.
Še dva kolega sta prijavljena. Kolega Lavrinc najprej.
Hvala lepa, gospod predsednik. Po mojem mnenju bo zoprno, da tako rečem, za državni zbor le to, če bi ustavno sodišče ponovno zavrglo našo zahtevo. To je moje mnenje. Če se bo ustavno sodišče lotilo tega vprašanja tako, da bo tehtalo, recimo, katera pravica je težja, močnejša, da tako rečem, v tem primeru se mi zdi, da je ta pot, ki jo sedaj ubiramo, prava. Zakaj? Zato, ker bo to navsezadnje ene vrste judikat za naprej, napotilo za naše delo in je imelo smisel narediti to, pa ne glede na to, kdaj bi potem prišlo do izvedbe referenduma. Mislim pa, da je moč, glede na roke, ki so na voljo, to stvar opraviti tako, da bo tu prisotna večina državljanov, ki bi v takem primeru šli na referendum. To je eno. Drugo, ne morem se strinjati z navedbami, ki so bile izpostavljene tukaj, da gre tukaj pravzaprav samo za zagovornike kapitala in na drugi strani za tiste, ki so pa zagovorniki delavskih pravic. Pri tem se namreč zavestno spušča to, da tukaj ne gre samo za svobodno gospodarsko pobudo na eni strani, bom rekel, subjektov, kot so denimo velike trgovske hiše, ampak gre za vprašanje tistih, ki so samostojni podjetniki, ki se ukvarjajo s trgovino. Na to smo opozarjali tudi že v tistem času in če bo sprejet tak zakon, da v nedeljo ne bo nič odprto, potem smo tistemu, ki se od tega preživlja in ki lovi svojo tržno nišo, na ta način omejili. Zato mislim, da ta dilema, ki jo tukaj izpostavljamo, ni tako lažna dilema, kot so jo želeli predstaviti tudi danes nekateri. Še nekaj bi rekel. Če se te stvari navajajo, je treba biti vsaj malo osveščen ali pa se spoznati; kako se planira nek delovni proces. Ni mogoče trditi, da rabiš za proizvodnjo, ki teče permanentno, enako število delavcev, kot za proizvodnjo, ki teče denimo pet delovnih dni. To ni mogoče trditi, kar je bilo danes tukaj izpostavljeno. Dejstvo je, da če hočeš organizirati delo, da teče delo v ponedeljek, torek, sreda, četrtek, petek, sobota, nedelja, da rabiš več ljudi, ker imamo neko splošno delovno obveznost, en mesec je 168 ur, drug mesec je 172 ur in tako naprej. Torej, definitivno je treba, če se želi imeti tudi v nedeljo odprto, toliko več ljudi. Jaz se ne bom spuščal zdaj v tiste razlike, ki nastajajo seveda pri zaslužku in z načinom, kako se to, recimo, lahko bi povedal, kako se je to urejalo denimo v tekstilni industriji, ki je bila znana po tem, da je bila pretežno ženska delovna sila zaposlena in pa da je bilo treba organizirati proizvodnjo tudi ponoči in ob vseh tistih konvencijah, ki so bile sprejete že v prejšnji državi. Če povem svoje mnenje, jaz bom sklep podprl, ker se mi zdi, da to, kar je zdaj pripravljeno, ima nek sok, ima neko sol, je vredno počakati toliko časa, da vidimo, kaj bo storilo v tem primeru ustavno sodišče. Če bo ustavno sodišče reklo, da je pravica ljudi, da je to zaprto in imajonedelje proste, težja od te pravice, da se sami odločajo o tem, kdaj bodo omejili odprtje, recimo, tudi posamezniki, v takem primeru se bom, ne samo uklonil, ampak bo to tudi napotilo, po mojem tako zame kot za moje kolege in tudi za naše ravnanje v prihodnje pri sprejemanju zakonov.
Še eden je prijavljen, in to je kolega Kremžar.
