Dame i gospodo zastupnici, dobro jutro svima. Nastavljamo sjednicu sa 1. točkom dnevnog reda koja je jučer preskočena – 1. Prijedlog Zakona o sustavu informacijske sigurnosti, prvo čitanje P.Z. br. 619 Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovoga Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koji se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za financiranje i informatizaciju i medije, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Snježana Bagić državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući, uvažene dame i gospodo zastupnici. Dozvolite mi ukratko objasniti ono osnovno što se predlaže Prijedlogom Zakona o sustavu informacijske sigurnosti koji Vlada Republike Hrvatske predlaže sada donijeti usvojiti kao prijedlog u prvom čitanju. Naime, predlaganje ovoga Zakona predstavlja jedno čini mi se postepeno i sustavno zaokruživanje zakonodavne regulative Republike Hrvatske na području sigurnosti uključujući i informacijsku sigurnost. Naime, prošle godine Vlada Republike Hrvatske donijela je novi Zakon o sustavu sigurnosnih službi. U prvom čitanju prošli mjesec na prošlom zasjedanju Sabora usvojen je i podržan u prvom prijedlogu kao nacrt prijedloga u prvom čitanju nacrt Prijedloga Zakona o tajnosti podataka i ovaj Zakon koji se sada predlaže donijeti kao i nacrt Prijedloga Zakona o tajnosti podataka predlaže se donijeti u prvom redu zbog toga što je doista nužno izmijeniti propise koji po svom sadržaju su zastarjeli i neprimjereni konceptu zaštite tajnosti podataka i sigurnosnih službi, odnosno informacijske sigurnosti jednostavno zato što su to, što je to zakon, osnovni Zakon o zaštiti tajnosti podataka donesen je '96. godine i u ovom jednom dosta intenzivnom području ti propisi više ne udovoljavaju suvremenim konceptima sigurnosti i sigurnosnih provjera. Donošenje ovoga Zakona kao posebnoga zakona ukazuje na to da se sada predlaže umjesto jednoga zakona donijeti dva posebna zakona i to zbog toga što se sada posebna pažnja usmjerava na dva segmenta tajnosti podataka. Dakle, Zakon o tajnosti podataka koji je u prvom čitanju podržan na prošlomjesečnom zasjedanju Sabora utvrđeni su i predlažu se utvrditi pojam i načela klasificiranih i neklasificiranih podataka. Dakle, sama definicija pojma klasificiranih podataka, njihovo stupnjevanje i razlikovanje od neklasificiranih podataka te osnovna načela u pogledu pristupa takovim podacima. Ovim Zakonom, Prijedlogom Zakona o sustavu informacijske sigurnosti za razliku od Zakona o tajnosti podataka se detaljnije propisuje i određuje zaštita, sama zaštita i tajnost te ograničenje uporabe takvih podataka u svakodnevnome poslovanju. Stoga se zapravo Zakonom o sustavu informacijske sigurnosti kao novina u našem pravnome poretku doista na cjelovit način uređuje sustav informacijske sigurnosti Republike Hrvatske kao jedan bitan dio sustava nacionalne sigurnosti, ali isto tako i suvremenog informacijskog društva u cjelini. Stoga ovaj Zakon u cijelosti definira sve elemente sustava, njihove međusobne odnose, način i smjer pojedinačnog i zajedničkog funkcioniranja te nadležnost nadzora. Ako ćemo govoriti o segmentima i onome što čini sustav informacijske sigurnosti ovim Zakonom se detaljno razrađuju mjere, standardi i nadležnosti tijela kroz podjelu na 5 međunarodno prihvaćenih sigurnosnih područja informacijske sigurnosti u državnoj upravi. Ona se dijele na područje sigurnosne provjere, političke sigurnosti, sigurnosti podataka, sigurnosti informacijskog sustava i sigurnosti vanjske suradnje te industrijske sigurnosti. Zato zakon predstavlja jedan nužan i potreban okvir za ispunjavanje i postizanje ovih 5 standarda, ali ono što jest bitan sadržaj recimo ovoga Zakona, a to je detaljno … [[Govornica se ne razumije.]] i razrada podzakonskih akata koje treba donijeti kako bi se osigurala puna primjena ovoga Zakona. Poznato mi je da je tijekom rasprave pred nadležnim odborima bilo i prigovora, primjedbi i prigovora da se previše toga regulira podzakonskim propisima. Međutim, upravo ovaj Zakon kao zakon koji po svom dosegu koji treba osigurati provedbu informacijske sigurnosti je zakon koji je u svom konačnom sadržaju provedbeni zakon i treba ponuditi načela za tu provedbu, ne može detaljno propisati sva pravila za postupanja tijela koja su nadležna i propisanim tijelom za osiguranje i primjenu ovoga Zakona. To je doista nužno učiniti kroz posebne provedbene propise i zato se upravo ovim Zakonom posebna pažnja posvećuje međusobnom odnosu, hijerarhiji tih propisa, njihovom sadržaju, međusobnom usklađivanju njihovoga sadržaja kako ne bi došlo do međusobne … [[Govornica se ne razumije.]] i nedostataka pojedinih propisa. Moram reći da je ovaj pristup zapravo prepoznat zbog upravo promjenjivosti … [[Govornica se ne razumije.]] područja i u nizu drugih međunarodnih institucija, odnosno kod drugih zemalja jer se doista vodi računa o jednom međusobnom odnosu od općih prema posebnim propisima, tako od funkcionalnih prema provedbenim te organizacijskih prema tehničkim propisima. Naime, time se zapravo osigurava jedno trajno prihvaćanje općih načela s jedne strane, a s druge strane što manja ovisnost onih provedbenih propisa, odnosno tih općih propisa, ispričavam se, od tehnološkim i organizacijskim promjenama pojedinih … [[Govornica se ne razumije.]] koji su doista u ovom dinamičnom društvu česte i neizbježne i koje se predlaže regulirati ovim provedbenim propisima, podzakonskim propisima koji su u svom sadržaju, osnovnom sadržaju definiranje ovim Zakonom i gdje se predlaže, a to pokazuje zapravo i složenost i sofisticiranost zapravo ovakvih podzakonskih propisa kao i tehničkih propisa zato što se u dinamici donošenja propisa ovu cjelinu predlaže zaokružiti u razdoblju od 18 mjeseci. Krobni propis je nacionalna politika informacijske sigurnosti koju donosi Hrvatski sabor na prijedlog Vlade Republike Hrvatske i ova nacionalna politika treba dati smjernice za sadržaj, mjere informacijske sigurnosti koje će se provoditi u tijelima nadležnim i propisanim ovim Zakonom za provedbu informacijske sigurnosti. Naime, uz 13 standarda i načela informacijske sigurnosti zatim, definiranje propisa provedbenih kojima se treba osigurati njegova primjena, ovim zakonom se jasno definiraju i tijela, središnja tijela za informacijsku sigurnost, njihova međusobna koordinacija i njihov međusobni odnos, te njihove ovlasti za predlaganje i donošenje propisa. Tako se ovim prijedlogom zakona određuje Ured Vijeća za nacionalnu sigurnost kao središnje državno tijelo za informacijsku sigurnost koje je i u međunarodno pravnoj … [[Govornik se ne razumije.]] zemalja članica predstavlja zapravo nacionalno, ovlašteno, sigurnosno tijelo odgovorno za koordinaciju svih aktivnosti oko primjene mjera i donošenja standarda informacijske sigurnosti. Uz Ured Vijeća za nacionalnu sigurnost bitno je odrediti i napomenuti i ovlasti Zavoda za informacijsku sigurnost koji je središnje državno tijelo nadležno za područje tehničke informacijske sigurnosti, dakle za tehnički aspekt ove problematike. Uz ova dva čini mi se najvažnija tijela, svakako se treba spomenuti i tijelo koje treba otklanjati i bit će nadležno za postupanja vezana za sigurnosne računalne incidente u Republici Hrvatskoj. To su tijela koja postoje u svim zemljama i koje su u pravom redu nadležna za otklanjanje ovakvih mogućih incidenata. I njihova uloga je izuzetno važna upravo u ovo suvremeno vrijeme i informatike kada je protok informacija uglavnom se odvija preko suvremenih načina komuniciranja, kao što su Internet i druga komunikacijska informatička sredstva. U Hrvatskoj to se predlaže osnivanjem Nacionalnoga CERT-a. Ja znam da se obično stavljaju prigovori na korištenje stranih izraza. Međutim, CERT je jedan međunarodni standard koji je već prepoznat i u Republici Hrvatskoj i koje je nadležno središnje državno tijelo za otklanjanje ovakvih računalnih incidenata. Konačno ovim prijedlogom zakona se osobita pažnja posvećuje na otklanjanje svake mogućnosti a i kontrolu toga kod eventualne povrede sigurnosti u tijelima državne uprave i u javnom sektoru. Napominjem da se to ne čini ovim prijedlogom zakona u odnosu na privatni sektor gdje se te mjere trebaju promovirati, poticati u svrhu preventive i zaštite nadam se gospodarstva, putem samih tih tijela. Međutim, obaveza i dužnost države jest da tu mjeru u potpunosti otkloni kada je riječ o tijelima državne uprave. I stoga se ovim prijedlogom zakona određuje da je Središnji ured za E. Hrvatsku nadležan za razvitak informacijskog sustava držane uprave. A s tim da bi u okviru obrazovnog i akademskog sektora za poslove bilo nadležno Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa. I konačno, segment ovoga zakona bez koga se ne može osigurati njegova učinkovita primjena, je osiguranje odgovarajućeg nadzora informacijske sigurnosti. Ovim prijedlogom zakona nadzor se predlaže na dva koncepcijski različita načina polazeći od zahtjevima informacijske sigurnosti, karakteristika ovlasti tijela koja su ovim zakonom određena za provođenje pojedinih mjera i standarda predviđenih ovim zakonom. Tako se ovim Prijedlogom zakona za provedbu poslova sigurnosti u tijelima državne uprave određuje nadležnima naše Sigurnosno-obavještajne agencije u skladu sa svojim nadležnostima i komponentom civilna i vojna, koje trebaju osigurati propisanu primjenu mjera i standarde informacijske sigurnosti u tijelima državne uprave. Što se tiče samih tijela državne uprave, ona također trebaju odrediti i postaviti odgovarajuće koordinatore informacijske sigurnosti koji mogu biti u samo jednom tijelu, ovisno o njegovoj veličini, potrebama i sigurnosti ili određen za više tijela. Za određivanje tih koordinatora ovlaštene su čelne osobe tih tijela. A način na koji oni trebaju biti postavljeni, koje sigurnosne provjere trebaju proći i koje će biti njihove ovlasti predlaže se detaljnije propisati posebnom uredbom Vlade Republike Hrvatske. Dakle, polazeći od ovih 5 elemenata informacijske sigurnosti i uz donošenje zakona već o sigurnosno-obavještajnom sustavu nadamo se uskoro Zakonu o tajnosti podataka kroz donošenje ovoga zakona. I uskoro u proceduri će biti i Zakon o sigurnosnim provjerama, jer niti Zakon o tajnosti podataka, niti ovaj zakon ne regulira kako će se provoditi sigurnosne provjere, u pogledu onih osoba koje će imati pristup tajnim podacima. Vlada Republike Hrvatske ocjenjuje i smatra da će se u Republici Hrvatskoj ustrojiti zakonski okvir koji omogućuje utvrđivanje standarda, njihovu implementaciju i učinkovito provođenje mjera sigurnosti kako bi se postigla s jedne strane doista nužna i potrebna zaštita nacionalnih interesa i informacijske sigurnosti u Republici Hrvatskoj s jedne strane, a s druge strane to dovelo u ravnotežu sa nužnim i u ovom segmentu područja zaštite ljudskih prava i prava javnosti na pristup informacijama. Uvažene dame i gospodo zastupnici, ovo je ne možda ukratko ali u bitnome o ovom prijedlogu zakona u prvom čitanju. Dakako Vlada Republike Hrvatske će sve primjedbe i prijedloge pažljivo razmotriti kako bi ovaj prijedlog zakona zajedno sa već nabrojenim zakonima doprinjeo da naš sigurnosni sustav bude što bolje. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Želi li izvjestitelj Odbora uzeti riječ? Da. Predsjednik Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, gospodin Ivan Jarnjak. Izvolite!
Poštovani gospodine dopredsjedniče, kolegice i kolege! Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na 88. sjednici održanoj 20. veljače razmatrao je Prijedlog zakona o sustavu informacijske sigurnosti. I nakon rasprave Odbor je većinom glasova odlučio Hrvatskom saboru predložiti sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog zakona o sustavu informacijske sigurnosti u tekstu kako ga je predložio Vlada Hrvatskom saboru. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li drugi Odbori, predstavnici drugih Odbora? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče! Evo, dozvolite nekoliko riječi o ovom zakonu koji se odnosi na informacijsku sigurnost. No, međutim za uvod možda nešto šire. Očito je da danas pitanja sigurnosti postaju jedna od najvažnijih pitanja suvremenog svijeta. I rekao bi što je možda nelogično, što je naš standard života veći, kvaliteta života veća, sigurnost postaje sve nekako više od značaja i interesa šire međunarodne zajednice. No međutim, kad govorimo o informacijskoj sigurnosti onda moramo konstatirati da govorimo praktički o tehnologijama koje određuju naš način života, ponašanja, komunikacija, rada, razmišljanja kako na globalnoj razini tako na regionalnoj, nacionalnoj, gotovo na razini svakog pojedinca. I taj utjecaj tehnologije je toliko snažan da ga vrlo često ne primjećujemo i nismo svjesni da našu sigurnost danas više nego ikada određuju visoke tehnologije u svakom trenutku i na svakom mjestu od onog trenutka kad upotrijebimo mobitel do onog trenutka kad komuniciramo međusobno, kad radimo različite financijske transakcije, kad funkcioniramo kao sastavni dio jednog organiziranog društva u kojem tehnologija, informatička tehnologija je gotovo osnovna infrastruktura našeg života na svim razinama. Fizička sigurnost nasuprot tzv. informatičkoj ili logičkoj sigurnosti je nešto što zaslužuje pažnju. Uglavnom kad govorimo o toj informacijskoj sigurnosti danas mi više razmišljamo o sigurnosti komunikacija unutar mrežnih informacijskih sustava, kompjuterskih mreža, financijskim transakcijama. Možda nismo svjesni da infrastruktura koju danas koristimo od energetike i svih drugih resursa zaista upravljana je i ovisi o pouzdanosti sigurnosti informatičkih sustava koji upravljaju i vrše nadzor takvih sustava. Definitivno tehnologija je ta koja danas obilježava našu stvarnost i zbog toga nije čudno da danas razgovaramo o ovakvom prijedlogu zakona, zakonu koji treba i nastoji urediti neke osnovne nadležnosti, ja bih rekao prije svega u organizacijskom pogledu pa onda pravnom ali i neka druga pitanja se postavljaju koja zaslužuju pažnju. Obično u razvijenom svijetu kad su u pitanju proliferacije ili širenje visokih tehnologija u društvo onda zajedno na neki način funkcioniraju i pravne institucije zajedno sa financijskim sektorom koji omoguće razvoj tih tehnologija, njihovu penetraciju u društvo itd. No međutim, u Hrvatskoj ili u državama a koje nisu vodeće u smislu razvoja implementacije tehnologija pojavljuju se neki dodatni problemi koji su vezani uz jezik. I mi moramo biti svjesni da danas više nego ikada, nije direktno vezano uz ovaj zakon ali je važno napomenuti jer oni koji su pisali ovaj zakon imali su ogromnih problema sa razumijevanjem ili nerazumijevanjem izvornih termina koji ipak dolaze sa engleskog jezika i u tom smislu vodio sam čitav niz razgovora s ljudima koji su pripremali prijedlog ovog zakona pa su onda nađeni neki kompromisi. Između ostalog promijenjen je i naslov. Umjesto informacijske sigurnosti uveden je termin sustav informacijske sigurnosti itd. To su pitanja koja svakako zaslužuju pažnju. Suočena s ovom stvarnošću ja bih rekao Vlada Republike Hrvatske donijela je mudru odluku i 2004. godine imenovala je stručnu skupinu koja je bila sastavljena od relevantnih stručnjaka državnog i akademskog sektora u organizaciji Središnjeg državnog ureda za E Hrvatsku. Ta stručna skupina započela je izradu sveobuhvatnog nacionalnog programa informacijske sigurnosti u Republici Hrvatskoj. Cilj je bio sustavno razraditi potrebne mjere zakonodavnog i institucionalnog okvira u Republici Hrvatskoj kako bi se podržao sustav državne uprave u Republici Hrvatskoj i kako bi se on kompletno u smislu informacijske sigurnosti mogao uskladiti sa standardima razvijenih demokratskih zemalja a napose sa standardima Europske unije i članicama NATO-a. Nacionalni program informacijske sigurnosti u Republici Hrvatskoj nakon javne rasprave održane 31. ožujka 2005. godine prihvatila je Vlada Republike Hrvatske. Strateški dugoročni cilj programa izgradnja čvrstih temelja za razvoj informacijskog društva u Republici Hrvatskoj bez čega će biti upitan bilo kakav gospodarski prioritet Republike Hrvatske u idućem desetljeću. Mi smo u ovom Saboru govorili o nekim drugim zakonima kao što je digitalni potpis itd. koji su dio ovog sustava sigurnosti. Konkretno, kratkoročno programom je planiran niz mjera kojima će se postupno u roku od nekoliko godina uz najmanje moguće izmjene, to je bitno reći, zakonodavnog i institucionalnog okvira dovesti do suvremenog međunarodnog prihvaćenog koncepta informacijske sigurnosti kao temelja vlastitog sustava nacionalne sigurnosti ali i razvoja društva u cjelini. I mislim da je to dobro što oni koji su predlagali ovaj zakon su bili svjesni opasnosti ograničenja ako krenu u reguliranje pojedinih detalja koji su vremenski promjenjivi, koji su jako ovisni o vrstama tehnologija i u tom smislu odlučili su se za definiranje onog osnovnog organizacijskog i pravnog okvira a svi ostali elementi bi se trebali dodatno uređivati. Mislim da je to dobra i mudra odluka. Svakako, kad govorimo o informacijskoj sigurnosti moramo biti svjesni i nekih činjenica da u implementaciji tih zakona, o provedi, pa na kraju i u sklapanju ugovora svim onima koji trebaju osigurati višu razinu informacijske sigurnosti privatnog i javnog sektora će jedan od važnih i ključnih faktora biti vezan uz znanje partnera na svim razinama koji razumiju suštinu i težinu problema koje treba rješavati. I evo, ja bih sada malo konkretno rekao nekoliko riječi o strukturi tog zakona koji u organizacijskom smislu mislim da je dobro postavljen. No međutim, opet se vraćamo na ono pitanje da li je moguće efikasno usklađivati zakone kad raspravljamo o zakonima koji su međusobno ovisni na način da na jednoj sjednici razgovaramo o Zakonu o tajnosti podataka, pa ne znam Zakonu o sigurnosno-obavještajnom sustavu a nakon toga Zakonu o informacijskoj sigurnosti. Ti zakoni su međusobno povezani i kao posljedica možda nedostatne konzistentnosti među tim zakonima pojavljuje se i jedan problem ja bih rekao u članku 4. koji je jedan od ja bih rekao od nekih drugih. Pa evo ovako, dozvolite ja bi to citirao. Kaže znači članak 4.: "Zaštita tajnosti podataka u okviru sigurnosnih područja informacijske sigurnosti.". Znači, sigurnosnih područja informacijske sigurnosti i onda se nabraja: "fizička sigurnost". Pa nije fizička sigurnost dio područja informacijske sigurnosti. Znači, tu se pojavljuju nekakvi problemi semantički uopće razumijevanju i uređivanju nekih termina, njihovog reguliranja i međusobnog raspoređivanja šta pripada kojem zakonu. Znači ako govorimo o fizičkoj sigurnosti onda definitivno vjerojatno ne govorimo o informacijskoj sigurnosti. Ako govorimo o sigurnosti provjera osoblja onda vjerojatno ne govorimo o informacijskoj sigurnosti. Zbog tog ja bih rekao nije mudro da u članku 4. definiramo neke stvari koje ne pripadaju tom Prijedlogu zakona. Ono što je nesporno dobro to je već istaknuto, to je definiranje hijerarhijske strukture kad je u pitanju nadležnost određenih državnih tijela nad sustavom informacijske sigurnosti. U tom smislu rečeno je jasno u članku 5. Ured Vijeća za nacionalnu sigurnost i središnje državno tijelo za informacijsku sigurnost koje je odgovorno za koordinaciju aktivnosti oko donošenja primjene mjera i standarda informacijske sigurnosti u tijelima i pravnim osobama iz članka 1. ovog Zakona. To je u redu. Ono što svakako zaslužuje posebnu pažnju, s obzirom da se radi o novim zakonodavnim okvirima, novim tehnologijama koje je nemoguće razumjeti isključivo u pravnom kontekstu bez razumijevanja i nekih drugih ja bih rekao tehničkih termina ili tehničkih sadržaja ograničenja i tako dalje. U tom smislu ne samo edukacija nego i izobrazba kontinuirana ali ne znam gdje, u kojim institucijama, jer takve institucije Republika Hrvatska u okviru svog sigurnosno-obavještajnog sustava u potrebnoj mjeri nema. Dalje, važna institucija koja zaslužuje pažnju kao struktura ali svakako njeni dosezi ovisit će o kvaliteti implementacije svih ovih zakonskih odredbi kao i izboru ljudi koji će biti u stanju ili neće biti u stanju dovoljno kvalitetno implementirati sve ono što je predviđeno da se radi u okviru institucije koja se zove Zavod za sigurnost informacijskih sustava. Zavod za sigurnost informacijskih sustava treba biti središnje tijelo za tehnička područja informacijske sigurnosti koje treba biti zaduženo za sigurnost informacijskih sustava, tijela i pravnih osoba, sigurnosne akreditacije informacijskih sustava, upravljanje kriptomaterijalima, koordinaciju, prevenciju i otklanjanje problema vezanih uz sigurnost računalnih mreža i mislim da je dobro kad jedna ovako važna institucija profilirana na pravi način da se jasno kaže da je ona odgovorna za tehnička područja informacijske sigurnosti. Nominalno. Svakako kako će to izgledati u stvarnosti ovisit će o strukturi ljudi koji će biti u stanju provoditi sve ove zadaće. Institucija koja zaslužuje isto tako pažnju u okviru Prijedloga zakona o informacijskoj sigurnosti odnosi se na nacionalni «CERT». Poslove prevencije otklanjanja problema vezanih uz sigurnost računalnih mreža u Republici Hrvatskoj obavljat će Nacionalno tijelo za prevenciju odgovora računalne ugroze «CERT» koje se kao zasebno ustrojstvena jedinica ustrojava u Hrvatskoj akademskoj istraživačkoj mreži. I to mislim da je jako dobro. Mislim da je dobro da takve institucije koje imaju tehnički karakter, tehničku odgovornost, profesionalnu, ja bih rekao čak i stručnu, znanstvenu odgovornost da ih pozicioniramo u okvire akademske zajednice jer na kraju te institucije moraju obavljati i preuzeti onaj dio odgovornosti koji im pripada a ne isključivo živjeti u nekakvom izoliranom akademskom svijetu bez veze sa stvarnošću i stvarnim problemima. I u tom smislu mislim da je ovaj, i to isto dobar dio ovog Zakona. CERT je kao što piše odgovoran za prevenciju i koordinaciju postupanja vezanih za sigurnosne računalne incidente u Republici Hrvatskoj kao i za one koji su povezani sa stranim zemljama i organizacijama. CERT je nadalje ovlašten za koordinaciju rada istovrsnih tijela koje rade na prevenciji i otklanjanju problema vezanih uz sigurnost računalnih mreža u Republici Hrvatskoj te određuje pravila i načine zajedničkog rada. CERT surađuje sa Zavodom za sigurnost informacijskih sustava u izradi propisa u okviru područja sigurnosti informacijskih sustava i pravnih osoba i mislim da su to oni najsnažniji elementi ovog Prijedloga zakona. Nadzor, o tome se svakako može raspravljati, ali je jako važno da postoji institucija koja je u hijerarhijskom smislu odgovorna za nadzor i to mislim da je prihvatljivo ali i u svakom slučaju opet i ta komponenta nadzora ovisit će o profesionalizmu, struci i obrazovanju koja se stiče ali je pitanje gdje … [[Govornik se ne razumije.]] Jer sve te promjene na neki način zahtijevale su izuzetno brze i promjene na razini akademske zajednice, na razini pojedinih fakulteta i tako dalje. I u svakom slučaju Klub HDZ-a će podržati ovaj Prijedlog zakona kao dobar u pravom smjeru uz ove napomene koje smo naznačili da sigurnosna područja informacijske sigurnosti moraju biti konzistentna. Da se tu ne može i ne smije miješati fizička sigurnost, sigurnost provjere osoblja i jedan zajednički konzistentan pogled na sve relevantne zakone iz ovog područja je itekako nužan i važan. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSS-a gospodin zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Naravno da je pitanje sigurnosti informacije, danas u svijetu može se sa punom sigurnošću kazati jedno od važnijih pitanja pa možda i u povijesti čovječanstva tako silna energija i ogromni kapaciteti radni nisu upotrijebljeni možda za niti jednu aktivnosti kao što je to slučaj u pogledu skupljanja, obrade, prikupljanja ali i zaštite informacija. Sama ta činjenica govori o važnosti sigurnosti informacija. Naravno informacija je dobro. I kao takvo, kao takva vrsta ona zahtijeva i ispravan način ne samo da tako kažem konzumiranja nego korištenja i kontrole i nadzora. Naravno kad govorimo o rizicima, kad govorimo o incidentima onda je ujedno ovo jedno od, područje koje je gotovo kontaminirano, gotovo u pravilu incidentima koji se događaju jednako u računalnim sustavima pa po tome naravno ni Hrvatska nije izuzetak kao što nije izuzetak ni po čemu drugome. I naravno možda ne bi bilo ni dobro da je izuzetak. Provale na računala, računalne mreže, širenje malicioznih programa sve su to gotovo postale potpuno uobičajene stvari u suvremenom svijetu. I samo su neki od primjera koji govore u prilog tezi koliko je važno, koliko je bitno uistinu izgraditi jedan integralni sustav sigurnosti informacija u zemlji. Naša postojeća pravna rješenja koja su zadržana u dvaju zakona, Zakona o zaštiti tajnosti podataka i Zakonu o sigurnosnim službama. Naravno ona su pokušala u okviru svojih potreba da tako kažem djelomice smanjiti i umanjiti rizike, stvoriti sustav koji bi primarno trebao funkcionirati ali jasno u skladu sa onim potrebama koje su ti zakoni imali. Naravno možemo sa punom sigurnošću kazati da je i naša dosadašnja praksa pokazala i tu je onaj dio koji se ne mogu u potpunosti složiti sa kolegom Ćosićem koji je kazao da ljudi kao faktor ipak rizika ne bi trebali biti navedeni u ovom zakonu. Pa naravno da su oni generatori svih incidenta koji se događaju da oni po naravi i karakteru stvari stvaraju problem i izazivaju ugrozbu sustava. Jer naravno da je i sva naša, sva naša iskustva govore upravo da su ljudi kojima su informacije bile dostupne, koji su bili zaduženi za obradu informacije, prijenos informacija ili za zaštitu informacija počesto bili razlog zašto su informacije završile na mjestu gdje nisu smjele završiti, zašto su se koristile u one svrhe za koje nisu bile namijenjene. A istovremeno ono što je u Hrvatskoj u posljednjih nekoliko desetaka godina ili posljednjih 15-ak godina gotovo izrijekom slučaj informacije se nisu koristile tamo gdje su se trebale koristi. Naime sve informacije, posebno one koje imaju zajednički nazivnih zaštićene informacije one služe onima koji odlučuju u datom trenutku da imaju skup informacija na osnovu kojih ću u svakom vremenu moći donijeti najispravniju odluku. To se naravno uvijek reflektira najsnažnije na izvršne sustave vlasti. I upravo taj sustav suobraćanja među korisnicima informacija u Hrvatskoj nije i nije ni danas bio na potrebitoj razini na osnovu kojih se kao što je to slučaj u zemljama razvijene demokracije, a i razvijenih sustava korištenja informacija slučaj. Zbog toga bi naprosto uz ove dobre i nužne prijedloge da se u potpunosti u pravnom smislu odredi pozicija informacijske sigurnosti, da se odredi mjesto i uloga svih onih koji će biti u sustavu te informacijske sigurnosti, da se pozicionira ta informacijska sigurnost kako je predloženo u okviru Ureda vijeća za nacionalnu sigurnost. Bilo bi dobro da u ovom prijedlogu zakona se pokuša osmisliti na koji način da oni koji bi trebali koristiti ta znanja kroz informacije uistinu i koriste. Naime, dosadašnje suobraćanje sustava informacije, posebno kad su u pitanju službe, posebno kad su u pitanju službe i korisnika tih informacija, bez obzira na koji način je dolazila informacija u tehničkom smislu do onih koji su korisnici informacija to korištenje počesto nije bilo na tragu kvalitete informacije koja se je posjedovala. Znači jedna šira naobrazba da tako kažem u smislu shvaćanja na koji način koristiti informacije i što je smisao stvaranja integralnog sustava o informacijama je nešto što je presudno za naše društvo. I naravno jedino institucionalizacija tih odnosa, a ne pojedinačno shvaćanje može doprinijeti da izgradimo sustav u kome će –informacija biti dobro, a ne nužno alat za mogući incident. Jer kod nas se događalo opet da je dobra informacija ustvari bila alat za stvaranje incidenta, bilo putem plasiranja medijima, bilo putem zlouporabe za političke svrhe, bilo putem odavanja te informacije koja je koristila nekom drugom, bilo da se radilo o vojnom, sigurnosnom ili gospodarskom aspektu. U svakom slučaju ova tema nije do kraja i na najkvalitetniji način ugrađena u naš sustav funkcioniranja, ni političkog, ni gospodarskog, ni sigurnosnog. I onda se počesto najvažnija tema o kojima se raspravljalo kad je meritum ovoga u pitanju su incidenti, ekscesi, odavanje i uglavnom u svakom slučaju jedan potpuno negativistički pristup koji je zatamio ustvari osnovnu funkciju imanja dobra kao što je informacija. A na početku sam rekao da ukupno čovječanstvo nije uložilo toliko truda u niti jednu aktivnost kao što je aktivnost pripreme, skupljanja, obrade i zaštite informacija kao dobra. Prema tome, iz toga proizlazi jedna velika odgovornost koja se nameće ne samo kroz ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju koji naravno se može i treba se popraviti, posebice u ovim neću reći pravnim okvirima, ali institucionalnim okvirima radi pozicije da može ozbiljno djelovati. Nadalje, da se pokušam referirati na sam prijedlog zakona. Naime, u prijedlogu zakona dominira nacionalna sigurnost, odnosno suština je naprosto opisana u članku 1. stavka 2. Tako da se taj stavak 1. članka pojavljuje čak 21 puta u ovih 21 članaka. Znači pojavljuje se 21 puta u 21 članaka koliko ih ima. Zbog toga se naravno postavlja pitanje da li je to operacionizacija dugoročnog cilja utvrđenog nacionalnim programa informacijske sigurnosti Republike Hrvatske, a to je razvoj informacijskog društva bez čega će biti upitna bilo kakva gospodarska perspektiva Republike Hrvatske u idućem desetljeću. Znači vrlo jasno sada pokušavam kazati ono što sam u uvodu govorio, na koji način u samom zakonu moramo pojačati onu glavnu smisao ovog zakona, a to je razvoj informacijskog društva kao preduvjeta gospodarske perspektive Republike Hrvatske i to je ustvari ključna riječ. Naravno da bi se to na takav način učinilo i postiglo, nužno je osigurati i tehničku i poslovnu sigurnost. Tehnička sigurnost predstavlja sigurnost prijenosa i zaštita sadržaja od neovlaštenog pristupa i osigurava se hardverskim i softverskim rješenjima. To je područje suradnje stručnjaka za sigurnost pružatelja telekomunikacijskih usluga i inžinjera za sigurnost u organizacijama naravno i poduzećima i ustanovama korisnika telekomunikacijskih usluga. Mi držimo da je ova tehnička sigurnost mora biti posebno naglašena i vrlo precizno definirana u samim pozicijama ovog zakona. Drugo, poslovna sigurnost. Poslovna sigurnost svodi se na osiguravanje vjerodostojnosti sadržaja i nedvojbenog prepoznavanja pošiljatelja sustava javnog i privatnog ključa. To se osigurava elektroničkim potpisom. Poslovna sigurnost preduvjet je za širu primjenu elektroničkog poslovanja. Elektronički potpis ovjeravaju ovlašteni izdavatelji certifikata, a to je za nas u Republici Hrvatskoj za sada samo FINA. Ona ima opremu i izdaje certifikate za elektroničke potpise po vrlo prihvatljivim cijenama. O elektroničkom potpisu u Republici Hrvatskoj postoji zakon koji je usklađen sa preporukama Europske unije. Ako treba još nešto usklađivati, onda o tome i nadalje brigu treba voditi FINA. Može se reći da na nacionalnoj razini postoje zakonski i tehnički uvjeti za širu primjenu elektroničkog poslovanja. Glavni problem je što gospodarstvo malo zna o potencijalima elektroničkog poslovanja, vrlo malo i vrlo je oskudna primjena upravo tog poslovanja koja je preduvjet valorizaciji svega ovoga o čemu govorimo. Postoje također o tome istraživanja koja su provedena po narudžbi i na zahtjev Hrvatske gospodarske komore i ureda za elektronsku Hrvatsku, a javna uprava ne pruža usluge koje bi bile od koristi gospodarstvu i građanstvu i to je ustvari naša sadašnja slika stanja koja je negativna i sam zakon naravno neće moći u bitnoj mjeri to popraviti. I upravo u tom smislu treba redizajnirati poslovne procese u državnoj upravi i javnim službama. Mi u klubu HSS-a držimo da je dobrodošao ovaj prijedlog zakona o sustavu informacijske sigurnosti. Mislim da između jednog i drugog čitanja se može u značajnoj mjeri popraviti ova nedominacija primjene ili na koji način valorizirati informacijska dobra, da se mogu pojačati institucionalne pozicije koje pomalo nedostaju i skrivaju se unutar ureda Vijeća za nacionalnu sigurnost i da bi na taj način mogli doći do kvalitetnog zakona koji će naprosto prije svega za gospodarstvo otvoriti one perspektive koje on treba otvoriti. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime kluba HSP-a, gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovani državni tajniče. Znam da vam nije lako jer vidljivo je da ovaj prijedlog zakona nije pisalo Ministarstvo pravosuđa nego je pisala Obavještajna zajednica, to je vidljivo iz numeracije stranica i opet ukazujemo Vladi da je očito nužno imati u Vladi osobu, ministra, potpredsjednika Vlade koji će biti zadužen za Obavještajnu zajednicu, za cijeli ovaj sustav. Naime oni imaju numeraciju kao što je vidljiva, jedan, ima 24 ukupno stranica i onda oni to numeriraju 1/1, 1/2 itd. kako ide. Ali ajmo se mi vratiti na ove zakonske tekstove. Žao mi je, slušao sam i kolegu Markova i kolegu Ćosića, ali nisu rekli ono što je najvažnije kazati, što ću ja u ime Hrvatske stranke prava kazati. Naime temeljna poruka prijedloga Zakona o sustavu informacijske sigurnosti je ta da ćemo u najboljem slučaju, naglašavam najboljem slučaju, u travnju 2009. godine zakonski, odnosno pravno uspostaviti novi sustav informacijske sigurnosti. Znači u najboljem slučaju u travnju 2009. godine imati ćemo zakonske okvire, odnosno pravne okvire za uspostavu informacijske sigurnosti. Da je tome tako, pogledajte prijelazne i završne odredbe koje vam sve govore o tome tko treba donijeti podzakonske propise i u kojem roku pa ćete vidjeti jednostavno da je tome tako. Prvo znači Vlada treba donijeti uredbu o mjerama sigurnosti i to u roku od 9 mjeseci. Onda uredbu o poslovima središnjih državnih tijela informacijske sigurnost, rok je za taj dio 18 mjeseci i onda ima dalje uredbu o poslovima koordinatora informacijske sigurnost, rok za donošenje je 18 mjeseci od dana stupanja na snagu ovoga zakona. Sada idemo dalje, podzakonski propisi koji vam govore o tome kada će se donijeti ostali pravilnici pa će vam odmah sve biti jasno. Pogledajte članke 19. odnosno 20. Veli Zavod za sigurnost informacijskog sustava donijet će pravilnik iz članka 9. u roku od 15 mjeseci. E sada tijela ova o kojima je gospodin Markov govorio, oni će u roku 18 mjeseci pa onda ostala tijela u roku 15 plus 3 plus ovaj dio veli s rokom provedbe od 6 mjeseci. Znači podzakonski će to biti uspostavljeno ako se budemo pridržavali rokova, a znamo da su za Vladu i ministarstva svi rokovi instruktivni. Oni su uvijek instruktivni, imamo većinu propisa gdje je utvrđeno da će Vlada, odnosno nadležna ministarstva, pravne osobe kako je ovdje kazano donijeti odgovarajuće propise, ali oni to ne donose i ti rokovi su instruktivni. Znači, pod uvjetom da Vlada, nadležna tijela koja su predviđena za donošenje podzakonskih propisa se pridržavaju rokova u zakonu, imat ćemo pravno uspostavljen sustav, pravno kažem, ne organizacijski, nego samo pravno. Imat ćemo ga uspostavljenog u travnju 2009. godine, ali kažem pod najboljim uvjetima. I što, o čemu mi onda danas govorimo? O nečemu što će biti kao takvo pravno uspostavljeno 2009. godine u travnju i mi sad govorimo ovdje kako je to bitan iskorak, kako smo mi tu napravili nešto ogromno. Ma šta smo napravili ljudi moji? Što smo napravili da mi danas donesemo ovaj Zakon pa da uspijemo skratiti te rokove, nek to bude u travnju, ne u travnju, nego nek bude u ožujku 2009. godine. Nismo ništa napravili. Znači ajmo mi sad otvoreno porazgovarati ako hoćemo imati učinkovit sustav informacijske sigurnosti kako i na koji način ćemo to napraviti. Na ovaj način nećemo sigurno napraviti s obzirom da je ovim Zakonom, što je samo utvrđeno? Dati su, prije svega pojmovnik je dat u članku 2. što je prepisano iz literature vezano za obavještajnu zajednicu i za ovaj dio sigurnosti. Jedino je kazano članak 5. da je Ured vijeća za nacionalnu sigurnost središnje državno tijelo, što je u redu. Također kazano je u članku 8. da je Zavod za sigurnost informacijskih sustava također središnje državno tijelo i kazano je da poslove prevencije i uklanjanja problema vezanih za sigurnost računalnih … [[Govornik se ne razumije.]] u Republici Hrvatskoj obavlja nacionalno tijelo za prevenciju i odgovor na računalne ugroze, u daljnjem tekstu … [[Govornik se ne razumije.]] E samo je to kazano u ovome Zakonu i onda se prešlo na prijelazne i završne odredbe u kojima je kazano kad će se donositi podzakonski propisi. Prema tome, mogli ste to i skratiti, kazati da Hrvatskoj treba Zakon o informacijskoj sigurnosti, ali donijet će se i kakav će biti o tome nek odlučuje Vlada Republike Hrvatske i sva nadležna tijela, sigurnosne službe, Ured vijeća za nacionalnu sigurnost i sve pravne osobe koje su ovdje kao takve nominirane. Prema tome, ovo je vrlo loša poruka i za Hrvatski sabor i za hrvatske građane kako i na koji način mi mislimo uspostaviti sustav informacijske sigurnosti. E sad je posebno još zanimljiva stvar i ne znam ako ste čitali, a znamo kakav je bio tekst Zakona o tajnosti podataka, ali situacija može biti još gora. Znači prema Zakonu o tajnosti podataka koji smo obavili prvo čitanje vidljivo je da se sve i svašta može staviti, klasificirati kao tajni podatak, ali idemo dalje. Ovdje se predviđa i to, veli prema tome važno je uočiti i da podaci kaže koji nisu klasificirani mogu imati veliku važnost pa se i za njih primjenjuje odgovarajući skup mjera i standarda koji služi očuvanju svojstva cjelovitosti i raspoloživosti podataka. Znači, ama sad sve može biti kao takvo spriječena dostupnost javnosti i informacijama. Prvo, imamo znači u Zakonu o tajnosti podataka da i općine i gradovi i županije i svi mogu utvrditi da je neki podatak kao takav se treba, odnosno mogu ga klasificirati s određenim stupnjem javnosti. A sad ovdje idu dalje, pa kažu ipak nešto može biti važno, pa kao takvo treba čuvati bez obzira što je možda netko zaboravio to klasificirati. Prema tome, to su dosta loše poruke u smislu onoga što svi u Hrvatskoj hoće. Svi u Hrvatskoj hoće da imamo obavještajnu zajednicu koja će stručno i profesionalno raditi svoj posao, da imamo obavještajnu zajednicu koja će postupati prema zakonskima propisima i da s druge, s treće strane imamo, da hrvatski građani imaju punu sigurnost da se neće zlorabiti tajne službe u smislu kršenja ljudskih prava ili nekih drugih prava i sloboda građanskih, ali na žalost vidljivo je da se tome treba, da tome na žalost ne odgovara ni ovaj Zakon niti imamo. E sad idemo na onaj dio što bi zakon u biti trebao regulirati. To se kaže i u ovome. Kaže novi zakon bi trebao regulirati 5 sigurnosnih područja za razvoj mjera i standarda informacijske sigurnosti, sigurnosna provjera osobe, fizička sigurnost, sigurnost podataka, sigurnost informacijskog sustava i sigurnost vanjske suradnje, industrijska sigurnost. I što je od ovih 5 područja, što je u zakonu regulirano? Ništa. U zakonu ništa nije regulirano ni za jedno ovo područje, a hoćemo li donijeti zakon gdje će to biti regulirano onda ta područja razradimo. Reguliramo sigurnosnu provjeru osoblja. Imali smo slučaj Jadranka protiv Jadranke vezano za onaj savjet za civilno društvo, za razvoj civilnog društva. Znamo kako je napravljeno, ali ista je situacija bila sa podzakonskima propisima da je kazano da će Vlada donijeti, Vlada nije donijela, pa smo vidjeli što se dogodilo. Čak je bila upozorba iz Europske Komisije na ovu problematiku. Pa hoćemo li mi regulirati sigurnosnu provjeru? Ako hoćemo onda regulirajmo pa odredimo zakonski koji krug osoba kao takav može biti da će proći sigurnosnu provjeru i to koje će proći djelomično sigurnosnu provjeru, tko će proći potpunu sigurnosnu provjeru i kako, na koji način građani, hrvatski građani koji se natječu ili za državnu upravu ili negdje drugdje unaprijed moraju znati da će kao, ako se natječu za takvo neko radno mjesto da će se nad njima provesti sigurnosna provjera. Prema tome, ajmo odrediti pravila igre unaprijed, odredimo jasna pravila igre i na taj način ćemo spriječiti sve ove slučajeve kao takve koji su se javljali i koji su bacali loše svijetlo na rad sigurnosnih službi iako u ovom slučaju kažem kao mnogim drugima sigurnosne službe uopće nisu krive, nego su morale postupati po nalozima nadležnih tijela. E sad smo kod toga pitanja. E sad tko je nadležan tražiti sigurnosnu provjeru i za koga? Da li može jedan ured tražiti sigurnosnu provjeru za savjet koji imenuje Vlada? Ne može. Jer to treba Vlada tražiti ili osoba koja je u Vladi zadužena za taj dio. Ne možemo mi ovdje kao saborski zastupnici recimo tražiti sigurnosnu provjeru za radnike koji će obnavljati sud u Osijeku, je li tako? A da li radnici koji će obnavljati sud u Osijeku moraju proći sigurnosnu provjeru? Moraju. A zašto moraju proći? Zato što su zgrade sudova određene kao zgrade od sigurnosne važnosti za Hrvatsku, a čak i za područje obrane ako se gledaju drugi propisi. A tko to treba tražiti? Treba tražiti Ministarstvo pravosuđa. I kad je bilo u javnosti ta priča Ministarstvo pravosuđa šuti, a ono je ovlašteno tražiti takvu situaciju. Tko je ovlašten tražiti sigurnosnu provjeru za radnike koji rade, obnavljaju recimo zgrade Ministarstva vanjskih poslova? Imali smo odnosno Europskih integracija i vanjskih poslova, imali smo tu situaciju. Ministarstvo vanjskih poslova. A vidjeli smo kakva je bila situacija da su se tamo šetali ljudi, otvoreno je gradilište. I svi se čude kako je moguće, što je bio slučaj i firme valjda "Koning" koja je dala posao nekome drugome. A zna se da su tu pravila igre jasna. Unaprijed dobiješ posao, pošalješ krug radnika koji će unutra raditi. Tako vam je svagdje u svijetu. To nije izmišljanje tople vode. To, tako vam se to radi. Dobije se popis i provede se prvo provjera kroz onu bazu podataka kažnjavanja, je li kažnjavan, nije kažnjavan, vodi li se postupak ili ne? E, sad ovisno dalje o tome gdje se takav radnik, koji to radi može doći u posjed ili pristup svemu, onda će se vidjeti, ali tu se … [[Govornik se ne razumije.]] da li će se ići i dubinska provjera odnosno djelomična, ili će se ići potpuna provjera. Prema tome, odredimo pravila igre. Znamo kako se to radi. I nemojmo ovdje prodavati toplu vodu. I posebno je prodavanje tople vode ne znam, zašto vam je to uopće trebalo. Veli da je bit veli ovoga zakonskoga prijedloga, utvrditi hijerarhiju propisa informacijske sigurnosti. Zanimljivo! Ili da kaže, i onda to ne znaju dobro ni navesti. Što je još gore. Veli prvo, nacionalna politika, onda idu na uredbe, pravilnike, interne akte za nadzor i provedbu. A di su vam zakoni? Prema tome, nemojte nam govoriti da nešto uređujete. Ne uređujete ništa. Ako hoćete urediti, uredite ovako kako kaže klub HSP-a i onda ćemo imati zakonski propis koji će odgovoriti na sve ove stvari. Imat ćemo informacijski sustav sigurnosti i pomoći ćemo i Sigurnosno-obavještajnoj zajednici. I pomoći ćemo hrvatskih građanima. Ali regulirajmo to ljudi! A nemojmo dopuštati ovu varijantu, da se kaže donosimo zakon, a sve ostalo će urediti Vlada, ministarstva, središnja tijela, pravne osobe. A kad će u najboljem slučaju u roku 24 mjeseca, ali od dana stupanja na snagu zakona. Pa kud to vodi?
