Poštovane dame i gospodo narodni poslanici nastavljamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 98 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u elektronski sistem za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 94 narodna poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici Gordana Čomić, Olgica Batić, Suzana Spasojević. Nastavljamo zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tačaka 1. 2. i 3. dnevnog reda. Reč ima po redosledu narodnih poslanika narodna poslanica Nevenka Milošević, a neka se pripremi narodna poslanica Adriana Anastasov.
Hvala gospodine predsedavajući. Poštovana ministarko poljoprivrede i zaštite životne sredine sa saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici, građani Srbije koji pratite današnji rad, pred nama su danas tri važna zakona iz oblasti zaštite životne sredine, a svi smo se u jučerašnjoj raspravi složili da je to izuzetno važna oblast za život građana Srbije, za njihovo zdravlje, a najveći i najvredniji resurs naše zemlje jesu upravo građani i njihovo zdravlje. Ova oblast je važna iz mnogih drugih razloga, jer je to jedna velika potencijalna šansa, razvojna šansa Srbije, a i važno je i za naš dalji evropski put Srbije. Juče smo čuli mnogo toga, mnogo problema u oblasti životne sredine i zaštite životne sredine, ali rekla bih da ni ovo ministarstvo, ni prethodno ministarstvo nisu doveli do ovih problema. Za to su odgovorni upravo oni iz bivšeg režima koji su juče kritikovali i rad ministarstva i rad ove Vlade, a ova Vlada i ovo ministarstvo imaju ozbiljne namere da odgovorno, posvećeno, ozbiljno promene zakone kako bi konačno rešavali nagomilane probleme iz ove oblasti. Juče smo čuli veoma precizne argumente i objašnjenja, pre svega od ministarke za poljoprivredu i životnu sredinu, ali i od svih govornika koji su pre mene u jučerašnjoj raspravi govorili. Ja ću se danas još jednom obazreti na sve tri izmene i dopune zakona iz oblasti životne sredine. Prvi od tih zakona jeste zakon o izmeni i dopuni Zakona o hemikalijama. Ove izmene zakona pre svega se odnose na uređenje sistema naplate putem taksi i to jeste jedan novi princip. To je potreba usklađivanja ovih odredbi sa Zakonom o budžetskom sistemom i sa određenim propisima i zakonima iz EU. Težimo da upravo upravljanjem hemikalija troškove snose upravo oni koji imaju koristi od prometa hemikalijama. To su određeni privredni subjekti, određeni preduzetnici koji imaju koristi, a ne samo da se ti troškovi odnose i budu teret budžeta Republike Srbije, odnosno da idu na teret naših građana. Ono drugo što je suštinska promena izmena ovog zakona jeste inspekcijski nadzor. Ovakvim izmenama imaćemo mnogo efikasniju inspekciju i to tri oblasti inspekcijskog nadzora. To je inspekcija oblasti životne sredine, sanitarna inspekcija i tržišna inspekcija. U postojećem zakonu nismo imali tačna razgraničenja šta su nadležnosti ovih inspekcija. Ovim dopunama zakona imaćemo tačno razgraničeno šta su nadležnosti tih inspekcija i to je dobrobit za građane naše Republike Srbije. To će doneti dobro da ćemo moći na pravi način da upravljamo upotrebom hemikalijama, a svi znamo koliko je danas zagađeno i zemljište i voda i vazduh, a time je ugroženo zdravlje naših građana. Ovom prilikom potenciram kao prosvetni radnik na edukaciju, jer je edukacija vrlo važna u ovoj oblasti, ne samo u vezi ovog zakona, nego uopšte u zaštiti životne sredine, jer moramo na vreme da se bavimo od uzrasta male dece kako bismo razvili ekološku svest. Znam da u mlađim razredima postoje predmeti koji se bave ekološkim pitanjima kao što su „Čuvari prirode“ izborni predmet, a onda i obavezni predmeti kao što su „Svet oko nas“, kao što je „Poznavanje prirode“. Mislim da su određene poteškoće što u daljim uzrastima, kasnijim uzrastima to negde nedostaje, u starijim uzrastima, u srednjem obrazovanju, u visokom obrazovanju. S toga je potreba bolje saradnje između ovog ministarstva i Ministarstvas prosvete. Drugi zakon, druge izmene koje su danas na dnevnom redu odnose se na izmene i dopune Zakona o biocidnim proizvodima. Ovaj zakon nam donosi ozbiljnu zaštitu životne sredine, ali i zdravlja naših građana i obezbeđuje promet ovih proizvoda sa zemljama EU, ali i sa svim drugim zemljama. I ovde, kao i u prethodnom zakonu imamo razgraničenje nadležnosti inspekcija, s tim što kod biocidnih proizvoda pored sanitarne inspekcije, tržišne i one koja je zadužena za životnu sredinu imamo i veterinarski nadzor, veterinarsku inspekciju. Treći zakon o kome danas govorimo u Skupštini jeste izmena i dopuna Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Cilj ovog zakona jeste da uskladi određene probleme u praksi sa odgovarajućim zakonskim propisima. Cilj je da se obezbedi rad novih postrojenja i posle probnog rada do izdavanja integrisane dozvole. Ono što je važno jeste da je taj krajnji rok 240 dana posle probnog rada postoji jedan uslov koji je vrlo važan, da sva merenja zagađenja životne sredine budu u onim granicama i onim propisanim vrednostima. Još jedan rok koji predviđa ova izmena i dopuna zakona jeste rok da se integrisane dozvole za postrojenja i sve aktivnosti moraju izdati do 31. decembra 2020. godine. Iskoristila bih ovu priliku da apelujem na širu javnost, na resorno ministarstvo, na jedan ozbiljan problem kršenja zagađenja životne sredine iz svog okruženja iz svoje okoline. Naime, radi se o nekada velikom gigantu drvne industrije, to je „Špik“ iz Ivanjice. Danas građani imaju velike probleme što se tiče zagađenja životne sredine. Nekada veliki gigant koji je zapošljavao nekoliko hiljada radnika, poslovao veoma uspešno danas je privatizacija neuspešna, kao što su mnoge u Srbiji. Radi manje od 100 radnika, hektari su prazni, hale su prazne. Ta tako dobra nekadašnja vlast je dozvolila da se poseku i mašine i prodaju u staro gvožđe, ali to nije tema današnje rasprave. Skrenuću pažnju na ono što jeste apel građana, u čije ime i pričam, na njihove probleme što se tiče zagađenja životne sredine. Pod broj jedan, to je buka, pre svega i u noćnim uslovima. Sve vrednosti merenja koje su do sada sprovedene su preko onih graničnih vrednosti. Uključivala se do sada i lokalna samouprava i ja lično, dok sam bila na funkciji predsednika SO u Ivanjici, međutim, rezultata nije bilo. Drugi problem jeste aerozagađenje. To su opasne, sitne čestice. Tu je i formaldehid koji pada na kuće, uništava crepove, fasade, automobile, ali, što je najgore, razjeda i uništava zdravlje ljudi u neposrednoj okolini, ali ne samo u neposrednoj okolini, već i mnogo šire. Treći problem jeste skladištenje otpada iz ove fabrike, koji je neretko u obližnjoj reci, gde se skladišti piljevina i drugi otpad. Četvrti problem jeste postojanje i danas piralena u trafo-stanici koji je, rekla bih, potencijalna opasnost za građane, a postoje određene i sugestije građana da je došlo i do izlivanja piralena. Da ne idem dalje u analizu, mislim da su to dovoljni razlozi da se Ministarstvo ozbiljnije uključi u rešavanje ovog problema i da konačno ovaj problem bude rešen. Događale su se u ovom preduzeću i određene pronevere i manipulacije, tako da je dosadašnji direktor odnosno menadžer ovog preduzeća, a od skoro i bivši menadžer, tako da se ja nadam sa novim personalnim rešenjem da će i to uticati, a ja vam nudim i svoju ličnu aktivnost i angažovanje da svi zajedno, znači, i ta firma, preduzeće i lokalna samouprava, nadležno ministarstvo, što skorije organizujemo jedan sastanak i ja verujem da problem možemo rešiti, ako se na pravi način propišu prave mere i oroče na određeni rok. Ako to ne bude ispoštovano, zna se šta sledi. Niko od građana ne želi da se preduzeće zapusti i da radnici u današnje vreme ostanu bez posla. Njihova želja je da mnogo više radnika radi, ali, molim vas, ako hoćemo zemlju Srbiju i naše opštine, bezbedne za život građana, onda se zakon svakako mora poštovati. Mi svi, narodni poslanici, tu i jesmo da rešavamo probleme građane, da donosimo dobre zakone, koji ne samo da treba da se donesu, već treba i da se poštuju. Njihova primena treba da se poštuje. Na kraju, želim Ministarstvu poljoprivrede i životne sredine uspeh u radu, a pozivam sve narodne poslanike da u Danu za glasanje, s obzirom na izuzetno važnu oblast, damo svoj glas za sva tri predloga izmene zakona u oblasti životne sredine, ali ne samo ovih zakona, već i protokola i sporazuma o kojima ćemo tek raspravljati. Ja vam se zahvaljujem na pažnji. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Milošević. Reč ima narodna poslanica Adriana Anastasov. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko sa saradnicima, dame i gospodo poslanici, poštovani građani Srbije, pred nama se danas nalazi nekoliko zakona iz oblasti životne sredine i u svojstvu člana Odbora za zaštitu životne sredine moram da kažem da snažno podržavam ove izmene zakona i da bih pre svega htela da se zahvalim i ministarki, ali i državnom sekretaru Stani Božović i stručnim saradnicima na njihovim tumačenjima i razjašnjenjima prilikom redovnih sednica odbora, kada se govorilo o ovim temama. Kada govorimo o prvom zakonu, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama, moram da kažem da se ovim Predlogom zakona ne dira u suštinska rešenja data u zakonu, već se predloženim izmenama i dopunama obezbeđuje plaćanje taksi za postupke koje vodi ministarstvo nadležno za zaštitu životne sredine, po podnetim zahtevima u oblasti stavljanja u promet hemikalija, u skladu sa evropskim propisima, dakle, usklađivanje sa evropskim standardima. Troškove postupaka snosiće pravna lica, odnosno preduzetnici koja od stavljanja u promet hemikalija imaju koristi, a neće biti na štetu države. Takođe, kao što je i prethodna koleginica napomenula, imamo razgraničavanje inspekcijskih službi, tj. nadležnosti tri inspekcije i sprečavamo haotično stanje koje je bilo u prethodnom periodu i sada razgraničavamo te nadležnosti radi boljeg i efikasnijeg rada u okviru inspekcijskog nadzora. U Predlogu zakona predloženo je formiranje zajedničkog tela radi planiranja, praćenja, usklađivanja i preduzimanja zajedničkih mera i aktivnosti za sprovođenje ovog Predloga zakona, međusobne saradnje uključujući inspekcijski nadzor i obuku nadležnih inspekcija. Ono što nije bilo rečeno, a bilo je govora o ukidanju Agencije za hemikalije je da je na sednici Odbora za zaštitu životne sredine naglašeno da je formiran Odsek za biocidne proizvode i hemikalije u kome radi šest inspektora. Predstavnici Ministarstva prilikom redovne sednice Odbora naglasili su da je Odsek izuzetno stručan i da su kadrovi preuzeti iz bivše Agencije za hemikalije, tako da Odsek za biocidne proizvode i hemikalije zajedno sa Odsekom za velike hemijske udese predstavlja jednu od najkvalitetnijih inspekcija u regionu. Usvajanjem ovog Predloga zakona unapredićemo sistem upravljanja hemikalijama, rešićemo dugogodišnji problem nadležnosti inspekcija, a samim tim i poboljšati brigu o zaštiti životne sredine i brigu o zaštiti zdravlja ljudi, što je i najvažniji cilj ovog Predloga zakona. Naredni Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodima menja se na sličan način. Dakle, usaglašavanje sa posebnim Zakonom o hemikalijama jer je prestankom rada Agencije za hemikalije kojoj su bili povereni određeni poslovi koji se odnose na upravljanje biocidnim proizvodima, nadležnost je preneta na Ministarstvo poljoprivrede i zaštite životne sredine. Takođe, radi usaglašavanja i ukidanja Agencije za hemikalije ukidaju se naknade koje su bile prihod Agencije i umesto njih propisuju se takse koje će biti prihod RS. Deo troškova upravljanja biocidnim proizvodima takođe će snositi lica koja od stavljanja u promet istih ostvaruju promet. I u ovom Predlogu zakona preciziran je nadzor nad primenom zakona i precizirano je ovlašćenje inspektora u vršenju inspekcijskog nadzora. Poslednji i svakako jedan od najbitnijih zakona, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine je jako bitan i njegove izmene pokazuju način na koji Vlada promoviše politiku o zaštiti životne sredine. Razlozi za izmene i dopune Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine su – usklađivanje odredaba zakona koje se odnose na početak rada postrojenja, koje su u obavezi da pribave integrisanu dozvolu u skladu sa Zakonom o planiranju i izgradnji, omogućavanje operaterima da podnesu uredan zahtev za pribavljanje integrisane dozvole, kao i obezbeđivanje nadležnom organu odgovarajućeg stepena dinamike rešavanja po podnetim zahtevima za izdavanje integrisane dozvole. Rok za izdavanje dozvole je po važećem Zakonu iz 2015. godine, a izmenama i dopunama Zakona ovaj rok se produžava do 2020. godine. Na ovaj način neka postrojenja mogu da započnu sa radom pre dobijanja integrisane dozvole ukoliko u toku probnog rada rezultati merenja zagađivanja životne sredine budu u skladu sa propisanim dozvoljenim vrednostima. Cilj ovog zakona nije da se zaustave postrojenja, da se odbijaju zahtevi, već da im se izađe u susret da postrojenja dopune i isprave zahteve kako bi dobili dozvole. Primena najboljih dostupnih tehnika iziskuje velika ulaganja u postojeća postrojenja i ni u jednoj zemlji EU nisu odbijeni zahtevi, već se radilo na tome da ih svi dobiju. Uz zahtev, ključni dokument koji nedostaje je program mera koji treba da se preduzmu u postrojenjima da bi se uskladili sa evropskim standardima. Na svakoj dozvoli treba da se upišu podaci koliko će novca biti uloženo, da li će se u određenom roku sprovesti odgovarajuća mera i dozvola sama po sebi podrazumeva prelazne periode za sprovođenje ovih mera. Veliki broj kompanija koje ostvaruju veliki profit u isto vreme zagađuju životnu sredinu, ne ulažu sredstva kako bi se taj problem sanirao, pa je potrebno postaviti mehanizam kontrole. Nova direktiva vrlo je zahtevna čak i za članice EU, pa samim tim i za našu zemlju. Cilj ministarstva i Vlade nije da zatvori ili poništi industriju Srbije već da je podstakne. Zbog toga će postojati tranzicioni periodi pod striktno definisanim uslovima i rokovima kako bi industrija ispunila sve zahteve i uslove za rad. Pozivam sve poslanike da u Danu za glasanje podrže ove predloge zakona, a ja ću to svakako učiniti. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Ivana Stojiljković, a neka se pripremi narodna poslanica Ljubica Mrdaković Todorović. Izvolite gospođo Stojiljković.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovana ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas nastavljamo raspravu o vrlo bitna tri zakona u oblasti zaštite životne sredine. Nadam se da je ovo početak i da nas čeka još mnogo kvalitetnih zakona. Takođe, kao član Odbora za zaštitu životne sredine, nadam se da konačno počinjemo jednim intenzivnim tempom da se približavamo i otvaranju poglavlja 27, tako da sa zadovoljstvom želim da i mi damo doprinos tome u saradnji, naravno, sa vama. Danas nastavljamo načelnu raspravu o ova tri zakona koja su blisko vezana za oblast zaštite životne sredine. Izmene i dopune prva dva zakona, Zakona o hemikalijama i Zakona o biocidnim proizvodima pre svega su rezultat usaglašavanja ovih zakona sa Zakonom o budžetskom sistemu Republike Srbije. Zatim, usaglašavanje sa odlukom o prestanku postojanja Agencije za hemikalije i njihovim međusobnim usaglašavanjem. Oba ova zakona se između ostalog bave integralnim registrom hemikalija biocida, uvozom, izvozom opasnih hemikalija biocida, ograničenjima, zabranama, zatim klasifikacijom, pakovanjem, obeležavanjem naročito opasnih hemikalija i biocida. Pre svega, samo za građane da napomenem da su hemikalije supstance smeša, a biocidi su sredstva koja služe za uništavanje živih i nepoželjnih živih organizama. Što se tiče izmena i dopuna Zakona o hemikalijama, dakle, kao što smo već čuli više puta, kratko ću da ponovim, izvršena je specifikacija plaćanja taksi sa željom da se teret administrativnog upravljanja ne bude na građanima Srbije već da ga preuzme onaj koji stavlja hemikalije u promet i onaj ko ostvaruje dobit od toga. Dakle, obveznici plaćanja su proizvođač, uvoznik, izvoznik i dalji korisnik hemikalija. Ono što je jako bitno to je efikasnije vršenje inspekcijskog nadzora. Dakle, podeljene su jasno nadležnosti između inspekcije u oblasti zaštite životne sredine, sanitarne inspekcije i tržišne. Što se tiče Zakona o biocidnim proizvodima, slične su izmene. Ono što je jako bitno jeste da se suštinski ne menja politika upravljanja i zbog toga smo više puta čuli primedbe da nije obavljena javna rasprava. Upravo je ovo razlog zato što se suštinski zakon ne menja, znači, izmene se odnose na promene nadležnosti, ono što je bilo u nadležnosti Agencije za hemikalije sada prelazi u nadležnost ministarstva. Želim da kažem one primedbe o gašenju Agencije za hemikalije koje smo slušali juče, samo bih se osvrnula da to gašenje Agencije ne znači gašenje strategije, gašenje stručnosti, daleko od toga. Cilj je bio da se smanji birokratski aparat jer se utvrdilo da se u nadležnosti više ljudi nalazi jedan isti posao i prosto su preuzeti stručni ljudi, kao što smo i malo pre čuli, da su u inspektoratu preuzeti stručni ljudi iz Agencije za hemikalije, što je za svaku pohvalu, tako da je sačuvana i stručnost. Propisane su takse umesto naknada. To se sliva u budžet Republike Srbije i razgraničene su i ovde nadležnosti inspekcije, dakle, u oblasti životne sredine, sanitarna, veterinarska i tržišna inspekcija. Što se izmena trećeg zakona tiče, Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađenja životne sredine, ovim zakonom utvrđuju se aktivnosti i vrste postrojenja za koje moraju da imaju ovakvu vrstu dozvole ili tzv. IPPS integralnu dozvolu. Naravno da moramo da znamo da procesi u proizvodnoj industriji izazivaju značajne emisije štetnih materija u životnu sredinu i zbog toga se danas mnogo javlja propisa koji su vezani za ovu oblast, između ostalog je i ova integrisana dozvola. Dakle, postrojenja koja su svrstana u IPPS kategoriju potencijalno su opasni zagađivači po životnu sredinu i moraju da imaju dozvolu za rad kojom se jasno definišu granične vrednosti emisije, a sa tom dozvolom se ide na to da bude i potrošnja sirovina i energije, da se svodi na minimum. Za sada operateri postrojenja imaće zaduženje da pribave integrisane dozvole. Dakle, integrisane dozvole primenjuju se u sektoru energetike, u sektoru prerade metala, mineralne, hemijske industrije, industrije upravljanja otpadom itd. Znači, u 31 podkategoriju je svrstano. Ono što su zahtevi integrisane dozvole to je racionalno upravljanje nacionalnim resursima u skladu sa principom da zagađivač plaća. Zatim, delovanje na samom izvoru zagađenja sa željom da se svede u granične vrednosti emisija, da se propišu granične vrednosti emisija za određena postrojenja, da se vrši kontrola i smanjenje rizika od akcidenata, da se vrši ušteda energije i sirovina, da postoji proces razmene informacija između zemalja EU i naravno informisanja javnosti o radu određenog postrojenja. Integrisana dozvola, čisto da sumiram, jeste odluka nadležnog organa da određeno postrojenje ima dozvolu za rad ukoliko se garantuje da takvo postrojenje odgovara zahtevima koje propisuje ovaj zakon. Kako nova tako i već postojeća postrojenja moraće da nabave ovu dozvolu. Radi javnosti samo ću reći da je 2011. godine iako je ovaj zakon na snazi od 2004. godine, da je 2011. godine izdata prva integrisana dozvola u Srbiji za postrojenje za proizvodnju cementnog klinkera u rotacionim pećima, a 2012. godine to je bilo u pokrajini za postrojenje za proizvodnju biocida. Dakle, od ukupno 196 postrojenja koje podležu IPPS izdavanju te dozvole 166 je podnelo zahtev, a samo je deset dobilo do kraja prethodne godine. Želim prosto da kažem zato što kao član sam slušala obrazloženja zašto je to tako, ne zato što ministarstvo nije dobro radilo, daleko od toga, ministarstvo ulaže sve moguće snage i energiju da sva postrojenja dobiju dozvolu, ali uglavnom su se predavali nepotpuni zahtevi. Zato ova promena zakona ide u tom pravcu da se jasnije i preciznije definišu odredbe ovog zakona kako bi operateri postrojenja mogli da predaju jasnije i potpunije zahteve. Zahtev za dozvolu prosto sadrži mnogo stvari, sadrži opis instalacija, aktivnosti, plan korišćenja sirovina energija, izvore, prirodu, količinu emisija i mnogo toga. Ako operater nije stručan za sve ove oblasti prosto će negde naići na neki propust. Sada ove izmene, odnosno definisanje odredbi dovešće do toga da će moći lakše i jasnije da se predaju zahtevi. Nakon zahteva operatera onda se pristupa izradi nacrta dozvole i za to je predviđeno 120, pa najviše do 240 dana. I, u ovom periodu je napravljena, vezano za ovaj period do izdavanja dozvole su izmene u zakonu. Dakle, cilj je bio usklađivanje sa Zakonom o planiranju i izgradnji kako bi se omogućio kontinuitet rada ovog postrojenja koje želi dozvolu. To podrazumeva preciziranje slučaja kada postrojenje može da nakon probnog rada nastavi da radi čak i do izdavanja dozvole, znači granično sa tih 240 dana, naravno pod uslovom da postoje svi tehnički dokazi o ispravnosti da nema emisija štetnih materija po životnu sredinu. Postoje neke velike peći, kada se radi o velikim postrojenjima, koje moraju da se ugase, zatim, postoji veliki period da se te peći ponovo aktiviraju i prosto dolazi do problema kod postrojenja. Ovde opet ministarstvo izlazi u susret postrojenjima. Kao što je koleginica rekla, ministarstvu je cilj da postrojenja imaju dozvole, da postrojenja rade i da oživimo našu industriju. Još bih se osvrnula na Odbor za zaštitu životne sredine koji je dobio, odnosno informisan je da je formirana radna multisektorska grupa koja je donela odluku da se mora ponovo formirati i da je potrebno da se formira ponovo Zeleni fond. Par reči bih samo rekli i o tome, jer smo i o tome slušali juče razne primedbe, da je ova vlast ukinula 2012. godine Zeleni fond. Naravno, da taj fond nije raspolagao namenskim novcem i za to imamo konkretno dokaze jer ulaganje u infrastrukturu, pristupne puteve pored nekih objekata životne sredine ne znači da je to ulaganje u životnu sredinu. Dakle, nepravilnosti su postojale, time će naravno nadležne službe da se bave, a ono što jeste cilj jeste da 10,5 milijardi koliko je potrebno eura za ovo ministarstvo, odnosno za resor zaštite životne sredine, da se dođe do krajnjih ciljeva sigurno jeste veliki novac za našu zemlju i svaki dinar bi trebalo da se sliva sa namenom da ga utrošimo u zaštitu životne sredine. Zeleni fond će svakako biti, zeleni dinar će postojati ponovo, ali će se namenski trošiti. Postojaće kontrola, to je ono što je takođe cilj ovog ministarstva i ove Vlade i tome puna podrška i zbog svih ovih zakona, kao što sam rekla. Želela bih samo još da napomenem da, takođe se slažem sa svim prethodnicima, koji su pomenuli da je potrebno edukacija dece od nivoa predškolskog, kroz školu. Imala sam prilike da i sa vaspitačima pričam, pošto imam decu tog uzrasta. Dakle, oni su svi izrazili želju da žele više, jer deca osećaju potrebu i deca osećaju izuzetnu odgovornost kada im se da takva mogućnost da oni kontrolišu roditelje. To je neverovatno, koliko oni to sa više žara čine, tako da mislim da zaista treba iskoristiti decu u tom smislu, i to je moj predlog da razmislite o tome. U svakom slučaju, velika podrška SNS u Danu za glasanje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Ljubica Mrdaković Todorović, a neka se pripremi narodna poslanica Milanka Jevtović-Vukojičić. Izvolite, gospođo Mrdaković Todorović.
