Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje90narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 86 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Ivica Dačić, Borka Vučić, Dušan Bajatović, Nenad Čanak. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O AKCIZAMA (nastavak u pojedinostima) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Povredu Poslovnika reklamira narodni poslanik Žarko Obradović. Sada ćemo da čujemo. Izvolite, gospodine Obradoviću.
Hvala, gospodine predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, ja sam se javio koristeći odredbe Poslovnika, član 225. Mene kao narodnog poslanika, a nadam se i većinu narodnih poslanika koji su juče učestvovali u skupštinskoj raspravi povodom PDV-a za opremu za bebe, interesuje i tražim obaveštenje zašto javni servis RTS smatra da je to tema o kojoj ne treba obavestiti javnost Srbije. Ta tema zaokuplja pažnju najmanje 35.000 ljudi koji su potpisali inicijativu za ukidanje PDV-a. Znači, najmanje toliko imamo, a ja se nadam da daleko veći broj građana Republike Srbije imamo za to. Zanimljivo je da juče u glavnom Dnevniku javnog servisa, koji se propagira da je televizija koja daje mogućnosti građanima da znaju sve, nije dozvoljena mogućnost da saznaju šta je bio uzrok da Vlada ne prihvata predlog vezan za PDV. Da li je u pitanju loše napravljen amandman ili direktive Evropske unije, nepostojanje spiska proizvoda koji se oslobađaju ili nešto treće, to stvarno nije bitno. Nije na čast RTS-u da ignoriše stav najmanje 35.000 ljudi, i poslanika koji su učestvovali u raspravi. Naime, juče smo imali priliku da čujemo informaciju o grupi građana koja je oštećena ili će biti putovanjem u Tursku, da čujemo o borbi, lečenju narkomana, što su takođe vrlo zanimljive teme. Ali, nismo mogli čuti nijedan stav o zahtevu za ukidanje PDV-a u Skupštini. Javni servis RTS treba konačno da nam kaže da li je to servis građana Republike Srbije ili je to servis Vlade. Ako Vlada nema odgovor na neko pitanje u Skupštini, onda se ta informacija ne objavljuje, nije potrebna, jer nije korisna Vladi. Javni servis to treba da nam kaže, jer očigledno svi građani Republike Srbije nisu na isti način zastupljeni u programima javnog servisa. Da ne pominjemo da i sve poslaničke grupe nisu zastupljene, o tome posle. Ali, ako plaćamo pretplatu, a većina građana plaća, onda oprostite, mi socijalisti tražimo da budemo informisani i o onim stvarima koje se Vladi ne dopadaju ili na koje Vlada nema odgovore. Ja moram da se zahvalim ostalim medijima koji su preneli juče informaciju o raspravi o PDV-u, kao i gospodinu ministru, jer smo konačno juče čuli šta je suština, zašto Vlada ne prihvata predlog vezan za PDV. Znači, odbijanje ovih amandmana nema blage veze sa direktivama Evropske unije, nema veze sa tim da li je amandman dobar ili ne, jer je Vlada mogla predložiti drugi da je htela prihvatiti; nema veze sa tim da li je napravljena lista proizvoda; nema veza sa socijalnom strukturom na koju bi se, kao, amandman odnosio. Ima veze sa tim što Vlada Republike Srbije nije napravila procenu učinka prihvatanja ovih amandmana ili jednog od ova dva amandmana u budžetu Republike Srbije. To je suština. Znači, Vlada Republike Srbije ovo pitanje uopšte nije uzela u obzir prilikom razmatranja ovog seta zakona i nije bilo mogućnosti da ove amandmane prihvati. To je u redu, ne dopada mi se, ali je u redu. Ali, bilo bi pošteno da se to ovde reklo i da se poslanici, da kažem, ne zamlaćuju nekim drugim stvarima. Radio-televizija Srbije, kao javni servis, mora da obaveštava građane Republike Srbije o svim stvarima koje se ovde dešavaju, bez obzira da li su one povoljne ili nepovoljne za skupštinsku većinu i politiku Vlade. Hvala.
Hvala, gospodine Obradoviću. Da li neko želi reč o amandmanu? (Ne.) Izvinite, gospodine Cvetanoviću, izvolite.
Ne znam, gospodo, o čemu vi pričate, jer očigledno niste iz ove priče. Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka je insistirala na usvajanju nekoliko amandmana, pre svega na ukidanju poreza na dodatu vrednost na bebi opremu i na dečju garderobu za decu do 10 godina starosti. To je pre svega zbog toga što smatramo da je budućnost Srbije upravo u deci koja se rađaju i koja treba da se rode. Jer, ako se svi zalažemo kao narodni poslanici za budućnost Srbije, onda moramo i praktično da pokažemo na koji način tretiramo probleme, probleme bele kuge, negativne stope nataliteta. Da bi stopa nataliteta bila pozitivna, potrebno je, statistički posmatrano, da natalitet bude najmanje 2,1% da bismo mogli da računamo na perspektivu u našoj zemlji. Drugi amandman na kome je insistirala Srpska radikalna stranka u toku jučerašnjeg zasedanja odnosi se na ukidanje akcize na uvozne sokove, pre svega zbog toga što na ovaj način Vlada Republike Srbije uništava domaću proizvodnju, pogotovo što je danas izražen spoljnotrgovinski deficit. Ako već imamo taj deficit, onda moramo da imamo radikalne mere da bismo jednostavno poboljšali ekonomsku politiku naše Srbije. Treći amandman na kome smo insistirali odnosi se na sniženje akcize sa 40 na 30%, i dokazali smo da to neće doprineti sniženju cene kafe i da naši građani koji konzumiraju u velikim količinama kafu nemaju ekonomsku korist od svega toga. Najveću korist imaće uvoznici, a budžet će i dalje ostati uskraćen za veliki deo sredstava, a navodno je cilj Vlade Republike Srbije i nadležnog ministarstva da poveća sredstva u budžetu. Četvrti stav i amandman koji je bio ispred ovog mog amandmana odnosi se na oslobađanje plaćanja akcize za gorivo za mlazne motore, odnosno radi se o kerozinu i petroleju. S jedne strane imamo veliki broj građana koji su na donjem pragu socijalne izdržljivosti, a s druge strane ukidamo akcize ljudima koji su očigledno bogati. Oni predstavljaju manju populaciju u našoj Srbiji, ljude koje obično prepoznajemo u Srbiji da su tajkuni, jer su preuzeli primat u snabdevanju tržišta Srbije i na taj način im Vlada Republike Srbije omogućava još veći profit. Očigledno radi samo za tu manju, ali po njima bitniju populaciju. Onda dolazimo do jednog od možda krucijalnih amandmana Srpske radikalne stranke na ovom zasedanju, a to je da se ovaj predlog Vlade Republike Srbije koji se odnosi na akcizu na tečni naftni gas ne usvoji. Zbog čega? Ima dosta razloga. Prvo ću definisati član 15. koji se odnosi na član 21b i 21v, gde kaže: "Obračunavanje akcize na tečni naftni gas vrši se prilikom prodaje tečnog naftnog gasa krajnjem potrošaču za pogon motornih vozila". Amandmanom Srpske radikalne stranke je definisano da se član 15. menja i glasi: "Obračun akcize vrši carinski organ u momentu unosa u Republiku Srbiju". Obrazloženje je kratko i jasno – neprihvatljivo je da se uvodi akciza na tečni gas koji se koristi za pogon motornih vozila. Korisnici ovog energenta pripadaju ekonomski najugroženijoj populaciji građana Srbije. S druge strane, radi se o najčistijem energentu, koji ekološki najmanje ugrožava životnu sredinu, a svi se navodno zalažemo da nam životna sredina bude zdrava i treba da imamo takvu fiskalnu politiku koja će da stimuliše njegovo korišćenje u ove svrhe. Podsetiću vas da su i poslanici vladajuće većine dali potpuno identične amandmane kao i predstavnici Srpske radikalne stranke. Radi se, pre svega, o uvaženom poslaniku G17 gospodinu Ivanu Živadinoviću. On je dao amandman da se apsolutno ne prihvati ovakav stav Vlade Republike Srbije da ova akciza na tečni naftni gas treba da se plaća 6 dinara po kilogramu do kraja tekuće godine, a od početka 2008. godine 10 dinara po kilogramu. Nije mi jasno, iako je gospodin Ivan Živadinović jasno i glasno, sa svim argumentima, izneo zbog čega treba svi poslanici da glasaju za ovakav amandman, nije prisutan u sali, i vidim da je promenio mišljenje u međuvremenu; verovatno je uticaj Vlade Republike Srbije potpuno neprihvatljiv i nekorektan. Amandman gospodina Ivana Živadinovića bio je potpuno jasan. Definisano je da ima 150.000 vozila u Srbiji koja koriste tečni naftni gas i da na taj način treba i dalje da stimulišemo upravo upotrebu ovakvih vozila. Podsetiću vas da je Vlada Republike Srbije za ovih mesec dana uspela da za taj isti tečni naftni gas poveća cenu sa 31 na 39 dinara. Pored toga, sada pokušava akcizom da poveća cenu tog goriva koje će uskoro, ako ovako nastave, sa ovakvom tendencijom, imati istu cenu kao i benzin, odnosno bezolovni. Zbog čega? Morate da znate da je potrošnja tečnog naftnog gasa najmanje 20% veća nego potrošnja običnog goriva, odnosno benzina, a sa ovakvim akcizama i sa ovakvom tendencijom onda apsolutno nikakvu stimulaciju nemamo kada je u pitanju upotreba ovakvih vozila. Obrazloženje Vlade Republike Srbije je potpuno neadekvatno. Kažu da je, prema podacima nadležnih institucija (ne kažu koje su nadležne, ali tako definišu), za period 2003 - 2005. godine ostvaren rast u visini od 197%. Podsetiću vas da ste 2002. godine u šest regiona, Jablanički, Pčinjski, Pirotski, Toplički, Nišavski, imali samo jednu gasnu stanicu - Energogas Niš, i šest regiona se snabdevalo samo na jednoj gasnoj stanici. Logično je da kada imate startnu poziciju 0,1, za 2003, 2004. i 2005. godinu rast bude 197%. Znači, statistika mnogo pokazuje, ali kada tu statistiku koriste predstavnici Vlade Republike Srbije pokazuju da znaju i da obmanjuju javnost, jer ako je potrošnja bila 2002. godine minimalna, normalno da u toku 2003, 2004. i 2005. očekujemo neznatan rast upotrebe. Kažu da je u nekim zemljama u okolini, nabrajaju Italiju, Mađarsku, Bugarsku, Rumuniju, Makedoniju, cena 1,5 - 2,8 puta veća. Ne znam, očigledno koristimo drugačije podatke i neku potpuno drugačiju literaturu. Cena u okruženju je takva da je cena naftnog gasa otprilike 50% u odnosu na super, bezolovni benzin itd. Jedino je u Grčkoj cena 0,60 evra u odnosu na bezolovni ili običan benzin. To su cene u okruženju, znači i u zemljama EU i u nekim drugim zemljama koje nas okružuju, tako da ne znam na koji način su oni došli do ovih podataka, ali ja vam dajem precizne podatke. Kažu da eventualni pad budžetskog prihoda od naftnih derivata u budućem periodu treba da se ublaži, eventualni pad. Upravo prihvatanjem ovih amandmana Srpske radikalne stranke, kada bi Vlada Republike Srbije, odnosno poslanici skupštinske većine imali sluha, sigurno da ne bi došlo do pada prihoda u budžetu. Podsetiću vas da imamo 150.000 vozila koja se koriste u Srbiji sa tablicama Crne Gore. Da li je Vojislav Koštunica, kao bivši i sadašnji premijer, obećao da će država Srbija i Crna Gora biti zajedno, da je on garant takve države? Jeste. Da li treba neko da ima političku odgovornost za 150.000 vozila koja su uvezena i koja imaju crnogorske tablice? Valjda treba da neko ima. Ako je neko bio garant, a pokazalo se da i nije neki garant, onda makar neka omogući da se 150.000 vozila sa crnogorskim tablicama registruje, neka plate takse, i evo ministru gospodinu Cvetkoviću 30 miliona evra profita. Na taj način povećavamo mogućnost da neke druge akcize smanjimo i da stimulativno delujemo, da smanjimo porez na dodatu vrednost kada je u pitanju bebi oprema, a i kada je u pitanju akciza na tečni naftni gas. Očigledno da ni premijer ni Vlada Republike Srbije nemaju viziju, želju da se građanima Srbije izađe u susret, a još manje takvu nameru. U obrazloženju Vlade kažu da samo taksi vozila koriste, kao i laka dostavna vozila manje nosivosti. Tačno je, preko 90 posto tečnog naftnog gasa koriste taksisti, ali upravo ta Vlada Republike Srbije, poput advokata, najviše voli da komunicira sa ljudima koji zarađuju novac za svoju porodicu vozeći takva vozila. Jer, najlakše je blokirati Beograd, Vladu Republike Srbije, kada je potrebno - hajde da angažujemo taksiste. Ako znamo da je prosečna starost vozila 15 godina, ako znamo da je potrebno da bi adaptirali takva vozila od 290 do 1.100 evra, iako je gospodin Paja Momčilov rekao da nije 1.000 evra, zavisi od vozila, zavisi od izduvnih grana, od priključaka, ide i do 1.100 evra adaptacija, ako plaćate taksu na sve to, ako morate da preregistrujete vozilo, na ovaj način sigurno ne stimulišete potrošnju tečnog naftnog gasa. Da ne pričam o političkoj dimenziji, ako uvozimo tečni naftni gas iz Rusije, a tražimo da nam Rusija pomogne sada kada je Kosovo i Metohija u pitanju, a želimo da ih blokiramo na ovaj način. Ako imamo cilj da imamo ekonomske parametre u Srbiji, ekonomski parametri su da i zapadna ekonomija i ruska ekonomija mogu da imaju pravo na ravnopravnu i fer utakmicu na našim prostorima. Tu možemo mi, kao građani Srbije, da imamo profit. Da li samo taksi vozila upotrebljavaju tečni naftni gas? Mnoga domaćinstva ga koriste, naročito u Vojvodini, mnogi ugostiteljski objekti. Znači, ljudi koji zarađuju novac i koji plaćaju porez i obaveze prema državi. Kada vam u poslednjoj rečenici obrazloženja zbog čega ne može da se prihvati amandman Srpske radikalne stranke definišu da to neće proizvesti direktan uticaj na inflaciju, nisam siguran da je baš to tako; ili su precizni - možda direktan uticaj na inflaciju neće biti prisutan, ali indirektno će sigurno na ovaj način dovesti do povećane inflacije. Kao predstavnik SRS apelujem na poslanike pre svega vladajuće koalicije, zato što je kod predstavnika opozicije potpuno jasno izražena proteklog dana svest da žele da podrže ove amandmane, da razmisle šta su obećavali u kampanji, da li žele da ispoštuju građane Srbije koji su na donjem pragu socijalne izdržljivosti i da im omoguće kvalitetniji i bolji život u narednom periodu, ili ćemo i dalje da pričamo prazne priče, a to je uklapanje u evropske integracije, ali tek 2012. godine, pa onda 2014, odnosno najverovatnije 2020. godine, kada sve zemlje iz EU izađu iz te Evropske unije. Onda će samo Srbija da i dalje bude kandidat i da tek 2030. godine omogućimo građanima Srbije kvalitetan i bolji život. Mislim da su statistički podaci jasni, precizni, argumenti su pred vama. Ministar finansija je sve vreme ovde, zahvaljujem mu na pažnji, ali je poprimio neke osobine kao i njegov premijer. Što se više druži sa premijerom, više liči na njega. Teško gleda govornike u oči, ne znam zbog čega sve vreme gleda lateralno levo ili desno. Verovatno zna da su poslanici SRS u pravu i na tome mu zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Tomislav Ljubenović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred SRS podneo sam amandman na član 18. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama. Prethodnih dana puno toga je rečeno, o amandmanima su dosta diskutovali predstavnici SRS i na najkvalitetniji način tretirali sva pitanja i sve probleme građana Srbije, upravo po ovoj osnovi, gde su i slojevi naših građana najtanji i gde će upravo oni po toj osnovi najviše i osetiti sve ove novine koje uvodi ova vlada po osnovu akciza. Smatram da je neprihvatljivo da se uvode akcize na tečni gas koji se koristi za pogon motornih vozila, jer korisnici ovog energenta pripadaju ekonomski najugroženijoj populaciji građana Srbije. S druge strane, reč je o najčistijem energentu koji ekološki najmanje ugrožava životnu sredinu, pa bi država svojom fiskalnom politikom trebalo da stimuliše njegovo korišćenje u ove svrhe. I zbog cene koja je trenutno najpovoljnija i najpristupačnija građanima Srbije, smatram da je potrebno da tečni naftni gas ostane oslobođen akcize predviđene ovim zakonom. Naglašavam da je i prethodno zakonsko rešenje bilo u korist zaštite životne sredine i zaštite finansijskih interesa građana Srbije. Ono je praćeno dodatnom stimulacijom kod registracije motornih vozila koja kao pogonsko gorivo koriste tečni naftni gas. Takve slučajeve imamo u nizu zemalja u okruženju, gde se upravo po ovoj osnovi stimuliše potrošnja tečnog naftnog gasa, zato što je i ekološki najprihvatljiviji, najmanje zagađuje sredinu, a sa druge strane zato što je i najpristupačniji građanima, potrošačima ovog energenta. U prilog stavu da bi ovo trebalo ostati ovako i sa ovim cenama izneću i neke podatke koje bi, na kraju krajeva, trebalo da uzmu u obzir i gospodin ministar i Vlada, a to je da samo deset procenata od potrošnje goriva za automobile otpada na auto-gas. Mislim da ovaj podatak puno toga treba da vam kaže i da promenite svoj stav, svoje mišljenje, takođe i Vlada, pa da se uvaži ovaj amandman. Još jedan podatak: 80.000 stanovnika Leskovca, opština sa 148.000 stanovnika, ima samo tri pumpe za točenje tečnog naftnog gasa. Upravo i ovaj podatak govori u prilog tome da treba da se na neki način stimulativnim merama poveća potrošnja ovog energenta. Najveći broj vozila sa pogonom na tečni plin u vlasništvu je taksista, ili su to laka dostavna vozila, pa možemo da konstatujemo da se posle 2000. godine najveći sloj stanovništva, najsiromašniji, orijentisao na to da na ovaj način zarađuje za egzistenciju, iz razloga što je do ovog trenutka, na neki način, to najprihvatljivije. Sada ih dovodimo u situaciju da se preorijentišu i da svoju egzistenciju dovode na ivicu rentabilnosti, tj. na ivicu opstanka. Tu mogu da se dogode i sasvim drugačije stvari. Postoji opasnost da se vozači okrenu punjenju automobila plinom iz boce, što se dešavalo u kriznim godinama, jer je razlika u ceni po nekoliko dinara. Mi smo takvu scenu i ranije imali. Zamislite da u ovo vreme, kada se svi spremamo za ulazak u Evropu, stvaramo jednu krajnje nepopularnu situaciju – da se stanovništvo, da bi preživelo, da bi se izborilo da zaradi koji dinar više, ovakvim metodama koristi. A činjenica je da je kućni gas jeftiniji i ostaće jeftiniji u odnosu na ovaj gas koji se koristi za pogon automobila. Ovaj podatak je izuzetno važan. Na kraju krajeva, treba da ga prihvatite kao činjenicu i razlog da se ovaj amandman prizna. Krajnje nepopularno ćemo doći u situaciju da će cena tečnog naftnog gasa, po svim ovim pokazateljima koji se kroz predlog Vlade prezentuju, biti oko 50 dinara. Onaj paritet, po kome treba 50 posto da bude jeftiniji tečni gas u odnosu na benzin, već se ruši i dovodimo u situaciju stanovništvo, građane da više nemaju interes za korišćenje tečnog gasa. Sa druge strane, imamo smanjenje akciza na derivate nafte koji se koriste u avio-svrhe, za podsticaj avio-delatnosti. Mislim da je ovo obrazloženje koje ste dali krajnje nekorektno prema ovoj kategoriji stanovništva, iz razloga što su upravo u ovoj delatnosti plate velike. Direktor avio-transporta ima 400 hiljada dinara platu i sada vi pravite paralelu da jedan čovek sa tolikim primanjima, a da je prosek daleko veći u odnosu na građane Srbije, da se tu uvode određene beneficije na uštrb i na štetu najsiromašnijeg sloja građana Srbije. Hvala.
Po amandmanu, narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ovom delu naftne industrije 28 godina sam radio u preduzeću koje se bavilo distribucijom tečnog i prirodnog naftnog gasa. Nisam se javljao juče povodom amandmana, jer su poslanici Srpske radikalne stranke vrlo stručno elaborirali ovu materiju. Javio sam se danas zbog toga što su me dve rečenice iz ministrovog izlaganja inicirale. Prva je da se on baš ne razume u NIS, odnosno u naftne derivate, ali eto, brani zakon. Gospodine ministre, kada bi se ovi vaši ministri, zamenici, odnosno pomoćnici, odnosno državni sekretari, sada se tako zovu, bavili samo onim u šta se razumeju, teško bi Srbiji bilo, jer bi jedna desetina bila u Vladi Srbije. Druga rečenica je da je ministar izračunao da će na ovaj način država na osnovu akciza uzeti tri milijarde dinara i tako kompenzovati neke gubitke u budžetu, odnosno neka davanja na drugoj strani. Gospodine ministre, na tečni naftni gas se vozi više od 40 godina. Činjenica je da smo imali u Srbiji samo tri ili četiri pumpe za pretakanje tečnog gasa u vozila, pa su se ljudi snalazili tako što su u Italiji kupovali ručne pumpe za pretakanje gasa iz boca koje se koriste u domaćinstvu, vrlo jednostavno, ali ako se ne radi stručno, doći će do požara, do eksplozija, do katastrofa, do nesreća. Ništa od ovih para, mislim na tri milijarde, nećete videti u budžetu, već će samo ljudi dati još pet, šest ili 10 hiljada dinara da kupe pumpu za pretakanje gasa i onda će iz boca (pošto nema akcize za tečni naftni gas za domaćinstva) pretakati i voziti dalje. Možda ćete doći u situaciju, a meni miriše na to, da onda, pošto će neke vaše inspekcije primetiti da ljudi to rade, uvedete akcizu i za tečni gas za domaćinstva. Ono što se zaboravlja, bar u ovom slučaju, a inače je vrlo interesantno, jeste da kod sagorevanja tečnog naftnog gasa nema štetnih sastojaka, ostaje samo vodena para. Kod sagorevanja prirodnog gasa takođe nema štetnih sastojaka, ostaje samo vodena para. Danas se u svetu vozila preuređuju da voze na prirodni gas, na gas koji je daleko teže prevesti u tečno stanje, jer je potrebna niska temperatura, preko 180 stepeni ispod nule i potreban je veliki pritisak, ali da sada ne objašnjavam. Tečni naftni gas se upravo tako prevodi, pa i propan i butan, u tečno stanje, sa nižom temperaturom od tačke ključanja. Danas u Beogradu imamo dva ili tri autobusa gde pokušavamo da uvedemo prirodni gas u potrošnju za pogon vozila. Ministre, od ovoga slaba vajda, samo ćete napraviti mnogo više problema građanima, osim ako ne očekujete da u sledećoj etapi uvedete akcizu na tečni gas za domaćinstva.
Po amandmanu, narodni poslanik Zoran Krasić.
Celokupna intervencija oko uvođenja akcize za ovaj plin, odnosno gas može se okarakterisati sa nekoliko reči - ćorava posla. Zašto ćorava posla? Zato što ova vlada direktno radi protiv ekologije. Ovo vam je prvi razlog. Drugi razlog, gospodin Marković je objasnio da se praktično potrošači teraju da na jedan drugi način zaobiđu šest i 10 dinara od 1. januara 2008. godine. Zašto se ovo uvodi? Verovatno zbog toga što su neki ljudi u Demokratskoj stranci zaključili da treba da se smanji saobraćajna gužva u Beogradu. Analizom su došli do zaključka da se ljudi vozaju kolima kroz Beograd zato što je jeftino kada se voze na auto-gas, a oni vole da se samo oni vozaju kolima kroz grad, da niko drugi ne sme da se vozi; i onda kako da doskoče - dosetili se da uvedu akcizu. Dakle, da znate, mi već nešto plaćamo kada je u pitanju voda, a ostao je na repertoaru za akcizu još samo vazduh, a verovatno ćete, kako je rekao gospodin predsednik Narodne skupštine, u novembru razmotriti i tu mogućnost da se uvede akciza na svež vazduh. Ko se ujutru zatekne na ulici, platiće akcizu, jer diše čist vazduh. Šta želi Vlada na ovaj način? Dakle, da zgrabi pare. Kako da zgrabi pare? Neselektivno, bez odraza, bez vizije neke politike, bez mogućnosti da se razumno zaključi šta kroz fiskalnu politiku treba stimulisati, šta treba usmeravati, šta treba na neki način, ako mogu tako da kažem, a mogu, i poreskom politikom i akcizama sankcionisati, shodno materijalnim mogućnostima korisnika. Osnovno pravilo u poreskoj politici jeste da su svi građani dužni da plaćaju poreze i da izmiruju obaveze prema državi, shodno svojoj ekonomskoj snazi i materijalnom položaju. Mi sada imamo situaciju da će verovatno poskupeti prevoz, a to mora da se odrazi na rast cena na malo, neminovno, jer je nemoguće izbeći uticaj povećanja cena energenata na rast troškova cena na malo. To je nemoguće izbeći, a ako bi se to anuliralo na neki način, onda bi to morao Jelašić na neki drugi način da radi i onda bi se ugrozila i ta makroekonomska stabilnost ili bi se jednostavno dunulo u jedra ovima na finansijskom tržištu da prave još neke novotarije. U svakoj varijanti ovo košta. Mnogo više košta nego što će da se dobije. Znači, ovo je dokaz da ne postoji politika Vlade Republike Srbije, ona nije jedinstvena, nego, gde god se pojavi neki poreski agregat, mazni to, jer je to demokratska tekovina. Samo da vas podsetim, juče smo pričali o tome, pa je rečeno da ne treba da se vrši diskriminacija prema poreklu proizvoda. Sećate se, bilo je govora o onim sokovima, pa je rečeno da je neprimereno da postoji akciza na uvozne sokove, a da istovremeno ne postoji na domaće. Ali, vi u sledećim članovima imate još veću diskriminaciju, kod cigareta. Kako tu niste skinuli diskriminaciju? Ne, tu je podstičete. Zašto? Zato što je vezani posao bila privatizacija 2003. godine, kada su se omrsili oni što su pali sa vlasti, a sada puni para kupuju svašta po Srbiji. Zna se tačno ko je kupio koju fabriku; jednu je, čini mi se, i Cane Žabac. To bolje zna gospodin Korać, pošto je on bio zadužen za cigarete. On je najavljivao izgradnju nove fabrike u Kragujevcu - tamo će da se napravi fabrika cigareta i da se dignu ruke od namenske proizvodnje i od vozila. Samo da vas podsetim, 2001. godine i 2002. godine, kada je gospodin Cane bio, ne ovaj što ga vi proganjate, nego tada je bio gospodin Cane. Znači, diskriminacija postoji i niste vi gadljivi kada je u pitanju diskriminacija, već vodite računa samo o sopstvenim interesima. Građani Republike Srbije, demokratski blok ne dozvoljava da vozite kola. Mi smo juče konstatovali da vam ne dozvoljavaju da imate decu, a danas vam ne dozvoljavaju da vozite kola.
Da li još neko želi reč o amandmanu? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na član 20, sa predlogom da se taj član briše. Predlagač ovog zakona kroz član 20. izmena i dopuna Zakona o akcizama kao da se trudi da još više zagorča i oteža život širokom sloju stanovništva u Srbiji. Ovim članom se izuzimaju pravna lica i preduzetnici koji nabavljaju dizel gorivo za pogon građevinskih mašina i brodova za prevoz tereta za refakciju akcize. Čudo je da tu nisu uvrstili i one koji nabavljaju dizel gorivo za pogon traktora, mada će se i to verovatno uskoro dogoditi. Zato je poslanička grupa Srpske radikalne stranke podnela amandman kojim se traži brisanje ovog člana 20, a u interesu velikog broja onih na koje se ova predložena izmena odnosi, kao i građana koji će nesumnjivo plaćati veću cenu proizvoda i usluga. Kroz ovaj član 20. se dokazuje ono što su poslanici Srpske radikalne stranke govorili u raspravi u načelu – da je čitav ovaj zakonski predlog uperen protiv građana Srbije, a u funkciji zaštite pojedinaca, odnosno njihovog poslovnog interesa u Republici Srbiji. Manjak u budžetu koji ste napravili oslobađajući plaćanja akciza velike uvoznike želite da popunite na ovakav način i na teret malih firmi u Srbiji, koje imaju dosta zaposlenih, a koje su registrovane za obavljanje građevinske delatnosti, kao i usluga brodskog prevoza tereta, i to gubljenjem prava na ostvarivanje refakcije akcize koja je plaćena prilikom nabavke dizel goriva. Sada da uporedimo tu brigu Vlade kada je u pitanju, na primer, kerozin i gorivo za mlazne avione, i čiji se tu interes štiti? Štiti se interes malog broja vlasnika preduzeća za avio-prevoz. Njima preliva sa svake strane, još i da im Vlada malo doda ovakvim predlogom zakona. Kao da građani Srbije masovno koriste avio-prevoz, pa se Vlada setila da štiti potrošače. Zašto onda Vlada nije tako razmišljala i u slučaju onih koji koriste građevinske mašine kada grade stanove, puteve, škole, bolnice? Ovako će Vlada Srbije poskupeti cenu usluga, a izvođači će na tenderu tražiti veće sume novca; to opet ide na teret onih koji pune budžet, a to su poreski obveznici, odnosno građani Srbije. Malo smešno zvuči obrazloženje za oslobađanje od plaćanja akciza na kerozin. Kao razlog se navodi podsticaj razvoja avio-delatnosti. Kao da je moguće i toliko lako osnivati avio-preduzeća u zemlji čiji je vazdušni prostor izuzetno mali i kao da će u Srbiji zaživeti, kako da kažem, međuopštinski vazdušni saobraćaj, pa se zbog toga daju ove olakšice. Dobro se zna kome idu u prilog ove olakšice. Građanima Srbije sigurno ne. Setimo se lokalnih izbora od pre neku godinu u opštini Kraljevo, kada je u kampanji tadašnji ministar, a i sadašnji, u Vladi Republike Srbije u planinskom selu Čukojevac kod Kraljeva obećao ni manje ni više nego pravi pravcati aerodrom. Akcize se uvode i na tečni gas za pogon motornih vozila, dakle, ono što koristi ogromna većina građana Srbije štedeći tako neophodna sredstva za preživljavanje u ovom teškom vremenu. Neka znaju građani Srbije da ih je nova vlada već častila novim cenama gasa i uskoro će ih i častiti novom cenom struje, a sada evo i oduzimanjem prava na ostvarivanje refakcije akcize za kupljeno dizel gorivo kod pojedinih delatnosti. Naravno, da bi slika bila kompletna moramo spomenuti ukidanje akciza na uvoz sokova, voća i sirupnog koncentrata, dakle, na sve ono što će otežati konkurentnost domaćih proizvoda na našem domaćem tržištu. U Evropskoj uniji dosta se subvencionira poljoprivredna proizvodnja; kada se takvi proizvodi nađu na našem tržištu sigurno će biti jeftiniji od naših. Posle uništenja proizvodnje mesa, odnosno stočarstva, niskim otkupnim cenama, pa proizvodnje povrća i voća, ovim se zaokružuje davno zacrtana strategija ne samo kada je Srbija u pitanju, nego i ostale zemlje u tranziciji. Dame i gospodo narodni poslanici, koristim ovu priliku da se, kao jedini narodni poslanik iz Paraćina, obratim građanima Srbije zbog jedne sramne, izdajničke i besmislene inicijative. Ta je inicijativa sledeća - da se Karli del Ponte dodeli Nobelova nagrada za mir. Potekla je iz Paraćina, od Dragana Sekulovića, predsednika takozvanog udruženja "Pravda". Inače, taj čovek je došao iz Zadra 1991. godine. U stvari, iza te inicijative stoji Demokratska stranka. Zašto to kažem? Ovde su demokrate, pozovite vašeg predsednika opštine u Paraćinu i pitajte ga zašto opštinska vlast u Paraćinu dodeljuje ogromna materijalna sredstva gospodinu Sekuloviću, više stotina hiljada dinara; zašto gospodina Sekulovića upotrebljavaju uvek kada je neka predizborna kampanja da napada Srpsku radikalnu stranku. Posle pobede predsednika opštine Paraćin Saše Paunovića on je sa njim šetao kroz Paraćin, maltene ruku pod ruku. Kada su srpski radikali imali konferenciju za štampu u subotu povodom ove sramne inicijative, gospodin Sekulović je uz pomoć jednog novinara upao u Televiziju Paraćin i preslušavao snimljeni materijal sa naše konferencije za štampu. Gde su sada oni zaštitnici novinarske profesije? Nema ih nigde. Zato odgovorno kažem da iza ove inicijative stoji Demokratska stranka. Kolegama iz Demokratske stranke Srbije bih samo rekao u vezi sa ovim čovekom - zašto nisu reagovali kada je dotični gospodin Sekulović pre izvesnog vremena u "Politici" izjavio da je Vojislav Koštunica, citiram, "pobio polovinu izbeglih i raseljenih lica u Srbiji". Zahvaljujem.
Povredu Poslovnika reklamirao je narodni poslanik Milan Vuković.
Član 104, vređanje dostojanstva narodnih poslanika i Narodne skupštine. Uvaženi predsedavajući, gospodine ministre, kolege i koleginice, ja se stvarno izvinjavam, rasprava bi trebalo da ide po amandmanima, ali zbog preciznosti, s obzirom da se stvarno ne razumem u Paraćin i ne znam o Paraćinu, ali zato znam o Kraljevu i kraljevačkoj opštini, radi istinitosti, ne bih ulazio u diskusiju i sami zaključite koliko je istinita: Čukojevac nije planinsko selo u opštini Kraljevo, nalazi se u dolini Zapadne Morave, nizvodno od Kraljeva ka Vrnjačkoj Banji. Aerodrom nikada nije postojao u Čukojevcu, postoji u selu Lađevci koje je uzvodno od Kraljeva, pa ne može da se obećava u brdovitom selu. Zbog toga što sam poslanik iz kraljevačke opštine sumnjam u istinitost svega ovoga što je kolega pričao. Ponavljam, u Paraćin se ne razumem, ali u kraljevačku opštinu se razumem. S obzirom na to da imamo ovu tiradu od Hajd parka u Skupštini prethodnih dana, mislim da bi trebalo da budu istinita izlaganja bar kada se radi o geografskim pojmovima u Srbiji, jer ovo je ipak Narodna skupština Republike Srbije. Mislim da svi predstavnici koji predstavljaju građane, bez obzira kojoj političkoj organizaciji pripadaju, treba da budu precizni u svojim izlaganjima, a šta je i koji ministar gde obećavao, to me stvarno ne interesuje. Mene interesuje opština Kraljevo i svako mesto da bude prozvano kako jeste. Ja se zahvaljujem.
Povredu Poslovnika reklamira narodni poslanik Aleksandar Vučić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, izvinjavam se ako grešim, pretpostavljam da je govornik koji je pre mene govorio iz Demokratske stranke. Nisam razumeo što ste se vi javili. Jeste li iz Despotovca ili iz Kraljeva? Drugo, ne znam kakve veze vi imate sa obećanjem ministra Ilića. Ja sam bio taj, od mene je čuo gospodin Ilić da sam preneo izjavu gospodina Ilića u mestu Čukojevac gde je rekao - nije nam dovoljan u Lađevcima, i ovde ćemo aerodrom, šta se vi ovde bakćete malinom i ne znam čime. Ja sam to čuo. Šta vi to pričate? Kome govorite ovde? Šta ste hteli da kažete? Nešto vam je teško da objasnite ko daje Karli del Ponte nagradu za mir. Nagradu za mir dajete najgorim zlikovcima u ovoj zemlji. Ali, mene ne čudi to od vas iz Demokratske stranke. Možda smo mi prečuli, možda je selo ravničarsko, nije planinsko, ne znam šta će aerodrom ni tom ravničarskom selu. Računam, mnogo bismo bolje živeli da im malo para dajete, a da malo manje potkradate državu. Ali, kako hoćete. Moram da vas pitam, je l' Srbija ravničarska ili planinska? Jesmo li mi svi ludi ili imamo problem sa predsednikom Srbije koji se izvinjava Hrvatskoj zbog Jasenovca, zbog Knina, zbog Gline, zbog "Bljeska", zbog "Oluje", zbog stotina hiljada proteranih i pobijenih Srba? Je l' to kriv Radiša Ilić što se bori za istinu u Paraćinu ili Boris Tadić? Hoćete li da mi kažete ko je za to kriv? Da nije neki srpski radikal? Da nismo pogrešili u geografiji? Hajde da pričamo o geografiji, da nađemo mesto na teritoriji avnojevske Hrvatske, okupirane Srpske Krajine, u kojoj nije počinjen strašan zločin nad srpskim narodom. Je l' to vaš predsednik rekao? Nije. Prva žena mi je iz Osijeka, druga mi je polu, treća mi je polu, četvrti mi... - ja vas mnogo volim i izvinjavam vam se za sve naše zločine. Koje to? Za one pojedinačne? Ni reči o strašnim zločinima nad srpskim narodom. Vi ste pljunuli u lice svakom Srbinu Krajišniku, svakom časnom Srbinu u Srbiji, svakom čoveku kome je stalo do istine, svakom čoveku kome je stalo do mira i pravde. Vi ćete nekome da govorite o tome šta je istina, a šta je laž! Pljunuli ste na grob svakog deteta srpskog, pljunuli ste u lice majci koja je izgubila tri sina na Petrovačkoj cesti kada su ustaše bombardovale kolonu srpskih izbeglica. Vi govorite nekome o istini! Vi iz Demokratske stranke, vi ste sramota i bruka Srbije, najgori deo srpskog naroda, oni koji rade sve što treba da unište državu Srbiju, i ništa više od toga. Jedini posao vam je da razarate državu Srbiju. Ničim drugim u ovoj zemlji se ne bavite, samo kako ćete da je rasturite što pre, kako ćete što više da je omalovažite... (Predsedavajući: Vreme.) Ma, pustite me vi s vašim vremenom. Novinarčić jedan se našao, pa vam drži predavanja kako i šta treba da se radi. Vi ste bruka Srbije, ali Boris Tadić će za ovo platiti političku cenu. Srbi neće takve koji Srbiju razaraju. Hvala najlepše.