Hvala. U ime kluba IDS-a, gospođa zastupnica Dorotea Pešić Bukovac. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, poštovane kolegice i kolege! Klub IDS-a ne može podržati ovaj Prijedlog zakona o sustavu informacijske sigurnosti iz više razloga. I ako se u nekim segmentima do drugog čitanja radikalno ne promjene. Problemi koji bi mogli proizaći iz ovog prijedlog zakona su ogromni, pa se ne može olako pristupiti donošenju ovog zakona. Evo, ja ću navesti samo tri segmenta koja su loše riješena u ovom zakonu, a to je zaštita privatnosti. Tko će raditi aplikacije već se unaprijed znači dodjeljuje nekome posao i kaznene odredbe za zlouporabu nisu riješene. Ovaj zakon će se primjenjivati na široki spektar ljudi, odnosno na državna tijela, na tijela jedinica lokalne samouprave te na pravne osobe sa javnim ovlastima. Znači, na sve one koji koriste klasificirane i neklasificirane podatke, te na pravne i fizičke osobe koje ostvaruju pristup ili postupaju sa klasificiranim i neklasificiranim podacima. U članku 3. ovoga prijedloga navodi se da je potrebno donijeti nacionalnu politiku informacijske sigurnosti u Republici Hrvatskoj kao temeljni dokument informacijske sigurnosti, jer bi ona trebala utvrditi "temeljne ciljeve, načela i dosege primjene informacijske sigurnosti koja je nužna za sustavno kreiranje i provedbu mjera i standarda sigurnosnih područja informatičke sigurnosti". Zato je po nama trebalo biti logično da se najprije donese nacionalna politika informacijske sigurnosti a onda paralelno da se donose zakoni. Zakon o informacijskoj sigurnosti, Zakon o tajnosti podataka te Zakon o sigurnosno-obavještajnom sustavu Republike Hrvatske. Znači, da bi bilo dobro da su sva ova tri navedena zakona, da se zajedno raspravljalo na našoj sjednici, kako bi se stakla cjelovita slika o ovom iznimno važnom području, te da bi se izbjegli eventualna preklapanja ili ponavljanja. Ali isto tako da bi se uskladili predviđeni rokovi za donošenje pojedinih podzakonskih akata. Evo primjera. Od članka 16. do 12. Zakona o sigurnosno-obavještajnom sustavu Republike Hrvatske uređuje se djelokrug, način postupanja i ustrojstva Ureda Vijeća za nacionalnu sigurnost koji se onda u većem dijelu prepisuje u ovaj prijedlog zakona. To imate u članku 5. Također se člankom od 13. do 17. uređuje djelokrug i ustrojstvo Zavoda za sigurnost informacijskih sustava koji se opet ponavlja u većem dijelu ovog prijedloga zakona. Postavlja se pitanje, jesu li se mogla izbjeći ova ponavljanja, odnosno jednim zakonom u potpunosti definirati djelokrug i ovlasti navedenih tijela? A u drugome detaljnije razraditi pojedina područja kao što su provedba informacijske sigurnosti ili nadzor informacijske sigurnosti? A ne rješavati važna pitanja kao što je npr. ograničenje uporabe podataka u tijelima javne vlasti i pravnim osobama kroz podzakonske akte. Naime, ovaj prijedlog zakona predviđa donošenje cijelog niza vrlo složenih podzakonskih akata odnosno propisa informacijske sigurnosti od kojih pojedinih trebaju se donijeti u roku od 18 mjeseci od donošenja zakona. To je npr. Pravilnik o provedbi i Pravilnik o nadzoru mjera i standarda informacijske sigurnosti, dok se Pravilnik o standardima sigurnosne provjere osoblja, Pravilnik o standardima fizičke sigurnosti i sigurnosti podataka, kojim se reguliraju standardi zaštite tajnosti i ograničenja uporebe klasificiranih i neklasificiranih podataka u tijelima javne vlasti i pravnim osobama koje donosi Ured Vijeća za nacionalnu sigurnost, oni to trebaju donijeti u roku od 15 mjeseci od dana stupanja na snagu ovog zakona. Znači, da ćemo imati najmanje duplo podzakonskih akata nego što uopće imamo članaka u samome zakonu. Mislim da to nije dobro. A imali smo do sada iskustva da nikada nismo mogli dobiti podzakonske akte na uvid jer je to nekakva tajna. Pravilnici se u pravilu skrivaju. Znači, najprije po nama se trebala donijeti nacionalna strategija a onda Zakon o sigurnosnim službama, Zakon o tajnosti podataka, informacijskoj sigurnosti i sigurnosnoj provjeri. Jer, sad će se donijeti svi drugi zakoni a nacionalna strategija na kraju. Znači da će ovi svi sami sebi donositi strategiju po kojoj će raditi. Čini mi se da su se malo poremetili redoslijedi. Nadalje, iako se kroz cijeli zakon spominju NATO i Europska unija i njihovi standardi i kako je potrebno da se mi usklađujemo sa njihovom stečevinom i praksom, i Europske unije i NATO-a ovaj zakon ne nosi oznaku P.Z.E. što još dodatno dovodi u sumnju razloge donošenja ovog zakona na ovakav način koji nam je predložen. Isto tako, mi u IDS-u smatramo da je ovo na neki način i politički zakon, barem u nekim dijelovima. Zašto to govorim? Zato što cjelokupni posao implementacije ovog zakona, ispuštanja, delegiranja na lokalnu samoupravu radit će dvije državne firme a sigurno ne možemo izbjeći da kažemo da te firme u Hrvatskoj vode ljudi iz HDZ-a. Pa onda mi se čini da je to puko zbrinjavanje i osiguranje posla tim firmama i tim ljudima koji su na vodećim položajima tih firmi. A to da budemo precizni to su APIS i FINA. FINA znamo da je izgubila veliki dio poslova jer su banke preuzele poslovanje što se tiče trgovačkih društava i fizičkih osoba odnosno obrtnika a APIS je državno poduzeće koje je osnovano zajedno sa gradom Zagrebom. Ima 250 zaposlenih, to je bivši Zavod za informatičku djelatnost, koji i sada održava aplikacije za ministarstva ali ga grad Zagreb kao suosnivač ne koristi jer su prilično skupi. Jedino isto što je jako važno po našem mišljenju da u zakonu nije riješeno pravo na privatnost podataka što po nama zadire duboko u poštivanje ljudskih prava. Zna se da se to može riješiti na razne načine i vrlo jednostavno kodovima, lozinkama odnosno paswordima kao što je to već riješeno u nekim zemljama Europske unije koje čak primjerice u Estoniji glasaju na izborima a svejedno im je zagarantirana privatnost isto tako u Velikoj Britaniji. I mislim da nisu dobro odnosno nisu nikako razrađene kaznene odredbe za zlouporabu u ovome zakonu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Teško je ovdje sada s pouzdanjem reći što je zavelo predlagatelja, da li silina i raskoš njegova političkog talenta ili potpuno nepoznavanje teme koju obrađuje. Tek ovaj bi zakon trebao pisati isponova. Zakon je pun nejasnoća. Umjesto da uvodi red u područja na koja se odnosi on stvara zbrku i konfuziju. Prva se nejasnoća javlja već kod naziva zakona. Informacijski sustav je svaki komunikacijski, računalni ili drugi elektronički sustav u kojem se podaci obrađuju, pohranjuju ili prenose tako da budu dostupni i upotrebljivi za ovlaštene korisnike s pravom, kaže predlagatelj. Pa umjesto da svoj prijedlog jasno i logično nazove Zakon o sigurnosti informacijskih sustava jer o tome je ovdje riječ on ga naziva Zakon o sustavu informacijske sigurnosti. Time se počinje stvarati zbrka pojmova koja ovaj prijedlog prati od početka do kraja. Posve je očito da se ovdje radi o nekakvom prijevodu, ne znamo kojega teksta ni s kojeg jezika i da je onaj tko se prevođenja prihvatio niti poznaje materiju na koju se tekst odnosi niti poznaje jezik na koji prevodi upravo hrvatski jezik, pa mu je poduhvat potpuno neuspio. Pojmovi koji se u njemu iznose nemaju svoje zorove ni jasna značenja pa je posve nejasno na što predlagatelj uopće misli. Tako već prva definicija kaže da je informacijska sigurnost skup mjera i standarda. Sigurnost uopće pa tako i ona informacijska može biti stanje nekog sustava a ne skup mjera, kao što je zdravlje stanje organizma a liječenje skup mjera koje se poduzimaju da se povrati narušeno zdravlje. S tako pogrešno definiranim pojmovima gdje se nejasno nejasnim objašnjava dobivamo jedan galimatijas koji zapravo ne znači ništa. Nejasan je i obuhvat zakona, tj. nije posve jasno na koga se zakon odnosi. Naime, u uvodnome dijelu u kojem predlagatelj iznosi ocjenu stanja i svoj motiv za predlagatelja zakona kaže se kako je nacionalni program obuhvatio planiranje mjera informacijske sigurnosti za različite stupove vlasti, izvršnu, zakonodavnu i sudbenu te za različite razine vlasti, državnu i lokalnu, a onda posebno još i za javne institucije, građanstvo i privatni sektor. Pri tom je način propisivanja te sadržaj i opseg mjera bitno različit i primjeren potrebama svakog od ovih segmenata društva. Uistinu, tako bi i trebalo biti. Međutim, u samom zakonu u članku 1. kaže se da se ovaj zakon primjenjuje na državna tijela, tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave te na pravne osobe s javnim ovlastima koje u svom djelokrugu koriste klasificirane i neklasificirane podatke. Na stranu što je tekst nepismen, što predlagatelj ne zna da se u hrvatskom jeziku glagol koristiti upotrebljava isključivo u svom povratnom obliku. Dakle, koristiti se nekim ili nečim a ne koristiti nekoga ili nešto. To je ovdje manje bitno. Ali proširiti obuhvat zakona, proširiti njegovu primjenu na sve i svakoga suprotno nacionalnom programu uistinu je nedopustivo. Jer priznat ćete pa ne može se ista razina zaštite informacijskog sustava primjenjivati na Vladu, Ministarstvo obrane, unutarnjih i vanjskih poslova, na Glavni stožer oružanih snaga i na Grad Koprivnicu na primjer. Zakon je dakle potpuno pogrešno strukturiran. On bi morao imati posebne i jasno odijeljene glave. Zaštita informacijske sigurnosti u tijelima izvršne vlasti. Zaštita informacijske sigurnosti u tijelima zakonodavne vlasti. Zaštita informacijske sigurnosti u tijelima sudbene vlasti. U javnim institucijama. U privatnom sektoru i u građanstvu. A onda bi u svakoj od tih glava trebalo jasno i precizno naznačiti. Sadržaj i opseg mjera da bi se postigla i održala informacijska sigurnost. Te mjere moraju s jedne strane biti efikasne da bi se postigao cilj, a s druge strane ne smiju prelaziti granice ljudskih prava i sloboda kada je riječ o zaštiti informacijske sigurnosti u građanstvu niti građanskog prava da se dođe do informacije kada je riječ o tijelima s javnim ovlastima. Takve podjele u zakonu nema. Sve je tu strpano u jedan lonac pa se kuhanjem dobila gusta i mutna juha, antipatična i neprobavljiva. O nekim od sastojaka te kaše ne znamo ništa. Na početku se definiraju pojmovi koje uopće ne treba definirati jer su posve jasni. Kao što je to pojam informacijskog sustava. Ali se nigdje ne definira pojam na primjer koordinatora informacijske sigurnosti koji se u zakonu pojavljuje iznenada u članku 16. kao svojevrsni «deus ex mahea». Što bi taj pojam trebao značiti i koje su ovlasti tih komesara informacijske ere ostaje potpuno nejasno. Znamo samo da će temeljem njihova mišljenja središnje tijelo za informacijsku sigurnost moći pokretati postupak utvrđivanja odgovornosti za propuste. A tko je središnje tijelo? Ni manje ni više nego Ured Vijeća za nacionalnu sigurnost. To je tijelo dio obavještajnog sustava u ovoj zemlji. Znači obavještajni će aparat tajne službe utvrđivati odgovornost građana ove zemlje ako neki tamo koordinator informacijske sigurnosti o kojem ne znamo ništa napiše nepovoljan izvještaj. A u kojim će to tijelima djelovati ti koordinatori? Gdje će to oni provoditi nadzor? U svim onima u kojima silom ovog zakona ne djeluju obavještajne službe direktno. A gdje to one djeluju direktno? To piše u članku 16. Nadležne sigurnosno-obavještajne agencije nadzor provode u tijelima državne uprave. Znači ne samo u ministarstvima nego i u različitim državnim uredima i zavodima. U Zavodu za zapošljavanje na primjer, u Zavodu za zaštitu spomenika kulture ili Hidrometeorološkom zavodu Hrvatske. Ali i u državnim uredima po županijama i uredima Grada Zagreba koji ima položaj županije. Svugdje će tu agenti S.O.A.-e moći vršljati po računalima kako hoće i svoje izvještaje slati u Uredu Vijeća za nacionalnu sigurnost koji će onda poduzimati postupak utvrđivanja odgovornosti za propuste. Prestrašno. Ovo je apsolutno nedopustivo. Ovaj je zakon opasan. On neće dovesti do sigurnosti informacijskih sustava nego do potpune nesigurnosti građana koji će biti izloženi kontroli obavještajnih agencija i famoznih koordinatora informacijske sigurnosti koji nisu ništa drugo nego svojevrsni agenti pripadnici jer i oni svoje izvještaje šalju Uredu Vijeća za nacionalnu sigurnost. Ja neću ovdje spekulirati o tome je li namjera predlagatelja loša ili je ovaj Prijedlog zakona samo posljedica potpunog nesnalaženja u temi, ali bilo ovako ili onako njega se ne smije pustiti u drugo čitanje. Bilo bi to potpuno neodgovorno. Da ni sam predlagatelj nije siguran u kvalitetu zakonskog prijedloga pokazuje činjenica što je on već bio u dnevnom redu Sabora i to u svibnju prošle godine. Ali je povućen iz procedure. No nažalost ni njegova dorada nije uspjela. Treba li Hrvatskoj Zakon o sigurnosti informacijskih sustava? Treba. Mogućnost upada u informacijske sustave državnih tijela ali i informacijske sustave kojima se svakodnevno koriste građani predstavlja prijetnju ne samo za državu nego i za građane. Te sustave treba zaštititi. O tome nitko ne dvoji. Ali to se jednostavno ne može raditi na ovakav način. Prema tome do kvalitetnog zakonskog teksta nećemo doći popravljajući ovaj do drugog čitanja. Jednostavno zato što je on tako pogrešno strukturiran, tako mutan i nejasan i u toj tami koju proizvodi tako opasan da ga je popraviti jednostavno nemoguće. Odbijmo ga u ime pameti, u ime zaštite ljudskih prava i sloboda, u ime odgovornosti prema državi. U ime poziva koji smo prihvatili obavljati onda kada smo izabrani za zastupnike građana ove zemlje. Klub SDP-a će to učiniti. Hvala.
Hvala. U 10 i 47 je prošlo vrijeme za prijavu od 10 minuta. Na redu je Klub HNS-a gospodin zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo zadnji put kad smo raspravljali o jednom dijelu ovog Zakona, a radilo se o prvom dijelu. Tako je to i rečeno. I tako i u obrazloženju piše. To je Zakon o tajnosti podataka. Kad sam krenuo u svoju raspravu onda ste gospodo iz HDZ-a bukom i galamom me spriječili da raspravljam o tome. Nadam se da ćete mi danas dozvoliti da nešto kažem o ovom prijedlogu. Slažem se u potpunosti sa onim što je rekao kolega Pero i kolega, kolega Kovačević i kolega Stazić i sve one primjedbe koje su iznijeli u svakom slučaju stoje. Klub HNS-a neće podržati ovaj zakon, ovaj Prijedlog zakona i ovo prvo čitanje i nismo uopće da to uđe u drugo čitanje jer smatramo da ovaj zakon zajedno sa Zakonom o tajnosti podataka predstavlja ustvari Zakon o cenzuri. Dozvolili smo u Zakonu o tajnosti podataka nekom običnom činovniku, bilo kojem u ovoj našoj lijepoj domovini da određeni podatak proglasi tajnim, a vi znate da svi podaci ulaze u nekakve baze podataka koje su dio nekakvog informacijskog sustava i jedan klik na jednu kućicu koja piše «tajno», «vrlo tajno» ili ne znam kako smo to sve označili, to znači da je taj podatak sigurno se nikad nigdje ne smije pojaviti. A mi smo to omogućili bilo kojem činovniku u ovoj našoj zemlji. Znači gospodo ovo zajedno sa onim tamo predstavlja u svakom slučaju Zakon o cenzuri. A što se tiče samog ovog Prijedloga počeo bih sa onom pričom Europa i NATO. U samom obrazloženju koje je usput budi rečeno puno veće nego što je i sam zakon jer vjerojatno ste nas htjeli impresionirati sa svim onim stvarima koje ste naveli u obrazloženju i od nas napraviti nekakve male pokorne piunčiće koji će dići ruku za nešto što ima toliko veliko i toliko snažno obrazloženje potkrijepljeno sa NATO-om i sa EU-om i jednostavno ste mislili da ćemo samo dići ruku za to samo zato što ste vi to naveli u obrazloženju. Ako je već to usklađivanje sa nekakvom Europom zašto taj prijedlog zakona nema oznaku: "E"? Nema oznaku zato što to nema nikakve veze sa bilo kakvim usklađenjima jer po sadržaju, a o sadržaju su kolege prije mene govorili, ne vrijedi mi opće govoriti jer ustvari ga ni nema, osim onih par stvari koje se uvode nove. O samom sadržaju nema ništa. Jer sve će se urediti uredbama i pravilnicima. A sad bi vam što se tiče naših uredbi i naših pravilnika pročitao zastupničko pitanje kolege Dragutina Lesara koje je postavio predsjedniku Vlade gospodinu Ivi Sanaderu. Pitao je da mu se dostavi samo 3 stvari, a to je koje smo mi podzakonske akte donijeli u razdoblju od 22. prosinca 2003. do danas. Znači koje je Vlada donijela u zakonski predviđenom roku, koje je donijela van zakonski predviđenog roka i nije donijela usprkos zakonski predviđenom roku? I sad dolazi odgovor naše potpredsjednice Vlade gospođe Jadranke Kosor. I ona kaže, izvješće, ovako kaže, nije bila u mogućnosti prikupiti sve potrebne podatke za dostavu odgovora na predmetno zastupničko pitanje. Mi da vam budem iskren kad smo to vidjeli htjeli smo ovaj odgovor dati na vještačenje, jer smo mislili da netko tu nije normalan. Ako mi donosimo nekakve prijedloge, pravilnika, uredbe i ne znam čega sve ne da Vlada ne zna koliko toga je trebala donijeti. Tko je tu lud? Zašto smo to uopće upisali onda? A ovaj cijeli zakon koji danas, prijedlog zakona koji je trebao danas donijeti se svodi na pravilnik. A ne znamo ni koliko smo pravilnika u prošlosti trebali donijeti. Pa to je tragično, to je zbilja tragično. A sad bi se vratio na onu priču koju ponavljam kad god se e-Hrvatska pojavi ovdje u Saboru, a to je pitanje identifikacijskog broja za svakog građana u Hrvatskoj. Mi ga imamo. Zove se JMBG. Vjerojatno nam se ne sviđa zato što počinje sa "J". Ajmo ga promijeniti nek se zove bilo kako. Nazovimo ga, ne znam, ID, bilo šta. "H" stavimo naprijed, eto, HMBG. Ali gospodo, to je jedino što informatičari prepoznaju. To je jedino što u bazama u čitavoj Hrvatskoj funkcionira. Mi sad gospodin Šuker se hvali sa nekakvim glupostima o poreznom broju. Pa mi svi imamo svoje brojeve. Zar će korupciju riješiti uvođenje poreznog broja? Ako se želi riješiti korupcija moglo se rješavati i po JMBG-u. A da ne govorimo o tome da e-zdravstvo uvodi svoj broj. E-pravosuđe će uvesti svoj broj. E-gruntovnica će uvesti svoj broj. E-porezna uprava će imati svoj broj. I šta ćemo na kraju imati? Ništa gospodo. Imat ćemo brojeve koje nikad kako to gospodin Kirin kaže neće funkcionirati ni po horizontali ni po vertikali. I nikad to nećemo moći upariti i nikad nećemo znati šta imamo u sustavima, u informacijskim sustavima. I uz ovakav prijedlogu u svakom slučaju ne može klub HNS-a ovo podržati. Podržavamo sve one prijedloge koji su bili prije nas, a to je gospodo ovakvu glupost nemojmo dati da ide u drugo čitanje.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik u ime kluba HSLS-a, Kramarić.