Hvala predsedavajući, poštovana ministarka Bošković-Bogosavljević, uvaženi saradnici Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine, koleginice i kolege narodni poslanici, naravno SNS će u danu za glasanje podržati sva tri predloga zakona. Danas ću se u svom izlaganju zadržati na Predlogu zakona o izmenama i dopunama zakona o hemikalijama. Iako je opredeljenje naše države da se u privredu i privredne tokove što manje meša bilo kakvim intervencionističkim instrumentima, i ako je cilj tržište funkcioniše slobodno, po principu ponude i tražnje, postoje oblasti koje pravni sistem mora detaljno i precizno da uredi, kako bi se i konkretna privredna delatnost odnosno industrijska proizvodnja odvijala bez zastoja po jasnim i preciznim principima. Hemijska industrija i promet hemijskim proizvodima i na posredan i na neposredan način utiču na zdravlje celokupnog stanovništva, a s obzirom da se radi o izuzetno opasnim materijama koje mogu da ugroze zdravlje većeg broja ljudi, neophodna je jasnim zakonskim normama, regulisati sve situacije, ali i predvideti adekvatan odgovor i nadzor nadležnih inspekcijskih službi, mislim na inspekciju zaštite životne sredine, sanitarnu i tržišnu inspekciju, kako bi se izbegla situacija da se zbog neprecizno određenih nadležnosti inspekcijskih organa, ili čak sukoba nadležnosti istih, dese propusti čije posledice mogu biti nemerljive. Na drugoj strani, ukazala se potreba da se na pravi način finansira upravljanje opasnim hemikalijama, a s obzirom da je deo troškova pokrivan iz budžeta Republike Srbije, znači na račun poreskih obveznika neophodno je precizirati principe daljeg finansiranja, saglasno načelu da ko ostvaruje profit taj treba da snosi i troškove i takav princip se primenjuje i u EU. Izmene i dopune ovog Zakona koji je donet 2012. godine, ne zadire previše u suštinsku materiju zakona, već pre svega pojašnjava i detaljno reguliše pojedine situacije, kao što su osnov za naplatu takse, procena opravdanosti zahteva za upotrebu alternativnog hemijskog naziva, izdavanje, kao i produženje dozvole za obavljanje prometa, izdavanje i produženje dozvole za korišćenje naročito opasnih hemikalija. Takođe, ukazala se i potreba da se ovaj Zakon uskladi sa drugim propisima u našoj zemlji i zakonskim rešenjima, koja se primenjuju u EU, pa će se zajedno sa uređenjem osnova za naplatu taksi za upravljanjem hemikalijama i obezbeđenjem uslova za efikasno vršenje inspekcijskog nadzora nad upravljanjem hemikalijama obezbediti svi relevantni okviri za nesmetano funkcionisanje ove delatnosti sa jako redukovanim opcijama za bilo kakvu zloupotrebu i ugrožavanje života i zdravlja građana. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Milanka Jevtović-Vukojičić, a neka se pripremi narodni poslanik Žarko Bogatinović. Izvolite gospođo Jevtović-Vukojčić.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, pred nama se već drugi dan nalazi set zakona koji se odnosi na Zakon o izmenama i dopunama zakona o hemikalijama, zakon o izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodima i Zakon o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Sva ova tri zakona su izuzetno značajna, pre svega sa aspekta očuvanja zdravlja ljudi, a naravno i sa aspekta očuvanja zdravlja životne sredine. Smatram da su sva ova tri zakona, u stvari odgovor, reakcija odgovornosti sadašnje vlasti i sadašnjeg ministarstva zarad sigurnije i bolje budućnosti, odnosno zarad boljeg zdravlja stanovništva i bolje i uređenije životne sredine. Što se tiče samog zakona o izmenama i dopunama zakona o hemikalijama, tu su već kolege narodni poslanici govorili dosta, znači, suštinski ne radi se o nekim velikim izmenama, vrši se, u stvari usaglašavanje sa evropskom praksom, odnosno sa praksom zemalja EU, a gde se takse naplaćuju od onih koji stavljaju u promet hemijske proizvode. U stvari, takse se naplaćuju od onih koji po osnovu distribucije hemikalija, uvoza i proizvođenja hemikalija ostvaruju prihod. Svakako da te takse oni treba da plaćaju, a ne da se sredstva za izdavanje takvih dozvola prelivaju na teret građana Republike Srbije i na teret budžeta Republike Srbije. Sem uvođenja takse, ovde bih u zakonu o izmenama i dopunama zakona o hemikalijama, posebno naglasila član 5. koji definiše izmenu zakona i koji, u stvari se tiče potrošača, a to je da se predviđa zakonski rok u kome je uvoznik, proizvođač i distributer dužan da da informaciju građaninu o supstanci koje pripadaju, takozvanim supstancama koje mogu izazvati zabrinutost, a to je zakonski rok od 45 dana. Na taj način povećava se pravna sigurnost potrošača i na taj način, naravno, dovodi se preciziranjem tačnog roka smanjuje se neizvesnost onog ko treba da dobije tačnu informaciju, a to su one supstance koje u svom sastavu imaju koncentraciju veću od 0,01%. Takođe, bih navela i član 7. pomenutog zakona, a koji se odnosi na upis u registar hemikalija. Registar hemikalija je izuzetno važna baza podataka. Predstavlja svojevrsni inventar i svojevrsni potpis hemikalija koje se nalaze na našem tržištu, odnosno na tržištu Republike Srbije. Ono što ovde posebno želim da istaknem jeste da je Registar hemikalija u stvari i urađen po uzoru na zemlje članice EU, ali ovim predlogom zakona vrši se ispravka, u stvari jedna pravničko tehnička ispravka, a to je da je omogućena dvostepenost, odnosno da na rešenje koje donosi Ministarstvo zdravlja moguća je žalba, a žalba se podnosi Vladi. Znači, to je ono što je kao novina uvedeno u članu 7. Predloga ovog zakona kojim se menja raniji član. Ono što takođe želim da istaknem to su dozvole koje daje vaše Ministarstvo, dozvola o prometu, naročito opasnih hemijskih supstanci i dozvola o korišćenju tih supstanci. Tu posebno želim da naglasim izuzetnu stručnost vašeg ministarstva, posebno odseka za biocidne proizvode i hemikalije. To je izuzetno složen postupak. To je postupak koji zahteva izuzetno znanje, a takvo znanje poseduje taj odsek i poseduje vaše ministarstvo. Takođe bih želela da naglasim da ovim izmenama i dopunama zakona vrši se tačno preciziranje i razgraničenje nadležnosti tri inspekcije, i to sanitarne, inspekcije, inspekcije za zaštitu životne sredine i tržišne inspekcije. Ovo razgraničenje zakonsko je jako važno zato što smo imali neka prethodna iskustva da ona materija gde su odgovorni svi, u stvari nije odgovoran niko. U tom smislu tačnim razgraničenjem nadležnosti i formiranjem i potpisivanjem sporazuma između tri ministarstva, Ministarstva za zaštitu životne sredine, Ministarstva zdravlja i Ministarstva trgovine, na jedan koordinisan i sinhronizovani način planiraće se aktivnosti, kao i obuka i naknadno sticanje znanja i veština sve ove tri inspekcije, a naravno sve u cilju efikasne implementacije zakona. Ono što još hoću da naglasim to je da je posao zaštite života, zdravlja i zaštite životne sredine posao svih nas. To jeste prevashodno posao Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine, Ministarstva zdravlja, Ministarstva trgovine, ali to je i posao svih nas, počev od nas samih, a tiče se kulture življenja. Naravno, poseban akcenat stavila bih i na Ministarstvo zdravlja i na Ministarstvo prosvete i obrazovanja, jer duboko verujem sa svim ovim što su moje kolege iz poslaničke grupe SNS izneli da edukacija dece mora početi najpre iz kuće, a zatim kroz predškolske i školske ustanove i da postane sastavni deo obrazovnog sistema, jer zaštita životne sredine nije stvar jednog projekta, nije stvar ni 10 projekata. Zaštita životne sredine je jedan kontinuirani proces koji treba da traje svakodnevno, a sve u cilju toga da obezbedimo povoljne uslove za život budućih generacija. Takođe, želim da istaknem i nadam se da će podzakonski akti koji se odnose na Zakon o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama biti doneti u predviđenom roku, a to je rok do tri meseca, jer znamo da od donošenja i brzine donošenja podzakonskih akata zavisi u stvari implementacija zakona. Svedoci smo da smo u nekom periodu masovno donosili zakone, ali nisu bili donošeni podzakonski akti. To su mnogi zakoni koji su donošeni 2005, 2006, 2007. i 2008. godine. Bez podzakonskih akata zakoni ostaju prazno slovo na papiru i očekujem da ćete vi i taj deo posla odgovorno obaviti. Što se tiče Zakona o izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodima, tu želim da naglasim da, što se tiče ukidanja Agencije za hemikalije, što se tiče struke, što se tiče zaštite životne sredine, nije napravljena nikakva šteta na uštrb toga. Napravljena je u stvari korist, korist za građane, korist za budžet, jer se radi o smanjenju birokratskog aparata. Kod Zakona o biocidnim proizvodima želela bih samo da istaknem da se, sem ove tri inspekcije, uključi i inspekcija veterine. To podrazumeva jedan sinhronizovani rad sve ove četiri inspekcije, a takođe u cilju očuvanja zdravlja pre svega ljudi. Što se tiče Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, taj zakon je u stvari usaglašavanje sa Zakonom o planiranju i izgradnji i tiče se novih postrojenja, koji nakon dobijanja probne dozvole, odnosno kada se utvrdi da su parametri zagađivanja životne sredine u granicama normale, mogu da nastave da rade još 240 dana do dobijanja integrisane dozvole, a stara postrojenja, taj rok je produžen. On je isticao ove godine, 2015. godine, a zbog složenosti samog postupka produžen je do 2020. godine. Ovom prilikom želim da istaknem jedan industrijski objekat koji je takođe spadao u zagađivače životne sredine. To je cementara u Kosjeriću koja je nakon privatizacije dobila integrisanu dozvolu i nije više zagađivač životne sredine. U danu za glasanje Srpska napredna stranka podržaće vaše predloge zakona jer radi se o očuvanju zdravlja ljudi i očuvanju životne sredine. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Žarko Bogatinović. Izvolite.
dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predsedavajući, gospođo ministarko i uvaženi gosti iz Ministarstva poljoprivrede, vodoprivrede, šumarstva i zaštite životne sredine, uvaženi građani Srbije, ja ću danas govoriti o Predlogu zakona o izmeni i dopuni Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Postrojenja koja spadaju u kategorije za koje je potrebno integrisano sprečavanje i kontrola zagađivanja životne sredine su potencijalno ozbiljni zagađivači, zbog čega se njihov rad reguliše posebnom dozvolom koja uslovljava poštovanje graničnih vrednosti emisije. Naročito je važno kako uticati na ključne aspekte održivosti kvaliteta životne sredine, poput svođenja potrošnje sirovina i energije na minimum. Sva ova postrojenja bi trebalo da pribave integrisanu dozvolu, jer se u suprotnom suočavaju sa zatvaranjem, što bi s obzirom na investicije, značilo veliki ekonomski problem u već urušenoj domaćoj industriji. Postupak pripreme zahteva za dozvolu, za integrisano sprečavanje i kontrolu zagađivanja životne sredine jednog postrojenja ili fabričkog kompleksa je dovoljno kompleksan da stvara brojne probleme, čak i tokom same pripreme dokumentacije za zahtev za integrisanu dozvolu. Uslove koje Zakon o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, zajedno sa pratećim pravilnicima i uredbama postavljaju pred operatere pravi izazov kako bi se njihovo poslovanje, odnosno funkcionisanje uskladilo sa zakonskom regulativom u Srbiji. Direktiva EU o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine često dovodi do poteškoća kada je reč o ispunjavanju uslova zbog nejasne definisanosti, posebno u delu pribavljanja potrebne dokumentacije za izradu zahteva za integrisanu dozvolu, jer operateru nedostaju druge dozvole kao što su upotrebna ili vodna, jer je procedura za dobijanje istih prilično duga, pa nastaje pat pozicija. Svi smo svesni da procesi u proizvodnoj industriji izazivaju značajne misije štetnih materija u životnu sredinu zahvaljujući razvoju tehnologiji, kao i činjenici da mnoge emitovane zagađujuće komponente ne ostaju u jednom medijumu životne sredine, već se prenose iz jednog u drugi, što je dovelo do povećanja interesa u sve većem broju propisa u oblasti integrisane kontrole zagađenje, tako da Direktiva EU o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivača jeste ključni instrument za unapređenje održive proizvodnje u skladu sa principom održivog razvoja. Primenom zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađenja životne sredine iz 2004. godine, uz prateće podzakonske akte, su se javili probleme koji se ogledaju u nedostatku kompetentnog kadra na svim nivoima nadležnosti. Integrisano sprečavanja i kontrola zagađenja životne sredine predstavlja integrisan pristup kontroli zagađivanja koji podrazumeva sprovođenje na minimum potrošnju sirovine i energije, sprečavanje ili smanjenje emisije u vazduhu, vodi i zemljište, upravljanje otpadom i uzimanje u obzir preko graničnog konteksta. Ova direktiva, zahtev od zemalja članica, uspostavljanje sistema dozvola, koji primenjuju opšte principe na specifične aktivnosti, a od postrojenja koja podležu ovom zakonu zahteva primenu odgovarajućih preventivnih mera. Preventivne mere se odnose na upotrebu BAT, a to su najbolje dostupne tehnike, efikasno korišćenje energije, preduzimanje mera za sprečavanje akcidenata i redukciju njihovih efekata, kao i izostavljanje dodatog zagađenja prilikom zatvaranja takvih postrojenja. Integrisana dozvola se izdaje za rad novih postrojenja radi bitne izmene u radu postojećih postrojenja, koje su po dosadašnjim zakonom bile u obavezi da pribave integrisanu dozvolu do 2015. godine, kao što su mnoge kolege pre mene to i konstatovale, a ovom izmenom zakona, taj rok će se promeniti i produžiti do kraja 2020. godine. To će u mnogome doprinositi da postrojenja koja podležu ovom zakonu prilagode svoje proizvodne procese u skladu sa graničnim vrednostima emisija. Dozvola se izuzetno može odnositi i na prestanak aktivnosti, tako da period važenja dozvola ne može biti duži od 10 godina. Aplikacija za dozvolu sadrži opis instalacija i njihovih aktivnosti, plan korišćenja sirovine i energije u proizvodnom proces, izvore, prirodu i količinu emisija, značajne efekte emisija za životnu sredinu predložene tehnologije i tehnike za sprečavanje redukciju emisija mere za prevenciju i povraćaj otpada i mere za monitoring emisija. S obzirom da upotrebnoj dozvoli prethodi građevinska dozvola, imali smo slučajeve da postojeći objekat, u kojem se sada odvijaju proizvodni procesi, su stari i do 100 godina, da je izvršena rekonstrukcija, dogradnja ili prenamena, da u procesu privatizacije nije dobijena kompletna dokumentacija i da bi bilo potrebno radi projekta izvedenog objekta raditi projekat izvedenog projekta i ući u proceduru legalizacije objekta, a onda se tek tada ustanovi da nisu rešeni ni imovinsko-pravni odnosi na nekoj od katastarskih parcela. Za sve pobrojane aktivnosti su potrebna dodatna finansijska sredstva, kao i dodatni vremenski rok. Na kraju, suština Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine leži u interesu da se veliki zagađivači stave pod kontrolu koja će biti rigorozna i redovna, jer izdata dozvola podleže ponovnom razmatranju najmanje dva puta u toku važenja, a može i više puta na zahtev nadležnog organa ili operatera. Nacrt zakona o izmenama i dopunama Zakona o integrisanom sprečavanju kontroli zagađivanja sa obrazloženjem se odnose na početak rada postrojenja koja su u obavezi da pribave integrisanu dozvolu sa Zakonom o planiranju i izgradnji, kako bi se omogućio kontinuitet u radu postrojenja. Samim tim, Nacrt zakona o izmenama i dopunama Zakona je povoljan signal za operatere, jer preciznije definiše odredbe ovog zakona i na taj način operaterima olakšava izradu zahteva za integrisanu dozvolu i zakon omogućava operaterima da podnesu uredan zahtev pribavljanjem i kompletiranjem dokumentacije koja se prilaže uz zahtev s jedne, dok nadležnom organu, s druge strane, obezbeđuje odgovarajući stepen dinamike rešavanja po podnetim zahtevima za izdavanje integrisane dozvole, a samim tim, na taj način, racionalan i opravdan vremenski okvir izdavanja dozvole. Konačno, precizira se dinamika izdavanja integrisane dozvole, prema kojoj će sva postrojenja koja ispunjavaju uslove dobiti dozvolu najkasnije do 31. decembra 2020 godine. Duži rok za izdavanje integrisane dozvole u potpunosti je opravdan nakon sticanja statusa kandidata Republike Srbije za članstvo u EU, odnosno predstojećih pregovora sa EU sa stanovišta dobijanja dužeg perioda za prilagođavanje postojećih postrojenja zahtevima direktive. Odgovor na deo navedenih problema upravo leži u pomenutim rešenjima, u Nacrtu zakona, u izmenama i dopunama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, tako da će poslanička grupa SNS u Danu za glasanje podržati ovaj Predlog zakona.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Tanja Tomašević Damnjanović.
Hvala. Poštovana gospođo ministar sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici i poštovani građani Srbije, danas su pred nama na dnevnom redu tri veoma važna predloga zakona, koji su od izuzetne važnosti jer regulišu promet hemikalija i zaštitu životne sredine u skladu sa propisima EU. Kada je u pitanju Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama, u svom izlaganju ću se osvrnuti na nekoliko članova. Pre svega, članom 7. Predloga zakona propisano je da se za upis hemikalija u registar hemikalija plaća republička administrativna taksa od strane proizvođača, uvoznika ili daljeg korisnika. Postojanje baze podataka o hemikalijama omogući će blagovremeno reagovanje u postupku pregovora za pridruživanje Srbije EU, a u cilju obezbeđivanja tranzicionih perioda u vezi sa registracijom hemikalija proizvedenih u Srbiji u skladu sa zahtevima uredbe Evropskog parlamenta i Saveta evropske zajednice. U članu 9. ovog zakona propisano je da se za stručnu procenu podataka koje dostavlja izvoznik radi sprovođenja prethodnog obaveštenja takođe plaća taksa. Ovo predstavlja obavezu Republike Srbije na osnovu Roterdamske konvencije o postupku davanja saglasnosti na osnovu prethodnog obaveštenja za određene opasne hemikalije i pesticide u međunarodnoj trgovini i tranzit ovih hemikalija preko određenih zemalja. Ono što je izuzetno bitno, a što su moje kolege već više puta napomenule jeste i to da će pravna lica i preduzetnici morati da pribave dozvolu za obavljanje delatnosti prometa naročito opasnih hemikalija, a fizička lica dozvolu za korišćenje tih hemikalija. Pribavljanje ovih dozvola je neophodno kako ne bi došlo do nedozvoljene distribucije najopasnijih hemikalija. Rok važenja ove dozvole je pet godina. Ono što je veoma značajno jeste da će troškove pribavljanja tih dozvola snositi lica koja od njihovog prometa, tj. korišćenja ostvaruju dobit i samim tim se troškovi izdavanja tih dozvola ne prevaljuju na građane Republike Srbije. Članom 16. ovog zakona propisano je da inspektori za zaštitu životne sredine i sanitarni inspektori mogu da vrše uzorkovanje i preliminarnu kontrolu sadržaja hemikalija i proizvoda radi utvrđivanja da li su ispunjeni uslovi za stavljanje u promet, odnosno za korišćenje tih hemikalija i proizvoda. Dakle, cilj izmena sva tri ova predloga zakona jeste da se obezbedi kontinuirano finansiranje upravljanja hemikalijama i biocidnim proizvodima kroz uvođenje taksi, efikasniji inspekcijski nadzor, kao i da se bolje reguliše i olakša izdavanje integrisanih dozvola o zaštiti životne sredine u industrijskim postrojenjima. Izmenama Zakona o hemikalijama i biocidnim proizvodima precizirano je da se poštuje princip po kome onaj ko stavlja hemikalije i biocidne proizvode na tržište mora da snosi teret upravljanja, dok će se kroz precizniju podelu poslova inspekcija iz više ministarstava omogućiti bolja kontrola tih oblasti. Cilj izmena Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađenja životne sredine jeste usklađivanje odredbi koje se odnose na početak rada postrojenja koja su u obavezi da pribave integrisanu dozvolu sa Zakonom o planiranju i izgradnji. Ovim novinama u zakonu se menja dinamika rešavanja i izdavanja industrijskim postrojenjima integrisanih dozvola, koje se odnose na zaštitu životne sredine, za šta će rok biti produžen sa 2015. godine na 2020. godinu. Smatram ove izmene veoma dobrim i veoma značajnim i smatram da pokazuju želju Vlade i nadležnog ministarstva za unapređenjem životne sredine u skladu sa standardima EU. Naravno, SNS će u danu za glasanje sa zadovoljstvom prihvatiti ove predloge zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Mladen Lukić.
