Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici Hrvatskoga sabora. Promjene Ustava Republike Hrvatske, kao i Ustavni zakon o izmjenama i dopunama Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina uvjetuju izmjene Zakona o izboru zastupnika u Hrvatski sabor. Naime, Ustavom se utvrđuje da birači bez prebivališta u Republici Hrvatskoj imaju pravo izabrati tri zastupnika, a biračko pravo ostvaruju na biračkim mjestima u sjedištima diplomatskog konzularnih predstavništva Republike Hrvatske u stranoj državi u kojoj borave. Nadalje, ustavnim zakonom o izmjenama i dopunama Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina propisano je da se nacionalnim manjinama koje na dan njegovog stupanja na snagu u stanovništvu Republike Hrvatske sudjeluju sa više od 1,5% stanovnika, jamči najmanje tri zastupnička mjesta na temelju općeg biračkog prava. A nacionalnim manjinama koje sudjeluju s manje od 1,5% u stanovništvu pored općeg biračkog prava, na osnovi posebnog biračkog prava imaju pravo izabrati 5 zastupnika pripadnika nacionalnih manjina. Navedene promjene Ustava Republike Hrvatske i Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina ugrađene su i razrađene u Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor na sljedeći način: Prvo, izbori se provode na biračkim mjestima na području Republike Hrvatske i u sjedištima diplomatsko-konzularnim predstavništvima Republike Hrvatske u stranoj državi. Drugo, birači koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj imaju pravo na zastupljenost u Saboru i biraju tri zastupnika na temelju kandidacijskih lista u posebnoj izbornoj jedinici. Ovi birači na kandidacijskim listama predlažu najmanje 6 a najaviše 14 kandidata za zastupnike. Zastupnici, biti će izabrani sa kandidacijskih lista u posebnoj izbornoj jedinici birača koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj, utvrđuju se primjenom razmjernog modela sukladno uspjehu na izborima, a za izračun rezultata primjenjuje se Dontova metoda. Nadalje, birači odnosno pripadnici nacionalnih manjina koji u stanovništvu Republike Hrvatske sudjeluju sa manje od 1,5% stanovnika pored općeg biračkog prava imaju posebno biračko pravo u izborima zastupnika u Sabor. Ove nacionalne manjine koje u stanovništvu Republike Hrvatske sudjeluju sa manje od 1,5% stanovnika biraju 5 zastupnika pripadnika nacionalnih manjina u posebnoj izbornoj jedinici koji čini cjelokupno područje Republike Hrvatske. Pravo predlaganja kandidata za zastupnike nacionalnih manjina i njihove zamjenike imaju političke stranke i birači nacionalnih manjina koji biraju zastupnike. Razlika je u odnosu na sada važeće odredbe Zakona što su iz kruga predlagača brisane Udruge nacionalnih manjina. I sljedeća novina je nacionalnim manjinama koje na dan stupanja na snagu Ustavnog zakona o izmjenama i dopunama Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina u stanovništvu Republike Hrvatske sudjeluju sa više od 1,5% stanovnika jamči se najmanje tri zastupnička mjesta pripadnika te nacionalne manjine u Saboru. Političke stranke i birači Srpske nacionalne manjine, svoje kandidacijske liste predlažu u svim izbornim jedinicama, sa istim kandidatima na kandidacijskoj listi, budući Srpska nacionalna manjina je ta koja u momentu stupanja na snagu Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina je zastupljena u stanovništvu Republike Hrvatske više od 1,5%. Ako kandidacijske liste Srpske nacionalne manjine nisu dobile tri zastupnička mjesta u Saboru na temelju utvrđenih rezultata izbora, primjenom razmjernog modela sukladno uspjehu na izborima, zastupnička mjesta do zajamčenog broja određuju se na temelju ukupnog broja glasova pojedine kandidacijske liste u svim izbornim jedinicama. Zajamčena zastupnička mjesta osvaja ona kandidacijska lista Srpske nacionalne manjine koja je ostvarila najveći broj glasova. Ako neka od lista Srpske nacionalne manjine ostvari pravo na jedno zastupničko mjesto u Saboru, na temelju utvrđenog rezultata izbora, tri zajamčena zastupnička mjesta dobiva kandidacijska lista Srpske nacionalne manjine koja je ostvarila najveći broj glasova u ostalim izbornim jedinicama. Ako s liste nacionalne manjine, ako su liste Srpske nacionalne manjine ostvarile pravo na dva zastupnička mjesta u Saboru, na temelju utvrđenih rezultata izbora, dva zajamčena zastupnička mjesta dobiva kandidacijska lista Srpske nacionalne manjine koja je ostvarila najveći broj glasova u ostalim izbornim jedinicama. Na ovaj način smatramo da smo ugradili i razradili odredbe Ustava i Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina u vezi izbora zastupnika u Hrvatski sabor. Donošenjem ovog Zakona, uvjetovano je rokovima iz Ustavnog zakona o provedbi Ustava Republike Hrvatske, kojim je propisano da će se zakoni kojima se uređuje izbor zastupnika u Sabor donijeti najkasnije godinu dana prije održavanja redovnih izbora za zastupnike Hrvatskoga sabora. Tako da uz ovaj Zakon o izborima, potrebno će biti donijeti Zakon o izbornim jedinicama i Zakon o financiranju izbornih aktivnosti, izborne promidžbe, na koji način bi se zaokružili izborna zakonodavstvo potrebno za održavanje sljedećih parlamentarnih izbora. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Da. Odbor za ljudska prava i nacionalne manjine, predsjednik uvaženi Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina razmotrio je na svojoj 44. sjednici Prijedlog zakona o izmjena i dopunama Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor s Konačnim prijedlogom Zakona. Odbor je ovaj zakon razmatrao kao zainteresirano radno tijelo. Većina članova odbora podržala je predloženi zakon ocijenivši da se radi o rješenjima utvrđenim promjenama Ustava te izmjenama i dopuna Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina usvojenog u lipnju ove godine koja se u Izbornom zakonu moraju operacionalizirati kako bi se mogla primjenjivati na predstojećim izborima za zastupnike u Hrvatski sabor. To se odnosi kako na biračko pravo, broj i izbor zastupnika hrvatski državljana bez prebivališta u RH u Hrvatski sabor, te i na biračko pravo, broj i izbor saborskih zastupnika nacionalnih manjina. Pojedini članovi odbora istaknuli da se ovaj zakon trebao donijeti u redovitoj proceduri obzirom da se po njihovom mišljenju iz dosadašnjih reakcija na prijedlog zakona može zaključiti da su pojedine odredbe nedorečene što u provedbi izbora može dovesti do poteškoća. Pri tome je zatraženo detaljnije razrješenje načina izbora i utvrđivanja zastupnika Srpske nacionalne manjine. Izneseno je i mišljenje da je kod manjina koji u stanovništvu RH ... smanjio 1,5% trebalo otvoriti širu raspravu imajući u vidu da se u sadašnjem zakonom utvrđene skupine i po 12 manjina kao i skupine u kojima se pojedine skupine izrazito izdvajaju svojim brojem a sve ih zastupa samo jedan zastupnik. Međutim većina odbora ocijenila je da je svrha ove izmjene i dopune Izbornog zakona samo provedba Ustava i Ustavnog zakona i da otvaranje drugih pitanja prelazi okvire zadane ovim temeljnim aktima, te da je hitnost postupka uvjetovana potrebom da se prava utvrđena Ustavom i Ustavnim zakonom mogu primijeniti na predstojećim izborima. Naglašeno je da je izborno pravo nacionalnih manjina o kojem se raspravljalo u nekoliko saborskih mandata te da je o potrebi uklanjanja svojevrsne izborne segregacije nacionalnih manjina postignut konsenzus što je provedeno ovogodišnjim promjenama Ustava i Ustavnog zakona. Stoga bi odugovlačenje promjene Izbornog zakona značilo da se na predstojećim izborima ne može ostvariti ono što je Ustavom i Ustavnim zakonom utvrđeno kao zajamčeno pravo nacionalnih manjina. Nakon provedene rasprave odbor je većino glasova 8 za i 1 suzdržan odlučio predložiti Hrvatskom saboru do donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav? Ne. I Odbor za zakonodavstvo? Ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo na samom početku ću kazati da Klub zastupnika HDZ-a podupire ovaj prijedlog zakona. Naime, izmjene i dopune Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor treba proanalizirati kroz dvije otvorene cjeline. Prva od tih cjelina ili prva od njih odnosi se na promjene Ustava Republike Hrvatske u odnosu na Ustavom razrađeno biračko pravo, a druga cjelina odnose se na izmjene Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Dakle, i jedna i druga izmjena uvjetuju direktnu izmjenu odredaba ovog zakona, dakle logična su posljedica ove izmjene i dopune uprava promjena Ustava i Ustavnog zakona. A ja bih kazao i u meritumu ali i u smislu rokova. Dakle, u meritumu u smislu pravnih instituta koji razrađuju, a u smislu rokova naše obveze u smislu pripreme izbornog zakonodavstva za predstojeće izbore za HRvatski sabor, jer osim ovih zakona naravno da su tu još zakoni koji moraju urediti i definirati izborne jedinice po odluci Ustavnog suda, a naravno da je tu obveza i donošenja Zakona o financiranju političkih stranaka i izborne promidžbe. Nadalje, izmjenom članka 45. Ustava Republike Hrvatske zapravo uvjetuje se nužna izmjena odredaba Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor i to na idući način. Prvo ili pod a) u izborima za Hrvatski sabor, birači dakle hrvatski državljani s navršenih 18 godina koji nemaju prebivalište u RH imaju pravo izabrati 3 zastupnika u Hrvatski sabor u skladu sa zakonom. Drugo, dakle to pravo ostvaruje se na neposrednim izborima tajnim glasovanjem pri čemu birači koji nemaju prebivalište u RH ostvaruju biračko pravo na biračkim mjestima u sjedištima diplomatsko-konzularnih predstavništva RH u stranoj državi u kojoj prebivaju. I treće, a isto se tako referira i odnosi na članak 45. izmijenjeni članak 45. Ustava Republike Hrvatske dakle RH osigurava svojim državljanima s prebivalištem u RH koji se u vrijeme izbora zateknu izvan granica RH ostvarivanje biračkog prava tako da mogu glasovati u sjedištima diplomatsko-konzularnih predstavništva RH u stranoj državi u kojoj se nalaze ili na koji drugi način koji se isto tako određuje ili uređuje zakonom. Što se tiče druge cjeline predmetnih izmjena ona se direktno naslanjanju na izmjene Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Naime, ravnopravnost i zaštita nacionalnih manjina uređuju se Ustavnim zakonom koji se donosi po postupku za donošenje organskih zakona, a zakonom se može pored općeg biračkog prava pripadnicima nacionalnih manjina osigurati posebno pravo da biraju svoje zastupnike u HRvatski sabor. Pripadnicima svih nacionalnih manjina jamči se pravo pripadnosti svojoj nacionalnoj manjini, ali ne samo to nego i slobodno korištenje svog jezika, pisma i kulturna autonomija. U toj cjelini ili u tom smislu predmetni zakon se mijenja i naravno da tu treba istaknuti tri odredbe koje reguliraju ove materije. Treba ih posebno ili dodatno naglasiti. Prva se nalazi u članku 6. dakle nacionalne manjine koje u stanovništvu RH sudjeluju s manje od 1,5% stanovnika biraju 5 zastupnika pripadnika nacionalnih manjina u posebnoj izbornoj jedinici koje čini cjelokupno područje RH. Drugo, političke stranke i birači Srpske nacionalne manjine svoje kandidacijske liste predlažu u svih 10 izbornih jedinica s istim kandidatima na kandidacijskoj listi. I treća odredba koja u smislu ovih izmjena treba naglasiti, ako kandidacijske liste Srpske nacionalne manjine nisu dobile 3 zastupnička mjesta u Saboru na temelju utvrđenih rezultata izbora, a sukladno članku 40. ovog zakona zastupnička mjesta do zajamčenog broja određuju se na temelju ukupnog broja glasova pojedine kandidacijske liste u svim izbornim jedinicama. Zaključno, a shodno svemu izloženom, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire ove izmjene i dopune predloženog zakona i kao što sam uvodno kazao, uz još izmjenu zakona koje reguliraju izborne jedinice i naravno donošenje zakona kojim se detaljno uređuje financiranje političkih stranaka izborne promidžbe zaokružili bismo odnosno stvorili smo sve normativne preduvjete za buduće izbore za zastupnika u Hrvatski sabor. Shodno svemu izloženom, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Prijedlog izmjena i dopuna Izbornog zakona odnosno onih dijelova zakona koji su posljedica nedavnih izmjena Ustava i Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Držimo da je kod važnih zakona, a Izborni zakon to svakako jest, potrebno provesti raspravu u dva čitanja kao što je po našem mišljenju potrebno postići najširi konsenzus parlamentarnih stranaka o ovim pitanjima. Kako je prema Ustavnom zakonu o provođenju Ustava krajnji rok za donošenje ovih izmjena i dopuna zakona godina dana prije redovnih parlamentarnih izbora, dakle negdje do ožujka 2011., smatramo da ima dovoljno vremena da ove izmjene i dopune raspravimo u dva čitanja. Smjer ovih izmjena i dopuna zadan nam je Ustavom i Ustavnim zakonom o pravima manjina koji smo donijeli uz široki konsenzus parlamentarnih stranaka i sve ono što se drži tog smjera klubu SDP-a je prihvatljivo. Podržavamo dakle i to da birači koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj glasuju u sjedištima diplomatsko-konzularnih predstavništava, kao i da biraju tri zastupnika u Hrvatski sabor te podržavamo dvostruko pravo glasa pripadnika nacionalnih manjina koji u ukupnom broju stanovnika sudjeluju s manje od 1,5%. Imamo međutim ozbiljne primjedbe na članak kojim se uređuje izbor pripadnika Srpske nacionalne manjine na koju se jedino odnosi odredba Ustavnog zakona o pravu na najmanje tri predstavnika temeljem općeg prava glasa sa kandidacijskih lista srpske nacionalne manjine. Analizirajmo dakle o čemu se radi. U prijedlogu zakona definirano je da liste Srpske nacionalne manjine izlaze s jednom listom u svih 10 izbornih jedinica. Smatramo da je to dobro rješenje jer se na taj način završava razdoblje izbornog apartheida kojem su bili izloženi pripadnici svih nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj kad su se birači koji su pripadnici nacionalnih manjina morali na biračkom mjestu prebacivati s jednog popisa birača na drugi i na taj način već smo u startu imali upitnu tajnost glasovanja. U prijedlogu zakona definirani su i uvjeti koji se moraju ispuniti da bi liste Srpske nacionalne manjine ostvarile pravo i na četvrti mandat jer Ustavni zakon govori o najmanje tri mandata, dakle dopušta i veći broj mandata. Pravo na četvrti mandat ostvarilo bi se u slučaju da liste Srpske nacionalne manjine prijeđu prag u jednoj ili dvije izborne jedinice. Skrećemo pozornost na nelogičnost prijedloga po kojem je bolje dobiti manje glasova nego dobiti više glasova. Naime, ako liste Srpske nacionalne manjine dobiju dva mandata ostvaruju pravo na dva dodatna i tako imaju četiri. Ako pak dobiju tri mandata ne ostvaruju pravo na dodatne mandate i tako ostaju samo na tri. Iako smatramo da postoje bolja i logičnija rješenja, to nije razlog zbog kojeg ne bi podržali ovaj zakon. Ono zbog čega ne možemo podržati zakon u ovom obliku jest način raspodjele zajamčenih mandata. Prema prijedlogu zakona zajamčene mandate dobila bi samo jedna lista, ona koja bi dobila najveći broj glasova. To se u teoriji zove tzv. premijski sustav. Možemo pretpostaviti tko daje i tko uzima tu premiju. Premiju daje HDZ, a uzima je njihov koalicijski partner SDSS. Moramo reći da nam je žao i jednih i drugih, HDZ-a zato jer je zbog tri glasa koja podržavaju Vladu pristao na ovakvo rješenje koje je nezabilježeno u izbornim sustavima u Republici Hrvatskoj od same uspostave demokracije. Niti kad se birao Županijski dom gdje su se birala tri zastupnika iz svake županije pa niti danas kada biramo tri zastupnika u dijaspori nismo imali ovakvo rješenje. Uvijek se biralo proporcionalno, Dontovim sustavom. Ovakvo rješenje HDZ se nije niti za sebe usudio predložiti, a danas je popustio koalicijskim partnerima. Žao nam je i SDSS-a. Nikad nismo mislili da će nam postati upitna njihova privrženost demokraciji i demokratskim principima, ali izgleda da je točna konstatacija da vlast kvari. Zatražiti da se mimo realne snage stranke temeljem broja glasova, a neovisno o broju glasova konkurentskih stranaka bude ekskluzivni predstavnik jednog dijela Srba u Hrvatskoj ne priliči stranci koja u svojem nazivu nosi pridjev demokratska. Zatražiti da se temeljem jednog glasa više dobiju sva tri mandata, za što je inače potrebno oko 40 tisuća glasova, nije pošteno, nije pravedno i nije demokratski. Iako takvo rješenje nama, kako bi se reklo, ne ide ni iz džepa ni u džep mi ga zbog vlastite savjesti i odgovornosti prema građanima ne možemo niti prihvatiti, a niti prešutjeti. Dosadašnji rezultati izbora, bilo parlamentarnih bilo županijskih, pokazuju da stranke sa srpskim predznakom dobivaju glasove od 35 do 45 tisuća birača što odgovara stvarnoj snazi 3 do 4 mandata. Pretpostavljamo da se tim brojem rukovodilo i kod određivanja kvote od 3 mandata, iako bi prema ukupnom broju birača to moglo biti i daleko više. Na prošlim parlamentarnim izborima više od 70% birača koji su bili na popisu birača Srpske nacionalne manjine, a izašli su na izbore, uzelo je listić u redovnim izbornim jedinicama. Stoga su 3 zajamčena mandata rezervirana za predstavnike manjeg dijela glasača srpske nacionalnosti i nema nikakvog razloga da ona budu i zakonom rezervirana samo za jednu stranku. Ako pak ta stranka želi biti jedini predstavnik tog dijela birača onda se za to mora izboriti svojim glasovima i premoćnom pobjedom nad ostalim strankama koje imaju manjinski predznak. SDP im u tome neće ni pomagati ni odmagati. Dosadašnji rezultati izbora pokazuju da SDSS zastupa nešto više od 70% od onih 30% građana srpske nacionalnosti koji glasuju za manjinske stranke. S tom potporom vrlo je blizu ostvarenju tog cilja da dobije sve manjinske mandate sa 70% glasova da, ali sa samo jednim glasom više ne. Vrlo je rijetko jedno zakonsko rješenje, a posebno rješenje u Izbornom zakonu ovako očito pisano samo za jednu stranku kako su ove izmjene pisane za SDSS. Mi se zalažemo za demokratsku utakmicu u kojoj se mandati ostvaruju temeljem glasova u kojem svaki mandat vrijedi jednako ili barem približno jednako, u kojem jedan mandat vrijedi 10-tak tisuća glasova, a ne u kojem tri mandata vrijede jedan glas. Želimo vjerovati da su se kolege iz SDSS-a malo zanijeli ili zaigrali prilikom predlaganja ovakvog rješenja i da na njemu neće ustrajavati i tako dovoditi HDZ u još neugodniju situaciju kao što je sada. Kada bi pak na tome i HDZ i SDSS ustrajali to bi za nas bio primjer političke korupcije kojim jedan koalicijski partner nagrađuje drugog. To bi bio primjer političkog torbarenja, ne onog Sanaderovskog u kojem su se u torbama nosili novci predsjednicima koalicijskih stranaka nego ovog najnovijeg, u kojem se koalicijskim strankama u torbi nose mandati koji nemaju pokriće u glasovima. Takvo rješenje ne možemo prihvatiti i ukoliko ono ostane ovakvo nećemo glasati za ovaj zakon, a mislimo da bi najbolje bilo da zakon ide u drugo čitanje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na redu je klub SDSS-a, uvaženi zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Prvo što se tiče prijedloga izmjena i dopuna Izbornoga zakona za pripadnike nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj uključujući i Srbe u Republici Hrvatskoj ovo predstavlja vrlo značajnu izmjenu, izmjenu za koju smo čekali, za koju smo se borili, a u proteklih gotovo 18 godina. Ja možda ne, jer toliko mandata u Saboru nisam bio ali kolega Furio Radin i drugi svakako da. I u tom smislu je danas ova rasprava i ova činjenica da je ovaj Zakon nakon izmjena Ustava i Ustavnog zakona došao na dnevni red za nas doista veoma značajan dan. On je značajan dan zato što unapređuje izbornu praksu, izborno zakonodavstvo i zato što otklanja slabosti koje su svih ovih godina posebno od '92. i '95. godine na ovamo bile na snazi a koje su stvarale segregacijske uvjete na biračkim mjestima, po kojem se ljude prepoznavalo, dijelilo po etničkoj pripadnosti, prozivalo na biračkim mjestima da li žele glasati po etničkoj pripadnosti i to u vremenima koja su bila veoma teška i koja su ljude dovodile do toga da izbjegavaju dolazak na biračka mjesta, i koje su ljude navodila do toga da se i ne izjašnjavaju i da ne glasuju. Mi smo sa izmjenama Ustava odnosno Ustavnog zakona i sa izmjenama ovoga Izbornoga zakona i za manjine koje su, sudjeluju u ukupnom stanovništvu do 1 i pol posto i za one iznad jedan i pol posto omogućili da se takva praksa prekine. I više te vrste ponižavanja ljudi na biračkim mjestima, segregacije na biračkim mjestima, narušavanja tajnosti biračkog postupka na biračkim mjestima neće biti i to smatramo najvećim postignućem u ovim promjenama i to smatramo najvećom stvari koju smo mogli učiniti za birače i koju smo mogli učiniti za zakonitost i koje smo mogli učiniti za demokraciju u Hrvatskoj. Istovremeno, očuvali smo ono što je predstavljalo vrijednost u ovih 20 godina, a to je prisutnost manjinskih mandata i manjinske politike i u Saboru i u političkom životu Hrvatske bez kojih manjinskih mandata i bez koje manjinske politike uz sve prigovore koje smo mogli čuti i koje smo sami mogli upućivati jedni drugima sasvim sigurno ne bi bilo unapređenja političke kulture u Hrvatskoj, ne bi bilo unapređenja tolerancije u Hrvatskoj, ne bi bilo upozoravanja na manjinske probleme i manjinsku problematiku u Hrvatskoj bez tih mandata i bez ljudi koji su ovih 20-tak godina obnašali funkciju tih mandata. I bez obzira na to što nije jednostavno nositi ni za one koji su nosioci ekskluzivnu ulogu manjinskih zastupnika, a vi kolegice i kolege posebno dobro znate što je to značilo i što to znači još uvijek u Hrvatskoj i ovdje u ovom Saboru. Mi nismo imali, nismo se plašili toga da to nosimo. I kad je god trebalo pristali smo na to da teškoće koje nosi sa sobom uloga manjinskog zastupnika u Saboru nosimo zajedno sa teškoćama s kojima to nose manjinski zastupnici. Tako ćemo sa jednakom ozbiljnošću prihvatiti prigovore koje smo malo prije čuli od kolege Bauka, koji na žalost nisu ozbiljni prigovori ali jesu dosjetke, a u politici dosjetke ću reći nešto kasnije u svom govoru. O politici koja je manjinsku problematiku, koja izbor manjinskih zastupnika želi svesti na dosjetku također ću nešto reći malo kasnije. Ono što bih htio sada nešto kazati u vezi sa samim postupkom što se tiče hitnosti može biti da za nekoga 20 godina ili 18 godina nije dug period čekanja da se ovakve izmjene dogode. Za nas je bio predug. Može biti da netko smatra da mi imamo vremena do raspisivanja redovnoga roka za izbore, a mi mislimo da vremena nemamo. Taj je rok tu i da mi moramo pripremiti svoje zakonodavstvo za to. I ako netko misli da o ovome nije vođena rasprava i u Saboru na odborima, među klubovima i u javnosti onda se vara. Rasprava je vođena ne 2 mjeseca, ne 2 godine. Rasprava je vođena godinama. I rješenja koja su predložena nisu rezultat niti samo ovog Koalicijskog sporazuma niti su rezultat preferencije političkih okolnosti koje postoje u Hrvatskoj i rasporeda političkih snaga. On je rezultat promišljanja toga kako da se članak 15. Ustava stavak treći Ustava Republike Hrvatske koji manjinama pored općeg biračkog prava jamči i posebno biračko pravo kako da se taj članak konačno počne realizirati. Kako da se prekine nezakonita praksa da ako koristiš posebno biračko pravo moraš se odreći i općeg biračkog prava i obrnuto. Ako koristiš opće biračko pravo da se moraš odreći posebnog biračkog prava što je bilo nezakonito. Mislite da je bilo jednostavno uvjeriti sve faktore na političkoj sceni uključujući i naše koalicijske partnere u HDZ-u da prihvate tu promjenu. Nije. Ali smo došli do toga jer je bila neminovnost da se to prihvati. A što se tiče predstavnika srpske zajednice, najprije je bio prigovor da su srpski zastupnici eto Srbe lišili toga što neće imati i oni dvostruko pravo glasa. Taj prigovor naravno je drven jer jako se dobro zna da ukoliko bi se i za Srbe u Republici Hrvatskoj, s obzirom na broj birača Srba primijenio isti kriterij kao i na manjine do 1 i po posto, da bi to u ozbiljnom smislu te riječi blokiralo raspravu o tome kako se rukovoditi sa predstavništvom dijaspore i da li je potrebno da se taj, ti mandati ograniče, kao što mi smatramo da je i kao što se postiglo da je, i s druge strane kako da ti glasovi Srba ne poremete odnose između ključnih političkih grupacija u Hrvatskoj s desne i sa lijeve strane. I našli smo rješenje koje je dobro i za odnose između političkih stranaka i koje je dobro kao predstavništvo Srba. Zaštićena su tri mandata koja su po ustavnom zakonu bila najveća granica do koje se moglo doći, ili najveći broj do kojeg se moglo doći, a sad je postignuto da bude najniži broj od kojeg se polazi. Dakle najmanje što mogu imati. I drugo, postignuto je da može biti više mandata, nego li je to zajamčeno bilo dosadašnjom praksom i nego li što je to slučaj sa zajamčenim mandatima. I tu sad dolazimo do pitanja koje neki osporavaju. A to je činjenica da će se mandati osiguravati po dva kriterija, po kriteriju redovnog postupka u izbornim jedinicama, a to znači da će stranačke ili nezavisne liste srpske nacionalne manjine moći svoje kandidate, odnosno svoje zastupnike birati u redovnim izbornim jedinicama kao i sve druge političke stranke. I ukoliko prođu prag od 5% imat će redovan mandat, i za taj mandat će vrijediti onda kriterij proporcionalnosti, i za taj mandat će vrijediti kriterij … [[Ne razumije se.]] izračuna. A za mandat zajamčeni, za tri zajamčena mandata vrijedit će onaj kriterij koji je vrijedio do sada, a to je većinski princip. Oni koji znaju '92., '95. godinu smo također imali dva sistema, imali smo izbor po stranačkim listama, i imali smo izbor po izbornim jedinicama. U jednom slučaju je bio proporcionalan sistem, u drugom slučaju je bio većinski sistem. Mi ne predlažemo ništa drugo nego ono što je bilo, što je bilo pri izboru manjinskih zastupnika, u manjinskim izbornim jedinicama, i ono što je bilo do sada u slučaju prakse biranja na osnovi dva biračka kriterija, odnosno dva izborna kriterija. To je ono što smatramo da je sasvim u skladu i sa dosadašnjom praksom i sa modelima izbornim koji bi mogli biti na snazi. Drugo, što se tiče kolegice i kolege ova tri zajamčena mandata, mi razumijemo da mogu postojati ljudi koji će smatrati da ovdje postoji povlaštenost ove ili one stranačke liste, ili kao što je kolega Bauk u svojoj jeziku dosjetke kazao premijski mandati. Kolega Bauk, u svoja tri mandata jako dobro znam da to što radim nije nikakva premija ni za mene, niti za mnoge druge koji su u vezi samnom. Bilo bi vam bolje da govorite o nečem drugom, a ne o tome da je ovo što ja radim i što rade moji kolege zastupnici premijski posao, jer ako postoji neki posao u ovom Saboru koji bi netko mogao raditi i koji bi se mogao nazvati premijom, sasvim je sigurno da mandat, da se radi posao zastupanja Srba u Hrvatskoj nije premijski mandat, a vi ćete ocijeniti i vama će biti na čast da vidite je li to tako ili nije. A što se tiče tri mandata, ja dopuštam da se o ovome naravno vodi rasprava i treba biti vođena rasprava, ali mi je teško razumjeti da netko tko se manjinskom problematikom bavi od trena do trena, od situacije do situacije, od momenta kad treba napasti neku manjinsku stranku do izbora, a ne bavi se svaki dan i nije mu to temeljni mandat, bolje razumije i bolje zna što treba ili što je dobro za manjinsku zajednicu nego oni koji to rade. Kolegice i kolege, fragmentacija tri zajamčena mandata je nešto što mi ne možemo dopustiti. Fragmentacija ova tri mandata nije demokratski doprinos predstavljanju manjina, a nije ni demokratski doprinos ukupnoj demokraciji u Republici Hrvatskoj, nego otvara prostor za manipulaciju, otvara prostor za to da netko može tko uopće ne pripada manjini skupiti 14 predstavnika manjina, sponzorirati takvu listu, i doći do potrebnoga broja da bi osvojio jedan mandat. Mi to nećemo dopustiti. To nema veze sa SDSS-om. Nikakve veze sa SDSS-om, jer to koliko je nama godina trebalo da stvorimo SDSS, toliko godina može trebati nekom drugom da stvori bolju stranku od SDSS-a. I svatko tko se želi upustiti u takav posao dobro je došao, ali to da se preko noći fragmentiraju mandati i osporava ono što je godinama stvarano sasvim je sigurno da nije nešto što mi možemo prihvatiti kao dobro rješenje, bilo za predstavništvo manjina, bilo za demokraciju. A sad mi dozvolite da kažem nekoliko riječi o politici dosjetke, bez obzira da li je riječ o kvalificiranju ovih mandata, bez obzira da li je riječ o tome da se ovo rješenje naziva političkom korupcijom i bez obzira da li je riječ o tome da se ovo rješenje naziva političkim torbarenjem. O ulozi Samostalne demokratske srpske stranke u razvoju i unapređenju međuetničkih odnosa u Hrvatskoj, o unapređenju političke demokracije neću ovdje govoriti, jer bi bilo ispod moje časti da o tome govorim. Ako sve ono što smo do sada govorili i ono u što vjerujemo da ćemo ubuduće reći nije bio dovoljan prilog tome do koje mjere je nama stalo do unapređenja međuetničkih odnosa i do unapređenja političke demokracije u Hrvatskoj, onda naravno neće biti dovoljno ni da to danas ovdje kažem, pa iz tog razloga to neću činiti. Ali, ukoliko netko misli da se demokracija treba braniti od unapređenja manjinske politike
Privedite kraju.
Ako netko misli, zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, još samo da završim sa ovom rečenicom, da se demokracija treba braniti od boljega ostvarivanja prava manjina u RH i ako netko misli da svi drugi imaju pravo na sporazume, a da pripadnici manjina nemaju pravo sporazumjeti se oko toga što misle da je najbolje za uređenje njihovog položaja onda je u nesporazumu sa tim kako se razumije demokratska igra. Ali, ako nas netko misli optuživati da destabiliziramo demokraciju kao što su nas neki '90-ih optuživali da destabiliziramo državu taj onda ulazi u zonu govora antimanjinskog, korištenja antimanjiskog jezika.
Hvala lijepa. Imamo 4 ispravka netočnih navoda. Prvo je uvaženi zastupnik Arsen Bauk, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ispravljam 2 netočna navoda. Prvi je da je izraz premijski sustav dosjetka. To je netočan navod. Izraz premijski sustav koristi se u teoriji izbornih sustava kao opis onog sustava u kojemu se relativnom većinom dobivaju svi mandati ili jedna nagrada ili premija u mandatima što je upravo predloženo u ovome zakonu. On se razlikuje od većinskog sustava gdje postoje izborne jedinice i gdje pobjeđuje onaj koji ima najveći broj glasova, a razlikuje se i od blokovskog sustava koji je dosad bio u izborima, dakle za pripadnike srpske nacionalne manjine gdje se nije glasalo za listu ili za kandidata nego za blok od 3 kandidata. Prema tome, većinski sustav nije bio nikada, odnosno nije bio u zadnja 2 mandata. Sada je blokovski sustav, a predlaže se premijski sustav. I to nije nikakva dosjetka. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Dio navoda netočnog, kolege Pupovca, ispravio je kolega Bauk, dakle i ja ispravljam netočni navod kolege Pupovca da je kolega Bauk u ime kluba SDP-a iznio dosjetku. Kolega Bauk iznio je ozbiljan prigovor kojim klub SDP-a želi ukazati da Izborni zakon koji se donosi u ovoj sabornici mora biti najdemokratičnije rješenje. SDP apsolutno pozdravlja donošenje ovog zakona, ali smatra da je rješenje kojim se daje ekskluzivno pravo na temelju nerecipročnog, razmjernog broja glasova ostvarenih u izborima nije demokratsko rješenje te da nijedna stranka ne može imati ekskluzivno pravo da zastupa pripadnike bilo koje manjine. Stoga, mi kao klub ne možemo podržati ovako rješenje jer ono pokazuje na političku korupciju kojem se SDSS-u naplaćuje slijepa poslušnost ovoj vladajućoj koaliciji.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Pa netočno je i neprihvatljivo što je izjavio kolega Pupovac mi nećemo dopustiti fragmentaciju mandata. Nema političke stranke niti je smije biti u Hrvatskoj koja to može za sebe ustvrditi i koja se može tako ponašati. Ni u namjeri ni na temelju zakona. O tome da li će biti fragmentacije ili kumulacije mandata odlučuju građani na izborima. Bilo oni Hrvati, bilo oni Srbi, bilo pripadnici bilo koje manjine. Jednako tako nije točno da mi kažemo da je premijski posao zastupati manjine. Znamo da je to vrlo težak posao, znamo da je zastupati različitost i manjine bilo kakvog oblika i sadržaja mukotrpan i težak posao, još dan danas u Hrvatskoj. Da ne spominjemo ratno vrijeme. Ali, SDP se nikada nije skrivao ni u ratu ni sada iza bilo kakvih lista.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Ivan Hanžek. Izvolite.
Ja moram ispraviti uvaženog kolegu Pupovca u jednoj činjenici koja apsolutno vjerujem da stoji i široj javnosti je poznato. Srpska demokratska stranka ne može i nije ekskluzivni zastupnik Srba u Hrvatskoj, ali neki iz te stranke 18-ak godina žele biti novi Pribičević. Pokojni Franjo Tuđman nije ga želio prihvatiti kao novog Pribičevića, ali očito da je sad uspio u tome.
Zahvaljujem. U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Pa eto slažem se, a i ne slažem se sa nekim dijelovima gospodina Pupovca. Slažem se da nije bilo manjinskih zastupnika građanima Srbima, Talijanima, Česima, Romima itd., znači manjinama, bilo bi apsolutno puno teže. Ni ovako im nije lako, ali bez tih zastupnika u Saboru sigurno bi im bilo teže. Neću reći da bi se izgubio sam spomen na građane manjinske nacionalnosti ili manjinskih nacionalnosti zakon, Ustav bi iz zasigurno navodio, ali gotovo bih se usudio reći da u njima van IDS-a teško za ovom govornicom, pa neka me netko ispravi, teško da bi itko progovarao. Utoliko zastupati manjine '92., '93., '95. zasigurno nije bila premija. Premija je možda ući u Sabor sa 300 glasova, a premija možda i jeste sa jednim glasom dobiti sve mandate. Međutim, da se vratim ja na sam zakon, tzv. načelo kako ga mi nekako krstimo "pozitivne diskriminacije" ili dvostrukog prava glasa za predstavnike u ovom zakonu malih manjina apsolutno treba podržati. Treba to podržati iz barem 3 razloga. Treba podržati zbog novog Ustava, treba podržati da se predstavnici manjinskih zajednica u ovoj zemlji konačno mogu deklarirati, da se mogu svojim imenom nazivati i da se, treće, prestane kažnjavati one političke stranke koje najdosljednije brane položaj manjina. Segregiralo se, kao što netko kaže, takvom jednom politikom i manjine, ali se bogami takvom jednom politikom segregiralo i stranke koje skrbe o manjinama. U apartheidu nisu bili kao što je rekao gospodin Bauk samo predstavnici manjina nego u apartheidu su pod navodnicima bile i te stranke koje su skrbile o manjinama. Ako ste vi branili taj položaj, znači članova manjinske zajednice sa kojima ste dijelili i dobro i zlo. Ako ste se zauzimali da se mogu građani u vašoj sredini deklarirati svojim manjinskim imenom ako ste te manjine pomagali, ako ste ih štitili, ako ste ih zastupali, ako ste ih branili, ako ste ih potpomagali, onda ste bili kažnjavani na izborima zamislite ne od tih manjina, nego od zakona koji je onemogućavao da predstavnici tih manjinskih naroda Republike Hrvatske glasaju za te liste. To je bila svjesna politika HDZ-a, do 92. do narednih izbora. Zanimljivo je da su predstavnici manjina mogli glasati za liste na svim lokalnim izborima ali nisu mogli glasati na parlamentarnim izborima. Sada se ovakvim prijedlogom ovakvog zakona ta nepravda otklanja i ja mislim da je to apsolutno u redu kod tzv. malih manjina. E kod Srpske zajednice u Hrvatskoj ili manjine ja se slažem da je ovdje na djelu jedan nastavak dogovora na relaciji kao što je Arsen rekao HDZ-a i SDSS-a. Imamo članak 5. ovog Zakona, nacionalnim manjinama koje na dan stupanja na snagu Ustavnog zakona o izmjenama i dopunama Ustavnoga zakona znači u stanovništvu Republike Hrvatske s više od 1,5% stanovnika jamči se najmanje tri zastupnička mjesta pripadnika te manjine u Saboru. I onda jasno imamo ovaj članak 10. gdje se vidi da onaj tko dobije glas više de facto dobija sve mandate. To konkretno znači da ako Lista A dobije 15 tisuća glasova, a lista C 14999 glasova sve nosi ona lista, znači sva tri mandata koja je dobila glas više. To zasigurno za mnoge nije fer, to će netko reći da je trgovina, da je to diskriminacija unutar samoga Srpskog korpusa. Kod drugih manjina zbog većinskog sustava tu sigurno nema problema, ali ovdje je na djelu getoiziranje zajednice, nego ću to nazvati trgovina na Sanaderov način nakon Sanadera. Sanadera nema, pa čiji je ovaj uradak. Ovo je trgovina koja se rijetko viđa. Dezavuira pozitivno načelo tzv. malih manjina, jer ovo načelo o dvostrukom pravu glasa, "dvostrukom pravu glasa", da se ne segregira stranke koje ne zastupaju manjine apsolutno je pošteno. Zašto sam rekao da je ovo neka vrst trgovine? Zato jer logično svatko nagrađuje onoga tko ga je podržao pa se može dogoditi da glasujući za ovu listu predstavnici manjina direktno glasaju za HDZ. Ne zbog toga što će to netko željeti već zbog toga što se vodstvo tih stranaka se to može na kraju odraditi. Točno mogu glasati za bilo koju takvu opciju, pa ona može isto tako uzeti sve, zašto bi to uvijek bila SDSS iako je za očekivati da ti mandati idu upravo njihovim kandidatima. Nikada jasno, Srbi neće direktno dati glas za HDZ ali ovako ne znam što može biti. Još jedanput načelo znači pozitivne diskriminacije je potpuno u redu, to je civilizacijski korektno. Malo zemalja u svijetu usuđujem se kazati ima ili poznaje mogućnost da predstavnici manjinskih zajednica u Hrvatskoj, u njihovim zemljama budu direktno birane. Hrvatska to načelo poznaje od 92. doduše od 92. godine sve do novih lokalnih izbora svjesno se kažnjavalo one koji su brinuli o položaju manjina, tako da ajde u tom dijelu ispravak ili izmjenu ovog Zakona treba podržati. Trebalo je gospodo zasigurno puno ljudskog dostojanstva, prkosa, 93. ugraditi odredbe u Statut županije Istarske o dvojezičnosti ili 92. u vrijeme nekih događaja u Bosni reći svi su dobrodošli ili kada su na tisuće ljudi napuštali srpske nacionalnosti, mnoge gradove u Hrvatskoj, ponosim se time što gotovo nitko nije napustio Istru. Prema tome, što je trebala biti bit zakona. Znači, ispravljanje nepravde prema onima koji su možda o manjinama više skrbili nego o samima sebi, prestanak jedne segregacije i ne ići ispod postojećeg statusa da se biraju i manjinski zastupnici, ali rekoh pozadina zakona je u sljedećem, vezati zastupnike Srbe uz HDZ i nastaviti trgovati sa ostalim manjinskim zastupnicima te osigurati za sebe glasove dijaspore. Jasno manjinski zastupnici će pretpostavljam držati stranu i budućoj vladajućoj većini. To su na neki način sami inaugurirali, odbacili su ideologiju, vezali su se uz vlast, to je ok, ne mora to biti loše, iako slažem se to uvijek nije ni pošteno. Neću reći da su manjinski zastupnici bili privilegirani, ali strategija biti uvijek uz vlast i podržavati vlast, a ne vidjeti kamo ta vlast vodi zemlju, ponekad nije bio ispravan odabir. Znači, dvostruko pravo glasa za male manjine je apsolutno pošteno. Jamstvo srpskoj stranci sa glasom više sva tri mjesta sigurno neće biti dobro primljena ni unutar te zajednice. Jasno je da bi u ovoj zemlji trebalo i rekapitulirati kako da kažem položaj manjina, to će biti jasno gotovo nemoguće, tj. vidjeti što je sve za te zajednice učinjeno u periodu od zadnjih 20 godina tj. što nije učinjeno, u Hrvatskoj znam da će gro građana odmah reći oni iz Beograda su razorili Vukovar, pucali po Osijeku, po Gospiću itd., u Srbiji će reći 250 tisuća Srba je napustilo Hrvatsku, spomenut će Merčepa, Hanđar diviziju itd., a ja kažem i jedno i drugo treba procesuirati ali dajmo nastavimo živjeti zajedno kao ljudi. Da se poštujemo, da se uvažavamo, da se respektiramo, a zločince ako ih je i s jedne i druge strane ostalo na slobodi da ih odstranimo iz naših zajednica. Puno je znači toga za učiniti, riješiti stanarsko pravo povratak u HRvatsku, u Banja Luku, u Vojvodinu itd. i ovaj zakon slažem se ima jedan prvorazredni, politički možda i politikanski netko će reći racio za prvi dio nije sporan, treba ga podržati. Vidimo da gotovo malo tko ili nitko nije govorio ni o dijaspori, znači to je nekako prošlo prihvaćeno nakon izmjena isto kao jedan neću reći civilizacijski iskorak, ali ajde recimo nastavak dosadašnje prakse ali kod načela kada je riječ o ovom zakonu uzmi ili ostavi IDS će normalno uzeti ovo što se nudi, jer smo stranka koja je dosadašnjim izbornim sustavom najviše bila kažnjavanja. Ono što me isto tako vrijeđa što se najavljuje ne znam je i ova zabrana prijenosa SAbora. To će samo dodatno voditi marginalizaciji ovoga Doma.
To nije tema uvaženi zastupniče.
I zato bi bilo dobro gospodine potpredsjedniče da otvorimo tu raspravu. Jer ni HRT nema pravo getoizirati parlamentarni život u RH. A takvom svojom politikom već su doveli do toga da im se Dnevnik uopće ne gleda.
Uvaženi zastupniče to nije teme nemojte me tjerati da vam dam opomenu, molim vas.
Dobro.