Hvala štovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Štovana državna tajnice, kolegice i kolege. Očito da bi predlagatelja ovoga zakona poslije svega ovoga što se govorilo u ime parlamentarnih klubova morao dobro razmisliti i kakav će jedan tekst zakona ponuditi za drugo čitanje. Jer očito da doista postoji čitav niz, odnosno dijelova tekstova koji svakako rješenja koja svakako izazivaju opravdanu skepsu kod nas zastupnika. Svakako, mislim ne treba previše govoriti o općim mjestima da se paradigma promijenila, da više ne samo da odavno ne živimo samo u Gutenbergovoj galaksiji, da ne živimo više ni u Klunoboj galaksiji, da doista … [[Govornik se ne razumije.]] nova paradigma, nova znanstvena evolucija i da ovo informacijsko društvo postaje dio naše stvarnosti i da nije nimalo jednostavno pronaći prave odgovore i rješenja koja nude ovo novo društvo. Ti izazovi su preveliki. A svakako jedno od način je i to da postignu jedan elementarni stupanj sigurnosti kako bi sačuvali i naš vlastiti dignitet. Kada se je tamo prije 30-ak godina u Americi počelo pričati o informatičkome pravo onda znam sjećam da su mnogi ljudi nije im bilo jasno o čemu se govori. Evo upravo to što se prije 30-ak godina tamo otvaralo kao problem i postavlja se i nama kao problem. I svakako da je ta informacijska sigurnost, da je temeljna pretpostavka razvoja suvremenoga društva. I nama se čini da Vlada već kasni sa prijedlogom ovoga zakona, jer veliki broj državnih tijela, radnih agencija i tijela lokalne i regionalne samouprave koristi informacijske tehnologije koje su relativno nezaštićene i kao takav su izvor mogućih zlouporaba. I na kraju konačno to i sam predlagatelj i priznaje na početku teksta na stranici 2. da kaže da najveći broj tijela državne uprave u Republici Hrvatskoj nemaju kadrovske resurse, to ću morati priznati da ne znam što znači ovo kadrovski resursi, da bi su tu trebalo ipak malo da ovaj birokratski jezik koji je ovako vrlo neprecizan ipak prilagoditi normama suvremenoga hrvatskoga književnoga jezika, dakle i potrebna znanja za donošenje implementacije ovakvih mjera i standarda te propisa, koje još nije niti donio, ili su mjere zaštite … [[Govornik se ne razumije.]] kroz vanjsku komercijalnu uslugu, kupljenu na tržištu bez jasnih kriterija tržišnih zahtjeva kao i upitne primjerenosti državnim potrebama. Zaključno se može reći da problem postoji na dvije razine. Prvo su kažem opet ti nedovoljni kadrovski resursi. I potrebna znanja za koncipiranjem sigurnosnih mjera za zaštitu podataka u većini tijela. A druga je da i pri definiranim standardima zaštite podataka veliki broj tijela nema stručno kadrovske potencijale za instrumentaciju, održavanje i unapređivanje zaštitnih mjera. I to je točna konstatacija i od te konstatacije zapravo treba i krenuti. Očito opet da ta nesretna edukacija i nesretna selekcija i kadroviranje koje kažem kod nas najčešće se svodi prema principima podobnosti a ne stručnosti onda poslije toga htjeli ne htjeli moramo konstatirati upravo ove probleme sa nedostatkom stručnih i kadrovskih potencijala za instrumentaciju održavanje ili unapređenje bilo čega, a kamoli, a tek između … i zaštitnih mjera. I svakako da … [[Ne razumije se.]] da on predstavlja sigurnosni problem za Republiku Hrvatsku, ali ne samo što to nego kaže riječ je o vrlo skupom pristupu u kojem se na nekoordiniran i nesustavan način realiziraju i financiraju različita organizacijska i tržišna sigurnosna rješenja u tijelima državne uprave. Upravo ta nestandardizacija i ta uprava da to dosita uvijek ovisi o pojedincima koji nisu dovoljno educirani, zapravo oni određuju koja će se to tehnička i organizacijska sigurnosna rješenja primjenjivati u pojedinim tijelima. U takvom je kažem stanju Republika Hrvatska, ne može uspostaviti i osigurati minimalne zahtjeve informacijske sigurnosti na nacionalnoj razini što je opet pak temeljni zahtjev i kako NATO-a tako i Europske unije o aktualnim integracijskim procesima. I kažem i od te činjenice treba krenuti. Znači dijagnoza je postavljena, ona je surovo točna i dramatično točna, e sada da vidimo da li ono što se nudi da li je taj lijek koji bi trebao da ovo dijagnosticirano stanje promijeni na bolje, da li je on dobar. Ono što se na prvi pogled nada je u prijedlogu ovoga zakona to je i to u negativnom kontekstu po mišljenju kluba HSLS-a je dužina nekih rokova. Tako npr. spominje se 18 mjeseci za donošenje pravilnika o provedbi mjera i standarda informacijske sigurnosti. 18 mjeseci to je godina i pol dana i to čim je to 18 to je najmanje onda barem još puta dva. Znači za donošenje tih uredbi i podzakonskih akta koji su relativno dugački. Isto tako ovaj zakon može bitno utjecati na integrirat osobnih podataka i na njihovu manipulaciju. Nemate dana da zapravo u novinama ne čitate da je netko uspio provaliti u sustav ovih biznis kartica, telefonije i čega sve ne. Upravo odmah da kažem da novi izazovi, odnosno novo stanje stvara i te pretpostavke za manipulaciju ovih mogućnosti koje nam pruža ova digitalna tehnologija. Zatim ovaj prijedlog neprijeporno upozorava najviše na činjenicu, a to je potrebno ulaganje u znanje i obrazovanje jer se ponovo pokazuje da je neophodno imati visokokvalificirane, stručne i plaćene kadrove koji mogu na stručnoj razini provoditi, implementirati ovakve zakone. Nadalje članak 19. ovoga prijedloga zakona propisuje da će Vlada uz suglasnost Predsjednika Republike predložiti Hrvatskom saboru donošenje nacionalne politike informacijske sigurnosti opet u roku od šest mjeseci od dana stupanja na snagu ovoga zakona. Vezano za navedeno člankom 3. ovoga prijedloga zakona određuje se da je nacionalna politika informacijske sigurnosti u RH dokument kojim Hrvatski sabor utvrđuje temeljne ciljeve, načela i dosege primjene informacijske sigurnosti u Republici Hrvatskoj koje je nužno za sustavno kreiranje i provedbu mjera i standarda informacijske sigurnosti u tijelima državne uprave. Nama se čini da smo ipak stvari obrnuli, da se ide, da bi bilo logičnije da se prvo donese nacionalna politika informacijske sigurnosti za Republiku Hrvatsku, a tek onda da se krene u izradu zakona. Volio bih vidjeti argumentaciju zašto prvo zakon, a tek onda nacionalna politika informacijske sigurnosti. Pri donošenju ovoga zakona trebalo bi obvezno voditi računa da on bude konkretan u smislu da se točno zna kojim se informacijama i podacima ne bi smjelo imati pristup kako primjena Zakona o pravu na pristup informacijama ne bi dovodilo do toga da naša tijela više ne znaju što smiju, a što ne smiju dati. Mi smo kao društvo itekako senzibilizirani na upravo ovo, volimo … [[Ne razumije se.]] društvo, demokratično društvo. Transparentnost je na neki način proklamirana u politici svake naše stranke, političke stranke, ali isto kada evo dođemo u situaciju onda kada bi tu transparentnost na neki način trebalo i demonstrirati onda doista se ovdje stvara se jedan rašomon i onda upravo o arbitrarnosti, o nečijoj arbitrarnosti ovisi o tome što će biti tajno a što neće biti tajno. Kažu da su uvijek za uspjeh nekoga društva ova arbitrarna kud i kamo opasnija, čak i od autokratskih. Pogotovo autokratskih kada se ipak neke stvari unaprijed znaju, a ovo kod arbitrarnih se pravila igre se mijenjaju doista svaki puta. Nikada neznate kao stavimo pravila igre da se ne smije igrati rukom a onda negdje u 15-toj minuti netko ipak drugi odluči da se može igrati rukom, onda znate što nastupa. Isto tako po našem mišljenju potrebno je što prije donijeti zakon, novi zakon o tajnosti podataka koji je u Saboru prošao prvo čitanje, a koji bi opet na suvremen i međunarodno prihvaćen način tretirao pojmove klasificiranih i neklasificiranih podataka u državnim tijelima i kao i načela pristupa tajnim podacima jer postojeći zakon stvara uistinu lošu percepciju u pristupu tajnosti podataka i razumijevanju onoga što je privatno, a što je tajno od informacije u državnim tijelima. Upravo kažem imamo previše tih negativnih slučajeva i mislim da je doista potrebno učiniti dodatni napor kako bi upravo i ova, se ta loša percepcija građana što je prije promijenila. I kažem upravo, to je jedan od onih razloga na čemu će klub HSLS-a inzistirati, da bi prvo trebalo donijeti nacionalnu politiku informacijske sigurnosti za Republiku Hrvatsku a koja bi onda zapravo bila polazište, jedno teorijsko polazište za davanje osnovnih smjernica za navedene zakone. Zato kažem činjenica da ovi zakoni trebaju, nisam onda iz … [[Ne razumije se.]] kažemo bolje išta nego ništa. Mnoge primjedbe od ovih koji se tiču semantike, sintakse, naizgled ovako mogu izgledati ovako banalni ali obično se iz semantičke zbrke … onda zapravo rađati tekstove koji također nose dodatnu zbrku i kažem bio bi sklon da do drugog ovako, ovo smo prvo čitanje, ovaj tekst primili k znanju, a za drugo čitanje doista jedna radikalna promjena i potpuno druga, redefiniranje onoga što se ovim Zakonom o sustavu informacijske sigurnosti želi postići za što kažem da postoji konsenzus u ovome Parlamentu jer na kraju krajeva mi smo odgovorni ljudi upravo i za funkcioniranje ovog prevažnog segmenta našega društva, ali bojim se da sa ovakvim prijedlogom se to ne može postići tako da drugo čitanje mora biti zapravo ili jedan poseban novi tekst i bilo bi kažem što prije još razmisliti o ovoj ideji da idemo prvo sa ovom nacionalnom politikom informacijske sigurnosti a tek onda da se donose zakoni kojima bi ova nacionalna politika bila platforma. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče. Poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Govoreći o ovom prijedlogu Zakona o sustavu informacijske sigurnosti možda da se osvrnemo uopće na pitanje sigurnosti današnjeg čovjeka. U vremenu sve veće zaštićenosti čovjeka mnogih međunarodnih dokumenata o sigurnosti čovjeka, o njegovim ljudskim pravima, čovjek modernog doba, čovjek 21. stoljeća čovjek je posvemašnje nesigurnosti i to je nešto što zabrinjava. Čovjek suvremenog svijeta je čovjek Franc K. Čovjek koji se osjeća nesigurno gotovo od školskih klupa, a onda kad uđe u svijet rada na vlastito. Govoreći ovdje u ime kluba HDZ-a čini mi se da je kolega istaknuo da moramo shvatiti da se u ovom Prijedlogu zakona ne govori o sigurnosti građana, ne govori o sigurnosti ljudi, nego o informacijskoj sigurnosti. Međutim, ako je naša politika polazi od čovjeka i služi čovjeku onda i te informacije imaju služiti upravo čovjeku i upravo su radi neke njegove dobrobiti, odnosno dobrobiti svih nas zajedno i jedino tako možemo razumijevati pravu bit zakona, odnosno pravu intenciju zakona koja bi trebala biti izražena u svakoj njegovoj posebnoj normi, a na vlastito općenito u njegovom duhu. Međutim, da li je tomu tako? U povijesti čovjeka, čovječanstva još nikada ni jedna tako značajna količina rada nije bila angažirana na poslovima nastajanja, pribavljanja, obrade, prenošenja i širenja informacija. Zbog čega je tomu tako? Zbog toga i jednostavnog razloga tko ima informaciju, ima moć. Jedan naš uvaženi stručnjak koji ima višegodišnje iskustvo upravo u projektiranju informacijske sigurnosti govori upravo o tome na kojim temeljima, koji sadržaj bi trebao imati ovakav Prijedlog zakona. Trebao bi prije svega definirati informacijsku sigurnost, trebao bi odrediti kriterije, odnosno ono što čini taj informacijski sustav, što čini u biti informaciju, koja je definicija informacije, kakve informacije se koriste, odnosno što su predmet obrade, kako ih zaštititi, zatim prijetnje sustavu, isto tako i napada na sustav kao i onih koji prikupljaju informacije. Tko? Što? Radi koga, odnosno s kojim ciljem? Jednako tako i s kojim ciljem i iz kojih razloga se takav informacijski sustav napada? Zatim razraditi, odnosno predvidjeti, a i spriječiti ranjivosti sustava, razraditi koje su to tehnike napada i naći adekvatan odgovor i tehnike zaštite. Tehničke mjere zaštite kontrole postupka upravo taj stručnjak govori o inkripciji podataka, o otkrivanju, o sprječavanju napada, o ulozi korisnika, o samozaštiti samog sustava, ali i o brizi i o velikoj svijesti onih ljudi i o odanosti sustavu. Međutim, da li je tomu tako i da li ovakav Prijedlog zakona tomu služi? On je pisan jednim meta jezikom, apsolutno nerazumljiv bilo da pročitate pojedini članak, pojedini stavak ili da nasumce čitate, tu ne znate uopće o čemu se tu radi. To nitko živ ne zna o čemu se ovdje radi, ali on je upravo zbog toga i napravljen. Prema tome, ovakav jedan meta jezik je apsolutno neprihvatljiv za bilo koji zakon, a kamoli za ovaj Zakon koji je vrlo osjetljiv, koji bi, sadržaj bi trebao biti osjetljiv, a pogotovo i na vlastito zbog toga što sam predlagač ustvrđuje ovdje u ocjeni stanja da tajnost podataka, odnosno … [[Govornica se ne razumije.]] u javnosti, jedna loša percepcija o pojmovima privatnosti i tajnosti. Svaki prijedlog zakon, odnosno svaki kasnije zakon treba služiti adresatima da bude jasan, primjenjiv za one koji ga primjenjuju i na koje se primjenjuje. Je li to moguće sa ovim Zakonom? Uopće nije. Planiranje, uvođenje i kontrola informacijskog sustava jeste jedan komplicirani zadatak koji traži prije svega specijalizirana znanja, primjerenu organizaciju i jedno promišljeno ulaganje kako materijalnih sredstava tako i ljudskih resursa. Informacijski sustav nije jedan jednokratni projekt ili implementacija nekog tehnološkog rješenja, već prije svega jedan kontinuirani proces vrlo izražene dinamike, ima jednu dinamičku prirodu koja putem analize rizika implementiranje zaštitnih mjera te jednom stalnom kontrolom, to je na vlastito važno teži uspostavljanju jednog učinkovitog i izbalansiranog sustava zaštite. Kad smo kod sustava zaštite kod kontrolnog mehanizma osvjedočili smo se da je vrlo slabašan kontrolni mehanizam pa i u netom donešenom Zakonu o sigurnosno-obavještajnom sustavu. Ove službe pa i zakonodavno uređenje izaziva pozornost javnosti kad se netko potuži na rad obavještajaca. Nema sumnje da je to vrlo moćna služba koja zapošljava preko tisuću ljudi i godišnje troši oko 3 stotine milijuna poreznog novca. Kako su oni organizirani? Kakav je sustav zapošljavanja? Koliko su ti ljudi odani samom sustavu? I tko tu ulazi? To nitko živ ne zna. Znamo kad izbiju pojedinačne afere sa radom službi, ali smo se osvjedočili svi mi ovdje i naša javnost da službe s vremena na vrijeme, to izađe u javnost nezakonito bršljaju špijuni po životima građana i to postaje s vremena na vrijeme problem u javnosti. Oni su imali nekoliko uspješnih potraga za današnjim, više nisu bjegunci, ali sve ostalo obavijeno je tajnom, odnosno poznato je u javnosti samo po takvim skandalima. Ta jedna nedodirljiva služba koju eto tu i tamo netko optereti svojim pritužbama koje onda se pokrene taj slabašni mehanizam kontrole, ali što on pokaže? On pokaže kao i u slučaju novinarke Helene Puljis koju su špijuni satima maltretirali, gdje kontrola, što je pokazala kontrola? Da je nepravilnosti bilo, ali da nije bilo nezakonitosti i tako se završila takva priča i tako se završavaju sve priče u vezi sa nezakonitim radom špijuna. Zašto uopće, dakle ovaj slučaj zašto je interesantan? Naravno da službe ne mogu raditi bez suradnje građane, ali što će službama suradnja s novinarom? Novinar radi javno, a službe trebaju po prirodi raditi tajno. Čemu služe te službe? Dakle, kako bi se prljave rabote ostvarile preko evo, javnih glasila. Ali su naišli na hrabru ženu, na hrabru novinarku koja im je rekla ne. Neće proći. Neće proći to da mi lifrate anonimne predstavke koje sami sastavljate, pa onda ih lifratujete po novinama. To neću raditi. Naravno da su posljedice za tu ženu strašne. Ali kontrolni mehanizam je rekao, nije bilo nezakonitosti. I zato se postavlja pitanje, dakle i kod ovog zakona kakva je zaštita ljudskih prava? Kako će se … [[Govornik se ne razumije.]] o nekoj zaštiti, kad nitko živ ne razumije kakva je uloga i što je cilj? Kako dolazi se do informacija? Ma, što je informacija? Što je nešto što mora biti od interesa za službu? Prošle godine izglasan je Zakon o sigurnosno-obavještajnom sustavu. A koliko mjeseci su službe radile po Uredbi o sigurnosti koja je samim tim, samom tom primjenom odnosno donošenjem zakona, stupanjem zakona na snagu, postala nevažeća odnosno van snage? Dakle, i ovaj prijedlog zakona trebao bi urediti to pitanje dakle, što bi to bilo od interesa za ljude odnosno za čitavu službu, o radu odnosno o prikupljanju i takvih informacija koje su neophodne u vezi pa čak i konkretne osobe pa i na vlastito u vezi određenog zaposlenja. Ali dok nemamo taj dobro razrađeni i snažan mehanizam koji se ne uspostavlja samo zakonom nego i jednom političkom voljom. A to znači onda da bi politika trebala maknuti ruke, maknuti svoj utjecaj…
Zahvaljujem.
I ne … [[Govornik se ne razumije.]] ova služba biti kao jedna vraća bez dna gdje će uhljebljavati svoje kadrove. Ovaj prijedlog zakona dakle, ne smije se propustiti u drugo čitanje…
Zahvaljujem.
Nego dati Pravnom fakultetu da bude ogledni primjerak kako se zakoni ne smiju raditi.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Zdenka Babić Petričević.
Gospodine dopredsjedniče! Kolegice Ingrid Antičević-Marinović, sigurno vi uvijek govorite o zakonu sa stajališta vaše stranke i vaše političke orijentacije, pa tako govorite i o ovomu zakonu. Pa ste rekli, nešto što nije točno. Da službe švrljaju nezakonito po utrobi pojedinaca. Valjda vi mislite. Pa ste spomenuli Helenu Puljiz, pa ako službe nisu prihvatile ono što su htjele, naše kolegice iz Hrvatskog sabora, žao mi je što danas nisu ovdje, Vesna Škare-Ožbolt, Milanka Opačić i Đurđa Adlešić, da bi privukle na sebe pažnju i da postanu nešto u ovoj državi i u ovom narodu. Da postanu žrtve, možda u ovoj izbornoj godini, kako ste vidjeli da službe ne rade nezakonito nego rade zakonito. Ovaj zakon treba specijalizirana znanja i dobre stručnjake. To ne znači ako nisu ljudi iz SDP-a u sigurnosnim službama a ima i njih, da nema ljudi i bez političkih, koji nisu opredijeljeni u političkim strankama. Sigurno su službe i u hrvatskoj državi, nadam se i sigurna sam da rade po zakonu Republike Hrvatske, a ne po volji pojedinaca i partijskim podobnostima.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine dopredsjedniče! Pa evo, imali smo priliku čuti jednu dosta ružnu insinuaciju da zapravo politika diktira gotovo tajnim službama. Na temelju tih optužbi tipa Milanke Opačić koja je pokazivala nekakav papir na kojem su, koji je navodno potekao od tajnih službi, a na kojem piše da joj ljubavnik kupuje bunde, zlato, ne znam šta još, stanove i slično. A glavni argument je bio, to nije točno, jer me nitko nije vidio u budni. Hvala.
Zahvaljujem. Riječi ima uvaženi zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege! Normalno da svi u Hrvatskoj hoće imati sustav informacijske sigurnosti. E sad, da bi došli do pravog sustava informacijske sigurnosti što je potrebno? Potrebno je odrediti pravni okvir, znači zakonski okvir. Nakon toga je potrebno imati organizacijski okvir i ljude koji će to provoditi. Koja je poruka ovoga zakona? Poruka je toga zakona da ćemo mi kažem, u najboljem slučaju pod uvjetom da nadležna tijela, a tu mislim na Vladu, ministarstva, znači tijela središnje državne uprave i ostala tijela koja su ovim zakonom nominirana a koja moraju donijeti podzakonske propise. Znači da bi u najboljem slučaju mogli imati pravni odnosno zakonodavni okvir negdje za dvije godine i to znači, u ovo doba odnosno u travnju 2009. godine. Ali tu je bitan uvjet da Vlada i nadležna središnja tijela državne uprave donesu podzakonske propise za koja su određena po prijelaznim i završnima odredbama. Ali znamo kakva je situacija. Situacija je takva da Vlada i ministarstva smatraju kad ih Hrvatski sabor obveže zakonom da donesu podzakonski propis, oni to smatraju instruktivnim rokom. I što se će dogoditi ako ovakav zakon bude donesen, sa ovakvim sadržajem, i ako hoćemo imati sustav o kojemu zakonu u biti nema ništa jer je sve prepušteno podzakonskim propisima? I sad, ti koji su ovlašteni za donošenje odnosno obvezani za donošenje podzakonskih propisa, ako to ne donesu, znači opet ćemo biti na početku. Nećemo imati prvi dio za uspostavu informacijskoga sustava. A prvi dio je stvaranje pravnoga okvira. I sad je netko tu govorio, veli, ne zna se što se hoće ovim zakonom? Zna se što se hoće ovim zakonom. Pazite! Ovaj zakon su radili ljudi stručni koji znaju šta hoće. Oni hoće, to je svagdje normalno. Ovaj zakon je radila obavještajna zajednica, to vam je svagdje u svijetu tako, da obavještajna zajednica ide za tim da sve ono što može biti dvojbeno, što može izazvati raspravu u javnosti se prepusti podzakonskim propisima, uredbama, pravilnicima ili drugim. Zašto? Zato jer oni tima propisima poglavito kad je riječ o razno-raznim pravilnicima koji imaju i oznaku određenu, određenu vrstu tajnosti mogu staviti sve one mjere koji oni smatraju da su im potrebni u radu, a da javnost za to ne zna i da će to proći bez puno buke. Poznate su vam situacije recimo, vani ne moram govoriti o našim situacijama. Reći ću vam samo vani da obavještajne zajednice nepopularne mjere po javnosti u smislu nadziranja podataka i svega ostaloga, neće to staviti u temeljni zakon, nego će staviti u Zakon o sigurnosti prometa na cestama, razno-razne druge zakone. Znači, staviti ovlasti koje trebaju imati, a koje kad bi stavili u svoj temeljni zakon znaju da bi izazvali rasprave i protivljenja oni stave u zakon koji na prvi mah se čini da nema veze sa njihovom temeljnom nakanom ali na kraju se točno utvrdi da je to bit. To vam je slučaj i u Njemačkoj, to vam je slučaj i u Velikoj Britaniji, to vam je slučaj u Americi i Francuskoj i svagdje tko se bavi tim djelom. No, ovdje se mora govoriti jer je vidljivo da određene kolegice i kolege nemaju saznanja o ovome području. Naime, kako, na koji način, što se štiti? Pa štite se podaci, to je predviđeno. A kako se štite ovisi o tome koja je vrsta podataka, da li je to podatak vrlo tajan, tajan, povjerljiv ili ograničen. To trebate razumjeti. Postoje opće mjere i postoje posebne mjere. Postoje mjere znači sigurnosti podataka, postoje mjere za fizičku sigurnost i sve ostalo. Prema tome, ne treba ići baš na tu teoriju ili varijantu da se ništa ne zna. Zna se ali je problem u tome što bi temeljne stvari oko ovih pet sigurnosnih područja o kojima zakon govori o kojima treba dati konačni odgovor znači informacijska sigurnost a to je sigurnosna provjera osoblja, fizička sigurnost, sigurnost podataka, sigurnost informatičkog sustava i sigurnost vanjske suradnje odnosno industrijska sigurnost. Hrvatska u ovome dijelu industrijske sigurnosti za sada nema očito velikih problema, ali tu vam je rat stalan na tome području SAD, Japan, Rusija, Njemačka, Velika Britanija, tu vam je najjači rat. U ovome trenutku u svijetu se vodi baš na ovome području industrijske sigurnosti i dolaženje do podataka u smislu gospodarske stvari, industrijske i svega ostalog. E sada, mi nijedno od tih glavnih područja ovim zakonom ne reguliramo, ama baš ništa ne reguliramo. Mi samo dajemo popis, pojmovnik i dajemo da će to trebati se regulirati. Ali bit je zakona i bit je ona da hrvatski građani steknu sigurnost i povjerenje u sigurnosni obavještajni sustav Hrvatske, da postoji i zaštita hrvatskih građana od zlouporabe sigurnosnih službi, da oni ne zlouporabljuju svoje ovlasti u smislu narušavanja ljudskih prava, građanskih prava, sloboda i svega ostalog. To je svagdje u svijetu bitno da se taj … [[Govornik se ne razumije.]] stavi i zbog toga ako hoćete ovo u biti nije spremno za prvo čitanje. Mi bi danas trebali o ovome zakonu provesti prethodnu raspravu. Znači, prethodnu raspravu ali bilo bi još daleko bolje da se ta rasprava u biti objedinila, da zajedno razgovaramo jer su ti zakoni povezani, znači o ovome Prijedlogu zakona o sustavu informatičke sigurnosti i o Prijedlogu zakona o tajnosti podataka jer ta dva zakona su vezani i daju sve odgovore. I zato plediram u tome dijelu ako se hoće napraviti sustav pravni i zakonodavni onda moramo regulirati zakonski kako, na koji način će se obavljati sigurnosna provjera, što znači fizička sigurnost, na koga se može odnositi i koji krug osoba može doći, što znači sigurnost podataka i štićenja. Znači, to su te opće i posebne mjere. Što znači sigurnost informacijskoga sustava kao cjeline, da ljudi ne steknu krivi dojam da će službe zlorabiti svoje ovlasti pa će ulaziti u podatke putem interneta u njihove, to oni ne smiju raditi, ali to treba staviti u zakon jer ako ne stavite u zakon špekulacije će stajati kao takve i moguće su zlouporabe kao takve kao što smo imali i slučajeva i primjera. Prema tome, nemojte reći da ste, ovim niste ništa riješili. Riješili ste da trebamo imati Zakon o informacijskoj sigurnosti odnosno sustavu informacijske sigurnosti. Kad će to biti, bit će u najboljem slučaju za jedno dvije godine pod uvjetom da sva nadležna tijela pravovremeno donesu podzakonske propise. Ali nemamo odgovore na dva druga bitna pitanja, kad će se organizacijski uvjeti steći i kad će se steći onaj dio što je rekao gospodin Kramarić ljudski resursi. Znači, osobe koje su obučene za rad u ovome sustavu i koje kao takvi neće zlorabiti, koji će biti čisti profesionalci. Budimo svjesni da je napravljen bitan pomak u radu obavještajne zajednice u odnosu na razdoblje koje je bilo ali ne smijemo dopustiti da mi tu reformu radimo do negdje 2010. ili 2011. jer to će se nažalost otegnuti 10., 11. s obzirom kako je predviđena dinamika donošenja podzakonskih propisa. Prema tome, napravimo zakon koji će biti zakon, regulirajmo ovih pet područja i to tako da se utvrdi što i na koji način se može raditi da bi spriječili zlouporabe, smanjimo rokove za donošenje podzakonskih propisa ali razmotrimo ta dva zakona u isto vrijeme, znači ovaj zakon i Zakon o zaštiti tajnosti zbog toga što je ovaj dio stara stvar, bojali su se staviti Zakon o zaštiti tajnosti, zato su stavili ovaj dio pa da i podaci kažu koji nisu klasificirani mogu imati veliku važnost. To je vrlo opasna stvar. Veliku važnost i da se kao takvi smatraju i primjenjuje se skup mjera i standarda koja služi u smislu zaštite odnosno sprječavanja javnosti da dolazi do tih podataka. Prema tome, ne možemo podržati u ovome obliku ali normalno podržavamo nakanu da Hrvatska konačno dobije sustav informacijske sigurnosti, da dobije sve ono što treba dobiti. I sad još kad je vidljivo da je ovaj zakon radila obavještajna zajednica ali su u međuvremenu zaboravili veli Zakon o sigurnosnim službama, napominju tu onaj stari zakon iz 2002. godine, u međuvremenu je taj dio izmijenjen, donijeli smo novi zakon, ima puno manjkavosti. Prema tome, napravite ono što treba napraviti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Kapraljević.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Pa evo, kolega Pero želim vam na svom primjeru jer ja sam informatičar i na svom primjeru pokazati šta znači informacijska sigurnost jer mnogi od nas ne razumijemo šta je to. Ja sam pravio programe za ordinacije opće medicine, za stomatologe i za psihologe. U tim podacima imao sam 30 ordinacija opće medicine. Gospodo, to vam je 52 tisuće pacijenata. Za tih 52 tisuće pacijenata ja sam mogao zlouporabiti njihove dijagnoze i ne znam šta sve drugo. I isto tako kod stomatologa, a da ne govorim o testovima inteligencije kod psihologa jer svi su to podaci koje sam ja u bazama podataka imao. I te podatke u svakom slučaju treba štititi i čuvati. Međutim, ne ovakvim zakonom, ne ovakvim traljavim prijedlogom zakona. A da ne govorim o tome da ne postoje veze između različitih baza podataka. Znači, ona horizontala ne funkcionira jer mi ne možemo E pravosuđe, E zdravstvo, E poreznu upravu, ne možemo po ničemu osim po jednom trenutno jednom jedinom jednoznačnom broju koji definira svakog od nas a to je JMBG prepoznati. I zašto gospodo ne vratimo ono što informatičarima treba? Dajmo im alat da svakog od nas prepozna po, kao osobu.
Odgovor na repliku.
Pa slažem se kolega Kapraljeviću. Baš to je taj dio koji bi trebao biti razrađen i zakonom, ali i u smislu svega toga da to bude uvezeno, ali da ne bude zlorabljeno. Ili recimo ovaj dio što ste vi radili, ja ću vam reći jedan bolji primjer što znači informacijska sigurnost? Sjedinjene Američke Države su mislile da imaju učinkovitu informacijsku sigurnost. Nakon napada na Twinse i Pentagon pao im je sustav totalno. Ali im je tako pao da nisu više ručno znali raditi. Prema tome i u takvim stvarima treba voditi računa kad se govori o informacijskoj sigurnosti. To vam je najbolji primjer upada hakera u Pentagon i svega ostaloga. Kad su me novinari pitali je li to moguće i kod nas? Nije. Zašto? Zbog ovoga jer nemamo sustava. Hvala.
Zahvaljujem. Završno. Državna tajnica Snježana Bagić.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Uvažene dame i gospodo zastupnici. Ova rasprava pokazuje i neću ništa novo otkriti kad kažem da ona sintagma: «Znanje je moć» sad se sve više potvrđuje da je informacija moć. A mi koji nismo informatički stručnjaci sve se više osjećamo zatočenici suvremenih komunikacijske tehnologije i informacija jer smo sve više ovisni o tim suvremenim pomagalima i informacijama koje se pohranjuju i kolaju na taj način. I zbog toga aspekti te sigurnosti, informacijske sigurnosti i opravdano jesu u posebnom fokusu interesa. Uvaženi zastupnik Kovačević je govorio o tzv. industrijskoj špijunaži. Velike tvrtke kompanije ulažu silna sredstva kako bi se zaštitile ili došle naravno na nepošten način do neke željene informacije. No ovom prigodom i u ovom Prijedlogu zakona taj se vid i dakako potreban i poželjan vid zaštite informacijske sigurnosti ne obrađuje, ne štiti. Ovaj zakon ima onaj segment uži. On se odnosi na informacijsku sigurnost u tijelima državne vlasti odnosno tijelima državne uprave i tijelima jedinica lokalne i područne samouprave. I on se u segmentu zaštite informacijskog odnosno sigurnosnoga sustava odnosi na područje zaštite informacijskih sustava. To napominjem i zbog toga što i u raspravi dakako opet opravdano bilo dosta povezivanja sa kompletnim obavještajno-sigurnosnim sustavom Republike Hrvatske. Dakle sa Zakonom o sigurnosno-obavještajnom sustavu. Sa Zakonom o tajnosti podataka. Ako dopustite ja bih to povezala i sa Zakonom o pravu na pristup informacijama. I sa ovim Prijedlogom zakona. Ono što je podatak i što se onda može i na koji način odrediti, kojim stupnjem tajnosti podataka se predlaže odrediti Zakonom o tajnosti podataka. I na ovom mjestu dopustite mi digresiju bilo bi nam svima lakše, slažem se, i ja u ime Vlade Republike Hrvatske da raspravljamo o ovim zakonima istodobno. Međutim upravo zbog opravdanog interesa javnosti a i zastupnika u ovom Visokome domu Vlada Republike Hrvatske je bila Zakon o tajnosti podataka koji upravo zaštitu tih podataka i udrugu, ulogu civilnoga društva nije na odgovarajući način primjenjivao i bila povukla iz procedure i zakon je nakon određenog vremena nakon što je dodatno raspravljen vraćen u proceduru. Stjecajem okolnosti na posljednjem zasjedanju Sabora nakon rasprave o Zakonu o tajnosti podataka ovaj Zakon nije raspravljen. Možda bi bilo bolje i lakše svima danas razgovarati da je imalo, da je bilo vremena i prigode istodobno se naći ova dva teksta zakona u proceduri. No ovaj Zakon, Zakon o sustavu informacijske sigurnosti u hijerarhiji ovih zakona, dakako svi zakoni imaju jednaku važnost, ali u hijerarhiji i odnosu ovih zakona ima jedan uži doseg. On regulira informacijsku sigurnost odnosno odnosi se na zaštitu onoga što se nalazi u informacijskim sustavima. A informacijskim sustavom smatra se i to se ovim Zakonom i propisuje svaki komunikacijski i računalni i drugi elektronički sustav u kojem se podaci obrađuju, pohranjuju ili prenose tako da budu dostupni i upotrebljivi za ovlaštene korisnike. Dakle mi ovim Zakonom reguliramo područje informacijske sigurnosti. Dakle računalnih sustava, aplikacija koje koristimo u tijelima državne uprave i jedinica lokalne uprave i samouprave i utvrđujemo način na koji neke ovlaštene osobe uopće mogu njima se koristiti. Na kojima se one mogu činiti dostupnima i poglavito na koji način ćemo te podatke zaštititi? Dakle ako pogledamo sadržaj i doseg ovoga Zakona on po svom sadržaju ipak u prvom, po svojem osnovnom dosegu i sadržaju jest tehnički zakon. On je zato, stoga nekima od nas, mogu samo govoriti u svoje osobno ime kao pravnik i nije u potpunosti zbog tehničkog jezika razumljiv. Nažalost činjenica jest a i trebamo te zakone … [[Govornica se ne razumije.]] činiti što razumljivijima i nama koji nismo u tom pogledu stručni da informatički jezik inače nije jezik koji nije lagan za razumijeti jer je to jezik struke, tehnologije s jedne strane. S druge strane upravo u ovom području vladaju tuđice. Mi se svi trebamo protiv toga boriti i nastojat ćemo u predlaganju Konačnog teksta zakona ove tuđice otkloniti međutim nažalost u redovnoj komunikaciji takav jezik je prepoznatljiv a i postoje neki međunarodni standardi koji su na toj razini u području … [[Govornica se ne razumije.]] tehnologija pa onda i u području sigurnosti prepoznati. Ovaj zakon definira propise financijske sigurnosti, njihov međusobni odnos, tijela, njihov međusobni odnos i nadzor. Istina jest i tu je bilo dosta prigovora da se dosta regulira podzakonskim propisima. Upravo zato što ovaj zakon ne može kao tehnički zakon detaljno to regulirati i to jest materija podzakonskih propisa koja će se prilagođavati s obzirom na napredak tehnologije. I nužnost je zapravo i potreba da se donese takav neki broj podzakonskih propisa. Prigovor je bio da zakon neće predstavljati sa svim svojim propisima … [[Govornica se ne razumije.]] cjelinu unutar roka od 18 mjeseci zato što se ovim zakonom predlaže da se konačno svi podzakonski akti, propisi predviđeni zakonom donesu unutar toga roka. Za to se suočavamo s jednim našim očekivanjima i realnostima. S jedne strane često puta u zakonima nerealno predlažemo donošenje nekih podzakonskih propisa, mjesec dana, dva mjeseca i onda nas opravdano saborski zastupnici prozivaju da ti podzakonski propisi nisu doneseni u zakonom propisanom roku. To je točno. Mi sad ovdje govorimo o jednoj drugoj situaciji da se prosuđuje, da su ti rokovi predugački. Vlada Republike Hrvatske će svakako dobro još jedanput razmotriti postoji li mogućnost da se ovim zakonom propisani rokovi ili predloženi rokovi skrate? Međutim činjenica jest da je onda možda bolje biti realan pa imati sustav koji će biti do kraja osmišljen a govorim o sustavu koji je tehnički zahtjevan gdje treba vremena da se prilagodi sustav, da se educiraju stručnjaci u ovim tijelima koja su nabrojana u ovome zakonu. Prema tome pitanje je zapravo da li je bolje biti realan pa pričekati godinu i pol dana nego skratiti rokove a onda ili ići na uštrb kvalitete i cjelovitosti sustava ili se izlagati opasnosti da ne poštujemo rokove koje smo u zakonu sami zacrtali. Zahvaljujem. Vlada Republike Hrvatske će uvažavati sve primjedbe i prijedloge svakako nastojati da ovaj tekst zakona zajedno sa drugim zakonima koji zaokružuju sigurnosno-obavještajni sustav bude što bolji i da nam omogući razvijanje sustava i sigurnosnog s jedne strane. A s druge strane omogući ovo što smo do sada govorili u ponovljenom tekstu Zakona, zaštitu ljudskih prava i privatnosti primjerenu demokratskim društvima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Idemo na glasovanje. 1. Prijedlog zakona o sustavu informacijske sigurnosti, prvo čitanje. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Prijedlog zakona o sustavu informacijske sigurnosti. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 74 za, 5 suzdržanih i 14 protiv prihvaćen predloženi zaključak.