Zahvaljujem. Poštovana ministarko Bogosavljević sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, danas je pred nama objedinjena rasprava vezana za oblast zaštite životne sredine, a ja ću se u okviru svog izlaganja osvrnuti na izmene i dopune Zakona o biocidnim proizvodima, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Ustavni osnov za donošenje ovog zakona nalazimo u odredbi člana 97. tačka 9. Ustava Republike Srbije, prema kojoj Republika Srbija unapređuje i obezbeđuje sistem zaštite i unapređenja životne sredine. Zakon o biocidnim proizvodima je usvojen 2009. godine u setu tzv. zelenih zakona i pretrpeo je izmene 2010. i 2011. godine i uveo je jedinstven sistem stavljanja u promet i korišćenje biocidnih proizvoda na teritoriji Republike Srbije. Ovaj sistem uveden je u postupku usklađivanja domaćeg zakonodavstva sa propisima Evropske unije, a osigurava visok nivo zaštite zdravlja ljudi i životne sredine, kao i poboljšanje prometa biocidnih proizvoda sa zemljama Evropske unije i drugim zemljama. Godine 2009. takođe je usvojen Zakon o hemikalijama, kada je i osnovana Agencija za hemikalije. Zakon o izmenama Zakona o hemikalijama iz 2012. godine izbrisana je nadležnost Agencije, odnosno propisano je da Agencija za hemikalije prestaje sa radom 29. septembra 2012. godine. Pojedine odredbe Zakona o biocidnim proizvodima odnosile su se na rad Agencije za hemikalije koja je u međuvremenu ukinuta. Tako se razlozi za donošenje zakona sastoje u potrebi za usklađivanjem Zakona o biocidnim proizvodima sa drugim sistemskim zakonima, a kojima se uređuje budžetski sistem tj. Zakon o budžetskom sistemu Republike Srbije, a kojim se reguliše način uvođenja i propisivanja taksi, kao i njihova visina. Cilj donošenja ovog zakona jeste usklađivanje sa Zakonom o hemikalijama, odnosno sa Odlukom o prestanku važenja Agencije za hemikalije i preuzimanjem nadležnosti u oblasti upravljanja biocidnim proizvodima od strane Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine. Kao što smo mogli da vidimo u obrazloženju predlagača ovog zakona, za donošenje zakona data su objašnjenja osnovnih pravnih instituta i pojedinačnih rešenja, odnosno izvršeno je terminološko usaglašavanje sa poslednjim izmenama Zakona o hemikalijama i Odlukom o prestanku važenja Odluke o osnivanju Agencije za hemikalije. Brisane su i naknade koje su bile isključivi prihod Agencije za hemikalije. Za sprovođenje ovog zakona, što je vrlo bitno, nisu potrebna dodatna sredstva iz budžeta Republike Srbije, već su u njemu obezbeđena sredstva za obavljanje poslova upravljanja biocidnim proizvodima. Efikasno obavljanje poslova u ovoj oblasti obezbeđeno je preuzimanjem poslova Agencije za hemikalije, sredstava za rad, kao i prelaskom zaposlenih na tim poslovima u Ministarstvo poljoprivrede i zaštite životne sredine. Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodima ne dira se u suštinska rešenja data u Zakonu o biocidnim proizvodima, već se izmene prvenstveno odnose na promenu nadležnosti u oblasti upravljanja biocidnim proizvodima. Pored toga, umesto ranijih naknada koje su bile prihod Agencije za kemikalije, propisane su takse koje su prihod budžeta Republike Srbije, a neke od ranije utvrđenih naknada su ukinute. Ovim zakonom se ne odstupa od rešenja u evropskim propisima. Važećim zakonom nije razgraničena nadležnost inspekcija za zaštitu životne sredine, sanitarne inspekcije, veterinarske inspekcije, tržišne inspekcije u vršenju inspekcijskog nadzora nad upravljanjem biocidnim proizvodima. Takođe, prema postojećem zakonskom rešenju, predviđeno je da ova ministarstva sporazumom obrazuju zajedničko telo radi obavljanja poslova inspekcijskog nadzora, a u skladu sa propisima kojima se uređuje državna uprava. Dosadašnja praksa ovog instituta pokazala je da je isti neefikasan zbog nepostojanja podele nadležnosti, te da zahteva preciznu podelu nadležnosti inspekcije u oblasti zaštite životne sredine, sanitarne, veterinarske i tržišne inspekcije. Radi vršenja nadzora nad primenom odredaba neophodno je postojanje zajedničkog tela radi usklađivanja i preduzimanja mera i aktivnosti koje će se preduzimati za sprovođenje zakona. Takođe, navedene inspekcije, u cilju adekvatne i efikasne kontrole nad primenom propisanih odredbi, moraju proći zajedničku obuku. Imajući u vidu da su naknade propisane ovim zakonom bile prihod Agencije za hemikalije, potrebno je radi usaglašavanja sa činjenicom da je ukinuta Agencija za hemikalije, kao i radi usaglašavanja sa Zakonom o budžetskom sistemu i Zakonom o biocidnim proizvodima, izbrisati naknade i umesto njih propisati takse koje su prihod budžeta Republike Srbije. S tim u vezi zakon će imati pozitivan uticaj na samostalnost obavljanja poslova upravljanja biocidnim proizvodima, a preko organizacionih oblika državne uprave na koje se primenjuje Zakon o državnoj upravi bez poveravanja poslova državne uprave drugim pravnim licima, javnim agencijama. Rad inspekcijskih službi, inspekcije u oblasti zaštite životne sredine, sanitarne, veterinarske i tržišne inspekcije, u vršenju inspekcijskog nadzora, razgraničenjem nadležnosti četiri inspekcije obezbeđuje se jasna podela nadležnosti, odnosno ovlašćenja inspektora u vršenju inspekcijskog nadzora. Imajući u vidu da se ukidanjem naknada, koje su bile prihod Agencije za hemikalije i propisivanjem taksi koje su prihod budžeta Republike Srbije, sam budžet rasterećuje tako što deo troškova upravljanja biocidnim proizvodima snose lica koja od stavljanja u promet biocidnih proizvoda ostvaruju dobit. Projekcija očekivanih prihoda po ovom osnovu zavisiće od, kako od visine takse, u vezi sa sprovođenjem Zakona o biocidnim proizvodima, koje će biti propisane, tako i od toga za koje upravne postupke će biti podnošeni zahtevi i broja ovih zahteva. Primena ovog zakona ne izaziva dodatne troškove građanima, privredi, posebno malim i srednjim privrednim društvima, jer ne uvodi nove obaveze u odnosu na obaveze koje su propisane važećim Zakonom o biocidnim proizvodima. Pored toga, u nekim postupcima, za koje je ranije bilo predviđeno plaćanje naknade ovim zakonom, one se brišu, tako da se ovim zakonom vrši smanjenje finansijskog opterećenja pravnih subjekata koji se bave proizvodnjom, odnosno prometom biocidnih proizvoda. Efekti donošenja ovog zakona opravdavaju troškove njegove primene, jer se njegovim donošenjem obezbeđuje neophodno sistemsko, pravno i institucionalno usklađivanje sa ranije donetim propisima, odnosno delotvornije, racionalnije i ekonomičnije zadovoljavanje svrhe obavljanja poslova državne uprave, odnosno vršenja javnih ovlašćenja koje je do sada imala Agencija za hemikalije. Kao što je ranije već pomenuto, javna rasprava o ovom zakonu nije sprovedena, imajući u vidu da se ovim zakonom vrši samo usklađivanje sa relevantnim sistemskim zakonima - Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama i Zakonom o budžetskom sistemu. Takođe, šta predlažu izmene i dopune ovog zakona, to je donošenje po hitnom postupku i u skladu sa odredbom člana 167. Poslovnika Narodne skupštine, a imajući u vidu da bi nedonošenjem zakona po hitnom postupku moglo da prouzrokuje štetne posledice po efikasan rad organa i organizacija na poslovima upravljanja biocidnim proizvodima, a time i da domaću privredu dovede u nekonkurentan položaj u odnosu na države EU. Imajući u vidu da je osnovnim Zakonom o biocidnim proizvodima Agencija za hemikalije bila ovlašćenja za sprovođenje ovog zakona, a da je ona prestala sa radom 29. septembra 2012. godine, te se na ovaj način obezbeđuju zakonodavni, organizacioni, institucionalni i drugi uslovi neophodni za funkcionisanje sistema upravljanja biocidnim proizvodima u Republici Srbiji. Iz priloženog se mogu zaključiti uštede u budžetu Republike Srbije, ukidanje Agencije za hemikalije, ali i novi priliv po osnovu plaćanja taksi, tako da ovom prilikom pohvaljujem rad resornog ministarstva. Srpska napredna stranka će u danu za glasanje podržati ovaj predlog, kako ovaj, tako i ova druga dva zakona iz oblasti životne sredine. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Boban Birmančević. Gospodin Birmančević nije tu. Reč ima narodni poslanik Irena Aleksić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko sa saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici i poslanice, danas diskutujemo o setu zakona koji za osnovi cilj imaju zaštitu i unapređenje naše životne sredine. Kada je u pitanju Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodima, ono što je ovde najbitnije, znači, da se ne radi ni o kakvim krucijalnim promenama, više se radi o usaglašavanju sa poslednjim izmenama koje su donete u Zakonu o hemikalijama, tačnije o ukidanju Agencije za hemikalije. Naime, bilo je neophodno da dođe do ovih izmena i dopuna kako bi se izbegle određene formalno-pravni problemi koji su do sada postojali u funkcionisanju ovih zakona. Inače, kako postojeći Zakon o biocidnim proizvodima i da dalje prepoznaje Agenciju za hemikalije kao organ koji postoji iako više ne postoji, tako da je bilo neophodno usaglasiti ova dva zakona kako bi oni pravilno funkcionisali. Nakon donesenog Zakona o ministarstvima sve poslove koje je nekada obavljala Agencija za hemikalije sada obavlja Ministarstvo za poljoprivredu i zaštitu životne sredine. Predloženim izmenama i dopunama svi prihodi, odnosno sve naknade koje su nekada bile prihod agencije za hemikalije umesto tih naknada sada se plaćaju takse koje će ići u budžet Republike Srbije. Naravno, to je više nego pozitivno i isto tako kada je u pitanju budžet Republike Srbije, ono što bih istakla, što je novina i što je jako dobro, jeste da će od sada deo troškova za upravljanje biocidnim proizvodima snositi i oni subjekti koji od stavljanja istih u promet, odnosno od proizvodnje istih, ostvaruju korist, odnosno ostvaruju profit, što je naravno više nego logično da onaj ko ostvaruje korist i profit od nečega učestvuje u plaćanju istog, tako da na taj način to će se jako pozitivno odraziti na budžet Republike Srbije, tako što će se isti rasteretiti. Takođe, ono što bih želela da naglasim jeste da primenom ovog zakona ni na koji način neće postojati dodatni troškovi ni za građane, ni za privredu, tako isto, što je jako bitno ni za mala, ni za srednja preduzeća. Naprotiv. Doći će čak do finansijskog rasterećenja subjekata koji se bave proizvodnjom, odnosno stavljanjem u promet biocidnih proizvoda na taj način što će se neke takse koje su do sada postojale, te takse određeni broj njih će se ukinuti. Zatim, kada je u pitanju Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, ono što je najbitnije vezano za ovaj zakon jeste da se sistemski uređuje izdavanje integrisane dozvole, kako za postojeća, tako i za nova preduzeća. Ono što je ovde osnovni cilj, a jeste zapravo to da se prevaziđe taj vremenski vakum koji postoji, koji kao takav predstavlja jedan veliki problem za rad postrojenja, znači, da se prevaziđe taj vremenski period koji postoji od izdavanja upravne dozvole, znači, od trenutka, ukoliko se naravno, upotrebna dozvola od trenutka probnog rada pokazalo da je sve uredu. Dobijena upotrebna dozvola, jer po postojećem zakonu treba da se sačeka još 240 dana kako bi se dobila integrisana dozvola, a po postojećem zakonu postrojenje mogu da počnu sa radom tek i pošto dobiju integrisanu dozvolu, a taj jedan vremenski period je nepotrebno gubljenje i vremena i novca za ta postrojenja, što je slažemo se nedopustivo. Ovim izmenama i dopunama to se menja, tako da će ubuduće ta postrojenja moći da rade i u tom vremenskom periodu, ukoliko komisija oceni u toku probnog rada da su svi uslovi bili zadovoljavajući, odnosno da je sve u skladu sa propisima. Smatram da je ova izmena jako dobra, da ljudima omogućava da nesmetano rade. Takođe smatram da će nešto tako stvoriti uslove pravne sigurnosti, što će sigurna sam privući i strane investitore, što će opet samim tim značiti i nova radna mesta za naše građane, što jeste strateški cilj ove Vlade. Predložene izmene i dopune sva tri zakona smatram da su jako kvalitetne, iako je više puta istaknuto da se ne radi o nekim krucijalnim promenama, smatram da će značajno doprineti efikasnoj primeni svih zakona u praksi, što na najbolji mogući način pokazuje pravo brigu i odgovornost resornog ministarstva, kako za očuvanje zdravlja ljudi, tako za unapređenje životne sredine. Tako da će sve predložene izmene i dopune u danu za glasanje naravno dobiti podršku SNS. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Ninoslav Girić.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, pred nama je set izmena i dopuna zakona, a ja ću u kratkim crtama govoriti o izmenama i dopunama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Pojačane aktivnosti u privredi nameću potrebu da se paralelno sa njihovom dinamikom uređuju i oblasti koje prate takve aktivnosti. Privreda i tržište su živ organizam koji funkcioniše po svojim principima i zakonitostima, pa bilo koja i bilo kakva administrativna nedoslednost može izazvati nepotrebne troškove i zastoje. S toga je neophodno omogućiti proizvodnim i tržišnim ciklusima da se odvijaju ne smetano, pri tome vodeći računa o zaštiti interesa celokupnog stanovništva, kroz više različitih segmenata, a u ovom slučaju konkretno kroz zaštitu životne sredine. Istovremeno, cilj izmena i dopuna ovog zakona je uređenje administrativnih postupaka kojima će se pojednostaviti rad i smanjiti troškovi privrednih subjekata na konkretnom tržištu, ali i zaštiti opšta dobra i zdravlje stanovništva kroz mere zaštite životne sredine. Prema postojećim zakonskim rešenjima puštanje u rad određenih proizvodnih ili istraživačkih postrojenja i dobijanje trajne dozvole za rad, propisano je da se nakon probnog rada i analiza efekata, dalja proizvodnja se obustavlja sve dok nadležni državni organi analizom ostvarenih rezultata ne utvrde da li subjekt, imajući u vidu sve relevantne rezultate i parametre, može da nakon dobijanja dozvole nastavi sa radom, odnosno da li će uopšte dobiti dozvolu za dalji rad ili ne. To dalje znači da sve aktivnosti koje su do tada preduzimane moraju da budu obustavljene do rešenja upravnih organa, a činjenica je da je dosta često pokretanje ponovne proizvodnje ili rada postrojenja skopčano sa dodatnim, pokazalo se nepotrebnim troškovima na strani privrednih subjekata. Upravo izmene i dopune ovog zakona imaju za cilj da propisivanjem novih i jednostavnijih procedura obezbede nesmetan rad privrednih subjekata i smanjenje nepotrebnih troškova zbog prekida proizvodnje ili istraživačkih aktivnosti, ali da to ne bude na uštrb opštih interesa i ugrožavanja životne sredine kao opšteg dobra. Imajući sve ove izmene i dopune ovog zakona, ponoviću ono što su moje kolege rekle, poslanička grupa SNS će u danu za glasanje podržati ovaj set zakona. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Peranović.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko, gospodo iz ministarstva, uvažene kolege poslanici, pred nama se danas nalaze tri važna zakona iz oblasti životne sredine i kao lekar zaista mogu reći da je donošenje ovih zakona i usklađivanje sa propisima EU nešto što je za našu zemlju od velikog značaja. Reći ću prvo o Zakonu o hemikalijama, on je novi način jedinstvenog upravljanja hemikalijama. Ono što je najbitnije jeste da će od ovog zakona oni koji imaju profit i snositi troškove. To je od izuzetnog značaja za budžet Republike Srbije, jer će se samim tim i budžet puniti na jedan kvalitetan i adekvatan način. Zakon o biocidnim proizvodima uveo je jedinstveni sistem stavljanja u promet i korišćenje biocidnih proizvoda na teritoriji Republike Srbije. ovaj sistem je uveden u postupku usklađivanja domaće legislative sa propisima EU i zajedno sa zakonom o integrisanosti, sprečavanju, kontroli zagađivanja i zaštiti životne sredine čine nešto što je zaista za našu zemlju od izuzetnog značaja. Kada ih spojimo u jednu celinu i govorimo o zaštiti životne sredine, kako je gospođa ministarka juče rekla da je iza nas bila jedna izuzetno teška godina, samo da pomenem poplave, možemo reći da svi zajedno se moramo boriti na očuvanju zaštite životne sredine. Ova tri zakona govore o tome da će inspekcijski nadzor imati svoj značaj. Pre svega mislim i na učešće Ministarstva zdravlja, Ministarstva poljoprivrede i ostalih, ali mislim da će najveći teret podneti veterinarske inspekcije i drago mi je što ovde ima i ljudi iz Uprave za veterinu. Šabac, grad iz koga dolazim, je spašen prošle godine. Svi znamo šta predstavlja hemijska industrija „Zorka“ i sve one hemikalije koje su se nalazile i koje su se sačuvale ili su premeštene u neki drugi prostor jeste da smo mi spasili životnu sredinu. Ali, pored toga i aerozagađenja, pa možemo sprečiti i neke respiratorne infekcije ili bolesti. To sve zajedno govori da svi zajedno moramo dati doprinos da se dođe do jednog pravog rezultata. I ova probna dozvola, o kojoj se govori, od 240 dana jeste da će sve te ustanove i svi ti pogoni kada prođe to imati zaista jedan dobar osnov da rade. Posle tih poplava naša životna sredina je ozbiljno narušena. Sada, da bi ove zakone doneli, oni su sasvim korektni, moramo svi dati svoj doprinos. Hoću da pomenem jednu stvar koja je opšte prisutna u Srbiji. Ne smemo više sebi dozvoliti da kroz otvoren prozor iz automobila bacimo plastičnu flašu. Zakoni su tu, mi ih donosimo, ali zakone moramo primenjivati i moramo čuvati sve oko sebe. Tako da i nešto što je u Srbiji prisutno u periodu od 2004. do 2012. godine to su IPA 2 fondovi koji govore i koji imaju ciljeve, to su svih nas ciljevi, da moramo poboljšati kvalitet i kvantitet vode, da moramo poboljšati kvalitet i kvantitet zemljišta i samim tim unaprediti biodiverzitet i vredne eko sisteme. Zašto ovo govorim? Ako mi to ne budemo uradili, i ono Poglavlje 27, koje je pred nama, ako svi ne damo doprinos, mi ga ne možemo ostvariti, mi ne možemo dati pozitivan odgovor. Još jedna stvar, koja je jako bitna, zaštita životne sredine nema granice i to ste juče odlučno rekli, ali da bismo mi tu životnu sredinu zaštitili postoje u novije vreme i u vreme informacionih tehnologija određene reciklerske firme ili industrija. To se u Srbiji mora podići na jedan mnogo viši nivo. Kada je profit i reforma u zemlji Srbiji, što ova Vlada na čelu sa premijerom Aleksandrom Vučićem radi, jeste da baš u tom pravcu i u pravcu zaštite životne sredine moramo zajedno raditi i što više uraditi ili dovesti ili napraviti ovih reciklerskih postrojenja da se sve one divlje deponije…Juče smo pričali koliko je hiljada takvih deponija u Srbiji, da se sve to sredi, a moramo i zajedno srediti one slivove, odnosno vodotoke reka koji su ostali posle poplava i dati odgovor za sve buduće generacije. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Mirjana Đoković, a neka se pripremi narodni poslanik Milan Novaković.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko sa saradnicima, kolege poslanici, ja ću svoje današnje izlaganje fokusirati na Zakon o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Razlog za predlaganje izmenama i dopuna ovog zakona je obezbeđivanje usklađenosti određenih zakonodavno-pravnih rešenja sa primenom u praksi, a sve u cilju sprečavanja i kontrole zagađivanja životne sredine. Za izdavanje integrisane dozvole čuli smo u prethodna dva dana. Znači, potrebno je sprovesti propisanu zakonsku proceduru koja traje do 240 dana. Donošenje ovog zakona se predlaže po hitnom postupku s obzirom da bi njegovo nedonošenje moglo da prouzrokuje štetne posledice u pogledu ostvarivanja strateškog opredeljenja naše zemlje u procesu pregovora i pristupanja EU, odnosno kontinuirane implementacije propisa u oblasti integrisanog sprečavanja i kontrole zagađivanja životne sredine sa propisima EU. U Republici Srbiji ima 196 postojećih postrojenja i lista postojećih postrojenja je urađena na osnovu Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine i na osnovu Uredbe o vrstama aktivnosti i postrojenja za koje se izdaje integrisana dozvola. Imajući u vidu dinamiku izdavanja integrisanih dozvola, kao i proces, složenost i praksu izdavanja integrisane dozvole, predviđeno je da će nadležni organ izdati integrisanu dozvolu najkasnije do 31. decembra 2020. godine. Šta postižemo ovim zakonom? Mislim da se dosta čulo u prethodnom danu. Predložena rešenja su izraz iznalaženja rešenja da se rad novih postrojenja obezbedi nakon probnog rada, do izdavanja integrisane dozvole. Kakav će uticaj imati rešenja koja su predložena ovim zakonom? Najpre, pozitivan efekat će imati na operatere novih postrojenja za koja se izdaje integrisana dozvola, jasnijim utvrđivanjem uslova rada postrojenja u periodu razmatranja zahteva u toku probnog rada odnosno nakon probnog rada u narednih 240 dana, do dana izdavanja integrisane dozvole. Takođe, pozitivan efekat se očekuje i na nadležni organ za izdavanje dozvole, preciziranjem takve dinamike izdavanja integrisanih dozvola, najkasnije do 2020. godine, kojom se nadležnom organu obezbeđuje racionalan i opravdan period vremena za izdavanje dozvole. Imperativ primene zakonskih rešenja, pa i ovog zakona, jeste da se ovim zakonom omogućava pojava novih privrednih subjekata na tržištu, da se time jača tržišna konkurencija, odnosno stvara se realna mogućnost za ulaganje stranih investicija u izgradnju novih postrojenja, odnosno implementaciju tržišnih standarda i obezbeđivanje pravne sigurnosti i u pogledu primene zakona EU i nacionalnih propisa u ovoj oblasti. Kada govorimo o ovom zakonskom predlogu, bitno je reći da se ovim zakonom ne menja bitno uređenje nekog pitanja iz ove oblasti. Međutim, javna rasprava nije sprovedena po posebnom programu. Kao logičan sled nakon određenih izmena i dopuna ovog zakona, relevantni su i određeni izvršni propisi koji se odnose na izdavanje integrisanih dozvola i ja ću neke od njih spomenuti: Uredba o vrstama aktivnosti i postrojenja za koja se izdaje integrisana dozvola; Pravilnik o sadržini, izgledu i načinu popunjavanja zahteva za izdavanje integrisane dozvole; Pravilnik o sadržini samog zahteva; Uredba o utvrđivanju programa dinamike podnošenja zahteva za izdavanje integrisane dozvole, kao i Zakon o planiranju i izgradnji. Iskreno verujem da u oblasti životne sredine očekujem veliku ulogu i parlamentaraca koji su se zajedno okupili u okviru zelene mreže, da se izbore da možda određena zakonska rešenja i promenimo i da u okviru te mreže mogu da kažem da su okupljeni predstavnici svih političkih partija. Smatram lično da tu ne treba da bude partijske obojenosti, jer, prosto, problem ekologije, problem našeg zdravog životnog okruženja jeste problem svih nas i mislim da tu nema mnogo razlike da li smo u poziciji ili nismo. Ako procenjujemo izveštaj o napretku Srbije u ovoj oblasti u toku 2013. godine, od ukupno 161 postrojenja, 105 je podnelo zahtev za integrisane dozvole. U toku 2013. godine izdato je samo šest dozvola. Potrebno je, dakle, ojačati veze između procene uticaja na životnu sredinu i IPPS i iskoristiti njihovu sinergiju. U lokalnim samoupravama treba osigurati minimalne standarde za preuzimanje zakonskih propisanih obaveza, pre prenošenja nadležnosti. Dakle, znatno moramo da povećamo nivo predviđenog učestvovanja javnosti u integrisanom sprečavanju i kontroli životne sredine. U 2014. godini od procenjenih 185 instalacija za integrisano sprečavanje i kontrolu zagađivanja, 162 je podnelo zahtev. Rešeno je 10 dozvola, tri su na republičkom nivou, pet je bilo na pokrajinskom i dve su na nivou lokalne samouprave. Analizirajući kapacitete Ministarstva, zapaža se da je jako nizak prag znanja podnosilaca zahteva, uprkos brojnim obukama koje su sprovedene. Ako analiziramo kakav je naš odnos prema stanju životnog okruženja, govori i podatak da je u 40 lokalnih samouprava zaposleno samo 169 ljudi koji se bave zaštitom životne sredine. Konkretno, u gradu Čačku, iz koga ja dolazim, dugi niz godina problem deponije je bio gorući. Mnogo se kuburilo sa samom lokacijom koja bi bila opredeljena za tu deponiju. Mogu vam reći da smo kao rezultat svega dobili da je Čačak postao jedan od najvećih osnivača regionalne deponije „Duboko“ sa 26,88%. Koliko je to srećno rešenje za moju lokalnu samoupravu govori činjenica da svake budžetske godine za odvoz i deponovanje smeća Čačak izdvaja oko milion evra i nikada nismo na čisto koji je vek trajanja te deponije. Juče je čak i šef naše poslaničke grupe, gospodin Zoran Babić, rekao da je tamo toliko novca otišlo u sanaciju klizišta i neminovnost je da se zacevi Turski potok kako bi se proširilo to telo deponije i kako bi se proširio vek trajanja te deponije. Htela bih nešto da kažem i o postojanju divljih deponija. Dve godine unazad ja sam na osnovu mapiranja čitave teritorije grada, koju je radila komunalna policija, imala veoma ažurne podatke o tome gde se deponije nalaze, a problem smo sanirali tako što smo kroz javne radove, upravo aktivnošću javnih komunalnih preduzeća, čistili te deponije. Ali, znate šta se dogodilo? Svake godine unazad, gotovo kontinuirano, te divlje deponije su se obnavljale, što znači da našem prosečnom građaninu fali i te kako edukacija, jer on po navici baca i odlaže komunalni otpad onde gde je to navikao da radi. Zbog toga nam je jako važna edukacija, kako od najmlađih, pa i u vrtićima, preko osnovnih i srednjih škola, pa i fakulteta. Inače, moj grad, grad Čačak važi za izuzetno ekološki savestan grad, jer primarna selekcija otpada je dostigla nivo od 70%, što znači da veliku zahvalnost dugujemo i evropskoj delegaciji koja nas je maksimalno u tome podržala i problem rešila na neki način na nivou okruga, jer smo 184.000 evra dobili upravo za podršku primarnoj selekciji otpada. U tom projektu zajedno su učestvovali: kao aplikant grad Čačak, a Ivanjica i Lučani su bili koaplikanti na tom projektu. Što se tiče izgradnje transfer stanice, mogu da se pohvalim da će grad Čačak do kraja ove kalendarske godine dobiti i izgrađenu transfer stanicu, što će na neki način podići taj sistem pretovara smeća na jedan viši nivo nego što se to sada radi na deponiji „Prelići“. Takođe, juče sam čula informaciju da će od septembra meseca doći do formiranja ekološkog fonda. Verujte da me ta