Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 125 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 134 narodna poslanika, odnosno da je prisutno najmanje 84narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: dr Dijana Vukomanović, Konstantin Arsenović, Ljiljana Nestorović, dr Janko Veselinović i dr Ninoslav Stojadinović. Saglasno članu 86. stav 2. i članu 87. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam ovu sednica sazvala, u roku, kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika, izuzetno za ponedeljak, dakle mimo dana utvrđenih u članu 87. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine zbog potrebe da Skupština što pre razmotri predlog zakona iz dnevnog reda, koji je utvrđen u zahtevu 187 narodnih poslanika. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv sednice Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine, koja je sazvana na zahtev 187 narodnih poslanika, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije, članu 48. stav 3. Zakona o Narodnoj skupštini i članu 249. Poslovnika Narodne skupštine, dostavljen vam je i zahtev za održavanje vanrednog zasedanja Narodne skupštine sa određenim dnevnim redom, sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za sednicu Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u 2015. godini, određen je sledeći D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o izmeni Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu. Primili ste Predlog zakona koji su podneli narodni poslanici Maja Gojković, Biljana Pantić Pilja, Olgica Batić, Dragan Nikolić, Dragan Polovina, Vesna Simić i Neđo Jovanović. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Povreda Poslovnika, dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, smatram da su povređeni, evo upravo sada, malopre članovi Poslovnika naše Narodne skupštine 283. i 284. koji se tiču regulisanja i opisa dužnosti narodnih poslanika u našoj Narodnoj skupštini. Narodni poslanik, jedan od nas ovde, jedan od 250, Zoran Živković, pokušao je da ostvari svoje dužnosti i danas u našoj Narodnoj skupštini, ali je sprečen da uđe u veliku salu Narodne skupštine po 19-i put za redom i ja smatram da su time povređeni članovi 283. i 284. Poslovnika. Tri argumenta želim ovde da ponudim za moguće odlučivanje o tome da je povređen Poslovnik. Najpre, narodni poslanik Zoran Živković i to je jedna novost, poštovana predsednice, podneo je 20. februara podnesak Ustavom sudu povodom ranije podnesene ustavne žalbe zbog povrede slobode izražavanja iz člana 46. našeg Ustava i člana 10. Evropske konvencije za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda, poštovana gospodo. Druga stvar, ovde je izraz koji je upotrebio gospodin Živković, a zbog kojeg je dobio meru udaljenja sa sednice, taj izraz su koristili i mnogi drugi narodni poslanici, i vi poštovana predsednice, a najviše gospodin Zoran Babić, ali niko nikada nakon gospodina Živkovića, uprkos tome što su koristili taj izraz nije dobio meru udaljenja sa sednice. I treća stvar, poštovana gospodo, gospodin Babić je sam šef Administrativnog odbora rekao da neće da se bavi pripremom rečnika neprimerenih izraza i ja onda samo pozivam …
Vreme. Zahvaljujem.
U redu, poštovana predsednice. Hvala.
Član 283. i 284, kao i na početku svake sednice od kako je poslanik Zoran Živković dobio kaznu od predsedavajućeg zbog izrečene teške uvrede namenjene, nismo utvrdili da li predsedavajućem ili svim poslanicima, jer upotrebljen čudan izraz „stoko jedna“, i time je zaista povređen i ugled ovog parlamenta, a drugi poslanici nisu upotrebili takav izraz za poštovane kolege poslanike, barem ne u ovom sazivu. Tako da mislim da ničim nije povređen Poslovnik, ako vi to smatrate da treba da glasamo, glasaćemo, a odluku Ustavnog suda svi očekujemo, postupićemo po njoj. Ne treba da glasamo, u redu. Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, povreda Poslovnika.
Povređen je Poslovnik, član 107, gospođo predsednice, vi ste probali da kao i u dosadašnjih 19 slučajeva da edukujete narodnog poslanika Pavićevića, da ono što je stvar kolegijuma Narodne skupštine, ne tiče se članova Poslovnika koje je reklamirao. Znam da je u maniru nekih političkih bivših opcija, je da se odgovornost razvodni, da se odgovornost prebaci na druge, ali ovakvo flagrantno optuživati za nešto što se nikada nije desilo, u najmanju ruku sam očekivao da mu oduzmete reč i da ga upozorite, zato što ni jedan jedini put, za mojih sedam godina, koliko sam narodni poslanik, nisam, niti ću upotrebiti izraz „stoko jedna“, ono što je upotrebio gospodin Živković i zbog čega je sa pravom kažnjen i izrečena mu je opomena. Ali, optužiti celu poslaničku grupu, optužiti mene lično za ono što nisam uradio, za ono što je moglo da se, a tu su kao dokaz 248 narodnih poslanika, koji su prisustvovali sednicama Narodne skupštine, je poniženje za Narodnu skupštinu. Sa druge strane, zašto je gospodin Živković, dobio udaljenje sa sednice, ne treba da traži obrazloženje gospodin Pavićević, a ni gospodin Živković od vas, može da traži od gospođe Čomić, ona ima najviše iskustva sa udaljenjem sa sednica. Udaljila je 60 narodnih poslanika sa sednice, pa vidite da li je njima dala rešenja, pa nemojte to tražiti od gospođe Gojković, tražite od gospođe Čomić, jer mislim da je ona prava adresa sa najviše iskustva kada su udaljenja sa sednica i kada su kazne narodnih poslanika u pitanju.
Da li želite da glasamo o članu? (Ne) Zahvaljujem. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona. Pitam predstavnika predlagača, poslanicu Olgicu Batić, da li želi reč? (Da) Izvolite.
Hvala puno. Poštovana predsednice, uvažene dame i gospodo, koleginice i kolege, na samom početku ove načelne rasprave, dozvolićete mi da ukratko predstavim rešenje koje sadrži Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa. Pre svega, istakla bih na prvom mestu, da je donošenje ovakvog jednog zakona, i to po hitnom postupku, sadržano u neophodnosti stvaranja pretpostavki, a sve u cilju kako bi se obezbedio jedan svrsishodan postupak u kome će sva lica, dakle, sva fizička, isto tako i sva pravna lica, pod istim uslovima i na efikasan i na delotvoran način ostvarivati zakonom utvrđena prava i na zakonu zasnovane interese. Naime, članom 1. ovog predloga zakona, vrši se izmena važećeg člana 29. i njegovog drugog stava, tako što se reči: „1. mart 2015. godine“, zamenjuju rečima: „1. januar 2017. godine“, čime se pokazuje nužnost promena zakona utvrđenih rokova u kojima osnovni sudovi, ali i opštinske uprave, zadržavaju nadležnost za poslove overavanja potpisa, rukopisa i prepisa, a ta pomenuta nužnost promene, čini se samo radi interesa građana, kako bi se svima njima, i to po potpuno jednakim uslovima, obezbedilo ostvarivanje prava i na zakonu zasnovanih interesa, a u prvom redu, bez štetnih posledica koje bi po njih nastale, uz napomenu da bi takve posledice zasigurno nastale ukoliko bi važeće rešenje ostalo na snazi, a sve usled dinamike konstituisanja javnobeležničke službe u punom obimu i preuzimanja nadležnosti u oblasti overavanja potpisa, rukopisa i prepisa. Pomenuti puni obim javnobeležničke službe, naime, u ovom momentu ne postoji i to je istina koju treba izgovoriti, ili drugim rečima, zbog nedovoljnog broja u ovom momentu imenovanih javnih beležnika, građani ne smeju da trpe i to je upravo suština navedene izmene zakona i njegovog člana 29. drugog stava zakona o izmenama i dopunama Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa. Ovo rešenje nije kako se sporadično i pre rasprave moglo čuti, apsolutno nikakav atak na javno beležništvo u Srbiji i čini mi se da bi takvo percipiranje stvari apsolutno bilo pogrešno i da bi predstavljalo jedno namerno činjenje zamena teza. Moji predlagači, moje kolege predlagači i ja polazimo isključivo sa stanovišta zaštite interesa građana Republike Srbije i to je jedino istinito i to takođe treba javno izgovoriti. Osim toga, ovako predloženim rešenjem, a upravo zbog nedovoljnog obima javnobeležničke službe, izbegava se potencijalna mogućnost stavljanja u neravnopravan položaj građana na teritoriji za koje su javni beležnici imenovani, odnosno za teritorije za koje javni beležnici imenovani nisu. Naime, drugim rečima, ukoliko bi se zadržalo važeće rešenje kojim se predviđa 1. mart 2015. godine, upravo kao rok do kada potpise, rukopise i prepise mogu, kao povereni posao, overavati osnovni sudovi, odnosno obavljati osnovni sudovi, odnosno opštinske uprave kao povereni posao u gradovima i opštinama u kojima su imenovani javni beležnici, onda bi jednostavno građani upravo tih gradova i upravo tih opština nakon 1. marta za overu potpisa, rukopisa i prepisa mogli se obratiti jedino i isključivo javnim beležnicima iz razloga što bi upravo 1. marta i prestala nadležnost osnovnih sudova, odnosno opštinskih uprava a tiče se naime poslova overavanja potpisa, rukopisa i prepisa. Sa druge strane, bez izmena o kojima danas raspravljamo, u potpuno drugačijem položaju bili bi građani onih gradova, odnosno opština, na kojima javni beležnici imenovani nisu. Opet se vraćamo na onu tvrdnju da ne smeju građani biti ti koji će u ovom momentu snositi posledice nedovoljnog broja imenovanih javnih beležnika gde se članom ovog predloga zakona, onako kako je on naveden, u članu 1. upravo ostavlja dovoljno vremena da javno-beležnička služba zaživi i da bude konstituisana u punom obimu. Članom 2. istog Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa, uređuje se stupanje na snagu ovog zakona i predviđa njegovo stupanje na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“ jer bi u suprotnom zasigurno nastupile potpuno štetne posledice po rad navedenih organa i organizacija. Dobra strana ovako predloženog rešenja moglo je da se i u činjenici da će ona potpuno pozitivno uticati i na obim poslova i na prihode državnih organa, prihode organa jedinica lokalne samouprave i to bez štetnih posledica, odnosno bez povećanja troškova za pravna i za fizička lica koja svoja prava i na zakonu zasnovane interese ostvaruju upravo u postupcima pred tim organima. Naime, imajući u vidu statistiku overavanja potpisa, rukopisa i prepisa, a uvažavajući prvenstveno i na prvom mestu interese građana, ovaj inicijalno postavljen prelazni period treba produžiti do 1. januara 2017. godine, a upravo iz razloga davanja mogućnosti za praćenje efekata propisa i statistike overe. Ukoliko bi se održalo važeće rešenje do početka primene predmetne odredbe iz člana 29. stav 2. Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa, to bi na uštrb građana nametnulo i rešavanje nekih drugih spornih pitanja, a čini mi se da odgovor na ta sporna pitanja do 1. marta 2015. godine nikako ne bi mogli dobiti, a to su sporna pitanja poput mogućnosti višeg iznosa javno-beležničke tarife, što bi bilo nedopustivo. Zatim, pitanje nepostojanja slučajeva oslobađanja od taksi, što bi takođe bilo nedopustivo, jer podsetiću da pri pružanju usluga overavanja jedinice lokalne samouprave primenjuju Zakon o republičkim administrativnim taksama kojima se predviđaju brojna oslobađanja od plaćanja taksi, te tako rešenje i u narednom periodu smatramo da treba zadržati jer je ono u interesu građana. Zatim, ostalo bi sporno pitanje i povećanje obima posla usled, recimo, lokalnih i republičkih izbora. Zatim, pitanje nepostojanja dovoljnog kapaciteta, itd. Činjenica je da se ovo čini iz razloga da se ne bi donosila nikakva ishitrena rešenja po pitanju odgovora na sva navedena sporna pitanja koja će se zasigurno javiti ukoliko bi važeće rešenje ostalo na pravnoj snazi, a čiji bi ishod u krajnjoj liniji uvek snosili građani i zato smatramo da je ovakav predlog zakona potpuno primeren, potpuno svrsishodan i što je najbitnije u skladu je sa interesima građana. Zapravo, ovaj predlog zakona nosi jednu suštinsku poruku, a ta poruka upućena je upravo građanima Republike Srbije i glasi da građani Republike Srbije ne moraju da strahuju da tamo gde su imenovani javni beležnici, da od 1. marta poslove overe mogu vršiti jedino kod njih, već se zapravo ovim rešenjem taj rok menja i to tako da su do roka koji se predviđa ovom izmenom oni potpuno slobodni da poslove overavanja potpisa, rukopisa, prepisa i dalje nastave da overavaju kako u osnovnim sudovima, tako i u opštinskim upravama. Najzad, kada se o sada važećem Zakonu o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa raspravljalo u avgustu 2014. godine, a u okviru tada seta zakona, navedeno je u načelnoj raspravi da nakon 1. septembra 2014. godine kao dana otpočinjanja rada javnih beležnika u Republici Srbiji, pored njih poslove overavanja i dalje obavljaju osnovni sudovi i dalje obavljaju opštinske uprave. Kako bi se izbegli mogući problemi koji bi nastali kao posledica prelaska na novu nadležnost za obavljanje tih poslova, kako su ti problemi čije je eventualno nastupanje već i tada bilo nagovešteno, a do dana današnjeg takvi problemi se ne mogu otkloniti niti oni mogu biti otklonjeni do 1. marta 2015. godine, a koji dan pada poslednjeg dana ove godine, ovakvo rešenje jeste nužno, ovakvo rešenje jeste neophodno, prvenstveno sa stanovišta građana. Podsetiću sve nas da budući da smo upravo mi predstavnici tih građana, otuda smo u prvom redu i najpozvaniji da štitimo njihove interese. Te, vas s toga pozivam sve zajedno da u danu za glasanje podržimo rešenje koje je sadržano u ovakvom Predlogu zakona o izmeni Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa. Zahvaljujem.
Reč ima dr Vesna Besarović. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Kolege poslanici, mi danas imamo na dnevnom redu izmenu Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa. To je tama o kojoj smo već imali prilike da se izrazimo. Međutim, prilikom donošenja Zakona o javnim beležnicima i primeni Zakona o javnim beležnicima konstatovano je da su rokovi koji su predviđeni ovim zakonima neodgovarajući. Naime, u članu 178. Zakona o javnim beležnicima predviđa se da u roku od devet meseci od dana stupanja na snagu ministar raspisuje konkurs za imenovanje javnih beležnika, a da će prvih sto javnih beležnika biti imenovani u roku od godinu dana od dana stupanja na snagu zakona. U sledećem članu, članu 179. predviđa se da u roku do 15 dana od imenovanja prvih sto beležnika treba da se održi osnivačka skupština komore, na kojoj će se izabrati organi komore i doneti podzakonski akti. Znači, sabirajući rokove mi ovde imamo prvi rok od godinu dana, plus rok od 15 dana. Najzad, u članu 177. istog zakona predviđa se da se preostala javnobeležnička mesta, a biće ih sigurno dosta, moraju da budu popunjena najkasnije godinu dana od dana održavanja osnivanja skupštine komore. Time se ovaj rok od godinu dana dodaje roku godinu dana, znači plus 15 dana, plus godinu dana, pri čemu je potpuno jasno da smo mi u situaciji da moramo da pomerimo rok, kao što je predloženo na 1. januar 2017. godine. Međutim, moram da kažem da smo prilikom proučavanja ovih propisa, odnosno ovog predloženog propisa, mi kao Socijaldemokratska partija Srbije utvrdili da postoje dve nelogičnosti, odnosno dve stvari koje bi trebalo po našem mišljenju da se promene. Prva se odnosi na rok. Obračunom ovih rokova godinu dana, plus 15 dana, plus godinu dana, mi ne možemo da stignemo do 1. januara 2017. godine, nego do 1. marta 2017. godine. U tom smislu smo mi kao poslanička grupa i predložili, odnosno prihvatili predlog Odbora da se reči: „1. januar 2017. godine“ zameni rečima: „1. mart 2017. godine“. Druga intervencija na koju bih želela da ukažem u okviru naše poslaničke grupe odnosi se na situaciju da će u pojedinim mestima, odnosno opštinama u Srbiji u ovom periodu, znači 2015-2016. godine, doći do imenovanja javnog beležnika po proceduri koju predviđa Zakon o javnim beležnicima. Ti javni beležnici, koji danas nisu imenovani, kada donosimo ovaj zakon, biće imenovani u narednih godinu ili godinu i po dana, zavisno od dinamike imenovanja. Onda ćemo imati situaciju paralelizma u tim mestima. Imaćemo mogućnost da građani biraju između toga da li će da overe svoja dokumenta, zapise, prepise kod javnih beležnika ili će to da učine u opštinskom, odnosno osnovnom sudu, odnosno opštinskim upravama. Upravo na liniji onoga što je koleginica Batić malopre izjavila, ne želeći da dovedemo u neravnopravan položaj građane u mestima u kojima su izabrani javni beležnici, u kojima će u narednih godinu dana biti izabrani ili će u narednih godinu i po biti izabrani, mi smo mišljenja da je najbolje rešenje da u svim mestima u našoj zemlji u Republici Srbiji bude ostavljena mogućnost alternativna, paralelna, da građani biraju da li će svoja dokumenta, prepise, zapise, overavati kod suda, odnosno opštinske uprave ili kod javnog beležnika. Taj rok je 1. mart 2017. godine, po našem mišljenju. Posle tog roka svi oni dokumenti, zapisi, prepisi koji spadaju isključivo u nadležnost javnih beležnika moći će da se overavaju isključivo kod javnog beležnika. U tom smislu, mi smo podneli amandman koji smo priložili, a koji glasi da pored ove korekcije vezane za datum, za 1. mart 2017. godine, da te poslove mogu da obavljaju sudovi i posle imenovanja javnih beležnika, a najkasnije do 1. marta 2017. godine. Znači, to bi u članu 29, u stavu 3. nastavilo se, u kome se kaže – odnosno opštinske uprave kao povereni posao. Mi predlažemo da se doda i – poslove mogu da obavljaju i posle imenovanja javnih beležnika, upravo zato da bi se otklonila ta situacija koja je nejasna, kako tumačimo, da ukoliko javni beležnici u tim mestima u međuvremenu budu imenovani, da li će građani i dalje zadržati mogućnost da overavaju svoja dokumenta u sudovima ili će je izgubiti činjenicom da je u njihovom mestu postavljen javni beležnik. Evo, mi skrećemo pažnju Ministarstvu na ovaj amandman i naša poslanička partija SDPS, mi ćemo podržati izmenu Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Olgica Batić, koja želi da odgovori.
Zahvaljujem uvaženoj koleginici Besarović. Što se tiče rokova, jutros smo primili određene amandmane gde se predviđa da se umesto 1. januara 2017. godine prihvati rešenje da to bude 1. mart 2017. godine. Kada smo kao ovlašćeni predlagači krenuli sa izradom ovakve izmene predloga zakona, smatrali smo da je možda bolje početi i uzeti 1. januar 2017. godine kao početak godine, pa taj datum, u tom smislu zaokružiti. Međutim, spremni smo da i na Odboru za pravosuđe razmotrimo sve amandmane, posebno koji se tiču promene tog roka, dakle, posebno amandmane koji su podneti, a u kojima se traži menjanje reči: „1. januar 2017. godine“ rečima: „1. mart 2017. godine“. Zasigurno, sa dužnom pažnjom ćemo takve amandmane pročitati i o njima raspravljati. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Petar Petrović.
Gospođo predsednice, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, želim na početku da kažem da će poslanička grupa JS podržati Predlog izmena i dopuna Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa, iz vrlo praktičnih razloga. Naime, ukoliko bi ostao na snazi sadašnji važeći propis od 1. marta svi potpisi, rukopisi, prepisi morali bi da se overavaju kod javnih beležnika, a treba imati u vidu činjenicu da danas u Republici Srbiji u jednom velikom broju opština i gradova još uvek nema imenovanih javih beležnika, ne zato što Ministarstvo pravde nije želelo da imenuje javne beležnike u tim opštinama i gradovima, već zato što se na ranije raspisane konkurse za javne beležnike u tim opštinama i gradovima nije prijavio niko. Interesantna je činjenica da u nekoliko velikih gradova, prema mojim saznanjima, kao što je Užice, Smederevo, Kruševac, itd, nemamo danas javnih beležnika, već se ti poslovi obavljaju u lokalnim organima uprave i u sudovima. Poslanička grupa Jedinstvene Srbije zato smatra da odlaganje primene ovih propisa ide u korist građana u svim tim opštinama i gradovima i gde ima javnih beležnika i normalno u gradovima gde nema javnih beležnika. Samo ću ilustracije radi reći da, recimo, u Pomoravskom okrugu, koji čini šest opština, samo u Jagodini trenutno postoje dva javna beležnika, dok u Paraćinu, Ćupriji, Despotovcu, Svilajncu, Rekovcu nema javnih beležnika, pa građani za iste neke poslove, za koje moraju da imaju overene neke dokumente, moraju u ovim opštinama da se obraćaju sudovima i lokalnim organima vlasti, lokalnim upravama, a u Jagodini javnim beležnicima. Zato poslanička grupa Jedinstvene Srbije pozdravlja ovaj predlog koje je grupa poslanika predložila danas i uvrstili u dnevni red. Na ovaj način ćemo sigurno prevazići određene teškoće koje bi nastale ukoliko bi ostao važeći propis na snazi. Znam da je u toku konkurs za izbor jedne nove grupe, odnosno broja javnih beležnika u nekim gradovima i opštinama, ali istovremeno moja saznanja idu dotle da ima jedan veliki broj opština i gradova za koje se nije prijavio nijedan kandidat da bude javni beležnik, pa iz tog razloga opet bi smo došli u situaciju da u ovim gradovima ljudi ne znaju gde treba da overavaju prepise, rukopise, potpise. Istovremeno poslanička grupa Jedinstvene Srbije smatra da bi trebalo još jednom razmotriti ovaj određeni datum do kada se odlaže primena ovih propisa, a to je prema Predlogu izmena i dopuna Zakona 1. januar 2017. godine, da možda treba, a čujem da ima i neki amandman, doduše nisam ga video, nego sam samo načuo, da to bude još za dva meseca odloženo do 1. marta 2017. godine. Ako je to tačno, poslanička grupa Jedinstvene Srbije će glasati i prihvatiti taj predlog amandmana, da se još za dva meseca odloži primena. Treba razmišljati i o sledećem. Godine 2016. nas čekaju lokalni izbori u svim opštinama i gradovima, odnosno u većini, ne u svim, u Republici Srbiji, pa ukoliko ne bismo odložili primenu ovog propisa došli bismo u vrlo tešku situaciju gde bi kandidati za odbornike u svim lokalnim samoupravama overavali određenu dokumentaciju potrebnu za učešće na izborima. Jedinstvena Srbija bi predložila nešto na razmišljanje svim poslanicima, a to je da nas 2018. godine čekaju parlamentarni izbori. Znate da svaka stranka koja želi da učestvuje na tim izborima mora da prikupi jedan određeni broj potpisa da bi dobila pravo učešća na parlamentarnim izborima. Da li treba možda razmišljati da se za te izbore ne overavaju potpisi, kako bi bilo predviđeno, kod javnih beležnika, ja samo ponavljam da je ovo samo predlog za razmišljanje, jer bismo došli u situaciju da bi u nekim gradovima, naročito većim, gde će biti manji broj javnih beležnika, došlo do velikih gužvi prilikom sakupljanja overenih potpisa za učešće na tim parlamentarnim izborima. Imamo vremena da to u narednom periodu, kao najviši zakonodavni organ ove države, rešimo. Mislim da bismo o tome vrlo ozbiljno trebali da razmišljamo, ne zbog nas, nego zbog građana koji svojim potpisom žele da daju podršku nekoj političkoj stranici ili koaliciji za učešće na parlamentarnim izborima 2018. godine. Gospođo predsednice iskoristio bih priliku da kažem da je i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu na sednici koja je održana neposredno pre početka zasedanja Narodne skupštine jednoglasno zaključio da predloži Narodnoj skupštini da prihvati ovaj predlog izmena i dopuna Zakona o overavanju potpisa, prepisa i rukopisa. Da zaključim, poslanički klub Jedinstvene Srbije će podržati u danu za glasanje Predlog izmena i dopuna ovog zakona. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Olgica Batić.
Zahvaljujem se uvaženom kolegi Petroviću. Mislim da je takođe spomenuo jedno pitanje koje je jako bitno, a tiče se upravo održavanja izbora. Naime, ovde kada govorimo o Predlogu zakona o izmeni Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa moraju da se imaju u vidu određene specifične situacije. Prvo, jeste overavanje od strane jedinica lokalne samouprave, a druga specifična situacija javlja se upravo kada su u pitanju lokalni i republički izbori. Poseban problem predstavlja ta pojačana aktivnost overavanja dokumenata za potrebe lokalnih i republičkih izbora. Dovoljno je pomenuti na ovom mestu da član 43. Zakona o izboru narodnih poslanika propisuje da je izborna lista utvrđena kada je svojim potpisom podrži najmanje 10.000 birača. Dalje, član 18. Zakona o lokalnim izborima propisuje da kandidate za odbornike mogu predlagati registrovane političke stranke, koalicija registrovanih političkih stranaka, kao i grupe građana čije izborne liste svojim potpisima podrži najmanje 30 birača po predlogu za svakog kandidata na izbornoj listi. Da ne bih dalje citirala članove zakona koji regulišu izbor narodnih poslanika i Zakon o lokalnim izborima, na ovom mestu, a povodom problema koji je nagovestio gospodin Petrović, jasno je da održavanje izbora uvek iziskuje jedno povećano, jedno periodično angažovanje na poslovima overavanja, iako poslove overavanja dokumenata može preuzeti, ne javni beležnik, nego javnobeležnički pripravnik. Ograničenja pri angažovanju istih za potrebe periodičnog uvećavanja posla obesmišljava uopšte argument mogućnosti podizanja kapaciteta javnih beležnika angažovanjem istih. Naravno, pustimo da ovaj rok, da li će to biti 1. januar 2017. ili 1. mart 2017. godine, pokaže kojom će se dinamikom vršiti imenovanje javnih beležnika, a onda možemo otvarati sva druga pitanja, poput pitanja da li je primereno, efikasno da nakon toga overu vrše isključivo javni beležnici ili da se omogući, kao što se i sada radi, da overavanje, u ovom slučaju, bude i dalje u nadležnosti osnovnih sudova i opštinskih uprava. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Poštovana predsednice, poštovane kolege poslanici, u prethodnih nekoliko izlaganja, od jutros, najmanje sto puta sam čuo reč „građani“ i kako ovo što danas radimo je u interesu „građana“ i zbog „građana“. Pitam se gde su bili ti „građani“ pre nešto malo manje od šest meseci kada smo donosili ovaj zakon? Gde su onda bili njihovi interesi kada je ista većina, koja danas predlaže ovaj zakon, usvojila i glasala za zakon koji predviđa rok 1. mart 2015. godine? Makar jednom da smo čuli reč – izvinite, građani, pa da razumem, izvinite, pogrešili smo. Tada vam je u raspravi rečeno da poslovi javnih beležnika, odnosno da javni beležnici neće moći u ovom kratkom roku da preuzmu sve poslove predviđene zakonom. Tada je ovde bio ministar, danas ga nema. Danas ste rešili da mu pomognete, da ga ebolirate, da ne dođe on ovde i da objašnjava šta je govorio pre nešto malo manje od šest meseci i kako nas je ubeđivao da će do ovog roka moći da se ispuni ono što je predviđeno zakonom. Imam ovde njegovo izlaganje sa te sednice. Ima 18 strana. Mogu da pročitam, ali mislim da nema potrebe. Neću da trošim ni vaše, ni svoje vreme. Zanima me, kako to da se sada setimo građana, pričamo o građanima, o njihovom interesu, govorimo o tome da nam ne trebaju ishitrena rešenja, a ništa od tih argumenata niste hteli da uvažite pre nešto malo manje od šest meseci. Jedini način da naša poslanička grupa Socijaldemokratska stranka-Zajedno za Srbiju-Zeleni Srbije podrži ovo zakonsko rešenje je da do dana za glasanje dobijemo ostavku ministra Selakovića. Ne znam pošto se predsedavajući menjaju, ova dobacivanja u sali, na to očigledno niko neće sankcionisati. Ali, dobro. Navikli smo mi da se sankcioniše samo ono što rado opozicija, a ne i ono što rade poslanici vladajuće stanke, a evo šta rada građani. Ova sednica danas košta građane Srbije najmanje milion dinara. Milion dinara će građani Srbije potrošiti na neodgovornost i nesposobnost vladajuće većine koja nije htela da sluša ove argumente i da ih uvaži pre šest meseci. Nastavlja se tirada sa uvođenjem javnih beležnika u pravni sistem Srbije. Koja je ovo sednica Skupštine u poslednjih šest meseci, kada raspravljamo o problemima koji postoji i rešavanju problema koji postoje kod uvođenja javnih beležnika? Četvrta, peta, i gde je tu kraj? I da li će neko da kaže – izvinite nesposoban sam da odradim svoj posao, izvinite ne znamo kako da uradimo da se uvede sistem javnih beležnika u pravni sistem Srbije, ne znamo za šest meseci da sprovedemo konkurs, izaberemo nove javne beležnike, pored onih 94 koji su izabrani na početku, a to nije bilo dovoljno da se formira komora. Videćemo šta će se desiti kada nadležni sudovi pred kojima se vode određeni procesi donesu svoje odluke i da li će ceo ovaj sistem pasti u vodu, i da li će konačno neko zbog toga da odgovara? Ako nema ostavke ministra, ja vas molim istu onu većinu koja je stavila ovo na dnevni red da stavi predlog za razrešenje ministra, jer ovo obesmišljava sve ono što mi ovde radimo. I zašto mi raspravljamo i donosimo neke zakone i neke rokove kada oni ne mogu da se ispoštuju? Ko je odgovoran, ja ponavljam, za to što danas, nedelju dana pre isteka roka zakona koji smo doneli pre šest meseci posao nije završen? Sada se rok za koji je predviđeno prvobitno šest meseci, i za koji nas je ministar ubeđivao da će biti ispunjeno, sada produžava za još dve godine. Kakve vi procene pravite ljudi? Da li vi nešto možete da predvidite? Da li nešto možete da završite u onom roku koji ste planirali, ili stalno nešto odlažemo, stalno nešto čekamo, biće bolje za dve godine, svake dve godine, biće vam bolje za dve godine. Sa ovom Vladom nikad nam neće biti bolje. Biće nam gore svaki dan, i to dokazujete na svakom zasedanju Skupštine. Postoji jedna stvar koju ministar može da uradi. Ja ga pozivam da to uradi i mislim da je to nešto što će pomoći građanima pre svega, ali stvarno pomoći građanima, a to je da Pravilnik o tarifama javnih beležnika prilagodi tako da ni jedna tarifa, ni jedno plaćanje koje građanin danas treba da da, da obavi, da plati nešto da bi završio stvar koju je do 1. septembra prošle godine završavao u sudovima i opštinama, da ne može da plati ni jedan jedini dinar više kada taj posao treba da obavi kod javnog beležnika. Pozivam ministra, jer je to u njegovoj nadležnosti, da izmeni taj pravilnik na taj način da građani ne plaćaju više. Kad je uvođen sistem javnih beležnika pričano je ponovo kako je to u interesu građana, kako će to biti efikasnije, kako će to biti bolje. Za ovih šest meseci smo se uverili da ništa od toga nije tačno, jedino što se desilo je to da je sve skuplje. Građani nešto plaćaju duplo, troduplo, 20 puta više nego što su plaćali pre šest meseci. Ako želite da brinemo o građanima i da pokažemo brigu, dajte ovde da se ujedinimo oko poziva ministru, da izmeni pravilnik o tarifama i da te tarife ne budu više i da građani ne plaćaju kod notara ništa više od onoga što su plaćali pre šest meseci, kada su završavali poslove u sudovima i opštinama Republike Srbije. Jedino na taj način ćemo uraditi nešto dobro za građane, istinski dobro za građane. Pošto se ovde govorilo i o nekim amandmanima, koji su predloženi i mi smo predložili određene amandmane. Pre svega, suština tih amandmana je da po našem mišljenju poslove overe prepisa, potpisa treba da rade opštinske uprave i posle ovog roka, trajno. Da neko overi fotokopiju neko ne treba da ide kod notara. Kad ode kod notara on će mu reći – dođite za dve nedelje. Građanin treba da završi neki posao za jedan dan, nema vremena da zakazuje termin kod notara. Suština našeg amandmana je da sudovi to rade do kraja ove godine, a da opštine nastave da rade paralelno ovaj posao, zajedno sa notarima. Ako se u nekom trenutku za dve godine uverimo da su notari toliko ojačali, da su izabrani u svakoj opštini, u potrebnom broju, onda hajde da izmenimo zakon i da sve prebacimo onog trenutka kada stvarno budemo uvereni da su notari osposobljeni da vrše najobičnije overe, ono za šta danas čovek dođe do opštine, kaže – overite mi fotokopiju nečega, to u svakoj opštini može da završi, kada budemo sigurni da su notari osposobljeni, da ima dovoljno ljudi da to radi, onda da prebacimo to na njih. Do tada, bez roka da to ostane u nadležnosti opština. Opština, ne sudova, sudovi do kraja ove godine. Slažem da sudovi treba da budu rasterećeni, da treba da se bave suđenjem, da brže rešavaju probleme, pogotovu zbog činjenice da četiri i po meseca nisu radili. Ponovo zbog ministra i njegove nesposobnosti koja je prouzrokovala štrajk advokata, pa se nagomilalo ne znam koliko stotina hiljada slučajeva za ovo vreme. Pozivam vas da razmotrite naš amandman, da ga usvojite, jer je to u interesu građana, a ovakva rešenja, bez reči – izvinite građani, pogrešili smo, nisu u interesu građana i mi ih nećemo podržati. Hvala.