Prelazimo na sljedeću 8. Prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije za program pomoći EU na području nuklearne sigurnosti u Hrvatskoj za 2005. godinu, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.br. 634 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave članak 164. poslovnika. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, za prostorno uređenje i zaštitu okoliša i Odbor za financije i državni proračun. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državna tajnica Martina Dalić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Cilj je zakona potvrditi narečeni Sporazum o financiranju kojim će se u suštini financirati uz pomoć sredstava Europske komisije dva projekta, granična kontrola nuklearnih i ostalih radioaktivnih materijala ukupne vrijednosti 255 tisuća eura, od čega 64 eura su financiranje iz hrvatskog proračuna, a 191 tisuću Europska komisija. Cilj je ovoga projekta poveća sposobnost hrvatskih službenika na granici za otkrivanje krijumčarenih radioaktivnih materijala. I drugi projekt koji će se financirati iz iznosa koji pokriva ovaj Sporazum o financiranju je instalacija sustava RODOS u Republici Hrvatskoj. Sustav RODOS je u suštini sustav razmjene informacija između država kako bi se omogućila učinkovita reakcija u slučaju nuklearne opasnosti. Ukupna vrijednost projekta je 600 tisuća eura, od čega Europske komisija 450 tisuća, a hrvatski proračun 150 tisuća eura. Sredstva sufinanciranja osigurana su u proračunu te stoga predlažem da se ovaj Sporazum potvrdi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime kluba HNS-a, uvaženi zastupnik Miljenko Dorić.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Klub Hrvatske narodne stranke će podržati ovaj Sporazum, podržat će ova dva projekta i podržat će dakako cjelokupni program. Ali bi mi iz kluba HNS-a željeli, obzirom da vidim da je relativno mali broj prijavljenih i klubova i pojedinaca pa će sveukupna rasprava vjerojatno ne trajati duže od 20-ak minuta, što smatramo da nije dobro, a da ova točka svakako zaslužuje puno više pažnje. Naime, u Europskoj uniji se zadnjih nekoliko godina jako puno pažnje posvećuje upravo ovom pitanju, dakle problemu nuklearne sigurnosti, odnosno problemu gospodarenja radioaktivnim otpadom. To će od sutra biti i naš problem. A naša ovisnost sa desetljećima o nuklearnoj energiji će biti sve veća, veća i veća. To je bez daljnjega tako. E sada ono na što mi želimo upozoriti je da i ovaj Sabor i naša radna tijela, a i Državni zavod za nuklearnu sigurnost i Državni zavod za zaštitu od zračenja moraju sve bliže i bliže i sve češće surađivati i sa strukom i sa znanstvenicima. To mora biti jedna umrežena cjelina, jer su opasnosti pa čak i da potpišemo neke međunarodne sporazume opasnosti da u biti zalutamo relativno velike. Ja ću biti i konkretan. Naime, veliki dio projekata koji se u ovom trenutku, znanstvenih projekata koji se u ovom trenutku rade u Francuskoj, Velikoj Britaniji, Skandinavskim zemljama, a financira ih Europske unija a tiču se prije svega gospodarenja radioaktivnim otpadom biti će gotovi, barem je tako zamišljeno do kraja 2009. godine. Nakon analize rezultata slijedit će jedna kompletno nova strategija Europske unije u ovom području. Slijedit će dakako onda i nove obveze zemalja članica, pa i nove obveze Hrvatske. Ja ću reći da sam bio pomalo iznenađen na način na koji su mediji prije 7, 8 dana prenijeli informaciju da je Francuska ubacila u jedan europski dokument i nuklearnu energiju kao obnovljivu energiju. To je bilo dosta šokantno, ali nikakvo obrazloženje nije dati, nikakvo obrazloženje. A ja ću vam reći o čemu se radi i što nas čeka ako jasno ne znamo, ako ne budemo znali prepoznati na vrijeme u kom pravcu Francuska gura jasno te dokumente. Naime Francuska je nuklearna sila, pa i velesila. Francuska ima sve tehnologije da reciklira nuklearni otpad i da ga reutilizira. Prema tome ja ću vam reći da Francuska već danas reciklira 95% nuklearnog otpada i ponovo ga koristi za proizvodnju struje. Ona ima danas nekoliko desetaka puta manju količinu otpada zahvaljujući tim novim tehnologija. I dakako ako to uđe i kao europske strategija i kao europska obveza i sutra naša obveza onda znamo koliko ćemo biti i financijski i tehnološki ovisni o tim velikim zemljama koje će jedino moći to raditi. Ja ću dalje ovaj uvaženi Dom obavijestiti da se ide prema vrlo strogim standardima deponiranja i čuvanja radioaktivnog otpada. Onaj otpad koji ima kratko vrijeme poluraspada će se vjerojatno morati po vrlo strogim kriterijima deponirati u betonskim skladištima, ta skladišta mogu biti i nadzemna. Već Francuska danas ima takvih skladišta za otprilike 15 do 20 godina unaprijed prostorno osiguranih po vrlo strogim standardima koje predlaže dakako Europskoj uniji da se primijene i u svim drugim zemljama članicama. Posebno područje je dakle nuklearni otpad iz elektrana. Ponavljam, 90% toga se može reciklirati u tehnološki osposobljenim sustavima. Ali što dalje sa onim dijelom koji stvarno predstavlja otpad? E tu su još stroži standardi koji se predlažu. Predlaže se naime da se u sljedećih nekoliko godina primijeni jedna tehnologija podzemnog deponiranja takvog otpada. Podzemno u područjima geološki vrlo stabilnog tla. Navedeni su primjeri određenog tla, odnosno terena u Australiji i u Sahari. No Australija neće ni slučajno prihvatiti jasno cjelokupan svjetski otpad, već ćemo morat se potruditi da sami u Europi nađemo takva područja. Francuska je to locirala u jednoj zoni sjeverno od Pariza. Tu su napravljeni pokusni tuneli. U stijene se ulazi, rade se prostori za deponiranje takvog otpada. Taj otpad sam je obavijen sa ilovačom, iz ilovače je posebnom metodom izvučena sva voda. Čak Francuzi ne mogu to raditi nego u Britaniji se taj dio postupka radi kako bi se omogućila dobra izolacija, jer moram vam reći da dio otpada koji izlazi iz elektrana kao onaj definitivni otpad ima poluvrijeme raspada od nekoliko tisuća pa nekoliko stotina tisuća godina pa i milijun godina. I stoga znamo koliko će vremena taj radioaktivni materijal biti pod zemljom i koliko će godina ugrožavati buduće naraštaje. I stoga, naime možda još jedan detalj. Razgovarali smo i danas smo spominjali NATO i jučer smo to činili. NATO službeno deponira radioaktivni otpad znate gdje? U moru. Točno određene lokacije u moru. Izračunali su da je to najjeftinije, izračunali su da će mora jako razrijediti taj radioaktivni otpad. Što je sve točno, ali je pitanje do kada možemo tako ići. To je oficijelna politika NATO-a. Mi zato iz kluba HNS-a poručujemo dakle jednu vrlo opreznu politiku u ovom području. Predlažemo da se određeni kadrovi i iz ovih zavoda državnih, ali jasno i iz znanstvenih institucija upute da se stručno usavršavaju u ovim institucijama gdje se rade ova istraživanja. Predlažemo da se financiraju selektivni određeni znanstveni projekti da bi mogli pratiti tu tehnologiju i ono što nas sutra čeka. Predlažemo da budemo vrlo oprezni glede investicija da ne bi za dvije godine morali ići sa novim investicijama, po novim standardima koji će sigurno doći iza 2009. godine, a velim ono što nas definitivno čeka čini mi se u ovom području je velika tehnološka ovisnost o Francuskoj, Njemačkoj, Velikoj Britaniji i drugim nuklearnim silama. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a, uvaženi zastupnik Krešimir Ćosić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, evo nekoliko riječi o prijedlogu ovog zakona. Rekao bih vrlo jednostavno, ovdje ništa nije sporno, sve je vrlo jednostavno i jasno kada je u pitanju prijedlog zakona. Praktički preuzimamo jedan visokotehnološki proizvod, jedan proizvod koji je rezultat znanja niza europskih institucija koji omogućuje podizanje razine nuklearne sigurnosti u Europi u cjelini i zbog toga svakako vjerujem da će ovaj prijedlog zakona imati punu potporu svih saborskih zastupnika nazočnih u petak na glasovanju. No, međutim vratimo se jedan korak natrag na one rasprave koje smo imali malo prije, koje pokazuju neke važne karakteristika svojstva sposobnosti Hrvatske kao društva, a to je odnos između tehnologije zakona i jezika i mislim da je to jedna vrlo ozbiljna tema koja zaslužuje i šire rasprave izvan ovih okvira. Vidimo da tehnologije idu naprijed, zakoni se prilagođavaju, kaskaju, a ja bih rekao jezik sve to vrlo teško prati i to zaslužuje posebnu pažnju jer taj međusobni odnos na neki način i određuje sposobnost našeg gospodarskog rasta, brzinu usvajanja visokih tehnologija, neću reći uključivanja jer očito ovaj projekt je i primjer gdje samo razvijene države isključivo drže za sebe znanstvene kapacitete koje produciraju proizvode i koje ih onda komercijaliziraju ja bih rekao u zajedničkom interesu i kroz sredstva europskih institucija, europskih fondova. No međutim da ne dužimo, ostanimo kratko na onome što je sastavni dio ovog zakona, financiranje, jačanje sustava nuklearne sigurnosti u Europskoj uniji jedan je od prioriteta europske sigurnosne politike i to je više nego očito. Sukladno tome posebna pažnja poklanja se jačanju sposobnosti svih država članica kada je u pitanju nuklearni ugroz, nuklearna sigurnost, ali istovremeno kroz ovaj projekt što se možda na prvi pogled ne vidi, jača se i znanstvena sposobnost europskih institucija, vodećih europskih istraživačkih centara kako bi na globalnoj razini kada je u pitanju ne samo nuklearna sigurnost nego i razvoj novih nuklearnih tehnologija posebno s obzirom na ograničenja energetskog sektora gdje će ustvari nuklearna tehnologija u budućnosti dugoročno imati sve veći značaj. Projekt broj jedan, projekt "Rodos" korisnik ovog projekta je Državni zavod za nuklearnu sigurnost, a radi se o sustavu donošenja odluka, odnosno odlučivanja u realnom vremenu u slučaju mogućih nuklearnih katastrofa i to je projekt koji na neki način osigurava jedan integrirani sustav potpore pri donošenju odluka u cilju spašavanja stanovništva, infrastrukture i sveg ostaloga ako bi došlo do noga što predstavlja definitivno najvišu razinu ugroza civilnog stanovništva. Projekt obuhvaća prikupljanje i provjeru radioloških podataka, procjenu prognozu moguće radiološke situacije, simuliranje mogućih mjera zaštite vrednovanjem različitih učinaka i u tom smislu taj projekt je vrlo kompleksan, on uključuje modele atmosfere, modele terena. Svaku pojedinu ja bih rekao instituciju ili nuklearnog postrojenja koje može biti izvor ugroza i u smislu kompleksnosti više je nego očito da je to bio jedan složeni zahtjevni projekt niza europskih znanstvenih institucija i kao takvog ga isto tako treba prepoznati. Zadovoljstvo je što će rezultate tog projekta u narednom razdoblju sukladno financiranju koje se predlaže kroz ovaj prijedlog zakona, moći koristiti i Državni zavod za nuklearnu sigurnost. Prema tome Državni zavod za nuklearnu sigurnost naći će se u poziciji da primijeni jedan takav visoko tehnološki sigurnosni proizvod i da ga prilagodi kao što se kaže kastumizira okruženju u kojem se nalazi Republika Hrvatska. Ne samo 3D modeli terena reljefa, nego vjerojatno i modeli distribucije stanovništva, identifikaciju svih onih najosjetljivijih dijelova sa demografskog aspekta, sa aspekta infrastrukturnog i znači vode, komunalije itd. I sigurno je da će se proizvod u rukama Državnog zavoda za nuklearnu sigurnost moći koristiti u budućim vježbama. Čitav niz različitih vježbi kako planira NATO tako i Europska unija kad su u pitanju mogući nuklearni incidenti. Prema tome, radi se o dobrom proizvodu, radi se o jednoj pomoći institucijama Republike Hrvatske koje su nadležne i odgovorne za taj oblik sigurnosti. U sustavu RODOS uobičajeno postoji nacionalni RODOS centar, centralno računalo. Ono će vjerojatno biti instalirano u Državnom zavodu za nuklearnu sigurnost i Državni zavod za nuklearnu sigurnost imat će jednu važnu obvezu kako bi kroz usvajanje tog proizvoda omogućio trening obuku svih onih koji će se koristiti tim proizvodom kako bi on zaista svakako nadamo se da se to neće dogoditi, isključivo kroz vježbe omogućio pripremu za moguće ugroze takvog karaktera. Prije svega radi se o Državnoj upravi za zaštitu i spašavanje, znači nadalje Državnog hidrometerološkom zavodu bez čijih podataka u realnom vremenu čitav taj sustav ne bi bio operabilan. Prema tome, ovaj važan doprinos sustavu sigurnosti Republike Hrvatske u cjelini, to je dio ja bih rekao i procesa integracije Republike Hrvatske u sigurnosne sustave Europske unije i to je jedan od zahtjeva, jedan od standarda i kriterija i vjerujem da će Državni zavod za nuklearnu sigurnost sukladno svojim znanjima i sposobnostima u suradnji sa drugim institucijama Republike Hrvatske instituta "Ruđer Bošković", Fakulteta elektrotehnike i računarstva surađujući s ostalim tijelima državne uprave omogućiti da taj proizvod zaista bude u punoj funkciji, ne samo u interesu sigurnosti hrvatskih građana, nego u interesu šire europske zajedničke sigurnosti. Drugi sustav koji se isporučuje u okviru ovog Prijedloga zakona odnosi se na mobilne, portalne monitore za detekciju nuklearnog i drugog radioaktivnog materijala, ja bih rekao isto tako jedan važan proizvod koji se stavlja na korištenje Državnom zavodu za zaštitu od zračenja. Svima je više nego jasno da je proliferacija nuklearnog materijala jedan od globalnih sigurnosnih ugroza kojem se poklanja posebna pažnja i u tom smislu jačanje sposobnosti graničnih službi, graničnih institucija kako bi se na vrijeme mogla detektirati i spriječiti proliferacija radioaktivnih materijala. Ti portabilni monitori bit će raspoređeni na različitim graničnim postajama. Ono što je za njih izuzetno bitno to je ta mobilnost jer radi se o skupim instalacijama i gotovo da je nemoguće osigurati sve granične prijelaze, njih skoro 2 stotine sa takvim instalacijama. Zbog toga mobilnost u suradnji, tu se vidi smisao i važnost sigurnosno-obavještajnog sustava koji u vezani, integrirani, zajednički, europski i NATO sigurnosni sustav može imati informacije o tome koja mjesta, koji granični prijelazi u kojem trenutku mogu biti rizični i u tom smislu s obzirom na pokretljivost takvih mobilnih portabilnih monitora oni omogućuju da se i sa relativno ograničenim brojem takvih instalacija u cjeline podiže granica sigurnosti na svim graničnim prijelazima. Svakako i jedno od posebno važnih područja zaštite kad je u pitanju Republika Hrvatska vezano je uz hrvatsku obalu. Kontrola kontejnerskog tereta je izuzetno važno i osjetljivo pitanje pa prema tome nadamo se da ti prvi mobilni portalni monitori za detekciju nuklearnog i drugog radioaktivnog materijala će biti dio jednog procesa gdje će se povećavati sposobnosti granične sigurnosti u smislu sprječavanja proliferacije radioaktivnih materijala. I evo u ovom Zakonu više nego očito ništa nije sporno. Prema tome, klub HDZ-a dat će mu punu potporu uz očekivanje da će svakako ova vrsta pomoći europskih institucija u punoj mjeri biti primijenjena učinkovito u Republici Hrvatskoj u zajedničkom interesu. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Vladimir Štengl.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, gospodo ravnatelji, kolegice i kolege zastupnici. Okvirni sporazum između Europske Komisije i Vlade Republike Hrvatske u svezi sudjelovanja Republike Hrvatske u programu pomoći europske zajednice potpisan je ožujka 2002. godine, a ratificiran je u Hrvatskom saboru lipnja te iste 2002. godine. Dodatak C ovoga sporazuma navodi ciljeve i opis financiranog programa, a to je u ovom slučaju program nuklearne sigurnosti u državama kandidatkinjama za članstvo u Europskoj uniji koje su korisnici bespovratne pomoći što uključuje i znači učinkovitost nadzora, poboljšanje gospodarenje radioaktivnim otpadom te povećanje pripravnosti izvan nuklearnog postrojenja za slučaj izvanredne situacije. Ostali korisnici u ovom programu su iz našeg okruženja, ne neposrednog, ali su relativno blizu Rumunjska i Bugarska. Ovaj predloženi Zakon potvrđuje sporazum o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske Komisije za program pomoći Europske unije na području nuklearne sigurnosti u Hrvatskoj za 2005. godinu. Sredstva su namijenjena tijelima nadležnim za nuklearnu sigurnost i tijelima zaduženim za gospodarenje radioaktivnim otpadom. Ovim sporazumom financirat će se granična kontrola nuklearnih i ostalih radioaktivnih materijala s pokretnim portalnim monitorom. Krijumčarenje radioaktivnih materijala nije samo zahvalna tema filmova i televizijskih serija, nego moguća stvarnost i sigurno je da određeni koridori presjecaju i teritorij Republike Hrvatske, odnosno da ti koridori nisu imuni od ovakovih pojava. Nije sve možda tako dramatično, ne radi se uvijek samo o nekim teroristima, ima i blažih primjera, ima pojava nesvjesnog pronosa tih materijala i to se na ovaj način jednostavno želi spriječiti. Ovim projektom povećao bi se kapacitet stražarskih jedinica, znatno bi se povećali nacionalni potencijali obzirom na brojnost graničnih prijelaza. Korisnik projekta je Državni ured za zaštitu od zračenja. Instalacija sustava RODOS u Republici Hrvatskoj, a korisnik je Državni zavod za nuklearnu sigurnost omogućava učinkovito odlučivanje nadležnim hrvatskim tijelima uključenim u pripreme za izvanredne nuklearne situacije. Sustav RODOS uspostavljaju nekoliko država u regiji, pa bi uporaba istog u Republici Hrvatskoj omogućila brzu razmjenu podataka u izvanrednim situacijama. Podataka, činjenica da je nuklearna elektrana "Krško" samo oko 12 kilometara od hrvatskog teritorija, da je Zagreba unutar polumjera od 50 kilometara u odnosu na nuklearnu elektranu "Krško" dovoljno govori. Govori u prilog potrebe i nužnosti instaliranja ovakvog sustava. Što znači brza razmjena podataka u nekoj izvanrednoj situaciji? Ili odsustvo podataka zorno pokazuje jedan već pomalo zaboravljeni primjer. Sjetimo se samo nesreće u Černobilu od prije 20.-tak godina, konfuzije do koje je došlo upravo radi zadržavanja podataka od strane zemlje u kojoj se to dogodilo. A radilo se što se Hrvatske tiče, o udaljenosti od možda i tisuću i više kilometara. Treba reži i to da je upravo alarm te godine kad se Černobil dogodio odnosno kad se Černobil dogodio, da je alarm uključen ovdje u Zagrebu. Zašto to kažem? Zato što struka postoji u Hrvatskoj, tranzicija te struke postoji. I ne samo Černobila nego dosta godina prije Černobila. Seže to negdje do sredine 50.-tih godina i francuskih nuklearnih proba u Sahari. Nije na odmet napomenuti i mađarsku nuklearnu elektranu "Paks" koja je oko 90 kilometara od granice sa Republikom Hrvatskom i oko 150 kilometara Dunavom evo, od Vukovara. Uz prosječnu brzinu Dunava od oko 3 kilometra na sat, ako se nešto nepredviđeno dogodi, neka nesreća dogodi, stiglo nam je Dunavom do granice za oko 30 sati i još 18 do 20 sati evo, te vode kod Vukovara. Pa evo iz toga a i iz ostalih razloga podržavam donošenje ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Završno? Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade RH i Europske komisije za program pomoći Europske unije na području nuklearne sigurnosti. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 94 za i 3 suzdržana prihvaćen, donesen predloženi Zakon.
Prelazimo na sljedeću 9. Prijedlog zakona o potvrđivanju sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije za nacionalni PHARE program za 2006. godinu, s konačnim prijedlogom zakona – hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z.BR. 637 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske, a kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državna tajnica Martina Dalić. Izvolite!
Hvala lijepo. Cilj je ovog zakona potvrditi Sporazum o financiranju za PHAR za 2006. godinu. Sporazum je potpisan 31. siječnja 2007. i ovim se sporazumom predviđa financiranje 20 projekata namijenjenih tijelima državne uprave. A svrha je projekata kojih su precizno navedeni i opisani u dodatku C ovoga sporazuma poduprijeti napore tijela državne uprave u procesu pristupanja Europskoj uniji. Spomenutih 20 projekata i njihova je ukupna vrijednost 61,06 milijuna eura iz PHAR programa. A povrh ovoga iz proračuna osigurat će se i sredstva sufinanciranja u iznosu od 7,1 milijun eura odnosno 52,9 milijuna kuna. Sredstva sufinanciranja za provedbu ovih projekata osigurana su u proračunu 2007. Isto kao i u projekcijama proračuna za 2008. i 2009. Nakon potvrđivanja ovoga sporazuma spomenutih 20 projekata moći će krenuti u natječajni postupak. Postupak natječaja za sklapanje ugovora o izvođenju radova i usluga za ove projekte trajati će do 30 studenog 2008. godine, a svi se projekti moraju dovršiti do kraja 2009. godine. Predlažemo stoga da se prihvati ovaj zakon. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Želi li izvjestitelj Odbora uzeti riječ? Prelazimo na raspravu po klubovima. U ima kluba HNS-a uvažena zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, poštovana gospođo predlagatelj! Ja bih ovu svoju raspravu prvo započela time što ću reći da ćemo mi ispred kluba Hrvatske narodne stranke svakako poduprijeti i podržati donošenje ovog zakona. Međutim, ipak mi neke stvari a nije to prvi puta ostaju i dalje nepoznanica pa bih htjela možda ovom prilikom da se to naprosto razriješi. Naime, u tekstu pod glavom II, razlozi za donošenje zakona po hitnom postupku kaže se da je prema članku 159. Poslovnika Hrvatskog sabora, da se to donosi jer je budući da je njihovo stupanje na snagu neophodan preduvjet za pokretanje provedbe predmetnih projekata koji će se ovim sporazumom biti financirani. Ono što mi nije jasno, mi smo taj sporazum potpisali 31. siječnja 2007. godine, a zove se Sporazum za 2006. godinu. Mislim, nije to prvi puta. Mi smo već u par navrata imali nešto, neke slične situacije. Ali bi voljela da jednom prilikom zauvijek bude nam potpuno jasno kako to da se potpisuje naknadno. Dakle, nije do sada ništa realizirano s tog naslova. Zove se Sporazum za 2006. godinu. Potpisuje se 30. siječnja 2007. godine, a de facto svi ugovori moraju biti potpisani do kraja, do studenog mislim 2008. godine, a završene realizacije mislim do kraja 2009. godine. Prvo mi se čini taj rok ugovaranja relativno dug, a rok realizacije relativno kratak. Dakle, onaj zadnji od zadnjeg potpisivanja ostaje do 2009. To mi se čini relativno kratak rok realizacije. I napokon, tu se spominje ova mogućnost izuzeća za slučaj "Tempus" kada se ti rokovi mogu produžiti od 2011., a negdje sam vidjela 2010., pa mi i to nije sasvim jasno u čemu je ta razlika? Dakle, ako bi nam mogli malo pobliže nama ovdje zastupnicima objasniti ustvari o čemu se tu ustvari radi? To je čisto ovako jedna uz put napomena. Ciljevi su određeni za osam poglavlja odnosno za osam ajmo reći segmenata, sektora u kojima će se davati financijska pomoć i odnosi se na demokracije i vladavina prava, na ljudska prava, zaštitu manjina i dijelove civilnog društva, na ekonomski kriterij, na unutarnje tržište i trgovinu, na sektor politike, suradnja u području pravosuđa i unutarnjih poslova, programi potpore, ekonomska i socijalna kohezija. Dakle, apsolutno sve što treba podržati. I tu su dane u tablicama i rokovi za realizaciju. Pa sad svaki se projekt gore numerira jednom svojom numerikom. Kaže trajanje 24 mjeseci, na nekima vidimo projekt podrške Romima je 36 mjeseci. Dakle, različito trajanje i različita su financiranja. Tu su naravno iskazana sredstva u eurima koja se povlače iz PHARE proračuna. Sredstva koja će Vlada ili koja je Vlada osigurala bilo u svojoj projekciji bilo u proračunu za 2007. godinu nisu tako detaljno razvrstana. Dakle, ja iz ovoga ne mogu vidjeti koliko je Vlada u svojim sredstvima osigurala. Oni su samo iskazani kao skupna stavka. Bilo bi dobro da u ovim tablicama u svakoj dole, po svakom programu piše pa da možemo komparirati u proračunu kad dobivamo proračun, da možemo komparirati da li je zaista su u proračunu i takva sredstva osigurana. To je čisto radi jedne transparentnosti prikazivanja. Međutim, ja bih dala možda malo jednu općenitu ajmo reći kritiku oko toga kako se realiziraju ti naši svi programi ne misleći posebno ovdje na PHARE, dakako misleći i na sve ostale predpristupne fondove, i ISPA-u i SAPARD odnosno sada praktički kad smo pred IPA-om mislim da je to jedna tema o kojoj bi ovdje trebalo isto tako malo progovoriti. Dakle, prije strukturiranja fonda IPA-e koji će zamijeniti dosadašnja tri predpristupna fonda upravo je PHARE bio najznačajniji oblik financijske i tehničke pomoći Europske unije namijenjen zemljama kandidatkinjama. One su nam dugo godina bile nedemokratskim režimima, kapitalizam i slobodno tržište, bili su pojmovi izostavljeni iz uopće tog čitavog rječnika. Upravo iz tog razloga sredstva iz PHARE programa namijenjena sa unutarnje političkim reformama kao što su prvenstveno reforma pravosuđa i reforma javne uprave i onog svega što se uz to neposredno veže. Prije dvije do tri godine iskorištenost sredstava iz PHARE programa nije bila na razini kakva se očekivala, no danas se ta sredstva iskorištavaju puno bolje, barem što se tiče PHARE programa. Naime, iskorištenost predpristupnog fonda SAPARD nažalost moram vam reći da je još do danas vrlo niska. Hrvatskim poljoprivrednicima je ponuđeno 245 a uzeli su tek nešto više od 12 milijuna kuna iz SAPARD-a, čisto samo radi usporedbe. Jesu li za lošu iskorištenost krivi samo rigorozni kriteriji? Sigurno i oni imaju svoju ulogu u tome. Međutim, najveća krivnja ovdje ipak se snosi na Vladu koja nije provela ispravnu edukaciju ciljanih skupina dovoljno brzo, efikasno i kvalitetno kako bi te skupine mogle reagirati i svoje projekte koje nude prilagoditi tim kriterijima. Da je tomu tako govori i činjenica da su edukacije pojedinih skupina započele praktički pred dva mjeseca, odnosno prije zaključivanja natječaja za projekte i to je zapravo su mjeseci potrebni samo da bi se prikupila dokumentacija za nekakvo kandidiranje za neki projekt, potrebno je i po nekoliko mjeseci. Te stvari se ustvari ne smiju dešavati. To je kritika Vladi i kritika svima onima koji bi se trebali potruditi da se ljudi educiraju i da ih se poduči kako da skupe što jednostavnije, kako da skupe projektnu dokumentaciju, ono što je potrebno za projektnu dokumentaciju. Iskorištavanje predpristupnih fondova trening je i za uspješno korištenje sredstava koja će Hrvatskoj biti na raspolaganju kad uđe u Europsku uniju. Predpristupna pomoć služi da se izravno ulaže u razvojne prioritete Hrvatske i tako se rasterećuje dio državnog proračuna. Povećava se apsorpcijska sposobnost tijela državne uprave i razvija se pozitivno natjecanje između korisnika ovih programa. Apsorpcijska sposobnost je jedan od pokazatelja kako će se iskorištavati upravo strukturalni fondovi koje ćemo dobiti na raspolaganju kao članstvo, raspolaganja članstvom u Europskoj uniji. Ako se ne naučimo povlačiti sredstva to iz predpristupnih fondova danas ne možemo očekivati da ćemo znati povlačiti ta sredstva iz strukturnih fondova Europske unije niti sutra kao članice kad postanemo članica Europske unije. A sva ulaganja kao što je regionalna politika Europske unije upravo djeluje preko ovakvih fondova. Drugim riječima, ne naučimo li one kojima je to potrebno kako koristiti europske fondove ne možemo računati na razvoj u budućnosti. Koliko su ti fondovi važni i koliko oni mogu pomoći pokazuje vrlo ilustrativno primjer Irske. Ta je zemlja u petnaest godina uspjela od zemlje izuzetne emigracije i siromaštva doći na poziciju druge najbogatije države u Europskoj uniji i među prvih desetak na svijetu. Danas je izuzetno privlačna za mlade ljude i postala je upravo suprotno zemlja imigracije. No, da se vratimo na PHARE program. Kao što sam već napomenula njegova je svrha pomoć u reformama područja kao što su prvenstveno pravosuđe i javna uprava. To su ujedno i područja u kojima Hrvatska znatno kaska za europskim standardima. Naime, svako izvješće Europske komisije koja dođe iz Bruxellesa osobito je kritično spram ovih područja i ako pogledamo konkretno još uvijek se godinama čeka na sudovima za dobivanje rješenja o sporu a Republika Hrvatska je zemlja broj jedan u Europi po broju sudaca. Čovjek se mora zapitati što nedostaje u toj cijeloj slici. Isto tako, glomaznost naše birokracije i bojazan Vlade da to pitanje počne rješavati dovodi do krajnje konzekvence da za jedan ovjereni papirić morate posjetiti četiri šaltera, dva ureda koji naravno imaju pauze u različito vrijeme pa čekate na sva četiri šaltera a sve to u vrijeme vašeg radnog vremena. Problem korupcije problem je koji će Republika Hrvatska jako dugo rješavati i to iz razloga što se korupcija toliko ukorijenila u svakodnevni život i u sve pore društva da je čovjeku naprosto čudno kada automatski dobije nešto na što već ima pravo a da za to ne treba prvo platiti ili dati prvo nešto u plavoj kuverti. Korupcije ima na razno raznim razinama pa tako i na političkoj. A da je tome tako pokazuje činjenica da mi samo donosimo dokumente. Evo, nedavno smo donijeli antikorupcijsku strategiju, stvaramo odbore. Gospođa Kitarović je osnovala petnaest radnih tijela za borbu protiv korupcije a do sada smo uspjeli uhititi samo nekoliko liječnika sa nekoliko tisuća eura primljenog mita. Da me ne bi krivo shvatili, te liječnike dakako treba kazniti ali nije stvar, ne može se stvar rješavati od toga da počnemo ljuštiti na liječnicima. Ako želimo nešto sustavno napraviti, još je Churchill rekao: "Ako želite da se nešto ne napravi osnujte odbore.". To je vrlo ilustrativno i mislim da bi se mnogi političari u našoj zemlji mogli toga prisjetiti vrlo često. Da u Europsku uniju nećemo ući dok ne riješimo ove probleme ukazuje i primjer ulaska zadnjih dviju članica Rumunjske i Bugarske. Te su zemlje po ekonomskim pokazateljima poprilično iza nas. Međutim, Europska unija više ne uvjetuje ulazak zemalja prema ekonomskim pokazateljima. Europska unija je u više navrata pokazala da novac za investiranje u druge zemlje ima. Stoga ekonomski čimbenici više nisu osnovni problem. No Unija želi politički stabilne i sređene države. Priča o Rumunjskoj ide na sljedeći način. Nakon svih opaski koje su primili od Europske unije Rumunji su odlučili korupciji jednom za svagda stati na kraj. Pa su na mjesto ministrice pravosuđa postavili jednu izuzetno stručnu ženu koja je prethodno radila u nevladinom sektoru. I zapravo bila je jedna od zaštićenih kritičarki Vlade. Nesputana stranačkim vezama i prijetnjama ona je u 6 mjeseci uspjela istražiti i dokazati krivnju velikom broju državnih dužnosnika. Pa tako danas imate situaciju da u rumunjskim zatvorima zbog korupcije i zloupotrebe položaja sjedi neki bivši ministar. Možda ako se nadovežem na jučerašnju raspravu, možda mi to ne činimo radi toga što su naši zatvori prekapacitirani kao što je kolegica Ingrid jučer spomenula. U državi u kojoj još nije jasno, nisu jasno bili bjegunci ili prekršitelji ustavnih zakona Republike Hrvatske, da li su to zločinci ili heroji, ne vidim nikakvu blistavu budućnost. No to će se reforme morati, te će se reforme morati provesti prije ili kasnije i to ne radi Europske unije. Republika Hrvatska te reforme ne duguje Bruxellesu već hrvatskim građanima kako bi živjeli u jednoj modernijoj i sređenijoj državi. Međutim kao kandidatkinja za ulazak u Europsku uniju Republika Hrvatska ima izvanrednu priliku iz europskog proračuna dobiti financijsku pomoć kako bi te reforme provela. Ta su sredstva bezpovratna i čak ako na kraju svega hrvatski građani odluče ne uči u Europsku uniju ti se novci ne moraju vraćati a nama ostaje sređeno zakonodavstvo. Imamo standarde i reforme kojima se možemo nadati boljoj budućnosti. Međutim trenutačno se ta bezpovratna sredstva ne iskorištavaju kako bi trebala i u onoj mjeri u kojoj bi se mogla. Za to najveću odgovornost ipak snosi Vlada koja bi u narednim godinama morala ozbiljno poraditi na edukaciji korisnika ovih fondova kako bi se uostalom što prije napravili i kod, kao što su napravili i Slovenci koji su iskoristili ama baš sve do zadnjeg centa. Time ćemo napraviti ne samo značajan pomak u pregovorima nego ćemo naučiti i funkcionirati kao što financijski funkcioniraju zemlje članice Europske unije a to je jedan od najvažnijih čimbenika prilikom našeg ulaska u europske integracije. Evo, sa napomenom da ćemo mi kao Klub dakako to podržati ja bih samo molila malo obrazloženja oko onih uvodnih dilema i hvala lijepa.
Državna tajnica.
Pa evo oko raznih dilema i pitanja. Zašto se u 2007. dakle potpisuje i potvrđuje i obavljaju se sve druge radnje vezane uz PHARE 2006.? Obrazloženje uz to ustvari vezano je uz način kako funkcionira proračun Europske unije i kako funkcionira financijska perspektiva koja funkcionira na drugačiji način nego što je naš proračun. U slučaju Europske unije postoji u suštini i dvije vrste proračuna. Postoji proračun na obračunskoj osnovi. Na engleskom jeziku rečeno na tzv. «commitment» osnovi. I postoji proračun kojim se bilježe plaćanje na tzv. «keš» osnovi što znači da se u planiranju takovoga proračuna onda u onome njegovom dijelu koji se odnosi na tzv. «commitment» osnovu, na osnovu obveza, na osnovu obveza, u tom proračunu se planiraju određena sredstva koja Unija raspodjeljuje za recimo u ovom slučaju konkretno projekt «PHARE». I za nas su u proračunu koji je na takvoj osnovi obveza u kojem su zbrojene sve obveze je za «PHARE» u 2005. godini bilo rezervirano 87 milijuna. Za «PHARE» 2006. ovih 80 milijuna. Kada projekti, to također znači dakle postojanje ovakvih dviju vrsta proračuna znači da se sredstva ne gase kada istekne godina jer ova obveza, ona stoji na tome papiru i živa je sve dok se ne završe projekti. A sporazum kaže: «Projekti se moraju završiti do 2009. godine.» To znači da će u onom proračunu, u njegovom dijelu koji se odnosi na plaćanja isplate se obavljati nakon što se obavi i ova natječajna procedura u 2007., u 2008., u 2009. I onda će se kada završi 2009. moći sravniti u kojoj mjeri su ta obveza, ta, taj «commitment» u kojoj mjeri je i potrošen kroz plaćanja. Dakle u toj jednoj tehnologiji, proračunskoj tehnologiji je razlog zašto mi sada potvrđujemo sporazum … [[Govornica se ne razumije.]] «PHARE» 2006. Ona prethodna točka o nuklearnoj sigurnosti, ona je čak bila iz 2005. Zato i u njihovom proračunu postoji razlika između plaćanja i između obveza ustvari postoje, vodi se proračun na dvije osnove. E zašto ovako dugi rokovi za ugovaranje? Zato što se projekti kada nakon ovog potvrđivanja krenu u provedbu, ta provedba se provodi temeljem tzv. praga. Prag je praktični vodić za ugovaranje za treće zemlje odnosno to je uredba komisije koju moraju primjenjivati zemlje koje nisu članice kada koriste i upravljaju sredstvima Europske unije. Taj prag se na našem slučaju primjenjuje također zato i to je razlog zbog kojeg postoji ta uredba, taj pravilnik za provođenje natječaja jer naše zakonodavstvo u području javnih nabava još nije u cijelosti usklađeno sa «acquiem». Prag se ne primjenjuje u zemljama članicama jer one imaju javne nabavke usklađene sa «acquiem». To je prvo. A zašto to tako dugo traje? Zato jer iz tog istoga praga proizlazi da natječaji za ugovore o uslugama traju po proceduri koja je propisana pragom najmanje 6 mjeseci. Natječaji za ugovore za izvođenje radova, investicijskih radova, procedura koja je propisana pragom traje najmanje 9 mjeseci, najmanje. I onda još kada se rade «tweening» projekti, kada ustvari se angažiraju stručnjaci iz neke zemlje članice koji njihovu praksu preslikavaju ovdje u Hrvatsku, e ti natječaji traju i do 12 mjeseci. Jedino, i mi po, dosta često imamo rasprave sa komisijom zašto te procedure toliko dugo traju? Ali jednostavno to je propisano pragom koji ima logiku i kaže: «Nakon što se objavi natječaj on ne može biti ili trajati kraće od», ne znam, «6 tjedana». Dakle prag nikad ne propisuje maksimum. I kaže: «Tender mora biti otvoren najviše 4 tjedna ili 6 tjedana.» On kaže: «Tender mora biti otvoren najmanje 4 tjedna.» Onda kaže: «Komisije za ocjenu tih projektnih prijedloga se ne može sastati u razdoblju kraćem od mjesec dana". Dakle odmah kaže između trenutka zatvaranja natječaja i trenutka kad se sastaje komisija mora proteći najmanje 4 tjedna, itd. TEMPUS se provodi centralizirano iz Bruxellesa. Dakle Hrvatska nakon što je Ministarstvo financija dobilo akreditaciju za upravljanje sredstvima Europske unije preuzelo je na sebe upravljanje najvećeg broja ovih programa. Jedan od onih koji nije, koji se i dalje upravlja iz Bruxellesa je TEMPUS. I zbog toga za njega ustvari vrijede nešto duži rokovi. Zašto se u ovom financijskom sporazumu detaljnije ne prikazuju stavke sufinanciranja? Zato što je to ustvari sporazum koji obvezuje Komisiju. Mi se obvezujemo da ćemo dati sufinanciranje i onda ustvari u našem se proračunu vidi kako su stavke sufinanciranja raspoređene po godinama. Jer onda na nositeljima, na glavama, proračunskim glavama nositelja i korisnika onih projekata je u 2007. za, u aktualnom proračunu već se može vidjeti koliko su sredstava predvidjeli za sufinanciranje po pojedinim projektima. E i sad smo tu došli na pitanje o iskorištenosti fondova. Tu ne bi sada duljila, nego bih samo kazala sljedeće, da se financijska iskorištenost fondova mjeri i uspoređuje u trenutku kada završe rokovi za ugovaranje. Upravo iz svega ovoga što sam prethodno objasnila. Dakle kada završe rokovi za ugovaranje, kada se ugovore radovi za izvođenje roba i usluga onda je trenutak na kojem se može mjeriti financijska iskorištenost. Ono što sad možemo reći u ovom trenutku je da za sve ove programe jesu u smislu programiranje u smislu identificiranja i pripreme projekata su sva sredstva iskorištena. A u smislu financijske iskorištenosti to se može mjeriti tek kada isteknu rokovi za ugovaranje. SAPHARD još pri tome funkcionira na poseban način zato jer je to program namijenjen poduzetnicima i iz SAPHARD-a se poduzetnicima refundiraju troškovi koje oni čine na nekim projektima. Tako da u ovom trenutku rekla bih nije još nikako vrijeme donositi sudove o iskorištenosti SAPHARD-a jer natječaj, razdoblje za provođenje natječaja iz SAPHARD-a isteći će u kolovozu 2008. godine. Natječaj, prvi natječaj u SAPHARD-u završio je u lipnju. SAPHARD agencija kreditirana u rujnu. Što znači da je već SAPHARD agencija u vrijeme dok još nije bila akreditirana pokrenula natječajne postupke. I ova sadašnja iskorištenost gdje je iskorišteno i isplaćeno nešto više od 12 milijuna je ustvari prvi krug, prvi puta i mislim da je to vrlo dobar rezultat. Jer procedura nije niti malo lagana. A uskoro se očekuje objavljivanje i drugog kruga natječaja. I to će se ponavljati dakle kažem sve do kolovoza 2008. godine. I edukacija je bila, samo za vašu informaciju, samo ministarstvo je provelo 31 seminar sa tisuću 400 sudionika. A Hrvatski zavod za poljoprivredu i savjetodavnu službu 166 seminara na kojima je bilo 2 tisuće 832 poljoprivrednika. Sve su informacije na web site-u Ministarstva poljoprivrede. Pitanja i odgovori, ona se redovito ažurira kako se donose odgovori na pitanja koja aktualno proizlaze iz života i iz prakse. Međutim, ono što je Ministarstvo poljoprivrede ne može, Ministarstvo poljoprivrede ne može za poljoprivrednike pisati i pripremati projekte. Jer to bi bilo kršenje procedure, bila bi nepravilnost i mogla bi uzrokovati ustvari zahtjev za povratom sredstava. Hvala.
Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Ispravila bih jedan netočni navod gospođe državne tajnice vezano na iskoristivost SAPHARD fondova, odnosno na činjenicu što je rekla da će se moći procjenjivati o tome koliko se povuklo i da li su se sva sredstva ili sve mogućnosti iskoristile tek po završetku roka ugovaranja, odnosno istekom kolovoza 2008. Naime, nije za očekivati da će se svi ugovori potpisivati u kolovozu, u srpnju 2007. Dakle mi sada prateći dinamiku možemo vidjeti kolikom dinamikom mi povlačimo ta sredstva. Ja moram priznati da su moja saznanja mizerna. Dakle govorim sad o SAPHARD-u, ne govorim o PHARE-u. Dakle povlačenje sredstava od strane poljoprivrednika iz tog predpristupnog fonda do sada je vrlo neučinkovito. Možda će u srpnju 2008. biti savršeno. Ali nije za očekivati da će 99% sredstava biti povučeno u srpnju 2008. Hvala.
Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Pankretić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo gospođa državna tajnica je točno rekla da ne može ministarstvo pripremati, pisati projekte poljoprivrednicima u tom dijelu. No, međutim navod u kojem je rekla da je vrlo dobar postotak iskorištenja SAPHARD-a od 12 milijuna kuna i ona sama zna da nije točan. Taj postotak je vrlo loš. Daj Bože da se ostvare nade da on bude dobar i da se do 2008. stvarno evo dio sredstava uspije potegnuti sa SAPHARD-a jer je dakako on nužan hrvatskoj poljoprivredi.