činjenica mnogo raduje, zato što naši lokalni budžeti nisu dovoljni da mogu da isprate mnoge projekte u oblasti zaštite životne sredine, a kada se na terenu susretnete vidite da je jako velika aktivnost i sa nivoa mesnih zajednica i sa nivoa škola, pa čak i fakulteta, kada su u pitanju oni mali projekti koji mogu i te kako da imaju svoj doprinos. U aktivnostima koje se tiču zaštite životne sredine jako je važno da utvrdimo prioritete i jako je važno racionalno trošenje ekološkog zelenog dinara. Videla sam da je to uglavnom bila zamerka naših diskutanata do sada, da se u proteklom periodu po malo, ne da je reč o spekulaciji, nego da se prosto nije namenski trošio taj novac. Evo, ja sam bila prinuđena da to istrgnem iz naplate komunalne takse, zato što sam videla da tu nije bilo namenskog korišćenja sredstava, i apsolutno prebacila naplatu ekološke takse da to radi lokalna poreska administracija, jer onda mi je mnogo lakše da pratim priliv u budžet i da namenski, potpuno transparentno i putem medija, trošim te ekološke pare. Drugo što bih želela da kažem kad je problem ekologije u pitanju, o kome danas i juče raspravljamo, treba potpuno da zauzmemo mišljenje da treba svi time da se pozabavimo. Ne treba da mislite da je ostalo na samovolji svakoj lokalnoj samoupravi da svako piše ono što misli da treba da tretira kroz taj program. Lokalne samouprave, možda neke kolege nemaju taj podatak, najpre podnose zahtev, sa programom izlaze na svoje gradsko veće i kada prođe gradsko veće, onda se podnosi zahtev nadležnom ministarstvu, a ministarstvo komisijski sagleda program lokalne sredine i onda ga vraća na usvajanje u lokalni parlament. U svoje lično ime i u ime svoje poslaničke grupe, ja ću u danu za glasanje podržati upravo predlog ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Novaković, a neka se pripremi narodni poslanik Nevena Stojanović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, pred nama su danas tri vrlo važna zakona iz oblasti zaštite životne sredine. Kao prvi zakon o kome imamo načelnu raspravu je Zakon o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama. Zakon o hemikalijama uveo je nov način jedinstvenog upravljanja hemikalijama u Republici Srbiji. Ovakav način upravljanja usklađen je sa propisima EU, kojim se osigurava visok nivo zaštite zdravlja ljudi i životne sredine i poboljšava slobodan promet sa drugim zemljama i zemljama EU. Sistem finansiranja naplate za upravljanje hemikalijama od pravnih lica odavno je uspostavljen u zemljama EU i kao takav predstavlja održivi model finansiranja. Na ovaj način sprečava se da troškove upravljanja hemikalijama snose svi građani, a za račun onih koji hemikalijama ostvaruju profit. Imajući u vidu broj hemikalija koje se nalaze na tržištu, država ne bi bila u mogućnosti da odvoji u budžetu dovoljno sredstava za procenu bezbednosti hemikalija, tako da je logično da ovaj deo tereta pada na prometnike, uvoznike i proizvođače hemikalija. Razlozi za donošenje ovog zakona su svakako u potrebi za usklađivanjem sa Zakonom o hemikalijama i sa drugim sistemskim zakonima kojima se uređuje budžetski sistem, tj. Zakonom o budžetskom sistemu, zatim, obezbeđivanju funkcionisanja budžetskog sistema i sistema ekonomskih instrumenata i obezbeđivanju finansiranja upravljanja hemikalijama. Radi vršenja nadzora nad primenom odredaba, iste se primenjuju kako za uvezene, tako i za proizvedene hemikalije. Neophodno je postojanje zajedničkog tela inspekcije za zaštitu životne sredine, sanitarne i tržišne inspekcije, radi usklađivanja i preduzimanja mera i aktivnosti koje će se preduzimati za sprovođenje zakona. Takođe, sve tri inspekcije moraju proći adekvatnu obuku i cilju adekvatne i efikasne kontrole nad primenom propisanih zakonskih odredbi. Svakako da je ovde najvažnije da sve ono što je do sada Agencija za hemikalije radila prelazi na Ministarstvo poljoprivrede i zaštitu životne sredine, da tu Ministarstvo i Vlada preuzimaju odgovornost za promet hemikalija, da drže pod kontrolom kako promet, tako i naplatu finansijskih sredstava, koja će biti namenski trošena u budžetu Republike Srbije. Takođe je sličan i Zakon o izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodima. Ovim zakonom se takođe vrši usklađivanje sa poslednjim izmenama Zakona o hemikalijama. Ovde je najvažnija stvar da se pored same kontrole, uključujući tržišnu inspekciju, sanitarnu inspekciju i inspekciju za zaštitu životne sredine, uključuje i veterinarska inspekcija, s obzirom na vrstu biocidnih proizvoda u prometu koji su i te kako specifični. U tom delu je jako bitno naglasiti da je u samom donošenju zakona, čiji je predlog izuzetno dobar sa ovim izmenama koje su predložene, jako bitan način na koji se kontroliše od strane inspekcija upravljanje i korišćenje svih biocidnih proizvoda. Mi smo svedoci prethodnih dana da smo nestručnim i nesavesnim korišćenjem biocidnih proizvoda za suzbijanje glodara imali velika uginuća srneće divljači u Banatu, što svakako ne sme da se dozvoli. Kako bi bilo koji zakon koji donesemo bio adekvatno primenjen, mislim da je pored ovog inspekcijskog nadzora jako bitno podizati svest kod građana o zaštiti životne sredine i o očuvanju okoline, kako sa najmlađim nivoima, tako i sa svim proizvođačima koji bi trebali jedan dobar deo sredstava takođe da koriste na edukaciju i primenu onih koji koriste biocidna sredstva. Svakako da Vlada na čelu sa Aleksandrom Vučićem apsolutno želi i u svakom svom segmentu pokazuje da želi da izgradi savremenu i modernu Srbiju, sa životnom sredinom kakva dolikuje našoj Republici. Mi smo mogli u prethodnom periodu da vidimo, od 2008. do 2012. godine, da su se neki bavili čišćenjem Srbije, pa su počistili dobar deo budžeta i počistili finansijski deo koji je bio namenjen adekvatno za edukaciju i za sprovođenje mera preventive. To sigurno da ova Vlada i ovo Ministarstvo neće učiniti i sigurno da će imati punu podršku nas narodnih poslanika u ovim čestitim i iskrenim namerama za donošenje kvalitetnih zakona, za primenu tih istih zakona jer ovo je tek jedan početak. Više od 30%, kao što znamo, svih zakona koji budu dolazili u parlament Republike Srbije će biti iz oblasti zaštite životne sredine. Mogu samo da vam poručim da ćemo i mi, kao narodni poslanici SNS, a nadam se i sve ostale kolege, svoj maksimalan doprinos dati i u donošenju zakona i u afirmaciji ovih zakona i u propagiranju svega onoga što će učiniti zdravijom našu sredinu i ukupno ceo naš sistem u Republici Srbiji. U Danu za glasanje sigurno da ćemo podržati ove zakone i nadam se dobroj i plodnoj saradnji u podizanju kvaliteta života i zaštite životne sredine. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Nevena Stojanović. (Nije tu.) Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsedavajući, poštovani predstavnici Vlade i kolege poslanici, moram priznati da sam više očekivala od ovih izmena i, naravno, ne mogu da se složim sa mnogim diskusijama koje su se čule juče i danas. Naime, zakoni o hemikalijama i biocidnim proizvodima koji su doneseni, odnosno usvojeni 2009. godine i njihovim usvajanjem je doneta nova politika upravljanja biocidnim proizvodima i hemikalijama, te je njima i povećan standard bezbednosti zaštite zdravlja i životne sredine. Politika i propisi su usklađeni sa propisima i politikom Evropske unije. Ovim zakonima predviđeno je i osnivanje Agencije za hemikalije, koja je odmah po osnivanju započela proces celovitog uređenja oblasti upravljanja hemikalijama. Pre osnivanja, u Srbiji je svega 19 hemikalija bilo na spisku zabrana i ograničenja, a tokom njenog rada broj je povećan na više od hiljadu opasnih hemikalija. Pre osnivanja, postala je i funkcionalni deo evropske mreže i institucija, na čijem čelu je Evropska agencija za hemikalije. Agencija je donela 45 podzakonskih akata na preko četiri hiljade strana. Sredstva ostvarena od naknada predstavljala su pretežni izvor finansiranja Agencije. Za samo dve godine, postigla je značajne rezultate, i to prvi u Srbiji Agencija je uspostavila integralni registar hemikalija, odnosno bazu podataka o hemikalijama i njihovim svojstvima. Još jednom, postignut je visok nivo zaštite zdravlja ljudi i životne sredine. Zakonom o biocidnim proizvodima, Agencija je bila zadužena za sprovođenje ovog zakona. Svojim radom, Agencija za hemikalije je zaslužna što je Republika Srbija dobitnik bronzane nagrade za strateški pristup međunarodnom upravljanju hemikalijama od 2009. do 2012. godine. Nagrada je uručena u Najrobiju, na Trećem zasedanju Međunarodne konferencije o upravljanju hemikalijama. Pored svih pozitivnih rezultata, odličnog rada koji je prepoznat u stručnim krugovima u Međunarodnoj zajednici, krajem 2012. godine Agencija za hemikalije je ukinuta izmenama Zakona. Ne slažem se sa nekim diskutantima koji su upravo Agenciju nazvali birokratskim aparatom. U njoj je bilo zaposleno 33 visoko obrazovanih ljudi, sa specifičnim znanjima. Tu je radilo i dvoje doktora i tri magistra. Tada nadležno ministarstvo, odnosno Ministarstvo energetike, razvoja i zaštite životne sredine preuzima poslove, zaposlene, sredstva za rad i ostalo. Posle godinu i po dana, izmenama Zakona o ministarstvima, poslove Agencije preuzima vaše ministarstvo. Pitam, zašto je predizborno obećanje o ukidanju svega što se zove agencija prevagnulo i u ovom slučaju? Da li je sprovođenje Zakona o biocidnim proizvodima efikasnije pod okriljem Ministarstva? Lično mislim da nije. Vlada za ukidanje Agencije za hemikalije nema valjano objašnjenje. Da li su u ovom slučaju pobedili lobiji koji hoće nesmetan uvoz visoko štenih hemikalija u Srbiju? Njih nije briga za zdravlje građana Srbije i budućnost naše dece. Neko je zaboravio da je Agencija za hemikalije bila jedno od retkih mesta gde je Srbija već u potpunosti ispunila evropske standarde i o tome je dobila i formalno priznanje u izveštaju Evropske unije. Ovo je veliki korak nazad za uređenost naše zemlje. Ovde je pobedila jeftina demagogija, kombinovana sa uskim poslovnim interesima, protiv javnog interesa građana Srbije. Kakve su bile reakcije Brisela po tom pitanju? Navešću vam samo neke iz marta 2013. godine. Evropska komisija će u izveštaju negativno oceniti ukidanje Agencije za hemikalije i od Vlade Srbije zatražiti da ponovo aktivira rad ovog tela. Zatim, aktuelna Vlada je napravila grub propust i ukinula jedino regulatorno telo koje je brinulo o bezbednosti i zdravlju stanovništva, tako što je propisivalo koje hemijske i biocidne supstance i proizvodi ne smeju da se koriste, uvoze i izvoze. Izvor iz Brisela kaže da je na pitanje nadležnima u Vladi zašto je ukinuto ovo telo, dobijen odgovor – ispunjavamo predizborna obećanja. Pitam, ko sprovodi Zakon o biocidnim proizvodima? Kome proizvođači i distributeri plaćaju naknade, ako znamo da je Agencija prestala sa radom pre dve i po godine? U razlozima za donošenje ovih izmena iz Zakona o biocidnim proizvodima, po hitnom postupku, kažete, citiram, da je Agencija prestala sa radom 2012. godine, da je bila ovlašćena za sprovođenje Zakona o biocidnim proizvodima, te se na ovaj način obezbeđuju zakonodavni, organizacioni, institucionalni i drugi uslovi neophodni za funkcionisanje sistema upravljanja biocidnim proizvodima u Republici Srbiji. Moje pitanje je – šta se čekalo dve i po godine? Zašto ove izmene Zakona o biocidnim proizvodima nisu urađene još 2012. godine, kada je prestala sa radom Agencija? Zašto je napravljen pravni vakuum u trajanju od dve i po godine? Apsurd je tvrditi da je neophodan hitan postupak, a ove izmene je bilo neophodno uraditi još 2012. godine. Ovo je samo još jedan dokaz da ova Vlada radi stihijski, nepromišljeno i, naravno, sve na štetu građana. Još veći apsurd se nalazi u obrazloženju o neophodnosti da ovaj zakon stupi na snagu narednog dana od dana objavljivanja. To se pravda potrebom da se obezbedi kontinuitet u funkcionisanju sistema upravljanja biocidnim proizvodima, kao i zakonski okvir za promenu nadležnosti u ovoj oblasti, kraj citata. Ne vidim ovde kontinuitet i volela bih da mi ga vi pojasnite.
Vreme.
Umesto kontinuiteta, vidim samo haos. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo Snežana Bošković-Bogosavljević, dragi gosti, ono što sam na samom početku hteo da navedem i veći deo moje diskusije će biti upućen pre svega na one stvari koje 2012. godine u Srbiji ne postoje, na sve one institucije koje smo ukinuli 2012. godine, odnosno koje ste vi ukinuli 2012. godine, a koje su dovele do dramatično lošeg stanja kada je u pitanju životna sredina. Međutim, na samom početku moram da vam priznam jednu stvar. Pre svega, vi ste jedina ministarka u Vladi Republike Srbije koja stoji dok govori sa narodnim poslanicima, što odaje na neki način uvažavanje i nas, kao predstavnika građana, i mislim da, za razliku od premijera i ostalih ministara, jedini imate određeni odnos prema narodnim poslanicima i hvala vam na tome. S druge strane, morate da budete svesni, kao opozicioni poslanici još uvek, nećemo dugo ostati u opoziciji, ali još uvek smo opozicioni poslanici, mi smo, verujte mi, ne srećni, nego odajemo priznanje svakom ministru, i premijeru bi takođe, ukoliko bi stanje u Srbiji, u svim oblastima, ili, evo, u ovom konkretnom slučaju - u vašoj oblasti, ostalo nepromenjeno. Da se ništa pozitivno ne desi, samo da se ne desi nešto gore. Mi bi aplaudirali i odali bi priznanje, iako sam potpuno svestan da vi ne snosite kompletnu odgovornost, delimično da, pošto ste godinu dana ministarka, ali da ne snosite kompletnu odgovornost za kataklizmično stanje kada je u pitanju životna sredina u Srbiji. U tom smislu, kada smo govorili i o onome što je ostalo negde gorak ukus građanima Srbije, jeste u pitanju taj odnos prema životnoj sredini od 2012. godine. Dakle, mi smo, pošto je EU, razume se, sasvim sigurno predstavljala globalnog lidera kada je u pitanju zaštita životne sredine, i ne samo kada su regulative u pitanju, nego kada je u pitanju i sprovođenje u delo svih tih zakona, mi smo negde usvajanjem Zakona o hemikalijama i Zakona o biocidnim proizvodima u skladu sa regulativama EU još 2009. godine prepoznali važnost ove teme i kao Srbija smo dobili veoma velike i pozitivne pohvale od strane Evropske komisije i EU i 2009. i 2010. i 2011. i 2012. godine. Evropska komisija je u svom izveštaju pozitivno ocenjivala napredak Srbije u ovoj oblasti. Međutim, šta se onda dešava? Dešava se da 2012. godine Zorana Mihajlović preuzima kroz svoj resor Ministarstva energetike zaštitu životne sredine, i ukida se i Fond, ukida se i Agencija. Agencija za hemikalije posebno, iz prostog razloga što je jedna od pet najbolje ocenjenih u Srbiji i Dežer kao neko ko je bio u to vreme šef delegacije EU u Srbiji je jedino Agenciju za hemikalije označio kao jednu od pet najsvrsishodnijih u ovoj zemlji. Negde smo iz tog razloga zbog svih rezultata, zbog stručnog kadra koji se okupio u toj agenciji, ne samo ponosni na rezultate koje smo tada napravili, nego smo sada našim amandmanima pokušali da vas uverimo da je suštinski važno da se Agencija vrati i da je opet osnujemo, koliko god da košta, a ne košta mnogo. Mnogo je važno jer na jedan sveobuhvatan način regulišemo jednu jako važnu stvar kada je u pitanju zaštita životne sredine. Dakle, od 2012. godine, prestaje sa radom Agencija za hemikalije. Svi zaposleni, predmeti, oprema, arhiva se sele u Ministarstvo, tada energetike. Na jedan potpuno amaterski način pristupamo kao država ovom problemu, što zatim govori već u narednom izveštaju za 2013. i 2014. godinu, i izveštaj Evropske komisije na tu temu. Dakle, svestan sam da je u pitanju vaša prethodnica, da niste vi, ali dozvolite mi da citiram izveštaj Evropske komisije koji govori sledeće – Srbija je malo napredovala na planu zaštite čovekove okoline i borbe protiv klimatskih promena i svega ostalog što je Agencija u jednom, kada su u pitanju hemikalije, posebno regulisala. Zatim, kvalitet vazduha govori o tome da su godišnji podaci pokazali da je vazduh u sedam od osam širih gradskih područja u Srbiji pao u kategoriju kvaliteta tri, što znači da je u vazduhu sadržaj negativnih čestica veći od granice koja se toleriše u zemljama EU. To sve govori, da je između ostalog Zorana Mihajlović, ukidanjem ove Agencije za hemikalije, ukidanjem Fonda za zaštitu životne sredine, vratila Srbiju desetine i desetine godina unazad. Danas smo u stanju takvom kakvom jesmo, da je Hrvatska 50 godina ispred nas, kao naš sused. Da su preko 100 godina ispred nas razvijene države EU. Kao što znate, postojanje Agencije je podrazumevalo i naknade koje su se namenski koristile, ne kao opšti deo budžeta, već se tako Agencija samim tim i finansirala. Radi se danas o tome da pokušavamo da na ovim izmenama i dopunama zakona, vratimo administrativne takse koje, s druge strane ne predstavljaju namensko, sutra trošenje sredstava, nego one ulaze u opšti budžet, i trošiće se kao i što „Srbijavode“ troše novac, kada su u pitanju sredstva za uređenje korita reka, i sve ono što nas je pogodilo u maju prošle godine u poplavama, jeste jedno neodgovorno trošenje sredstava od Vlade Republike Srbije kada je u pitanju ta stvar. Kada je u pitanju Agencija za hemikalije, danas se predlaže nešto što se tiče istih onih postupaka za koje su privredni subjekti plaćali naknade Agenciji za hemikalije. Dakle iste naknade koje su nekada ukinute zato što su smatrane da opterećuju privredu, da opterećuju u ekonomskoj krizi firme, preduzeća, sada se opet uvode. Sve ono što danas predstavlja takozvanu argumentaciju, ja smatram da su to negde poluargumenti, nije sporno da smo mi za to da onaj koji zagađuje plaća, da se odmah razumemo, mi to podržavamo, kao što smo i uvodili 2009. godine, samo sada govorimo da nije dobro da se nenamenski sutra ta sredstva troše. I, da je u pitanju jedna velika kriza u Srbiji, pre svega ekonomske prirode, pa Vlada na ovaj način potencira važnost ovog pitanja što ne isključujem da nije, samo da bi prikupila određena sredstva i onda ih trošila na potpuno neku drugu stvar. U čemu je problem sa propisivanjem taksi još. Dakle, naknade koje naplaćuju javne agencije su prihod agencija, da svim građanima bude potpuno jasno, iz tih naknada agencije finansiraju troškove, između ostalog, i svog rada. Toliko o tome koliko je agencija bila skupa što je bio osnovni argument za njeno ukidanje. Dakle, sada kada su u pitanju takse, podvlačim još jednom predstavljaju prihod budžeta i nema nikakve garancije da će u budžetu Republike Srbije postojati i jedan jedini zeleni dinar. Vi vrlo dobro znate koliko je to loše i ne mislim da je to vaša greška. Potpuno smo svesni kako funkcioniše Vlada Republike Srbije i potpuno smo svesni koliko vi imate autonomiju u donošenju odluka, ali smatram da Vlada Republike Srbije na ovaj način samo želi da ubere prihode kojima će krpiti neke rupe pošto ih u Srbiji ima na pretek. Mislimo da to nije dobro rešenje iz prostor razloga smo podneli amandmane kako bi ovu stvar negde rešili na nešto bolji način. Kada su u pitanju biocidi, najveća slabost predloga je neprimenjivost zakona. Možemo mi danas da usvajamo izmena i dopunama šta god hoćemo, vratiću se na onaj svoj početak, samo da ne bude gore, mislimo da je veoma važno da ove izmene i dopune ne ostanu, kao što verujemo da hoće ili bar očekujemo, mrtvo slovo na papiru. Imam jedno pitanje i završiću pošto mi polako ističe vreme, imam jedno pitanje kada je u pitanju i hitnost donošenja ovog zakona. Dakle, predloženi su po hitnoj proceduri, to nije sporno, to sve kako ulazi u Skupštinu iz nje izlazi, ali imajući u vidu kao što ste naveli, da bi ne donošenje zakona po hitnom postupku moglo da prouzrokuje štetne posledice po efikasan rad organa, kao što je navedeno, a time i da domaću privredu dovede u nekonkurentan položaj u odnosu na države EU itd. Dakle, pitanje je sledeće – ko je odgovoran za neosnovanu odluku o ukidanju sistema upravljanja hemikalijama i biocidnim proizvodima za ove tri godine do danas? Dakle, ako se po hitnom postupku donosi nešto da bi hitno napravili boljom neku stvar, ko je odgovoran za ovo što se ona ukinula ove tri godine. Znam da i vi znate da je Zorana Mihajlović. Znam i da SPS je juče u diskusiji imala prilike da nekoliko puta podvuče da je Zorana Mihajlović odgovorna za ovo, ali vas molim da zato usvojite naše amandmane koji imaju najbolju nameru da ovu stvar uredimo onako kako je u razvijenim državama EU. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarko gospođo Bošković Bogosavljević i saradnici, hteo bih u jednom kratkom dijalogu da razmenimo neke argumente i dođemo do izvesnih zaključaka, sve u korist javnosti i pre svega životne sredine. Tačno je da ste na čelu ministarstva resornog zaduženog za životnu sredinu devet ili deset meseci i da ne snosite punu odgovornost, ali to je nešto što se danas u parlamentu jako često čuje. Mi kažemo – da, kratko ste na tom mestu, nemate punu odgovornost, ministri se menjaju, a stanje u tom resoru sve gore i gore. Međutim, ipak moram, dakle vama da uputim jednu generalnu kritiku, a to je da nastavljate onu politiku bivšeg ministarstva, to je, nažalost, politika ćutanja o životnoj sredini, previše važna tema dva dana zaista slušamo o tome i svi su u pravu kada kažu koliko je važna tema životne sredine i previše važna da bismo o njoj ćutali. Dakle, nije dovoljno govoriti na stručnim forumima o ovoj oblasti. Javnost pre svega mora da zna sve u vezi sa stanjem životne sredine, odnosno okoline u kojoj živi. Moramo neprestano da vodimo jednu debatu i kampanju o pravilima ponašanja i pojedinaca i grupu o životnoj sredini, pre svega da bismo predupredili, postigli onaj prvi princip u zaštiti životne sredine. Spremajući se za ove zakone razgovarao sam sa profesorima nekoliko fakulteta koji se bave životnom sredinom i dolazimo do, ili smo došli do jednog zaključka do kog ste verovatno i vi došli kada ste pravili analizu, kada ste došli na čelo ministarstva i preuzeli ovaj resor – da je životna sredina u Srbiji zaista devastirana. Mislim od primene zakona, edukacije, kaznene politike, čišćenje javnih površina, pa sve do upravljanja otpadom kvaliteta vazduha, upravljanje i zaštita voda, tretmana otpadnih voda, kontrola industrijskog zagađenja, zaštite prirode, hemikalijama o kojima danas govorimo, zaštiti od buke. Pa, ovo o čemu sada govorim, ove oblasti su sadržani u Poglavlju 27. poglavlje o životnoj sredini, pregovaračkom poglavlju koje je najobimniji od svih pregovaračkih poglavlja od svih 35, koliko Srbija ima. To je meni apsolutno razumljivo, jer trećina svih propisa EU, se zapravo odnosi na životnu sredinu. Mislim, sa kojom startnom pozicijom mi čekamo pregovore o Poglavlju 27? Ja mislim jako loše, jer je ovde standard ključna reč. Dostizanje standarda je zapravo taj proces približavanje EU ne puko usvajanja zakona, puna primena i dostizanje standarda, a koji su danas naši standardi u raznim oblastima? Evo, recimo, upravljanje otpadom, pa nismo u stanju šest godina do kraja realizujemo projekat regionalnih deponija. Opštine nam se guše u otpadu. Pojedine delove autoputa uskoro nećemo moći da vidimo od onih deponija kraj putaša, svakim danom neka nova. Koliko smo odmakli u tretmanu otpadnih voda? Koliko smo odmakli u kontroli industrijskih zagađivača? Koliko smo odmakli, šta se dešava sa jednim od osnovnih principa EU i kod nas do skoro, a to je da zagađivač plaća? To su sve pitanja na koja treba da dobijemo odgovore. Gospođo Bošković - Bogosavljević, koja je poslednja godina za koju imamo objedinjeni izveštaj o stanju životne sredine u Srbiji. Podsetiću vas godišnje izveštaje o stanju životne sredine u Srbiji imali smo od 2000. do 2012. godine. Da li imao godišnje izveštaje o stanju životne sredine za 2013. godinu? Da li imamo i za 2014. godinu? Bojim se da čekamo pregovaračko Poglavlje 27. o životnoj sredini, bez izveštaja o stanju životne sredine, unazad dve godine. Ja o tim standardima govorim i o toj lošoj startnoj poziciji. Zakon o hemikalijama, podržavam princip naplate takse kako ste naveli o tome da naplata za upravljanje hemikalijama, zapravo vrši se od pravnih lica i da tako rasteretimo građane plaćanjem iz budžeta i u korist onih koji su imali koristi od prodaje hemikalija, to podržavam. Međutim, moj kolega Božović je o tome pričao. To nisu zeleni novci, oni bi bili da su išli, da je naplata išla preko agencije. Te pare koje dolaze od naplate taksi će moći da se koriste na sve, ne samo na zaštitu životne sredine. Kao narodni poslanici želimo da kontrolišemo trošenje tih para, važno je da pare koje dolaze od tih sredstava, od zagađivača, takse za hemikalije, za upravljanje hemikalijama trošimo na zaštitu životne sredine. Bojim se da to sada neće biti. Puno smo razgovarali o Agenciji za hemikalije, mislim da je to juče najbolje elaborirala moja koleginica iz Lige, gospođa Nada Lazić. Jako je dobro elaborirala, zašto je važno da imamo i dalje tu agenciju. Mislim da je agencija dogovorena upravo 2009. godine sa EU. EU je uložila 3,5 miliona evra u rad te agencije. Ukidanjem 2012. godine, nadležnosti agencije su prenete ministarstvu, kao i zaposleni, kao i materijalna, nematerijalna sredstva i nije bilo nikakve uštede osim onih stručnjaka koji su napustili rad agencije, upravo zbog takvog ponašanja. Vi znate o kojima se ljudima radi, a danas ti ljudi rade za ugledne međunarodne institucije, a mogli su da rade za državu. Onda dolazimo do toga da, ukoliko ste preuzeli funkciju agencije, preuzeli ste tada i registar hemikalija na teritoriji Srbije. Da li imate i da li se vodi u poslednje tri godine registar hemikalija? Ako se vodi, onda vam neće biti teško da nam odgovorite šta se nalazilo u depou „Telekoma“ koji je izgoreo u Makišu pre nekoliko dana? Na to pitanje, agencija bi dala odgovor, jer je agencija vodila vrlo revnosno registar o hemikalijama. Završavam, mislim da je Zakon o biocidima nesprovodiv, ali morate jako puno da osnažite rad ministarstva. Na kraju, dozvolićete mi 10 sekundi, zaštita životne sredine jeste stanje svesti i edukacija, obrazovanje, puna primena zakona, to je ono za šta ćemo mi vama dati podršku. Za sve ostalo, bićemo jaki kritizeri.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević – Bošković.