Nemojte to raditi. Ja bih molio da se držimo teme i da ne iskorištavamo ovu govornicu u nešto što nema veze sa dnevnim redom o kojem se raspravlja. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. To je uvaženi zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Ma evo moram reagirati na ovo što priča kolega, a posebno je netočno što veli da nije dobro da su manjinski zastupnici uz vlast. pa ja ne vidim koju korist mogu manjinski zastupnici napraviti u oporbi. Ovako mogu braniti interese svojih birača i ja mislim da ih dobro brane i da su lojalni. A druga stvar je što IDS ne može ni u jednoj vlasti izdržati dulje od 3 mjeseca. Ali to je specifičnost stranke.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa raspravom po klubovima. U ime kluba HDSSB-a uvaženi zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Postoje razne vrste diskriminacije. U svrhu suzbijanja svakog oblika diskriminacije HRvatski sabor je donio i Zakon o suzbijanju diskriminacije s kojim se osigurava jednakopravnost svih građana RH u svakom pogledu. jasno uz određene zakonom definirane iznimke pa i u pogledu mogućnosti ostvarivanja svojih nacionalnih prava, ali i prava na ostvarivanje svojih političkih uvjerenja i mogućnosti političkog djelovanja u Hrvatskoj. Dakle, u Hrvatskoj postoji pravni okvir koji jamči svim svojim građanima i većinskom hrvatskom narodu i svim pripadnicima nacionalnih manjina jednake mogućnosti ostvarivanja svakog ljudskog prava. Poštivanje manjinskih prava u RH nije ne treba i ne smije biti upitno ni za koga. Ali što će nam ovakav zakon koji je danas pred nama? Što će RH zakon koji sam po sebi znači u najbolju ruku trostruku diskriminaciju? Prvo, stavljanje u nepovoljniji položaj pripadnika same Srpske nacionalne zajednice kada je u pitanju pripadnost nekoj od političkoj stranaka koje zastupaju interese Srpske manjine. Drugo, stavljanje u neravnopravan položaj pripadnika hrvatskog naroda u dijaspori. I treće, stavljanje u nepovoljniji položaj čak i pripadnika većinskog hrvatskog naroda u samoj RH. O prvoj vrsti diskriminacije neću trošiti previše vremena, jer je to stvar same Srpske nacionalne zajednice i nitko se ne treba miješati u to kako će biti uređeni odnosi između različitih političkih grupacija unutar bilo koje pa tako i unutar Srpske manjine. Druga vrsta diskriminacije. Ovaj zakon je za nas u HDSSB-u neprihvatljiv jer je diskriminirajući za hrvatski naroda, kako u Hrvatskoj tako i u dijaspori. Kada se raspravljalo o izboru zastupnika iz hrvatske dijaspore tada je Vlada Republike Hrvatske na čelu s HDZ-om bez značajnijeg otpora popustila zahtjevima ne samo SDSS-a, već i SDP-a. Sasvim je normalno izgleda za ovu Vladu da Hrvati iz dijaspore bez čije pomoći Hrvatske države ne bi niti bilo u Hrvatskom saboru imaju 3 zastupnika, a oni koji su razarali Hrvatsku državu imaju 3 a vjerojatno i 4 zastupnika. To je normalno ovoj Vladi, ali nama nije normalno. I treća vrsta diskriminacije, većina zakonskih rješenja ove Vlade Republike Hrvatske kada je u pitanju politika prema Srpskoj nacionalnoj zajednici u Hrvatskoj plod je poslušničke politike vladajućeg HDZ-a prema zahtjevima raznih međunarodnih čimbenika. Hrvatska je postala svojevrsni poligon za isprobavanje do sada u svijetu ne zabilježenih manjinskih prava pogotovo kada su u pitanju prava Srba u Hrvatskoj. Ovakva prava kakva se traže za Srpsku nacionalnu zajednicu u Hrvatskoj ima malo koja manjina u svijetu, ako je uopće ima, a pogotovo ih nema neka manjina koja je započela i vodila rat i počinila takva zvjerstva kakva su pobunjeni Srbi učinili protiv države u kojoj su živjeli i u kojoj i danas žive. I nakon što im je sve oprošteno, zahvaljujući Zakonu o oprostu umjesto zahvale traži se još. Zar i kruha preko pogače, zar nije dosta biti jednak? Zar se mora biti jednakiji i od drugih nacionalnih manjina ali i od većinskog hrvatskog naroda kako onog u dijaspori tako i onoga koji živi samoj Hrvatskoj. A ne smijemo niti pomisliti koliko i kakva bi prava imali Hrvati da je kojim slučajem Domovinski rat završio drugačije. Izgubila se ta prava na nekom novom Križnom putu, a nebrojene jame i vrtače vjerojatno bi se opet napunile tim i takvim hrvatskim pravima. A vama gospodo iz SDSS-a nije dovoljno ni ovo što danas imate. Kažem gospodo iz SDSS-a jer je jasno da je ovaj zakon pisan po vašem diktatu i rezultat je kapitulantske politike aktualne hrvatske vlasti. Zbog tri ruke zastupnika SDSS-a i ostanka još neko vrijeme na vlasti vladajući HDZ pristao je na sve ucjene pa i na ovu. A koji to međunarodni silnici imaju pravo Hrvatskoj naređivati bilo što kada je u pitanju odnos prema Srpskoj nacionalnoj manjini? Zar oni isti koji su vukovarskom krvniku Veselinu Šljivančaninu nedavno besramno smanjili i onako mizernu kaznu za pokolj 200 vukovarskih ranjenika? 10 godina zatvora za 200 ubijenih ranjenika? 10 godina ili 120 mjeseci ili 3 tisuće 650 dana za 200 ljudskih života? Zar jedan ljudski život vukovarskih hrvatskih mučenika vrijedi 18 dana zatvora? Pa više se dodijeli dana rada sa slobode za opće dobro za prekršaj kada na vrijeme ne platiš neku policijsku kaznu. Zar da naredbe, zapovijedi i naputke takvih trpimo? A desna ruka tom istom Šljivančaninu u ratom razorenom Vukovaru bio je Vojislav Stanimirović predsjednik stranke koja danas drži u šaci Vladu Republike Hrvatske. Vojislav Stanimirović koji ne samo da uživa u saborskoj mirovini već umjesto. ... /Govornici govore u isti glas, ne razumije se.
Uvaženi zastupniče, to nije tema. Molim vas da se držite teme.
Gospodine potpredsjedniče, držim se teme.
Izmjene i dopune Zakona, molim vas.
To je izmjena i dopuna zakona.
Držite se teme, molim vas!
Dakle, umjesto da guli dugogodišnji zatvor i dalje uživa u saborskoj mirovini pa se čak i ruga nevinim vukovarskim žrtvama. A i nepismenom je jasno da je ovaj zakon napravljen samo zbog SDSS-a i sasvim je izvjesno da će dobiti i četvrtog zastupnika. Jer kad se budu izbori za Hrvatski sabor odvijali, budite uvjereni da će se dolaziti avionima i kamionima i autobusima i traktorima iz Srbije na glasovanje kako bi se prešao izborni prag i dobio i četvrti zastupnik. A onda će izbjegli Srbi, kada objave glasovanje onako usput, vjerojatno u Hrvatskoj kao i u cijelom svijetu kako je to objavljeno jučer u Beogradu, organizirati potpisivanje peticije kojom će zatražiti da Europska unija blokira ulazak Hrvatske u članstvo dok se god ne riješe njihovi zahtjevi. Pobunjeni Srbi u Domovinskom ratu jesu poraženi, ali bitku i dalje vode i mora se priznat uspješno jer i ne nailaze baš na neki veliki hrvatski otpor. Ovaj je prijedlog zakona diskriminirajući po našem mišljenju dakle i za Hrvate u Hrvatskoj, kako za pojedince tako i za političke stranke kojima oni ispunjavaju svoje političke potrebe. Po našem mišljenju diskriminirajući je i za hrvatske branitelje. Naime, ako političke stranke i birači Srpske nacionalne manjine, kako piše u članku 38. stavak 2. novog prijedloga mogu predlagati svoje kandidacijske liste u svih 10 izbornih jedinica s istim kandidatima na kandidacijskoj listi. Zašto ovo pravo ne bi mogle imati političke stranke i birači hrvatskog naroda, pa i predstavnici hrvatske braniteljske populacije. Zašto ne bismo izmijenili ovaj zakon jer o njemu pričamo, na način da i birači iz populacije hrvatskih branitelja mogu predlagati svoje kandidacijske liste u svih 10 izbornih jedinica, s istim kandidatima na kandidacijskoj listi. A te kandidate neka zajednički utvrde sami branitelji bilo putem svojih u druga, bilo na neki drugi demokratski način i nek se zakon izmijeni na način da tim kandidacijskim listama zastupljenost hrvatskih branitelja garantira odnosno jamči barem 6 do 8 izabranih zastupnika. Ako predstavnici Srpske nacionalne zajednice mogu imati ekskluzivno pravo na 3 do 4 zastupnika zašto hrvatski branitelji ne bi imali pravo imati barem dvostruko više. Ili možda netko misli da je to diskriminirajuće. Ako u Hrvatskom saboru mogu sjediti predstavnici pobunjenih Srba iz vremena početka Domovinskog rata onda još veće pravo na to imaju predstavnici onih koji su se njihovoj pobuni suprotstavili i zato podnijeli najveću žrtvu. A zato nije potrebno povećati ukupan broj zastupnika Hrvatskog sabora, može iz svake od 10 izbornih jedinica birati npr. 12, a ne 14 zastupnika pa će se čak i smanjiti ukupan broj zastupnika. I ne može nitko reći kako i tako u Hrvatskom saboru ima zastupnika koji su ujedno i hrvatski branitelji. To je točno, ali to su zastupnici sa stranačkih lista i oni prije svega moraju zastupati političke interese stranke koja ih je kandidirala, a ne samo populacije hrvatskih branitelja. Uostalom, da su nedavno ovdje sjedili ovako izabrani predstavnici hrvatskih branitelja, uvjeren sam da u Državnom proračunu za 2011. godinu ne bi bilo uzeto milijune kuna hrvatskim braniteljima i dato Zajedničkom vijeću općina Vukovar, već i za udovoljavanje i ostalih zahtjeva od strane zastupnika SDSS-a. Osim toga, predlažemo da se izmijeni ovaj zakon na način da se onemogući biti kandidatom, a kamoli zastupnikom u Hrvatskom saboru i svima onima koji su sudjelovali u oružanoj pobuni protiv Republike Hrvatske i koji su na bilo koji način bili uključeni u razaranje Hrvatske države i ubijanje Hrvata i ostalog nesrpskog stanovništva. Ovo se posebno odnosi na one koji su čak sudjelovali kao ministri ili drugi predstavnici u Vladi tzv. SAO krajine tijekom okupacije dijela teritorija Hrvatske. Ako svi ostali kandidati moraju imati dokaz o nekažnjavanju, onda i predstavnici Srpske nacionalne manjine koji se biraju na ovakav način trebaju imati dokaz o tome da na njih nije primijenjen Zakon o oprostu jer da je primijenjen možda bi bili i kažnjeni. Da konačno imamo i neke koristi od tog Zakona o oprostu. I na kraju, klub HDSSB-a iz gore iznijetih razloga neće podržati ovaj prijedlog zakona. No s obzirom na situaciju u kojoj nam se država nalazi nameće se potreba možda i za još nekim izmjenama i dopunama Zakona o izborima zastupnika u Sabor, evo zašto. Saborskim zastupnicima i članovima Vlade Republike Hrvatske nije se mnogo toga promijenilo u ovih 7 godina koliko su na vlasti. Plaće su za prosječnog hrvatskog građanina bile i ostale ogromne, stižu redovito ne u dan već u sat, privilegije su neznatno smanjene, ako si dio vladajuće većine ne moraš previše zamarati mozak jer ćeš i tako dobit na papiru kako za koju točku dnevnog reda trebaš dići ruku. Posljedica ovoga je da većina saborskih zastupnika, osobito vladajuće većine, vremenom izgubi osjećaj za stvarnost tako da im kuknjava naroda koji ih je svojim glasovima i poslao u Hrvatski sabor brzo čak počne ići na živce, a istih se sjete svake četiri godine. Ako predsjednik države može biti biran na dužnost samo dva puta, ako isto vrijedi i za neke druge značajne dužnosti u državnim tijelima i institucijama, zašto isto ne bi vrijedilo i za saborske zastupnike i članove Vlade Republike Hrvatske. Dva mandata i dosta, natrag na posao, u stvaran život pa ako si i stekao prava na neke povlastice npr. povlaštenu mirovinu nju ostvari kao i ostali građani, u istoj starosnoj i radnoj dobi. A do tada radi kao i svi ostali građani Republike Hrvatske i za istu plaću i pod istim uvjetima. I nitko nije nezamjenjiv pa ma što bilo tko mislio o sebi i o svom neponovljivom majstorstvu. Bilo je, ima i bit će i mudrijih i lukavijih u hrvatskome narodu od umišljenih mudraca i lisaca. Zato predlažemo da se ovaj zakon izmijeni na način da se trajanje zastupničkog mandata i sudjelovanja u Vladi Hrvatske ograniči na maksimalno dva mandata po 4 godine. Za mnoge iz danas još uvijek vladajuće koalicije bilo bi najbolje da nisu bili čak niti jednog dana ovdje gdje su bili. Najbolje bi to bilo i za njih i za državu u cjelini jer mnogi od njih danas bi bili sa svojim porodicama na slobodi, a država nam ne bi bila opelješena kao iz priče o Ali Babi i 40 hajduka, samo što ih nije bilo 40…
Uvaženi zastupniče, opet ste se udaljili od teme.
Nego kako piše nedavno u novinama i više od 140, barem prema prvim spoznajama i svjedočenja…
Udaljili ste se opet od teme, uvaženi zastupniče.
HDZ-ovog rizničara Mladena Barišića. Nisam se udaljio, privodim kraju. Još bih samo rekao…
Jeste, udaljili ste se…
Još bih samo rekao, imam još vremena… … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Držim se teme. Još bih samo rekao, vezano za mudrace i lisce koji misle da su Bogom dani biti ovdje u saborskim odajama…
Uvaženi zastupniče! … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Boraveći u desetljećima u saborskim odajama nažalost iste gotovo pretvorile i doživjele u svoje brloge i jazbine.
Uvaženi zastupniče, izričem vam opomenu.
Znači povrijeđen je članak 215. koji kaže da se opominje onog zastupnika koji vrijeđa hrvatski narod, a ja smatram da je zastupnik upravo vrijeđao hrvatski narod na način da vrijeđa nacionalne manjine što je isto stavak 215. Smatram da je to mogao napravit bar radi onih branitelja srpske nacionalne manjine koji su poginuli u našim redovima. Prema tome, nema smisla generalizirat niti na taj način se odnosit prema pripadnicima nacionalne manjine u Hrvatskoj i generalizirat i govorit da su svi oni odgovorni za zločine. Hvala.
Hvala lijepa. Upozoravao sam ga u nekoliko navrata, prema tome. I sad imamo nekoliko ispravaka netočnih navoda prvi je uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ispravljam netočan navod kolege Burića koji je rekao da ovakva prava kakva se daju u ovome Izbornom zakonu pripadnicima nacionalnih manjina nema nigdje u svijetu. Dakle, netočno je. Pravo, dvostruko pravo glasa manjinama ima recimo u Republici Sloveniji gdje pripadnici talijanske i mađarske manjine osim općeg prava glasa izabiru svoje predstavnike u slovenski Parlament. Pravo na posebnu zastupljenost mimo izbornog praga nekih nacionalnih manjina primjerice Njemačke u Italiji i drugih imaju one stranke tih manjina koje ne ostvare izborni prag od 2% ali ostvare dovoljan broj glasova da imaju pravo na zastupnika sukladno broju mandata i Izbornom zakonu u Italiji. Prema tome, taj prijedlog je netočan i mi taj dio zakona apsolutno. Taj navod je netočan i mi taj dio zakona apsolutno podržavamo. Zahvaljujem.
Povreda Poslovnika, uvaženi zastupnik Dinko Burić. U čemu je povreda?
Dakle, povreda članka 209. jer je uvaženi zastupnik gospodin Bauk govorio o nečemu što ja nisam govorio i ako ste dobro slušali gospodine Bauk nisam rekao da nigdje u svijetu ne postoje ovakva prava nego da malo gdje u svijetu postoje ovakva prava kakva postoje u Hrvatskoj.
To nije povreda Poslovnika. Hvala lijepa. To nije povreda Poslovnika i molim vas nemojte koristiti institut povrede Poslovnika za ono što nije.
Povrijeđen je Poslovnik.
Nije povrijeđen. Uvaženi zastupniče nemojte se vi petljati. Ja razgovaram sa zastupnikom Dinkom Burićem. Molim vas [[Upadica Burić: Pogledajte Poslovnik šta vam piše članak 209. Ne drži se teme i ne govori o onom što sam ja govorio.]] Gospodine Buriću, molim vas. Nemojte dobacivati iz klupe, nemate na to pravo. Ma molim vas uvaženi zastupniče! Nemojte dobacivati iz klupe. Nemojte to raditi. Idemo dalje. Imamo ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Mile Horvat. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Dakle, ja bih ovdje mogao ispravljati cijeli niz netočnih navoda. Kolega Burić, ja ću samo reći sljedeće. Dakle, nekorektno je kolega Buriću što u niz navrata uporno pokušavate na imenu doktora Stanimirovića graditi nekakav politički rejting u ovome zakonodavnom tijelu. Gospodin Vojislav Stanimirović nije osuđen čovjek on je još uvijek nekažnjavan, nije čak ni osumnjičen. I ako smo legalisti u ovome zakonodavnom Domu i poštujemo pravilo da su svi nevini dok im se ne dokaže nekakva krivnja ili se ne osude u tom smislu molim vas da o tome vodite računa. A vama gospodine potpredsjedniče bih sugerirao da energičnije zaštitite ime i ličnost predsjednika parlamentarne stranke, jedne od parlamentarnih stranaka.
Molim vas lijepo! Čuli ste kako se vodi sjednica. Opet povreda Poslovnika u vezi čega?
Da, povreda Poslovnika ponovo po članku 209. jer uvaženi zastupnik Mile Horvat opet govori o nečemu što ja nisam pričao. Gospodine Horvat, doktor Stanimirović nije osuđen to svi znamo jer je aboliran. On nije osuđeni ratni zločinac, nego je abolirani četnik koji je aboliran Zakonom o oprostu.
Uvaženi zastupniče ulazite u repliku. Ja vam moram ponovno izreći opomenu. Nemojte to više činiti. Imamo ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Da, presuda Šljivančaninu je sramotna, uvredljiva, ponižavajuća, delegitimira svjetsku pravdu. Ali Boga mi delegitimirana je i hrvatska pravda kada se za likvidaciju Srba u Osijeku zbog [[Upadica Jarnjak: Uvaženi zastupniče šta vi ispravljate?]] svaki život kažnjavao sa [[Upadica Jarnjak: Uvaženi zastupniče što vi ispravljate? Hvala lijepa. Ne ispravljate ništa.]] Ovu sramotu hrvatskih sudova.
Hvala lijepa. Nema više. Obavještavam da je sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme u 10,44 za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Hvala lijepa. Idemo dalje sa raspravom po klubovima. U ime kluba nacionalnih manjina uvaženi zastupnik Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa. Teško je za klub nacionalnih manjina slušati pojedine rasprave, ali neće se na njih odnositi jer je tako najbolje. Nacionalne manjine od kada postoji ovaj višestranački Sabor uvijek su same izborile Izborni zakon po kojem će biti izabrane u hrvatski Parlament. Uvijek su to radile same. Uvijek je bilo napetosti, uvijek je bilo polemika kako sa vladajućom strankom ili koalicijom, tako i sa oporbom. A sada malo poučene povijesti, jer ja mislim da nje fali i da nije se dovoljno reklo o tome kako su bile zastupljene nekad nacionalne manjine u Saboru, koliko i koliko danas. Već 1992. manjine koje tada nisu bile predstavljene u Saboru sazvane su u Sabor i vodila se jedna žustra rasprava polazeći od tek donešenog Ustavnog zakona o ljudskim pravima i o pravima nacionalnih manjina. Kajin molim te! Ta rasprava je rezultirala jednim modelom. Od pet zastupnika manjina i čujte malo gospodine Buriću 13 zastupnika srpske manjine, 13. Nakon izbora netko se još sjeća vodila se prava i prva trgovina stranaka sa srpskim zastupnicima, ali prava trgovina. Ne pregovori oko ljudskih prava koji se vrše danas i koje netko uporno instrumentalno naziva trgovinom, korupcijom ili ne znam ja kako. Lako je upotrijebiti teške riječi, teško ih je povući poslije. Jedna trgovina tada po principu tko će manje, a netko će više dobiti. Jedna sramota koja u kolektivnom pamćenju svih koji drže do ljudskih prava neka kolektivna koja se drži ljudskih prava, neke stranke neće nikada osloboditi. Neke stranke neće se nikad osloboditi takve sramote. Još se danas kad se sjećam takve trgovine tada je bila negativna trgovina. Sram me je toga se sjećati. Kao što ćemo se uvijek sjetiti trenutka mjesec dana nakon "Oluje" kada je broj zastupnika Srpske nacionalne zajednice od 13 pao na 3 i kada 1999. godine od 3 pao na 1, a broj zastupnika malih nacionalnih manjina od 5 na 4. Ja sam bio ovdje pa se sjećam. A bio sam ovdje gospodine Buriću ne zato da gledam hodnike, nego upravo zato da bih se danas sjećao. Jasna u našoj percepciji je i borba koja se vodila početkom 3. tisućljeća, kada je tadašnja koalicija na vlasti pokušala nam oduzeti neposredno predstavništvo u Saboru, utopiti nas u stranke, oduzeti nam autonomiju i pretvoriti nas u poslušnike. Još danas u ovom Parlamentu ima onih koji se sa nostalgijom sjećaju te mogućnosti koja bi uništila nas kao političku činjenicu. Samo ministar Gvozden Flego tada je stao u našu obranu u Vladi, i hvala mu danas zbog toga. Naravno nismo mogli dopustiti da nas se uništi i bitka se vodila u ovom Saboru, ne dirajući oružja, ne samo visokim tonovima i teškim riječima, već i otvorenim prijetnjama. Takvo je to bilo vrijeme. Na kraju tadašnji premijer je izjavio neće im pomoći ni Rim, ni Beograd, mi nećemo promijeniti stav. I promijenio ga je nakon toga. Ne zbog mišljenja Rima ili Beograda, koji nisu imali nikakvo mišljenje o tome, već zbog toga što nam je tadašnja oporba pružila ruku i mi je prihvatili kao što svaki utopljenik radi. To je povijest. Da je prošao Račanov i Arlovićev model, danas bi bilo sve lakše, nitko nas ne bi pitao razne centrale bi se sastajale i odlučivale o nama. Ali nije tako, jer se danas nalazimo pred jednom sasvim novom situacijom da nas koalicija na vlasti nakon porođajnih muka podržava, i oporba, nadam se dio oporbe, već se vidi dio oporbe, osporava model koji nudimo, jer zapravo osporavajući jedan dio modela osporava se cjelokupni model. Pogledajmo malo sada taj model koji se osporava u dijelu koji se nikada nije dovodilo u pitanje i prihvaća u dijelu koji se do sada nikad nije prihvaćalo, jer se sada dodatno pogrdno nazvano dvostruko pravo glasa objeručke prihvaća, zaboravljajući da je bio … [[Ne razumije se.]] prezren i izrugivan 20 godina. Dok se većinski sustav za srpsku nacionalnu zajednicu koji je uvijek bio prihvaćen danas odlučno odbacuje izmišljajući modele koji su identični onima koji su ih jednako snažnim argumentima samo prije nekoliko mjeseci odbačeni za dijasporu, isti argumenti, koji smo reducirali na tri uzgred rečeno proizvoljno, time da se tada tzv. struka nije oglasila, što govori o političkoj pravno i političkoj znanosti u našoj zemlji. Taj većinski sustav se naziva premijskim i kaže se da je to sustav nagrađivan neviđen u Hrvatskoj, time da naravno nitko se ne usudi reći da je premijski sustav odavno uveden u Hrvatskoj, kao i u gotovo svim zemljama koje koriste proporcionalni sustav sa senzusom, i takvo se nagrađivanje zove Dontova metoda koja raspodjeljuje glasove onima koji ih nikad nisu dobili od glasača. To je činjenica. A zašto ih se raspodjeljuje? Da bi ih se oslobodili malih, pod navodnicima, nepotrebnih stranaka. I zato da ovaj većinski sustav za Srbe nagrađuje oni koji su pobjednici na nacionalnom nivou, i da to se radi djelomično zbog toga što se želi onemogućiti uplitanje kripto nezavisnih listi u ovom kontekstu, ali barem što se mene tiče, što je bitnije da bi se spriječila fragmentacija jedne manjine u Saboru. Jer ja se sjećam kada su tri srpska zastupnika u Saboru bila podijeljena u tri opcije, što je to značilo za njih, ali i za ostale nacionalne manjine, i sjećam se kako je to izgledalo, tamo smo sjedili. Da dragi zastupnici, dragi kolege, pitanje koje mi postavljamo je političko i to nije novina. Nacionalne manjine u Hrvatskom saboru žele biti politički relevantan faktor kojim velike stranke ne mogu manipulirati, jer je to jedini način da zastupamo naša prava. 20 godina bitka se vodi oko te činjenice i vodit će se još. To nije nikakva novost. Tko je o manjinama govorio u ovom Saboru ako ne njihovi zastupnici. Ne sporim da s vremena na vrijeme vidim neke zastupnike ovdje i govore, neki zastupnici su govorili i to pozitivno o nacionalnim manjinama, ali teret manjinske problematike nose sami zastupnici nacionalnih manjina. Kada, gospodin Bauk, gospdine Bauk kako je 70% Srba glasalo za stranku, jedan pristojan dio za vašu stranku, kada se sustavno vodila rasprava o nacionalnim manjina s ovih klupa. Trebali biste tu činjenicu, tu činjenicu biste trebali prihvatiti da je jedan dio Srba glasovalo za vas, pa govoriti o srpskoj problematici. Ono malo puta kada se u ovom Saboru govorilo o toj problematici, govorilo bi se da bi se nešto osporavalo. Ja ne dovodim u pitanje da o bilo kojoj problematici netko može imati drugačije mišljenje od našeg i od mojeg, ali dozvolite da vam kažem da je pristup na žalost današnje, dobrog dijela današnje oporbe često dalek od potreba manjina. To podcrtam, i to dozvoljavam da imate drugačije mišljenje o tome, jer nisam od onih koji misle da imamo monopolna mišljenja. Imamo različito mišljenje o tome. Preskačem stvari koje bi mogle izazvati polemike u ovom Saboru, jer nije mi do polemike. Želim međutim reći da kada se u ovom Saboru upotrebljavaju teške riječi, po novim treba paziti da te riječi ostaju, jer su riječi teže od kamena neki put. Nisu svi kratkoga pamćenja u politici, nikada ne znate kada, kako i na koji način će se u bliskoj ili dalekoj budućnosti razgovarati, pregovarati, i oporba vaša tada će to nazvati trgovinom, a trgovina neće biti nego pregovori. I zato gospodo zastupnici, dragi kolege, mi zastupnici nacionalnih manjina od ispod 1 i pol posto u ime, u čije ime ja govorim ovdje, a govorim kao što znate i u ovom klubu su zastupnici srpske nacionalne manjine zastupljeni, pa i u njihovo ime, podržat ćemo ovaj zakon jer uvodi dodatno pravo glasa, koji nama zastupnicima nacionalnih manjina ne daje ništa više, netko će čak i izgubiti zbog te činjenice izbore, a to nam je rečeno od dobronamjernih zastupnika, jer pogledajte vi ćete, možda netko od vas će izgubiti izbore zato što sad imate drugačiju populaciju koja glasa za vas, ali on je pravedan na vrijednosnoj … [[Ne razumije se.]] Ne žele ga imati zastupnici nacionalnih manjina, neki ga uopće ne žele imati. To vam kažem ovdje i neću to, i to ću uvijek osporavati da sam rekao, ali ga žele pripadnici nacionalnih manjina. Pripadnici nacionalnih manjina se osjećaju oštećeni ako ne mogu glasati i etnički, i politički. Zašto oštećeni? Zato što im se oduzima jedno od prava koje im Ustav daje, i jedno od prava koji od njih čine prave zastupnike. Znači, mi ćemo glasati za taj zakon zato što to žele pripadnici nacionalnih manjina. A vama svima gospodo preporuke da govorite o nacionalnim manjinama ne samo kad želite osporavati nešto nego i kad želite napadati nekog i kad se želi propozitivno govoriti o nacionalnim manjinama. To govorim svim zastupnicima ovoga Sabora bez obzira na njihovu nacionalnost. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo 2 ispravka netočnih navoda. Prvo je uvaženi zastupnik Arsen Bauk, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Netočan je navod kolege Radina kada je govorio o većinskom i premijskom sustavu. Ja ću još jednom ponoviti, dosada je za izbor pripadnika srpske nacionalne manjine bio na snazi blokovski sustav, kako se zove u teoriji, a sada će ako ostane ovakav prijedlog zakona biti na snazi premijski sustav što se također govori u teoriji. Drugi netočan navod je da nije dobro da, dakle stranačka zastupljenost jedne nacionalne manjine bude fragmentirana. To će sasvim sigurno odlučiti birači, pa ako oni tako misle, a njihova je riječ zadnja, onda to tako će biti. A ako oni će glasati za više stranaka onda to tako neće biti. A ta činjenica da je dobro i nije dobro da bude fragmentirano uključite se u izborni stožer SDSS-a pa onda to govorite glasačima srpske nacionalnosti, možda vas poslušaju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. I drugi ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Netočan je navod kolege Radina da dio oporbe osporavanjem izbornog modela izbora predstavnika srpske manjine osporava cijeli model zastupljenosti nacionalnih manjina u ovom Saboru jer SDP se upravo zalaže za to. I SDP bi bio najsretniji da srpska manjina ostvari sva 4 mjesta u ovom Saboru. Dakle, SDP niti načelno niti pragmatično, ni na koji način neće sudjelovati, umanjivati mogućnost stranaka srpskog predznaka da ostvare zastupljenost u ovom Saboru jer SDP ima svoju listu, svoju građansku listu. Prema tome, SDP nikada nije ni pomišljao niti će pomišljati da će manipulirati nekakvim strankama srpskog predznaka da bi smanjio izborni uspjeh SDSS-a. Mi samo smatramo da sve stranke srpskog predznaka trebaju imati jednaku mogućnost da njihov zastupnik sjedi u ovom Saboru, a uspjeh će ovisiti o interesu birača koji će izaći na izbore i glasati za jednu od tih stranaka.
Zahvaljujem. I u ime kluba HNS-HSU-a uvaženi zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Ne jednom smo u ovih 20 godina u Hrvatskome saboru slušali rasprave ostrašćene, politički nekorektne jer su sa sobom nosile i poruke diskriminacijske naravi, one koje su se htjele podsmijati i one koje su htjele i nauditi. Možemo reći da su bila takva vremena. Ali, ta nas sintagma neće osloboditi odgovornosti kao Visoki dom da kad se govori o pravima i interesima nacionalnih manjina moramo uvijek, ali uvijek, imati na umu da interesi nacionalnih manjina u RH nisu nikada u suprotnosti s interesom hrvatskoga naroda. Marginalci kojih ima u svakome narodu, politički egzibicionisti kakvih ima u svakoj etničkoj skupini, nisu i ne mogu biti oni prema kojima će se ravnati i zbog čijega političkog djelovanja pa i izrečenih riječi treba generalizirati ičiju društvenu poziciju u hrvatskome društvu. Nacionalne manjine dokazale su ne jednom nego rekao bih kroz stoljeća da nisu remetilački faktor nego konstruktivni faktor izgradnje hrvatskoga društva. Mi u HNS-u, ali i naše kolege u HSU-u principijelno stojimo na stavu već godinama da pitanje dopunskoga prava glasa u zemlji s takvim povijesnim, kulturnim naslijeđem kakva je RH nije nikakva politička ekshibicija i nije nikakvo odmicanje od najčvršće zaštite temeljnih ljudskih i građanskih prava već samo i isključivo mogućnost kojom će svaki građanin RH, svaki politički Hrvat bez obzira na to što je po etničkoj pripadnosti moći se osjećati u svojoj domovini punopravno i moći koristiti sva ona prava koja mu Ustav i svi zakoni nude. Zato, kada govorimo o dvostrukom pravu glasa onda moramo znati da takvom sintagmom poručujemo da se radi o pravu koje ne pripada zapravo izvorno onima koji ga stječu. Ako kažemo da se radi o dopunskome puno smo bliže esenciji toga značenja. Nakon godina u kojima se HNS zalagao za dopunsko pravo glasa 2010. godine i u ovome Visokome domu sazrela je politička svijest, oblikovala se politička mudrost koja je pravo već ranije upisano u hrvatski Ustav do kraja ispoštivala, unijela ga ne samo izmjenama Ustava nego i Ustavnoga zakona o pravima nacionalnih i etničkih zajednica i manjina, nego je sebi dala u zadaću da će izmjenama Zakona o izboru zastupnika u Hrvatskom saboru to pravo tako operacionalizirati da ono više ne bude pitanje spekulacija i nečije nezaslužene dobre volje nego pravo kao ustavna kategorija koja će se poštivati. I rekosmo tada, svanuo je i taj dan. I ne treba se nitko bojati dopunskoga glasa i prava dopunskoga koje je sad konačno oživotvoreno u interesu nacionalnih manjina jer taj interes jest i budite sigurni bit će vrlo podudaran s interesima etničkih Hrvata u Hrvatskoj. NO, kao što je taj proces bio veliki korak naprijed, mi mislimo da se nekim odredbama ovoga Zakona zapravo može otići korak natrag. Zašto? Pogledamo li već na općoj razini koje su novosti, doći ćemo do zaključka da se ovim zakonom miješaju kategorije koje se ne bi smjele miješati, i da se time što se pomiješalo opće s posebnim pravom glasa, većinskim s proporcionalnim izbornim sustavom zapravo stvoriti nova situacija koja može prouzročiti velike probleme. Nadalje u obrazloženju ovoga Zakona kaže se da iza članka 8. kako je predložen stoje izmjene Ustavnoga zakona, da one kažu da više praktički pravo predlaganja kandidata nemaju Udruge nacionalnih manjina. Želimo podsjetiti da to možemo prouzročiti iznimno velike probleme u identifikaciji kandidata u čitavome nizu posebnih izbornih jedinica, svakako ne u izbornoj jedinici za Talijane, svakako ne u izbornoj jedinici za Mađare i definitivno ne u izbornoj jedinici za Čehe i Slovake. Ali sve ostale izborne jedinice u kojima se biraju predstavnici čitavog niza nacionalnih manjina u jednoj čak i 12 pitanje identifikacije kandidata biti će krucijalno pitanje i ono se ne može riješiti preko kandidacije koje su potpisali građani, jer ako je 12 manjina u jednoj izbornoj jedinici, a nitko od birača ne može znati koji kandidat predstavlja koju manjinu to nije fer i korektno. To onemogućuje u mnogome i kvalitetno predstavljanje tih kandidata. To svakako onemogućuje raspoznavanje na biračkim listićima. Nadalje, ako uzmemo postojeći članak 9. ovoga Zakona on otvara čitav niz problema. Kaže se izrijekom, političke stranke i birači Srpske nacionalne manjine svoje kandidacijske liste predlažu u svih 10 jedinica itd. Što to znači? Da li se ovdje izraz političke stranke odnosi na političke stranke Srpske nacionalne manjine ili ne. Ako pripadnici Srpske nacionalne manjine biraju u tzv. općim izbornim jedinicama gdje se koristi opće pravo glasa, onda ne samo da stranka koja kandidira ne može biti ekskluzivna po svom nazivu nego je pitanje identifikacije i birača i kandidata. Kako će se provoditi ovo načelo, tko smije predlagati, kako se postaje strankom nacionalne manjine, da li to znači izričajem u statutu, izričajem u programskoj deklaraciji, da li smo svjesni da svaka stranka bez obzira kako se ona zvala može osnovati tzv. satelitske ili sestrinske stranke koje će deklarirati da zapravo štite interese nacionalnih manjina particularum. Zašto ne možemo dozvoliti da postoje političke stranke koje štite opća prava ali jednako tako prava nacionalnih manjina pa konkretno i Srpske, kako se postaje strankom Srpske nacionalne manjine. Uostalom, mogu li se kandidirati ljudi za zastupnike Srpske nacionalne manjine koji nisu deklarirani Srbi, tko će to provjeravati i na koji način. Tko će glasovati i kako će glasovati, kako će izgledati glasački listić u toj izbornoj jedinici. Hoćemo li imati dva glasačka listića, zar to ne znači ponovno opasnost segregacije i deklaracije nacionalne pripadnosti. Može li stranka koja u svome nazivu nema pridjeva Srpski kandidirati kandidate koji će biti u utakmici za predstavnike Srpske nacionalne manjine. Ako može jesmo li svjesni do čega to može dovesti. Jesmo li svjesni da ovako postavljena stvar znači otvaranje vrata sindromu KOmšić oko kojega se veći dio elite Hrvatske jako uzbunio nakon prošlih izbora za predsjedništvo Bosne i Hercegovine. Jesmo li svjesne toga da postoje kandidati i stranke ako shvate pogodnosti ovakvog izbornog modela bez ikakvog problema mogu ući u Sabor bez ikakvih kandidata Srpske nacionalne i potpuno potirući njihove političke stranke, biti ću otvoren. Na prošlim parlamentarnim izborima glasalo je oko 25 900 građana Srpske nacionalnosti za svoje predstavnike u Hrvatskom saboru. Na proteklim predsjedničkim izborima pojavila su se tri kandidata, jedan je dobio 54 tisuće glasova, jedan 41 tisuću 500 a jedan 80 800. Ako ostane ovaj model ta tri kandidata pojedinačno ili skupno, bez ikakvih problema mogu se deklarirati da nastupaju u ime Srpske nacionalne manjine, iako su u naravi stranke i kandidati desne Hrvatske nacionalne provenijencije, i bez ikakvih problema mogu ući u Sabor, ne sa tri nego sa 4 zastupnika, a Srbi će ostati nezastupljeni, to je falinga ovoga Prijedloga. Nadalje, nema nikakvog govora o tome da se ovdje radi o nekoj ucjeni HDZ-a, to je vrlo površna ocjena, jer u ovome času interesi HDZ-a se vrlo podudaraju sa mogućim efektima ovakvoga Zakona. Zašto? On će svakako učvrstiti možda je pregrubo reći zacementirati i poziciju HDZ-a i SDSS-a kao koalicijskog partnera, on će svakako povećati broj mandata SDSS-a. On će smanjiti ukupan broj mandata u 10 izbornih jedinica sa 140 na vjerojatno 138, on će također izbaciti sve ostale političke stranke iz utakmice za nacionalno-manjinske predstavnike. Sjetimo se da je Ustavni sud upozorio Vladu ali i nas posredno, da je došlo do bitnoga poremećaja u broju birača po izbornim jedinicama, da će doći do neravnoteže koja može prouzročiti teške posljedice jer se zapravo stvaraju bitne razlike u političkom predstavništvu u vrijednosti jednoga mandata. Nakon ovoga rješenja što će sada reći Ustavni sud ako se sa 12 tisuća i 500 glasova mogu osvojiti tri mandata, a sa 12 tisuća i 499 ni jedan. Nadalje, ako se htio postići izbor po većinskom sustavu protiv kojeg mi generalno nismo, zašto čitava država nije bila podijeljena u tri izborna okruga u kojima će se izabrati po jedan predstavnik? Nadalje, koliko je doista minimalno zajamčenih predstavnika? Da li su to tri kako kaže Ustavni zakon? Da li su to dva kao što kaže stavak 4. članka 4.? Da li su to 4 kao što implicira stavak 2. članka 10.? Ovdje to ne znamo. Ako se kaže da su zajamčena tri onda su tri, ako se kaže da je najmanje tri onda nema jamčevanja. Onda su zajamčena tri a ostala mogu biti uz to ili preko toga. Generalno uzevši čini nam se da je bilo mogućnosti i snage da se postigne bolji model koji neće dovesti u nezgodnu situaciju niti pripadnike Srpske nacionalne manjine kao birače niti njihove političke stranke, niti kandidate koji će izlaziti na izbore. Čini nam se da se može uz dodatni napor pojasniti ova situacija koja je sada apsolutno nejasna i velika je opasnost da efekti ovako postavljeno zakona za kojega je nota bene ministar Davorin Mlakar osobno rekao da će podnijeti ostavku ako dođe u ovaj Dom u ovome obliku. Nisam čuo da je podnio ostavku. Inače on je bio jedini ministar koji je na Vladi glasovao protiv Ustavnog zakona. Dakle, mislim da je trebalo mi barem iz kluba HNS-a i HSU-a smatramo da je trebalo učiniti dodatni napor da se postigne ono što se htjelo Ustavnim zakonom ali da se ne stvara ovakav model koji će roditi čitav niz nepoznanica, a to znači i mogućih negativnih efekata. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Beus Richembergh vi ste konstatirali u vašoj raspravi da su manjine konstruktivno gradile Hrvatsku. Svaka čast pojedincima kojih ima poprilično. Ali ako je konstruktivno građenje HRvatske stvaranje SAO Krajine, onda i vama svaka čast. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. To nije ispravak netočnog navoda. Prelazimo na pojedinačnu raspravu i prva je na redu uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Povodom ovog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor i to po hitnoj proceduri s KOnačnim prijedlogom Zakona, što treba prvo reći? Prije svega da je HRvatska umorna od monopola razne vrste. Umorna je od monopola nad hrvatstvom, umorna je od monopola na sprstvom, umorna je od monopola nad istinom, nad Domovinskim ratom, monopola u gospodarstvu, monopola nad zajedničkim resursima. Ukratko, umorna je od monopola za istinom. Ovakav prijedlog zakona koji favorizira isključivo jednu stranku predstavnicu Srpske manjine, na način da se isti ljudi pojave na izborima u svih 10 izbornih jedinica i da se na kraju svi ti glasovi skupljaju na jedan kup kao da se radi o jednoj izbornoj jedinici. Takvo rješenje je nezabilježeno u našoj pravnoj povijesti izbornog zakonodavstva. Ukratko radi se o jednom čudnovatom kljunašu. I to je nešto što je neodrživo i vidjet ćete vrlo brzo. Naime, o kakvoj se to hitnji ovdje radi? Imamo još najmanje 3, 4 mjeseca a sada je takva žurba da evo kako je sklepan taj zakon govori činjenica o temeljima na kojima se temelji ovaj prijedlog tako da predlagatelj kada navodi na temelju čega predlaže ove izmjene navodi pogrešno broj zakona objavljen u Narodnim novinama 44/2006 govoreći da se radi o Zakonu o izborima zastupnika, a radi se o Zakonu o Državnom izbornom povjerenstvu. Dakle, neka strašna hitnja je bila i neki strašni i užurbani pregovori. Ovaj zakon je prije svega zakon koji diskriminira Srbe i zato je duboko nepravedan i nedemokratski. To je jednostavno lex za SDSS. Takvih zakona ovdje ad hoc za određenu grupaciju za određenog čovjeka bilo je još iz Sanaderovog doba, ali očito njega nema ali njegova ostavština je duboko zarasla u HDZ i njegove zakonske prijedloge. Takav jedan model koji služi jednostavno u HRvatskoj trenutačnoj većini gdje se ponovo i to određena grupacija unutar Srpske manjine ponovo služi kao moneta za potkusurivanje. I to ne može biti jer to destabilizira i manjinu i destabilizira u konačnici i većinu. Kada većina diskriminira manjinu, sigurno da je to destruktivno. Ali kada se unutar same manjine nađu oni koji će diskriminirati, a u tome im većina pomaže manjinu onda je to razorno i to ne može biti. Stalno se govori sa najvećih mjesta počevši od premijerke do svih dužnosnika, nulta tolerancija na korupciju a mi stalno pri tome moramo imati u vidu da je takva jedna nulta tolerancija prije svega nulta tolerancija na prijedloge zakona kojima se pogoduje ova ili ona grupacija. To ne može biti. To je najopasnija korupcija. A taj vid korupcije treba tek kao kazneno djelo ozakoniti kao što ima Italija i mnoge druge zemlje. I to ljudi vide. I kakve su onda poruke njihovom ponašanju? Ovdje je često bilo rečeno nešto zato upravo što SDP otkriva pa i HNS i druge stranke iz opozicije, otkrivaju biti i povode i motive. A onda se napada bez razloga pa se govori da je ovaj prijedlog takav da ne bi najveće političke stranke imale svoje rezervne liste. Možda se to odnosi za onoga u ime koje i u ime čije i pod čijim se pokroviteljstvom ovaj prijedlog zakona i podnosi. Ali to se ne odnosi na SDP. SDP se nije skrivao nikada niti je imao ikada ikakvu rezervnu listu. Ni većinsku ni manjinsku. Ne samo zato što nije imao Barišićevu vreću pa nije mogao to dodatno financirati nego zato što su njegove poruke uvijek bile jasne i glasne. I ovdje je istina i to moramo reći, zastupati manjine i one čija su prava osjetljiva, fragilna u teškim turbulentnim vremenima i ratnim, ali i kriznim nije lako i to izaziva, taj teret i takav izbor traži veliku žrtvu ali bez ikakve nagrade, bez ikakvih premija, bilo na tržištu mandatima, dogovorima, bilo kakvih premija, donosi samo teret. Onaj teret kojeg se SDP nauživao, ali mi se zbog toga ne žalimo. Ali to nam daje za pravo da u tome ustrajemo i da razotkrivamo ovakve situacije. Dobro nam je poznato, to je kraj sada takve afere, ali onda ne moramo zalijevati s druge strane da ponovo nikne nešto slično, da biti pripadnik vladajuće stranke znači osigurati sebi i svojoj obitelji dobar život, daleko bolji nego onaj kojeg ima prosječan čovjek. To znači sticati sve moguće privilegije. Bila sam nedavno u jednom srpskom selu nedaleko, u zaleđu Zadra, gdje živi isključivo srpsko stanovništvo. Oni koji se nisu makli ni dana ni sata još uvijek žive u potleušicama i polusrušenim kućama. Oni nisu pripadnici nijedne stranke, izlaze na izboru i glasaju po svojoj svijesti i savjesti. S druge strane, odmah u njihovom susjedstvu velebne su kuće i zaključane su, tu ne živi nitko. To su također srpske kuće, ali tu nitko ne živi. Njihovi vlasnici dođu autobusima kada su izbori, kažu da su za to i plaćeni. Hoćemo li konačno završiti s politikom, s političkom korupcijom najgore vrste, da se rješenje svojih osobnih problema, one koje su po zakonu pa čak i mimo zakona i povrh zakona rješavaju pripadnošću određenoj grupaciji. To jednostavno treba prestati s takvom jednom politikom koja je osramotila Hrvatsku i koju dan danas nemamo još uvijek pristup Europskoj uniji iako smo po svojim sposobnostima i riješenosti građana davno tamo trebali biti. Ali zahvaljujući toj i takvoj politici, tim i takvim politikama i dan danas nismo. Danas ovdje čujemo neke riječi koje duboko zabrinjavaju, strah od fragmentacije. A molim vas lijepo, zbog čega ovaj model ako je to tako dobar, nije osiguran i za dijasporu. Zašto se tamo odustalo i sasvim na jedan prihvatljiv način smo to riješili i to konsenzusom. … [[Upadica se ne razumije.]] Tako smo se i riješili. I to je opće prihvaćeno i sasvim normalno. A kako to ako vam je ovo odličan model zašto niste ustrajali na takvom modelu i dijaspori što bi bilo pogrešno, ali mi predlažemo upravo da i na takav način, ako nikako drugačije ne bude riješeno i ovo izborno pitanje. Ili ste se pak složili s našim prijedlogom da se tako riješi glasovanje u dijaspori, jel se i tamo možda bojite neke nove fragmentacije. Nema straha od fragmentacije niti smije biti ako poštujete građane, ako se želi građanima zaista upravljati, a ne manipulirati, voditi ih, a ne zavoditi ih. Ovdje je danas nažalost bilo puno riječi o političkim strankama, o većini, o manjinskim strankama, nije bilo riječi o biraču, o građaninu, o čovjeku. Pravile su se križaljke u kojima ste se dobro složili, ukomponirali, iskrižali, ali prekrižili ste čovjeka i to je ono najgore i zato neću glasovati za ovaj prijedlog zakona.