Zahvaljujem. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice, uvaženi zastupnik Vlado Jelkovac.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati će ovaj Prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade RH i Europske komisije za nacionalni PHARE program. Uz amandman kojeg smo podnijeli on je na neki način tehničke prirode. Radi se o tome da bi trebalo uskladiti tekst u naslovu samog zakona sa člankom 1. Pa evo molim onda za podršku da na taj način istovjetan naziv bude u članku 1. i u samom naslovu. Statusom kandidata za punopravno članstvo u Europskoj uniji od lipnja 2004. godine Republici Hrvatskoj otvorila se mogućnost korištenja predpristupnih fondova PHARE, ISPA, SAPHARD čiji je cilj pomoć u pripremi za punopravno članstvo u Europskoj uniji. Spomenuti programi od 2005. godine zamijenili su program CARDS čijim su se bespovratnim sredstvima Europske unije financirali projekti koji doprinose stvaranju institucionalnog i zakonodavnog okvira u procesu pridruživanja. Predpristupnom strategijom Europske komisije iz listopada 2004. godine stvorena je pravna osnova za odobrenje programa Republici Hrvatskoj, a u srpnju 2006. Europska Komisija donosi odluku o odobravanju nacionalnog PHARE programa za 2006. godinu kojom se odobrava financiranje 20 projektnih prijedloga koje je RH predložila za financiranje u sklopu nacionalnog PHARE programa. Nakon što je Europska Komisija dostavila tekst financijskog sporazuma između Europske Komisije i Vlade Republike Hrvatske kojim bi se sporazumom omogućilo oslobađanje financijskih sredstava Europske unije u visini od 61 milijun i 62 tisuće eura vođeni su pregovori hrvatskog izaslanstva s Europskom Komisijom te je Vlada Republike Hrvatske 14. prosinca 2006. godine prihvatila izvješće o vođenju pregovora za sklapanje sporazuma i konačnu verziju teksta. Konačno, sporazum o financiranju potpisan je 31. siječnja 2007. Cilj Zakona o kojem raspravljamo je potvrđivanje ovog sporazuma kao međunarodnog ugovora kojim se uređuje okvir unutar kojeg će se izvršavati projekti iz nacionalnog PHARE programa za 2006. godinu. Generalno, cilj PHARE programa je pomoći Republici Hrvatskoj u provedbi reformi nužnih za korištenje strukturnih fondova Europske unije, Europskog fonda za regionalni razvoj i Europskog socijalnog fonda, pogotovo kod izgradnje institucija u programima zajednice, socijalne kohezije i industrijskog restrukturiranja. Korisnici sredstava iz ovog sporazuma o financiranju su Ministarstvo pravosuđa, Vrhovni sud Republike Hrvatske, Središnji državni ured za razvojnu strategiju i koordinaciju fondova EU, Središnji državni ured za E-Hrvatsku, Središnji državni ured za upravu, Državni zavod za intelektualno vlasništvo, Ured za udruge, Ministarstvo financija, Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa, Ministarstvo mora, turizma, prometa, razvitka, Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva, Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva, MUP, Državni zavod za statistiku, Državni inspektorat i Vladin Ured za nacionalne manjine. Ovim Zakonom o potvrđivanju sporazuma okrenuti će se 20-tak projekata u 8 sektorskih grupa ili ciljeva koji se odnose na prioritete utvrđene u mišljenju Europske Komisije. Predmetnim sporazumom, dakle Republika Hrvatska će bespovratno koristiti 61,0, 62 milijuna eura, a za provedbu je Republika Hrvatska dužna osigurati 25% iz državnog proračuna. Uz to organizacije civilnog društva, odnosno krajnji korisnici dužni su osigurati 10% sufinanciranja individualnih projekata. U apsolutnim iznosima to znači da se kroz 3 godine, dakle u 2007., 2008. i 2009. godini radi ukupno preko 453 milijuna kuna bespovratnih sredstava iz Europske unije koji iznos zajedno s oko 53 milijuna kuna iz državnog proračuna i manjim sufinanciranjem krajnjih korisnika predstavlja ukupni iznos koji će biti na raspolaganju. S obzirom na to da je stupanje na snagu ovog Zakona o potvrđivanju sporazuma neophodan preduvjet za pokretanje predmetnih projekata i da su rokovi provedbe nacionalnog PHARE programa relativno kratki smatramo potpuno opravdanim donošenje ovog Zakona po hitnom postupku. Zaključno, dakle Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice će podržati ovaj Prijedlog zakona uz još jednom napomenu za onaj amandman Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključno, državna tajnica.
Zaključno, prihvaćamo predloženi amandman vezan uz naziv zakona.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade RH i Europske komisije za Nacionalni PHARE program za 2006. godinu. Amandman koji je podnio Klub zastupnika HDZ-a predlagatelj je prihvatio. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Glasovati. Rezultat? Jednoglasno sa 92 glasa za prihvaćen, donesen predloženi zakon.
Prelazimo na sljedeću – 10. Prijedlog Zakona o potvrđivanju dopunskog protokola ženevskim konvencijama od 12. kolovoza 1949. o dodatnom znaku raspoznavanja (protokol III.), s Konačnim prijedlogom Zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. br. 643 Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske, a kod utvrđenja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje Zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu je proveo Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti Prijedlog? Državni tajnik u Ministarstvu obrane. Izvolite. Mate Raboteg.
Hvala lijepo gospodine dopredsjedniče. Dakle, pred ovim cijenjenim Domom je Prijedlog Zakona o potvrđivanju dopunskog protokola ženevskim konvencijama iz 1949. godine o dodatnom znaku raspoznavanja. Naime, Republika Hrvatska kao stranka sve četiri odnosne konvencije iz 1949. godine sa pripadajućim protokolima izrazila je spremnost za potpisivanjem i dopunskog, tzv. trećeg protokola o dodatnom znaku raspoznavanja. U Ženevi je od 5. do 8. prosinca 2005. godine održana diplomatska konferencija o usvajanju tog dopunskog protokola, a njegov smisao je ustvari uvođenje uz već postojeća tri znaka crveni križ, crveni polumjesec te crveni lav i sunce koji se inače vrlo rijetko koristi i dodatni znak raspoznavanja koji je oslobođen svih religijskih i političkih konotacija. Naime, ovim dodatnim znakom premošćuje se jedno zatečeno stanje u praksi te se onim državama koje ne koriste postojeće obilježje, dakle bilo da se radi o polumjesecu ili križu koja su dakle priznata ženevskim konvencijama, a i to ponajviše zbog njihova povezivanja sa nacionalnim ili religijskim simbolima omogućava uporaba dodatnog znaka koji je po svom obliku univerzalan i oslobođen nacionalnih i vjerskih obilježja. Dakle, to je jedan kvadrat, imate ga u svojim materijalima. Osim njegove uporabe u zaštitne svrhe kojima se u vrijeme rata, dakle i u ratnim okolnostima štite medicinsko osoblje, zgrade i oprema itd., regulira se i uporaba ovog znaka od strane nacionalnih društava i pri obavljaju njihove redovne djelatnosti pa će, omogućava se njegovom primjenom i nešto drugo. Dakle da one zemlje koje su koristile neke svoje specifične znakove koji nisu bili priznati ženevskim konvencijama, ugrade te specifične znakove u ovaj univerzalni znak. Prema tome, s obzirom da je u članku 7. ovoga protokola koji je u privitku ovoga zakona, odnosno sastavni dio ovoga zakona pardon, određeno da visoke ugovorne strane trebaju promicati uporabu ovoga znaka, razglašavati njegov značaj te posebno ga ugrađivati u vojno obrazovne programe kako bi se shvatio njihov značaj i pomicati taj značaj u Oružanim snagama i među civilnim stanovništvom to je Ministarstvo obrane nositelj provedbe ovoga zakona za čiju provedbu su osigurana sredstva iz državnog proračuna na računu Ministarstva obrane Republike Hrvatske i stoga predlažemo dakle da donošenje zakona o potvrđivanju ovog trećeg protokola ženevskim konvencijama iz 1949. godine po hitnom postupku. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Zaključujem raspravu. Nema prijavljenih.
Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Dopunskog protokola Ženevskim konvencijama od 12. kolovoza 1949. o dodatnom znaku raspoznavanja, protokol 3. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Glasovati. Rezultat? Sa 92 za, jednim suzdržanim donesen predloženi zakon.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. 11. Prijedlog zakona o potvrđivanju Međunarodne konvencije o suzbijanju dijela nuklearnog terorizma, s Končanim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 644 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost i Odbor za europske integracije. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Prelazimo na raspravu. Uvaženi zastupnik Velimir Pleša.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, gospođe i gospodo zastupnici. Termin terorizma je na globalnoj sceni prisutan već dugo vremena i kako je 21. stoljeće donijelo velike novine u pristupu i načinu vođenja rata i terorizma i u sklopu toga dobio posebno mjesto kao veoma važna sastavnica nekonvencionalnog rata. To znači da se nositelji terorizma sad mogu tražiti u širokom području počevši od pojedinaca pa do cijelih država. U tom je smislu posebno važno da su neka od najsloženijih oružja kao što su oružja za masovno uništenje koja su u prošlosti služila malom broju zemalja kao sredstvo odvraćanja, predviđena isključivo za stratešku uporabu postala potencijalna teroristička sredstva. Po mnogim mišljenjima je mogućnost nuklearnog terorizma činjenica koja najviše zabrinjava. Nuklearni terorizam je u osnovi pojam koji obuhvaća više mogućnosti koje ne moraju nužno uključivati i nuklearno oružje. Općenito nuklearni terorizam je terorizam visoke tehnologije što umanjuje njegovu vjerojatnost. Razlozi za to su među ostalim to što su radioaktivni materijali u velikoj većini slučajeva dobro čuvani, skupi i opasni tako da ih nije lako nabaviti, rukovati njima i to držati u tajnosti. U svakom slučaju potrebna je visoka razina tehničkog znanja i posebno za konstrukciju čak i primitivne nuklearne bombe. No razina tehničkog znanja u svijetu se neprekidno povećava, a pristup raznim vrstama podataka postaje iz dana u dan sve lakši. Osim toga veliki broj vrlo kvalitetnih stručnjaka koji su radili na nacionalnim programima država koje posjeduju nuklearno oružje, mnogi su od njih nakon završetka hladnog rata ostali bez posla i postali dobra meta za skupine ili države koje trebaju njihovo znanje. To znači da glavni problem više nije znanje nego proizvodnja i velika financijska ulaganja. Upravo zbog toga Europa, a u okviru Europe i Hrvatska i dalje je ranjiva na moguće terorističke napade, no protuteroristička strategija mora se temeljiti na strogom poštivanju međunarodnih zakona. Iz tog razloga Međunarodna konvencija o suzbijanju dijela nuklearnog terorizma koja je usvojena u New Yorku 13. travnja 2005. godine, a koju je 16. rujna te iste godine potpisao predsjednik države gospodin Stjepan Mesić, danas je ona ratificirana od 14 zemalja, a potpisalo ju je 115 država. I ovim zakonom Hrvatska postaje jedna od država koja će potvrditi ovu međunarodnu konvenciju kako bi njezine odredbe u smislu članka 140. Ustava Republike Hrvatske postale dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Iz tog razloga mislim da je potrebno ovakav zakon podržati.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju međunarodne Konvencije o suzbijanju dijela nuklearnog terorizma. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Rezultat? Jednoglasno sa 95 glasova za donesen predloženi zakon.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. Preskačemo 12. i 13. točku dnevnog reda, Zakon o hrani i Konačni prijedlog Zakona o veterinarstvu, odbori još nisu zasjedali pa će to vjerojatno biti idući tjedan. Prelazimo na 14. točku dnevnog reda. 14. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o gnojivima i poboljšivačima tla, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 640 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 154. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, poljoprivredu i šumarstvo i Odbor za europske integracije. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državni tajnik, Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo, cijenjeni zastupnici. Naime svi mi znamo u ovom trenutku hrvatske poljoprivrede koliko je važno korištenje repromaterijala, maksimiziranje profita, povećanje dohotka naših poljoprivrednih proizvođača i upravo iz tog razloga išli smo i na prijedlog ovog zakona kako bi propisali standarde kvalitete i kako bi osigurali štićenje i nadziranje tih standarda. Zakon o gnojivima i poboljšivačima tla donijet je u listopadu 2003. godine. Tim postojećim zakonom bilo je uređeno cijelo područje mineralnih i organskih gnojiva i poboljšivača tla. Detaljno su bila uređena pitanja kakvoće gnojiva i poboljšivača tla, kontrola kakvoće, označavanje gnojiva i pobolšivača tla u prometu i promet i nadzor u prometu gnojiva i poboljšivača tla te isto tako proizvodnja i nadzor. S obzirom da su tada na snazi bile direktive kojima se na razini Europske unije, kojima se uređivalo područje mineralnih gnojiva, kakvoća, kontrola kakvoće i označavanje, postojeći zakon bio je tada usklađen. Međutim, iste te godine 2003. izmijenjena je EU legislativa u tom području. Donijeta je nova Uredba o mineralnim gnojivima koja je uredila proizvodnju, promet i kakvoću. Isto tako njezin je značaj jer se osigurava slobodno prometovanje i ujednačavanje kvalitete mineralnih gnojiva na cijelom europskom tržištu. Time je istovremeno otvorena mogućnost da zemlje članice Europske unije u okviru nacionalnih propisa izrade posebne nacionalne zahtjeve za mineralna gnojiva koja vrijede samo za područje dotične zemlje članice, a pri tome mineralna gnojiva koja udovoljavaju uvjetima propisanim uredbom i koja nose oznaku visokih standarda kakvoće … [[Govornik se ne razumije.]] mogu se stavljati na tržište svih zemalja članica bez ograničenja u prometu i bez obzira na uvjete koji su utvrđeni nacionalnim propisima. Za nas je važno ova izmjena prije svega jer je to usklađenje izvršeno u dijelu kontrole kvalitete. Tako da ulaskom Republike Hrvatske u Europsku uniju, ovim izmjenama zakona omogućena je kontrola ovih gnojiva visokog standarda od strane naše nadležne inspekcije, ali isto tako sankcioniranje i primjena onih kazni koje smo propisali u nacionalnim propisima o gnojivima i poboljšivačima tla. Ujedno ovim izmjenama osigurat će se kompatibilnost hrvatskog tržišta mineralnih gnojiva sa europskim tržištem, jer su izjednačeni i zahtjevi i standardi kvalitete. Isto tako smatramo da se stvara značajan pomak u kvaliteti gnojiva koji će se moći tržiti na našem tržištu, pa će tako i naši domaći potrošači, kupci mineralnih gnojiva proizvođači, moći se bolje zaštiti od ponude posebno uvoznih gnojiva neodgovarajuće kvalitete. Sukladno navedenom predlažemo da se prihvati Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o gnojiva i poboljšivačima tla. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Želi li izvjestitelj Odbora uzeti riječ? U ime Odbora? Izvolite!
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, državni tajniče. Odbor je za poljoprivredu i šumarstvo Hrvatskog sabora raspravio na 49. sjednici održanoj 20. ožujka Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o gnojivima i poboljšivačima tla s konačnim prijedlogom zakona. Raspravu o navedenom prijedlogu zakona Odbor je proveo u svojstvu matičnog radnog tijela sukladno članku 87. Poslovnika Hrvatskog sabora. Nakon uvodnog obrazloženja predstavnika ministarstva, Odbor je jednoglasno podržao prijedlog predlagatelja da se ovaj zakon donese po hitnom postupku. Odbor je u raspravi dao potporu donošenju ovog zakona jer isti predstavlja detaljnije usklađenje našeg zakonodavstva sa zakonodavstvima Europske unije, u kojem je proizvodnja, prometovanje, označavanje i kvaliteta gnojiva precizno uređena. Međutim, skrenuta je pozornost na potrebu stručnog definiranja pojedinih termina, što se u prvom redu odnosi na termin "urea" koji nije mineralno već organsko gnojivo. U daljnjoj raspravi je ukazano da bi zbog transparentnije provedbe u zakonu trebalo odrediti bez obzira na sadržaj podzakonskog akta, da ovlašteni laboratoriji za analizu kakvoće gnojiva i poboljšivača tla budu i referentni laboratorij, članak 10. Na temelju provedene rasprave Odbor za poljoprivredu i šumarstvo Hrvatskog sabora jednoglasno je odlučio da Hrvatskom saboru donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o gnojivu i poboljšivačima tla. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a, uvaženi zastupnik Željko Kurtov.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege! Poslije državnog tajnika koji je naveo ovdje sve razloge zašto bi trebalo podržati ovaj prijedlog zakona, ja mogu odmah na početku reći da Hrvatska narodna stranka u potpunosti podržava ovaj zakon i ove razloge koji su ovdje navedeni. Ne bih želio širiti priču ili ponavljati iste stvari. Samo bih htio reći da u sadašnjim uvjetima imamo situacije kad moramo doći do nekih poboljšivača tla, da moramo polulegalno ili čak i legalno uvoziti neka sredstva iz zemalja Europske unije. A da ćemo dobiti na kvaliteti gnojiva i drugih sredstava o tom nema zbora. Samim tim bit će i povučeni sigurno bolji rezultati u proizvodnji voća, povrća i cvijeća. Prema tome, ovaj prijedlog zakona u potpunosti podržavamo i želimo da što prije stupi na snagu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HSS-a, uvaženi zastupnik Božidar Pankretić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, državni tajniče. Pa evo, nekoliko rečenica vezano uz ovaj zakon, tako da na početku želim reći da će Hrvatska seljačka stranka podržati ovaj zakon. Tako smo i diskutirali na samom Odboru. Ali mislim da je potrebno ovdje reći da se radi o dosta važnoj temi, da se ona usklađuje sa EU legislativom, ali i da je i izuzetno bitna, pa ću evo, pokušati na jedan rekao bih konstruktivan način upozorit na neke probleme, ako je moguće da se možda i naprave određene izmjene, ako je to ja bih rekao u interesu da zakon bude što bolji. Prema dostupnim podacima provedbeni propisi koji se odnose na zakon koji je na snazi, nisu doneseni već je samo objavljen popis upisanih u Registar mineralnih gnojiva. U ocjeni stanja predlagatelj je naveo da za taj zakon više načelnog karaktera, a u skladu s direktivom Europske unije koja je poslije 2003. godine zamijenjena uredbom. Bez obzira na to, treba svakako postaviti ovdje pitanje, zašto se tako dugo čekalo? Skoro su već prošle tri i pol godine, da se ovaj zakon nije donio, odnosno što je to ujednačenje zakonodavstva sa EU propisima u području mineralnih gnojiva donijeti konkretno? Možda jedno naše pitanje dobro hrvatskoj poljoprivredi, poljoprivredniku, seljaku? Da li postoji bojazan da se kroz ustupanje od dozvoljenih sastojaka u mineralnim gnojivima i proizvodnja pojedinih kultura poremeti? Čisto jedno rekao bih načelno pitanje. Da li je ovo u korist naših proizvođača ili je to samo jedno usklađenje koje se odnosi da se u budućnosti će se moći plasirati umjetno gnojivo koje proizvodi Hrvatska na cijelom teritoriju Europske unije? I da li će se moći obrnuto događati u konkurenciji prema našim proizvođačima? O razlozima donošenja zakona po hitnom postupku baš i nije prikladno da se poziva na zaključke bivših Vlada, nego je vrlo jasno ovdje definirana stvar da se radi o EU propisu i usklađivanju sa Europskom unijom. Možda nekoliko vrlo konkretnih primjedaba koje bi se moglo evo, molim i unijeti u ispravke ili prihvatiti kao amandman Vlade. Konkretno na članak 2., izmjenom je u pojmovniku proširen pojam proizvodnje tako da se odnosi na sva gnojiva te bi bilo dobro da je predlagatelj u tom smjeru i promijenio odredbu stavka 1. članak 1. iz kojeg proizlazi da se ovaj zakon odnosi samo na proizvodnju organskih gnojiva. Također, na članak 4. stavak 1. uvodi se pojam granule i prile u mineralnom gnojivu. Nije li to trebalo definirati u pojmovniku tj. u članku 2. osnovnog zakona, ili ako se ti pojmovi ne rabe u osnovnom tekstu zakona onda upotrijebiti opisne, razumljive riječi. Na stavak 2. se mijenja na način da ministar propisuje kakvoću gnojiva i poboljšivača tla a ne kao do sada i proizvodnju organskih gnojiva i poboljšivača tla. Zašto više ministar ne propisuje proizvodnju organskih gnojiva, koji su razlozi za to ako se radi o tome da su ovim izmjenama sva gnojiva izjednačena. Nije jasno da li uopće treba podzakonskim aktom propisivati proizvodnju gnojiva ili ne ili se samo kako se predlaže kakvoću gnojiva. U obrazloženju zakona se nažalost to navodi pa bi bilo dobro da se na određeni način pojasni. Na članak 5., zašto je ministru dato ovlaštenje da propiše podatke koje mora sadržavati deklaracija za gnojivo a taj izrijekom naveden sadržaj u deklaraciji je izbačen iz zakona. Naime, kad je to propisano zakonom onda je to i viši stupanj zaštite od mehanizma za korisnike, poljoprivredne proizvođače jer je između ostalih podataka u deklaraciji na primjer stajao naziv i sadržaj drugih tvari koje gnojivo sadrži a kad je to dano u nadležnost ministra da svojim propisom to uređuje tada na mala vrata se može evo ako mi može slobodno dozvoljeno reći i nešto si dozvoliti. Zatim, na članak 15. zašto se briše odredba točke 6. po kojoj se novčanom kaznom kažnjava za prekršaj pravna osoba ako analizu gnojiva i poboljšivača tla ne obavlja po jedinstvenom metodom koja je razlog tome. Na članak 19. stavak 1. među propise koje je temeljem ovlasti iz ovog zakona ministar dužan donijeti u roku od jedne godine treba navesti i propis iz članka 18. stavak 2. jer ovako ispada da za donošenje tako važnog propisa nema roka pa bi bilo dobro da se to ispravi i da imamo definiran rok. Mislim da ova otvorena pitanja je potrebno istaknuti ovdje. Mislim da nije upitno da se ovaj zakon ne bi trebalo podržati, ali mislim da sa ovim određenim primjedbama bi se u svakom slučaju on poboljšao i prilagodio da što bude bolji u primjeni i u praksi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Završnu? Ne. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o gnojivima i poboljšivačima tla, P.Z.. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 93 glasa za i 3 suzdržana donesen predloženi zakon.
Prelazimo na slijedeću točku dnevnog reda 15. Prijedlog zakona o tržištu plina, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z.E. br. 642 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu i Odbor za europske integracije. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ministar Branko Vukelić. Izvolite.
Hvala. Poštovani potpredsjedniče, dame i gospodo uvaženi zastupnici Hrvatskog sabora. Zakon koji je pred vama omogućuje provedbu Nacionalnog programa Republike Hrvatske za pridruživanje Europskoj uniji kojim je predviđeno donošenje ovog Zakona o tržištu plina kao završni dio procesa usklađivanja zakonskog okvira Republike Hrvatske u području energetike s pravnom stečevinom Europske unije. Novim zakonom se želi urediti pravni okvir energetskog sektora u Republici Hrvatskoj koji je u visokom stupnju već usuglašen sa pravnom stečevinom Europske unije. Stoga je preostalo usklađenje Zakona o tržištu plina i time smo ustvari završili cijeli ciklus usklađivanja zakona u ovom važnom sektoru. Donošenjem ovog novog zakona postižu se slijedeći ciljevi. Razgraničenje između plinskih djelatnosti proizvodnje, transporta, upravljanja terminalom za ukapljeni prirodni plin, skladištenja plina, distribucije i opskrbe plinom. Uspostavljanje operatora transportnog sustava, operatora terminala za ukapljeni plin, operatora sustava skladišta plina i operatora distribucijskog sustava s jasno definiranim obvezama i odgovornostima. Uspostava međusobnih odnosa radi pružanja svih usluga na tržištu plina na razvidan, objektivan i nepristran način, određivanje uvjeta, rokova i dinamike otvaranja tržišta plinom, definiranje uvjeta izgradnje novih objekata, omogućavanje djelotvorne povezanosti nacionalnog plinskog sustava sa sustavima u Europi. Prijedlogom zakona o tržištu plina uređuju se pravila i mjere za obavljanje energetskih djelatnosti u sektoru prirodnog plina uključujući ukapljeni prirodni plin, bioplin i plin iz bio mase i druge vrste plina ukoliko se te vrste plina mogu tehnički i sigurno transportirati kroz plinski sustav. Nadalje, uređuju se prava i dužnosti sudionika tržišta plina, razdvajanje djelatnosti operatora sustava, pristup treće strane plinskom sustavu i otvaranje tržišta prirodnog plina. Prijedlogom zakona utvrđuje se i novi sustav podzakonskih akata za provedbu zakona putem kojih će se dovršiti proces usklađivanja propisa u sektoru plina s pravnom stečevinom Europske unije. To obuhvaća slijedeće podzakonske akte, uredbu o sigurnosti opskrbe prirodnim plinom, pravilnik o organizaciji tržišta prirodnog plina, mrežna pravila transportnog sustava, mrežna pravila distribucijskog sustava, pravila korištenja sustava skladišta plina, pravila korištenja terminala za UPP, odluku o cijeni za dobavu plina za dobavljača plina, za opskrbljivače. Potrebna dinamika i liberalizacija tržišta plina i njegovog otvaranja također zahtijeva upravo donošenje i ovoga zakona, trenutačno zbog neodgovarajućih zakonskih i podzakonskih rješenja taj proces ustvari je i zaustavljen. Sukladno odgovarajućoj EU direktivi otvaranje tržišta odvijat će se postupno, tako da status povlaštenog kupca od 1. kolovoza 2007. godine stječu svi kupci koji ne pripadaju kategoriji kućanstva a od 1. kolovoza 2008. godine status povlaštenog kupca stječu i kućanstva čime bi se tržište u potpunosti otvorilo. Potrebno je naglasiti i da predloženi zakon detaljno uređuje ulogu INA-e industrije nafte i to kao proizvođača prirodnog plina i kao dobavljača plina za tarifnog kupca. Ostavlja nam mogućnost da Vlada Republike Hrvatske može odrediti cijenu za dobavu plina a ujedno u cilju zaštite domaćeg rudnog blaga i zaštite kupaca u Republici Hrvatskoj Vlada Republike Hrvatske može do 1. kolovoza 2011. godine propisivati najvišu razinu cijene plina za kupce ili propisivati najvišu razinu cijena samo za domaći plin kad se prodaje kupcima u Republici Hrvatskoj. Ujedno je uređeno da proizvođač plina, operator transportnog sustava, operator distribucijskog sustava, operator sustava skladišta plina i operator terminala za ukapljeni prirodni plin su dužni osigurati učinkovit i nediskriminirajući pristup mreži proizvodnih plinovoda, transportnom sustavu, distribucijskom sustavu, sustavu skladišta plina i terminalu za ukapljeni prirodni plin a u skladu s pravilnikom o organizaciji tržišta prirodnog plina, općim uvjetima za opskrbu prirodnim plinom, pravilnikom o naknadi za priključenje na plinsku mrežu i za povećanje priključne snage mrežnim pravilima transportnog sustava odnosno mrežnim pravilima distribucijskog sustava, kao i pravilima korištenja sustava skladišta plina odnosno pravilima korištenja terminala za ukapljeni prirodni plin. Poštovani zastupnici na kraju bih želio još naglasiti da osim hitnosti ovog, prihvaćanja ovog zakona zbog usklađivanja sa pravnom stečevinom Europske unije hitnost je važna i zbog toga što kao što sam u uvodu rekao donošenjem ovog Zakona i podzakonskih akata koji će se donesti temeljem ovoga Zakona omogućit će se jedan ubrzani proces liberalizacije otvaranja tržišta plina u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Želi izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Riječ ima uvaženi zastupnik Velimir Pleša.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Potrebno je spomenuti da ovaj Prijedlog zakona o tržištu plina nakon dugog vremena stručno i sveobuhvatno pripremljen. Očito je da vodi u liberalizaciju plinskog tržišta te da će prirodne monopole svesti na reguliranu djelatnost a sve tržišne djelatnosti konačno pustiti na tržište. Na sam predloženi tekst mogle bi se dati manje primjedbe, a od kojih po meni jedna načelna pa za koju molim da u ime predlagatelja i razmotrite ju, bi bila sljedeća. Na više mjesta u zakonu, primjerice članku 18., članak 2., stavak 2. točka 1., članku 21., stavak 2., točka 1. propisuje se da kod raspisivanja natječaja za koncesiju jedinica regionalne samouprave mora posjedovati detaljni plan uređenja odnosno lokacijsku dozvolu. Po mom mišljenju bilo bi dovoljno da posjeduje idejno rješenje sa specifikacijom očekivanih plinovoda po dužini i profilima. Zbog čega? Pa država je preko tvrtke «Plinacro» uložila značajna sredstva za izgradnju plinovoda Pula-Karlovac i započinje izgradnju plinovoda Bosiljevo-Zadar-Split-Dubrovnik. Teško je očekivati opravdanost te investicije ako se istovremeno u županijama kroz koje plinovod prolazi ne razvije distribucijska mreža. Distribucijsku mrežu razvija distributer koji će posao dobiti na koncesijskom natječaju. Pošto je distributer stručan i na kraju krajeva financijski sposoban pripremiti i podnijeti troškove za ishođenje lokacijske dozvole taj dio posla trebalo bi prepustiti njemu. Sadašnje rješenje ne motivira županije da ulože značajnija sredstva za pripremu koncesijskog natječaja samo zbog svega potrebnog za lokacijsku dozvolu. Samim tim i cijeli projekat plinifikacije Hrvatske nažalost mogao bi biti doveden u pitanje. Osim te načelne primjedbe imam namjeru predati jedan konkretan amandman na članak 30. da bi u stavku 1. dodale se točke 5. i 6. koje bi glasile. Točka 5., to je u pitanju pravo operatera distribucijskog sustava. Predlažem da se dodaju točke koje će glasiti, da može odbiti distributer pristup distribucijskom sustavu kupcu koji nije platio plin na istoj ili drugoj lokaciji istog distribucijskog područja i točku 6. po kojoj bi mogao distributer odbiti pristup distribucijskom sustavu novom vlasniku ili korisniku objekta na kojem postoji dug za potrošeni plin od pravnog «premnika» istog objekta tako dugo dok se dug ne podmiri. Obrazloženje je sljedeće: U ovo vrijeme na tržištu je prisutan dosta veliki broj potrošača plina koji uglavnom zbog špekulativnih razloga kroz zakupe poslovnih prostora stvore dugove u potrošnji plinom a da nakon isključivanja iz sustava ili jednostavno mijenjaju lokaciju ili traže gradnju novog priključka te time izbjegavaju staru obvezu. Pošto je koncepcija ovog zakona na tome da svaki kupac može slobodno birati operatera i mijenjati ga, a istovremeno postojeći operater distributer ne može odbiti priključenje na plin ako nema ovim zakonom propisani razlog za to, predlažu se ovi amandmani kojima bi se spriječilo buduće slične radnje. Ujedno se na takav način obvezuje i kupce stanova i poslovnih prostora na oprez kod kupnje nekretnina opterećenih dugova. Molim vas da ove amandmane proučite i prihvatite jer oni su upravo u smislu cilja i namjera ovog Zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane kolegice i kolege, državna tajnice. Plinifikacija Hrvatske svakako je važan segment u ukupnoj energetskoj politici Republike Hrvatske i u … [[Govornik se ne razumije.]] sektoru, energetskom sektoru. Svakako da s obzirom na ono što on predstoji kad je riječ o tome da i ona područja koja, Hrvatske koja do sada nisu bila obuhvaćena niti se o tome razmišljalo sve do nazad par godina kad je riječ o plinifikaciji i važnosti plina kao energetskog energenta, ta poglavito za ona područja koja do sada nisu imala šanse da i otvara neke nove mogućnosti i neke nove realnosti i da «de facto» plin i plinifikacija cijele Hrvatske ima svoje gospodarsko a ja bih rekao svoje socijalno značenje. Svakako i da po pitanju kad je riječ o zaštiti okoliša da je to prihvatljivi energent i da u skoroj budućnosti on će zauzeti i zauzet će u hrvatskom gospodarstvu i, kad je riječ o građanima, ono mjesto koje zauzima u razvijenim zemljama Europe i razvijenim zemljama svijeta. Ja bih samo rekao nekoliko riječi vezano uz poglavlje 5. Kad je riječ o operatoru distribucijskog sustava odnosno kad je riječ o županijama na području Dalmacije, konkretno Splitsko-Dalmatinskoj županiji da ta pitanja koja se otvaraju temeljem ovog Zakona u prvom redu s obzirom na dopis koji sam dobio vezano je sa već prihvaćenim donešenim prostornim planovima. Pa procjene su nekih da bi eventualno neke odredbe zakona mogle sam proces plinifikacije i uspostave tržišta plina na područja koja do sada nisu bila, koja nisu do sada imala pristup tom energentu da bi mogao stvoriti određene probleme. Međutim i da bi sama, sam proces, sama procedura kad je riječ o procesu dodjele koncesija mogla eventualno biti nešto duža nego što bi zakonodavac, predlagatelj i zakonodavac htjeli postići. U svakom slučaju dobra je situacija da županija će biti ta koja će kreirati odnose na relaciji sa operaterom odnosno sa distributerom i tu vidimo jednu veliku mogućnost da ona naselja, ona područja Republike Hrvatske kada je riječ o županiji Splitsko-Dalmatinskoj onda mislim na Sinj, mislim na Dalmatinsku Zagoru, da dobiju svoju šansu. Ne bi bilo dobro da prilikom donošenja odluka predstavničkih tijela da se nametnu neka rješenja koja bi išla u korist i u pravcu trgovačkih društava koja se bave prometom plina nego da bi u prvom redu trebalo za područje, za ono što je realno obuhvati područja koja su naseljena, a eventualno su i nešto udaljenija od samog glavnog plinovoda. U svakom slučaju kad je riječ o razvoju i kad je riječ o budućnosti Hrvatske, poglavito kad je riječ o Dalmaciji, smatram s obzirom na brojne radne zone koje se otvaraju, gospodarske radne zone da je to jedna velika šansa i da će odluke i županija, a i drugih nadležnih institucija u ovom sektoru da će slijediti načelo ravnomjernog razvoja Republike Hrvatske što je polazna točka ove Vlade Republike Hrvatske kad je riječ o razvoju onih područja koja su do sada bila inferiorna. Ja moram reći da će, a prihvaćanjem ovog Zakona, a poglavito njegovom primjenom da će trebati učiniti i veliki napor od svih strana u realizaciji ovog projekta, da kad je riječ o plinifikaciji da će trebati učiniti znatan i veliki napor po pitanju informiranja javnosti, savjetovanja javnosti i znamo da u zemljama zapadne Europe kad je riječ o energetskom sektoru javnost je debelo uključena u donošenje odluka, a plin mogu reći da je na neki način energent koji je još u dobrom dijelu Hrvatske, većem dijelu Hrvatske do sada bio nedostupan i da eventualne predrasude treba kroz savjetovanja, informiranja, znači temeljem određenih edukacija da treba postići stanje kojim bi što veći broj građana, što veći broj gospodarskih subjekata sudjelovao u njegovoj konzumaciji, u njegovoj potrošnji. U svakom slučaju ovaj Zakon koji je, koji ujedno usklađuje naše zakonodavstvo sa zakonodavstvom Europske unije je dobar, prihvatljiv, međutim trebalo bi u svakom slučaju naći modele i načine da kad je riječ o prostornim planovima županija, jedinica lokalne samouprave da ne bude zapreka u realizaciji i primjeni samog zakona, odnosno u otvaranju tržišta plina. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Završavamo dopodnevno zasjedanje sjednice. Nastavak je 15 sati sa Zakonom, o Konačnom prijedlogu Zakona o sigurnosti u željezničkom prometu.
Konačni prijedlog zakona o tržištu plina, P.Z. br. 642. Zastupnik, amandman mi je podnio zastupnik Velimir Pleša. Državna tajnica.
Hvala lijepo predsjedniče, uvaženi saborski zastupnici. Amandman se ne prihvaća uz slijedeće obrazloženje. Razdvajanje djelatnosti i opskrbe distribucije plina jedna je od najznačajnijih promjena u sektoru plina je regulirana ovim zakonom, opskrba plinom i trgovina plinom, a distribucija plina je prijenos plina kroz distribucijski sustav radi isporuke plina krajnjim kupcima isključujući opskrbu plinom. Članak 30. zakona govori o pravu pristupa distribucijskom sustavu što je komercijalno pravna funkcija i potrebno ju je povezati sa člankom 53. ovog zakona koji regulira pravo pristupa treće strane. Oba članka govore o pravu pristupa sustavu što je različito od prava priključenja na sustav. Odnosi u pristupu, sustavu i priključenju na sustav su riješeni ugovorima. U članku 6. ovog zakona uvedeni su ugovori na tržištu plina među kojima se nalaze i ugovor o priključenju, ugovor o opskrbi i ugovor o distribuciji plina. Ugovor o opskrbi plinom sklapa kupac s opskrbljivačem od kojeg dobiva plin, a ugovor o distribuciji plina se sklapa između korisnika distribucijskog sustava i operatora distribucijskog sustava. Ugovorom o opskrbi plinom kupac se obvezuje platiti opskrbljivaču ugovorenu, odnosno reguliranu cijenu plina, a ugovorom o distribuciji plina korisnik sustava se… Povlači. Hvala. …/Predsjednik: Nemojte! Dajte! / [[Upadica: Nisam vam ništa rekao!]] Nije ništa rekao. Dobro. Još malo. Ugovorom o opskrbi plinom kupac se obvezuje platiti opskrbljivaču ugovorenu odnosno reguliranu cijenu plina, a ugovorom o distribuciji plina korisnik sustava se obvezuje platiti operatoru distribucijskog sustava reguliranu cijenu za korištenje sustava. Detaljna razrada oba ugovora bit će u općim uvjetima za opskrbu prirodnim plinom kao što je riješeno i u električnoj energiji. Znači, plin je u vlasništvu opskrbljivača, a mrežom upravlja operator distribucijskog sustava. Odnos kupca spram robe u ovom slučaju plina se rješava s opskrbljivačem, a korištenje mreže i pristup mreži s operatorom distribucijske mreže. Iz svega gore navedenog može se zaključiti da operator distribucijskog sustava samo distribuira plin u ime i za račun opskrbljivača i ne može se odbiti pravo pristupa sustavu ako se ne plaća plin opskrbljivaču. Sukladno članku 41. točki 6. ovog zakona opskrbljivač može obustaviti ili prekinuti isporuku u slučaju kada se kupac ne pridržava ugovora o opskrbi, odnosno ne plaća cijenu plina. Brže! Opskrbljivač je taj koji brine o plaćanju plina a ne distributer. Ne prihvaćamo.