Dame i gospodo narodni poslanici, želim da se zahvalim svima koji ste uzeli učešće u raspravi o tri zakona koje smo juče prezentovali, moji saradnici i ja. Radi se, kao što je većina narodnih poslanika i konstatovala, o izuzetno važnim zakonima iz oblasti zaštite životne sredine. Sa ovim zakonima, mi otvaramo jednu intenzivnu zakonodavnu aktivnost, upravo vezanu za ovu oblast i u narednom periodu možete očekivati i nove zakone. Svima hvala, jer ste dali doprinos da naši građani imaju bolju viziju i bolju predstavu o ovim zakonima, da znaju ono što mi radimo i šta činimo u oblasti zaštite životne sredine. Sada želim da odgovorim gospodin, poslanicima iz DS. Razumela sam vaša pitanja, a razumela sam i vaše kritike. Mislim da ste vi juče bili, a ja sam na neke od kritika i odgovarala, ali i vama ću da odgovorim, hoću da vam kažem da ste imali dosta vremena, dugo ste bili na vlasti i dosta ste imali mogućnosti da goruća pitanja u oblasti zaštite životne sredine rešite. Nažalost, uradili ste, koliko ste uradili. Verujem da ste vi želeli i više i bolje i verujem da ste i vi imali probleme, kao što imamo i mi danas. Ja sam ovu oblast, ovaj sektor preuzela pre 10 meseci. Preuzela sam sektor bez dinara sa jako puno spornih projekata, što se tiče projekata koji su nekada bili deo fonda i finansirani iz fonda, a juče sam saopštila da je to preko 2.000 projekata, fond je ugašen 2012. godine, kao što ste vi rekli i nije to zato što je to želela tadašnja ministarka, nego je fond bio nefunkcionalan, nije imao dinara. Prema tome, kao takav morao je i da nestane. Sredstva koja su ranije postojala u Fondu su trošena, kažu revizori i oni drugi koji su radili kontrole, i na netransparentan način i na način koji nije bio svrsishodan, ali ostavljam da o tome govore oni koji imaju prave podatke i koji su nadležni da sprovode reviziju i kontrolu. U svakom slučaju, od momenta ukidanja i Fonda i Agencije nije nastao pravni vakuum. Ulogu Fonda, ulogu Agencije preuzelo je Ministarstvo, tada Ministarstvo energetike i zaštite životne sredine, a sada naše Ministarstvo poljoprivrede i zaštite životne sredine. Dakle, sve poslove koje je do tada radila Agencija, radio Fond, radimo mi danas, s tom razlikom što mi u Fondu sada, kao Fondu koga ste vi imali nemamo novac nego za sve poslove u oblasti zaštite životne sredine sredstva nam opredeljuje Vlada. Tako da, i kada je pravljen budžet za ovu godinu i pored zaista nezavidne ekonomske situacije u kojoj se Srbija nalazi danas, maksimalno su izdvojena moguća sredstva upravo za rešavanje pitanja iz oblasti životne sredine. Nije Fond ali su sredstva izdvojena. Mi smo na početku ove godine isplatili veliko dugovanje prema reciklerskoj industriji, skoro dve milijarde dinara. Mi smo obezbedili sredstva iz nacionalnog budžeta za početak rešavanja pitanja istorijskog otpada. Imali ste priliku vi, deset možda i više godina, da krenete u rešavanje ovih pitanja. Niste. Mi smo počeli. Mi imamo plan, mi smo pripremili modele finansiranja životne sredine i imamo podršku Vlade, premijera, ministra koji je zadužen za brigu o finansijama i od septembra očekujemo da taj fond i zaživi. Imamo pregled stanja u oblasti zaštite životne sredine. Taj pregled stanja nije tajna i ne može da bude tajna. Mi smo pred Evropskom komisijom na bilateralnom skriningu jasno i nedvosmisleno prikazali stanje u oblasti životne sredine u Srbiji. Očekujemo izveštaj negde s jeseni. Mi sada dalje radimo na pripremi datuma za koje ćemo odrediti da možemo da implementiramo najvažnije standarde u oblasti zaštite životne sredine iz Evrope. Dakle, vrlo intenzivno radimo. Naš posao možda nije tako vidljiv za neke, možda vi ne želite da vidite šta mi radimo. Ja se zaista izvinjavam, ne znam kako bi to trebalo da vam se nametnemo da vi shvatite situaciju u kojoj se mi nalazimo i da shvatite ono što mi želimo da uradimo. Zbog toga, ako ste već toliko zainteresovani i zabrinuti za pitanja životne sredine, što smatram da je izuzetno i dobro i svaki naš građanin treba da pokaže interes i brigu i da se odgovorno ponaša prema životnoj sredini, ali lično vas, kao što sam i juče gospodina Veselinovića pozvala, lično vas, možda ja ne umem vama dovoljno to lepo da obrazložim odavde, ali i vas i sve ostale pozivam, mi ćemo se vrlo rado odazvati da vam odgovaramo u prostorijama Ministarstva, u prostorijama Narodne skupštine, da odgovaramo na sva pitanja, da jednostavno izađemo sa argumentima, da vidimo šta je to bilo pre 10, pre 15 godina, pre pet godina, šta smo imali, šta smo uradili, dokle smo stigli i kakva nam je vizija. Probleme u životnoj sredini koje vi pominjete, i deponije i tretman otpada i otpadne vode itd. klimatske promene, jako je puno problema, ne možemo o tome ovako da razgovaramo, to su osetljiva pitanja. To su pitanja koja zaista traže jednu skoncentrisanost, jednu pažnju, pitanja koja se tiču svih nas i to zna i Evropa i svi ljudi koji su odgovorni. Zato nam i daju mogućnost da usvojimo pravne tekovine Evrope, EU, ali nam daju prostor da te pravne tekovine dobra zakonska rešenja implementiramo po određenim segmentima. To je upravo ono što mi sada radimo. Znate li kakav je naš posao, kada mi sada moramo da procenimo u kojoj godini ćemo biti spremni da implementiramo neki zakonski propis iz EU, a vi znate, pominjali smo juče strategiju da je taj rok 2030. godina. Molim vas lepo, koliko treba tu pažnje, koliko tu treba znanja, koliko tu treba stručnosti a da se ne napravi greška, kao što ste vi nekada napravili grešku pa ste 2008. godine potpisali Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, pa sada imam problem kada se radi o poljoprivredi, kada se radi o prometu poljoprivrednih proizvoda. Ja vama ne zameram, jer vi ste tada mislili da ćemo mi u ovim godinama biti član EU. Vi ste, verujem, imali dobru nameru, ali greška je napravljena, a možete misliti meni sada, zajedno sa mojim timom, koliko treba strpljenja, koliko znanja, koliko opreznosti, da mi ne napravimo grešku u zaštiti životne sredine kakvu ste vi nekada napravili u poljoprivredi. Stoga, ja se svima izvinjavam, što ovoliko pričam, to samo govori da ja mogu mnogo da pričam. Vas zaista molim da kad god imate vremena, kad god hoćete da dođete da razgovaramo, jer ja verujem da vi imate i znanja i iskustva, imate isto tako dobru želju. Možda možete i da nam pomognete da zajednički bolje rešimo ova osetljiva pitanja. Hvala svima.
Zahvaljujem. Gospodine Božoviću, po kom osnovu? (Balša Božović, s mesta: Replika.) Replika. Ako vam ne dam repliku vi ćete da tražite reklamiranje Poslovnika? Evo ovako, znači sada ću da vam pročitam član 104. koji se odnosi na repliku – ako se narodni poslanik tumači, drugi učesnik u raspravi, znači ministar, u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku koji nije član iste poslaničke grupe, pošto je ministar u pitanju to ne može, navodeći njegovo ime ili prezime ili funkciju, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje, narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi ima pravo na repliku. (Balša Božović, s mesta: Samo da vam pojasnim.) Ni ime vam nije spomenuo, ni poslaničku grupu, a niste ni ovlašćeni. (Balša Božović, s mesta: Jeste, rekla je vama ovde.) Ne, rekla je vi. Vi može da bude bilo ko. Čak i da je tako rekla kolega, može samo ovlašćen predstavnik poslaničke grupe ili šef poslaničke grupe. Pažljivo sam slušao i ne vidim šta je uvredljivo, šta je pogrešno protumačeno ako ministar vas poziva na dijalog u vezi rešavanja ovog problema. (Balša Božović, s mesta: Dva minuta.) Ali, onda ću ja da prekršim Poslovnik. (Dejan Nikolić, s mesta: Tražim reč.) Gospodine Nikoliću, isto i vi osećate da imate pravo na repliku? (Dejan Nikolić, s mesta: Ja sam zamenik šefa, imam pravo.) Tu vam je šef. U redu. Pravo na repliku, narodni poslanik Dejan Nikolić. Izvolite.
Poštovana ministarko, nova stvar je da ste Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju nazvali greškom. Tu se nećemo složiti, zapravo to je bio korak ka EU neophodan, veliki uspeh tadašnje Vlade, kao i mnogo uspeha koje smo postizali na polju životne sredine, ali ako se ne sećate, taj posao koji ste kritikovali smo radili zajedno. Dakle, sa vama, kao narodnom poslanicom i sa SPS kao koalicionim partnerom. Dakle, taj posao koji ste kritikovali smo radili zajedno. Imali ste odgovorne pozicije u toj Vladi. Ono što hoću da vam kažem je i da ne otvaram temu Fonda, mnogo smo govorili o tome. Fond nije bio budžetski i nije se punio iz budžeta. On se punio parama po principu „zagađivač plaća“. To je jedna od boljih stvari koju je Vlada Vojislava Koštunice 2006. godine napravila i ustanovila, to priznajem, i ugašen je 2012. godine onako na brzinu, kako ćete 2015. godine morati da ga vratite. Da li je to tačno? Mislim da je septembar mesec negde optimalan, ali mi ćemo u septembru ponovo imati Fond za zaštitu životne sredine, jer je to naša obaveza. To pokazuje ispravnost naših argumenata kada govorimo da je bila greška, kada ste ga ukinuli 2012. godine. Ono na šta ja ukazujem jeste da je sredstvima iz tog fonda, a koji su unutra ubacili zagađivači, otvoreno gotovo 10.000 radnih mesta, tzv. zelenih radnih mesta, naročito u reciklažnoj industriji. Mislim, kada govorimo o debati, o kampanji, koju neprestano morate da vodite kao neko ko donosi odluke o tome koliko je važna životna sredina, jer smo kako za pojedince, tako i za donosioce odluka, previše pravili kompromise na štetu životne sredine, a u korist ekonomije i radnih mesta. Kao ekološki vrlo svestan čovek ja odbijam da moram da biram između radnih mesta i životne sredine ako znamo da će privrede morati da budu bazirane na zelenim standardima. Bojim se da mi sada gubimo i ona već postignuta i oformljena zelena radna mesta.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite.
Samo kratko da pojasnim. Nisam rekla da je bila greška kada je potpisivan Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju. Jasno sam rekla da je bila greška u proceni rokova u kom ćemo mi moći da budemo spremni za liberalizaciju trgovinom poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda i nisam vas za to optužila, nego sam rekla da je izuzetno važno ne napraviti ponovo sličnu grešku. Dakle, samo toliko, da pojasnim šta sam želela da kažem.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključenja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Da.) Reč ima narodni poslanik dr Branislav Blažić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospođo ministarka i gosti iz Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, bilo je sada ovde reči ponovo o Agenciji za hemikalije kao jedinom mogućem načinu organizovanja i uređivanje te oblasti. Ja ću vam samo reći, s obzirom da je u jednom momentu tada bilo osnovano preko 100 agencija, da, recimo, Nemačka ima šest agencija, reći ću vam kako je organizovana ta Agencija za hemikalije i kako je ona, kao i ostale agencije, služila za udomljavanje stranačkih članova nekih stranaka. Agencija je imala svog direktora, a onda je pored tog svog direktora imala dva izvršna direktora, izvršni direktor za biocine proizvode i izvršni direktor za hemikalije. Pa je imala službu za međunarodnu saradnju, pa službu za evropske integracije, pa službu za ekonomske, pravne i opšte poslove, pa pored toga još četiri sektora, Sektor za upravljanje hemikalijama, Sektor za upravljanje rizikom od hemikalija i biocidnih proizvoda, pa Sektor za kontrolu rizika od hemikalija i biocidnih proizvoda i na kraju Sektor za registar tih proizvoda. Ljudi, to sada kada vi pomnožite sa 160, puta 30 i nešto, vi dobijete ogroman broj ljudi i svi sada treba da plačemo ako smo neke agencije zatvorili, a niko nije plakao kada su se zatvarale proizvodne fabrike i pogoni malih i srednjih preduzeća, zato što te namete i poreze koje su trebali da plate, da bi mogli da finansiraju takve stvari, morali da se zatvaraju. Vi ste načinom kako su potrošena sredstva, nemojte kukati za fondom, molim vas, ljudi iz prethodnog režima treba da budu poslednji koji imaju pravo da kritikuju bilo šta u životnoj sredini Srbije, poslednji. Takozvani zeleni fond nenamenski je potrošio više nego što je moglo da se zamisli. Šta se to radilo četiri i više godina u tom periodu kada ništa u životnoj sredini glavno nije urađeno? Jednu deponiju su radili 10 godina. Deset godina se radi deponija u Subotici. Deset godina, ljudi. Dvadeset pet miliona evra će tamo biti bačeno, a imali ste fond u kojem je predsednik Upravnog odbora u isto vreme bio i ministar, pa je samo u jednoj transakciji prebacio iz fonda milijardu i 800 milina na račun svog ministarstva da je kao ministar posle trošio pare praveći neko čišćenje Srbije, plaćajući novine, letke, majice, foliranja, slikanja, pevanja i igranja, a da je sve ostalo isto. Neka samo neko kaže šta je to upravljanje otpadom urađeno za te godine? Koliko je to deponija? Sada se kaže da imamo šest deponija regionalnih. Jeste, šest deponija. Od 2000. godine uspelo je da se uradi šest. Pa šta se radilo? Dajte malo da vidimo kako ćemo rešiti problem. Prebačeni su stručnjaci iz agencije u ministarstvo i nije došlo do vakuma. Jednostavno, ja se slažem da je jako teško. Ja se slažem da je situacija u životnoj sredini vrlo, vrlo komplikovana i teška, pre svega i kada je u pitanju otvaranje Poglavlja 27. i naših obaveza koje ćemo morati da preuzmemo. Ovo ministarstvo, ja verujem, i svi ljudi koji žele da pomognu kada je u pitanju životna sredina će u ovoj godini već pokrenuti sistem i možemo rešiti sve to ako budemo organizovani, ako budemo stvarno stavili sve na svoje mesto, ako se bude ono što je potrebno odvojilo od sredstava. Nije to bitno da li je to zeleni dinar, da li je to zdravstveni dinar, da li je to prosvetni dinar. Ne, to su pare ove zemlje i ovog naroda koje se moraju usmeravati prioritetno za one stvari koje su nama ovog momenta potrebne, ali prioritetne u rešavanju problema, a ne u finansiranju kojekakvih organizacija, da li su to agencije, da li su to kancelarije, ne nego se napraviti optimalno ono što je moguće. Da smo samo toliko para koliko je tada uloženo u tom periodu za tih godina i koliko je stiglo donacija od 2000. godine pa na ovamo, mi bi imali već značajno rešene probleme u životnoj sredini, a mi se nismo ni mrdnuli. Zbog toga ćemo, siguran sam, operativnim planom i tu će Odbor za zaštitu životne sredine ove Skupštine, kojim ja predsedavam, učiniti sve da podstakne sve ljude u ovoj zemlji, da li je to ministarstvo, da li je to nevladin sektor, da li su to svi oni koji hoće da pomognu, da se nađu prava rešenja i da Srbija definitivno ima svoj put. Srbija će to napraviti i nećemo mi biti generacija koja će biti upamćena da je nekim budućim pokolenjima ostavila neko zlo i nešto loše, nego, naprotiv, bićemo mi neko vreme koje je znalo da ispoštuje budućnost i koje je znalo da budućim generacijama ostavi jednu zdravu životnu sredinu. Hvala.
Narodni poslanik Borislav Stefanović, pravo na repliku. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, ne bih se javio, ali mislim da je otišlo sve u pogrešnom pravcu, cela rasprava. Dakle, trošena su sredstva za zaštitu životne sredine, tačno. Srbija je bila čistija nego sada, tačno. Kako nam danas Srbija izgleda? Katastrofalno. Da li to može da se popravi tako što nemamo agenciju za zaštitu životne sredine? Ne može. Zbog čega? Zato što tu agenciju treba vratiti i dati joj izvršna ovlašćenja, inspekcijska, kaznena ovlašćenja. Bez toga možemo da čistimo Srbiju sto puta, jer cela suština je trebala biti u tome – ne prljajte Srbiju, a ne ne čistite Srbiju, a pošto se Srbija i dalje prlja i pošto to više nema ko da sredi i pošto se ne zna ko je za šta nadležan zato je uvek predlog ili zato na tome insistiramo da se agencija ponovo uvede i da joj se daju mnogo rubusnuja, veća ovlašćenja. Vi umesto na to da nam odgovorite zašto vam to ne odgovara, vi pričate koliko je para potrošeno u prethodnom periodu. Žalosno je što ništa drugo ne znate da kažete. Kažite vi nama zašto ne valja ponovo ustanoviti agenciju kojoj dajemo izvršna, jasna ovlašćenja, koja može da zatvori pogon, da zatvori fabriku, da kazni opštinu koja ne sprovodi čišćenje životne sredine? Zašto? Evo, to je predlog. Ne, koliko je potrošeno na akciju? Vaša politika počinje i staje u istoj rečenici – šta je bilo do 2012. godine? Niste u stanju da vidite u kakvom stanju nam se nalazi Republika danas i na šta nam liče putevi, mislim na oko puteva, na šta nam liče vodotokovi, u kakvom nam je stanju kanalska mreža i strepimo od poplava. Pa normalno da strepimo. Nema ko to da reguliše. Ne može ministarstvo samo time da se bavi. Nema kapacitet ni da odredi sebi šta će raditi, a ne da radi poslove agencije. Hvala.
Pravo na repliku dr Branislav Blažić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u jednoj rečenici ću odgovoriti. Očigledno je prethodni govornik pobrkao neke stvari. Mi imamo Agenciju za zaštitu životne sredine i ne treba da traži da osnivamo ono što imamo. Samo toliko. Treba ipak nešto znati. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, replika. Izvolite.
Jako, jako, zaista ingeniozno objašnjenje. Ja pričam da Agencija ima izvršna ovlašćenja da može da radi stvari koje sada ne može ni u ludilu da radi. Ništa živo nije ustanovljeno da oni mogu da urade. Ukinuli ste Fond. Agencija je značka na vašem reveru kojom ćete se hvaliti da nešto radite u domenu ekologije. Apsolutno ne razumete šta predlažem. Predlažem da mogu kod vas u Kikindu da dođu ljudi i da zatvore sve pogone koji zagađuju životnu sredinu u jednom danu i da ih drastično kazne novčano za to što rade. Da li je to izvodljivo? Jeste. A što to ne uradimo? Zašto to ne uradimo? To je moje pitanje. Nije moje pitanje da se mi terminološki sada ovde raspravljamo, nego se raspravljamo o ovlašćenjima, o snazi institucije, o onome što ste obećali u predizbornoj kampanji, između ostalog, a ne samo lov na veštice iz prošlosti, u situaciji u kojoj je Srbija sa svim potrošenim sredstvima izgledala bolje u tom pogledu čišćenja deponije i svega ostalog što se dešavalo i otvaranja pogona za reciklažu, uređenju deponije i sve ostalo. Dakle, to je činjenica. Samo vas molim, da biste razumeli šta vam govorim, hajde da se odmaknemo od vašeg subjektivnog osećaja za to šta je pravično u Srbiji, jer to je vaš subjektivni osećaj. On ne postoji u objektivnoj realnosti. Ja mislim da je mnogo bolje za ovu zemlju da napravimo instituciju koja će se zvati agencija i koja će imati ovlašćenja takva kava sada nema ni u 5% onoga što radi. To je sve, da proširimo, da ojačamo snagu i da ta institucija bude iznad svega što sada radi samo Ministarstvo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika [[Borislav Stefanović, s mesta: Zašto replika?]] Kolega Babiću, molim vas, da raščistimo neke stvari pošto je tu večito jedna dilema da li kad je ovlašćen predstavnik predlagača tu šef poslaničkog kluba ima pravo na repliku. Spominjali ste u svom izlaganju kolegu Blažića, koji je takođe pripadnik poslaničkog kluba Srpske napredne stranke. Mislim da je to jedno tumačenje na kome ste insistirali jako pogrešno, zato što je predsednik poslaničkog kluba taj koji daje ovlašćenje predstavniku i kad on zatraži reč, u tom trenutku suspenduje to ovlašćenje (Borislav Stefanović, s mesta: Ne mogu sa dvojicom da komuniciram.) Ali, nije se gospodin Blažić javio za reč nego Zoran Babić. Na jedno vaše izlaganje imate jednu repliku, nemate dve. (Borislav Stefanović, s mesta: Nemaju ni oni dve.) Pa, nemaju ni oni dve. Izvolite, kolega Babiću.