Hvala. Reč ima ovlašćeni predstavnik Olgica Batić.
Zahvaljujem se. Zahvaljujem se i uvaženom kolegi Marko Đurišiću. Ovde se postavilo mnogo pitanja koja počinju sa rečima – gde su bili građani i najveća zamerka je što je puno puta upotrebljena reč „građani“. Onda se na ovakvo pitanje može postaviti kontra pitanje – a gde su bili građani kada je donet u usvojen Zakon o javnom beležništvu? Da li ste tada izgovarali isto tako reč „građani“ kao što je danas slušate u ovom domu? Drugo, očigledno se nije pažljivo čitalo, kao što vidite za ovaj Predlog zakona predlagač nije Vlada, nije ni Ministarstvo pravde, već šest narodnih poslanika. Dakle, ovlašćeni predlagači taksativno su navedeni. Ako vas dalje zanima, svi ovlašćeni predlagači ovog Predloga zakona po profesiji su advokati. Mislim da ste i ranije isticali da ste na strani advokature u tzv. sukobu između advokata i notarijata, ali vidim da danas očigledno ovakvom retorikom zapravo zastupate javno beležništvo. Dalje ste rekli da ova sednica najmanje milion dinara. Koštala je i sednica kada je usvojen Zakon o javnom beležništvu 2011. godine, možda i više nego današnja sednica. Zapitajte se samo, koliko će koštati obične overe, ukoliko bi 1. marta 2015. godine u potpunosti prestala nadležnost osnovnih sudova i jedinica lokalne samouprave, kao organa koji su ovo vršili, a kao overeni poslovi. Govorite – stalno se nešto odlaže. Opet ću vas podsetiti da predlagač nije Vlada već šest vaših kolega. Ovaj rok, vi ste napomenuli, hajde da vidimo da li će se nešto zaista i učiniti u mogućnosti, da li će zaista pravim tempom teći dinamika imenovanja javnih beležnika, ovaj rok se i predviđa upravo zbog jedne takve stvari. Dalje, spomenuli ste tarifu javnih beležnika. U svom uvodnom izlaganju, očigledno je da me niste dovoljno slušali, spomenula sam nešto i što se tiče tarife javnih beležnika i onoga do čega bi došlo ukoliko odlaganje ovog roka tj. 1. marta 2015. godine, predloženom izmenom, ne bi bilo učinjeno. Bila bi daleko viša javnobeležnička tarifa. Stvorili biste takvu konfuziju da bi to bilo katastrofalno i reći ću vam ono što, verujem, da volite da čujete, a u interesu građana. Sve ovo se čini u interesu građana, upravo onako kao što ste i vi to svojevremeno radili i na to se tako pozivali. Što se tiče već pomenute tarife i što se tiče već pomenutog pravilnika mogućnosti da građani plaćaju takse za overe, kako ste naveli, u istom iznosu, kao što su to činili pre uvođenja javnog beležništva kao instituta u Srbiji, naime, i o tome ste trebali malo da se upoznate, pa da pogledate u ovom slučaju određene specifične situacije, a to je recimo da pri pružanju usluga overavanja jedinice lokalne samouprave primenjuju Zakon o republičkim administrativnim taksama, u određenim slučajevima i opštinske odluke o administrativnim taksama. Sam Zakon o republičkim taksama predviđa niz za oslobađanje od plaćanja taksi. Mi jesmo da se takvo rešenje zadrži i po tom pitanju apsolutno smo saglasni kao kolege u ovoj Skupštini. Tako član 19. upravo pomenutog Zakona o republičkim taksama predviđa da su oslobađani plaćanja takse organi, organizacije i institucije Republike Srbije, organi i organizacije AP, jedinica lokalnih samouprava, organizacije obaveznog socijalnog osiguranja, crkvene i verske zajednice, Crveni krst Srbije itd. Dalje, istim ovim zakonom predviđeno je da se propisuje da se taksa ne plaća recimo za prijavu za upis u matične knjige, da se ova taksa ne plaća za prijave, priloge za utvrđivanje javnih prihoda, spise i radnje u postupku za utvrđivanje smanjenja katastarskog prihoda zbog elementarnih nepogoda, bolesti, za spise i radnje za ostvarivanje prava iz obaveznog socijalnog osiguranja, socijalne zaštite, boračko invalidske zaštite civilnih invalida rata, spise i radnje u vezi sa predškolskim i školskim vaspitanjem i obrazovanjem, obrazovanjem studenata, stručnim usavršavanjem itd. Potpuno sam saglasna da overavanje navedenih dokumenata treba i dalje da ostane u nadležnosti jedinica lokalne samouprave, ali pazite, sve što ste izgovorili rekli ste u prilog izmeni koja se danas predlaže. Vidite sada, ukoliko bi posao iz nadležnosti uprava jedinica lokalne samouprave sada u potpunosti prešao u nadležnog javnih beležnika, onda se postavlja jedno jako bitno pitanje i tu sam saglasna sa kolegom Đurišićem, a to je pitanje naknade za postupak poveravanja i onda dolazimo do krucijalnog pitanja – da li je neophodno da se propišu isti, odnosno slični slučajevi oslobađanja od taksi ili bar umanjenja iznosa od predviđenih tarifnih brojeva? Odgovoriću vam odmah – da, jeste potrebno je propisivanje i šta bi posledica toga bila? Posledica toga bi bila da je neophodno i neosnovano opterećenje građana novim nametima, a što bi već ugrozilo postojeće socijalne slučajeve. Ko bi onda došao pod udar tih nameta? Fizička lica koja ostvaruju prava po osnovu socijalne zaštite, koja ostvaruju u postupku ostvarivanja prava iz socijalne zaštite, koja ostvaruju pravo u postupcima iz obaveznog socijalnog osiguranja, fizička lica u postupku ostvarivanja prava recimo na dečiji dodatak, na prava po osnovu boračko-invalidske zaštite itd. Saglasna sam sa vama i kada ste rekli da treba da ostane u potpunosti nadležnost jedinica lokalnih samouprava kako bi one i dalje nesmetano obavljale poslove overavanja potpisa, rukopisa i prepisa. Upravo se ovakvom izmenom Predloga zakona to i čini. Nisam do sada bila ovlašćeni predlagač, a to bi trebalo da znate, ni Zakona o beležništvu, ni Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa, kao što danas ovlašćeni predlagač nije Ministarstvo pravde, već vaše kolege, to ste mogli da vidite, kada se piše neki zakon, onda se podnosioci tog zakona i potpišu. Sve ono što ste vi rekli takođe se može dovesti u kontekst sledećeg, a to je da je ukoliko bi navedeni poslovi overavanja prešli sada, govorim sada, a potpuno je opravdano rešenje da to bude 2017. godine, jer kada govorite o mogućnosti ostavljanja roka da nešto zaživi, onda taj rok negde morate i da predvidite, a ne posle kako ste rekli, menjaćemo onda zakon, pa nećemo onda menjati zakon. Možda je to vaš manir da tako postupate i menjate zakone kako hoćete, ali ovo se čini iz vama već obražene reči – upravo radi zaštite interesa građana. Dakle, postavila bi se dva ključna pitanja, to je pitanje neblagovremenosti pružanja usluga zbog opterećenosti poslom ili bavljenjem drugim isplativijim poslom i naravno lukrativni momenat koji se ne sme ni u kom slučaju zaboraviti, a drugo jeste pitanje održivosti same javnobeležničke profesije na način kako ste vi to obrazložili svojim rečima u ovom obraćanju. Moram gospodinu Đurišiću da ukažem i na sledeću situaciju u kontekstu navedenog da bi ukoliko bi se na snazi održalo važeće rešenje, 1. mart 2015. godine, građani bi na overu bili upućeni isključivo na javne beležnike. Sada se ostavlja ono što je opozicija govorila i ranije kada se raspravljalo o ovim zakonima, pa hajde da ostavimo mogućnost da građani biraju gde će recimo overiti potpis. Vidite, ovakvom izmenom Predloga zakona o overi potpisa, rukopisa i prepisa upravo se takva mogućnost i ostavlja i daje primereni rok da javnobeležnička služba, sa kojom sam saglasna i sa kojom, kako ste rekli, niko ovde nije lud i svi dovoljno znaju koliki je broj imenovanih javnih beležnika, svi znaju da je nedovoljan broj javnih beležnika, to je više puta isticano, ali hajde da damo šansu da građani Srbije sami biraju gde će vršiti overe do 2017. godine i da li će u tako ostavljenom roku javnobeležnička služba zaista i pokazati da li može ona da funkcioniše u svom punom obimu ili pak ne može. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospođice Batić. Reč ima šef poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Zoran Babić. (Marko Đurišić, s mesta: Replika.) Replika na vaše izlaganje, a onda vi na izlaganje gospođice Batić. Izvolite gospodine Babiću.
Kada u Narodnu skupštinu Republike Srbije kao predlagač zakona, odnosno u ime predlagača zakona dođe ministar u Vladi RS, gospodin Đurišić se javi za reč i kaže – Narodna skupština je protočni bojler, Narodnu skupštinu niko ništa ne pita, šta smo mi ovde? Kada su predlagači zakona po Poslovniku, po Ustavu narodni poslanici, jedan ili grupa ili poslanička grupa, isti gospodin Đurišić kaže – gde je ministar? Dajte, gospodine Đurišiću, jednom se dogovorite sami sa sobom da li hoćete predstavnike Vlade ili hoćete narodne poslanike kao predlagače? I jedni i drugi imaju pravo i nemojte praviti teatralnost od svega toga tamo gde je nema. Voleo bih da je 2008. godine kada ste vi vedrili i oblačili neko od narodnih poslanika smeo da bude predlagač zakona. Ne, nije smeo, gospodin Đurišiću, i ni jedan zakon od 2008. do 2012. godine nisu predložili narodni poslanici. Rekoste – tirada u uvođenju javnih beležnika. Znam da bi vi želeli neku kolektivnu amneziju, neku puj-pik, samo da se zaboravi sve. Ko je započeo tu tiradu gospodine Đurišiću? Kada je izglasan Zakon o javnom beležništvu? Ko je tada rekao – izvinite građani zato što smo nesposobni da taj zakon sprovedemo do kraja? Tada vam nije bila tirada kada ste usvajali Zakon o javnom beležništvu 2011. godine i nemam ništa protiv toga. Sve zemlje u okruženju, sve uređene evropske zemlje imaju uvedene javne notare i javne beležnike i sada smo krivi mi koji želimo da to sprovedenom, da uvedemo po zakonu koji ste vi glasali 2011. godine i niste rekli tirada. Ne, tada je to bilo najbolje, najsnažnije, ali neka neko drugi primenjuje. Imate problem kao i gospodin Pavićević, žao mi je što nije u sali, jer nam je ostao dužan odgovor - koji je to notar zaradio 180 hiljada evra za jedan mesec? Ali, vi ste u sali i vi imate obavezu da kažete koji je to građanin i kod kog notara je mora da plati 20 puta više nego što se plaćalo do pre nekoliko meseci, imenom i prezimenom.
Vreme, gospodine Babiću.
Samo još jedna rečenica, molim vas, gospodine predsedavajući.
Izvolite.
Kada smo već kod cena koštanja sednice i koliko sve ovo košta, pa, pogledajte sa vaše desne strane, pogledajte u narodne poslanike i koliko će koštati to što su predvideli amandmane da se ovaj zakon primeni od 2117 godine. Ko se tu igra građanima i ko se igra Narodnom skupštinom? To nije ni predlagač zakona, ni vladajuća većina Skupštine.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, replika na izlaganje gospođice Batić i gospodina Babića. Izvolite.
Hvala, poštovani predsedavajući. Vidim da bezuspešno pokušavate da pobegnete od pitanja odgovornosti ministra. Prebacujete priču na usvajanje Zakona o javnim beležnicima 2011. godine. Mi danas raspravljamo o zakonu koji je donet 31. avgusta 2014. godine od ove većine, posle rasprave u kojoj je ministar tvrdio, tvrdio izričito da će ovaj rok biti ispoštovan i da će do ovog roka biti imenovano još javnih beležnika u opštinama gde to nije slučaj, a da će oni koji su imenovani biti u mogućnosti da preduzmu sav ovaj posao. Otuda moje pitanje gde je ministar? Zašto ste ga danas abolirali da ne dođe ovde i da odgovori zašto taj posao nije završen? O tome govorim. Kakve veze ima to kad je usvojen Zakon o javnim beležnicima? Pet puta ste ga menjali od tada. Mi ga nismo primenjivali preko noći. Svesni problema nismo hteli da politizujemo izbor notara, da uradimo ono što ste vi uradili, da imenujete svoje partijske kolege, da napravite jednu kastu zatvorenu, da kršite taj zakon koji ste menjali pet puta. Kakve veze ima Zakon iz 2011. godine sa ovim zakonom danas? Pročitajte ta dva zakona, nemaju veze jedan sa drugim u najvažnijim odredbama. Pitanje je ovde odgovornosti za posao koji nije urađen za šest meseci, koji je trebao da uradi ministar Selaković, jer ste mu vi dali mandat da taj posao obavi u roku od šest meseci glasajući za ovaj zakon. Mi nismo glasali za ovaj zakon, glasali smo protiv, između ostalog i zato što smo mislili da ovaj rok nije primeren.
Vreme.
Dva minuta i 40 je kolega imao prethodnu repliku. Znači, ja vas molim da govorimo ovde o odgovornosti i da se izvinite građanima što će se danas ovde potrošiti milion dinara na sednicu samo zato što neko nije hteo da sluša drugo mišljenje pre šest meseci.
Zahvaljujem, gospodine Đurišiću. Vas sam isto upozorio na dva minuta i 15 sekundi, a dozvolio sam da iskoristite isto vreme koje je iskoristio i gospodin Babić. (Marko Đurišić, s mesta: Ne, koristio sam pet sekundi manje.) I, molim vas, ne morate toliko da vičete, čuju narodni poslanici kada govorite. Zahvaljujem. Replika, i time zatvaramo krug replika, šef poslaničke grupe Srpske napredne stranke, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Kada je reč o odgovornosti i o izvinjenju, mislim da bi svaku sekundu obraćanja vaše poslaničke grupe morali da iskoristite kako bi uputili izvinjenje za svu onu pogubnu politiku koju ste vodili do 2012. godine, za sve one nesretne privatizacije, za svu onu još nesretniju reformu pravosuđa, za sve one gubitnike tranzicije, kako ste ih nazvali, koji su ostali bez posla, za sve one urušene nade da će 200.000 ljudi dobiti posao, a 400.000 je ostalo bez posla. Svim tim ljudima morate svaki sekund vremena koji imate u Narodnoj skupštini Republike Srbije da iskoristite kako bi tim ljudima uputili izvinjenje. Ja znam da bi voleli da se neke stvari koje su rađene tada zaborave, ali nemojte da zaboravimo nešto što ste izrekli pre deset minuta, pet minuta. Jasno ste rekli, zapisao sam, pratim izlaganja svih narodnih poslanika – tirada u uvođenju javnih beležnika. Sada mi ne dajete za pravo da vidimo kada je ta tirada krenula, da ste je vi započeli lošim Zakonom o javnom beležništvu. S jedne strane nas optužujete da se od javnih beležnika pravi politička kasta, a s druge strane kažete – nedovoljan broj javnih beležnika. Pa, dogovorite se šta želite. Da li hoćete pun broj javnih beležnika ili hoćete da ti beležnici budu izabrani na osnovu kvaliteta, na osnovu stručnosti, na osnovu znanja, što i zakon i samo ministarstvo želi? Morate da se dogovorite jednom o politici koju sprovodite od ujutru do uveče, od onoga što želite pre 15 minuta do sada i od onoga što ste izrekli. U svakom slučaju, moj savet vama, gospodine Đurišiću, iskoristite ovo vreme na pametniji način, izvinjavajući se ljudima u Srbiji šta ste im sve radili za vreme vršenja vlasti.
Zahvaljujem se, gospodine Babiću. Reč ima ovlašćeni predstavnik predlagača, narodna poslanica Olgica Batić. Izvolite. (Marko Đurišić, s mesta: Kad ću ja da repliciram?)
Hvala. Naime, neću se mnogo baviti pitanjem odgovornosti koje je gospodin Đuričić postavio… (Poslanici opozicije dobacuju u glas: Đurišić!) Pardon, izvinjavam se. Ne morate svi da dobacujete istovremeno, sve je u redu, moja greška.
Molim vas, dozvolite da gospođica Batić završi izlaganje.
Opozicija je malo nervozna, ali pokušajte na neki način da ih umirite i bez dobacivanja dok neko priča, bar je to elementarni red. Dakle, što se tiče pitanja odgovornosti, postoje određeni instituti predviđeni Poslovnikom Narodne skupštine. Pročitajte ih, pa vidite da li išta možete da uradite po tom pitanju. S druge strane, danas nije ni utorak, danas nije ni četvrtak, ne postavljaju se ni usmena pitanja Vladi, a nije ni poslednji četvrtak u mesecu. Danas je 23. februar, ponedeljak dan i na dnevnom redu nije Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu, nego Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o overi potpisa, prepisa i rukopisa. Svo vaše izlaganje apsolutno nije imalo veze sa predloženom izmenom, već ste se samo nadovezali i pričali ono što vama odgovara. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se, gospođice Batić. Gospodine Đurišiću, vrlo dobro poznajete Poslovnik. Znači, kada govorite i kada izazovete repliku, svi oni koji se jave na vaše izlaganje u svojstvu replika moraju da dobiju prednost, pa tek onda vi u novom krugu replika. Vrlo to dobro znate i nemojte biti nezadovoljni ako poštujemo Poslovnik. Izvolite, sada imate reč.
Hvala. Da, ja sam vrlo jasno rekao – tirada oko uvođenja javnih beležnika, jer, šta imamo od 1. septembra 2014. godine, od kada je to uvedeno? Imamo štrajk advokata četiri i po meseca. Imamo tarife javnih beležnika koje su dva, tri, četiri, pet, dvadeset puta veće nego što su bile pre uvođenja za iste stvari koje su ljudi overavali u sudovima i opštinama u odnosu na ono što treba da plate danas. (Zoran Babić, s mesta: Gde?) Kolega Babić pita gde? Overa testamenta – 980 dinara u sudu, a kod javnih beležnika je to 18.000, 18 puta više. Pitali ste gde? Evo, kolega Babiću, gde. To je tarifa kod svakog javnog beležnika…
Molim vas, gospodine Đurišiću, nemojte da replicirate sa drugim narodnim poslanicima.
… po osnovu pravilnika koji donosi ministar. Umesto da se ovde prepucavamo, ja vam nudim rešenje – ajmo tog ministra, koga nećete da smenite, a sam neće da da ostavku, da pozovemo svi zajedno da usvoji pravilnik tako da građani Srbije ne plaćaju nijedan jedini dinar više kod notara za uslugu koju su ranije obavljali u opštinama i sudovima. To ministar može da uradi. Dajte da ga pozovemo svi zajedno da to uradi do 1. marta, kada stupa ovaj zakon na snagu.
Vreme, gospodine Đurišiću.
Ne mogu sada za ova dva minuta da kažem sve što sam morao, što sam čuo da je bilo rečeno na moju diskusiju, pa ću prekinuti. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Đurišiću. Sada će dobiti reč narodni poslanik Zoran Babić, replika. Time zatvaramo krug replika, zato što ne govorite o temi dnevnog reda, o članu koji se menja u Zakonu. Izvolite. Replika, narodni poslanik Zoran Babić.
Iskoristio bih ova dva minuta da vrsnog pravnika, prethodnog govornika, edukujem, ovako kao diplomirani mašinski inženjer, sa zaista minimalnim znanjem prava, ali učim svakog dana i ne koristim neke stvari u političke svrhe, samo zato što mi tako nešto odgovara. Ogromna je razlika, i to će vam potvrditi koleginica Malović, između sastavljanja i overe testamenta. Nemojte mešati jednu cenu sa drugom, nemojte mešati babe i žabe, gospodine Đurišiću. Ogromna je razlika, pravnici će vam to reći, između overe testamenta i sastavljanja testamenta. Ono što će vam pravnici takođe reći, da je i velika razlika između uvođenja javnog beležništva u naš pravosudni sistem i ono ne počinje datumom kada je napravljena Javnobeležnička komora i kada su javni beležnici počeli sa radom. Ona počinje onog trenutka kada se Zakon o javnom beležništvu izglasa u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ta tirada o javnom beležništvu, kao što ste sada rekli i potvrdili moje reči, počela je zakonom za koji ste vi glasali, a to je 2011. godina, ne datumom kada je oformljena Javnobeležnička komora, već kada je izglasan zakon za koji niste imali hrabrosti da ga primenite. Samo forma koja je napravljena, ali ne i hrabrost da se primeni. Zbog toga je početak važenja tog zakona prebačen, ne za nekoliko nedelja ili za nekoliko meseci - za nekoliko godina.
Vreme.
Tirada je započela sa vama, gospodine Đurišiću.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe narodna poslanica Sabina Dazdarević. Izvolite. (Marko Đurišić, s mesta: Povreda Poslovnika, molim vas.) Gospodine Đurišiću, ovo ne može da ide u nedogled. Znači, izazvali ste repliku, zatvoren je krug replika, imali ste pravo dva puta da replicirate. Već sam dao reč, gospodine Đurišiću. Izvolite, gospođice Dazdarević.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, Predlogom zakona o izmeni Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa se rok za osnovne sudove, odnosno opštinske uprave u obavljanju poslova overavanja potpisa, rukopisa i prepisa, produžava do 2017. godine. Naš poslanički klub će podržati ovaj Predlog zakona. Što se tiče ovog zakona, mi smo takođe podneli jedan amandman kojim se nadležnost za overavanje potpisa, odnosno izjava članova političke stranke prilikom njenog osnivanja, kao i overavanje izjava birača da podrže određenu izbornu listu političkog subjekta koji ima nameru da učestvuje u izbornom procesu, daje se, pored javnim beležnicima, takođe i osnovnim sudovima, odnosno opštinskim i gradskim upravama. Cilj podnošenja ovog amandmana jeste da, uvažavajući sve relevantne činjenice, zaštiti pravo političkih stranaka, nacionalnih manjina na ravnopravnost u odnosu na političke stranke većinskog naroda prilikom prijave izborne liste radi učestvovanja na izborima, odnosno overi izjave birača koji podržavaju izbornu listu, kao i prilikom osnivanja političke stranke. Naime, nacionalne manjine uglavnom žive grupisane na teritoriji od nekoliko opština i gradova u kojima ne postoji dovoljan broj javnih beležnika za obavljanje ove vrste posla, pa je samim tim gotovo i nemoguće da političke stranke nacionalnih manjina obave sve potrebne radnje prilikom prijave izborne liste, u skladu sa rokovima koje propisuje izborno zakonodavstvo. Takođe, ovim amandmanom se vrši i usklađivanje Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa sa Zakonom o izboru narodnih poslanika i Zakonom o lokalnim izborima. Naime, Zakonom o izboru narodnih poslanika propisano je da se overa izjava za podršku izbornoj listi isključivo vrši u nadležnom sudu, dok je Zakonom o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa propisano da overe potpisa vrši javni beležnik. Stoga, našim amandmanom otklanja se evidentna neusklađenost ova dva navedena zakona. Zahvaljujem. (Marko Đurišić, s mesta: Povreda Poslovnika.)
Zahvaljujem se, gospođo Dazdarević. Gospodine Đurišiću, dobićete pravo na povredu Poslovnika, ali samo da podsetim da mi imamo na dnevnom redu Predlog zakona o izmenama Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa i menjamo samo član 29. Pošto ste vi govorili o beležništvu, o javnom beležništvu i o nekim drugim stvarima, mislim da ova rasprava ne može ići dalje u nedogled. Izvolite, povreda Poslovnika.
Hvala, poštovani predsedavajući. Smatram da je kolega Babić, ne prethodni govornik, pošto mi niste dali reč na vreme, povredio član 107. Poslovnika: „Govornik je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Na sednici Narodne skupštine nije dozvoljeno neposredno obraćanje narodnih poslanika drugom narodnom poslaniku, korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica.“ Nisam došao u Skupštinu da bi me bilo ko edukovao, ni pravnici iz prava, ni mašinski inženjeri o termodinamici, matematici, ni doktori o neuropsihijatriji. Ja sam izabran ovde ispred liste Boris Tadić–Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije, da branim interese građana koji su glasali za našu listu, toliko koliko ih je glasalo, i radim ovde taj posao. Stvarno vas molim da ne dozvoljavate drugim poslanicima da ustaju ovde i da govore o meni kao o vrsnom pravniku, jer ja to nisam, niti se za to izdajem. Nemam kupljenu diplomu pravnog ili nekog drugog fakulteta, lažni doktorat i slične stvari. Nemam. Imam školu koju imam. Može da se nađe i srednja škola i osnovna škola koju sam završio. Sve škole mogu da se nađu, postoje, imaju zgrade, imam generacijske školske drugare, i sa fakulteta. Znači, nemam nikakvih problema. Ali, vidim ovde da neko ima potrebu da govori o tome da ja treba nešto da naučim.
Vreme.
Ne treba ništa da naučim. Ja nisam govorio uvredljivo ni o kome ovde. Govorim sve vreme o Zakonu i posledice koje on ima za građane Srbije. Molim vas da zaštitite dostojanstvo Narodne skupštine.
Zahvaljujem. Gospodine Đurišiću, sve ste učinili što ste tražili da ne čine drugi. Prvo, vi ste se obraćali drugom narodnom poslaniku, ja sam vas opomenuo. Takođe, govorite da ne treba da se edukujete. Ja ne želim da vas edukujem, ali morate pročitati Poslovnik. Ne možete da se javite i da tražite povredu člana Poslovnika na koji ste se vi pozvali, pogotovo ne može drugi narodni poslanik u tom svojstvu koji vi kažete, povredi Poslovnika, osim predsedavajućeg. Mnogo toga bih mogao da vam kažem, ali ne vredi. Vi uporno terate svoje i ne želite da poštujete Poslovnik Narodne skupštine Republike Srbije. Zahvaljujem se. Reč ima ovlašćeni predstavnik Olgica Batić. Izvolite.
Hvala puno. Najpre bih da se zahvalim uvaženoj koleginici Dazdarević koja je rekla da će u Danu za glasanje podržati ovaj Predlog zakona o izmeni Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa. Zasigurno je, kao što sam već navela na samom početku, da će svaki amandman biti pažljivo razmotren, pa isto tako i amandman koji je uvažena koleginica sa svojim kolegama podnela. Mislim da upravo ovakvo jedno ophođenje i upravo ovako jedan konstruktivan način zapravo ukazuje kako to treba da se ponašaju odgovorni i isto tako konstruktivni narodni poslanici. Ono što je takođe istina, istina je da svaka sednica Narodne skupštine košta građane Republike Srbije, ali građane Republike Srbije najviše koštaju oni poslanici koji dolaze ovde da bi uzurpirali vreme, da bi izazivali replike i da bi samo kritikovali zarad kritike jer odavno više nemaju šta da kažu. Hvala.