Zahvaljujem. Imamo tri ispravka netočnih navoda. Prvo je uvaženi zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Ne bih ispravljao gospođu Ingrid Antičević-Marinović o autobusnim izborima ni o fragmentaciji nego o rečenici u kojoj je rekla da SDP nema Barišićevu vreću. Tu je upotrijebila jedninu, ali ja mislim da treba, ispravak je dakle u množini, vreće. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Berislav Rončević, izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Uvažena kolegica je u svom izlaganju rekla jednu rečenicu, da je bila u srpskom selu u zaleđu Zadra. To nikad nije bilo niti će biti. Ako je htjela reći da je bila u hrvatskom selu u kojem žive u većem ili manjem broju pripadnici Srpske nacionalne manjine to je točno. U zaleđu Zadra nikad nije bilo srpsko selo niti će biti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Anton Mance, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolegica je rekla kako SDP ne koristi srpske birače i srpsku manjinu. Ja ću ispraviti i mislim da je to i u drugim mjestima, ali to je bilo i kod mene. Kad se sastavljaju liste onda se stavi Hrvate naprijed, Srbe otraga. Pokupe se glasovi srpske manjine, Srba naravno nema u Vijeću. Nakon toga ulaze zato što ih nema i to je praksa koja nije samo kod mene bila nego i drugdje. Prema tome, to je itekakva zlouporaba i o tom poštenju o kojem govorite mogu vas ja demantirati, ali mogu vam navesti još dosta takvih primjera. To je praksa koju možete i provjeriti. Hvala.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, u čemu?
Kolega je ispravljao nešto što ja nikad nisam rekla. Mi na našim listama imamo Hrvat, imamo Srbe, imamo pripadnike drugih nacionalnih manjina.
To nije povreda Poslovnika, hvala lijepa.
Ne, ne, on je meni imputirao nešto što ja nisam rekla.
Hvala lijepa!
A nažalost što on identificira Srbe samo sa…
Hvala lijepa! Uvažena zastupnice. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Zahvaljujem. To nije povreda Poslovnika i moram vam dodijelit nakon dugo vremena trpljenja ipak jednu opomenu. Hvala lijepo. Idemo dalje. Imamo i jednu repliku, uvaženi zastupnik Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa. Mogao sam dati tri pogrešna navoda, ali dajem repliku kako bi se moglo i odgovoriti jer mislim da je to jedino parlamentarno. Prvo, da SDP nikad nije bio protiv takvih rješenja zakonskih o dodatnom pravu glasu to je čisto pogrešno jer je uvijek bio protiv, tek od ovog mandata nije. I rekao sam i prije, jedini je iz Vlade Gvozden Flego glasao protiv rješenja koja su bila protiv dodatnog prava glasa. Drugo, za dijasporu. Normalna stvar, za dijasporu je nuđen model o kojem govori kolegica Ingrid Antičević je predložila oporba, SDP, HNS i bez glasova oporbe se nije mogao donijeti Ustav. I normalna stvar onda se promijenio zbog njihovog prijedloga. I sutra ćemo imati tri zastupnika dijaspore i ta tri zastupnika dijaspore neće odgovarati broju glasova. To će biti očito. A treće, rečeno je da zapravo je korupcija ono što se predlaže za model srpske nacionalne, za srpsku nacionalnu manjinu i navedena je zašto korupcija. Zato što se premija daje, a navedena je Italija koja se bori protiv takve korupcije. Draga Ingrid u Italiji 70 zastupnika dobiješ premije ako imaš jedan glas više samo. I tako je dobio Berlusconi. Da.
Zahvaljujem. Vi ste digli najprije pločicu povreda Poslovnika. Replika? Odgovor na repliku. Hvala lijepa.
Vidite kolega Furio, vi ste govorili i replicirali meni o dodatnom pravu glasa tko je u to vrijeme bio za, a tko je bio protiv. Ne znam zbog čega ste to radili, jer ja nisam u svom govoru ni jednom riječju govorila o dvostrukom pravu glasa. Druga stvar, kad govorite da je ovaj prijedlog rješenja i ustavnog rješenja za dijasporu došao od strane SDP-a. To je točno i to je većina prihvatila i ta najbolje rješenja jesu upravo ona koja HDZ prihvati od SDP-a. Na žalost su rijetka. Nego ja sam u tom kontekstu govorila ne zato jel' to dobro ili da bi se mi od toga, da bi se hvalili takvim prijedlogom ni prihvaćanjem od strane većine nego da bi govorili upravo ako je to naš bio prijedlog, ako je to većina tako i prihvatila kao dobro rješenje pa zašto, ja sam govorila u tom kontekstu zbog čega se onda i na ovaj Izborni zakon, prijedlog zakona ne prihvati takvo jedno rješenje i za pripadnike manjina jer je ono pošteno i dobro i to je zaista pravedno rješenje koje onda ne bi izazvalo nikakve prijepore. Međutim, nije se prihvatilo upravo od toga zbog sve one motivacije o čemu sam rekla prije i kojim ponavljanjem vas ne želim ovdje sada umarati.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom i na redu je uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Rasprava o Izbornom zakonu za političare je otprilike jednako uzbudljiva i strastvena tema kao što je sastavljanje nogometne reprezentacije za ostale građane koji prate nogomet. Svi o tome sve znaju, svi o tome imaju neko svoje mišljenje i uvjereni su da su da su u pravu. Ja neću uzet si za pravo da kažem da sam jedini u pravu, ali mislim da argumenti koje sam iznosio u ime kluba, a i sada koje ću iznijeti u pojedinačnoj raspravi nisu ništa lošiji od argumenata Vlade, od argumenata SDSS-a i od argumenata pripadnika kluba nacionalnih manjina. Dapače, mislim da su oni čak i jači od toga. Kao prvo ovo nije rasprava o Ustavu i o Ustavnom zakonu o pravima nacionalnih manjina. Neke povijesne prijepore koji su bili, koji su pa i pripadnici SDP-a možda svojim nastupima dovodili u zabunu i glasača i pripadnika nacionalnih manjina u povijesti da li su ili nisu za dvostruko pravo glasa. Te priče su, dakle iza nas. Ali ponovit ću iz. Dvostruko pravo glasa moglo se uvesti samo uz dvotrećinsku većinu, a SDP tada i nikada nije imao dvostruku dvotrećinsku većinu. Prema tome, mi smo u okvirima mogućega što smo mogli sa tadašnjim pozicijama u Saboru izražavali stavove za koje smo mislili da mogu proći. Onog trena kada je sa hrvatske političke desnice ili sa desnog centra došao pristanak na dvostruko pravo glasa dijela manjina, ne svih u tom trenutku i naša pozicija je bila jednostavno takva da su naše ideje prihvaćene. A sve ono što je bilo prije toga može se smatrati jednom vrstom taktiziranja koje je očito kao što vi gospodine Radin kažete nije bilo dobro. Što se tiče, dakle prava glasa manjina, dodatnog prava glasa manjina koje imaju ispod jedan i pol posto u ukupnom udjelu stanovništva. To je rješenje koje je dobro. Ono neće bitno utjecati na raspored mandata u 10 izbornih jedinica, jer je za sve, dakle izborne jedinice nacionalnih manjina na koje se to odnosi ukupno glasovalo u svih 10 izbornih jedinica onoliko ljudi koliko je dovoljno za jedan mandat. Dakle, kada bi svi glasali za jednu stranku promijenilo bi se za jedan mandat i doista nije čudno da je i HDZ-u to rješenje nije bilo neprihvatljivo, jer očito puno ne mijenja u rasporedu snaga. Ono što je bilo prijeporno, je bilo pitanje određivanja na koji način će glasovati i računati se mandati, pripadnika dakle manjine koja ima iznad 1 i pol posto u ukupnom broju birača. Dakle, srpske nacionalne manjine. Dosadašnje rješenje je bilo loše, bilo je ponižavajuće i za pripadnike manjina ali i za pripadnike većinskog naroda, a to je da se glasač na biračkom mjestu mora izjasniti za koju listu želi glasati i to sam u ime kluba nazvao izborni apartheid i jako mi je drago da će se to ovim Zakonom ukinuti. To je jedna od najvećih vrijednosti koju su pripadnici nacionalnih manjina postigli sudjelujući u vladajućoj koaliciji u ovih zadnjih sedam godina. I na tome im treba čestitati i to uopće ne treba kriti. Također, pitanje izbora glasača dijaspore plod je dogovora, kompromisa između najvećih političkih stranaka gdje su u ustavnim promjenama našli rješenje sa kojim će kako je izjavio i predsjednik SDP-a Zoran Milanović obrazlažući to moći obje strane živjeti sljedećih desetak ili više godina. I način na koji se dakle biraju pripadnici lista dakle za dijasporu, da bude proporcionalni sustav je nešto što je na tragu onoga što je do sad bilo u rješenjima i mi to također podržavamo. Pitanje zastupljenosti stranaka srpske nacionalne manjine pri čemu valja reći da je prema podacima Državnog izbornog povjerenstva od 13. prosinca 2007. godine 82201 birač koji je imao pravo glasat u izbornoj jedinici za srpsku nacionalnu manjinu zatražio ispis iz tog biračkog popisa i stavio se na redovan birački popis od čega opet treba odbiti 9000 glasova koje je SDSS dobio na građanskoj listi u 9 izbornoj jedinici. Dakle, negdje 73000 glasača pokazuje da smo ustavnim promjenama i ovim Zakonom koji je na tragu, dakle ustavnih promjena omogućili da stranke koje zastupaju jedan dio glasača srpske nacionalnosti budu posebno zastupljene po posebnim pravilima u Hrvatskom saboru. I mislim da je to dobro. Naime, nije dobro u ovakvom izbornom sustavu gdje su izborne jedinice da se vodi kalkulacija prilikom sastavljanja granica izbornih jedinica i o etničkom sastavu unutar pojedine izborne jedinice, da bi neka takva stranka mogla ili ne bi mogla prijeći prag. Zbog toga mislim da je dobro da se rezultati takvih stranaka obračunavaju na razini Republike Hrvatske, kako bi to ne bi utjecalo niti bi imalo ikakve primisli da se izborne jedinice, redovne izborne jedinice rade po etničkom principu. One su danas više-manje se podudaraju s granicama županija, a tamo gdje je to moguće zbog jednakog broja birača u pojedinoj izbornoj jedinici. Kad promijenimo izborni model možemo onda razmišljati o drugačijim granicama, pa i o možda različitom broju birača koji se biraju u pojedinoj izbornoj jedinici, ali vodeći računa da svaki glas vrijedi jednako ili barem približno jednako u okviru onih 5% koje je Zakon o izborima predvidio. Prema tome jedina naša primjedba koja je bitna, odnosila se na način, ne na broj zastupnika srpske nacionalne manjine, ne na način kako dolaze do tog broja, nego isključivo na način kako se dodatni zajamčeni mandati raspoređuju. U hrvatskoj političkoj povijesti ostalo je nekoliko primjera kada se tri mandata raspoređuju Dontovim sustavom. To su bili izbori '93. i '97. za Županijski dom Sabora, to su sada, sadašnje rješenje u zakonu koji govori o izboru pripadnika, dakle izboru lista u dijaspori, prema tome ne postoji ni jedan racionalan i logičan razlog zašto se takvo rješenje ne bi primijenilo i na izbor pripadnika dakle srpske nacionalne manjine onih glasača koji su odlučili glasati za stranke sa srpskim predznakom, a takvih je od ukupnog broja birača koji izlaze na izbore negdje oko 30%. SDP svoje glasače ne dijeli po nacionalnoj pripadnosti, nama je svaki glas građanina Republike Hrvatske koji u našem programu prepoznaje nešto sa čime se može identificirati dobrodošao i nećemo imati posebnu listu za srpsku nacionalnu manjinu, prvo zato šta to nema potrebe, i drugo zato šta to nema ni logike. Naime u situaciji kada pripadnici, dakle svi građani imaju pravo na jedan glas, a neke manjine na dva glasa, bilo kakvo poticanje lista koje bi išle na to biračko tijelo oduzimalo bi glasove svim strankama, pa i ono što je govorio gospodin Beus u redovnim izbornim jedinicama. Prema tome takva bojazan je po meni nelogična, jer ako netko može nagovoriti birače sa hrvatske desnice da glasaju za listu na kojoj bi bilo 14 pripadnika srpske nacionalnosti, onda taj tek može nagovoriti da glasuju za njih, pa zašto bi to radile. Prema tome ta bojazan da bi netko to mogao zloupotrijebiti ne stoji. Ovo rješenje je još u jednom dijelu nelogično. Nama je Ustavni sud dao zadatak da ispravimo izborne jedinice da bi one bile u okviru 5%, to je 20 tisuća glasova za jedan mandat koji može promijeniti, a ovdje se za jedan glas omogućavaju tri mandata. Kao što sam rekao u ime kluba nama ni iz džepa ni u džep. U osnovi za SDP je svejedno da li će sa liste dakle srpske nacionalne manjine biti 4 zastupnika SDSS-a ili 3, što je po dosadašnjim rezultatima vrlo realno, da li će biti dva zastupnika SDSS-a, a jedan zastupnik neke druge stranke, to je nama u ovom trenutku potpuno nebitno. Ali ima onima kojima je bitno. Ali institucije, dakle Sabor im ne bi tim, dakle taj interes nije toliko velik da bi zbog toga morali prilagođavati izborno zakonodavstvo na tako jedan očiti način. Uostalom bilo je malo povišenih tonova i kod donošenja ustavnog Zakona o pravima manjina zbog zajedničkog vijeća općina, na što je reagirao tada HNS, SDP, pa se za to našlo zadovoljavajuće rješenje. Prema tome ne vidim razloga da se i za ovu problematiku ne nađe rješenje koje je zadovoljavajuće, koje bi možda omogućilo ako za to postoji podloga u broju glasova i veći broj od tri i veći broj od četiri zastupnika, ali da se ti zastupnici podijele proporcionalnim sustavom kao i dosad. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Prije nego imamo jednu repliku, nego dam repliku, želim vas obavijestiti da mi trebamo završiti, dobili ste pročišćeni dnevni red za nastavak 20. sjednice sa zaključno 7. točkom, pa predlažem, odnosno ćemo raditi danas bez pauze kako bi danas odradili što veći broj tog ostatka dnevnog reda, a sutra završili i onda sutra da bude u neko primjereno vrijeme i glasovanje. Stoga vas molim za razumijevanje, radimo za vrijeme.
Potpredsjedniče nismo čuli ovdje iza, sa kojom točkom završavamo danas.
Sa točkom broj 7.
Danas?
Danas i sutra. Hvala lijepa.
Danas i sutra? A dalje?
Morate. Dalje bute čuli kad bu došlo to na red. Hvala lijepa. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Furio Radin. Izvolite.
Da, ima puno stvari u govoru o izbornom modelu s kojima neću ulaziti, s kojima neću ulaziti u polemiku, jer sam svoj stav i stav kluba nacionalnih manjina iznio već prije. Želim samo reći jednu stvar, jer je, zapravo bi bila stvar također pogrešnoga navoda, i zato ću se javiti i onda još jednu primjedbu ću dati da pojačam ono što sam rekao prije jer se i dalje govori o premijama. Nikada nemojte, gospodine Bauk nikada nemojte reći da vaša stranka nije bila protiv dodatnog prava glasa, jer to dovodi u pitanje i moje pamćenje i moj psihički integritet, i sve što sam ja, to znači samo da ja tada nisam bio u ovom Saboru i nisam sudjelovao u političkom životu, a ja vas uvjeravam da sam bio i sudjelovao sam i da ste bili protiv rukama i nogama. I nemojte reći da ste čekali kontekst kada će to biti moguće. Niste ga čekali. Danas ste promijenili mišljenje i to je dobro. A oko premije koje ne bi bile u nikakvim zemljama, to naravno ne odnosi se na gospodina Bauka, nego samo zato što je on uveo prvi ovaj taj i dobro da ga je uveo jer o tome treba razgovarati. Inače ima dosta dobrih stvari koje kaže gospodin Bauk, ali ova, i dobro je da je uveo taj pojam premija. Ali međutim maloprije iz istih klupa te premije su dovedene u pitanje i smatrane su korupcijom, jer rečeno je da u Italiji se protiv toga bore, i ja ću pojačati ono što sam rekao prije, i reći ću sljedeće na pretposljednjim izborima stranke desnog centra su imale 20 tisuća glasova više od stranaka lijevog centra u Italiji, to je kao u Hrvatskoj da bi imali 2 tisuće glasova više i dobili su 70 zastupnika više zbog premije. A kakav antikoruptivni zakon, i nitko to ne nazove korupcijom.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Dakle neću više dovoditi u pitanje pamćenje kolege Radina, tim više zato što tad nisam bio u ovom Domu, ali sam čuo ljude koji su u ime SDP-a o tome odlučivali i na koji način su obrazlagali to za što su se zastupali, ali to možemo dakle izvan dvorane da ne otvaramo više tu temu. Što se tiče izbornih modela, svaka zemlja ima svoje rješenje koje je primjereno situaciji u toj zemlji. Italija je 2006. godine čini mi se ili 2007. imala, Berlusconi je uveo dakle taj premijski sustav zato što je mislio da će mu to omogućiti … [[Upadica se ne razumije.]] Da, ali u Senatu nemaju taj sustav pa onda u Senatu premija ide na razini pokrajine, onda im je opet tijesna većina. Prema tome, dosta sam to pratio. Takav sustav u Hrvatskoj još nije bio. Možda je dobro da ga uvedemo i za većinske stranke pa da onda imamo malo stabilniju većinu, bilo tko ili HDZ-e ili SDP-e tko već dobije veći broj glasova. Ali, mislim da u nekakvim općim uvjetima izmjena Izbornog zakona to je jedna stvar o kojoj se može razgovarati i donijet se konsenzusom. Ovo je bilo jedno drugo pitanje dakle, nama je na stol došao prijedlog zakona koji nije dakle bio plod dogovora najvećih stranaka, pripadnika manjina na koje se to najviše odnosi nego je to bio plod koalicijskog dogovora HDZ-a – SDSS-a u okviru vladajuće koalicije i zašto bi mi bezrezervno to podržavali. To uopće nije naš zadatak. Prema tome, da nas je netko nešto pitao mi bi dali rješenje koje mislimo da je dobro, razgovarali bi sa pripadnicima drugih stranaka na koje se to odnosi i možda bi došli do istog rješenja uz argumentaciju i naša retorika bi bila drugačija. Ovako, dati prijedlog koji bitno mijenja izbornu aritmetiku i geometriju i tražit da njega slijepo i bezrezervno podržimo i prešutimo to nije baš u skladu sa dosadašnjim standardima i to nismo pristali.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. … [[Upadica se ne razumije.]] Bez dobacivanja, prosim lepo. Na redu je uvaženi zastupnik Ivan Hanžek, izvolite.
Pa ovo što je rekao sad kolega Arsen u svom izlaganju zapravo je suština onog što sam ja želio reći. Zapravo ne radi se o mogućnosti ili nemogućnosti modela nego se radi o konzistentnosti sustava. Kao što gospodin Radin dugo pamti jer je u Saboru dugo, ali mi koji nismo u Saboru isto pamtimo dugo da je bilo različitih eksperimenata i premijskih sustava u našoj 20-godišnjoj povijesti, tako je. Stoga, ne zato da je to nemoguće nego zato da je bolje naći jedno konzistentno rješenje koje je primjenjivo za svaki slučaj. Ako bi tako nastupali oko svih promjena u izbornom sustavu onda mislim da bi svi bili zapravo sretniji. Uz to što je stabilnost izbornog sustava garancija i određene političke stabilnosti, ne utvaramo si apsolutne, ali djelomične, a i drugo što onda eliminira moguće teze o tome da je netko s nekim trgovao da bi ostvario svoju premiju. Kad je riječ o Italiji, kolega Radin, na 760 zastupnika 70 zastupnika je jedna brojka, a na 138 ili 140 to sam rekao vežući se na ono iz prošlosti, ne na ovu situaciju. … [[Upadica se ne razumije.]] I ono što želim reći na kraju, skratit ću s obzirom na molbu potpredsjednika dosadašnjeg koji je predsjedavao, ekskluzivnost nikome ne smije biti niti funkcija, ali niti parola kojom će se služiti u političkoj borbi. Ja mogu svjedočiti u najtežim trenucima za građane srpske nacionalnosti u Hrvatskoj u vremenima kada je bila vršena gruba agresija na RH, kada je biti Srbin bilo teško i opasno, nekima koji nisu bili pobornici agresije još i teže, kada je bilo teško doći i prijaviti se kao dragovoljac u hrvatske postrojbe, a biti Srbin, SDP, a o tome ja mogu svjedočiti, se nije zalagao za zaštitu prava Srba zbog političke popularnosti nego zbog suštinskog odnosa za zaštitu svakog pojedinca i svakog građanina. Tu sjedi sada svjedok jednog takvog sastanka 5.09.1991. u 9 sati u Osijeku. Predsjednik Sabora isto može svjedočiti, a i neki koji danas više nisu u politici. Stoga, dugo pamćenje ima svojih prednosti, ima i svojih mana. Ali, govoriti o tome tko je što radio mislim ne treba govoriti pred onima koji imaju dugo pamćenje jer bi mogli iznijeti argumente koji ne idu u prilog onima koji se time služe. Stoga, ovo se kolega Radin ne odnosi na vas, govorim o onim drugima koji su danas spominjali u svojim raspravama neke stvari iz prošlosti. Stoga, zalažem se da se u Izbornom zakonu primjene isti kriteriji kako za dijasporu tako i za biranje predstavnika manjina. Donteova metoda za sve izbore onda i u tom slučaju treba ići sa Donteovom metodom i ravnomjerno rasporediti jer nam se može dogoditi i da za dijasporu dobijemo neugodna iznenađenja koje predlagači izmjena zakona nisu imali u obzir da se pojavi netko novi tko će pokupiti isto sve glasove.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Ja bih naravno, poštovane kolegice i kolege, bio sretniji da danas raspravljamo o novom Izbornom sustavu u kojem bi građanima RH omogućili da na izbornom mjestu glasaju i zaokružuju ime kandidata, a ne stranačke liste kao što je to primjerice u Sloveniji ili Njemačkoj gdje se izborne jedinice podjele na izborne okruge i u svakom izbornom okrugu su kandidati stranaka poredani imenom i prezimenom. No, očito je u Hrvatskoj takva tema još daleka budućnost, barem dok ne dođe do ozbiljnijih promjena u strukturi vlasti. Raspravu koju sam čuo u ime klubova zastupnika dosad i u ime kluba SDP-a iznenađuje me njihova naknadna zabrinutost ovim prijedlogom zakona jer proizlazi da prilikom dogovaranja ustavnih promjena nije bilo očito ni riječi o načinu kako će se Ustavne promjene provesti kroz zakonodavnu regulativu pa čak ni onda kada smo donašali Ustavni zakon o donašanju Ustava gdje je bilo naznačeno da će se izborno zakonodavstvo mijenjati. To nije dobro kada smo tako ozbiljne promjene u Ustavu radili da svi oni koji su radili na njima i dogovarali očito nisu do kraja otkrivali karte, nisu do kraja govorili kako jednu ideju i jedno načelo u praksi provesti. Ako se ne varam na prošlim parlamentarnim izborima svoje biračko pravo za glasanje i izbor zastupnika nacionalnih manjina ukupno je u Hrvatskoj iskoristilo nešto malo više od 18% upisanih birača. Nešto malo više od 18%. Ja sam prilikom rasprave o Ustavnim promjenama rekao i sada ću ponoviti da je ovakav model političke getoizacije pripadnika nacionalnih manjina, a sama činjenica da je samo 18% to pravo koristilo potvrđuje da je i ogromna većina pripadnika nacionalnih manjina također to tako doživljavala. Da li se ovim promjenama bitnije nešto mijenja, po meni ne. Položaj, status i utjecaj nacionalnih manjina u Hrvatskoj bude jednakopravan onda kada će oni ostati etnički manjinci a politički Hrvati. Jedno je pitanje zastupljenost određenog broja zastupnika nacionalnih manjina u parlamentu, a drugo kako će se oni birati. I sada imam dva praktična pitanja na koje nisam mogao naći odgovor dobrim iščitavanjem prijedloga zakona. Prvo pitanje, da li birač Srpske nacionalne manjine može odbiti glasati za listu kandidata po članku 38. i ima pravo glasati svoju izbornoj jedinici za listu kandidata političkih stranaka ili mora glasati i može li pristupiti samo glasanju za ovo u članku 38. Možda odgovor postoji, ali ja ga nisam uspio naći. Što ako doista ispada pripadnici Srpskog naroda moraju glasati samo za to ili imaju mogućnost glasati samo za to, radi će se izvodi iz popisa birača kao i do sada. I drugo pitanje, što ako pripadnik neke druge nacionalne manjine kada dođe na biračko mjesto, ne želi glasati za listu nacionalnih manjinaca nego isključivo koristiti pravo glasa u izbornoj jedinici, glasati za listu političkih stranaka, biti će dva izvoda iz popisa birača. Netko prigovarao dosadašnjem modelu da su se pripadnici nacionalnih manjina na biračkim mjestima morali deklarirati, i sada će tako biti, ništa nismo izmijenili. A ponavljam 18% pripadnika nacionalnih manjina koristilo je pravo da budu jednakiji od drugih, pa u ime koje to većine zagovaramo modele, ovakve, meni je svejedno kako ćete izračunavati mandate ili je to očito fiksirano i promijeniti se ne može. Još jedno pitanje me muči. Pitanje nacionalnih manjina, kako to da u Europskom parlamentu nema rezerviranih mjesta za nacionalne manjine. Po Europskoj uniji živi na stotine milijuna nacionalnih manjina koje nisu čak iz država koje članice Europske unije jesu. Hoćemo li tvrditi da u Europskom parlamentu ne vode računa o nacionalnim manjinama. Prebivališta i zakon o prebivalištima nismo dobili pa nećemo moći prije izbora riješiti popise birača, ne značajnije, možda nešto malo. Nismo izmijenili Zakon o izbornim jedinicama još uvijek, iako smo svi svjesni da sadašnje izborne jedinice suprotne jednoj odredbi Zakona o izboru zastupnika u Hrvatski sabor koji propisuje da broj birača ne može odstupati više od +-5%. Nešto je o tome progovorio i Ustavni sud prije par dana, a prvi podnesak za to dobili su prije 5 godina i nešto mi je čudno da sve u zadnjem trenutku ulasku u izbornu godinu se svi bude i uočavaju da neki zakoni nisu usuglašeni sa drugim, da drugi nije sa trećim, a da neki naprosto propadaju iz procedure jer je Vlada zaboravila u roku šest mjeseci ga poslati na drugo čitanje. I Kada dođemo do potrebe usklađivanja Zakona o izbornim jedinicama, i da broj birača ne može odstupati više od +-5% onda ćemo ponovno podsjetiti da to vrijedi samo za dio zastupnika, da će neki moći osvajati mandat sa jednim glasom, biti će jednakiji od jednakih. Želim izraziti žaljenje što je ovako važne poslove kao što su izborne jedinice ćemo donositi neposredno prije isteka Ustavnog roka, a imali smo vremena i u miru staloženo i dobrom analizom napraviti sastav izbornih jedinica bez puno svađa. Imali smo mogućnost raspraviti da li treba samo prekrajati izborne jedinice škarama, lijepiti, odrezivati i doljepljivati ili uvesti sustav u kojoj se svakoj izbornoj jedinici ne bi birao isti broj zastupnika ako ne možemo postići onu odredbu da veća odstupanja od +-5% ne budu. I završavam sljedeće. Danas sam čuo od pripadnika nacionalnih manjina i drugih pozivajući se na pozitivna i dobra iskustva nekih Europskih država, i to je dobro. Ja ću se sada pozvati na jedno iskustvo susjedne Slovenije, koja je po meni isto jako dobro, koja ima dva zastupnika nacionalnih manjina i postoji nepisano pravilo, politički dogovor da zastupnici nacionalnih manjina ne sudjeluju nakon izbora u stvaranju parlamentarne većine. Čekaju da se ona sastavi i onda se odlučuju da li će biti dio vlasti ili dio oporbe. I pozivam sve zastupnike u budućem sastavu Hrvatskog sabora iz redova nacionalnih manjina da prihvate tu dobru praksu iz susjedne Slovenije.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Arsen Bauk.
Zahvaljujem. Kolega Lesar iako se slažem s dobrim dijelom toga što ste rekli želim vas ispraviti u onom podatku kada ste rekli da je 18% pripadnika nacionalnih manjina iskoristilo svoje pravo. Dakle, zbog izbornih pravila i zbog popisa birača taj podatak se može dobiti ukoliko se uspoređuje broj pripadnika nacionalnih manjina koji su glasali samo za 12. izbornu jedinicu sa ukupnim brojem birača na biračkom popisu pripadnika nacionalnih manjina umanjen za onaj broj birača koji je prešao iz manjinskih u redovne izborne jedinice. Prema podacima Državnog izbornog povjerenstva 121 tisuća građana prešla je iz manjinskog popisa na popis birača redovnih izbornih jedinica od čega 4 tisuće 459 Mađara, 6 tisuća 399 Talijana, 5 tisuća 292 pripadnika Češke i Slovačke manjine, 4 tisuće 695 pripadnika Austrijske, Bugarske i Njemačke itd. manjine koje biraju jednog zastupnika i čak 19 tisuća 029 pripadnika Albanske, Bošnjačke, Crnogorske, Slovenske i Makedonske manjine. Na taj način se vidi da osim pripadnika Mađarske i TAlijanske nacionalne manjine svi drugi zastupnici nacionalnih manjina izabrani su sa manje od 1/3 elektorata pripadnika tih nacionalnih manjina koji su glasovali primjerice dakle pripadnik Bošnjačke nacionalne manjine izabran je sa tisuću 300 glasova, a 19 tisuća glasača se ispisalo iz te izborne jedinice. Prema tome, na ovaj način će čak ti zastupnici teže doći do mandata nego što su sada unatoč tome su podržali ovo rješenje i na tome im treba čestitati. Zahvaljujem.
Odgovor na repliku.
Kolega Arsen ... [[Zbog najave govornik se ne razumije.]] ispraviti. Rekoh nešto malo više od 18% pripadnika nacionalnih manjina iskoristilo je pravo glasanja u 12. izbornoj jedinici za liste nacionalnih manjina. Ali podatak kojega ste upravo iznijeli da je 121 tisuća birača pripadnika nacionalnih manjina se iz 12. prebacilo u redovne izborne jedinice i glasalo za liste političkih stranaka je bilo njihovo glasanje, njihovo izjašnjavanje da ne žele biti politički segregirani i žele odlučivati kao svi ostali građani RH. To je samo dokaz mojoj tezi da ovakav model izbora zastupnika nacionalnih manjina čak i većina pripadnika nacionalnih manjina ne želi. Mi im ga namećemo. Nikada se o tome drugačije nisu mogli odlučiti niti dati svoj stav.
Gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani tajniče, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Podržavam Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor, jer su upravo ove izmjene rezultat su prije svega dugogodišnjeg rada samih manjinskih zastupnika ali svakako u suradnji sa političkim strankama. Temeljna ljudska prava i slobode moraju biti regulirani na najvišoj razini. To znači moraju biti regulirani Ustavom moraju biti razrađeni posebnim provedbenim zakonima i tu svakako ubrajamo prava nacionalnih manjina, njihovu zaštitu i način ostvarivanja prava i slobode. RH je već 2000. godine cjelovito regulirala prava i obveze i odgovornosti nacionalnih manjina, stvara materijalne, financijske, kulturne i gospodarske uvjete uvijek potičući suradnju, toleranciju i uzajamno poštivanje. Ustrojen je cijeli niz manjinskih zakona od Ustavnog zakona, Zakona o obrazovanju manjina, Zakona o službenoj uporabi jezika, a i cijeli niz zakona koji na neizravan način reguliraju ova pitanja donešeni su. Tu su svakako i međunarodne konvencije i međunarodni ugovori kojima je RH također potpisnica. Bitno je da člankom 15. Ustava jamči se ravnopravnost pripadnicima svih nacionalnih manjina i Ustavom se također definiralo još 2000. godine da se pored općeg biračkog prava može osigurati posebno pravo manjinama da biraju svoje zastupnike u Hrvatski sabor. I drago mi je da evo desetak godina kasnije izmjenom upravo Ustavnog zakona odnosno ove godine, a sada izmjenama i dopunama Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor manjine koje u ukupnom stanovništvu čine manje od 1,5%, a to su znači sve 21 nabrojane manjine osim Srpske manjine moći će konzumirati dopunsko pravo glasa odnosno njih nešto više od 3% ili negdje oko 130 tisuća, što je na kraju krajeva i većina govornika potvrdila da podržava ovo pravo. No ja postavljam ovdje jedno pitanje, da li će zaista moći manjine konzumirati to pravo odnosno sve manjine ili svi pripadnici manjina ili opet postoji jedan ali? Da, postoji i to su popisi birača regulirani Zakonom o popisima birača. Jer da biste došli na popis birača i mogli glasovati ovaj puta dopunski, kao manjinac, morate se naći na manjinskom popisu a to već uvijek ne možete. Naime, člankom 13. spomenutog zakona utvrđuje se pravo svakog građanina pregledati svoj upis, tražiti njegovu dopunu ili ispravak tijekom cijele godine, osim 14 dana prije izbora i normalno za vrijeme izbora. No, sve možete ispravljati osim nacionalne pripadnosti. Za to mora se utvrditi da li podatak nije točan ili se želi promijeniti nacionalna pripadnost. Pri tome se polazi od članka 4. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina koji citiram: "Svaki državljanin RH ima pravo slobodno se izjasniti da je pripadnik neke nacionalne manjine u RH". To za urede predstavlja činjenicu, prošlo svršeno vrijeme i više se ne može mijenjati. Pri tome se ne zna kako, kada i da li se zaista građanin sam izjasnio ili je upisan na temelju nekog dokumenta iz MUP-a ili još gore, uvjet za dobivanje državljanstva bilo je izjašnjavanje se kao pripadnik hrvatskog naroda iako se ove dvije stvari ne smiju povezivati. Evidencije, državljanstvo, evidencije putnih isprava i evidencije prebivališta ne mogu biti pretpostavka i ne mogu se favorizirati u odnosu na izjavu samoga birača. Podsjetit ću, kada se govori o nastajanju nacionalnih manjina može se navesti cijeli niz različitih uzroka, političke, zemljopisne, ekonomske, povijesne, tj. može se raditi i migracijama uvjetovane raznim čimbenicima, neuređenim granicama pa sve do etničkih i ratnih sukoba što karakterizira posebno naše područje. U Republici Hrvatskoj svaki državljanin ima se pravo slobodno izjašnjavati o nacionalnoj pripadnosti ili se uopće ne izjasniti. Nacionalna pripadnost se ne dobiva rođenjem, to je stvar osobnog odnosno pojedinačnog prava temeljenog na kulturnoj, društvenoj pa i psihološkoj vezi neke osobe i nacije urezano u osjećaj pripadnosti. Ustav Republike Hrvatske, članak 15. dalje nastavlja, citiram: Pripadnicima svih nacionalnih manjina jamči se sloboda izražavanja nacionalne pripadnosti i prema tome ne može se dvojako tumačiti Ustavni zakon i Ustav je očito ipak višeg ranga i ako on govori o izjašnjavanju, a ne izjasniti mislim da molim uvaženog tajnika Ministarstva uprave i pitam ga kada će se pravo svakog pojedinca da izrazi svoju nacionalnu pripadnost samo izjavom poštivati i kada će se prekinuti uzurpacija ovog prava u pojedinim uredima županije, ali i tumačenjem djelatnika u ministarstvu. Naime, sve ove izmjene Ustava, Ustavnog zakona pa sada i Izbornog zakona ostaju mrtvo slovo na papiru jer dio manjine budući da se ne mogu slobodno izjasniti ovo pravo neće moći konzumirati. Prikazat ću to na primjeru Miljevaca, Zokovog gaja u Virovitičko-podravskoj županiji gdje nitko ne osporava, svi naime znaju da su tamo pretežito Slovaci, da se govori slovački ali njima se ne dozvoljava da se izjasne kao Slovaci. I govorim dobri zakoni, u praksi ćemo imati opet neprovedivost. Što se tiče dijela glasovanja srpske manjine podržavam predloženi model za izbor zastupnika koji u stanovništvu čine više od 1,5%, model za izbor znači srpskih zastupnika i glasovat ću za izmjene zakona. I budući da imam vremena, želim odgovoriti kolegi Lesaru koji je rekao da većina pripadnika nacionalnih manjina ne žele glasovati manjinski. Nije točno, njih se do sada na neki način prisiljavalo da se opredijele ili nacionalno ili politički. Kako većina građana Republike Hrvatske tako i manjine djeluju politički, žele politički glasovati, žele utjecati na opciju koja će pobijediti u Hrvatskoj, zasigurno da su se i zato odlučivali upravo da glasuju politički, a ne manjinski, tim više da broj glasova za manjinskog zastupnika nije bio limitiran. Mi upravo zato pokušavamo i cijelo vrijeme, gotovo 18 godina kao što je moj kolega ovdje rekao, tražimo to dopunsko pravo glasa kako bi zaista svi pripadnici nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj mogli glasovati politički, a normalno pri tome zadržali i pravo ukoliko žele da glasuju temeljem nacionalne pripadnosti za svojega zastupnika i ovo im zasigurno pravo to omogućava. Međutim ponovo podsjećam, ima problema sa izjašnjavanjem pripadnosti nacionalnih manjina i tražimo da se o tome očituje Ministarstvo uprave jer smo već to tražili, odnosno bilo je ovdje u Saboru zastupničko pitanje ministru Mlakaru koji je rekao da će dati jedinstveni naputak u sve svoje ispostave odnosno uprave na terenu što dosad nije učinilo. Pa imamo da netko u Zgrebu, netko u Osijeku to pravo bez problema može ostvariti, da netko u pojedinim županijama nema šanse da isto pravo prema istim zakonima ostvari jer svatko tumači i Ustav i Ustavni zakon, ali i pojedine zakone na svoj način i molim da u tom pravcu se nešto poduzme kako ne bismo imali i manjine dvojake, odnosno oni koji se mogu izjašnjavati i oni koji se ne mogu izjašnjavati. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Mile Horvat, izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Mene sad na kraju, kad slušam ovu žučnu raspravu oko zakona koji nije zavrijedio ovako žučne tonove i određene kvalifikacije, ne čudi što je to išlo takvim tokom i mislim da je upravo ova rasprava predistignirana sa određenom medijskom kampanjom. Ja ovdje imam pred sobom izvadak iz vijesti Jutarnjeg lista gdje kaže ovako jedan krupni naslov, HDZ gura SDSS u Sabor i eliminira srpske stranke. To je jedan bombastičan naslov koji je vjerojatno vrlo intrigantan i interesantan za nekoga tko će se baviti ovom problematikom. Ali u daljnjoj razradi tog teksta se pričaju sasvim drugačije stvari. Prema tome, mislim da su i javni mediji dosta doprinijeli da ova rasprava upravo danas ide ovim tokom. Mi koji smo direktno zainteresirani za donošenje ovog zakona nismo imali takvu namjeru, dakle pošli smo otpočetka. Ako smo imali ustavne promjene i ako se mijenjao Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina u dijelu koji je regulirao ovu materiju i ako u tim promjenama odnosno nacionalna manjina preko 1,5% nije dobila onu mogućnost da ima dvostruko pravo glasa, sasvim je normalno da je onda tražen model i modalitet i nekakav modus kako će se provesti izbori i za nacionalnu manjinu koja participira preko 1,5%. Taj model je ovdje pred vama danas na raspravi. Da li je on najsretniji, najbolji i najidealniji vrijeme će pokazati. Ali namjera je bila isključivo da se uredi pozicija nacionalne manjine koja participira preko 1,5% u izbornom procesu. Potpuno se slažem sa kolegicom Čuhnil koja je rekla kakva su iskustva bila sa izborima nacionalnih manjina na tzv. 12. izbornoj jedinici odnosno na manjinskoj listi. Tu bih ja istakao kao i ona posebno dvije vrste problema koje smo mi uočili. To je prije svega birački spiskovi koji moraju ubuduće da se korigiraju na način kao što je to kolegica rekla, dakle imamo ljudi koji se nisu upisali i izjasnili kao nacionalne manjine, koji su se ispisali, koji su se tada iz ne znam kakvih okolnosti, njima znanih okolnosti opredjeljivali na jedan određen drugačiji način i sad kad bi htjeli da se opredijele kao pripadnici određene nacionalne manjine taj zakon, posebno odredba članka 13. Zakona o biračkim spiskovima im to onemogućava. Isto tako, ono što je posebno interesantno za srpsku zajednicu kad se radi o iskustvima izlaska na izbore, činjenica jeste da još uvijek u pojedinim sredinama izlazak na izbore po modelu manjinskih izbora, po modelu dvije vrste listića u kojoj nacionalna manjina ima određenu boju listića drugačiju nego otvorene većinske liste gdje se mora javno tamo izjasniti kao pripadnik određene nacionalne manjine, dovodi u situaciju da takvo jedno izjašnjavanje na biračkom mjestu u pojedinim sredinama još uvijek izaziva neugodnost za birača. Iz nekog konformizma takvi birači onda ili apstiniraju izbore ili glasaju za neke druge stranke izvan 12 izborne jedinice ili jednostavno imaju nekakav čudan osjećaj da se ti izbori provode u nekakvom ambijentu getoizacije. Dakle, to su nekakva naša iskustva koja su prethodila donošenju ovog novog zakonskog teksta. Ja bih ovdje u ovom zakonskom tekstu istakao par stvari. Prvo, to je vjerojatno rezultat ove rasprave i uočeno je kao nešto što je najveća dilema i najveći kamen spoticanja. Dakle, neću govoriti da nisu korektne kvalifikacije poput torbarenja poput političkih trgovina itd. Sasvim je normalno da manjine u rješavanju svojih ključnih problema politički razgovaraju sa pozicijom, odnosno sa strankom na vlasti. To će biti i u svakom budućem slučaju ne samo sada. Ali mi nismo, mi smo sretni zbog toga što se takav jedan normalni politički dijalog kvalificira na ovakav način kao što smo to danas doživjeli. Ovaj zakon je po nama potpuno jasan i on je što je najvažnije provodljiv zakon. Ka se on iščita vrlo je jednostavan i mislimo da je životno provodiv, da se može provesti. Omogućena je s njime vrlo korektna politička konkurencija svih srpskih stranaka ili nekakvih nezavisnih lista sa srpskim predznakom koji će učestvovati u toj političkoj utakmici. Prema tome, besmislica je ovaj natpis da je HDZ na taj način eliminirao neke druge stranke iz političke utakmice, a preferirao SDSS. Molim svaka stranka na ovaj način ima mogućnost da se konsolidira za sljedeću godinu dana dobro iskoordinira na terenu i da ide na izbore, da se odluči na kojoj će građanskoj listi, odnosno na kojoj će izbornoj jedinici ići sa svojom građanskom listom neka prijeđe 5%, neka se uvaži izračun po Dontu koji je kolega Arsen govorio i neka osvoji taj jedan mandat. Ovdje ne piše da će taj mandat osvojiti SDSS. Dakle, ukoliko se to ne uradi, ukoliko se ne prođe prag i ne osvoji se niti jedan mandat po tom osnovu onda je sasvim normalno da se primjenjuje ustavna kategorija zajamčenih mandata i to je sasvim normalna stvar. I mi nemamo ništa protiv toga ako neka druga ili treća ili četvrta politička opcija koja bude se odvažila da ide na izbore osvoji glasom više, a to neće biti glas više. To će biti znatno veća razlika u korist nekoga neka osvoji ta tri mandata i neka bude predstavnik u tom izbornom ciklusu srpske nacionalne manjine u Hrvatskom saboru. Mi nemamo ništa protiv toga. I ovo je potpuno otvorena politička, jasna politička utakmica, jasna politička konkurencija. Isto tako mislimo da ovaj Zakon kao što je rekao dr. Pupovac uvodno što je vrlo dobra kvalifikacija prevenira moguće zloupotrebe nezavisnih lista, manjinskih nezavisnih lista. Ja to ne govorim na pamet. Imamo slične slučajeve na nivoima lokalnih samouprava kad smo imali izbore za županije, gdje su i u gradu Vukovaru određene stranke, gotovo sve stranke imale u gornjem dijelu svojih lista srpske pripadnike, pripadnike srpske zajednice, pa su i u gradu i u Županiji osječko-baranjskoj isto to imali, pa su onda koristili svi oni te svoje Srbe pod navodnicima na listama kako bi popunili onu kvotu do zajamčenih srpskih mandata u županijskim skupštinama. Prema tome, to nas navodi na zaključak da bi i u ovom slučaju to tako moglo biti. Prema tome, mislimo da je ovim modelom upravo preveniran način, odnosno prevenirana je zloupotreba manjinskih lista u ovom izbornom modelu. Ono što je najspornije ovdje je očito izračun mandata. Svi su oni nekakve teorije ovdje čitali. Znamo da postoji i razmjerni sustavi i većinski sustavi i apsolutni i relativni, postoji i mješoviti sustavi i sve su to sustavi koji će se primjenjivati ukoliko politika tako kaže. Dakle, ako se oko određenog sustava izračuna mandata stvori konsenzus političke volje ili minimum političke volje koja će to prihvatiti. Prema tome, i u ovom slučaju možemo lamentirati i ovako i onako govoriti svaki svoja razmišljanja. Međutim, činjenica jeste da se po razmjernom sustavu će se birati izračun mandata onih kandidata koji prođu u izbornim jedinicama prođu ... [[Govornik se ne razumije.]] Na njih će se odnositi to kao i na sve ostale učesnike izbora sve ostale strane. Ukoliko se to ne ispuni rekao sam da će se za garantirane mandate koristiti većinski sustav. On se uostalom do sad i koristio i kad smo imali izlazak na izbore na manjinskoj tzv. 12 izbornoj jedinici. Isti smo taj sustav izračuna mandata koristili. Prema tome, mi smo samo iskombinirali jednu situaciju i drugu situaciju i implementirali u ovo zakonsko rješenje. I ne vidim da bi tu nešto trebalo biti posebno sporno. Konačno isto tako mislim da ne stoji tvrdnja da će se ovakvim jednim građanskim pristupom izbora izgubiti karakter manjinskog zastupanja nacionalnih manjina u Hrvatskom saboru. Imate mnogo situacija kad su u pitanju bračni drugovi različite nacionalnosti i nema logike da bračni drug jednog saborskog zastupnika ne može povjeriti svoj glas njemu, a da kažemo da se tu gubi nekakva logika, kontinuitet ili svrha manjinskoga zastupanja u takvim slučajevima. Prema tome, ne treba imati ovdje nikakve opasnosti. Mi izlazimo na, dakle pripadnici srpske nacionalne manjine ovim izbornim modelom izlaze iz jednog ležernijeg modela izbora u 12. izbornoj jedinici, izlazimo na javnu političku scenu u konkurenciji sa svim ostalim političkim strankama. Bonus nam je upravo ovo ustavno pravo zajamčenih tri saborska zastupnika. Hvala vam.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Arsen Bauk.