Regulišite vreme, molim vas.
Zapamtio sam vreme. Jedan minut je. Znači, na trećem minutu ćete završiti.
Zahvaljujem. Ono što bi trebalo uzeti za ozbiljno od prethodnog govornika je to što je govorio možda o stanju pored puteva ili u vodotokovima, jer definitivno u poslednje vreme, dok ostali narodni poslanici se bave zakonodavnom i kontrolnom ulogom koju imamo, gospodin Stefanović vodi kampanju za predsednika svoje stranke, tako da obilazi Srbiju i verujem da gleda pored puta šta se nalazi i kako se nalazi. Ali, s druge strane, da bi neko govorio o zaštiti životne sredine i da bi govorio o tome šta treba i kako treba da se radi, ipak bi trebalo da radi na osnovu onoga što čini ili što je činio. Onda ja postavljam pitanje – kako se to u svrhu zaštite životne sredine u Inđiji, a Inđija je opština na teritoriji AP Vojvodine i pod ingerencijom AP Vojvodine, na vodozahvatu se napravi Fabrika za reciklažu akumulatora i zagadi se izvorište i zagadi se voda i mesecima je voda neispravna za piće? Kako je tu reagovao još uvek predsednik DS gospodin Bojan Pajtić ili gospodin Ješić? Kako je na to reagovao gospodin Stefanović? Da li je tada rekao – ovo ne valja za ljude koji žive u Inđiji, ovo je katastrofalno da se vodozahvat jedan na taj način zagadi? Do 2012. godine koja je fabrika zatvorena? Koja opština je kažnjena od strane tog fonda? Jedino što su umeli u tom fondu je da kupe majice, da plate agencije koje će ih pratiti i sajt za 25.000 evra i da kažu – čistimo Srbiju, gde će ministar staviti kačket na glavu, pokupiti dva, tri papira i reći – evo, stvar je završena.
Vreme.
Da bi o nečemu govorili morate da se kvalifikujete, gospodine Stefanoviću, šta ste radili, kako ste radili, a samo ste zagađivali životnu sredinu, a čistili opštinske i republičke budžete.
Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Možda ću se kvalifikovati za gospodina Babića ako napravim ovde skok u vis. Ali, hoću samo da kažem da se ja ne kandidujem za predsednika moje stranke. Hvala što pitate. Lepo je da Skupštinu Srbije i javnost opterećujemo besmislicama iz našeg stranačkog života. To ste vi. Lepo vam damo predlog, kažemo šta treba da se uradi. Aha, vi idete pored puta, pa gledate gde ćete se kandidovati za predsednika. Koliko je to besmisleno. Mislim da građani, ako ovo uopšte iko gleda, zaista mogu da vide klasičan primer onoga što se zove – idete putem vi, a ja, gospodine Babiću, idem Dunavom, pa sada, negde ćemo se sresti možda. Moje osnovno pitanje je bilo – zašto ne uvedemo ovlašćenja Agenciji koja će opravdati njeno postojanje i koja će dovesti najzad do nekog rezultata? Šta imate sa Inđijom, sa time da li je neko pravio, nije pravio? Stalno se hvalite državnim organima. Izvolite, istražite, nemam ništa protiv. Kačket je neko nosio, čistio Srbiju, pravio akcije. Neko je spasavao decu iz smetova, neko je išao po onim transporterima po Obrenovcu, pa ništa. Da li je to slika dobrog posla, kako kažete? Pa, nije. To se zove marketing, u čemu ste fenomenalni. A, Srbija se guši u smeću, kanali su zatrpani. Pričate nam ovde kako je Ministarstvo dovoljno da to radi. Onaj fond je odvratan zato što je potrošio silne pare, a rešenje ne postoji. Sve je gora situacija. To vi nama recite. Nemojte vi ko se za šta kandiduje i da li je neko kvalifikovan. Izvinite, mislim da sam dovoljno kvalifikovan, osim ako vi znate nešto što ja ne znam. Verujte, sigurno i građani vide da nema toga što vi znate a da ja ne znam. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Osim uvreda i osim slušanja tirada da o nečemu ne smemo da se bavimo i da neke stvari moramo da zaboravimo i poziva na neku kolektivnu amneziju za sve što je rađeno do 2012. godine, a bogami, u Vojvodini je Bojan Pajtić i DS na vlasti 15 godina, ne 12, nisam dobio odgovor zbog čega je ta ista Vlada Vojvodine i zbog čega je taj isti Bojan Pajtić dao dozvolu da se uradi Fabrika za reciklažu akumulatora na vodozahvatu, ali to za gospodina Stefanovića i DS nije ni bitno pitanje, nije bitna tema. To nije zaštita životne sredine. Tamo ne žive ljudi. Tamo ti ljudi ne moraju da piju vodu. Drago mi je što ste pokrenuli pitanje kanala u Vojvodini. Pod čijom nadležnošću je taj kanal? Siguran sam da ste vi u Vrbasu mnogo češće nego što sam ja, jer obiđem mog prijatelja i moje prijatelje u Vrbasu. Strašno je, ali ono što građani Srbije moraju da znaju, da su ti kanali pod nadležnošću „Voda Vojvodine“. U kakvom stanju je Veliki bački kanal? Kada je poslednji put čišćen? Koliko sredstava je odvojeno za to čišćenje, a nikada nije očišćeno? Što se ne kaže da „Vode Vojvodine“ vode na katastrofalan način, kao i Vojvodinu celu, kadar DS Bojana Pajtića? Dobro je što postavljate to pitanje oko kanala. Vi sada hoćete da stavite znak jednakosti između nečega što je ponos, a ponos je pritrčati ljudima u nevolji, a u nevolji su bili i oni zavejani kod Feketića i u nevolji su bili ljudi u Obrenovcu. Hoćete da stavite znak jednakosti sa onima koji su stavili majice i kačkete na glavu i očistili budžet, koji su plaćali 25.000 jedan sajt i to gle kome, firmi koja je direktno povezana sa ministrom. Nabavljena računarska oprema, od koga i gde? Opet firmi koja je povezana sa ministrom.
Vreme.
Sada jedan humani razlog, jedan posao koji je Vlada Srbije obavljala za svoje nadležnosti hoćete da stavite sa stvarima koje su stvar tužilaštva. Ne može, ma koliko želeli neke stvari da izjednačite, nemoguće je, gospodine Stefanoviću.
Reč ima Borislav Stefanović. Izvolite.
Džaba vam sufliranje gospodina Martinovića. Mislim da su građani Srbije ponovo mogli da čuju taj pater, tu matricu, nemate šta da kažete, pa onda kažete ovako – evo, osim uvreda dragi građani ništa nismo čuli, a građani onako sede pa gledaju, slušaju - kakvu uvredu? Niko nikakvu uvredu nije izrekao. Šta je ovde bila uvreda? Možda to što sam spomenuo spašavanje iz smetova? To nije uvreda. Zašto je to uvreda? Treba da se ponosite time. Kažete – agencija je očistila budžet. Gospodine, poštovani, Babiću, vaša stranka je očistila džepove građana Srbije u poslednje tri godine koliko ste na vlasti, i to naročito penzionerima i ljudima koji su zaposleni u javnom sektoru. Njihovi džepovi su temeljno očišćeni bez kačketa. Imate i vi stranačke akcije sa kačketima. Imate vi i vaše članice koje plešu, nemam ništa protiv, isto imaju dobre kačkete i dobre majice. Imate vi premijera koji bez kačketa i bez kape spašava decu iz smetova. Imate vi situaciju u kojoj su nam svi ekonomski pokazatelji katastrofalni, a vi ne možete da verujete koliko nam je dobro. Neprijatno vam je koliko vam je dobro, tako kaže premijer. Dakle, i vi ponovo, umesto da odgovorite šta je loše, da ustanovite snažnu, robusnu agenciju sa izvršnim velikim ovlašćenjima u čemu bi mi podržali to. Umesto to da nam kažete, vi opet pričate o nečemu što ne znate. Prvo, u Vojvodini su kanalske mreže i vodotokovi daleko u boljem stanju, nažalost, nego u ostatku Srbije. Drugo, vojvođansko preduzeće „Vode Vojvodine“ je odbranilo Pokrajinu od poplava, i vaš gradonačelnik Šida je rekao – sklanjaj te džakove, jer su iz pokrajinske Vlade. Vi to znate i to zna premijer Vučić. Pa, to je sramota, gospodine Babiću, šta pričate ovde. Pitajte ljude u Sremu ko je kako uradio posao, pa samo pređite preko do Šapca i do ljudi na drugoj strani pa pitajte isto to. (Aleksandar Martinović, s mesta: Šta je bilo u Šapcu?) Dakle, to šta je bilo u Šapcu može gospodin Babić da vam kaže, jer je bio šef kriznog štaba neko kratko vreme tamo, pa ste posle krompirovim pečatima falsifikovali…
Zahvaljujem, gospodine Stefanoviću. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika i završavamo sa replikama.
Za razliku od manira gospodina Stefanovića i DS-a, hvala Bogu, gospodin Martinović i ja komuniciramo i u sali i van sale, kao i sa svim ostalim članovima SNS. Mi govorimo, mi se ne delimo, gospodine Stefanoviću. To što je vama neobično što sarađujemo, to više govori o vama i o vašem maniru. Ono što je žalosno, što smo juče čuli od gospodina Janka Veselinovića, danas čujemo od vas, je novo ponižavanje žena. Molim vas, ostavite jednu globalnu dobru stvar, jednu stvar koju su koleginice iz odbora u Zrenjaninu želele da daju, da daju doprinos i da skrenu pažnju na nešto na šta skreću pažnju sve žene na svetu. Vi to izvrgavate ruglu samo zato što su to članice SNS. One su prvenstveno žene i majke. Nemojte vređati žene. Kad god imate potrebu, vređajte mene, ništa vam neću reći. Ostavite žene na miru. Zaista je ispod časti tako nešto raditi, i to samo zato što su članice SNS. Pozvaću vas, gospodine Stefanoviću, biću vam domaćin u vašem Vrbasu, napraviću piknik pored Velikog bačkog kanala, organizovaću i videću koliko ćete, pored tog rajskog ostrva u režiji Bojana Pajtića, izdržati. Da li ćete izdržati više od 10, 15 minuta? Nećete moći. Džabe taj navijački – svuda je katastrofalno, samo tu gde je DS je fenomenalno. Ne znam samo kada stiže to da radi, jer vidim da je u radno vreme u Kruševcu, Ćupriji, Paraćinu, samo nije na svom radnom mestu, a prima platu. Ne znam samo kada stiže da radi ili tu fotelju u Banovini, fotelju pokrajinskog premijera vuče sa sobom i u Kruševac i bilo gde da slučajno neko drugi ne bi seo.
Vreme
Ne moram da vam govorim o efektima rada Vlade Republike Srbije. To vam govori MMF. To vam govore svi ekonomski pokazatelji, svetski ekonomski stručnjaci. To vam govori život, gospodine Stefanoviću, jer prvi put da za prva dva meseca u Srbiji je ostvaren suficit budžeta. To je pobeda Vlade Republike Srbije. To je pobeda svih građana Republike Srbije. To što vi smatrate da je to poraz, može samo da bude vaš lični poraz.
Zahvaljujem. Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tačaka 1, 2. i 3. dnevnog reda. Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić, po Poslovniku.
Poštovani predsedavajući, izvinjavam se, član 107. Vi ste bili u obavezi da govornika koji je govorio da u ovoj zemlji nemamo kontrolu zbog zagađenja i da je potrebno napraviti agenciju kojoj ćemo dati neka silna ovlašćenja, koja će moći da kontroliše velike zagađivače… Samo radi istine, da se ipak nešto zna, da se ne stekne utisak da se u ovoj Skupštini govore neke stvari, da se govori baziraju na neznanju. U ovoj zemlji postoje inspekcijske službe, republičke inspekcijske službe, opštinske inspekcijske službe koje kontrolišu zagađivače i koje imaju ovlašćenja da zatvore svaku fabriku koja na osnovu izveštaja agencije za zaštitu životne sredine prelazi neke granične vrednosti zagađenja. Prema tome, nisu stvari takve kako neko zamišlja, nego kako stoje. Hvala.
Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednica pozvala da današnjoj sednici prisustvuju: prof. dr Snežana Bogosavljević Bošković, ministar poljoprivrede i zaštite životne sredine, Stana Božović, državni sekretar u Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine, Milanka Davidović, pomoćnik ministra poljoprivrede i zaštite životne sredine, Slobodan Erdeljan, pomoćnik ministra poljoprivrede i zaštite životne sredine, Nebojša Milosavljević, vršilac dužnosti direktora Uprave za zaštitu bilja Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine, Siniša Kotur, načelnik Odeljenja u Upravi za veterinu Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine i Aleksandra Došlić, načelnik Odeljenja u Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka 4, 5, 6, 7. i 8. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova te poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 170. stav 1, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola o održivom turizmu uz Okvirnu konvenciju o zaštiti i održivom razvoju Karpata, Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola o održivom upravljanju šumama uz Okvirnu konvenciju o zaštiti i održivom razvoju Karpata, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Istočne Republike Urugvaja o saradnji u oblasti veterine, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Demokratske i Narodne Alžirske Republike u oblasti zdravlja životinja i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Kabineta ministara Ukrajine o saradnji u oblasti biljnog karantina i zaštite bilja. Da li predstavnik predlagača, prof. dr Snežana Bogosavljević Bošković, ministar poljoprivrede i zaštite životne sredine, želi reč? (Da)
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi narodni poslanici, posebno mi je zadovoljstvo što sam i danas u prilici da vam obrazložim set međunarodnih ugovora iz oblasti poljoprivrede i zaštite životne sredine koje Narodna skupština treba da usvoji. Ministarstvo na čijem sam čelu ima veoma intenzivnu međunarodnu aktivnost, što potvrđuje i broj ratifikovanih sporazuma i protokola o saradnji sa drugim državama u oblasti poljoprivrede, veterinarstva, životne sredine. Cilj ovog oblika, pre svega, bilateralne saradnje jeste unapređenje srpske poljoprivrede i unapređenje sistema zaštite životne sredine. Istovremeno, ovakvom saradnjom se poboljšava i međunarodni položaj i ugled naše zemlje. Uvaženi narodni poslanici, pred vama je danas pet zakona o potvrđivanju međunarodnih ugovora kojima se regulišu izuzetno značajna pitanja u oblastima poljoprivrede i zaštite životne sredine. To su Predlog zakona o potvrđivanju Protokola o održivom turizmu, uz okvirnu Konvenciju o zaštiti i održivom razvoju Karpata, Predlog zakona o potvrđivanju Protokola o održivom upravljanju šumama, uz okvirnu Konvenciju o zaštiti i održivom razvoju Karpata, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Istočne Republike Urugvaja, o saradnji u oblasti veterine, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Demokratske Narodne Alžirske Republike u oblasti zdravlja životinja, koji je podnela Vlada i na kraju Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i kabineta ministra Ukrajine, o saradnji u oblasti biljnog karantina i zaštite bilja. Najpre ću se kratko osvrnuti na Protokol o održivom turizmu i na Protokol o održivom upravljanju šumama, uz okvirnu Konvenciju o zaštiti i održivom razvoju Karpata. Oba ova protokola usvojena su na trećem sastanku Konferencije država ugovornica Okvirne konvencije o zaštiti i održivom razvoju Karpata 27. maja 2011. godine u Bratislavi. Ova dva protokola koja se odnose na Karpate za Srbiju su značajna, jer mi pripadamo karpatskom području koje obuhvata planinske vence u Češkoj, Slovačkoj, Rumuniji, Ukrajini. U Srbiji su to planine u istočnoj Srbiji i na desnoj obali Velike Morave. To su Homoljske planine, Ozren, Deli Jovan, Beljanica, Rtanj, Kučaj. Poznato nam je da se radi o planinskim masivima posebne prirodne i ekološke vrednosti, zato je veoma važno biti deo integrisanog sistema zaštite i održivog planiranja prostora i upravljanja šumama, u cilju očuvanja postojećih površina pod šumama, kao ključnog sastavnog dela karpatskog predela. Protokol o zaštiti i održivom upravljanju šumama, koji Narodna skupština treba da ratifikuje, upravo predviđa održivo upravljanje prirodnim vrednostima Karpata, pre svega šumama. U tom smislu, Protokol sadrži čitav niz odredbi koje se odnose na specifične mere koje bi sve države ugovornice trebalo da preduzmu na ovom planu. Drugim aktom, odnosnom Protokolom o održivom turizmu u karpatskom području, predviđeno je jačanje saradnje država članica na razvoju održivog i prihvatljivog modela turizma Karpata, odnosno razvoja turizma u skladu sa ekološkim zahtevima. Osnovni cilj jeste turistički razvoj, integrisan sa odgovarajućom odgovornom zaštitom biološke i kulturne raznovrsnosti ovih predela. Pored opštih mera, Protokol o održivom turizmu sadrži i čitav niz posebnih mera promovisanja održivog razvoja turizma u oblasti Karpata, kao i promovisanja saradnje u prekograničnim ili pograničnim zaštićenim oblastima u kojima je nužna saradnja svih strana potpisnica ovog Protokola. Činjenica je da je krajem prošlog i početkom ovog veka došlo do ekspanzije turizma, posebno tzv. zelenog turizma, koji podrazumeva razvoj novih destinacija, pre svega u oblasti planinskog, banjskog i seoskog turizma. Ekspanzivni turizam, međutim, može značajno i nepovratno da ruinira biodiverzitet, da naruši ekološku ravnotežu, da utiče na zagađivanje životne sredine. Svi ovi nepovoljni efekti, kada je u pitanju karpatsko područje, mogu se ublažiti samo sistemski, strateški osmišljenom aktivnošću. Zato je za Srbiju važno da potvrdi i implementira ova dva protokola koji će, s jedne strane, doprineti upravo promociji održivog upravljanja i zaštiti karpatskih šuma, kao izuzetnog prirodnog blaga, a sa druge strane, stvaranju uslova za postizanje pozitivnih efekata turizma na biodiverzitet, ekosisteme i ekonomski i socijalni razvoj, pri čemu se sistemskim merama neprekidno moraju ublažavati negativne ekološke i socioekonomske posledice razvoja turizma na ovom području. Važno je istaći da se ratifikacijom i realizacijom navedenih protokola ne stvaraju nove finansijske obaveze za Republiku Srbiju izvan sredstava predviđenih redovnim budžetom Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine. Poštovani narodni poslanici, naredna dva međunarodna ugovora koja su danas pred vama su Sporazum između Republike Srbije i Istočne Republike Urugvaja o saradnji u oblasti veterine i Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Demokratske Narodne Alžirske Republike u oblasti zdravlja životinja. Sporazumom između Vlade Republike Srbije i Vlade Istočne Republike Urugvaj o saradnji u oblasti veterine, koji je potpisan u Njujorku 20. septembra 2011. godine, kao i Sporazumom između Vlade Republike Srbije i Vlade Demokratske Narodne Alžirske Republike u oblasti zdravlja životinja, potpisanog 13. februara 2012. godine u Alžiru, uređuju se pitanja bilateralne saradnje u oblasti veterinarstva, pre svega u oblasti prometa životinja i proizvoda životinjskog porekla, međusobno informisanje o pojavama, stanju i preduzimanju mera za sprečavanje zaraznih bolesti životinja, međusobno obaveštavanje u slučaju pojave problema pri uvozu i izvozu pošiljaka, vezanih za ispunjenost veterinarsko sanitarnih uslova, pojave ograničenja ili zabrana uvoza i prevoza pošiljaka životinja, kao i ostalih tehničkih pitanja vezanih za važenje i postupak izmene i dopune Sporazuma. Za nas su ovi sporazumi značajni, imajući u vidu činjenicu da sa Urugvajom i Alžirom imamo veoma razvijenu saradnju u oblasti prometa životinja i proizvoda životinjskog porekla, te je potrebno u cilju zdravstvene ispravnosti i bezbednosti ovih proizvoda, bilateralnim sporazumom precizirati sve obaveze potpisnica. Očekujemo da će potvrđivanje i primena navedenih sporazuma doprineti i unapređenju ukupnih ekonomskih odnosa između naše dve zemlje. Kroz pravni okvir koji se obezbeđuje ovim bilateralnim sporazumima, obezbediće se i intenzivnija saradnja u oblasti veterine, a predviđeni uslovi za olakšan promet i povećanje obima razmene poljoprivredno-prehrambenih proizvoda životinjskog porekla sa ovim zemljama povoljno će uticati na razvoj naše poljoprivrede. Ovi sporazumi obezbediće i unapređenje saradnje nadležnih veterinarskih organa, naučnih ustanova i predstavnika agroindustrijskog kompleksa. Poštovani poslanici, pred vama je još jedan važan međunarodni sporazum u oblasti poljoprivrede – Sporazum između Vlade Republike Srbije i Kabineta ministra Ukrajine o saradnji u oblasti biljnog karantina i zaštite bilja. Ovim sporazumom, potpisanim 6. juna 2013. godine u Beogradu, stvoren je pravni osnov za saradnju Srbije i Ukrajine u oblasti zdravlja bilja i biljnog karantina. Za Srbiju je ovaj sporazum značajan, imajući u vidu da sa Ukrajinom koja je poznati proizvođač žitarica i sortnog semena imamo privrednu saradnju u ovoj oblasti. U današnje vreme kada se bolesti bilja mogu brzo i nekontrolisano širiti veoma je važno da uvozimo bezbedno seme, da sa uvoznim aranžmanima obezbedimo sve preventivne mere kojima se rizik svodi na najmanju moguću meru. Zato su ovim sporazumom detaljno uređena pitanja saradnje u oblasti zdravlja bilja, koji se pre svega odnose na međusobno preduzimanje mera za proveru pošiljaka i sprečavanje ulaska štetnih i karantinskih štetnih organizama prilikom međusobnog prometa ili tranzita bilja preko teritorija ugovornih strana. Zatim, regulisana je i razmena informacija o pojavi i širenju štetnih i karantinski štetnih organizama, a bitno mesto zauzima i razmena iskustava stručnjaka u cilju sprovođenja povremenih fitosanitarnih pregleda pošiljaka biljaka, biljnih proizvoda i propisanih objekata u mestima proizvodnje, sadnje, skladištenja i isporuke u cilju proučavanja naučnih i praktičnih dostignuća u oblasti biljnog karantina i zaštite biljaka, kao i suzbijanja i iskorenjivanja štetnih organizama. Na kraju, izdvojiću i pitanja međusobnog usklađivanja fito-sertifikata za uvoza, izvoz i reeksport uz poštovanje unutrašnjih zakonodavstava ugovornih strana, kao i ostalih tehničkih pitanja. Potvrđivanje i implementacija sporazuma će doprineti daljem razvoju ekonomskih odnosa Srbije i Ukrajine, stvaranju pravnog okvira za saradnju dve države u oblasti biljnog karantina i zaštite bilja uvažavajući interese uzajamne zaštite teritorija država ugovornih strana od unošenja i širenja regulisanih štetnih organizama na bilju, biljnim proizvodima i objektima pod nadzorom, povećanju spoljno-trgovinskog prometa bilja i biljnih proizvoda, kao i razmeni iskustava u oblasti biljnog karantina između dve države. Napominjem da se izvršavanjem ovog, kao i ostalih ugovora koji su pred vama ne stvaraju finansijske obaveze za Republiku Srbiju. Poštovani narodni poslanici, verujem da će potvrđivanje ovih međunarodnih ugovora podržati svi narodni poslanici s obzirom na značaj koji imaju u pogledu unapređenja odnosa Republike Srbije sa prijateljskim zemljama kroz stvaranje uslova za intenzivniju saradnju, ukidanje barijera za trgovinu poljoprivrednih proizvoda, bolje međusobno infrastrukturno i turističko povezivanje i dugoročnu saradnju na zaštiti prirodnih i kulturnih dobara. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Ivan Karić.