Po Poslovniku, Slobodan Gavrilović. Replika.
Poštovani predsedavajući, kolege poslanici, sve se može čuti u ovom parlamentu i na to svako polaže pravo legitimnosti, zavisno ili nezavisno od volje građana koji su im to pravo dali. No, ja se dobro sećam nekih obećanja koja su bila - gde su srpske zemlje, tu su srpski radikali. Sad možemo videti gde je većina tih srpskih zemalja, ne samo da nema radikala, već nema ni Srba. Ja to neću da dovedem u direktnu vezu kao vi i neću nikada da kažem da ste vi jedini krivci, a da ste saučesnici u tome - jeste. Takođe, nigde i nikada Demokratska stranka nije, niti će omalovažavati bilo koje žrtve, a posebno ne srpske. Ali, razmišljamo kao ljudi i kao političari koji žele da uspostave nove odnose i novu politiku na prostorima bivše SFRJ, gde je devedesetih godina određena politika (ili, preciznije, određene politike) doprinela da milioni ljudi budu prognani, da stotine hiljada ljudi ostane bez krova nad glavom, bez svojih ognjišta, da desetine hiljada ljudi izgubi život, da desetine hiljada ljudi ostanu ratni vojni invalidi. Među njima su i Srbi, i Hrvati, i Muslimani, kasnije Bošnjaci, i Albanci. Da li mi treba sad da kažemo da su patnju pretrpeli samo jedni i da patnju možemo da delimo etnički? Patnja je ljudska, patnja je univerzalna i patnju ne možemo deliti ni politički ni etnički i mi na to ne pristajemo i nećemo na to pristati. Izvinjenje predsednika države Srbije u Hrvatskoj je čin koji treba da pokaže odgovornost u Srbiji za ono što su srpski pojedinci učinili drugima. Zbog toga se nikada nećemo sramiti. Jer, znate i vi, kao što i mi znamo, da su u naše ime, ili ne u naše ime, određeni pojedinci srpske nacionalnosti počinili zlodela. Oni za to moraju odgovarati, ali istovremeno i politika koja se gradi na ovim prostorima mora da pogleda istini u oči i da se s tim suoči. Ne možemo mi da rešimo pitanje prošlosti time što ćemo samo stavljati masku na određene stvari. Mora to biti jasno i naša politika je tu jasna, bez obzira na vaše proteste i na vašu demagogiju kojom se služite.
Povreda Poslovnika, gospodin Vujadinović, pa gospodin Aleksandar Vučić, pa gospodin Vuković. Povreda Poslovnika ima prioritete pred replikom. Gospodin Vuković je molio repliku.
Povreda Poslovnika, član 104. Poštovana gospodo, mene lično, a verujem i sve poslanike na levoj strani, ne može uprljati, niti povrediti ono što je rekao gospodin Vučić. Govorim za sebe. Nekoliko godina pišem o nepravdama u društvu u Srbiji, bez ikakve naknade. Ovo što je govorio gospodin Vučić ne može nikada da me povredi, niti da me uprlja, ali tražim od predsedavajućeg parlamenta da ne dozvoli da pojedinci iz bilo koje druge stranke sebi dozvole da prekorače onaj svoj kategorički imperativ i da, ne znajući o kojim ljudima se radi, dozvole sebi sve. Sve se može reći rečima, ali postoji, kako Kant kaže, gospodine Vučiću, kategorički etički imperativ – zvezdano nebo nad nama, kategorički imperativ u nama. Setite se toga. Ne možete vi mene uprljati. Vi mene znate i ja vas znam, gospodine Vučiću. Znate vi ovde pola ljudi. Zato se čuvajte ovakvih vrućih, nepoštenih i prljavih reči, gospodine Vučiću. Molim vas, čuvajte se tih reči, jer zaista nemate na njih pravo. Borite se vi političkim sredstvima protiv pojava, protiv politike, protiv ideologija, nemojte vređati ljude. Ne smete da vređate ljude. Zaista vas opominjem, jer nemate pravo i, znate, ne treba da se prepadnete, imajte moralni imperativ, gospodine Vučiću. To pamtite, jer svi smo mi ljudi pojedinci. Konačno, šta se dešavalo na ovim prostorima? Ponovo pozivam cifre kao jedinog prijatelja i saveznika, koje su nepotkupljive. Ponavljam, gospodo, mi smo sada na 64% od bruto nacionalnog dohotka, bruto društvenog proizvoda u odnosu na 1989. godinu, a 2000. godine smo bili na ispod 30%. Nešto se desilo u toj zemlji. Šta se desilo? Dajmo makar istoriji neka kaže, neka vremenska distanca kaže, ako kažete da vi niste, odnosno vlasti Miloševićeve nisu za to krive. Samo znajte da svi argumenti koje govorite ne mogu pokolebati i ne mogu ugroziti ono što stoji, a to su cifre. I stoji da je 2007. godine Srbija ostala sama, svi su otišli. Kao onaj muž koji je imao deset žena, pa su sve žene otišle, sa svima se razveo, a stalno su one krive. Kako su stalno žene krive, a taj muž - Srbija, nije? Gospodo, već su nam presudile cifre. I dalje će nam suditi. Zato ne možete vi nas uprljati verbalno, cifre će suditi i Vučiću, i Marković Momiru, i Čedi Petkoviću i svima. To zapamtite.
Izvolite. Reč ima gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja nisam planirao da vas uprljam, jer vas je nemoguće uprljati. Vi se sami uprljate, i sebe i svakog oko sebe. Ali, ne brinem ni zato, brinem zato što ste uprljali državu Srbiju, zato što ste uprljali ovu srpsku trobojku, zato što ste uprljali sve žrtve ustaškog režima od 1941. naovamo, zato što ste uprljali sve što ste stigli. Ne znam, možete da mi psujete majku koliko god želite, možete da psujete šta god hoćete, kako god hoćete, možete da vičete koliko godhoćete... (Poslanici DS-a dobacuju iz sale.) Vi ste, gospodine Gavriloviću, najveći... Ja vas molim, nemojte ljudi, sačekajte malo, molim vas, nemojte da se sekirate. Pogledajte koliko vas ima. Vi ste svi prevaranti, lažovi i uglavnom lopovi. Naučili ste samo kako ćete Srbiju da razarate i rasturate i ničim drugim se ne bavite, ništa drugo ne radite u svom životu. Pričate o zvezdanom nebu i kategoričkom imperativu. Ne znam kakvo je zvezdano nebo deci koju je pobio Robert Padežin jureći avionom u brišućem letu u akciji "Bljesak". Nisam video da je Boris Tadić pomenuo tu akciju, nisam video da je pomenuo zločin u akciji "Oluja". Govorite o ciframa. Da li o 500.000 Srba ili o 450.000 proteranih Srba? Nisam čuo da je Boris Tadić o njima govorio. Ne znam gde ste našli 10.000 ili 20.000 proteranih Hrvata, a ne 500.000 proteranih Hrvata. Koliko danas vidim, na prostoru Republike Srpske Krajine gotovo da nema Srba, ili ih ima malo, onih starijih, sem u istočnom delu, u Vukovaru, Markušici i nekim drugim mestima. Nema. Ko je to učinio? Da nismo mi iz Srpske radikalne stranke? Ne, to su uradili vaši prijatelji. Vi ste na listi imali predstavnike HDZ-ove podružnice Demokratske stranke Hrvata u Vojvodini. HDZ-ova podružnica je bila na listi DS-a. Pa naravno da se izvinjavate Hrvatima, da podržavate Tuđmanovu politiku. To ste oduvek radili. U Srbiji postoje dve politike: jedna politika, koja u svemu vidi krivca u srpskom narodu, kojoj je za sve kriv srpski čovek, kojoj je za sve kriv srpski narod; to je vaša politika. Druga je politika koja neće to da vam dozvoli, da vam dozvoli da u svakom trenutku kažete da su krivi Srbi, krivi su neki radikali, ili ne baš samo radikali, nego uz neke druge radikali itd. Kažete, gde su srpske zemlje, tu su srpski radikali. I danas gde god ima Srba, najviše je srpskih radikala, a vas, ljudi, ne voli narod, šta ja tu da vam radim. Posebno narod zapadno od Drine i Dunava. Ali, evo, da izuzmemo sve to što govorite vi i što govorim ja, neka narod sam procenjuje, da vidimo šta Srbi zapadno od Drine i Dunava misle, ne računajući ovih nekoliko kojima dajete po 300.000 mesečno, ili na godišnjem nivou. Koliko im daju da Karlu del Ponte predlože za Nobelovu nagradu? Preko 200.000. Na nivou Paraćina samo 200.000 za nekoga ko će Karlu del Ponte da predloži za Nobelovu nagradu. E, takve možete jedino da držite. Što se našeg naroda tiče, što se običnih ljudi tiče, vi tu nemate šta da radite. Ti ljudi najbolje osećaju i najbolje znaju ko kakvu politiku vodi i ko je kakvu politiku vodio. Još nešto. Nemojte da vičete nikada. Koliko god da vam se skupi, nikada ne možete da me uplašite. Šta god da radite, nikada ne možete da me uplašite, zato što ja vidim kakav vam je predsednik, mali miš, mali slabi čovek, koga jedan novinarčić pritisne i on plače. On kuka i plače. Gleda samo kako će protiv svoje zemlje da ide da bi svoju zadnjicu spasao u jednom malom i jadnom intervjuu. Takvog predsednika mi danas imamo, nažalost, ali srećom po Srbiju, uskoro će predsednički izbori. Ako vi mislite da će vam pola miliona onih koji su to osetili i još nekoliko miliona onih koji su dobro videli sudbinu Srba Krajišnika i koji znaju šta im je radio Tuđmanov režim, a čije predstavnike ste vi podržavali svojim izvinjenjem, moram da vam kažem, onda ćete videti kakvi će rezultati izbora biti. Onda vičite koliko god hoćete, pretite koliko god hoćete, možete da psujete ili da ne psujete; šta god da dobacite, šta god da kažete, možete da radite šta god vam je volja, možete da me napadnete, što vam ne bih preporučio uzgred budi rečeno, ali sve vam je to dozvoljeno... Neka probaju, svako ima pravo da proba. (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, vreme.) Gospodine Obradoviću, kao što znate, naše vreme tek dolazi, a vreme saradnika onih koji su Srbe ubijali i Srbiju razarali prolazi. Meni je samo žao na kraju, gospodine Obradoviću, što je Ante Đapić, današnji ustaški poglavnik, inače prijatelj nekih predstavnika vlasti, sreće sa njima po Subotici, nažalost, dobio veoma oštru političku konkurenciju u predsedniku Srbije Borisu Tadiću. To će sada biti mrtva trka za glasove onih u Hrvatskoj koji podržavaju sledbenike Ante Pavelića i Franje Tuđmana, one koji su Srbiju u crno zavili, a u Srbiji će pobeđivati oni koji vole slobodu i oni koji su uz srpski narod, a protiv ustaša i Ante Pavelića i Franje Tuđmana.
Povredu Poslovnika su reklamirali Radivoje Milanović, pa onda Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, kolege i koleginice poslanici, javljam se zbog povrede Poslovnika, člana 226 - pravo narodnih poslanika da budu informisani. Želim da vas informišem da je gospodin Saša Paunović na prethodnim lokalnim izborima ubedljivo pobedio kandidata radikalne stranke i pošteno i odgovorno radi svoj posao, tako da savetujem radikalima da više brinu o svom biračkom telu, nego da diskredituju jednog odgovornog i poštenog čoveka. Gospodina Vučića bih stvarno zamolio, kada dođe neispavan ovde u salu da nas ne vređa, jer smo i mi građani Republike Srbije i narodni poslanici Republičke skupštine isto kao i on.
Reč ima narodni poslanik Jorgovanka Tabaković.
Ja bih samo da one koji se pozivaju na objektivnost i na pažljivu upotrebu reči upozorim da najbolje delujete ličnim primerom. Gospodine Vujadinoviću, vi ste se diskreditovali kao poslanik i kao ekonomista u pozivanju na objektivnost kada se govori o bilo kojoj temi. Učestvovali ste u skupštinskom radu, u raspravi o budžetu, a onda ste u listu "Danas", za koji pišete kolumnu, zaboravili da su poslanici SRS govorili koliko je prihoda ostalo van budžeta, ne slučajno, ne iz nestručnosti, nego sa namerom. Zaboravili ste da smo govorili ovde da je provizija način vršenja vlasti, i sve što smo govorili, i napisali ste kolumnu u kojoj ste pisali o cenama supe, kolača i hrane u skupštinskom restoranu. To je objektivnost i rasprava o budžetu čoveka koji za govornicom citira sam sebe. Razumem kada to radi javni servis, onaj koga plaćaju vlasnici televizije, pa pokušava da zanemari ono što se ovde govori, razumem da mnogima nije stalo da građani uporede ono što na televiziji čuju kao izveštaj ili na radiju, svejedno, a da potpuno drugo imaju prilike da čuju u ovoj sali, ali zaista vas molim za minimum objektivnosti, jer vi znate da se vrlo vešto može lagati i kada se istina delimično saopštava. Tačno je da su cene u restoranu takve, ali to nije suština rasprave o budžetu, a tako ste nazvali svoju kolumnu. Samo još jednu rečenicu; dozvoljavam vam da je vama Kant iznad boga, ali Dostojevski kaže – ako nema Boga, onda je sve dozvoljeno. Ako se predsednik Srbije ne ponosi time što je predsednik, onda je zaista sve moguće u ovoj državi.
Gospodin Srđan Milivojević po Poslovniku, pa gospodin Rajko Baralić po Poslovniku, pa gospodin Aleksandar Vučić po Poslovniku, pa gospodin Dragan Vujadinović po Poslovniku. To je redosled za sada. Replika na kraju.
Dame i gospodo poslanici, građani Srbije, Demokratska stranka je veoma ponosna što su i građani hrvatske nacionalnosti našli svoje mesto na listi Demokratske stranke. Mi smo listu Demokratske stranke otvorili za Mađare, za Rome i za sve ljude koji vole ovu zemlju, pa i za građane Srbije i Srbe. Kada kažete - vaš predsednik Tadić, tačno je da je gospodin Boris Tadić predsednik Srbije i da je naš i vaš predsednik, ali kada stalno apostrofirate "vaš predsednik", recite, molim vas... Član 104. Da li ste zadovoljni? Mada mogu da reklamiram sve članove Poslovnika. Dakle, kada kažete "vaš predsednik", molim vas kažite građanima Srbije ko je predsednik Srbije za SRS. Da li Bil Klinton, kome ste poklonili Kosovo, da li Toni Bler, da li Ram Manaj, da li Agim Čeku, kažite jednom za svagda da građani Srbije znaju ko je vaš predsednik Srbije kada ne priznajete gospodina Borisa Tadića za predsednika Srbije. Zaista nemojte nikada da zloupotrebljavate ovu govornicu da bilo kome pretite sa govornice, jer DS zna da Srbijom neće upravljati onaj ko ima poganiji jezik, jače mišiće ili bolji snajper, već onaj koga biraju građani Srbije na izborima, a to su ljudi iz Demokratske stranke koji ovog trenutka vrše vlast. To vam ne kažem ja, to vam kažu građani Srbije, to vam je kazao i specijalni sud. Srbijom neće upravljati onaj ko ima bolji snajper i jače mišiće, već onaj ko ume jezik argumenata da suprotstavi jeziku nagomilane bahatosti i primitivizma, a to DS najbolje radi. Znam da se niste oporavili od poraza na predsedničkim izborima, idu novi predsednički izbori, treba se pripremiti sa vaše strane za nov poraz. Meni je jako drago što ćete još dugo biti u opoziciji zbog ovakvog ponašanja. Ovo je ovde danas rasprava o budžetu Republike Srbije. Znam da vama nije drago da raspravljate o budžetu, nego želite da koristite povredu Poslovnika i da zloupotrebljavate govornicu za razne druge teme. Znam da želite da raspravljate o svemu drugome i optužujete gospodina Vujadinovića da nije dovoljno veliki demokrata, ali kažite mi, molim vas, ko je po vašim merilima dovoljno dobar demokrata. Nemojte da se pozivate na stradanje srpskog naroda. Najveće stradanje u istoriji srpskog naroda zabeleženo je za vreme vlasti Srpske radikalne stranke. Ja sam Kruševljanin, kod nas postoji pesma - jelek, anterija i opanci, po tome se znaju Srbijanci. U vreme kada ste vi bili na vlasti crnina je bila narodna nošnja u Kruševcu.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić. Molim poslanike da u žaru poslaničke borbe ne preteruju. Polako, smirite se, biće sve u redu.
Ko je jednom na kući imao crn barjak ne bi trebalo da se sprda na ovaj način sa onima koji na taj način iskazuju svoj bol za onima kojih nema. Uvažene dame i gospodo, velike reči, velika tema, samo vas molim da ipak ne zloupotrebljavate jedan period, da ne zloupotrebljavate ničiju patnju, da sve učesnike rata ne nazivate zločincima. Želim da tačno kažem sledeću stvar: zločinac u ratu je onaj koji ratujući krši odredbe Ženevske konvencije i dobre običaje rata. Vojnik postaje ratnik onda kada izvrhuni protivnika, povuče oroz i za to nema grižu savest, nažalost. To je ratnik. Oni koji su se odazivali pozivu svoje države i uključili se u svoje ratne jedinice, a pri tom su eventualno nekog ubili, što je naravno strašno sa stanovišta postojanja života, nisu odgovorni za to što su učinili, zato što to nisu učinili iskazujući sopstvenu volju. Govorim ovde u ime nekoliko stotina i hiljada ljudi koji su nedavno, a nekoliko miliona ili desetina miliona koji su u istoriji u ime svoje države i svog naroda, u ime nekog interesa, istorijskog, političkog, verskog ili svakog drugog, bili učesnici nekog od ratova. Dakle, vodite računa kada na taj način govorite o tim ljudima da oni imaju već jednu muku koja se u svetu definiše kao "vijetnamski sindrom" i nemojte im soliti ranu, zato što niko nije srećan zbog toga što je bio u rovu ili što je pucao ili zbog toga što je posledica njegovog pucanja nečija smrt. To su mnogo velika pitanja i mnogo teške stvari. Zato nemojte tako. Svako ko je učinio zločin treba da odgovara. Ta stvar je potpuno čista. Samo, ne može niko biti zločinac dok neko ne ustanovi da on to jeste. Prema tome, u istoriji je bilo ovakvih ili onakvih ratnih ishoda i po definiciji pobednici su uvek pisali istoriju. (Predsedavajući: Vreme, Rajko.) Zahvaljujem, odmah završavam. Nemojte misliti da bilo čija tako pisana istorija ne podleže reviziji narodnog, istorijskog i stručnog suda. To će se desiti i sada. Moram da kažem da je žalosno da se pred naredne predsedničke izbore na ovaj način pozicionira jedan čovek. Ja to politički razumem, to je politički legitimno, ali sam dužan kao političar da to ponašanje prepoznam. Samo želim da vam kažem da od deset predsednika država u našem okruženju i u našoj državi, uključujući i Momira, i Mila, i ovog vašeg gospodina Koštunicu i sve ostale, ja razumem da je vršena ... (Predsedavajući: Vreme, gospodine poslaniče.) Vi ste mu dali i vi ste ga ustoličili za predsednika. (Predsedavajući: Vreme, Rajko, molim te.) Ja razumem da su ogromna energija i velika finansijska sredstva utrošena u jugoistočnoj Evropi da se manjinskom podrškom obezbedi jezičak na vagi i ti ljudi postanu predsednici, samo nemojte da me terate da to ne primetim, jer je to tačno. Ja zbog toga mogu da budem nezadovoljan, ali ne moram da budem neobavešten. Hvala.
Ima reč gospodin Vučić.
Dame i gospodo, javio sam se po Poslovniku, u vezi sa čovekom kome prezime ne znam, nemam ništa protiv, koji se javio, jer je bio sasvim pristojan i korektan. Onda je za govornicu izašao gospodin "primerak". Ja znam zašto je gospodin "primerak" izašao. On je dobio poziv iz kabineta gospodina Tadića. Vidim da su se neki prepoznali u onome "primerak". Dakle, pozvali su ga iz kabineta gospodina Tadića i rekli - kada nam je potreban neko da uz najgore i najgluplje uvrede govori o nekom, onda ti, "primerak", istrči, sad je vreme za tebe. Onda je "primerak" istrčao i pokazao nam je sledeću stvar. Rekao je ovde, gospodine predsedavajući, morali ste da ga ispravite, da mi opstruišemo raspravu o budžetu. A mi uopšte ne govorimo o budžetu. Reč je o Predlogu zakona o akcizama, gospodine "primerak", čoveče božiji. Pa, vi ne znate šta je na dnevnom redu. (Predsedavajući: Vi ste mu sada to objasnili.) Sada bih prešao na ozbiljnije teme i na ozbiljnije stvari. Ovde je nekoliko prethodnih govornika reklo – nemojte da nam govorite o predsedniku Tadiću. Pretpostavljam, on je sveta krava, ne sme o njemu da se govori ništa, a o svima drugima može, na svaki način. On je otprilike bezgrešan. Mi, kao, nemamo pripadnike nacionalnih manjina, samo ih vi imate. Ja nisam siguran ko ih ima više, da li SRS ili DS u ovom skupštinskom sazivu, ali imamo i Slovakinju, i Roma, i Muslimana, i Mađara, gospodina Oto Kišmartona, i Bugarina. Imamo gotovo svih pripadnika nacionalnih manjina koje postoje u našoj zemlji. Ne znam da li ih vi imate. Imamo ih i u okviru poslaničkog kluba. Imamo čak i Arapina u poslaničkoj grupi. Time pokazujemo svoju širokogrudost. Time pokazujemo kako i koliko želimo sa svima da živimo ne samo u miru, nego da svim pripadnicima nacionalnih manjina budu zaštićena sva prava u skladu sa međunarodnim javnopravnim standardima. Međutim, ima nešto što nema veze sa zaštitom pripadnika nacionalnih manjina; ima veze sa tim kako ćete da zaštitite Srbe od Borisa Tadića i od Demokratske stranke. Kako ćete da zaštitite srpski narod od Borisa Tadića i Demokratske stranke? Mene najviše interesuje kome se to izvinio Boris Tadić, da li Srbima koji su izgubili svoje u Glini, Pakracu, Lipiku, Okučanima, Vukovaru, Dalju, Erdutu, Belom Manastiru, Dardi, Kninu, Gračacu, Korenici. Kome se izvinio? Ja ne znam kome je mogao da se izvini. Ja ne vidim da su Srbi u njihovim kućama u Zagrebu, Rijeci i Zadru. Vidim da su se neki naselili u srpske kuće i u Kninu i u Benkovcu, a o Kistanju da i ne govorimo. Vidim da su se čak naselili u Bosanskom Grahovu i Drvaru, gde je bilo po 98% Srba. Je l' se njima izvinio Boris Tadić ili kome već? Ja razumem da ćete vi na svaki način i po svaku cenu gledati da štitite Borisa Tadića, jer nije važno šta će da izgovori, važno je da vi to uradite na bilo koji način i da ispunite svoje stranačke obaveze. Ja znam mnoge od vas koji se sa tim ne slažu. Znam mnoge od vas koji znaju koliko će im to štete naneti. Što se tiče izbora, živi bili pa videli. Na svakim izborima će narod pokazati svoje. Samo se nadam da ovog puta nećete tražiti podršku od svih mogućih, kao što ste onda tražili od Bogoljuba Karića, Vojislava Koštunice i mnogih drugih, jer vam je sve to bilo potrebno... Da ne pričam o Sulji Ugljaninu, Rasimu Ljajiću itd. Dakle, nadam se da ćete jedanput reći – ajde da vidimo koliko nas ima za Borisa Tadića, da vidimo koliko nas ima za nekog od kandidata SRS, ja se nadam i pretpostavljam da će to biti Tomislav Nikolić. Dakle, to bi bila poštena utakmica. Ali, svakako mi pristajemo na svaku vrstu utakmice. Jedva čekamo tu utakmicu. Jednu dobijate, drugu gubite, možete i pet da izgubite, a jednu dobijete. Narod će svoje da kaže. (Predsedavajući: Hvala, gospodine Vučiću.) Ne hvala meni, hvala građanima Srbije, gospodine Mrkonjiću, što trpe ovako lošu vlast, što i dalje trpe Borisa Tadića pored svega što radi protiv države Srbije i srpskog naroda. Hvala i vama, narodni poslanici, što ne nasedate na provokacije. Ne smemo da dozvolimo da nas isprovociraju na bilo koji način. Neka dobacuju, neka vređaju sa mesta, neka govore šta im je volja, i mi ponekada preteramo. Sve u svemu, mi to moramo da izdržimo. Građani Srbije će, sasvim sam uveren, na najbolji mogući način reći Borisu Tadiću šta misle o izvinjavanju najvećim krvnicima srpskog naroda, onima koji su počinili dva puta najveći genocid, u dva dela prethodnog veka, i 1941. godine i 1991. godine. Srbi nisu narod koji zaboravlja. Mi jesmo narod koji oprašta, ali takve nepravde i takve zločine prema svom narodu Srbi nikada neće zaboraviti. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Ima reč narodni poslanik gospodin Dragan Vujadinović, po Poslovniku. Ima još pet govornika po Poslovniku. I vi po Poslovniku? Vama bih dao reč odmah, verujte.
Poštovana gospodo, ovo je replika u vezi sa članom 101. stav 1. To je replika koleginici Jorgovanki Tabaković. Vrlo kratko ću govoriti da bih doprineo da se ova rasprava vrati u okvire naše današnje teme, a to je Zakon o akcizama, amandmani na Zakon o akcizama. Koleginice Tabaković, u kolumni u listu "Danas", prošlom dvobroju i u narednim brojevima će biti na jedan satiričan način iz mog ugla, humorističan način, dobronameran način govoreno o radu srpskog parlamenta, koji sam ja nazvao "Hajd parlament" jer sam smatrao, imajući u vidu procedure koje sada važe, da postoje uslovi da se priča i ovako kao sada, van teme. Mislim, ako sam tu povredio neku poslaničku grupu, ako sam o nekome pričao loše, a o nekome dobro, ja se izvinjavam, ali to nikada nije bila namera niti će biti. Čak su pominjani u dobrom svetlu Lidija Vukićević, Nataša Jovanović, Mićun itd, a biće tako i ubuduće. Što se tiče budžeta, koleginice, to je najvažnije. Vi ste čitali, mislim da ste čitali "Glas javnosti", a čitajte i sutra; ja sam rekao svim ministrima - dok budem pisao kao ekonomski analitičar, pisaću kritički iz svog ugla. Ako se to kosi sa funkcijom poslanika, onda će se preduzeti odgovarajuće mere. Znači, čitajte sutra "Glas javnosti" i ubuduće i videćete šta piše o budžetu. Toliko i hvala.
Hvala gospodinu Draganu. Ima reč narodni poslanik Markićević, po Poslovniku. Ako želite, a ako ne želite nema problema. Izvolite. Dobro, diskusija nekada promeni tu želju.
Gospodine predsedavajući, pozivam se na član 101. stav 1. Možda je malo ova moja diskusija zakasnela, ali želim da komentarišem nešto što je gospodin Vučić rekao, a vezano za taj već čuveni Čukojevac i opštinu Kraljevo. Gospodine Vučiću, SRS je dovoljno velika, najveća stranka, to treba reći, u ovoj državi, da može čestito, časno i pošteno da prizna poraz tamo gde izgubi. Znači, u Kraljevu ste vi bili u kampanji, i ceo vrh SRS, i bio je predsednik Nove Srbije Velimir Ilić u kampanji i pobedili smo vas 5:1 u drugom krugu. Vaš opštinski odbor je zbog toga rasturen i vaš kandidat gospodin Četrović, naš bivši kolega ovde, čini mi se da je isključen iz stranke. Prema tome, vi niste prisustvovali, a ako ste prisustvovali skupu gde je predsednik NS Velimir Ilić u Čukojevcu govorio, onda vas mi nismo primetili. Ako ste bili na tom skupu, nama je drago da ste došli da poslušate šta je gospodin Velimir Ilić obećao. I da vam kažem zašto smo pobedili u Kraljevu. Nisu Kraljevčani ništa manje Srbi od bilo kog drugog dela naše otadžbine, ali kažu ljudi – nećemo više da slušamo priče o Ogulinu i Virovitici, HHI je vek, nemamo vodu da pijemo, nemamo asfalt, hoćemo prvo to da imamo. Zato smo mi pobedili u Kraljevu. Nismo vređali nijednog pripadnika SRS, ni kandidata, samo smo pričali o onome što mi mislimo da treba da uradimo. Ovih godinu i po dana, to se može proveriti, preko 50% predizbornih obećanja je ispunjeno. Znači, to se može proveriti, ja vas pozivam da zajedno prođemo kroz ta sela. I tačno je, nije to Velimir Ilić finansirao iz svog džepa, ni Nova Srbija, nego je to od državnih para, prema opštinskom budžetu, prema državnom budžetu; zato nam je narod dao poverenje i da raspolažemo narodnim parama i da izvršimo ona predizborna obećanja. Kada budete vi pobedili, kao što ste pobeđivali u mnogim opštinama u Vojvodini, i vi tamo izvršavajte vaša predizborna obećanja. Kada izgubimo mi pružimo ruku, čestitamo, tako je narod odlučio. Konačno vi kažite da ste izgubili u Kraljevu i čestitajte Novoj Srbiji, pustite nas da radimo. Hvala.
Hvala, gospodine Markićeviću. Izvolite, kolega.
Dame i gospodo narodni poslanici, tačno je ovo sve što je gospodin Markićević rekao, mi smo ubedljivo pobedili u Kraljevu i to je činjenica koja je nezaobilazna. Reći ću još nešto. Organizovali ste referendum da oborite predsednika Radoslava Jovića. Pošto je on podneo ostavku, ušli smo u izbore i rezultat je bio 22.000 glasova za doktora Miloša Babića prema 5.500 za gospodina Četrovića. Eto, to su činjenice. Zaista u Kraljevu radimo u jednoj dobroj atmosferi, vrlo često podržavamo svi zajedno akcije koje imamo. Rekao bih još i to da je potpuno nepoznato, gospodine Vučiću, da se u Čukojevcu proizvode maline, tako nešto nije u redu. Sigurno da se ja nadam da će se jednog dana u Čukojevcu možda proizvoditi maline, a aerodrom se pravi u Lađevcima. Prema tome, izuzetno je bitno da Kraljevo bude jedan kargo centar u Srbiji, da bude dostupan i Kopaonik, i banje i sve ono što ima oko Kraljeva. Prema tome, ne pobeđujemo mi samo u Kraljevu, nego i u svim selima oko Kraljeva, i u Drlupi, i na Rudnu, i u Gokčanici, i u Godačici, i u svim selima i u centru Kraljeva. Hvala vam.
Hvala, gospodine Spasojeviću. Srđan Milivojević, pa gospodin Damjanović, pa gospodin Paja Momčilov, pa gospodin Vučić, svi po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, ja bih da vratimo raspravu u današnje okvire dnevnog reda. Akcizama se puni budžet Republike Srbije, ja znam da vi to ne znate, naučićete, doći će vreme. Dakle, zaista želim da pozovem sve poslanike DS-a da se držimo teme dnevnog reda i da vrlo efikasno privedemo kraju današnje zasedanje uz raspravu o onome što je tema dnevnog reda. Istovremeno imam obavezu i da odgovorim gospodinu Aleksandru Vučiću, jer ovde ste izašli i, koliko sam razumeo, mene ste oslovili imenom "primerak". Pokazali ste jasno rukom na mene i citirali ste moje izlaganje. Gospodine Vučiću, postoji nekoliko lepih stihova koji kažu: "Putniče namerniče, ti što hodaš po zemlji Srbiji, ma ko da si i ma šta da si, kada dođeš na polje ovo koje se zove Kosovo u svemu ćeš videti puno kostiju mrtvih i deo kamene prirode, mene krstoznačnog gde kao steg uspravno stojim". Tako je opevana kula na Gazimestanu. Na toj gazimestanskoj kuli pročitaćete puno srpskih imena; tu stoji ime i Srđan, i Bogdan, i Strahinja, i Ivan, i Milan Toplica i Miloš Obilić. Jednom, kada za vas Gazimestan ne bude mesto na koje treba parkirati NATO tenkove, jednom kada budete poznavali Srbiju i srpska imena, tada ćete naučiti da se ja zovem Srđan Milivojević, a ne "primerak". Gospodine Vučiću, ja znam da biste mnogo lakše naučili da se zovem Toni Bler, Bil Klinton, Agim Čeku ili bilo ko od onih čije su tenkove tamo parkirali, ali zaista vam kažem da je vrlo neprimereno što niste u stanju da naučite jedno lepo srpsko ime i prezime - Srđan Milivojević, nego ovde mene oslovljavate, i neke ljude iz DS-a, nazivom "primerak". Ja sam diplomirani inženjer poljoprivrede za stočarstvo. Možda to "primerak" ima neke veze sa evolucijom, kako ste prošli put kazali, možda vam smeta neko od mojih predaka. Ja sam potomak Steve Dimitrijevića, prvog rektora Prizrenske bogoslovije i dekana beogradskog Bogoslovskog fakulteta, ali sam takođe i potomak onih koji su na tom Kosovu stavili zastavu, na osvećeno Kosovo, i dobili ordenje zato što su to Kosovo vratili u okrilje srpske države. Jednom, gospodine Vučiću, kada izađete pred njih, a vi im kažite šta ste za vreme vaše vlasti uradili sa tim Kosovom, kažite šta ste uradili sa pripadnicima srpskog naroda koji tamo žive za vreme vaše vlasti, a ne moje vlasti. Možda to "primerak", s obzirom da sam diplomirani inženjer poljoprivrede za stočarstvo, ima neko drugačije značenje. Jednom je za vreme vaše vlasti i Slavko Ćuruvija bio "primerak". Ako to znači... Ja vam opet kažem, neće Srbijom upravljati onaj ko ima bolji snajper, nego onaj koga građani Srbije biraju na izborima, a to su ljudi iz DS-a. Meni ste malopre kazali – za pet, šest godina, kada prestanem da se bavim ovim poslom, slatko ću kičmu da ti polomim. To ste kazali s mesta, ne lažem, gospodine Pinokio, to ste kazali tu s mesta, pred svim poslanicima DS-a. Gospodine Vučiću, da je sreće, trebalo je da vi davno prestanete da se bavite ovim poslom, a makar da održite izborno obećanje kada je Toma Nikolić izgubio kao kandidat za predsednika Srbije, kade ste rekli - napustiću politiku ako izgubi. Pa napustite politiku, olakšajte i nama i sebi, gospodine Vučiću, pa izađite napolje ako treba da me istučete. Ako je to cena koju treba Srbija da plati da vas nema, ja sam spreman da je platim. Hvala.