Replicirat ću kolegi Horvatu na dvije stvari. Dakle, kad smo govorili o samome na biračkome mjestu, dakle potrebi uzimanja ovog ili onog listića to je vrijedilo za parlamentarne izbore. Međutim, na lokalnim izborima, recimo na izbore za županijske skupštine dobijao se jedan listić. Nije se trebalo izjašnjavati i ne uočava se velika razlika u potpori strankama na koje se ovaj Zakon dakle odnosi kandidatskim listama srpske nacionalne manjine u odnosu na lokalnim i nacionalnim izborima. To pokazuje, dakle da je biračko tijelo u pravilu u najboljem, na najbolji način glasovalo za stranku za koju je onda htjelo. Uostalom ne bi toliko puno ljudi se onda ispisalo iz manjinskog biračkog popisa i uzelo redovni listić. Rezultati pokazuju, dakle da SDSS dobiva oko 30000 glasova plus, minus možda 5000 i Izborni zakon treba biti takav kao i za sve druge stranke. Dakle, 30000 glasova dobijaju IDS, dobijaju HDSSB i imaju tri mandata. Izborni model se može podesiti tako. Ako imate 40000 glasova da dobijete 4, ako imate 50000 glasova dobite i 5. To HDZ-u također ne bi trebalo štetiti, jer ako oni dobiju više onda bi vjerojatno neke druge stranke dobile manjine, jer bi to bili ti glasači koji bi prešli pa je njima isto svejedno. Ali mislim da ste se mogli, dakle izboriti za model koji možda više ide na ruku srpskoj nacionalnoj manjini, koji bi mandate raspodijelio Dontovim sustavom proporcionalno i pravedno i u okviru toga sve ove argumente koje ste rekli za fragmentaciju mogu biti vaši argumenti u izbornoj kampanji među vašim biračkim tijelom, da njih uvjerite da je najbolje da glasuju za vas, i to bi onda bila demokratska utakmica kako svi drugi imaju. A što se tiče mogućnosti dakle da i pripadnici drugih naroda glasaju za vašu stranku, to je ono šta je dobro u ovome zakonu, ali postavlja se pitanje da li ti glasači trebaju biti posebnim, na poseban način predstavljeni. Ja mislim da ne trebaju, ali to je manja šteta u odnosu na to šta će se dobiti dakle da se konačno prekine ovaj … [[Ne razumije se.]] na izbornom mjestu. I zato nam je ovaj model osim u dijelu izračuna ipak prihvatljiv. Zahvaljujem.
Gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Naime, kada sam vidio da je na dnevnom redu danas Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor, onda sam se poveselio. Mislio sam da će tu biti daleko opsežnije izmjene i materijal koji će već napokon riješiti neke stvari i ono čime su građani nezadovoljni, a nezadovoljstvo izražavaju svaki dan putem medija, putem komentara i u pisanim i u elektronskim medijima, dakle o nezadovoljstvu radom Hrvatskog sabora ukupno i pojedinaca u Hrvatskom saboru, poglavito nekih. Međutim, pa bi se onda ovaj Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izborima trebao zvati dakle o izborima zastupnika rekao bih SDSS-a u Hrvatski sabor, jer cijelo vrijeme kako vidimo i u raspravi raspravljamo o tome. Ni o čemu drugome. O tome da bi možda trebalo mijenjati izborni zakon utoliko što je glasačko pravo locirano isključivo na i određeno po teritorijalnom principu, dakle netko tko je iz Dubrovnika može glasati samo u Dubrovniku, ne može u Slavonskom Brodu, ni u Sikirevcima, i obrnuto. Dakle ali vidite kandidirati se može netko iz Dubrovnika poput kolegice Šuice i u 5. izbornoj jedinici u Vukovaru, Vinkovci, Požega, je li tako? O takvim promjenama izbornog zakona sam mislio da će danas biti govora, međutim očito nije. Vrlo je simptomatična šutnja sa ovamo HDZ-ove strane, i danas su oni u raspravi gotovo ne sudjeluju, tu i tamo pokoji ispravak netočnog navoda, ili pak replika, i ništa više. Što to znači, da je upravo taj ono što sam govorio nezadovoljstvo radom saborskih zastupnika i ona glasačka mašinerija, dakle dizači ruku su već odlučili svoje i mi ovdje možemo govoriti o ovome zakonu koliko god hoćemo, a ništa se promijeniti neće. Ujedno je to i dokaz da je zapravo došlo do nagodbenjačkog prijedloga zakona, ustavnog zakona i promjena Ustava. Nagodbenjački kada kažem onda mislim da je s jedne strane u toj nagodbi sudjelovao HDZ sa svojim koalicijskim partnerom SDSS-om, ali u nekim segmentima i SDP. Dakle kada se govorilo o tome da je za, dakle broj zastupnika srpske nacionalne manjine određeno najmanje tri, onda se uvjetovalo da u zakon uđe ili Ustav također klauzula da dijaspora, dakle oni koji žive Hrvati u Bosni i Hercegovini, ili diljem svijeta imaju najviše tri zastupnika, ovi najmanje tri, ovi najviše tri zastupnika. Dakle bio sam nazočan dogovorima koji su bili u Vladi Republike Hrvatske u svezi tih ustavnih promjena. Vjerujte mi sa ove, dakle nije predstavnik SDP-a, jer je tada dakle ignorirao predsjednik SDP-a taj sastanak, sjećamo se svi kada je to bilo, ali bili su predstavnici HNS-a koji su na tom sastanku inzistirali da dijaspora ima samo jednoga predstavnika u Saboru, jednoga zastupnika u Saboru Republike Hrvatske, pa je bilo riječi to je naša zadnja ponuda, dva, eto dva najviše. Na kraju se došlo dogovorno do tri zastupnika za dijasporu. Dakle biračko tijelo koje je srpske nacionalne manjine, pa kako god vi to shvatili ili mi dali ispravke ili ne dali, je bilo naklonjeno SDP-u, to svi znamo, možete … [[Ne razumije se.]] koliko god hoćete, ali evo dogovorom između HDZ-a i SDSS-a ono zapravo je u neku ruku njihovo opće biračko pravo je ignorirano, a u korist da kažem određene političke elite iz SDSS-a. Onaj četvrti mandat koji bi bio na raspolaganju svim da kažem srpskim strankama itd., zapravo je, to je onaj autobusno birački mandat. Taj mandat zapravo u većma pripada biračima koji će doći dakle iz okolnih zemalja Srbije, Republike Srpske, Crne Gore, ne znam ni ja kuda, Bosne i Hercegovine da glasuje u Republici Hrvatskoj. Dakle oni će imati jednoga predstavnika, koja će biti stranka ja to ne znam, koja će biti pripadnost onoga koji će biti izabran zastupnika u Hrvatski sabor u ime dakle srpske nacionalne manjine ne znam, ali ova tri su zajamčena i zagarantirana dakle SDSS-u vjernom koalicijskom partneru HDZ-a. Kada se govori o tome da ne bi bilo dobro fragmentirati biračko tijelo Srba u Hrvatskoj, to je pomalo demagogija. Naime je li biračko tijelo hrvatsko na općim listama također fragmentirano, o čemu mi govorimo. Pa nije jedna stranka na izborima hrvatska, na izborima za Hrvatski sabor, nego deseci. Pa jesmo li mi fragmentirali hrvatsko biračko tijelo kao većinski narod? Jesmo. Pa zbog čega bi netko bio povlašten i to jedna stranka koja govori da se ne smije fragmentirati? Zar nema slobode razmišljanja i među Srbima? Zar i oni nemaju pravo slobodno misliti i razmišljati, i odlučivati o svom predstavniku u Hrvatskom saboru? Koja je to riječ fragmentacija? Nadalje gospodin Bauk je potegao tezu premijski mandat. Da, postoji to u teoriji izbornih zakona, više bih ja rekao da je to premijerski mandat, i to znamo o kome je riječ kada kažemo premijerski, i da se taj premijerski mandat nastavlja i u sljedećem razdoblju, jasno sa drugim premijerom ili premijerkom, a tko će to biti nakon ovih izbora i to ćemo vidjeti. Nadam se da ne ovi premijeri koji su sada dogovarali skupa sa zakonodavcem, prije svega potpredsjednikom Sabora ovakav sustav izbornog zakona za nacionalne manjine. Zaista je najveći domet da kažem u slobodi glasovanja u izbornom zakonu dosezi demokracije u svijetu, u Europi je tzv. dvostruko pravo glasa. I gle, dvostruko pravo glasa za manjine koje broje ispod 1,5%, dakle Mađari, Romi, Bošnjaci, Česi, Slovaci, Rusini, Ukrajinci, da ne zaboravim nekoga da se ne naljuti, ali evo imamo i treću skupinu koja nema dvostruko pravo glasa. Mislite li da su Srbi kao nacionalna manjina osobe zadovoljni što nemaju dvostruko pravo glasa? Pa rado bi oni glasovali i za naše stranke, ove sa opće liste – SDP, HDZ, HDSSB, ali ne mogu ako se tako opredijele. I zbog toga ovaj nagodbenjački zakon, ovaj zakon koji je zapravo jednostavno skuhan i montiran u dogovorima, pregovorima, u kojem je moram reći kumovao, a u svezi smanjenja broja zastupnika iz dijaspore veseleći se i tom smanjenju, dakle i klub SDP-a, zastupnici SDP-a, dakle sa 5 zastupnika dijaspore na 3 i to najviše 3, kako piše izrijekom u Ustavnom zakonu. Dakle, HDSSB ne može zbog toga nikako prihvatiti ama baš nijednu odredbu ovoga zakonskoga prijedloga. Pišite novi. Hvala lijepo.
Hvala. Na redu je gospodin, jel bilo ovdje, nije bilo nikakvih replika, dobro. Gospodin Josip Leko, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici, poštovani predstavniče hrvatske Vlade. Najprije bih želio da dobijemo podrobno obrazloženje zašto se jedan ovakav zakon koji govori o pravima nacionalnih manjina, ali ništa manje ni ne govori o odnosu većinskog naroda prema tim manjima donosi po hitnom postupku? To je naprosto neprihvatljivo. Drugo, o ovoj problematici valja razgovarati po načelima i principima, a ne po kalkulantskim interesima tko će dobiti više zastupnika i tko će biti bliže obnašatelju vlasti. Naime, nijedno rješenje koje nudi zakon ne može biti dobro za nacionalne manjine ako to rješenje ne bude svesrdno pomagao većinski narod. Niti se može ostvariti politika, hrvatska politika prema nacionalnim manjinama ako na tome izuzetno odgovorno, dosljedno i uporno ne bude radio većinski narod i službena državna politika. A što je cilj te službene hrvatske politike kad je riječ o manjinama u RH, pa i ovog zakona? Je li cilj da se nacionalne manjine integriraju u hrvatsko društvo? Što bi ja podupirao. Ili je cilj da se nacionalne manjine zbog stranačkog interesa izoliraju ili homogeniziraju? Takva politika je štetna i za nacionalne manjine i za hrvatsko društvo u cjelini. Takve zakone, naravno da ne bi smio nitko podupirati jer bi oni bili i protivni Ustavu RH. Ovdje je zaista riječ o rješenjima koje bi trebalo naći za jednu nacionalnu manjinu, nažalost ili na radost ili ne znam ni ja kako, srpska nacionalna manjina u Hrvatskoj ima posebna zakonska rješenja. Zbog tih posebnih zakonskih rješenja tražimo i posebno rješenje za izbor predstavnika te nacionalne manjine u hrvatski Parlament. E kakav se model nudi? Model se zaista nudi nerazmjerne zastupljenosti političkih opcija koji djeluju u srpskoj nacionalnoj manjini u RH, nerazmjerni. Nudi se većinski model, dakle jedna politička opcija među Srbima u Hrvatskoj kao nacionalnoj manjini za jedan glas dobit će 3 zastupnika. Druge stranke kojih u HRvatskoj ima 5, koliko ja znam, koje imaju srpski predznak i koje u svojem statutu imaju da se zalažu za ostvarivanje prava Srba kao nacionalne manjine neće dobiti zastupljenost u Hrvatskom saboru. Ja mislim da to nije ni principijelan ni politički pravedan zakon. Naime, ako se tome doda da srpske stranke koje su statutom utvrđene kao srpske žele postati i opće građanske stranke u Hrvatskoj i natjecat se na redovnim listama u hrvatskim parlamentarnim izborima kao i SDP i HDZ, s time da HDZ i SDSS u pravnom i političkom smislu imaju isti status. Imaju nacionalni predznak. Rješenje koje se nudi sada bilo bi zanimljivo kako jedna stranka može istodobno ići sa listom u građanskom smislu u redovnu proceduru za građanske glasove u istoj izbornoj jedinici i još se predstavljati kao zaštitnik nacionalne manjine. Koja je to shizofrena situacija u Saboru istodobno predstavljati građane RH bez obzira kojoj nacionalnosti pripadaju i istodobno štititi interese nacionalne manjine koji su apsolutno specifični. A takav se model sada nudi. Sada se takav model nudi. Ako tome još dodamo da je neprincipijelnost u ovom prijedlogu zakona očita kad je riječ o predstavnicima tzv. dijaspore ili stvarne dijaspore u hrvatskom Parlamentu gdje zakonodavac, odnosno predlagatelj zakona priznaje da postoje različite političke opcije i različiti politički interesi u dijaspori i to uredno regulira u prijedlogu zakona. Dakle, u tri zastupnika dijaspore postoje različite političke opcije da ih zastupaju u hrvatskom Parlamentu istodobno, a riječ je o posebno ili značajnoj nacionalnoj zajednici u Republici Hrvatskoj koja ima svoje stranke s nacionalnim predznakom, ne dozvoljava se razmjerna zastupljenost i da među tom zajednicom postoje različite političke opcije. To je naprosto neprincipijelan stav i takav stav ne možemo poduprijeti to je više iz principa nego iz kalkulativnih razloga. Vrlo zanimljivo bi bilo čuti odgovor predlagatelja što će se dogoditi ili kakva će biti rješenja ako bi se u nekoj izbornoj jedinici jedna od stranaka odlučila da neće ići sa listom za predstavnike, za zastupnike te nacionalne manjine nego sa općom listom ali se među svojim sunarodnjacima predstavlja kao zaštitnik i traži da se glasa za opću listu, to je moguće. Ali to je već u sferi kalkulacija, ja ne bih htio kalkulirati nego treba raditi principijelno rješenje. Poznato je da se moglo, a riječ je o dodatnom pravu glasa moglo riješiti to pitanje bez obzira na postotak učešća Srpske nacionalne manjine ili građana Republike Hrvatske Srpske nacionalnosti u Hrvatskom društvu ili biračkom tijelu, da i oni imaju dodatno pravo glasa, ne remeteći zastupljenosti i predstavljenost u Hrvatskom saboru. Ta principijelna rješenja su bila bolja nego ovo što se sada radi, kalkulira se kome i kojoj stranci više odgovara tko će kome više dati. To nije manjinska politike, to je izborna matematika, a ja bih htio, a nadam se da bi svi zastupnici vjerujem u to da imamo konzistentnu politiku Hrvatske države prema nacionalnim manjinama gdje bismo gradili njihovu integraciju u Hrvatsko društvo sa potpunim interesima u svim političkim opcijama i kada je već o tome riječ moram pohvaliti SDP da nikada nije bilo sporno u SDP-u da su svi dobro došli koji podupiru socijal-demokratske vrijednosti, od prvog dana bez obzira da li je bio rat ili nije. Taj princip mora iskazati se i u Zakonu izbornom, a ne da se favorizira tko će kome donijeti neki zastupnički mandat pa se interes stranke stavlja ispred interesa zajednice. Takva rješenja ne donose dobro niti nacionalnim manjinama, ni Hrvatskom društvu u cjelini. Usporedba sa izborima ostalih zastupnika je zanimljiva, ostale nacionalne manjine, još jednu rečenicu, koje u Hrvatskom društvu imaju ispod 1,5%, također imaju problem tko će zastupati u Hrvatskom saboru, a jer je grupa nacionalnih manjina nije homogena, postoje u toj grupi koji od jednog zastupnika dobiva neke koje mogu same izabrati tog svog predstavnika, time se marginaliziraju one nacionalne manjine koje su također u Ustavu i ravnopravne, da nikada ne mogu doći do zastupnika u Hrvatskom saboru ako ne bi bilo dobre volje ostalih predstavnika nacionalnih manjina, o tome se uopće ne vodi računa što nije dobro. Hvala.
Hvala. Imamo dvije replike, prvi je gospodin Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodine Leko u većini bih se složio s vašim izlaganjem, međutim, i meni nije jasno zbog čega ovo ide po hitnom postupku kao Konačni prijedlog zakona, a slažem se poglavito s vama da je zapravo riječ o izbornoj matematici kako ste sami rekli, grublje rečeno u jednoj trgovini s neograničenom mogućnošću ucjena i to putem da kažem kako se nekada govorilo asimetrični Ustav, tako i ovaj asimetrični zakon o pravima nacionalnih manjina u Izbornom zakonu. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor gospodin Josip Leko.
Uvjeren sam kolega da će građani znati prepoznati tu matematiku i da neće dozvoliti da se njihovim interesima manipulira kroz Izborni zakon i da će to sankcionirati u okviru izbora. Nemam drugog sada nego nadati se tome.
Hvala. Replika gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Uvaženi kolega Leko polemizirali ste oko toga da li u jednoj skupini gdje se nalaze veće ili manje manjine, da li se može ili ne može odnosno čak ste išli za tim da mala manjina nema šanse da dobije predstavnika. Mislim da praksa to pobija, jer upravo kolega mak koji je već bio zastupnik Njemačke manjine, koji je iz jedne od manjih manjina unutar degrupacije uspio je dobiti mandat. Sve zavisi o tome koliko je jedna manjina složna, s koliko kandidata ide, prema tome, svaka manjina kada ide u izbore isto tako mora voditi o tome računa da li želi biti pobjednik ili će se frakcionirati unutar manjine sa puno kandidata čime si sama umanjuje mogućnost dobiti svoga zastupnika.
Hvala. Odgovor, gospodin Josip Leko.
Hvala lijepa kolegice Čuhnil. Mislim da ste potvrdili moju tezu s time da ste rekli da praksa je demantira u jednom slučaju, što je sa ostalim slučajevima to mi niste rekli, a ja sam razgovarao sa puno predstavnika manjina iz Hrvatskog društva koji su mi rekli taj problem, nisam ga ja doživio na svojoj koži ali kao da sam ga doživio. Ali vrlo je važno ukazati na takvu mogućnost i izbjeći je, to je smisao moje opservacije bio. Hvala.
Hvala. Gospodin Gordan Maras. Nema ga. I pet minuta zaključno gospodin Furio Radin u ime Kluba zastupnika nacionalnih manjina. Izvolite.
Hvala lijepa. Danas zastupnici nacionalnih manjina ovdje u ovome Saboru doživjeli uz racionalne argumentirane rasprave kojih je bilo, i cijeli niz uvreda i to je također dio tradicije. Uvrede su došle udružene ljevice i desnice i to je u posljednje vrijeme tradicija. To ne zaslužuju nacionalne manjine u Hrvatskoj niti njihovi zastupnici. Nije moguće barem mi smatramo da u posljednje dvije decenije svaki put kada se govori o nacionalnim manjinama, posebno o nekim nacionalnim manjinama izlazi na vidiku neracionalni i nacionalni arhetipi pa i endemski nacionalizmi. Isto tako kada se pregovara između stranaka unutar jedne koalicije, pa i kada se pregovara o foteljama nitko to ne zove torbarenjem ili korupcijom pa čak niti trgovinom, ali kada puno manje od toga pregovaraju zastupnici nacionalnih manjina odmah se govori o trgovinama, montiranjima korupciji i ne znam o čemu sve još. E to na to nećemo pristati, jer onda bismo prihvatili da smo manje vrijedni od ostalih. Mi pozivamo zastupnike oporbe da prihvate taj model jer je on dobar za sve zastupnike nacionalnih manjina, pa može biti dobar i onda za njih, može, ne moram, može. Vjerovat ćemo da su njihove primjedbe konstruktivne ili kao što je prije rekao gospodin Leko, da većinski narod mora skrbiti o manjinama, s čime se slažem, kada će veći dio stranaka oporbe to doista primijeniti i kada će briga za nacionalne manjine u ovom Saboru od većine stranaka oporbe biti sustavna, a ne samo da nas uhvati u nekakvim lošim modelima ili rješenjima koji to nisu. I na kraju, premijski sustav kao što sam rekao prije ako ga tako možemo nazvati, ali mislim Bauk da je već izašao govor Hrvatske i to je tvoj doprinos, s čim s slažem jer to nije loša stvar. Premijski sustav je već ugrađen u hrvatskom zakonodavstvu, on se zove "Dont" i ugrađen je u svim zakonodavstvima i diskriminira sve male stranke ispod 5% na način da njihovi glasovi ne idu onima koji su zaslužili nego oni kojih nisu zaradili i to po nekakvom omjeru nezarađivanja. Zato u premijskom sustavu nemoj govoriti kao o nečemu što ovdje nije viđeno niti nešto što nije prihvaćeno u ostalim društvima. Kao što znate u mnogim društvima je to itekako prihvaćeno. Zato jedna preporuka, nemojte misliti da ja sipam savjete ne morate uopće slušati. Lijepo je ići na izbore bez arogancije da će se dobiti veliki broj glasova i da se neće morati raspravljati, pregovarati sa drugima. Lijepo je tako misliti ali to najčešće ne odgovara činjeničnoj stvarnosti. Nikomu ne dajem tu preporuku samo sam to rekao, tako neka u zraku visi. Hvala.
Hvala. Imamo jedan ispravak gospodin Boro Grubišić. Izvolite.
Ispravljam netočan navod gospodina Radina da ne trguju manjinski zastupnici i manjine sa vladajućima i da se to ne može tako nazvati. Naime, ima jedan vrlo bizaran primjer kada je gospodin Kasum Ćana tužio se na Vladu da mu je ostala dužna 350 tisuća kuna za organizaciju Svjetskog dana Roma u Rimu, a da mu je isplatila 250 tisuća i da mu nikada Sanader nije to vratio izgleda da mu neće ni vratiti. To je jedan primjer. A drugi je primjer eklatantan u našoj Slavoniji sa milijun i pol kuna se financira fantomska ili nepostojeća zajednica općina Vukovar ili SAO istočna Slavonija tako nekako.
Hvala. I 5 minuta zaključno. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Odbacujem bilo kakve tvrdnje koje upućuju na to da su zastupnici SDP-a bilo koga uvrijedili, da je njihova retorika bila antimanjinska ili nešto slično. U temeljima u Statutu, programu i djelovanju SDP-a nikada nije bilo prisutno da se nekoga vrijeđa na nacionalnoj osnovi i da je ikada bila antimanjinska politika i to tako neće biti ni ubuduće. Mi smo kritizirali jedno rješenje za koje držimo da je loše, da je nepravedno i nedemokratsko. Kritizirali smo jednu ili dvije stranke vladajuće koalicije i nismo odstupili od ničega što u parlemantarnoj praksi nije uobičajeno. Insinuirali smo i rekli, da ukoliko se ostane na ovakvom rješenju da vidimo da je to primjer političke korupcije i na tome ostajemo. To ne mora biti istina, ali se u svakom slučaju o tome može raspravljati. I nije uvreda ukoliko se to kaže. Da je uostalom ovaj prijedlog plod koalicijskog dogovora koji je HDZ nevoljko ali ipak prihvatio iz njima poznatih razloga, potvrđuje činjenica da osim predstavnika kluba nitko od zastupnika iz HDZ-a nije u raspravi sudjelovao niti je predstavnik Vlade se ijednom osvrnuo na naše napade koje smo napadali zakon. Prema tome, vi ste htjeli da ovo prođe u tišini, da o ovome nitko ništa ne kaže i da idemo na izbore, a mi vam to nismo htjeli dopustiti. I ako je to naša greška i ako je to naš grijeh mi ga u potpunosti prihvaćamo, odgovorni pred našim biračima Hrvatske, Srpske, TAlijanske, Mađarske i svih drugih nacionalnosti u RH, jer SDP stranka za koju glasaju ljudi neovisno o nacionalnoj pripadnosti. Takvo će biti naše djelovanje i u buduće. Uostalom praksa vladanja ove Vlade kažnjava i one općine sa Srpskom većinom u kojima je SDP pobijedio SDSS, zbog čega primjerice Donji Lapac i Vojnić ne mogu dobiti novce iz proračuna, a neke druge općine to mogu. Prema tome, za nas tu u ovom trenutku nema razlike. Politička praksa i praska vladanja je skoro pa ista, a kako će biti ubuduće to ćemo vidjeti. Mi ponavljam, dat ćemo amandman a za ovaj zakon u ovom obliku nećemo glasovati. Zahvaljujem.
Hvala. Imamo jedan ispravak, potpredsjednik Vladimir Šeks. Izvolite.
Netočna je tvrdnja zastupnika BAuka kojom povezuje sudjelovanje u raspravi predstavnika zastupnika kluba HDZ-a i Vlade sa time što su sudjelovali u raspravi na način na koji su sudjelovali jer je to vladajuća koalicija podnijela ovaj prijedlog zakona. Vladajuća koalicija sastoji se od zastupnika i HDZ-a, i HSS-a, i SDSS-a. prema tome, kada je predstavnik kluba HDZ-a govorio onda je to dovoljno, a ne može se onda uzimati zato što nije više zastupnika govorilo, da to govori i o kvaliteti i o političkom stajalištu ovoga prijedloga zakona.
Hvala. I zaključno u ime Vlade državni tajnik Pavao Matičić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici Hrvatskoga sabora. Ja bih htio samo naglasiti da iz ove rasprave, a i rasprave na radnim tijelima smo mogli vidjet da u teoriji postoje različiti izborni modeli koji su propisani u različitim zemljama. Svaki izborni zakon i svaki izborni model kako kod nas, tako i u svijetu, može se ocijeniti da ima dobre strane i da ima nedostatke svakog od tih modela i nema nekakovih standarda. Znači u svakoj zemlji se određuje za jedan izborni model koji je primjeren razvoju demokracije i političkih odnosa u pojedinoj zemlji. Za izborno zakonodavstvo je bitno da se po Izbornom zakonu mogu provesti zakoniti izbori i drugo, da se izborna pravila blagovremeno utvrde kako bi se moglo pristupiti … [[Govornik se ne razumije.]] period od donošenja zakona pa do samog izbora. Mislimo da ovaj konačni prijedlog zakona osigurava provođenje zakonitih izbora, a u isto vrijeme i osigurava dovoljno vremena da bi se znala izborna pravila o održavanju parlamentarnih izbora. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor. To je hitni postupak bio, p.z. br. 670. predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Klub zastupnika SDP-a predložio je Hrvatskom saboru donošenje zaključka koji glasi: Prvo, o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor sa Konačnim prijedlogom zakona, P.Z. br. 670. provedena je rasprava u prvom čitanju. Drugo, sve primjedbe i prijedloge iz rasprave uputiti će se predlagatelju da ih uzme u obzir pri izradi Konačnog prijedloga zakona. Želi li predstavnik predlagatelja očitovati se o ovim zaključcima, izvolite. Gospodin Pavao Matičić državni tajnik.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici Hrvatskoga sabora. Vlada ne prihvaća predloženi zaključak, jer da prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru zastupnika u Hrvatski sabor ide u prvo čitanje. Naime, radi se o Izmjenama i dopunama Zakona o izboru zastupnika u Hrvatski sabor, koje su uvjetovane promjenama Ustava Republike Hrvatske i Izmjena i dopuna Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina kojima su ugrađene i razrađene navedene promjene, što sada čini jednu zaokruženu cjelinu. Također smo vezani sa rokovima za donošenje izbornog zakonodavstva za izbore u Hrvatski sabor, pa osim ovog zakona potrebno je donijeti Zakon o izbornim jedinicama, te Zakon o financiranju političkih aktivnosti i izborne promidžbe. Hvala.
U ime Kluba gospođa Opačić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, hvala vam lijepa, budući da smo mi predlagatelji ovog zaključka i da smo sada čuli obrazloženje predlagatelja Zakona zbog čega inzistirate na hitnosti postupka. Naime, argumenti koje ste vi dali naprosto demantiraju ovu vašu želju da ovo mora biti danas izglasano u jednom čitanju. Ako vi do 3. mjeseca idete u promjene izbornih jedinica i ponovno se bavite izbornim inženjeringom i znatno mijenjate uvjete za izbore, ne vidim razloga da se i ovaj Zakon u drugom čitanju ne raspravi iza Nove godine kada kreće proljetno zasjedanje Hrvatskoga sabora. Dakle, vi ste sami rekli argumente da ovaj Zakon može ići u dva čitanja i mi dalje inzistiramo na tome jer to bi bilo jedino pravedno. Ovaj Zakon je puno širi u svojim izmjenama od onoga što određuje Ustav Republike Hrvatske i zbog toga što uređuje uvjete na izborima što nije mala stvar, bilo bi jako dobro da o ovome Zakonu još jedanputa raspravimo u drugom čitanju jer za to ima vremena. Hvala lijepa.
Hvala. Čuli smo prijedlog predstavnika Kluba SDP-a pa ću staviti njihov prijedlog zaključka na glasovanje. Dakle, tko je za zaključke koje ovdje predložio Klub zastupnika SDP-a a koje sam ja pročitao maloprije. Neka se uključi i glasujemo o zaključcima SDP-a da ide u drugo čitanje. Rezultat. Ovaj Prijedlog zaključaka SDP-a nije prihvaćen, glasovalo je 42 za, ništa suzdržano, i 80 protiv. Molim da se gospodin Pavao Matičić izjasni o amandmanu koji je podnio Klub SDP-a, IDS-a, i HNS HSU-a, a odnosi se na članak 10.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo, zastupnici u Hrvatskom saboru. Vlada ne prihvaća predloženi amandman, naime kako sam već prethodno rekao radi se o izmjenama i dopunama Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor koje su uvjetovane promjenama Ustava i Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina, koje su ugrađene i razrađene određene promjene. Prilikom utvrđivanja Prijedloga zakona Vlada Republike Hrvatske razmatrala je više varijanti vezano uz članak 10. Prijedloga zakona u vezi zajamčenih mandata nacionalnih manjina koje u stanovništvu Republike Hrvatske sudjeluju sa više od 1,5% stanovništva i odlučila se za model kako je to u prijedlogu zakona predloženo koji smatra primjerenim i mogućom razradom navedene odredbe Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Hvala.
Hvala. Tko želi u ime predlagača amandmana. Gospodin Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Predloženim amandmanom klubovi SDP, HNS, HSU i IDS predložili su da se izbor zajamčenih mandata Srpske nacionalne manjine provodi na način razmjernim sustavom kako je to u svim drugim izbornim jedinicama od 1. do 10. i 11 izbornoj jedinici. Ovakav način kakav je predložila Vlada u teoriji se naziva premijski sustav. Ovakav način kakav je predložila Vlada premije je HDZ-a njihovom koalicijskom partneru SDSS potpuno neprimjeren za izborno zakonodavstvo RH i još se nikada nije dogodilo da jedna stranka nagrađuje drugu mandatima koji nemaju pokriće u glasovima. Ovakav zakon je loše rješenje, politička korupcije. Tražimo glasovanje o amandmanu.
Glasovat ćemo o ovom amandmanu elektroničkim putem. Budući da je ovo važno i da ovaj zakon treba 77 zastupnika da se izglasa. Molim tko je za amandman Klubova zastupnika SDP-a, HNS-a, HSU-a i IDS-a koje Vlada ne prihvaća? Uključimo se i glasujmo o amandmanu koji je predložen. Rezultat? Ovaj amandman nije prihvaćen, glasovalo je 42 za, ništa suzdržanih i 79 protiv. Naglašavam da je na temelju članka 162. Poslovnika Hrvatskog sabora za donošenje ovog zakona potrebna natpolovična većina svih zastupnika, dakle najmanje 77. Dajem na glasovanje Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor. Molim uključimo se i glasujmo o zakonu. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova, 79 za, 3 suzdržana i 38 protiv. Dame i gospodo zastupnice i zastupnici, prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o Državnom odvjetništvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 671 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Hitni postupak primjenjuje se u skladu sa člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe, Odbor za europske integracije. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa, gospodin Damir Kontrec, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi zastupnici. Pred vama je Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o Državnom odvjetništvu, s konačnim prijedlogom zakona. Taj zakon u sebi sadrži određenu izmjenu i dopunu. Izmjena se odnosi na vrijeme otkada će se primjenjivati novi uvjeti za imenovanje općinskih državnih odvjetnika. Naime, obzirom na činjenicu da prva generacija polaznika Državne škole za pravosudne dužnosnike će završiti svoje obrazovanje krajem 2012. godine umjesto u odredbama 194., 195. 1.siječanj 2014. godine treba stajati da će se novi uvjeti primjenjivati od 1. siječnja 2013. godine. Što se pak tiče dopune, dopuna se odnosi na članak 156.a kojim se propisuje premještaj državnog odvjetnika odnosno zamjenika u slučaju ukidanja ili preustroja Državnog odvjetništva. Napominjem da takvu odredbu imamo i u Zakonu o sudovima, a to nam je potrebno obzirom na predstojeću racionalizaciju mreže državnih odvjetništava. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HNS-a i HSU-a gospođa zastupnica Danica Hursa, izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče državnog sabora. Poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Ovim zakonskim prijedlogom usklađuje se zakonodavstvo Republike Hrvatske sa europskom stečevinom. Zakon o Državnom odvjetništvu donesen je 2009. godine i do sada je imao dvije promjene i mora se mijenjati zato što su u ovom zakonu ostale na snazi odredbe članka kojima se propisuje imenovanje zamjenika državnih odvjetnika i navedene odredbe ostaju na snazi do 31. prosinca 2013. godine. Zakonom o Državnom odvjetništvu iz 2009. propisuju se novi uvjeti za imenovanje općinskog državnog odvjetnika. Osoba koja se imenuje na ovu dužnost mora imati završenu Državnu školu za pravosudne dužnosnike. Primjena novih uvjeta ide od 1. siječnja 2014. U članku 195. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom odvjetništvu iz 2009. izmijenjena je primjena važenja odredbi o imenovanju zamjenika državnih odvjetnika, a Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom odvjetništvu iz 2010. godine propisuje se da će Državno odvjetničko vijeće za kandidate koji se prvi puta imenuje za zamjenike državnog odvjetnika provesti postupak provjere znanja. Ova odredba primjenjivat će se do 31. prosinca 2012. godine, tj. do vremena kada će prva generacija polaznika Državne škole za pravosudne dužnosnike završiti ovu školu i koji će se imenovati po novim uvjetima. Zbog različite primjene i važenja pojedinih odredbi o imenovanju zamjenika državnih odvjetnika nije moguće pokrenuti i provesti postupak njihovog imenovanja. Zato je to potrebno mijenjati po hitnom postupku. U ovom prijedlogu zakona također se propisuje premještaj državnog odvjetnika odnosno zamjenika državnog odvjetnika u slučaju ukidanja ili preustroja državnog odvjetništva. Neke stvari su se u ovom zakonu i nomotehničke uredile. Eto iz tih svih razloga klub HNS-HSU će podržati ovaj prijedlog zakona.
Hvala. U ime kluba SDP-a gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović, izvolite.
Hvala, poštovani gospodine predsjedniče. Poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Klub SDP-a podupire donošenje izmjena i dopuna Zakona o Državnom odvjetništvu i to po hitnoj proceduri, uvažavajući sve ove izmjene koje su se dogodile i koje onda nužno i posljedično vezuju za sebe i izmjene i dopune Zakona o Državnom odvjetništvu. Međutim, skrećemo pozornost na izmjenu odredbe članka 4. odnosno postojećeg članka 156., odnosno novog članka 156.a koji govori što je s radom državnih odvjetnika odnosno njihovih zamjenika u slučaju ukidanja ili preustroja Državnog odvjetništva, te ta odredba govori i što se smatra preustrojem, odnosno što znači spajanje ili razdvajanje Državnog odvjetništva. Međutim, da se ne bi samo radilo o igri riječi, a u kontekstu i u svjetlu dosljedne primjene Montrealske konvencije o potpunoj neovisnosti pravosudnih dužnosnika tzv. magistrata u koje ulaze i suci i državni odvjetnici i gdje je jedno od temeljnih načela osim njihove neovisnosti jednako tako kao temelj se smatra i njihova nepremjestivost. Nekada se to zvala nepokretnost. Danas se to zove nepremjestivost. Jer u našoj pravnoj praksi, odnosno primjeni kako i u sudovanju, tako i u radu državnih odvjetništava u dalekoj prošlosti, ali jednako tako i mnogim zemljama tu nije Hrvatska bila izuzetak ni onda kad je bila u sklopu bivše države da se često izlazilo na kraj sa nepočudnima i onima koji su dosljedno primjenjivali zakon na način da ih se premještalo s jednog državnog odvjetništva u drugi. Dakle, to je vrlo osjetljivo pitanje, a upravo o tome govore i odredbe i za državne službenike i namještenike. Oni pošto imaju veću odgovornost pravosudni dužnosnici takvu zaštitu im treba dati još u većoj mjeri. Prema tome, ova odredba izmjene članka 4. u stavku 156a. a u stavku 1. koji govori da u slučaju ukidanja ili preustroja Državnog odvjetništva Vijeće će premjestiti državnog odvjetnika, odnosno zamjenika državnog odvjetnika na mjesto zamjenika državnog odvjetnika u Državno odvjetništvo istog stupnja. Da li to znači da u nekoj županiji će se ukinuti, a već dolazi i do ukidanja Državnog odvjetništva. Dakle, u jednom zamislimo u nekom južnom dijelu, Državnom odvjetništvu u južnom dijelu Hrvatske molim odgovor jer je to vrlo važno za nas u klubu SDP-a. Da li to znači da će se on premjestiti u neko Državno odvjetništvo na sjeveru Hrvatske. Do toga ni u kom slučaju ne smije doći, jer on nije kriv zašto se neko Državno odvjetništvo ukida bez obzira jel' se to zvalo preustroj, bez preustroja spajanje ili razdvajanje jer je u konačnici isto. On više nema radno mjesto na tom mjestu. Prema tome, kao što je riješio Zakon o sudovima u tim slučajevima vrlo precizno, a ista pravila trebaju vrijediti za pravosudne dužnosnike. Dakle i za suce i za državne odvjetnike trebalo bi nadopuniti ovu odredbu, da znači u najbliže Državno odvjetništvo jer sve drugo značilo bi špekulacije, značilo bi mogućnost šikanoznog postupanja prema onima koji su za sustav nepočudni. Dakle, kako ne bi došlo uopće ni u teoretskom smislu ni u normativnom smislu uopće do takve mogućnosti treba to izričito i odrediti. Pošto se radi o hitnosti postupka, dakle i naše poslovničke mogućnosti daju nam za pravo a čime se mi naravno toj hitnosti postupka ne suprotstavljamo. Dapače podupiremo hitnost postupka, ali je prilika u poslovničkom smislu da nešto kažemo i o samom Državnom odvjetništvu evo sada koji je u žiži naše javnosti. Sve oči uprte su u to tijelo. Naravno vrlo brzo će biti uprto i u samo pravosuđe u užem smislu riječi. Ovo je prilika da se kaže i odnosu Državnog odvjetništva i policije koja je na neki način riješena, odnosno precizirana novim Zakonom o kaznenom postupku koje je Državno odvjetništvo stavio u centar zbivanja predsutskog postupka odnosno istražni postupak sad je u rukama Državnog odvjetništva. Ali Državno odvjetništvo nema onu operativu kojom logično i po samoj prirodi stvari raspolaže policija, tj. redarstvene snage u Republici Hrvatskoj. U tom smislu Državno odvjetništvo ima obvezujuće naloge dakle da pojedine radnje koje god mu stoje na raspolaganju, novim Zakonom o kaznenom postupku, odnosno sve istražne radnje da ih izvršava policija. Nije logično i tu nije imala snage Vlada učiniti jedan snažniji iskorak kao što je to riješeno u svim modelima koji imaju ovakav model, a sve veći broj zemalja ima takav model da se istraga ... [[Govornica se ne razumije.]] znači da je došla više ne u ruke suda, nego da je potpala pod ovlast Državnog odvjetništva i policije. Dakle, u tom smislu kad Državno odvjetništvo ima obvezujuće naloge prema policiji mora onda i policija i redarstvene snage odgovarati u tom dijelu, u tom opsegu logično je i da bi bio sustav zaokružen i definiran sistem i odgovornosti za eventualne propuste da onda za takve postupke, odnosno za izvršavanje takvih naloga ili neizvršavanje odgovara izravno državnom odvjetniku, a ne ravnatelju policije ili ministru unutarnjih poslova. Mi smo u tom konceptu razvoja i reforme kaznenog sudovanja upravo imali takav koncept jer je sve besmisleno, jer se mogu dogoditi opstrukcije. Mi smo često imali primjedbu kada smo to isticali prilikom donošenja Zakona o kaznenom postupku da to toga neće doći. Mi trebamo imati zakonsko rješenje koje će to onemogućiti, a ne zato što će se on netko ovako ili onako ponašati. Međutim, evo do toga još nije došlo i još uvijek ima nekih nesporazuma i nekih nedoumica ne toliko u razvikanim predmetima, ali u svakodnevnom radu koji su iza svjetla pozornice, koji su predmet mukotrpnog rada Državnog odvjetništva i policije. To govorimo ne zato da bismo omalovažili bilo čiji rad, nego jednostavno da bi se sustav odgovornosti uzdigao na veću razinu, jer u krajnjoj liniji u novoj poziciji Državnog odvjetništva Državno odvjetništvo odgovorno je za ishod postupka. Kad se tiče te jedne odgovornosti mi u klubu SDP-a ne možemo a da se ne sjetimo i nužnih izmjena koje smo na žalost imali. One su ukinute. Vjerujemo da treba imati snage da se u izmjenama koje sada pravi i vladajuća koalicija Kaznenog zakona nađu i dva krucijalna kaznena djela koja će omogućiti bolji rad Državnog odvjetništva i pravosuđa u cjelini. Ali s druge strane koje će povećati njihovu odgovornost ali i dati im veće ovlasti. U tom smislu nije bila naša rijetkost pa i u recentnoj prošlosti da su političke stranke jednostavno vodile međusobni rat kaznenim prijavama, da za mnoge kaznene prijave koje su se pokazale ne neosnovane nego lažne nitko nije odgovarao, da mi i dalje imamo kazneno djelo lažnog prijavljivanja. Međutim, i da imamo tendencioznog lažnog prijavljivanja, a da nitko za to nije odgovarao. To itekako degradira samo Državno odvjetništvo, samu policiju. Na kraju krajeva dekoncentrira ih od njihove temeljne zadaće da postupaju po osnovama sumnje. Zbog toga je nužno uvesti kazneno djelo kršenja zakona, ometanja, prije svega ometanja pravde, koje će onemogućiti prije svega i lažne prikaze koji se u tijeku postupka provode. Lažne izjave koje kompromitiraju i policiju i Državno odvjetništvo, koje onda mora gubiti vrijeme dragocjeno u demantiranju takvih navoda, a da nitko za to ne odgovara. Mi smo također svjesni da javnost ima pravo biti upoznata s radom Državnog odvjetništva, s radom pravosuđa u cjelini, da bude javnost pravodobno obaviještena, ali da ta obaviještenost nikad ne može i ne smije ići na uštrb efikasnosti postupka. Takvu zaštitu ima pravosuđe, odnosno sudovi, ali nema je i Državno odvjetništvo. Jednako tako, pa bi zbog toga bilo potrebno imati ne ovo postojeće kazneno djelo koje nosi naziv prisila prema pravosudnom dužnosniku, nego ometanje pravde. Dakle da javnost bude obaviještena u granicama u kojima to može i kojima treba biti obaviještena, ali da se zaštite prije svega interesi istrage, jer sva ta tobože intencija da bi javnost bila i javnost želi znati, javnost želi da bude pravda zadovoljena, ide na ruku nekih koji na posredan ili čak na izravan način idu u korist osumnjičenika, okrivljenika, ne bi li sve učinili da oni ne bi na kraju bili osuđenici unatoč dokazima koji ih pritišću. S druge strane trebalo bi vidjeti što je sa ovim prijedlogom zakona, odnosno inkriminacijom kršenja zakona od strane pravosudnog dužnosnika. Dakle da takva jedna povećana ovlast, ali i povećana zaštita u njihovom radu bude adekvatno zaštićena, ali i sankcionirana od svake zlouporabe. Dakle ondje gdje se podižu lažne prijave, gdje se podižu lažni postupci to ne može biti samo slobodna procjena, nego nešto što ne može se niti logičkim zaključivanjem otrpjeti. Prema tome evo mi ustrajemo da se u novom Kaznenom zakonu nađu ove dvije inkriminacije kako bi i ove izmjene koje sada, o kojima sada raspravljamo, kojima se slažemo, podupiremo ih, vidimo ovdje u Hrvatskom saboru svi, prema tome i kada se dogode i te izmjene da bi taj zakon mogao doista saživjeti. Ukratko cijeli smisao i ovih izmjena, ali i svih onih pravosudnih u najširem smislu riječi koje smo imali, krajnji cilj je taj da nevin ne bude osuđen, ali i da krivi ne umakne pravdi. Hvala.