Zahvaljujem, gospođice Batić. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe narodni poslanika Neđo Jovanović. Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Zahvaljujem se predsedavajući, mislim da je vreme i red da konačno krenemo na suštinu zbog toga što je ovde očigledno, da se menjaju i teze sve ovo vreme ove rasprave i cela rasprava odlazi u nekom drugom pravcu, a ne vezuje se za zakon o kome treba da zauzmemo stav i nesumnjivo je da će poslanička grupa SPS bezrezervno u danu za glasanje podržati izmene i dopune Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa. Jedino što moramo da primetimo i što sam uveren da su primetili svi narodni poslanici ovde jedna apsolutna nedoslednost i kontradiktornost u iznošenju kritika koje se vezuju za ovaj zakon. Prvo se kaže, od strane opozicije da mi danas ne raspravljamo o Zakonu o javnim beležnicima. Tačno, ali šta je uzrokovalo da dođemo do situacije da raspravljamo o ovom zakonu? Pa, uzrokovao je nedostatak broja javnih beležnika, odnosno nedostatak potencijala javnobeležničke institucije. Pa, kada pričamo o odgovornosti ko je za to odgovoran, odgovoran je onaj ko je prvi doneo taj Zakon o javnim beležnicima, a predlagač tog prvog Zakona o javnim beležnicima je bilo Ministarstvo pravde aktuelno 2011. godine. Toliko o odgovornosti ako govorimo o odgovornosti. Drugo, uvažena koleginica Batić je nedvosmisleno rekla – predlagači ovog zakona su advokati. Nažalost samo sedam advokata ima ih znatno više u ovom parlamentu. I, mi kao advokati smo dužni i kao narodni poslanici i kao advokati da sprečimo bilo kakvu vrstu zloupotrebe naše profesije u političke svrhe, a to se danas više puta učinilo i naravno da to nećemo dozvoliti. Drage kolege narodni poslanici, suština ovog predloga je veoma jasna. Tačno je da se radi o zaštiti interesa građana nepopulistički, već zaista u suštinskoj zaštiti interesa građana, jer zbog nedostatka javnih beležnika, ja ću ilustrovati primer, grad iz koga dolazim zove se Užice, nema imenovanog javnog beležnika. Zašto? Dva su razloga. Prvi razlog, što kada je otvoren konkurs za polaganje javnobeležničkog ispita nije bilo zainteresovanih za polaganje. Kasnije kada su se zainteresovani pojavili i naravno konkurisali da položaj, prijavili se da položaj javnobeležnički ispit, to nisu uspeli. Zašto? Zbog toga što je za javnobeležnički ispit potrebno ispuniti one kriterijume, onaj kvantum znanja koji je zakon propisao. To ne znači da se radi o nestručnim ljudima, ali to je u svakom slučaju znači jednu ozbiljnost, to je u svakom slučaju znači nešto što podrazumeva visok stepen struke, visok stepen edukacije kako bi neko mogao da bude javni beležnik. To su razlozi zbog čega u Užicu u nekim drugim opštinama i gradovima nisu imenovani javni beležnici, ali su istovremeno ti razlozi relikt onog događaja o kome sam govorio, a to je donošenje zakona iz 2011. godine. Kada se nalazimo u takvoj situaciji šta je onda ono što može da zaštiti građane? Pa, upravo ono što je predloženo. Da produžimo rok u kome će institucije umesto javnih beležnika overavati potpise, rukopise i prepise. Koje su to institucije? To su nadležne službe jedinica lokalne samouprave i drage kolege narodni poslanici, sudovi. Svako od nas kao građanin će imati potrebu za tako nečim i svako od nas će biti drage moje kolege i dragi građani Srbije, zaštićen. Zaštićen iz jednostavnog razloga što neće morati da ide kod notara udaljena od svog mesta, stanovanja ili prebivališta poprilično daleko zbog toga što u sudu ili u opštini ili u gradskoj upravi izvršiti overu potpisa, rukopisa i prepisa. To je suština. Ono što se nije htelo čuti drage kolege narodni poslanici, a gde se svi mi slažemo jeste da svako od nas ovde zašta smo izabrani ima jednu obavezu, a to je obaveza da zaista doprinesemo da javnobeležnička tarifa bude primerena mogućnostima materijalnim finansijskim mogućnostima građana. Ali, kako neko reče ovde, stalno postoji amnezija, pa kada je bila rasprava upravo ovde kada je bio prisutan i ministar, kada smo razgovarali o tome jedna od tačka, jedna od tema, jedna od činjenica je upravo bila to. U narednom periodu se moramo potruditi da javnobeležnička tarifa bude primerena materijalnim i finansijskim mogućnostima građana. Ovako kako je sada, svakako da se ne govori ni o kakvoj adekvatnosti ni o kakvoj primerenosti, jer ako ste overavali potpis u sudovima do pre pet, šest meseci za trista dinara koliko je iznosila taksa za overu, sada se mora platiti blizu pet hiljada dinara. Što znači da jednostavno postoji jedan objektivna okolnost, jedna objektivan, jedna objektivna činjenica za kojom treba realno da se suočimo i da je sistemski rešimo, a ne da politizujemo i populistički iznosimo bilo kakav komentar o toj činjenici. Drugi razlog zbog čega ova Skupština u danu za glasanje treba da podrži, a kad sam rekao Skupština, tu mislim na poslanike i pozicije i opozicije, dakle, svi zajedno i bezrezervno svi zajedno, jeste da se spreči šteta po budžet Republike Srbije. Zašto ovo govorim? Pa, to niko do sada nije ni hteo da kaže osim koleginice Batić. Zbog toga što u koliko bi sprečili da se ove izmene usvoje u toj situaciji bi došli do zagušenja notara, ne bi niko mogao da stigne na overu. Za to vreme sudovi ne bi mogli da overavaju. Ono što overavaju sada sudovi kako overavaju i naplaćuju takse tako ih prosleđuju na ime budžetskih sredstava. Ko bi to radio u budućem periodu? Pa, dajte već jednom da se manemo populizma i političke priče i da se bavimo interesima građana onako kako to treba i kako građani to od nas očekuju, a to je upravo ovaj cilj o kome sam govorio. I, na kraju poštovane kolege narodni poslanici i svi građani Srbije, želeo bih samo da potvrdim što je obaveza zakonodavca u budućem periodu. Obaveza je da ne samo ovaj zakon već i Zakon o javnom beležništvu kao i prateći set zakona koji smo usvojili pre pet, šest meseci menjali, da je velika zasluga advokature i Ministarstva pravde što je došlo do sporazuma kojim su identifikovani problemi i prevaziđeni problemi da ih usklađujemo sa potrebama građana. To je ono što treba da bude politička poruka sa ove sednice Skupštine prema građanima Republike Srbije i ni u kom slučaju nemojmo padati u jednu vrstu zamke, da li trebaju lokalne samouprave na neodređeno vreme da overavaju potpise, prepise i rukopise. Pa, one čine to i sada, a činile su i prethodnih godina u nazad ko zna koliko. Radi se o nečem drugom, samo što se ovde menjaju teze. Radi se o plaćanju republičke administrativne takse za overu potpisa i to će se i nastaviti. Mi nemamo problem sa tim, mi imamo problem da ako to prenesemo na notare, pod sadašnjim uslovima i sadašnjim okolnostima onda će građani osetiti to po svom džepu, e to treba sprečiti. Mi nismo ovde protiv notara, da se to već jednom razjasni. Skupština je donela Zakon o javnobeležništvu, afirmisala institucije javnogbeležništva, ali isto tako Skupština mora da vodi računa da ti javni beležnici kojima su poverena javna ovlašćenja prema građanima Srbije moraju da se određuju isto kao što se zakonodavac određuje prema kvalitetnim zakonima. Zahvaljujem vam se i ni u kom slučaju nisam želeo ni da moja diskusija, ni diskusija poslaničke grupe SPS bude u bilo kom smislu zadojena populizmom ili političkim marketingom nego da govorimo o činjenicama, a činjenice su ovde iznete i niko ih ne može dovesti u sumnju, pa ni opozicija kako je pokušavala danas. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem se, gospodine Jovanoviću. Reč ima ovlašćeni predstavnik, narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Hvala gospodine predsedavajući. Ovo o čemu se danas priča, zaista mislim da nečemu što je životna potreba i tehnička nužnost, ne treba pridavati neki prevelik politički značaj. Ima dosta mnogo bitnijih političkih tema, mnogo krupnijih pitanja o kojima ova Skupština treba da se izjasni i mnogo više ozbiljnijih poslova koje mi treba da završimo. Ja ću danas govoriti u onom duhu u kome smo oduvek i govorili što se tiče celokupnog sistema uvođenja javnog beležništva, naravno u sklopu izmene Zakona o overi potpisa, rukopisa i prepisa, što je tema dnevnog reda. Mi možemo takođe dati jednu političku ocenu, koja nije zanemarljiva i nije beznačajna. Mi smo notarski sistem u kraljevini Jugoslavije uveli 1930. godine, tek 81 godinu posle toga, odnosno 70 i nešto godina posle socijalističke revolucije i svih lutanja i gluposti komunističkih, Srbija se ponovo sa mnogo izgubljenog vremena u ovom delu vraća u red modernih evropskih zemalja i to je istorijska činjenica koju ne može negirati republikanac ma koje boje bio, da li žute, crvene ili pink. Naprosto, to je činjenica da smo mi izgubili decenije u jednom pogrešnom sistemu i da sada ne treba da gubimo previše vremena u modernizaciji zemlje i u pravljenju sistema po ugledu na moderne evropske zemlje. Šta je uzrokovalo da mi dođemo do izmene ovih zakona? Ja uopšte ne mislim da je krivica ni do bivše ministarke pravde gospođe Snežane Malović, ni do aktuelnog ministra pravde gospodina Nikole Selakovića, zbog čega? Pa mi smo, bilo bi licemerno sa stanovišta SPO, kada bi kritikovali ili jednog ili drugog ministra, jer smo glasali za predloge zakona i jednog i drugog ministra. Kako smo glasali i čime smo se rukovodili? Glasali smo u najboljoj veri, rukovodeći se činjenicom da će u onim predviđenim rokovima zaista biti izabrano toliko notara da će se pokriti svi gradovi i opštine. Kandidata je bilo sasvim dovoljno i ta procena je bila utemeljena. Međutim, evo mi danas imamo situaciju da li što ne mogu da polože notarski ispit, zbog toga što treba investirati mnogo sredstava u opremanje notarske kancelarije, zaposliti dosta zaposlenih, formirati informatički sistem itd. itd. to se nije dogodilo. Čija je to krivica? Ja mislim ni gospođe Snežane Malović, ni gospodina Nikole Selakovića. To su naprosto okolnosti koje se u momentu donošenja Zakona o notarima, i kod kasnijih izmena i dopuna nisu mogle predvideti i sa stanovišta naše poslaničke grupe bilo bi jako licemerno kada bismo, zato što smo glasali oba puta, kritikovali jednog ili drugog ministra. Sada, da li mi treba da podržimo ovo što je nužnost sadašnjeg trenutka i zahtev vremena? Apsolutno da. Zbog čega? Pa naravno da ćemo omogućiti građanima da, kao što su do sada dok ne zaživi svuda notarski sistem, overavaju potpise, rukopise i prepise i u jedinicama lokalne samouprave i Osnovnog suda. Ali, takođe ću reći nešto što sam ovde govorio sve vreme i kada je bila gospođa Malović i gospodin Selaković, kada je izabran za ministra pravde. Reč je o nečemu što je već spomenulo nekoliko narodnih poslanika, a to je tarifa kod javnih beležnika koja je višestruko veća u mnogim slučajevima u odnosu na republičku administrativnu taksu koja se plaća u sudovima i opštinskim upravama. To mislim da uopšte nije tačno. Podržavajući u potpunosti uvođenje sistema javnog beležništva, mislim da to rešenje je rešenje koje uopšte ne ide u korist svih građana Srbije, ako je za jednu radnju, overu potpisa, prepisa, rukopisa potrebno isto vreme, ista složenost posla i kod notara i kod nekog drugog ko se bavi poslovima overe, onda i ta tarifa treba da bude jedinstvena i da bude primerena ekonomskoj snazi naše zemlje, a naši građani jako teško žive. Prema tome, to je nešto što je apsolutno sugestija ministru pravde da se republička administrativna taksa i pravilnik o naknadama za rad javnih beležnika u potpunosti usklade. Da li će imati potrebe posle dve godine da ostane overa potpisa u opštinskim upravama i da građani biraju da li će potpis, prepis ili rukopis overavati u opštinskoj upravi ili kod javnih beležnika, mislim da je pitanje kojem treba pristupiti vrlo pažljivo zbog, opet onoga o čemu svi mi pričamo, a što će sigurno nastati u praksi, jer i sada tamo gde je i dovoljan broj javnih beležnika, naprosto toliko je posla da građanima se i za najobičnije stvari poput ovih vrsta overa, zakazuju termini za sedam, deset ili petnaest dana, a svedoci smo toga da se u opštinskim upravama čekalo najduže pola sata ili sat. Mislim da bi to rešenje možda, znači kroz praćenje obima poslova koje obavljaju javni beležnici, kroz praćenje rokova zakazivanja građanima za tako jednostavne radnje, zamislite recimo treba vam bilo koja overa, ali koja vam je od životne važnosti, da je kopija verna originalu i javni beležnik vam zakaže to za 20 dana, naprosto vi za to vreme izgubite rokove, izgubite posao koji ste trebali da obavite i pretrpite veliku štetu, ili treba krenete na put u inostranstvo, treba da roditelji daju izjavu za decu da mogu da idu preko granice a javni beležnik to zakaže za mesec dana i naprosto kažem biće mnogo tih životnih situacija, gde će građani trpeti štetne posledice, objektivno, velikog obima posla koji obavljaju javni beležnici, a koji može vrlo jednostavno obaviti službenik overe u opštinskoj upravi. Bez dalje posebne politizacije ovih izmena i dopuna zakona, SPO i DHSS će sigurno glasati za ove izmene i dopune i dalje ćemo pratiti primenu Zakona o javnom beležništvu i Zakona o overi potpisa, rukopisa i prepisa u praksi i ko zna, možda ćemo opet za godinu i po ili dve dana, ničijom krivicom doći u situaciju da usklađujemo ove zakone ili da bude nekih izmena i dopuna. To je jednostavno život, to treba razumeti i bez dalje politizacije, mi ćemo sigurno podržati ova rešenja. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko od ovlašćenih predstavnika želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, uvaženi predlagači ovih izmena zakona, ja moram da kažem, zaista ću gledati što kraće da bi građani razumeli šta je suština ovih izmena, kojima se danas bavimo u Skupštini Srbije, pet puta ste menjali regulativu, vezano za funkcionisanje i rad javnih beležnika u Srbiji. Pet puta smo vam u ovoj Skupštini ukazivali, poštovana gospodo, ne možete izvršiti sve obaveze u ovako kratkim rokovima. Pet puta ste nam govorili – to nije tačno, nemate vi pojma, ne znate šta pričate. Na stranu to što mene i zabavlja kada čujem neke kolege koji su bili u toj istoj vlasti, kako sada oni imaju amneziju i govore kako je neko drugi doneo te zakone, a oni su za njih glasali. Na stranu to što ste i tada digli ruku za taj rok koji je sada predviđen za paralelno funkcionisanje u poslovima overe potpisa, rukopisa i prepisa. I tada ste glasali da to bude 1. januara, a sada pomerate za dve godine. Pardon, od marta do januara 2017. godine, dakle građani treba da znaju, ponovo se pomera rok do kada će moći da overavaju potpise, rukopise i prepise u sudovima i opštinama, za dve godine. Mi smo vam unapred govorili i molili vas da taj rok bude takav, da bude trajnog karaktera, jedna od opcija koju ste mogli usvojiti je da se zadrži mogućnost overe i pred sudom i u opštini i paralelno sa overavaju kod javnog beležnika. To ste odbili. Pa smo vam rekli, ne možete da funkcionišete sa 94 javna beležnika na teritoriji Republike Srbije i to ste ismejali, pa smo vam rekli, ne možete da formirate javno beležničku komoru jer nemate sto javnih beležnika, čime kršite zakon i to ste ismejali. Pa smo vam rekli ne možete pet puta da menjate regulativu u toku jednog zasedanja Skupštine, zato što ste pogrešili prvi, drugi, treći i četvrti put. Pa ste i to prenebregnuli. Pa smo vam rekli da je normalno prirodno, da čovek koji je najodgovorniji za ovo stanje, da čovek koji je najodgovorniji za probleme i ne funkcionisanje našeg pravosuđa, a to je ministar Selaković, dođe u Skupštinu, da on predloži pomeranje roka. Bože moj. Izmena jednog člana. Zašto ministar nije mogao da odvoji vreme da nas počasti svojim prisustvom? Uz svo uvažavanje predlagača, zašto nije mogao da dođe ovde da ga mi pitamo, a on, nadamo se, odgovori, zbog čega još uvek nije podneo ostavku? Ako ovo probijanje rokova ponovo nije dokaz njegovog, hajde da kažem blago rečeno, politički arogantnog odnosa prema Skupštini, njegovog arogantnog odnosa prema istini koja mu je predočena, prema disfunkcionalnosti sudskog i overivačkog sistema u Srbiji, ako mu nije bilo jasno da nema sa kim to da sprovede, jer ima 94 javna beležnika danas u Srbiji, ili možda jedan-dva više, neka mi oproste ovi koji se bave faktografijom, dakle, ne možete to ljudi uraditi u tako kratkom roku. Rekli smo i tada, kažemo i sada, ili ovaj sistem overe paralelno i kod sudija i opština, uvedite kao trajni sistem, ili ga produžite za još više godina nego što ste sada predvideli. Zašto ministar uporno odbija da se suoči sa realnošću života u srpskom pravosuđu sa problemima u srpskom pravosuđu, sa našim dopunama, kritikama, predlozima? Neće čovek da se suoči. Neće da dođe u Skupštinu. Molili smo ga – dođite da vas pitamo. Kažite nam ministre već jednom, kada ćete snositi odgovornost? On nama ovako odgovara – ako imate dovoljan broj potpisa vi mene smenite. To je vrhunac cinizma. Njegova ostavka je napisana u srpskim sudovima koji ne funkcionišu, u srpskoj advokaturi koja je četiri meseca bila u štrajku, u javnom beležništvu koje je podiglo maksimalno tarifu, u tome što građani plaćaju mnogo više nego ranije. Tu je napisana vaša ostavka, ministre Selakoviću, koga ja sad ovde zamišljam, da njegov lik treperi iznad gospodina Bečića, ali nema ga, ili ispod, izvinjavam se. To je moja uobrazilja. Uz svo uvažavanje gospođe Batić, trebao je nosilac svih kvazipromena u srpskom pravosuđu, reforme, reforme, da dođe i udostoji nas svog prisustva. Menjate taj član, niste nas slušali, niste hteli da prihvatite opravdanu, razumnu, sugestiju da produžite još više te rokove, ili još bolje da uvedete ovu mogućnost kao trajno stanje. Šta je tu loše? I da vas zamolim još jednu stvar. Neprirodno je, nekorisno, u momentu kada smo se sastali, zbog izmene jednog člana zakona da ponovo pokušavate da pričate o greškama koje su bile ranije, jer nemate vi ljudi više ni jedan argument. To je zabrinjavajuće već postalo. Ne pitaju građani mene ili vas, šta je bilo ranije, time neka se bave, pre svega, birači, a pod dva – nadležni državni organi. Oni pitaju šta će sada biti bolje u njihovom svakodnevnom životu. Kako će overavati svoje potpise, prepise i overe. Gde će to činiti i po kojoj ceni će to činiti. Poštovani građani, moći ćete i dalje dve godine to da radite, kao što smo tvrdili i prvog dana kada je ministar ovde bio. On je rekao – ma nemate vi ljudi pojma, ja znam najbolje šta radim. Ja znam jer je meni Vlada dala mandat. Vlada je mene ovlastila da se bavim ovim poslom, Skupština me izabrala. U redu, i šta je rezultat? Nemate dovoljno javnih beležnika, ponavljam. Nemate zakonski minimum da formirate komoru. Ljude koje ste birali su ljudi sumnjivih političkih veza s partijom na vlasti. (Aleksandar Martinović, s mesta: Da li je to tema?) Moram da objasnim ceo…
Ja samo očekujem da u jednom trenutku gospodin Stefanović počne da priča o temi, a da podsetim da je Predlog zakona o izmenama Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa. Ovde se pominju razne ostavke. Mnogo ostavki ima i sa jedne i sa druge strane. Molim vas, vratite se na temu, jer drugi narodni poslanici nisu dužni da slušaju nešto što nije tema dnevnog reda. (Dragan Šutanovac, s mesta: Ovde ćute posle 20 minuta.) Gospodine Šutanovac, javićete se za reč pa ćete da kažete šta imate.
Prvo, ja sve vreme pričam o tačci dnevnog reda, da ja vas podsetim da je tačka dnevnog reda izmena jednog člana zakona, koja se tiče mogućnosti da građani vrše…
Kog zakona, gospodine Stefanoviću?
Znam rekao sam vam odmah prvi, ali niste slušali. Zašto vi sada mene propitujete ovde? Hoćete li me pustiti da nastavim?
Pomenuli ste, kažete – zakona. Kojeg zakona?
Znam ja jako dobro, gospodine Bečiću, možda vi ne znate o čemu pričamo?
Ja vrlo dobro znam za razliku od vas.
Onda mi dozvolite da nastavim, pošto sam sve vreme u temi.
Izvolite, nastavite.
To što spominjem nečiju ostavku, to je žalosno stanje stvari i to je realnost danas u Srbiji, da ne možemo ni o jednom zakonu, gospodine Bečiću da pričamo a da ne tražimo ostavku ministra, jer su nekompetentni. Zašto tvrdim da su nekompetentni? Evo vam dokaz. Zašto se danas sastajemo da menjamo ukupnu regulativu vezanu za funkcionisanje overe i beležništva, ukupno govorim, peti put? Zato što smo prvi put rekli da nije izvodljivo to tako da se uradi. Činjenice to pokazuju. Dakle, nemate dovoljno beležnika. Nije Komora formirana na osnovu zakona, to su činjenice. Sada možete biti protiv činjenica, meni je žao. Ovde nema politike u ovome što vam govorim. Dakle, građani moraju imati ovu mogućnost koju smo vam odmah rekli , da je bolje da je trajni institut, da se razbije monopol javnom beležništvu koji ste pokušali da date, ne vi lično, nego Vlada, pa su advokati štrajkovali, pa su im izbili mogućnost da imaju monopol. Ovo su recidivi vašeg pokušaja. Nekonzistentnost, ne znate, sami sebi ne možete da više budete u funkciji. Ne možete da budete dosledni sami sebi. Zato je moja dužnost da vas podsetim na to i da vam kažem šta je tražila opozicija.
Vaša dužnost je da prestanete sa uvredama i da govorite o tački dnevnog reda.
Zašto je uvreda? Šta je uvreda? Stvarno, nemojte preterivati gospodine Bečiću, ovde nikakve uvrede nema. Nikoga ne vređamo, niti mi pada na pamet. Lepo kažemo, zašto to radite sada? Zašto niste uradili tada? Zašto čovek koji je nosilac ovih promena i ovog instituta u Srbiji nije došao u Skupštinu, nego se čovek politički krije iza poslanika, i to čak poslanika ne iz SNS, zašto? Znam da ima kompetentnih kolega, zašto oni nisu ti koji ovo predlažu? Zato što je malo neprijatno, eto zašto. Zato što nije u redu da ovoliko očigledno budete van onoga što ste obećali, e to je problem. Tema je to. Da li je tema da menjate jedan član zakona? Da li je tema da produžavate rok za dve godine? Da li je tema da smo vas molili da to uradite tada pa niste? Da li je tema? Da li je tema da neko ustane i kaže – Izvinite, bili ste u pravu. I to je tema. Šta je tu problem? Da li je to tako teško ustati pa reći – Jeste, istina je. Nismo predvideli mogućnost da ćemo imati malo beležnika, da Komora neće biti zakonski izabrana, da građani neće moći da overavaju potpise na jednom mestu, da ti ljudi koji su napravili enormne honorare sebi, a neki kažu još nekim ljudima iz vladajuće stranke, da ti ljudi ne mogu da odgovore prirodi posla. Šta je tu problem? Šta je tu uvredljivo? To je u funkciji, po meni, pomoći da zaživi ovaj institut na adekvatan način. Po meni, dve godine nije dovoljno i opet ćete probijati rok, videćete to. Ja vam danas kažem, neka bude u zapisniku, da ćete ponovo probijati rok. Zato i predlažem da ga napravite kao trajni institut, da građanin uvek može otići u sud i opštinu, ako to želi, plati taksu, izvrši overu. Zašto je to problem? Zašto se deluje nekim ljudima, gospodine Bečiću, zamislite to, da neko hoće da zaštiti grupu koja se zove „Javni beležnici“, da njima da mogućnost da oni budu zaštićeni da se ljudima onemogući, pa su onda to hteli da urade kao ekskluzivno pravo ili ti puni monopol, pa su se pobunili advokati? Sada pričamo ovde među kolegama, uz svo uvažavanje predlagaču, pričamo o nekome ko je ovo sve zamesio, a mi da vadimo vruće kifle iz peći, jel? Vi i mi, bez razlike. Zašto, iako znam da ima jedna Kata u Perlezu i ta Kata u Perlezu kaže da je počelo? Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Stefanoviću. Radi istinitog informisanja javnosti, ovaj Predlog izmena i dopuna Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa potpisalo je sedam narodnih poslanika, svi advokati. Među njima prvi potpis imamo predsednice parlamenta gospođe Maje Gojković, Biljana Pantić Pilja, Olgica Batić, Dragan Nikolić, Dragan Polovina, Vesna Simić i gospodin Neđo Jovanović. Time je gospođica Olgica Batić predstavnik predlagača narodnih poslanika koji su predložili ove izmene. Tako da, ono što ste rekli da se ovaj parlament krije iza jednog narodnog poslanika koji nije iz poslaničke grupe SNS, niste rekli ono što je tačno, hajde tako da kažem. Ovlašćeni predstavnik ima prednost, narodna poslanica Olgica Batić.
Ja ću vas zamoliti da koleginici Pilji date reč, jer je zaista replicirala čim je kolega Stefanović završio.
Ali, bez obzira, ovlašćeni predstavnik ima prednost. Morate to da razumete. Gospodine Martinović, dobićete reč jedino ako gospođica Batić želi da vam da prednost, ali ovlašćeni predstavnik ima prednost.
Dala sam već prednost. Izvolite.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, zamenik šefa poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, predsednik žutog sektora ovde u Narodnoj skupštini je izneo nekoliko neistina. Rekao je da nema nijednog poslanika SNS koji je potpisao ovaj Predlog zakona. Čiji su poslanici Maja Gojković, Biljana Pantić Pilja, Dragan Nikolić, Dragan Polovina i Vesna Simić? To je jedna stvar. Druga stvar, poslanici bivšeg režima i njihov šef ovde u Skupštini očigledno nisu pročitali tekst Predloga zakona, a izgleda da nisu pročitali ni amandmane sopstvenih poslanika, jer je gospodin Stefanović ovde rekao da to stanje, da overu potpisa, rukopisa i prepisa paralelno vrše sudovi, opštinske uprave i javni beležnici treba da bude trajno. E, sad, ja ne znam da li on govori u svoje lično ime ili govori u ime celokupne poslaničke grupe, ali evo kako glase neki od amandmana njegove poslaničke grupe. Gordana Čomić, umesto 1. marta 2015. godine - 1. januar 2016. godine; Borislav Stefanović, taj koji kaže da treba da bude trajno stanje, kaže – 5. februar 2016. godine; Dejan Nikolić – 1. januar 2019. godine. Ovo je sprdnja sa Narodnom skupštinom, sprdnja sa građanima u čije ime navodno govore.
Molim vas, gospodine Martinoviću…
Aleksandra Jerkov - 20. maj 2016. godine, Jovan Marković – 8. februar 2018. godine. Da li su ovo njihovi rođendani? Ne znam šta je u pitanju. Vesna Martinović – 1. januar 2020. godine i najgenijalniji od svih amandmana, Ivan Jovanović - 1. januar 2117. godine. O čemu se ovde radi, o interesima građana, o tome kako žuti sektor treba da nam drži lekcije o tome kakve zakone treba da donosimo? Apsolutno, sve što je rečeno je neistina. Gospodine Bečiću, molim vas, pokušajte vi da objasnite predstavnicima žutog sektora da ovde nije reč ni o javnim beležnicima, ni o ministru pravde, ni o Vladi Republike Srbije. Ovde se radi o Predlogu zakona, koji su podneli narodni poslanici, a većina potpisnika Predloga zakona su upravo poslanici SNS.
Vreme. Zahvaljujem. Molim vas samo da reč koju ste izgovorili ne ponovite, jer ću sledeći put izreći opomenu. Reč ima narodni poslanik Olgica Batić.
Hvala. Naime, ponoviću ono na šta se osvrnuo uvažen kolega Stefanović, kada se obraćao pre nekoliko minuta, budući da nije bio prisutan na samom početku ove sednice. Složiću se u jednoj stvari sa izrečenim od strane kolege Stefanovića, a to je da Srbija nema dovoljan broj javnih beležnika. To je vrlo jasno rečeno još na početku ove sednice. Takođe, vrlo jasno je rečeno da puni obim javnobeležničke službe u ovom momentu ne postoji. Izvesno je da neće postojati verovatno ni do kraja ove godine, možda ni sledeće godine i zapravo, niko ne može da daje takve prognoze kada će se imenovati svi javni beležnici, čiji broj je predviđen Zakonom o javnom beležništvu. Takođe, mislim da je gospodin Stefanović govorio u svoje ime, a ne ispred stranke koju predstavlja, jer ima nekih amandmana koji su smisleni, a predviđaju čak i kraći rok od roka koji je sadržan predloženim izmenama. Naime, na ovom mestu takođe moram da ukažem da se ovde vrši jedna permanentna zamena teza, pa se postavlja pitanje, a onda se istovremeno daje i odgovor na njega, dakle, na postavljeno pitanje ne čeka se nekakav odgovor, nego se istovremeno i pita, pa se onda istovremeno i odgovara, kako nama zapravo ne treba nikakva ovakva izmena. Ako ne treba ovakva izmena, a šta treba, da ostane možda ovakvo važeće rešenje, pa šta onda da radite, da prinudite građane da od 1. marta sve overe potpisa, prepisa i rukopisa, uputite ih lepo na imenovane javne beležnike, kojih ima, zamislite, više od 90. Znači, već je rečeno, dovoljan broj javnih beležnika u ovom momentu ne postoji. Javno beležništvo ne funkcioniše u punom kapacitetu i to apsolutno nije ništa sporno, ali se upravo ovakvim rešenjem, jer da nije ovog rešenja, od 1. marta nastupile bi katastrofalne posledice, a ogledaju se u tome što bi građani onih gradova i onih opština bili prinuđeni da idu upravo kod javnih beležnika za sve poslove overavanja, ovakvim rešenjem dozvoljava im se da bar u roku do 2017. godine ostane taj paralelizam, na čemu se, što je kolega Stefanović primetio, ovde insistiralo i ranije i ostaje. Dakle, ovakvo rešenje je zasigurno bolje nego da ovakvog rešenja nema. Ukoliko se kaže - treba da se produži ovaj, kako je to rečeno, paralelni sistem za još više godina, vidite, otuda ja pronalazim da kolega Stefanović intimno podržava ovakvu jednu izmenu. On je samo za to da taj rok zapravo treba da bude još viši. On nije protiv da taj rok bude do 2017. godine, nego da se i on produži. Drago mi je što podržava i biće mi još draže ukoliko za dan glasanja ostane dosledan onome što je rekao, pa i podrži ovakav Predlog zakona. Osim toga, navedeno je da pet puta menjamo regulativu vezanu za javne beležnike. Izvinite, danas ne raspravljamo o Zakonu o javnom beležništvu, nego o Zakonu o overavanju potpisa, prepisa i rukopisa, koji, da se zna, nije nikada menjan, ovo je prva izmena. Podsetiću da kada već neko iznosi, pa nekome smetaju i te izmene Zakona o javnom beležništvu, izmene i dopune zakona koje su nakon toga usledile, a što ste onda glasali za poslednju izmenu i dopunu Zakona o javnom beležništvu kada vam broj izmena i dopuna ne odgovara? Podsetiću da su poslednje izmene i dopune Zakona o javnom beležništvu zapravo proizvod rezultata stručnih timova Advokatske komore Srbije i Ministarstva pravde. Čini mi se da ste takve izmene podržali, ali onda niste rekli – a što ovoliki broj izmena? Na kraju krajeva, mislim da se ovo čini isključivo i sve zarad građana. Činjenica je da ovde ovlašćeni predlagač nije Vlada, nije ministar, već su to narodni poslanici. Eto, dozvolite i tu mogućnost da i narodni poslanici nekada nešto predlože, pa i da se njihov predlog nađe na dnevnom redu i da njihov predlog raspravljamo. Meni bi bilo jako drago, i ovim ću završiti, da recimo gospodin Stefanović umesto što zamišlja ministra pravde Nikolu Selakovića, recimo u svom obraćanju se obratio meni, jer mene ne mora da zamišlja. Dovoljno je bilo samo da me pogleda i sve bismo se razumeli. Hvala.
Zahvaljujem se gospođice Batić na vašem naporu još jednom, pošto meni ne uspeva da opoziciji objasnim koje su izmene i dopune Zakona danas na dnevnom redu. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, dozvolite da u vaše i u svoje ime pozdravim studente Ekonomskog fakulteta Univerziteta u Beogradu, koji trenutno prate današnji deo sednice sa galerije Velike sale. Gospodine Jovanoviću, po kom osnovu? (Ivan Jovanović, s mesta: Replika.) Da poznajete Poslovnik znali biste da nemate nikakvo pravo na repliku. (Ivan Jovanović, s mesta: Spomenuto je ime i prezime.) Vaše ime i prezime neko pomenuo. Molim vas samo momenat, Sami znate da pominjanje imena i prezimena nije dovoljno. Samo da vas pitam. Znači, ja to nisam čuo. Ako smatrate da su u negativnom kontekstu spomenuti vaše ime i prezime, čuo bi da je tako nešto rečeno, daću vam pravo na repliku, ali mislim da nije. Da li ste sigurni da je u negativnom kontekstu pomenuto vaše ime i prezime. (Ivan Jovanović, s mesta: Siguran sam.) Sada ću videti i u vašem izlaganju. Reč ima gospodin Ivan Jovanović. Izvolite.
Gospodine Bečiću da ste slušali vašeg kolegu iz poslaničkog kluba, čuli biste da je govorio o genijalnim amandmanima narodnih poslanika, naročito mene.
Gospodine Jovanoviću, zahvaljujem. Gospodine Jovanoviću, po kom osnovu? (Neđo Jovanović, s mesta: Kao ovlašćeni predlagač.) Nema veze, vi ste ovlastili gospođicu Batić, kao ovlašćenog predstavnika i vi nemate pravo kao jedan od predlagača. Gospodine Jovanoviću, to bi trebalo da znate. Gospodine Šutanovac, nemojte da dobacujete. Reč ima gospodin Stefanović, replika na izlaganje. Izvolite.
Zašto stalno Šutanovca pominjete? Dobro, samo da objasnim. Malo sam ušinuo leđa, pa ne mogu da gledam u gospođu Batić. Iako gospođa Batić, kao i svi narodni poslanici imaju pravo da predloži, kao grupa narodnih poslanika, predloge, izmene i dopune Zakona, itd. Dakle, niko o tome nije govorio. Nisam rekao da niko iz SNS nije potpisao. Rekao sam da glavni ovlašćeni predlagač nije niko iz SNS, nego iz DHSS.
Gospodine Stefanoviću, sa zadovoljstvom ću doneti stenogram i dati vam da pogledate šta ste rekli.
Dakle, niko od vas nije ustao da bude ovlašćeni predstavnik, nego ste to prepustili gospođi Batić, što je u redu, ali sam objasnio šta se krije iza toga. To je suština. Vidite kako razumete sada.
Gospodine Stefanoviću, mislim da je za ovaj parlament dovoljno što je predsednik parlamenta potpisao…
Potpisali su i … Čekajte, molim vas. Ne znam, prvo, zašto me stalno prekidate. Drugo, hoću da objasnim kolegama, znam da oni razumeju, ali daću dodatno objašnjenje. (Vučeta Tošković, s mesta: Niste inspektor Megre.)
Gospodine Toškoviću, sledeći put ću izreći opomenu, ako još jednom pokušate prekinete izlaganje gospodina Stefanovića.
Molim vas da mi vratite vreme. Mislim da je, objektivno gledano, nastao jedan nesporazum između mene i većine. Vidim da neki nisu razumeli o čemu sam pričao. Mi kao narodni poslanici smo autonomni u podnošenju amandmana. To što svaki narodni poslanik traži da se produži rok, neko stavlja 5. februar, neko 13. mart, neko 15. maj, ima među vama iskusnih parlamentaraca, ne znači da neko od nas misli da ne bi bilo bolje da ovaj institut stoji paralelno, kao što smo i tražili. Pošto vi nama ne ostavljate mogućnost, ni sto godina neće biti dosta da vam u potpunosti zaživi ovaj institut u našem pravosuđu. Neće biti dovoljno. Mogli smo 150 amandmana sa sto godina da stavimo, ali vi nećete uspeti da sprovedete ovo na način kako ste zamislili.
Vreme.
Nije vreme, jer ste mi vratili vreme.
Govorili ste 30 sekundi više. Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik Olgica Batić.
Kao što sam već rekla na samom početku, trudiću se da se ubuduće ne ponavljam, sve amandmane ćemo sa dužnom pažnjom razmotriti, a naročito amandman, ukoliko je isti podneo uvaženi kolega Borislav Stefanović, uz napomenu da je ovde više ovlašćenih predlagača ovog zakona, a ja sam određena za predstavnika predlagača. Budući da dolazim i da predstavljam DHSS, iz tog razloga sam ubeđena da će lično gospodin Stefanović u danu za glasanje podržati ovaj zakon koji danas predstavljam kao predstavnik predlagača. Hvala.
Po kom osnovu, gospodine Martinoviću? (Aleksandar Martinović, s mesta: Replika.) Kolega Bečić, koji je u tom trenutku vodio sednicu, je procenio da nemate pravo na repliku. (Aleksandar Martinović, s mesta: Spomenuta je SNS.) Kažem, kolega Bečić, koji je vodio sednicu pre mene, procenio je… Javio se za reč ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe. Koliko je meni poznato, po Poslovniku, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe zastupa poslaničku grupu po temi za koju je ovlašćen. Reč ima narodni poslanik Biljana Pantić Pilja.
Izvinjavam se, kolega Atlagić se javio za reč po Poslovniku i mislim da on ima prednost.
Gospodine Atlagiću, nisam video u sistemu da ste tražili reč.
Gospodine potpredsedniče, 15 minuta sa uzdignutom rukom, ali pošto je ovlašćeni predstavnik imao prednost, kao što gospodin Bečić reče, reklamiram čl. 107. i 106. Mislim da je grubo narušen Poslovnik Narodne skupštine, jer je gospodin Borko Stefanović izrekao uvrede koje narušavaju dostojanstvo Narodne skupštine. U jednom momentu je rekao da ne znamo šta radimo, a u drugom, nije tačno, rekao je za ministra da je trebao da dođe danas ovde. Radi javnosti, radi tačnosti, ministar, gospodin Selaković, je najviše u poslednje tri godine, od svih ministara, bio prisutan u ovoj Narodnoj skupštini i on danas nije bio potreban, kao što je predstavnik predlagača obrazložio, a kasnije i gospodin Bečić. Međutim, član 106. Poslovnika, dok je gospodin Martinović govorio, gospodin Šutanovac je stalno dobacivao sa mesta. Mislim da ste trebali da ga opomenete. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Atlagiću. Mogu samo da vam kažem da je kolega Bečić više puta opominjao govornike da se vrate na temu dnevnog reda, što su oni povremeno radili i vraćali se na temu, povremeno su se vraćali na politički deo. Smatram da gospodin Bečić tada nije bio u mogućnosti da predvidi šta će ko u sledećoj rečenici da izgovori, ali je svakako intervenisao sa mesta predsedavajućeg u skladu sa diskusijama koje su govornici imali. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Biljana Pantić Pilja, ovlašćeni predstavnik SNS.
Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, nadovezaću se na ono što je govorila moja uvažena koleginica Olgica Batić. Htela bih da istaknem nekim kolegama, govornicima smetala je rečenica koja je spomenuta u više navrata danas u raspravi – interes građana. Ovde smo svi mi izabrani zbog interesa građana i zaista ne znam zašto je postojao taj problem da jedan od naših kolega ustao da kaže da je interes građana spomenut nekoliko puta i da se ništa ne menja ovim predlogom zakona i da spominje Zakon o javnim beležnicima. Već je napomenuto, na dnevnom redu je Zakon o overavanju potpisa, prepisa i rukopisa. Spočitavate skupštinskoj većini da je zakon menjan nekoliko puta. Moraću da spomenem da je tačno pre pet godina sprovedena politička čistka u sudovima Srbije. Hajde da spomenemo sve iz prošlosti. Hajde da spomenemo 1. januara 2010. godine kada ste izvršili, ne mogu da upotrebim reč, možda je na spisku ovih reči, kada neizabrane sudije nisu imale ni jedan kriterijum zašto nisu izabrane. Pričate o odgovornosti, neke kolege su spominjale odgovornost za ovo što se danas radi, zato što se misli na interes građana. Hajde da govorimo o interesu građana kada 700 sudija i 150 tužilaca nije prošlo vaš čuveni reizbor, kolege, bez ikakvih kriterijuma. Govori se o tome koliko košta današnje zasedanje. Koliko košta to što su sudije vraćene na rad, posle vaše neuspele reforme, pa su tužile Republiku Srbiju? Koliko to košta Republiku Srbiju, to je što je skupštinskoj većini interes građana preči od svega ostalog i nije nam teško da menjamo zakone ako treba i 10 puta, ako uvidimo da nema uslova da se nešto sprovede? Znači, ukoliko postoje teritorije na kojima ne postoje javni beležnici koji će moći da vrše overe, prepise, rukopise i potpise, onda je najbolje za građane Srbije da se ovaj rok produži da bi mogli da rade ove overe i dalje opštinske uprave i osnovni sudovi i dalje. Kada ne bi promenili ovu odredbu zakona člana 29. javni beležnici bi od 1. marta 2015. godine isključivo bili nadležni za ovu delatnost. Ovde se ne govori o oduzimanju nadležnosti javnim beležnicima, već o zaštiti interesa građana i treba da podržimo svi ove izmene. Sigurno je da kada ovaj posao, overavanje potpisa, rukopisa i prepisa pređe u isključivu nadležnost javnih beležnika da će doći do rasterećenja sudova i da će sudovi baviti samo suđenjem, ali trenutno nemamo uslove za tako nešto. Kada bi ostalo predviđeno zakonsko rešenje došlo bi do određenih problema, pokazalo bi se na mestima, na teritorijama gde nemamo javne beležnike, građani bi morali da putuju, da vrše overe u drugim mestima. Jasno je da ovo rešenje samo zbog interesa građana i zbog dinamike konstituisanja javnobeležničke službe u punom obimu. Ne treba građani da trpe zbog nedovoljnog broja javnih beležnika. Da kažemo građanima šta će moći. Moći će u mesnim zajednicama, moći će u sudovima i dalje da izvrše overu fotokopije diplome, punomoćja i drugih dokumenata. Zato treba da produžimo ovaj rok. Molim vas kolega da ne dobacujete, i da predsedavajući primenjuje Poslovnik. Da se javnobeležnička služba konstituiše u punom obimu kako bi mogla da preuzme svu nadležnost. Do tada produžetkom ovog roka građani će i dalje moći u sudovima i opštinskim upravama da izvrše overu potpisa, rukopisa i prepisa. Srpska napredna stranka će podržati ove izmene i samo bih htela zbog javnosti, pošto je nekoliko puta naglašeno zašto nije ministar Selaković danas ovde? Hajde da naučimo jednom Poslovnik. U članu 150. čini mi se, Poslovnika piše ko može biti ovlašćen da podnese Predlog zakona. To su poslanici, to je Vlada i 30.000 birača. Molim vas da ne oduzimate osnovnu funkciju koja je zakonodavna Narodnoj skupštini i narodni poslanicima da predloži zakonsko rešenje. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodine Stefanoviću, po kom osnovu? Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, po Poslovniku. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, povređeno je dostojanstvo Narodne skupštine. Dostojanstvo je povređeno na taj način što je gospodin Stefanović rekao da nije istina ono što je u stvari istina. On je rekao da niko iz SNS nije potpisao ovaj Predlog zakona, mi smo ga demantovali i pokazali da su Predlog zakona potpisali upravo, u najvećem delu poslanici SNS. Ono što je takođe na neki način kršenje i dostojanstva, ali mogu da kažem elementarne, pravne i političke logike. Gospodin Stefanović kaže – poslanici iz DS su autonomni i oni ne moraju da dele zajedno sa njim stanovište da ovo stanje treba da bude trajno. Ali, meni se čini da je gospodin Stefanović autonoman sam u odnosu na sebe, jer on je rekao da ovo treba da bude trajno stanje, a sam je podneo amandman koji glasi – u Zakonu o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa u članu 29. stav 2. reči „1. marta 2015. godine“, zamenjuju se rečima „5. februara 2016. godine“. Pa, kako sad na jednoj strani kažete treba da bude trajno stanje da potpise, rukopise i prepise overavaju i javni beležnici i sudovi i opštinske uprave, pa onda podnesete amandman i kažete – da, ali, to samo do 5. februara 2016. godine. Dakle, ovde se ne radi o tome da su poslanici DS autonomni u odnosu na predsednika poslaničke grupe. Mislim da predsednik poslaničke grupe ni sam više ne zna zašto se zalaže. Da li da ovo bude trajno stanje ili da se oroči na 5. februar 2016. godine i ono što takođe želim da dodam, nije mi jasno zašto se kolega Ivan Jovanović prepoznao, odnosno zašto smatra da sam ga na bilo koji način uvredljivo pomenuo u Narodnoj skupštini kad je čovek podneo amandman da ovaj rok počinje da važi od 1. januara 2117. godine.
Zahvaljujem se gospodine Martinoviću. Na vaše reklamiranje Poslovnika, nemam komentar, da li želite da se Skupština u danu za glasanje izjasni? (Ne) Gospodine Stefanoviću, po kom osnovu? (Borislav Stefanović, s mesta: Replika, na izlaganje gospođe Pilje.) Gospođa Pilja nije spomenula ni jednom DS. Vi sada želite da date odgovor na štetu koju država trpi zbog sudija koje nisu reizabrane, a Ustavni sud je to poništio, baš bih voleo da čujem. Izvolite.
Prvo, imali smo priliku da čujemo još jednu u nizu povredu Poslovnika koja nije bila povreda Poslovnika, nego replika. Dozvolili ste to, znam da ste tolerantan čovek i zahvaljujem se što ste mi dali reč. Ono što je činjenica, da ima puno stvari na koje nema odgovora. Ogromna je šteta, pre svega od četiri meseca paralize pravosuđa zbog inaćenja ministra Selakovića. Ogromna, višemilionska, šteta u milijardama dinara. Šteta u nezavršenim predmetima, propuštenim rokovima, u investicijama koje neće da dođu u Srbiju zato što ne radi pravosudni sistem. Onda imamo štetu što je 670 sudija prešlo u SNS, učlanilo se u partiju. Nikada nam niste dali dokaz da li su se ipčlanili iz SNS, nikada, a molili smo to, jer je to zakonska obaveza. Kada ste ih vratili, instruktažom na posao, u redu, ali bar nam onda recite jel nisu više članovi partije? Jel to previše što tražimo? Jer to je protivzakonito. Nemožete imati partijske sudije i tu se sigurno slažemo. Jel se slažemo? Onda nam samo objasnite, jedna kratka informacija, bilo ko od vas može to da uradi preko sredstava javnog informisanja i da pokaže papir i kaže – evo ovih 670 se išlanilo iz SNS. Nikakav problem. (Ninoslav Girić, s mesta: Nisu ni bili članovi.) Nisu bili članovi? Kako nisu bili kada ih je gospodin Cvijan predstavio javno u vašoj centrali, na konferenciji za štampu, kao nove članove SNS. Tako je, pogledajte malo. Druga stvar, ovim završavam, ja smatram i moja stranka koju predstavljam u Skupštini kao šef poslaničke grupe, smatra da ovaj institut treba da postoji paralelno kao mogućnost overe i u opštinskoj upravi i u sudu. To je naš politički stav, a to što mi podnosimo amandmane koji idu u skladu sa našim očekivanjem da nama ne pada na pamet da bilo šta uradite za dobrobit građana u smislu funkcionisanja pravosuđa, to nema nikakve veze. Vi ste podnosili amandmane, Bože me sačuvaj u ranijem periodu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, replika. (Borislav Stefanović, s mesta: Nije spomenut.) Gospodine Stefanoviću, spominjali ste SNS i da su sudije učlanjivanje u SNS. Gospodin Martinović je zamenik predsednika poslaničkog kluba. (Borislav Stefanović, s mesta: Postoji ovlašćeni.) Ovlašćeni trenutno nije identifikovan u elektronskom sistemu. Izvolite gospodine Martinoviću.
Hvala gospodine Arsiću. Neću čekati da bi demantovao gospodina Stefanovića, da se obratim sredstvima javnog informisanja ovde u holu Narodne skupštine ili u izjavi za neku radio ili televizijsku stanicu, demantovaću ga odmah sada. Prvo, gospodin Stefanović bi morao da ponudi dokaz za to što tvrdi, da su 680 sudija članovi SNS. Koliko se sećam, gospodin Cvijan koji više nije član SNS je nekoliko sudija na konferenciji za novinare predstavio kao primer ljudi koji su na protivustavan i protivpravan način prestali da obavljaju sudijsku funkciju zahvaljujući veoma lošoj pravosudnoj reformi koja je izvršena 2009. godine. Nismo mi dužni da gospodinu Stefanoviću dajemo bilo kakav dokaz za nešto što ne može da se dokaže, a to je da su 680 sudija članovi SNS, nego bi gospodin Stefanović trebalo da ponudi dokaz da su ti ljudi zaista članovi SNS. Ono što je mnogo važnije, da je SNS imala nameru da postavlja na ključna mesta u pravosudnom aparatu članove SNS, sada gledam poslanike bivšeg režima, zar bi na svojim funkcijama ostali ljudi poput Miljka Radisavljevića, poput Zagorke Dolovac, zar bi ostali ljudi, da malo proširimo temu, poput Saše Jankovića i gospodina Šabića itd? Srpska napredna stranka je dokazala da ne želi da se apsolutno sve u ovoj državi politizuje. Apsolutno smo pokazali da država može da se vodi i na drugačiji način.
Gospodine Martinoviću, proteklo je čak i ono vreme koje sam vam ja oduzeo.
Samo hoću da kažem da tih 680 ljudi nisu bili članovi SNS, a DS treba da dokaz da oni jesu članovi SNS.
Zahvaljujem gospodine Martinoviću. Pošto neki od poslanika dobacuju zbog vremena koje je Martinović koristio, prvo sam dao reč Martinoviću, a onda sam se obratio kolegi Stefanoviću i oduzeo gospodinu Martinoviću 25 sekundi. Znači, vreme je teklo dok sam ja diskutovao. (Dragan Šutanovac, s mesta: Bilo je 48 sekundi. Pogledajte zapisnik.) Možete da pogledate u zapisnik, ali videćete da su gospodin Martinović i gospodin Borko Stefanović imali skoro u sekundu isto vreme. (Dragan Šutanovac, s mesta: Bilo je 2 i 48.) Sa 25 sekundi koje sam ja oduzeo? Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Molim vas da pokušamo da privedemo kraju ovu raspravu o tome ko je koga i šta zapošljavao vrlo jednostavnom konstatacijom sa kojom će, čini mi se, uvaženi kolega da se složi. U to vreme kada je gospodin Cvijan, koji više nije u SNS, predstavio 600 i nešto ljudi koji su se učlanili u SNS, a kako je on tada rekao – izbačeni od strane žutog režima, koji su postali članovi, on je rekao – oni su postali članovi SNS, vi gospodine Martinoviću i ja smo jednako to kritikovali jer ste vi tada bili u SRS, a ne u SNS. Tako da vi vrlo dobro znate da ste tada isto govorili kao što ja sada vama govorim, čak možda i gore nego što ja vama govorim. Tako da mi je žao, samo da objasnim, da mi je žao što gospođa Pilja nije prisutna u sali, iako je fizički prisutna, ali izvukla je karticu, jer sam ja nju pitao kao ovlašćenog predstavnika, jer ona je valjda tada bila u SNS, ne znam … (Biljana Pantić Pilja, s mesta: Jesam.) Jeste, pa što vi ne kažete kada ste tada bili u SNS, nego čovek koji je bio u SRS? Što pravite zabunu pred građanima? Evo, vi razjasnite. Stavite samo karticu i javite se kao ovlašćeni. Molim vas javno. Molim da ljudi razjasne …
Gospodine Stefanoviću, molim vas, nemojte direktno obraćanje poslaniku.
Izvinjavam se. Stvarno ne želim nikoga da uvredim na bilo koji način. Mislim da možete, gospođo Pilja, da pomognete ovaj proces kroz vaše nesumnjivo političko sećanje i iskustvo, da kažete kako je tada omraženi gospodin Cvijan, koji sada nije u SNS, okej, ali je rekao čovek na konferenciji za štampu – ovo su sudije izbačene koje su sada ponosni članovi SNS. (Narodni poslanici SNS, s mesta: Gde stane 680 ljudi?) Nisu svi došli. Došli su samo najviđeniji koji su vam sada na vrhovnim funkcijama u pravosuđu. Tamo ih je bilo bar 50. (Aleksandar Martinović, s mesta: Koji?)
Pravo na repliku, narodna poslanica Biljana Pantić Pilja i sa ovim završavamo sa replikama. (Dragan Šutanovac, s mesta: Kako sada može?) Koliko vidim ovde – elektronsku prijavu za reč. Izvolite.
Hvala vam. Pre svega, zamoliću vas da vodite računa o primeni Poslovnika i da ne dozvolite dobacivanje određenih narodnih poslanika koji se očigledno ovde ponašaju kao da su u kafani, a ne u Domu Narodne skupštine. To je prvo, što se tiče direktnog obraćanja. Drugo, prvo bih pitala prethodnog govornika – koja je to prostorija koje stranke gde može da stane 600 sudija? Možda su oni imali tolike prostorije kada su uzimali kredite Razvojne banke Vojvodine koju su odveli u stečaj. Ne znam. Srpska napredna stranka nikada nije imala tolike prostorije, a nema ih ni sada. Kada već pričamo o tim sudijama, nije mi odgovorio – na koji način ste vršili izbor sudija 2010. godine političkim progonom sudija koji nisu bili članovi, istomišljenici DS, gospodine Stefanoviću i ministar iz vaših redova …
Molim vas bez direktnog obraćanja.
Izvinjavam se. Ministar, iz ne znam kojih je redova sada, kojoj stranci pripada, ne znam koja je sada to stranka, da li zastupa Sirizu, demokratsku, Novu demokratsku, ne znam ni ja i nije mi jasno. Tada su birane sudije bez ikakvih kriterijuma i zato je pravosuđe tu gde jeste, jer od pre pet godina pravosuđe ni dan danas ne može da se oporavi posle onoga što je žuti režim uradio u srpskom pravosuđu. Hvala.
Zahvaljujem. Pravo na repliku Borislav Stefanović. (Narodni poslanici SNS s mesta: Šta sad?)
Kako šta sad? Iako mi se sviđa boja sakoa gospođe Pilje, moram da kažem ovako – nemam preciznu evidenciju o tome koliko se učlanilo, ali mislim da je negde oko 650. Od 1.000 njih koliko nije prošlo reizbor nešto malo je vraćeno na posao, a svi ostali su kod nas postali članovi, rekao je na konferenciji za novinare funkcioner SNS Vladimir Cvijan, 14.8.2010. godine. Dobro sad, to nije važno, Cvijan više nije u SNS. Moram da kažem, nemojte ljudi kada vidite da ima nešto što vam se ne dopada, neka nekonzistentnost koja postoji uvek u političkom radu kod svakoga, konzistentnost nije uvreda. Dakle, kada postoji nešto tako, nemojte da kažete – nemamo mi prostoriju da stane 600 ljudi. U redu. Kažem vam da je to poznata scena iz 2010. godine. Imate na svim agencijama. Imate na „Jut jubu“. (Narodni poslanici SNS s mesta: O reizboru?) Ne o reizboru, nego Cvijan sa njih 30 ili 40 stoji u vašim prostorijama. To je tamo kod sajma, mislim, ispravite me ako grešim. Imate vi više prostorija i ne znam gde. Možda kod Hajata. U svakom slučaju, taj …
Gospodine Šutanovac, molim vas da ne dobacujete vašem šefu poslaničke grupe.
Sada te kvalifikacije … Šutanovac meni dobacuje. Šta vama smeta? Mislim da nije korektno. Hoću da kažem da je dužnost svakog političkog činioca u ovoj zemlji, naročito vlasti da te sumnje koje postoje, koje ja ne izazivam, se razveju, da se na vrlo jednostavan način od strane vas, poštovana ovlašćena predstavnice koja kao niste bili ovde, a u stvari te bili u sali, da ovde kažete ne kolike su vam prostorije, ne kolika imate izdvajanja iz budžeta, koja su ogromna, nego da vi nama kažete – da li su tih 600 ljudi i dalje članovi SNS ili nisu više članovi? Ništa više. Nikakav problem. Sve to što je rađeno za vreme DS naravno da osuđujem.
Zahvaljujem. Nema 20 sekundi. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima narodna poslanica Olgica Batić.
Hvala. Nadala sam se da će i u nekom ranijem roku doći do vraćanja u okvir onoga o čemu danas treba da raspravljamo, ali eto kada se pominje koliko košta Narodnu skupštinu jedan dan zasedanja, onda je u tu cenu uračunat i smeh i šala pojedinih poslanika. I to košta naše građane. Ovde moram da izrazim svoje zadovoljstvo, a usled činjenice što su zapravo svi saglasni sa predloženim rešenjem. Tako to proizilazi iz onoga što su govorili apsolutno svi ovlašćeni predlagači, čak i oni koji dolaze iz redova opozicije i oni koji su kritikovali, ali njihova kritika tiče se samo dužine roka. Znači, niko ne osporava da je ovakva izmena nužna i meni je kao predstavniku predlagača jako drago zbog toga i sigurna sam da je to drago i mojim kolegama koji su takođe ovlašćeni predlagači ovog Predloga zakona. Najzad imamo neke amandmane poslanika iz opozicije koji predviđaju znatno kraće rokove od 1. januara 2017. godine, što bi značilo da zapravo oni građanima Srbije žele da od 1. marta jednostavno za sve poslove overavanja potpisa, rukopisa i prepisa odlaze kod javnog beležnika i te overe plaćaju drastično više u odnosu na ono kako su vršili, kako su overavali potpise, rukopisa i prepisa u osnovnim sudovima i jedinicama lokalne samouprave, a već sam govorila i o Zakonu o republičkim i administrativnim taksama, o subjektima koji su oslobođeni plaćanja taksi, o slučajevima gde se predviđa oslobađanje od plaćanja taksi itd. Neki amandmani predviđaju i duži rok. Naravno, opet amandmani koji dolaze iz reda opozicionih poslanika, ali, na kraju krajeva, kada pogledate te amandmane, recimo, jedne iste poslaničke grupe, oni koji predviđaju kraći rok od predloženog, pa amandmane poslanika te iste poslaničke grupe koji predviđaju duži rok od predloženog, mislim samo da je to rezultat nesinhronizovanosti, a to je, na kraju krajeva, odraz stanja i njihove političke stranke i uopšte svih onih koji danas u Srbiji čine opoziciju. Kada pojedini poslanici iz opozicije, a bilo je i takvih kritika, kritikuju i polaze od toga zašto uopšte javno beležništvo u Srbiji postoji, vidite, da bi uveli bilo koji institut, morate da predvidite nekakav zakonski okvir, a ovde je javno beležništvo predviđeno Zakonom o javnom beležništvu iz 2011. godine. To je ovde, naravno, danas izgovarano, da zapravo javni beležnici ne treba da postoje. Ali, pazite, sve to što je rečeno dolazi od strane opozicionih poslanika. Vidite, u pogledu uopšte postojanja javnog beležništva, nije kritika koja je upućena ni ovlašćenim predlagačima ovog zakona, nije kritika koja je upućena ni meni, nije kritika ni koja je upućena vladajućoj većini, nije ni kritika koja je upućena ministru Selakoviću, već je upravo kritika na račun svojih dojučerašnjih saboraca sa kojima su skupa bili u jednoj stranci, što, na žalost ili na sreću građana, danas nije slučaj. Dakle, moje je zadovoljstvo što ćemo u danu u pojedinostima raspravljati o svim podnetim amandmanima, kao što sam to već navela, a zadovoljstvo je u toliko veće, kao što sam već spomenula, što su ovde zapravo svi saglasni sa potrebom predložene izmene, samo je pitanje dužine predviđenog roka. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pošto niko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa više ne žele reč, prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, sa ponosom ističem da sam jedan od predlagača izmene ovoga zakona zbog koga smo se danas okupili, da sam jedan od sedmoro advokata koji su dali svoj potpis smatrajući da ovim izmenama doprinosimo da građani Republike Srbije na bolji način ostvaruju svoja prava. Ubeđen sam da je ovde na ovom potpisu predlagača moglo biti i drugih kolega advokata iz opozicionih stranaka, ali to je valjda pitanje hrabrosti ili možda kukavičluka. Međutim, dobro je što je iz izlaganja ovlašćenih predstavnika i opozicionih stranaka potpuno jasno da podržavaju u potpunosti naš predlog, u potpunosti će se izjasniti u danu za glasanje tako što će prihvatiti ovaj naš predlog, koji je sasvim uredu, koji je sasvim na mestu. Danas smo pričali o mnogim stvarima, a po najmanje o onome što je naš ovlašćeni predstavnik, gospođica Olgica Batić danas iznosila. Pričalo se o ministru pravde, koji nije u ovoj sali, koji nije predlagač ovih izmena. Pričalo se o sudijama i tužiocima koji su bili članovi Srpske napredne stranke, od čega mi ne bežimo. Sa ponosom ističemo - da, tačno je, mnogi od tih koji su bez ikakvog razloga, mimo zakona, bez kriterijuma i bez obrazloženja uskraćeni za obavljanje funkcije, tako što je to nazvano reformom pravosuđa, a počelo je i zaživelo 1. januara 2010. godine, došli su, pa i u Srpsku naprednu stranku, nadajući se da tu mogu da dobiju zadovoljenje svoje pravde, da zatraže podršku od nas kao građana, kao ljudi, kao pripadnika političke stranke. Mogu sa ponosom da kažem da su u Vranju dvojca, jedan je bio okružni tužilaca, radi se o Milanu Božiloviću, dugogodišnjem tužiocu, eminentnom stručnjaku u tom delu Republike Srbije, koji nije prošao vaš čuveni reizbor, došao je u Srpsku naprednu stranku… (Dragan Šutanovac, s mesta: Gde je on sad?) Sada je on u penziji. Ustavni sud je doneo odluku da i on bude vraćen na posao i onog momenta kada je ispunio uslove za penziju, naravno, otišao je u zasluženu penziju, ali to je sramota vaše stranke, gospodine Šutanovac, pošto mi dobacujete i pokušavate stalno da…
Molim vas, gospodine, bez ličnog obraćanja.
Ja se izvinjavam, prenesite gospodinu Šutanovcu da čitav dan dobacuje svim poslanicima koji ovde pokušavaju da govore i da brane ono što smo potpisali, što smo danas predložili.
Mislim da tu ne mogu ništa da pomognem, gospodin Šutanovac dobacuje i svom šefu poslaničkog kluba.