Državna tajnica je to bila Tajana Kesić. Zastupnik Velimir Pleša. Izvolite.
Evo budući da je moja rasprava bila jedina po ovom pitanju, uz žaljenje što nije prihvaćen ovaj amandman jer ja sam želio poboljšati tekst ovog zakona. Ja ću povući onda svoj amandman, ali velim mislim da je ovo išlo u tragu poboljšanja samog teksta zakona. Ali ako vi velite da će to biti riješeno kroz energetski zakon onda u redu.
To smo mogli i malo prije. Amandman je povućen. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 92 glasa za i 5 suzdržanih prihvaćen predloženi amandman, zakon, predloženi zakon.
Nastavljamo sa popodnevnim radom sjednice. 16. Konačni prijedlog Zakona o sigurnosti u željezničkom prometu, drugo čitanje, P.Z.E. br. 602 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona, članak 155. do 157. poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, za pomorstvo, promet i veze i Odbor za europske integracije. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državni tajnik Dražen Breglec. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvažene gospođe i gospodo saborski zastupnici. Dozvolite da u nekoliko minuta iznesem najvažnije elemente vezane za Zakon o sigurnosti u željezničkom prometu i posebno vezano na razlike između prvog i drugog čitanja ovog zakona. Podsjetit ću, prvi korak u procesu usklađivanja hrvatskog zakonodavstva sa europskim temeljem Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju bio je na području željezničkog zakonodavstva Zakon o željeznici iz 2003. godine koji je u primjeni od 1. siječnja 2006. godine. Temeljno načelo po tom zakonu je ustrojavanje željezničkog sustava na principu razdvajanja željezničke infrastrukture od željezničkih operacija odnosno prijevoza i vuče vlakova i operatera na željeznicama u putničkom i cargo prometu. S ciljem povećanja konkurentnosti nacionalne željezničke kompanije donesen je 2005. također i Zakon o podjeli trgovačkog društva "Hrvatske željeznice" čime se realizirala potpuno nova organizacija Hrvatskih željeznica u komercijalno orijentirane prevozničke tvrtke. Što se tiče Zakona o sigurnosti u željezničkom prometu osnovni tekst do sada važeći je donesen 1992. godine i pretrpio je dvije izmjene iz 2003. i 2004. godine. Prijedlog teksta novog Zakona o sigurnosti u željezničkom prometu usklađen je s novim domaćim zakonskim i podzakonskim rješenjima u području željeznice te sekundarnim izvorima prava Europske unije. U zakonu se transponiraju dijelovi materijalnih odredbi direktive o sigurnosti u željezničkom prometu kao i oblik direktive o interoperabilnosti sustava željeznice za pruge velikih brzina i konvencionalne pruge. Zakonom je temeljem direktiva Europske unije predviđeno ustrojstvo tri tijela, tijelo nadležno za sigurnost koje će biti neovisno nacionalno tijelo nadležno za reguliranje, upravljanje i nadziranje cjelokupnog sustava sigurnosti željezničkog prometa. Tijelo nadležno za sigurnost osnivat će se kao zasebno tijelo posebnim zakonom a do sada su dio tih poslova obavljale Hrvatske željeznice. Drugo tijelo je istražno tijelo, to je neovisno nacionalno tijelo nadležno za provođenje istrage ozbiljnih nesreća kao izvanrednih događaja koje su pod određenim okolnostima mogle dovesti do ozbiljnih nesreća. Istražno tijelo osnovat će se unutar Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka a do sada su dio tih poslova obavljale također Hrvatske željeznice. I treće tijelo koje se ovim zakonom predlaže ustanoviti je prijavljeno tijelo kao neovisno nacionalno tijelo nadležno za ocjenu prikladnosti uporabe pojedinih podsustava i opreme na željezničkoj infrastrukturi s aspekta interoperabilnosti. Do sada ti poslovi nisu bili obavljani na taj način u Republici Hrvatskoj. Novina je također koje temeljem ovog zakona uvodi se odnosno provodi se preuzimanje nadležnosti za obavljanje određenih poslova koji su do sada bili u nadležnosti ministarstva nadležnog za promet kao što su obavljanje stručnih ispita, vođenje registara infrastrukture željezničkih vozila, obavljanje tehničkih pregleda željezničkih vozila, izrada propisa koji su bili u djelokrugu rada nacionalne željezničke kompanije itd. Naravno, svi ti navedeni novi poslovi imat će za posljedicu potrebu povećanja administrativnih kapaciteta Uprave željezničkog prometa u resornom ministarstvu kao i ustrojstvo novih već prije spomenutih tijela. Vezano na razlike između prvog i drugog čitanje prvo čitanje provedeno je u prosincu prošle godine. Bila je jedna suštinska primjedba koja je usvojena, primjedba Odbora za zakonodavstvo. Ona se provodi i prožima kroz cijeli prijedlog zakona. U prvom prijedlogu kaznene odredbe bile su dio članka na koji se odnose. U ovom konačnom prijedlogu usvojena je primjedba Odbora za zakonodavstvo pa su kaznene odredbe strukturirane tako da su kao što je i uobičajeno se nalaze na kraju samog zakona a izuzete su iz relevantnih članaka na koje se odnose. Za daljnja pitanja stojim na raspolaganju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Odbor za pomorstvo i veze, uvažena zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Hvala lijepo. Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskoga sabora na 63. sjednici održanoj u ožujku 2007. raspravio je Konačni prijedlog Zakona o sigurnosti u željezničkom prometu, drugo čitanje, P.Z.E. br. 602 koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske. Odbor je Konačni prijedlog Zakona o sigurnosti u željezničkom prometu raspravio kao matično radno tijelo. Uvodno izlaganje dao je predstavnik predlagatelja koji je istaknuo da je ovim zakonom prije svega izvršeno redefiniranje i usklađivanje prava i obaveza subjekata na području željeznica proizišlih iz odredbe Zakona o željeznici kojima se uređuje ustrojstvo željezničkog sustava na načelu razdvajanja prijevoza od infrastrukture, usklađivanje sa odredbama direktive Europske unije o sigurnosti i to u dijelu koji se odnosi na definiranje i uspostavu sustava upravljanja sigurnošću koji udovoljava standardima i zahtjevima Europske unije. Redefiniranje nositelja poslova, sustava odgovornosti i postupaka u slučaju izvanrednih događaja, uspostavu tijela nadležnog za sigurnost, prijavljenog tijela i istražnog tijela, uvjeta za polaganje stručnih ispita te homonizaciju domaćeg željezničkog sustava sa zahtjevima i interoperabilnosti mreže Europske unije. Predsjednik sindikata prometnika vlakova Hrvatske dostavio je odboru na razmatranje njihov prijedlog je nadopuna predmetnog zakona koje je usmeno obrazložio. Na iste očitovao se predstavnik predlagatelja koji je naglasio da većina primjedbi nije elementarni dio ovog zakona već pripada podzakonskim propisima i organizacijskim aktima trgovačkih društava. Nakon provedene rasprave Odbor za pomorstvo, promet i veze većinom glasova, 9 za i 1 suzdržanim odlučio je predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o sigurnosti u željezničkom prometu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime Kluba HNS-a uvažena zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predlagatelji. Eto našla sam za potrebno da kažem nekoliko riječi o Konačnom prijedlogu zakona o sigurnosti u željezničkom prometu i to sa naslova, sa dva, tri naslova odnosno u već nekoliko, u nekoliko navrata dobivala sam sa raznih strana različite primjedbe što na sustav reorganizacije u Hrvatskim željeznicama a koja naravno onda za posljedicu ima i neefikasno odnosno nesigurno djelovanje u Hrvatskim željeznicama. Ja bih se tu osvrnula na one prigovore koje sam najčešće dobivala a odnosili su se u segmentu koji se odnosi na sigurnost. Sigurnost željezničkog prometa ugrožena je kažu do te mjere da izgleda da se samo čeka da se desi neka od većih katastrofa koja bi se s obzirom na posljedice mogle baciti ukupno … [[Govornica se ne razumije.]] gospodarstvo Republike Hrvatske na koljena. Kaže: «Uništene su pruge, vagoni, lokomotive, ugled a ono što je najgore često prevozimo i opasne tvari.» Pita se gospodo kako to da rukovodstvo Hrvatskih željeznica ne može spriječiti otuđivanje diesel goriva, maziva, ulja, anti-freez-a, robe iz vagona i tako dalje o čemu je već puno pisano u dosadašnjem tisku, a postoje i zapisnici unutarnje kontrole. Izvor navodi da smo među inima i izgubili i danonoćni prijevoz automobila «Škode» iz razloga što nam se nije više davalo povjerenja. Na HŽ-u je potrebno i to hitno učiniti veliko spremanje i čišćenje jer napore koje čini Vlada Hrvatske neće dati nikakve rezultate zbog velikog stupnja neznanja nažalost i namjerno lošeg ponašanja. Kako protumačiti da smo kupili, to je pismo iz 2004. godine 274 službenih skupocjenih automobila. Tu autor navodi o šoferima, kasko cestarinama i tako drugo. Na drugoj strani dijelovi za lokomotive su zbog neplaćenih carina ostajali više godina na carinama. Vrhunac svega je da smo već i prije imali previše službenih automobila. Međutim željezničke pruge i vagoni širom Hrvatskih željeznica zjape često puta prazni, kao aveti. Kamioni i šleperi tzv. ekološki zagađivači u međuvremenu nam već pored uništenih cesta uništavaju skupocjene novoizgrađene auto-ceste. Poznato je koliko kilometara mogu prevoziti kamioni. Recimo u Austriji, Njemačkoj, Sloveniji i Italiji. No nažalost kod nas se zbog gužva na prometnicama, prava je umjetnost voziti osobni automobil a kako ne bi … [[Govornica se ne razumije.]] bilo i šleper. Posljednjih desetak godina u HŽ-u promijenilo se više od 10-tak direktora bez ikakvih rezultata već naprotiv dok u očima stranih željezničkih uprava izgledamo neozbiljno, bolje rečeno žalosno. Hrvatske željeznice je od dana 90, od 1992. godine primljena u ravnopravno članstvo UIC-a sa sjedištem u Parizu. Isto obvezuje da se mora poštivati određene norme i pravila ponašanja koji su izgleda za razne moćnike u HŽ-u još uvijek samo «daleka obala». Hrvatske željeznice dobile su i jamstvo od Vlade Republike Hrvatske za međunarodne kredite. Euro firma «Tisen» i tako dalje za redovan popravak teretnih vagona a da isti izlazi iz većine radionica sa takvom, u takvom tehničkom stanju da mnogi od njih ugrožavaju sigurnost željezničkog prometa. Što reći na to da su Hrvatske željeznice što prodale, što iskasirale više od dvije hiljade teretnih vagona a da pri tome nismo iako je bilo pismeno naređeno skinuli skupe unificirane rezervne dijelove kojih na terenu nemamo ili pak iste kupujemo nove za skupe novce. Dakle iz svih ovih pisama, ima ih dakako nekoliko proizlazi uglavnom da se bez obzira na sve restrukturacije koje su se radile u okviru Hrvatskih željeuznica da još uvijek u Hrvatskim željeznicama imamo zaposleno otprilie cirka 14 tisuća ljudi i da pored svega toga što veliki broj ljudi radi u tim željeznicama pored svega toga postoje veliki broj prekovremenih sati. Za običnog čovjeka, moram priznati i za mene koja sam si malo dala više truda da ovo, da se pozabavim ovom temom dosta mi je nejasno kako to da cijelo vrijeme govorimo o tome kako u Hrvatskim željeznicama imamo zaposlene preveliki broj ljudi i kako želimo da se to smanji u manje firme. Da se napravi neki «out sourcing» usluge i tako dalje. A da u isto vrijeme plaćamo odnosno posebno plaćamo toliku količinu prekovremenih sati. To može govoriti samo o nečemu. Da one ljude koje imamo zaposlene u Željeznicama rade i koriste se u one poslove koji nisu proizvodni poslovi. Dakle administracija i birokracija. Restrukturiranje upravo znači smanjivanje osoblja na onim poslovima koji su skupi i neprofitabilni «vis avis» onih poslova koji su zaista potrebni i nužni da bi se mogli obavljati. Rješenje dakako nije u potpisivanju naloga za prekovremene sate što je često puta šifra za dodatno plaćanje raznim djelatnicima koje želimo zadržati nego je šifra u tome da se ta restrukturacija zaista i provede. I moram priznati da to također utječe na svoj način i na sigurnost u prometu. Dodatno bih se osvrnula i na navode iz ovog teksta koji su se, koji se odnose na otuđivanje imovine. Naime kaže: Danonoćno se otuđuju u ogromnim količinama diesel gorivo iz manevarki diesel lokomotiva i diesel motornih vlakova. Nadalje otuđuje se anti-freez gdje nesavjesni djelatnici u redu čekaju sa kanistrima kod ispumpavanja istog iz velikih bačava. Motorno ulje pored automobila odgovora i traktorima i ostalim diesel vozilima. Dolazi vrijeme proljetne sjetve te će se u ogromnim količinama otuđivanje … [[Govornica se ne razumije.]] što je vidljivo po tragovima ostataka iste po postajama širokim, i širom HŽ-a te nedostatak sadržaja kod istovara i na HŽ-u i u susjednim željezničkim upravama. Ispuštanjem sadržaja na primjer … [[Govornica se ne razumije.]] i žitarica ne oštećuje se plombiranje vagona u većini slučajeva jer je malo dovoljno da se isti sadržaj ispusti a da se ne ošteti plomba. A kod ponovnog zatvaranja više nije moguće posve zatvoriti polugu zbog zadržavanja sadržaja. Vrhunac svega je što se otuđuje pored ostalog i roba iz zatvorenih vagona. Zagrijavanje plombi ili određenim pomagalima iste se može otvoriti i ponovo staviti u funkciju. Plombe se mogu od određenih postaja i nabaviti i u originalu, zanimljivo. Iste se mogu i prerezati sa specijalnim ljepilom i ponovo spojiti. Napominjemo da se radi o jednom dijelu istih djelatnika HŽ-a a kategorički tvrdim da se iz iste negativnosti znaju i odgovorni rukovodioci. I da je jedan dio i njih umiješan u gore navedeno. Zato okrivljivanje teških krađa pored počinitelja predlažemo i sankcioniranje i prekid radnog ugovora odnosno obaveze i odgovornog rukovodioca te postaje treba primjereno kazniti. Putnici sa prolazećih vlakova i danju i noću uočavaju navedene negativnosti jer su već i oni naviknuti na kriminal koji odgovorni u HŽ-u a i u MUP-u iz njih proizlazi iz razloga mogu ili jednostavno ne žele spriječiti. Nije nam jasno što rade odgovorni rukovodioci svih branši. Radi tih i ostalih negativnih radnji stvara se veoma ružna slika za cijele, sveukupno željezničarsko osoblje. Dakle to su dva segmenta o kojima mislim do sada nismo progovorili. Više puta su dolazile primjedbe sa raznih strana. Više puta se pisalo po novinama. I ono što, gdje neposredno to utječe na sigurnost prometa možda će biti najrazvidnije u dijelu koji se odnosi u pismu kojeg sam dobila, a odnosi se na zamjenu papučica na kočnim sustavima. U cilju smanjena troškova održavanja putničkih i teretnih vagona potrebno je sa svih vagona na kojima se obavlja redovni popravak demontirane kočne papučice izmjeriti. Ukoliko je debljina kočne papučice 20 milimetar i više isto je potrebno označiti i deponirati za to određeno mjesto. Ovlašteni predstavnik HŽ-a će takve kočne papuče pregledati i sa predstavnikom radionice napraviti zapisnik. Naime što želim reći? Učestale promjene tih kočnih papučica očito idu nekome u prilog. I sada možda da dođemo na ono zbog čega su mi se uostalom i obratili iz odjela koji se zove tehnički pregled vagona vozila, oni zadnjom rekonstrukcijom, odnosno zadnjoj reorganizacijom unutar HŽ-a su iz jedne nazovimo posebne jedinice kao služba pregledavača vagona prebačenu u tzv. službu cargo, dakle prijevoznike, među prijevoznike. Mene uvjeravaju, a nemam razloga da to posumnjam, da u zemljama koje nas okružuju, a to je u Austriji, Italiji i Njemačkoj da su takvi pregledavači u posebnim jedinicama, jer što bi logika govorila ako oni moraju restriktivnim mjerama ići da bi se neko vozilo isključilo iz prijevoza onda dakako ne mogu biti organizaciono u istom, u istoj organizaciji u kojoj se sam prijevoz obavlja, pogotovo ne ako je glavni upravitelj te poslovne jedinice onaj koji se bavi prijevozom. To bi bilo po principu kadija sudi, kadija tuži. I bilo bi dakao logično da oni koji obavljaju neke preglede, recimo inspekcijske preglede ili nešto tome slično se nalaze u nečemu što je nezavisno. Osobno mislim da možda nije čak dobro rješenje da se uopće nalaze unutar HŽ-a jer bila bi dosta velika logika kada bi takvi pregledi bili izvan HŽ-a i kada bi to bilo neko tijelo koje je potpuno nezavisno jer bi tada naravno utjecaj i upliv na selektivnu promjenu mišljenja bio puno manji. Dakle, logika stvari navodi da mi se ne čini sretno rješenje da se to nalazi u okviru poslovne jedinice prijevoznika. Iako sam čula i neke druge argumente o tome da se tu ne radi o pravnim inspekcijskim pregledima već da se tu radi o samo neposrednom tehničkom pregledu u okviru kojeg se mogu napraviti puno brzih ad hoc popravaka od promjena nekakvih sijalica, nekih manjih situacija koje bi u takvim slučajevima ustvari olakšavaju prijevozniku da ostavi u pogonu sam vagon i ne treba ga stavljati na čekanje, odnosno da se stavi na stranu u vožnji i da se može osigurati taj popravak. Naravno nedovoljno upućena u samu strukturu tog posla ne mogu arbitrirati i ne mogu reći što je bolje i što je lošije. Međutim ipak bi predlagatelja zamolila da još jedanput vrlo savjesno ispita sve prednosti i nedostatke ovog rješenja, odnosno da se iznađe način u dugoročnom smislu da se upravo sve službe koje se odnose na inspekcijske preglede, jer danas inspekcije uglavnom pregledavaju ono što su već neki pregledali, da se organizira izvan HŽ-a, dakle da se posao, rad u HŽ-u pregledava od nekoga tko nije pod istom upravom po koju kontrolu i kojom upravlja direktor HŽ-a. Eto, otprilike to je ono što sam htjela danas reći. Dakle nemojmo više glavu gurati u pijesak pred saznanjima, pred općim saznanjima da su krađe u HŽ-u ogromne. Stavite to pod kontrolu. Uvedite hijerarhiju po principu piramide, znači da se rukovodioci, da su rukovodioci odgovorni za svoje ljude ispod sebe. Smijenite ih po potrebni. Ali nemojte dozvoljavati da se otuđuje imovina. To je jedno. A drugo, porazmislite da ta sigurnost vagona, odnosno vozila na prugama uz naravno pruge ovisi i o onim neposrednim pregledavačima, odnosno ovisi o inspekcijama koje moraju biti nezavisne. A na kraju krajeva samim ulaskom u Europsku uniju to nam je od sve većeg značaja. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Državni tajnik Breglec. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici bilo je puno primjedbi nakon ove prve rasprave pa sam odlučio dati odgovore, nadam se da će, da ću moći odgovoriti na većinu iznesenih primjedbi. Krenut ću redom od, naime vezano na primjedbu o učestalim krađama u Hrvatskim željeznicama moram demantirati tvrdnju da se ništa ne čini po tom ozbiljnom pitanju i ozbiljnom problemu. Činjenica jest sljedeća. U protekle dvije godine preko 20 ljudi dobilo je izvanredne otkaze zbog utvrđenih takvih kaznenih odnosno krađa, ne znam kako bih okvalificirao, kako su kvalificirani s obzirom na vrijednost. 20-ak je ljudi u posljednje dvije godine, što bi mogli reći gotovo mjesečno pa jedno je uhvaćeno, procesuirano i otpremljeno iz Hrvatskih željeznica. Naravno tu nisu uračunati procesi koji su u tijeku koji još nisu rezultirali konačnim pravorijekom. I naravno svjesni kao i u svakom drugom velikom sustavu gdje radi veliki broj ljudi, gdje se dolazi u kontakt sa materijalnim dobrima koji se mogu lako unovčiti, svjesni u potpunosti činjenice i daljnjeg i pojačanog opreza i posvećivanja pažnje upravo ovom učestalom problemu. Pa vam tako mogu i reći iz prve ruke da je i Nadzorni odbor vuče vlakova, dakle jedno od 4 društva nastalih podjelom Hrvatskih željeznica na svojoj prvoj sjednici održanoj prije mjesec dana zaključio da posebno ovu problematiku posebno obrađivati i da će osim suradnje, pojačane suradnje sa policijom, sa internim kontrolama i nadzorima prionuti isto tako i mogućim tehničkim rješenjima koje bi onemogućavale otuđenje posebno goriva na Hrvatskim željeznicama. Što se tiče daljnjih primjedbi o tome da su lokomotive bez rezervnih dijelova, da ima puno automobila ja mogu jedino reći da ni jedno vozile koje ne odgovara 100% svojoj ispravnosti ne može prometovati u javnom prometu, tako ni lokomotive, tako ni vagoni. S obzirom da nije bilo nikakvih zastoja u željezničkom prometu prouzrokovanih eventualnim kvarovima, možemo reći zapravo da je to pokazatelj da tako situacija baš kritična nije bila. Moguće je da je neki dio nekad kasnio, međutim definitivno vidimo da se željeznički promet redovito obavlja što dokazuje da takvih situacija, da one nisu u tolikoj mjeri izražene da bi dovele u bilo kom obliku i ugrožavale redovitost obavljanja željezničkog bilo teretnog, bilo putničkog prometa. Što se tiče kamiona na cestama i priče o tome da su željeznice ekološke naravno što je točno, moram napomenuti da je od prošle jeseni po prvi puta u povijesti hrvatskih željeznica napravio se jedan značajan korak dovršenjem kombiniranog terminala u Spačvi, napravljene su pretpostavke za započinjanje prometovanja prvog kombiniranog intermodelnog prijevoza između Spačve na istoku Hrvatske i Ljubljane, dakle mogućnost koju imaju kamionski prijevoznici i koja će se kombiniranom politikom dozvola prema zemljama istočno od hrvatske i postojanjem ove linije uskoro dovesti u rentabilnost, za sada to nije slučaj i kamionski prijevoznici uglavnom to ne žele koristi premda su cijene identične, dakle ekonomski troškovi korištenja samog vlaka su identični troškovima korištenja zbroju ukupnih troškova koje imaju redovitim cestovnim putem. Dalje restrukturiranje da je potrebno to je točno naravno. Restrukturiranje se dakako i provodi. Možemo u trećoj, na kraju treće godine mandata, ustvari na početku četvrte reći da možemo pokazati i matematički dokazati evidentne rezultate tog procesa restrukturiranja. Kako je prošle godine to restrukturiranje rezultiralo sa 501 manjim brojem zaposlenih u Hrvatskim željeznicama, godinu dana prije sa 560, 560-tak, svi su ljudi naravno uz poticane otpremnine i dobrovoljno sklopili ugovore sa Hrvatskim željeznicama i tako direktno se postigla situacija gdje se produktivnost Hrvatskih željeznica podigla naravno uz racionalizaciju na ostalim područjima, ali ovo je definitivno najviše doprinijelo dizanju produktivnosti, odnosno u željeznicama to velimo mjerimo točno egzaktnim pokazateljem tzv. radnim omjerom koji je prije dvije godine bio 243, na koncu 2005. on je sveden na 2010., na koncu prošle godine na 190, a cilj za 2007. godine je 170. Taj proces provodi se uz suglasnosti i u partnerstvu sa Svjetskom bankom u okviru PAL2, zajma za restrukturiranje u koji su uključeni i Hrvatske željeznice i koji evidentno daje rezultate. Moram ovdje povući i paralelu o rezultatima nekih prijašnjih neuspjelih restrukturiranja pa tako istaknuti da je u razdoblju od 2001. do 2003. također za poticanje otpremnine potrošeno 350 milijuna kuna, rezultat usporedivši ta dva razdoblja u kojem je potrošeno 350 milijuna kuna bio je 800 ljudi više zaposlenih u sustavu Hrvatskih željeznica sa 22 tisuće na približno na 22.800. Dakle bilo je procesa restrukturiranja koji nisu dali svoju svrhu, dapače ima i procesa restrukturiranja koji daju svoju punu svrhu i svoj rezultat koje sam upravo argumentirao sa ovih nekoliko brojki. Što se tiče problema pregledača vagona moram ovdje demantirati da postoji situacija kada jesu pregledači vagona u okviru ministarstva. Nije nam poznata takva situacija u ministarstvu, zaista bi sa dužnom pažnjom razmotrili bilo koji primjer u svijetu gdje bi pregledači vagona, dakle ljudi koji da su zapravo u funkciji preventive operatora, zaposlenici tijela državne uprave. Ja duboko sumnjam da to negdje postoji, moguće da ste dobili pogrešnu informaciju i naravno to nije ni slučaj u Hrvatskim željeznicama. I po starom ustrojstvu i po novom ustrojstvu predloženo je i usvojeno da služba tehničkog pregleda vagona bude u sklopu operatora a sukladno zaključku ako se ne varam Odbora za, matičnog odbora, također je napravljena i savjetovanje, konzultacije još jedanputa i sa socijalnim partnerima po tom pitanju, pa evo tako mogu i dvije rečenice očitovanja dominantnog sindikata, dakle sindikata tehničkog pregleda vagona i vlakova od prije tri dana citirati ovdje i reći da, dakle citiram: "iskustva drugih željezničkih uprava govore nam da smo u kreiranju odluke o pozicioniranju tehničkog pregleda vozila jedinstvenog i cjelovitog bili apsolutno u pravu kada smo donijeli odluku o pozicioniranju u HŽ Kargu d.o.o. gdje se i obavlja rad TPV-a u 70%-tnom obimu. Pružanje usluga HŽ putnički, pardon to je greška. Pružanje usluga HŽ putnička d.o.o. radnika TPV-a zatvara se i financira konstrukcija troškova udjela tehničkih pregledača vagona. Evo toliko u ovom obraćanju. Hvala lijepo.
Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Hvala lijepo. Imala bih dva ispravka. Prvi se odnosi kada ste govorili kolega Breglec vezano na sigurnost i da se ne dovodi u pitanje sigurnost. Ja bih vas podsjetila na onu jednu nesreću koja se desila mislim pred godinu ili dvije kada je izletili vagoni su na vlak koji je išao za Rijeku. Naime tom prilikom je utvrđeno da je izostao kočni sustav na lokomotivi i da se kočilo sa vagonima i da je uslijed, odnosno da je uslijed lošeg kočnog sustava došlo do te nesreće. Dakle nisam baš tako sigurna da su stvari baš tako tehnički briljantne na našim prugama pa bi zbog toga molila, to je samo jedan šlagvord da o tome dobro porazmislite. Dakle ne trebamo čekati nesreću da nas ona uvjeri da nešto nije dobro. I drugi ispravak ne znam možda ste me krivo shvatili. Ja nisam govorila o pregledu vozila, teretnih vučnih vozila, odnosno vagona da bi se taj pregled napravio izvan HŽ-a. Ja sam rekla da je moguće napraviti tehnički pregled da budu izvan HŽ-a, nisam pritom mislila da budu pri ministarstvu da se razumijemo, ali sam stavila u pitanje da li je moguće da se nalaze u okviru one organizacione jedinice koju oni ujedno i pregledavaju. Mislim da je dosadašnji sustav bio bolji. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Klub Hrvatske demokratske zajednice, uvaženi zastupnik Ivan Vučić.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče sa kolegicama i kolegama, kolege i kolegice. Pred nama je Zakon o sigurnosti u željezničkom prometu po drugi put i poslije rasprave gospođe Alenke, oni stari željezničari, a ja sam proveo na željeznici 30 godina, evo bez obzira na broj zaposlenih ja bih je ipak malo zaposlio na željeznici jer je ušla u struku, ajmo reći koju i toliko ne razumije, prije svoje rasprave ću reći par riječi u slobodnom terminu iskoristiti, kolegica, iz njezine rasprave bi se dalo zaključiti da evo, da su na željeznici, da su željezničari nečasni ljudi, da je tamo većina lopova što svakako ne stoji. Danas na željeznici radi 14 tisuća ljudi. Gospođa Alenka '90. godine na Hrvatskim željeznicama ili ŽDP-u Zagreb je radila 41 tisuća 220 ljudi i restrukturiranje sve ovo vrijeme bez obzira da li na ovu Vladu ili bivšu Vladu se na Hrvatskim željeznicama provodi, ali Hrvatske željeznice su toliko osjetljivo pitanje pa bilo koja Vlada i za gospodarstvo Hrvatske i općenito, a one su i u sustavu međunarodnog prijevoza pa je svakako restrukturiranje jako teško provesti. Vi ste tu rekli da prekovremeni rad na Hrvatskim željeznicama se ne smanjuje, to je sustav u kojem je naprosto nemoguće izvesti prekovremeni rad. Da li treba težiti njegovom smanjenju? Svakako da treba, ali iz strukture prekovremenog rada vidi se da je u prekovremeni rad u prvom redu prekovremeno radi izvršno osoblje, dakle prometnici vlakova, prije svega strojno osoblje, kondukteri, vlakopratnja što je nemoguće ako čovjeku istekne smjena u Slavonskom Brodu, a on je iz Rijeke, on se mora vratiti u svoju matičnu jedinicu što mu ide u prekovremeni rad, ali mu ne ide u stvarni rad i upravljanje vučnim vozilom ili rad tamo i to je naprosto nemoguće. Rekli ste da se otuđuje motorno ulje, da to ulje paše za traktore i tako. Nije istina. Naše lokomotive na Hrvatskim željeznicama, dizel lokomotive su američke proizvodnje i one troše američko ulje do '90. godine, poslije '90. godine troše motorno ulje Ilalokomol 40 i koje ne odgovara ni jednom drugom prijevoznom sredstvu jer unutra ima previše nekih supstanci i onaj tko to upotrebljava sigurno će uništiti ili svoj traktor ili svoje vozilo tako da nemojmo baratati sa nečim čime zaista nije istina, a prikazujemo ljude kao nekakve ajmo reći nemoralne osobe. Rekli ste u nečijem je interesu da se kočione papuče mijenjaju. Pa svakako da je u nečijem interesu i da se troše kočione papuče. Postoji zakon, pravilnik i na željeznici ima negdje oko 98 pravilnika uz ovaj Zakon koji mi donosimo o sigurnosti željezničkog prometa i koji to reguliraju, ispod koje debljine se mora mijenjati kočiona papuča, a ono što ste vi rekli da je netko dao nalog jedan rukovodioc da se kočione papuče koje nisu istrošene do ispod 20 milimetara moraju deponirati. Ja mislim da je to samo prilog štednji, jer se te kočione papuče mogu upotrijebiti i dalje na nekom drugom vučnom vozilu ili na vagonu, a ja se sjećam '90. godine, 90-tih godina kada je Hrvatska postala samostalna, kada nismo imali kočionih papuča, kada smo skidali stare papuče sa jedne lokomotive na drugi, sa vagona koji su deponirani po željezničkim stanicama i vozili po tim starim papučama, a Hrvatske željeznice sve to vrijeme od '90. hvala Bogu i svih ratnih godina nisu stale. Tako da pregledači kola ni u jednom željezničkom sustavu u Europi koje ja poznajem nisu van sustava Hrvatskih željeznica, to su jednostavno djelatnici koji podliježu i liječničkom pregledu i stručnom usavršavanju i ako ste gledali i željeznicu u Italiji i u Austriji vidite svagdje pregledača kola sa čekićem. Na svu sreću toga je manje jer se kočione papuče sve više povlače iz upotrebe, a idu kočenje diskom, elektrodinamička kočnica i tako. Izvrtavanje vlaka koje ste vi spomenuli prema Rijeci nije uzrok kvar kočnice na lokomotivi, jer lokomotiva se samo u krajnjem slučaju računa u stvarno kočeno bruto, računaju se vagoni u potrebno i stvarno kočeno bruto, a kočiona snaga lokomotive se računa samo ukoliko nema potrebnog kočionog bruta da pokriva stvarno kočiono bruto za izračunavanje potrebnog kočionog bruta za spuštanje jednog vlaka, a prema Rijeci ja vam kažem nije lako spustiti vlak. Preko 25 promila je pad, a težina i vlaka su i 2 tisuće tona i dužine 500 metara. Što se tiče krađe na vlakovima, ona se događaju, događaju se svugdje u svijetu, ali najmanje od željezničkog osoblja. Danas u Hrvatskim željeznicama i prije na Jugoslavenskim željeznicama prometuju vlakovi ovisno o dužini kolodvora na koje mogu i preko 500, 600 i do 650 metara i vi zamislite jednog čovjeka na vlaku, na lokomotivi, na vlaku 650 metara, a šta se na 650 metara događa u mraku negdje drugdje na nekom vagonu. To je naprosto nešto što željezničari i željeznički djelatnici bilo na stanicama ili na vučnim vozilima ne mogu spriječiti, ali zajedno sa policijom svakako trebamo težiti da toga bude što manje. Evo ja ću sad nekoliko riječi reći i ispred kluba o stvarno ovom Zakonu o sigurnosti u željezničkom prometu. U Republici Hrvatskoj ovog časa je područje željezničkog prometa uređeno Zakonom o sigurnosti u željezničkom prometu donesenom 1992. godine, izmjene '93. i 2004. godine. Važećim Zakonom o sigurnosti u željezničkom prometu kao i podzakonskim propisima donesen je na temelju tog Zakona te aktima Hrvatskih željeznica propisani su uvjeti, način za sigurno, uredno i nesmetano obavljanje željezničkog prometa. Temeljem obveza usklađenja zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnim stečevinama Europske unije prema SSP-u i nacionalnom planu programu EU-a iz 2006. godine izrađen je novi Prijedlog Zakona o sigurnosti u željezničkom prometu. Prijedlog teksta novog Zakona o sigurnosti u željezničkom prometu usklađen je sa novim domaćim zakonskim i podzakonskim rješenjima u području željeznice te sekundarnim izvorima prava Europske unije. U Zakon su ugrađeni dijelovi materijalnih odredbi, direktiva o sigurnosti u željezničkom prometu kao i obje direktive o interabilnosti sustava željeznice sa pruga velikih brzina i konvencijalne pruge. Donošenjem ovog Zakona o sigurnosti u željezničkom prometu prije svega je izvršeno redefiniranje i usklađenje prava i obaveza subjekata na području željeznica proizašlih iz načela razdvajanja prijevoza od infrastrukture prema Zakona o željeznici. U dijelu koji se odnosi na definiranje i uspostavu sustava upravljanja sigurnošću, ovim Zakonom se udovoljava smjernicama Europske unije kroz redefiniranje nositelja poslova, sustava odgovornosti i postupka u slučaju izvanrednih događaja. Zakonom je temeljem direktiva EU predviđeno ustrojavanje tri tijela, tijelo nadležno za sigurnost, istražno tijelo i prijavljeno tijelo. Novine koje uvodi ovaj Zakon temeljem direktiva EU-a su preuzimanje nadležnosti za obavljanje određenih poslova koji do sada nisu bili u nadležnosti ministarstva nadležnog za promet kao što je obavljanje stručnih ispita, vođenje registra infrastrukture i željezničkih vozila, obavljanje tehničkih pregleda željezničkih vozila, izradu propisa koji su bili u djelokrugu rada nacionalne željezničke kompanije itd. Svi navedeni novi poslovi imat će za posljedicu potrebu povećanja administrativnih kapaciteta uprave željezničkog prometa u Ministarstvu mora, turizma, prometa i razvitka. Donošenjem ovog zakona stvorit će se zakonodavne, institucionalne, funkcionalne pretpostavke za usklađivanje organizacijske i tehničke strukture sigurnosti željezničkog prometa i željezničkog sustava u cjelini, u Republici Hrvatskoj sa sekundarnim pravima, propisima Europske unije u kojima se regulira područje sigurnosti i željezničkog prometa kroz definiranje odgovornosti između sudionika u željezničkom prometu. Ustrojavanjem ranije navedenih tijela ostvarit će se veći stupanj sigurnosti i time lakši pristup tržišta željezničkog prijevoza u Republici Hrvatskoj. Klub Hrvatske demokratske zajednice će svakako podržati donošenje ovog Zakona o sigurnosti u željezničkom prometu. Hvala lijepa.
Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Hvala lijepo. Ispravila bi netočni navod kolege kad mi je rekao da sam ja za željezničare rekla da su nečasni ljudi. Daleko od toga da su oni nečasni ljudi. Ja sam samo govorila o tome da su krađe vrlo učestale do te mjere da iz napomene nekih ljudi sam dobila informaciju da željezničari na posao odlaze sa praznim rezervoarima kako bi iste na licu mjesta mogli napuniti. Naime, strah ih je voziti karnistre u prtljažniku. Isto tako što se tiče kočionih papučica i njihovih mijenjanja. Dakako da ih je potrebno mijenjati. Samo je pitanje da li se one mijenjaju i kojom se one učestalošću mijenjaju. Naime, ako se koči čitavo vrijeme sa tim papučicama i ako kočenje ide samo na vagone, onda je njihovo trošenje znatno veće. Pa u tom kontekstu sam dala napomenu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a, uvaženi zastupnik Mato Gavran.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, članovi Vlade, kolegice i kolege. Ja neću tako stručno govoriti kao kolega Vučić koji je radni vijek proveo na željeznici. Ali reći ću da poprilično toga znam o željeznici. Nažalost, interes o ovom zakonu ili o ovom problemu možda je najbolje vidljiv i o vremenu kad raspravljamo i koliko nas je ovdje u ovoj sabornici. Ovo je drugi puta da u relativno kratkom vremenskom periodu raspravljamo o ovom zakonu. Naime, 13. prosinca otprilike, u ovako istim ambijentalnim uvjetima smo raspravili na prvom čitanju, to je bilo na 23. sjednici, raspravili o zakonu koji ćemo vrlo izvjesno već sutra usvojiti. Nažalost, usvojit ćemo zakon koji evo, najbolje je vidljivo ponovo zadovoljava formu ali ne i sadržaj. Da je ovo vrlo bitan zakon vidljivo je i iz samog obrazloženja razloga zbog kojih se ovaj zakon i donosi. Pa između ostalog predlagatelj obrazlažući razloge kaže sljedeće: Republika Hrvatska prometno čini integralni dio Europe i kao takva ima značajnu ulogu u funkcioniranju europskih i svjetskih prometnih tokova što na izvjestan način određuje i razvojne potrebe Republike Hrvatske u području prometa, prije svega … [[Govornik se ne razumije.]] prometa kao jedne od okosnica ukupnog gospodarskog i društvenog napretka države. Strateški cilj ovog zakona je povezivanje sa europskim okruženjem i uključivanje u europske integracije. U zemljama članicama Europske unije, Republika Hrvatska intenzivno poduzima mjere za pridruživanje Europskoj uniji kao punopravna članica. Željeznica doživljava svojevrsni preporod. Sve je prisutnija tendencija da prijevozne potrebe zadovoljava ekološki prihvatljive te energetski jeftinije i ekonomičnije prometne grane a u čemu prednjači upravo željeznica koja bilježi značajan porast putničkog i teretnog prijevoza u Europskoj uniji. Usmjerenost na tržište i konkurentske odnose na profitabilnost kao poslovnu osnovu te na modernizaciju i razvoj kao neizbježan je preduvjet za konkretnu željezničkog prometa, polazne su osnove za kreiranje poslovne politike svih željeznica u zemljama članicama Europske unije te zemljama kandidatima za ulazak u Europsku uniju, u kojima je i Hrvatska. Nažalost, reći ću da sve ovo možda i stoji i za neke druge zemlje ali za Republiku Hrvatsku nažalost ne, jer je očito da je voljom ove vlasti u značaju zaustavljen rast i razvoj Hrvatske željeznice, pa na taj način i onemogućeno sve ovo što predlagatelj u ovom zakonu kao bitan razlog i naglašava. Ovim Zakonom o sigurnosti u željezničkom prometu kaže predlagatelj, da je prije svega izvršeno redefiniranje i usklađivanje prava i obaveza subjekata na području željeznice proizašlih iz odredaba Zakona o željeznici, a kojima se uređuje ustrojstvo željezničkog sustava na načelu razdvajanja prijevoza od infrastrukture, usklađuje sa odredbama i direktivama Europske unije o sigurnosti i to u djelu koji se odnosi na definiranje i uspostavu sustava upravljana sigurnošću koji udovoljava standardima i zahtjevima Europske unije. Redefiniranje nositelja poslova, sustav odgovornosti i postupaka u slučaju izvanrednih događaja, uspostavu tijela nadležnog za sigurnost, prijavljenog tijela, istražnog tijela, uvjeta za polaganje stručnih ispita, te harmonizaciju domaćeg željezničkog sustava sa zahtjevima interoperabilnosti mreža Europske unije. Klub SDP-a naravno podržava sve moguće integracije pa tako i integracije u okviru željeznica. To je neminovnost. Ali isto tako ističemo da ovim zakonom neupitno u inferioran položaj dovodimo sve domaće operatere čiji preustroj temeljem Zakona o željeznici nažalost, još uvijek nije niti kvalitetno pokrenut. A napose nije kvalitetno zaživio. Ja neću govoriti o različitim konceptima koje smo imali u prošloj Vladi i u sadašnjoj. O tome smo već puno govorili. Naročito kada smo donosili Zakon o željeznicama. Ali sigurno je da nećemo ispuniti uvjete koji su navedeni u mnogim člancima ovoga zakona, a primarno koji se iščitava iz članka 1. u kojem stoji, da se ovim zakonom, uređuju se uvjeti i način za sigurno, uredno, redovito i nesmetano obavljanje željezničkog prometa i funkcioniranje željezničkog sustava u cjelini, kao i nadležnost tijela zadužen za provođenje i nadzor nad njegovom provedbom. Naime, starost voznog parka naših operatera, carga koji je 26 godina dakle, naših vagona 26 godina, lokomotiva ako se ne varam dvadeset i osam godina, zaustavljena proizvodnja novih vagona ili temeljem prethodnih planova ako se ne varam trebalo do 2008. proizvesti tisuću 670 vagona. Prema zadnjim informacijama iz "Đure Đakovića" i specijalnih vozila ovih dana će biti isporučen 900. vagon. Dakle, gotovo polovica manje novih vagona no što je objektivna potreba bila u ovom vremenskom periodu a sa tim vagonima i sa starim lokomotivama, starim vagonima sigurno niti je sustav siguran niti je redovit a niti je financijski moguće dovesti ih u ravnopravan položaj sa ostalim operaterima. Neupitno je da ovaj zakon ide znatno iznad ili ispred vremena, ili bolje rečeno nažalost nema upora u realnom životu. Pa se postavlja osnovno pitanje zbog čega se ili zbog koga se donosi ovaj zakon. Zbog Europske unije ili zbog nas samih? Stav SDP-a je vrlo jasan. Mi ne ulazimo u Europu da bismo bili samo jedna od članica Europe već da bi se u Europi ugodno osjećali i da bismo ušli moramo napraviti sve kvalitetne pretpostavke da pripravni uđemo u ovu veliku integraciju. Da je ovaj zakon pisan za potrebe Europske unije najbolje se vidi iz pojedinih članaka ovoga zakona, bolje rečeno u prijelaznim i završnim odredbama u kojem između ostalog stoji da će ministar donijeti podzakonske akte u roku od šest mjeseci, u roku od godine dana, u roku od dvije godine, u roku od tri godine, odnosno najkasnije do prijema Republike Hrvatske u članstvo Europske unije, članak 99. ovoga zakona. Člankom 50. ovoga zakona koji možda najbolje ili preko kojeg ću najbolje oslikati realno stanje stvari kaže se da križanje željezničke pruge i ceste ne smije biti u istoj razini u slijedećim slučajevima: na križanju željezničke pruge i auto-ceste, na križanju željezničke pruge od značaja za međunarodni promet i državne ceste itd. Ali isto tako, ne smije biti u razini niti u slučaju ako su … [[Govornik se ne razumije.]] uvjeti koji se odnose na veliku učestalost željezničkog i cestovnog prometa, specifične mjesne prilike ili druge razloge koji utječu na prometnu sigurnost. Ja ću vam reći, samo na području Brodsko-posavske županije kroz koju magistralna prolazi cijelom svojom dužinom imamo pet državnih, sedamnaest županijskih i tri lokalne ceste koje su u nivou. Veliki broj nerazvrstanih cesta. Pa se postavljaj osnovno pitanje ako nismo uspjeli do sada riješiti ovaj problem pa kada ćemo ga riješiti. Osim toga, dvadeset i sedam putna prijelaza su nedovoljno zaštićeni. Riječ je samo o signalnim uređajima, dakle nema rampi ili polu rampi. Naravno, i to me kao i moj klub uvjerava da ovaj zakon ima za cilj stvoriti samo formalnu pretpostavku da možemo reći da smo zadovoljili uvjete Europe ili usklađenosti sa zakonima Europe a da život ide sasma drugim tijekom. Mi nismo naravno zadovoljni ovakovim stanjem. Bili bismo kud i kamo zadovoljniji da je obrnut odnos, da imamo kompletno uređene odnose na terenu, da su naši operateri pripravni za žestoku konkurentsku igru bez obzira da li je riječ o cargu, o vuči vlakova, o infrastrukturi i da imamo već sada to zadovoljstvo da postojeće stanje možemo urediti ovim novim zakonom. Završit ću. Neupitno je da je zakon europski, da dobro uređuje mnoga područja, no naše centralno pitanje je samo da li će i kada će on zaživjeti, i da li će se u okviru podzakonskih akata ispoštovati ovo vrijeme koje ovim zakonom predviđamo. Ono je prije svega od životne važnosti za naše operatere, za sve naše gospodarstvenike jer on je tržišno-gospodarski orijentiran, ali isto tako i za sve putnike, dakle za sve građane Republike Hrvatske koji će koristiti usluge Hrvatskih željeznica. Naravno, odgovornost za operacionalizaciju, odgovornost za ovo što proističe iz ovoga zakona i za dovođenje naših operatera u inferioran položaj snosi Vlada odnosno predlagatelj, da li je to resorno ministarstvo ili Hrvatske željeznice u cjelini. Mi ćemo podržati ovaj zakon zbog njegove orijentacije, ali ponovo naglašavamo bojazan za vrlo negativne posljedice koje će ovaj zakon svojom provedbom proizvesti.
Zahvaljujem. Riječ u ime kluba HSP-a ima uvaženi zastupnik Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vlade. Glavni cilj donošenja ovoga zakona, odnosno glavna poluga je ta da se krene u program i dinamiku privatizacije ovisnih društava HŽ-a. To je glavni cilj bez obzira šta vi mislili, šta vi tu govorili. Klub HSP-a je došao u posjed koji prije nije znao dokumentacije koja je donesena, znači program i dinamika privatizacije ovisnih društava Hrvatske željeznice još dok je bio d.o.o. Taj program je izradila HŽ a odluku o davanju suglasnosti dao je ministar Kalmeta jedan put kao ministar a drugi put kao predsjednik nadzornog odbora i to je dato 16. veljače 2006. godine gdje je utvrđena dinamika i privatizacija ovih pripadajućih i to vam je temeljnoj funkciji, i to tajite od hrvatske javnosti. I počinje se opet krčmiti, i to kažu prema odluci Vlade po starom Zakonu o privatizaciji iako članak 13. govori da treba biti donesen novi Zakon o privatizaciji kad se odnosi na HŽ kao što je donesen za INA-u. A zaključak je ovoga doma da je Vlada bila dužna još do 3. mjeseca 2006. godine pripremiti novi Zakon o privatizaciji. Znači, riječ je samo da su određene nekretnine interesantne kao što je Hotel "Mursa" kao što sam govorio, već se zna tko će dobiti Hotel "Mursa". I sad se ide dalje krčmiti. E, preko ovoga nećemo tako lako prijeći. Znači, ovdje se potiho opet krčmi državnom imovinom, krčmi opet Hrvatski fond za privatizaciju onaj na temelju kojeg je državna revizija utvrdila da je 95,17% provedeno nezakonito. I odluka je znači i Vlade, a odluka je i Kalmete jedanput kao Skupštine a drugi put Kalmete kao Nadzornog odbora, one, a treći put valjda kao ministra. Možda je i on to predložio sve. Znači odluka je da će se to provoditi. Veli: Da će se HŽ ovisno o društvenom svojstvu svoje vlasništvo privatizirati po važećem Zakonu o privatizaciji a prije donošenja posebnog Zakona o privatizacije to i ne mislite, kako je to propisano odredbama članka 13. Zakona o privatizaciji. Da će se HŽ-ova ovisna društva koja namjeravaju privatizirati i izraditi program i dinamiku njihove privatizacije. To je ovo od 16. veljače 2006. godine i da će to raditi ugovor, već su to «bianco» ugovori i odvjetnik Šeparović već hoda okolo da se to potpiše. Normalno tko će zastupati Fond nego pouzdani odvjetnici, odvjetnički ured Šeparović. I sad je tu već napravljen prijedlog ugovora i to će raditi Hrvatski fond za privatizaciju. Pa što nam prodajete maglu ovdje kad dolazite s ovim zakonom? Kad sam vam rekao da će se na kraju i Glavni kolodvor nekome dati i predati, izgleda da ste tako krenuli. Znači sve ove stvari i vrijedne, već ste to počeli krčmiti na području ovih odmarališta koja se nalaze ili recimo u Lovranu. A znamo da su to sve atraktivna odmarališta. I tu su već pogledi bačeni i sad, znači pod krinkom brige o svemu tome vi dolazite s ovim zakonom a temeljni cilj vam je program i dinamika privatizacije ovisnih društava. Zašto Hrvatskome saboru to niste dali? Zašto ne ustrojite tijelo koje će to pratiti? Jer znamo kako ste, kako se privatizacija do sad provodila u Hrvatskoj? I znamo da su ljudi koji su sudjelovali opet došli u Fond i čak u Hrvatske željeznice jer oni znaju kako se to radi? Normalno pod navodnicima nezakonito. Prema tome Klub HSP-a ne možete podržati ovo unatoč tome da je riječ o Zakonu koji bi neke stvari riješio zato što je on u funkciji krčmenja. On je u funkciji da ono što je vrijedno se izuzme. I to je onaj sistem ko kod javnih velikih kapitalnih investicija. Onda se to ide usitniti. Tako se i ovdje ide. Prvo … [[Govornik se ne razumije.]] 4 društva, pa onda kćeri, pa onda dalje, dalje, dalje, dalje da se ne može uopće pratiti što hoće i kako hoće. Ali budite sigurni da će vas pratiti u stopu. Prema tome zbog toga ne možemo podržati. Mi ćemo interpelacijom vezano za ovo što se radi potiho, iza leđa Hrvatskoga sabora, iza leđa hrvatskih građana. I ovo je stvarno nešto što nisam mogao vjerovati da će tako raditi. Hvala.
Zahvaljujem. Državni tajnik Breglec. Izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]] Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Hvala lijepo, hvala lijepo. Ispravila bih netočni navod kolege Kovačevića koji kaže da ovaj zakon jedino u funkciji privatizacije. Ja bih rekla da je on i u funkciji privatizacije. No međutim to napominjem zbog toga što smo na zadnjoj raspravi u 12. mjesecu kad smo ili u siječnju kad smo govorili o nekretninama tamo smo govorili o pripremi privatizacije. A što se tiče sigurnosti odnosno što se tiče Glavnog kolodvora i njegove prodaje mislim da je puno važnije da prvo što se uostalom i predviđa dovedemo u pitanje sigurnost Željezničkog kolodvora Grada Zagreba bar da ne čekamo novu nesreću da nam vlak iz Beograda dođe sa … [[Govornica se ne razumije.]] 100 ljudi pogine na kolodvoru u gradu Zagrebu. Mislim da je važnije da se razmisli o tome kako bi tamo uspostavili bolju sigurnost. Pogotovo što je broj putnika u međuvremenu znatno se u gradu Zagrebu na Željezničkom kolodvoru povećao zbog toga što je ušao u sustav prometa grada Zagreba. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Državni tajnik, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. U ovom završnom obraćanju dozvolite da se osvrnemo na nekoliko stvari koje su bile istaknute u prijašnjim raspravama. Prije svega gospodin Mato Gavran, uvaženi saborski zastupnik je iznio nekoliko činjenica na koje se želim posebno osvrnuti. Naravno da ne možemo, ne mogu u ime predlagača prihvatiti kvalifikaciju da zakon zadovoljava formu ali ne i sadržaj što je objašnjeno samo u prilogu u uvodu zakona što se proizlazi iz cijelog zakona. Ovaj zakon je izrazito sadržajan u svakoj svojoj odredbi. Njime se direktno implementiraju direktive Europske unije u … [[Govornik se ne razumije.]] Ukupno 3 direktive. I on je važan, mogu reći esencijalan za budući razvoj Hrvatskih željeznica. Što se tiče trendova koji su spomenuti u toj istoj raspravi na način da je konstatirano da je zaustavljen razvoj Hrvatskih željeznica nekoliko pokazatelja egzaktnih lako provjerljivih iznio sam u prošlom obraćanju. A što se tiče trendova trend je i to da je, bilježimo na Hrvatskim željeznicama porast u preveženim, u pokazateljima za prijevoz i tereta i putnika. Te stope su uglavnom dvoznamenkaste. Nešto više od 10%, konkretno 12% prijevoza tereta prošle godine što naravno jest dobar pokazatelj da se željeznički koridori pa time i željeznički prijevoznici, željeznički operateri polako vraćaju ponovno na one pozicije koje su imali do prekida transporta, tokova transporta roba na ovom području do kojeg je došlo početkom 90-tih godina kada, od kog trenutka se Hrvatske željeznice po količini prevezenih roba nisu oporavile jer je još uvijek to daleko ispod 50-postotnog volumena mjereći u količini prevozenog tereta na koridorima i na prugama koje prelaze preko hrvatskih, hrvatskog teritorija. Što se tiče ulaganja otprilike dvostruko veća su realizirana ulaganja u investicije, u željezničku infrastrukturu u protekle tri godine nego što su bile u istom razdoblju neposredno prije toga. Isto tako konkretnim rezultatima temeljem procesa restrukturiranja godišnje su subvencije za Hrvatske željeznice, subvencije za poslovanje Hrvatskih željeznica manje, prosječno godišnje 250 milijuna kuna, a ta sredstva su uložena u ulaganje u infrastrukturu i u prijevozne kapacitete. Ukupno u 4 godine ta razlika u uštedama s jedne strane, a investiranju u drugu stranu iznosit će gotovo milijardu kuna. Što se tiče izgradnje infrastrukture uskoro će pred ovim Visokim domom biti na raspravi točka koja će se zvati: Usvajanje odnosno nacionalni program izgradnje željezničke infrastrukture. Ključan dokumenat za sljedeće srednjoročno razdoblje u kojem će biti podastrijeno i predloženo približno 15 milijardi kuna novih investicija u infrastrukturu Hrvatskih željeznica naravno koristeći kako domaće tako i ostale izvore financiranja i naravno posebno fondova koji će stajati Hrvatskoj na raspolaganju i koji već sada stoje Hrvatskoj na raspolaganju jer kao što znamo 30 kilometara rehabilitacije pruga Vinkovci-Tovarnik radi se otprilike sa 35 postotnim učešćem iz ABE programa i radi se o prvim realiziranim sredstvima bespovratnim Europske unije u Hrvatske željeznice. Točno je da je starost voznog parka, kao što ste naveli 26 godina u vagonima, 28 godina u lokomotivama. Naravno postoje objektivne potrebe, postoje i objektivne mogućnosti. Govorio sam o trendovima uštedama, ulaganjima koja su veća i to je otprilike onaj plafon mogućnosti koji zadovoljava potrebe Hrvatskih željeznica u ovom trenutku i koji omogućava i omogućit će opstoj operatora i konkurentnost koridora u budućem liberaliziranom okruženju. Šta se tiče cestovno-prijelaznih, željezničko-cestovnih prijelaza njih ima u Republici Hrvatskoj oko tisuću 580 sveukupno. 1/3 približno je zaštićena željezničko-cestovnim rampama. Međutim indikativno je da se nesreće koje se događaju na hrvatskim željeznicama u najvećem broju, u većini događaju na otvorenim prugama i ljudi stradavaju na otvorenim prugama, više nego na željezničko-cestovnim prijelazima. A još je indikativnije da na željezničko-cestovnim prijelazima pogiba otprilike isti broj ljudi koliko i na mjestima gdje nema željezničko-cestovnog prijelaza zaštićenog rampom naravno. Što naravno samo po sebi govori da se ne može jednostavno adresirati ovaj problem na Hrvatske željeznice ili na spremnost infrastrukture, već prije svega na vozačku kulturu šta je jedan potpuno drugi i zaseban problem u kojeg ovom prilikom ne bih želio ulaziti. Što se tiče primjedbe uvaženog saborskog zastupnika gospodina Kovačevića ja vrlo kratko mogu jednostavno odbiti svaku kvalifikaciju koja je ovdje izrečena. Prije svega iz razloga jer ovo je naravno rasprava o Zakonu o sigurnosti, ovo nije rasprava bila namijenjena privatizaciji za što je potrošeno 100% vremena. Međutim možemo i o tome raspravljati, premda smo o tome raspravljali i prije nekoliko mjeseci prilikom donošenja odluke o skidanju statusa javnog dobra za društva kćeri Hrvatskih željeznica koje idu u privatizaciju. Gospodo, društva kćeri su imovina Hrvatskih željeznica. Hrvatske željeznice strukture uprava, nadzorni i skupština prema hrvatskim zakonima imaju nadležnosti gospodariti svojom imovinom. I ako je slučajno potrebno objasniti mogu ovdje vrlo jednostavno objasniti. Najjednostavniji mogući proces koji je i prepoznat a zove se out soercing kada u poduzeću imate rasadničarstvo, a radi se o željeznicama, kada imate catering, kada imate ugostiteljstvo, kada imate zaštitarske službe, čistačice, imate beskrajno velike puteve procesa donošenja odluka administriranja itd., imate nepotrebne troškove i krenete naravno out soercing. Nastavak procesa započetog prije 6, 7 godina je kada su se djelatnosti koje nisu cord biznis Hrvatskih željeznica izdvojile u zasebna društva je upravo privatizacija tog non cord biznisa. I to i ništa drugo se ne događa u Hrvatskim željeznicama. Privatizacija ovisnih društava je privatizacija non cord biznisa Hrvatskih željeznica, što svaki udžbenik iz ekonomije može potvrditi. I pisat će o njemu sasvim sigurno, samo to treba iščitati i primijeniti. Naravno ne radi se iza leđa ni u kom slučaju. I ne radi se izvan zakona. Radi se 100% unutar zakona. Naravno da treba razlikovati privatizaciju Hrvatskih željeznica od privatizacije ovisnih društava Hrvatskih željeznica. Prema Zakonu o privatizaciji Hrvatske željeznice moraju se privatizirati prema posebnom zakonu, a ovisna društva Hrvatskih željeznica izdvojen non cord biznis Hrvatskih željeznica privatizira se kao što sam ovdje lijepo protumačio, nadam se da je ipak jasno, dovoljno kako i uvaženi zastupnicama tako i zastupnicima tako i hrvatskoj javnosti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Prelazimo na. … [[Upadica se ne čuje.]] Ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Pa ispravljam netočan navod vezano za program i dinamiku privatizacije. Ne može se provoditi privatizacija po zakonu koji je bio krađa i grabež i vi dalje to radite, unatoč tome što je Hrvatski sabor zadužio Vladu, što nije napravljeno, da se donese novi Zakon o privatizaciji. Vi ih krčmite, imate poznate kao što imate za … [[Govornik se ne razumije.]] Sve se zna. Sve se zna i prestanite to raditi.
Zahvaljujem. Optužite vi za krađu nekoga. Još presudu i evo ga. Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Konačni prijedlog Zakona o sigurnosti u željezničkom prometu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Rezultat? Sa 91 glas za i 4 suzdržana prihvaćen predloženi zakon. Treba malo pratiti neki, molim vas, neke kolegice i kolege. Jer već je nekih pogrešaka koje se neće moći ispraviti.
Prelazimo na 17. točku. 17. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru, drugo čitanje, P.Z.E. br. 577 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona članak 155. do 157. poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, pravosuđe, Ustav, poslovnik i politički sustav i Odbor za europske integracije. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državna tajnica, Snježana Bagić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Uvažene dame i gospodo zastupnici, pred vama je tekst Prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru u drugom čitanju. Zakon o sudskom registru donesen je i stupio na snagu '95. godine. Dakle možemo govoriti o njegovoj 12-godišnjoj primjeni, s tim da je taj zakon od donošenja pa do danas mijenjan nekoliko puta, točnije 5 puta. Posljednje izmjene i dopune zakona bile su 2005. godine. I tim izmjenama i dopunama zakona su doista otklonjeni nedostaci koji su se odnosili na vrijeme potrebno da skupljanje isprava, potrebnih za upis u sudski registar, a također nedostaci koji su proizlazili iz nedovoljno reguliranosti pojedinih instituta zbog čega su se pojavljivali problemi u praksi. Primjerice postupak akreditacije po službenoj dužnosti nije bio u potpunosti reguliran. Nije postojala sankcija za predlagatelje koji nisu platili trošak sudske pristojbe i troškove objave upisa u "Narodnim novinama". I nije bila regulirana zabilježba spora, što je jako važno, jer on doprinosi … [[Govornica se ne razumije.]] načela javnosti u istinitost i potpunost podataka u ovoj javnoj knjizi. Isto tako taj zakon trebalo je tada uskladiti sa Zakonom o trgovačkim društvima, Zakonom o zadrugama i Zakonom o zaštiti osobnih podataka, te Zakonu o matičnom broju i Zakonu o bankama. Sve ove izmjene pokazale su se dobrodošlima u praksi i danas mislim da možemo s punim pravom reći da se sudski registar koji se vodi inače pri trgovačkim sudovima može smatrati uspješnim i doista brzim registrom koji se vodi djelomice u elektroničkom obliku, u elektroničkom obliku vodi se glavna knjiga. Dakle možemo reći da smo postigli cilj, to je da smo smanjili troškove upisa, da smo pojednostavili i ubrzali postupak upisa tim više što je taj upis u trgovački registar kod osnivanja trgovačkih društava i kod započinjanja gospodarske djelatnosti sastavni dio projekta Vlade HITRO.HR. Samo informacije radi. Upis subjekta kada se podnese u trgovački sud bilo koji trgovački sud u Republici Hrvatskoj traje jedan do dva dana. Postoje izuzeci kod osobito složenih slučajeva koji se mogu pojaviti gdje traje najviše tjedan dana. Zato se možda opravdano može postaviti pitanje zašto se sada predlažu nove izmjene i dopune. Osnovni razlozi se mogu sažeti u dvije grupe. Jedni su potrebe usklađivanja zakonodavstva pa i zakonodavstva koji se odnosi na ovu vrstu registara sa pravnom stečevinom Europske unije sa aquiem, a drugi razlog je zapravo povezan djelomice s prvim zato što uz ovo usklađivanje ide itekako dobro došla nadogradnja koju bi svakako trebali napraviti a to je da nadogradimo u tehničko-informatičkom komunikacijskom smislu ove registre s jedne strane kako bi sa aplikacijom dogradila, a s druge strane kako bi se kroz ostavljanje vremena i omogućavanje drugih subjektima koji mogu imati interes kao što su FINA, javni bilježnici, veliki pravni subjekti omogući ova danas poželjna komunikacija između zainteresiranih subjekata isključivo preko ovih suvremenih sredstava, dakle putem, elektroničkim putem. Kada govorimo o usklađivanju sa pravnom stečevinom Europske unije tada ovim izmjenama i dopunama zakona se usklađujemo sa jednim dokumentom Europske unije pod nazivom prva direktiva europskog parlamenta, a odnosi se na registre. Dakle u postupku usklađivanja sa pravnom stečevinom ovim izmjenama i dopunama zakona u skladu sa tom prvom direktivom se uz dosadašnje vođenje glavne knjige podataka u elektronskom obliku predviđa i vođenje i objava isprava, kao što zove zbirkom isprava također u elektroničkom obliku tako da će sve ono što se pohranjuje na sudu i što subjekti upisa pridonose osim dakle onoga što se vidi u glavnoj knjizi sada i ono što su priložili bit će dostupno i vidljivo u elektroničkome obliku i time će svi oni i to bez dokazivanja bilo kakvog pravnog interesa koji želi saznati neke podatke o subjektu upisa moći to neposredno izvršiti time što će se prijaviti na odgovarajući način u tu zbirku podataka. Isto tako se omogućava komunikacija registarskih sudova sa rekla sam javnim bilježnicima i drugim ovlaštenim osobama elektroničkim putem. Napominjem da to dakako da neće biti moguće već sutra, ostavlja se … [[Ne razumije se.]] od otprilike godinu i pol dana kako bi se subjekti pripremili s jedne strane i s druge strane kako bi se i naša aplikacija nadogradila. I ono što je usuđujem se reći dobro došao imput Europske unije, a doprinijet će i pravnoj sigurnosti to je da se svi podaci o nekom financijskom subjektu, dakle ne samo ono što se odnosi na njegovu prijavu za upis i dokumente koje doprinosi kad se upisuje nego i njegovo poslovanje, dakle njegova financijska izvješća nalaze na jednom mjestu, u trgovačkom registru kao mjestu njegova upisa. Sada se zbog toga predlaže da se i financijska izvješća dostavljaju trgovačkom registru. Kako već sada se ta financijska izvješća dostavljaju FINA-i i koja ima već i tehničke pretpostavke, ljudske kapacitete da to čini s jedne strane, s druge strane to jest već obaveza po posebnom zakonu, Zakonu o registru godišnjih financijskih izvještaja radi pojednostavljenja same procedure, radi otklanjanja potrebe da to subjekti dostavljaju na dva različita mjesta predviđa se ovim zakonom da se u sudove, trgovačke sudove kao arbitarske sudove ti podaci dostavljaju putem FINA-e. FINA ukoliko ti subjekti ne postupe po svojoj obavezi ili nisu postupili u skladu sa sadržajem našeg izvješća kako je propisan zakonom, može ih tražiti da to dopune i te podatke onda FINA po službenoj dužnosti dostavlja sudu i ta dostava je onda oslobođena plaćanja bilo kakvih daljnjih pristojbi i naknada. Također se predviđaju i sankcije za one koji ne ispunjavaju ovu zakonsku obavezu, dakle ako to ne učine u roku od tri godine i ako to ne učine u daljnjem roku od objave pokretanja postupka brisanja subjekta upisa, a on ne učini … u tom roku od 6 mjeseci da raspolaže bilo kakvom imovinom, će se provesti postupak brisanja takvog subjekta iz trgovačkog registra i time ćemo zapravo doprinijeti jednoj pravoj disciplini i brisanju iz registra tzv. "mrtvih duša", dakle trgovačkih društava koja su samo registrirana doista posjeduju bilo kakvu imovinu. U tom pravcu, a s obzirom da je ovo drugo čitanje zakona, Vlada Republike Hrvatske nije prihvatila prijedlog koji je, uvaženog zastupnika Leke koji je predlagao da se riječ: "imovina" kod postupka brisanja zamjenjuje riječju: "nekretnine" zato što je pojam imovine dakako šire od pojma nekretnine i to predstavlja skup stvari prava koje je neki subjekt imao i ne može se ograničiti samo na imovinu. Samo radi distinkcije, obaveze nisu dio imovine nego njezin teret pa se pojam knjigovodstvene imovine razlikuje od onoga koji je u pravnom smislu. I jedna još primjedba koja nije prihvaćena, ali ne zato što ne postoji odgovornost za nezakonito postupanje nego zato što država doista ne može odgovarati za samu istinitost upisa podataka. Naime podatke dostavljaju subjekti i ukoliko su provedeni u skladu sa dostavljenim ispravama onda doista država ne može odgovarati za istinitost podataka ali kako … [[Ne razumije se.]] podataka upisanih ukoliko bi se dokazalo i pokazalo da je do upisa došlo zbog nezakonitog rada ili pogreške ovlaštene osobe, suca, odnosno državnog službenika, država već po općem zakonu, tj. Zakonu o sudovima odgovara za takvo nezakonito postupanje pa tu nije potrebno posebno propisati ovakvoj vrsti upisa. Uvažene dame i gospodo zastupnici toliko o izmjenama i dopunama, odnosno novinama koje se predlaže ovim izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru. Po ocjeni Vlade to je daljnje unapređenje ove vrste registara, važnog registra koji doprinosi pravnoj sigurnosti i transparentnosti sustava kada je riječ o subjektima upisa u trgovačkim društvima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Riječ u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice ima uvaženi zastupnik Dražen Bošnjaković.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, državna tajnice. Bez obzira na ovaj kasni popodnevni sat, doista je ovo jedan vrlo bitan zakon koji imamo danas na klupama. Ja bih rekao ovo je jedan zakon koji donosi izuzetne novine i to novine koje ja vjerujem da će slijediti i neki drugi postupci pred državnim tijelima, kako sudski postupci, kako upravni postupci i postupci pred drugim tijelima koji imaju određene javne ovlasti. Ono što je vrlo bitno reći za sudski registar, to je jedna izuzetno važna javna knjiga u koju se upisuju subjekti koji sudjeluju u gospodarskom životu, znači subjekti koji su nastali temeljem Zakona o trgovačkim društvima i nekim drugim zakonima, a vrlo je bitan taj trenutak upisa u sudski registar jer tada pravni subjekt stječe pravnu osobnost. On stječe pravni subjektivitet, znači sposobnost da bude nositelj prava i obveza, dakle kao kod čovjeka rođenje, upis u sudski registar je ovdje rođenje nekog gospodarskog subjekta koji nakon upisa u trgovački registar može poslovati, može nastupati na tržištu. Ako se malo sjetimo povijesti i cijelog funkcioniranja tog našeg sudskog registra na trgovačkim sudovima vidjet ćemo da on ima jedan svoj razvojni put od 90-tih godina od Zakona o poduzećima gdje je zapravo bila još i relativno jednostavna procedura osnovati poduzeće. Nije toga bilo u to vrijeme niti toliko puno, međutim kako nas je tranzicija sve više zahvatala, kako su ljudi ostajali i bez posla, kako su se zapravo firme privatizirale, sve više ljudi iz nekakve sigurnosti išlo osnivati ta poduzeća i trgovačka društva bez obzira da li su istinski željeli poslovati, istinski na tržištu željeli raditi. Išlo se osnivati poduzeća samo po onom principu dobro je da mi se nađe ako negdje dođemo u nekakvu nepriliku. Do čega je to dovelo? Dovelo je do nakrcanosti zapravo tog sudskog registra i sjetimo se '93. godine kada smo imali Zakon o trgovačkim društvima, kada smo imali obvezu ta poduzeća uskladiti sa Zakonom o trgovačkim društvima, kada smo dobili javne bilježnike kao vrlo značajne sudionike cijelog tog postupka osnivanja trgovačkih društava. Sada '93. godine trgovački sudovi su bili preplavljeni vrećama onih zahtjeva za usklađenje tih poduzeća. Naravno, bilo je tu masa onih koji uopće nisu poslovali, a u toj masi bilo je naravno i onih koji su imali opravdane razloge i koji su poslovali. Međutim, poslije toga situacija se ipak promijenila na puno bolje, jer danas se trgovačko društvo osniva onda kada zaista postoji realna i kada postoji potreba kada pojedinac zaista želi nešto raditi, kada želi nastupati na tržištu, tada prilazi osnivati određeno trgovačko društvo, bio dioničko, bilo društvo s ograničenom odgovornošću ili slično. Postupak je bio kao što znamo, javni bilježnik je imao vrlo značajnu ulogu, ima i danas, određeni akti mogli su se i mogu se i danas raditi samo kao javnobilježnički akti, ali oduzimalo je to sve zajedno dosta vremena. Ako se sjetimo morali smo prikupiti brojne razne potvrde, svjedodžbe, doći kod bilježnika, zatim doći na sud sve to zajedno predati i to je sve skupa ljude prilično deprimiralo ne samo kod osnivanja određenog trgovačkog društva nego i kod same promjene, bilo sjedišta, bilo osobe ovlaštene za zastupanje. Sve je to bilo vrlo, vrlo složeno i komplicirano. Međutim, danas je to ipak sve bitno drugačije i mogu reći da mi je posebno drago da smo u mandatu ovog Sabora i ove Vlade učinili značajne korake kojima smo taj postupak pojednostavili. Samo se podsjetimo, osnovali smo urede Hitro.HR gdje danas ljudi mogu doći na jednom mjestu povaditi sve one potvrde koje su im potrebne. A ono posebno što je bitno temeljem ovoga Zakona kao ja bih rekao ono jedna vrlo, vrlo bitna novina, ovim Zakonom se omogućuje da sa svim tim potvrdama dođemo javnom bilježniku, da javni bilježnik sastavi sve potrebne isprave za osnivanje trgovačkog društva ili za neku promjenu i najobičnijim klikom na tipku enter u svom računalu sve to prebacuje u registar nadležnog trgovačkog suda. Dakle, nema više šetanja, nema više odite po potvrdu ovu, odite po potvrdu onu, dođite na sud, čekajte. Ne. Mi danas ovdje po prvi put u komunikaciji građana sa državnim tijelima imamo mogućnost komunikacije elektroničkim putem. To je dame i gospodo nešto doista vrlo značajno i bilo bi mi drago da to bude zabilježeno jer to je čini mi se način i put kako će komunicirat se i u sudskom postupku sutra i u upravnom postupku jer ta elektronička komunikacija znači zapravo rješavanje i pitanje, vrlo bolno pitanje u sudskim postupcima dostave. Kako nekomu dostaviti presudu, kako mu dostaviti poziv? Ako ima odvjetnika, odvjetnik će vjerojatno u budućnosti morati imati računalo sa kojim će komunicirati sa sudom. Opet klik na enter, presuda je tu, rokovi počinju teći i riješili smo problem. Tako nešto funkcionira već u nekim zemljama i ja vjerujem da nije daleko niti dan kada će to biti i kod nas. Da je tome tako vidimo iz ovoga Zakona. Klub Hrvatske demokratske zajednice na tragu svega ovoga što ovaj Zakon donosi, a ovo je najbitnija promjena koju sam rekao podržava donošenje ovog Zakona, Zakon je u odnosu na prvo čitanje bitno i nomotehnički poboljšan i naravno ovakav Zakon doprinosi i jednoj većoj pravnoj sigurnosti, jednom kvalitetnijem poslovanju na našem tržištu. Vrlo je bitno također i ova novina da će biti objavljeni i sva ova financijska izvješća, jer znate ako ulazite u poslovanje tvrtka A sa tvrtkom B vrlo je bitno da se informiramo sa kim smo to u nekakvom poslovanju. Da nas netko ne prevari u tom poslovanju, nego naprosto da vidimo da li imamo posla sa ozbiljnim subjektom ili neozbiljnim, da provjerimo njegov temeljni kapital, da vidimo tko su osobe ovlaštene za zastupanje, da vidimo njegove financijske rezultate unazad par godina jer sve je to objavljeno i sve će to biti objavljeno u registru nadležnih trgovačkih sudova. Stoga, mislim da smo u ovom segmentu registarskih sudova zaista u ove do sada 3 godine napravili jedan veliki posao i na koncu to je posao koji utire put i sugerira načine i za ostale postupke u kojima smo također dosta učinili, ali posebno vezano za pravosuđe, posebno vezano za upravu. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovog Zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a, uvaženi zastupnik Nikola Vuljanić.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Kolega Bošnjaković je rekao da je ovo veliki korak. Slažem se. To je stvarno veliki korak u načinu komunikacije građana sa državnom vlasti. U ovom trenutku to su pravne osobe tvrtke, pa sasvim sigurno da će taj način komunikacije, elektronički način komunikacije u realnom vremenu trenutačni sutra postati predominantni način komunikacije sa vlašću. Zašto? Zato jer omogućava trenutačnost, omogućava ravnopravnost i omogućava javnost rada. Ovaj Prijedlog zakona motiviran je usklađivanjem sa europskim direktivama glede sve šireg opsega dokumenata koji se mogu prezentirati i koristiti u radu državne uprave u elektroničkom obliku. Kao što rekoh, bitno je da je brzo, bitno je da je efikasno, kao što se ono kaže HITRO.HR, ali najbitnije od svega jeste da je otvoreno. Najbitnije od svega da svatko može na svom računalu provjeriti kako, koji mu je poslovni partner, kako je registriran, s čim je registriran, kako mu stoji poslovanje i tome slično. To će dobrim dijelom ako se bude provodilo tako kako piše, stati na kraj nesavjesnom i aljkavom poslovanju. Isto je tako važna elektronička komunikacija između sudova na jednoj strani, javnih bilježnika na drugoj strani koji su dobili određena ovlaštenja u poslovanju i ovlaštenika tvrtke na trećoj strani. Sve te tri stranke ovim sustavom kad profunkcionira, ako dobro profunkcionira moći će zajednički kontrolirati zapravo jedan drugog, da li je ova druga stranka obavila posao kako treba i pridonijeti bržem poslovanju i efikasnijem i poštenijem poslovanju države. Važno je isto tako da se financijske isprave dakle, završni računi, revizije, izvješća revizije itd., nalaze u bazi podataka. Jednako je tako važno što se u dobrom broju zakona koje smo u zadnje vrijeme u proceduri nije našlo činjenica da postoji batina. Postoje kaznene odredbe za onoga tko ne izvršava obaveze iz ovoga zakona onako kako je to zakonom predviđeno. Nažalost, te batine su smiješnog obujma. Kazne od pet tisuća kuna, sasvim sigurno onog tko nesavjesno i aljkavo posluje neće pokolebat u njegovim nakanama. To je kazna koja danas vrijedi dvije malo bolje večere. To su dobre strane. I treba ih pohvaliti. Stvarno su dobre. Nakana je unapređenja sustava i toj nakani se treba prikloniti. Poneke strane su upitne. U tekstu zakona u članku 2. pojavljuje se alternativa papira i digitaliziranog oblika podataka. Naravno da će ta alternativa jedno vrijeme funkcionirati. Nije uopće upitno. Ali mislim da bi zakon trebao predvidjeti i neki rok do kojeg bi digitalizacija podataka postala obavezna. Dakle, ne ostaviti mogućnost da poslovni subjekt bira, da li će svoj upis imati u papirnatom ili digitalnom obliku. Povećava se obujam poslova FINA-e. Svakom godišnjom kontrolom prije svega, što je propisano člankom 13. Ta kontrola ne samo činjenice da li je financijska dokumentacija predana, nego i činjenica je li ona kompletna, je li napravljena kako Bog zapovijeda? Tako kontrola sasvim sigurno će povećati i posao i odgovornost FINA-e. Neko će to na koncu balade morat platiti jer svaki posao netko mora platiti. Ovaj zakon košta i netko će taj ceh morati platiti. Najvjerojatnije će to biti korisnici, tko bi drugi? Pretvaranje kompletnog upisa u elektronički oblik dakle, u digitalni oblik po ovom zakonu je dobra mogućnost. Predlažem predlagatelju da razmisli o tome da to napravi obvezom. Ima elemenata ovog zakona koji su pomalo čudni. Primjerice organizacijski oblici tvrtki po europskoj shemi, shemi Europske unije uvode se u zakon, a primjenjivat će se tek kad uđemo u Europsku uniju, što je propisano člancima 5. i 11. Onog trenutka kad uđemo u Europsku uniju primjenjivat će se direktno propisi Europske unije, pa će to biti savršeno nepotrebno. Ne vidim zašto ovo stoji ovdje, osim da se pokažemo dobrim učenicima koji eto, respektiraju učitelje, pa evo stavit ćemo mi tu 'nutra da se zna da mi o tome znamo, a nećemo primjenjivati. Sad normalno da nećemo primjenjivati jer se ne slaže sa cjelokupnim našim zakonskim okvirom. Zakon se zove Zakon o sudskom registru. A u tekstu se govori o registracijskim sudovima. Mi imamo općinske sudove, imamo županijske sudove, imamo prekršajne sudove, nemamo registracijske sudove u našem Zakonu o sudovima. Znam što se misli. Svaki sud koji vrši registraciju tvrtke je registracijski sud. Ali taj termin ne postoji u Zakonu o sudovima. Mislim da ne bi trebao postojati ni tu. Ne vidim zašto ne bi moglo pisat kao što to činjenica je, Sudski registar, registar ovoga i onoga suda. Jer registracijski sudovi ne postoje. Dovodimo se u leksičku i pravnu zbrku. Ne znamo o čemu se zapravo govori kad se spominje neki izraz, pa jednoznačnost je tu vrlo korisna. Ono što mislim da je nedopustivo je nešto čega u ovom prijedlogu izmjena i dopuna zakona nema. Nedopustiva je neupornost u odbijanju da se vrati famozni članak 41.a. kojim se dužnici nisu mogli upisati u Sudski registar. Obrazloženje predlagatelja jeste da bi to porušilo brzinu, porušilo sustav i da se nikako ne uklapa u ove nakane o kojima se u prijedlogu zakona radi. Uopće nisam uvjeren u to. Informatizacija sustava savršeno sigurno omogućava preklapanje baza podataka i vađenje iz baze podataka o dužnicima, prvenstveno prema državi. Podataka o onim tvrtkama koje su, i vlasnicima tvrtki koje se sad žele upisati u Sudski registar. Mislim da kompjuterizacija, digitalizacija i elektronska obrada tih sustava bi zapravo olakšala stvar. Lakše je ustanoviti tko je dužnik sada, nego što je to bilo kad su se stvari rješavale samo papirnato. Vidim da Vlada odbija taj prijedlog uvrštenja članka, ali smatramo sam svojom obavezom iznijeti stav kluba Hrvatske narodne stranke, da bi vraćanje tog članka 41.a. doprinijelo poštenijem poslovanju u Republici Hrvatskoj i uklanjanju barem dijela onog što se nekad zvalo gospodarskim kriminalom, danas se zove nesavjesnim poslovanjem, kako li već ali znamo o kome se radi. O onima koji zatvaraju jedne tvrtke jer su tamo ostali dužnima pa otvaraju druge, počinju s čistim stolom a punom kesom kod kuće. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Kruno Peronja. Uvaženi zastupnik Rade Ivas.