Hvala. U ime kluba HDZ-a, gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom odvjetništvu, i to u hitnoj proceduri, iz razloga što smatramo da ovaj zakon treba urediti na način da bi bio primjenjiv, a da ne bi došlo do zastoja imenovanja zamjenika državnih odvjetnika u Državnom odvjetništvu, kada za to postoji potreba. Stoga evo podržavamo ovo nomotehničko uređenje da se prelazne i završne odredbe urede na način da ne bi bile istovremeno na snazi dvostruke odredbe, odnosno kao što sam rekla da ne bi bilo zapreke imenovanju, a sve na tragu toga da je izmjenama i dopunama prethodnim predviđeno i u zakon unesen novi način imenovanja zamjenika državnih odvjetnika, i to onih koji moraju nakon završene državne škole za pravosudne dužnosnike, što je uvjet za imenovanje po novom načinu. No do tada, jer državna škola traje dvije godine, dakle treba osigurati kontinuitet imenovanja i urediti to ovim prelaznim i završnim odredbama, ali naravno uz onaj uvjet da kandidati koji se po prvi puta imenuju za zamjenike državnog odvjetnika da će se provesti postupak provjere znanja. Što se tiče ove još jedne izmjene ili rekla bih dopune, a to je rješavanje pitanja rasporeda državnih odvjetnika, zamjenika državnih odvjetnika, u slučaju ukidanja i preustroja Državnog odvjetništva, koji govori da će se državni odvjetnici premjestiti u Državno odvjetništvo istoga stupnja, ovdje se pitanje isto postavljalo i na klubovima. Naime moram reći da ovaj tekst zakona o, u odnosu na Državno odvjetništvo u cijelosti usklađen sa izričajem Zakona o sudovima, pa zato i nije rečeno ovdje da će se u spojeno ili novoosnovano Državno odvjetništvo premjestiti, već samo kaže u Državno odvjetništvo istoga stupnja, upravo radi ujednačenja izričaja. Točno je da postoje međunarodni dokumenti u odnosu na pravosudne dužnosnike koji govore o njihovoj nepremjestivosti, međutim uz jednu iznimku osim ako se radi o ukidanju određenog pravosudnog tijela, ili preustroju, stoga je i u ovom zakonu rečeno da se isključivo ovdje radi o preustroju ili ukidanju, dakle sasvim sukladno međunarodnom dokumentu o pravosudnim dužnosnicima. Što se tiče neke opće zaštite, ovo je već jedna vrlo, vrlo, vrlo visoka zaštita da se ne bi moglo sucima ili državnim odvjetništvima na taj način prijetiti ili možda prema njima biti šikanozan, kako je tu rečeno. Moram naglasiti da sudac i državni odvjetnik koji je jednom imenovan na tu dužnost na njoj ostaje ukoliko ne bude stegovno odgovoran, ili ne oda svojevoljno ostaje na njoj do 70. godine života. Mogu reći da niti jedna druga profesija, pa ni državni službenici koji su se ovdje spominjali ili njihov premještaj unutar 50 kilometara ne uživa takvu zaštitu, dakle i za državne službenike, ali i za sve radnike kako se to kaže u realnom sektoru ili gospodarstvu takve zaštite niti iz daleka nema, pa onda postoje sve druge zaštitne odredbe radnopravne, ali evo i ponovo naglašavam ničim nije taj međunarodni dokument povrijeđen, jer se radi o preustroju i ukidanju i jedino u tom slučaju premještaju, odnosno rasporedu u novo ustrojeno Državno odvjetništvo. Stoga će klub Hrvatske demokratske zajednice podržati donošenje ovog zakona.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin Ivo Grbić, izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Danas raspravljamo o prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o Državnom odvjetništvu s konačnim prijedlogom zakona koji je Vlada Republike Hrvatske uputila u hitnu saborsku proceduru. Prijedlog spada u kategoriju zakona kojima se naše zakonodavstvo usklađuje s pravnom stečevinom EU i stoga treba podržati hitnost postupka. Hrvatski sabor je Zakon o Državnom odvjetništvu usvojio 2009. godine. Isti zakon mijenjan je 2 puta. Osnovni razlog radi kojeg Vlada Republike Hrvatske predlaže ove izmjene nalazi se u činjenici da uslijed različite primjene i važenja pojedinih odredbi o imenovanju zamjenika državnih odvjetnika nije moguće pokrenuti ni provoditi postupke njihovog imenovanja, stoga se predlaže izmjena članaka 194. i 195. Zakona o Državnom odvjetništvu. Ostavljaju se na snazi odredbe Zakona o Državnom odvjetništvu od 2001. sa izmjenama 2006., 2007. i 2008. koje se odnose na imenovanje zamjenika državnih odvjetnika s time da će se te odredbe primjenjivati do 1. siječnja 2013. godine kada će izići van prva generacija završene Državne škole za pravosudne dužnosnike i kada će se moći izvršiti izbor o novim odredbama. Otklanjajući u praksi postojeći problem imenovanja zamjenika državnih odvjetnika ovim prijedlogom izmjena i dopuna intervenira se i u odredbu po kojoj se u izradi obrazloženja za zamjenika općinskog državnog odvjetnika mora uzeti broj bodova utvrđenih na listi prvenstva u Državnoj školi za pravosudne dužnosnike na način da se odgodi njena primjena. Na temelju iznijetoga želim istaknuti da ću podržati konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom odvjetništvu. Hvala.
Hvala. Gospodin državni tajnik Damir Kontrec, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče zahvaljujem na raspravi i podršci zakonu. Vezano uz iznijete bojazni da bi moglo biti šikane ili nečega takvoga uvjeren sam da novoizabrani sastav Državnoodvjetničkog vijeća u kojem će većinu činiti državni odvjetnici u kojim će biti predstavnici Hrvatskog sabora i u kojem će biti predstavnici akademske zajednice će predstavljati dovoljnu branu da nikakve šikane u praksi ne bude. Ujedno u ime Vlade prihvaćamo amandman kojeg je podnio Odbor za zakonodavstvo na članak 4. konačnog prijedloga zakona. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu, odlučivat ćemo kada se steknu uvjeti. Prije nastavka, a danas nemamo pauze, objasnit ću zbog čega. Mislimo da bi trebali prema ovom pročišćenom dnevnom redu ići do točke 7., to znači do Konačnog prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Zakladi "Hrvatska za djecu" i da bi onda današnje zasjedanje Sabora završili s time da bi sutra u 11 sati imali samo glasovanje. Ako se sve ovo zapravo obistini, o čemu ja govorim, pa bi znači zamolio klubove da se potrude kako bi u 11 sati završili ovo maratonsko zasjedanje s kojim se ja još jedanput ispričavam, ali da nismo imali ovakvo zasjedanje bez pauze ne bi imali 36 točaka koje će još preostati nego bi možda imali i 80. Znači, malo smo se žrtvovali svi, ja se zahvaljujem svima. Doduše izgubili smo jedan dan, ali plus 10 dana kad bi bila pauza pa jedan dan postavljanje pitanja Vladi. U svakom slučaju nismo to mogli osigurati zbog evo što smo stalno dopunjavali dnevni red novim točkama i sad će i ostati kažem oko 35 točaka koje nećemo uspjeti raspraviti. Zato vas molim da sutra u 11 sati osiguramo kvorum radi glasovanja. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom odvjetništvu, bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 671. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastavni dio konačnoga prijedloga zakona sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom odvjetništvu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom odvjetništvu prihvaćen je većinom glasova, 112 glasova za, 3 suzdržana i 1 protiv.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane dame i gospodo zastupnici. Evo, dozvolite mi da vam prezentiram Zakon o upravljanju državnom imovinom koji je u drugom čitanju, znači konačan prijedlog zakona. Ovim konačnim prijedlogom Zakona o upravljanju državnom imovinom predlaže se stvoriti osnovne pretpostavke za vlasničko strukturiranje, utvrđivanje obuhvata te načela upravljanja državnom imovinom koja se pojavljuje u obliku dionica i poslovnih udjela u trgovačkim društvima kao i u obliku nekretnina. Ciljevi ovoga zakona su uspostava primjerenog pravnog institucionalnog i nadzornog okvira, učinkovito i odgovorno upravljanje državnom imovinom, cjelovito i pravilno evidentiranje te razvidnost sustava upravljanja državnom imovinom što će rezultirati značajnim financijskim i gospodarskim koristima. Ovim zakonom obuhvaćena je imovina u obliku dionica i poslovnih udjela i nekretnina čiji je vlasnik RH uključujući i današnju imovinu Hrvatskog fonda za privatizaciju koja postaje imovinom RH. Možda da pojasnim. Imovina u dijelu poslovnih udjela i dionica kao i dio upisanih nekretnina i građevinskog zemljišta koje sukladno Zakonu o privatizaciji nije bilo uneseno u temeljni kapital, a samo tog dijela zemljišta, je u zadnje 2 godine uknjiženo na RH negdje oko 30 milijuna kvadratnih metara. Sva ta imovina ovim zakonom postaje vlasništvo RH. Ovim zakonom definiraju se načela u upravljanju državnom imovinom, a to je načela javnosti. Želim naglasiti da se radi o imovini RH i da je itekako bitno kod upravljanja državnom imovinom poštivati načela javnosti jer je to imovina svih građana RH. Načelom predvidivosti, znači načelom kojim želimo na osmišljen i predvidiv način upravljati državnom imovinom. Zatim načelo učinkovitosti, koje znači da u što manje troškova ostvarimo što veću korist, i načelo odgovornosti rekao bih upravljanjem pažnjom dobrog gospodarstva. Ovim zakonom definirana su tri ključna akta u upravljanju državnom imovinom i to strategija upravljanja koju donosi Hrvatski sabor, na razdoblje od četiri godine kao strateški akt. Zatim, plan upravljanja koji donosi Vlada Republike Hrvatske na temelju strategije i to je operativni godišnji plan upravljanja državnom imovinom. I treće je izvješće o provedbi plana upravljanja kao osnovnog dokumenta za mjerenje uspješnosti upravljanja. Znači, svake godine će agencija podnijeti izvješće o provedbi plana upravljanja, podnijet će Vladi Republike Hrvatske, a Vlada Republike Hrvatske će to izvješće proslijediti Hrvatskom saboru. Ovim Zakonom predviđa se osnivanje Agencije za upravljanje državnom imovinom koja preuzima poslove Hrvatskog fonda za privatizaciju i Središnjeg državnog ureda za upravljanje državnom imovinom. Agencija će biti nadležna za raspolaganje imovinom Republike Hrvatske u obliku dionica i poslovnih udjela u trgovačkim društvima, nekretninama ali i dionicama i poslovnim udjelima čiji je vlasnik Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, i Državna agencija za osiguranje štednih uloga, koje su stečene kroz postupak privatizacije i sanacije banaka te drugih zavoda i pravnih osoba čiji je osnivač Republika Hrvatska. Ovim zakonom Agencija je uspostavljena kao vanproračunski korisnik i financira se iz primanja ostvarenih upravljanjem imovinom. Agencija će imati upravno vijeće od 7 članova koje imenuje Vlada Republike Hrvatske, i ravnatelja, te dva zamjenika ravnatelja koje imenuje Vlada Republike Hrvatske na prijedlog upravnog vijeća. Ovdje bih želio naglasiti da je ovo jedna od značajnijih promjena u odnosu na prvo čitanje iz razloga što ovlast nad imovinom Republike Hrvatske sukladno Zakonu o vlasništvu i drugim pravima je u nadležnosti Vlade Republike Hrvatske. Iz tih razloga je u ovome Zakonu definirano da Vlada kao odgovorna za upravljanje državnom imovinom da imenuje upravno vijeće iz redova ministara. Norme ovog Zakona kojima se uređuju načini i pravila raspolaganjem državnom imovinom određen je na moderan način, a pobliže će uvjete raspolaganja utvrditi Vlada Republike Hrvatske svojom uredbom. Jedna od najznačajnijih novina ovoga Zakona je uspostava cjelovite evidencije imovine Republike Hrvatske. Registar državne imovine stvara pretpostavke da se konačno popiše cjelovita državna imovina u obliku vlasničkih udjela u trgovačkim društvima, svih nekretnina kao pa i građevinskog zemljišta, poljoprivrednog zemljišta kao i šuma u šumskog zemljišta. Osnivanjem Agencije omogućilo bi se efikasno i brzo donošenje primjerenih odluka u upravljanju državnom imovinom kroz evaluaciju koristi i troškova, pravilno postavljen informacijski sustav i nadzor poslovanja, kontrolu i mjerenje uspjeha i transparentnosti poslovanja. Važno je naglasiti da donošenjem ovog Zakona prestaju važiti Zakon o pretvori društvenih poduzeća, Zakon o privatizaciji i Zakon o Hrvatskom fondu za privatizaciju, te prestaje postojati Fond za privatizaciju i Središnji državni ured za upravljanjem državnom imovinom. Također kada govorimo o određenim novinama ovoga Zakona, želio bih naglasiti jednu značajnu novinu, to je da je ovim zakonom regulirano i omogućeno konsolidiranje i restrukturiranje trgovačkih društava u poteškoćama koje su u većinskom državnom vlasništvu, čime država na odgovoran način želi pokazati interes, odgovorno rukovođenja i upravljanja svojom imovinom s jedne strane, ali isto tako i osjetljivost i brigu za spas svakog radnog mjesta. Predloženi Zakon sigurno predstavlja značajan odmah od privatizacije i to je novi način upravljanja državnom imovinom. Ja bih rekao, da donošenjem ovoga Zakona zaključujemo jedno razdoblje, zaključujemo razdoblje pretvorbe i privatizacije i postojanja određenih institucija. Ne bih želio ovdje govoriti previše kritički o ovim Zakonima, želim naglasiti da nije bilo propisanih metoda i modaliteta u pretvorbi društvenog vlasništva, da su se iskustva stjecala radeći, a na žalost u cijelom tom procesu bilo je i određenih propusta. Propusta koje su na žalost neki i zloporabljivali. Ali upravo zbog značaja, važnosti problematike i u promjenama Ustava je regulirano da malverzacije koje su nastale u tijeku privatizacije ne zastarijevaju. Vjerujem da ovim Zakonom stvaramo novo poglavlje, u upravljanju državnom imovinom i da ćemo kroz Agenciju za upravljanje državnom imovinom i kroz cijeli Registar državne imovine stvoriti pretpostavke za što učinkovitiji način upravljanja državnom imovinom. Ovim zakonom u povijest će otići Hrvatski fond za privatizaciju, institucija koja je provodila ili bavila se provođenjem Zakona o pretvorbi i privatizaciji, institucija koja ima uz sve ono dobro što je učinila ali ima i dosta negativnih konotacija. O negativnim konotacijama ja ne želimo danas ovdje govoriti, ali želim naglasiti nešto što je možda manje poznato, a to je da je ova institucija i neke dobre stvari. Pa evo u zadnje dvije godine je Hrvatski fond za privatizaciju putem svojih službi i putem naravno stvoriti pretpostavke da Državno odvjetništvo može na RH uknjižiti preko 30 milijuna kvadratnih metara građevinskog zemljišta koje u procesu pretvorbe nije ušlo u temeljni kapital trgovačkih društava. To je jedan značajan poduhvat i rekao bih jedna značajna vrijednost. Ali iskreno govoreći sretan sam što su se stvorile pretpostavke da kroz novi zakon idemo u formiranje novih oblika upravljanja, rukovođenja i vođenja državne imovine sa novim institucijama. I stoga poštovane gospođe i gospodo zastupnici, vjerujem da ćete ovom zakonu dati potporu poglavito jer je bio dobro primljen i u prvom čitanju. Učinili smo maksimalne napore da zakon bude što bolji, što učinkovitije i što transparentniji. Ali ipak tijekom rasprave zaprimili smo izvješće Odbora za zakonodavstvo Hrvatskog sabora sa podnesenim amandmanom koji rekao bih u nomotehničkom smislu popravljaju izričaj pojedinih zakonskih odredbi, te želim u ime predlagatelja Vlade RH da u cijelosti prihvaćamo amandmane Odbora za zakonodavstvo jer oni kao što sam već rekao u nomotehničkom smislu značajno popravljaju izričaj. I ja se zahvaljujem na trudu članovima Odbora za zakonodavstvo i na punoj pažnji koju su poklonili u raspravi oko ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. I prvi je gospodin Branko Bačić u ime Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine ministre, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Klub HDZ-a podržati će donošenje Zakona o upravljanju državnom imovinom iz razloga što držimo da je ovaj konačni prijedlog zakona značajno poboljšanje u odnosu na tekst zakona koji je bio u prvom čitanju, iako smo i tada podržali taj prijedlog zakona. Ali ocjenjujemo da je ovaj konačni prijedlog zakona u velikoj mjeri uvažio i prijedloge koje je klub HDZ-a a i mnogi odbori dali u odnosu na tekst koji je bio u prvome čitanju. Podržat ćemo i iz razloga što je upravljanje državnom imovinom, a upravo na način na kakao je ovim konačnim prijedlogom zakona i predviđeno jedno od ključnih predstavlja jedno od ključnih reformi cjelokupnog javnog sektora i što pravilno upravljanje državnom imovinom provodi jedno gospodarsko upravljanje državnom imovinom omogućuje značajno povećanje prihoda u držanom proračunu s osnova koncesioniranja, davanja u zakup, davanja u najam ili na bilo koji drugi način upravljanja društvenom imovinom koje upravljanje kao što sam rekao omogućuje značajna sredstva u državnom proračunu, a što do sada upravo iz razloga što je nedostajalo cjelokupno dobro i kvalitetno upravljanje državnom imovinom nije bio slučaj. I nadalje, državna imovina predstavlja imovinu svih građana RH, pa prema tome upravljanje državnom imovinom na način kako je to ovim zakonom sada predviđeno u svakom slučaju postaje transparentnije, svrsishodnije, odgovornije, učinkovitije i iz tog razloga svakako da ćemo podržati konačan prijedlog ovoga zakona. Ono što možemo reći i što karakterizira dosadašnje upravljanje državnom imovinom jest činjenica da je najveći dio te državne imovine bio pod upravljanjem nekoliko državnih tijela, kao što je to gospodin ministar i spomenuo, bilo s jedne strane Hrvatskog fonda za privatizaciju, bilo Središnjeg državnog ureda za upravljanje imovinom, bilo da je tom imovinom upravljala Državna agencija za sanaciju banaka, bilo da upravljaju pojedini zavodi kao što je Zavod za mirovinsko osiguranje, Zavod za zapošljavanje, Zavod za zdravstveno osiguranje, Hrvatske šume itd. pa prema tome prijedlogom ovog zakona kojim se gro državne imovine sada objedinjuje u Središnjoj agenciji za upravljanje imovinom, svakako da je značajan iskorak u odnosu na postojeće stanje. Druga bitna karakteristika koja prikazuje dosadašnje upravljanje državnom imovinom jest i ne postojanje suvisle cjelovite Strategije upravljanja državnom imovinom i u pravilu je to upravljanje državnom imovinom ovisilo o način kako pojedina državna tijela u čijem je djelokrugu rada bilo upravljanje državnom imovinom na svoj način promišlja cjelokupno upravljanje državnom imovinom. Također nedovoljna zaštita državne imovine može karakterizirati dosadašnje upravljanje državnom imovinom i iz razloga te rascjepkanosti svih onih titulara koji su na ovaj ili na onaj način upravljanja državnom imovinom. I nadalje, ne sređeni imovinsko-pravni odnosi na cjelokupnom državnom imovinom donijeli su do značajne uzurpacije velikih površina i nekretnina u vlasništvu RH, a u isto vrijeme takvi nesređeni imovinsko-pravni odnosi su doprinosili svakako i zaustavljanju brojnih investicija u gospodarstvu, u energetici, u prometnoj infrastrukturi. I usudio bih se reći da ovakav prijedlog zakona odnosno rješenja koja ovaj zakon nudi, u velikoj će mjeri pripomoći realizaciji onih 30 kapitalnih investicijskih projekata koje je Vlada Republike Hrvatske predložila kao jednu od mjera bržeg i učinkovitijeg gospodarskog oporavka u RH. Zato dosadašnji model nije bio dobar. O tome je Vlada Republike Hrvatske u nekoliko navrata kroz brojne mjere nagovještavala ovaj zakon, pa i u tom dijelu je donošenje ovog zakona jedna od mjera provedbe programa gospodarskog oporavka kroz koju se mjeru smanjuje broj državnih tijela, institucija, zavoda, agencija, središnjih državnih ureda, pa onda jasno i upravljanja državnom imovinom jest učinkovitije, da ne naglašavam posebno da u svakom slučaju ono jest i racionalnije i smanjuju se troškovi koje stvara koji nastaju kao rezultat poslovanja mnogih državnih tijela. Što u bitnome donosi ovaj zakon? Gospodin ministar je rekao bitne elemente samoga zakona, ali ono što u svakom slučaju jest jedna od najvažnijih novina ovoga zakona to jest osnivanje sada središnje agencije koja preuzima poslove Hrvatskog fonda za privatizaciju, koja preuzima poslove Središnjeg državnog ureda za upravljanje imovinom. Tamo su u samome zakonu prijelaznim odredbama navedeni datumi u kojima se mora objediniti kroz središnju državnu agenciju poslovi koje je do sada obavljao Hrvatski fond za privatizaciju i Središnji državni ured. Dakle, gro imovine sada je pod jednom kapom ako tako mogu reći, te središnje agencije za upravljanje imovinom i ona prema čitavoj imovini Republike Hrvatske postaje zakonski zastupnik što je vrlo važno. A što je ne manje važno, temeljem ugovora koji će potpisati sa Državnom agencijom za sanaciju banaka i ugovora koji će potpisati sa Hrvatskim zavodom za mirovinsko osiguranje praktično u njihovo ime raspolaže njihovom imovinom. Na taj način upravo i postignuta želja i namjera da se na jednom mjestu sada upravlja najvećim dijelom države imovine. Posve je jasno da ovaj zakon nije mogao objediniti i onu imovinu koja je posebnim zakonima dana u nadležnost i u djelokrug poslova određenih državnih agencija, kao što su Hrvatske šume pa u tom smislu Hrvatske šume i dalje upravljaju šumskim zemljištem. Jedinice lokalne samouprave i dalje upravljaju odnosno imaju pravo temeljem Zakona o poljoprivrednom zemljištu raspolagati poljoprivrednim zemljištem koje je u vlasništvu Republike Hrvatske, a na prostoru jedinicama lokalne samouprave. Pomorsko dobro i dalje ostaje jasno u nadležnosti županija, općina, odnosno Vlade Republike Hrvatske, odnosno resornog ministarstva za more. Tako da dio imovine i dalje ostaje pod upravom određenih državnih tijela, ali najveći dio te imovine sada jest pod upravom te jedne državne agencije koja će sada suvislo, samostalno moći upravljati imovinom, jasno na temelju važnog dokumenta koji je ovim zakonom predviđen, a to je Strategije upravljanja državnom imovinom koju će donijeti Hrvatski sabor na vrijeme od 4 godine i koja će strategija dati jasne upute državnoj agenciji u kom pravcu, kako i na koji način upravljati državnom imovinom. Ono što je također dobro to je da će Sabor na prijedlog Vlade, odnosno na prijedlog agencije donositi godišnje planove upravljanja državnom imovinom što će onda omogućiti u provom redu da se utvrdi da li se provodi i u kojoj mjeri se provodi sama Strategija upravljanja imovinom, ali kako i na koji način godišnje agencija ispunjava sve one uvjete, kriterije, ciljeve i zadatke koje će dobiti nakon što Hrvatski sabor usvoji i Strategiju upravljanja državnom imovino, ali isto tako nakon što usvoji Godišnji plan upravljanja državnom imovinom. Ja sam u prvom čitanju kada sam u ime kluba davao određene primjedbe na sam taj tekst zakona, posebno sam se osvrnuo na činjenicu da tada u cijelosti nije bio dorečen Registar državne imovine. Sada mi se čini da je to kudikamo bolje riješeno i dobro je što će prvi puta nakon što se ovaj zakon usvoji, a vjerujem da će biti usvojen jer je iznimno važan zakon, biti uspostavljen cjeloviti Registar državne imovine u Republici Hrvatskoj. Nismo ni svjesni koliko je za razvoj gospodarstva, za kvalitetno upravljanje državnom imovinom znači uspostava tog jedinstvenog registra državne imovine kada će na jednom mjestu biti napravljena evidencija cjelokupne državne imovine i ja mislim da je to itekako bitna odrednica ovog zakona i trebamo težiti da se rokovi koji su predviđeni za uspostavu tog jedinstvenog registra državne imovine čim prije uspostavi. Ono što je također vrlo važno i što ocjenjujem da je jedna od najboljih novina u odnosu na prvo čitanje, to su sredstva koja se osiguravaju upravljanjem državnom imovinom, a koja prema ovom prijedlogu zakona postaju sredstvima državnog proračuna. Međutim, 50% sredstava koji predstavljaju višak prihoda u odnosu na rashode automatski temeljem ovog zakona postaju sredstava Agencije za upravljanje državnom imovinom, a preostalih 50% sredstava koji predstavljaju višak prihoda u odnosu na rashode može Vlada Republike Hrvatske također proslijediti ovoj agenciji kako bi se doprinijelo daljnjem i kvalitetnijem upravljanju državnom imovinom. Što to znači? To znači da će sama agencija sa određenim sredstvima kojima sada bude mogla raspolagati, a koja će to biti temeljem upravljanja državnom imovinom, moći upotrijebiti u daljnje unapređenje upravljanja državnom imovinom u restrukturiranje pojedinih trgovačkih društava u Republici Hrvatskoj, omogućiti očuvanje radnih mjesta, omogućiti novo zapošljavanje u Republici Hrvatskoj i na taj način sada će sredstvima koja će se uprihoditi od upravljanja državnom imovinom ostati agenciji kako bi se ona mogla dalje koristiti za kvalitetnije upravljanje državnom imovinom. Također, dobra novost ovoga zakona što dakako podržavamo jest činjenica da se sada omogućava agenciji stjecanje nove državne imovine, bilo da su to poslovni udjeli ili dionice u trgovačkim društvima ili kupnja nekretnina koje su od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku što do sada u postojećoj zakonskoj regulativi nije bio slučaj. I to je također jedan veliki iskorak u odnosu na postojeće stanje koje se odnosi na upravljanje državnom imovinom. Dakle, iz svih ovih razloga koje sam naveo mi ćemo u klubu Hrvatske demokratske zajednice svakako podržati konačan prijedlog ovoga zakona. Posebno želim istaknuti i da je amandmanima koje je predložio Odbor za zakonodavstvo, ne samo u nomotehničkom dijelu već i u sadržanom dijelu popravljen tekst ovoga zakona i svakako da mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice upravo te amandmane koje je iznio Odbor za zakonodavstvo u potpunosti podržavam. Pa prema tome, gospodine predsjedniče, ja u ime kluba mogu reći da ćemo podržati Konačan prijedlog zakona o upravljanju državnom imovinom. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. U ime kluba HNS-HSU-a uvaženi zastupnik Zlatko Koračević, izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Odmah na početku, mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika podržat ćemo ovaj prijedlog zakona. Želimo posebno naglasiti da nam je drago da je Vlada Republike Hrvatske na koncu mandata ovim prijedlogom zakona naglasila svoj snažni interes odgovornog raspolaganja državnom imovinom, raspolaganja i upravljanja državnom imovinom, da je Vlada Republike Hrvatske na koncu svog drugog mandata odlučila uspostaviti cjelovitu evidenciju državne imovine, da je Vlada Republike Hrvatske na koncu svog mandata ovim prijedlogom zakona uvodi novi oblik upravljanja i raspolaganja državnom imovinom. I da Vlada Republike Hrvatske na koncu svog drugog mandata šalje u povijest Fond za privatizaciju sa svim onim u pravilu za građane Republike Hrvatske štetnim posljedicama koje su proizašle vođenjem Hrvatskog fonda za privatizaciju a što će se definitivno ovim prijedlogom zakona promijeniti i što će definitivno ovim prijedlogom zakona stvoriti jednu novu mogućnost i jednu novu šansu. Mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika zadovoljni smo da je predlagač prihvatio sve one primjedbe koje su bile iznešene u tijeku rasprave na prvom čitanju. Posebno moram izraziti zadovoljstvo da je Vlada Republike Hrvatske shvatila nelogičnost odluke koja je bila predložena prijedlogom zakona u prvom čitanju, a to je da se Agencije za pravni promet nekretnina ili dio agencije za pravni promet nekretnina priključi ovoj novoosnovanoj agenciji, a drugi dio posebno onaj dio poticajne stanogradnje prebacuje na ministarstvo da je Vlada Republike Hrvatske shvatila svoju zabludu i da je Agencija za pravni promet nekretnina nije uključen u ovu Agenciju nego i dalje zadržava svoju mogućnost, svoj potencijal a ovisno o spremnosti i sposobnosti Vlade Republike Hrvatske ta Agencija, govorim o Agenciji za pravni promet nekretnina će u većoj, snažnijoj mjeri ili malo manje snažnijoj mjeri izvršavati svoju zakonsku obvezu i svoj zakonski potencijal. Vezano konkretno na ovaj zakonski prijedlog. Mi u klubu Hrvatske narodne stranke, Hrvatske stranke umirovljenika smatramo da u članku 12. stav 6. koji govori da Agencija odgovara za obveze cijelom svojom imovinom što je nomotehnički potpuno shvatljivo ili prihvatljivo. Ali smatramo da nema potrebe da taj stav bude unutra, budući da u stavu 7. za obveze Agencije jamči Vlada Republike Hrvatske. Nadalje. Nismo sigurni da je baš najpametnije rješenje cijeneći dobre namjere, ponavljam cijeneći dobru namjeru predlagača, a to je da je u odnosu na prvo čitanje, u odnosu na prijedlog zakona u prvom čitanju napravljena je značajna izmjena u formiranju, u sastavu članova Upravnog vijeća. Naime, u prvom čitanju je bilo predviđeno da Upravno vijeće imenuje Hrvatski sabor a na prijedlog Vlade. O ovom prijedlogu članovi Upravnog vijeća imenuje Vlada iz redova ministra. Dobra namjera, međutim sadržajno da li je ona baš bilo nužno to naglašavati. Naime, ja postavljam pitanje budući da se podnosi izvješće Vladi Republike Hrvatske, Izvješće o radu Agencije što će se desiti kad Vlada ne prihvati izvješće? Da li će ti ministri onda dati ostavku koji su prihvatili jedno kao članove Uprave vijeća a na Vladi kao kolektivnom tijelu. To izvješće nije prošlo. Da li će onda ti ministri dati ostavku? Hoće ha? Bilo bi logično, ja ne znam da li će se to desiti ali to je logika stvari. Ali onda u toj varijanti i Vlada pada. Ako sedam ministara daje ostavku Vlada pada. Prema tome, mislim da nije potrebno na taj način. Mislim da je to više marketinški da ministri upravljaju. Mislim da je bila bolja varijanta onog već smo imali u prvom čitanju, a to je da Upravno vijeće imenuje Hrvatski sabor na prijedlog Vlade a sasvim sigurno zbog kontinuiteta upravljanja državnom imovinom. Od 7 članova 4 člana Upravnog vijeća su iz redova vladajuće parlamentarne većine, a tri da su iz parlamentarne oporbe. Pa u jednom trenutku kada postojeća parlamentarna oporba dođe u poziciju parlamentarne većine kontinuitet je rada i zadržan. Međutim, o tom po tom. To su varijacije o kojima svatko od nas može imati svoj stav. Međutim, pitam u kontekstu tih varijacija još jedanput što će se desiti sa onim ministrima koji su članovi Upravnog vijeća a izvješće im nije prošlo na Vladi. Sve isto kao i do sad. Nadalje, uredba članak 43. Uredba o raspolaganju nekretninama. Mislim da bi bilo dobro da se dodalo ako predlagač ocijeni prihvatljivim može to i Vlada svojim amandmanom dodati. Nije od suštinske važnosti, ali je važno. Naime, ovaj članak 43. govori o načinu raspolaganja nekretnine o načinu utvrđivanja tržišne vrijednosti nekretnina itd. itd. da piše, da se doda novi stav a to je prije odluke o promjeni ili uspostavi prava na nekretninama potrebno je izraditi procjenu umanjenja ili uvećanja vrijednosti nekretnine. Mislim da to pažnjom dobrog gospodara, da po logici pažnje dobrog gospodara ima logike da to piše i u zakonskom prijedlogu. Ja vjerujem da će se ta matematika napraviti, ali često puta ako nešto, sve ono što ne piše u zakonu onda to nije i obavezno napraviti. Prema tome, zbog transparentnosti mi u klubu Hrvatske narodne stranke, Hrvatske stranke umirovljenika smatramo da bi taj stav u članku 43. dao snažniju transparentniju dimenziju područja koje regulira članak 43. Dalje članak 46. koji govori o raspolaganju nekretninama za obavljanje djelatnosti tijela državne uprave. Bilo bi dobro da u stavu 1. piše izričito da li se plaća naknada ili se ne plaća, jer u stavku 2. piše agencija daje na korištenje nekretnina bez naknade, dok ovdje nema ničega. Mislim da bi bilo dobro da piše ili jedno ili drugo, ponavljam zbog transparentnosti i zbog jasnoće čitavog posla i postupka. A također i u stavu 4. članka 46. smatramo da bi na kraju rečenice koja završava kao i za druge troškove osiguravaju se u državnom proračunu na poziciji tijela državne uprave koja koristi predmetnu nekretninu, kao posebna stavka, čisto zbog transparentnosti jer kad se određena troškovna stavka stavi u masu onda je ona često puta nejasna, a na žalost imali smo prilike i svjedoci smo da su to često puta i stavke koja onda u konačnosti raščišćava USKOK ili Državno odvjetništvo. Na kraju mi u klubu Hrvatske narodne stranke, Hrvatske stranke umirovljenika podržat ćemo ovaj prijedlog zakona. Drago nam je i sasvim sigurno raduje nas da na koncu svog mandata Vlada izlazi s ovakvim prijedlogom i u svakom slučaju ovakav prijedlog upravljanja državnom imovinom ima svoju gospodarsku komponentu kao što je rekao kolega Bačić u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice, sasvim sigurno kao jedna snažnija, daleko snažnija, pogotovo ako je i transparentna ova … [[Ne razumije se.]] i definitivno će s obzirom na skorašnje parlamentarne izbore novoj Vladi omogućiti da s ovom materijom sa državnom imovinom krene na jedan potpuno drugačiji način, sasvim sigurno ne na način kojega svi mi zajedno želimo što prije zaboraviti, a Državnom odvjetništvu držimo palčeve da razriješi ono što se dešavalo svih ovih godina. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je na redu uvažena Ingrid Antičević Marinović. Nema je. Gubi pravo na raspravu. Na redu je uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. S obzirom da je u prvom čitanju značajan broj primjedaba dan na sam tekst prijedloga zakona, i da je on u velikoj ili u najvećoj mjeri prihvaćen ja ću vrlo kratko se osvrnuti na sada Konačni prijedlog Zakona o upravljanju državnom imovinom. Ponovit ću ono što je već i do sada rečeno da je dobro, makar se to moglo i prije učiniti, i bilo je pokušaja da se učini da se objedini čitav portfelj, odnosno sva državna imovina na jednom mjestu. O tome kakvi su problemi kod popisa državne imovine mogli smo čitati u izvješćima Ureda za državnu reviziju prilikom revidiranja pojedinih subjekata, bilo je pokušaja mislim 2002. godine da se objedini portfelj koji je bio u Fondu za privatizaciju, odnosno mirovinskim fondovima i Državnoj agenciji za sanaciju banaka, međutim to nije bio zakon, nego se to pokušalo odlukom Vlade, odnosno kroz ugovore sa Fondom za privatizaciju riješiti, pa takav pokušaj nije dao dovoljne rezultate, i mislim da je sada dobro da na takav način to činimo samim zakonom. Kad nam je Državni ured za reviziju predočio i konačno izvješće o reviziji pretvorbe i privatizacije, vidjeli smo da velika vrijednost od zemljišta do nekih drugih nekretnina zapravo nije bila unešena u temeljne kapitale trgovačkih društava, a ona su dakle niti su ih unijeli u temeljni kapital, niti su ih platili, ali su ostvarivali određenu imovinsku korist jer su bili u gospodarskoj funkciji, i dobro je ovo što nas je sada informirao ministar da se to pomalo i rješava ili u većoj mjeri zapravo i riješeno i država se uknjižila na takve nekretnine. Dakle eto zapravo ovo bi trebao biti početak jednog racionalnog ekonomičnog upravljanja državnom imovinom, iz kojeg bi onda trebalo zapravo povećati se i društveni brutoproizvod, ali i rješavati neki problemi koji su se morali sufinancirati ili financirati iz samog državnog proračuna, jer je država zapravo bila suvlasnik. Samo nekoliko opaski bih rekla i s time bi i završila ovo svoje kratko izlaganje. Naime ovdje je zaista na dobar način pogođeno kako treba zapravo upravljati državnom imovinom, i da se tu donose tri vrlo važna dokumenta, jedan će biti strateški koji će planirati unaprijed četiri godine, i onda ćemo imati, pretpostavljam to su godišnji planovi upravljanja i njihova realizacija. Dakle Parlament će svake godine imati mogućnost da vidi kako se upravlja državnom imovinom, kakvi su efekti iz toga, pogotovo evo što smo prije neki dan raspravljali o 69 društava koje su uključene kao društvo od posebnog državnog interesa, koja su u 2009. godini ostvarili 4 i pol milijarde gubitaka. Nadam se da ovakvim načinom će onda i nadzor biti daleko bolji i da će ti efekti upravljanja i gospodarenja tom imovinom davati i onda više pozitivnih nego negativnih učinaka. Mi smo imali i situaciju da je barem jednim dijelom, dakle to je onaj portfelj koji se nalazi u Fondu za privatizaciju, trebalo biti raspravljeno jednom godišnje na žalost i sama sam bila članica nadzornog odbora koji nije funkcionirao, koji se nije sastajao i koji nije davao izvješća Hrvatskom saboru. Nadam se da takva situacija se više neće ponavljati, jer to je nedopustivo da se na takav način, da je takav način prema državnoj imovini. Htjela bih nešto reći oko članka 14. i to u stavku ili točci 7. Ovdje se govori da agencija će podnositi, dakle podnosi zahtjev i daje mišljenja i sudjeluje u postupku izrade dokumenata prostornog uređenja. Ne znam da li je to neophodno da piše u samom zakonu, s obzirom na to da sva, ako ima nekretninu na tom području. Dakle svatko tko je, svaki građanin može podnositi zahtjev i imati uvid i davati primjedbe i mišljenja, međutim ovdje se implicira da kad će to dati ova agencija da to onda automatski će biti i prihvaćeno, jer je to zakonom tako utvrđeno, jer jedinica lokalne samouprave koja donosi takav plan mora dobiti i suglasnost i određenih ministarstava, ako se podrazumijeva da će u ovoj agenciji njom, u upravnom vijeću biti ministri, da onda to tako automatski mora i biti. Ili u članku 16. u točci 3. i 4. se govori da agencija je oslobođena plaćanja naknade za prenamjenu poljoprivrednog zemljišta, odnosno adekvatnog šumskog zemljišta. Mislim da je u Zakonu o poljoprivrednom zemljištu dato dosta slučajeva oslobađanja od plaćanja prenamjene, a ovo bi onda podrazumijevalo da je to još nešto više nego što je u samom zakonu rečeno, a to je ono ako se koristi poljoprivredno zemljište za određene gospodarske svrhe ili za infrastrukturu. I samo bih htjela još upozoriti na članak 53., on govori o stupanju dionica hrvatskim ratnim vojnim invalidima i članovima obitelji smrtno stradalog, odnosno zatočenog nestalog hrvatskog branitelja. Ovdje se govori da će oni dobiti određeni paket dionica u nominalnim vrijednostima od 18 400 za 74, ili 74 tisuće kuna. Meni je teško reći koliki je broj takvih i takve mogućnosti, međutim htjela bih upozoriti da ovaj portfelj ako se odnosi samo na portfelj koji je u Fondu za privatizaciju on zapravo više nije tako kvalitetan kako je bio na početku kada su branitelji, odnosno takvi korisnici mogli ostvariti taj paket. Pa mi se onda postavlja pitanje neće li ljudi imati očekivanja da će zaista u tom smislu imati i vrijednost dionica ili udjela ili je možda pametnije to sve prenijeti u Fond branitelja pa tamo izjednačiti nekako vrijednost paketa i na taj način zapravo da oni dobiju što veću vrijednost dionica ili udjela koji, jer mislim da to nije veliki broj ljudi, pretpostavljam da nije veliki broj ljudi. Nisam uspjela iz samog obrazloženja vidjeti koliko je to. I na kraju, samo bih rekla da je možda bolje trebalo nomotehnički urediti članak 59. s obzirom na članak 62. U članku 62. kaže da donošenjem ovog zakona prestaje Zakon o pretvorbi i privatizaciji, Zakon o pretvorbi društvenih poduzeća, Zakon o privatizaciji, a u članku 59. se govori da će još uvijek on biti na snazi. Dakle, kada se odnosi na Fond za privatizaciju. Možda bi to kažem nomotehnički trebalo urediti koje odredbe zakona ostaju na snazi, a koje odredbe se ukidaju. Mislim da je, kao što sam na početku rekla, veliki broj primjedaba prihvaćen, usvojen i da je ovo tekst zakona koji je prihvatljiv i za koji se može glasati. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima, cijenjeni kolegice i kolege. U prvom čitanju mi je doista bilo zadovoljstvo slušati rasprave i sudjelovati u toj raspravi jer nisam dugo čuo toliko dobrih prijedloga, toliko racionalnih sugestija, a još veće mi je danas zadovoljstvo vidjeti da su skoro sve te sugestije prihvaćene. To doista ispunjava svakog zastupnika danas ovdje. Moram istaknuti neke koji su dugo godina bili loše rješenje. Kad se radi primjerice o prodaji dionica ili poslovnih udjela konačno se društvu mora platiti jednokratno i ne smije se to plaćati iz sredstava društva. Jer banke su te koje trebaju kreditirati plaćanje, a ne državne institucije. To je velik iskorak u ponašanju i odnosu prema državnoj imovini. I zato ćemo imati izvanredan zakonski okvir. Ali, ono što je sad važno i najvažnije tko će upravljati državnom imovinom? Od načina selekcije i odabira u velikoj mjeri će ovisiti sudbina Hrvatske, ali i sudbina budućih naraštaja u Hrvatskoj. I moramo imati na umu pri odabiru da su mnogi dosada u posljednjih 20-ak godina nisu najbolje snalazili na odgovornim funkcijama kad je u pitanju državna imovina. Mnogi nisu se znali nositi sa teretom moći, mnogi nisu prošli ni na stručnoj ni na profesionalnoj provjeri, padali su na kolokvijima odgovornosti, na ispitima čovječnosti, na ispitima iz počela ekonomije i poslovne etike. Mnogi su bahato ignorirali ekonomsku struku i temeljna načela upravljanja, mnogi su ignorirali čovjeka i prezirali opće dobro. Neka takvi, gospodine ministre, nikada više ne dođu u situaciju upravljati državnom imovinom, a ovo je, ja vjerujem, putokaz i vjera da takvi više neće upravljati. Jer oni koji odlučuju o bitnim, važnim problemima društva ti moraju biti lišeni i zlobe i prijateljstava i mržnje, moraju biti obrazovani, moraju znati upravljati, znati voditi. Moraju jer nije još nitko uspio uskladiti svoje osjećaje sa društvenim dobrom i nek se to ima na umu. Posebice bih izrazio zadovoljstvo što ste iskazali senzibilitet prema razlikovanju u uvjetima stručne spreme jer stvarno je bilo pokušaja izjednačavanja stručnih studija i preddiplomskih studija sa sveučilišnim studijima, a to je opasan put u društvenu stranputicu. I hvala vam i čestitam na tome što ste to imali senzibilitet za to. Jer to je pokušaj bagateliziranja, pokušaj relativiziranja, pokušaj banaliziranja sveučilišne zajednice i to ne smijemo nikako dopustiti. To je prednost, davanje prednosti prirodnim vještinama nad sustavnim procesom obrazovanja u kojima se stječe i znanje, ali i razvijaju vještine i sposobnosti. I to moramo uvijek imati na umu. Ovaj zakon je sjajna podloga za učinkovito i odgovorno upravljanje državnom imovinom, a o načinu upravljanja i preostalom državnim velikim ekonomskim potencijalom ovisit će štošta u ovoj državi. Izravno, neizravno, ovisit će čak i razina duga RH. Ovisit će hoće li prestati proces kontinuiranog zaduživanja RH. Hoćemo li društveni cinizam i fatalizam zamijeniti optimizmom? O ovom zakonu ovisi hoćemo li demotiviranost zamijeniti entuzijazmom. Hoćemo li i sumnju koja navire zamijeniti vjerom u bolje sutra. A ja vjerujem da hoćemo sve ovo ostvariti jer prihvaćanje ove opaske prihvaćeno je sve i način kako se donio i predlaže ovaj zakon je ogledni primjerak kako konačno ozbiljnost zauzima mjesto trivijalnosti i površnosti, kako logika istiskuje iracionalnost i kako je razum pobijedio apsurdnost. I zato ja pozdravljam ovaj zakon i glasovat ću za njega. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Na redu je uvaženi zastupnik Vlatko Podnar. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima. Pa nitko u ovom Saboru nema ništa protiv ove agencije i oko napokon uvođenja reda u gospodarenje, odnosno upravljanje državnom imovinom. No međutim, ovdje mi je za oko zapela jedna stvar, a to je članak 2. stavak, odnosno podstavkom 1. nekretnine čiji je vlasnik RH osim onih nekretnina čije je upravljanje i raspolaganje uređeno posebnim zakonom. Znamo da su posebnim Zakonom uređene poljoprivredne površine, znači zakon o poljoprivrednom zemljištu, Zakon o šumama i Zakon o vodama. Iz uvodnog obraćanja gospodine ministre dobili smo informaciju da se nekretnine u vlasništvu Republike Hrvatske koje su i pod šumama i pod vodama, vode u ovom registru, što nemamo ništa protiv, dapače, no ako se ovo čita barem kako ja čitam, onda se ne može desiti da onda u članku 14. koji govori upravo ustvari o članku 14. oko stavka 7. znači Agencija podnošenja zahtjeva za davanje mišljenja sudjeluje u postupku izrada dokumenata prostornog uređenja koje se odnose na područje na kojem se nalaze nekretnine u vlasništvu Republike Hrvatske, ako to gledamo i sa poljoprivrednog i sa šumskog zemljišta onda je to na području cijele Republike. Onda u biti derogiramo Zakon o šumama koji kaže da tamo onaj tko upravlja šumama ima pravo da daje mišljenje na prostorne planove i ima pravo da kaže što će biti sa tim površinama. Stavljamo malo u koliziju Zakon o šumama i Zakon o poljoprivrednom zemljištu i Zakon o vodama sa ovim Zakonom jer ne znamo koji je stariji, da li ovaj Zakon ili Zakoni koji su namijenjeni točno za ovo. Ono što je također malo neobično a to je da su sukladno članku 16. da je Agencija oslobođena plaćanja naknade za prenamjenu poljoprivrednog zemljišta, koja je određena posebnim propisima i da je Agencija oslobođena plaćanja naknada za prenesena prava u slučaju izdvajanja šume ili šumskog zemljišta ili šumskog gospodarskog područja i prenošenja prava vlasništva na Agenciju. Ne znam iz kojeg razloga ne bi to bilo i zašto je taj članak unešen, iz jednostavnog razloga zato što znamo da po Zakonu o šumama se plaća naknada, i sada onaj zakon opet stavljamo ispod ovoga, a i problem nije samo u ovome zakonu nego je problem u Zakonu o javnim cestama koje smo sada imali u prvom čitanju, opet se ne plaća i tamo naknada za šume i prenesena prava na šumama i šumskom zemljištu, a dobro znate i vi ste još uvijek predsjednik skupštine trgovačkog društva Hrvatske šume, pa ne znam zbog čega to tako kada tamo inzistiramo, da nastojimo povećati površine pod šumama i šumskim zemljištem a upravo ta sredstva služe za tu namjenu. A oni iz još jednog razloga nije logično, a to je članak 41. gdje kaže stavak 4. Agencija može iznimno od odredbe članka 1. stavka 1. ovog članka prodavati nekretnine bez javnog nadmetanja ili bez javnog prikupljanja ponuda tržište vrijednosti. I to kaže na 20% površine planirane građevinske čestice, u redu kada je to sukladno prostornom planu, kada je to sve sukladno općim aktima jedinica lokalne samouprave, ali po ovome ispada upravo baš fali tih 20%, neću reći koja je to površina da li je to 1 hektara, 2 hektara, 2 tisuće kvadratnih metara i baš zadire u državno vlasništvo u šumu, e sada idemo to bez naknade predati na Agenciju pa ide to Agencija prodati po tržišnim uvjetima. To mi nema logike i nema mi opet derogiramo Zakon o šumama. Ovaj drugi podstavak, osobi koja je na svom zemljištu u svom vlasništvu bez građevinske dozvole ili drugog odgovarajućeg akta nadležnog tijela državne uprave izgradila građevinu u skladu sa detaljnim planom uređenja i lokacijskom dozvolom, a nedostaje joj 20% površine planirane građevne čestice pod uvjetom da se obveže da će u roku od jedne godine od dana sklapanja kupoprodajnog ugovora ishoditi građevinsku dozvolu. Pa na ovaj način ispada da opet stavljamo van snage Zakon o prostornom planiranju i graditeljstvu, opet nema logike. Opet možemo doći u razmišljanja i sumnju da na takav način možemo pogodovati nekome tko ima bilo kakve interese oko neke izgradnje bilo na svom, bilo na državnom zemljištu. Jer eto baš mu 20% nedostaje pa možemo to proširiti, po tržišnoj vrijednosti, kolika je tržišna vrijednost neke čestice u Voćinu ili kolika je vrijednost u Dalmaciji, kolika je vrijednost u Zagrebu, nema mi to logike. I kažem ponovno stoga što onda postoji opasnost na napad na državno vlasništvo odnosno na državnu imovinu i nekretnine koje ne moramo plaćati sukladno članku 14. stavku 4. članku 16. stavak 4. ne moramo tamo plaćati naknadu onda je stvarno upitno koliko želimo zaštititi državne šume iz jednostavnog razloga što je ovakav način napada može postojati velika vjerojatnost napada na površine pod šumama. Eto toliko, hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Željko Turk. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući, poštovani gospodine ministre, uvaženi kolege iz fonda za privatizaciju, predsjedniče. Ovo je jedan od zakona koji je usuđujem se reći izuzetno bitno za Hrvatsku danas, i sutra. Svi, mi, vi koji uz ovaj posao koji ovdje radimo, vrlo se često nađemo u situaciji, a tu prije svega mislim na jedinice lokalne, regionalne samouprave da su na ovaj ili onaj način imaju ili imali su doticaja sa elementima ovog Zakona ili sa navedenom tematikom koja se prije svega odnosi na dosadašnje institucije Fond za privatizaciju i Središnji ured za upravljanje državnom imovinom. Odmah na početku da konstatiram da podržavam donošenje ovoga Zakona koji je prije svega u funkciji provedba mjera koje su predviđeni programom gospodarskog oporavka i usvojenog prijedloga reorganizacije kako agencije, zavoda, fondove i drugih pravnih osoba sa javnim ovlastima. Ja ću odmah reći da se na taj način vjerujem na jedno bitno kvalitetniji sustavno prilazi ovoj tematici koja je izuzetno bitna usuđujem se reći kako osobu tako i svaku općinu ili grad ili županiju na koje se dobrim dijelom to i odnosi. Jasno je ovdje rečeno da se na taj način kroz ovaj zakon ne odnosi na poljoprivredno i šumsko zemljište koje ostaje u domeni i dalje posebnih zakona. Drago mi je posebno da ovdje i kroz ovaj zakona jasno i nedvosmisleno ukazano da buduće agencija prije svega ima zadatak da djeluje na gospodarskoj osnovi ali isto tako ima zadatak da u kontekstu javnog interesa donosi zaključke i odluke koje pridonose da taj javni interes bude i dalje zaštićen, a to se prije svega odnosi govorim opet primjere iz prakse za veliki dio površina koje su vezane ili za ceste ili za neke druge oblike komunalne infrastrukture koje definitivno čini viši društveni interes i za kojeg se ne skriva pojedinačni interes pojedinoga investitora, nego čini ukupno pozitivnu cjelinu i sadržaj čitavog prostora. Pozorno sam slušao kolegu koji je malo prije govorio o možebitnoj mogućnosti eventualne zloporabe površina kojem je u pojedinim člancima a vezano za ovaj zakon rečeno da se može raspoređivati i na drugačiji način. Ali ću jasno ovdje reći da tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave kroz svoje prostorne planove kako županijske, tako i gradske i općinske a onda i GUP-ove decidirano govore o samoj namjeni te je kroz tu decidiranu namjenu nemoguće dovesti do pojedinih ili investicija ili korištenje zemljišta na drugi način ako to nadležna tijela te lokalne ili regionalne samouprave nisu takove donijeli. A upravo jasno je i ne treba bojati od činjenica, a onda i od društvene odgovornosti same agencije da donosi određene odluke, a kada je riječ o toj površini zemljišta do 20% da ako se to uklapa u tijela jedinica tijela lokalne samouprave i gospodarstvo ne prodaje tu zemljište ili do 20% direktnom pogodbom, a jako dobro znamo što je danas tržišna cijena i tu nema nikakvih dilema ili ako govorimo i o natječaju za zemljišta koja su iznad 20%. Ovdje bih rekao i ne treba od toga bježati da kroz dosadašnje institucije i Fond za privatizaciju i središnji ured, svi mi koji smo se bavili tom problematikom sa ove strane kao podnosioci određenih zahtjeva, i ne treba od toga bježati, imali smo dosta problema, i ne treba bježati od činjenice da veliki dio i dobar dio tog zemljišta još uvijek formalno gledajući i danas nesređen, što znači da uvelike otežava umješnost i uspjeće samih investicija, a o vremenima koje se podnose ne rješavanje tih problema često je i veće od mjesec ili dva ili godinu ili dvije. I to je počesto razlog zašto se i ovdje u HRvatskoj kaže da je teško riješiti imovinsko-pravne odnose, a onda i odnose koji su vezani kao preduvjet same investicije. Ovdje je pred agencijom jedan novi zadatak, a to je da u relativno kratkom roku, ja smatram da je to kratak rok od tri mjeseca kojem se preuzimaju kompletni poslovi kako Fonda za privatizaciju a onda i agencije, da bi se zaista i odgovorilo na veliki broj raznih vrsta zahtjeva koje su kako na Fond za privatizaciju prije svega, a onda i na središnji ured kao takove i postavljenje što znači da je pred agencijom zadatak da u vrlo kratko vrijeme sa kvalitetnim ljudima da te odgovore i B) ona j ovdje dobila jedan novi zadatak koji do sada nije imalo, a to je jednim dijelom upliv i u prostorno planiranje, što znači da adekvatno mora biti popunjeno i sa stručnjacima te vrste kako bi mogla u cjelini posla koje treba obavljati na kvalitetan način to i raditi. Ja ne sumnjam u sve to, ali ponavljam još jedanput i skrećem pažnju na iznimno veliki broj neriješenih imovinsko-pravnih odnosa upisa u gruntovne knjige sve ono što se široko kolokvijalno smatra državnim vlasništvom, od onoga čime upravljaju i Hrvatske vode, čime upravljaju i Hrvatske ceste i autoceste koje godinama nije riješeno kako parcelacijski i ini ugovori i rješenja, te bitno otežava onda i donošenja kvalitetnih odluka koje će sutra agencija kao takova morati i raditi. Ja sam na početku rekao da je prijedlog ovoga zakona i prije svega na funkciju provedbenih mjere dakle predviđenog gospodarskog oporavka što znači da se moraju donositi A) kvalitetne odluke i B) odluke koje će se donositi u relativno kratkom vremenskom periodu, jer to je jedno od najbitnijeg mogućeg preduvjeta bržeg gospodarskog oporavka. Sa tim promišljanjem dakle želim svaki uspjeh odgovorima koje će to u narednom vremenu raditi. Napominjem, a i sami ste toga svjesni kako dana a tako i sutra je pred vama će biti zaista veliki broj predmeta, imajući u vidu s jedne strane dobro gospodarenje, a sa druge strane javnu ulogu i funkciju koje će ovo tijelo imati u odnosu na neke druga tijela vlasti od općina, gradova pa do same države. Još jedanput konstatiram da ću prijedlog ovog zakona prihvatiti i podržati.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Deneš Šoja. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Vezano za ovaj zakon želim reći nekoliko riječi. Prije svega apsolutno podržavam. Ne želim ponavljati ono što je kolega Marić prije 10-ak minuta ovdje naglasio. Međutim, dozvolite mi za nekoliko tih članaka i formulacija da kažem nekakvo svoje viđenje. Prije svega u članku 15. govori o financiranju agencije i tu su rečeno nekoliko konstatacija da će to utvrditi Vlada, pa poslije toga to se dijeli pa onda ide u priču u agencije itd. što meni to djeluje nekako konfuzno i nije mi baš jasno, to nije tako veliki problem ako je sve uredu. A doista mi je malo to nejasno zbog toga što ne razabirem ovdje niti u obrazloženju nikakve kriterije u tom pogledu kako će se tu doći do određenih sredstava. Nadalje bih rekao par riječi vezano za članak 42. U članku 42. govori se o raspolaganju odnosno ovlastima do milijun kuna ravnatelj pa sam razmišljajući o tome nekako imao pred sobom da je to u našim prilikama negdje 30 do 40 hektara ako su nekretnine u pitanju oranica, ako sam to dobro shvatio. Možda i nisam, jer to je onda velika imovina. Nisam siguran da je to najsretnije rješenje. A konačno, ono što je najbitnije za mene u cijelom tom tekstu dok je u onom materijalu kojeg smo imali ranije bila jedna konstatacija i u obrazloženju i u samom tekstu da će agencija otvarati u regijama određene upravne odjele, odnosno upravu. Mi smo tada i na Odboru za lokalnu samoupravu, ja sam tamo isto inzistirao da se to ugradi u zakon, da to bude u određenom smislu obaveza pa je rečeno da će se to statutom riješiti. Sada tu ne piše ni to da će se to statutom riješiti i ja se zato zalažem da se to u svakom slučaju riješi statutom jer mislim da ni predlagači zakona, a vjerojatno i mali broj zastupnika je konkretno kad je u pitanju rješavanje imovinsko pravnih odnosa sa dosadašnjim središnjim uredom koji je imao jedino i isključivo sjedište u Zagrebu u svakodnevnom i u operativnom smislu doista je dugotrajno i vrlo teško s obzirom na udaljenosti pojedinih područja od sjedišta tog ureda, odnosno od Zagreba. I nije rijetka situacija bila da se pojedini projekti nisu se mogli realizirati upravo zbog kašnjenja odnosno nemogućnosti efikasnog rješavanja tih imovinskopravnih poslova. To naglašavam iz tog razloga što su pojedina naša područja, konkretno kad se radi o Baranji, na koji način ja i predstavljam to područje, gdje je u predratnom periodu u odnosu na ostali dio Hrvatske gotovo 65, 70% bilo društveno vlasništvo što je sad postalo državno vlasništvo. Prema tome, koji god projekt, koja god infrastruktura prije nego što se započela graditi trebalo je riješit imovinskopravne odnose. To je jedan prilično mukotrpan i dug posao bio. I zato se ponovno zalažem ne u županijama, ali u regionalnim centrima Split, Osijek, Rijeka, najmanje da se na određen način oformi da tako kažem ova agencija svoju isturenu upravnu organizaciju odnosno upravu. Evo toliko sam želio reći i s obzirom da je cijelo prijepodne bila rasprava o manjinskim pravima ja se tada nisam javio jer sam ja u takvoj situaciji da manjina koju ja predstavljam u ovoj sferi ostvarivanja prava nema nekakvih problema, gotovo nikakvih, ali očito u ovoj sferi ekonomskih odnosa ima više. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Završno, uvaženi Petar Čobanković, ministar poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja. Izvolite.