Dobro je, gospodine Milivojeviću. Hvala. Gospodin Damjanović, po Poslovniku. Gospodine Vučiću, nisam shvatio šta je sada. Ne znam da li to imam u Poslovniku da mogu da vam dam reč. Odustao je gospodin Damjanović u ime gospodina Vučića. I Paja Momčilov je odustao čak. Izvolite, Vučiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, grdno ste izmislili, kao obično. Šta ste govorili o mojoj deci, gospodine Milivojeviću, neću ni da pričam, ali da bih nekome kičmu lomio taj mora da ima kičmu. Vi kičmu nemate, gospodine Milivojeviću, to je vaš problem, nemate kičmu. Jeste, vi ste ceo u mozgu, gospodine Milivojeviću, i to je očigledno celoj naciji, zato vas svi u Srbiji nazivaju gospodin "primerak". Što se tiče, gospodine Milivojeviću... Vidite da sam uspeo da naučim, ja imam neke tako probleme, ne mogu svi da budu sjajni kao vi, ingeniozni. Dakle, moram nešto da vam kažem što se tiče Kosova i Metohije i parkiranja NATO tenkova. Je l' to vi za NATO ili mi za NATO? Da li ste vi za ulazak u NATO ili mi? Demokratska stranka je podržala Kumanovski sporazum i dolazak NATO tenkova na Kosovo i Metohiju, a Srpska radikalna stranka je bila protiv. Kako vas nije sramota da lažete sa ove govornice? Lažete već stoti put ovde. Ne znam da li ste vi ubili gospodina Milana Pantića ili gospodina Gavrilovića, znam da je taj snajper bio najopasniji u vaše vreme. Znam da je vaša politika snajper politika. Mnogo ste ljudi poubijali, a da se još odgovorni ne znaju. Što se nas tiče, mi smo veoma srećni i zadovoljni što se bliži razrešenje ubistva Slavka Ćuruvije. Videćete da će uskoro da budu optuženi oni koje je pominjao Vojislav Šešelj, od Romića do Kurka i nekih drugih. Baš tako. Još nema optuženih za ubistvo Milana Pantića u vreme Demokratske stranke i još nema optuženih za ubistvo gospodina Gavrilovića u vreme pune vlasti DS-a i sprovođenja snajper politike. Snajper politiku ste vodili vi, zajedno sa Ljubišom Buhom Čumetom i ostalim kriminalcima, a ne SRS. Mi nikada nismo vodili snajper politiku. U tome se razlikujemo. Nismo asfaltirali ulice i puteve i uzimali milione evra provizije, kao što je to radila Demokratska stranka. To Srpska radikalna stranka nikada nije radila. Na kraju, što se Kosova i Metohije tiče i parkiranih NATO tenkova, da li sam dobro razumeo gospodina Šutanovca i gospodina Tadića da oni hoće u NATO? Nisam? Znači, lažu vas kad kažu da Šutanovac i Tadić hoće u NATO. To nije istina. Oni neće u NATO. Mi u SRS nećemo NATO. Mislimo da u NATO ne treba da idemo; em da dajemo pare, em da plaćamo mnogo, em da to plaćamo onima koji su ubili malu Milicu Rakić, malu Sanju u Varvarinu, koji su ubili mnogo Srba u Srbiji samo zato što su se vašem NATO-u suprotstavljali, samo zato što su hteli da sačuvaju teritoriju koju ste vi nudili na tacni, za koju je Zoran Đinđić govorio – bombardujte još više, zato što će tada Milošević da popusti. Vi ćete nekome da govorite o Kosovu i Metohiji! Treba da se pokrijete ušima, da sedite, ćutite i nikada ne izgovorite ime Kosovo i Metohija, zato što je Kosovo i Metohija sveta stvar. Kao što ste prodali Srbe iz Srpske Krajine, zato što se izvinjavate ustašama, zato što vodite politiku Ante Đapića, već sutra ćete da vodite politiku Hašima Tačija i onog kojeg slučajno srećete na aerodromu u Skoplju, Agima Čekua. Nije se sretao ni Toma Nikolić ni Voja Šešelj sa Agimom Čekuom, nego Boris Tadić, i to u magli, da se ne sazna da su se sreli da razmene iskustva kao vojničina i psiholog. O čemu vi pričate, čoveče? Vi ne znate ni koji je zakon na dnevnom redu. Pojma nemate šta pričate. Izašli ste ovde zato što su vam oni naredili - hajde idi i uprljaj što možeš više radikale i ništa drugo ne govori. To je vaša jedina priča. Ništa drugo ne umete. Tačno je, a moram da vam objasnim i zašto je nemoguće uprljati radikale, zato što svako govori svojim delima. Možete da lažete šta hoćete, da pričate šta hoćete, nečiji obraz samo neko sam može da uprlja i umrlja. Boris Tadić je uprljao i svoj obraz, ali to nas nije briga, već je uništio obraz Srbije. To mu nećemo dati.
Da li sam dobro shvatio da radikali više neće po Poslovniku? Nisam, pogrešio sam. Ubuduće ćete morati detaljnije da mi objašnjavate. Gospodin Paja Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na član 104. stav 1. Poslovnika. Da govorimo o dostojanstvu moramo, nažalost. Ovde je neko od govornika rekao da je Hajd park Skupština. Samo da podsetim te vrle poznavaoce prilika da Hajd park korner predstavlja simbol demokratije i slobode govora. To što se on koristi i od strane izvesnih psihijatrijskih bolesnika, to je tačno, to je ipak sekundarna stvar. Kada govorite o Hajd parku, govorimo o slobodi govora. Ima jedna stvar, gospodin Milivojević je ovde izašao i interesantno je njegovo izlaganje. Ono je interesantno zato što se on naljutio što je oslovljavan sa "primerak", pozvao se na svoje pretke, a mi njegove pretke nismo vređali nijednom rečju, mi njegove pretke poštujemo, kao i sve druge. Zašto on poziva pretke u pomoć, ne znam. Ovde nam je deklamovao. Ono što je Vučić jasno rekao, on je ovde bio na zadatku i on je svoj zadatak ispunio. On ne zna ni o čemu se raspravlja, ni šta je tačka dnevnog reda, on govori o budžetu, a mi pričamo o akcizama. On nama zamera da mi opstruiramo raspravu, a mi jedini diskutujemo o svim tačkama predloženih setova zakona koji su pred nama. Nijedan od vas sa ove leve strane nije izašao da kaže "a" o setu poreskih i carinskih zakona. Nemojte tako da obmanjujete narod, imajte malo ljudskog dostojanstva u sebi. Nemojte ovde da nam deklamujete. Nama ste zamerili - vi imate Hrvate. Ne, vi zamenjujete teze. Vučić vam je rekao - pripadnike HDZ-a. Velika je razlika između Hrvata i HDZ-a. Vi to ne razumete, ali to je vaš problem. Znači, te vaše prejake reči, to što ste licitirali ko ste, niko od poljoprivrednika ne zna za vas, ni od inženjera, pa da kaže - to je istaknuti čovek koji je ne znam šta uradio za razvoj naše poljoprivrede. Nemojte se na to pozivati. Mi vas znamo po zviždaljci, po šetnji. Vi ste ušli prvog dana u parlament za zviždaljkom. Pitao sam vas šta vam je to, a vi ste rekli da je to jedna korisna naprava. Samo se pitam zašto ne nosite zlatnu zviždaljku. Vi treba da nosite zlatnu zviždaljku, ne običnu, jer zahvaljujući njoj vi sada možete nama da deklamujete. To je ono što je objektivno. Prema tome, da završim, da ne dužim, molim vas, budite principijelni, pazite šta govorite, govorite istinu. To vas molim. Jeste, vi ste stvarno egzemplar provokatora i jednog agresivnog čoveka. To je vaš zadatak. Kada izađete ovde i kada vas čujemo da govorite o zakonskim predlozima, da ih branite, da argumentovano govorite, mi ćemo kazati – kolega Milivojeviću, vi ste i egzemplar pravog poslanika. Što se ljutite što vam se to kaže?
Gospođa Nikolić-Vukajlović i onda se vraćamo amandmanima, pretpostavljam.
Dame i gospodo poštovani poslanici i građani Srbije, ovo što se sada dešava u parlamentu očigledno je odraz naše političke situacije i opšte scene u Srbiji. Najmanje nam je važno šta će biti sa budžetom i najmanje nam je važno šta će biti sa ovim narodom. Ono što sam htela da kažem Demokratskoj stranci i gospodinu Srđanu Milivojeviću, to je – rođena sam u Aleksandrovcu, živim u Kraljevu i predsednik sam OO SRS u Kraljevu. Gospodine Milivojeviću, ako sam dobro upamtila vaše srpsko ime, imate srpsko ime, ali treba i srpski da se ponašate, žalosno je što se ne ponašate na srpski način, onako kako jedna srpska majka to voli i želi da čuje. Što se tiče vaših mišića i snajpera, rekli ste da mi imamo mišiće i snajpere. Vi se grdno varate. Nemamo. Ovde u parlamentu, kada je u pitanju SRS, ima dosta žena, visokoobrazovanih žena, majki i domaćica u pravom smislu, sa punim špajzom zimnice već sada u junu mesecu. Prema tome, nama je poslednje da upotrebljavamo mišiće i snajpere, u pravom smislu reči u kojem ste vi mislili na mišiće i snajpere. Međutim, vaši mišići i vaši snajperi su mnogo ubojitiji nego oni pravi. Molim vas, ako želite da upotrebite mišiće i snajpere, upotrebite to jednom i poravnajte nas... Molim vas, Milivojeviću, vama se obraćam kao čovek iz naroda. Nisam profesionalni političar, ja sam čovek iz naroda. Zato vam sada kažem, znači, ti vaši mišići i ti vaši snajperi su jako ubitačni. Ti vaši snajperi ubijaju dušu, ubiše našu budućnost i ti vaši snajperi ubiše našu decu, a ne zovu se snajperi, što je najcrnje. Narod ne zna da su to snajperi, narod misli da je to nešto drugo, da je to demokratija. Nije. Drago mi je što ćemo imati prilike da sa ove govornice, pre nego što se donese neki restriktivni poslovnik, pokažemo srpskom narodu koji su to vaši argumenti i mišići i koji su to vaši snajperi, jer vrlo maliciozno upotrebljavate, vrlo perfidno sprovodite vašu politiku. Vi nigde niste dobili, vi ste se samo sabrali, vi, gospodo iz demokratskog bloka, vi ste se sabrali pa ste dobili većinu, a niste dobili većinu, i tu je velika razlika. Što se tiče grada Kraljeva, odnosno opštine Kraljevo i opštinskog odbora SRS, mogu da poručim Novoj Srbiji – bili ste do sada na vlasti i više nikada, samo možete do narednih lokalnih izbora, ne znam gde se nalazite, gotovo da vas nema. Ali, šta je uradio vaš ministar – doveo je celu Vladu u opštinu Kraljevo, možete misliti, da bi birao predsednika opštine, a za predsednika opštine izvukao je anonimnog čoveka koji je po struci anesteziolog. Mi smo svi pod anestezijom, kada su u pitanju Kraljevčani. Stvarno nemamo pojma, a on je anesteziju upotrebio, čini mi se da je ušpricao u mozak narodu. Međutim, o čemu se dalje radi? (Predsedavajući: Nažalost, gospođo Nikolić, moram da kažem i vama da je vreme.) Drago mi je, ali samo da kažem da je vreme ove Nove Srbije u Kraljevu prošlo, završili ste i sa mostom i sa investicijama koje ste imali iz Fonda kapitalnih investicija, a radilo se sve iz budžeta opštine Kraljevo i još niste dali budžet opštine Kraljevo i još niste smeli da kažete gde ste šta potrošili. Znači, to će vam trajati do narednih lokalnih izbora, kada će Srpska radikalna stranka biti prva u Kraljevu.
Predlažem da se vratimo amandmanima. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Gojko Radić. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Radiću. Biće replika za pet minuta, molim vas, sedite dole. Molim poslanike da se smire i da sednu i onda možemo da razgovaramo, ne vidim ko se javlja, svi ste ustali sada.
Gospodo poslanici, ja sam podneo amandman na član 22. Pošto Vlada nije prihvatila ovaj amandman, smatram da je bolje da se zadržao onaj stari član 22, jer je bio puno prihvatljiviji i efikasniji što se tiče obračuna akciza i punjenja budžeta kroz akcize. Gospodo, nama je jasno zašto vi niste prihvatili ovaj amandman, pa bih ja malo da obrazložim i da kažem razloge neprihvatanja. Pošto je Crna Gora otišla svojim putem, koji je svima poznat, onda sada treba naći drugi način kako udovoljiti određenim biznismenima ili dilerima cigareta. Pošto vidimo da ste dobili nalog od stranih mentora da se morate rešiti Caneta, sada je logično da morate da menjate određene stvari i morate da se prilagodite novom bosu, koji najverovatnije uslovljava određene stvari da bi mogao lakše da funkcioniše na tržištu. Gospodo iz vladajuće garniture, mene zanima šta ste čekali do sada, kada sada sva ova silna imena kriminalaca pominjete, a mi smo vam sva ta imena dali kroz tri knjige: "Laufer javlja", "Laufer me nije zaboravio", "Žabac" itd. Da ne biste pravili više ovakve greške, mi vam sada dajemo jedan dobronamerni savet. Kada čujete od srpskih radikala o kriminalu u Vladi i u vašim strankama, požurite odmah i hapsite, jer će budžet sigurno biti puniji i bogatiji, i to ne za male stavke. Jer, da ste odmah krenuli kada ste formirali Vladu i kada smo vas mi obavestili o vašim vojvodama od "Meridijan banke", o kapitalu vaših bivših ministara, kada smo vas obavestili sa čim raspolaže ministar finansija, kolika sredstva ima, šta je radio i kako je radio, da ste odmah krenuli u hapšenja, onda bi budžet bio puniji i bilo bi vam lakše da raspolažete sredstvima koja uberete i ne bi se odlivala u privatne džepove. Ove akcize koje ulaze u budžet bile bi lakše naplative, ne bi išle, kao što je bio Cane... Ali, nas zanima, i nadamo se da će to SRS ubrzo saznati, ko je vaš novi diler cigareta, pa ćemo vas obavestiti. Nadamo se da nećete biti na vlasti, nego da ćemo biti u prilici da rešavamo te probleme i da ne dozvolimo da se bogatite enormno preko akcizne robe i da novac, umesto u budžet, skrećete u privatne džepove. Mislim da neprihvatanje ovog amandmana... I da ste ga prihvatili, ne bi ništa loše promenio u odnosu prema akcizama; ali, ja sam rekao, vaš problem je u tome što novi diler cigareta, onaj vaš koji je u senci, traži određene povlastice da bude zaštićen i vi ste to veoma vešto izveli.
Gospodin Vučić, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi imamo priliku da vidimo, sem činjenice da vlast ne zna o čemu se danas razgovara, ali to je nešto što je, rekao bih, prilično uobičajeno, i osim velike bahatosti ništa drugo ne možemo da saznamo, dobro je da ljudi čuju da mi imamo predloge vlasti koji se zasnivaju na nalozima CEFTA-e, koji su direktno protiv interesa države Srbije i naših građana. U trenutku kada je CEFTA potpisivana, tačno je, kako su neki primetili, iz političkih i ekonomskih razloga je to bio veoma loš sporazum za Srbiju. Iz političkih razloga što se prvi put Kosovo pojavljuje, pa makar i preko Joakima Rikera, kao posebna ili odvojena teritorija od Republike Srbije. Što se ekonomskih posledica tiče, biće dramatične posledice po srpsku duvansku industriju. Ovim predlozima vlasti krila će dobiti rovinjska duvanska industrija, sarajevska duvanska industrija, a mi nismo uspeli da zaštitimo ono što nam je predstavljalo određenu vrstu komparativne prednosti u regionu. Niko o tome nije brinuo, ni o hiljadama zaposlenih, ni o hiljadama onih koji tek treba da prime plate i svoje porodice da izdržavaju, ali se zato brinulo o tome kako da se podrži okupator na Kosovu i Metohiji i kako da taj okupator do kraja može da dobije svu vlast na "svojoj teritoriji", kao i kako što dublje, snažnije i brže u naše tržište da uđe, pre svega, rovinjska duvanska industrija, koja predstavlja jednog od najjačih proizvođačkih centara u ovom delu Evrope. Dakle, ono što je sasvim izvesno, bilo bi dobro da vlast ne razmišlja toliko o ulagivanju našim zapadnim susedima i o tome kako će njima što jače i slobodnije da otvori srpsko tržište, već da razmišlja o tome kako da se proširi srpska proizvodnja i srpska industrija na tržište zapadno od Drine i Dunava. Koliko vidim, po tom pitanju ne rade ništa i ne uspeva se ništa. Može Todorić da radi u Srbiji šta hoće, ali u Hrvatskoj niko ne može da kupi ni "Luru", ni "Vindiju", niti bilo šta drugo, ma koliko da taj Srbin ili ta srpska firma ima para, zato što hrvatska država to neće da dozvoli. Ovo što radimo, radimo direktno u interesu hrvatske države, protiv interesa srpske države, ali šta ćete kada imate predsednika Republike koji mrtav hladan može da kaže – izvinjavamo vam se za desetine i stotine hiljada pobijenih Srba. Valjda su ti Srbi krivi, posebno oni u kolonama izbeglica koji su bežali pred najezdom, pa se sada Tadić izvinjava Hrvatima što nisu dovoljno brzo bežali i što ih nisu dovoljno mitraljirali i dovoljno pobili. Sve u svemu, dame i gospodo, bilo bi dobro da prihvatite ovaj amandman narodnog poslanika Gojka Radića iz Srpske radikalne stranke i bilo bi dobro da poslanici većine, koji su ovde u malom broju, konačno shvate šta je na dnevnom redu. Nisam malopre stigao da kažem, sa najvećim zadovoljstvom iščekujemo te predsedničke izbore i da vidite šta se sve u Srbiji promenilo i kako su otvorene oči građanima za sve što ste im pričali o našim prijateljima iz Evropske unije i Amerike, koji nam sada otimaju Kosovo i Metohiju; da vidite kako su im otvorene oči od vašeg boljeg života i od svih vaših prevara, političkih i drugih ubistava neotkrivenih i do toga ko je, kako i koliko Srbiju pokrao. Srbiju su pokrale lažne demokratske snage, ali neka građani Srbije ne brinu, radikali će sve to dovesti u red i imaćemo dobru, stabilnu i pravu državu, koja će znati kako da se ponaša i na međunarodnom polju, uvek štiteći srpske nacionalne, ali i ekonomske interese. Hvala vam najlepše.
Hvala gospodinu Vučiću. Gospodin Zoran Krasić, po amandmanu, pa gospodin Veroljub Arsić, po amandmanu.
U pitanju je drugi deo trećeg poluvremena u projektu zvanom rasturanje Srbije, po konceptu demokratskih snaga. Zamolio bih sve poslanike da obrate pažnju na tekst obrazloženja ovog predloga zakona i videće da se u Zakonu o akcizama u delu iznosa akciza na cigarete, duvanske prerađevine promena vrši u skladu sa Akcionim planom za implementaciju CEFTA sporazuma u delu koji se odnosi na proizvodnju i promet duvana i duvanskih proizvoda, što je objavljeno u "Službenom glasniku" broj 29/2007. To je akcioni plan i jedan programski dokument, koji nema obavezujuću snagu i nema snagu zakona. To je opredeljenje demokratskih snaga u Republici Srbiji da se sporazum CEFTA primenjuje, iako nije potvrđen u Narodnoj skupštini. Pošto nije potvrđen u Narodnoj skupštini, to je običan programski dokument koji može interno da obaveže zastupnike te političke opcije, ali nema obavezujuću snagu. Zašto kažem treći deo drugog poluvremena? Moram da vas podsetim da je 2003. godine, kada je prodavana duvanska industrija u Srbiji, stvorena velika beneficija za kupce, jer su po tim uslovima oni i ušli u privatizaciju naše duvanske industrije. Njima je Vlada Zorana Živkovića obezbedila zaštitu akciznom politikom, a sada se navodno tu nešto menja u skladu sa nekim dogovorom. Zašto? Da bi se ovo tržište otvorilo i za neke druge. Da li je došlo do ekspanzije proizvodnje duvana u Republici Srbiji od kada je izvršena privatizacija ove dve fabrike? Nije. Šta se desilo? Desilo se, evo, čitam jedan dokument, datum je 14. februar 2006. godine; neki ministar vezan za poljoprivredu je dao rešenje da se odobrava uvođenje u proizvodnju strane sorte duvana tip NC55 itd. Ušlo je to seme i naravno nije rodilo. I, kada neko kaže da imamo domaće proizvođače cigareta ja vam kažem da su to sve strani proizvođači cigareta. Zašto? Pa, gro duvana je iz uvoza, oni ne tretiraju našeg seljaka i nisu oni ovde da bi razvili našu poljoprivredu; ne, nego da bi završili svoje mafijaške poslove. Samo da podsetim ove mlađe, oni stariji vrlo dobro znaju, kada se kaže proizvodnja cigareta, kaže se monopol, znači, država ima apsolutnu kontrolu, država sve odrađuje i ona o svemu odlučuje. Samo da vas podsetim, juče je gospodin Vlahović rekao da ne može prema poreklu robe da se vrši diskriminacija kada je u pitanju akcizna politika. U članu 40a, 40b imamo drastičan primer te vrste diskriminacije. Zašto? Zato što njima odgovara. Znači, velika stručna razmišljanja, koja se neki put završavaju na kafanskom jelovniku i cenovniku, nemaju pokriće u ekonomskoj logici i nauci, nego u čistom interesu. Koliko treba da se napune džepovi određenih pojedinaca; ne svih, tu postoji uža selekcija, zna se, njih deset-petnaest treba da zgrnu velike pare i to je kraj priče. Međutim, ono što sve nas treba da zabrine jeste činjenica da poslanici vlasti, pre svega iz Demokratske stranke, ili uđu ili ne uđu u Skupštinu, po pravilu ne diskutuju, ali kada odu u svoj zavičaj, u svoje rodno mesto, onda koriste svoj politički uticaj i na lokalnim televizijama iznose velike ekonomske misli o tačkama koje su na dnevnom redu. Sinoć je gospodin Boško Ristić, koga već danima niko ne vidi ovde, našao za shodno da tumači neke stvari, i da može i ne može, ali nikako da nam odgovori kako je mogao da bude sponzor svoje stranke sa 80.000 dinara u toku izborne kampanje. Da napravimo test i da javnost Srbije vidi šta je Demokratska stranka. Gospodine Mrkonjiću, koristim pravo iz člana 226. da dobijem obaveštenje i objašnjenje povodom toga koliko je ljudi iz Demokratske stranke dobrovoljnim prilozima, a radi se o parama iz inostranstva, oni su dali samo svoje ime i prezime, učestvovalo u finansiranju izborne kampanje januara 2007. godine. Samo da vas podsetim da sam izuzetno dobro obavešten i da znam da su čak i članovi Republičke izborne komisije iz Demokratske stranke bili sponzori svoje stranke, pa su se zaprepastili kada su svoja imena videli na listi koju je njihova stranka podnela u okviru izveštaja o finansiranju izborne kampanje. Neka mi neko objasni kako je Boško Ristić mogao da da 80.000 dinara i koje je poreklo tih para, odakle njemu te pare. Juče je organizovao anketu među građanima, i to izabrao one koji mesečno primaju po 350.000 dinara, da bi oni rekli kako se govor mržnje promoviše u Narodnoj skupštini. Tog Boška Ristića nema nigde, sada se priprema kako da raščisti stanje u sudstvu u Nišu i da vrati one svoje penzionere, da završi još neke stvari koje su ostale iz njegove prošlosti, poput one gde je pobegao i nije hteo da služi vojsku... Molim vas, hajde da vidimo ko to kritikuje Narodnu skupštinu, kako to može poslanik da kritikuje Narodnu skupštinu i kako može da kritikuje pravo na mišljenje. Što ne izađe sa svojim mišljenjem ovde, nego tamo gde nema replike? Tamo su moćni, silni, jaki. Ova vlada je podanička vlada i dobija naloge iz inostranstva; šta god da se napiše u tom nalogu iz inostranstva, oni pretaču u zakon. Kraj priče. Dobili su nalog da utiču na populacionu politiku i videli ste, kada je u pitanju bebi oprema; dobili su zadatak da srede sa tim auto-gasom, i tu ćute i ništa ne pričaju, ne iznose argumente. Gde su vaše stručne analize, gde su projekcije? Da li imate neku analitiku, neku procenu? Nema, ne iznosi se. Zašto? Računa se, ćuti, dok ova grmljavina prođe, kada dođe dan za glasanje biće 126 ručica u vazduhu i završeno; to je sve demokratska procedura, obezbedili smo legitimitet, legalitet i možemo da radimo šta god hoćemo. Ko će da plati? Građani Srbije. Ovo što ja pričam - socijalna demagogija; možda je socijalna demagogija, ali niko nije osporio. Niko nije našao za shodno da kaže - niste u pravu, radikali, kada to iznosite. Ne, nego da grmljavina prođe. Pa se javljaju ovi Drakulićevi - knjigovođe, računovođe, stručnjaci, kolumnisti, bože me sačuvaj šta se sve javlja. Povodom čega - cenovnika u kafani. Očekujem da će se u sledećoj kolumni dati retrospektiva svih cenovnika na Ibarskoj magistrali, pošto čovek ima maniju da vodi cenovnik. To je izgleda manija Demokratske stranke, jer su imali jednog Kovačevića ovde koji je skupljao za peticiju da se poboljša kvalitet kolača.
Hvala, gospodine Krasiću. Pošto je vreme radikalima isteklo, gospodin Veroljub neće. Hvala mu. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podnela narodni poslanik Marija Milišić. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 145. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, u ime SRS, podnela sam amandman na član 23. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama. Amandman glasi: "Član 23. briše se". Taj član se odnosi na član 40a Zakona o akcizama. Pošto je član predugačak, neću ga citirati, oni poslanici koji su čitali materijal znaće o čemu se radi. Zbog gledalaca ću reći da se radi o izjednačavanju plaćanja akciza na cigarete iz uvoza i cigarete proizvedene u zemlji. Cifre nisu bitne, bitno je da su one izjednačene u periodu od 2008. do 2012. godine. Smatram da je dosadašnje rešenje bilo primerenije, kako ekonomskoj situaciji, tako i zaštiti domaćih proizvođača duvanskih prerađevina. Ono što je interesantno jeste da je Vlada takođe podnela amandman na isti član Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama svega jedan dan kasnije od dostavljenog predloga narodnim poslanicima, pa se postavlja pitanje da li i posle toliko vremena niste mogli da se usaglasite i podnesete predlog bez naknadnih izmena. Pitam vas šta je tu uticalo ili ko je tu uticao da promenite odluku, pa da dan kasnije podnesete amandman na svoj predlog. U obrazloženju Predloga zakona, kao i u obrazloženju gde vi ne prihvatate moj amandman, vi se pozivate na CEFTA sporazum i Akcioni plan za implementaciju CEFTA sporazuma u delu koji se odnosi na proizvodnju i promet duvana i duvanskih proizvoda, a usvojen je zaključkom Vlade kojim su predviđeni iznosi akciza na cigarete do 2012. godine. Podsećam građane Srbije da je Jedinstveni sporazum o slobodnoj trgovini u jugoistočnoj Evropi, tzv. CEFTA sporazum, sklopljen pod pokroviteljstvom Pakta za stabilnost jugoistočne Evrope. Vlada, doduše ona bivša, parafirala je taj sporazum 9. novembra 2006. godine, a svečano potpisivanje bilo je 19. decembra 2006. godine. U međuvremenu je donet i Akcioni plan za implementaciju tog sporazuma, 23. marta 2007. godine. Primena CEFTA sporazuma podrazumeva ravnopravnost uslova poslovanja za sve učesnike na domaćem i regionalnom tržištu. Tu se izjednačavaju prava i obaveze svih privrednih subjekata čiji su proizvodi zastupljeni na tržištu Republike Srbije. Podrazumeva takođe i izjednačavanje akciza na cigarete koje su proizvedene u zemlji i uvezene od proizvođača zemalja CEFTA, a te zemlje su sledeće: Albanija, Bosna i Hercegovina, Bugarska, Hrvatska, Makedonija, Moldavija, Rumunija i Crna Gora. U trenutku usvajanja postojećeg pravnog okvira kojim se uređuje oblast akciza i proizvodnje i prometa duvana, vi kažete da težite postizanju nekoliko ciljeva, a to su: 1. stvaranje pretpostavki za uspešnu privatizaciju domaće duvanske industrije (to ste već obavili); 2. stvaranje uslova da se pozitivni uticaj privatizacije proširi na sve učesnike u proizvodno-prometnom lancu duvanske industrije (ovaj cilj nisam sigurna da je postignut, niti da će biti); 3. uspostavljanje takvog sistema oporezivanja duvanskih proizvoda kojim se obezbeđuje stabilan poreski prihod, kao i postepeno usklađivanje sa pravilima Svetske trgovinske organizacije i zakonodavstvom EU. Mislim da je vama upravo ovaj treći cilj najvažniji i da se trudite da ga sprovedete, ali vam ne polazi za rukom. To je bilo, ukratko, podsećanje na sporazum o slobodnoj trgovini. Srpska radikalna stranka je bila protiv njegovog potpisivanja. Zato su naši poslanici podneli toliki broj amandmana na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, jer izmene predviđene u tom predlogu zakona predstavljaju usaglašavanje sa tim sporazumom, kao i sa propisima Svetske trgovinske organizacije i EU. Smatram da je dosadašnje rešenje primerenije i ekonomskoj situaciji i zaštiti domaćih proizvođača duvanskih prerađevina i baš iz tog razloga SRS će glasati protiv Predloga ovog zakona.
Hvala gospođici Milišić. Gospodin Veroljub Arsić, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, postavljam pitanje poslanicima koji podržavaju ovu vladu, poslanicima vladajuće većine – neću ministru, za njega sam ostavio neka druga pitanja za kasnije, a vas pitam, dame i gospodo, kolege – zašto dozvoljavate da Vlada Republike Srbije ponižava Narodnu skupštinu i vas kao narodne poslanike? Evo o čemu je reč. Ovde pred nama imamo zakon o izmenama i dopunama koje se u jednom delu odnose na usaglašavanje važećih zakonskih propisa zato što je Vlada Republike Srbije potpisala sporazum CEFTA. Tu sada imamo jedno političko pitanje: ko je dozvolio Vojislavu Koštunici, kao predsedniku Vlade, da potpiše nekakav sporazum gde se Kosovo i Metohija nalazi kao posebna država i potpisnik je tog sporazuma? Da li se to Vojislav Koštunica konačno javno delom, a ne rečima, odrekao Kosova i Metohije ili je to možda uradio zarad koalicije sa Demokratskom strankom? Postavljam vama pitanje, pošto već glasate za ovakve izmene i dopune zakona – je l' Skupština Srbije ikad verifikovala ili dala saglasnost na taj sporazum? Nije nikad. Vlada traži od nas da mi ispoštujemo ono što je Vlada potpisala, a Skupštinu Srbije i narodne poslanike niko nije pitao. To radite, dame i gospodo narodni poslanici, prilikom utvrđivanja dnevnog reda, kada bez razmišljanja pritiskate dugmad. To radite, dame i gospodo poslanici koji podržavate ovu vladu, kada ovakve zakonske predloge usvajate u danu za glasanje. To radite, dame i gospodo narodni poslanici, kada glasate i protiv amandmana koji je podnela Srpska radikalna stranka. Ponižavate sami sebe i dozvoljavate da vas ponizi Vlada Republike Srbije. Doduše, to je vaš problem. Koje su posledice? Imamo posledice koje su političke, a to su da je Kosovo i Metohija potpisala taj CEFTA sporazum kao zasebna država i da smo mi pristupajući sporazumu CEFTA verifikovali na određen način postojanje Kosova i Metohije kao posebne države. Imamo i one druge posledice, koje su ekonomske prirode, i to se odnosi na domaće proizvođače i prerađivače duvana. Imali smo Zakon o preradi duvana koji je manje-više ista Vlada predložila, doduše u prošlom sazivu, pa je po tom zakonu predviđeno da ko hoće da se bavi preradom duvana i da učestvuje u prometu duvanskih prerađevina mora određenu količinu duvana da otkupi od domaćih proizvođača, naših poljoprivrednih proizvođača, naših seljaka. Znači, on je već stekao jednu obavezu, ko god hoće da se bavi preradom duvana, da podstiče domaću proizvodnju i da deo prihoda koji ostvari mora da ostavi ovde. Sad imamo situaciju da sve one koje ste zvali prilikom privatizacije domaće duvanske industrije, a to se odnosi na Duvansku industriju Vranje, na Duvansku industriju Niš, gde su vam usta bila puna hvaljenja kako su te firme uspešno privatizovane, kako su prodate za dobar novac... Nije problem prodati za dobar novac fabriku cigareta. I to isti onaj eks-ministar iz pretprošle vlade, Božidar Đelić, Boža derikoža. Sada imamo situaciju da te iste koje ste doveli, kojima ste uzeli novac, stavljate u jedan izuzetno nepovoljan položaj. Šta se u suštini menja? Menja se ovo da je starim članom 40a Zakona o akcizama napravljena razlika između domaćih prerađivača duvana, proizvođača cigareta, i stranih. I jedni i drugi su morali da donose novac u budžet Republike Srbije, s tim da domaći proizvođači manje po jedinici proizvoda, iz razloga da se štiti domaća prerađivačka industrija. Sada imamo situaciju da će do 1. januara 2008. postojati neka razlika, koja je bitno smanjena, a od 1. januara 2008. nikakva razlika između domaćih proizvođača cigareta i stranih. Ako pogledamo kako je koncipiran ceo ovaj zakon, vidimo da jednostavno određeni finansijsko-industrijski lobi, da li je regionalnog tipa, da li evropskog, da li svetskog, utiče na politiku ove vlade. Kada su bili u pitanju proizvođači sokova, došli smo do zaključka da je taj lobi izuzetno jak, da čak prkosi na određeni način i UN i Svetskoj zdravstvenoj organizaciji i da je to ostavljeno da se vlade zemalja bave zaštitom i domaće proizvodnje, i domaćeg tržišta i građana, pogotovo što konzumiranje takvih napitaka nije dobro za zdravstveno stanje, iziskuje i određene troškove koje država mora da da za zdravstvenu zaštitu i za lečenje lica. Znači, to je sa jedne strane. Ko je pravio taj pritisak? Osim monopolista, pravili su pritisak i "Kolinska" i "Fruktal". Onda smo došli u sledećem delu do kafe. Akciza je sa 40 dinara smanjena na 30. Tu je ministar bio malo bezobrazan prema građanima Srbije, lično ih je uvredio, zbog onog gasa koji se koristi za pogon motornih vozila. Samo se vi smejte, ministre, javiću se ja po sledećem amandmanu. Raspravićemo i sve to što ste rekli juče, da vam dokažem danas da ste juče lagali građane Srbije. Tu smo došli do toga da su se opet upleli "Kolinska", "Grand kafa", Narodna kancelarija, ministar u Vladi Dragan Đilas, njegov kum itd. Neko je rekao, mislim da je sadašnji poslanik Aleksandar Vlahović rekao jednom prilikom, kao ministar – dosta je sa tom burazerskom privatizacijom koja se radila po Srbiji, a onda je počela da se u Srbiji radi ne burazerska privatizacija, koja nikada nije ni bila, nego kumovska privatizacija. Znači, sve što ste do sada radili, radili ste na štetu ili domaće privrede i industrije ili domaćih individualnih primarnih proizvođača, a sve u korist nekih drugih koji nemaju nikakve veze sa Srbijom ili im je eventualno veza srpsko podzemlje i oni snajperi o kojima je ovde bilo reči maločas.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podnela Vlada Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Živkov.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred SRS podneo sam amandman na član 24. Amandman glasi – briše se član 24. U obrazloženju amandmana koji sam podneo piše da je dosadašnje zakonsko rešenje bilo daleko primerenije ekonomskoj situaciji i zaštiti domaćih proizvođača duvana, nego ovo što se sada predlaže. Da bismo došli do čiste situacije i da bismo mogli da obrazložimo zbog čega se ovo sve radi, a prethodne kolege su govorile povodom drugih članova o CEFTA sporazumu; sada se u članu 24. tačno vidi da se ispunjava ona obaveza koja je primljena iz CEFTA ugovora i da su proizvođači i uvoznici cigareta iz inostranstva i domaći proizvođači sada sa akcizama poravnati i ne razlikuje se uopšte procenat plaćanja akcize domaćih i stranih proizvođača. Samo bih se malo osvrnuo na praksu kako se distribuira i kako je centralizovan sistem od dozvole za trgovinu cigaretama i duvanskim prerađevinama do distribucije. Ministar bi morao znati koji je put za onog ko želi da se bavi trgovinom cigaretama i duvanskim prerađevinama. Prvo mora da plati dozvolu da bi dobio rešenje, da bi mogao da se bavi. Zatim mora da ide u Agenciju za duvan da plati svake godine taksu po istom osnovu koji je dobio i u dozvoli za obavljanje tim poslom. Zatim, kada krene distribucija cigareta... Samo da vas podsetim, 2000. godine ste rekli da ćete sve decentralizovati, da će se tržište otvoriti, da će biti slobodno tržište. U praksi, kada dođu komercijalisti koji prodaju, objekat za duvanske prerađevine ponudi cigarete koje se na tržištu mnogo bolje prodaju, pod uslovom da onaj obveznik koji kupuje kod te kuće cigarete mora da uzme cigarete koje uopšte nisu u prometu i koje uopšte nisu poželjne i nisu tražene na tržištu. Jednostavno, sa tim uslovljavate onoga koji prodaje da čak i onu maržu koju treba da zaradi i koja mu ostaje kao zarada, ostaje mu samo u tim cigaretama koje ste mu vi doneli ili ponudili, ili onaj komercijalista koji predstavlja direktnu trgovinu. Apsolutno se slažem sa Krasićem, koji je rekao – monopol je mala reč za trgovinu duvanskim prerađevinama i duvanom. Pozivam sve poslanike da u danu za glasanje glasaju za moj amandman, jer ako se amandman ne prihvati, samo da vas podsetim, domaći proizvođači više neće postojati. Sa ovom akcizom koja je izjednačena ubija se domaća proizvodnja i već je na neki način licencama i svim ostalim ugovorima, kao što je CEFTA ugovor, uništena domaća proizvodnja duvana, a to biste vi, ministre, morali najbolje znati.
Gospodin Veroljub Arsić, pa gospodin Topalović.