Da, on je u velikom problemu. Dobro, napraviće on još neku stranku od ove, imaju kapaciteta. Hteo bih da istaknem da je od sedmoro narodnih poslanika advokata koji su potpisali ovaj predlog petoro iz Srpske napredne stranke. Toliko o onome da mi bežimo od odgovornosti i toliko od onoga da se mi krijemo iza bilo koga, ali smo smatrali da naš ovlašćeni predstavnik treba da bude gospođica Olgica Batić, zbog svoje sposobnosti, elokventnosti, a iz želje da se istakne na taj način što će reći građanima Srbije ono što je bitno. Bitno je to da život menja pravila. Život čini da mi ne možemo 1. marta da krenemo sa tim da građani Srbije overavaju svoje potpise, prepise i rukopise kod notara, zato što u Srbiji u ovom trenutku ima 94 notara, a potrebno je 375. Ne možete vi dekretom, kao što se to nekada u ono vreme vladavine Demokratske stranke moglo da čini, da odredite da neki ljudi moraju biti notari, da ih rasporedite po gradovima, to je nemoguće. Svaki građanin ima pravo da završi fakultet, da odluči čime će da se bavi. Mnogi su pokušali da završe i polože notarske ispite, ali nisu u tome uspeli. Mnogi nisu pokazali interesovanje, zato što su tu potrebna i materijalna sredstva, finansijska sredstva. Sada smo mi u problemu da u mnogim gradovima i opštinama u Srbiji nemamo notare. Evo, primer je grad Vranje, koji nema notara. Šta će čovek sa Svetog Ilije, iz Poljanice, iz Krive Feje, da radi ako treba da overi bilo koji potpis, ovlašćenje, da overi diplomu, da se zaposli, da preda, da konkuriše? Treba da sedne u auto, da dođe do Vranja, da od Vranja ode do Leskovca, da napravi ogromne troškove da bi se obratio notaru. To je ono što je mene kao narodnog poslanika koji zastupam interese građana Vranja, kojih je 23.000 glasova da bih ja bio u ovom parlamentu, koji traže od mene da što manje imaju troškove, da ih što manje boli glava, nego da mi poslanici moramo da razmišljamo o tome šta treba da radimo. Znači, život je učinio da jednostavno moramo da promenimo ovaj zakon i Zakon o overi potpisa, rukopisa i prepisa će početi da se primenjuje od 1. januara 2017. godine, a do tada će postojati taj tzv. dualizam. Mogu građani Srbije da biraju gde će overavati. Može onaj ko hoće kod notara, ako mu je on prijatelj. Može onaj gde ima notara da overava prepise, rukopise, a onde gde ih nema, to može da čini osnovni sud i to mogu da čine opštinske, odnosno gradske uprave na šalterima. Još nešto, ne čini se to samo u gradovima, to se čini i po mesnim kancelarijama. Podsetio bih građane Srbije da mogu u svojoj seoskoj mesnoj zajednici kod sekretara da overe ono što bi morali da overavaju kod notara. To ostaje do 1. januara 2017. godine. Podsetio bih javnost još na nešto, 2016. godine su predviđeni redovni lokalni izbori. Sada pitam sve nas koji se bavimo politikom, kako ćemo mi overavati potpise građana, ako je potrebno 30 potpisa po kandidatu? U Vranju je to negde oko 2.400 potpisa. Dve hiljade i četiristo građana ćemo morati iz Vranja autobusima da odvezemo do Leskovca i da tamo overimo njihove potpise. Uz putne troškove, hranu, dnevnice i sve ostalo, zagušićemo javne beležnike u Leskovcu jer će verovatno i iz ostalih manjih mesta iz Jablaničkog okruga mnogi birači doći da to tamo potpisuju. Znači, zbog jedne praktičnosti, zbog toga što znamo da živimo sa građanima, zato što se nismo zatvorili u ovim prostorijama, zato što ne gledamo na građane kroz crna stakla svojih automobila, kako su neki u ranijem periodu navikli, zato što slušamo svakog dana šta nam ljudi kažu, šta su njihovi životni problemi, zato će SNS, zajedno sa svojim koalicionim partnerima, a znam da dele mišljenje nas sedmoro poslanika, u Danu za glasanje dati svoj glas da se usvoje ove izmene Zakona koje smo predložili. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Snežana Malović, a neka se pripremi narodna poslanica Ljiljana Malušić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo uvaženi narodni poslanici, danas mi po osmi put, u sazivu ove ali i prethodne Vlade koju čine gotovo iste stranke, raspravljamo o izmenama Zakona koje se odnose na uvođenje javnobeležničkog sistema. Takođe, u roku od šest meseci, mi po drugi put raspravljamo o Zakonu o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa. Ovo je još jedan od dokaza da Vlada, odnosno Ministarstvo pravde nema nikakvu koncepciju niti dinamiku u pogledu uvođenja javnobeležničkog sistema, kao ni o načinu prenošenja ovlašćenja na javne beležnike. Smatram da je bilo neophodno doneti ovaj zakon. Pročitaću ono što su predlagači zakona naveli u obrazloženju zakona, što potvrđuje moju tezu da Ministarstvo pravde nema koncepciju u pogledu uvođenja javnobeležničkog sistema. Naime, u obrazloženju Predloga ovog zakona stoji da je on neophodan iz razloga da bi se svim građanima i pod jednakim uslovima obezbedilo ostvarivanje prava i na zakonu zasnovanih interesa bez štetnih posledica koje bi za njih mogle nastati usled dinamike konstituisanja javnobeležničke službe u punom obimu i preuzimanja nadležnosti u oblasti overavanja potpisa, rukopisa i prepisa, što znači da, ukoliko ovaj Predlog zakona ne bi bio usvojen, nastupile bi štetne posledice po građane Srbije. Takođe, danas treba da razgovaramo i o tarifama koje javni beležnici naplaćuju u Srbiji i šta znači upravo usvajanje ovog Predloga zakona. Odlaganjem primene ovog zakona, građani će biti u mogućnosti da za iste usluge plate mnogo manje kada overavaju određena dokumenta u opštini ili u sudu, nego kod notara. Takođe, ovde su bili iznošeni i podaci o tome koliko usluge koštaju kod notara a koliko u sudu. Pokušala sam da dođem do preciznih podataka i sada ću vam ih izneti. Poređenja radi, overa punomoćja npr. za pokretanje porodičnih sporova, kao i overa punomoćja u sudu ili opštini košta 560 dinara, dok isti tak dokument kod notara košta 2.700 dinara, sa PDV-om. Zatim, overa izjave, npr. overa izjave roditelja za putovanje dece u inostranstvo u sudu ili opštini košta 230 dinara, dok overa iste te izjave kod notara košta 1.800 dinara sa PDV-om. Overa kopije u sudu ili opštini košta 390 dinara, dok kod notara građanin za istu tu uslugu će platiti 540 dinara, i to za jednu stranu, a 360 dinara za svaku sledeću stranu. Mislim da je ovo dovoljno zbog čega treba pristupiti izmeni Pravilnika o javnobeležničkoj tarifi, što je uostalom bilo i najavljeno od strane ministra kada smo ovde u januaru mesecu raspravljali o izmeni Zakona o javnom beležništvu. Ovom prilikom ne možemo a da se ne osvrnemo i na neke druge tarife koje se naplaćuju od strane javnog beležnika danas, a kakve su te tarife bile kada su naplaćivane od strane sudova. Jedan od primera koji se odnosi na privredu je takav da npr. ako uzmemo za primer firmu koja hoće da investira u Srbiji i želi da kupi nepokretnost u vrednosti npr. od tri miliona evra, naravno, na kredit, nekada bi ova firma platila taksu za kupoprodajni ugovor od 39,70 dinara i taksu na založnu izjavu od nepunih 1.000 dinara. Dakle, ukupno bi platila 40 hiljada dinara. Danas će trošak overe ugovora kod beležnika te iste firme iznositi 561 hiljadu dinara i trošak overe založne izjave negde oko 150 hiljada dinara, naravno, nakon izmenjene tarife, jer pre izmenjene tarife ta taksa bi koštala takođe 561 hiljadu dinara. Tako da će investitor koji želi da investira u Srbiju morati ovom prilikom da izdvoji više od 710 hiljada dinara, dok je nekada morao izdvojiti samo 40 hiljada dinara. To je dovoljan primer da nismo pospešili investiranje u Srbiju, nismo pospešili efikasnost u postupanju i zaštiti prava, kako investitora, poslovnih subjekata, tako i građana. Zbog toga, još jednom vas pozivamo da razmotrite našu inicijativu da se izmeni javnobeležnička tarifa i da se vrati na onaj iznos koji su građani i privredni subjekti plaćali, dok je overa bila u isključivoj nadležnosti suda. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić, a neka se pripremi narodni poslanik Vesna Martinović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege poslanici i poslanice, danas ću govoriti o Predlogu zakona o izmeni Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa. Ovaj Predlog zakona je iniciralo sedam narodnih poslanika, što je vrlo bitno, znači, ne Vlada, nego sedam narodnih poslanika, i to petoro ispred SNS, a sve za boljitak građana Republike Srbije. Razlozi za donošenje ovog zakona sadržani su u potrebi da se stvore normativne pretpostavke, kako bi se obezbedio postupak u kome će pravna i fizička lica pod istim uslovima ostvarivati zakonom utvrđena prava i interese. Članom 1. Predloga zakona, vrši se promena zakonom utvrđenih rokova u kojima osnovni sudovi i opštinske uprave overavanja potpisa u rukopisa, ponovo se, znači, vraćamo na osnovne sudove i opštinske uprave, zbog neophodnosti da se svim građanima pod jednakim uslovima obezbedi ostvarivanje prava i na zakonu zasnovanih interesa. Predložena rešenja uticaće na obim poslova i prihode državnih organa, jedinica lokalne samouprave, a bez povećanja troškova za pravna i fizička lica. Za sprovođenje ovog zakona, naravno, nije potrebno obezbediti dodatna sredstva iz budžeta Republike Srbije i zakon stupa na snagu danom objavljivanja u „Službenom glasniku“, što je upravo ono o čemu govori član 2. Javni beležnik je nadležan i za overavanje potpisa, rukopisa i prepisa, za koje je posebnim zakonom, kojim se primenjuje pre stupanja na snagu ovog zakona, propisano da ih overava sud, odnosno opštinska uprava. U gradovima, odnosno opštinama za koje su do dana stupanja na snagu ovog zakona imenovani javni beležnici, potpise, rukopise i prepise mogu da overavaju osnovni sudovi, odnosno opštinske uprave, kao povereni posao, najduže do 11. januara 2017. godine, a bilo je do 1. marta 2015. godine. U tome i jeste promena ovog zakona o kome govori član 1, a menja se član 29. Znači, vrlo jednostavno. Samo da pojednostavimo i da kažemo našim dragim ljudima koji nas gledaju da se tu ništa nije promenilo i da mi nemamo atak na notare, nego da, pošto u ovom momentu imamo 97 notara u čijoj su nadležnosti 37 osnovnih sudova, a trebalo bi nam 375 notara, prosto, produžavamo rok za još jednu godinu i 10 meseci, a sve za boljitak naših građana jer ih direktno zaštićujemo, ne udaramo po novčaniku. Šta je bitno još reći? U gradovima, odnosno opštinama gde nisu imenovani javni beležnici ili notari do imenovanja javnih beležnika potpise, rukopise i prepise će overavati, takođe osnovni sudovi, sudske jedinice kao i prijemne kancelarije osnovnih sudova, odnosno opštinske uprave kao povereni posao. Ovo je odlično i ne samo što smo sada mi poslanici dali Predlog zakona nego ćemo uvek ako se tiče boljitaka građana Srbije. Hvala lepo. Srpska napredna stranka će u danu za glasanje podržati predlog ovog zakona.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vesna Martinović, a neka se pripremi narodni poslanik Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, sve ono što predstavlja ključne karakteristike rada ovog saziva, ove Narodne skupštine je praktično sadržan u ovom predlogu zakona. Kao prvo zakon se donosi po hitnom postupku, danas za sutra, takoreći preko noći. Član 167. Poslovnika dozvoljava mogućnost donošenja zakona po hitnom postupku, ali ne kao pravilo nego samo kao izuzetak i samo onda kada su nastupile okolnosti koje se nisu mogle predvideti. Iz vašeg predloga zaključujem da vi niste mogli da predvidite protek roka. Znate nekako vreme prolazi i rokovi teku uz kalendar, sat i neka druga pomagala. Lako je orijentisati se u vremenu i mene uvek iznenadi kako vas iznenadi rok. Kažete da protek roka niste očekivali i predlažete po hitnom postupku nešto što vas je očigledno nespremne zateklo. Druga karakteristika, jeste da predlažete i donosite zakone koji stupaju na snagu pre osmog dana objavljivanja. Uporno do kraja ovog saziva ću vas podsećati da član 196. Ustava propisuje da zakoni stupaju na snagu osmog dana od dana objavljivanja, a mogu da stupe i ranije ako postoje opravdani razlozi. Da li je nečiji nemar i neažurnost opravdan razlog? Nije. Da li je pogrešna procena prilikom prvobitnog određivanja roka koji je izglasan opravdan razlog? Nije. Zbog čega čekate minut do 12 da bi predložili i izglasali ovaj zakon. Samo od Nove godine do danas imali smo sasvim dovoljno dana kada nije bilo nikakvih zasedanja posebno, naravno u te dane ubrajamo utorak i četvrtak verovatno zbog poslaničkih pitanja se upadljivo izbegava održavanja sednica tim danima, pa je nesmetan ovaj predlog mogao blagovremeno da se nađe na dnevnom redu. Ako ga niste blagovremeno predložili zašto sada navrat na nos, zbrda-zdola spremate izmene i dovodite nas u situaciju da po ko zna koji put neprimenjujemo Ustav zemlje u kojoj smo narodni poslanici. Treća karakteristika jeste da malo, malo menjate zakone samo da biste produžili rokove koje ste prethodno sami odredili. Mi danas imao samo jednu tačku dnevnog reda gde se menja samo jedan član jednog zakona. Predsednik Vlade kao izuzetno štedljiv čovek verovatno se nesaglašava sa ovako nedomaćinskim arčenjem državnih resursa, a ova sednica je upravo to. Krajem avgusta meseca prošle godine, ministar pravde i zbog toga se inače u toku rasprave on često spominje, je bio taj koji nas je ubeđivao, da je 1. mart 2015. godine, realan rok da javni beležnici preuzmu kompletnu nadležnost vezanu za overu i sada pitam - šta se zapravo u međuvremenu desilo, da li je ministar pogrešio u proceni ili se ispostavilo da ti beležnici nisu tako sposobni kao što se od njih očekivalo? Produženje roka u ovom slučaju je samo posledica. Ono što mene zanima jeste šta je uzrok? Ako kažete da je uzrok to što javnih beležnika nema dovoljno, pa i to je samo posledica ne uzrok, jer pitanje glasi – a zašto ih nema dovoljno? Ja na to pitanje danas nisam čula odgovor od mnogih koji su u raspravi učestvovali obrazlažući i podržavajući ovaj predlog zakona. Kada ne utvrdite uzrok nepoštovanja prethodno određenog roka vama neće biti dovoljne ne dve nego ni 122 godine da primenite ovaj zakon ako niste, a niste, inače biste se pohvalili da jeste, uradili neku ozbiljnu analizu o tome zbog čega prethodni rok nije poštovan. Na osnovu čega ste utvrdili onda i procenili da je realan rok 1. januar 2017. godine? Gde su vam garancije da će taj rok biti poštovan ako prethodni rok nije poštovan? Ako ste sigurni da će javni beležnici 1. januara 2017. godine moći na sebe da preuzmu svu nadležnost overe rukopisa, rukopisa, potpisa i prepisa. Samo se pitam na osnovu čega temeljite tu svoju sigurnost, jer se bar kada govorimo o javnim beležnicima propisi ovde menjaju zaista vrlo brzo. Pa, su u septembru i oktobru važili jedni propisi, pa su u novembru menjani, pa za decembar i deo januara važili drugi propisi, pa u januaru ponovo menjani. Sigurna sam da čak više ni javni beležnici, a pogotovo ne građani više ne znaju koji propisi važe, koji se propisi primenjuju, šta je važilo u septembru, da li to važi u decembru i tako dalje. A svi vi koji lepo hoćete da učestvujete u diskusiji se prijavite, a ne dobacujete kao što bi koleginica Biljana Pantić Pilja rekla – kao da ste u kafani. I, za sam kraj, ono što je činjenica jeste da ova predložena izmena praktično predstavlja priznanje da ni one zakone koje ste sami predložili i izglasali iako ste odgovorni za njihovo izvršavanje niste u stanju da izvršite, a da se sve vreme u toku ove rasprave krijete iza štita zaštite interesa građana. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić, a neka se pripremi narodni poslanik Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvažene koleginice i kolege, uvaženi predlagači izmena zakona, poštovani građani Srbije, imali ste prilike danas da slušate razna viđenja i obrazloženja Predloga zakona o izmeni Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa i verujem da većina vas sada ne zna šta mi ovde radimo niti može da razume ove naše diskusije, jer se postavlja pitanje šta mi to menjamo u predlogu zakona koji je danas na dnevnom redu. Za divno čudo od kada sam narodni poslanik ovo je prvo zasedanje Skupštine gde imamo samo jednu tačku dnevnog reda i nemamo potrebe za objedinjavanjem. Mogu da vam kažem, to uvažene kolege da i prvi put se slažem da je ovo po hitnom postupku. Slažem se sa hitnim postupkom, ali se ne slažem sa onim šta je vaše obrazloženje šta je suština ovoga. Dragi naši gledaoci, uvaženi građani Srbije, mi ovde samo menjamo datum do kada ćete moći da overavate potpise, prepise i rukopise u lokalnim samoupravama i sudovima, a ovim zakonom koji je usvojen juna meseca, ako se ne varam, ne 31. avgusta 2014. godine i predlagao ga je ministar Selaković, ministar pravde je precizirano da notari preuzimaju svu nadležnost rukopisa, prepisa i potpisa, to jest 1. marta ove godine. Normalno je da je ovo zakon, to jest ova izmena u iznudici, jer faktički da se ne izvrši izmena ovog datuma ljudi ne bi imali gde da overe sve ono što treba da overe od dokumenta u gradovima gde nema notara ili tamo gde ima notara ali ih nema dovoljno. Mogu da se složim sa tvrdnjom uvaženog predlagača, tj. uvaženih predlagača, red je pomenuti ih. To je Maja Gojković, Biljana Pantić Pilja, Olgica Batić, Dragan Nikolić, Dragan Polovina, Vesna Simić i Neđo Jovanović, te zahvaljujući njima, dragi gledaoci, uvaženi građani Srbije, vi nećete biti u problemu, jel za razliku od Ministarstva, od ministra, pomoćnika, državnih sekretara u Ministarstvu, šefova, načelnika odseka i svega onoga što radi u Ministarstvu i prima platu iz budžeta, mislim na Ministarstvo prosvete, zahvaljujući ovim našim kolegama, koji su čitali zakon i videli da ističe rok i da će građani Srbije biti u problemu, mi ovo danas rešavamo. Ja pitam ministra zbog čega ovo nismo doneli na zadnjem zasedanju, kada smo pričali o predlozima Ministarstva pravde, koji je bio 21. januara 2015. godine, pre mesec i dva dana, zbog čega tada nismo pomenuli ovaj rok, nego danas imamo zasedanje sa samo jednom tačkom i ne verujem da ću više u svom mandatu imati prilike da budem učesnik rasprave, gde postoji samo jedna tačka, da se od 2015. godine nešto prebacuje da važi do 2017. godine i to će vas, građani Srbije, da košta, računajući danas i sredu, preko dva miliona dinara. To je činjenica. I to je činjenica. Zahvaljujući kolegama koje sam pročitao, koji su podneli ovaj predlog izmene zakona, vi nećete biti u problemu, ali smo u problemu zato što budžet Republike Srbije nepotrebno trpi izdataka od dva, dva i po miliona, koliko god da košta i u dva dana zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije. Treba da se pogledamo i da vidimo čija je to odgovornost. Čiji je to propust? Zbog čega neko ko garantuje da će nešto da se završi do 1. marta 2015. godine, nije ovde, kao što su rekle moje kolege, da objasni šta se to desilo? Zbog čega neko ko je predvideo da će preko 250 notara da se uvede u posao do 1. marta 2015. godine, nije tu da to obrazloži zbog čega se nije desilo? Slažem se sa tim da ne sme da se radi navrat-nanos, slažem sa tim da moraju da se biraju najsposobniji za notara u Republici Srbiji, jer rade vrlo odgovoran posao, slažem se sa tim da to treba da se uradi studiozno, ali se ne slažem sa jednim voluntarističkim pristupom, pristupom gde ne želimo da čujemo tuđe mišljenje i tuže argumente, makar ih i ne prihvatali, bar da razmislimo o tome. Ako nešto menjamo po pet puta, i na kraju prihvatimo ono što je bilo na početku, onda je neko u ozbiljnom problemu. Mimo politike i mimo argumenata koje iznose i poslanici pozicije i opozicije sve to neko plaća, a to je budžet Republike Srbije, koji svi mi punimo. Mislim da bi trebali da takvim problemima priđemo vrlo ozbiljno i da u budućnosti više ne dozvoljavamo da nas ponesu emocije, politička ostrašćenost, da ne prihvatamo tuđe argumente i da ne doživimo ono što smo danas doživeli. Sednicu po hitnom postupku sa jednom tačkom dnevnog reda, ne izmenom zakona, nego izmenom datuma, ajde da menjamo nešto suštinski, menjamo datum, od 2015. do 2017. godine. Sada ću vas podsetiti, istu ovu priču smo imali kada smo govorili o Zakonu o legalizaciji objekta i to je precizirano da bude maj 2015. godine. Bojim se da ćemo opet menjati i taj zakon, te vas stoga molim kolege, jeste da, svaka čast kolegama koji čitaju zakone, i koji su videli da će građani Srbije biti u problemu, dužno poštovanje, ali ne dužno poštovanje ministarstvu čiji je to posao i koje prima platu za to. Ministar Selaković, pomoćnici, državni sekretari, svi načelnici su dužni da prate ove rokove i ovaj trošak budžeta ide na njihovu dušu. Ja sam očekivao da će ministar Selaković doći u ovaj parlament i da kaže ono što smo tražili, a verovatno se i vi s time slažete, da se izjednače takse koje su bile pre uvođenja notara sa taksama koje su sada, sa načinom obračuna i sa visinom davanja građana Srbije. Onog trenutka kada smo pričali o visini davanja prema notarima od građana Srbije za sve ono što treba građani da urade u notarskim kancelarijama, mi smo dobili samo da im je povećano davanje prema budžetu 30% cene nisu menjane. Ja mislim da ćemo se svi tu složiti oko konstatacije da to mora da se vrati na nivo, pre nego što su uvedeni notari u pravni sistem Republike Srbije, da cene budu iste, jel nema ko da ih plati. (Aleksandar Martinović, sa mesta: Pa šta ste uvodili beležnike, kada nemate da platite..) Gospodine predsedavajući, ja se stvarno trudim da sve slušam, pa bih zamolio kolege, ipak smo mi ovde odavno punoletni da dobacujemo…
Kolege molim vas, dopustite kolegu da završi. Izvolite.
… Mi smo kao poslanička grupa podneli amandman, zarad građana Srbije, ja ću vam pročitati kako izgleda…
Molim vas da prestanete sa dobacivanjem, isto kao što se vi osećate kada vi govorite, a neko vama dobacuje, isto takav osećaj ima i kolega Bradić. Molim vas.
Zahvaljujem. Znači, mi smo predložili da - potpise, rukopise i prepise overava javni beležnik ili organ opštinske uprave u gradovima odnosno opštinama za koje su do dana stupanja na snagu ovog zakona imenovani javni beležnici, potpise, rukopise i prepise mogu da overavaju osnovni sudovi, kao povereni posao do 1. januara 2016. godine u gradovima, odnosno opštinama u kojima nisu imenovani javni beležnici, do imenovanja javnih beležnika potpise, rukopise i prepise će overavati i osnovni sudovi sudske jedinice kao i prijemne kancelarije. Osnovni sud je u skladu sa članom 13. stav 4. i 5. Zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštva. To je otprilike suština amandmana koji smo podneli. Još jednom da ponovim, poštovani građani Srbije, ovo je sasvim iznuđena, nepotrebna sednica koja košta budžet Republike Srbije, zahvaljujući nevršenju svojih dnevnih obaveza onih koji su za to plaćeni iz istog budžeta, a mislim na ministra Selakovića i službenike Ministarstva pravde. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov, a neka se pripremi narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsedavajući, uvažene koleginice i kolege na strani 4. Predloga zakona koji smo dobili u delu obrazloženja pod tačkom 2. Razlozi za donošenje zakona, kaže se – razlozi za donošenje ovog zakona sadržani su, pre svega, u potrebi da se stvore normativne pretpostavke kako bi se obezbedio svrsishodan postupak u kom će pravna i fizička lica pod istim uslovima, na efikasan i delotvoran način, ostvarivati zakonom utvrđena prava i na zakonu zasnovane interese. Kakav čudan način da se kaže – nesposobni smo, pogrešili smo i sada tu grešku moramo da ispravimo. Zato što građani Srbije, pre svega danas treba da znaju da je grupa narodnih poslanika predložila izmene i dopune zakona da bi se ispravila greška ministra Selakovića, da bi se pokrila nesposobnost ministra Selakovića, bez ikakve želje da u njegovoj odgovornosti za tu grešku danas govori. Zakon koji mi danas ispravljamo u skupštinsku proceduru je došao 29. avgusta, tada smo počeli da raspravljamo o njemu, bio je petak, u nedelju uveče smo raspravljali u Skupštini o amandmanima, a on je stupio na snagu pre nego što je objavljen u „Službenom listu“, zato što je kao i ovaj današnji predlog, predviđao da stupa na snagu dan nakon objavljivanja u „Službenom glasniku“ i baš kao i sada i tada su nas ubeđivali kako je ovo jedino moguće, kako je najbolje, izbegavajući da uopšte se govori o mogućnosti da zakon nije dobar i da nešto možda u primeni tog zakona neće ići onako kako je planirano. S obzirom na to da danas menjamo zakon i da smo, osim ovog, zaista uvredljivog pisanog obrazloženja, mi čuli i još nekoliko u diskusijama, poslanika koji podržavaju ovaj zakon, nekoliko obrazloženja koja su istinita, ali zaslužuju posebno objašnjenje, ja ću samo reći da su ta obrazloženja da imamo nedovoljan broj javnih beležnika i to je nešto sa čim niko ne može da polemiše, to je prosto činjenica koju imamo, i da u velikom broju opština ne postoje javni beležnici. Moje pitanje predlagačima zakona je, šta mi od ovoga 31. avgusta nismo znali? Da li mi nismo znali da nema dovoljno javnih beležnika? Zar mi nismo ovde govorili gospodinu Selakoviću da protivzakonito osniva Javno-beležničku komoru kada nije ispunjena čak ni trećina potrebnog broja javnih beležnika? Zar nismo govorili o tome da u pojedinim opštinama nema javno-beležničkih kancelarija? Koja je od ovih stvari, od ove dve stvari, da nema dovoljno javnih beležnika i da nema u svim opštinama javnih beležnika, koja od te dve stvari je ovde poslanicima 29, 30. i 31. avgusta bila nepoznata? Da li su to neke nove okolnosti koje su se u međuvremenu desile, ili se prosto radi o jednoj neodgovornosti i neodgovornom odnosu prema građanima, ili se radi o jednoj već poslovičnoj nesposobnosti gospodina Selakovića, koji očigledno sada ne sme ni da dođe u Skupštinu, jer nije problem u tome što narodni poslanici predlažu ovaj zakon? Problem je u tome što narodni poslanici predlažu ovaj zakon zato što gospodin Selaković ne sme da prizna svoju grešku. Problem je u tome što ja mesec i po dana pokušavam da se izborim za to da se na dnevni red sednice stavi sastav Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje i da mi se govori da je to nemoguće zato što je to sednica koju treba da zatraži određeni broj narodnih poslanika. A kada gospodin Selaković to zatraži, onda se sednica zakazuje po hitnom postupku, zakazuje se tako da zakon stupa na snagu sutradan, baš kao i prethodni zakon i zakazuje se tako da se ispunjavaju sve želje ministra Selakovića na način koji zaista vređa dostojanstvo Narodne skupštine. Nacionalni savet za visoko obrazovanje je van mandata od 29. decembra. Odbor za nauku i obrazovanje je dao u skupšitnsku proceduru uz molbu da se uvrsti na dnevni red po hitnom postupku, pre mesec i po dana, nakon što je Vlada ispravila brojne greške koje je pravila predlažući kandidate koji su u sukobu interesa i tako dalje, to se još nije desilo, a ovo se stavlja odmah, ovo se stavlja onako kako ministar želi, sve nas ubeđujući da je ovo sad neki veliki uspeh narodnih poslanika i Narodne skupštine. Ne, ovo je poniženje narodnih poslanika i zbog toga DS ne pristaje na takav način ophođenja prema Skupštini. Kaže gospođa Batić, kao ovlašćeni predstavnik predlagača, da je vrlo zadovoljna zato što se svi slažemo oko toga da se zakon mora promeniti, da se rok mora produžiti. Naravno da se slažemo, zato što javnih beležnika nema dovoljno i zato što nisu stvoreni uslovi da se zakon primenjuje. Oko toga se slažemo. Ono oko čega se nikada nećemo složiti je to što vi ne želite da razgovarate o odgovornosti i krivici onoga koji je za to, što se zakon ne može primenjivati, odgovoran i oko toga, sa ponosom kažemo, se nikada nećemo složiti, zato što da pričamo o tome beskrajno predlažemo promenu datuma bez ikakvog promišljanja o tome i to je uzrok za one amandmane koje su dali narodni poslanici DS, to je način koji zaista ponižava ovu skupštinu i na koji DS u Skupštini razgovarati neće. Hvala vam.
Zahvaljujem, koleginice Jerkov. Nemam ništa protiv da iznosite vaše političke stavove da li je predsednik, odnosno nadležan ministar tu, po čijem je nalogu sazvana sednica, itd, to ćete verovatno u diskusiji da razjasnite sa ostalim kolegama poslanicima. Ali, zarad istine, samo bih vas zamolio da kada je u pitanju zakazivanje sednice, mi smo sada u vanrednom zasedanju. Po našem Poslovniku o radu, sednice kada je Skupština u vanrednom zasedanju, mogu da predlože ili Vlada ili narodni poslanici. Tako da oko zakazivanja te tačke dnevnog reda, kada je u pitanju taj Nacionalni savet možete da dogovorite sa šefovima poslaničkih grupa. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Dogovarala sam.) Ako nije bilo dogovora, nemojte onda da kažete da je za to kriv predsednik Skupštine ili neko drugi. Ja sam to tako razumeo, molim vas. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, moje parlamentarno iskustvo je započelo 2008. godine. Sedam godina sam narodni poslanik. Vrlo disciplinovan što se tiče prisustva sednicama i onda kada sam bio u opoziciji, i sada kada, sa velikom čašću i odgovornošću predvodim najveću poslaničku grupu, Poslaničku grupu SNS. Ali, nikada za ovih sedam godina, nisam prisustvovao sednici Narodne skupštine na kojoj se manje govorilo o samoj predloženoj tački dnevnog reda. Dajem na slobodu narodnim poslanicima da su kao neku slobodnu temu shvatili ovaj mali zakon od dva člana, da govore o svemu i svačemu, ali samo ne o onome što je bila tema dnevnog reda. Neki od narodnih poslanika, a govoriću u duhu potencijalnog novog skupštinskog rečnika, su bili deficitarni sa istinom, pa su govorili da SNS je pobegla od odgovornosti i nije predlagač ovog zakona. Da, SNS, odnosno narodni poslanici SNS su sa zadovoljstvom potpisali ovaj predlog zakona i ponašajući se kao tim, ponašajući se kao ljudi koji ne dele samo kvote i kontigente koji su bili tako omiljeni u prošlom režimu, već delimo i odgovornost i onda kada je lepo i onda kada je manje lepo. Dogovorili smo se da ovlašćeni predstavnik predlagača bude jedan od najagilnijih, a neće mi zamiriti ostale narodne poslanice, jedna od najagilnijih a to je gospođica Olgica Batić. Tu nema skrivanja i nema bežanja od odgovornosti, jer da je tako, ova polovina sale danas možda ne bi ni bila tu. Danas se govorilo i najviše se postavljalo pitanje – a gde je ministar pravde? Odgovoriću vam. Gospodin Selaković je na svom radnom mestu, radi posao za koji je dobio ovlašćenje i podršku i na izborima. Dobio je, radi posao za koji je dobio ovlašćenje i podršku narodnih poslanika i sprovodi politiku za koju se zalaže Vlada Republike Srbije i predsednik Vlade, gospodin Aleksandar Vučić. Malo je cinično kada isti oni narodni poslanici kada ministri tu dođu, a gospodin Selaković je jedan od najredovnijih zbog posla koji obavlja, ali i zbog energije koju ima, najredovniji u Narodnoj skupštini, kada je predlagač amandmana, odnosno ovlašćeni predstavnik predlagača ispred Vlade Republike Srbije neko od resornih ministara, onda kažu – Pa vi ponižavate Narodnu skupštinu. Narodna skupština je protočni bojler. Kada ta Narodna skupština shodno svojim ovlašćenjima i ustavnim i poslovničkim bude predlagač, odnosno pojedinci, jedan ili više narodnih poslanika kao što je to sada slučaj, budu predlagači zakona, istog trenutka se kaže – A gde je ministar? Dajte samo dogovorite se šta želite, koje nedelje želite ministra, koje nedelje želite poslaničke zakone? Nije dovoljan taj cinični smeh da prekrije istinu u mojim rečima. Postavilo se pitanje – zašto jedan zakon? Mnogo puta sam ovde mahao papirima, činjenicama, istinom da je prethodni režim spajao nespojivo, da smo imali sednice Narodne skupštine sa po 27 pa do 67 tačaka dnevnog reda i tada je bilo u redu. Onda isti ti narodni poslanici, iste te poslaničke grupe bivšeg režima, kada god imamo tri, četiri, pet tačaka spojenih, vrlo smisleno, vrlo povezano, trpeli smo ovde kritike zašto se spajaju tačke dnevnog reda? Evo sada smo im dali priliku da to bude jedan zakon, sada ne valja ni jedan zakon. Recite ljudi – šta hoćete? Jedan, više njih ili desetine zakona, kao što ste radili? Najciničnije, najbezobraznije je kada se postavi pitanje cene koštanja današnje sednice Skupštine i to pitanje dolazi od onih poslaničkih grupa koji su 2011. godine usvojili Zakon o finansiranju političkih aktivnosti u kojem, poštovani narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, tim zakonom 0,15% čak iz svakog kredita koji je dolazio u Srbiju je odlazio za finansiranje političkih stranaka, odlazio za njihovo finansiranje, a sada se pitaju koliko košta jedan dan Narodne skupštine. U najmanju ruku, uz odmahivanje i taj grč na licu neće zaustaviti istinu koja je u mojim rečima. Podsetiću i na vaše amandmane. Evo, tu je gospodin Bradić. Podsetiću na vaše amandmane, gospodine Bradiću, kada smo pre nekoliko meseci menjali Zakon o finansiranju političkih aktivnosti. Vaš amandman je bio više za političke stranke, više za vas. Zašto se tada niste vodili politikom štednje, politikom manjeg trošenja? Ne, kada su vaši interesi upitanju, kada je finansiranje vaše političke opcije, tada ne znate koliko vam je dosta, tada dajte što više, tada ste nas kritikovali zašto smanjujemo, tada je to bilo smanjenje demokratskog prostora, loše za demokratiju u Srbiji, a sada, kada razgovaramo, kada imamo sednicu Skupštine, kada možete da iznesete svoje političke stavove, da kažete, da čuju građani Srbije, pa da procene ko je upravu, sada vam ne odgovara ni to. Ne odgovara vam ni komunikacija u Narodnoj skupštini, ni da se Narodna skupština i sednice Narodne skupštine održavaju. Treći put ću postaviti pitanje – ljudi, recite, bre, šta hoćete? Hoćete Skupštinu, nećete Skupštinu, hoćete da razgovaramo, nećete da razgovaramo, hoćete demokratski dijalog ili nećete, samo se sastavite jednom sami sa sobom šta želite. Danas je jedna tačka dnevnog reda, produženje sa 1. marta 2015. na 1. januar 2017. godine mogućnosti da građani, privrednici, pravna i fizička lica mogu da izvrše overu potpisa, rukopisa i prepisa na mnogo većem broju mesta sada, jer to su i mesne kancelarije i mesne zajednice i opštinske uprave i sudovi, umesto kod notara. Traži se odgovornost i krivica. Odgovornost i krivica se traži i zahteva i prvi bih bio za traženje odgovornosti i krivice kada je šteta nanesena. Koja je šteta? Gde danas pravna i fizička lica overavaju prepise, rukopise i potpise? Gde? Na svim onim mestima na kojima su overavali i juče, na svim onim mestima gde su overavali pre tri, četiri i pet godina, na svim onim mestima gde će overavati do januara meseca 2017. godine. Da li je šteta nanesena? Nije. Da li je neko trpeo? Nije. Da li je neko više platio? Nije. Zašta odgovornost? Odgovornost što smo rekli – da, potrebno je ozbiljnije vreme, potrebno je vreme kada će se javnobeležnička komora u punom kapacitetu i u punom broju oformiti ili ćemo menjati zakon iz osnova i potpuno nov zakon usvajati. Ali, u svakom slučaju, da neko kaže – šteta je nanešena, koja šteta? Kome šteta? Ime i prezime, iznos, ko je oštećen? Ja bih više voleo da govorimo o odgovornosti na pravi i činjenični način. Znate, ovde se postavilo pitanje malopre o tome koliko je u tom trenutku 2009. godine neizabranih sudija koji su postali ili da li su postali članovi SNS sada ponovo sudije. Hajde da govorimo malo i o sudijama koji su 2009. godine izabrani za sudije, a reći ću vam po kojem principu i po kojem ključu. Pročitaću pismo koji su potpisali predsednik Opštinskog odbora Demokratske stranke Vlasotince i predsednik Skupštine opštine Vlasotince. Neke kolege odmahuju, ma to je prošlo, nema veze. Nije prošlo, ti ljudi su i dan danas su u pravosudnom sistemu Srbije. Sada pitam koliko sudija su članovi DS, a još uvek su u pravosudnom sistemu zato što su izabrani na način i, molim vas, dozvolite mi da o tom rukopisu reforme pravosuđa iz 2009. godine vam govorim. Sudije opštinskog suda Vlasotince, predsednik, ne želim imena i prezimena da govorim, predsednik suda od 2000. godine, lomio se između DS i DSS, prevagnuo trenutni interes, te se smatra DSS-ovcem, u principu pošten,ali nekomunikativan i nepreduzimljiv. Zaslužuje šansu, ali mlako. Eto to su dokumenti i to su CV koji su dolazili na ruke tada ministru pravde na osnovu kojih su ljudi dobijali šansu u pravosuđu. Idemo dalje. Ovo je najblaže. Sledeći je simpatizer. Supruga član DS. Istog trenutka – pošten, vredan, sa strane gledano nekorupmpiran, desetak godina unazad pruža svu pravnu pomoć DS. Pazite nezavisnog sudiju koji desetak godina pruža svu pravnu pomoć DS? Verovatno najbolji u sudu, ambiciozan, zaslužuje da napreduje, zainteresovan za apelacionog sudiju u Nišu, nesporan. Znači, pružaš pomoć DS, odmah si nesporan u toj reformi pravosuđa. Sledeći je povučen, miran, vredan, verovatno pošten, iskusan simpatizer, nezainteresovan za politiku, bivši socijalista, sarađivao bez pogovora. Nesporan. Sarađuješ bez pogovora sa opštinskim odborom DS, bez pogovora si za napredovanje u karijeri u tom pravosuđu u režiji bivšeg režima. Sledeći je neukaljan, nekompromitovan, verovatno pošten, druželjubiv, uvek spreman za saradnju, apolitičan, simpatizer, opet nesporan. Simpatizer si, siguran glas DS, odmah si nesporan za napredovanje u karijeri, i to istih onih koji se brinu sada zašto smo produžili ovaj rok za godinu i devet meseci. Trenutno izvršni sudija je sledeći. Ne brani interese društva, korumpirana, gramziva, suprug advokat, rade u dilu, zlo za sudstvo. Nije simpatizer, odmah je zlo za sudstvo. Sledeći je predsednik suda do 2000. godine, okoreli neprijatelj DS, neprincipijelan, korumpiran, danas u Novoj Srbiji, sve najgore. Čim si protiv DS, odmah je to najgore. Sada dolazimo do javnih tužioca. Tu je najzanimljivija referenca pošten, vredan, sa strane posmatrano nekorumpiran, stručan, iskusan, dugogodišnji simpatizer DS i, pazite sada najzanimljivije, odbacivao sve krivične prijave protiv funkcionera opštinskog odbora DS. Pa, to je, gospodo, ključ reforme pravosuđa u režiji DS. Pa, to su oni koji se sada brinu za reformu pravosuđa. To su oni koji se brinu za Ministarstvo pravde. To su oni koji se brinu sada za javne beležnike. Molim vas, pokrijte se ušima, što kaže naš narod, i svaki trenutak koji imate u ovoj Narodnoj skupštini, kao što je rekao moj uvaženi kolega, iskoristite da se izvinite za sve loše što ste uradili i za ove ovako stručne simpatizere DS, koji su odbacivali sve krivične prijave protiv funkcionera DS i da im je to bio jedini način i jedini put za napredovanje u karijeri.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjom sednicom gospodine Arsiću, ja smatram da je malopre povređen član Poslovnika naše Narodne skupštine 106, koji se tiče definisanja i rasprave o tačkama dnevnog reda. Gospodin Zoran Babić je u svojoj prvoj rečenici u govoru prethodnom saopštio je da zamera narodnim poslanicima koji su danas učestvovali u raspravi što ne govore o tački dnevnog reda, a onda je sam govorio o svemu osim o onome što je tačka dnevnog reda, poštovana gospodo i gospodine Arsiću. Evo, ja ću da vas podsetim o čemu je govorio gospodin Babić i da utvrdimo da to nije bila tačka dnevnog rada. Gospodin Babić je govorio o tome gde se nalazi danas ministar Selaković, što nije tačka dnevnog reda. Govorio je i opisivao sednice sa 27. tačaka, što nije tačka dnevnog reda. Gospodin Babić je, gospodine Arsiću, govorio gospodinu Bradiću o finansiranju političkih aktivnosti, što nije tačka dnevnog reda. Gospodin Babić je govorio o sudijama koji su članovi Srpske napredne stranke, što nije tačka dnevnog reda danas, a onda je, gospodine Arsiću, gospodin Babić saopštio da argument o ceni održavanja jedne sednice Narodne skupštine jeste ciničan i bezobrazan, čime je gospodin Babić rekao da svako ko koristi taj argument jeste ciničan i bezobrazan. Gospodine Arsiću, pa sam gospodin Babić je meni rekao da cena sednice jeste argument kada sam ja zajedno sa Zoranom Živkovićem podnosio veliki broj amandmana i ja zaključujem da je gospodin Babić zapravo sam za sebe sada rekao da je ciničan i bezobrazan. Gospodine Arsiću, i za sebe kada narodni poslanik upotrebi neprimerenu reč, zaslužuje makar vaše upozorenje. Molim vas da to ovde uradite, gospodine Arsiću. Hvala.