Hvala lijepo, poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovane gospođe zastupnice i gospodo zastupnici. Evo dozvolite da se zahvalim na ovoj raspravi. Dozvolite da kažem još par rečenica. Prije svega još jednom želim ponoviti da smo mi itekako vodili računa o raspravi u Hrvatskom saboru koja je bila u prvom čitanju i drago mi je da ste gospođe i gospodo zastupnici uočili da smo dobar dio onih primjedbi, sugestija ugradili. Što to znači? Znači da smo stvarno željeli dobiti što bolji i što kvalitetniji zakon. Ja sam uvjeren da smo napravili dobar zakon, da smo napravili značajan iskorak u upravljanju državnom imovinom. Ali isto tako ću kazati, ne želim kazati da smo napravili idealan zakon. Ovo je jedna rekao bih prekretnica i siguran sam da će na ovom zakonu i dalje trebati raditi, da će se u dijelu primjene zakona, u dijelu uspostave agencije i upravljanje i raspolaganje s državnom imovinom steći i određena nova iskustva i da će tada sigurno trebati neke stvari dorađivati. Stojim na stajalištu da je uvijek bolje doraditi i težiti boljim rješenjima nego stajati i biti tvrdoglav i ne htjeti prihvatiti dobre sugestije i dobre prijedloge. Tako da ćemo mi i nadalje biti itekako otvoreni za sve prijedloge i dobre sugestije. Želim se osvrnuti i na par konstatacija uvaženih kako predstavnika klubova tko isto i u pojedinačnoj raspravi i kazati da možda jedna od krucijalnih promjena je i način imenovanja Upravnog vijeća i članstvo u Upravnom vijeću. Ne prihvaćam konstataciju da zakon donosimo na kraju mandata. Ne još, puna godina je pred nama i itekako se toga još može odraditi. Stoga želim i naglasiti da je upravo to jedan od razloga zbog čega pošto je Vlada, sukladno Zakonu o vlasništvu i drugim pravnim stvarima, nadležna za državnu imovinu držimo da ni ministri ne mogu bježati od odgovornosti, poglavito u ovom trenutku kada se intenzivno zalažemo za poticanje investicija i da upravo iz tih razloga treba da ministri preuzmu odgovornost i u upravljanju i raspolaganju sa državnom imovinom. Ukoliko Vlada i Hrvatski sabor ne prihvate izvješće Upravnog odbora u kojem su redom članovi ministri onda naravno da ti će trebati podnijeti ostavku. Samo ja sam u uvjerenja da to praktično se neće desiti. Što se tiče vezano za dionice koje idu invalidima, želim naglasiti da se to odnosi na kompletan portfelj, ne samo portfelj Hrvatskog fonda za privatizaciju koji praktično postaje imovina RH nego i na ostale imatelje koji su i do sada vođeni kao RH od Ministarstva financija i slično što jednostavno praktično nema Ministarstvo financija svoj portfelj nego je to portfelj Republike Hrvatske. Mislim primjer govorim kao i neka druga tijela državne uprave. Također želim naglasiti da ovo pitanje vezano za članak 59. i 62. je upravo riješeno amandmanima saborskog Odbora za zakonodavstvo. I rekao sam i u uvodnom dijelu da se zahvaljujem na jednoj vrlo dobroj, konstruktivnoj raspravi i amandmanima koji nomotehnički poboljšavaju dijelom izričaj, a dijelom i reguliraju ono što nije na pravi način bilo regulirano. I mislim da upravo, da ste vi dobro primijetili gospođo Zgrebec da ovo nismo baš imali najsretnije rješenje i zato sam zahvalan saborskom Odboru za zakonodavstvo. I zato sam rekao da prihvaćamo amandmane saborskog Odbora za zakonodavstvo. Što se tiče ja shvaćam želje i nakane gospodina uvaženog zastupnika Vlatka Podnara i u konačnici razumijem i njegov rekao bih, njegovu struku za koju se on zalaže. Ali ovdje želim naglasiti kada govorim o imovini s kojom se upravlja drugim zakonima, nije to samo pitanje poljoprivrednog zemljišta i šuma i šumskog zemljišta. Tu se radi i o imovini kojom se raspolaže sukladno Zakonu o MORH-u i Oružanim snagama i slično. To se odnosi na taj dio, a kad govorim ovdje o prenamjeni. Naravno i ja kao resorni ministar Ministarstva poljoprivrede itekako vodim računa o nesmanjivanju poljoprivrednih površina. Naravno, nisam trenutno šumar, ministar šumarstva. Ali bez obzira mislim da je to isto nešto o čemu se mora itekako voditi računa. I naravno da upravo ta prenamjena poljoprivrednog zemljišta u nepoljoprivredno ili šumskog i šumskog zemljišta u ne šumu i šumsko zemljište, da naravno treba maksimalno nastojati zaštititi. I to podupiremo i to smo iskazali i određenim zakonima o poljoprivrednom zemljištu i Zakonom o šumama i šumskom zemljištu, u stvari o šumarstvu da budem, Zakon o šumama dobro. Ali ovdje se radi o nečem drugom. Ovdje se radi da država nije obveznik plaćanja prenamjene, a Agencija upravlja državnom imovinom u ime države. I zbog toga se moralo, da nije na ovakav način specificirano u zakonu Agencija bi morala biti i obveznik naplate prenamjene bez obzira što se radi o državnoj imovini. S druge strane kada govorimo i o onim mogućnostima da se do 20% može riješiti ne kroz natječaj i kroz rekao bih javne. To je u funkciji opet ću ponoviti poticanja investiranja. Na žalost, mi se često suočavamo da zbog rekao bih određenih okolnosti određene investicije ne mogu ići dalje. I kada bi se taj dio bio podležan javnom natječaju moglo bi se čak desiti i da dobijemo suprotnost onoga što želimo. Dobijemo da praktično tada znajući za potrebe određenog investitora da bi se mogli pojaviti pojedinci koji bi to mogli izlicitirati iznad važeće cijene, a onda poslije da ne kažem ucjenjivati ili da ne iskoristim neku težu riječ onoga tko želi investirati. I evo, mislim ja ne bih se dalje previše želio osvrtati na zakon. Želim još jednom se zahvaliti svima, poglavito svima koji su sudjelovali na raspravi u prvom čitanju. Evo, nastojali smo što više toga ugraditi u zakon i kao što sam rekao vjerujem da smo napravili dobar zakon ali i dalje treba raditi na zakonu. Mislim da evo, još jednom svima zahvale i raduje me da ste svi iskazali želju i uz određene primjedbe što ja u konačnici i uvažavam da ćete prihvatiti ovaj Zakon. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Idemo sada na Konačni prijedlog Zakona o upravljanju državnom imovinom, ovo je bilo drugo čitanje, P.Z. br. 597. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastavni dio konačnoga prijedloga zakona sukladno članku 169. Poslovnika. Nakon zaključenja rasprave Vlada je podnijela amandmane. Da li smo suglasni da raspravimo ovdje amandmane Vlade? Molim dizanjem ruku tko je za to da raspravimo amandmane Vlade. Hvala. Protiv? Suzdržan? Jednoglasno. Molim predstavnika Vlade da obrazloži amandmane. Prvo, amandman 1. na članak 19., ministar, gospodin Petar Čobanković. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] Sabora, poštovane gospođe zastupnice, poštovana gospodo zastupnici. Vlada na Konačan prijedlog Zakona o upravljanju državnom imovinom predlaže 2 amandmana koja su praktično rezultat rasprave koja je bila vezana za ovaj prijedlog zakona. Amandman 1. – u članku 19. stavak 1. mijenja se i glasi: "Predsjednika, zamjenika predsjednika i 5 članova Upravnog vijeća imenuje i razrješuje dužnosti Vlada Republike Hrvatske." Obrazloženje – kao što sam već rekao prateći raspravu koja je bila vezano za ovaj Konačan prijedlog zakona, kao što smo i poslije prvog čitanja i što se u prvoj raspravi konstatiralo, uglavnom prihvatili one prijedloge koji su se u raspravi iskristalizirali, tako isto je Vlada ovim amandmanom prihvatila i dio prijedloga u raspravi na formulaciju da upravno vijeće čine ministri. Znači na ovaj način se stvara pretpostavka da članovi Upravnog vijeća a u ime Vlade upravljaju imovinom u ime Vlade, mogu biti iz reda stručnjaka, zastupnika ili nekih drugih skupina ne samo ministri.
Hvala. Otvaram raspravu u vezi ovog amandmana Vlade. Zadržite se ministre ima još jedan. Nema rasprave. Tko je za ovaj amandman, molim da dignemo ruku. Hvala. Protiv? Suzdržani? Nema. Amandman je prihvaćen jednoglasno. Amandman 2. na članak 20.
Hvala lijepo. Amandman 2. u članku 20. stavak 1. briše se a stavci 2, 3 i 4. postaju stavci 1., 2. i 3. Obrazloženje. Kao što sam već rekao iz članka 20. stavak 1. je zamijenio prvi stavak u članku 19. i samim tim nema više potrebe da u članku 20. stavak 1. ostane jer je u stavku, u članku 19. postao prvi član i promijenio prvi. Znači suština je ista i obrazloženje je praktično isto kao i za amandman 1.
Hvala. Otvaram raspravu. Nema interesa. Zaključujem raspravu. Dajem amandman na glasovanje. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Protiv? Nema. Suzdržan? Nema jednoglasno. Sa koliko. 122 glasa. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o upravljanju državnom imovinom, molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj Konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova 114 glasova za, 3 suzdržana i ništa protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na četvrtu točku dnevnog reda. To je - Prijedlog zakona o uslugama, prvo čitanje, P.Z.E. br. 669. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona, članak 144. do 150. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za gospodarstvo i Odbor za razvoj i obnovu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Ruđer Friganović, državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući, uvažene dame i gospodo saborski zastupnici. Danas se pred nama prvi put nalazi Nacrt prijedloga Zakona o uslugama kojim se uređuje pravo na poslovne nastane i slobodno pružanje usluga na teritoriju Republike Hrvatske uz istovremeno održavanje visokog stupnja sigurnosti i kvalitete tih usluga, a sve sukladno Direktivi 2006. 123 Europske zajednice a uslugama na unutarnjem tržištu. Cilj ove Direktive je ukidanje trgovinskih barijera za pružatelje usluga iz država članica Europske unije čime se provodi četvrta temeljna sloboda, a to je znači uz slobodu kretanja osoba, kapitala i roba i slobodno kretanje usluga na zajedničkom unutarnjem tržištu. U svrhu provođenja aktivnosti iz ove Direktive Vlada Republike Hrvatske je 22. listopada 2009. donijela implementacijski plan za ovu Direktivu. Temeljem članka 43. i 49. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, a koji se odnosi na pravo poslovnog nastana i slobodu pružanja usluga u tijeku je niz aktivnosti koji uključuje i donošenje ovog zakona kao i analitički pregled i ocjenu usklađenosti nacionalnog zakonodavstva sa direktivom o uslugama. Slijedom navedenog analitičkim pregledom je obuhvaćen velik broj zakonskih i ostalih propisa koji reguliraju pravo poslovnog nastana i slobodu pružanja usluga. Time je obuhvaćen veliki broj raznih uslužnih djelatnosti koje se pružaju dakako uz određenu ekonomsku naknadu pa se to odnosi i na turističke, veterinarske, obrtničke, odvjetničke, savjetodavne, posredničke, distribucijske, građevinske, rekreacijske i mnoge druge usluge. Radi se o tzv. horizontalnom zakonu koji propisuje opća načela i s kojim će se usklađivati i ostali posebni propisi za uslužne djelatnosti na koje se ovaj Zakon odnosi. Time će se osigurati usklađenost propisa za navedene djelatnosti. Obzirom da je tržište usluga vrlo dinamično istovremeno će se osigurati i pravila za pojavljivanje novih usluga koje se pojavljuju na tržištu. Zakon stupa na snagu osmog dana od dana objave, a dio odredbi koje se odnose na slobodu pružanja usluga na teritoriju Republike Hrvatske stupit će na snagu danom pristupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju. Zakonom se omogućuje slobodan poslovni nastan na teritoriju Republike Hrvatske za pružatelje usluga iz država članica Europske unije pod istim uvjetima kao i za državljane Republike Hrvatske. To u praksi znači slobodu registracije trgovačkih društava, društava kćeri ustanova, obrta, predstavništava i zastupništava. Nadalje uređuje se i slobodno pružanje, što je važno, prekograničnih usluga, što podrazumijeva da pravne i fizičke osobe koje su registrirane za obavljanje uslužnih djelatnosti u nekoj državi članici Europske unije, imaju mogućnost pružati uslugu u Republici Hrvatskoj bez obveze registracije u našoj zemlji. Ovim zakonom uređuje se uspostava elektroničke jedinstvene kontaktne točke za usluge u Republici Hrvatskoj za sve pružatelje i primatelje usluga, a u cilju brze razmjene informacija i mogućnosti registriranja uslužne djelatnosti na daljinu elektroničkim putem. U tijeku je proces uspostave jedinstvene kontaktne točke u Hrvatskoj gospodarskoj komori, koja već posjeduje odgovarajuću informatičku infrastrukturu, neophodne stručne djelatnike i veze prema svim relevantnim institucijama, a upravo ovih dana se i provodio jedan goverment to goverment projekt između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Nizozemske u kojima smo preuzimali znači njihova iskustva u tom dijelu uspostavljanja jedinstvene kontaktne točke. Zakon također propisuje i priključak na europski sustav, informacijski sustav na unutarnjem tržištu usluga, koji služi za administrativnu suradnju između svih nadležnih tijela u Europskoj uniji. To je sustav za elektroničku razmjenu informacija, sa ciljem učinkovitog nadzora nad pružateljima usluga, i svim ostalim poslovnim subjektima na tržištu, te nad sigurnošću i kvalitetom usluga a sve u cilju zaštite potrošača. I Hrvatska će znači nakon pristupanja Europskoj uniji se uključiti u tu administrativnu suradnju, a u svrhu pružanja informacija i pomoći posebno u pogledu poslovnog nastana i zakonitosti poslovanja pružatelja usluga. Uspostavljaju se mjere vezane uz sigurnost i kvalitetu usluga, odnosno visok stupanj zaštite potrošača, kao i svih poslovnih subjekata na tržištu. Primjerice nadležna tijela dužna su putem ovog sustava u što kraćem roku obavijestiti sve druge države članice Europske unije i Komisiju o pružateljima usluge čije djelatnosti mogu ozbiljno naštetiti zdravlju ili sigurnosti osoba ili okolišu. Također propisuje se ustrojavanje administrativne strukture za provedbu ovog zakona, a to podrazumijeva određivanje nacionalnog koordinatora za administrativnu suradnju s drugim članicama Europske unije putem … [[Ne razumije se.]] sustava, nacionalnog koordinatora za usluge na koje se odnosi zakon i nacionalnog koordinatora za obavješćivanje o sigurnosti usluga u kontekstu zaštite potrošača. Koordinatori će koordinirati rad svih tijela državne uprave i ostalih tijela koja su nadležna za uslužne djelatnosti iz područja primjene zakona. Očekujemo da će primjena Zakona o uslugama imati pozitivne učinke na hrvatsko gospodarstvo. Naime uslužni sektor je veliki pokretač gospodarske aktivnosti rasta i u državama članica Europske unije, uslužni sektor sudjeluje sa oko 70% BDP-a, dok je u Hrvatskoj to negdje oko 60%. Uklanjanjem zapreka za slobodan poslovni nastan i slobodno pružanje prekograničnih usluga stvaraju se preduvjeti za uspješnu integraciju hrvatskog uslužnog sektora u zajedničko europsko unutarnje tržište. Korist od toga imati će sva trgovačka društva u Republici Hrvatskoj, a posebno mala i srednja hrvatska poduzeća. U državama članicama Europske unije direktiva uslugama primjenjuje se od 28. prosinca 2009. godine, i već u 2010. godini mogu se mjeriti pozitivni učinci na, u smislu rasta BDP-a i rasta zaposlenosti u području pružanja usluga, te posebno sniženjem prosječnih cijena usluga. Sukladno tome očekujemo da bi uređenjem ovog područja, a nakon pristupanja Europskoj uniji ti se pozitivni učinci trebali osjetiti i u Republici Hrvatskoj. Zahvaljujem na pozornosti.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a, uvaženi zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo. Donošenjem ovog zakona u hrvatsko zakonodavstvo će se implementirati direktiva o uslugama na unutarnjem tržištu, koja je u Europskoj uniji započela primjenom 28. prosinca 2009. godine. Ukratko radi se o ukidanju prepreka razvoju uslužnih djelatnosti na integralnom tržištu Europske unije, osim same liberalizacije ovaj zakon trebao bi osigurati i višu razinu kvalitete i sigurnosti usluga, a u tom smislu znači i veću zaštitu potrošača. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju. Ovaj zakon spada u tzv. horizontalni, odnosno krovni zakon, koji propisuje opća načela i sa kojim će se usklađivati ostali posebni propisi za one uslužne djelatnosti na koje se zakon i odnosi. Zakon će donijeti i niz novina, od kojih je potrebno navesti slobodno poslovno nastanjivanje na teritoriju Republike Hrvatske, pružateljima usluga iz država ugovornica iz europskog gospodarskog područja, kao i slobodno pružanje prekograničnih usluga na području Republike Hrvatske, onim pružateljima usluga koji su poslovno nastanjeni u državama ugovornicima europskog gospodarskog područja. Sve domaće i pravne fizičke osobe će se na temelju ovog zakona moći nastaniti u državi ugovornici, a u slučaju pružanja usluga u bilo kojoj državi ugovornici, a ukoliko imaju sjedište u Republici Hrvatskoj neće posebno morati u dotičnoj državi se registrirati svoje sjedište. Zakon će stvoriti pretpostavke, i to zbog trgovinske liberalizacije koju donosi, za pojačan priljev stranih ulaganja, stvaranje novih radnih mjesta, poboljšanu informiranost i zaštitu potrošača, te snižavanje cijena usluga. Prema statističkim podacima 2008., 2009. godina u Europskoj uniji upravo ovaj uslužni sektor bio je glavni pokretač izravnih stranih ulaganja. Koliko su strana ulaganja u uslužnom sektoru bitna pokazuje podatak za 2009. godinu iz Europske unije. U uslužnom sektoru otvoreno je 60% novih radnih mjesta, dok je u industrijskim djelatnostima otvoreno 40% novih radnih mjesta. Slični pozitivni učinci očekuju se primjenom ovog zakona i u hrvatskom gospodarstvu. U operacionalizaciji zakona u praksi u Hrvatskoj gospodarskoj komori bit će uspostavljena jedinstvena kontaktna točka koja će služiti kao informacijski servis spajanja primatelja i pružatelja usluga, te kao elektronički posrednik između poslovnog sektora i javne uprave. Kako postoje brojne prepreke koje sprječavaju ili usporavaju razvoj usluga i to posebnog kod malih i srednjih poduzeća, te kako uslužni sektor predstavlja bitan pokretač gospodarskog rasta i ostvaruje oko 70% bruto društvenog proizvoda u većini članica Europske unije njegovo donošenje i posljedice koje će proizvesti su osobito važne. Što se tiče zemalja EU prve gospodarske procjene učinaka primjene ove direktive su ostvarenje gospodarske dobiti koja bi trebala doprinijeti rastu BDP-a na razini pojedinih zemalja od 0,6 do 1,5% godišnje. Naime, s obzirom da se radi o ovom prvom čitanju zakona, a i sukladno primjedbama koje su iznijete iz Hrvatske obrtničke i gospodarske komore trebalo bi posebno se odnosi na članak 16. i na članak 2. ovoga zakona, razraditi i precizirati znači na koje se točno usluge odnosi zakon. Naime, postoji nešto oko nerazumljivosti vezano za pravni izričaj, s obzirom da se radi o doslovnoj prepiski znači direktive tako da bi trebalo sigurno do drugog čitanja bolje, kvalitetnije, preciznije, jasnije definirati u zakonu na koje se usluge ovaj zakon odnosi. I evo na kraju klub HDZ-a podržava donošenje ovog zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-HSU-a uvažena zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Direktiva 123/EZ iz 2006. godine koja govori o uslugama regulira pravo na slobodno poslovno nastanjivanje i pravo na slobodno pružanje usluga na unutarnjem tržištu sukladno ugovoru o funkcioniranju EU. Republika Hrvatska ima obvezu ispuniti sve uvjete za punu primjenu direktive o uslugama do dana pristupanja EU prema rokovima definiranim u implementacijskom planu. Tržište EU zasniva se na 4 temeljne slobode. Slobodi kretanja osoba, kapitala, roba i usluga. O uslugama je danas ovdje riječ. Uslužne djelatnosti moraju imati punu slobodu u razvoju jer su izuzetno važni čimbenik ukupnog gospodarskog razvoja što za posljedicu ima niz drugih razvitaka i napredovanja ili obrnuto, nazadovanja ili nerazvitka. Ogroman broj usluga nije pokriven posebnim propisima, ali je i činjenica da se dnevno javljaju nove usluge, dakle potrebno je sve to kupiti i regulirati u ovakvom zakonu kakvog danas imamo pred sobom koji jasno treba uskladiti s europskim normativnim aktima. U 2009. godini te tijekom ove 2010. godine obavljalo se i obavlja se analitički pregled i ocjena usklađenosti ili neusklađenosti nacionalnog zakonodavstva u odnosu na odredbe direktive u uslugama te je u pregledu obuhvaćen velik broj zakonskih i ostalih propisa koji reguliraju pravo poslovnog nastana i slobodno pružanje usluga. Hrvatsko gospodarstvo kao i gospodarstvo EU većinom je uslužno orijentirano s obzirom na udio usluga u BDP-u s tendencijom rasta. Stoga će trgovinska liberalizacija u tom kontekstu predstavljati važan čimbenik gospodarskog rasta u Hrvatskoj uključujući priljev stranih ulaganja, stvaranja novih radnih mjesta i daljnji razvoj trgovinskih odnosa. Uklanjanje nepotrebnih procedura znatno će smanjiti vrijeme i troškove te povećati slobodu poslovanja u Hrvatskoj i priljev izravnih stranih ulaganja. Zakonodavni okvir obvezuje RH i sve države članice na međusobnu upravnu suradnju putem informacijskog sustava unutar tržišta. Nadalje, u HGK-u će biti uspostavljena jedinstvena kontaktna točka koja će služiti kao internetski informacijski servis. Klub HNS-HSU-a će podržati ovaj prijedlog zakona, ali također podržavamo gotovo sve primjedbe koje je iznio Odbor za razvoj i obnovu, posebice evo se zalažemo da se u zakon ugrade sankcije za sve one koji obavljaju pružanje usluga rekla bih ilegalno jer držimo da ćemo na taj način suziti sivu ekonomiju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Uvaženi zastupnik Zdenko Franić. Nema ga, gubi pravo na raspravu. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na prijedlog Zakona o uslugama, to je bilo prvo čitanje, P.Z.E. br. 669. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prvo, prihvaća se prijedlog Zakona o uslugama, drugo sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi dostavit će se predlagatelju radi pripreme konačnoga prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo o prijedlogu zaključka. Rezultat? Ovaj prijedlog zaključka je prihvaćen jednoglasno sa 121 glasom.
Prelazimo na 5. točku dnevnog reda, to je - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 666 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Ivana Maletić, državna tajnica u Ministarstvu financija. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Evo ja ću ukratko obrazložiti razloge ovog prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju. Dakle, u prvom redu je riječ o usklađivanju sa acquiem, acquis communautarie EU, dakle potpuno se uvodi liberalizacija i zbog toga se u Zakonu o deviznom poslovanju dakle mijenjaju određene odredbe vezane uz obveze koje smo preuzeli prilikom zatvaranja Poglavlja 4. - Sloboda kretanja kapitala, a ova liberalizacija vezana je uz odobravanje kratkoročnih financijskih kredita nerezidentima, korištenje inozemnih kredita preko računa u inozemstvu i na depozitne poslove rezidenata. Dakle,to je ono što se sad novo Zakonom o deviznom poslovanju omogućuje i u RH i time smo ustvari ispunili jednu od obveza u okviru Poglavlja 4. – Sloboda kretanja kapitala. Dodatno je riječ o usklađivanju sa izmjenama i dopunama Zakona o trgovačkim društvima tako da se uvodi provjera ispunjavanja kriterija primjerenosti i prikladnosti fit and proper, za izvršne direktore u dioničkim društvima koji imaju upravni odbor. Isto tako se propisuje dodatnim odredbama rad odnosno poslovanje određenih mjenjača, pa se u Zakonu definira da ovlašteni mjenjači mogu otkupljivati stranu gotovinu i čekove koji glase na stranu valutu samo za gotovinu u kunama, i da mogu prodavati stranu gotovinu samo za gotovinu u kunama. Proširuju se razlozi za odbijanje zahtjeva za izdavanjem odobrenja za obavljanje mjenjačkih poslova te razlozi za oduzimanje tog odobrenja. Uvode se nove prekršajne odredbe za mjenjače koji obavljaju mijenjačke poslove a u registru nemaju propisanu djelatnost obavljanja tih istih poslova itako tako prestaju važiti odobrenja izdana ovlaštenim mjenjačima na kojima je postupak likvidacije otvoren prije i nakon stupanja na snagu ovog Zakona. To je otprilike najvažnija usklađenja vezana su upravo uz ispunjavanje mjerila iz poglavlja 4. i drugo vezano uz izmjene i dopune Zakona o trgovačkim društvima. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. I na redu su klubovi. U ime Kluba SDP-a uvažena zastupnica Željka Antunović. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, kolege iz ministarstva, kolegice i kolege zastupnici. Vrlo kratko želim odmah na početku reći da Klub SDP-a pozdravlja izmjene i dopune Zakona o deviznom poslovanju i konačni cilj koji se time želi postići da ćemo podržati ovaj Zakon. Kao što smo ovdje maloprije čuli donošenje ovog Zakona, pa čak i njegovo donošenje po hitnom postupku vezano je uz sam tijek pregovaračkog procesa, ali ja bih voljela da to nije jedini i najvažniji razlog zbog čega se pristupa ovim izmjenama i dopunama Zakona. Naime, ovaj zakon ima direktne implikacije na jednu djelatnost o kojoj se u zadnja dva desetljeća čini mi se ne vodi dovoljno računa ili bar ne doživljava se kao djelatnost koja može doprinijeti gospodarskom razvitku Republike Hrvatske i jačanje gospodarskih subjekata i naročito njihove konkurentnosti na međunarodnom tržištu. Naime, devizno poslovanje je dio vanjsko trgovinskog poslovanja, jedne specifične djelatnosti, mnogi su već zaboravili da je vanjsko trgovinsko poslovanje podrazumijevalo posebno specijalizirane ljude koji su se bavili tim poslom i na taj način osigurali bolji pristup vanjskim tržištima naših gospodarskih subjekata bez obzira da li su plasirali robe ili usluge. I naravno ako želimo poraditi na podizanju gospodarskih djelatnosti, ako želimo poraditi na podizanju naše proizvodnje, stvaranju proizvoda koji će biti konkurentni ne možemo zanemariti i to da smo u tom segmentu ovisni o uvozu i da je izvoz i uvoz pak direktno navezan na principe deviznog poslovanja. Liberalizacija koja je temeljni sadržaj ovog Zakona odnosi se direktno na slobodu kretanja kapitala i samo po sebi stvara bolje uvjete za uključivanje svih Hrvatskih potencijala na jednostavniji način u međunarodne gospodarske i trgovinske tokove. Međutim, želim napomenuti ovdje nešto što je također vezano uz ovaj Zakon ali se ne definira ovim zakonom. Liberalan odnos prema deviznom poslovanju podrazumijeva u odgovarajućoj mjeri popravljanje ili jačanje nadzora. Nadzor je ne mislim nadzora isljedništva, ne znam lova na vještice, onemogućavanje poslodavcima ili sprečavanje pokušaj sprečavanja pojedinih poslodavaca da slobodno posluju, zbog toga čega je bila u prošlim razdobljima, što nisu podobni ili što nekima predstavljaju nepoželjnu konkurenciju. Jedan pravedan pošten odgovarajući nadzor koji mora slijediti liberalizaciju propisa u deviznom poslovanju jer ako ne bude toga onda će se pokazati da liberalizacija nije donijela ništa dobro nego da je donijela anarhiju i nered. U obrazloženju ovog Zakona spominje se još jedan zakon koji se odnosi na taj nadzor a to je Zakon o sprečavanju pranja novca. Ja sam jednom zgodom upozoravajući na loš glas koji bije Hrvatsku kada je u pitanju nelegalni posao pranja novca spomenula, ne znam da li za ovom govornicom ali u svakom slučaju nekom od političkih obraćanja, kako Hrvatsku bije glas u Europi kao zemlju u kojoj je najlakše očistiti neki ne do kraja čist novac. Bila sam zbog toga prozvana od ministra financija, pa čak optužena da nanosim štetu interesima Republike Hrvatske ali na žalost ja sam govorila ono što se drugi nisu usudili reći, SDP je upozoravao na probleme koje u Hrvatskoj imamo za razliku od onih koji se to tada nisu usudili govoriti. A nisu ustvari nikoga štitili. Nedavno sam vidjela ne znam koje izvješće, ali međunarodne agencije koja govori o Hrvatskoj još uvijek kao zemlji u kojoj se vrlo lako može oprati nelegalno stečen novac. Ovo spominjem samo zbog toga da potvrdim ili da poduprem ovu tezu ili zahtjev od nas iz SDP-a da uz liberalizaciju deviznog poslovanja mora ići pojačan, pravedan i efikasan svrsishodan nadzor. Jer inače ćemo ući u Europske trgovinske monetarne tokove ali i dalje ćemo nositi sa sobom jedan negativni ili težak uteg nepouzdane zemlje i to naše uključivanje i liberalizacija neće osigurati pune efekte koje se mogu dobiti. I na kraju još jedna kratka napomena koja je vezana uz ovaj dio koji se odnosi na liberalizaciju naših poslovnih subjekta rezidenata da posluju na računima ili dižu kredite ili posluju na računima izvan zemlje bez posebnih odobrenja. Vrlo često znamo da taj novac za koji se naši gospodarski subjekti zadužuju u inozemstvu potiče iz profita stranih banaka koje su te profite ostvarile na domaćem tržištu. Bilo bi dobro da osim ovih postupaka liberalizacije Vlada ozbiljno razmotri i donese one zakonske propise i druge propise koji će osigurati da profiti na području RH naročito bankarski profiti ne izlaze van vlasnicima koji su strani vlasnici banaka, nego da uvedemo takve mjere koje će potaknuti i te vlasnike i te banke da tako stvorene profite zadržavaju u zemlji i ulažu u razvoj gospodarskog, financijskog i uslužnog sektora u RH. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a, HSU-a uvaženi zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice sa suradnicima. Ovim Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju praktički ne donosi se i ne dešava se ništa novo, već mu je temeljna zadaća da u ... uredbe Vlade RH na području liberalizacije depozitnih poslova, rezidenata i korištenja inozemnih kredita preko računa u inozemstvu, a što proizlazi iz obveza koje smo preuzeli tijekom pregovaračkog procesa u poglavlju 4 – Sloboda kretanja kapitala. Sama liberalizacija depozitnih poslova, rezidenta temeljem ovog prijedloga zakona nastupa od 1. siječnja 2011. godine i praktički to je najznačajnija odredbe iz ovog zakona. Naime, od 1. siječnja 2011. godina građani Hrvatske moći će slobodno otvarati računi u inozemstvu i obavljati promet preko tih računa. U području poslovanja ovlaštenih mjenjačnica uvode se nove odredbe koje u značajnoj mjeri mijenjaju i uvode nova ograničenja za ovlaštene mjenjače, a ključno je da ovlašteni mjenjač mogu prodavati stranu gotovinu i čekove samo za gotovinu u kunama, te da mogu prodavati stranu gotovinu samo za gotovinu u kunama. Uvodi se vrlo složena procedura za dobivanje dozvola za mjenjačke poslove i ne sumnjajući u njezinu opravdanost mi u klubu HNS-a, HSU-a koristimo priliku da postavimo pitanje, da li se ta procedura može pojednostaviti i na koji način, a da se pri tome postigne isti cilj poštivanja zakonitosti. Naime, svima nam je poznato svatko od nas na više na neki snažniji ili manje snažniji način imati prilike to ili osjetiti ili vidjeti ili prisustvovati, a to je da posebno u turističkim središtima u našem priobalnom dijelu, često puta su turisti u situaciji da nemaju promijeniti novac. Mjenjačnica ne radi, banka ne radi ili zbog njegove komocije ne ide mu se do mjenjačnice, ne ide mu se do banke, njegovo pravo. Međutim, naše trgovine ne mogu prodavati robu i uslugu za devize, samo za kune. Jer kuna je naše nacionalno sredstvo plaćanja. I sada se postavlja pitanje, da li postoji uopće mogućnost, a sasvim sigurno postoji, da u jednoj blažoj varijanti se osigura i u takvim trgovinama, takvim restoranima, takvim mjestima nešto slično kao što je to osigurano u Hrvatskim autocestama za naplatu cestarine po istom modelu, da se osigura i tim ljudima da mogu prodavati svoju robu, svoju uslugu, svoj suvenir, da mogu prodavati za sva vrsta plaćanja. Jednostavno ja osobno i mi u klubu HNS-a ne vidimo jedan logičan i razumljiv razlog da to mi tim ljudima ne omogućimo. Sasvim sigurno postoje mjenjačnice, postoje banke, sve je to uredu. Međutim, praksa govori sasvim drugo. Pa je naš prijedlog, prijedlog kluba HNS-a i HSU-a da se omogući da li će se zvati mali ovlašteni mjenjači da li će se zvati na bilo koji drugi način, uopće nije bitno kako će se zvati, ali da im se omogući da imaju mogućnost zamjene stranog gotovog novca u kune ali da nemaju mogućnost stranog gotovog novca za kune. I na taj način smo riješili sve. Dali smo im mogućnost da po određenoj proceduri dobe to ovlaštenje, da temeljem tog ovlaštenja imaju mogućnost otkupa strane valute, automatski prodaje svojih proizvoda i usluga, ali normalno uz ograničenje da nemaju pravo prodaje tog stranog novca, novca za kune. Smatramo mi u klubu HNS-a i HSU-a da bi ovakvim rješenjem, jednim od mogućih rješenja ali rješenja ovakvog problema ponavljam kojemu smo svi svjedoci, a u cilju dobrog gospodara i poboljšanja korištenja mogućnosti ukupnog poboljšanja gospodarskih tokova, posebno bi bilo korisno za turističko područje, posebno bi bilo korisno i za ona kontrolna područja koja posjećuju turisti, a u svakom slučaju ne čini nam se logičnim ne uzeti onu mogućnost koja ti se pruža, a za dobiti tu mogućnost nekom od skraćenih procedura da li u okviru ovog zakona ili nekog drugo, potpuno irelevantno, ali u svakom slučaju potreba je da se i taj problem riješi i da se takva mogućnost i šansa iskoristi. Pa u kontekstu toga mi u klubu HNS-a i HSU-a podržat ćemo ovaj prijedlog zakona. Ali istovremeno predlažemo da i ovaj problem koji možda nije toliko značajan, ali u trenutku kad nemaš mogućnosti zaraditi onda je vrlo značajan pa ajmo to našim ljudima osigurati. Hvala.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDZ-a gospođa zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržat će Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju i to po hitnom postupku. Naime, treba podsjetiti da u cilju preventivnog djelovanja na ublažavanje prelijevanja negativnih efekata svjetske financijske krize na domaći financijski sustav i boljeg upravljanja likvidnošću da je Vlada Republike Hrvatske donijela Uredbu o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju kojom je odgođeno utvrđena liberalizacija preostalih kapitalnih restrikcija. S druge strane, treba podsjetiti da je Republika Hrvatska preuzela obvezu usklađivanja svog zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije, a ovaj zakon je izvršenje te obveze dakle u poglavlju 4.-Sloboda kretanja kapitala. Evo zbog toga se i ovaj zakon donosi prvenstveno radi potvrđivanja odredbi Uredbe kojima je od prvog siječnja 2011. godine utvrđena liberalizacija depozitnih poslova rezidenata i korištenja inozemnih kredita preko računa u inozemstvu, a što proizlazi iz obveze preuzetim tijekom pregovaračkog procesa u poglavlju 4.-Sloboda kretanja kapitala. Liberalizacija depozitnih poslova rezidenata koja dakle nastupa 1. siječnja 2011. godine najznačajnija je odredba ovog zakona. Naime, od tog datuma rezidenti će moći slobodno otvarati račune u inozemstvu i obavljati platni promet preko tih računa. Treba također podsjetiti da i na temelju ovog dosadašnjeg dakle važećeg zakona rezidenti su samo iznimno i uz odobrenje Hrvatske narodne banke smjeli otvoriti račun i prenijeti novčana sredstva na račun u inozemstvu. Stoga danas negdje oko 100-tinjak pravnih osoba rezidenata koristi odobrenje za otvaranje računa u inozemstvu i na tim računima drži novčana sredstva, dok ostale pravne osobe rezidenti novčana sredstva drže isključivo na računima kod banaka sa sjedištem u Republici Hrvatskoj. Ono što također treba istaći je da se ovim zakonom proširuju razlozi za odbijanje zahtjeva za izdavanje odobrenja za obavljanje mjenjačkih poslova, odnosno razlozi za oduzimanje odobrenja koji uz dosadašnju kaznu zatvora i novčanu kaznu uključuju i ostale kaznenopravne sankcije. Nadalje, uvodi se odredba prema kojoj se zahtjev za izdavanje odobrenja za obavljanje mjenjačkih poslova odbija ako je nad podnositeljem zahtjeva otvoren stečajni ili likvidacijski postupak. Propisuje se prestanak važenja odobrenja za obavljanje mjenjačkih poslova izdanog ovlaštenom mjenjaču nad kojim je postupak likvidacije otvoren prije te nakon stupanja na snagu ovog zakona. Uvode se i nove prekršajne odredbe za ovlaštene mjenjače koji obavljaju mjenjačke poslove, a u registru nemaju upisanu djelatnost obavljanja mjenjačkih poslova. Dakle, ovim zakonom utvrđuje se da ovlašteni mjenjači mogu otkupljivati stranu gotovinu i čekove koji glase na stranu valutu samo za gotovinu u kunama te da mogu prodavati stranu gotovinu samo za gotovinu u kunama. Prema važećem zakonu ovlašteni mjenjači mogu prodavati stranu gotovinu za debitne odnosno kreditne kartice te za čekove koji glase na kunu. I ukidanjem korištenja tih instrumenata uvodi se radi sprečavanja njihovog korištenja za kreditiranje koje može uključiti i lihvarenje. Dakle, ima puno razloga da prihvatimo prijedlog ovoga zakona. Klub zastupnika podržat će donošenje ovog Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju i također podržat ćemo ga da se donese po hitnom postupku. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju, bio je hitni postupak, P.Z. br. 666. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju. Molim uključimo se i glasujmo. Budimo strpljivi još nema puno pa ovdje neki mali tehnički problem. Molim uključimo se i glasujmo i provjerimo da li je ono što ste htjeli registrirano tu. Rezultat? Ovaj Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju prihvaćen je većinom glasova, 113 glasova za, 4 suzdržana i ništa protiv.