Zahvaljujem se uvaženi predsedavajući. Poštovana ministarko sa saradnicima, uvažene koleginice i kolege, počeću sa onim kako je ministarka završila. Nadam se, a i poslanička grupa SDS ZZS i Zeleni Srbije će podržati ovaj set predloga, konvencija i potvrđivanje protokola i u vezi sa Karpatima, Urugvajem i u vezi sa svim ostalim o čemu je ministar govorila. S obzirom da Karpatski planinski sistem sačinjava sedam zemalja, to je ministarka rekla, zaista se mora istaći i poštovati međunarodni odnosi svih ovih zemalja u zaštiti i održivom razvoju Karpata. Mi ovde razgovaramo i ovo je uglavnom mesto gde narodni poslanici mogu da govore i da iznose svoja mišljenja. Nije tako uobičajeno da ulazimo u institucije izvršnih organa, tako da nam je ovo jedinstvena prilika da iznesemo svoje mišljenje i neke svoje predloge. Ja kao predstavnik Zelenih Srbije vrlo često uz kritike koje imam iznosim i svoja mišljenja i dajem rešenja, pa smo mi veoma zadovoljni, s obzirom da tri godine pričamo o vraćanju fonda, što će fond konačno biti vraćeno bilo kao budžetski ili kao namenski. Tri godine smo pričali, jer je ovo jedina prilika, o izradi Nacionalne strategije adaptacije na klimatske promene. Sada se i kroz Savet za klimatske promene o tome govori i kroz ove protokole se negde i pominju klimatske promene, posebno u vezi sa šumskim konvencijama i upravljanjem šuma. Sam imam preko stotina poslaničkih pitanja u pisanoj formi. Na dobar deo njih nikada nije odgovoreno. Govorim o ove tri godine, a ne govorim o vašem ministarstvu. Ja imam poslanička pitanja za sva ministarstva i u javnosti se gotovo ne govori o poslaničkim pitanjima koja su u pisanoj formi, nego samo o onim promotivnim poslaničkim pitanjima kada poslanici iznose usmenim putem poslanička pitanja. Ciljevi ovih protokola o zaštiti i održivom razvoju Karpata jesu upravljanje resursima Karpata i oni ne mogu i ne treba da budu realizovani tj. ne treba da budu zavisni od samo jedne strane, nego moramo da i mi svojim potvrđivanjem i učešćem u ovim protokolima pokažemo dobru volju i da možda još uvek nemamo dovoljno dobre kapacitete ili ih imamo, ali da možda i neke inicijative idu sa strane Srbije, da ovih sedam zemalja uključimo i na najbolji način da potenciramo prekograničnu saradnju. Neophodnost prekogranične saradnje i zajednički napori usmereni ka postizanju ciljeva i aktivnosti u pravcu zaštite životne sredine i održivom razvoju Karpata. Potvrđivanje i inicijativa o potvrđivanju Protokola o održivom upravljanju šumama uz Okvirnu konvenciju o zaštiti i održivom razvoju Karpata je promocija održivog upravljanja i zaštite Karpatskih šuma. Ovaj Karpatski proces iako je formalno subregionalnog karaktera iniciran je i nadzire se, ako ne grešim, od strane UNEP, VVEF, UNC, EU i drugih međunarodnih organizacija, a protokol se u potpunosti uklapa u druge integracione tokove u EU. Nama je važno pre svega kao zelenima podizanje svesti o multifunkcionalnom karakteru šuma i mi smo na jednom od javnih slušanja u poslednjih par meseci govorili o tom značaju šuma i ovde je posebno važno kada govorimo o tom Karpatskom masivu zbog toga što veliki broj bujičnih poplava dolazi upravo sa tog područja. Hoćemo da se pritisak na šumske eko sisteme drži u granicama realnog i da se trudimo da očuvamo šume u Karpatima jer pre svega doprinose ruralnom razvoju i očuvanju biodiverziteta. U svemu ovome država Srbija se, verujem, naslanja na međunarodne konvencije o održivom razvoju i Konvenciji o zaštiti životne sredine, pre svega o Rio deklaraciji, Deklaraciji iz Johanesburga o održivom razvoju, Konvencije UN o klimatskim promenama, KJOTO protokolu, Konvencije o biološkoj raznovrsnosti, Rezolucije ministarske konvencije o zaštiti šuma u Evropi, Konvencije o očuvanju i zaštiti svetskog kulturnog i prirodnog nasleđa i evropskoj Konvenciji o predelu sve sa ciljem zaštite očuvanja i održivog upravljanja Karpatskim šumama. Veoma je važna regionalna saradnja i imam tu nekoliko konkretnih predloga bez obzira što podržavamo ovo i mislimo da možda naši predlozi mogu da unaprede status države Srbije u toj regionalnoj saradnji. Slažemo se sa opštim ciljevima o održivom upravljanju šumama i važno je da promovišemo održivo upravljanje i zaštitu Karpatskih šuma, očuvanje i uvećanje površina pod šumama, obezbeđivanje proizvodnih funkcija šuma i njihove uloge u ruralnom razvoju, promovisanje i racionalno korišćenje šuma kao ekološkog i obnovljivog materijala i resursa. U Srbiji se u proteklim decenijama nije uvek na najbolji način gazdovala šumama i to je izazov koji nam predstoji. Održiva upotreba ne drvnih šumskim proizvoda kao jedan od ekonomskih potencijala države Srbije na kojem se ne radi previše, a upravo te male privredne delatnosti od organske poljoprivrede do plodova iz šuma, lekovitog bilja mogu biti mala razvojna šansa Srbije i Zeleni Srbije smatraju da hiljade malih šansi je značajnije nego da čekamo jednu veliku koja se možda neće nikada desiti. Unapređenje šumskih sektora u ublažavanju klimatskih promena koje je veoma važno, unapređenje zaštitne funkcije šuma, ako što su sprečavanje poplava, klizišta i regulacije kruženja vode u prirodi. Kroz osiguranje proizvodnih funkcija šuma može da se poveća i njihova uloga u ruralnom razvoju, naravno kroz određene nove ekonomske politike. S obzirom na značaj ovog protokola i na njegovo oslanjanje na princip održivog korišćenja šuma i šumskih ekosistema, Zeleni Srbije će podržati njegovo usvajanje, a takođe i poslanička grupa Socijaldemokratske stranke, Zajedno za Srbiju i Zeleni Srbije će podržati ceo set ovih protokola. Naravno, ovde ostaje otvoreno pitanje jačanja i načina na koji bi mogli da uključimo lokalne samouprave da pomognu u delu Srbije koji potpada pod karpatski deo i da na taj način možda pomognemo i da se te opštine, s obzirom da su uglavnom ruralne, na jedan bolji, održiviji i možda perspektivniji način razviju. Prema tome, ja kao predstavnik Zelenih Srbije ovde predlažem nekoliko tačaka koje bi možda mogle da pomognu implementaciji ovih karpatskih konvencija. Jedan od protokola koji traži od članica Konvencije da spreče unošenje genetički modifikovanih organizama, jer predstavljaju verovatnu opasnost po biodiverzitet i životnu sredinu Karpata. To je član 21. tačka d). Mislimo da je ovo princip koji je veoma važan i mislimo da je Srbiji šansa upravo u poljoprivrednoj proizvodnji koja će se razlikovati od masovne poljoprivredne proizvodnje, od npr. Ukrajine, da je upravo razvoj u zdravoj hrani, biološki vrednoj i organskoj poljoprivredi. Zbog toga smatramo i kada je proizvodnja meda u pitanju, kada je u pitanju biodiverzitet, smatramo da je unos GMO u životnu sredinu Srbije neprihvatljiv. Predlažemo da se formira forum zainteresovanih strana za razmatranje izveštaja o negativnom uticaju projekata, programa i aktivnosti iz oblasti turizma na životnu sredinu karpatskog područja. Moj predlog je da tim forumom možda predsedava predsednik Odbora za zaštitu životne sredine Narodne skupštine Republike Srbije. Naravno, bez konsultacija sa njim ja iznosim ovaj predlog. Takođe, mi predlažemo da se sprovede inicijativa za formiranje međudržavnog foruma za razmatranje procene negativnih uticaja za celo područje Karpata, kojim će koordinirati predsednici parlamentarnih odbora za zaštitu životne sredine, kao i najpozvaniji da primenjuju Arhusku konvenciju i Konvenciju o biološkoj raznovrsnosti. Čini mi se da jača međunarodna aktivnost Srbije na ekološkom planu može da popravi i generalno imidž Srbije. Novac iz dela prihoda od turizma možda bi mogao da se obezbedi i nameni za potrebe očuvanja i unapređenja zaštite životne sredine i unapređenja biodiverziteta u razvoju područja Karpatskih planina. Zakon o potvrđivanju Protokola o održivom upravljanju šumama, tu imamo neke predloge. Naravno, jasno vam je da su se ovi predlozi odnosili na održivi turizam uz okvirnu Konvenciju o zaštiti i održivom razvoju Karpata. Zeleni Srbije predlažu da se u okviru održivog upravljanja šumama u Karpatima formira stručna zajednica za šumarstvo, možda možemo da ga nazovemo konzorcijum karpatskih područja, koji će činiti fakulteti i instituti za šumarstvo, koji bi vršili pripremu programa, projekata i ocenu njihove primene na području Karpata u okviru protokola. Naravno da ja nabrajam i predlažem samo one koji mi prvi padnu na pamet i naravno da u ovim inicijativama ima mesta i za druge ustanove koje nisu fakultetskog ili institutskog tipa. Ono što je veoma važno kada govorimo o održivom upravljanju šumama, a u Srbiji blizu 50% ili možda i više od toga su upravo privatni vlasnici šuma, predlažemo formiranje komora privatnih vlasnika šuma na području Karpata, koje bi mogle da učestvuju u sprovođenju ili primeni protokola, jer se zahteva i učešće privatnih vlasnika na organizovani način. Kroz ove protokole se vidi da nas oni ohrabruju da i privatne vlasnike šuma uvučemo, da tako kažem, u ovaj proces i da održivo upravljanje šumama podrazumeva, naravno, i neki ekonomski benefit. Naravno da privatni vlasnici šuma imaju taj interes jače izražen nego državni upravitelji šumama. Mislimo da je važno ovim pitanjima prići na pravi način. Čini nam se da ove naše inicijative mogu da poprave položaj Srbije u okviru ovih konvencija. Važno je da učestvujemo, važno je da budemo aktivni akteri. U ovim inicijativama učestvuje sedam zemalja, a jedan veliki deo njih su članovi EU. Možda možemo neka iskustva da im ukrademo, da tako kažem, ili da preuzmemo od njih, ali sam siguran da jedan deo predloga možemo sami da iznesemo. Možemo da popravimo način na koji se radi u okviru Karpatske konvencije i možda možemo da promovišemo državu Srbiju kao ozbiljnog partnera, da promovišemo državu Srbiju kao nekog ko želi da uđe u EU, ali da je svestan o rizicima, o problemima i o sopstvenim nedostacima u stručnom pogledu, da bismo odgovorili na sva pitanja i na sve ove izazove. Važno je da u svim ovim protokolima, u svim ovim konvencijama postoji dvosmerna saradnja. Morate da razumete da je uglavnom mesto na kojem narodni poslanici rade Skupština, a da su javna slušanja mesta na kojima mi možemo da popravimo zakonodavnu aktivnost. Zbog toga su pozivi na javna slušanja za nas veoma bitni. Vaše ministarstvo se na njih uglavnom redovno odaziva i uglavnom uzima učešće u velikom broju javnih slušanja. S druge strane, u skladu sa svim ovim stvarima o kojima smo razgovarali, ja vam najavljujem za početak aprila javno slušanje o klimatskim promenama i o mogućnosti adaptacije Srbije na klimatske promene, o iskustvima EU. Na tom javnom slušanju će verovatno biti gosti iz Evropskog parlamenta, poslanici iz Evropskog parlamenta koji će nam preneti neka svoja iskustva. Možda će biti i nekog iz zemalja koje se takođe pridružuju EU. Naš predlog je da zovemo svoje kolege iz parlamenata balkanskih zemalja i na taj način promovišemo možda sve ove aktivnosti međunarodne, pa i adaptaciju na klimatske promene kao jedan balkanski projekat, jer adaptacija na klimatske promene ne ide u uskim nacionalnim krugovima zato što je pitanje od izuzetnog značaja i zbog toga što svi zajedno na Balkanu možda najlakše kroz zaštitu životne sredine i ekologiju možemo da pokažemo da smo prevazišli sukobe koje smo imali u prošlosti i da hoćemo da živimo u boljoj i sigurnijoj EU za sve nas. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Vesna Marijanović. Izvolitge.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Ministarka je sa pravom, naravno, izrazila očekivanje da ćemo i mi kao poslanička grupa Demokratske stranke i opozicije podržati ove protokole. S pravom zbog toga što se Demokratska stranka oduvek zalagala za usvajanje međunarodnih sporazuma na osnovu kojih se Srbija uključuje u međunarodne razvojne tokove, a to je slučaj i sa današnjim međunarodnim ugovorima koji su pred nama. Ono što je jedna od suštinskih poruka ovih ugovora, kao i mnogih drugih konvencija koje smo usvajali u ovoj Skupštini, jeste razumevanje u savremenom svetu da su jedinstvena biološka i kulturna raznolikost kapital i za ekonomski razvoj i za svaki mogući društveni razvoj. Kroz ovu konvenciju se protežu i određeni principi, koji mislim da su suštinski značajni i za mnoge druge procese, a pre svega mislim na proces evropskih integracija, ali i na mnoge druge procese međunarodne u koje Srbija pokušava danas da se uključi. To je, naravno, usklađivanje propisa, koordinacija sa susedima, prekogranična saradnja, upravljanje šumama, promocija kulturnog nasleđa, volela bih da to posebno naglasim, razmena informacija i saradnja među institucijama. Uostalom, ovi ugovori, pre svega mislim na dva protokola koji se oslanjaju na Okvirnu konvenciju o zaštiti i održivom razvoju Karpata su zapravo takođe deo jednog globalnog koncepta razvoja koji podrazumeva integrisanje velikog broja sektora i velikog broja oblasti. Bojim se da, ukoliko ne budemo razumeli, i u radu ove Vlade i svake druge vlade i u okviru parlamenta, koliko je važno da se ovim pitanjima pristupa na jedan integrisan način, mislim da nećemo na najbolji mogući način uspeti da primenimo propise koji donosimo. Ono što bih želela da naglasim, zapravo već na neki način i jesam, a bojim se da u razmatranjima ovog integrisanog pristupa i uopšte razumevanju koncepta održivog razvoja se vrlo često zanemaruje značaj kulture, barem je u Srbiji to slučaj, ali u svetu je to sve manje slučaj. Zbog toga bih želela i da posebno naglasim i citiram član 17. Protokola koji se odnosi na održivi turizam, koji govori o tome da se deo prihoda od turizma usmerava na očuvanje kulturnog nasleđa. Lično mislim da bi ovaj princip trebalo da postoji i da se primenjuje i u našoj nacionalnoj politici, kada je u pitanju kultura. Mislim da ne postoji dovoljno integrisanog i sistemskog grada i koordinacije između resora u našoj Vladi i u parlamentu. Zbog toga i kao neko ko se u ovoj Skupštini malo više bavi oblašću kulture, mislim da je važno da to napomenemo. Takođe, mislim da je važno da danas kada govorimo o jednoj tako važnoj temi kao što je zaštita životne sredine, kao što je očuvanje naših šuma, naših prirodnih resursa, u krajnjoj liniji, zdravlja naših građana, mislim da je veoma važno napomenuti nedostatke sistemske koji su još uvek prisutni u sprovođenju naše politike, a to je nedovoljna usklađenost zakona i propisa, potreba da se pojača institucionalni kapacitet za razvoj zakonodavstva, potrebno je pojačati sistem monitoringa i, naravno, ono o čemu je govorio kolega Karić i o čemu se mnogo govorilo i treba da se govori kada je u pitanju ovaj proces, a to je donošenje nacionalne strategije za životnu sredinu. Kao što je naglašeno u obrazloženju Vlade, karpatski proces je, između ostalog, nadziran i od strane Evropske unije, imajući u vidu da smo mi u procesu pridruživanja, odnosno smo kandidat za članstvo u Evropskoj uniji, mislim da je važno da se podsetimo i sledećeg. Postoje dva poglavlja na koja se u „Progres reportu“, odnosno izveštaju o napretku Srbije, a koji su direktno vezani za oblast o kojoj danas govorimo, poglavlje 12 – bezbednost hrane, veterinarska i fitosanitarna politika, gde između ostalog, u poslednjem izveštaju Evropska komisija naglašava da je ostvaren neznatan napredak u oblasti bezbednosti hrane, veterinarske i fitosanitarne politike i da je Srbija umereno napredovala u ovoj oblasti. U poglavlju 27, kada su u pitanju životna sredina i klimatske promene, posebno se naglašava da je potrebno ojačati učešće i konsultacije šire javnosti u procesu donošenja odluka, što naravno podrazumeva i podizanje svesti građana o značaju životne sredine. Takođe se naglašava da, kada su u pitanju klimatske promene, Republika Srbija i dalje nema sveobuhvatnu klimatsku politiku. Konačno, zaključak, u okviru poglavlja 27. takođe je ostvaren samo skroman napredak u oblastima životne sredine i klimatskih promena, potrebno je jačanje administrativnih kapaciteta i ulaganja u strateške prioritete. Zašto ovo naglašavam? Naglašavam između ostalog, zato što je moja želja, kao narodnog poslanika, da u raspravama koje ovde vodimo, a koje bi trebalo da budu konstruktivne, bez obzira što ne želim da umanjim pravo poslaničke većine, da jedini argument koji koristi u razmatranju bilo koje oblasti o kojoj mi ovde govorimo jeste da je prethodna vlada bila katastrofalna i da to ostane jedini njihov argument. Mislim da to više nije ubedljivo nikome, ni građanima Srbije, a bojim se da je najmanje ubedljivo onima koji sa nama pregovaraju i razgovaraju, kada je u pitanju naše napredovanje u međunarodnim i evropskim integracijama. Zbog toga sam, između ostalog, citirala i deo iz izveštaja Evropske komisije i onoga što se od nas očekuje, pozivajući se na ono što je ministarka, s pravom, više puta naglasila, a to je pitanje implementacije. Mi smo u ovoj Skupštini doneli ogroman broj konvencija iz raznih oblasti i bojim se da nismo razradili dovoljno mehanizama, govorim sada o parlamentu, da zaista ozbiljno pratimo na koji način se te konvencije primenjuju, u krajnjoj liniji i da pomognemo Vladi, ukoliko je potrebno, da se ti standardi primene. Želela bih da citiram i članove Ustava Republike Srbije, član 16. i član 194, koji kaže da se pravila, međunarodna prava i potvrđeni međunarodni ugovori smatraju sastavnim delom našeg pravnog poretka i neposredno se primenjuju, takođe član 74. Ustava, koji garantuje da svaki građanin ima pravo na zdravu životnu sredinu. Postavlja se pitanje – na koji način, o tome smo govorili kada su bile u pitanju medijske slobode, kako mi danas u Srbiji garantujemo najviša načela koja postoje u Ustavu Republike Srbije, ukoliko one nemaju direktnu sankciju? Dakle, mi smo počeli da se bavimo samo onim normama zakonskim koje imaju direktnu sankciju, a zaboravili smo na ono što su najbitnija i najvažnija načela koja su temelj našeg ustavnog poretka i funkcionisanja našeg društva. Zbog toga bih predložila da i mi ovde u parlamentu napravimo jednu vrstu dogovora i strategije o tome na koji način ćemo temeljno, redovno pratiti primenu konvencija koje smo ratifikovali. Takođe predlažem da nadležni odbori više međusobno sarađuju, da se jedna sada već uvrežena, mada ne dovoljno primenjena, praksa da se održavaju i zajedničke sednice nekih odbora nastavi jer u savremenom trenutku u kome se problemi ukrštaju, gde se propisi moraju usklađivati i gde se, kao što smo rekli na početku, govoreći upravo o onome što je tema današnja, a to je održivi razvoj, gde postoji veoma veliki broj oblasti koje se međusobno prepliću, mislim da je potreban i napredak u samoj Skupštini, u parlamentu, kako bismo bili sigurni da ove važne konvencije i važna načela budu zaista i primenjena za dobrobit naših građana jer se, na kraju krajeva, to uvek njih najviše i tiče. Demokratska stranka, ponoviću, će podržati usvajanje ovih međunarodnih ugovora. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Mirjana Dragaš.