Sada ću da odgovorim, gospodine Pavićeviću. Za sve ovo što ste vi rekli, voleo bih da jednom budete u situaciji da zamenimo mesta. Sada ću da vam objasnim i zašto. Da sam o tome skrenuo pažnju, što ste očekivali da kažem gospodinu Babiću, gospodinu Stefanoviću, gospodinu Šutanovcu, gospođici Jerkov, ja bih bio diktator u ovoj Skupštini, ništa drugo. Sada, pošto su kolege iz Demokratske stranke, sa čije ste liste vi izabrani, o istim tim temama pričali, bilo bi jako ružno da zabranim to gospodinu Babiću. Znači, možemo mi uvek da postavimo standarde kako ćemo da primenjujemo Poslovnik. Po meni je najvažnije da Poslovnik bude primenjivan na isti način i prema poslanicima koji ne podržavaju Vladu i prema poslanicima koji podržavaju Vladu. Nadam se da ste zadovoljni odgovorom. Da li želite da se izjasnimo u danu za glasanje? (Vladimir Pavićević, s mesta: Ne.) Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, po Poslovniku.
Uvaženi predsedavajući, reklamiram član 107. – dostojanstvo ovog parlamenta, dostojanstvo svih građana Srbije. Malopređašnji govornik kada se pozivao na povredu Poslovnika, podigao je Ustav Republike Srbije, što je skandal, što je nedopustivo. Ne možete Ustav, koji je za sve nas ovde svetinja i najviši pravni akt jedne države, da svodite na nivo Poslovnika. U ozbiljnom parlamentu bi bio kažnjen za tako nešto. Zaista bih vas zamolio da ubuduće ko ne podigne Poslovnik ne može da dobije mogućnost da govori po povredi Poslovnika, a posebno ako podigne Ustav, da mu ipak kažete da to jako vređa dostojanstvo ove države i svih nas poslanika. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Đukanoviću. U ovoj Skupštini sam se nagledao da su poslanici tražili reč po povredama Poslovnika mašući zakonom, papirom. Ne vidim da je to nešto baš toliko uvredljivo. Ne vidim da je uopšte uvredljivo, tako da nisam našao način da reagujem zbog toga. Da li želite da se Skupština u danu za glasanje izjasni o povredi? (Ne.) Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić, replika.
Zahvaljujem. Uvažene koleginice i kolege, poštovani građani Srbije, nisam dobro shvaćen i moja diskusija izgleda nije pažljivo praćena, pa ću se potruditi da u ovih minut i po ponovim ono što je suština onoga što sam ja pričao. Dakle, pozdravio sam trud koji su imali narodni poslanici koji su predložili izmenu člana zakona, time što su pomerili rok do koga će građani Srbije moći da overavaju svoje potpise, prepise kod lokalnih samouprava, sudova, ispostava sudova, kao što su to radili do sada, jer je postojala mogućnost da kolege nisu uvidele taj propust, da građani Srbije trpe od 1. marta, jer ne bi imali gde da overe, naročito u mestima gde ne postoje notari koji nisu prošli konkurs ili čiji je prijem u toku. Ono što je bilo moje pitanje, pošto smo 21. januara 2015. godine imali sednicu gde smo menjali Zakon o notarima, zašto tada Ministarstvo, na čelu sa ministrom Selakovićem, državnim sekretarima, pomoćnicima ministra i svima onima koji su bili u ovoj sali ovde, nisu izmenili ovaj zakon, nego to mora da rade narodni poslanici, da prate do kad neki član nekog zakona važi? Mislim da je to nonsens. Ovo naše zasedanje danas i u sredu po amandmanima košta budžet Republike Srbije, a pošto budžet Republike Srbije pune svi građani, to košta sve građane, sasvim nepotrebno. Dobro je što je to samo ta šteta, jer je mogla da bude mnogo veća, da kolege koje su podnele izmenu ovog člana, podneli ovaj amandman, da to nisu uradili, onda bi bila šteta mnogo veća od 1. marta ove godine. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Samo da vam kažem da je u istoriji jedan vladar spominjao da je rad parlamenta skup. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Predlog izmena i dopuna zakona o kome danas raspravljamo danas je u Skupštini zato što mu za pet dana preti da nemamo gde da građanima kažemo gde mogu da overe prepise, rukopise i potpise, jer od 1. marta bi to morali da rade javni beležnici, da javni beležnici to ne mogu da rade jer ih nema. Sav površan, štetan na zajedničku štetu pristup, od avgusta meseca kada je ovakav rok utvrđen do danas, danas ima svoje prvo finale u pet dana pre poslednjeg roka odluke da se to desi 1. januara 2017. godine. Moja diskusija je da nikako ne bude 1. januar 2017. godine, ili da bude 1. januar 2016. ili 2018. godine. Reći ću zašto. Pošto je sasvim očigledno da ni ovaj zakon malo ko nije čitao, postoji još jedan zakon koji očigledno niko nije pročitao, a koji je duboko u vezi sa tim da ovaj datum koji ste stavili nikako ne treba da bude izglasan. Radi se o Zakonu o političkim strankama i članu 30, koji kaže u 1. tački – politička stranka je dužna da istekom svake osme godine od dana upisa u registar podnese prijavu za obnovu upisa u registar po istoj proceduri. Ta prijava će da bude 2017. godine, pošto je Ukaz o Zakonu o političkim strankama stupio na snagu 15. maja 2009. godine. Znači, ako ostavite ovaj zakon, onda ćete imati da će oko 550.000 ljudi između 1. januara i 15. maja 2017. godine kod javnog beležnika overavati svoje potpise za obnovu registracije političke stranke. Ako pomerite rok ili napred ili iza 2017. godine, ima nade da ćemo stići to da uradimo, a da se ne vidimo 2017. godine na istoj ovakvoj sednici, gde vam ljudi koji čitaju zakone najdobronamernije kažu šta u njima piše, a sa druge strane doživljavaju uvrede o tome kako se koristi ili ne koristi procedura i zašto je sada doneta odluka da narodni poslanici, što je potpuno legitimno, donose odluku o tome da se rok koji je bio 1. mart 2015. godine pomera na 1. januar 2017. godine. Trenutno imamo registrovano oko 100 političkih stranaka. Preko 45 ih je u Skupštini. To znači da ih je najmanje 50 za obnovu upisa u registar u roku koji je zakonom propisan, a to je oko 550.000 potpisa. Ili menjajte Zakon o političkim strankama, ili menjajte rok na koji će ovaj zakon važiti, na 1. januar 2016. godine, što je moj amandman, da beležnici mogu da se pripreme i da oni koji žele da obnove registraciju svoje političke stranke mogu da se pripreme, ili menjajte rok na 1. januar 2018. godine. Nemojte ponavljati grešku koja je nama svima očita danas. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, a neka se pripremi narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjom sednicom, gospodine Arsiću, danas nam u goste zaista nije došao ni jedan predstavnik Vlade Srbije. Mislim da je danas prilika za sve nas narodne poslanike da se povodom rasprave o Predlogu zakona o izmeni Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa pogledamo u oči i preispitamo svoj odnos, odnos Narodne skupštine prema Vladi Srbije, poštovani gospodine Arsiću i dame i gospodo narodni poslanici, prema neodgovornim ministrima i predsedniku Vlade. Šta bi se dogodilo, pitao sam se, dok sam čitao ovaj Predlog zakona, razloge za objašnjenje…
Gospodine Pavićeviću, 50 sekundi, vratiću vam vreme. Moram da vam kažem. Kad ovde dođe predstavnik Vlade, koga smo mi birali, ja bih to doživeo da on hoće da utiče na nas. Ovaj zakon predlažu narodni poslanici. Vlada može da se izjasni, ne moramo da je poslušamo, radimo prema svojoj savesti. Prema tome, nemojte kada mi predlažemo zakone da prizivate ministre.
Niste me saslušali do kraja, gospodine Arsiću, ja mislim da ste vi sada pokazali jedno malo… [[Isključen mikrofon.]]
Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram sada samo jednu prethodnu napomenu, neobično je da skoro da nema govora, koji ja ovde održim, a da mikrofon ne prestane da radi, da sistem ne blokira. Ja sada počinjem polako da sumnjam, gospodine Arsiću, da to nije slučaj, nego izvesna namera predsedavajućih ili predsednice Narodne skupštine. Molim vas da onih dana kada nema sednice da se ovaj sistem dovede u red kako bi smo svi mi narodni poslanici ovde bili ravnopravni. Molim vas, gospodine Arsiću, budući da sam sada morao da govorim o nečemu drugom, zbog vaše evidencije, da mi obezbedite novih pet minuta. Evo ja ću da se odjavim i ponovo da se prijavim, gospodine Arsiću.
Mislim da mogu da vam obezbedim samo četiri minuta, iako smo pričali već sedam minuta. Preostalo vreme još 4 minuta. Izvolite.
Dobro, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Arsiću, ja sam se pitao šta bi se dogodilo, na primer, gospodine Arsiću, a sada to pitanje koje sam sebi postavio, postavljam svim našim koleginicama i kolegama, ovde, narodnim poslanicima, da koleginica Olgica Batić, kao jedan od predlagača ovog zakona, nije primetila da 1. marta ove godine ističe rok do kojeg potpise, rukopise i prepise mogu da overavaju osnovni sudovi, odnosno opštinske uprave. Ja sam zaključio poštovana gospodo da bi našoj Vladi to promaklo, iako je sama Vlada insistirala upravo na ovakvom roku, poštovana gospodo. Ja onda zaključujem da mi narodni poslanici moramo stalno da popravljamo strašne greške koje čini Vlada Republike Srbije. Zaključio sam da je gospođa Jekov bila apsolutno u pravu kada je zahtevala ovde da mi narodni poslanici kažemo Vladi i ministru Selakoviću da je pogrešio i da ovde treba da obezbedimo neku saglasnost oko toga, da i poslanici Napredne stranke kažu – jeste, grešio je ministar Selaković što po više puta šalje iste Predloge zakona, pa promeni jednu tačku, pa promeni rok i onda posle nekog vremena mi vidimo da je to pogrešno, i da poslanici Napredne stranke kažu kada su oni sami pogrešili, jer su sledili pogrešni put ministra Selakovića. Poštovana gospodo, zar moramo ovde i u ovom sazivu Narodne skupštine da se podsećamo više od 100 godina stare rečenice - da ne treba narodni poslanici svaku varvariju da oblače u pravničko ruho, poštovana gospodo, a mi smo to ovde uveli kao praksu sada. Pitao sam se, da nema poslanika, evo sada Olgice Batić, na primer, šta bi se desilo? Ušli bismo u pravni nered po ko zna koji put. Zato je važno, gospodine Arsiću, da se pozivamo na Ustav, jer nas Ustav pre bilo kog drugog dokumenta podseća na vrednosti vladavine prava koja valjda treba da bude osnovni integrativni faktor naše države ovde. Mislim, poštovana gospodo, povodom rasprave o Predlogu zakona o izmeni Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa, da mi ovde treba da se zamislimo o neefikasnosti našeg pravosuđa. Malo sam se pripremio za ovu raspravu. Saznao sam da smo mi, naša država, poštovana gospodo, narodni poslanici, na prvom mestu po broju predstavniki pred Evropskim sudom za ljudska prava u odnosu na broj stanovnika. Da li je u redu da se zamislimo oko toga? Druga stvar, poštovana gospodo, povodom rasprave o ovom predlogu zakona, mislim da je red da se zamislimo o ne pravičnosti našeg pravosuđa. Imam još jednu informaciju za vas, ako ona ovde nije poznata. Evropski sud za ljudska prava je u preko 20% svih meritorno okončanih postupaka protiv naše države utvrdio da je povređeno ljudsko pravo na pravično suđenje. Imamo posla sa nepravičnim pravosuđem i onda je logično pitanje, poštovana gospodo, odgovornosti nečije za to, pa i ministra pravde i ove Vlade. Treća stvar, poštovana gospodo, da se zamislimo povodom rasprave o ovom predlogu zakona o tome da je naše pravosuđe, ne samo nepravično, ne samo neefikasno, nego skupo i faktički neuređeno. Ako to možemo ovde da konstatujemo, pozivajući se na činjenice, onda mislim da moramo da delamo tako da se menja ovakvo stanje pravosuđa koje može da se opiše danas kao da je u kolapsu. Zato ne razumem gospodina Babića kada postavi pitanje – šta je šteta onoga što je delanje gospodina Selakovića? Zar nije dovoljno samo podsećanje na višemesečni štrajk advokata, poštovana gospodo. Dovoljno je da ti ljudi ne rade, pa da imamo evidentnu štetu, poštovana gospodo. Mogao bih ovako u još nekoliko tačaka da govorim, a sve podovom rasprave o ovom predlogu zakona, da mi gospodin Arsić nije skratio vreme na četiri minuta i 33 sekunde, poštovana predsednice Narodne skupštine, a ja imam pravo na punih pet minuta, kao poslanik Nove stranke.
Da, samo što vam je on vratio vreme. Izvolite.
Mogu li onda još 30 sekundi da govorim? Da podsetim gospodina Babića, mogli bismo da se zamislimo i oko toga, što je važna tema povodom rasprave o ovom predlogu zakona, da je naše pravosuđe politički zavisno, poštovana gospodo. Evo, sudska i tužilačka nadležnost je danas u našoj državi zamenjena političkom voljom, ne jedne stranke, nego jednog čoveka, poštovana gospodo, da se zamislimo oko toga. Hvala, predsednice Narodne skupštine.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Zahvaljujem se, gospođo predsednice. Kritiku sam malopre dobio od gospodina Pavićevića da ne govorim o tački dnevnog reda, a evo pet minuta gospodin Pavićević nije govorio o tački dnevnog reda. Vrlo rado ću, kao što sam malopre dao odgovor gde je gospodin Selaković, sada dati odgovor i zašto je pravosuđe, ako je i zašto je, neefikasno, nepravično i skupo? Znate zašto, gospodine Pavićeviću? Zbog ovog načina kako su sudije i tužioci birani za vreme onih koje ste vi podržavali. Kako može da bude efikasno pravosuđe u kojem se bira više tužilac samo zato što je dugogodišnji simpatizer, citiram, DS odbacivao sve krivične prijave protiv funkcionera DS? Kako takvo pravosuđe može da bude iz momenta i efikasno i pravično kada odbacuješ krivične prijave protiv funkcionera opštinskog odbora DS? Ne može, ali to nije pitanje za gospodina Selakovića. To nije pitanje za ovu skupštinu većinu. To je pitanje za vaše kolege koje sede u klupama ispred vas, a koji su napravili takvo pravosuđe, gospodine Pavićeviću. Još jedno pitanje – zašto vama, odnosno gospođo predsednice, mislim da bi mogli da uputite gospodina Pavićevića u jedno pitanje, zašto nekome ko je autohtoni rođeni Kotoranin smeta prefiks – srpski u imenu SNS? Zbog čega se forsira samo napredna stranka? Što je tako teško izgovoriti – srpski? Zašto je teško izgovoriti pun naziv SNS? To se radi permanentno i stalno i ima pozadinu.
Dozvolite da intervenišem, znate da smo prošli put o tome pričali i nije postignut konsenzus da ovu stranku zovemo samo stranka. Dogovorili smo se da upotrebljavamo pune reči naziva partija kako su i registrovane. Inače bi bilo mnogo takvih primera, SDPS bi bila samo DS, nastala bi opšta konfuzija, DS bi bila samo stranka, Nova stranka bi bila isto stranka. Nemojte, ima simpatičnih stvari, ali ima i onih koje zaista zadiru u neku tendenciju da nekoga omalovažimo. Svi će onda osim napredne stranke biti stranka ili npr. partija Srbije umesto SPS. Nije to baš to tako bezveze, moram da intervenišem i prošli put sam intervenisala. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić, povreda Poslovnika.
Ukazujem na povredu člana 27. i 107. koji nas obavezuje da se starate o redu na sednici Narodne skupštine, jer je potpuno neprimereno da bilo koji narodni poslanik bilo kom drugom narodnom poslaniku sugeriše, izražava sumnju sa stilskim figurama ili bez stilskih figura o tome da li je mu smeta ili ne smeta pridev srpski. Neke stvari se ne rade. (Zoran Babić, s mesta: Ajde.) Narodni poslanik Zoran Babić dobacuje – ajde. Da, neke stvari se ne rade kao što se ne dobacuje sa ironijom i pri tome krši Poslovnik Narodne skupštine i ne dobacuje se sa ajde na jednu ozbiljnu primedbu o kojoj bi svi trebalo da razmislimo. Potpuno razumem zahtev i predlog predsednice Narodne skupštine da se imena stranaka izgovaraju onako kako stranka imenom glasi, ali smatram strašno lošim prećutati i pustiti da se na ovakav način, a toga smo se nagledali i naslušali 25 godina u raznim prilikama, sugeriše da se zna kako se neko oseća kada se povezuje pridev koji je definicija etničkog ili nacionalnog porekla. To se ne radi. Ako nas to nisu naučili po kućama naše babe i oni koji su nas vaspitali, onda nažalost to moramo da radimo u sali Narodne skupštine. Moja molba vama, potpuno podržavajući da se stranke izgovaraju u komunikaciji punim imenom, da na ovakve poruke nemile reagujete u budućnosti.
Iskreno rečeno, nisam primetila konotaciju o kojoj ste govorili. Tako da namera o povredi Poslovnika nije bilo. Tačno ne znam o čemu se uopšte radilo, ali možda ću shvatiti u toku ove diskusije. Da li želite da glasamo o povredi? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, povreda Poslovnika.
Biću jako kratak. Izvinjavam se što sam dobacio ajde. Više je bilo za internu upotrebu u okviru poslaničke grupe kojom predsedavam, ali smatram da je skandalozno, šokiran sam da u Narodnoj skupštini Republike Srbije tražim da se ime moje stranke u punom imenu SNS, nisam dobro naučio kući ako tražim prefiks u nazivu srpski. Skandal je zahtevati, tražiti i pozivati se na dobro domaće vaspitanje, ako u Narodnoj skupštini Republike Srbije ne smem da kažem srpski. Reći ću srpski, uz poštovanje sve šarenolikosti našeg društva i u različitim veroispovestima i u različitoj nacionalnoj strukturi. Mislim da smo mi jedna lepa šarena bašta koja treba da neguje i neguje sve te različitosti. Iz tih različitosti učimo, te različitosti poštujemo, ali ne terajte me nikada da u Narodnoj skupštini ne izgovaram srpski, jer pre ću se odreći sebe nego što ću se odreći svoje države, nego što ću se odreći srpstva. I da se to povezuje sa lepim vaspitanjem koje smo trebali ili nismo trebali da ponesemo od svoje kuće, ovo je skandal, ovo je najgora ljaga za Narodnu skupštinu Republike Srbije koju sam čuo za sedam godina koliko sedim ovde. Molim vas da takve stvari sankcionišete, ili bar da prekinete u budućnosti.
Da li želite da glasamo o povredi? (Ne.) Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić, povreda Poslovnika.
Povreda Poslovnika predsednici Narodne skupštine pošto je govornik kome ste dali reč izostavio da se ponaša po Poslovniku i da kaže koji član Poslovnika je povređen. (Zoran Babić, s mesta: Član 107.) Narodni poslanik sada dobacuje 107. To je broj koji je trebao da bude izgovoren u onom trenutku kada obrazlaže povredu Poslovnika. Vaša je dužnost da ako narodni poslanik kome je data reč da govori o povredi Poslovnika, ne kaže koji je član naveden da ga upozorite da to učine, ako i tada ne zna da mu izreknete meru opomene. Potpuno sam saglasna sa tim da vi ne možete znati šta narodni poslanik ima na umu kada želi da govori o povredi Poslovnika. Strpljivo sam kao i vi sačekala da čujem da li će reći koji je član Poslovnika. U žaru pokušaja da se zaboravi da je pitao narodnog poslanika Vladimira Pavićevića – šta vam smeta u pridevu srpski, zaboravio je da kaže koji član Poslovnika je povređen. Ne tražim da se izjasnite, samo bih vas molila da zajedno, jer ne možete vi bez naše pomoći, zajedno sa nama sledeći put narodni poslanik koji izostavi da poštuje pravilo člana 103, bude primereno upozoren, ne i kažnjen, to ipak nema smisla. Hvala.
Zahvaljujem. Ja sam napravila grešku, nisam pitala. U prve dve, tri rečenice sam očekivala, moja je greška. Prihvatam. Želite da glasamo, ja ću sama glasati? (Ne.) Povreda Poslovnika i onda da se konsultujemo da li želite pauzu ili da nastavimo da govorimo, ima još samo nekoliko, ali zavisi od poslanika. Ako nastavimo sa povredama Poslovnika sklona sam da dam pauzu pa da nastavimo rad.
Gospođo predsednice, član 108. stav 1. Iskoristiću ovih dva minuta da u ime poslaničke grupe SNS kažem da smo mi za rad i da se nastavi ovo dok ne završimo načelnu raspravu o temi dnevnog reda koja je danas na redu. Zamolio bih da neko ko jako dobar sluh pokazuje na način što čuje i dobacivanje, a ne čuje ono što se izgovori u mikrofon, ja sam malo pre reklamirao član 107. Poslovnika i na početku sam u prvoj rečenici rekao i to će stenogram najbolje da pokaže da sam reklamirao član 107. Što se tiče polemike koju sam imao sa gospodinom Pavićevićem, ta polemika nije bila na osnovu Poslovnika, pa na taj način nisam morao da se pozivam na određen član Poslovnika već na osnovu replike, koja je naravno prepoznata u Poslovniku. Ali ću svakoga ko se ubuduće bude obraćao mojim uvaženim koleginicama i kolegama iz poslaničke grupe SNS rečima napredna stranka, uvek ih pitati zbog čega vam smeta prefiks srpski, jer on oduzima jednu nano sekundu od vašeg vremena, ali nama znači kao što znači da se sa pravilom i sa istinom ponašamo prema drugim političkim strankama i svim akterima političke scene Srbije.
Hvala. Da li želite da glasamo o članu 108. (Ne.) Vi? (Vladimir Pavićević, s mesta: Najavili ste mi mogućnost replike.) Replike na pet povreda Poslovnika ne postoje. Nema svrhe, budite demokratski tolerantni da neki put nenadgornjavate jedni druge kada sve to već zaboravlja. Zahvaljujem vam na razumevanju što nećete dobiti repliku. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. (Vladimir Pavićević, s mesta: Nije u redu …) Dala sam reč Marijanu Rističeviću. (Vladimir Pavićević, s mesta: Niste još.) Dala sam, videćete u stenogramu, a onda ćete vi povređivati Poslovnik koliko želite. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što vidite danas su profesori malo nervozni, ali ja ću bez obzira na prehladu samo da pitam gospođu predsedavajuću - koliko imamo vremena poslanička grupa? Super, ja ću pokušati da istrošim to vreme, pa molim malo za strpljenje, s obzirom da sam ja slušao ne znam koliko replika i povreda Poslovnika. Veoma sam strpljiv, pokušao sam nešto da naučim od ovih profesora, posebno od mog uvaženog prethodnika i postoji jedno pravilo koje je iz Opšteg imovinskog zakona Knjaza Nikole iz Crne Gore. On kaže otprilike, to je preuzeto iz Katonovog pravila, i mislio sam da će me cenjeni profesor tome podučiti, ali s obzirom da ništa nisam naučio što je primenljivo u privrednom i društvenom životu pokušaću obrnuto. U tom zakoniku je preuzeta maksima, pravilo koje glasi - što se grbo rodi vrijeme ne ispravi. Dakle, time hoću da kažem, u tom uvodu da je Zakon o javnim beležnicima donet 2011. godine i da prilikom prvog prepravljanja tog zakona ispravki, izmena i dopuna koje smo ovde usvajali, rekao sam, a to se može naći u stenogramu, da nam to neće biti ni prva ni poslednja, da očekujem seriju ispravki jednog lošeg zakona koji je donela stranka bivšeg režima - toliko loš, toliko grb, da vrijeme to ne može da ispravi, evo dve i po godine. Takođe, postoji izreka- što jedan ne pametan pogreši, sto pametnih ne može da ispraviti i to se vrlo lako može preneti, ta narodna poslovica i na ovaj zakon. Dakle, nije odgovornost samo na nama poslanicima koji smo predložili ovaj zakon, nije odgovornost ni na Vladi Republike Srbije. Tu odgovornost najmanje što se može navesti u polovini greha vodi stranka bivšeg režima koja je donela inicijalni zakon, odnosno ministarka pravde koji je taj zakon predložila. Dakle, mislim da jedan datum, koji je ovde naveden, je izazvao veliku raspravu i dužan sam, s obzirom da se sada insistira da se navedu stranke, da kažem da bez obzira na potpis poslaničke grupe, ja sam član Narodne seljačke stranke. Stranka mi je registrovana 1990. godine i nema onaj, u delu naziva onaj – srpski. Ja jesam Srbin, ali ne zameram nikome ko nije Srbin i ko živi u ovoj državi. Dakle, postoje samo dobri i loši ljudi. Nemam nameru da se stidim zato što sam Srbin i mnogo me je pogodila diskusija jedne prethodne govornice zato što se ja zalažem da se niko u državi ne sme stideti od 1990. godine. Znači, moja stranka bila prva, nacionalna stranka. Neki su je čak tretirali kao izdajničku, a sada sa istim stavovima postajem nacionalistička stranka, tako da ne znam šta se promenilo. Sve oko mene se promenilo, sem mene. Zna se već i ko se ne menja. Mislim da je greška do mene, ali…
Molim vas o zakonu.
… Svi su drugi pričali daleko manje od zakona nego mene. Gospođo predsedavajuća, ja ću se vratiti na Zakon. Zakon je predložila, taj osnovni iz 2011. godine, ministarka pravde, a ovde smo mi optuživani za neko partijsko pravosuđe. Moram reći da je za vreme njihove reforme, deforme pravosuđa i sama ministarka posle 2009. godine direktno iz DS prešla na rad u tužilaštvo i to govori dovoljno o onom spočitavanju, o tome da mi nismo za nezavisno tužilaštvo, nezavisno pravosuđe. Ono jeste nezavisno od nas, ali nije nezavisno od bivšeg režima, posebno zaslugom ministarke koja je ovde izrekla niz primedbi na ovaj zakon. Recimo, za vreme njenog mandata izabran mrtvi sudija, čovek koji je bio mrtav izabran je za sudiju i zato ću ovu diskusiju skratiti i na korist građana i na korist budžeta Skupštine, jer šta treba dodati još ako je jedna stranka za vreme svoje vlasti izabrala mrtvog sudiju. Najverovatnije da ga nisu isčlanili za sudiju prilikom izbora 2009. godine. Hvala.
Reč ima Vladimir Đukanović.