Prelazimo na sljedeću točku - Prijedlog zakona o Državnom uredu za reviziju, prvo čitanje, P.Z.E. br. 667 Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli odbori za zakonodavstvo, europske integracije, financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Državna tajnica u Ministarstvu financija Ivana Maletić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici, hvala lijepo. Evo ja ću ukratko obrazložiti malo donošenje novog Zakona o Državnom uredu za reviziju. Dakle, svi se sjećate naravno detaljno sadržaja promjena Ustava Republike Hrvatske iz lipnja 2010. godine i jedna od promjena je bila vezana i uz ulogu i poziciju Državnog ureda za reviziju koji je tom izmjenom određen kao najviša revizijska institucija u Republici Hrvatskoj, samostalna i neovisna u svom radu. Sad u skladu s tom promjenom Ustava donosi se i novi zakon koji je potpuno u duhu te ustavne odredbe, dakle u potpunosti se Državni ured za reviziju postavlja kao samostalna i neovisna institucija u svom radu. Ono što je jako bitno, ovaj zakon je jedan ustvari od temeljnih zakona kojima se potpuno uređuje proces upravljanja javnim financijama, dakle imamo tri ključna zakona. Uz ovaj zakon to je Zakon o proračunu koji definira proračunske procese, koji je onim svojim zadnjim izmjenama u 2008. godini, a snazi su od 1.1.2009. uveo moderan pristup u proces planiranja u smislu višegodišnjeg proračunskog planiranja i programskog planiranja sa definiranjem i utvrđivanjem ciljeva i ono što je još bitnije, indikatora i mjerenja uspješnosti ispunjavanja tih ciljeva i postizanja rezultata. Drugi zakon je Zakon o sustavu unutarnjih financijskih kontrola, zakon iz 2004. godine koji je donesen i na čijoj implementaciji se kontinuirano radi, a u skladu sa najboljom praksom zemalja Europske unije i to je jedan od ključnih zahtjeva Europske komisije u pregovorima koji se postavlja pred svaku zemlju kandidatkinju. Dakle da se uvede uz dobro definirane proračunske procese što se radi Zakonom o proračunu, da se uvede i dobar sustav unutarnjih kontrola i još jednog važnog elementa, a to je unutarnje revizije. Treći zakon koji je sad novijeg datuma i na snazi će biti od 1.1.2011. godine, to je Zakon o fiskalnoj odgovornosti kojim se onda upotpunjuje ustvari slika svih potrebnih primjena ustvari i postavljanja fiskalnih pravila i pravila fiskalne odgovornosti. Dakle, na kraju je u pravo ovaj Zakon o Državnom uredu za reviziju na kraju i u biti najvažniji mehanizam revizije upravo dakle primjene ovih zakona navedenih u praksi i dobrog i zakonitog, dakle regularnog postupanja u praksi i ono što je još važnije, učinkovitog, pravovremenog. Zato su svi ti mehanizmi i sve odredbe tog tipa i u Zakonu o državnoj reviziji, dakle ocjenjuje se pravovremenost, učinkovitost, djelotvornost rada, ispunjavanje rezultata, a preduvjeti za to su postavljeni kroz ove Zakone. Dakle, samim zakonom o državnom uredu za reviziju na taj način slažemo jedan cjeloviti i kvalitetan sustav upravljanja javnim novcem odnosno javnim financijama. Ono što je još zakonom definirano uređuje se ustrojstvo, nadležnost, upravljanje te način rada i izvješćivanje Državnog ureda za reviziju. Državnim uredom za reviziju upravlja glavni državni revizor, imenuje ga Hrvatski sabor na prijedlog Odbora za izbor, imenovanja i upravne poslove uz mišljenje Odbora za financija i državni proračun na vrijeme od 8 godina, revizija se predviđa i planira u opsegu predviđenog godišnjim programom i planom rada, a reviziji podliježu državni prihodi i rashodi, financijski izvještaji i financijske transakcije jedinica državnog sektora jedinica lokalne i područne regionalne samouprave, pravnih osoba kojima Republika Hrvatska ili jedinice lokalne i područne regionalne samouprave imaju većinsko vlasništvo, odnosno udio to je široki obuhvat čitavog općeg proračuna pravni osoba i više od toga, pravnih osoba koje se financiraju iz proračuna te korištenje sredstava Europske unije i drugih međunarodnih organizacija za financiranje javnih potreba i ono što je posebno definirano zakonom da se revizija državnog proračuna obavlja obavezno svake godine, a za sve ove ostale subjekte u skladu sa procjenom rizika temeljem koje se onda definira plan rada Državnog ureda za reviziju za sljedeću godinu. Evo hvala, to bi bilo ukratko.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo? Za Europske integracije? Za financije i državni proračun? Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, potpredsjednica Doma gospođa zastupnica Željka Antunović. Izvolite.
Hvala lijepo. Još jedanput Zakon o državnom uredu za reviziju izrazito je važan Zakon i odmah na početku želim reći što mi je žao što je na kraju jesenskog zasjedanja došao u raspravu jer mislim da bi inače izazvao vjerojatno veću pozornost i veću aktivnost u smislu rasprava i svih klubova ali i većine zastupnika. Čuli smo maloprije od državne tajnice i to želim posebno naglasiti da je nabrojala nekoliko važnih zakona koji uređuju područje javnih financija i koji su za jedno pravno, efikasno, dobro funkcioniranje države izrazito važni. Mislim da upravo nemila događanja kojih danas smo svjedoci za koji nekima nanose izravnu štetu, a čitavoj Hrvatskoj nanose jednu opću zajedničku štetu, a pomalo i sramotu, da proizlaze iz nedostatne pozornosti posvećene nadzoru i praćenju i tijekovima svih procesa u oblasti zvane javne financije. Klub zastupnika SDP-a kontinuirano u više mandata Sabora kao sudionik zakonodavnog procesa donošenja ovih Zakona i formiranja našeg financijskog sustava sudjeluje vrlo aktivno, vrlo dobronamjerno i usudit ću se reći nikada nismo ovo područje koristili za politikantsku kritiku ili čistu političku kritiku. Naime, uvijek smo tom pitanju pristupali ozbiljno i odgovorno pa i stavljali na raspolaganje stručnost ljudi koji imamo u vlastitoj stranci. Ovaj Prijedlog zakona o državnom ured za reviziju kao što smo čuli posljedica je usklađivanja sa Europskim zakonodavstvom i trebao bi biti po meni jedan pozitivni iskorak u uređenju rada Državnog ureda za reviziju s obzirom da imamo sada već neka iskustva 16-godišnje iskustvo i malo više od toga sa Državnom revizijom koja je prolazila u tom periodu kroz različite faze. Naime, kada smo uveli državnu reviziju u tom pogledu nismo imali nikakvih iskustva i gradili smo sustav državne revizije na znanjima i sposobnostima vlastitih ljudi i na iskustvima drugih zemalja i naravno vodili računa i stvarali svoj sustavu u okviru nekakvih međunarodnih standarda. Prijedlog ovog Zakona je vrlo kratak i jednostavan. U ime SDP-a usudim se reći da nam je drago što je taj Zakon takav i drago nam je što se većina područja ili detalja koje treba urediti područje Državne revizije bazira na međunarodnim revizijskim standardima i na preporukama Europske unije koje također govore, idu u pravcu standardiziranja postupaka revizije. Mislim da tu ne treba naprosto kako se kaže u našem narodu izmišljati toplu vodu nego se treba držati pravila, treba se držati pravila struke i Državni ured za reviziju treba biti ustrojen što je moguće više neovisan o bilo kakvim pritiscima i utjecajima osim o jasnim ciljevima, a to znači praćenjem i poticanjem što urednijih javnih financija, s jedne strane i uspostavljanjem zakonitosti i reda u trošenju javnog novca sa druge strane. Ovo je prigoda da nešto kažem i o onome što smo do sada postigli na ovom području. Klub SDP-a je do sada uvijek podržavao Izvješća Državne revizije, opet ću naglasiti bez ikakvih političkih komentara, nastojeći da ti nalazi državne revizije i onda kada smo s njima bili više ili manje zadovoljni se onda u konačnici iskoriste u funkciji više reda za naredno razdoblje. MI nikada nismo glasali ne dajući podršku izvješću Državne revizorice, odnosno izvješću državnog ureda. Tako naše glasanje moglo se protumačiti i evo ja si sada uzimam za pravo da ga i tumačim, da smo u cjelini ili u globalu pozitivnim ocjenjivali rad i razvoj Državnog ureda za reviziju. Naravno da kroz to razdoblje da je Državni ured prošao kroz nekoliko faza. U prvoj fazi držali su se samo jednog dijela revizije koju im je propisao zakon. I danas je to u članku 7. definirano u prvom stavku koji govori o tome da revizija u stvari ispituje dokumente, isprave, izvješća i sve ostale dokumente radi utvrđivanja iskazuju li financijski izvještaji istinit financijski položaj i rezultate financijskih aktivnosti. Znači, oni utvrđuju da li su postupci evidentiranja bili rađeni na način da iskazuju istinit rezultat poslovanja. Prihode i rashode, dobitak, gubitak, sve ono što je važno za javne financije i za buduća planiranja. U drugoj fazi kad je ojačao malo Državni ured za reviziju je krenuo i sa drugom svojom obavezom, a to je pristupio ispitivanju financijskih transakcija u smislu zakonskog korištenja sredstava i još više u davanju ocjene o djelotvornosti i ekonomičnosti obavljanja djelatnosti. O te tri zadaće koju ima Državni ured za reviziju teško je reći koja je važnija, sve tri su važne. Ali opet pozivajući se na ova neka negativna iskustva kojih smo danas svjedoci u jednom drugom pravosudnom kontekstu pokazuju da je za trošenje javnog novca izuzetno važna ova uloga Državnog ureda za reviziju koja se odnosi na ocjenu, na davanju ocjene o djelotvornosti i o ekonomičnosti obavljanja djelatnosti, odnosno učinkovitosti ostvarenja ciljeva poslovanja. To je bila druga faza na koju smo mi poticali Državni ured i zbog koje smo također bili zadovoljni i mislimo da ovog trenutka Državni ured treba napraviti jedan novi iskorak, da njihova Izvješća, njihov obuhvat revizije treba biti sto posto potpun i da u buduće treba osigurati još kvalitetniji uvid u to kako se raspolaže javnim novcem. To nije samo obaveza Državnog ureda za reviziju prema Hrvatskom saboru kome podnosi izvješće. To je obaveza svih nas zajedno i ovog Sabora i izvršne vlasti i svih drugih razina prema građanima, poreznim obveznicima onih iz čijih se džepova zarada rada kumuliraju sredstva koja se u njihovo ime ovdje troše. Ako se ta sredstva troše svrsishodno i u skladu sa zakonima u korist poreznih obveznika, onda će oni sigurno biti zadovoljni što plaćaju porez zemlji koju vole. Ali, ako se s tim sredstvima bude nezakonito manipuliralo, ako oni koji raspolažu tim sredstvima budu i dalje nastavili zloupotrebljavati svoj položaj i taj novac trošiti za vlastitu, a ne za opću korist poreznih obveznika tada to neće biti dobro i tu naglašavam ulogu Državne revizije. Oni su prvi koji trebaju otvoreno, hrabro, neovisno o bilo kome i bilo čemu upozoriti na vrijeme, na takva ponašanja, na takve nezakonitosti i na takve pokušaje neefikasnog i neprihvatljivog trošenja javnog novca. Za to Državnom uredu za reviziju treba puna samostalnost. U obrazloženju ovog Zakona o toj nezavisnosti ili funkciji, važnom segmentu nezavisnosti Državnog ureda puno se govori o obrazloženju ovog Zakona i same odredbe zakona u većem dijelu osiguravaju tu nezavisnost. Naravno da se i takve odredbe zakona mogu manipulirati i da se Državni ured za reviziju usprkos jasnom zakonu može dovesti i u funkcionalnu i u financijsku ovisnost o nosiocima državne vlasti. Da bi se to izbjeglo moramo imati dobar, najbolji mogući zakon. Ali moramo imati i jednu višu razinu odgovornosti onih koji se upuštaju u javni posao, u posao upravljanja državom i javnim financijama. Ovim se zakonom dobro normativno uređuje Državni ured za reviziju kao najviša institucija za obavljanje poslova državne odnosno vanjske revizije, neovisne i samostalne u svom radu. Uređuju i nadležnosti i unutarnji ustroj i način rada, te se stvaraju osnove za funkcionalnu i financijsku neovisnost ureda. Na ovaj prijedlog zakona u ovom prvom čitanju imamo jednu ključnu primjedbu i nadamo se da ćete ju ozbiljno saslušati, ozbiljno je i shvatiti. I da ćete za drugo čitanje ugraditi ovo jedno malo ali po nama iz kluba SDP-a vrlo važno poboljšanje. Naime, predlažemo poboljšanje u članku 8. koji regulira upravljanje Državnim uredom za reviziju. Radi se naime o izboru glavnog državnog revizora, jer glavni državni revizor je ključna figura koja je na neki način i garant te neovisnosti i samostalnosti Državnog ureda za reviziju. Naime, u ovom prijedlogu piše da glavnog državnog revizora imenuje Hrvatski sabor na prijedlog Odbora za izbor, imenovanja i upravne poslove uz mišljenje Odbora za financije i državni proračun. Naravno, imenuje ga Hrvatski sabor. To je nešto na što nemamo prigovor. Međutim, mislimo da bi bilo dobro ovaj članak 8. nadopuniti odredbom po kojoj bi se odabir za državnog revizora vršio ne temeljem prijedloga pojedinih klubova zastupnika kako je to danas praksa, nego temeljem javnog poziva. Mislimo da na to mjesto jednog takvog neovisnog uglednog pojedinca kako to definira ovdje zakon, da to treba omogućiti ipak jednom širem krugu. Drugo, javni poziv onemogućit će etiketiranje bilo kojeg kandidata da pripada ovoj ili onoj političkoj opciji. Ovog trenutka možemo dobiti i prijedlog najboljeg kandidata, ali ako dolazi iz reda kruga iz reda jednog kluba zastupnika taj kandidat u pravilu dobit će etiketu pripadnika jedne političke opcije, izgubit će vjerodostojnost i izgubit će ono što bi trebao imati državni revizor ili revizorica, a to je sliku potpune neovisnosti i mogućnost da doista bude potpuno neovisan o bilo kojoj političkoj opciji. Evo to je naša ključna primjedba za koju mislimo da ne ulazi u suštinu načina izbora, mislimo da i dalje treba birati Sabor, ali da način kako će se regrutirati potencijalni kandidati treba biti ipak kvalitetniji i bolji i manje ispolitiziran. Evo dozvolite da završim s ovim, i nadam se da ćete ovaj vrlo razuman i odgovoran prijedlog prihvatiti i da ćemo moći na kraju i konsenzusom donijeti ovaj važan zakon.
Hvala. Klub HDZ-a, gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Državnog ureda za reviziju, cijenjeni kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog Zakona o Državnom uredu za reviziju, kojega klub HDZ-a podržava, a kojim se određuje i djelokrug rada Državnog ureda za reviziju, kojim se određuju subjekti nadzora revizije, procesi izvješćivanja, koji uređuje ustrojstvo državnog ureda, ovlaštene revizore, i štošta drugoga koje je od iznimne važnosti za funkcioniranje Državnog ureda za reviziju. Čuli smo ovdje od kolegice Antunović dosta o ulozi Državnog ureda za reviziju, s čime se svi složiti da je to jedna od najvažnijih institucija za funkcioniranje sustava u Republici Hrvatskoj, i da je tu ulogu Državni ured za reviziju već obavlja 15-ak godina. Štošta toga se moglo iščitati do sada iz izvješća Državnog ureda za reviziju, a može se zaključiti da su učinili veoma velik i opsežan posao u ovih proteklih 15 godina. To je bio i zahtjevan, stručan i opsežan posao. Kad bi se pažljivije iščitavalo sve ono što tamo piše onda bi vjerojatno i konzekvencije bile drukčije nego što su bile do sada. Posebice kad je u pitanju ostvarenje ciljeva pretvorbe i privatizacije. S obzirom na izmjene i ustavnu kategoriju da je Državni ured za reviziju postao dio Ustava, unesen u Ustav, ukazala se potreba i usklađenja sa zakonodavstvom Europske unije, i sa Ustavom, prijedlog ovog zakona. Zakon je kratak, ali dobar, međutim nekoliko i sugestija za poboljšanje. Klub HDZ-a misli da bi valjalo razmisliti da u članku 8. glavni državni revizor, koji govori da se imenuje na trajanje od 8 godina, da bi prikladnije bilo razmisliti da taj mandat bude 5 ili 6 godina, jer niti državni odvjetnik, niti guverner, niti bilo tko drugi ima takav mandat, pa bi trebalo razmisliti da se mandat odredi koji više odgovara ovoj funkciji, a to je 5 ili 6 godina. Isto tako valjalo bi preciznije definirati uvjete koje se traže za glavnog državnog revizora. Naime kaže se za glavnog državnog revizora može biti imenovan državljanine Republike Hrvatske s osobitim ugledom i profesionalnim iskustvom na području javnih financija. Bilo bi poželjno da se unesu i stručni uvjeti i godine iskustva. Time bismo ipak ograničili mogućnost širok izbora. Glede opaske kolegice Antunović i da se glavni državni revizor imenuje u Hrvatski sabor na prijedlog Odbora za imenovanje, izbor, imenovanje i upravne poslove, a na temelju mišljenja Odbora za financije i državni proračun, ali na prethodno javni poziv, to bi bilo, ako bi se primjenjivalo na sličnim kriterijima i na ostale, onda bi javni poziv trebao ići i za guvernera Narodne banke, i za državnog odvjetnika, a onda bismo to malo dobili preširoku bazu za to. Ipak Hrvatska je toliko mala da sve znamo, sve potencijalne kandidate koliko su stručni, koliko su osposobljeni i koliko su kvalitetni, dakle nema velike mogućnosti skrivanja dobrih kandidata. U članku 15. se određuje da ovlašteni revizori sastavljaju izvješća. Stavak 5. kaže se na izvješće o obavljenoj reviziji zakonski predstavnik subjekta revizije može staviti prigovor u roku 8 dana. S obzirom na vrlo opsežan posao revizije, valjalo bi razmisliti o produljenju tog roka, jer je 8 dana prekratak rok za očitovanje na nalaze revizije, pa možda razmisliti o 15 dana da bi bilo prihvatljivije, a svi ovi drugi rokovi su dobro određeni. Članak 18. govori o ovlaštenim državnim revizorima i uvjetima pod stavkom 3., 2. ovlašteni državni revizor koje uvjete mora ispunjavati. Klub HDZ-a misli da je ponovo stavljanje u istu razinu svih struka ili većine struka i stručnih studija, i sveučilišnih studija neprimjereno, da ovlašteni revizor bi trebao imati visoku stručnu spremu sveučilišnog studija, ekonomskog ili pravnog smjera, i da informatičke ili druge odgovarajuće usmjerenja bi valjalo dokinuti. Isto tako navodi se da osoba koja želi biti državni revizor nije osuđivana za kaznena djela iz područja gospodarskog kriminaliteta. A što recimo ako je počinio kazneno djelo ubojstva? Mislim da ne bi bilo primjereno da je državni, ovlašteni državni revizor. Dakle tu preciznije definirati. U članku 20. ovlašteni državni revizor ne smije obavljati reviziju ako je član nadzornog odbora ili drugog organa subjekta revizije. Valjalo bi razmisliti je li uopće poželjno da ovlašteni državni revizor bude igdje član nadzornog odbora, ili bilo kojeg drugog organa. Tako da se i taj dio. S ovih nekoliko malih sugestija imat ćemo izvrstan zakonski okvir, i podlogu za još bolje i učinkovitije djelovanje Državnog ureda za reviziju. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HNS-a, HSU-a, gospodin zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Klub HNS-HSU-a priključuje se i prethodnim klubovima i SDP-a i HDZ-a u stavu da podržimo donošenje ovog prijedloga zakona koji je u prvom čitanju. Činjenica je da zahvaljujući poglavlju zatvaranju, zajedničkog stajališta EU za Poglavlje 32. – Financijski nadzor i kao mjerilo za zatvaranje poglavlja je potreban i ovaj zakon. I to je dobro. Ali, pri tome mi u klubu HNS-HSU-a postavljamo pitanje što nismo to prije uredili. Znači još jedan zakonski prijedlog o kojemu danas govorimo kojega Vlada predlaže Hrvatskom saboru na koncu svog mandata s tim da je to obveza iz pregovaračkog poglavlja i je mjerilo. Jesmo to mogli prije odraditi? Jesmo. Zašto nismo? Nismo. Da li je bilo razloga? Vrlo vjerojatno da. Naime, kad govorimo, kad čitamo ovaj zakon, a i iz uvoda ovog tekstualnog dijela u uvodu ovog zakona piše da osnovna načela neovisnosti prepoznata u zajednici državnih revizija kao temeljni zahtjev za učinkovito funkcioniranje i revidiranje javnog sektora,a koja proizlaze iz navedenih dokumenata su sljedeća, pa između ostalog: neovisnost čelnika institucija Državne revizije pa uključujući utvrđeno trajanje mandata i zakonsku zaštitu u obavljanju dužnosti, ali posebno podvlačim neovisnost čelnika institucije Državne revizije. Nadalje, dovoljno široka ovlaštenja i potpuna diskrecija u obavljanju funkcija institucije. Pa dalje, neograničen pristup informacijama, osobama i dokumentima. Pa dalje, pravo i obveza izvješćivanja o radu institucije i na kraju djelotvoran odnos između institucija Državne revizije i zakonodavne vlasti utvrđene Ustavom. Ponavljam, osnovna načela neovisnosti koje definitivno podržavamo, s kojima se svi zajednički slažemo, koliko uspješno smo kao društvo ta načela, ustvari bolje rečeno koliko uspješno je Državna revizija ta načela u svom dosadašnjem radu koristila ili ne koristila ili svoj posao zasnivala na tim načelima mislim da nema potrebe dodatno komentirati, da je to opće poznato kao i činjenica da ovaj zakon donosimo zahvaljujući Poglavlju 32. Uvažavajući sva ona ostala obrazloženja koja govore da to nije tako. Nadalje, posebno mi u klubu HNS-HSU-a u cijelosti podržavamo primjedbe koje je izrekla i kolegica ispred kluba SDP-a i kolega ispred kluba HDZ-a, u cijelosti podržavamo pa nema potrebe da ih posebno navodimo. Važne su i potrebne i nužne o nečemu što će biti jedna poluga u procesu izgradnje uređenog društva, a to nam je na koncu konca i obveza. Ali, bih posebno podvukao i obvezu iz članka 6. koja govori da reviziji podliježu državni prihodi i rashodi, financijski izvještaji i financijske transakcije jedinica državnog sektora, jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave, pa sad to posebno podcrtavam – pravnih osoba koje se financiraju iz proračuna RH. Da li smo mi u Hrvatskom saboru imali prilike čitati ili iščitati reviziju pravnih osoba koje se financiraju iz proračuna RH? Nismo. A pogotovo onih pravnih osoba koje iz državnog proračuna primaju duplo više novaca nego ukupni prihod Ministarstva turizma recimo. Evo, čisto zbog budućnosti akceptirajući ova načela, našu spremnost da svi zajedno gradimo uređeno društvo i našu spremnost, a gdje mi u klubu HNS-HSU-a potpuno podržavamo inicijativu kolegice Antunović i mislim da kolega Mariću negdje moramo početi. Pa ajmo krenuti sa Državnom revizijom. Ajmo negdje početi. Prema tome, ajmo podržati u prijedlogu zakona kojega ćemo dobiti u drugom čitanju, ajmo i tu odredbu i taj prijedlog kolege iz SDP-a, ali također i očekujem i prijedloge kolege Marića ispred kluba HDZ-a, a u izvješću Državne revizije koje ćemo dobiti u Hrvatski sabor očekujem da ćemo dobiti i utrošak proračunskih sredstava pravnih osoba koje se financiraju, doduše djelomično, ali se financiraju u znatnom iznosu iz državnog proračuna. Mi u klubu HNS-HSU-a podržat ćemo ovaj prijedlog zakona.
Hvala. Klub HSS-a, gospodin zastupnik Boris Klemenić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Državni ured za reviziju osnovan je sada već davne 1993. godine Zakonom o Državnoj reviziji. Zakonom je utvrđeno da se revizija obavlja na način i prema postupcima utvrđenim revizijskim standardima međunarodne organizacije vrhovnih revizijskih institucija. Limska deklaracija utvrdila je … [[Govornik se ne razumije.]] revizijske standarde kojima se određuje rad i funkcioniranje državnih revizijskih institucija i njihova temeljna načela. A, osnovni cilj je naglašavanje neovisnosti državnog revidiranja. Uz ovakve revizijske standarde pitanje neovisnosti institucije Državne revizije bave se i Meksička deklaracija o neovisnosti vrhovnih revizijskih institucija usvojena 2007. godine te etički kodeks i brojne rezolucije i deklaracije te Praška deklaracija prihvaćena na sastanku čelnika državnih revizija srednje i istočne Europe i Europskog revizorskog suda iz 1999. godine. U ovoj raspravi smo već čuli koja su osnovna načela neovisnosti a nije loše i ponoviti ih. A to je odgovarajući Ustavni i zakonski okvir te njegova djelotvorna primjena. Neovisnost čelnika institucija državne revizije, dovoljno široka ovlaštenja i potpuna diskrecija. Neograničen pristup informacijama osobama i dokumentima. Pravo i obveza izvješćivanja o radu institucija, sloboda odlučivanja o sadržaju revizijskih izvješća. Postojanje učinkovitih mehanizama praćenja učinjenog po preporukama, financijska i upravljačka autonomija te na kraju djelotvoran odnos između institucija Državne revizije i zakonodavne vlasti utvrđenih Ustavom. U tijeku priprema, odnosno procesa priprema za članstvo Republike Hrvatske u Europskoj uniji istaknut je konkretan zahtjev Europske komisije iz lipnja 2007. godine u dokumentu zajedničko stajalište Europske unije za poglavlje 32. tj. financijski nadzor a vezano uz očuvanje funkcionalne i financijske neovisnosti Državnog ureda za reviziju putem izmjena i dopuna Ustavnih odredbi ili nacionalnog zakonodavstva koji ima jednak učinak te donošenje i provedbu potrebnih popratnih propisa. Tim predmetnim Prijedlogom zakona usojeni su preporučeni revizijski standardi kao i svi zahtjevi i prijedlozi proistekli iz pregovaračkog procesa. Predloženim zakonom precizno i jasno utvrđuje se ustrojstvo, nadležnost, upravljanje, način rada i izvješćivanja te dužnosti i prava ovlaštenih državnih revizora i suradnja s drugim tijelima, detaljno se uređuje ustrojstvo, način rada, primanje ovlaštenih revizora u radni odnos, odnosno uvjeti za obavljanje poslova ovlaštenih revizora prestanka rada, a druga pitanja koja detaljnije treba urediti propisuju se normativnim aktima i statutom Državnog ureda za reviziju. Predloženim zakonom propisuje se imenovanje glavnog državnog revizora, njegova odgovornost i opseg djelovanja te duljina mandata o kojemu smo danas već i nešto čuli. Također se navodi način rada izvješćivanja obavljenim revizijama, postavljeni su precizni rokovi kako za revizore, tako i za zakonske predstavnike subjekata revizije. Međutim, Klub HSS-a skreće pozornost na odredbu članka 8. u kojem se propisuje da glavnog državnog revizora imenuje Hrvatski sabor na prijedlog Odbora za izbor i imenovanje i upravne poslove i uz mišljenje Odbora za financije i državni proračun. Smatramo i mislimo da bi bilo moguće da bi trebalo precizno propisati formalne uvjete, godine, radnog iskustva, i drugo kao uvjet za glavnog državnog revizora te mogućnost o kojoj smo isto tako danas čuli raspisivanje javnog natječaja završetkom kojeg slijedi ostala propisana procedura izbora između prijavljenih kandidata. Na koncu ako je javni natječaj opet će sve doći pred Sabor i Sabor imenuje glavnog državnog revizora. Također u članku 12. Prijedloga zakona propisuje se da glavni državni revizor ima zamjenika kojeg imenuje hrvatski sabor na prijedlog glavnog državnog revizora. No, međutim, ne navodi se niti jedan uvjet za zamjenika i stoga smatramo da bi precizno trebalo propisati uvjete za zamjenika glavnog državnog revizora kako bi se odmah znalo koji su odlučujući uvjeti za njegov izbor jer u suprotnom može se steći dojam da je zamjenika glavnog državnog revizora moguće izabrati po uvjetima koji nisu odlučujući u profesionalnom i stručnom smislu što smatramo da nije dobro rješenje. Predloženim Zakonom člankom 16. precizira se da do konca sljedeće godine glavni državni revizor podnosi Izvješće Hrvatskom saboru za prethodnu godinu nakon čega se isto objavljuje na web stranicama državnog ureda za reviziju čime se omogućuje transparentniji uvid u provedene revizije. MI u Klubu HSS-a smatramo da bi trebalo propisati da se na web stranicama objavljuju originalne a ne skraćene verzije državne revizije. Mislimo isto tako da ti podaci trebaju biti objavljeni i dostupni javnosti što je jedan od važnih koraka suzbijanja koruptivnih radnji u Hrvatskom društvu. I na kraju Klub HSS-a pozdravlja predloženi Zakon i smatra da uz male dopune pojedinih odredbi jasno, precizno i sistematično uređuje pitanje organizacije Državnog ureda za reviziju te da je u skladu s odredbama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju s pravnom stečevinom Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe te ostalim izvorima prava Europske unije. S obzirom da je ovo prvo čitanje, da ima još dovoljno vremena, vidio sam da su suradnici i državna tajnica upisivali sve ove naše primjedbe, ja vjerujem da će neke od naših primjedbi biti usvojene. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodo iz Državnog ureda za reviziju kolegice i kolege. Kada se kaže Ured državne revizije, Revizija, revizori onda mi je palo na pamet ime jedne komedije a zove se revizor NIkolaja VAsiljeviča Gogolja, kada se pogleda na Internet revizor i Gogolj tamo piše da je navedeni pisac koji je sam bio službenik, činovnik u carskoj Rusiji stvorio likove koji su u Ruskom društvu postali obrasci za korupciju, sebičnost kaže, citiram "lijenost, glupost, lakoumnost". Sama komedija je stvorena tako da očekivanjem revizora u neko Rusko mjesto nastaje panika itd. Naš Ured za državnu reviziju uglavnom ne čini paniku među onima koji su podložni reviziji, nema tu nikakve panike jerbo smo vidjeli ovdje tijekom svih mogućih izvješća Državne revizije, da od Izvješća Državne revizije nema nikakvih posljedica, bez obzira bile ocjene u toj Državnoj reviziji prema Rimskoj ... deklaraciji i klasifikaciji, da li su te ocjene bile uvjetne, bezuvjetne ili pak nepovoljne. A svake godine dobivamo ovdje na klupe Izvješća Državne revizije i u onom pretpotopnom izvješću državne revizije o privatizaciji u Republici Hrvatskoj je ocijenjeno potpuno, dakle uredno putem metodologije Državne revizije da je učinjen kriminal u privatizaciji u Republici Hrvatskoj nije bilo ništa. Sada smo promijenili Ustav u kojem je rečeno da ne zastarijevaju zlodjela privatizacije i imamo i dalje stoje izvješća državne revizije koja se nisu brisala o tome kako je učinjen kriminal u privatizaciji. E baš me živo zanima hoće li putem izvješća Državne revizije koja su točna i za pohvalu doći do ikakvih sankcija ili će biti pokrenuti postupci represivnog karaktera, zakonodavni, pravni, sudski itd. u svezi onih za koje je državna revizija ustanovila da je bilo teških nepravilnosti u privatizaciji. Sam prijedlog Zakona o Državnom uredu za reviziju jasno da je za pozdraviti, jer se u njega ugrađuju, implementiraju i odluke i direktive i sve ostalo što EU nalaže i što je praksa u zemljama EU, pa je ovaj zakon ponio oznaku E. iliti engleski I jel pa se zove P.Z.E. Međutim, građani koji na web stranicama kako piše u članku 16. kaže: "Građani mogu pročitati izvješća o radu Državnog ureda za reviziju na web stranicama Državnog ureda za reviziju" i to kako reče kolega prije mene u skraćenoj verziji. I ako bismo svi voljeli pogotovo oni na koje se odnose izvješća Državne revizije i oni koji su vezani uz radnje i koje je provjeravala i istraživala Državna revizija da točno vide sve do jedne pojedinosti u svezi detaljno izvješća Državne revizije o svakom pojedinom slučaju, o svakoj pojedinoj lokalnoj samoupravi koja se revidira u kojoj se vrši državna revizija zatim u regionalnoj samoupravi i svim onim drugim organima države gdje se vrši i gdje je ušla državna revizija. Jasno da građani kada uoče onu nepovoljnu ocjenu koja je koliko ja znam u zadnjem izvješću su imale 3 općine u RH, čak je jedna u Brodsko-posavskoj županiji nažalost, a jedna u Zadru, i ne znam gdje je uopće. Neću navoditi namjerno danas imena tih općina koje su dobile da kažem neprolaznu ili negativnu ocjenu, pitam se imali to ikakve veze između izvješća Državne revizije i onih koji bi se u RH trebali brinuti i koje bi trebalo zabrinjavati nepravilnosti u poslovanju tih lokalnih samouprava, općina, pa da je u pitanju i grad, pa da se pokrene jedan inspekcijski ako ne i istražni postupak u svezi radnje koje je Državna revizija uočila da su nepravilne, a za to zapravo koliko ja znam nema nikakvih učinaka na inspekcije dakle nema nikakve niti veze, niti sprege između izvješća Državne revizije i onih koji bi trebali voditi izravno računa o tome. A to su inspekcije, financijske, gospodarske, dakle Ministarstva gospodarstva itd. porezne i ostale, plus represivni aparat Ministarstva pravosuđa, državna odvjetništva itd. Što nam to vrijedi revizije ukoliko one stvari koje se uoče kao nepovoljne, kao nepravilne po izvješću point of sight vašoj metodi ako se budu tresla brda, a rodio se miš. Kako ćemo natjerati čelnike, dužnosnike da rade sukladno zakonu, propisima koje evo Hrvatski sabor donosi uredno u velikom broju već od 22. rujna jel tako gospodine potpredsjedniče zasjedamo, donosimo zakone sukladno zakonima EU, ako to ne proizvodi nikakve efekte da se ti čelnici čije zajednice podliježu lokalne dakle ne možemo ničim natjerati da izmjene način svoga rada kako bi njihov rad bio kvalitetan, kako bi bio na korist građanima te lokalne i regionalne samouprave ili pak države RH. I zato imamo ovakve afere, svaki dan se otkriva štošta, ali eto Ured državne revizije rad, šalje izvješća Hrvatskom saboru, ali kažem jasno da to nije nadležnost Državne revizije, dakle ne optužujem niti osuđujem Državnu reviziju, ali bi Državna revizija mogla biti barem nekakav signal nekakav putokaz gdje ovi ostali organi inspekcijski, državno odvjetništvo može započeti sa svojim radnjama. Ja sam uvjeren da građani RH doživljavaju ovako subjektivno državnu reviziju i Ured državne revizije poput ajde ne govorim o samoj funkciji, poput Ustavnog suda, kao nekakvu nezavisnu instituciju, ustanovu koja će dati objektivnu sliku o onome što revidira. Potpuno izvan stranačkog utjecaja, potpuno izvan svakog utjecaja. Nažalost, evo mi smo i neki dan dakle ustoličili stranačkog čovjeka i zato se slažem sa kolegama koji su govorili ovdje prije mene, da bi upravo nekakav javni poziv i izbor glavnog državnog revizora trebao biti na ovaj način kako su oni predložili. Osvrnuo bih se na izlaganje kolege Marića koji je zaista za članak 18. dobro uočio da možda u ne znam koji je podstavak 2. ne znam koji da piše da nije osuđivan za kaznena djela iz područja, dakle radi se o tome da ovlašteni državni revizor mora ispunjavati uvjet da nije osuđivan za kaznena djela iz područja gospodarskog kriminaliteta. Mislim da ovaj nastavak iz područja gospodarskog kriminaliteta nije ni potreban, da nije osuđivan za kaznena djela. Pa bi to bilo sasvim dovoljno i primjereno funkciji ovlaštenog državnog revizora. A tome se još može dodati novi podstavak, dakle nova crtica, da ne bude član niti jednog nadzornog odbora. Dakle, u članku 18. da se to doda, pa onda nije potrebno u članku 20. govoriti o nadzornom odboru samo one organizacije, firme, ustanove u kojoj se vrši državna revizija. Dovoljno je da se u članku 18. doda da ne bude član niti jednog nadzornog odbora. Bez obzira na to klub HDSSB-a će biti za usvajanje ovog zakonskog prijedloga. Jedino što me malo zanima članak 21. u kojemu piše da ovlašteni državni revizor ima pravo na plaću, naknada umjesto plaće za vrijeme spriječenosti za rad, valjda porodiljskog ili tako, mirovinsko, invalidsko osiguranje, odmore, dopuste, naknadu za odvojeni život od obitelji, troškovi prijevoza, naknada za službena putovanja, stručno usavršavanje te druga materijalna prava", koja se ne navode zapravo koja su to prava. Ja ih ne znam, ali neopisano ovako druga materijalna prava su malo čudna postavka i čudna definicija. Moglo se bit puno preciznije. Ako već tako precizno se opisuje sva moguća prava koja ima ili nemoguća onda se moglo i razjasniti koja su to druga materijalna prava. Evo kažem, klub HDSSB-a će biti za ovaj zakonski prijedlog, ali evo morao sam malo obrazložiti i pojedine članke i stavove HDSSB-a o ukupno održanoj reviziji i Uredu državne revizije. Hvala vam lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospođa zastupnica Nadica Jelaš, izvolite.