Dame i gospodo narodni poslanici, da malo pogledamo šta se u suštini dešavalo u svim ovim raspravama sa ovim zakonom, odnosno izmenama i dopunama Zakona o akcizama. Prvo, već smo imali to u raspravi u načelu, ministar je obećao građanima Srbije jeftinije stanove tako što će da se smanji porez na prenos apsolutnih prava. Tačno je, doduše, da će zahvatanja države u porezu na prenos apsolutnih prava da budu manja za ta 2,5%. Doduše, taj porez je poveren prihod lokalnih samouprava, tako da Vlada Republike Srbije tu poresku olakšicu neće da oseti, a neće ni građani Republike Srbije, jer se već u jednom od sledećih članova navodi da se akciza plaća, a do sada je to bilo oslobođeno, na gorivo za pogon građevinskih mašina i brodova za prevoz tereta. Dame i gospodo narodni poslanici i građani Srbije, nećete platiti 2,5% poreza na prenos apsolutnih prava, ali ćete prilikom kupovine stana platiti akcizu na gorivo koje koriste građevinske mašine. Kada je bilo nekih rasprava o uvođenju akciza na tečni naftni gas, ministar izađe i kaže – znate šta, red bi bio da i oni plaćaju akcizu zato što i oni koriste puteve. Već vidimo da se uvodi akciza i za gorivo koje koriste brodovi za prevoz tereta. Koje to puteve koriste brodovi, gospodine ministre? Valjda vodene, ali tu nema Velje. Šta se tu investira? Kiša? Dalje ministar kaže da će biti bolje jer će građani koji piju kafu plaćati 10 dinara manje akcizu. Samo još jednu stvar da vas pitam, gospodine ministre – osim o brodovima, bilo je reči i o građevinskim mašinama, da li se to odnosi na one građevinske mašine kojima se izgrađuju putevi i mostovi? Oni ne troše puteve i mostove, valjda ih prave. Znači, na sve se odnosi. Znači, gospodine ministre, izgleda da politika ove vlade nije da radi u interesu građana Srbije, jer svi poreski prihodi koje ste uvećali, da li se zovu akciza ili porez, fiskalno davanje jeste, uglavnom jesu na štetu građana. Koga ste oslobodili, gospodine ministre? Evo, ja ću da kažem koga ste oslobodili. Oslobodili ste Stanka Subotića - Caneta Žapca. Koristili su njegov avion, leteli po belom svetu. Ne znam da li kum ima, "Krmivo produkt" ima i svoj avion. Znači, oslobodili ste akcize luksuz. Željko Mitrović, to je ona televizija koja vam sve one mitinge prenosi, "Pink". Znači, oslobodili ste luksuz akciza, a opteretili ste akcizama ono malo proizvoda koje su građani koristili da bi koliko-toliko bili nezavisni i da bi koliko-toliko uradili nešto za svoje porodice ili omogućili sebi makar trenutak boljeg života. Za koga? Oduzeli ste njima da bi neko zarađivao više na kafi, oduzeli ste njima da bi neko više zarađivao na sokovima, oduzeli ste njima da bi neko više zarađivao leteći avionom, odnosno smanjujući troškove itd. I onda kažete da je ovo razvojni budžet, da ćete sa ovim da privučete strane investicije. Ne vidim kako, jer ono malo carine što imate i što funkcioniše ne štiti dovoljno domaću privredu i industriju. Kako ćete da privučete strane investitore da ovde naprave fabrike kada vam je svejedno da li će to da proizvede u Nemačkoj, Francuskoj, Holandiji, bilo kojoj drugoj zemlji, da doveze ovde, čak će možda da mu bude jeftinije, umesto da ulaže ovde i da stvorite takav ambijent da se oseća sigurno i zaštićeno kao proizvođač i da potpuno ravnopravno može da se nosi sa svim drugim učesnicima u trci za profitom. U tome jeste problem ove vlade.
Reč ima narodni poslanik Zdravko Topalović. Imate još tačno tri minuta.
Dame i gospodo, evo konkretnog pitanja za ministra i za celu Vladu. Molim vas da mi odgovorite, ali vrlo precizno, pošto ovde jedan uvaženi kolega iz Demokratske stranke pominje da je cifra najbolji prijatelj; evo, baš za raspravu: koliki je spoljnotrgovinski deficit u razmeni robe široke potrošnje sa Hrvatskom, a koliki sa Slovenijom? Naša bivša braća su se toliko upinjala, trudila, čak putem rata, da izađu iz Jugoslavije. Sada se trude da se maksimalno vrate na to tržište. Mogu slobodno da kažem građanima Srbije i javnosti da je Srbija danas okupirana njihovim kapitalom. Pokupovali su naša preduzeća, preplavili naše tržište svojom robom. Ja sam vas juče pozvao, kada smo pričali o kafi, da se ne ponavljam, o tečnom gasu i o svemu, da ako ne možete da zadržite akcize na uvozne sokove bar uvedete kvotu na robu koja dolazi iz okruženja, konkretno mislim na Hrvatsku i Sloveniju. Moje je pravo i sloboda čiju ću robu kupovati. Ja njihovu robu pre svega ne kupujem jer smatram da nije kvalitetna za tu cenu za koju se prodaje ovde. Pomenuću konkretan primer, to je Fabrika duvana Rovinj. Fabrika duvana Rovinj ući će od 2008. godine, biće akciza izjednačena sa cigaretama koje se proizvode u Srbiji. Moram da primetim da ste vi time prevarili i strane investitore. Da se razumemo, kompanije u proizvodnji duvana, poput "Filipa Morisa" i "Rotmansa", nisu kupile fabrike u Hrvatskoj i muslimansko-hrvatskoj federaciji, već su kupile u Srbiji, zbog kvaliteta duvana, zbog same prerade duvana i zato što u Srbiji postoji tradicija proizvodnje najkvalitetnijeg duvana, što virdžinije, to se zna, što orijentalnih vrsta duvana. Vi sada uvodite na naše tržište, dobro ste napisali u obrazloženju, loše cigarete, i jeftine. Rovinj ulazi na ovo tržište pre svega sa dampingom i direktnim švercom na tržište Srbije, obarajući cene domaćih cigareta, koje su kvalitetnije. Vi verovatno znate da se njihove lajt cigarete prskaju sumpornom kiselinom da bi dobile aromu i da bi se ubio uticaj, navodno, nikotina, a dobija se mnogo nezdraviji produkt. Znači, molim vas, konkretne brojke, spoljnotrgovinski deficit, pa da vidimo gde smo sa robnom razmenom. Njih Srbija nije zanimala. Sada ih zanima da se što više preduzeća u Srbiji kupi, da se obezvredi i ono malo proizvođača u Srbiji, da se bukvalno pravim stampedom stušte na srbijansku privredu. Ne čudi me, to je moj kolega, uvaženi gospodin Krasić, juče rekao, videćete njihove reklame na televiziji HRT 92, B92, nema razlike, videćete ih. Bukvalno se zna kako se ulazi na naše tržište, a to je pod uslovom ovih lobista, uvoznika njihove robe koji sebe predstavljaju njihovim velikim prijateljima i čine veliko zlo našoj privredi.
Hvala najlepše. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Hvala. Prelazimo na član 25. na koji je amandman podneo narodni poslanik Oto Kišmarton. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li je gospodin Kišmarton tu? (Jeste.) Izvolite. Imate 15 minuta.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, podneo sam amandman na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama. Amandman naravno nije prihvaćen, kao ni ostali amandmani Srpske radikalne stranke. Amandmanom se predlaže izmena i dopuna Zakona o akcizama i predlažem da se briše član 25. Tim članom se od strane Vlade predlaže izmena člana 40. Zakona o akcizama. Vlada predlaže da se znatno povećaju akcize na cigarete kako bi se izvršila harmonizacija akcizne politike sa propisima i standardima Evropske unije. Povećanje cena cigareta, domaćih i stranih, za svaku godinu do 2012. godine je od 33 do 43%, to je predlog Vlade. Međutim, pored povećanja cena cigareta, odnosno uvođenja akcize na to, veći problem je povećanje cene tečnog naftnog gasa koji se koristi najvećim delom u putničkim vozilima. To je takođe jedna nerazumna odluka Vlade, jer tečni naftni gas je ekološko i znatno čistije gorivo i trebalo bi podsticati da se što više koristi umesto motornog benzina. Znate, umesto da Vlada stimuliše korišćenje tečnog naftnog gasa za pogon putničkih vozila, uvodi više poreze na to gorivo, kako bi od građana više para otela za finansiranje glomazne administracije. Dakle, vratio bih se na moj predlog, a to je da se briše član 25. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, jer smatram da je dosadašnje rešenje primerenije ekonomskoj situaciji i zaštiti domaćih proizvođača i građana. Sve ove izmene akcize, i na tečni naftni gas, jer u komentaru Vlade je bilo da i u susednim zemljama takođe postoje akcize na tečni naftni gas, takođe i akcize na cigarete se uvode u okruženju... Problem ove vlade, kao i svih vlada "žute" demokratije, jeste u tome da se utrkuju u tome ko će više služiti vodećim zemljama Unije, ko će se više izvinjavati i poniziti pred susedima i zemljama Evropske unije. Od služenja Uniji, naravno, naši ministri imaju koristi, kao i razne mafije, a našim građanima, što se više približavamo zemljama Evropske unije i što više ispunjavamo standarde koji se traže od nas, sve je teže i teže. Često su standardi Evropske unije koji se traže od Srbije mnogo stroži od onih koji se primenjuju u drugim zemljama koje su već primljene u Evropsku uniju. Mi srpski radikali ne kažemo da ne treba sarađivati sa Evropskom unijom, ali ne po svaku cenu i po cenu Kosova. Treba razvijati dobre odnose sa evropskim zemljama i specijalne, dobre odnose sa Rusijom. Vodeće zemlje Evropske unije se prema nama odnose, kao i prema našoj Vladi, predsedniku naše zemlje, kao gospodar prema sluzi. To je zato što su im to Vlada i predsednik Republike dozvolili svojim ponašanjem. Međutim, Evropa ne može loše da tretira ceo narod Srbije. Ovaj narod ne želi biti ničiji sluga. Ovo je ponosan narod i jedino se treba stideti što ima ovakvu Vladu. Ranije sam govorio da svaki narod ima vladu kakvu zaslužuje. Međutim, mislim da to u ovom slučaju nije tačno, ovaj narod je mnogo bolji nego što je Vlada koju je dobio. Za ostalo što želim da kažem, javiću se po Poslovniku. Hvala lepo.
Hvala gospodinu Otu. Za reč se javio gospodin Zoran Krasić. Izvolite. Molim poslanike koji su ručali, iz Socijalističke partije, da se smire.
Pokušaću u sledećih desetak minuta da objasnim kakva je to taktika demokratske vlade, demokratskog bloka od 2001. godine. Tačno ću vam reći datum, a to je 25. januar 2001. godine. Tada je u toj vladi za te kontakte sa duvanskom mafijom bio zadužen gospodin Žarko Korać. Njega, nažalost, nema. On je vrlo upućen u te stvari. Meni su te stvari tako dobro poznate, s obzirom na to da sam radio neke knjige, pa sam upoređivao i promet, od fenomena zavisnosti 1993. godine, sve do nelegalnog prometa i pet kanala šverca koji su išli preko teritorije bivše SFRJ. Samo da vas obavestim, gospodine ministre, da je to predmet jednog velikog spora u Njujorku, pred sudom, gde države Evropske unije tuže najveće proizvođače cigareta, jer se računa da je zapadnoevropska unija ili evropska zajednica, kako je danas nazivate, za nekih desetak godina oštećena samo po osnovu poreskih prihoda, tu računajte i Englesku, Italiju, računajte tamo čak do Nemačke, taj prostor, za nekoliko milijardi dolara. Spor traje još uvek. Na putu je neka nagodba između "Filipa Morisa" i nekih komesara Evropske unije, a kolateralna šteta toga je i Milo Đukanović. Samo da vas podsetim, to sam više puta sa ove govornice pričao. Njegova sestra, kao advokat, na svakih šest meseci sa koferčetom odlazi, nosi neke devize, Bar - Napulj, da bi tužilac jednostavno prekinuo više da potencira pitanje odgovornosti Mila Đukanovića. Takođe bih vas podsetio da je na Vrhovnom sudu Italije bila jedna od tema - da li imunitet predsednika Republike Crne Gore važi u inostranstvu, a sa gledišta dostupnosti Mila Đukanovića organima pravosuđa i organima koji se bore protiv organizovanog kriminala u Italiji. Znači, nije ovo plod moje mašte. Ovo su surove činjenice o tome šta se dešavalo, šta se dešava i kako će u budućnosti to sve da izgleda. Naravno, veliki proizvođači cigareta su moćni, mogu sve da udare, mogu da kupe vladu. Oni su kupili neke naše ministre 2002. i 2003. godine. Samo ću vas podsetiti na onoga Vuka, Vulfa ili Volfa, kako beše, Minića, koji je po nalogu Mlađana Dinkića tu proveravao ko to švercuje, kako to švercuje, pa su ga onda ovi iz druge mafijaške bande uhapsili, priveli, navodno da nema dozvolu za pištolj itd. To je sve plod demokratije i razvoja tih demokratskih odnosa u Republici Srbiji. Dalje, kada je 2003. godine izvršena odgovarajuća promena u Zakonu o akcizama, data neka garancija kakva će biti akcizna politika za sledećih pet godina, bilo je protesta u Narodnoj skupštini. Doduše, tada je bilo u manjem broju poslanika Srpske radikalne stranke. Ali, ne lezi vraže, 2004. godine Mlađan Dinkić se pobunio, jer nije on sagledan u tom kolaču, pa je našao za shodno da se drzne da menja ove odredbe. Znate ko je skočio na Mlađana Dinkića? Opoziciona Demokratska stranka koja je sedela u Narodnoj skupštini. Sada nam se ove odredbe o akcizama na cigarete i duvanske prerađevine menjaju i tu su dva velika pritiska, to moram da kažem. To je ovaj nepotvrđeni sporazum. Teško će taj sporazum doći na potvrđivanje u Narodnu skupštinu, da znate. Oni imaju jedno specijalno tumačenje da to sve može da obavezuje, bez obzira na ratifikaciju. Nisu oni izuzetak, to se već kod nas desilo. Desilo se sa ovim "Tomsonom" Vukčevićem koji je potpisao kao tužilac za ratne zločine neki sporazum sa nekim drugim tužiocima; to mora da bude neki međunarodni ugovor koji treba da podleže potvrđivanju u Narodnoj skupštini. I neki drugi ministri su potpisivali međunarodne ugovore suprotno odredbama zakona koji reguliše vođenje međunarodne politike, tako da ovi iz Ministarstva finansija ništa nisu izmislili, oni se samo ponašaju prema jednoj matrici koja je prisutna u demokratskom bloku. Demokratski blok ne poštuje ni Ustav ni zakon. Šta se dobija ovom izmenom? Evo, vrlo prosto ćemo to da uradimo. Pošto je nekoliko vezanih članova, to je od člana 40a sve do 40đ vezano za obračun i iznos akciza kada su u pitanju cigarete i duvanske prerađevine, uzeću bilo koji član, pošto je princip koji je bio prisutan kod ministarstva koje je predložilo ove promene isti, nema neke velike razlike. Recimo, ako uzmemo ovaj član 40g, on sada glasi: "Na cigare i cigarilose plaća se akciza u visini, i to: 1) u periodu do 31. 12. 2006. 30%", to je znači prošlo, dalje, "2) u periodu od 1. januara 2007. do 31. decembra 2009. godine 40%". Šta oni menjaju sada? Oni sada kažu: "u periodu do 31. 12. 2009. godine 33%", znači 7% manje, u ovoj godini 7% manje, i još u nekim sledećim godinama. Kažu, to je manje zbog neke politike, ali već od 2010. godine biće 40%. Ako oni budu na vlasti i kada dođe taj period, oni će opet da traže promenu, jer će opet neki proizvođač cigareta da kaže – pa znate šta, mi nismo zaštićeni na vašem tržištu, znate pod kojim uslovima smo otkupili duvansku industriju, znate li vi koliko smo mi dali reketa vama za te stvari. To je obična perionica para, da znate, te investicije, to je obična perionica para. U svim ovim članovima daje se beneficija na osnovu nekog neratifikovanog sporazuma CEFTA, gde se pravi jedan geto na tom, kako oni kažu, zapadnom Balkanu. To prvi put čujem ovih nekoliko godina, ranije nikada taj izraz nije postojao, kao što ni Preševska dolina nije postojala. Građani Republike Srbije bi mogli da budu zainteresovani da čuju i sledeći "govor mržnje", to su vaši podaci, gospodine ministre, kaže ovako – ukupan spoljni dug Republike Srbije prema kreditorima u martu 2007. godine iznosio je 19,8 milijardi dolara, od toga dug javnog sektora iznosi 8,3 milijarde dolara, a privatnog sektora 11,5 milijardi dolara. Znači, to je neka naša startna pozicija sa kojom kreće ova rekonstruisana DOS-manlijska vlada. U martu 2007. godine, prema podacima Agencije za privatizaciju Republike Srbije, na tenderima i aukcijama prodato je ukupno 20 preduzeća, 19 putem aukcije i jedno metodom tendera, čime je ostvarena ukupna prodajna cena od 16,01 miliona evra. Na prodaju čeka, molim vas građani obratite pažnju, još 1.075 preduzeća. Obrali ste bostan, sve će da vas isteraju s posla. Kaže se ovako: za 1075 preduzeća će biti aukcijska prodaja, 110 preduzeća će biti tenderska i 58 preduzeća kroz program restrukturiranja. To je podatak od 7. maja 2007. godine. Kako se kreću naše devizne rezerve? Podaci Narodne banke Srbije – ukupne devizne rezerve decembra 2006. godine su bile 12,64 milijarde dolara, dok su na dan 31. marta 2007. godine 12,48 milijardi dolara. Znači, primenjujući logiku izbora predsednika Narodne skupštine i poremećaja na berzi možemo da kažemo – pregovori o novoj vladi su direktno uticali na stanje deviznih rezervi. Mogu sada da vam lepo čitam i kako stoje stvari sa našim proizvodima u izvozu. E sada da vidite šta se to kod nas najviše izvozi, šta se najviše uvozi. Prema odsecima te standardne međunarodne trgovinske klasifikacije u izvozu za period januar-mart 2007. godine najveće učešće imaju gvožđe i čelik, obojeni metali, odeća, žitarice i proizvodi, povrće i voće, to je oko 39% ukupnog izvoza. Šta se najviše uvozi? Nafta i naftni derivati, sasvim normalno, drumska vozila, prirodni gas, industrijske mašine za opštu upotrebu, i gvožđe i čelik. Na to otpada otprilike 33% ukupnog uvoza. Ako hoćete da gledamo kako ide sa našim spoljnotrgovinskim deficitom, koji može biti dobar pokazatelj prilivanja, onda možemo ovako da kažemo – osnovna karakteristika naše spoljnotrgovinske razmene jeste visok deficit, koji je u 2006. godini iznosio 6,7 milijardi dolara, što je za 12,8% više u odnosu na 2005. godinu; rast tog deficita je nastavljen i u 2007. godini i za prva tri meseca iznosi dve milijarde dolara. Ko je krivac? Boris Tadić i Vojislav Koštunica. Oni su se toliko dogovarali i pregovarali da su na kraju morali da prihvate čak i ono što se od njih nije tražilo, kako bi se dodvorili i dokazali da su na putu ka EU. Samo su oni na putu ka EU, svi naši pokazatelji o rezultatima DOS-manlijske vlade govore o tome da mi tonemo.
Hvala, gospodine Krasiću. Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Darko Glišić. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Saša Valjarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto moj uvaženi kolega Glišić nije tu... A da vas podsetim, on zamalo da bude žrtva duvanske mafije, da javnost Srbije zna. Jasno, zbog prozivanja gospodina Caneta. Što se tiče ovih amandmana na Zakon o akcizama, ja bih nešto uopšteno rekao. Pre svega, postavio sam malopre jedno konkretno pitanje, ali da ponovim, za robu široke potrošnje, pošto je kolega Krasić izneo vrlo precizne podatke u kom obimu Srbija učestvuje u izvozu, a to se pre svega odnosi na "Sartid", na obojene metale. Srpska radikalna stranka će uvek štititi domaće proizvođače, uvek kada za to postoji opravdani ekonomski interes, državni interes, prateći taj program adekvatnim socijalnim programom, što do sada nije bio slučaj sa Vladom koju predstavlja DS i tzv. demokratski blok. Baš iz tog razloga smo pomenuli ovde mnoge stvari, da smanjenje akciza konkretno na kafu, ukidanje akciza na bezalkoholna pića, povećavanje, odnosno uvođenje akcize na tečni naftni gas, pa 1. januara povećanje te akcize na tečni naftni gas na 10 dinara, ne doprinosi jednoj zdravoj klimi privređivanja u domaćoj industriji. S jedne strane ćete drastično isprazniti budžet zato što nećete imati prihod od određenih akciza, a s druge strane opteretićete najširi sloj stanovništva, a ne uvoznike. U ovom slučaju, pomenuo sam normalno i duvansku industriju iz Hrvatske, sarajevsku iz muslimansko-bošnjačke federacije, znači da ovo vaše objašnjenje da se ovim svim merama na akcize za duvan pre svega štiti kvalitet duvana i cena ne stoji, jer sam rekao da će ući cigarete vrlo lošeg kvaliteta. Činjenica je da ćemo, maltene, doći u jednu vrlo nezavidnu situaciju, da će gro hrvatskih i slovenačkih firmi biti vlasnici naših preduzeća. Normalno, kroz sve ovo njihova strategija je vrlo jasna: pokušavaju da imaju ekonomski zavisnu Srbiju. Druga stvar je ono što ste vi često izvrgavali ruglu, a to je sporazum sa Rusijom i Belorusijom o jedan posto carinskog evidentiranja. To hoće Hrvatska i Slovenija da iskoriste za prodor na rusko tržište i zemlje poput Belorusije, Ukrajine. To je jedan od njihovih primarnih ciljeva, uz obezvređivanje naše privrede, a rekao sam i pravi razlog. Treba pomenuti robu široke potrošnje i ostalu, na koji način bismo mogli da se zaštitimo – uvođenjem kvota i opterećenjem akcize robe široke potrošnje iz zemalja iz okruženja, Hrvatske i Slovenije, pošto ugovor CEFTA nije još ratifikovan u našem parlamentu. Recimo, u Srbiji imamo problem sa otkupom mleka. Ući ćete u bilo koji naš megamarket, supermarket i videćete u ponudi alpsko mleko, "mleko z bregov", pored svih naših mlekara koje su, doduše, privatizovane, ali su nastavile da rade punim kapacitetom. Stoga generalno SRS smatra da je Zakon o akcizama loš. Nadamo se da ćemo vrlo brzo imati priliku da raspravljamo o kompletnoj njegovoj promeni, a prateći zakoni, zakon o budžetu za sledeću godinu, o kome ćemo vrlo brzo raspravljati, između ostalog, treba da bude i zakon o računovodstvu, koji je vrlo komplikovan, a pričate da želite pridruživanje EU... Još jednom apelujem, pored toga što ne štitite domaću proizvodnju, da ne stvarate jedan negativni imidž Srbije na taj način što, u krajnjoj liniji, čak ne štitite ni ona strana preduzeća koja su kupila domaće proizvođače i koja su nesmetano nastavila rad. Pomenuo sam dva proizvođača cigareta, da ne pravim više reklamu, koji su nastavili da rade u Srbiji. Pomenuo sam juče proizvođače sokova i vode koji su nastavili da rade i, u krajnjoj liniji, doprineli su pospešenju te proizvodnje i razvijanju robnih imena tih naših proizvoda koje su i zadržali. Znači, još jednom apelujem na vas da dobro razmislite o svim amandmanima Srpske radikalne stranke koji su upereni na direktnu zaštitu naše privrede.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Da ne bi bilo zabune, član 26. se odnosi na nešto što ima drugačiji naziv, a to je duvan, a prethodni članovi se odnose na cigarilose itd. Obični ljudi koji posmatraju ovaj prenos mogu da kažu - ko to koristi, to je mali broj ljudi, šta se tu dešava, zašto se uplićete u raspravu o tim stvarima, pošto je to, po nekima, i nebitno jer nije tako masovna potrošnja. Moram da se uključim u ovo zato što je tu u pitanju jedan princip, a taj princip je prisutan kod člana 23. kojim se menja član 40a. Vidite, do 31. decembra na cigarete iz uvoza se plaća akciza u iznosu od 18,36 dinara po paklici, a na cigarete koje su proizvedene u zemlji iznos od 5,44 dinara po paklici. Sada očekujem da Aleksandar Vlahović utrči ovde sa najmanje jednim buzdovanom i da preti Vladi kako se tako diskriminatorski odnosi prema proizvodima za koje se plaća akciza. Sećate se sa koliko žestine i žara je pričao o sokovima, kada je rekao da to nigde na kugli zemaljskoj ne postoji, sok je sok, da li je iz uvoza, da li je domaći, treba da mu bude ista akciza. Cigarete, cigarilosi, to je sve isto, da li kod nas proizvedeno, da li iz uvoza. Zašto se tu pravi diskriminacija? Ko profitira zbog te diskriminacije? Strani investitori, oni koji su kupili ove naše fabrike, verovatno, ali ne mnogo. Osim toga što su kupovinom fabrika kupili tržište, oni su stekli i prirodno pravo da odavde švercuju. Ovi ne smeju da ih kontrolišu. Kako da ih kontrolišu kada sredstva koja su data za kupovinu tih fabrika predstavljaju direktne strane investicije, a njima su puna usta direktnih stranih investicija. Kako može da se napadne koka koja donosi plodove? Znači, termin "kvisling" je više zastareo. Mi u Srbiji taj termin ne smemo da upotrebljavamo. Pravi naziv na srpskom jeziku - dosmanlija. Evo, dva-tri dana ubeđujemo javnost po konkretnim tačkama, tačno od tačke do tačke. Ne vole decu, ne vole ljude koji se jeftino voze. Sve mora da se oporezuje, mora da stane život, kako reče njihov ideolog "Srbija mora iz pepela da krene", a računali pepeo - spalili zgradu Savezne skupštine. Što reče Batić - šta pričate, tri futera samo. Ako je tri futera, gde je još 80 slika? Gde je ona pomoć što je trošio otac demokratije kao predsednik Savezne skupštine? On je rukovodio obnovom zgrade Savezne skupštine. Nema para. Ovde se zbog donacija, zbog sponzorstva sve daje, i teritorija, i suverenitet, i ponos, i dostojanstvo, i perspektiva, i budućnost, sve se daje. Takva je politika Demokratske stranke u koaliciji sa nevladinim sektorom. Sve je finansirano iz inostranstva da se napravi jedna priča o demokratskim standardima, o putu ka Evropi. Sada ljudi omađijani Evropom, demokratskim standardima, samo o tome pričaju, drugo ih ništa ne interesuje. To može da ide godinu, dve dana, ali neminovno dolazi trežnjenje. Zašto? Zato što je neminovan sudar sa stvarnošću. Sudar sa stvarnošću može da bude vrlo opasan. U tom sudaru sa stvarnošću dobijamo podatke, evo najnovijeg podatka - 913 hiljada nezaposlenih u Republici Srbiji, vaš podatak, njihov zvanični podatak. Prihvatam, neka bude i to. Bolje išta nego ništa da imamo kao podatak. Šta je još značajno za promenu te tzv. akcizne politike? Ovde se priča o nekom sporazumu CEFTA. Šta je to? Onaj ko je rasturio bivšu SFRJ došao je do zaključka da bi Slovenci i Hrvati mogli da konkurišu tamo na nekom njihovom tržištu, mada i oni to teško mogu da rade, jer slovenačka kranjska kobasica ne može da ide u Zapadnu Evropu, jer ima veliki procenat vlage, između ostalog. Oni njihovi standardi ISO, standardi kvaliteta itd., to su oni izmislili da bi se zatvorilo tržište EEZ, ne radi standardizacije i zbog nekog kvaliteta. Ne, nego ti nemaš sertifikat ISO, tvoj proizvod ne može na moje tržište. Čekajte, ali odgovara. Da se standardizuje, pa ćemo da vidimo da li će da dođe, da li neće da dođe. I, da ne bi imali neke malo veće lomove... Jer, vidite i sami šta nama nude iz EU - evropsku perspektivu. Kažu, vi sve morate najcrnje da uradite u Srbiji, a mi vam nudimo evropsku perspektivu. Sada stičem utisak da su ovi iz DS-a uhvatili tu demokratsku perspektivu. Kako je uhvatiste? Pokažite tu demokratsku perspektivu. Evo, Karla del Ponte vam je juče rekla - mora Mladić, pa tek onda da idete sa Oli Renom, "oli paprikom", da potpisujete nešto. Smešno je, komična je vaša politika. Vaša politika ne vidi građanina Republike Srbije, vaša politika vidi samo evro. Da li ima evro - može, nema evro - gotovo, kraj priče. Samo da vas podsetim nešto, vi ste tada bili, tada vam je pomagao RTS, javni servis, i B 92, bio je onaj Šumarac, što farba brkove, ovde. Tada smo ga mi upozorili, kada je bio donet Zakon o izgradnji objekata, novi, epohalni, najbolji, i tada smo mu na konkretnom primeru rekli - zaustavi gradnju na Dedinju, na padini prema Lisičijem potoku. Šumarski fakultet je napisao studiju koliko je to opasno za ekologiju grada Beograda. Prođite sada, pa mi kažite ko je vlasnik onih zgrada i onih vila. Dakle, napravite popis, gde je Tadić, gde je ovaj, gde je onaj, napravite spisak i obavestite javnost. Zašto legalizacija nigde nije uspela ili teško uspeva uz neka davanja, a sa ovim "idi mi dođi mi" Zakonom o izgradnji objekata oni koji imaju grade; najbolji način je ta građevina, jer uloži dinar a dobije tri, em zaštitio svoj kapital, em zaradio, i to smo naučili od demokrata. Mnoge stvari smo od vas naučili. Naučili smo da kada dođemo na vlast sve vaše isteramo sa posla, nema veze da li su primljeni po zakonu ili nisu primljeni po zakonu, svi izlazite napolje. Zašto? To ste vi uradili. Zašto bih ja menjao demokratske standarde? Šta još - svi mediji pod kontrolu, apsolutno svi. Drugo, ima da nađemo čoveka koji će da prodaje sekunde. Vaš Đilas prodaje sekunde, odete na RTS, kažu, cena je ta i ta, a ako hoćeš jeftinije, idi kod riđeg i završićeš posao. Ode se kod kudravog i završi se posao. Javljaću se ja još, pošto sam ja stečajni upravnik DS-a. Kao što vidite, ovde nema govora mržnje, da bi shvatili ovi buzdovani iz RTS-a i ovih drugih medija, nego je ovo govor činjenica, a pred govorom činjenica auditorijum sa leve strane ćuti. To zapamtite.
Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo poslanici, više od mesec dana poslanici Srpske radikalne stranke iznose činjenice u ovom parlamentu i pokazuju i dokazuju građanima Srbije koliko je izvršna vlast u Srbiji štetna po državu Srbiju i po svakog građanina, odnosno pojedinca, dakle, od onog nesrećnog predsednika Srbije, pa do poslednjeg ministra u Vladi, skoro bez izuzetka. Juče sam govorio o štetnosti jednog učesnika vlasti iz političke organizacije G 17 plus i na primeru njihovog amandmana koji su podneli na član 6. ovog predloga izmena Zakona o akcizama dokazao njihovu nedoslednost i neprincipijelnost. Danas ću se samo kratko osvrnuti na to sa jednog drugog aspekta. Naime, poslanik Živadinović iz poslaničke grupe G 17 plus podneo je amandman na član 6. Naravno, na isti član i u istom obliku podnela je amandman i Srpska radikalna stranka tražeći da se ne prihvati uvođenje akciza na tečni naftni gas. U svom izlaganju gospodin Živadinović je na kraju rekao, a ja ću vam citirati dve poslednje rečenice: "Zbog toga što je ovo minimalan prihod za budžet Srbije, ja sam ispred G 17 plus i predložio amandman da se ove akcize ukinu. Očekujem da svi narodni poslanici koji vode računa o interesima građana koji su glasali za njih u danu za glasanje podrže ovaj amandman i da ćemo i dalje biti bez akciza na tečni naftni gas". Posle dva dana isti poslanik je povukao taj amandman. Moram da podsetim da ovo nije bila njegova lična namera i želja, da je on, kako ovde sam kaže, podneo amandman ispred poslaničke grupe G 17 plus, što znači da je vrh stranke za ovo znao i, naravno, odobrio takav amandman. Ono što je interesantno ovde, to je da je amandman podnet posle usvajanja predloga budžeta na samoj Vladi. Naime, u četvrtak, 14. juna, Vlada je usvojila na svojoj sednici predlog budžeta, a tek posle toga, dakle, u petak popodne, predlog budžeta je stigao u Skupštinu i mi kao poslanici smo dobili taj predlog i tek tada smo mogli da podnosimo amandmane. Znači, predstavnici G 17 plus sede u Vladi, glasaju za predlog budžeta i posle toga podnose amandmane na isti taj predlog. Znajući gospodina Dinkića, znajući karakter ove političke organizacije, ja tvrdim da se ovde radi o trgovini jednog ministra sa ostatkom Vlade, odnosno premijerom. Sada takođe želim da vam ukažem na štetnost ove vlade, i citiraću samo deo iz obrazloženja budžeta koji je usvojen pre nekoliko dana. U obrazloženju na strani 81. pod naslovom - Makroekonomski okvir za sprovođenje fiskalne politike, stoji: "Budžet Republike Srbije za 2007. godinu zasniva se na ostvarenim makroekonomskim i fiskalnim rezultatima u 2006. godini i u proteklom delu 2007. godine, na predviđenom kretanju privredne aktivnosti i planiranoj fiskalnoj politici za 2007. godinu". Dalje, na sledećoj strani predlagač je rekao: "Prema preliminarnim podacima Republičkog zavoda za statistiku, realni rast bruto domaćeg proizvoda u prvom kvartalu 2007. godine procenjuje se na oko 7% u odnosu na prvi kvartal 2006. godine." Na istoj strani dalje stoji: "Procena realnog rasta bruto društvenog proizvoda u 2007. godini iznosi 5,9%". Molim vas, za prva četiri meseca realan rast je bio 7%, a procena je da će na nivou godine biti 5,9%. To znači, za preostalih osam meseci, kada imamo Vladu, imaćemo pad ovog bruto društvenog proizvoda ili ćemo imati mnogo manji rast nego što smo imali u periodu bez Vlade. Faktički, u prva četiri meseca ove i tokom nekoliko meseci prethodne godine mi smo bili bez vlade; ona je sama priznala, bila je tehnička i nije mogla da donosi nikakve važne odluke, niti da utiče na privredna kretanja i život u Srbiji. Prema tome, Vlada sama priznaje ovde da je štetna po Republiku Srbiju i kao takva nam nije ni trebala, naravno, ne u ovom obliku i sastavu. Što se tiče amandmana, ja sam podneo amandman na član 27. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, a član 27. se odnosi na član 40đ osnovnog Zakona o akcizama. Ovaj član 40đ govori o načinu objavljivanja maloprodajnih cena i njihove promene u "Službenom glasniku Republike Srbije" i obavezi tog objavljivanja od strane onih koji se bave prometom duvanskih prerađevina. Po postojećem zakonu, ova obaveza je bila u Upravi za duvan. Odnosno, po postojećem zakonu to je bila Agencija za duvan, a po Zakonu o duvanu Agencija za duvan je ukinuta, ugašena, a osnovana je Uprava za duvan u Ministarstvu finansija. Ovaj predloženi član ima dva segmenta. Prvi je taj tehnički, što se deo ovog zakona usaglašava sa Zakonom o duvanu. Po Zakonu o duvanu agencija više ne postoji, postoji Uprava u sastavu Ministarstva finansija i logično je da te nadležnosti koje je imala agencija pređu sada u nadležnost Uprave. Onaj drugi deo, onaj drugi segment ovog člana je taj suštinski deo u kome se govori da obavezu objavljivanja maloprodajnih cena i njihove promene više nema Uprava za duvan, već to moraju uraditi proizvođači, odnosno uvoznici. Po ovom predlogu proizvođač, odnosno uvoznik mora da prijavi Upravi za duvan promenu maloprodajne cene, a zatim, po dobijanju saglasnosti od Uprave, da on sam objavi tu promenu u "Službenom glasniku Republike Srbije". Ponavljam, do sada je to bila obaveza Uprave za duvan i moj amandman ide u tom smeru, da to ostane obaveza Uprave za duvan i da se ne prenosi na proizvođače, odnosno uvoznike. Zašto to kažem? Kažem zbog toga što ovo kako je ovde napisano menja karakter Zakona o duvanu. Ovde ima dosta pravnika, ja nisam pravnik ali mislim da ne možemo kroz Zakon o akcizama promeniti neke stavove Zakona o duvanu. U članu 67. Zakona o duvanu iz 2005. godine stoji, citiram: "Proizvođač, odnosno uvoznik duvanskih proizvoda dužan je da pre stavljanja u promet duvanskih proizvoda odredi maloprodajne cene tih proizvoda i prijavi Upravi. Lica iz stava 1. ovog člana dužna su da Upravi prijave i svaku promenu maloprodajne cene duvanskih proizvoda pre njihovog stavljanja u promet." Ova obaveza je definisana Zakonom o duvanu. Predlagač u Zakonu o akcizama unosi u ovaj član novi stav koji glasi: "Proizvođači, odnosno uvoznici duvanskih prerađevina dužni su da u prijavi maloprodajnih cena iz stava 1. i 2. ovog člana, odnosno u aktu o utvrđivanju, odnosno promeni maloprodajnih cena iz stava 1. i 2. ovog člana naznače dan od kada se te maloprodajne cene primenjuju." Ovaj stav je potpuno suvišan, jer je sve ovo lepo definisano Zakonom o duvanu. Dalje, u članu 68. Zakona o duvanu stoji: "Rešenja o upisu u registre", ovde se misli na registre proizvođača, uvoznika, prerađivača itd, "koji se vode u skladu sa ovim zakonom, odnosno maloprodajne cene iz člana 67. stav 1. ovog zakona, objavljuju se u Službenom glasniku Republike Srbije". Sledeći stav: "O objavljivanju rešenja i o objavljivanju maloprodajnih cena iz stava 1. ovog člana u "Službenom glasniku Republike Srbije" stara se Uprava." Znači, Zakonom o duvanu definisano je da je to nadležnost Uprave za duvan i ne možete sada Zakonom o akcizama da tu nadležnost prebacujete na nekog drugog. Molim vas, ovo treba uskladiti sa Zakonom o duvanu i mislim da predlagač još uvek može da reaguje tako da ostavi samo ovaj tehnički deo ovog predloga i ovog člana 27, a ovaj suštinski deo, koji prebacuje nadležnost na uvoznike i prerađivače, da izbaci iz ovog člana, da bi ovo bilo sasvim korektno. No, uradite kako hoćete, u vašim rukama je i nož i pogača, ali vodite računa, pogača je sve manja.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka je protiv uvođenja akciza na tečni naftni gas. Ovaj član, u stvari, reguliše samo usklađivanje sa prethodnim članovima, odnosno izmenama i dopunama ovoga zakona. Ovo su kaznene odredbe zakona, i to sa prilično visokim rasponom kazni. Novčanom kaznom od 5.000 do 500.000 dinara kazniće se za prekršaj fizičko lice - preduzetnik ako ne prijavi Poreskoj upravi, dodaje se tekst - centrali, mesto na kome obavlja prodaju tečnog naftnog gasa krajnjem potrošaču za pogon motornih vozila. Prvo, nije mi jasno čemu ova odredba. Potpuno je suvišna u zakonu i ko god da se malo razume u naš fiskalni ili poreski sistem zna da ako nije obaveznik po osnovu akciza, po osnovu poreza na dodatu vrednost jeste. Znači, on je već prijavljen poreskom organu za delatnost koju obavlja i prijavljeno je mesto na kome obavlja tu delatnost. Čemu taj strah i ta paranoja da će neko da pokuša da vas prevari? Hajde ovaj prethodni, odnosno ove tačke koje su ranije stajale u tom zakonu se odnose na to da ako ne uplati akcizu u propisanom roku, država može da primeni, i ukoliko neko zakasni sa prijavom, odnosno sa plaćanjem akciza u datom roku; ako ne podnese ili ako blagovremeno ne podnese obračun akcize, hajde i to razumem; ako ne prijavi početak obavljanja delatnosti nadležnom poreskom organu, i to razumem, ali pazite sad ovaj deo koji se dodaje "odnosno ne prijavi Poreskoj upravi - centrali mesto na kome obavlja prodaju tečnog naftnog gasa krajnjem potrošaču za pogon motornih vozila". Oni koji se već bave tom delatnošću prijavljeni su Poreskoj upravi, jer su PDV obveznici, a za one koji će da otvaraju svejedno je, da li se bave prodajom cigareta, prodajom kafe ili nekog drugog proizvoda koji je opterećen akcizom, to nije navedeno ovde u zakonu, nego se isključivo insistira da u zakonu bude navedeno da oni koji prodaju tečni naftni gas namenjen za pogon motornih vozila moraju posebno da prijavljuju svoje mesto na kome će da obavljaju tu delatnost. Dalje, kaže se u tački 4) tog člana koji se menja: "ako pri promeni stopa i iznosa akcize ne izvrši popis akciznih proizvoda na zalihama ili ako u nove cene ne ukalkuliše povećanu, smanjenu ili ukinutu akcizu". Razumem potpuno da se i za to primenjuju kaznene odredbe. Dalje: "ako nije dostavio nadležnom poreskom organu dokaz da je sredstva preneo na kupca"; to je sada malo diskutabilno, to se ranije radilo, kada su bile one poreske izjave i kada se popunjavalo i kada je bilo namenjeno za neku drugu prodaju itd. To se primenjuje i prilikom obračuna PDV-a, za akcize je potpuno suvišno, jer akcize plaća onaj prvi, znači ili uvoznik ili proizvođač, i nema pravo da prenosi na nekog drugog. "Ako maloprodajne cene duvanskih prerađevina nisu prijavljene Upravi, kao i ako nisu istaknute u odnosno na objektu trgovine na malo tako da su jasno vidljive" – to je potpuno suvišan stav i to je već regulisano opštim zakonima i zakonskim propisima. Samo da vam kažem, prva stvar koju tržišna inspekcija radi kada uđe u bilo koji maloprodajni objekat, da li se bavi prodajom robe široke potrošnje, da li prodajom duvana i duvanskih prerađevina, jeste da proveri da li su cene lepo istaknute. Moraću da kažem, gospodine ministre, valjda ćete to preneti nekome u Vladi Republike Srbije da su tu i najveće zloupotrebe od strane tržišne inspekcije, da čak i svesno obaraju cene sa rafova da bi kaznili prodavce i da su kazne koje tom prilikom određuju drakonske. Iskoristio bih priliku da postavim jedno pitanje – je l' to nalog ministarstva da bilo koji tržišni inspektor ili bilo koji inspektor koji radi za državnu upravu Vlade Republike Srbije mora da popuni određen broj zapisnika i da kazni nekog prodavca, prerađivača ili proizvođača? Ako neko obavlja neku delatnost i ne krši zakon, dajte da se uhvatimo za neku sitnicu, ako je i nema, izmislićemo je i napravićemo je, i da kaznimo te ljude. Kada su u pitanju te vaše kaznene mere i kazne koje primenjujete, nikako da se odviknete od stare prakse i da prestanete da postavljate znak jednakosti između onoga ko ne prijavi porez i onoga ko blagovremeno ne prijavi porez. Slažem se da postoji krivična odgovornost onoga ko ne prijavi porez, ali ne možete u upravnom postupku isto da ih tretirate i isto da ih kažnjavate. Isto tako, postavljate znak jednakosti kada je u pitanju lice koje neblagovremeno plati porez i lice koje uopšte ne plati porez, nego ga Poreska uprava natera u tom postupku da plati porez. Ista je kazna i za onoga ko je neblagovremeno platio porez i za onoga ko uopšte nije imao nameru. Taj koji nije blagovremeno uplatio porez, uradio je to zbog muke, nije imao dovoljno novca i ne vidim zašto bi bio isto kažnjavan u tom prekršajnom postupku koji se vodi protiv njega. Razdvojte građane koji hoće da izvršavaju svoje obaveze prema državi od onih koji to uopšte ne žele. Nemojte kažnjavati drakonski one koji teško ispunjavaju svoje obaveze prema državi, jer i država često ne ispunjava na vreme svoje obaveze prema njima. Samo ću vam dati jedan takav primer. To je poteklo iz vašeg ministarstva, od tadašnjeg ministra Mlađana Dinkića. Imali smo jedan zakon koji se zvao Zakon o porodicama sa decom, pa su određeni iznosi koliko se dobija za prvo, drugo i treće dete, a kasnije i za svako sledeće, a onda je to poremetilo tu rashodnu stranu budžeta, što uopšte nije tačno. Umesto da roditelji dobiju novac odmah, onda kada im je najpotrebniji, dat je predlog izmena i dopuna tog zakona i to je podeljeno na rate, pet, šest, deset, ne sećam se, tako da tu pomoć primaju maltene dok dete ne pođe u školu, a ne jednokratno i u punom iznosu, kada im najviše treba; primaće 1.000 dinara mesečno umesto 60, 90 ili 120, kada im je najpotrebnije, sa obrazloženjem da roditelji ne umeju da čuvaju novac, da raspolažu sa njim i ne umeju da podižu svoju decu. Eto, u šta se uplela Vlada Republike Srbije. Promenite pristup i prema poreskim obveznicima, ne opterećujte zakone suvišnim članovima jer su opšti zakoni to već regulisali, nema potrebe za paralelnim zakonodavstvom. Ionako ste već i krivični postupak, koji je donet 2005. godine, već samo mesec ili dva kasnije potpuno poništili i uveli potpuno paralelno krivično zakonodavstvo, pa sada imamo situaciju da imamo zakone iz Krivičnog zakonika koji su za jednu namenu, u suprotnosti sa posebnim zakonima, koji ne bi trebalo uopšte da ulaze u krivičnu materiju. Prestanite sa ovakvim glupostima, nema potrebe za ovim članom, to je već regulisanodrugim opštim zakonima.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Stefan Zankov. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Stefan Zankov.