Hvala uvažena predsedavajuća. Ovako, gospodin Vensan Dežer 2012. godine, dok je bio ovde šef te delegacije EU je rekao da u Srbiju što se tiče pravosuđa uloženo oko 70 miliona dolara bez pomoći SAD, a da nema nikakvog napretka, govorimo za 2012. godinu, kada je inače to izjavio, u pravosuđu. Naprotiv, u tom momentu je Venecijanska komisija godinu dana, čini mi se, ranije žestoko osudila reformu pravosuđa koju je sprovodila prethodnu vlast. Sada se naravno postavlja jedno logično pitanje – gde je tih 70 miliona dolara, a možda i više, za šta su potrošene, gde su bačene pare i zašto imamo ovakvo pravosuđe kakvo imamo danas? O lošem pravosuđu inače i dan danas ja kao poslanik moram da kažem da nemam nikakvo poverenje u naše pravosuđe i to je katastrofa i kao pravnik što to kažem i sramota me je što to kažem, ali je tako. Sve ove zakone je donosio neko pre sadašnje vlasti i tu je gospodin Rističević u pravu što je citirao velikana pravne misli Valtazara Bogišića u Opštem imovinskom zakoniku za Crnu Goru kada se kaže – što se grbo rodi, vrijeme ne ispravi. Zašto? Zato što je ovde neko donosio zakone bez ikakve pripreme šta će biti posle. Umesto da je neko pripremao uvođenje instituta javnog beležnika, neko je navrat nanos donosio zakon. Inače, lično sam u tom momentu bio potpuno protiv takvog uvođenja javnobeležničkog sistema, ali neko je to tako tada uradio, kao što je to uradio i sa tužilačkom istragom i mi imamo danas veliki problem što se tiče tužilačke istrage jer ne možemo o u potpunosti da se uskladimo. Nismo se adekvatno pripremili za tako nešto. Danas mi pokušavamo da lečimo nešto što je grbo rođeno i pita neko – gde je garancija da će ovo 1. januara 2017. godine da će su potpunosti broj beležnika uskladiti sa onim kakav je inače dat? Nema garancije, kao što nije bilo garancije ni za ovaj rok. Niko ne može da garantuje da će to krenuti da radi na pravi način, ne zato što to neko ne želi, nego zato što kada napravite nešto što je jako loše, teško možete kasnije da ispravljate. Tako da mi nisu jasne primedbe koje se danas upućuju prema Vladi. Radi se najbolje što se može. Niko ne može da proceni kakav će efekat navrat nanos donetog zakona iz 2011. godine biti u nekom kasnijem periodu. Samo vas pitam kada ste donosili taj zakon, da li ste ga donosili iskreno da biste uveli javne beležnike ili ste to donosili čisto da biste ispunili neki zahtev koji vam je stavljen sa strane pa eto da prosto postoji tako nešto? Ako ste to donosili, interesuje me – kako ste propisali ispite za javne beležnike pošto je to jedan od najtežih ispita položiti i to nije nimalo lako postati javni beležnik. I način izbora, nije mi jasno kako ste uopšte mislili da uvedete javne beležnike bez ikakve pripreme i to je nešto što je izazvalo potpuni haos u pravosuđu? Na kraju krajeva, pozvaću se još jednom na Venecijansku komisiju koja je vašu reformu pravosuđa karakterisala kao potpunu katastrofu. Na kraju krajeva, videli smo i na osnovu ovoga što je gospodin Babić ovde iznosio kakav je bio kriterijum izbora sudija i tužilaca. Moram da priznam, takve kvalifikative nije ni UDBA 1945. godine davala, kaže – ovaj je pogodan zato što je uvek obarao krivične prijave protiv DS. To je potpuno skandalozno, ali nažalost to se zaista zbivalo, to se dešavalo. Na kraju krajeva, imamo i dokaze. Neko je ovde to i pročitao. U svakom slučaju, ovo je nešto što je iznuđeno. Znate, efekat loše donetog zakona i uvođenja navrat nanos instituta košta građane, košta i ova sednica. Košta sve, ali što se donosili tako nešto? Mi sada to moramo da ispravljamo i u skladu sa tim, mi smo dužni da ovako nešto uradimo kako bi građani Srbije mogli da overe svoje potpise, prepise i sve ono što je njima neophodno, a da li će i 2017. godine biti završen čitav postupak uvođenja svih javnih beležnika, pravo da vam kažem, nisam siguran. Ako me iskreno pitate, mislim da će biti još jedno produženje roka. Zašto je to tako moralo da bude, to bi vi trebalo da se zapitate, a ne da kritikujete sadašnju Vladu koja je nasledila jedan katastrofalan pristup u reformi pravosuđa. U svakom slučaju, naravno da ćemo ovo podržati kako bi građanima olakšali njihove muke koje imaju prilikom overavanja potpisa, prepisa, ali kažem još jednom, da ponovim ono od Valtazara Bogišića – što se grbo rodi, vrijeme ne ispravi. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre svega moram da istaknem da su poslanici bivšeg režima ovu sednicu zamislili kao neku vrstu političkog linča ministra pravde Nikole Selakovića. Ako ste pažljivo slušali izlaganja poslanika bivšeg režima, videli ste da se najveći deo njihovih izlaganja odnosi na ministra pravde i na njihove kvalifikacije da je Nikola Selaković kao ministar pravde odgovoran zbog situacije u srpskom pravosuđu i da se ministar pravde, navodno zbog toga što je odgovoran, uplašio da dođe u Narodnu skupštinu, pa je onda kao, navodno, poturio narodne poslanike da umesto njega dođu ovde i da predlože izmene Zakona o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa. Ja sada držim deo stenografskih beleški sa današnje sednice. Gospodin Stefanović, predsednik poslaničke grupe DS je rekao da ja, evo, da upotrebim taj malo pristojniji izraz, ne govorim istinu kada sam citirao njegove reči da niko od poslanika SNS nije potpisao ovaj predlog zakona. On je rekao ovako – zašto čovek koji je nosilac ovih promena, misleći na gospodina Selakovića, i ovog instituta u Srbiji, zamislite, Nikola Selaković je nosilac instituta javnog beležništva u Srbiji, a zakon je donet 2011. godine, nije došao u Skupštinu, nego se čovek politički krije iza poslanika, i to čak poslanika ne iz SNS, zašto? Dakle, to je rekao gospodin Nebojša Stefanović, a evo vam Predlog zakona i evo vam potpisi ko je predložio ovaj zakon: gospođa Maja Gojković, gospođa Biljana Pantić Pilja, gospodin Dragan Nikolić, gospodin Dragan Polovina i gospođa Vesna Simić, poslanici SNS-a, pored gospođice Olgice Batić i pored gospodina Neđe Jovanovića iz SPS. Dakle, od sedam predlagača ovog zakona čak pet je iz SNS-a. Dakle, to što je rekao gospodin Borislav Stefanović jednostavno ne stoji. Što se tiče samog Predloga zakona, ja smatram da poslanici bivšeg režima izgleda nisu dobro pročitali šta u Predlogu zakona piše. U Predlogu zakona menja se član 29. stav 2. koji glasi: „U gradovima, odnosno opštinama za koje su do dana stupanja na snagu ovog zakona imenovani javni beležnici potpise, rukopise i prepise mogu da overavaju osnovni sudovi, odnosno opštinske uprave kao povereni posao najduže do 1. januara 2017. godine“. Dakle, radi se o gradovima, odnosno opštinama za koje su do dana stupanja na snagu ovog zakona imenovani javni beležnici. Ne da nisu imenovani, nego su imenovani, što znači da će u ovim opštinama, odnosno gradovima do 1. januara 2017. godine građani, odnosno drugi pravni subjekti moći praktično da biraju da li će svoje rukopise, potpise i prepise overavati kod javnih beležnika, kod osnovnih sudova, odnosno kod opštinskih uprava. Bilo je reči i o tome zašto nije imenovan dovoljan broj javnih beležnika, pa je onda, navodno, gospodin Nikola Selaković odgovoran zbog toga što u Srbiji nema dovoljno javnih beležnika. Kao da javne beležnike imenuje ministar pravde. Bivši režim je propisao pod kojim uslovima jedan diplomirani pravnik u Republici Srbiji može da postane javni beležnik. Ti uslovi su prilično rigorozni. Dakle, ne samo da mora da završi pravni fakultet, ne samo da mora da položi pravosudni ispit koji je veoma težak i koji je, vi to znate, gospođo Gojković, jedna opšta sublimacija pozitivnog prava koje se uči na svim pravnim fakultetima u Republici Srbiji, nego još mora da položi i javnobeležnički ispit. To je što se tiče njegove stručnosti. Dalje, on mora da obezbedi novčani depozit da bi bio upisan u Komoru javnih beležnika, a taj novčani depozit uopšte nije mali. Takođe, on mora da obezbedi kancelariju odgovarajuće kvadrature, a ta kvadratura uopšte nije mala. On mora da u toj kancelariji ima sef. On mora da ima određeni broj zaposlenih u javnobeležničkoj kancelariji. To sve košta. Zašto ovo sve govorim? Kada su jednog starogrčkog državnika pitali - koji je ustavni i politički sistem najbolji, on je lepo rekao – kažite mi najpre za koji narod i za koje vreme. Bivši režim je 2011. godine uveo institut javnog beležništva u pravni sistem Republike Srbije, a da prethodno nije izvršio, kao što su moje kolege iz poslaničke grupe SNS lepo ukazale, bilo kakvu analizu da li je naš pravni sistem, da li je naš ekonomski sistem, da li je standard naših građana takav da može da prihvati instituciju javnog beležnika. Želim da podsetim kolege, pre svega kolege iz bivšeg režima, javni beležnici su, ako se ja dobro razumem u tu materiju, pre svega institut germanskog pravnog sistema. Javni beležnici najbolje funkcionišu i dan danas u Austriji, u Saveznoj Republici Nemačkoj i u državama koje su prihvatile pravni sistem pod germanskim uticajima. Da li vi možete po ekonomskoj snazi da uporedite, po političkoj stabilnosti, po razvijenosti pravnog sistema itd, Austriju i Saveznu Republičku Nemačku na jednoj strani i Republiku Srbiju na drugoj strani? Naravno da ne možete. Ovde su pojedine kolege iz bivšeg režima postavljali pitanje – koliko koštaju usluge javnih beležnika? Ja mogu slobodno da primetim da je to pitanje krajnje licemerno, zato što su oni znali i 2011. godine kada je donet Zakon o javnom beležništvu, a nije ga predložio Nikola Selaković i nije za njega glasala SNS, nego stranke bivšeg režima. Neki poslanici bivšeg režima ovde sede. Neki su u to vreme bili ministri. Oni su predložili Zakon o javnom beležništvu. Znali su i tada, samo što sada ćute o tome, da će usluge javnih beležnika biti skuplje nego što su identične usluge u sudovima, odnosno u opštinskim upravama. Zašto? Odgovor je vrlo jednostavan i oni su taj odgovor znali 2011. godine, ali tada nisu hteli to da kažu. Zato što se sudovi finansiraju iz budžeta Republike Srbije, zato što se opštinske uprave finansiraju iz budžeta opština, odnosno gradova, a javni beležnik se finansira iz svojih usluga. On živi od toga i potpuno je logično da njegove usluge koštaju više nego što su te iste usluge overe npr. rukopisa, potpisa i prepisa u sudovima i u opštinskim upravama. Ali, ovde nije pitanje za Nikolu Selakovića i za SNS – zašto je tarifni sistem javnih beležnika u Srbiji ovakav kakav je? Da li on može da se koriguje, o tome može da se govori, ali je suština da se vratimo na 2011. godinu, kada je kriza i počela. Makijaveli je lepo rekao na jednom mestu – kad jedna država zapadne u krizu, onda se treba vratiti na početak kako je sve počelo. Počelo je tako što je neko bez bilo kakve i pravničke i ekonomske pripreme uveo institut javnog beležništva u Republici Srbiji, a onda Srpskoj naprednoj stranci i Vladi koju vodi Aleksandar Vučić na neki način ostavio u pravni i politički amanet da taj institut javnog beležništva u Srbiji zaživi. U Srbiji koju su ekonomski devastirali, u Srbiji koja je sistematski opljačkana od 2000. godine, u Srbiji u kojoj je stotine hiljada ljudi izgubilo posao, u Srbiji u kojoj je sprovedena jedna veoma loša tzv. reforma pravosuđa 2008/2009. godine. Sada je, navodno, Nikola Selaković kriv zbog svega toga. Naravno da nije kriv. Ali, znate, mi sad ne možemo da pobegnemo iz ove države i da kažemo – pobedili smo na izborima, ali ne želimo da vladamo. Moramo da vladamo i moramo da vršimo vlast, a vršimo vlast u situaciji kada moramo da primenjujemo zakone koji su objektivno neprilagođeni društvenim, političkim i ekonomskim prilikama koje su vladale u Srbiji 2011. godine, a vladaju u Srbiji 2015. godine. Šta mi ovim pokušavamo da postignemo? Da obezbedimo uslove da do 1. januara 2017. godine, svi oni koji imaju potrebnu da overe potpis, rukopis ili prepis, i to, napominjem, u opštinama gde su imenovani javni beležnici, ne tamo gde nisu, nego tamo gde jesu imenovani javni beležnici, to mogu da učine tako što će da izaberu da li će svoju overu da izvrše kod javnog beležnika u osnovnom sudu ili u opštinskoj upravi. Gospodin Zoran Babić je postavio jedno vrlo suvisno pitanje. Izvinite, a u čemu je to šteta za građane Srbije? U čemu je šteta za privredu Republike Srbije? Gde je šteta uopšte? Štete nema. Ovde se postavljalo pitanje da ova sednica košta i da je ova sednica skupa, da su poslanici bivšeg režima ti koji zastupaju interese građana Srbije, a da mi iz SNS, eto, tako iz hira, nemamo šta da radimo, nemamo pametnijeg posla, pa onda predlažemo zakon kojim se menja Zakon o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa. Moram da podsetim građane šta je danas sve rečeno. Predsednik poslaničke grupe DS gospodin Borislav Stefanović je rekao da se on zalaže, ja sam razumeo da kada kaže ja, da misli na celu poslaničku grupu, da ovo stanje koje mi sada predlažemo, dakle da građani mogu da biraju da li javni beležnik, da li osnovni sud, da li opštinska uprava, da to ne bude oročeno do 1. januara 2017. godine, nego da, citiram njegove reči, evo, tu su i stenografske beleške, to bude trajno stanje. Onda, gle čuda, taj isti Borislav Stefanović podnese amandman koji kaže – Član 1. menja se i glasi, u Zakonu o overavanju potpisa, rukopisa i prepisa, u članu 29. stav 2. reči: „1. marta 2015. godine“, zamenjuju se rečima: „5. februara 2016. godine“. Dakle, on sam sa sobom je u koliziji. Kaže u načelnoj raspravi - to treba da bude trajno stanje, a onda, evo, 23. februara 2015. godine u 9.50 časova, znači, to je možda jedno sat vremena pre nego što je govorio o Narodnoj skupštini, podnese amandman, gde kaže – to ne treba da bude trajno stanje, nego treba da bude oročeno do 5. februara 2016. godine. Sada, poslanici bivšeg režima koji kažu da se brinu za interese građana Srbije, koji kažu da ova sednica košta, koji kažu da mi iz SNS bacamo pare, evo kakve amandmane su još predložili. Gospođa Gordana Čomić, koja bi, da se pita, celu poslaničku grupu izbacila iz sale. Ona je predložila ne 1. mart 2015. godine, nego 1. januar 2016. godine. Borko Stefanović - 5. februar 2016. godine, a ona 1. januar 2016. godine. Dejan Nikolić - 1. januar 2019. godine. Sve poslanici iste poslaničke grupe. Aleksandra Jerkov - 20. maj 2016. godine. Da li ovi datumi imaju neku simboliku iz ličnog ili političkog života, ne znam. Gospodin Jovan Marković - 8. februar 2018. godine. Sve je poslanička grupa DS. Vesna Martinović - 1. januar 2020. godine, poslanička grupa DS. Onda amandman za koji sam rekao da je zaista najgenijalniji, ovu cifru teško mogu i da pročitam, Ivan Jovanović, poslanička grupa DS, umesto 1. marta 2015. godine - 1. januara 2117. godine. Sad ja vas pitam, dragi građani, o čijim interesima se tako zdušno brine bivši režim predvođen DS i njenim političkim agregatima, šta je ovo? Jel ovo briga o građanima ili je ovo, hajde, možda ću da upotrebim reč koja je možda teška za ovu Skupštinu, sprdnja sa Skupštinom, sprdnja sa građanima, jedno smejanje u lice i kolegama poslanicima i građanima Srbije i svima onima koje su ti isti ljudi ojadili od 2000. godine? Dakle, da ista poslanička grupa predloži amandmane u kojima se spominju godine 2117, 2020, 2018, 2019, januar 2016, maj 2016. itd. Jel to ozbiljna politika? Jel to ozbiljna politička stranka? Jesu li to ljudi koji treba nama da drže lekcije kako se vodi država? A stalno, evo, danima i satima slušamo priče o tome kako ministar Selaković treba da podnese ostavku, kako mi ne znamo da vodimo državu, kako je Vlada loša, evo kakve su amandmane napisali. Onda kažu – sednica Skupštine košta. Da, koštaće nas u sredu, umesto da ovu sednicu završimo za sat vremena, mi ćemo ovde pričati o amandmanima koje su podneli poslanici iz iste poslaničke grupe. Da li ovo stanje za koje Borko Stefanović kaže da treba da bude trajno, pa onda se predomisli pa kaže da treba da bude do 5. februara 2016. godine, da li to stanje treba da traje do 2018, 2019, 2020. ili do 2117. godine? Naravno da će sednica da košta, ali koštaće zbog poslanika bivšeg režima koji se poigravaju sa Narodnom skupštinom i koji se smeju u lice građanima Srbije, koje su najpre ostavili bez radnih mesta, uveli im sistem javnog beležništva i sad kažu – izvinite, usluge javnih beležnika su skupe. Izvinite, što ste donosili Zakon o javnom beležništvu u 2011. godini, kada ste znali, znali ste, i u je vaša najveća odgovornost, vi ste znali da će usluge javnih beležnika biti mnogo skuplje nego što su usluge koje građanima pružaju sudovi, odnosno opštinske uprave, ali ste ćutali? Jedina mantra kojom ste se služili, to je – moramo zbog ulaska u Evropsku uniju. Niste morali. Nije to bio ključni zakon koji je Srbija morala da donese da bi napredovala na svom putu ka Evropskoj uniji. Nego ste vi doneli jedan u moru zakona, bez bilo kakve pripreme. Godine 2012. ste izgubili vlast i onda ste ostavili SNS da sprovodi zakone koji su objektivno neprilagođeni situaciji u Srbiji. To je suština ovoga o čemu mi danas pričamo. Vi ste to znali i 2011. godine, ali o tome ste ćutali i sad ste se, posle četiri godine, probudili iz zimskog sna i rekli – znate, usluge javnog beležnika koštaju. Pa koštaju, i u Austriji, i u Švajcarskoj, i u Nemačkoj, i u Sloveniji, i u Hrvatskoj. Koštaju i u Srbiji, ali ono što vam mi govorimo, standard Austrije, Nemačke, Švajcarske, pa i Slovenije je neuporediv sa standardom građana Srbije. Uveli ste jedan institut iz jednog pravnog sistema gde je privredni život na daleko višem nivou nego što je u Srbiji. Onda smo sad došli u jedan problem iz koga mi iz SNS pokušavamo da izađemo na način na koji mi smatramo da je najbolji. Dok mi pokušavamo da pravosuđe popravimo, da olakšamo građanima Srbije situaciju u kojoj se nalaze, poslanici bivšeg režima, pre svega poslanici iz DS se, evo, poigravaju sa Narodnom skupštinom, smeju se u lice građanima Srbije i od svih ovih amandmana nemate nijedan gde je identičan datum do kada treba da traje ovo stanje. Negde je januar 2016, negde maj 2016, negde 2018, negde 2020, negde 2117. godina. Ono što je takođe jako bitno, sa identičnim obrazloženjem. Pazite ovo, dakle, nije bitno jel januar jel maj 2016. godine, jel 2018, jel 2020, jel 2117, jel pitaj boga koja godina. Ali je zato obrazloženje za svaki amandman identično. Obrazloženje glasi, pazite, stvarno je genije morao da smisli ovakvu formulaciju: „Razlozi za donošenje ovog zakona sadržani su u objektivnom sagledavanju realnih kapaciteta“, sad pazite ovo: „vremenskog okvira u kome je moguće obezbediti svrsishodan postupak u kome će pravna i fizička lica pod istim uslovima i na efikasan i delotvoran način ostvarivati zakonom utvrđena prava i na zakonu zasnovane interese“. Ključna sintagma iz ovog obrazloženja je vremenski okvir. Sada vas ja pitam – koji je to realan vremenski okvir za koji se vi zalažete? Jel to trajno stanje, jel to januar 2016, jel to maj 2016, jel to 2018, jel to 2020, jel to 2117? U vaše vreme, u vreme vas koji ste vedrili i oblačili po Srbiji, koji ste isterivali iz Narodne skupštine cele poslaničke grupe, koji ste kažnjavali narodne poslanike posle dve sekunde nakon što je uključen mikrofon. Da, da, strašno je gospodine Šutanovac.
Molim vas, nemojte da se obraćate drugom narodnom poslaniku.
Nisam rekao ništa ružno. Ti isti nama danas drže lekcije o tome kakve zakone treba da donosimo i zašto je srpsko pravosuđe u situaciji u kakvoj jeste. Zbog njih. Ako me pitate ko je kriv. Krivi su oni koji su vodili Srbiju do 2012. godine. Ceo problem sa javnim beležništvom nastao je onda kada je donet jedan zakon koji objektivno nije bio primenljiv na Republiku Srbiju ni 2011. niti je primenjiv sada, ali sada tu smo gde smo, iz ove situacije moramo da izađemo. Još nešto što želim da istaknem, a što prosto ne bi bilo korektno prema građanima da ne znaju. Ovde je gospodin Borko Stefanović rekao da se izmenama ovog zakona menja celokupan sistem overe, rukopisa, potpisa i prepisa. To jednostavno nije tačno. Sve ostaje isto, dakle procedura je identična kakva je bila i do sada, jedino se pomera rok sa 1. marta 2015. na 1. januar 2017. godine i ništa drugo. Nikakvu štetu građani Srbije zbog ovog zakona neće pretrpeti. Građani Srbije bi pretrpeli štetu onda kada mi ovaj zakon ne bi izglasali. Još samo jednu stvar da naglasim, odnosno još dve stvari. Gospodin Borko Stefanović je rekao da se po peti put menja ovaj zakon i ovde je mahao rukama i rekao – pet puta menjate zakon, pet puta menjate zakon. Evo ga, zakon je donet 2014. godine, objavljen je u „Službenom glasniku“ RS, broj 93 iz 2014. godine i mi ga sada menjamo po drugi put. Dakle, nije pet puta nego ga menjamo sada po drugi put. I, ono sa čim želim da završim, to su takođe pričale kolege iz Demokratske stranke, kažu da je protivustavno da zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“ RS, to nije tačno. Član 196. Ustava Republike Srbije kaže da zakoni i drugi propisi i opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“, RS, a mogu da stupe na snagu i ranije ako za to postoje opravdani razlozi koji su utvrđeni u postupku donošenja zakona. Naravno da postoje opravdani razlozi. Želimo da olakšamo pravni saobraćaj u Republici Srbiji, želimo da olakšamo i onako težak život građanima Srbije, time što im omogućavamo izbor do 1. januara 2017. godine, a nadamo se da će ekonomska situacija i borimo se da ekonomska situacija do tog januara 2017. godine bude bolja nego što je sada, da mogu da biraju da li će svoje rukopise, potpise ili prepise da overavaju kod javnih beležnika, tamo gde su imenovani, da li će to da rade kod osnovnih sudova, ili kod opštinskih uprava. Dakle, zakon, tj. Predlog zakona je u interesu građana i SNS će za njega da glasa.
Zahvaljujem se gospodine Martinoviću. Gospodine Bradiću, po kom osnovu? (Blagoje Bradić, s mesta: Replika. Pomenuo je člana parlamenta koji je nekada bio ministar, koji sedi do njega.) Gospodine Bradiću, to nije dovoljan osnov za repliku. Takođe u ovoj sali ima nekoliko bivših ministara i ja ne mogu da procenjujem da je to gospodin Martinović mislio na gospodina Blažića, ili je mislio na nekog od nekog drugog bivšeg ministra. Znam da u sali ima više ministara koji mogu da kažu da su bivši ministri. Tako da ja kao predsedavajući ne mogu da vam dam repliku. Ja sam ubeđen da je gospodin Martinović mislio na gospodina Blažića. (Dragan Šutanovac, s mesta: Prednost ima Poslovnik. Molim vas, prednost ima Poslovnik.) Molim vas, gospodine Šutanovac nemojte biti nestrpljivi. (Dragan Šutanovac, s mesta: Prednost ima Poslovnik.) Da, gospodine Šutanovac, ali predsedavajući onim redosledom kako se neko prijavljivao u sistem mora da pita po kom osnovu je taj neko želeo da dobije reč. Pošto se gospodin Bradić prvi prijavio, ja sam morao da pitam gospodina Bradića po kom osnovu. Pošto sam utvrdio da ne postoji osnov, sada pitam vas gospodine Šutanovac po kom osnovu. (Dragan Šutanovac, s mesta: Povreda Poslovnika, član 107.) Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ako bih ja moje izlaganje sada krenuo rečima da se uvaženi prethodni govornik 23 minuta sprdao ovde u parlamentu što sa poslanicima, što sa građanima Srbije, siguran sam da bi mi vi dali opomenut, moguće da bi me čak izbacili odavde. Dakle, ako je dozvoljeno da se modifikuju… Molim vas, imam dva minuta da završim.
Gospodine Šutanovac, molim vas, dozvoliću da nastavite i uračunaću vreme. Gospodine Martinović bi bio pomenut od strane… (Dragan Šutanovac, s mesta: Nije, niste mu rekli ništa. Pogledao sam vas niste mu rekli ništa.) Molim vas dopustite da završim rečenicu. Dozvolite da završim rečenicu, gospodin Martinović bi bio opomenut od strane predsedavajućeg da nije u istom momentu kada je to izgovorio, izgovorio do kraja rečenicu da je svestan da ta reč i ta rečenica nije primerena ovom visokom domu. Ja sam shvatio da nema potrebe da ga opominjem da je on bio sam svestan da to više neće i da je to bila samokritika kao što kaže bivši ministar Petrović. Siguran sam da gospodin Martinović taj izraz više neće koristiti u ovom visoko domu. Tako da nije bilo potrebe da ga prekidam. (Dragan Šutanovac, s mesta: Da li možete da mi vratite vreme.) Rekao sam vam da ću vam vratiti vreme. Ako se vaša povreda odnosi samo na to smatram da je ovo dovoljno moje objašnjenje i neću dalje ulaziti u objašnjenje prema vama osim pitanja da li Skupština da se izjasni u danu za glasanje. A sada izvolite i nastavite.
Gospodine Bečiću, ako vam ja kažem da sam svestan da je teška reč da vam kažem da ste se sprdali sada malo pre sa svima nama ovde, imate li vi razumevanja i za mene kao što imate za gospodina prethodnog govornika. Dakle, danas je on u više navrata i kada ste vi predsedavali i kada je bio drugi potpredsednik Skupštine na vašem mestu upotrebio tu istu reč. Mene samo zanima, pošto vidim da imate blagonaklon odnos i potpuno razumevanje da kada poslanici većine se sprdaju sa nama ovde, to vam je čak možda i smešno, jer se smeškate, prosto vam to negde prija. Prosto imam takav utisak, a vi me demantujte. Ili mislite da je to jedan novi rečnik koji uvodimo ovde u Skupštinu i koji će da omogući da mi vodimo jednu debatu na nivou argumenata. A koji su to argumenti? Argumenti o tome da je Vlada do 2012. godine koja je usvojila ili predložila ovaj zakon da se usvoji još 2011. godine kriva što se po peti put ovaj zakon ispravlja. Što ga niste poništili? Što niste ceo zakon bacili u kantu i rekli više ne važi i doneli nov zakon, a ne da tri godine pričate o tome šta je bilo 2011. godine, pardon, ovo je sada već četvrta godina. Dakle, gospodine predsedavajući, ja vas molim da ako želite da budete čovek sa integritetom i autoritetom, isti takav odnos kakav imate prema nama, u kome vi mene prozivate čak i kada ćaskam sa kolegom poslanikom, pitajući me da li mislim na njega kao bivšeg ministra ili na mene, vi mene prozovete. A kada kolege iz suprotnog dela sale jauču, muču, njaču, ne znam više koje zvukove ispuštaju, vama to, a evo i sada, vama to ne smeta. Pa, kada se čak kaže da se mi ovde sprdamo, pošto on sam sebe hvata za uši... [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Šutanoviac, isteklo je dva minuta ako niste primetili. (Dragan Šutanovac, s mesta: Šta je ovo? Zašto me niste obavestili?) Pa, zato što gospodine Šutanovac niti poštujete Poslovnik, niti može nešto da vam se kaže. Da poštujete Poslovnik ne bi koristili povredu Poslovnika za repliku. Da poštujete Poslovnik ne bi izgovorili reči koje ste izgovorili. (Dragan Šutanovac, s mesta: Koje reči? U kom delu?) Do momenta kada ste to što ste ponovili, što se samokritikovao neki bivši, pređašnji govornik kada je to izgovorio, a vi niste dok ste upućivali to meni ja nisam imao nikakav problem. Kada to upućujete ostalim narodnim poslanicima moram da reagujem. Gospodine Šutanovac, ja vama ne mogu da objasnim takođe, ni razliku između Zakona o javnom beležništvu, koji se menjao nekoliko puta, i zakonu koji je danas na dnevnom redu, koji uopšte nije zakon o kome vi govorite… ( Dragan Šutanovac, s mesta: Možete bez čitanja da mi ponovite koji je zakon.) Ajde vi ponovite gospodine Šutanovac, evo ja neću čitati, ja ću vam ponoviti. A dajte ponovite vi, koji je zakon na dnevnom redu, gospodine Šutanovac. Hajde, molim vas. Da li ćete ponoviti koji je, ili pomenuti, ili citirati koji je zakon na dnevnom redu. Gospodine Šutanovac, mi ovde nismo na pijaci, da vi non-stop dobacujete sa mesta, da non-stop upadate svakome u reč, ja poštujem to što ste bili vojni ministar, ali vi jednostavno ne možete da razumete da je ta Vlada otišla u zaborav i da vi više niste ministar vojni, da ne možete da određujete, da ne možete da naređujete, da ne možete da se ubacujete u reč, da govorite mimo Poslovnika, da dobacujete sada kao što dobacujete, da ne poštujete Poslovnik. Jednostavno, gospodine Šutanovac, to su građani rekli na izborima da više ne žele od strane vas da slušaju i da se tako ponašate. Ja vas molim, u skladu sa vašim izbornim rezultatima, ponašajte se malo drugačije. Možda ćete opet nekad izbornu volju građana zaslužiti. Gospodine Šutanovac, ja ne želim s vama tako da se, ovo je objašnjenje koje sam po Poslovniku imao potrebu da vam kažem. Da li želite da se Skupština izjasni u Danu za glasanje. (Da) Hvala. Reč, imamo prijavljene, gospodin Babić. Po kom osnovu? Gospodin Vladimir Đukanović, povreda Poslovnika.
Uvaženi predsedavajući, član 109. Opomena se izriče narodnom poslaniku, pa sad ima navedeno sve, kaže – ako upotrebljava psovke i uvredljive izraze. Bili ste dužni malopređašnjem govorniku da izreknete opomenu, zato što je poslanike nazvao da ovde riču i njaču. Ne znam da li je sebe prepoznao u tome, ali ovo što je rekao ostalim poslanicima je izuzetno uvredljivo i bili ste dužni da mu izreknete opomenu. Ako je njemu lepo da kaže nekome da je „ološ“ i „đubre“, a da onda upotrebi za svoje kolege ovakav jedan termin, zaista je možda zaslužio udaljenje sa sednice. I u svakom slučaju, ja vas zaista molim da ubuduće ovakvim poslanicima izreknete opomenu. Hvala vam.
Gospodine Đukanoviću, vrlo dobro znate da poslanik kojeg ste pominjali, nema obzira prema nikome, niti nešto poštuje, da ima ne bi rekao da je meni danas do smeha. Meni sigurno nije danas ili ovih dana do smeha, kao što je to izgovorio gospodin Šutanovac, tako da ja, niti mogu da nekoga prevaspitam, niti mogu da nekome nametnem domaće vaspitanje, niti mogu da izraze koji su korišćeni u sali od strane gospodina Šutanovca, niti pomenem, niti ponovim, a mislim da će građani moći da procene ko na koji način se ponaša i na koji način koristi neke izraze u ovom visokom domu. Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, šef Poslaničke grupe SNS.
Gospodine predsedavajući, ja razumem onoga koji koristi izraze njuču, muču i arlauču. Jer, znate, kada živite na pašnjaku druge klase, na Vračaru, onda je verovatno tih što njuču, muču i arlauču je puna, ili njaču, pune su uši svega toga. Kada nije u Skupštini on sluša samo arlaukanje, njakanje i tako to što je i shodno za pašnjak druge klase na Vračaru. I to jeste za tu, odakle potiče taj neko ko se tih izraza i lati. Valjda se sličan sličnom raduje, ali nije za Narodnu skupštinu Republike Srbije. Nije za ovo sveto mesto i ovo je samo još jedan razlog više koliko obazriv treba biti sa definisanjem pojmova, koji su primereni ili nisu primereni za Narodnu skupštinu, i kako drugačije. Kako to može da uradi Administrativni odbor u kojem gospodin Šutanovac nije član? Neophodno je da gospodin Šutanovac i gospodin Živković budu članovi tog tela koje će definisati koji su izrazi potrebni ili nepotrebni za Narodnu skupštinu. Baš bih voleo da čujem kako će reći za „stoko jedna“ i kako će glasati da li je to ne primreno ili primereno. Da li je primereno ili ne primereno njakanje i arlaukanje… (Predsedavajući: Gospodine Šutanovac, molim vas, nemojte da dobacujete.) [[Dragan Šutanovac, s mesta dobacuje, ali se ne čuje.]] da li je primereno ili ne primereno „ološu“ ili „đubre“ reći kolegi ili vama gospodine predsedavajući. Ne može to da uradi Administrativni odbor, to mora da uradi gospodin Šutanovac, pa da vidimo da li će glasati „za“ ili „protiv“ sebe. A na pašnjaku druge klase može da upotrebljava šta god hoće i kako god hoće kada, prvo, Agenciji za borbu protiv korupcije objasni kako je stekao tu nekretninu.
Zahvaljujem se gospodine Babiću. Teško to može nekome da objasni. Gospodin Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja bih da reklamiram član 103. U vezi sa članom 107, član 103. stav 7. i stav 8. Poštovani predsedavajući, kada neko upotrebi, očigledno, reklamiranje Poslovnika i to učini da od toga napravi repliku ili diskusiju, i u toj diskusiji upotrebi niz uvredljivih izraza, sa kojima mene lično ne može da ponizi, jer može samo da me ponizi bolji od mene. Dakle, bez obzira na količinu tih izraza koje je uputio nama, pa time i meni, ja ne tražim da se on opomene, ali tražim da u skladu sa stavom 8. oduzmete vreme poslaničkoj grupi ukoliko ono postoji, zato što se desilo da očigledne povrede Poslovnika, koja je upotrebljena za repliku. I na kraju da kažem, s obzirom da je ovo okršaj sa ministrima, u skladu sa Poslovnikom, ne ceni se knjiga po koricama, ne ceni se piće po buretu, ne ceni se ministar po odelu, džaba najbolje odelo, najboljeg krojača tadžija, ako je u njemu loš čovek. Hvala.
Zahvaljujem se. Po Poslovniku Aleksandar Jovičić.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, član 106. Manir poslanika iz prethodnog režima je da veoma često i prekida narodne poslanike, da ih vređa, gospodin Babić je 107. ja sam 106. Da ih vređa, ako samo mogu da završim gospodine predsedavajući…
Gospodine Šutanovac, vi jednostavno želite i da zabranite poslanicima da se po Poslovniku javljaju… ( Dragan Šutanovac, s mesta: Ne može on sad da govori, Babić je govorio.)
Ovde je više povreda Poslovnika…
Gospodine Šutanovac, da poznajete Poslovnik, vi biste znali da se on nije javio po povredi Poslovniku vama, nego se on javio po povredi Poslovnika predsedavajućem. On smatra da je predsedavajući učinio povredu Poslovnika. ( Dragan Šutanovac, s mesta: Kada?) To ćemo morati kad bi saslušali gospodina Jovičića, do kraja bi možda i čuli kada je učinjena povreda Poslovnika, od strane predsedavajućeg, ali gospodine Šutanovac, ja vas ponovo molim, zaboravite da ste bili ministar, nemojte da naređujete, nemojte da upadate u reč, nemojte da određujete. Shvatite da je to prošlost koja se teško ponovo može vratiti. Zahvaljujem se.
Hvala uvaženi predsedavajući. Kao što vidite, i vi se teško borite sa dobacivanjima, sa opaskama i sa vređanjem, pa možete da zamislite kako je nama narodnim poslanicima. Samo želim da naglasim, vreme je da počnete da opominjete ovakve nastupe, jer ta bahatost i osionost se prenosi iz Skupštine i u medije, pa onda neko da za sebi pravo da kaže da je gospodin npr. Gašić najgori ministar vojske u poslednjih nekoliko godina. Ja ne znam samo na osnovu čega je neko rekao ko je uništio Vojsku Srbije i da li je neko tom poslaniku, bivšem ministru, dojavio da je baš taj bivši ministar najomraženiji političar u Srbiji. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Jovičiću. Smatram da nisam učinio povredu Poslovnika, jer sam opominjao gospodina Šutanovca. Jedino vaspitna mera koja bi mogla da gospodina Šutanovca pomakne da pročita Poslovnik i da poštuje Poslovnik je mera udaljenja sa sednice i mislim da ćemo to u narednom periodu morati da mu damo vreme da pročita Poslovnik, tih 20-tak dana. (Dragan Šutanovac, s mesta: Replika i povreda Poslovnika.) Repliku nemate pravo, neću da dozvolim sebi da budete danas kažnjeni, a vi ako nastavite, mi ćemo morati da primenjujemo striktno Poslovnik. Po Poslovniku, izvolite gospodine Šutanovac.
Član 107. i 106. Znači, gospodine predsedavajući, uvaženi kolega Babiću…
Gospodine Šutanovac, 106, 107. su reklamirani.
Nema veze, učinjen je prekršaj u međuvremenu.
Ne može.
Član 104, samo sekund.
Član 104? Pročitajte član 104.
Gospodine predsedavajući…
Citirajte član 104.
Gospodine Babiću…
Zahvaljujem gospodine Šutanovac. Pošto ne možete da citirate član na koji ste se pozvali. Zahvaljujem. (Dragan Šutanovac, s mesta: Čekajte samo sekund. Zašto mi ne dozvolite da obrazložim Poslovnik?) Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Da) Reč ima narodni poslanik, šef poslaničke grupe DS, gospodin Stefanović.
Koliko imam vremena gospodine predsedavajući?
Osam minuta.