Hvala lijepa, poštovani potpredsjedniče. Državna tajnice, kolegice i kolege. Primarni zadatak postojanja Državne revizije je kontrola trošenja javnog novca i zaštita imovine u državnom vlasništvu i u vlasništvu jedinica lokalne i područne samouprave. Državni ured za reviziju je osnovan '93. godine i do sada je, moramo to priznati, vrlo profesionalno i odgovorno odrađivao ovaj zahtjevan posao kontrole trošenja novca poreznih obveznika. Znamo da je godišnji opseg kontrole trošenja novca odnosno novca koji je bio predmet državne revizije dosezao i do polovice državnog domaćeg bruto proizvoda. Izvješća Državnog ureda za reviziju redovno su u Saboru imala podršku i pozicije i opozicije pri čemu smo isticali izuzetno važnu, edukativnu i antikorupcijsku ulogu Državnog ureda za reviziju. Međutim, mnogo rjeđe se isticalo, odnosno govorilo o tome da je Državni ured za reviziju uz redovne zadatke odradio i jedan izuzetno obiman i vrijedan posao, dakle reviziju pretvorbe i privatizacije. Nažalost, neke druge institucije nisu dalje odradile ovaj posao, nisu procesuirale mnogobrojne utvrđene nepravilnosti i nezakonitosti tako da su tisuće stranica revizijskog nalaza o pretvorbi i privatizaciji ostale zapravo možemo reći mrtvo slovo na papiru. Ali činjenica je da taj nalaz postoji i da se uvijek može iskoristiti za pokretanje odgovarajućih postupaka, ovo tim više što je posljednjim izmjenama u Ustav ugrađena i odredba o nezastarijevanju privatizacijskog kriminala. Osnovni preduvjet za učinkovitu reviziju javnog sektora kao onog koji upravlja javnim novcem je neovisnost državne revizije i ovim prijedlogom zakona koji danas imamo u raspravi neovisnost je osigurana nizom mehanizama: neovisnošću čelnika Državnog ureda za reviziju, dovoljno širokim ovlastima uz osiguran pristup informacijama i dokumentima, sloboda formuliranja sadržaja revizijskih izvješća itd. Financijska pak neovisnost i samostalnost Državnog ureda za reviziju definirana je formulacijom da Državni ured za reviziju samostalno planira sredstva potrebna za svoj rad, a utvrđuje ih Hrvatski sabor u državnom proračunu. Isto tako, samostalnost i neovisnost Državnog ureda za reviziju proizlazi i iz činjenice da se plaće ovlaštenih revizora isplaćuju temeljem posebnog zakona o plaćama ovlaštenih državnih revizora. I nakon ovog uvoda nekoliko primjedbi na sam tekst prijedloga zakona, obzirom da je ovdje riječ o prvom čitanju. Složit ću se s kolegom Marićem koji je spominjao članak 8. ovog prijedloga zakona. Naime, u članku 8. točci 3. stoji da se glavni državni revizor imenuje na vrijeme od osam godina uz mogućnost ponovnog imenovanja. Ja se slažem s time da je osam godina predugi mandat i da bi ga trebalo skratiti na pet godina, tim više što se upravo daje mogućnost ponovnog imenovanja. Usporedbe radi, evo recimo mandat guvernera Hrvatske narodne banke je 6 godina, glavnog državnog odvjetnika 4 godine itd. U istom tom članku 8. u točci 4. stoji: za glavnog državnog revizora može biti, može biti dakle, imenovan državljanin Republike Hrvatske s osobnim ugledom i profesionalnim iskustvom na području javnih financija. Ovakva formulacija nije dobra jer ispada da se imenovanje osobe s ovakvim uvjetima nudi kao jedna od mogućnosti, kao jedna od opcija. Mislim da bi formulacija trebala glasiti: za glavnog državnog revizora imenuje se državljanin Republike Hrvatske s osobnim ugledom i profesionalnim iskustvom na području javnih financija. Dakle ne "može biti imenovan" već "imenuje se". Dalje. U članku 10. nabrajaju se zadaci i ovlasti glavnog državnog revizora i nije mi jasno zašto među tim pobrojenim zadacima nije i donošenje financijskog plana Državnog ureda za reviziju. Jer ako glavni državni revizor donosi statut, strateški plan, godišnji program rada i niz drugih dokumenata, zašto ne bi donosio i financijski plan tim više što je upravo člankom 3. prijedloga zakona utvrđeno da Državni ured za reviziju samostalno planira potrebna financijska sredstva, s tim da ih utvrđuje Sabor u državnom proračunu. Dalje, u članku 11. koji navodi slučajeve u kojima glavni državni revizor može biti razriješen dužnosti i prije isteka mandata. U posljednjoj 4. alineji stoji: ako bude osuđen za kazneno djelo koje ga čini nedostojnim za obavljanje dužnosti glavnog državnog revizora. Mislim da je čekanje pravomoćne presude za kazneno djelo zapravo zakašnjelo reagiranje jer glavni državni revizor ostaje zapravo raditi u sustavu još dugo vremena od trenutka počinjenja kaznenog djela do trenutka izricanja pravomoćne presude. Usporedbe radi navodim recimo da državnog službenika se suspendira već kod pokretanja postupka za kazneno djelo kojim se ogriješio o pravila svoje službe. Na sjednici Odbora za financije rečeno je da je jedan od mogućih sankcijskih poteza u tom smislu, dakle ako se dogodi nešto značajno što kompromitira rad glavnog državnog revizora, odnosno Državnog ureda za reviziju za što je odgovoran glavni državni revizor, da mu se u Saboru ne prihvati njegovo godišnje izvješće. Međutim, moramo pritom uzeti u obzir da izvješće o radu dolazi u Sabor u vremenskom odmaku od punih godinu dana u odnosu na razdoblje za koje se izvješće sastavlja pa je i to neprihvaćanje godišnjeg izvješća također zapravo jedna zakašnjela reakcija. Dakle, obzirom na činjenicu da su ugled i čast naravno uz podrazumijevajuću stručnost glavni zahtjevi za imenovanje glavnog državnog revizora onda bi bilo doista svrsishodno da već kod pokretanja postupka za određeno kazneno djelo koje kompromitira ugled i čast glavnog državnog revizora, dakle da već to bude razlogom za njegovo razrješenje prije redovnog isteka njegovog mandata. Ovo tako dugo dok se u Hrvatskoj ne dogodi jedno moralno pročišćenje, jedna katarza, dok se ne dogodi da dužnosnik sam bude u stanju podnijeti ostavku. Dakle, da ostavka postane moralni čin, odnosno čin odgovornosti prema građanima. Evo navest ću dva primjera. Primjer primjerice ostavke škotskog ministra prometa prije nekoliko dana zbog toga što su bile na cestama gužve uvjetovane snijegom i ledom. Ili isto tako nedavna ostavka japanskog ministra pravosuđa zbog neslane šale koju je učinio na svoj račun, a koja je mogla imati za posljedicu izostanak financijske pomoći jednom dijelu japanskog gospodarstva. U tom smislu, dakle u smislu ostavke kao moralnog čina dojmile su me se i riječi koje je izrekla sutkinja obrazlažući nepravomoćnu presudu bivšem ministru obrane i njegovom pomoćniku u aferi kamioni. Ona je doslovno rekla, porezni obveznici ne plaćaju dužnosnike da budu poslušni, nego da rade u interesu Hrvatske, odnosno da štite interese njezinih građana. I kad već spominjem ovu aferu mnogi su se doista pitali kako to da upravo Državni ured za reviziju ništa konkretno nije uočio iako je iz godine u godinu davao uvjetno mišljenje na rad Ministarstva obrane jer je ministarstvo iz godine u godinu ponavljalo iste nepravilnosti, iste nezakonitosti, a osim toga je iskazivalo i visoke gubitke. Dakle, ovim zakonskim prijedlogom o kojem danas raspravljamo trebala bi se postići ta funkcionalna i financijska neovisnost Državnog ureda za reviziju koja bi trebala osigurati da se identificiraju svi oni koji su bili eto nečiji poslušnici, a nisu bili dobri gospodari javnim novcem hrvatskih poreznih obveznika. Hvala.
Hvala. Gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo zašto donosimo novi Zakon o Državnom uredu za reviziju. Već je to rečeno i u uvodnom izlaganju i obrazloženju zakona. Jedan dio se odnosi na usklađenje sa europskim zakonodavstvom, drugi dio što smo mi inovirajući u Ustav Republike Hrvatske u članku 54. sada rekli da je Državni ured najviša revizijska institucija, da je ona samostalna i nezavisna u svome radu. I ako ćemo ocijeniti dosadašnji rad revizije onda i kroz ove rasprave ovdje sada u samoj sabornici, ali i na odborima zapravo je ona dobila prolaznu i to vrlo visoku ocjenu. Osnivanjem Ureda za državnu reviziju '93. godine zapravo smo uveli jedan novum u kontroli, odnosno nadzoru trošenja proračunskih sredstava poslovanja državnih i javnih, državnih poduzeća i javnih institucija, lokalne samouprave, dakle sve ono što je do tada zapravo se na takav način nije kontroliralo. To je uz komercijalnu reviziju i internu reviziju, dakle komercijalnu reviziju u privatnom sektoru zapravo bila novost. Do tada, do te godine je tadašnja služba društvenog knjigovodstva kroz svoju eksternu kontrolu zapravo jednim dijelom kontrolirala poslovanje tadašnjih društvenih ili državnih poduzeća. Dakle, vrlo važna institucija koja se tek formirala, koja je imala jedan tijek. Dakle, gdje su i ljudi učili, ali i mi koji smo čitali njihova izvješća zapravo smo mogli pratiti napredak i te službe, odnosno te institucije ali i svih onih subjekata koje ste vi kao Državni ured revidirali. Sjećam se prvog izvješća 1995. godine, za '95. godinu kojim smo bili gotovo frapirani kako su se vodile, ne samo trošila sredstva, nego koliko je bilo problema u vođenju same dokumentacije. Dakle, u onim što knjigovođe zovu uredno ili neuredno knjigovodstvo i kako je taj napredak ipak u zadnjim izvješćima vidljiv kada sada naš Državni ured za reviziju zapravo ono što je rekla i kolegica Antunović i one više faze koje Državna revizija treba raditi radi i daje nam i ocjenu ekonomičnosti trošenja proračunskih sredstava. Dakle, mi moramo poći od toga da revizija kontrolira dokumentaciju. Ona ne može ulaziti u neke suštinske procjene. Evo ako prije razgovaramo sa kolegom Linićem oko na primjer koliko košta kilometar autoceste. Za to bi morali imati posebne stručnjake i vršiti neke druge kontrole i analize, a ne samo dokumentaciju. Dakle, pa onda treba imati u vidu i ovo što često se postavlja pitanje, pa često i ovdje u Parlamentu zašto Državna revizija ne poduzima određene kaznene mjere. Ona to po zakonu i po međunarodnim standardima ne može činiti. Zato ona nama daje Izvješće ovdje Hrvatskome saboru, jedinicama lokalne i regionalne samouprave a mi smo ti koji trebamo procjenjivati u kojem slučaju zapravo bismo trebali biti mi ti koji ćemo upućivati takvu dokumentaciju, odnosno ta izvješća nadležnim državnim institucijama. Ako mi to ne činimo po zakonu i po tom nekim tim međunarodnim standardima Državna revizija to ne može činiti i to treba ponavljati. Ne možemo ostavljati neki osjećaj neodgovornosti na taj ured koji takvu odgovornost niti nema. Ja bih ovdje posebno istakla ogroman posao koji je napravila Državna revizija uz svoj redovni zakonom utvrđeni posao. Mi smo donošenjem Zakona o reviziji pretvorbe i privatizacije taj ogroman, težak i kompliciran posao povjerili upravo Državnom uredu za reviziju ocjenjujući tada da je to najkompetentnija institucija koja može provesti reviziju nečega što je u javnosti, u percepciji javnosti bilo da tako kažem uvjetno kriminalno, da je tu bilo mnogo nepravilnosti, nezakonitosti utvrdila je upravo Državna revizija. I ja ću ovdje danas ponoviti da su izvješća Državne revizije o reviziji pretvorbe i privatizacije posebno kuponske privatizacije danas aktualna, da su u tim izvješćima pobrojene sve nepravilnosti koje su utvrđene, dakle sve nezakonitosti, da su čak analizirana ostvarenje odnosno realizacija ugovora i ugovorom preuzetih obveza onih koji su to trebali činiti kad su u posjed dionica, da su utvrđene i odgovorne osobe. Na žalost neke druge institucije koje su morale odraditi posao to nisu mogle, nisu odradile. Meni je još i sad u sjećanju izvješće Državnog ureda DORH-a koje nam je dato nakon završnog izvješća Državnog ureda za reviziju, da ne mogu postupiti po svim nalazima jer nemaju dovoljno sudskih vještaka za gospodarski kriminal. Dakle sada kad smo i Ustavom rekli da nezakonitost iz pretvorbe i privatizacije ne zastarijevaju, već imamo podeblji dosje na kojem bi se moglo započeti radom. I da kažem da Državni ured za reviziju nije samo kontrolna i nadzorna institucija, ona je u svih ovih 17 godina bila i edukativna institucija koja je zapravo i podučavala ljude koji su, koji vode knjigovodstva, računovodstva i financije od države pa sve na niže. I ja bih također rekla da je ovaj zakon dobar, uz neke male popravke on bi zaista mogao biti zakon koji će vrijediti na dugi rok. Mi smo ovdje u članku 6. u 3. točci rekli da se revizija državnog proračuna obavlja svake godine. Do sada smo često upravo od glavne državne revizorice čuli da zbog toga što se svako godišnje uz državni proračun revidiraju i sve jedinice lokalne i regionalne samouprave, dakle njih gotovo 600 ili preko 600 nije moguće obaviti češće reviziju velikih državnih sustava, i ona su rađena svake druge, treće, pa ponekad i u kraćim razdobljima i mislim da je to sada dobro što se tako kaže, ali ću nešto reći poslije oko načina rada izvješćivanja o toj temi. Također mislim da u članku 8. je nužno da bi se izbjegle upravo ovakve neke političke konotacije kod imenovanja glavnog državnog revizora, što do sada nije bio slučaj. Dosadašnja glavna državna revizorica je birana sa najvećom mogućom većinom, ako ne i jednoglasno u Hrvatskom saboru, međutim već smo sada svjedoci da sadašnji, dakle aktuelni državni revizor ipak nije izabran takvom većinom, nego ga je izabrala samo saborska većina. Hoće li to biti javni natječaj, ili će to biti javni poziv, da je to moguće učiniti ja ću samo sa dva primjera ilustrirati. Javnim pozivom se prikupljaju ponude za ustavne suce, ali se javnim pozivom prikupljaju i kandidati za vanjske članove saborskih odbora, pa zašto to ne bi činili i kada se prikupljaju kandidati za glavnog državnog revizora. I kad sam rekla da ću nešto reći oko programa rada, onda mislim da razmotrite postoji li mogućnost da se kaže ipak nešto zakonom u kojim rokovima bi se revidirale državni, proračuni jedinica lokalne i regionalne samouprave, odnosno velikih državnih sustava, pa npr. kažemo da je to svake druge godine, onda bi se moglo u jednoj godini uz državni proračun revidirati jedinice lokalne i regionalne samouprave, a sljedeću godinu uz državni proračun i recimo veliki državni sustavi, kao što je HEP, kao što su željeznice i neke druge institucije, a pogotovo npr. poduzeća od posebnog državnog interesa koji se svaku godinu utvrđuju odlukom o popisu takvih državnih poduzeća. Eto mislim da sve drugo je prihvatljivo, uz neke male primjedbe koje smo čuli i kroz ovu raspravu, i nadam se da one nisu takve prirode da bi narušili sam koncept zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na prijedlog Zakona o Državnom uredu za reviziju, prvo čitanje, P.Z.E. br. 667. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak, prvo prihvaća se prijedlog Zakona o Državnom uredu za reviziju, drugo sve primjedbe, prijedloge i mišljenja iznesene u raspravi dostavit će se predlagatelju radi pripreme konačnoga prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo o prijedlogu zaključka. Rezultat? Ovaj zaključak je donesen većinom glasova, 116 glasova za, 1 suzdržan i ništa protiv.
Idemo na zadnju točku i večeras između ostaloga – - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zakladi "Hrvatska za djecu", drugo čitanje, P.Z. br. 622 Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obitelj, mladež i šport. Izvješća ste primili na sjednici. Državni tajnik u Ministarstvu obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti Stjepan Adanić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane dame i gospodo. Konačni prijedlog zakona izgrađen je na temelju mišljenja iznesenih u Hrvatskom saboru, i mišljenja nadležnih središnjih tijela državne uprave. Prihvaćen je prijedlog Odbora za zakonodavstvo Hrvatskog sabora, te su iz zakona brisane riječi jednoroditeljske obitelji, obzirom da je ovaj pojam, da se ovaj pojam upotrebljavao zajedno s pojmom samohrani roditelj. Prijedlog Odbora za obitelj, mladež i šport za dodavanje odredbe kojom se propisuje pravo na potpore svoj djeci nije prihvaćen, iz razloga što je to već sadržano u odredbi članka 4. stavka 1. podstavka 5. prijedloga zakona. Nisu prihvaćeni prijedlozi saborskog zastupnika Šime Đurđevića, iz razloga što su izloženi prijedlozi sastavni dio redovitih djelatnosti ministarstva nadležnih za obrazovanje jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave, ili se predloženi programi već provode, ili će se provoditi kroz zakladu, kao što su stipendije učenicima srednjih škola, potpore udrugama ili su sastavni dio programskih aktivnosti obiteljskih centara koje provode škole za roditelje. U svrhu nomotehničkog uređenja zakona, prihvaćena su mišljenja Ministarstva financija, Ministarstva uprave i Ureda za zakonodavstvo Vlade Republike Hrvatske. Koji su razlozi za donošenje ovog zakona? Na temelju analize izvješća o radu zaklade "Hrvatska za djecu" u 2009. godini, kao i uvode u nacionalnu populacijsku politiku i njene ciljeve po pojedinim područjima, te Zakon o zakladi "Hrvatska za djecu", ocijenjeno je da postojeća zakonska rješenja ne ostvaruju mogućnost za afirmativniju ulogu zaklade u stvaranju poticajnog … [[Ne razumije se.]] namijenjenog djeci, roditeljima i obiteljima. Isto tako ocjenjujemo da zaklada bez ustrojene stručne službe i odgovarajućih pomoćnih tijela, odnosno povjerenstva teško može u postojećim uvjetima ostvariti postojeću, ali novoočekivanu ulogu. Što se konačnim prijedlogom zakona predlaže? Dakle sukladno zadanostima iz nacionalne populacijske politike proširuje se krug korisnika prava na zakladne potpore, i na obitelji koji ne moraju imati petero i više djece, a čine ciljanu skupinu. Kao korisnici zadanih potpora predlažu se i pravne osobe u djelatnosti odgoja i obrazovanja, socijalne skrbi, zdravstva, ako je ta potpora namijenjena prema djeci, trudnicama i rodiljama. Prema ovom prijedlogu potporu može ostvariti npr. dječja klinika Zagreb u Klaićevoj ulici za djecu oboljelu od malignih bolesti ili se nekoj od bolnica u Republici Hrvatskoj može dodijeliti potporu u novcu radi kupnje odgovarajuće opreme za liječenje djece ili u suradnji sa školom na otoku ili planinskom području osigurati provedbu programa namijenjenog djeci i obiteljima koji žive na tom području. Izričito se propisuje mogućnost financirane stručne službe iz sredstava zaklade u iznosu od 7% godišnjih prihoda zaklade. Propisuje se i obaveza usklađenja općih akata zaklade sa ovim izmjenama i dopunama zakona što znači proširenje ovlasti upravnom odboru, veću prisutnost povjerenstva zaklade u predlaganju potpora te nadzor u trošenju sredstava zaklade. Dame i gospodo, hvala vam na pozornosti.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo, obitelj, mladež i šport? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospođa zastupnica Nedjeljka Neda Klarić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege, zastupnice i zastupnici. Pa evo, kao što smo mogli i iz prethodnog čuti zapravo da je tijekom 2009. godine zaklada jednokratnim novčanim pomoćima pomagala djecu iz višečlanih obitelji, djecu bez oba roditelja, odobravala je stipendije, pomagala također u liječenju jednog teško bolesnog djeteta, a tijekom 2010. godine provela programe ljetovanja i zimovanja, a izmjenom akata također će se i stipendirati učenici srednjih škola. Pokazalo se kroz primjenu da usmjeravanje potpora prema korisnicima ne može afirmirati zakladu u njenom punom značenju. To se odnosi na mogućnost izravnog pružanja potpora programa u području skrbi o djeci, zaštiti majke i djeteta te odgoja i obrazovanja i to u onim dijelovima koji se ne financiraju iz sredstava državnog proračuna. Iz izvješća za 2009. godinu razvidno je da je zaklada jednokratno darivala djecu iz višečlanih obitelji, djecu bez oba roditelja što je vrlo zapravo znakovito i nadalje trebamo njegovati upravo takav model brige o djeci bez oba roditelja posebno u onom dijelu kada govorimo o deinstitucionalizaciji skrbi djece bez adekvatne roditeljske skrbi. Odobravala je nadalje stipendije i realizirala program ljetovanja djece iz višečlanih obitelji realiziran je u suradnji sa Hrvatskim Crvenim križem, Društvom iz Zagreba pa je negdje nešto malo manje od 700 djece i roditelja ili skrbnika iz udomiteljskih obitelji sa 5-oro i više djece ljetovalo u Novom Vinodolskom. A za sam kraj ove godine je isplanirano zimovanje za oko 200 djece na Sljemenu. Postojeća rješenja iz zakona idu u prilog boljoj provedbi mjera nacionalne populacijske politike u dimenziji skrbi o djeci i zaštiti majčinstva i djece. Elastičniji je pristup provedbi posebnih ciljeva, a naročito u području sustava potpora obitelji, skrbi o djeci i zdravstvenoj zaštiti majke i djeteta. Proširit će se svrha zaklade i na korisnike obitelji sa brojnom djecom ili djecu iz tih obitelji, ostvarit će se i bolja suradnja sa zdravstvenim, odgojno-obrazovnim i socijalnim ustanovama. Ostvarit će se i bolja suradnja sa ustanovama za zdravstvenu zaštitu trudnica, rodilja, majki i novorođene djece. Bit će i bolja suradnja sa jedinicama lokalne i regionalne samouprave i javnih ustanova radi provođenja programa namijenjenih djeci i obiteljima, a naročito djeci nastanjenoj u slabo naseljenim područjima ili prometno izoliranim naseljima. To svakako omogućava korištenje kulturnih, športskih, obrazovnih sadržaja u slobodno vrijeme djece, a nedvojbeno je to svakako doprinos umanjenju posljedica lošeg stanja korisnika, podizanja kvalitete njihovog i razine kvalitete njihovog života, psihosocijalnu rehabilitaciju i osnaživanje naročito tjelesnog, mentalnog i duhovnog zdravlja kao i sprečavanje ili smanjenje posljedica socijalne, prostorne, obrazovne ili kulturne isključenosti. Konačnim prijedlogom uređuje se i pitanje, kao što smo čuli i od državnog tajnika, financiranja stručne službe zaklade i njezinih privremenih i stalnih povjerenstava što će rezultirati bržom obradom podataka i bržim provođenjem programa. Zaklada sada zapošljava 2 radnice kojima podršku pružaju odgovarajuće službe Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti, a potrebno je ustrojiti stručnu službu zaklade sa potrebnim brojem zaposlenika i privremena i stalna povjerenstva. Za donošenje ovoga zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu. Zaklada se financira, također smo čuli, iz prihoda igara na sreću sukladno zakonu. Sredstva za rad zaklade se osiguravaju iz prihoda zaklade i ne smiju biti viša od 7% ukupnih prihoda zaklade u odnosu na proračunsku godinu. Svakako treba istaknuti evo i da je na mrežnim stranicama Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti otvoren posebni informativni blok, to dosada nije bio slučaj kroz prethodna čitanja, za zakladu, a to jest svakako doprinos informiranju javnosti o zakladi i mogućnostima potpora od strane zaklade. Na kraju, klub HDZ-a podržava donošenje ovoga zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala. Klub SDP-a, gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, državni tajniče. Evo Konačan prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Zakladi "Hrvatska za djecu" je zapravo pozitivan pomak u odnosu na ovaj koji je bio prije koji se zapravo, više mu je svrha bila osnaživanje obitelji sa više djece. To smo i prošli put govorili da nam nije jasno zbog čega i u kojem pogledu djeca iz višečlanih obitelji u samom početku se smatraju ugroženima i zakinutima i zašto se a priori pretpostavlja da su u materijalnim pravima i mogućnostima više zakinuta od ostale djece, npr. nezaposlenih roditelja, roditelja koji su bolesni, nesposobni za zarađivati, zatim samohranih roditelja ili djece sa nekim oboljenjima. Ponovit ću ono što sam rekla i prije, diskriminacijom obitelji s manje djece neće se pokrenuti Hrvatska kao ni natalitetna politika jer ako obitelj ne može izdržavati jedno, dvoje djece sigurno ne može bez pomoći državi odnosno bez osnovnog pronatalitetnog mehanizma, a to je zapravo radno mjesto, neće biti ni trećeg djeteta ni više. Mišljenja smo naravno da svako dijete ima pravo na šansu. Jednakost mogućnosti za dijete je sigurno jedan od temeljnih formulacija, odnosno temelja formiranja demokracije. Neke naše primjedbe i prošli su put su bile prihvaćene, međutim neke su ostale. Ja ću samo pročitati jedan odgovor na jednu našu primjedbu koja je bila da se osiguraju iz ove zaklade sredstva za onu djecu koja žive u obiteljima, a koji ostvaruju prosječni dohodak manji od određene svote, npr. tisuću 663 kn po članstvu kućanstva. Međutim, kao odgovor smo dobili da djelatnost zaklade nije usmjerena prema djeci i obiteljima s većim brojem djece slabijeg imovinskog stanja nego prema svoj djeci i obitelji s brojnom djecom. Pitamo se što je bitnije, da svatko ima šansu ili da su privilegirana djeca u obiteljima s više djece. Iz izvještaja iz 2009. godine vidljivo je sve što je radila zaklada, da sada ne ponavljam. Tu je bio 21 zahtjev za dodjelu potpora, zatim su se novčano darivala djeca, tisuću 260 djece, zatim 65 djece bez oba roditelja dodjeljivale su se isto tako i stipendije, ići će se na zimovanja. Zaklada je osigurala liječenje jednog teškog oboljelog djeteta, davane su daljnje razno razne druge potpore, a isto tako pomoć u obitelji u kući gdje su rođene četvorke. Znači ovo dalje što sam rekla ići će se na zimovanje itd. Kao što vidimo postojeća rješenje iz djelatnosti zaklade, pretežno su išla u pravcu pružanja pomoći poimeničnim korisnicima. Znači obitelji ili djeci. Međutim, to je jedan od oblika djelovanja zaklade. I sada tijekom primjena Zakona o Zaklada "Hrvatska za djecu" i u prvim mjesecima 2010. godine primijećeno je da ova postojeća zakonska rješenja ne daju prave mogućnosti za ostvarivanje i drugih svrha usmjeravanja potpora zaklade. A to je npr. mogućnost izravnog pružanja potpore razvoju i primjeni programa u području skrbi o djeci, zaštiti majke i djeteta, te odgoja i obrazovanja u dijelovima koji se ne financiraju iz državnog proračuna. Na taj način ako se financiraju programi bit će zahvaćeno više djece. O tome govori i članak 4.a. Dalje iz interesa institucija jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave i kroz djelovanje zaklade nastao je jedan iskorak u nadogradnji svrhe, pa je zapravo viđena mogućnost da se pomogne djeci koji su nastanjeni u prometno izoliranim, slabo naseljenim područjima, ruralnim područjima, brdsko-planinskim, otočnim područjima kojima zapravo prijeti depopulacija. Isto tako u ovom zakonu se navodi nepotpuno uređeno pitanje financiranja stručne službe zaklade. Evo i malo prije je gospodin državni tajnik rekao da bi trebalo napraviti što prije povjerenstva, što se tiče boljeg rada same zaklade. Međutim, ja ponavljam sada ono pitanje koje nas je i prije odnosno našu primjedbu, a to je naknada upravitelju koja se kaže da po zakonu vi ste objasnili zakonom što je rečenom Zakonom o zakladama, međutim nejasna je kolika je to primjerena naknada. Zapravo članak 1. u ovom zakonu govori o svrsi i u toj svrsi vidimo da je proširena svrha, da to nije samo svrha koja se odnosila na obitelj sa više djece, to pozdravljamo. Isto tako i stoga se članak 2. navodi korisnike potpore, a to je obitelj koja u zajedničkom kućanstvu ima najmanje 5. djece ili dijete iz te obitelji. Zatim je to obitelj koja ima prebivalište i stalni boravak na području od posebne državne skrbi, obitelj koja prebiva i stalno boravi na rijetko naseljenom otoku ili na brdsko-planinskom području ili dijete iz te obitelji. Zatim se dalje navodi obitelji samohranih roditelja, zatim su tu obitelji trudnica rodilja, majka sa zdravstvenim rizicima i rizicima odgojno-obrazovne, socijalne, kulturne isključenosti, posjetnik povjerenstva naravno zaklade. Članak 6. govori o sredstvima za rad. I tu se navodi za sredstva za rad stručne službe stalnih povremenih povjerenstva osiguravaju se iz prihoda zaklade i ne mogu iznositi više od 7% ukupnih prihoda zaklade za odnosnu proračunsku godinu. Prema tome, možemo rezimirati područja rada ove zaklade u sustavu potpora obitelji, mislim da je tu dobro što ste ostavili dosta široku, općenitu konstataciju a to je stvoriti pretpostavke za kvalitetan obiteljski život i kvalitetno roditeljstvo što omogućava u biti veće mogućnosti, odnosno pozitivan odgovor na razne potrebe koje će tijekom vremena dolaziti, jer se vidjelo da dosadašnjim radom tek tijekom rada vidi se u biti koje su sve potrebe na terenu. Zatim je to skrb o djeci. Ja ću ovdje izdvojiti da navodite područje i kvalitetu institucionalne i izvaninstitucionalne skrbi za djecu. Tu ću se osvrnuti samo na vrtiće koji su najčešće bez logopeda i defektologa. Nažalost, mogu konstatirati da vrlo često u grupi postoji po jedno dijete s posebnim potrebama. A dio teta koje to rade prvi puta se susreću s tom činjenicom. Djeca su sa posebnim potrebama dobro prihvaćena u vrtiću i to treba njegovati, a afirmacije u društvu svima daje podstreka. Isto tako ostala djeca uz njih se senzibiliziraju, prihvaćaju različitosti i naravno da se takvoj djeci javlja empatija, što je dobro za odgoj. Zatim navodite zdravstvenu zaštitu majke i djeteta, navodite da treba stvoriti pretpostavke za bolju i svima dostupnu zdravstvenu zaštitu. To je isto dosta široko ostavljeno tako da obzirom kakva potraživanja dobijete da možete pozitivno rješavati što pozdravljam. I ja se nadam da će iz ove zaklade moći dobiti sredstva i razne udruge sa poteškoćama u razvoju. Ja ću spomenuti samo par, Dva skalina i Centar za edukaciju i savjetovanje i Sunce, raznorazne terapijske edukacije odnosno civilno društvo koje imaju i druga sredstva financiranja, ali mislim da bi i ova zaklada samim imenom kakav nosi trebala naravno financirati i to. Isto tako i projekt asistenta u nastavi, rekli ste da program koji je jako dobar za inkluzivnu edukaciju, međutim to je bio pilot program i najčešće takvi programi ostaju lokalnoj samoupravi da se kroz raznorazne akcije sredstva prikupljaju, a recimo ja vidim i mogućnost i preko ove zaklade da bi se mogla sredstva za takve programe nabavljati. Prema tome, završit ću da ova zaklada samim imenom "Hrvatska za djecu" je dužna pružiti svakom potrebitom djetetu šansu i upravo zbog toga mislim da ovakva zaklada, da ćemo ako bude bilo kakvih izmjena i dopuna da ćemo samo širiti zapravo svrhu i moguće korisnike. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HNS-HSU-a, gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Hrvatski sabor je u listopadu ove godine prihvatio Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zakladi "Hrvatska za djecu" te uputio predlagatelju primjedbe, prijedloge i mišljenja radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Neki prijedlozi evo kao što smo čuli u uvodnom obrazloženju gospodina državnog tajnika su usvojeni, a neki odbijeni pa danas eto imamo prijedlog zakona kojim se preciznije razrađuje svrha osnivanja zaklade. Određuje se zaklada svrha vrste i način ostvarenja pojedinih oblika potpora, propisuju se korisnici potpora, određuju se pravne osobe koje mogu biti korisnici potpora. Isto se tako propisuje mogućnost da zaklada kroz svoje vlastite programe ili zajedničke programe s jednim ili više korisnika pravnih osoba te se propisuju uvjeti za ostvarivanje potpora od strane pravnih osoba. Dodatno se uređuju ovlasti upravnog odbora i zakonom se izravnjuje, uređuju i pitanja financiranja stručne službe zaklade i njezinih povjerenstava. Kod ovog posljednjeg navodi se da zaklada trenutačno zapošljava dvije radnice na radnom mjestu administrativne službenice i pravnice. Zaklada se oslanjala na pomoć odgovarajućih službi Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Vezano uz navedeno, a obzirom na potrebe i mogući opseg rada zaklade ne može se očekivati daljnji napredak u radu zaklade ukoliko se ne ustroji stručna služba zaklade s minimalno potrebnim brojem zaposlenika te oforme privremena i stalna povjerenstva zaklada. Tako to eto explicite stoji u ovom prijedlogu zakona. Za mene tu ima nekoliko pitanja i nekoliko primjedbi. Prvo, zaklada je kao što je rečeno do danas tražila i dobila pomoć odgovarajućih službi Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Mi u klubu HNS-HSU-a pozdravljamo takvu pomoć i suradnju i apeliramo na nastavak takve suradnje. Što će biti sukladno ovom današnjem aktualnom trenutku, bit će sukladno i potrebi štednje. Drugo, u uvodnom dijelu nije obrazloženo koje su to nove potrebe zaklade ili nove zadaće, novi poslovi iz kojih bi se trebala ustrojiti brojčano veća stručna služba zaklade. A mogući veći opseg rada, tako se navodi u zakonu, ne može biti razlogom za brojčano povećanje zaposlenika. I treće, stalna povjerenstva također moraju imati podlogu i obrazloženja pa bi ih trebalo ugraditi u ovaj prijedlog zakona. U uvodnom dijelu zakona govori se o dodijeljenim stipendijama u 2009. godini. Kod tog dijela imala sam i imam ponovo pitanje kako to i zašto se dodijelilo svega 54 stipendije za studente, a natječajem je raspisana mogućnost za tisuću takvih stipendija. Ove godine odobreno je za akademsku godinu 2010./2011. 996 stipendija. To je dobro, to je odlično, po raspisanom natječaju bilo je moguće podijeliti tisuću stipendija za naše studente. Ove godine također je raspisan javni natječaj za srednjoškolce po kojem se moglo dodijeliti također tisuću stipendija po 500 kuna. Kriterije je zadovoljilo i stipendiju dobilo tek 437 srednjoškolaca. Gospodine državni tajniče, pitam zašto je tomu tako. Čini mi se da je tu u pitanju bila neinformiranost i kriteriji, a ja znam i mislim da sve kolegice i kolege znaju s obzirom na trenutak da je potreba kod srednjoškolaca daleko, daleko više nego što se evo moglo i što se podijelilo po ovom natječaju. Dakle sredstva ima, sredstva su osigurana, kriteriji su previsoki i ostalo je svega na 437 mladih ljudi koji su dobili šansu da se školuju u srednjim školama. To nije dobro. ili ćemo smanjit kriterije ili ćemo morati obrazložiti zašto su sredstva ostala neiskorištena, za mene nema trećega. Još na kraju htjela bih posebno podvući rečenicu koja je spomenuta u ovom prijedlogu zakona. Kaže se, osobit pozornost poklonit će se nadarenoj djeci i djeci iz ruralnih i manjih urbanih naselja. Gledajući popis svih onih koji su dobili stipendije, odnosno stipendije za srednje škole jesam, primijetila sam da je zaista tu prisutno puno djece iz tih ruralnih, odnosno manjih urbanih naselja. Posebno apeliram da se o tim dijelovima naše domovine, odnosno o toj mladoj populaciji vodi posebno računa u radu vaše zaklade. Hvala lijepa.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospođa zastupnica Marija Lugarić, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja se slažem sa svima onima koji su u ovoj raspravi podržali ovaj Konačni prijedlog zakona posebno u onom dijelu koji se odnosi na povećanje broja korisnika odnosno potencijalnih, odnosno budućih korisnika ove Zaklade. I ja sam osobno kao i mi zapravo ostali iz SDP-a kada smo raspravljali o zakonu kada smo ga donosili 2008. godine upravo kao glavni prigovor na ovaj Zakon rekli što se zapravo korisnici zaklade Hrvatska za djecu mogu biti samo one obitelji sa većim brojem djece, odnosno djece iz višečlanih obitelji i meni je moram priznati drago da evo nakon zaostatka se ona našla nekakva primjedba da se zapravo mogućnost korištenja sredstava iz Zaklade za djecu proširi na svu onu djecu koja su zapravo u potrebi neovisno o tome iz kojih obitelji dolaze, odnosno dolaze li iz obitelji sa više ili sa manje članova. Trebalo je dvije godine da se ispravi ta nepravda, ali nam je drago da se ipak na neki način ispravila i mislim da se svi možemo složiti da je dijete u potrebi dijete u potrebi neovisno o tome ima li braće ili sestara četiri, petero ili nema nikoga. Dakle, u tom dijelu je apsolutno dobro ovo proširenje koje se ovdje predlaže. Mogu samo konstatirati da mi je žao da do njega nije došlo i odmah jer mi se čini da bi jedan dio potrebite djece, odnosno potrebitih obitelji mogao i prije ostvariti, mogao ostvariti svoju pomoć. Drugo, sviđa mi se i podržavam što su promijenjeni opći akti Zaklade u smislu da se mogu i stipendirati srednjoškolci. Naime, unatoč tome što je u mjerama populacijske politike, odnosno populacijskoj politici utvrđeno, dakle u populacijskoj politici utvrđeno da sva djeca dobijaju besplatne udžbenike, da se srednjoškolcima plaća prijevoz zbog nekih drugih stvari i izvan te populacijske politike da tako kažem i političkom odlukom iz Parlamenta, te mjere iz populacijske politike su suspendirane i ukinute, dakle na prijedlog Vlade gospođe Kosor ukinut je prijevoz za srednjoškolce, ukinuti su besplatni udžbenici koji su ponavljam originalno bili mjera populacijske politike i dobro je da se zapravo možda i kroz ovaj Zakon otvara prostor barem za jedan dio one djece koja su originalnom populacijskom politikom trebale biti uključena zapravo sva barem jedan dio onih najpotrebitijih bude uključen u primanje ovih sredstava odnosno državne pomoći. I dakle oko toga nemam nikakvih dilema. Imam gospodine državni tajniče dilema odnosno pitanje vezano uz samu primjenu ovog zakona. Ovo sve kad bi se zakon čitao izolirano samo u nekakvoj svojoj situaciji. Situacija bi mogli reći štima, bolja je nego što je bila do sada. No međutim, kada gledamo kako će se to primjenjivati posebno kad koreliramo to sa držanim proračunom mislim da ne možemo biti zadovoljni. Kolegice i kolege ne znam znate li, a nadam se da znate obzirom da smo državni proračun donijeli prije mjesec dana. U Državnom proračunu za 2011. godinu sredstva za ovu Zakladu Hrvatska za djecu su prijedlogom Vlade gospođe Kosor i voljom vas većine iz HDZ-a smanjena za preko 30%. Prošle godine smo za "Zakladu za djecu" imali 9 milijuna 468 tisuća i 602 kune. U proračunu za 2011. godinu voljom vas iz većine HDZ-a imat ćemo 6 milijuna 242 tisuće i 72 kune što je smanjenje od nešto više od 3 milijuna i 200000 kuna. I pitam se koja je zapravo konzistentnost svih ovih rješenja. S jedne strane u propisu proširujemo broj djece, odnosno obitelji koji će moći biti korisnici Zaklade. To je u redu, no međutim s druge strane za 30% smanjujemo sredstva Zaklade. I tu priča ne staje. Ovim Zakonom uvodimo nova upravna tijela u Zakladi, uvodimo nova radna tijela zapravo koja će o tome morati odlučivati i kažemo da smije potrošiti do 7% budžeta. To do sada nije bilo. Dakle, u situaciji krize, u situaciji kada potrebita djeca su još potrebitija mi ne samo da za 30%, tj. vi iz većine smanjujete sredstva za "Zakladu za djecu" nego određujete da se do 7% prihoda Zaklade može potrošiti na nešto što s djecom nema ali nikakve veze. I stoga gospodine državni tajniče bojim se da sve one dobre namjere koje su bile u zakonu inicijalno mišljenje u smislu da se proširi broj korisnika i to čini mi se značajno proširi broj potencijalnih korisnika ove Zaklade zapravo u nekakvom svom opredmećenju zbog državnog proračuna koji je takav kakav je, a takav je voljom većine ovoga Parlamenta čini mi se da pada u vodu. I na žalost ne bi bilo po prvi puta da nešto imamo deklarirano, da nešto imamo propisano, a onda u izvedbi, odnosno implementaciji imamo nešto posve drugo gotovo dijametralno suprotno. Stoga moram priznati taj dio mi se niti najmanje ne sviđa. Ne čini mi se to dobrom politikom tim više što neke druge zaklade koje je osnivao ovaj Hrvatski sabor koje su u nekakvim početnim godinama dobijala sredstva prvenstveno recimo Zaklada za visoko obrazovanje i znanost kroz godine su došle do toga da recimo sad imamo nula kuna iz te Zaklade. U međuvremenu smo promijenili zakon kojim smo smanjili zakladnu svrhu. Cijela ideja zaklade je da akumulira kapital i onda od tog kapitala, zapravo od prihoda od tog kapitala se naprosto stvara nove vrijednosti i povećava fond kojim se mogu isplaćivati sredstva za zakladnu svrhu. Prema tome, to je ozbiljna prepreka u primjeni ovoga zakona i zapravo u tome da sve ono što ste kao zapravo dobro predložili ovom izmjenom zakona dobi svoju stvarnost. I na kraju samo dvije stvari. Gospodine državni tajniče ovdje piše da se Zaklada između ostalog financira i dobicima iz igara na sreću. Koliko je meni poznato taj pravilnik nije promijenjen, pa me zanima koliko je sredstava Zaklada prihodovala na konto ovog prihoda igara na sreću. To je prvo. I drugo. Mislim da moramo malo demistificirati neke stvari vezano uz populacijsku politiku. Kad govorimo o populacijskoj politici uglavnom govorimo ili neki govore ovim višečlanim obiteljima itd. Kolegice i kolege, nama je danas bitka za drugo dijete. Nama je prosječne obitelji 1,7 u Republici Hrvatskoj. Bitka je dakle za drugo dijete i nama treba biti prioritet na neki način poticanje drugog djeteta, a u urbanim sredinama čak i prvo dijete. Prema tome, ukoliko ćemo na neki način možda pretradicionalno ili shvaćati ili dosta konzervativno shvaćati populacijsku politiku na način da bude usmjerena samo na višečlane obitelji čini mi se da ne činimo dobro. Njihov broj se smanjio. Oni doista jesu u posebnoj potrebi. Njima doista treba pomoći. No međutim, fokus u populacijskoj politici moramo promijeniti sa tih višečlanih obitelji jer oni da tako kažem nemaju ovaj populacijski problem jer jesu više članovi obitelji, a to pokazuju time što su se roditelji odlučili na više djece mi fokus u populacijskoj politici moramo promijeniti na poticanje drugog djeteta, odnosno u urbanim sredinama i u više obrazovnoj populaciji na prvo dijete. I možda u tom smislu u nekakvoj budućnosti za nekakve dvije godine opet uspjeti iskorigirati ovaj prijedlog zakona kao što ste iskorigirali onaj iz 2008. sad zaista sa proširivanjem svakog djeteta a ne samo onog iz višečlane obitelji. Ali ponavljam sve ovo će ostati kolegice i kolege mrtvo slovo na papiru, zbog posljedica proračuna kojeg imamo, odnosno kojeg ste donijeli svojom vlastitom voljom. Zahvaljujem.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Stjepan Adanić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, nisam mislio govoriti, ali evo ga odgovorit ću na par pitanja saborskih zastupnica. Što se tiče prihoda od igara na sreću, moram reći zaklada ostvaruje sve prihode od igara na sreću. Znači ni jedne jedine kune ne dobivaju iz državnog proračuna, znači to su svi, svi prihodi su prihodi od igara na sreću, osim početnih sredstava od Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti … [[Ne razumije se.]] od 100 tisuća kuna koje smo dali. Što se tiče naknade upravitelju, upravitelj nije dobio niti jedne jedine kune naknade, i sva sredstva su išla za djecu. Znači upravitelj radi besplatno. Taj upravitelj sam ja, privremeni upravitelj, znači raditi te stvari. Što se tiče pojedinačnih prava djece, odnosno pojedinačnim, znači obitelji koji imaju jedno dijete, a ne više djeteta moram reći da, više djece, moram reći da smo otvorili mogućnost i u starom zakonu, odnosno … [[Ne razumije se.]] zakonu koji je sad na snazi, pa i u ovom zakonu da se moguće, znači da je moguće financirati znači i dijete iz te obitelji, znači jedno dijete, ali išli smo na više djece, zbog toga što to tako veli nacionalna populacijska politika, koju je Sabor 2006. godine prihvatio. Ali isto tako nemojte zaboraviti da svako dijete koje prima dječji doplatak, treće i četvrto prima pronatalitetni dodatak, znači treće i četvrto dijete od 500 kuna. Zato smo išli na peto, šesto i znači više djece, jer su ova djeca, znači prvo dijete, drugo, treće i četvrto na neki način osigurano, ali smo ostavili mogućnost da ta djeca isto tako dobe određena financijska sredstva, ako su u teškoj materijalnoj poziciji, ako im je to potrebno, ako su nadarena, ako su bolesna, ako su u potrebi i ako ih normalno predloži njihova lokalna sredina ili bilo tko od nas. Što se tiče cijenjene saborske zastupnice, otišla je van, pitala me je za kriterije. Jest, mi smo prošle godine raspisali natječaj za tisuću stipendija za studente, međutim imali smo kriterije ja bih rekao normalne, međutim u tim normalnim kriterijima po znacima navodnika prošlo je samo 56 na žalost studenata. Mi smo vidjeli da su ti kriteriji eventualno možda malo previsoki, mi smo je smanjili te kriterije, i zbilja smo smanjili i mi ne možemo dalje smanjivati kriterije, jer ćemo doći u vrlo neugodnu, jednostavno nepredviđenu situaciju. Mi smo povukli crtu ispod koje ne možemo više ići. Rezultat toga je da smo mi raspisali ove godine znači natječaj za tisuću stipendija i tisuću učenika gdje se javilo, kao što vidite dobili su stipendije 996 studenata i 400 i nešto učenika, što je veliki iskorak. Dalje ne možemo ići. A što se tiče djelatnosti zaklade, ja moram reći da mi smo već ove godine stotine pojedinačnih potpora dali obitelji višečlanim, siromašnim obiteljima, višestrukim porodima, u teškoj materijalnoj situaciji, da je 700 djece bilo na ljetovanju u organizaciji zaklade, da će 200 djece ići na zimovanje, da je raspisan natječaj ove zaklade koja ima samo dva zaposlenika, jednu referenticu i jednu pravnicu, sve ostale poslove radimo mi besplatno. Znači raspisan je natječaj za vikend programe za 2 tisuće djece siromašne iz cijele Hrvatske, i već je 300 djece bilo na tim vikend programima, i da ćemo mi sa tim programima nastaviti. A nemojmo zaboraviti ovu zakladu koja ima izuzetno veliku, izuzetno humanu ulogu, osnovana je znači na poticaj tadašnje potpredsjednice Vlade, današnje premijerke gospođe Jadranke Kosor, i mogu vam reći da ta zaklada će imati velike rezultate u budućnosti, naročito ove godine, a u sljedećoj godini još i veće. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 11 sati sa glasovanjem o raspravljenim točkama dnevnog reda, a nakon toga, vidjet ćemo.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Zakladi "Hrvatska za djecu", ovo je drugo čitanje, P.Z. br. 622. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Zakladi "Hrvatska za djecu". Molim uključimo se i glasujmo o konačnom prijedlogu zakona. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen jednoglasno sa 121 glasom.