Dame i gospodo narodni poslanici, poruke koje smo od Vlade dobijali ovih dana svim ovim predlozima, i budžeta i seta pratećih zakona, nisu dobre, ne obećavaju ono što je Srbiji najpotrebnije danas: ravnomeran ekonomski razvoj, radna mesta za sve građane i socijalna pravda za ljude kojima je potrebna. Umesto da vam prioriteti u vođenju politike, koju na izvestan način najbolje oslikava budžet, budu privredni rast, zapošljavanje, što će obezbediti bolji život u Srbiji, vama su ponovo razlozi za određene izmene zakona usaglašavanje sa propisima i standardima EU, od kojih građani imaju odmah samo štetu, a možda za dvadesetak godina bude nešto dobro od toga. Ali, kažem, za 20 godina, i to možda. Zašto ne kažete da verovatno nikada nećemo ući u EU? Da li pratite izjave čelnika EU poslednjih dana, možda i meseci? Zašto ne kažete istinu građanima, nego pod maskom približavanja Evropskoj uniji i pričom o Evropskoj uniji, a znamo u kojim uslovima živimo, samo otvaramo tržište za strane kompanije? Posledice su, naravno, manje posla za sve naše građane koji zbog toga, na kraju krajeva, i ostaju bez tog posla. Ovakvom politikom akciza i poreskom politikom se ne rešavaju problemi, nego se samo podstiče rast spoljnotrgovinskog deficita. Neverovatno je da jedna država stimuliše privredni rast drugih država i bolji život građana drugih država. To vi upravo danas u Srbiji radite. Danas kada država uzima određene kredite ili daje garancije za određene kredite, te finansijske institucije koje kredite daju, ispod žita, rekao bih, a nekad i javno, uslovljavaju da se kupuju njihovi proizvodi, da se angažuju njihovi proizvođači. Tako nam pokazuju kako vode računa o sopstvenim interesima i kako se kreditira svoja proizvodnja, a vi nam pokazujete kako se ne vodi računa o interesima naših građana i naše privrede. To sad mogu da povežem sa vašim brojnim, ne mislim lično vašim, gospodine ministre, ali svih vas iz demokratskog bloka, brojnim kursevima, brojnim seminarima, Ohajom, Maršalovim centrom i slično, gde su vas naučili možda sve o bezbednosti, o ekonomiji itd, ali jednu stvar vas nisu, ili jesu, naučili, a to je da vodite računa o njihovim interesima, a ne o interesima građana Republike Srbije. Ali, pošto vi celu vašu politiku, DOS-ovsku, od 2000. godine zasnivate na lažima, na obmanama, podsetiću na jedan interesantan primer i za građane, pre nego što budem govorio o ovome što je danas na dnevnom redu. Sećate se, po obećanju DOS-ovske vlasti, trebalo je da 2001. godine svi građani kupe automobil, 2002. godine da svi šalju decu na školovanje u inostranstvo, da 2003. godine svi reše stambeno pitanje, to je išlo kao reklama na televiziji posle izbora. Danas je realnost nešto drugačija, surova. Samo hoću da kažem da danas ljudi svoju decu ne mogu da školuju ni u Srbiji, a o automobilima i kućama ćemo nešto kasnije, jer su i na neki način tema danas. Tako vam je i sa ovih 100 evra po hektaru, obećanih u ovoj kampanji pred ove parlamentarne izbore. Sada ih u budžetu nismo videli. Hoću još jednom, pri kraju rasprave o Zakonu o akcizama, da podsetim građane Srbije na sve ono što se ovim zakonom menja, a što pokazuje da prvi koraci nove vlade nisu dobri, nisu ono što je obećavano građanima Srbije. Prvo, i možda najvažnije, ako izuzmemo pitanje amandmana koji ste odbacili, a ticalo se ukidanja PDV-a na bebi opremu, za odeću i obuću za bebe i za decu do 10 godina, uvodi se akciza na auto-gas, nešto što nije bilo, šest dinara do nove godine, a od nove godine i celih 10 dinara, što će cenu auto-gasa podići na skoro celih 50 dinara. U isto vreme vi ukidate akcizu na kerozin i avio-gorivo, kažete zbog podsticanja razvoja avio-delatnosti. Vlada Srbije ima, po meni, jednu osnovnu funkciju. Ona mora da vodi više računa o građanima koji možda nisu sami u stanju da vode o sebi računa. Ne treba da vodi računa o onima koji mogu da se voze avionom. Pretpostavljam da oni koji imaju avione mogu da vode računa sami o sebi, takav im je posao, ali Vlada Srbije mora da pomogne onima koji ne mogu sami da izdrže ova teška vremena, da uzima od bogatih, a da daje siromašnima kroz poresku politiku i politiku akciza. Stidljivo ste ovo objavili u medijima, svi smo slušali o smanjenju poreza na računare sa 18 na 8%, o tome su brujali mediji, a ovo mediji nisu objavili nijednom. Čini mi se, da nije bilo sednice, da nije bilo prenosa, građani to ne bi ni znali, nego bi to na pumpi tamo videli kada budu točili taj auto-gas ili tečni naftni gas. Ukida se akciza na uvozne sokove i bezalkoholna pića. Možda to sad nije bitno, svejedno koji se kupi, ali bitno je, jer su nam bitniji oni sokovi koji se proizvode u Srbiji, gde naši građani rade, zarađuju taj lini dohodak, izuzetno je zbog toga bitno. Slušamo toliko o prvom stanu, kupovini i oslobađanju od poreza na prenos apsolutnih prava, poreza na dodatu vrednost, ali vrlo uzan krug ljudi će koristiti ove olakšice, jer ste vi u zakonu to ograničili raznim stvarima, kvadraturom, bračnim statusom, pa posle govorite da će moći i ovi drugi i sl. Mislim da je nešto drugo tu mnogo, mnogo bitnije. Ovo je samo jedno trapavo sprovođenje predizbornog obećanja. Ovde je jedna druga stvar bitna: ne kako da mladi ljudi, ljudi u srednjim godinama, penzioneri koji nemaju rešeno stambeno pitanje, pronađu tih par hiljada evra koje smanjujete ovim izmenama i dopunama zakona, već kako da pronađu nekoliko desetina hiljada evra da kupe taj stan. Vi ništa tu ne rešavate problem. Ovo je u redu, nije sada to ni bitno, ali situacija u Srbiji je izuzetno teška, a 2003. godine je trebalo da svi, po vašem obećanju, imaju rešeno stambeno pitanje. To je pitanje za Vladu. Treba tu Vlada da pomogne, ovo drugo je samo trapavo sprovođenje jednog predizbornog obećanja. Zašto nove akcize, zašto veći nameti, zašto vam je potreban ovakav budžet? U jednom intervjuu koji je dao odmah po formiranju Vlade ministar odbrane Dragan Šutanovac, na pitanje kako funkcioniše nova vlada i kakvi su odnosu u njoj, kaže – u Vladi su trenutno specifični odnosi, jer svaki ministar pokušava da zauzme što bolju poziciju u odnosu na budžet koji se priprema, odnosno da zahvati što više narodnih para za svoje potrebe. Ako uporedite Predlog zakona o budžetu koji je utvrdila tehnička Koštuničina vlada i onaj koji je utvrdila sadašnja Koštuničina vlada, shvatate o čemu je govorio Dragan Šutanovac. Uočavaju se velike razlike po razdelima, i po nekoliko milijardi dinara, negde manje, negde više. Sve je isto, obaveze, prava, zakoni, potrebe itd., samo se ime ministra razlikuje, a razlike u milijardama. To zaslužuje objašnjenje. Morao je Mlađan Dinkić da dobije 29 svojih milijardi, morao je Velja Ilić da dobije ne znam koliko svojih. To su osnovni razlozi za ovakav jedan budžet. Očigledno je da se ovde radi paušalno, neozbiljno. Mi sada posle usvajanja tog budžeta čujemo određene kritike iz vladajuće većine, ali to je trebalo da iznose i pričaju sa ove govornice pre usvajanja budžeta. Nemoguće je da su oba predloga dobra, da je hvaljen i onaj predlog budžeta i ovaj koji je sada usvojen. Drugi razlog zašto su vam potrebna nova poreska zahvatanja preko akciza jesu enormni troškovi za neke institucije, kancelarije, agencije koje građanima Srbije ništa dobro ne donose, koje su paralelni organi ministarstvima i služe za zapošljavanje vaših kadrova, kao što se vidi iz onog pregleda koji ste dali u okviru budžeta. Podsetio bih, Kancelarija za saradnju sa medijima 73,8 miliona, Kancelarija za pridruživanje EU 77 miliona, Savet za borbu protiv korupcije samo 13 miliona. Vi biste njega ukinuli, ali ne smete, pa im dajete koliko za plate, ali 13,7 miliona dinara, ne date im da rade. Zaštitnik građana 25 miliona, poverenik za informacije 22,7 miliona dinara i još desetine ili stotine miliona dinara za razne druge paradržavne organe. Zaboravio sam malopre da kažem, i Đilas je dobio malo veću igračku od one koju je prethodni put imao, u skladu sa težinom koalicionih partnera u novoj vladi. Umesto Narodne kancelarije dobio je ministarstvo za finansiranje DS-a, odnosno Ministarstvo bez portfelja. Iz Nacionalnog investicionog plana, samo da pomenem, u Zaječaru su finansirani projekti tipa renoviranje prostorija državnih organa. Daleko je to od investicionog plana kakav je Srbiji potreban. Može se zaključiti da je ponašanje državnih organa, državne vlasti izuzetno komotno i neprimereno situaciji u privredi i među građanima. Mnogo ima ovde prostora za štednju i drugačiju politiku prihoda i rashoda i smanjenje javne potrošnje, pogotovo ako imamo u vidu da se ceo naš budžet puni od potrošnje, a ne iz proizvodnje. Pošto nisam imao prilike, zbog restriktivnosti Poslovnika Narodne skupštine i zbog spajanja načelne rasprave o čak šest tačaka, hoću samo sa dva aspekta da prokomentarišem budžet koji je usvojen, a nisam hteo da se javljam po Poslovniku. Iskoristiću ova dva minuta samo za te svrhe. Dakle, jedna stvar što se tiče procedure i termina - ova će godina ostati upamćena po tome kada je Skupština raspravljala i glasala o budžetu, kod vas je sve moguće, krajem juna. Imajući u vidu, što je mnogo bitno, činjenicu da od 2001. godine nismo videli nijedan završni račun, potpuno postaje besmisleno da mi uopšte raspravljamo i usvajamo budžete, a da u kontinuitetu nijedna DOS-ovska vlada ne želi da položi račune građanima Srbije. Jedno je ono što vi ovde usvojite, ali mi nemamo informacije kako vi novac građana trošite. Još jedna interesantna tema, mislim da je niko detaljnije nije analizirao. U najkraćem, puna su vam usta decentralizacije, ali samo dok ne dođe budžet na dnevni red. Vi iz DS-a ste počeli, za sada, da ispitujete javno mnjenje, da tražite autonomne pokrajine po Srbiji, preko Boška Ristića, pa ćete da vidite, u zavisnosti od reakcije i građana i stranaka, da li da idete ozbiljnije sa tim ili ne, pa tražite autonomne pokrajine, da bi navodno bilo više para za određene delove Srbije. Sa druge strane ste odredili transferna sredstva za lokalne samouprave toliko da imaju za puko preživljavanje. Zašto jednostavno niste značajno povećali, kao prvi korak, ova sredstva i zatvorili biste usta svima koji su za rastakanje Srbije na ovaj način. Vi želite da je rasparčate po autonomaškom modelu, a nama ne trebaju novi administrativni centri, jer ta autonomna pokrajina koja se pominjala tiče se i dela Srbije iz koga ja dolazim. Ne treba nam novi administrativni centar, ne treba nam nova administracija, već pravedna i pravična podela onoga što Srbija trenutno ima, čime Srbija danas raspolaže. To je, rekao bih, samo jedna vaša igra. S jedne strane vi taj budžet delite, a ovamo se neko od vas žali, iz Demokratske stranke, da to nije pravedna podela. Vidite, rešite to unutar stranke, nemojte da cepate Srbiju zbog toga. Ekonomska situacija u Srbiji je takva da je svima malo novca, naročito onim opštinama koje su kažnjene jer na vlasti nisu oni puleni koji vladaju na republičkom nivou. U takvim situacijama država je maćeha, pa čak za vas ne važe ni kriterijumi Zakona o raspodeli transfernih sredstava. Onda velikodušno skidate stopu poreza koju ste ustupili drugim nivoima vlasti. To je vaša providna igra. Smanjujete sredstva opštinama, a na sva usta plačete zbog toga. Iskoristio sam svojih 15 minuta. Srbiji se sa vama ne piše dobro. Hvala na pažnji i izvinjavam se za malo prekoračenje.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Prekidamo prepodnevni deo rada. Nastavljamo u 15,00 časova, amandmanom na član 30.
Poštovani narodni poslanici, za početak bih dao samo jedno obaveštenje: radićemo, u skladu sa članom 85. Poslovnika, i nakon 18 sati, po onoj tački dnevnog reda koja bude na dnevnom redu u tom momentu. Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, kolega Avramoviću.
Hvala, gospodine predsedavajući. Naravno, Vlada predlaže da se amandman odbije, jer nije Vladi u korist, već je u korist građana. Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 30. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama. Zarad javnosti, dužan sam da taj član pročitam: "Prvo godišnje usklađivanje dinarskih iznosa akciza iz člana 10. i člana 23. stav 2. ovog zakona, u skladu sa ovim zakonom, izvršiće se u januaru 2008. godine sa stopom rasta cena na malo u 2007. godini". Razlog zašto sam dao amandman da se član 30. briše je sledeći. Možete već jasno videti, kao i svi ostali koji su čitali zakon, ali zarad građana moramo da damo više informacija, jer građani ne mogu sve članove, stavove, predloge da imaju pored sebe u kući ili ispred televizora dok gledaju ovaj prenos Skupštine. Dakle, član 30. se poziva na član 10. Zakona koji kaže: "Dinarski iznosi akciza iz ovog zakona usklađuju se godišnje stopom rasta cena na malo u kalendarskoj godini koja prethodi godini u kojoj se usklađivanje vrši". Dakle, već se u ovom članu 10. jasno i precizno kaže u kom vremenskom periodu se vrši usklađivanje dinarskih akciza. Dakle, dalje član 30. se poziva na član 23. stav 2. koji opet kaže – u periodu od 1. januara do 31. decembra 2009. godine u iznosu tom i tom ... Dakle, u ova dva člana na koja se poziva član 30. već je jasno definisan, gospodine ministre, vremenski rok i ovaj član 30. je više pravopisna greška nego što je u funkciji. Nema potrebe zamarati ovim zakonom koji je generalno loš. Podsetiću vas u kasnijoj diskusiji zašto, kroz neke detalje. Nema potrebe da ovaj pravopisni problem ili ovaj višak člana koji je napisan stoji, čisto da bi bio napisan, u predlogu, jer je sve dato u objašnjenju ova dva člana na koji se poziva član 30. Dakle, Vlada kaže da ovaj zakon mora da se donese po hitnom postupku i daje obrazloženje zašto se zakon uopšte i donosi. Znači, pričam vezano za član 30, pošto ste vezano za ceo zakon slušali celog današnjeg dana. Kaže se - sa usvojenim rešenjima... Ovo moram da ponovim, jer je veoma bitno. Ovo je pročitala moja koleginica i sve ostale kolege i ponavljamo to non-stop da bi došlo do zdrave svesti i pameti ministra i Vlade koja je predložila ovo, da je to velika greška. Znači: "... sa usvojenim rešenjima iz Akcionog plana za implementaciju CEFTA sporazuma u delu koji se odnosi na proizvodnju i promet duvana i duvanskih proizvoda, kojima je predviđeno izjednačavanje akcize na domaće i uvozne cigarete, čime se obezbeđuje poštovanje principa nediskriminacije i jednakosti na tržištu, a time se eliminišu štetne posledice iz člana 161. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije". Zamislite vi tu štetu, kaže, u Poslovniku član 161, zbog čega se donosi po hitnom postupku ovaj predlog zakona, uzimajući u obzir situaciju u prethodna četiri meseca koliko se predlagači ovog zakona dogovaraju oko sastava Vlade. Već je dovoljno vremena izgubljeno, a sada se navrat-nanos forsiraju zakoni koji su više štetni po građane nego korisni. Još se pozivaju licemerno na član koji kaže da je štetu za građane moguće sprečiti donošenjem ovog zakona po hitnom postupku. Dakle, zarad građana Srbije, šta znači CEFTA sporazum? Mi smo ovde čuli obaveštenje gospodina Krasića i svih ostalih prethodnih govornika iz SRS da CEFTA sporazum nije ratifikovan u republičkom parlamentu, datum njegovog donošenja, njegova namena itd. Dakle, to je jedan nelegitiman sporazum osam zemalja, od kojih su većina članice bivše zemlje Jugoslavije. Ponoviću da su to: Bugarska, Hrvatska, Bosna i Hercegovina, Albanija, Moldavija, Rumunija, Srbija i Crna Gora, s tim što su Rumunija i Bugarska izašle faktički iz ovog sporazuma samim ulaskom u Evropsku uniju. Dalje, najbitnija stvar, politička, kako su to rekli moji prethodnici, jeste priznavanje od strane ovih ostalih zemalja predstavnika UNMIK-a za teritoriju Kosova i Metohije. Nama je poznato da su to prijatelji albanskih separatista i terorista, čim na ovaj način priznaju nezavisno Kosovo. Ali, iznenađenje je, tačnije, jasan pokazatelj građanima Srbije, da je za ovo potpis stavio gospodin Parivodić, čini mi se, i time dao saglasnost za nezavisno Kosovo. U tom CEFTA sporazumu kažu nešto i predstavnici UNMIK-a. Kažu da ga predstavlja UNMIK, ali u saradnji sa institucijama privremenih kosovskih vlasti. Tako je Kosovo pristupilo Evropskoj energetskoj zajednici, učestvovalo u proširenju jedinstvenog evropskog neba itd. Pre CEFTA sporazuma Kosovo je imalo potpisane sporazume sa Makedonijom i Albanijom, što je izazvalo proteste tadašnjih vlasti; ove godine sa Bosnom i Hercegovinom i Hrvatskom, što je prošlo prilično neopaženo. Koliko se često zaboravlja da u regionu ima i teritorija, a ne samo država, možda najbolje ilustruje činjenica da je predstavnik UNMIK-a, prilikom dogovora o proširivanju i modernizaciji CEFTA ugovora, morao da kaže da želja za priključivanjem Evropskoj uniji nije nešto što UNMIK deli sa ostalim potpisnicima. Dakle, ovo je jasna stvar, tu predstavnici UNMIK-a kažu šta misle o CEFTA sporazumu i na koji način pokušavaju da preko ovog sporazuma odvoje Kosovo od Srbije, mnogo mnogo ranije. Da bi sve to izgledalo kako izgleda, moram da vas podsetim i na član 49. tog ugovora koji kaže: "1) pristupanje ovom sporazumu moguće je samo uz saglasnost svih strana, 2) uslovi pristupanja treba da budu utvrđeni u sporazumu o pristupanju zaključenom između svih strana u ovom sporazumu, strane koja pristupa, kao i strane koja je već pristupila". Dakle, jasno je da se ovde promoviše nezavisno Kosovo, da je nezavisno Kosovo prioritet i u trgovini i u slobodnom kretanju robe, što naravno nije smelo da bude parafirano nikako od strane predstavnika srpskih vlasti, a urađeno je. Evo šta na to kažu Hrvati. Proširenje CEFTA-e je predložila Hrvatska kao alternativu prvobitnoj ideji EU o stvaranju tzv. balkanske zone slobodne trgovine. Ovo govorim zarad građana, ne govorim zarad poslanika DS-a, pošto oni imaju pametnija posla. Ministar me i ne sluša. Molim vas, probajte to zvono da li radi, pošto ovi predstavnici koji ovde sede, ja ne znam ni ko su ni šta su. Kaže: "Plan Brisela naišao je na žestoke kritike u Hrvatskoj jer su se mnogi žalili da podseća na bivšu Jugoslaviju i da će usporiti put Hrvatske ka pridruživanju EU, svrstavajući je sa zemljama koje nisu odmakle toliko daleko u procesu pridruživanja". Zamislite, Hrvatska, koja je najviše zadužena zemlja u regionu, brine o svom načinu pridruživanja EU i vremenskom periodu u kom će se pridružiti. Da bi na kraju rekli, 30 milijardi evra... Tako je, i gospodin Parivodić, koji se slaže sa izjavom hrvatskog premijera Ive Sanadera, koji kaže - cilj je da se ostvari značajan profit u akciznim prihodima do 2012. godine, s obzirom da bi trebalo da dođe do povećanja izvoza u duvanskoj industriji, kao i da se ohrabre poljoprivrednici da uzgajaju veće količine duvana i proizvode bolji duvan. A šta, gospodine Parivodiću, ako ne bude povećanje izvoza, a šta ako preplave tržište hrvatski proizvođači, šta ćemo onda? Ovde se poziva, evo ja vam mogu reći, već i na neke loše odredbe ovog ugovora CEFTA, u kome se može primetiti nepostojanje režima TIR za međunarodni prevoz robe, pa onda nisu primećene poteškoće u vezi sa vizama, problemi koje imaju vozači i izvoznici prilikom putovanja u inostranstvo, pa onda nisu uvršteni visoki troškovi, teškoće i problemi koje imaju izvoznici prilikom dobijanja finansijskih sredstava od banaka. Dakle, u ovom CEFTA sporazumu niko nama nije ukinuo vize, niko nama nije dao povlastice da možemo robu da prenosimo sa jedne teritorije na drugu na bolji način, niko ništa nama ovde nije dao. Samo su nam dali svoj proizvod, a traže naše tržište. Gospodine ministre, mislim da je vama veoma jasno da ovim stavljate domaće proizvođače u lošu poziciju u odnosu na inostrane, tačnije na uvoznike, jer jasno je da je domaća industrija privatizovana i prodata još mnogo ranije. Od 2003. godine četiri duvanske kompanije investirale su oko milijardu evra u srpsku duvansku industriju, to je podatak koji je svima jasan. Njima je garantovano da do 2009. imaju zaštitu. Oni imaju čak i neki slobodni ugovor koji su napravili sa Hrvatskom mnogo ranije. Ta zaštita nije ostvarena kroz ove akcize ako ih stavljamo u istu ravan plaćanja akciza kao i za uvoznike. Ipak je to velika investicija za strane uvoznike. Moram da vas podsetim i na tehničke prepreke koje su predstavljene u ovom ugovoru CEFTA, u kome se jasno kaže, član 13 - tehničke prepreke: "Strane će preuzeti mere za uklanjanje prepreka trgovini", o tehničkim preprekama vezanim za trgovinu, i onda tačka 3) stav a) "Strane se obavezuju da neće uvoditi nove nepotrebne tehničke prepreke trgovini". Da li su Rumuni po ulasku u EU ukinuli nama vize ili su ih uveli, da li su Bugari ukinuli vize ili su ih uveli? Znači, postavite pitanja ravnopravnosti domaćih proizvođača i uvoznika. Da ne bih širio ovu priču, mi srpski radikali imamo uvek naravno i predlog rešenja, ne samo kritiku predloženog zakona. Piše u obrazloženju ovde da je bolje i dosadašnje rešenje, kao što je rekla koleginica Marija, jer je primerenije ekonomskoj situaciji i zaštiti domaćih proizvođača duvana. U dosadašnjem zakonskom rešenju se jasno kaže da se akciza na cigarete u periodu do 30. 12. 2007. godine plaća, i to na cigarete iz uvoza u jednom iznosu i na cigarete koje su proizvedene u zemlji u drugom iznosu, znatno manje. Dakle, za cigarete iz uvoza 18,36, a na cigarete proizvedene u zemlji u iznosu 5,44 dinara po pakovanju. Dakle, jasne su stvari. Pošto nije bilo dovoljno vremena da se javim kada je bilo u pitanju nametanje građanima akcize na gas koji koriste motorna vozila, rekao bih sada par reči. Mi smo svedoci svuda u Beogradu, jer tu živimo, u svim lokalnim samoupravama, da svaka lokalna samouprava, pogotovo gde je na vlasti DS, kiti sebe u predizbornoj kampanji kako će, tobož, u toj lokalnoj samoupravi da sprovede gasifikaciju. Onda se kopaju ulice, onda se ulice asfaltiraju pred predizbornu kampanju, gasifikacija nije završena, pa se ulice ponovo kopaju itd. Poštovani građani Srbije, gas za domaćinstva nije u ovom predlogu za akcize. Zašto? Zato što treba prvo da ga uvedete, da platite priključak od 1.500 evra, da se plati firmi koja je zadužena za uvođenje, to je, recimo, na Savskom vencu firma "Gemaks", da dođete do predsednika te lokalne samouprave ili sredine u kojoj se gas uvodi, da date određenu sumu novca firmi koja je posrednik između izvođača i firme koja zaključuje ugovor. E, onda kada se svi prikačimo lepo na gas, koji smo platili oko 1.500 evra, u sledećoj godini dolazi akciza i na gas koji će biti upotrebljen u domaćinstvima. Sada ovde toga nema, ovde je sada gas, gas je gas, ali ovaj gas je samo za motorna vozila predviđen, znači za onaj najgori sloj stanovništva, a za ovaj sloj koji već može sebi da priušti 1.500 evra za priključak – držaćemo ih na stendbaju da što više priključaka napravimo. Pa ćemo posle akcizu i na taj gas i eto para u budžetu za neke druge predizborne kampanje, obećanja itd. Još jedna veoma bitna stvar: CEFTA sporazum je priznat, tačnije pokrenut od Međunarodnog pakta za stabilnost. Mi smo svedoci kakav je odnos taj pakt imao prema nama, mi smo svedoci kakav odnos imaju Hrvati prema nama. Zašto Slovenci nisu ušli u taj CEFTA sporazum, zašto neke ekonomski jače zemlje nisu ušle u taj sporazum? Ušla je Moldavija, koja je prepolovljena 1991. godine na dva dela, koja živi najsiromašnije u Evropi, ušle su zemlje koje su priznale nezavisno Kosovo, ušla je Albanija. Dajte neku zemlju koja je ekonomski jača od Srbije, nemojte nam davati da sarađujemo sa zemljama koje su ekonomski slabije od Srbije. To su stvari koje nisu prioritet za Srbiju. Gospodine ministre, uvaženi građani, narodni poslanici, akcize koje se nameću nama da ih plaćamo... Doduše, ja sam nepušač, verujem da je gospodin ministar pušač, pa domaće cigare i nisu prioritet ni ministru, ni ministrima, ni Vladi u kojoj nažalost funkcionišemo, ali moram da vam kažem da prioritet ne sme da bude strano ulaganje, nego naše, nijedno drugo. Shodno tome treba da se vodimo. Rešenje iz postojećeg zakona je mnogo bolje, ekonomičnije i isplativije i veća je zaštita domaćih proizvođača. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 31. amandman je podnela narodni poslanik Radica Jocić. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radica Jocić.
Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom na to da je ovo poslednji amandman koji je podnet na ovaj predlog zakona i da su poslanici Srpske radikalne stranke celo pre podne veoma konstruktivno diskutovali o amandmanima, za razliku od poslanika vladajuće većine kojih obično nema mnogo u sali i uopšte ne učestvuju u raspravi, pokušaću da budem što kraća. Ovim amandmanom, koji sam podnela u ime poslaničke grupe SRS, traži se brisanje člana 31. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, u kome se predviđa izjednačavanje akcize na domaće i uvozne cigarete, čime bi se, navodno, obezbedilo poštovanje principa nediskriminacije i jednakosti na tržištu. Srpska radikalna stranka smatra da član 31. treba brisati, jer je dosadašnje rešenje bilo primerenije ekonomskoj situaciji i zaštiti domaćih proizvođača duvanskih prerađevina. Kao kratak komentar uz ovaj amandman, pitam kome je u ovoj državi u interesu da domaći proizvođači cigareta budu u istom položaju kao i inostrani? Znam samo da je još Đinđićeva vlada učinila sve da u Novom Sadu, pa u Kragujevcu itd. bude izgrađena fabrika cigareta nekog svetskog proizvođača koja bi uništila i DIN i DIV. Ne znam kome je u interesu da domaće fabrike ne rade, a i ako rade da su gazde neki stranci ili domaći bosovi, njima veoma bliski, a da su naši ljudi samo obični radnici sa minimalnim platama. Svaka normalna vlada zaštitiće proizvođače iz svoje države koliko god bude mogla, samo vlade ove države, od 2000. naovamo, favorizuju uvoz na sve moguće načine, ne bi li se dodvorili onima koji su im pomogli da se domognu vlasti. Za Srpsku radikalnu stranku glasali su i ljudi koji na poljima Bele Palanke, Pirota, celog Ponišavlja i drugih delova Srbije još uvek ručno sade na hiljade strukova, beru i nižu duvan da bi prehranili porodicu i školovali decu, jer skoro nijedna fabrika ne radi. Zbog svih tih ljudi, a i zbog ostalih građana, mi ovde imamo obavezu da zastupamo interese domaćih proizvođača. U obrazloženju Vlade zašto se ne prihvata ovaj amandman kaže se da je zaključkom Vlade usvojen Akcioni plan za implementaciju CEFTA sporazuma, kojim je predviđeno izjednačavanje akcize na domaće cigarete i cigarete iz uvoza, a koji treba da se primenjuje od 1. januara naredne godine. S obzirom na to da vas je, dame i gospodo iz skupštinske većine, jedva nešto više od 126, znam da će i ovaj amandman proći onako kako vi želite. Samo bih da pitam da li je sporazum CEFTA onaj koji su u istom rangu potpisali predstavnik Vlade Republike Srbije i neko u ime posebne države Kosovo? Gospodo, to je ono što treba da nas zabrine i o čemu bi ova skupština trebalo da raspravlja, što ta ista Evropa, sa kojom se vi ovde godinama unapred usklađujete, čak i ako, eventualno, 2020. i neke godine planira da nas primi u EU, planira da to bude bez 15 posto naše teritorije, tj. bez Kosova i Metohije.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Izvolite, kolega Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto smo ovim izmenama i dopunama koje je predložila Vlada prilično upropastili ionako loš Zakon o akcizama, vidim da nije bilo nimalo dobre volje od strane Vlade Republike Srbije da bar u nekom delu popravi zakon; ako već ovaj deo koji je Vojislav Koštunica potpisao, odnosno odobrio za sporazum CEFTA, na posredan način priznao Kosovo i Metohiju kao posebnu državu, i ako ste to programski hteli da progurate kroz ovaj zakon, kažem, razumem vaše istrajavanje u odbijanju amandmana, ali ne razumem zašto ne biste pokušali da popravite ovaj zakon. Već u članovima 41. i 43. osnovnog zakona ima jedan deo koji se nikako ne prihvata kao realnost u privredi, a to je razdvajanje u kaznenoj politici između pravnih lica i preduzetnika. Voleo bih da izađe neko za ovu govornicu i da mi objasni koja je to prava, suštinska razlika između preduzetnika i pravnog lica, kada je u pitanju njihova delatnost i finansijska moć kojom raspolažu i jedan i drugi? Nema je. Preduzetnik može da se registruje i da obavlja bilo koju delatnost koju može i pravno lice. Finansijska moć? Takođe je nema. Znači, svaki preduzetnik može da bude slabiji, isti ili finansijski jači od bilo kog drugog pravnog lica. Čemu onda Vlada Republike Srbije istrajava na tome da se posebno kažnjavaju i sa posebnim iznosima preduzetnici u odnosu na pravna lica? Kada je u pitanju ta kaznena politika koju sprovodi ova vlada, osim što pravna lica plaćaju i veće kazne, odgovorno lice u pravnom licu plaća još jednu kaznu. Kod preduzetnika toga nema i ne može da bude. Ako već mora da plati kaznu i pravno lice i odgovorno lice iz pravnog lica, onda bar izjednačite kaznu za pravna lica i za preduzetnike, ali ne tako što ćete za preduzetnike da podignete kazne u odnosu na pravna lica, nego da smanjite kaznene mere zakonom. Više puta sam rekao za ovom govornicom da ne vodite računa o onima koji bi da plate porez, i plate ga sa zakašnjenjem; ne pravite razliku u odnosu na one koji utaje porez, ne plate ga, pa nekom kontrolom, da li radnika Poreske uprave, da li poreske policije, da li pripadnika MUP-a, otkrijete da je on takvo neko delo uradio. U ovom članu koji se odnosi na usklađivanje i indeksaciju akciza takođe se nalazi jedna suvišna odredba. U tom članu 30, koji je sporan, kaže se: "Prvo godišnje usklađivanje dinarskih iznosa akciza iz člana 10. i člana 23. ovog zakona, u skladu sa ovim zakonom, izvršiće se u januaru 2008. godine...". Da pogledamo član 23. Predloga zakona i da vidimo na šta se taj član odnosi. U članu 23. stav 2. se kaže: "Na cigarete iz uvoza i na cigarete proizvedene u zemlji plaća se akciza, i to: 1) u periodu od 1. januara do 31. decembra 2008. godine u iznosu od 8,70 dinara po pakli cigareta". To piše u ovom zakonu. Niste dozvolili da zakon zaživi i počne da se primenjuje, a već će 1. januara da bude promenjen iznos akcize koja se plaća na cigarete. Vi tvrdite da imate stabilnu privredu od kada ste na vlasti, da je dinar stabilan. Doduše, kada odgovara finansijskim moćnicima on skoči, kada im odgovara on pada, sve na štetu građana, uvoznika i uglavnom izvoznika robe. Ne možete da predvidite kolika će biti akciza za cigarete 1. januara 2008. godine. Gospodine ministre, šesti mesec 2007. godine polako ističe, već smo na pola godine. Ta indeksacija po pitanju rasta cena na malo je već obračunata u ovom zakonu. Vi samo želite još više 1. januara 2008. godine da opteretite proizvođače, mislim na one domaće, a strane ne, u svakom slučaju. Mnogo toga je iza ovog Zakona o akcizama ostalo nedorečeno. Zakon, koji je ionako loš, postao je još gori sa ovim izmenama. Ova vlada nikako ne radi, gospodine ministre, u interesu građana Srbije, već u interesu određenih finansijskih lobija, institucija, tajkuna od 5. oktobra naovamo i svakako da time ne možete da se ponosite. Hvala.
Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača dr Mirko Cvetković, ministar finansija, želi da da završnu reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nakon što je završena rasprava želeo bih da se zahvalim svima koji su učestvovali i da kažem nešto povodom kritika koje su bile upućene, vezano za stavove Ministarstva, odnosno Vlade. Iako ovde ima puno amandmana, dvadesetak i nešto, ipak se u osnovi oni svode na nekih pet ili šest ključnih pitanja. To su: tečni naftni gas, sokovi, cigarete, kafa, kerozin i godišnje usklađivanje; maltene, sa ovih pet sam nabrojao sve o čemu je ovde bilo reči. Slušajući raspravu razmišljao sam u čemu je problem i zašto se ne slažem što se tiče pojedinih tačaka i na neki način sam uspeo da sistematizujem naše razlike u tri osnovne stavke. Od te tri dve se odnose na neke fundamentalne ekonomske stavove, pa bih krenuo upravo od toga. Fundamentalni ekonomski stav jeste da je bolje veće tržište nego manje tržište. Dakle, bolje je da imate tržište od 100 miliona stanovnika, nego od 50, a opet bolje od 50 nego od osam, bolje od osam nego od dva. Dakle, CEFTA jeste sporazum o stvaranju jedinstvenog tržišta grupe zemalja iz okruženja kojim se ono višestruko povećava u odnosu na tržište koje mi imamo. Naravno da stvaranje jedinstvenog tržišta ima povratni uticaj, sa jedne strane proizvođačima daje mnogo veće mogućnosti plasmana, a sa druge strane izlaže ih konkurenciji proizvođača sa tih drugih tržišta koja su se priključila. Fundamentalni ekonomski stav jeste da ove okolnosti utiču na poboljšanje efikasnosti proizvodnje i, u krajnjoj liniji, da imaju izrazit razvojni podsticaj. U tom kontekstu, pitanje sporazuma CEFTA za mene nije političko, već ekonomsko pitanje, a u svim onim amandmanima koji su dati, uz navođenje problema zašto CEFTA nije dobra, u osnovi, ekonomski posmatrano, zapravo se radi o tome da se napada ovaj fundamentalni stav da je bolje veće tržište nego manje. Naravno, to se može pretvoriti u politički stav na način da kažemo – jeste, tačno je to da je bolje veće tržište, nego manje, ali mi nećemo da ga delimo sa tim i tim. Ako je to u pitanju, ja lično nemam kapaciteta da dajem odgovore na takva pitanja. Drugi fundamentalni ekonomski stav odnosi se na problem zaštite domaćih proizvođača od inostrane konkurencije. Ovde je ispoljena ideja da ta zaštita treba da daleko prevaziđe carinsku zaštitu i da pored carine, koja ovde još nije došla na dnevni red, niz proizvoda treba da bude dodatno penalizovan akcizom, za razliku od domaćeg proizvoda koji tu akcizu nema. Taj stav u ekonomskom smislu Ministarstvo finansija i Vlada Republike Srbije ne prihvataju i u tom kontekstu pričamo vezano za problematiku sokova, odnosno akcize na strane sokove, pri čemu je ovde u izlaganjima to shvaćeno veoma široko, pa se pričalo o raznim vodama, iako one uopšte nisu predmet ove priče. Na kraju, treća stvar gde se nalazi razlika, vezano za drugu grupu amandmana, zapravo se odnosi na pravo Vlade da ima svoju tekuću ekonomsku i fiskalnu politiku i da se u tom kontekstu može razlikovati od nekoga ko stoji sa strane i to predlaže. U vezi sa tim spomenuo bih problematiku tečnog naftnog gasa. Vrlo pažljivo sam slušao probleme sa kojima će se, kako je rečeno, najsiromašniji slojevi stanovništva sukobiti nakon uvođenja ove akcize. Međutim, nisam čuo nijedan argument zašto neko ko se vozi putevima mora da participira u njihovoj izgradnji, odnosno održavanju, a neko drugi, ko to isto radi, ne mora. Zbog toga Vlada ostaje pri ovom svom stavu i smatra da to ima puno ekonomsko opravdanje da postane deo ekonomske i fiskalne politike Vlade. Pitanje kerozina, briga za avio-prevoznike, tajkune itd, ja moram da vam kažem da, za razliku od drugih vrsta prevoza, kod aviona su vam aerodromi istovremeno i neka vrsta benzinskih stanica i avioni imaju mnogo veću mogućnost da ne zavise od politike pojedinačnih zemalja, vezano za uvođenje akciza. Čak i ako zanemarimo domaćeg avio-prevoznika, a drugi aerodromi nemaju akcize, budite ubeđeni da niko kod nas neće sipati tu vrstu goriva. Što se tiče godišnjeg usklađivanja i ovoga što smo maločas čuli, radi se zapravo o tome (upravo obrnuto od zaključka koji je izvučen) da mi imamo puno poverenja u aktuelnu ekonomsku politiku i zato jeste predlog, koji je ovde dat, da se usklađivanje akciza ne vrši šestomesečno, nego godišnje. Jasno je, ako vi imate poverenja u stabilnost, da vam je onda dovoljan i daleko duži rok za usklađivanje, nego ako biste se plašili inflacije. Na kraju želim da komentarišem jedno pitanje koje je pokrenuto, vezano za stopu rasta društvenog bruto proizvoda koja je komentarisana, 5,9% na osnovu naših procena, dok je u prvom kvartalu bila znatno veća. Tačno je da je stopa rasta koja je ukalkulisana manja od ove koju mi imamo, ali to je stvar konzervativnog pristupa, a ne neuspeha, kao što je to pokušano da se protumači. Da li će biti uspeh ili neuspeh, o tome možemo govoriti tek na kraju godine. Mi smatramo da ovde imamo još jednu rezervu, kroz konzervativni pristup, koja će nam omogućiti da uspešno održimo makroekonomsku stabilnost. Zahvaljujem se puno i nadam se isto ovako lepoj kooperaciji kod ovih zakona koji sada slede.
Zahvaljujem ministru Cvetkoviću. Zaključujem pretres Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PORESKOM POSTUPKU I PORESKOJ ADMINISTRACIJI (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milena Stanković, Vjerica Radeta, Nemanja Šarović, Jadranko Vuković, Slavko Jerković, Vesna Nikolić-Vukajlović, Božidar Koprivica i Petar Jojić. Primili ste mišljenje Vlade i izveštaj Zakonodavnog odbora o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Milena Stanković. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li želite reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Ima poslanika koji su otišli u Strazbur, pa ću ja u ime Vjerice Radete pokušati da objasnim ovaj amandman na član 6. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Na početku bih samo da kažem, mnogo je lepo kada imate tržište od 100 miliona, ali kada imate pristup tom tržištu, ali je sa gledišta Ustava Republike Srbije i naših interesa još bolje ukoliko se taj sporazum potvrdi u Narodnoj skupštini. Ukoliko takav sporazum nije potvrđen u Narodnoj skupštini, onda on ne postoji u pravnom prometu Republike Srbije. To je taj veliki nedostatak koji ste vi, ministre, preskočili da saopštite. Ne znam šta je problem da se taj sporazum ovde usvoji, s obzirom na to da imate stabilnu većinu. Kada se potpiše taj sporazum, znate i sami, on stupa na snagu tek potvrđivanjem, u skladu sa članom 16. Ustava Republike Srbije. Taj čin nije urađen i ovo sve ima neki karakter nelegitimnosti. O čemu se radi u ovom članu 6? Vlada traži da se promeni član 26. stav 1. ovog zakona. Na koji način – tako što bi se uvela još jedna obaveza za preduzetnike i pravna lica, a tiče se otvaranja i početka obavljanja privredne delatnosti. Evo o čemu se radi. Kaže se ovako, to je onaj uvodni stav gde Poreska uprava dodeljuje fizičkim licima, preduzetnicima, pravnim licima i ostalim poslovnim jedinicama PIB, i sada ne može da se dodeli PIB, i navedeni su neki slučajevi. Moram da skrenem pažnju da je taj PIB postao uslov za bitisanje, opstanak, postojanje nečega što se zove, nečega što dobija pravni subjektivitet da bi učestvovalo u prometu. Ukoliko se PIB uslovljava na ovakav način kako je to navela Vlada, onda se dovodi u pitanje status privrednog subjekta. Posebnim propisom je uređeno pitanje i uređena su sva statusna pitanja subjekata koji učestvuju u prometu. Mislim da ste vi ovom intervencijom... Ja ne sporim opravdanost, odmah da se razumemo, da onaj koji pokušava da izbegne obaveze koje ima po osnovu poreza prema državi, Poreska uprava je ovlašćena, u skladu sa ovim zakonom, da preduzme odgovarajuće mere, između ostalog i vođenje odgovarajućih kaznenih postupaka itd. To se uopšte ne dovodi u pitanje. Ali, mislim da ste prekoračili ovlašćenja koja imate, jer ste jednim poreskim propisom, koji je javnopravnog karaktera, zašli u materiju koja je statusno pitanje privrednih subjekata. Nešto slično ovome što ste napisali u ovom članu 6. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskoj administraciji i poreskom postupku bi eventualno, pod nekim uslovima, moglo da bude u zakonu koji reguliše privredne subjekte. Tamo ne postoji ovakva odredba, moram da vam skrenem pažnju, i taj zakon koji reguliše status privrednih subjekata je jedini propis koji definiše da li nešto postoji i pod kojim uslovima može da postoji. Ako se nekim posebnim zakonom uvode neka dodatna ograničenja, a ona se tiču statusa nekog lica, onda je to potpuno neprimereno i ovde se izašlo izvan okvira koje dozvoljava materija poreski postupak i poreska administracija. Samo da navedem o čemu se radi. Ne može da se dodeli PIB pravnom licu čiji je osnivač pravno lice koje ima dospele, a neizmirene obaveze po osnovu javnih prihoda. Ako vi to pravno lice sputavate da bude osnivač nekog sledećeg pravnog lica zbog toga što nije izmirio poreske obaveze, vi ste onda ušli u pitanje statusa tog novog pravnog lica. To ovim zakonom ne može da se reguliše. Vi ovim zakonom imate mehanizme da naplatite sve dospele obaveze po osnovu poreza koji duguje neko pravno lice; vi koristite taj mehanizam, to su ovi članovi od, ne znam ni ja, od 40. pa do kraja zakona. Ali, ne možete u regulisanju tehničkog pitanja izdavanja i određivanja PIB broja da uđete u nešto što je status pravnog lica. Ili, sledeće, kaže: "Preduzetnicima, pravnim licima i stalnim poslovnim jedinicama nerezidentnog pravnog lica čiji su osnivači istovremeno osnivači pravnih lica i stalnih poslovnih jedinica nerezidentnog pravnog lica koji imaju dospele, a neizmirene obaveze po osnovu javnih prihoda. Izuzetno od stava 2. ovog člana, Poreska uprava dodeliće PIB ako su dospele a neizmirene obaveze po osnovu javnih prihoda do 100.000 dinara i ukoliko ove obaveze budu izmirene u roku od osam dana od dana podnošenja zahteva za dodelu PIB, odnosno u tom roku bude pružena neopoziva bankarska garancija ili menica avalirana od strane poslovne banke." Ne znam zašto uvodite ovaj drugi uslov. Zašto sada pravite razgraničenje između nekih koji su dužni 100.000 i nekih koji su dužni 102.000 dinara? Zašto pravite tu razliku? Vidite iz same formulacije da se ovom intervencijom u okviru ovog člana ne reguliše postupak izdavanja PIB, nego se ulazi u statusno pitanje jednog pravnog lica, koje je verovatno i poreski obveznik, jer su sva pravna lica poreski obveznici. Smatram da ste izašli izvan okvira koji mogu da se regulišu ovim propisom i, verujte, kada bismo imali Ustavni sud, ovo bi verovatno na Ustavnom sudu bilo ocenjeno da nije u saglasnosti sa Ustavom Republike Srbije. Ali, vidite da mi danas ne možemo ni da izvršimo tu elementarnu kontrolu kako se usaglašavaju naši propisi, između ostalog i sa Ustavom Republike Srbije. Zašli ste u jednu materiju koja ne sme da se reguliše Zakonom o poreskom sistemu, poreskoj administraciji i poreskom postupku.
Zahvaljujem. Da li se po ovom amandmanu još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Članom 19. Predloga zakona se praktično menja član 59. osnovnog teksta Zakona. Sada ću da napravim neku malu vezu, da vidite o čemu se radi. Radi se o odredbama koje se odnose na procenu poreske osnovice. Menja se metodologija. Kaže: "Metoda unakrsne procene poreske osnovice koristi se za utvrđivanje osnovice poreza na dohodak građana."Sada se daje metodologija kako je to na početku godine, kako je na kraju godine i šta se računa kao imovina, pa se kaže: nepokretnosti, akcije i udeli u pravnom licu, oprema za obavljanje samostalne delatnosti, motorna vozila, štedni ulozi, druga imovinska prava. Druga imovinska prava je definisano, ali to niste imali potrebe da definišete. Na kraju se utvrđuje ta razlika na koju se plaća porez. Ne zna se kako bi se uzeo u obzir, recimo, tržišni kriterijum kod ovog člana, jer znate i sami da su moguće promene između 1. januara i 31. decembra. To je jedan od nedostataka, tako da vam je opet potrebno neko tumačenje. Inače, taj tržišni kriterijum čak niste ni predvideli u ovom članu kao nešto o čemu treba da se vodi računa. Svrha ovog člana bi morala da bude da se putem upoređivanja osnovica, uz uvažavanje svih prihoda, poreske obaveze, dođe do eventualno neprijavljenog prihoda. Iz ove formulacije ovog člana ne vidim kako vi dolazite do nečega što se naziva - neprijavljeni prihod. Jedino u tom smislu ovaj član ima neku svoju svrhu. Znači, bez obzira na, ako mogu tako da kažem, poresko ponašanje poreskog obveznika u toku godine, na kraju godine, putem ovog upoređivanja, vi dolazite do nekih podataka da postoji jedan deo prihoda koji nije oporezovan zato što poreski obveznik nije to prijavio ili je jednostavno poreska administracija pokazala neku neaktivnost. Pa kada se utvrdi ta razlika, to je nešto što nije prijavljeno, na šta nije plaćan porez, i onda ima mesta za primenu nekog principa pravičnosti, da shodno materijalnim mogućnostima i ekonomskom stanju onaj ko ima više, ko je ostvario više, i onaj ko je pokušao, ili je jednostavno tržište tako reagovalo, da na kraju godine ima više prihode, treba na taj deo da plati određeni porez. Vi ste opet to neprecizno uradili. Samo da vas upozorim na situaciju kada je 2004. godine menjan zakon, tada je Mlađan Dinkić takođe pravio neku metodologiju. Posle godinu dana je promenio metodologiju, promenio osnovice, sve je promenio. Na koji način? Na taj način što ni oni ljudi koji rade u računovodstvima nisu znale da izvrše obračun, pa je onda "Savremena administracija", ili ne znam kako beše, ovaj vaš "Privredni pregled" je pravio posebne obrasce, pa im Dinkić donosio posebna uputstva, posebne pravilnike, pa je na bazi toga vršen neki obračun. Na kraju, posle pola godine, kada su obveznici dobili rešenja koliko treba da se plati, ispostavilo se da je 10% bila poreska obaveza od onoga što su knjigovođe procenile i utvrdile prema tim obrascima i prema toj metodologiji koja je urađena. Da vas podsetim da je 2005. godine, čini mi se u decembru mesecu, takođe Dinkić menjao te osnovice i povećavao, odnosno smanjivao osnovice računajući da će što veći broj ljudi da se obuhvati ovim porezom. Sad imamo treću varijantu, treću promenu, gde se daje nova metodologija, neka nedorečena, jer ovaj član stvarno nema smisla ukoliko se kao krajnji rezultat ne pojavi neoporezovani prihod. Zato sam na početku rekao, ne uzimate tržišne kriterijume kada vršite upoređivanje vrednosti imovine, odnosno utvrđivanje osnovice prvog januara jedne godine i 31. decembra te iste godine. Opet će kod vas da se javi potreba za nekim dodatnim tumačenjima i opet ćete ono što mora da bude u zakonu da definišete pravilnikom, uputstvom ili nekim raspisom koji dajete poreskim upravama, i opet će da se pojavi nešto što možemo reći da nije jasno. Nisam hteo da idem u detalje, ali pogledajte formulaciju stavova 3, 4. i 5. i videćete da u pojedinim delovima postoji čak i kontradiktornost između stavova. Definicije koje ste primenili loše su definicije, nejasne, ali mene ne čudi; kada su u pitanju poreski propisi, tu maksimalno dolazi do izražaja voluntarizam, jer, videćete kasnije, kod ovih odredaba o zastarelosti itd. ljudi zaboravljaju postupak pred poreskom administracijom. Poreski postupak je javnopravni odnos, nije privatnopravni odnos. Iz karaktera jednog javnopravnog odnosa proizilaze prava i obaveze, kako organa, tako i poreskih obveznika. Imamo loš zakon o poreskoj administraciji i poreskom postupku, gde do kraja nije zastupljen princip javnopravnog odnosa i zato se stalno javljaju potrebe da se ovi propisi menjaju, ovaj zakon se svake godine menja. Kako se donosi budžet, tako se menja ovaj zakon. Ovde se sada koristi kao izgovor činjenica da je u Zakonu o finansiranju lokalne samouprave deo poreskih ovlašćenja prešao i na lokalne poreske organe. Slažem se u tom delu. Ne slažem se sa tim zakonom, ali zakon je usvojen, treba da ga poštujemo i verovatno su u tom delu i opravdane izmene ovog propisa. Ali, u mnogim drugim delovima ovaj propis je nedorečen.
Zahvaljujem, kolega Krasiću. Da li o amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Jadranko Vuković. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, kolega Vukoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 34. koji je vezan za rokove zastarelosti. U vezi rokova zastarelosti predlagač ističe sledeće svoje argumente, pa kaže: "Ako poreski obveznik ne podnese poresku prijavu, u skladu sa zakonom, kao i u slučaju izbegavanja plaćanja poreza i sporednih poreskih davanja, pravo na utvrđivanje poreza i sporednih poreskih davanja zastareva za pet godina od dana kada je zastarelost počela da teče." Zatim kaže: "Zastarelost prava na utvrđivanje poreza i sporednih poreskih davanja počinje da teče od prvog dana naredne godine od godine u kojoj je trebalo utvrditi porez, odnosno sporedno poresko davanje." Dame i gospodo narodni poslanici, predložio sam da se član 34. briše zbog toga što je nemoguće da se za jedno isto potraživanje određuju različiti rokovi zastarelosti. Naime, predloženim članom se različito utvrđuje rok zastarelosti u zavisnosti od toga da li je poreski obveznik podneo poresku prijavu. Ako je postojala obaveza podnošenja poreske prijave, a obveznik tu obavezu nije ispunio, on će snositi odgovornost za propuštanje. Poreska uprava je ovlašćena da po službenoj dužnosti utvrđuje porez, bez obzira na to da li je podneta poreska prijava, te je nemoguće da se za jedno isto potraživanje određuju različiti rokovi zastarelosti. Nadam se da ćete u danu za glasanje podržati ovaj amandman. Hvala vam.
Zahvaljujem, kolega Vukoviću. Da li se po ovom amandmanu još neko javlja za reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što kažem nekoliko rečenica o amandmanu, dopustite mi da prokomentarišem nekoliko razloga za donošenje ovog zakona. Naime, Vlada je u obrazloženju Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, između ostalog, navela da se zakon donosi i zbog potrebe usklađivanja sa Zakonom o prekršajima, "Službeni glasnik Republike Srbije", broj 101/2005. Tačno je da je Narodna skupština Republike Srbije krajem 2005. donela Zakon o prekršajima. Taj zakon je trebalo da počne da se primenjuje od 1. januara 2007. godine i trebalo je da se formiraju oni organi koje predviđa Zakon o prekršajima. Između ostalog, trebalo je da se formira i viši prekršajni sud, koji, kako kaže Vlada u obrazloženju Predloga zakona, po članu 91. Zakona o prekršajima, vodi prekršajni postupak u drugom stepenu. Međutim, moram da obavestim gospodina ministra, pošto ga očigledno njegove službe nisu obavestile, da je jednim internim dopisom bivšeg ministra pravde suspendovana primena Zakona o prekršajima, tako da naše sudije za prekršaje i danas, u stvari, primenjuju onaj stari Zakon o prekršajima, a ne ovaj novi iz 2005. godine. Meni zaista nije jasno kako ministar za tu informaciju nije znao. Dakle, u našoj zemlji ne postoji viši privredni sud, ne postoje sudovi za prekršaje, postoje organi za prekršaje; i ne primenjuje se novi Zakon iz 2005. godine, nego se primenjuju stari prekršajni propisi, tako da ovaj razlog za donošenje zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji ne stoji. Što se tiče samog amandmana, moj prethodnik, kolega Jadranko Vuković, u suštini je obrazložio zašto je ovaj amandman podnet. Samo hoću da podsetim predlagača ovog zakona da su Zakonom o državnoj upravi, na početku Zakona, formulisana načela za rad državne uprave. Jedno od tih načela je i načelo efikasnosti rada organa državne uprave. Poreska uprava, koja treba da primenjuje Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji, jeste organ uprave u sastavu Ministarstva finansija. Ona načela rada državne uprave koja su formulisana u Zakonu o državnoj upravi, koji je donet 2005. godine, takođe se odnose i na Poresku upravu. Ukoliko propišete dva roka za zastarelost utvrđivanja poreskog potraživanja, vi u stvari na taj način destimulišete Poresku upravu, kao jednog od organa uprave, da ažurno primenjuje propise. Meni je potpuno nejasno zašto utvrđivati dva roka za zastarelost poreskog potraživanja, u zavisnosti od toga da li je poreski obveznik podneo poresku prijavu ili ne. To je potpuno nepotrebno, to samo komplikuje ionako složen Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Što se tiče same dužine roka od tri, odnosno od pet godina, takav rok, prilično dug, u stvari negativno deluje na načelo efikasnosti rada državne uprave. Oni koji su pravnici znaju da u pravu postoji jedno načelo još iz rimskog prava "dies interpelat pro homine", dakle, rok je taj koji opominje umesto čoveka. Ako imate suviše dug rok, a rok od tri, odnosno pet godina je dug rok (obrazložiću i zašto) za utvrđivanje poreskog potraživanja, vi u stvari na taj način omogućavate Poreskoj upravi da bude neažurna, neefikasna, da se ne bavi poslovima kojima treba da se bavi. Zašto kažem da je rok od tri, pet godina dug rok? Danas naplaćivati, odnosno utvrđivati poreska davanja nije isto kao pre 50 godina, pre sto godina itd. Danas je Poreska uprava potpuno kompjuterizovana, danas se proces naplate i utvrđivanja poreza vrši elektronskim putem. Podsetiću gospodina ministra da je još 2004. godine Vlada Republike Srbije zauzela stanovište da državna uprava Republike Srbije treba da se uključi u tzv. evropski administrativni prostor, a to podrazumeva potpunu kompjuterizaciju rada državne uprave. Smatram da je rok od tri, odnosno pet godina, imajući u vidu uslove pod kojima radi danas Poreska uprava, a to je upotreba najsavremenijih računara, zaista dug. Taj rok treba skratiti. Ono što takođe treba ukinuti u ovom predlogu zakona, to je gospodin Vuković obrazložio maločas, jeste taj dvostruki rok. Ne mogu da razumem zašto postoji dvostruki rok za zastarelost utvrđivanja poreskog potraživanja, u zavisnosti od toga da li je podneta poreska prijava ili ne. To je potpuno nepotrebno. Treba skratiti, a ne produžavati rok za zastarelost poreskog potraživanja, jer je utvrđivanje kraćih rokova, u stvari, u cilju podizanja kvaliteta i ažurnosti rada Poreske uprave. Plašim se da će i Poreska uprava, kao i drugi organi državne uprave u Republici Srbiji pod mandatom ove nove vlade, da se pretvori u utočište raznoraznih partijskih kadrova, jer, kao što smo videli kada smo raspravljali o Zakonu o budžetu, kadrovskim planom za 2007. godinu predviđeno je da se broj zaposlenih u svim organima uprave, pa tako i u Poreskoj upravi, povećava. To je štetno, to će samo dodatno da optereti sve građane Republike Srbije, a posebno poreske obveznike i zato predlažem da se svi amandmani poslanika SRS usvoje, a između ostalog i amandman koji je podneo moj kolega Jadranko Vuković.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Slavko Jerković. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Slavko Jerković.
Dame i gospodo, podnošenjem amandmana poslanici iz redova Srpske radikalne stranke pokušavaju da daju svoj doprinos i da poboljšaju predlog zakona maksimalno, ali za predlagača to nije toliko bitno. Pročitaju ko je potpisnik tog amandmana i to je za njih dovoljno da predlože da se ne prihvati. To mogu da potkrepim obrazloženjem koje je Vlada dala i na moj amandman koji sam podneo na član 35. U obrazloženju kaže – amandman se ne prihvata iz razloga što je izmena odredbe o zastarelosti, član 114. i novi član 114a do 114ž, predložena zbog nedovoljno precizne važeće odredbe i brojnih pitanja koja su se pojavila u njenoj praktičnoj primeni, a koja nisu bila regulisana važećim odredbama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Predložena odredba iz člana 114d uređuje prekid roka zastarelosti, što povećava efikasnost poreskog postupka. Zbog čega efikasnost poreskog postupka? Šta je tu sa načelom pravne sigurnosti? Zbog čega dozvoliti poreskom organu da se neodgovorno ponaša u određivanju i razrezivanju poreza, a ima toliko mehanizama da blagovremeno u ostavljenom roku izvrši naplatu poreza od poreskog obveznika? Radi poređenja, pročitaću i deo člana 114v: "Pravo Poreske uprave na pokretanje poreskoprekršajnog postupka zastareva za tri godine od dana kada je zastarelost počela da teče. Ako poreski obveznik ne podnese poresku prijavu, u skladu sa zakonom, kao i u slučaju izbegavanja plaćanja poreza, pravo na pokretanje poreskoprekršajnog postupka zastareva za pet godina od dana kada je zastarelost počela da teče." Osnov za podnošenje mog amandmana na član 35, odnosno na član 114d, jeste u tome što se zastarelost prekida svakom radnjom Poreske uprave preduzetom protiv poreskog dužnika u cilju utvrđivanja i naplate poreza iz poreskih davanja. Posle prekida zastarelost počinje teći iznova, a vreme koje je proteklo pre prekida ne računa se u zakonom određen rok zastarelosti. Do kada može poreski organ da drži u neizvesnosti bilo kojeg građanina ove Srbije? Svakom radnjom poreskog organa on prekida rok zastarelosti. Ako uzmemo u obzir Zakon o obligacionim odnosima, ako uzmemo u obzir Zakon o prekršajima, ako uzmemo u obzir Zakonik o krivičnom postupku, svuda je predviđen rok zastarelosti, kako onaj redovni... Imate tamo u Zakonu o obligacionim odnosima, imate naplate komunalija u roku od godinu dana, imate neki subjektivni rok od tri godine, imate objektivni pet, a opšti rok zastarelosti je, gospodo, 10 godina. Zašto to predlagač nije mogao u ovom predlogu zakona predložiti, kada nastupa ta apsolutna zastarelost i kada nastupa opšti rok zastarelosti pokretanja postupka od strane organa Poreske uprave radi naplate potraživanja? Zbog čega je to izostavio poreski organ? Samo da bi stvorio još veću pravnu nesigurnost u ovoj Srbiji. Svesni smo toga koliko je u poslednjih sedam godina bilo izmena i dopuna određenih zakona. Mi smo od jednog normativnog korpusa stvorili šumu zakona, u kojima građani Srbije ne znaju šta su njihova prava i obaveze. Toliko ima tih izmena i dopuna zakona da se teško i oni koji se time profesionalno bave, kroz advokaturu, ili referenti u određenim institucijama, pravnici, mogu snaći u šumi zakona koje ste u proteklih sedam godina kroz izmene i dopune usvajali. Moje je mišljenje da ako idemo ka uređenju tog pravnog sistema, tamo gde postoji mnogo izmena i dopuna zakona treba da se donese iz svake oblasti kvalitetan zakon koji će biti primenjiv za sve. Potrebno je usvojiti ovaj amandman da bi se građani Srbije osećali sigurno, da bi imali neku pravnu sigurnost i da bi se nadležan poreski organ naterao da u određenom roku izvrši svoju službenu obavezu.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Problem je vrlo jednostavan. Ako ste novim tekstom člana 114. odredili apsolutne rokove, onda vam je član 114d nepotreban. Ako ste primenili sistem subjektivnih i objektivnih rokova, onda 114d nije dovršen član. U pravu se zna šta je mirovanje, a šta je prekid. Ne može posle svakog prekida da teče novi rok, pa ponovo prekid, pa novi rok; vi onda kroz 50 godina možete da naplatite neko poresko potraživanje od čukun čukundede. Mora da postoji objektivni rok. Zato vam i kažem, vi ste pokušali nešto da regulišete, imali ste generalno problema sa računanjem rokova u ovom zakonu, imali ste problema sa zastarelošću. Mnogo više je taj problem izražen zbog poreske administracije i službenika, a ne toliko zbog poreskih obveznika. Ako hoćete da sredite poreskog obveznika, možete da ga umrtvite jednim rešenjem – dođete, napravite tamo da nije nešto prijavio, zatvorite mu radnju na 15-20 dana, mrtav, taj više ne postoji, uklonili ste konkurenciju vrlo efikasno, poreskim merama. To je i manir Demokratske stranke. Samo da vas podsetim, 2001. godine vi ste preko Poreske uprave naplaćivali zakupninu kao obligaciju. I to se kod nas dešavalo. Vodili smo postupak pred Vrhovnim sudom, pred Trgovinskim sudom, obrukale su se sve moguće sudije u Trgovinskom i ovom sudu, pa je tek na Vrhovnom to rešeno. Onda je drugostepeni organ, u to vreme - Republičke uprave javnih prihoda, konstatovao da je prvostepeni napravio katastrofalnu grešku. Znači, mene ne iznenađuje kako se primenjuju propisi u Poreskoj upravi, to moram da vam kažem, jer znam kako idu - idu sa silom, mogu da ti zaplene, mogu da urade sve. Problem kod ovog člana je taj što ne postoji objektivni rok i ne postoji nikakav limit. On, po logici stvari, može da se pretpostavi. Međutim, rokovi zastarelosti u poreskom postupku moraju da budu kratki. Zašto? Zato što je to javnopravni odnos, zato što je 99,9% svega onoga što radi Poreska uprava po službenoj dužnosti. Od poreskog obveznika mogu najviše da zavise samo dva akta: prvi, podnošenje prijave i drugi, plaćanje poreza. Sve drugo je u nadležnosti Poreske uprave i za sve je propisan neki postupak, ko kada kreće, šta radi, dokle radi, kakvo rešenje donosi, koja su pravna sredstva itd. U većini slučajeva u poreskom postupku žalba ne odlaže izvršenje. Oni odmah naplate. Vi ste ovom formulacijom člana 114d otprilike rekli ovako – poreska administracija i Poreska uprava može uvek da preduzme neku radnju radi utvrđivanja ili naplate poreza. Preuzimanjem te radnje teče novi rok. Koji? Verovatno tri godine ili pet godina. Kada dođe dve godine i 11 meseci on opet preduzme neku radnju. Radnja može biti i poziv upućen stranci. To je radnja koja je učinjena radi naplate, utvrđivanja poreza ili provere nečega, pa opet vam teče rok tri ili pet godina. I dokle tako? Da li postoji neka odgovornost? Ako poresko potraživanje zastari, da li postoji neka odgovornost u Poreskoj upravi? Samo da vas podsetim, sada postoji i ona elektronika, ako je u pitanju PDV itd; kako ste otkucali račun, tako Poreska uprava dobija informaciju kakav je promet i šta je promet. Da li postoji neka odgovornost ako dospelo poresko potraživanje zastari? Čemu odredba o prekidu zastarelosti kada ste u članu 114. definisali sve na nezakonit način? Ne mogu za isto poresko potraživanje da postoje dva različita roka zastarelosti, zato što je to javnopravni odnos. Mogao je neko da podnese lažnu poresku prijavu, mogao je da podnese pogrešnu poresku prijavu. Zašto bi on zbog toga dobio rok zastarelosti tri godine, a onaj koji nije podneo ima rok od pet godina? Onda se postavlja pitanje kako ćete da utvrdite kada je trebalo da podnese poresku prijavu? Mislite da ste problem rešili tako što ste rekli da rok počinje da teče od prvog dana sledeće kalendarske godine. Niste rešili, jer može da predstavi da nije bilo u januaru, nego u decembru prethodne godine, da je već uzeo godinu dana roka. Kod ovako traljavo napisanih propisa znate i sami da njihova primena zavisi samo od voluntarizma. Koga? Onoga ko treba propis da primeni, jer ovakvi propisi daju velika ovlašćenja poreskoj administraciji i poreskim inspektorima. Daju im prevelika ovlašćenja, jer, u krajnjem slučaju, od njihove volje zavisi kako će ovo da se protumači. Na konkretnim primerima mogu da vam kažem da ga neko tumači tri godine, neko pet godina, neko ga tumači ovako, neko onako; neko uhvati Privredni pregled, savetnik, ne znam kako se zove, što Dinkić forsira - da vidim kako u uputstvu stoji, uputstvo, raspis, tabele; tako se poreski propisi primenjuju. Tek u drugostepenom postupku uhvati se u ruke zakon pa se tumači da li ima pravo ili nema pravo, da li je žalba osnovana ili nije osnovana. U prvostepenom postupku se grabi da se što više uzme, a ti posle dokazuj da li si u pravu ili nisi u pravu. Nije ništa bolja situacija ni u carini. Zašto je to tako? Zato što su javnopravni odnosi. Tu država nastupa sa najvećim atributom sile. Ima i drugih atributa sile, međutim, Tadić to uništava, i vojsku i policiju, i to se svodi na nepodnošljivo nizak nivo, ali to je koncepcija i politika Demokratske stranke. Ja nepogrešivo znam, kada je nešto nedorečeno, to je izvor svih najgorih stvari koje mogu da se dese. Ako ste imali u praksi toliko lošeg iskustva sa načinom obračunavanja roka zastarelosti i svim pitanjima, aspektima koji ulaze u zastarelost, onda ste ovo morali mnogo preciznije da rešite. Kako? Mogli ste da uzmete bilo koji procesni zakon koji reguliše zastarelost i da ste prepisali, ali usaglasili samo rokove, kraće rokove, pravno-tehnički biste rešili ovaj problem. Ali, vi to ne želite. To je problem. Vi baš želite ovo, da eksplodira voluntarizam. Sada da vam ne pričam, jer kafe-kuvarica je postala direktor Uprave prihoda u Rakovici. Je l' tako bilo? Jeste, to je kafe-kuvarica iz Demokratske stranke, sestra nekog Radujka, ima neku diplomu, iz Podgorice dobila. Pa jeste, je l' tako, Miličkoviću? To su kadrovi. Nemam ništa protiv kafe-kuvarice, nemam ništa protiv ljudi koji su dobili neke diplome. Odakle ona žena zna šta je poreska administracija i poreski postupak? Možete misliti, kada takvi kadrovi Demokratske stranke dobiju nedorečen propis, pa to je katastrofa. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Na član 35. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Nikolić-Vukajlović. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite. Ima reč narodni poslanik Vesna Nikolić-Vukajlović.