Hvala. Dakle, danas smo imali jednu raspravu koja je, po običaju, više puta izmakla svojoj kontroli i to ne menja činjenicu niti ugrožava na bilo koji način da je današnja sednica Skupštine zakazana sa ciljem promene jednog člana koji će omogućiti građanima da koriste usluge overe i u opštinama i u sudovima još dve godine. Ono što je naš politički stav i što ne mora da bude u skladu sa amandmanskim procesom, da objasnim, jeste da ovo treba da bude trajno opredeljenje. Ali svakako, ponavljam, znajući da vi za to ne hajete i znajući da ste od ove procedure napravili nešto što je nedopustivo i do sad neviđeno, ne da su menjali isti zakon pet puta ja to nikada nisam rekao. Rekao sam sve što je vezano za javne beležnike smo bar pet puta se ovde sastali i zante da je to tako, možda i više, pokušavajući stalno da pomerite rokove koji su vas neprestano vas same iznenađivali. Vi ste bili žrtve sopstvenog iznenađenja jer nikako niste mogli da budete u ravni u skladu sa onim što ste i obećali građanima Srbije i što ste inicijalno predložili u Skupštini Srbije. Dakle, kada mi ovde kroz amandmanski proces koji vam uvek smeta i koji sada dozvoljava predsedavajući da poslanici sadašnjeg režima čitaju naše amandmane, uvedite promenu Poslovnika da ubuduće vi vršite reviziju naših amandmana. Ja zaista ne razumem to ponašanje. Smeta vam kad piše „briše se“, smeta vam kada se stavljaju razni datumi simboličkog karaktera da pokažu nemogućnost sagledavanja realnosti koji ima sadašnji režim, koji ne može sa sobom da se dogovori do kada će važiti ovaj institut. Ja smatram i tvrdim da je bolje da ovaj institut postoji uporedo sa institutom javnog beležnika da bi građani imali mogućnost da jeftinije, a nažalost i kvalitetnije obave poslove overe. Zašto? Zato što javni beležnici često, ne u svim slučajevima, nisu u stanju da odgovore izazovu u kojim je zakon pružio. Nisu u stanju, ali su ustanju da to debelo naplate. To je tačno da su nama potrebni javni beležnici. Tačno je da niste dobro procenili, tačno je da dva puta niste dobro procenili, tačno je da tri puta niste dobro procenili, ali pet puta, pa dajte bar kažite ljudski da to nije bilo dobro, da je to bila loša procena i bar da vam je žao, ne zbog nas, nego zbog građana Srbije koji su za vas glasali, primarno za vas glasali. Dakle, budimo pošteni. Niko ovde neće da abolira greške koje su činjene u pravosuđu. Više puta smo potpuno otvoreno o tome pričali. Da li sada tih grešaka nema? Pa, naravno da ih ima. Pričao je šef većine u režimu ovde kako stoje, po fiokama su stajali da neko ne bi bio proganjan. Ja verujem da je to tačno. Da li mislite uvaženi kolega da toga sada nema? Ima i te kako, samo u Novom Sadu ne mogu da zatvore fioke od ljudi iz javnih komunalnih preduzeća i vi to možete vrlo lako da se raspitate. Pitajte vašu ovlašćenu predstavnicu ona zna o tome, ne u smislu da je ona nešto, da budem precizan, nego ima saznanja. Dakle, to se radi još gore nego što se radilo. To ni na koji način vas ne može da opere. Zato što građani hoće da vide najzad rezultat vaše vladavine. Hoće da vide taj boljitak o kojem ste pričali i tu budućnost koju čekaju. Vaš najveći problem je kada se suočite sa ovakvim pitanjem iz meni nepoznatog razloga, možda kembelovskog razloga, posežete za onim što je bilo nekad umesto da kažete šta ćete raditi. Zašto? Zato što, evo ovaj zakon vam je dobar primer. Imali ste mogućnost da predvidite. Ako nemate dovoljno beležnika, a slažemo se da ih nema dovoljno. Ako je komora formirana protivzakonito, a slažemo se da je formirana protivzakonito. Ako znamo da su često beležnici nedostojni i ne znaju da rade svoj posao, a znamo da je tačno. Ako znamo da su preskupi, a znamo da je tačno. Ako znam da nema jedinstvene evidencije, a znamo da nema. Dakle, sve vam je nacrtano i sve smo rekli više puta i ministru kada je bio tu, ne sporim da je ministar dolazio mnogo više nego ostali, to vam nije nikakav argument. Što nije došao i danas kada je toliko često u Skupštini, šta fali? On zna da ćemo mi tražiti njegovu ostavku, to je naš politički stav. Mi znamo da je njegov stav – smenite me ako možete. To se zove cinizam, to se zove bahatost. Čovek kome je četiri meseca stalo pravosuđe uz ogromne štete građana Srbije, ogromne, koje nema ko da nadoknadi, će da priča o tome da – hajde smenite me ako smete i ako možete. Ne možemo, ali moći ćemo. Kada se da perspektiva u rečeničnom nizu, o tome šta ćemo mi uraditi, to nije pretnja. Sve u okvirima zakona i na demokratski miran način. Žao mi je što neki od vas to ne razumeju, žao mi je što neki od vas uporno pokušavaju da od onoga što opozicija govori predstave kao nešto što je zlo i mržnja prema državi Srbiji. Žao mi je što niste u stanju da nađete snagu da izađete iz tih okvira. Stvar je vrlo jasna, precizna. Pričamo o jednom članu. Zašto smo predlagali različite rokove. Zašto predlažemo različite godine? Zato što želimo da pokažemo koliko je besmisleno to što radite. (Aleksandar Martinović, s mesta: Što tako niste napisali?) Zato što to obrazloženje bi bilo predmet nepotrebne rasprave.
Molim vas gospodine Martinoviću, nemojte da dobacujete.
Nepotrebne rasprave koju već sad imamo, potpuno nepotrebne. Suština je u tome da li vi možete da garantujete da će za te dve godine taj institut da zaživi, da više neće biti potrebne overe u opštini i sudu. Ne može niko od vas to da garantuje, niko. Onaj ko je odgovoran nije došao u Skupštinu. Viđeni ljudi sadašnjeg režima iz SNS su potpisali tu inicijativu, ja vam skidam kapu jer ste vi vašim potpisom priznali i prihvatili da ste u stanju jedino da probijate rokove koje sami dajete, ali ste onda barem trebali da vi budete ovlašćeni, da vi budete ti koji će da brane. Zašto to niste uradili, nikako da mi odgovorite? Zašto je problem što mi tražimo ostavku ministra pravde koji je gde god se okrenuo napravio problem, napravio grešku? Da ja nisam u pravu, najbolji dokaz bi bio da pravosuđe fantastično funkcioniše. Da ja nisam u pravu, dokaz bi bio i to da građani nemaju nikakvu nedoumicu gde će overiti svoje dokumente. Da li je to tako? Nije. Nije tako. Nažalost, niko se tome normalan ne raduje, ali vi morate da razumete da sva ova rasprava i ova buka koja se pravila danas bi bila izbegnuta lako, samo je trebalo imati snage koja nije u proporciji sa vašom brojnošću. To je problem. Vi ste brojni, ali niste snažni, jer da ste snažni, vi bi ste ustali i rekli – tačno je, u pravu ste, to je bila greška, to je bila loša procena. Građanima Srbije smo rekli pogrešno, nismo im dobru informaciju davali, prema tome, to ste propustili i kada ja to iznesem, vi u tome vidite nešto što ne postoji, a to što sigurno ne postoji to je mržnja ili bilo kakvo nerazumevanje. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Stefanoviću. Reč ima Vladimir Đukanović, povreda Poslovnika. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, reklamiram član 107. i povredu dostojanstva zato što ne mogu se iznositi ovakve paušalne i ocene i neistine jer to vređa dostojanstvo i nas poslanika, vređa dostojanstvo svih građana. Ne može se na ovu Vladu sada prebacivati katastrofalno stanje u pravosuđu kada sam evo i napomenuo, Venecijanska komisija je njihovu reformu pravosuđa ocenila kao nešto najgore na svetu. Ja se izvinjavam, reformu pravosuđa, gde ste osakatili sudstvo i tužilaštvo, vi sada pokušavate taj haos koji ste stvorili da prebacite na sadašnju Vladu i na sadašnji parlament. Pa, nikom nije lepo što produžava ove rokove i nema garancije da će i ovaj rok biti uspešan, ali vi ste doneli taj Zakon o javnom beležništvu i to treba da kažete građanima. Prekinite više da iznosite neistine za stanje u pravosuđu. Uzgred budi rečeno, ni jedan sudija i tužilac sada nije promenjen, to su sve vaše sudije i tužioci. Vi ste krivi i vi ste napravili ovaj haos i nemate nikakvog prava da kažete i da nešto nama ovde prigovarate. Molim vas, predsedavajući, kada se ovakve neistine iznose, koje vređaju duboko dostojanstvo ovog parlamenta i svih građana Srbije, da zaista opomenete govornika. Hvala vam.
Zahvaljujem se, gospodine Đukanoviću. Verujte da to ne bi mogao da primenim, jer bi morao onda da za svaku drugu rečenicu opominjem govornike sa ove strane. Zahvaljujem se. Reč ima šef poslanike grupe Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, jedina buka koja se danas čula, čula se prilikom izgovaranja reči: nešto mi je poznato kada se neka vlast tako oseća da je sigurna, da ima ogromnu podršku, nešto mi se javljaju neke slike iz prošlosti da to obično ne bude dobro po tu vlast i to je jedna evolucija od istih onih ljudi, od istog onog čoveka koji je pre ravno godinu dana u predizbornoj kampanji u Srbiji priviđao i predviđao ukrajinski scenarijo, bosanski scenarijo, paljenje kuća, zgrada, firmi, koji je pozivao na barikade, nije mu to prvi put da poziva na barikade, koji je predviđao nestabilnost, sve samo i zarad dolaska na vlast. To je jedina buka koja se danas u Narodnoj skupštini Republike Srbije čula. Još veća buka se čula u opovrgavanju onoga što je rečeno. Znate, kada neko duže od desetak minuta ne drži se onoga što kaže, a stidi se toga što je izrekao, bar je normalno i pristojno da se izađe i da se kaže – izvinite, ali nismo od gospodina Stefanovića čuli „izvinite“ ni za buku koju je proizveo prošle godine, kada je pozivao na nemire i na nestabilnost i na blokade i barikade na ulicama Beograda i ulicama drugih gradova Srbije. Ne očekujemo i nećemo to dobiti ni sada. To je valjda buka kojom se utišava pitanje kako je moguće vladati 15 godina…
Vreme.
Molim vas da me ne prekidate, zato što je i gospodin Stefanović osam minuta govorio o svemu, samo nije govorio o tački dnevnog reda. Kako da se prikrije buka kojom se pitamo kako je moguće da neko demokratski održava i drži vlast u Vojvodini sa nepunih 6% podrške? To je buka kojom se prikriva pitanje ko to ne može sam sa sobom da se dogovori, predlagači ovog zakona koji su predvideli pomeranje roka za 1. januar 2017. godine ili poslanička grupa bivšeg režima, koja nas je tako bombardovala datumima, verovatno datumima svojih rođendana, koji su važili od nekoliko meseci 2016. godine, pa sve do 2117. godine. Ko onda tu ne može da se dogovori sam sa sobom i koje je to pravo i pravilo u Narodnoj skupštini Republike Srbije gde uvaženi kolega Aleksandar Martinović, koji je proučio svih 15 predloženih amandmana, probajući da nađe razloga da se eventualno prihvati, a sa druge strane taj čuvar vatre demokratije u Narodnoj skupštini Republike Srbije postavlja pitanje zašto čitaš naše amandmane? Da li je to gospodina Stefanovića stid što su napisani takvi amandmani ili je to jedna vrlo ružna šala sa parlamentom Republike Srbije, gde pišete neke amandmane čisto da bi ih napisali, a ne da verujete u istinitost i u razloge zbog čega pišete i predlažete te amandmane, jer da je drugačije ne bi gospodin Stefanović verbalno se zalagao u trajno i održivo rešenje, a predložio amandman kojim se skraćuje taj postupak i skraćuje se taj rok čini mi se na februar 2016. godine, na 5. februar 2016. godine. Ne znam zašto 5. februar? Možda zato što je to godišnjica održavanja jednog velikog mitinga SNS ovde ispred Doma Narodne skupštine, gde smo pokazali šta znači, gde smo pokazali veliki otklon, kako neko reče, od 5. oktobra, baš da bi pokazali kako može da se protestvuje a da se iza tog mitinga, iza 100.000 ljudi, kojih je bilo, ne ostane ni jedna plastična flaša, da svi budu bezbedni i grad u kojem smo bili i učesnici tog mitinga. Ako je to razlog, onda podržavam, ali drugi smisleni razlog ili možda drag datum, emotivno drag datum, ali to je trebalo napisati u obrazloženju. Nekako ono što se verbalno zalaže ovde i amandman koji je predložio nisu u saglasju. Šta je to, Jin i Jang u jednom narodnom poslaniku? Izrečene su neke stvari za koje ne moram ja da tražim, zatražili su ljudi koji su zaista ozbiljni, ljudi na međunarodnoj političkoj sceni, zatražio je i gospodin Han dokaz. Za sve je potreban dokaz. I sve dok gospodin Stefanović, tako brz na obaraču, bude govorio bez dokaza, ta buka će biti veća, jer, znate, prangije proizvode veliku buku, ali ništa dalje od te buke ne biva zato što dokaza nema. Ništa dalje od tih prepunih fijoka u Novom Sadu nema ako nema imena i prezimena. Ja mogu da kažem i imena i prezimena punih fijoka i svega onoga što su radili i Bora Novaković, šta radi Vrebalov, milioni za zgradu koja nije ni ukrovljena, milioni dati, prosuti netragom i time se bavi tužilaštvo. Kada smo donosili slike i kada smo predstavljali šta je to i zašto su potrošeni ti milioni, okrenute su glave na drugu stranu, ali ja ne želim da se bavim time. Nemam ovlašćenje. Neka se bavi tužilaštvo time i neka se bavi Razvojnom bankom Vojvodine i time kako je to kada se sifonima garantuju krediti. Da li je to briga o penzionerima koji žive u Vojvodini tako što ćete im dati sifone, četkice za zube. Od čega da čiste zube? Od onoga što ste odneli kući, pojedinci što su odneli kući? Odnos sa MMF-om je danas i ne samo danas, već i u nedeljama i mesecima iza nas, ali i pred nama, politička tema par ekselans i isti oni ljudi koji su 2011. godine oterali MMF iz samo jednog razloga – kako bi bez ikakvog monitoringa mogli da koriste budžetska sredstva, sredstva svih građana Republike Srbije u predizbornoj kampanji. Oterali su monitoring, oterali su one oči i uši, stručne oči i uši su oterali kako bi ta sredstva mogli da koriste i kako bi njihova opcija pobedila na izborima. To su uradili i opet nisu uspeli, a sada spočitavaju SNS, sada spočitavaju Aleksandru Vučiću, Vladi Republike Srbije zbog čega smo spremni na monitoring, zbog čega smo spremni na kontrolu trošenja javnih sredstava. E u tome se ogleda razlika između nas i njih. Mi se ne plašimo kontrole, ne plašimo se monitoringa. Neka dođu, ne dajemo laka rešenja radikalne levice, poteći će med i mleko, dovoljno je samo da se skine sako i skine kravata i to je to. To su rešenja, par lakih nota na bas gitari? Od toga niko u Srbiji nije živeo bolje. Neophodna nam je kontrola javnih finansija, neophodna nam je kontrola javnih preduzeća. Neophodno nam je korporativno ponašanje, korporativno poslovanje javnih preduzeća. Sve je to deo i sklop dogovora sa MMF-om. Smeta i onima kojima je jasna poruka poslata da je dogovor i ugovor sa MMF-om, koji će se danas, nadam se, potpisati i dobiti saglasje je atest, onaj dobar potvrdni pečat za našu zemlju da je stabilna, stabilnija, bolja za ulaganja. Taj pečat smo jednom dobili potpisivanjem Briselskog sporazuma, datuma za otpočinjanje pregovora. Verujem rečima Dejvida Mekalistera i otvaranjima poglavlja. Taj atest ćemo, nadam se, dobiti danas potpisivanjem sporazuma sa MMF-om. Ko može da se ne raduje tome? Samo oni koji su oterali MMF odavde, samo oni koji misle da bez kontrole trošenje javnih sredstava će oni moći da naprave neku svoju politiku bas gitare. Ja se radujem kontroli. Radujem se atestima koje dobija naša država. Radujem se ozbiljnošću koju naša država pokazuje. Nema lakih rešenja. Zasadite luk u zemlju, pa je potrebno pre toga da tu zemlju oplevite, da otkinete kriminal i korupciju koja je bila zasađena, taj korov našeg društva. Morate da okopate, morate da pođubrite, da zasadite, da zalijete i da sačekate da nikne. A oni koji su jedino zasađivali korov, a sad očekuju da od danas do sutra nikne nemoguće, ne borimo se mi za shvatanje vaše, borimo se za shvatanje građana Republike Srbije. Borimo se za shvatanje Međunarodne zajednice. Borimo se da naša država, bez obzira na političku cenu, bez obzira koliko će nas u budućnosti sedeti u ovim klupama, mnogo veća cena i mnogo značajniji zadatak je izgradnja bezbednog, stabilnog, uređenog društva, društva koje ne igra po lakim notama bas gitare, društva koje se ne zasniva na pozivanju na barikade, na ukrajinske scenarije i na svu onu buku kojoj smo, nažalost, zbog političke mržnje mesecima unazad izloženi.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Pre nego što dam repliku gospodinu Stefanoviću, vi ste meni, gospodine Babiću, zamerili nekoliko stvari - zašto nisam gospodina Stefanovića opomenuo kada je govorio o novosadskim fiokama? Ja baš podržavam da se posle ovih 14 godina otvore te novosadske fioke i da se razni direktori fondova, direktori banaka i ustanova u Novom Sadu, u Vojvodini procesuiraju. Takođe, ovde je zamereno gospodinu Martinoviću što je uzimao primere iz nekih amandmana. Znači, da su citirani amandmani kompletno, da su čitani amandmani ja bih pozvao da se to radi u danu za raspravu po pojedinostima, ali pošto su samo neki datumi spominjani iz amandmana koji su podneti, nije se nalazila logika u tome. To je sasvim legitimno pravo svakog poslanika da to radi. Sve mi ovo nije problem, veći mi je problem što se osporava jednoj dami, gospođici Batić, da bude ovlašćeni predstavnik poslanika koji su podneli ove izmene i dopune zakona koji je danas na dnevnom redu. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, replika.
Očekivao sam ovako nešto. Ništa niste odgovorili, niste prihvatili pruženu ruku, niste u stanju da argumentovano razgovarate. Da znate bilo šta o solfeđu, koji vidim da želite da položite, znali bi da ne postoje lake note u bas gitari, postoje samo teške note. Ali, za vas lakih dovoljno nema, gospodine Babiću, tako da ista stvar. Što se tiče ostalog, Fiskalni savet je danas izjavio da će nam javni dug biti 83% BDP najkasnije do 2018. godine. Pošto ste vi na vlasti pet godina i za tih pet godina ste ovu zemlju toliko unazadili, da to više niko živ neće moći da pokupi, niti treba da mislite da bilo ko razmišlja o bilo kakvim, kako ste rekli, nasilnim metodama, barikadama i tome slično. To nikome ne pada na pamet, javno vam kažem. Cela stvar će se završiti na miran, demokratski način, bez stiropora, bez džakova sa listićima. Uz pruženu ruku, osmeh, ispratićemo vas iz kancelarija, na miran način. Niko nikoga neće ni mrzeti, ni progoniti, ni slično. To će biti vaš politički kraj. To je nešto što sigurno dolazi. Zovite to kako god hoćete, sa ili bez kravate. Kada smo birali te datume, nisam znao da je tad bio vaš veličanstveni miting. To je onaj sa stiroporom, zbog građana, da razumeju. Jeste vi pokupili, uvek se hvalite time da ste pokupili svo smeće, svaka čast. Problem je šta ste uradili u državi posle toga, to je problem. To je ono što vam građani neće zaboraviti.
Vreme.
Ponavljam, kada kažem da vam neće zaboraviti, odnosi se na politički odnos prema onome što vi radite. Vi tu ne možete da uvidite razliku i meni je strašno žao. Stalno vam se priviđaju scenarija, gospodine Babiću, ne znam zašto. Pitajte se šta to znači u vama?
Zahvaljujem. Ja bih molio poslanike koji diskutuju da ipak tako olako ne kažu – pet godina, 10 godina. Vrlo jasno znamo u ovom parlamentu da SNS u punom kapacitetu vodi Vladu. (Borislav Stefanović, s mesta: Pet godina.) To po vama možda, gospodine Stefanoviću, ali po građanima Srbije godinu dana. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Postoji jedna izreka u srpskom narodu – vuk dlaku menja, ali ćud nikada. Kako da verujemo onima koji su i na Kosovu dizali, pa spuštali barikade, onima koji su palili ovu Skupštinu, koji su linčovali direktora RTS-a, uvodili krizne štabove i u NBS ulazili sa kalašnjikovima i sa čarapom na glavi, koji siluju demokratiju i vlast u Vojvodini drže sa 6% podrške, e ti su sada tako fini, mirni, još samo kada bi se zaboravile sve one izjave koje su davali i danas i onomad o ukrajinskom i bosanskom i bilo kakvom scenariju? Kako da verujemo tim ljudima? Kako da verujemo i da odgovaramo na pitanja? Ja sam spreman da odgovorim na svako pitanje, ali sam spreman i da ta pitanja rangiramo po vremenu kada se neka nepravilnost desila. Pre nego što odgovorim na pitanje gospodina Stefanovića, voleo bih da gospodin Stefanović meni odgovori na pitanje – kako je moguće da u reformi pravosuđa u režiji DS gospodina Stefanovića reper, način na koji su ljudi dobijali mesto tužioca ili sudije je mišljenje, potpis i pečat opštinskog odbora DS i predsednika opštinskog odbora, kojim on kaže za nekog, ne želim da govorim ime i prezime, da je pošten, vredan, sa strane posmatrano nekorumpiran, stručan, iskusan, dugogodišnji simpatizer DS i kao najvažnije, da je odbacivao sve krivične prijave prema funkcionerima opštinskog odbora DS? Kako možemo da verujemo tim ljudima kojima je jedini način da su odbačene krivične prijave protiv funkcionera opštinskog odbora način za reformu pravosuđa i da im treba dati šansu?
Zahvaljujem. Tu je bilo i nekih kandidata koji su možda korumpirani. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, replika.
Zahvaljujem. Samo da odgovorim uvaženom kolegi. Apsolutno, to sam vam i ranije rekao da osuđujem to, tu praksu, ako je dokazano, a nije, ali i da jeste osuđujem i da nije osuđujem. Moram jednu zanimljivost da kažem zbog građana. Znam za taj papir. U pitanju je, čini mi se, opština Vlasotince i čovek koji je te karakteristike skupljao kao društveno-politički radnik je odavno napustio DS, ali i to nije bitno. Znate šta je važnije? Taj čovek, što st ga čitali da je pravio te spiskove, je danas vaš koalicioni partner u toj opštini. Da li vi to znate, gospodine Babiću? To je vaš čovek, sa njim ste u koaliciji, a naš narod, na to volite da se pozivate, kaže – s kim si onakav si ili s kim si takav si. Prema tome, kada već krećete da mašete tim papirima, barem se pripremite da je čovek vaš koalicioni partner. Nema smisla prema njima. Ima i ovde ljudi koji su bili u toj našoj vlasti, pa im sada sve neprijatno. Razumete? Dajte, molim vas, malo izravnajte svoju poziciju. Nemam ništa protiv, ali to je zaista vodvilj šta vi radite. Taj čovek je vaš koalicioni partner i on pravi spiskove podobnosti. Vaš čovek, vaš koalicioni partner. Zato nije više u našoj stranci. (Zoran Babić, s mesta: Da li zbog toga?) Između ostalog i zbog toga. Znate šta, nije lako sa pozicije vlasti, kako vi radite, ovako izvrtati priču, izvrtati reči. Sve je to u redu što ste rekli, ali nije u redu, zbog građana Srbije, da ih dovodite u zabludu i da kažete neistine oko toga da li je neko dizao barikade, da li je palio Skupštinu, da li je pozivao na nasilje. To su ozbiljne optužbe. Mogli bi ipak da se suzdržite, u tom smislu. Molim vas, ja sam vam rekao kako ćemo vas ispratiti sa vlasti i održaću reč.
Zahvaljujem se, gospodine Stefanoviću. Da ne pominjemo sada događaje iz prošlosti, jer ovde se pominju lica za koja se ne zna da li je to tačno, ali se opet zna u kojoj su stranci i čiji su koalicioni partneri. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika. Molim vas da završimo ovaj krug replika. Gospođica Batić čeka dugo da kao ovlašćeni predstavnik da završnu reč. Izvolite.
Za SNS apsolutno nije bitno ko je gde bio ili gde će završiti, već kako je radio i šta radi. U jednom danu su, podsetiću vas, uhapšeni, privedeni, procesuirani ljudi i iz poslaničke grupe, odnosno ne poslaničke grupe, nego članovi stranke gospodina Stefanovića i članovi stranke našeg koalicionog partnera, ali i članovi SNS. I mi nemamo problem sa tim. Da li se to ikada desilo u Srbiji? Nikada. Zato što zakon tek od 2012. godine važi za sve. Nije bitno gde je neko završio, već što, gospodine Stefanoviću, iza ovog pisma, na osnovu kojeg su ljudi imenovani za tužioce i za sudije, niste odgovorili, pa rekli – sram vas bilo, šta to radite. Ne, vi ste ovakva pisma tražili. Ovo je samo jedno koje je završilo u javnosti, a na stotine ih ima iz svakog opštinskog i gradskog odbora, jer ste pravili političko sudstvo, političko tužilaštvo. Tužilac je postao zato što je odbacio sve krivične prijave protiv funkcionera DS. Nije bitna stručnost, ne daj bože prosek na fakultetu. Šta će nam to? Nije bitno koliko je presuda imao, koliko mu se presuda vratilo iz apelacije ili se nije vratilo. Ne, branio je DS, sin u DS i sada taj koji je završio, koji je to napisao, gde je završio, da li ste ga osudili onda kada ste trebali da ga osudite, kada je ovako nešto stiglo kod vas? Ne, koristili ste to kao način, kao mehanizam da ljude postavite na poziciju sudija i tužilaca. Ovo je samo jedno koje je završilo u medijima, a koliko takvih, na stotine, je završilo u fiokama ministara iz bivšeg režima.
Pošto je iskorišćeno pravo šefova poslaničkih grupa, reč ima ovlašćeni predstavnik, narodna poslanica Olgica Batić. Izvolite.
Hvala puno, uvaženi predsedavajući. Trudiću se da na samom kraju ove današnje rasprave budem, koliko god je moguće, što kraća. Prvo, želim da napomenem da mi je žao što smo današnju sednicu počeli sa raspravom o izmenama člana 29. stav 2, bilo da istu podržavamo, bilo da istu osporavamo, a završavamo je sa komentarisanjem Fiskalnog saveta, paljenjem Skupštine, barikadama, itd. Najmanje vremena u današnjem danu je posvećeno upravo izmeni Zakona o overi potpisa, rukopisa i prepisa. Kazaću i dodaću – nažalost. Na žalost nas koji smo predstavnici tih istih građana i na žalost tih istih građana. Naime, u prvom redu, ono što se mora istaći jeste da nepoznavanje prava škodi i to nepoznavanje prava nepravnicima se uopšte ne može uzeti za zlo zato što je greška učinjena iz neznanja, ali kada pojedine, potpuno neistinite izjave dolaze od strane pravnika, onih koji su po svom obrazovanju diplomirani pravnici, onda je to zasigurno na štetu građana. Naime, dokaz za tako nešto, pored amandmana, koje je pominjao moj kolega Martinović, mislim da se vrhunac cinizma ogleda u amandmanu, gde je kao prvopotpisani diplomirani pravnik, a koji glasi: „član 2. menja se i glasi – ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u Službenom glasniku“. Znate, onaj ko se zalaže da ovakvo rešenje bude trajno, znači da postoji dualizam, bez ikakvog ograničenja roka od 1. januara 2017. godine, zapravo predlaže ovakvim jednim amandmanom da ovaj zakon stupi na snagu osmog dana od dana objavljivanja, znači sledeće nedelje, a to dalje znači nakon 1. marta, koji pada u nedelju ove nedelje, i nakon zapravo potpunog prenošenja u isključivu nadležnost javnih beležnika za vršenje poslova overavanja potpisa, prepisa i rukopisa. Moram se osvrnuti i na neistine koje su ovde izrečene. Tako je rečeno, propisi o javnim beležnicima se menjaju brzo, što vidimo, i tačno. Više puta su moje kolege urgirale i rekle, pa ću opet ponoviti, danas se uopšte nije raspravljalo o Zakonu o javnom beležništvu, danas je na dnevnom redu izmena Zakona o overavanju potpisa, prepisa i rukopisa, tako da mislim da neki od nas danas nisu uopšte bili ni upoznati sa dnevnim redom, a daleko od toga da su pročitali osnovni tekst zakona kao i predloženu izmenu. U pogledu pomenutog Zakona o javnom beležništvu, moram da napomenem jednu činjenicu da su poslednje izmene i dopune Zakona o javnom beležništvu rezultat dogovora stručnih timova Advokatske komore Srbije i Ministarstva pravde i ako se neko danas zaboravi, očigledno bilo je i takvih narodnih poslanika, to su naravno potvrdili svojim izlaganjima u okviru dogovora između advokata i ministarstva, rečeno je da se ovaj zakon neće menjati, a ova izmena za koju mnogi kažu – samo se menja rok. Da, tačno je, samo se menja rok, ali postavlja se pitanje zašto se izmena tog roka čini? Pa, ne čini se zato što smo mi dokoni i nemamo pametnijeg posla da radimo, nego se čini iz jednog prostog razloga, a to je da 1. marta ne bi u isključivu nadležnost prešli svi poslovi obavljanja, odnosno overavanja prepisa, rukopisa i potpisa u nadležnost javnih beležnika. Čini se zapravo ono što je neophodno, ono što je nužno, neke kolege iz opozicije rekle bi – iznuđeno. Mogu se složiti sa tim delom da jeste iznuđeno, ali ta iznuda čini se apsolutno zarad građana. Ono što je suština ovog predloga zakona za koji napominjem, mislila sam da će danas biti daleko stručnija rasprava o njemu i da će se mnogo više vremena posvetiti ovom predlogu zakona, jeste ono što građani Srbije treba da znaju i građani Srbije, naime, treba da znaju da ne moraju da strahuju da će od ponedeljka morati da odlaze kod javnih beležnika da bi, recimo, overili potpis, nego da se upravo predloženim rešenjem, koje smo moje kolege i ja predale, koji smo potpisnici ovakvog jednog predloga zakona, upravo građanima Srbije i dalje pruža prilika i dalje pruža mogućnost da sami biraju gde će to učiniti. Znači ovde je upitanju pravo izbora. Onaj ko želi da overi potpis, rukopis, prepis može birati sam da li će to činiti kod javnog beležnika, da li će to učiniti u osnovnom sudu, da li će to učiniti u opštinskoj upravi. To je suština predloženog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu. Mislim da nema potrebe ništa dodatno navoditi, bar ne u ovom delu kada govorimo o raspravi. Suština jeste da je primljen određen broj amandmana, čini mi se 15 od kojih je jedan povučen. Povučen je, mislim iz razloga što je napravljena tehnička greška, tako da nije 20117, nego 2017. godina, bar ja tako želim da verujem u dobru nameru podnosioca amandmana. Tako da, nastavićemo sa raspravom, ima određenih amandmana koji zasigurno zavređuju pažnju tako da tu istu pažnju će dobiti u sredu kada u raspravi u pojedinostima budemo i govorili. Time demantujemo, takođe pojedince koji su ovde isticali da se u ovoj Skupštini zapravo ne želi čuti tuđe mišljenje i ne želi čuti uopšte različitost. Demantovali smo takve danas, demantovaćemo takve, naravno i u sredu. Ono što je suština i na šta ja još jednom u ime moji kolega koji su danas sve vreme, moram skrenuti pažnju i na to, bili strpljivi, sedeli, poput gospodina Neđa Jovanovića, do skoro kolege Dragana Nikolića i drugih, takođe ovlašćenih predlagača ovog zakona. Želimo samo zapravo da skrenemo pažnju na to da je narod taj koji je nas birao kao narodne poslanike, i kao njihove predstavnike u ovoj Narodnoj skupštini, i otuda smo mi prvopozvani da te njihove interese u prvom redu štitimo, bez obzira da li se radi o naizgled jednoj običnoj izmeni zakona, bez obzira da li se radi o jednom zasedanju, sa jednom sednicom gde ima samo jedna tačka dnevnog reda, zaboga to su sve primedbe koje su iznošene. Ali, napominjem, i sve to je manje bitno ukoliko pogledamo rezultat onoga što će uslediti, a to je upravo zaštita građana i jednostavno pravo izbora da biraju i dalje do januara 2017. godine, da li će navedene poslove kao što sam već navela, obavljati ili kod javnog beležnika, ali uz napomenu da se zadržava i naravno nadležnost osnovnih sudova i opštinskih uprava za vršenje svih poslova overe potpisa, rukopisa i prepisa. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospođice Batić. Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona. Nastavak je u sredu u 10,00 časova u raspravi po pojedinostima.