Hvala lepa predsednik. Težko je govoriti sicer, ker ni, bom rekel, v tem primeru drugače mislečih, na srečo je kolega Peče tu, pa imam vsaj enega, ki misli drugače kot jaz. Mislim, da je dobro, da podpremo takšno pobud. Jaz jo bom podprl. Zame je tudi mnenje, ki ga je naša zakonodajno pravno služba spisala in potem odbor potrdil, dovolj tehtno, da ga damo v presojo, kot je predvideno. Kar pa zadeva samo vsebino, mislim, da je treba tudi jasno povedati, in jaz bom še enkrat zelo jasno povedal, kaj mislim o tej vsebini. Mislim, da je povsem lažna dilema, kdo je za kapital in kdo je za ljudi, kot se postavlja ta zgodba. Ne gre za to. Gre za preprosto funkcioniranje nekega sistema in za elemente trga, ki pač morajo neke stvari opraviti in urediti. In bom na kratko ponovil to, kar sem že enkrat sicer rekel. Gre za tri segmente: gre za delojemalce, gre za delodajalce in gre za potrošnike. Mi v vsej tej zgodbi vedno pozabimo tudi na segment potrošnikov, ki ni nepomemben. Je zelo pomemben. Nihče jih ničesar ne sprašuje. Po eni strani se ljudje prilagajamo tako imenovanemu evropskemu delovnemu času in ne vem kaj, po drugi strani pa hočemo dajati neke omejitve, da ljudje ne bodo mogli počenjati tistega, takrat ko bi to počenjali. Sprašujem se, ali je resna ta dilema, jaz mislim, da ni, da je za ljudi, za zaposlene, za trgovke, v glavnem se o tem govori, da je to njihova pravica in da je za te, predvsem ženske, ker so v glavnem ženske zaposlene v tem segmentu, da je za njih bolje, da so ob nedeljah doma in tako naprej. Nihče pa ne govori o drugem segmentu, o zaslužkih teh ljudi. To je zelo pomemben element. Veste, lepo je biti doma, če imaš tudi nekaj denarja, ni pa lepo in krasno biti doma, pa ne imeti zaslužka. Da ne govorim seveda o vseh tistih, ki bi morebiti zaradi tega izgubili službo oziroma zaradi vseh tistih, ki bi ne dobili zaradi tega službe. To tehtanje, če govorimo o vsebini, kdoveč dobi in kdo več izgubi, ima lahko zelo, zelo dolg potek. jaz sem prepričan, da predvsem ni to vprašanje za referendum, tako kot mnoga, ki smo jih že imeli na referendumih in mnoga, ki jih bomo verjetno še imeli, niso vprašanja za referendum, ampak so vprašanja nekih drugih mehanizmov. V tem primeru mehanizma dogovarjanja, o katerih smo slišali, da tečejo in kot upam, bodo prišli do dogovora. In to je bistvo cele zadeve. Treba je pustiti sindikatom, da se borijo za pravice ljudi, da delajo, da dobro zaslužijo in da delajo v normalnih pogojih. To jim je treba zagotoviti. In seveda delodajalcem, da bodo lahko imeli zaslužek, takrat bodo trgovine odprte, in potrošnikom, da bodo imeli odprte trgovine, da bodo lahko hodili tja. To so ti trije elementi. Zatopodpiram zadevo oziroma nisem, moram zelo odkrito povedati, nisem za to, da se o tem sprašuje ljudi na referendumu, ker je to zadeva, ki ni za referendum, tako kot mnoge druge. Sem pa za to, da se že v tej fazi še enkrat povpraša ustavno sodišče, tako kot je tudi zapisano.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje. Smo pri odločanju o predlogu sklepa. Prehajamo na odločanje o njem. Glasujemo o predlogu sklepa. 42. Še enkrat! Glasujemo o predlogu sklepa! 42. V dvorani nas je več, kot je potrebno za odločitev. Upoštevali smo najavo obstrukcije tistih poslanskih skupin, ki so jo dali. 10 minut odrejam. Ob 15.48 bomo odločali tretjič.
Tretjič bomo ugotavljali pri odločanju o predlogu sklepa, kakšna bo odločitev državnega zbora v predmetnem vprašanju. Kolegice in kolegi prosim, da zasedete svoja mesta! Glasovali bomo! Prosim za pozornost v dvorani! Glasovali bomo tretjič. Tri poslanske skupine so napovedale obstrukcijo. Ostali glasujemo. Prosim! Prosim za mir v dvorani! Smo sredi glasovanja. Prosim vodje poslanskih skupin, nadaljevali bomo še enkrat sejo čez 30 minut. Prosim, kolega Lavrinc.
Jaz se opravičujem, ampak zares, ker sem bral tukaj neko ustavno odločbo [[...]]
Prosim.
[[....]]sem dobesedno zamočil, bom rekel po domače in spregledal, da je treba glasovati. Nisem opazil kdaj teče tisti [[...]]
To ni razlog, da bi [[...]]
Se lahko pogleda, nisem glasoval [[...]]
[[...]]to ne morem sprejeti kot razlog.
Razumem, razumem.
Seveda seja je nesklepčna in moram odločiti kdaj bomo naprej. Jaz bom dal 10 minut odmora in potem bomo še enkrat odločali. 10 minut - ob 16. bomo glasovali. In ko trikrat rečem, da je mir v dvorani, da ste pozorni, prosim, da je temu tako!
Prosim za pozornost! Na odločanje dajem predlog sklepa. Nadaljujemo sejo, ki smo jo prekinili zaradi nesklepčnosti. Odločamo o predlogu sklepa o zahtevi, da ustavno sodišče odloči ali je vsebina zahteve za razpis predhodnega zakonodajnega referenduma in dodatne obrazložitev referendumskega vprašanja v zvezi s predlogom zakona o spremembi zakona o trgovini v nasprotju z ustavo Republike Slovenije, predvsem z njenim 14. in 74. členom. Glasujemo! 48 navzočih. 41 za, 7 proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da smo sklep sprejeli. Izčrpali smo 1. točko dnevnega reda in zaključujem sejo.