Radi se o amandmanu na član 35, u smislu brisanja člana 114ž, o kome su malopre govorile moje kolege Krasić i Jerković. Pre nego što krenem na obrazloženje ovog amandmana, a nema svrhu obrazlagati, videli smo da su svi amandmani unapred odbijeni, reći ću sledeće. Malo mi je čudno što je budžet ovako perfektno odrađen za ovako kratko vreme. Jeste ovde priča o budžetu, i o setu finansijskih zakona takođe, je li? Pošta imam malo vremena da mogu da se osvrnem malo i na budžet, jer ima neke veze, htela bih da pitam, čisto radi informacije, radi građana Srbije, i da kažem neki svoj stav pre nego što pođem u analizu ovog člana 114ž na koji se odnosi ovaj amandman. Znate kako, meni se čini da je ovaj budžet više jedan politički projekat, nego što je to neko ekonomsko, kako bih rekla, domaćinsko raspoređivanje novca koji su skupili građani Srbije za godinu dana. Prema tome, ne mogu da shvatim, malopre sam upravo postavila to pitanje, kako neko zna, tako je perfektno napravio ovaj budžet, da ama baš nijedan amandman nije mogao da prođe? Da li je cilj i svrha sedenja gospodina Cvetkovića, ministra, ovde, za sve ovo vreme, da se nešto pomogne, da se nešto doradi, da se nešto bolje uobliči, da se čuje glas naroda preko nas narodnih poslanika ili je samo da se otpoštuje forma? Znači, on treba da dođe, da sedne, mi nešto treba da pričamo i onda je dosadna Srpska radikalna stranka, dajte da to što pre završimo i kažu – je l' gotovo, kad, u šest, u sedam itd. Mogu da vam kažem, a ne želim direktno da se obratim gospodinu Cvetkoviću, želim da se obratim gospodi koja je pravila ovaj budžet, da ovaj budžet nema nikakvu strategiju u smislu razvoja naše zemlje i u smislu nečega što će značiti našem narodu. Ja bih molila makar da promenite taj ironičan izraz lica, gospodine Cvetkoviću. Nisam htela direktno da vam se obratim, ali bi trebalo malo da pogledate u oči nekoga. Mislim da je to vaša obaveza u odnosu na narodnog poslanika, da li se ja zvala Vesna ili Đurđa, sasvim je svejedno. Molila bih vas ipak da malo obratite pažnju na nekoga ko vam o nečemu govori, jer sve vreme dok su vam govorili poslanici SRS o amandmanima vi ste imali neko svoje obrazloženje koje glasi, znate kako; kada je bio u pitanju amandman na PDV, kad je u pitanju dečja garderoba itd, vi ste dali neke tri vaše opcije zbog čega to ne može da se uključi, zbog čega jednostavno taj amandman ne može da se prihvati. Vi ga prihvatate na jedan način kao inicijativu, kako to rekoste, a ne prihvatate ga u smislu amandmana. Pa šta to sada znači - priča za malu decu. No, nećemo o tome da dužimo. Suština je sledeća: znači, vi ste napravili budžet kako to vama odgovara, tako da je to više politički projekat, napravili ste Nacionalni investicioni plan koji će uvek da bude rezerva za vaše buduće kampanje i za vaš budući rad. Napravili ste 22 ministarstva, gde svaki ministar ima svoj određeni kapital kojim će on da raspolaže i polako da spušta na lokalnu samoupravu, kako bi mogao da osvaja vlast i na lokalu. Upravo to ste uradili. Što se tiče građana i što se tiče razvoja samog srpskog tržišta, za to baš ništa niste uradili. Jedino, kako ja shvatam i kako mogu da razumem šta je u stvari suština - čišćenje srpskog tržišta od srpskih proizvoda u smislu dovođenja, baš tako, u smislu dovođenja nekih koji treba da dođu na ovo srpsko tržište, i u smislu proizvođača i u smislu srpskih proizvoda. Tako sada mi u ovim velikim trgovačkim lancima, znate, imamo vrlo malo naših, srpskih proizvoda. Na primer, to što me je stvarno zabolelo, ulazim u "Merkator" i tamo čujem, sa zvučnika, šta li, kaže - kozji sir, slovenački brend. Zar mi nemamo koze? Zar mi nemamo koze, i gde da brste, i zar to ne možemo da napravimo? Pa gde je nama bilo koji brend? Šta ste vi uradili na pitanju razvoja Srbije, poljoprivrede? Šta ste uradili po pitanju zdravstva? Šta ste uradili po pitanju nataliteta? Gde vam je sve to u ovom budžetu? U ovom budžetu ništa od svega toga nema. Znači, samo imate ono što je najvažnije, da ste se lepo rasporedili po ministarstvima i da ste napravili taj Nacionalni investicioni plan koji će vam služiti za dalju političku kampanju u smislu opstajanja na vlasti. To nije u redu. Što se tiče ovog amandmana, znači radi se o poreskom postupku, u članu 114ž se kaže: "Poreska uprava se ne može obazirati na zastarelost ako se poreski dužnik nije na nju pozvao". Šta to podrazumeva? Znači svi, apsolutno svi građani moraju da napune vaš budžet, iako je zastareo rok za jedno takvo potraživanje od strane poreskih organa. Ako je nešto već zastarelo kao pravo, ono mora da bude zastarelo i kao obaveza. Zašto neko pravo... Neko dođe na šalter i kaže – e gospođo, izvinite, vaš rok za takvu stvar je prošao. Šta ću ja da kažem? Izvinjavam se, moj propust itd. Zašto ste dozvolili poreskim organima da mogu da naprave takav propust, a građanin ne može da napravi takav propust? Zašto se to tako odnosi na prava, a na obaveze se ne odnosi? Na šta to liči? Znači, vi morate po svaku cenu da punite taj vaš budžet, a nikakva prava građaninu ne date iz toga. Na kraju krajeva, šta sve građani Srbije imaju iz tog vašeg budžeta? Šta ste vi vratili građanima iz budžeta koji ste napravili? Građanima niste vratili ništa. Uradili ste samo jedan dobar politički projekat, ali ne znam dokle će vam to trajati. Hvala vam lepo. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. O amandmanu ima reč kolega Krasić. Izvolite.
Koliko se sećam, ovakva odredba do sada nije postojala u poreskim propisima, a evo da javnost sazna o čemu se radi, kaže: "Poreska uprava se ne može obazirati na zastarelost ako se poreski dužnik nije na nju pozvao". U obligacijama, u postupcima, u parnicama stranke vode računa o zastarelosti potraživanja, ali pred sudom je dvostranački odnos. Pred poreskom administracijom je postupak javnopravnog karaktera i ako je neko potraživanje zastarelo, po službenoj dužnosti mora da se donese rešenje o obustavljanju postupka. To je standard, to se uči u školama. A ovde nam kažete da je moguće da se primeni zastarelost, ali mora stranka na to da se pozove. Ako je ona neuka, onda će da se naplati i zastarelost potraživanja. Izvinite, verovatno će ovi buzdovani da me optuže ponovo za govor mržnje, ali to je pokvarena odredba. Ne može država pokvareno da nastupa prema građanima. Mi pričamo sada o poreskom postupku i odredbama Zakona o poreskom postupku; ja ne ulazim u razloge zašto neko potraživanje nije naplaćeno po osnovu poreza, niti tumačim stranu poreskog dužnika, niti tumačim stranu Poreske uprave, kao poreskog poverioca, ne, nego pokušavam na jedan objektivan način da sagledam ovaj problem. U parničnom postupku, u imovinskim sporovima gde je moguća zastarelost stranke imaju obavezu da istaknu da je zastarelo neko potraživanje, ali u jednom javnopravnom odnosu, kakav je poresko-pravni odnos, o zastarelosti se pazi po službenoj dužnosti, jer ovaj postupak se vodi po službenoj dužnosti, to da znate. Verovatno ova vaša deca nisu bila u školi kada se učila ta lekcija. Kada odete kod sudije za prekršaje, ako je nastupila zastarelost gonjenja za prekršaj, sudija samo konstatuje da je nastupila zastarelost. U bazi spisa predmeta vidi kada je prekršaj izvršen, kada treba ta stranka da da izjavu da se sprovede postupak, koliko je prošlo od roka koji je zakonom propisan, i ako je nastupila zastarelost, sudija za prekršaje donosi rešenje o obustavi postupka zbog zastarelosti. Pazite, ovde ništa ne treba da se izmišlja. Prebogata je pravna teorija i pravna praksa u Srbiji ovakvim situacijama. Imate advokate u DS-u, oni znaju kada se oni pozivaju na zastarelost, ništa se ovde ne izmišlja novo u amandmanima Srpske radikalne stranke, traži se da se primeni nešto što je standard. I pravna sigurnost, i efikasnost, i uredno ispunjavanje obaveza koje imaju građani, i savesno obavljanje funkcije koju kao obavezu imaju državni činovnici i službenici itd, sve je to uključeno u odredbe o zastarelosti. Ovako kako ste formulisali ovo, ovo stvarno deluje bezobrazno i pokvareno. Znači, Poreska uprava dobija mogućnost, na bazi izmena ovog zakona, da prevari svog građanina. Kako? Poreska uprava se ne može obazirati na zastarelost ako se poreski dužnik nije na nju pozvao. Sreća naša što postoje neki poreski službenici pa kažu – znate šta, ovo je zastarelo, kažite da je zastarelo da napravimo zapisnik i da završimo to. Ali, ne može pravo da zavisi od službenika, od pojedinca, od njegove dobre volje. To je problem ovih vaših propisa. Zato sam vam i na početku rekao, poresko-pravni odnos je odnos javnopravnog karaktera i tu važe potpuno drugi principi i druga pravila. Poreski postupak ima neke specifičnosti u odnosu na pravila Zakona o opštem upravnom postupku, ali u osnovi to je Zakon o opštem upravnom postupku. Vi ste sve to pregazili, ne postoji ta specifičnost koja vam daje za pravo da kršite principe u opštem upravnom postupku, nema te specifičnosti kada je u pitanju zastarelost.
Zahvaljujem, kolega Krasiću. Na član 36. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Koprivica. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Božidar Koprivica.
Poštovani narodni poslanici, čudi mi da ovaj amandman nije prihvaćen od strane Vlade. Naime, ja sam u ime SRS podneo amandman na Predlog Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji tako što sam predložio da se član 36. Predloga zakona briše. Članom 36. predlaže se izmena člana 115. Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji tako da Vlada može, na predlog ministra, a povodom inicijative ministra nadležnog za poslove ekonomije i regionalnog razvoja, doneti odluku o oslobađanju, potpunom ili delimičnom, poreza i poreskih davanja poreskog obveznika koji se prodaje u postupku privatizacije ili je u postupku restrukturiranja. Smatramo da je član 115. izvršio dovoljno deregulaciju postojećeg zakona, odnosa i da je dao mogućnost ministru da može doneti odluku o potpunom i delimičnom oslobađanju od poreskih obaveza poreskog obveznika, i da je tu trebalo stati. Dakle, ova norma člana 115. je bolja, dovoljno je široka da je nije trebalo širiti. Gospodine ministre, ne pratite ništa... Jer, mi nismo protiv oslobađanja i otpisa poreza i poreskih davanja poreskih obveznika u postupku privatizacije i restrukturiranja, ali smo protiv ovog načina kako vi to predlažete, jer nigde, ni u jednom zakonu inicijativa nije mogla da prođe, niti je ijedan zakon inicijativu mogao da reguliše i da ukalkuliše u pravnu normu. To nam, naravno, daje osnovno pravo da sumnjamo da je na pomolu samovolja ovog ministra za poslove ekonomije i razvoja, da on priprema nešto nečasno, svojstveno njemu, podložno zloupotrebama i inicijatora ovakvog propisa. Hvala.
Zahvaljujem. Po amandmanu, narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Ovo je najbolji amandman i najgori član, u pitanju je najgori član. Zakonom se nikada ne reguliše kakva će da bude korespondencija između članova Vlade, za to postoji Zakon o Vladi, tamo je napisano kako oni međusobno komuniciraju. Ovde je predlagač zakona zamislio da član 115. bude kompromis i nešto što treba da pomiri. Šta treba da pomiri? Treba da zadovolji sujetu Mlađana Dinkića. Gotovo da su u ovom članu upisana imena ministara, kao da se zakon donosi samo zbog Mlađana Dinkića. Znači, nema veze sa ministarstvima, nema veze sa Vladom, nema veze sa poreskim obveznicima, nema ništa. Ima samo veze sa Mlađanom Dinkićem. To je ono, "pit bul terijer ekonomija". I, vidite kako su sada osmislili. Kaže se ovako: "Vlada može, na predlog ministra", misli se na ministra finansija, "a povodom inicijative ministra nadležnog za poslove ekonomije i regionalnog razvoja", e to se ubacuje, čitaj - Mlađana Dinkića, "doneti odluku o delimičnom ili potpunom otpisu poreza i sporednih poreskih davanja..." itd. Taj deo nije toliko sporan. Mi ne sporimo pravo Vladi da izuzetno može da donosi ovakve odluke, da vrši potpuni ili delimični otpis. Samo bih vas podsetio da neizmirene poreske obaveze omogućavaju državi da stekne i svojinu. To je prva stvar. Druga stvar na koju bih hteo da vas podsetim, mi imamo loše iskustvo sa tim otpisom. Nekada smo kritikovali Labusa za "Sartid", sećate se. Tolike obaveze je "Sartid" imao prema državi, država je sve to otpisala i prodala za 24 miliona Amerikancima i oni su sada prvi na listi izvoznika i svuda se hvale kako su uspešni. Kada dobijem nešto džabe, i ja ću da budem uspešan, verovatno. Posvađali ste se sa Nemcima zbog toga. Imam ja to pismo gde Nemci i Austrijanci kukaju zbog tog odnosa prve demokratske vlade (zašto što je prvi demokrata predsednik Vlade, inače nema veze sa demokratijom)... Sada možete da zamislite Mlađana Dinkića koji vodi resor ekonomije i regionalnog razvoja, a tu je i privatizacija, kada on svrti svoju ličnu kombinaciju! Imali ste prilike da gledate, dok je bilo ono pre tehničke vlade, on ode u Zrenjanin i kaže - tu će na ledini grinfild investicija da bude, po licu koje ćete da zaposlite, vi stranac, mi znamo da ste u teškom ekonomskom položaju, Srbija je prebogata, evo mi vama, kao strancu koji investira ovde, pomažemo parama. Kojim parama? Iz budžeta. Ko je dao? Svi građani Srbije, i onaj golja jadni što su ga odrali finansira Italijana, finansira Nemca, ko zna. Kada se dođe do tih knjiga, kada se bude videlo šta su oni to radili, ima ljudi da se krste i levom i desnom rukom. Ovde se kaže "eksperti". Mlađan Dinkić je "ekspert", Vlahović se hvali kako se 14 godina posle fakulteta obrazovao za konsalting usluge, za privatizaciju, da on to sve zna, usavršio je maksimalno sve. Samo "drp sistem", ništa više. Kažu da nas Evropa hoće. Kada gospodin Dinkić zaključi nešto, poput ovoga što je zaključio za Bor, pa kad on krene sa svojim kombinacijama, pa kada pritisne ovoga da mora i on da se saglasi, da zvanično on uputi predlog Vladi, pa ovi kažu da se ne isplati, a on kaže - ode G17, pade vlada. Takav je Dinkić. Šta su sve ovi iz DSS-a morali da progutaju za tri godine zbog Dinkića, samo da mu prođu propisi, da ga smire ovde! Meni nije jasno zašto ste ovo morali da ubacite tako očigledno. Ne mogu da shvatim da u ovom članu stoji "na predlog ministra", u ovom zakonu je ministar finansija, "može da se izvrši delimični ili potpuni otpis potraživanja po osnovu poreza i drugih poreskih davanja". Verovatno ministar mora da napiše da je primenio neke kriterijume. Zašto? Nenaplativo, u postupku restrukturiranja može da se postigne veća cena, da izvučemo na taj način, stranac kaže da će da zaposli toliko ljudi. Znači, da nađe neku priču, da nađe neke podatke i da opravda to. Kako to može da opravda kada mu skoči na leđa Mlađan Dinkić? Mora sve Dinkićevo da prihvati, jer pade vlada. Znate kako je to bilo, sećate se 2004. godine. Nije mu prošao zakon o akcizama kako je on zamislio. Naljutio se i posle 15 dana vratio ponovo onaj zakon. Svi oni koji su glasali po savesti, izražavajući volju svojih birača, građana itd. promenili su mišljenje, kao Ivan Živadinović. Lepe amandmane je čovek podneo i taman smo rekli da ćemo da glasamo za te amandmane, da makar prođe ovo za auto-gas itd. Odmah su mu zacvrkutali i pobeže, tri dana ne sme da dođe u Skupštinu. Šta je pogrešio? Lepo je čovek rekao, izvršio procenu, još lep amandman napisao, lepo se pripremio da ga obrazloži, počeo da lobira da mu podržimo amandman i rekli smo da ćemo podržati amandman, da se uklapa sa našim. Stegao ga je Mlađko i on pobeže odmah. To je "ekspertska" politika. To su ovi što su 14 godina učili, preko ovoga učili još 14 godina da savladaju ovu materiju. Znači, dva krupna razloga. Prvi razlog, ne može u jednom propisu da piše kako se ministri međusobno dogovaraju, jer onda može da se zaključi da, ukoliko nema inicijative Mlađana Dinkića, ovaj ministar ne može da predloži. To bi bilo besmisleno. Možda je delimični otpis nekog potraživanja po osnovu poreza baš dobar uslov da se u postupku restrukturiranja izvrši neka privatizacija i postigne nešto dobro. To treba da se napravi na bazi neke procene, a ne na bazi konsalting usluga Božidara Đelića ili, ne daj Bože, Aleksandra Vlahovića.
Izvolite, po amandmanu.
Gospodine predsedavajući, dužan sam da vas upozorim da imate obavezu da kada diskutant završi sa svojim komentarom amandmana pitate da li se još neko po tom amandmanu javlja za reč, a ne da vi samoinicijativno prelazite na sledeći amandman. Hteo sam da se javim povodom dva prethodna amandmana, a vi ste mi to uskratili, tako da ću iskoristiti svoje vreme da kažem nekoliko reči o prethodnim amandmanima koje su podnele kolege iz poslaničke grupe SRS. Naime, dame i gospodo narodni poslanici, u svim pravno dobro uređenim državama pravilo je da su poreski propisi jasni, precizni i nedvosmisleni, a ovaj zakon je sve suprotno od toga. Ovaj zakon vrvi od nedorečenosti, od jezičkih manjkavosti, od materijalno-pravnih manjkavosti, procesno-pravnih itd. Čudim se da je ovako loš predlog zakona uopšte dospeo u skupštinsku proceduru. Gospodine ministre, izgleda niste obavešteni da je poreski postupak, u stvari, samo jedna vrsta upravnog postupka. Poreski postupak nije ni krivični postupak, nije ni prekršajni postupak. U poreskom postupku kao stranka učestvuje poreski dužnik ili poreski obveznik. Poreski dužnik i poreski obveznik nije okrivljeni i protiv njega se ne vodi poreski postupak. Poreski postupak je postupak čiji je predmet oporezivanje određenog prihoda. Vi u članu 114d kažete: "Zastarelost se prekida svakom radnjom Poreske uprave preduzetom protiv poreskog dužnika...". Poreski dužnik, koliko znam, nije učinio nikakvo krivično delo. On nije okrivljeni, nije osumnjičeni, on nije neko protiv koga se vodi krivični ili prekršajni postupak. Ne znam šta će vam ta reč "protiv poreskog dužnika". Zaista je neprimerena ovakva terminologija. Izgleda da ne shvatate pravnu prirodu poreskog postupka. To je poseban upravni postupak, nije ni krivični, nije ni prekršajni, tu nema osumnjičenih i okrivljenih, postoji samo neko ko treba da izvrši svoju poresku obavezu, ali on nije krivac i nije izvršio nikakvo krivično ni prekršajno delo. Što se tiče amandmana na član 114ž, radi se o tome da izgleda ni samoj Vladi nije jasno da li je zastarelost institut imperativne prirode ili ne, da li zastarelost obavezuje ili ne obavezuje. Onako kako ste vi formulisali član 114ž ispada da zastarelost nema imperativnu prirodu, nego da se primenjuje samo onda ako se poreski dužnik na nju pozove. Ako se poreski dužnik na nju ne pozove znači da poreski postupak može da se vodi u nedogled, ali se onda to protivi načelima i Zakona o državnoj upravi. Moram ponovo da vas podsetim, Zakon o državnoj upravi je 2005. godine, kada je donošen u Narodnoj skupštini, proglašen jednim od najvažnijih zakona nove demokratske, proevropske itd. vlasti posle 2000. godine. Kada je 2004. godine prezentovan Zakon o državnoj upravi u hotelu "Hajat", o njemu su govorili tadašnji šef misije OEBS-a u Srbiji Mauricio Masari, Vojislav Koštunica i tadašnji ministar za državnu upravu i svi drugi državni funkcioneri. Maltene su se kleli u taj novi zakon, kako će on da bude obavezujući za državnu upravu, kako će državnu upravu u Srbiji da napravi efikasnom, racionalnom, modernom, demokratskom itd. Vi na ovaj način, u stvari, maksimalno prolongirate rok za trajanje poreskog postupka. To znači, ako bismo doslovno tumačiličlan 114ž, da poreski postupak može da se vodi u nedogled, da nema krajnjeg roka do kada poreski organ, odnosno Poreska uprava treba da utvrdi poresku obavezu poreskog obveznika. Meni sada zaista nije jasno da li Vlada Srbije hoće od naše državne uprave da napravi taj tzv. javni servis građana koji će da bude racionalan, efikasan, koji će da postupa u skladu sa Ustavom i zakonom, ili vi hoćete u Srbiju da vratite tursku upravu iz vremena Osmanlija, neažurnu, aljkavu, birokratsku, koja ne poštuje zakon, ne poštuje prava građana itd. Opredelite se između ta dva modela državne uprave. Ja vam skrećem pažnju da su načela o radu državne uprave obavezujuća i za Poresku upravu, a Poreska uprava je organ u sastavu Ministarstva finansija. I, ako neko treba da se pridržava Ustava i zakona, ako treba da poštuje subjektivna prava građana, onda je to baš Poreska uprava. Jer ona zadire u nešto što je osetljivo pitanje za svakog čoveka, a to je njegova imovina i njegovi prihodi, i tu ne sme da bude nepreciznosti, ne sme da bude arbitrarnosti, samovolje, ovakvog ili onakvog mogućeg tumačenja propisa. Što se tiče ovog poslednjeg amandmana, zaista mislim da je samo u vreme Josipa Broza, u našoj bližoj prošlosti, bilo da se u zakon unosi ime i prezime državnog funkcionera. Vi ovde još jedino niste uveli ime Mlađana Dinkića, a očigledno je da ste pristupili ovoj izmeni Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji samo zbog aktuelnog ministra finansija. Zašto? Zato što mi do sada, znači do maja 2007. godine, nismo imali ministra ekonomije i regionalnog razvoja, dobili smo ga tek pre mesec dana i čim smo dobili gospodina Mlađana Dinkića za ministra ekonomije i regionalnog razvoja, vi ste brže-bolje njega ubacili u zakon, da bi on dao inicijativu za oslobađanje od plaćanja poreskih obaveza. Pri tome nema nikakvih uslova pod kojima Vlada može, na predlog ministra finansija, da oslobodi nekoga od plaćanja poreskih obaveza u postupku privatizacije. Vi na taj način otvarate vrata jednoj ogromnoj političkoj samovolji. Ukoliko se ovo što ste vi predložili usvoji, Srbija će biti država u kojoj će Vlada moći da radi šta joj je volja, nju zakon više neće moći da obavezuje, jer nema uslova, a zakoni moraju da ih propišu, pod kojima Vlada može da oslobodi nekoga od poreskih obaveza. Hvala.
Na član 37. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, jedan od najstarijih pravnih propisa donet je u starom Vavilonu od strane vavilonskog vladara Hamurabija. Imao je 282 člana, pisan je na stubovima i bio je klasni zakon. Štitio je interese klase koju je predvodio Hamurabi. Ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji čudi svu stručnu javnost, a ja ću stručnu javnost ukratko da obavestim, a vi, gospodo poslanici, imate sadržaj predloga da se vrše izmene i dopune Zakona koji je od 2000. godine do danas predlagala i donela aktuelna vlast. Prvo je donet zakon 2000. godine, pa je menjan iste godine, još nije bio ni stupio na snagu. Izmene i dopune tog istog zakona vrše se u 2003. godini dva puta; u 2004. godini jednom, u 2005. godini jednom, drugi put i evo, imamo sada i 2006. godinu, a pred nama je i novi predlog koji treba da se usvoji, a Vlada i resorno ministarstvo ga predlažu. Dame i gospodo, radi se o inflaciji zakona koje je demokratski blok donosio, 268 zakona od 2000. godine pa zaključno sa 2006. godinom, i to je dokaz da nisu bili dobri zakoni. Ovde se ne radi o nekoj maloj intervenciji u Zakonu, o nekoj maloj izmeni ili dopuni. Ako imamo u vidu činjenice da je Zakon menjan i dopunjavan u poslednjih šest godina sedam ili osam puta, a sada se interveniše u 60 odredaba, onda se više ne može govoriti o tome da su to neke male izmene i dopune koje su sporedne, koje je ranije predlagač ili zakonodavac doneo, pa je omaškom nešto propušteno, ali su ih uslovile nove okolnosti koje sada traže da se izvrše izmene i dopune. Međutim, ništa se nije promenilo, osim što se promenio ministar finansija. Ove intervencije ne dovode do poboljšanja zakona. Sumnjam da ćemo imati uskoro nove izmene i dopune, i predloge. U ime Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na član 37. da se briše predloženi član 115a. Zašto? Mi smatramo da u zakon ne može biti uneta definicija; ovo je definicija, ovo je jedna norma koja mora da ima takvu definiciju koja će biti lako razumljiva, koja će biti i lako primenjiva. Vi govorite u predlogu da će odmah, bez odlaganja, ukoliko utvrdi nepravilnosti kod poreskog obveznika, službenik da pokreće postupak. Ovde ste pogrešili, ovde pokreće postupak onaj ko je ovlašćen, a to jeste odgovorno lice u poreskom organu. Odgovorno lice mora da potpiše zahtev za pokretanje postupka. Ako mi sada kažemo da je odgovorno lice poreski izvršitelj, ne, mora biti starešina tog organa, koji će potpisati zahtev, a zapisnik o nepravilnostima treba da sačini upravo poreski izvršitelj ili radnik koji utvrđuje nepravilnosti, vezano za izvršenje poreskih obaveza. Prema tome, mi srpski radikali smatramo da jedna norma mora biti jasna, razumljiva, a sa druge strane, mora biti u skladu i sa ostalim zakonima. Ni u jednom zakonu nemate, osim u ovom zakonu, sada će činovnik to da uradi. Sledeće na šta sam hteo da ukažem, to je broj poreskih radnika ili poreznika u Republici Srbiji. Prema mojim saznanjima, poreznika, kako ih zovu u narodu, ima oko 7,5 hiljada i to je ogroman aparat, ako je taj broj tačan. Međutim, ako imate sedam hiljada poreznika koji deru kožu poreskim obveznicima, uglavnom fizičkim licima, a sa druge strane ako imate, a u praksi sam se uverio da se tome ne poklanja dovoljna pažnja, 12 budžetskih inspektora u Ministarstvu finansija i da budžetski inspektori ne ulaze u javna preduzeća i ne vrše redovno budžetsku kontrolu i kontrolu završnih računa... govorim o lokalnom nivou, gde mogu lično da se uverim da u opštini Pančevo od 2000. godine do dana današnjeg nije izvršena budžetska kontrola u javnim preduzećima. U jednom preduzeću, na predlog predsednika opštine, izvršena je budžetska kontrola od strane opštinskog budžetskog inspektora, a potom je izvršena kontrola od strane republičkog budžetskog inspektora i utvrđeno je da je bilo nenamensko korišćenje sredstava u jednoj godini, u stvari dve godine, u iznosu od 22.000.000 dinara. Lokalni nivo nije kontrolisan i javna komunalna preduzeća se ne kontrolišu. To je leglo kriminala dubokih korena. Bez države koja će da vrši kontrolu do poslednje žute banke poreskog obveznika, mi ne možemo imati pravnu sigurnost, niti mogu imati naši građani, poreski obveznici. To je veliki problem. Zato ukazujem aktuelnom ministru finansija da budžetska inspekcija, republička, treba da krene malo po lokalu i da prekontroliše sve budžetske korisnike od 2001. do dana današnjeg, da biste se vi uverili u tačnost brojnih primedaba na koje ukazuje Srpska radikalna stranka. Uverićete se, ja sam vam samo naveo jedan primer, ali predsednik opštine nije rekao - hoću kontrolu svih javnih preduzeća; ne, samo je jedno preduzeće uzeo. Dobro, možda je to bila selekcija, selektivni pristup. Kada je u pitanju oslobađanje od poreskih obaveza, o čemu su poslanici Srpske radikalne stranke prethodno izlagali, moram primetiti da se ovde izlazi iz okvira zakona. Ovde se na najgrublji način krši zakon ukoliko ova norma bude ostala. Šta to znači? Nenadležni ministar će ceniti sam koga će on da predloži da bude oslobođen poreza, po bilo kom osnovu, i šta se onda dešava? Ministar će, ako je zainteresovan on ili ako su zainteresovani tajkuni i profiteri, predložiti da se jedno preduzeće oslobodi poreskih obaveza, pa će onda konkurisati njegovi prijatelji za kupovinu tog preduzeća i lakše će kupiti preduzeće po nižoj ceni. Ministar ne može biti ovlašćen da menja zakon. Ako zakon predviđa da su svi poreski obveznici dužni da izmire svoju poresku obavezu, ne možemo dozvoliti sada da nam na sporedni kolosek ušeta ministar i da kaže - dobro, ja ću predložiti da se smanji, odnosno da se otpiše poreski dug tom i tom, zainteresovani će kupiti to preduzeće i olakšati tajkunu da dođe do kapitala. Imamo najnoviju pojavu rasprodaje državne zemlje. U tom postupku rasprodaje i kupovine državne zemlje nekoliko tajkuna u Srbiji očekuju koje će zemljište, državno, da kupe po jeftinim cenama. To je ono što čeka naše građane, i staviće ih u neravnopravan položaj, jer će pojedinci... Kao što su neki u opštinama počeli da procenjuju hektar zemlje 6.000, a pola hektara, kako se kaže, u jednom katastarskom jutru, 57 ari, prodaje se po 12.000 dinara, pola hektara. Sada će doći na licitaciju oni tajkuni koji će prihvatiti ovu cenu, ali će se javiti drugi koji će prihvatiti da cena bude 6,5 hiljada dinara, pa će da odustane, ne interesuje ga ono što je uložio na licitaciji. Ali će ovaj sa kapitalom doći da, recimo, PIK Tamiš - Pančevo u jednoj parceli koja ima oko 4,5 hiljada hektara, da je on kupi i on će da je kupi po 6.000. Zbog toga država mora više biti obazriva i mora preduzeti sve potrebne mere da to spreči i sa druge strane, da i građani, poljoprivrednici imaju mogućnost da učestvuju, ali pod jednakim uslovima. Ja sam se u ovom delu malo udaljio od ove teme, ali sam želeo da podsetim javnost da Srbiju čeka rasprodaja poljoprivrednog zemljišta tj. državnog zemljišta koje su koristili kombinati. Prema tome, predlažem Narodnoj skupštini da usvoji ovaj amandman koji sam podneo, jer smatramo da je taj amandman sasvim logičan i prihvatljiv i da je u tom slučaju efikasnije da on bude kao norma; da ovo bude brisano, jer ona norma koja je bila koliko-toliko zadovoljava i može da se prihvati. Napominjem, ako je 60 i nešto intervencija u jednom zakonu, taj zakon ... I ranije, dakle, pet, šest zakona koji su donošeni nisu bili dobri zakoni. Hvala vam.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Vladan Batić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, član 115. je najflagrantnija povreda Ustava. Dakle, ako ima primera za povredu Ustava u jednom zakonu, onda je to član 115. Ovde jednog ministra stavljate iznad zakona i dajete mu mogućnost da po svojoj volji i svom nahođenju odlučuje ko će biti privilegovan, a ko neće. Naravno da će biti privilegovani oni sa kojima je on pio viski kada su tobože privatizovani. I slobodno smete da me pogledate u oči, gospodine ministre. Vaš premijer više nikoga ne sme da pogleda u oči, a vi nemate razloga da sledite njegov primer. Dakle, ko je dao takvo ovlašćenje jednom ministru? To je valjda neka analogija sa pravosuđem – slobodno sudijsko uverenje. Gde postoji na svetu slobodno ministarsko uverenje? Gospodine ministre, u ministarskom savetu Nikole Pašića u Vladi Srbije, koju je čitav svet uvažavao i cenio, ministar finansija je bio Lazar Paču. Nadam se da ste čitali malo istoriju i nadam se da znate koliko je tadašnji zakon o porezima imao članova. Nadam se da to nije bila ovakva zbrka, jer znam i ne okrivljujem vas, vi ste odskora na tom mestu, imali ste prethodnika koji više nije mogao da bude na toj funkciji, ali je pošto-poto hteo da bude na nekoj drugoj, jer to ga oslobađa odgovornosti za sva zla, sve malverzacije i mahinacije koje je činio na mestu ministra finansija. Radi vaše informacije, sutra ću biti kod specijalnog tužioca, povodom brojnih krivičnih prijava za zloupotrebe Mlađana Dinkića. To, naravno, nema veze sa ovim. Ali, ponavljam, ovo je drastična povreda Ustava. Vladajuća većina može da se ponaša kao Alisa u zemlji čuda i da kaže - šta nas briga. Zato vi nemate Ustavni sud. Zato nemaju ljudi kome da se žale, zato se ne može ni osporiti da je ovaj član i brojni članovi, kao i ove odredbe o zastarelosti... Pa, ljudi koji su samo prolazili pored Pravnog fakulteta odmah mogu da uoče da se radi o povredi Ustava. Ne znam koji vam je pravni stručnjak pomagao u pisanju ovog zakona, ali ovo je bruka i sramota. Bolje je da ovo nikad ne bude objavljeno, jer ako dođu neki strani eksperti, čudom će se čuditi kakvi su nam ovi zakoni. Završeno je Prvo redovno zasedanje, nije izabran Ustavni sud. To ponavljam i stalno ću ponavljati, jer ne može biti pravna država ona koja nema ustavni sud. Naravno, u okviru tog prvog zasedanja trebalo je, to sam juče rekao, to ponavljam danas, da bude izabran, shodno odredbama Ustavnog zakona, guverner Narodne banke Srbije. Ovo je zgodna prilika, pošto je set poreskih zakona u pitanju, da se uvek tim povodom pomene Radovan Jelašić, onaj koji je sličnim primerom pokazao kako ne treba da se poštuju zakoni i Ustav.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača dr Mirko Cvetković, ministar finansija, želi da da završnu reč? (Da.) Izvolite, gospodine Cvetkoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, sa velikom pažnjom sam pratio izlaganja i ono što ste pričali o amandmanima i moram da kažem da vam se najlepše zahvaljujem na naporu koji ste učinili i da mi se čini da je u stručnom smislu ovo bila najkvalitetnija rasprava kada se radi o bilo kom zakonu. Moja služba i ja ćemo detaljno proučiti sve predloge koje ste dali i koje smo do sada čuli, sa željom da se sve najbolje ideje iskoriste u narednom periodu, a u ovom trenutku ja prihvatam amandman narodnog poslanika Vesne Nikolić-Vukajlović, tako da ćemo u tom smislu to uzeti u obzir. Zahvaljujem.
Hvala. Zaključujem pretres Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u celini i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZIMA NA IMOVINU (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milena Stanković, Zoran Krasić, Milovan Radovanović, Čedomir Jovanović i Momir Marković. Narodni poslanik Slobodan Maraš povukao je, pisanim putem, amandman koji je podneo na član 9. Predloga zakona. Primili ste mišljenje Vlade i izveštaj Zakonodavnog odbora o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Milena Stanković. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, Milena Stanković.