Hvala vam. Poštovani predsedavajući, poštovana gospođo ministar, gospodo poslanici, danas pred nama nalazi se set zakona koji se odnose na zaštitu određenog ekosistema, zaštitu šuma, turizma, u skladu sa tim, ali i zaštitu iz oblasti veterine, zaštite zdravlja životinja, biljnog karantina i zaštite biljaka. Sa setom zakona koji su juče bili ovde a i danas predmet rasprave, svi oni pokazuju veliki obim, ali još veći značaj zakonske regulative iz ove oblasti i njihove kontrole, s obzirom da danas veliku dinamiku društvenog života imamo u svim sferama, da je veoma razvijen saobraćaj, svaka vrsta trgovine, razmena roba i usluga i u tom smislu je povećana i u svakom pogledu više prisutna zakonska regulativa i u ovoj oblasti i naša ukupna pažnja. Ova sfera rada traži posebnu pažnju i brigu, u cilju zaštite zdravlja ljudi, životinja i bilja u celini, to znači ukupnog bezbednog života. Isto kao što se mora voditi računa o zaštiti života ljudi, sve se više mora voditi računa i o zaštiti biljnog i životinjskog sveta i onemogućavati svaka vrsta razvoja onih negativnih efekata, bolesti ili zloupotrebe hemijskih sredstava u njihovoj upotrebi. Posebnu pažnju danas privlače i teme koje se odnose na Zakon o potvrđivanju protokola o održivom turizmu i razvoju Karpata, kao i o održivom upravljanju šuma u ovom području. Zašto baš danas govorimo o toj temi? Svakako, Karpati su poseban planinski masiv evropsko-azijskog kontinenta koji ima posebnu biljnu i životinjsku zajednicu, poslednje je stanište nekih retkih i već ugroženih životinja u Evropskoj uniji, kao što su npr. medved, vuk, ris itd, njih ima i u našim šumama, ali je bogat rudama i vodom. Život naroda u ovom području kao što smo čuli okuplja sedam država, bogat je rudama, ali i svim raznim oblicima kulturne tradicije, raznovrsnosti i izuzetnosti. Međutim, s obzirom na svoje ukupne prirodne i ekonomske potencijale ovo područje ili deo Evrope je privredno i socijalno neadekvatno, odnosno nedovoljno razvijen. Briga o Karpatima intenzivnije i na međunarodnom planu počela je posle 2000. godine i posebno dogovorom i obavezama lokalnih zajednica koje su usvojene od 2003. godine, kada je održana Peta ministarska konferencija, „Životna sredina za Evropu“ koja je bila u Kijevu. Iza toga razvijale su se druge inicijative, predlozi i sporazumi održavana određene konferencije itd. One su bile, kao što smo iz dokumenata videli 2002, 2003, 2006, u Kijevu, 2008, u Bukureštu, 2010. godine u Poljskoj i svih ovih sastanaka inicijativa, konvencije itd, i konferencija proizašla je Karpatska konvencija kao osnovni bazni dokument koji je iza toga proizašao i niz sporazuma i protokola. Cilj ukupnog ovog projekta je jačanje i učešće javnosti u implementaciji i primeni, posebne politike zaštite ove regije i razvoja pojedinih njegovih oblasti i to podsetila bih ovde na ugledu, na zaštite Alpskog područja koje je u zapadnoj Evropi promovisano znatno ranije, pre više 20 i više godina. Svakako ovo područje je turistički i u svakom drugom pogledu modernije razvijenije u Evropi, ali upravo to ukazuje da i druga područja i regije, takođe treba da imaju adekvatnu politiku, adekvatnu zaštitu i korišćenje svih raspoloživih kapaciteta i njihovih raspoloživih resursa, ali na način gde se nedevastira prirodno okruženje, ne zloupotrebljavaju, ne urnišu vode i njihovi kapaciteti, takođe šume, ali istovremeno ne ide upravo i na štetu biljnog i životinjskog sveta i naročito stanovništva koji je u tom području naseljen. Ovaj region Karpatskog područja je vrlo geografskim, možemo reći izolovan, jedinstven, poseban, specifičan, ali je u njemu prisutna upravo zbog ovih prethodnih problema u socijalnom smislu, velika migracija stanovništva, visoka nezaposlenost, a investicije u ovaj region su slabe. Sve to razvijanjem i primenom pojedinih sporazuma iz ovog programa, iz ukupne Karpatske konvencije, treba da podstiču sve narode zemalja koje su involvirane u ovo područje na međusobnu saradnju, veća ulaganja, razmenu znanja i iskustava. Inače, kada govorimo o ovom predelu on je izuzetne lepote, ekološke vrednosti, ekološke raznovrsnosti i raznovrsnosti kultura naroda i običaja. Upravo to, zaštitu ovih osobenosti predviđa i ova okvirna konvencija kao i svaki pojedinačni potpisani protokol. Ovaj konkretni protokol održivom turizmu podstiče saradnju zemalja svaku pojedinačnu zakonsku regulativu, aktivnosti lokalne zajednice, promociju lokalnih vrednosti izuzetnosti, finansijske podsticaje, razvoj putne privrede uz zaštitu njihovu u svakom pogledu, zapošljavanje međusobne podsticaje kao i mogućnost šireg učenja i znanja, i razvoj i na druge susedne oblasti kao što u ovom slučaju imamo razvoj i primenu znanja vezano za Karpatsku inicijativu i prema Staroj planini. Usvajanjem ovakvih zajedničkih ciljeva kroz zakonsku regulativu unapređuje se život lokalnih zajednica, brišu granice i usmerava i poboljšava ukupan život. U svakom slučaju, ovakva znanja i iskustva su od značaja i za našu Srbiju i mislim da u tom smislu je veliki značaj potpisivanja ovih protokola i ovih konvencija. Svaka strana, učesnik, potpisnik konvencije, odnosno svakog sporazuma, to znači mora da preduzima mere kojima se olakšava saradnja i koordinacija, razvija sinergija, podela odgovornosti i ukupno kretanje ka cilju. U ovom slučaju kod nas ističemo obavezu države i lokalnih sredina da identifikuju svoje prednosti što znači za nas takođe aktivnu ulogu u ovom delu, da izrade odgovarajuće programe i ponude na širem planu akcije i inicijative koje bi išle u pravcu razvoja. To su prednosti razvoja regije u ovom slučaju kada govorimo o Karpatima, pre svega Đerdapske klisure, Timočke krajine i cele istočne Srbije. Ovo područje u svakom slučaju i na našem unutrašnjem ali i na međunarodnom planu zahteva od nas svakako veću pažnju jer je u svakom pogledu bogato izuzetnim resursima i izuzetnim kapacitetima. Ono je svakako čuvar jednog neiskorišćenog bogatstva. Šta nam treba za to? Putevi, turistički kapaciteti, programi, svest o tome ali i obrazovanje. U tom smislu bi bila značajna i politika održivosti šuma, poljoprivrede, očuvanja životinja na ovom području, a sve u korist boljeg i razvijenijeg života u ovom predelu. U ovom momentu u fokusu nam je takođe i protokol o održivom upravljanju šumama Karpata koji znači očuvanje biodiverziteta produktivnosti, vitalnosti šuma, očuvanje regenerativnosti, razvoj ekonomske, ekološke i socijalne funkcije na lokalnom i opštem planu. Usvojeni ciljevi i principi ovom politikom utvrđenim ciljevima i podsticajima primenjivi su na sve oblasti i sve delove Srbije, na sve delove Šumadije i usmeravan na moguće i šire pravce razvoja, a pre svega na planiranje, upravljanje šumama. Nešto od tih principa u svakom slučaju postoji. Pojedini delovi Srbije po ovom modelu i sličnom u svakom slučaju su poznati razvijeni, afirmisani pa ću ja ovde istaći značaj Kopaonika, Zlatibora, Tare, Zasavice, po svojim osobenostima i karakteristikama, ali rekla bih svakako da na primer ta znanja i umeća nisu dovoljno iskorišćena kada su u pitanju recimo predeli Zlatara, Sjenice, Šare, što ukazuje na buduće moguće modele koji iz ovog primera možemo da usvojimo, primenjujemo i na drugim oblastima i područjima života u Srbiji. Kada je reč o ovim velikim strateškim ciljevima, rekla bih takođe koju reč i o onim manjim, svakodnevnim problemima na koje smo navikli, a koje vidimo u našem okruženju. Nekada zato što smo na njih navikli, možda ih ne vidimo i ne obraćamo pažnju na njih dovoljno. Bilo je o tome reči kada je reč o ukupnoj ovoj današnjoj raspravi, a to je zaštita i očuvanje životne sredine, njene urednosti u svakom pogledu. Međutim, kada govorimo o ovim temama, bilo da je to set prethodnih zakona ili ovi danas, nismo npr. ni u jednom delu dokumenta ili naše politike govorili aktivno o posledicama bombardovanja na Srbiju i zaštitu u životnom pogledu, u tom delu jer je ona u svakom slučaju vrlo teška. Ne govorimo ni mi, smatram, dovoljno u tom pogledu, kao Srbija, nemamo ni dovoljno podataka, a ne govorimo dovoljno aktivno i sa međunarodnom zajednicom u tom pravcu. Politika koja se razvija ide u pravcu širenja odnosa odgovornosti u pogledu zaštite životne sredine, ali smatram da tu postoji i cinizam međunarodne zajednice koja o ovom problemu nigde ne govori i ne podržava ga. To je inače problem koji je nedovoljno razvijen u našem prethodnom periodu i kada je o zaštiti ukupne politike, zaštite životne sredine, mi se nažalost uvek srećemo sa problemom, da ima malo para, nedovoljno brige, nedovoljno znanja, manjak odgovornosti i svesti, manjak edukacije, nedovoljno ciljeva i projekata. To je jedno stanje koje je dugi niz godina, nasleđeno je i istina je da se ne može za kratko vreme na adekvatan način o ovome razgovarati u smislu uočavanja konkretnih efekata i njegovog poboljšanja. Istina, moramo konstatovati u prethodnim godinama, mnogo toga smo propustili, mnogo obećavali, kroz kampanju promovisali, koristili sredstva i resurse, ali sa vrlo malim efektima. Nasleđeno stanje je složeno i efekti su za sada nedovoljni. Problem Srbije je nedostatak, čini mi se, u dugom nizu godina nacionalnog cilja, političke tolerantnosti i u svemu jedne ukupne nacionalne odgovornosti. Rekla bih, analizirajući današnji i jučerašnji rad i današnje zakone o kojima razgovaramo da ovo ministarstvo se odgovorno upustilo u rešavanje problema, u davanje odgovora na dugo nerešena pitanja, sistematično deo po deo, naravno ne može sve odjednom da se reši, ali i time stvaranje jednog efikasnog sistema i razvoja, kako u oblasti zaštite poljoprivrede, životne sredine, a i u oblasti zaštite ekologije i drugih uslova. Redak je, moram reći ministar, po saznanjima koja imam, koji ode u svom poslu direktno na farmu, ode na poljoprivredno dobro, mlekaru, šumsko gazdinstvo, bude na terenu, bude na terenu i u vreme poplava. Rekla bih da postoji razlika kada određeni resor vodi ministar koji je apsolutno stručno kompetentan, kao što je, u ovom slučaju dr nauka i profesor Poljoprivrednog fakulteta, a sasvim drugačiji kada je to ipak ministar koji je iz neke druge oblasti struke i njegove nadležnosti. U svakom slučaju, možemo videti da su današnji zakoni o potvrđivanju protokola i sporazuma došli posle prosečnog čekanja od tri do pet godina za njihovo potvrđivanje ovim zakonima, mada smatram kada je reč o sporazumima i njihovom usvajanju i njihovom potvrđivanju, potrebno je svega nekoliko meseci da od Vlade ili određenog ministarstva dođu u Skupštinu. U tome se vidi rešenost ovog ministarstva, da na svako od pojedinačnih problema brzo i efikasno reaguje. U tom smislu, podržala bih i u ime poslaničke grupe SPS, da kažem da ćemo mi glasati u svakom slučaju za ove predložene zakone, dati im punu podršku, kao i drugim zakonima, kojima se ja nisam u ovom trenutku bavila, a to je zaštita veterine sa Urugvajem, zaštita zdravlja životinja sa Alžirom, zaštita bilja, biljnog karantina sa Ukrajinom itd. Svi oni od velikog značaja, svako za svoju oblast i ona usvajanjem postaje deo naše zakonske regulative, složila bih se, mora da bude mnogo veća kontrola njihove primene i njihovog zaživljavanja u neposrednom životu, u cilju zaštite zdravlja, života čoveka ali i ukupne naše sredine. U tom smislu, svaka podrška Ministarstvu poljoprivrede i na njenim daljim merama koje će preduzimati u ovom pravcu. Hvala vam.
Hvala i vama. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine sada određujem pauzu u trajanju od jednog sata, odnosno nastavljamo sa radom u 15 sati, sat i 10 minuta. Hvala.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministarko, ja ću svakako podržati ove predloge zakona, s obzirom da su oni iz oblasti poljoprivrede i četiri od ovih predloga, odnosno tri od ovih predloga su bili predmet i Odbora za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu, gde su izveštaji jednoglasno prihvaćeni. Što se tiče Predloga o potvrđivanju sporazuma i ugovora, ja moram reći da su oni uglavnom iz 2011. godine, i jedan iz 2012. godine. Koliko znam, Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade RS i Kabineta ministara Ukrajine, sklopljen 06.06.2013. godine. Zato ne vidim razlog da ovi zakoni o potvrđivanju sporazuma i ugovora ne budu prihvaćeni i od strane opozicionih poslanika, s obzirom da su ugovori koje danas potvrđujemo, sporazumi i protokoli potpisani od strane ovlašćenih lica za vreme vladavine nekih drugih stranaka, a gotovo su svi, sem jednoga od pre maja 2012. godine. Zakoni su veoma bitni zato što su dva zakona iz oblasti veterine, potvrđivanje sporazuma iz oblasti veterine. Jedan je u okviru zaštite bilja i karantina, a dva zakona se odnose na karpatsko područje, pa ću od prilike i početi o održivom razvoju Karpata, odnosno o održivom turizmu i o održivom upravljanju šumama. Karpatsko područje obuhvata sedam zemalja. Veoma je bitan i jedan i drugi zakon, s obzirom da, za zaštitu životne sredine, odnosno uopšte za kvalitet vazduha utiču šume i karpatsko područje koje obuhvata sedam država, na području koje obuhvata sedam država, dakle, koje je na području u kojem učestvuje sedam država, Mađarska, Poljska, Ukrajina, Slovačka, Češka, Rumunija i Srbija. Dakle, to su zemlje potpisnice ovih sporazuma i one imaju odgovarajući interes da se ovaj sporazum sprovede, pre svega, u oblasti razvoja poljoprivrede, a posebno onih malih poljoprivrednih gazdinstava koja su iskazana i koja svoju poljoprivrednu proizvodnju i zasnivaju u oblasti Karpata. Mislim da kroz razvoj turizma i kroz oživljavanje šuma, zbog šumskih plodova i svega drugog što šume nose, da to može da bude ekonomski, socijalno veoma produktivno, da donese određeni prihod stanovništvu koje živi u tim područjima, a da pri tome to ne bude na uštrb zaštite životne sredine. Poljoprivreda i jeste velika šansa, sem poljoprivredne biljne proizvodnje, sem naravno turizma, lovnog turizma i svega drugog. Mislim da tu ima mesta i za preradu određenih poljoprivrednih proizvoda, šumskog bilja, lekovitog bilja i tako dalje. Mislim da se to uklapa u strategiju UN da je 2014. godina posebno bila, EU se okreće prema malim poljoprivrednim gazdinstvima i smatra da su oni nova šansa za upošljavanje, ne samo u poljoprivrednoj proizvodnji, već i u prerađivačkoj delatnosti koja mora biti što bliže mestu proizvodnje. Ja mislim da poljoprivredna proizvodnja i u Srbiji treba da bude u ovom trenutku okrenuta prema tim malim poljoprivrednim gazdinstvima, a u Srbiji ih ima preko 600 hiljada, od 750 hiljada u poslednjih 14 godina. U poslednjih 12 godina, do 2012. godine izgubili smo 150 hiljada poljoprivrednih gazdinstava, uglavnom malih i ja mislim da ona kroz specijalizaciju proizvodnje mogu da budu izuzetno održiva. Što se tiče ovog dela u veterini, njega ću da vežem upravo sa tim malim poljoprivrednim gazdinstvima sa prethodna dva predloga zakona koja obuhvataju karpatsko područje i da kažem da mi moramo da uskladimo našu zakonsku proceduru, da se ja slažem sa ocenama po pitanju ovih sporazuma i ugovora sa poslanicima opozicije, ali mislim da su napravili neke greške koje ova vlada i ovo ministarstvo mora da otkloni. Tu pre svega mislim na šansu da se razvijaju mala poljoprivredna gazdinstva i neko ko to govori, a pre nekoliko godina 2011. godine, Zakonom o dobrobiti životinja zabrani uzgoj krznašica činčila, nerčeva i nutrija radi proizvodnje krzna. Neko ko zabrani tu vrstu proizvodnje time je ugrozio, odnosno ona će biti zabranjena od 2018. godine i 2019. godine, time je uskratio mogućnost da se zainteresuje još nekoliko stotina gazdinstava koja na veoma malom prostoru, baveći se farmerskom proizvodnjom krznašica činčila, nerčeva i nutrija ostvaruje znatan prihod, a time doprinose da i država ostvari značajne devizne suficite, ali se neko našao zashodno da zabrani uzgoj krznašica, pri tome nije ograničio uvoz bundi. Dakle, bunde od krzna mogu da se uvezu, ali od 2018, 2019. godine nećemo moći da proizvodimo činčile, nerčeve radi krzna. Time nismo zaštitili ove životinjske vrste, nismo ništa učinili, samo smo ograničili mogućnost da najmanja poljoprivredna gazdinstva na veoma malom posedu ostvare značajan prihod i tako izdržavaju sebe, svoju porodicu, a naravno kroz poreze i doprinose stvaraju preduslove da se ova država izdržava od svojih prihoda. Ukoliko želimo da oživljavamo i karpatsko područje, ukoliko želimo da oživljavamo mala poljoprivredna gazdinstva, u takvim situacijama mi moramo da izbegavamo da donosimo zakone koji su štetni i za koje nam nije EU propisala da moramo da ih donesemo jer više zemalja, gotovo više od polovine zemalja se bavi uzgojom krznašica radi dobijana krzna, ali eto mi smo se našli pametni da to zabranimo na takav način, uvozimo nekoliko stotina farmera. Takođe, pošto su šume u pitanju moram da skrenem pažnju ministarstvu da se tartufi više ne dobijaju samo u ubiranju šumskih plodova, nego da se i oni proizvode osporavanjem korena lešnika prilikom sadnje. Dakle, oni se proizvode tako da treba ispraviti nasleđene pravilnike kojima se zabranjuje, odnosno kojima se limitira izvoz tartufa na određenu količinu. Time se želelo zaštititi šumsko blago, međutim, u međuvremenu već nekoliko godina ima ljudi koji se bave proizvodnjom tartufa kroz podizanje zasada lešnika i to sasvim uspešno rade, tako da umesto da se legalno izvozi ova vrsta pečurke, mi moramo da gledamo kako proizvođači tartufa to švercuju i uglavnom švercom izvoze napolje zato što se neko setio da pre ove Vlade ograniči taj izvoz i da ga limitira na manje količine nego što je to bilo za vreme Obrenovića. Dakle, imamo niz nekih pravilnika, ugovora i sporazuma koji nisu produktivni, za razliku od ovih koji kroz zaštitu šuma i održivi turizam na Karpatima mogu stanovništvu koje je u prilično devastiranim, ruralnim područjima da donesu šansu da kroz poljoprivrednu proizvodnju, da kroz turizam dopune svoje prihode i ukoliko se bude vršila prerada tih poljoprivrednih proizvoda šumskog bilja i lekovitog bilja, u takvim okolnostima oni stiču sa svojim porodicama šansu da ostanu i da više se seosko stanovništvo ne odlazi u industrijski mrtve gradove, da se teritorije ne prazne, jer ukoliko se naše teritorije isprazne tu teritoriju pre ili kasnije zauzeće neki narod. Znam da u Beogradu nema više mesta u vrtićima, da veliki gradovi ne gube stanovništvo, ali zato male sredine na stotine sela, a sada i manje varošice nestaju pred našim očima i ukoliko se ovako nastavi, budućnost poljoprivrede i sela će biti propast. Zato treba raskinuti sa nekim pogubnim predlozima, sa zakonima, sa raznim uredbama. Sve to treba preispitati, da one budu u korist države, odnosno u korist stanovništva koje u otežanim uslovima pokušava da napravi poljoprivredni proizvod dosta kvalitetan, dosta zdrav. Mislim da je naša šansa da kroz prerađivačku industriju nađemo posao i za sina i za oca, da možemo da nađemo posao za oca na njivi, sin da radi i preradi ili da se bavi prerađivačkom delatnošću, da to bude što bliže mestu poljoprivredne proizvodnje i na takav način uštedimo i na putovanju radne snage, na takav način rasteretimo i ovako prevelike gradove koji dolaskom novog stanovništva moraju da infrastrukturu proširuju, da prave sebi troškove. Ja volim da Beograd bude lep, uređen grad. Volim da to budu i Kragujevac i Niš, ali to ne treba da bude na uštrb seoskog stanovništva, da se selo ne raseljava, da nemamo stanovništvo koje tumara po predgrađima besposleno, nego da se ono koje živi na selu zadrži, a da ono koje ima neke svoje posede, ima neku perspektivu po mogućstvu vrati iz gradova na očeva i dedovska imanja i da na takav način budu zadovoljni i stanovnici u gradu i u selu, da se podigne kvalitet života na selu, da bude približan onom u gradu. Mislim da bi u takvoj situaciji bila i država na dobitku. Dakle, ne bi bilo nenaseljenih područja, a s druge strane bi se rasteretili gradovi koji su pretrpani i koji nemaju industrijsku podlogu, odnosno nemaju podlogu za očuvanje standarda stanovništva u gradovima. Ja volim da u gradu budu lepi i čisti, volim da ima odgovarajući broj stanovnika, ali takođe moramo voditi računa da budućim zakonima, kao što je ovih nekoliko, zadržimo stanovništvo u ruralnim područjima, pre svega u onim sredinama gde su mala poljoprivredna gazdinstva, gde se može proizvoditi organska hrana, što je prethodni jedan kolega rekao, ali se ne slažem sa tim da imamo dve pameti. Kada smo opozicija onda imamo otprilike mišljenje šta bi radili kada bi bili vlast i uglavnom je to ispravno i zato podržavam stavove opozicije po ovim zakonima, ali dok su bili vlast nisu baš toliko vodili računa. Sećam se da su ovde pomenuti genetski modifikovani organizmi koji ne treba da budu u područjima Karpata, ja se sa tim slažem, ali poslanik koji je to govorio je u izbornoj kampanji 2012. godine, zajedno sa nosiocem izborne liste govorio o novim genetskim modalitetima u proizvodnji hrane. Dakle, to odudara od onoga što su činili dok su bili vlast, jer su planirali nove genetske modalitete, planirali su biljne i genetski modifikovane organizme, ali onog trenutka kada su prešli u opoziciju sasvim su promenili svoje stavove. Ja podržavam tu promenu stava, ali da se zna da je pretila velika opasnost da se ti genetski modifikovani organizmi, da su pobedili 2012. godine, nastave. Neprihvatljivo je takođe, moramo voditi računa o tome, ovih dana su stočari posebno aktivni da po pitanju uvoza svinjskog mesa, da moramo voditi računa na koji način se hrane svinje u EU, da li se hrane od genetski modifikovanih organizama, od takve vrste stočne hrane koja je za 30% jeftinija prilikom proizvodnje nego ona koju mi proizvodimo. Dakle, naš stočni fond se hrani sasvim ispravnim nemodifikovanim organizmima, sasvim ispravnom stočnom hranom, ali se bojim da ona stoka koju trenutno uvozimo i meso koje uvozimo, pre svega iz razvijenih zemalja i zemalja EU, da je ta stoka gajena genetski modifikovanim organizmima i preko ishrane takvo meso je ipak dobijeno ishranom stoke od genetski modifikovane hrane. Treba voditi računa, ne znam na koji način to sve treba ispitati. To je pitanje za Upravu za veterinu, na koji način izvršiti kontrolu, ali naši stočari s pravom protestuju i traže određenu vrstu zaštite, s obzirom da proizvodnja, recimo, soje, koja nije genetski modifikovana, je 30% skuplja nego ukoliko se proizvodi genetski modifikovana, kao što se u nekim zemljama proizvodi. Ukoliko se uvozi meso iz tih zemalja, a čini mi se 2007. ili 2008. godine, za vreme vladavine bivšeg režima, čak je genetski modifikovana soja, odnosno sačma od genetski modifikovane soje uvožena u našu zemlju, a našim zemljoradnicima je zabranjena takva vrsta proizvodnje. Ja se slažem da ona bude zabranjena, ali da prilikom uvoza vodimo računa da na takav način ne kažnjavamo naše stočare u korist stočara stranih zemalja, jer mislim da je preterano da mi izvozimo tri, tri i po miliona tona kukuruza, više stotina hiljada tona soje, više stotina hiljada tona stočnog brašna, jer su to otprilike imputi da možemo da proizvedemo, znači, to su sirovine na osnovu kojih možemo da proizvedemo oko milion tona mesa žive vage, što bi bilo oko milijardu kilograma. Ta vrednost bi bila blizu dve milijarde. Mislim da ono što proizvedemo po pitanju kukuruza, soje, stočnog brašna itd. treba da upotrebimo za svoje stočarstvo, da stočari zarade neki dinar, a da klaničnu industriju, koja radi sa 30% kapaciteta, u potpunosti uposlimo i kroz razvoj malih poljoprivrednih gazdinstava, jer nije tačno da je EU sačinjena samo od velikih poljoprivrednih gazdinstava. Preko 70% poseda je manje od 10 hektara, a u Grčkoj, Italiji, Španiji su preko 70% poseda manji od pet hektara. Ista je gotovo struktura kao u Srbiji. Mislim da mi moramo, za razliku od nekih bivših vlada i ministara, da se okrenemo i da omogućimo specijalizaciju malim poljoprivrednim gazdinstvima i da oni na određeni način ne budu tehnološki višak, dakle, da se ne smatraju neproduktivnim, da na svom posedu mogu i te kako da naprave dobar, kvalitetan proizvod, jer nije tajna da jedan hektar plastenika može da proizvede povrća i do 100.000 evra na jednom hektaru. Ukoliko poljoprivredno gazdinstvo ima pet članova, može da uposli još pored svojih pet članova porodice, još pet drugih. Može 10 ljudi da radi na jednom hektaru. Ukoliko to sve upakujemo, preradimo, na takav način možemo ne samo da razvijemo poljoprivrednu proizvodnju, već i da uposlimo radnu snagu, tako da ono što seljaci proizvedu, radnici prerade i da svako svoj dohodak koji je zarađen poštenim radom, znojem i trudom, da braća po muci, braća po znoju odnesu svojim porodicama. Vreme je da raskinemo sa gubitničkim politikama, ma koliko nas to koštalo. Ovi sporazumi su korak u dobrom pravcu. Ovo što se tiče veterine je veoma značajno, s obzirom da određeni broj bolesti sa životinja prelazi na ljude. Ne treba da govorim o svinjskom gripu, ptičjem gripu itd. Izuzetno visoke standarde treba držati u veterini, jer ona direktno utiče na bezbednost hrane. Mi moramo to držati na visokom nivou, s obzirom da smo poljoprivredna zemlja i da svoj ekonomski razvoj možemo bazirati na poljoprivredi, prehrambenoj industriji, pre svega na stočarstvu, preradi i da prateće delatnosti samo servisiraju, jer mislim da su poljoprivreda i prerađivačka industrija dve grane koje ovu državu mogu bolje da izdržavaju nego zlatne poluge i dijamanti. Što se tiče Zakona o zaštiti bilja, to je veoma bitno zbog štetnih organizama i karantina koji mora biti vezan za to. Verujem da naša fitosanitarna kontrola i dalje radi posao na dosta visokom nivou. Mislim da ovaj sporazum sa Ukrajinom može da doprinese da se to radi još bolje. Mislim da u Upravi za veterinu ubuduće možemo da napravimo znatno bolji rezultat i da pokušamo da dizanjem nekih standarda uvozimo što manje mesa treće kategorije, smrznutog mesa, a da što više proizvodimo domaće stoke, da se naša klanična industrija snabdeva stokom, svinjama, govedima, da se snabdeva iz naših poljoprivrednih gazdinstava, da se razvija mlečna industrija, jer i njoj preti opasnost. Podržavam svaki napor Vlade u intenciji da se naša poljoprivredna proizvodnja u skladu sa SSP-om, da se na osnovu čl. 32. i 41. maksimalno zaštiti domaća poljoprivredna proizvodnja, jer nam to taj sporazum omogućava, pre svega u mlekarstvu, proizvodnji sira, a naravno i da se na određeni način uvođenjem vancarinskih mera i prelevmana zaštiti stočarska proizvodnja u Srbiji, da se uvedu sezonski i stalni prelevmani i na takav način da makar ista šansa našim poljoprivrednim proizvođačima i da nam ubuduće budućnost sela ne bude propast. Hvala.
Hvala. Da li još neko od ovlašćenih predstavnika želi reč? (Ne) Poštovani narodni poslanici, danas završavamo sa radom i nastavljamo sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici nastavljamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 96 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 91 narodni poslanik, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, želi reč, da zatraži obaveštenje ili objašnjenje, u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Aleksandar Čortić. Izvolite.