Narodne poslanice, narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, gospodine ministre, porez na imovinu je u zemljama razvijene demokratije jedan od najvažnijih izvora prihoda za jedinice lokalne samouprave. To je, u stvari, i pošteno, jer je to koliko neko ima imovine najbolji pokazatelj njegove platežne sposobnosti. Za razliku od zemalja razvijene demokratije, u Srbiji je situacija nešto drugačija. Naime, ovaj porez bismo mogli da okarakterišemo kao jedan od najmanje iskorišćenih ili, da se kolokvijalno izrazim, najzapuštenijih poreskih oblika, iz prostog razloga što se centralna Poreska uprava nikada ovim porezom nije bavila, jer je ovo porez kojim se prikupljaju sredstva koja se slivaju u budžete jedinica lokalnih samouprava. Upravo smo tu, radeći neku analizu, primetili da ovaj porez u ovom trenutku funkcioniše tako da pogoduje najviše najbogatijim građanima naše države, i to iz više razloga. Evidencija stanja imovine, koja je od suštinske važnosti za određivanje poreske osnovice, ne vrši se dovoljno ažurno, odnosno dešava se vrlo često da su te baze u kojima se nalaze ti podaci takve da u njima nisu evidentirane neke nadogradnje objekata koje su se u međuvremenu desile, što naravno znači da najbogatiji, dakle oni koji mogu da nadziđuju svoje objekte, ne plaćaju porez koji bi bio srazmeran imovini koju poseduju. Isto tako, procena vrednosti imovine je jako loša, zato što parametri koji se primenjuju za određivanje vrednosti imovine nedovoljno dobro odražavaju vrednost imovine. Poreska oslobođenja su takođe tako koncipirana da pogoduju najbogatijim građanima ove države. Ono što je takođe jako važno, a što je vrlo loše, posebno za jedinice lokalne samouprave, jeste što je stepen naplate ovih poreza jako mali i iznosi negde između 30 i 50%. U ovom trenutku moramo da pohvalimo tendenciju da se ide na to da se Poreska uprava decentralizuje, i to je zaista dobro. Međutim, ono što smo zapazili jeste da je decentralizacija tako osmišljena da su na jedinice lokalne samouprave prenete odgovornosti, ali da jedinicama lokalne samouprave nisu ostavljeni mehanizmi kojima bi one mogle efikasno da vrše naplatu ovih poreza. Bez prava jedinica lokalne samouprave da budu te koje će da idu po terenu i da evidentiraju kakvo je stanje što se tiče imovine na osnovu koje se određuje porez na imovinu, ovaj porez nikada neće moći da bude efikasan. Zapravo, mi mislimo da jedinice lokalne samouprave treba da budu te koje će da evidentiraju eventualne promene na terenu. Isto tako mislimo da je važno da centralna Poreska uprava u jasno definisanom roku utvrđuje poresku osnovicu na osnovu stanja imovine koje se na terenu evidentira. Ono što je inače paradoksalno, a u ovom trenutku postoji, jeste da je za rad tih organa lokalne samouprave koji se bave naplatom ovih poreza vrlo često potrebna neka dokumentacija koju prave republički organi. Da bi oni ljudi koji rade u organima lokalne samouprave došli do te dokumentacije, za tu dokumentaciju moraju da plaćaju velike nadoknade. To je malo paradoksalno, iz prostog razloga što i rad republičkih organa i rad lokalnih organa finansiraju građani. Amandman o kojem bih sada govorila i koji sam podnela je zapravo amandman koji se odnosi na određivanje visine tržišne vrednosti nepokretnosti. Mi smo, u stvari, predložili da u članu 5. stav 2. dođe do promene i da on glasi ovako: "Visinu tržišne vrednosti nepokretnosti utvrđuje nadležni organ jedinice lokalne samouprave na način i po postupku koji bliže utvrđuje Ministarstvo finansija." Naime, mi smatramo da Ministarstvo finansija ili ministar finansija treba da utvrdi pravilnik kojim će se utvrditi metodologija utvrđivanja tržišne vrednosti nepokretnosti. Time bi se izbeglo da postoji nejednak poreski tretman onih građana koji žive u različitim jedinicama lokalne samouprave. Dakle, da rezimiram još jednu stvar: jako je dobro što se pokrenula inicijativa da se decentralizuje centralna Poreska uprava, ali bez pravih mehanizama ovakva tendencija neće moći da zaživi.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Srpska radikalna stranka je na ovaj predlog zakona podnela tri amandmana. Iskoristiću priliku da ukratko objasnim sva ova tri amandmana, vodeći računa i o vremenu. Gospodin Radovanović je podneo amandman kojim je tražio da se u članu 4. stav 1. briše. Mi smatramo da je bolja postojeća formulacija u članu 12. stav 1. tačka 3) nego ovo što vi predlažete. Znam da ćete da kažete, kao argument, da je to usaglašavanje sa Zakonom o crkvama i verskim zajednicama itd. Mislim da je postojeća formulacija daleko preciznija i moram da vam skrenem pažnju da će, sudeći po prelaznim i završnim odredbama Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, ova odredba praktično da stupi na snagu tek 1. januara 2008. godine. Mislim da ova žurba nije bila potrebna, a ova postojeća formulacija definiše tradicionalne crkve i verske zajednice na jedan prihvatljiviji način, koji nije do sada bio problematičan. Mislim da ta vrsta usaglašavanja sa novim Zakonom o crkvama i verskim zajednicama može da stvori zabunu. Drugi amandman se odnosi isto na član 4. stav 3. tačku 12), a radi se o tome da se porez na imovinu ne plaća, vi ste ovde pripisali – za koje je međunarodnim ugovorom koji je zaključila Republika Srbija uređeno da se neće plaćati porez na imovinu. Naravno, ima tu još nekoliko važnih principa. Osnovni princip je princip reciprociteta. To se podrazumeva kada se radi o imovini stranih država i međunarodnih organizacija. Međutim, mi smo amandmanom tražili da se ovde ugradi i obavezno potvrđivanje u Narodnoj skupštini, jer ne može neki međunarodni ugovor, međunarodni sporazum da proizvodi pravno dejstvo ukoliko ne bude potvrđen od strane Narodne skupštine, jer onda dobija tu svoju zakonodavnu težinu. Ovako, a vidim da je to prosto manir, ako ministar, potpredsednik Vlade, predsednik Vlade ili predsednik Republike zaključi neki međunarodni ugovor i to se ne podnese na potvrđivanje ovde, onda to praktično ne postoji. Imamo mi takvih slučajeva, i sa Dejtonskim sporazumom i sa onim čuvenim ugovorom koji je zaključio Vuk Drašković sa NATO paktom, neću sada to da pominjem, pa je kasnije nekako došlo na potvrđivanje u onom trenutku kada je onaj ko je na vlasti procenio da je politički profitabilno da se o tome priča i onda se digne galama sedam dana pre toga i sedam dana posle toga kako je to epohalno. Da vas podsetim na ono vreme kada se postavi granica na Drini, pa onda izađe kamerman javnog servisa i anketira građane, a oni kažu - nema alternative. Mora u našim propisima da stoji potvrđivanje u Narodnoj skupštini, jer tim potvrđivanjem, odnosno donošenjem zakona taj međunarodni sporazum dobija svoju verifikaciju, dobija svoju zakonsku težinu. Treći amandman koji smo podneli na ovaj predlog zakona potpuno je identičan sa amandmanom jedne naše gospođe poslanice koja je podnela amandman na Zakon o porezu na dodatu vrednost, a tiče se onog roka od kada se računa na poresko oslobađanje. Tada je bio, kod poreza na dodatu vrednost, povraćaj, a ovde poresko oslobađanje, zato što se radi o porezu na imovinu. Ta dva zakona u jednom delu trpe istu promenu, to je to, prvi stan itd., da se sada ne vraćam na tu diskusiju, pošto smo juče dosta pričali o tome, ali isti amandman, ako bi to moglo da se vrati na zaključene ugovore od 1. jula 2006. godine, tim pre što su mnogi drugi uslovi koji su propisani u tom članu takođe dovoljna garancija da upućuju da nije moguće nešto zloupotrebiti, što ste vi ovde ovo planirali. Na ostale odredbe nismo podnosili amandmane. Smatrali smo da su ova tri amandmana neophodna, naročito drugi i treći. Što se tiče prvog, prihvatamo potrebu da se terminološki to usaglasi sa zakonom, ali i dalje smatramo da je postojeća formulacija daleko delotvornija i jasnija za poreske organe.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača dr Mirko Cvetković, ministar finansija, želi da da završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i celini. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O CARINSKOJ TARIFI (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Zoran Krasić i Jorgovanka Tabaković. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Primili ste izveštaj Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada nije prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.)
Izmene ovog Zakona o Carinskoj tarifi mogu da se svedu na dve grupe. Prva grupa su one izmene koje imaju za cilj ne samo tu harmonizaciju i usaglašavanje nomenklature sa pravilima, da ne citiram sada ove propise carinske organizacije itd., već se pre svega zasnivaju na zahtevu Vlade Republike Srbije da nešto što oni smatraju da je pravno-tehnički deo ne opterećuje zakon, u smislu da se u slučaju promene nekih tarifnih oznaka ponovo saziva Skupština, pa da se menja ovaj zakon, već da Vlada dobije to ovlašćenje da ona to ugrađuje. Odmah moram da vam kažem da tu nastaje jedan zakonski problem. Onaj ko donosi, taj i menja. Onaj ko je vlastan da donese Zakon o Carinskoj tarifi, sa prilogom gde se nalazi nomenklatura, on je jedini ovlašćen to da radi. Ne može on, usvajajući jedan tekst, da da blanko ovlašćenje Vladi da svojim podzakonskim aktima menja te tarifne grupe i te tarifne brojeve. To je principijelni problem, to moram da vam kažem. To što ste ovde napisali da ukoliko se u koloni četiri propisuje neka druga stopa carine itd., da oni zadržavaju prilikom seobe itd., to je nebitno za ovaj principijelni problem. Dalje, neke sporazume nam dižete na neki nivo koji nije adekvatan, prosto ne mogu da shvatim da tako može da se radi. Kaže: "... koje smo, saglasno Jedinstvenom sporazumu o slobodnoj trgovini u regionu jugoistočne Evrope i Nacrtu sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, takođe dužni da ugradimo...". Nađite malo nekog obzira kada se pozivate na neke dokumente. Sa gledišta pravnog poretka Republike Srbije taj sporazum CEFTA je nacrt dokumenta, ili bih mogao da kažem - izraz političke volje onih koji su to potpisali. Svoju verifikaciju on dobija od Narodne skupštine. Vi izbegavate tu verifikaciju za sada, ne znam šta je razlog, verovatno tek sada pišete neke procene šta se dobilo, šta se izgubilo. Mnogo se više izgubilo nego što se dobilo, to moram da vam kažem. Moram da vam saopštim još jednu vrlo dragu vest. U pregovorima o budućem ustavu EU verovatno će da se ugradi jedna odredba koja će da znači da sve države članice EU prilikom budućeg proširenja putem referenduma treba da odluče o novim članovima. Dovoljno je da jedna država kaže - ne, ne želimo tog i tog člana, i cela operacija je propala. Da vas samo podsetim na primer Turske, koje probleme oni sada imaju i da vas podsetim na ovo naše neposredno okruženje, koje će tek probleme oni da imaju. Ne želim da ih najavljujem, dobro sam informisan, tako da je to nemoguća misija. Nemojte nemoguću misiju da pretvarate u nešto što je sasvim izvesno. Nemojte više građanima da bacate neke iluzije o Evropskoj uniji i o nekim stvarima koje tamo samo nas čekaju, da se mi tamo pojavimo, ili pogotovo da instruišete one iz one vaše komisije koji kažu - znate, mi moramo to da ispunimo, nemamo alternative itd. Dajte da malo promenimo politiku pa da kažemo – interesi ovih građana nemaju alternativu, interesi Republike Srbije nemaju alternativu. Da vas podsetim kako to u politici izgleda. Setićete se da je pre možda godinu dana bila povika na Tomislava Nikolića kada je dao jednu izjavu – svi oni koji pojedinačno misle da priznaju Kosovo i Metohiju mogu da računaju na prekid diplomatskih odnosa i da ćemo da preispitamo naše buduće odnose sa tim državama. Samo da vas podsetim, mlađani Vuk Jeremić je tu rečenicu izgovorio juče na jednom sastanku, baš tu rečenicu. Niko od vas ga nije napao, a u jotu se ne razlikuje od onoga što je gospodin Tomislav Nikolić pričao. Miloševića pominjem zato što je sutra godišnjica kada su ga isporučili, uzeli pet miliona; Vidovdan, znate i sami, to će da vas prati dok ste živi. Znači, nađite neku meru, nađite nešto, poštujte malo tu inteligenciju. Apsolutno sam siguran da sve što vi predlažete može da prođe, ali idite u neko selo, u neku zabit, sedite pored nekog čiče pa ga ubedite u ovo što pričate da je moguće. Znate, ipak mi ovde ponešto znamo, čitamo, u komunikacijama smo, razgovaramo, malo idemo u inostranstvo, gledamo kako je to tamo itd. Pod naletom ovih medija mi nekako uspevamo da prođemo sa nekom informacijom, da kažemo da nije to baš tako kako vi pričate. Daleko je EU od nas, a ovo sa sporazumom CEFTA itd, ove mogućnosti da će biti neko veliko tržište, pa će to biti mini jedinstveno tržište na kome ćemo imati neki pristup, ne moramo baš da budemo ni tako rigorozni u pogledu standarda itd., budite uvereni, kod nas ima da se svodi na to da bude naše tržište - izvol'te svima drugima. Znate i sami kakvi su ti pregovori. Neću da vam pričam kakvi su uslovi za Hrvatsku. To je njihov problem, neka vode brigu o sebi, neka se staraju, razmišljaju kako će to da ispune. Doći će maca po svoje, to da vam kažem, jer u Evropi međunarodna javnost, međunarodna savest ima da proradi. Moraće oni sve da vrate u Knin, Benkovac i u sva mesta, zapamtite šta vam kažem. Neće više Srbi da budu statistička greška do 2%, nego 12%, koliko ih je bilo, ali doći će. Polako se odmotava klupko, sazreva. Ima puno intelektualaca u Evropi koji znaju šta je istina i koji shvataju kojim putem i gde ovo ide. Znači, vodite računa o tome. Neću konkretno da vam objašnjavam suštinu ovog amandmana, a pogotovo ne ovog sledećeg amandmana, ali mislim da neprimereno dobijate veliko ovlašćenje da autentični akt Narodne skupštine vi menjate podzakonskim aktima. To pravo ne možete da dobijete, jer je spisak sa nomenklaturom, sa onim tarifnim brojevima, sa kolonama, režimima itd. sastavni deo zakona. Uostalom, postoji i praksa kako se to radilo. Nemojte mnogo da se uzdate u te svetske organizacije tog pravno-tehničkog oblika saradnje, nomenklature, podele itd. Svašta se krije iza tih šifara, sve i svašta se krije. Zato je potrebno da o tome odlučuje Narodna skupština. Ne sporim da su ova pitanja u pojedinim državama drugačije rešena. Negde je ovo pitanje podzakonskog akta, negde je pitanje akta koji donosi ministar, pa da li je to preporuka ili direktiva itd, ali to izvire iz njihovog unutrašnjeg pravnog poretka. Naš pravni poredak ne dozvoljava ovo. Imate odredbe Ustava onadležnosti Republike Srbije, imate odredbe Ustava o nadležnosti Narodne skupštine Republike Srbije. Ovo nije izvršna funkcija, da vi menjate tarifu, spisak i ubacujete, širite, menjate itd. Ne, to mora Skupština da radi. Ne znam zašto vam je to toliko stalo, ali čim se pokazuje upornost i na toj sitnici... Nikada neće Narodna skupština da pravi probleme oko tarifnih brojeva, nečega što je međunarodni standard, zapamtite. Nikada se nije desilo da se to pravilo kao problem. Uvek se u raspravi o Zakonu o Carinskoj tarifi vodilo računa samo o stopama carine, kolona 4, i to je bio razlog nekih amandmana itd. Nijedan poslanik sebi neće da da za pravo da menja međunarodnu standardizaciju. To je suludo, to niko ne bi uradio. Vi navodno to uzimate za podzakonski akt, pa podzakonskim aktom menjate zakon. To je uništavanje pravnog sistema.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Vlada nije prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Jorgovanka Tabaković.
Podnela sam amandman na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o carinskoj tarifi, član 6. Kada vam budem pročitala jednu rečenicu tog člana 6. u njoj ćete videti svu doslednost Vlade u nameri da svoju vlast vrši na nezakonit način, uredbama, i svu upornost Srpske radikalne stranke da na to ukazuje i pokušava da to spreči. Član 6. kaže – ako to proizilazi iz obaveza preuzetih međunarodnim ugovorima – onda nedostaje reč na kojoj ja insistiram, da su oni ratifikovani u Skupštini – Vlada može za 2007. godinu uredbom uskladiti nomenklaturu Carinske tarife koja će se primenjivati. Znači, uredbom definišete subvencije, vrlo selektivno, određenim delatnostima i preduzećima. Pričali smo o tome povodom budžeta. Nema zakona o subvencijama, zakona koji bi definisao kriterijume, poznate svima, i pristup koji je za tržišnu ekonomiju definisan kao jednake šanse svih građana. Uredbom o stranim direktnim investicijama vi pospešujete zapošljavanje i, kako je to moj kolega Krasić rekao, u toj uredbi se tačno vidi da više ne postoji ni Agencija za strana ulaganja, ni institucije, nego postoji gospodin Mlađan Dinkić, koji se pita i kome se na uvid podnosi npr. garancija, da je uslovno nazovem, za dobru realizaciju posla. Znači, princip je da ova vlada, odgovorno ponavljam, vrši vlast ne na zakonu zasnovano, u jednom delu, ne uz saradnju Skupštine koja će o tome da raspravlja i da građani čuju argumente za i protiv, nego uredbama, koje su stvar iznude, kratkotrajnih rešenja, koja nisu apsolutno prihvatljiva. Zašto je to važno? Vi imate nespornu većinu i zašto onda ne želite da to što je potrebno kao preduslov za realizaciju, govorim u ovom slučaju o sporazumu CEFTA, završite ovde u Skupštini? Imam sumnju, koju javno izražavam, da bi neki stav te carinske tarife mogao upravo biti onaj koji je pominjao juče gospodin Paja Momčilov, da bi se možda mogle transportovati ili skladištiti čak i raznovrsne materije i otpadi, možda. Svaka tajna i svaki rad iza zatvorenih vrata rađa sumnju. Ali, nesumnjivo je neophodno da sporazum, koji u velikoj meri utiče na poslovanje privrednih subjekata u zemlji i koji proizvodi posledice na sve nas, bude ratifikovan u ovom domu. Ta ratifikacija je ustavna obaveza, po članovima 194. i 195, hijerarhije međunarodnog i domaćeg prava. I, onako kako su vam mentori, darodavci, govorim opet o međunarodnom ugovoru o starateljskom fondu koji je dao pomoć od šest miliona da se radi privatizacija onako kako njima odgovara i da se plaćaju provizije za uspeh u privatizaciji... Taj sporazum je, po zahtevu donatora, ratifikovan u Saveznoj skupštini. Znate iz kog razloga? Jer obavezuje neku buduću vladu da jednom ratifikovan ugovor ne raskida, ne poništava, jer bi to proizvelo veću štetu nego njegovo neprimenjivanje. Isto tako ćete sporazum CEFTA morati da ratifikujete. Trebalo je to da bude do polovine 2007, po dinamici, i to iz razloga da neka nova buduća vlast, možda radikalska, svi se boje, nema blagonakloniji pristup prema domaćoj proizvodnji. Da ima drugačiji odnos prema liberalizaciji, koja je sinonim za otvaranje tržišta za multinacionalne kompanije i, slobodno mogu da kažem, za proizvode i sumnjivog kvaliteta. Iz tog razloga, da promena Vlade ne dovede u pitanje jedan ovakav projekat – koji se zove ''čekaonica ispred Evropske unije'', jer CEFTA to jeste, to je čekaonica ispred Evropske unije, ako uopšte CEFTA bude postojala do momenta kada budu odlučili da naša zemlja možda zaslužuje da uđe u taj krug – njima je ratifikacija potrebna kao garancija, a nama nije. Ja razumem vašu želju da se u CEFTA-u uđe i pored negativnih posledica, o kojima ne obaveštavate javnost. Jer, smisao svakog od tih ekonomskih regiona, koji jesu i politički regioni, jeste upravo taj da članicama unutar regiona obezbedi pogodnosti, ali da se onaj van regiona diskriminiše. Ja znam da mi želimo da izbegnemo tu diskriminaciju, ali ne tako da bukvalno dovodite građane u zabludu da je sada nama otvoreno novo tržište, jer smo mi po bilateralnim sporazumima mogli da radimo i trgujemo sa tim zemljama. O sporazumu CEFTA ću govoriti kada njegova ratifikacija bude na dnevnom redu, za šta se zalažem. Ali, molim vas, gospodine ministre, da ozbiljno razmislite, radi vas i neke istorije koju očekujemo svi mi, da ne preuzimate ličnu odgovornost, kao predlagač u ime Vlade, za ono za šta treba da preuzmemo odgovornost svi mi. Preuzimamo je na dva različita načina. Vi insistirate na koristima, u koje mi sumnjamo, ali iza vas ostaje, kada se to ratifikuje ovde, dokument koji je prošao regularnu proceduru. Nama radikalima ostaju stenogrami, ako ništa drugo, i sud javnosti da smo se protivili lošim odlukama koje imaju štetne posledice. Da ste poštovali jedan takav princip ne bi se desilo da ja danas pred javnost iznosim Zakon o potvrđivanju (znači ovaj je potvrđen) Sporazuma o pitanjima sukcesije, koji, pored onog međunarodnog ugovora o tzv. donaciji, smatram jednim od najvećih propusta DOS-ovske vlasti od 2000. godine do danas. Šta je najspornije u ovom zakonu? Trećeg jula 2002. godine objavljen je "Službeni list"; Vojislav Koštunica ga je 1. jula potvrdio 2002. godine, a u "Službenom listu SRJ", broj 11 od 2002. godine, u februaru mesecu 2002. godine, dobro me slušajte, objavljen je "Službeni list", koji je imao samo jednu stranu, u kojem je pisalo da se na osnovu Zakona o potvrđivanju, koji je donet četiri meseca kasnije, iščistio bilans Narodne banke od gubitaka. To je zasluga Mlađana Dinkića da je Narodna banka prvi put u svojoj istoriji iskazala gubitak. Da li shvatate o čemu govorim? Donosite zakon u februaru, na osnovu zakona koji će biti donet u julu mesecu. To je sramota za sve nas. To što je Sporazum o sukcesiji urađen za pet dana, od 22. do 23. aprila, i od 21. do 23. februara i od 9. do 10. aprila 2001. godine, za pet dana, a o njemu je raspravljalo šest međunarodnih posrednika šest punih godina... Vi ste u roku od pet dana predali sve zlato koje je još Kraljevina imala; jedan od vrsnih ekonomista, gospodin Labus, išao je u Bazel da traži zlato i rekao da ga nije našao, jer na njemu nije video žig Kraljevine Jugoslavije. To zlato je rafinisano 1939. godine i imalo je samo sertifikat o kvalitetu. Ekonomisti će znati kakva je uvreda da jedan ekonomista razmišlja u materijalnim kategorijama, umesto u vrednosnim, i kaže - nismo zlato našli, pa ga nema. Draga gospodo, potvrđen je sporazum po kojem... Neću da pričam o tome kako su podeljene ambasade, konzulati. Pričam o tome kako su nestale materijalne vrednosti. Nije tačno da su nestale. Ali, strašno je da danas veliki broj izbeglica, ljudi koji su zaradili penziju, koji imaju imovinu, po nesprovedenom zakonu, potvrđenom u ovoj skupštini, danas ne mogu da realizuju svoja osnovna prava. Dragi kolega, o ovome govorim kao o principu, govorim principijelno o pojavama i o načinu kako ne treba vršiti vlast. Svaki amandman koji je podnela Srpska radikalna stranka za građane je u stvari uputstvo kako bismo mi vršili vlast da smo u prilici. Molim vas, radi vas, radi zajedničke podele odgovornosti, sve ono što ovaj narod treba da čuje, makar to bilo i loše, neka mu to kažu njegovi narodni predstavnici, u domu koji je za to ovlašćen, svoje argumente za i svoje argumente protiv. Između ostalog, kao što se zaturilo zlato, biće vremena da postavimo i pitanje ko rasprodaje svu imovinu banaka koje su u stečaju u jednom danu 2001. godine nestale. I ne samo šta je sa njihovim umetničkim slikama, poslovnim prostorom, nego i novcem koji se nalazio na računima tih banaka. Da zaključim, dobar sistem nije onaj koji zahteva savršene ljude, jer svi ljudi imaju ljudske slabosti; dobar sistem je onaj koji onemogućava da se na tim slabostima dese propusti, zbog kojih ćemo svi trpeti, i koji te propuste mora da svede na minimum. Zahvaljujem se. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem se i ja vama. Da li se još neko javlja po ovoj tački dnevnog reda? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača dr Mirko Cvetković, ministar finansija, želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo završili Pretres predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda, saglasno članu 85. stav 3. Poslovnika, određujem petak, 29. jun 2007. godine, sa početkom u 17 časova kao dan za glasanje o tačkama 2 - 9. dnevnog reda. Znači, sutra ne radimo. Svim građanima, svim poslanicima želim srećan Vidovdan i vidimo se u petak. Hvala puno. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, sednici prisustvuje 127 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 130 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Vesna Pešić, Nataša Mićić, Nenad Bogdanović, Miloš Jeftić i Dragan Vujadinović. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA DODATU VREDNOST Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dodatu vrednost, u načelu. Za 131, protiv 18, nisu glasala dva, od 151 poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 6. amandman je podneo poslanik Oliver Dulić. Vlada je prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 135, nije glasao 31, od 166 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo poslanik Žarko Obradović. Vlada nije prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 73, protiv 124, nije glasalo 12, od 209 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo poslanik Žarko Obradović. Vlada nije prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 71, protiv 126, nije glasalo 15, od 212 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo poslanik Dušan Stupar. Vlada nije prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 71, protiv 125, nije glasalo 18, od 214 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo poslanik Dragan Živkov. Vlada nije prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 70, protiv 125, nije glasalo 19, od 214 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podneo poslanik Amjad Migati. Vlada nije prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 72, protiv 126, nije glasalo 15, od 213 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Odlučivanje Narodne skupštine o postojanju opšteg interesa za povratno dejstvo odredaba člana 27. Podsećam vas da je Vlada u članu 27. Predloga zakona predložila povratno dejstvo ovih odredaba. Prema članu 144. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, kad predlog zakona sadrži odredbe za koje je predviđeno povratno dejstvo, Narodna skupština posebno odlučuje da li za to povratno dejstvo postoji opšti interes. Stavljam na glasanje predlog Vlade, sadržan u članu 27. Predloga zakona, o povratnom dejstvu ovih odredaba za koje, po oceni Vlade, postoji opšti interes. Za 125, uzdržanih troje, nije glasalo 26, od 154 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Milorad Buha podneo je amandman kojim se predlaže da se posle člana 28. doda član 28a. Vlada nije prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 66, protiv 125, nije glasalo 22, od 213 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 29. amandman je podnela poslanik Ivana Zečević. Vlada nije prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 68, protiv 126, nije glasalo 20, od 214 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dodatu vrednost, u celini. Za 132, protiv 60, nije glasalo 19, od 211 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dodatu vrednost. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O AKCIZAMA Pošto je Narodna skupština obavila pretres zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, u načelu. Za 129, protiv 21, nisu glasala dva, od 152 narodna poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 2. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Rajko Baralić i Milorad Krstin. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 77, protiv 127, nije glasalo 7, od 211 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo poslanik Saša Valjarević. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 68, protiv 126, nije glasalo 18, od 212 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo poslanik Paja Momčilov. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 71, protiv 129, nije glasalo 14, od 214 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo poslanik Zdravko Topalović. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 14, protiv 129, nije glasalo 62, od 205 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Ovo je Dan za glasanje i ima prenosa, tako da vas molim da nastavimo rad. Na član 9. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 69, protiv 125, nije glasalo 16, od 210 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo poslanik Saša Valjarević. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 68, protiv 127, nije glasalo 16, od 211 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podneo poslanik Zoran Antić. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 69, protiv 127, nije glasalo 15, od 211 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podneo poslanik Goran Cvetanović. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 73, protiv 127, nije glasalo 13, od 213 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo Tomislav Ljubenović. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 73, protiv 126, nije glasalo 15, od 214 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo poslanik Radiša Ilić. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 74, protiv 124, nije glasalo 14, od 212 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Gojko Radić. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 73, protiv 124, nije glasalo 14, od 211 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podneo poslanik Marija Milišić. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 74, protiv 127, uzdržan jedan, nije glasalo 10, od 212 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podnela Vlada. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 128, protiv 31, nije glasalo 53, od 212 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman je podneo poslanik Dragan Živkov. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 75, protiv 127, nije glasalo 13, od 215 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman je podneo poslanik Oto Kišmarton. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 76, protiv 127, nije glasalo 14, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 26. amandman je podneo poslanik Darko Glišić. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 77, protiv 126, nije glasalo 14, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman je podneo poslanik Zlatan Jovanović. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 125, nije glasalo 16, od 219 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 28. amandman je podneo poslanik Milan Škrbić. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 77, protiv 127, nije glasalo 15, od 219 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 29. amandman je podneo poslanik Stefan Zankov. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 128, nije glasalo 12, od 218 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 30. amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 74, protiv 126, nije glasalo 17, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 31. amandman je podnela poslanik Radica Jocić. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 77, protiv 126, nije glasalo 15, od 218 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, u celini. Za 13, protiv 22, nije glasalo četiri, od 156 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PORESKOM POSTUPKU I PORESKOJ ADMINISTRACIJI Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, u načelu. Za 138, protiv 14, nije glasalo 7, od 159 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 2. amandman je podnela poslanik Milena Stanković. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 69, protiv 138, nije glasalo 12, od 219 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 77, protiv 128, nije glasalo 15, od 220 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman je podneo poslanik Nemanja Šarović. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 128, uzdržan jedan, nije glasalo 16, od 223 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 34. amandman je podneo poslanik Jadranko Vuković. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 124, uzdržana tri, nije glasalo 17, od 222 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 35. amandman je podneo poslanik Slavko Jerković. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 80, protiv 128, uzdržan jedan, nije glasalo 14, od 223 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 35. amandman je podnela Vesna Nikolić-Vukajlović. Predstavnik predlagača je u toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima obavestio da prihvata ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 213, protiv jedan, nije glasalo 9, od 223 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 36. amandman je podneo poslanik Božidar Koprivica. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 75, protiv 129, uzdržan jedan, nije glasalo 18, od 223 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 37. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 79, protiv 129, uzdržan jedan, nije glasalo 14, od 223 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Podsećam vas da je Vlada predložila povratno dejstvo člana 61. Predloga zakona. Prema članu 144. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, kad Predlog zakona sadrži odredbe za koje je predviđeno povratno dejstvo, prilikom glasanja o tim odredbama, Narodna skupština posebno odlučuje da li za to povratno dejstvo postoji opšti interes. Stavljam na glasanje predlog Vlade sadržan u članu 61. Predloga zakona o povratnom dejstvu ove odredbe za koju, po oceni Vlade, postoji opšti interes. Za 129, protiv tri, nije glasalo 27, od 159 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoji opšti interes za povratno dejstvo člana 61. Predloga zakona. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, u celini. Za 136, protiv 6, nije glasalo 26, od 177 narodnih poslanika. Narodna skupština je usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZIMA NA IMOVINU Pošto je Narodna skupština obavila pretres zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, u načelu. Za 137, protiv 15, nije glasalo 8, od 160 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, a pre nego što pređemo na odlučivanje o amandmanima, podsećam vas da je narodni poslanik Slobodan Maraš povukao pisanim putem 18. juna 2007. godine amandman na član 9. Predloga zakona. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 2. amandman je podnela poslanik Milena Stanković. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 23, protiv 128, nije glasalo 52, od 203 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo Milovan Radovanović. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 48, protiv 124, uzdržan jedan, nije glasalo 38, od 211 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 69, protiv 127, uzdržan jedan, nije glasalo 18, od 215 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podneo poslanik Čedomir Jovanović. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 10, protiv 125, nije glasalo 78, od 213 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 56, protiv 129, uzdržana dva, nije glasalo 27, od 214 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Podsećam vas da je Vlada predložila povratno dejstvo odredbe člana 29. stav 1. Predloga zakona. Prema članu 144. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, kad Predlog zakona sadrži odredbe za koje je predviđeno povratno dejstvo, prilikom glasanja o tim odredbama, Narodna skupština posebno odlučuje da li za to povratno dejstvo postoji opšti interes. Stavljam na glasanje predlog Vlade sadržan u članu 29. stav 1. Predloga zakona o povratnom dejstvu ove odredbe za koju, po oceni Vlade postoji opšti interes. Za 129, protiv 16, nije glasalo 63, od 208 narodnih poslanika. Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodna skupština posebno odlučila da postoji opšti interes za povratno dejstvo odredbe člana 29. stav 1. Predloga zakona. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, u celini. Za 138, protiv 14, uzdržan jedan, nije glasalo 6, od 159 narodnih poslanika. Narodna skupština je usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O CARINSKOJ TARIFI Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje o izmenama i dopunama Zakona o carinskoj tarifi. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o carinskoj tarifi, u načelu. Za 130, protiv 22, nije glasalo pet, od 157 poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 3. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada nije prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 68, protiv 127, nije glasalo 20, od 215 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podnela Jorgovanka Tabaković. Vlada nije prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 71, protiv 128, nije glasalo 17, od 216 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o carinskoj tarifi, u celini. Za 130, protiv 22, uzdržan jedan, nije glasalo 8, od 161 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o carinskoj tarifi. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZBORU ZAŠTITNIKA GRAĐANA Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke, a pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da se, prema članu 105. stav 2. tačka 14. Ustava Republike Srbije i članu 4. Zakona o zaštitniku građana, zaštitnik građana bira većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru zaštitnika građana. Za 143, nije glasalo 17, od 160 narodnih poslanika. Narodna skupština je usvojila Predlog odluke o izboru zaštitnika građana. Pošto je Narodna skupština usvojila Predlog odluke i na taj način izabrala gospodina Sašu Jankovića za zaštitnika građana, dozvolite mi da u vaše i svoje ime čestitam gospodinu Saši Jankoviću na izboru i poželim mu uspeh. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZBORU POVERENIKA ZA INFORMACIJE OD JAVNOG ZNAČAJA Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke, a pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da, prema članu 30. Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, Narodna skupština bira poverenika za informacije od javnog značaja većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru poverenika za informacije od javnog značaja. Za 144, nije glasalo 15, od 159 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke i čestitam gospodinu Rodoljubu Šabiću na izboru za poverenika za informacije od javnog značaja. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke, prelazimo na odlučivanje. Pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da, shodno članu 105. stav 2. tačka 15. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština o izboru, odnosno razrešenju članova odbora odlučuje većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, sa ispravkom. Za 215, nije glasao jedan, od 216 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine, sa ispravkom. POVREDE POSLOVNIKA Narodne skupštine na koje su u toku sednice ukazali narodni poslanici. Pošto je u toku sednice ukazano na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbu člana 100. stav 4. Poslovnika, prema kojoj ako i posle objašnjenja predsednika skupštine narodni poslanik ostane pri tvrdnji da je Poslovnik povređen, Narodna skupština će, bez pretresa, odlučivati o tom pitanju u danu za glasanje. Narodni poslanik Veroljub Arsić, na sednici 21. juna 2007. godine u 15,00 časova ukazao je na povredu člana 147. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Za 63, protiv 127, uzdržan jedan, nisu glasala 23, od 214 narodnih poslanika. Narodna skupština je odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Veroljub Arsić, na sednici 21. juna 2007. godine u 15,05 časova ukazao je na povredu člana 139. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Za 58, protiv 127, nije glasalo 29, od 214 narodnih poslanika. Narodna skupština je odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Dragan Todorović, na sednici 21. juna 2007. godine u 15,10 časova ukazao je na povredu člana 147. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Za 59, protiv 128, nije glasalo 27, od 214 narodnih poslanika. Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Vjerica Radeta, na sednici 21. juna 2007. godine u 15,27 časova ukazala je na povredu članova 45. i 146. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Za 64, protiv 127, nisu glasala 24, od 215 narodnih poslanika. Narodna skupština je odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Nataša Jovanović, na sednici 21. juna 2007. godine u 15,37 časova ukazala je na povredu Poslovnika u vezi sa sazivanjem i održavanjem sednica Odbora za finansije. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen Poslovnik u delu na koji je ukazala narodni poslanik Nataša Jovanović. Za 59, protiv 126, nije glasalo 29, od 214 narodnih poslanika. Narodna skupština je odlučila da nije povređen Poslovnik u delu na koji je ukazala narodni poslanik Nataša Jovanović. Narodni poslanik Zoran Krasić, na sednici 22. juna 2007. godine u 10,10 časova ukazao je na povredu člana 27. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Za 57, protiv 127, nije glasalo 30, od 214 narodnih poslanika. Narodna skupština je odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Zoran Krasić, na sednici 22. juna 2007. godine u 16,45 časova ukazao je na povredu člana 104. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Za 70, protiv 128, nije glasalo 14, od 212 narodnih poslanika. Narodna skupština je odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 99. Poslovnika, zaključujem sednicu Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Određujem pauzu od 15 minuta. Nastavljamo rad u 18,20 časova. (Sednica je završena u 18,05 časova.)