Poštovani potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o sudskom registru koji je nakon prvog čitanja Vlada uputila u ovo drugo čitanje. Radi se o zakonu koji uvodi niz novina u oblasti sudskog registra i koji će zasigurno povećati sigurnost, transparentnost u gospodarskom … [[Govornik se ne razumije.]] prometu, bolje zaštititi autentičnost isprava, onemogućiti krivotvorenje isprava te uspostaviti novu kvalitetniju komunikaciju u sudskom registru putem elektroničkih medija što je veoma važno kad znamo da je sudski registar vrlo važan registar u koji se upisuju pravni subjekti koji činom upisa stječu i pravnu sposobnost. Inače, Zakon o sudskom registru stupio je na snagu prije dvanaest godina 1995. godine. Od tada je do danas nekoliko puta mijenjan a zadnje izmjene izvršene su 2005. godine kada su uklonjeni nedostaci koji su se odnosili na vrijeme potrebno za skupljanje potrebnih isprava za upis u registar, nedovoljna reguliranost pojedinih instituta što je dovodilo do problema u praksi te neusklađenost sa stalnim važnim propisima. Ovim izmjenama povećava se efikasnost upisa u sudski registar, izjednačile su se pravne, u pravima i obavezama domaće i strane fizičke osobe. A ono što je važno omogućila se i primjena projekta HITRO HR koji je Vlada Republike Hrvatske donijela s ciljem da se subjektima upisa omogući što brže, jednostavnije započinjanje gospodarske i poduzetničke aktivnosti. No, prišlo se i daljnjem usklađivanju ovog zakona i to ovim izmjenama i dopunama. Vrši se usklađivanje u dva pravca. Prvo usklađivanje zakona s pravnim stečevinama Europske unije te nadogradnja registra u tehničkom smislu a radi uspostave kvalitetnije komunikacije i to putem elektroničkih uređaja, tako da ove promjene možemo uglavnom svesti u nekoliko grupa. Prvo, da se uz dosadašnje vođenje glavne knjige podataka u električnom obliku predviđa vođenje i objava isprava koje se prilažu uz prijavu također u elektroničnom obliku a što se postiže da svatko bez dokazivanja ikakvog pravnog interesa može izvršiti uvid u isprave i podatke. Naime, dovoljno je da ima kompjuter i da iz vlastitog doma ili radnih prostora jednim klicanjem na kompjuter dobije sve ove podatke. Drugo, ovim izmjenama stvara se podloga za komunikaciju registarskog suda s jedne strane i javnog bilježnika i drugih ovlaštenih osoba i to putem elektroničkih medija. Sigurno da će ovo ubrzati ovaj postupak upisa u sudski registar i mislim da je ovo jedna od vrlo značajnih, bitnih, kvalitetnih promjena koje ovaj zakon uvodi. Dalje, uvodi se obaveza dostave financijskih isprava radi upisa u sudski registar i to putem financijskih agencija. Naime, financijske agencije su dužne bez odlaganja obavijestiti sud da su potpune financijske isprave predane u roku a isto tako da bi sud mogao sankcionirati neprovođenje ove odredbe propisana je obaveza financijske agencije da sudu dostavi popis obaveznika koji obavezu nisu propustili. Sigurno da će ove odredbe ostvaruju načelo transparentnosti upisa te zaštite samog povjerenja u upis u registar. Uvodi se i način postupanja suda u slučaju, uređuje se i način postupanja suda u slučaju kada je subjekt upisa propustio izvršiti obavezu predaje financijskih isprava tri godine uzastopno. Naime, u članku 70. važećeg zakona propisano je da će se takvi obveznici brisati iz sudskog registra. No, kako registarski sudovi nemaju mehanizam i ovlasti putem kojih bi provjeravali i uspoređivali poslovanje pojedinih subjekata upisa ovim prijedlogom zakona taj članak se u cijelosti mijenja i usklađuje se, i omogućuje se sudu da može provoditi i ove odredbe. I na koncu mogu kazati da se ovim izmjenama omogućio upis u sudski registar određenih pravnih osoba međunarodnih kao što su Europsko trgovačko društvo i Europsko interesno udruženje. Jasno da se ove odredbe odgađaju primjenjivati do ulaska Hrvatske u Europsku uniju. Da li je ove odredbe trebalo unijeti u ovaj zakon ili ne možemo o tome raspravljati, ali one ne mijenjaju i ne umanjuju vrijednost ovih izmjena. I za zaključiti je da je ovim izmjenama i dopunama zakona u sudski registar da će se povećati sigurnost u sudski registar, da će povećati sigurnost i transparentnost u gospodarskom pravnom prometu, da će se bolje i kvalitetnije zaštititi autentičnost isprava, onemogućiti krivotvorenje, a ono što je najbitnije uvodi se jedna kvalitetna komunikacija između registarskih sudova i ovlaštenih subjekata. Mislim da ovaj zakon treba prihvatiti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice. Evo, kod Konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru nažalost moram ponoviti onu identičnu primjedbu koja nije ispravljena od prvog čitanja do ovog konačnog prijedloga. Naime, evo predlagatelj tj. Vlada u objašnjenju odnosno u ocjeni stanja o osnovnim pitanjima koje treba urediti ovim zakonom poziva se na vlastito, na provedbu projekta HITRO HR koji je Vlada Republike Hrvatske usvojila još 2004. godine odnosno donijela s ciljem da se subjektima omogući što brže i jednostavnije započinjanje gospodarske i poduzetničke djelatnosti, naravno što uključuje smanjenje broja potrebnih odobrenja te njihovo prikupljanje na manjem broju mjesta. Za napomenuti je da upravo ovaj dio glede samog počinjanja djelatnosti dakle upis u sudski registar je bilo nešto i prije ovog Nacionalnog programa što je bilo najbrže u čitavom tom jednom procesu pokretanja posla. Ali svaki napor kojim se ubrzava i relativno brz postupak jeste za pozdraviti. I svakako i to je nepobitna činjenica da se mnogi i subjekti hvale da upravo zahvaljujući projektu «Hitro HR» je omogućeno stvarno najbrže započinjanje gospodarske djelatnosti. Međutim ono na što skreće pozornost i što nije dobro ni za državu ni za radnika a onda u cjelini ni za samu državu jeste što su se ukinuli oni sigurnosni ventili koji su onemogućavali koliko toliko neodgovornim subjektima koji su ranije poslovali nezakonito na način da su ostali dužni i državi i radnicima. Dakle omogućena je jedna zlouporaba da upravo povodom projekta «Hitro HR» ponovo osnuju tvrtku, novu tvrtku a da ostanu dužni, tako izigraju potraživanje same države a i radnika. Koji onda postaju danas sutra socijalni problem i država ih mora financirati. A ovaj uspješni gospodarstvenik koji svako malo osniva nove tvrtke i to po projektu «Hitro HR». Ja mislim da mi možemo biti hitri i učinkoviti za savjesne subjekte bilo oni fizičke osobe ili pravne osobe, ali jednako tako da onemogućimo ovakvu zlouporabu. To se tek sada vidi, pisali su naši mediji o tome da su velike zlouporabe upravo u provedbi projekta «Hitro HR» a to je sasvim nepotrebno. Jer to samo s jednom odredbom možemo riješiti problem. Da se ne može osnovati tvrtka pa ni po projektu «Hitro HR» ni po redovnom projektu ne može ta osoba osnovati tvrtku novu, ako je dužna staroj tvrtci. Takav način dakle ali mnogi tome pribjegavaju i to kada? Nakon dugotrajnog suđenja, nakon dugotrajnih ovršnih postupaka i kad je već ovrha neumitna i neminovna onda on lijepo ugasi, likvidira poduzeće i sutradan osnuje novu tvrtku nevin od svih potraživanja prema državi i prema radnicima. Meni uopće nije jasno zbog čega se to uporno odbija odnosno zbog čega je likvidirana ta norma? Dvije norme. Rečeno nam je tada bilo kada je to nestalo iz zakona da je upravo to zbog toga da su i dalje moguće izigrati i taj mehanizam. Jeste, pa svaku normu je moguće izigrati. Ali koliko toliko to je bio otežavajući uvjet, mehanizam odnosno prema takvim osobama. Dakle najviše nažalost koristi od provedbe projekta HR upravo imaju ti. Jer ovi koji su i do sada, oni su mogli registrirati tvrtku za 15, 20 dana. Tu je pravosuđe bilo najefikasnije. Dobro, pozdravljamo ako je to moguće i za 3 dana. Ali su štete velike upravo što nam se kroz taj projekt provlače ovi. Dobra rješenja glede same informatizacije nažalost ne provode se odnosno te norme ne stupaju na snagu danom stupanja na snagu čitavog zakona nego se pravi izuzetak da takve norme stupaju na snagu tek 2000 i, zapravo danom, stupaju na snagu kada Republika Hrvatska postane punopravna članica Europske unije. Za ove odredbe koje se tiču registracije europskog društva «Societas Europe» ili europskog gospodarskog interesnog udruženja sasvim je to razumljivo. Ali zbog čega ovakve, ovakva dobra rješenja u zakonu a to je spajanje sa javnim bilježnicima. Dakle čitava ta internetska komunikacija koja olakšava rad nema nikakvog razloga tim prije ako se hvalimo i uspjesima u internetizaciji pojedinih službi da one stupaju na snagu tek tada. I zbog čega se odgađa njihova primjena evo ovdje u članku 31. tj. zadnjem? Jednako tako u obrazloženju na što se skreće pozornost da se tome ne bi, to se ne bi smjelo dogoditi. Naime u obrazloženju pojedinih odredbi kaže se, kaže se da će se na ovakav način odnosno primjenom zakona postići bolja zaštita autentičnosti isprava što je točno. Onemogućavanje krivotvorenja istih, ali ovo nije ni u kom slučaju točno odnosno ne smije biti točno. Smanjivanje izdataka za uredski materijal i zaštita okoliša tj. budući da će se postupno papir kao medij nositelj podataka i isprava napustiti. Jedna Austrija koja ima gotovo kompletnu državnu upravu sačinjenu na temelju modernih komunikacija i tehnologija nije napustila rezervni način. To je sigurnosni način koji uvijek mora biti i u pisanom obliku tj. gdje papir mora biti nositelj kao medij nositelj informacije. On se, on je uvijek rezervni i on se ne može napustiti. Kao u vođenju svih registara počevši od matica rođenih, vjenčanih ali isto tako i kod ovoga. Prema tome ja evo samo skrećem pozornost. Vjerujem da se tome neće, da se to neće dogoditi i zato mislim da je ovakvo jedno obrazloženje nepotrebno. Prema tome evo ova glavna primjedba, šteta je da ova glavna primjedba gdje se omogućava ovima koji zloupotrebljavaju pravo umjesto da im sužavamo prostor mi im na ovakav način još širimo prostor i šteta što je s takvog jednog nedostatka takve odredbe kao jednog sigurnosnog ventila narušena čitava jedna koncepcija dobrih izmjena i dopuna Zakona o sudskom registru.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici, poštovana predstavnice predlagatelja pa naprosto se nameće jedno pitanje kad je riječ o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru. Čemu je svrha uopće registar subjekata koji se pojavljuju na određenom tržištu? Zašto država treba registar? Zašto ga mi mijenjamo? Pa upravo registar treba radi sigurnosti onih koji nastupaju na određenom tržištu. Treba njihova legitimacija, dakle samih tih pravnih subjekata i treba vrlo precizni podaci tko ih zastupa i u kojoj mjeri. zašto to uopće navodim? Da bih potkrijepio tezu kolegice Ingrid da ova ovako osmišljen registar otvara mogućnost manipulacije u one namjere koje zakonodavac želi postići. Dakle oni koji imaju namjeru izigrati registarski sud i nezakonito nastupati na tržištu mogu poslati tvrtku vlastitu u stečaj i odmah osnovati novu i preko nje poslovati. To nije cilj koji bi trebali mi odobriti. Dakle, ja predlažem da čak za ovaj zakon predlagatelj razmisli da li treba unijeti odredbu da se ne može osnovati nova tvrtka, novo trgovačko društvo, novi subjekt ako je već jedan onog osnivača u stečaju. Da je to tako vrlo stidljivo ovaj zakon u članku 3. mislim, da, u članku 3. stavak 6. a sad će to biti stavak 7. ili 8. ne znam svaki registarski sud odgovara za vjerodostojnost upisa koji je proveden. Kad bi sada pitao ili oni koji su predlagali ovo šta to znači. Je li to znači da je vjerodostojan upis imena osnivača, osobe koja predstavlja i zastupa pravnu osobu koja se je registrirala na tržištu i je li u tom slučaju vjerodostojan i financijski izvještaj koji država stavlja u registar? Je li se na njega, na njemu ili na njega mogu osloniti sudionici na tržištu? Ne mogu jer država ne garantira, ne jamči materijalno za ispravnost podataka o upisu. Ne jamči i ne garantira. Mada se kaže da je načelo javnosti, načelo transparentnosti, načelo hitnosti u postupanju, dakle ažurnosti time se smatra da su i podaci ažurno točni. Ali država ne uvodi načelo odgovornosti za podatke u javnom registru. Zbog toga mislim da je po mojem sudu namjeran propust, namjeran propust da se onemogući registracija istim osnivačima koji su već svoju tvrtku poslali u stečaj, propust koji u nesređenoj pravnoj državi kada se presude sa sudova čekaju i po nekoliko godina omogućuje da na tržištu, u tržištu ili tržištu Republike Hrvatske sudjeluju subjekti iz špekulativnih razloga. To je naprosto nedopustivo da mi preko toga jednostavno prelazimo. I time bih i završio, da predlagatelj još jedanput razmisli do glasovanja o ovom zakonu da li treba vlastitim amandmanom riješiti pitanje novog upisa ako je osnivač već stari svoj subjekt poslao u stečaj i stečaj traje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Replika, gospodin Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Htio bih samo reći kolega Leko je rekao da ovaj zakon omogućava zapravo da se izigra sud i onaj koji je prezadužio određenu tvrtku, odveo ju u stečaj da može odmah otvoriti novu. Djelomično, zapravo je to i formalno gledajući i točno što ste vi rekli. Međutim, ono što smatram kao problem u tome mislim da to nije problem registarskog suda, mislim da je to problem nekih drugih postupaka i drugih državnih tijela. To je već povezano i sa kaznenom odgovornošću, to je povezano u principu sa djelatnošću državnog odvjetnika, policije da takve stvari pogledaju. A ovaj zakon je baš omogućio jednu transparentnost, jer vi sada imate mogućnost zapravo i obvezi da se financijska izvješća objave. To znači da vi kad ulazite u poslovni odnos sa mnom da ćete lijepo kliknuti na Internet i vidjeti po mojim financijskim izvješćima jesam li prezadužen, jesam ja korektan ili ja nisam korektan. Do sada to nije bilo tako. Znate? Tako da ona izjava iz članka 41.a gdje je netko rekao da on nije zadužen i te stvari po meni je potpuno bezvrijedna. I postavit ću jednog drugo pitanje, praktično. Ajmo simulirajmo da smo nas dvojica u poslovnom odnosu, da sam vas ja totalno doveo u zabludu da nemam ništa, da sam svoju firmu zadužio i da sutra otvorim novu firmu sa imovinom, sa ne znam čime. I vi sada po Zakonu o trgovačkim društvima imate potpuno pravo od mene kao od osnivača tog novog trgovačkog društva ići na zapljenu moje imovine, a u koju spada i osnivački ulog u toj novoj firmi i imate mogućnost zapravo svoje potraživanje koje niste naplatili u, iz one firme koju sam ja doveo u stečaj i imate se mogućnost naplatiti iz ove. Tako da mislim da ovo pitanje netransparentnosti da ne treba ga povezivati zapravo za Zakonom o sudskom registru. To je pitanje policije, to je pitanje državnog odvjetništva, to je na koncu pitanje i morala u poslovanju subjekata na našem tržištu. Mislim da je to, a to je u svakom slučaju ovakvim zakonom i taj moral će se razvijati i dosegnuti jednu razinu da će to biti zapravo kao što je vani nezamislivo da vi odvedete firmu u stečaj i otvorite sutra drugu firmu. A kod nas to više djelomično radi toga što ne reagira policija, što ne reagira državno odvjetništvo, porezna uprava i druga državna tijela. Ispričavam se.
Hvala. Odgovor, gospodin Josip Leko. Izvolite.
Poštovani kolega Bošnjaković, vaše dobre namjere često mogu odvesti u pakao. Prema tome situacija, realna situacija u Hrvatskoj je da ne djeluje promptno ni sud, da čekamo presude po nekoliko godina, da moral poslovni, Bože daj da ga možemo na njeg se pozvati već sutra. Ali dok ne dođemo do toga, a sami ste rekli da u formalnom smislu stoji mogućnost. Ako tome još dodamo da mi imamo osnivački ulog od 20 tisuća kuna, a da država ne jamči materijalno, materijalno ne jamči da su podaci o upisu točni. Dakle moja namjera je zaista bila da realno sagledamo situaciji u kojoj se sada gospodarstvo republike nalazi, koje se nalazi i šta nam prijeti iz ovog ovako određenog upisa. Hvala lijepo.
Hvala. I u ime kluba HDZ-a, pet minuta, gospodin zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Upravo je pred nama Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona u sudskom registru koji pokazuje kako je doista Sabor dinamičnim radom pristupio jednom kontinuitetu i usklađivanju svih onih potrebitosti sa svakodnevnom praksom, a posebno kad se ima na pameti da želimo uskladiti zakonodavstvo sa europskom stečevinom, a još više kada želimo omogućiti da svakom poduzetniku, svakom obrtniku, svakom koji želi se baviti registriranom djelatnošću omogući se upis u sudski registar. Upravo je intencija ovoga prijedloga zakona da se poveća učinkovitost upisa u sudski registar, da se izjednači u pravima i obvezama domaće, inozemne, pravne i fizičke osobe te da se smanje troškovi upisa i kako bi se u konačnici taj postupak ubrzao. Naravno da želja za daljnjim usklađivanjem je i rezultirala upravo primjenom ovoga predloženog zakonskog teksta. Ja ću u prvom redu istaknuti ono što svakog praktičara muči, a to jest na koji način precizirati koje su isprave posebno financijske potrebite da bi se moglo ishoditi upis u sudski registar na koji način i kakav i kojom brzinom i kojom ekonomičnošću. Upravo je i zato navedeno taksativno što su to pojedinačna konsolidirana financijska izvješća prema propisima u računovodstvu. Ako je propisana obveza objavljivanja tih izvješća kako se i na koji način pripadajuća revizorska mišljenja također objavljuju te da se uz glavne prijave prilažu i sve isprave u elektroničkom obliku kako bi se doista omogućilo da svatko bez dokazivanja pravnog interesa će često u praksi donosilo do jednog otegotnog administrativnog postupka da se može izvršiti uvid u isprave, sve one isprave koje prilaže prijave, prijavi, tako da se neposrednim uvidom u zbirku isprava već to može obaviti i jednostavnim klikom na tipku računala. To je lijepo i zorno prikazano upravo u obrazloženju. Naravno da učinkovitost i ono što se govori u prijelaznim i završnim odredbama da će se izabrati registarski sud i naputkom propisati uvjeti i način ostvarivanja ovim zakonom predviđene elektroničke komunikacije ovlaštenih osoba s tim sudom, ja predlažem da svakako to bude jedan od većih trgovačkih sudova u Republici Hrvatskoj kako bi se i na taj način educirali svi potrebni sudionici za tu primjenu. Naravno financijska agencija i njezina prevažna uloga jest da se upravo sve one financijske isprave predaju sudskom registru putem financijske agencije te da se financijska agencija obvezuje vratiti podnositelju one isprave za koje se utvrde da nisu potrebne. Financijska agencija koja se upravo bavi financijskim stvarima, vrlo će precizno, sigurno i brzo utvrditi što sve nedostaje, a onda će bez odgode obavijestiti registarski sud da su potpune financijske isprave predane u rokovima koji se za to zahtijevaju. Posebno ističem i da se konačno i lektura predloženih zakonskih tekstova radi na način da se što više hrvatskih imena, hrvatskih nazivlja uvede gdje je to moguće, primjerice: kopija – preslika, i ono što je još važno istaknuti da će registarski sud brisati subjekt upisan na zahtjev tijela za porezne poslove ako subjekt upisa nema imovine i da će registarski sud po službenoj dužnosti provesti postupak brisanja društvom ako ono tri godine uzastopce ne postupi po zakonskoj obvezi i ne predaje svoje financijske isprave. Također i kaznene odredbe vrlo se precizno kaže u kojem slučaju će se platiti novčana kazna i kako na kraju natjerati podnositelja da ispuni sve one zakonom predviđene radnje. Stoga će zasigurno ovaj potrebiti prijedlog zakona prihvatiti Hrvatska demokratska zajednica.
Hvala lijepa. Zaključno, gospođa Snježana Bagić, državna tajnica. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Uvažene dame i gospodo zastupnici. Na kraju samo par riječi dozvolite mi osvrnuti se na neke primjedbe koje su date na ovaj tekst zakona, pa i sugestije u smislu njegovoga poboljšanja. Naime uglavnom svi se slažemo da kada je riječ o poboljšanju postupka, po jednostavljanju postupka, povećanju transparentnosti kako je ovdje netko rekao otvorenosti sustava, a to je više nego dobro došlo. Dakako svi težimo tome da nam sustav osobito registri budu pouzdani i brzi. Ovdje je bila primjedba čini mi se uvaženog zastupnika Vuljevića da na terminologiju zakona, pa samo jedno pojašnjenje. Registarski sud se koristi kao termin zato što je već Zakon o sudskom registru iz 95. godine napisano da se u smislu toga zakona u daljnjem tekstu koristi termin registarski sudovi kada govorimo o trgovačkim sudovima koji vode registre, trgovačke registre. Što se tiče nadogradnje ovog sustava i povećanje broja isprava koje će biti dostupne svim zainteresiranim subjektima i to bez dokazivanja posebnoga pravnoga interesa u elektroničkom obliku najvažnije uz zbirku isprava je i dostava financijskih izvješća. Financijska izvješća su dokumenti koje su već po posebnom drugom zakonu, a to je Zakon o registru godišnjih financijskih izvještaja dužni dostavljati trgovački subjekti, dostavljaju ga FINA-i kako bi netko tko je zainteresiran za poslovanje nekog subjekta osim njegovog postojanja i osim osnovnih podataka o njemu, mogao steći uvid i u njegovo financijsko poslovanje dobro je i potrebno da taj podatak bude vidljiv, dostupan i u mjestu njegova upisa gdje steče pravnu osobnost, dakle u registarskom sudu u trgovačkom registru i zbog toga, zato što je to već posebna obaveza propisana i to već FINA već čini upravo zbog toga se radi olakšavanja postupanja subjektima obveznicima ovakvih financijskih izvještaja predlaže da se ti podaci po službenoj dužnosti prosljeđuju sudu i to neće predstavljati bilo kakav dodatni financijski teret, a dakako ni sadržajnu obavezu za one koji tu obavezu kao takvu već imaju. Postavilo se pitanje zašto se predlaže … [[Govornica se ne razumije.]] od godine i pol dana kada trgovački registri, odnosno registarski sudovi dobro funkcioniraju, to je točno. Međutim, da bi se sustav mada imamo samo 12 trgovačkih sudova mogao pripremiti za ovaj nove zadaće, dakle za informatičko objavljivanje i zbirke isprava i financijskih izvještaja potrebna je njegova nadogradnja, ne dakako možda kad je riječ o sudovima, odnosno zasigurno kada je riječ o sudovima ne godinu i pol dana. Međutim, i činjenica da ovim Zakonom se omogućava povezivanje i bit će zapravo dužni to učiniti svi javni bilježnici i druge ovlaštene pravne osobe. U Hrvatskoj imamo nešto više od 270 javnih bilježnika i na žalost činjenica jest da oni u ovom trenutku ne mogu to učiniti, ne mogu se jednostavno povezati sa registarskim sudovima i zbog toga je potrebno napraviti ovakvu jednu odgodu od otprilike godine i pol dana, tj. točnije do 1.1.2009. godine. I na kraju dozvolite mi se osvrnuti na ono što se svaki put kada govorimo o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru, odnosno o transparentnosti sustava spominje, a to je naša čini mi se zajednička želja pitanje kako dolazimo do toga cilja, a to je da imamo pravne subjekte koji uredno posluju u sustavu i da imamo sustav koji doista učinkovito onemogućuje zloupotrebe pravnih subjekata i gospodarskih subjekata i koji bi onemogućio da se subjekti koji nesavjesno posluju, koji ostavljaju velike dugove, koji tjeraju tvrtke u stečaj ne upisuju u, ne dopušta im se novo osnivanje. Činilo se da je jedno rješenje, nadali smo se da bi bilo učinkovito rješenje ona potvrda koju su po izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru otprije nekoliko godina trebali … [[Govornica se ne razumije.]] subjekti, a to su bile potvrde da on niti društvo u kome ima dionice ili udjele nema nepodmirenih obaveza, nema nepodmirenih dugova i da dostavlja potvrdu ovlaštene banke kod koje obavlja poslove platnog prometa. Dame i gospodo zastupnici, brojke pokazuju da ni takva potvrda nije nimalo zapravo smanjila broj subjekata koji se upisuju, pa niti subjekata koji ne ispunjavaju svoje financijske obaveze, odnosno koji tjeraju tvrtku u stečaj. Tu se onda doista može osnovno postaviti pitanje kakva je bila svrha tih potvrda i kako su oni uopće dobivali. U našem slučaju čini se da bi odgovor mogao biti jednostavan. Zašto? Zato što se predlaže da i to je bilo propisano zakonom, pardon, da se dostavljaju podaci, potvrde da trgovačko društvo ili društvo u kome netko ima dionice i udjele nema nepodmirenih obaveza. Međutim, knjige dionica, knjige udjela se vode negdje drugdje i na žalost podaci o tome koji su subjekti, koji su vlasnici pojednostavljeno rečeno, odnosno tko je dioničar ili nositelj udjela u nekom trgovačkom društvu vodi se u knjizi dionica. Pa zbog toga u krajnjoj liniji, upravo zbog tog razloga se izmjenama Zakona o trgovačkim društvima iz 2003. godine, točnije članaka … [[Govornica se ne razumije.]] i 412. je predloženo i propisano i usvojeno u ovom Visokome domu da je za promjenu u vlasničkoj strukturi temeljnog kapitala mjerodavno stanje u knjizi poslovnih udjela. Dakle, ti podaci nisu dostupni nikome trećeme, pa niti sudskome registru. Pa se postavlja pitanje kako ta uopće potvrda može i na bilo koji način spriječiti subjekte o … [[Govornica se ne razumije.]] ako ima više recimo trgovačkih društava ili … [[Govornica se ne razumije.]] više trgovačkih društava. Može jednostavno dostaviti podatke samo o društvima kojima doista uredno ispunjava obaveze, ostale ostaju neispunjeni. Prema tome, doista se postavilo pitanje zašto kada nismo polučili cilj i svrhu sa ovakovim potvrdama inzistirati na nečemu što može imati kontra efekt, a nismo se uvjerili da ima i bilo kakav … [[Govornica se ne razumije.]] efekt. Dakako, treba ustrajati na tome i pitanje je ovdje postavljeno što treba činiti Registarski sud, a što druge institucije sustava uključujući dakako i primjeni, provođenje kaznenih postupaka, prekršajnih postupaka, pa i revizijskih postupaka kako bismo prisilili našeg gospodarske subjekte zajedno sa svima ostalim čimbenicima društva da uredno i savjesno posluju u gospodarskom prometu. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru. Dajem na glasovanje P.Z., dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 82 glasa za i 13 suzdržanih i jednim protiv donesen predloženi zakon.
i predlažem da još odradimo jednu točku dnevnog reda, ovu 18. I pozivam predstavnike odbora da sazovu sjednice odbora jer ima dosta točaka dnevnog reda koje nisu raspravljene na odborima, neki nisu ni zakazani, a neki su pokušani pa nisu iz razno-raznih razloga uspjeli. Zbog toga ćemo nastaviti sutra sjednicu nakon što završimo ovu točku dnevnog reda u 10 sati tako da odbori imaju vremena to obaviti. Prelazimo na – 18. Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izvršavanju kazne zatvora, prvo čitanje, P.Z. br. 645. Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovog Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koji se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Ne znam da li je baš ovaj odbor, ali ovdje je pod upitnikom to. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti Prijedlog? Želi. Državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa gospođa Snježana Bagić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući, uvažene dame i gospodo zastupnici. Pred vama je u prvom čitanju tekst Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izvršenju kazne zatvora. Naš važeći zakon Zakon o izvršenju kazne zatvora donesen je 2001. godine. On je od tada nešto manje u opsegu mijenjan dva puta, međutim njegovo donošenje 2001. godine doista je predstavljalo … [[Govornica se ne razumije.]] zatvorskog sustava i omogućilo ustrojavanje i izvršavanje kazne zatvora u Republici Hrvatskoj u skladu s međunarodnim konvencijama koje je Republika Hrvatska prihvatila te tada važećim europskim zatvorskim pravilima. Sada nakon 6 godina primjene ovoga Zakona pokazalo se potrebnim da se ovaj Zakon dodatno izmijeni i dopuni. Ocijenila bih da se ove izmjene i dopune Zakona kreću u tri osnovna pravca. Jedan razlog za izmjenu zakona je njegovo usklađivanje sa nizom novih zakona, odnosno izmjena i dopuna zakona koje su u međuvremenu donesene i stupile na snagu i koje mora pratiti Zakon o rješavanju kazne zatvora pa je potrebno radi njegovo usklađenja s tim zakonima izmijeniti ovaj zakon. Drugi se odnosi na preciziranje dakle, jasno je propisivanje ovlasti te stvarne i mjesne nadležnosti suca izvršenja. I treći krug promjena se odnosi, pokazalo se zapravo u praksi potrebnim, jasnije i podrobnije propisati neke od načina rješavanja kazne zatvora odnosno načina ostvarivanja nekih prava ili pogodnosti zatvorenika. Što se tiče prvog kruga ovih izmjena dakle, onih koji se odnose njegovo usklađivanje sa u međuvremenu promijenjenim zakonodavstvom, dozvolite mi samo spomenuti primjerice Zakon o ovršnom postupku, Zakon o parničnom postupku i Stečajni zakon, kojima su proširene mogućnosti izricanja … [[Govornik se ne razumije.]] na druge sudske postupke, osim kaznenog i zbog čega treba ovaj zakon uskladiti sa izmjenama tih zakona. Isto tako, u međuvremenu je stupio na snagu novi Zakon o državnim službenicima koji se odnosi na službenike zatvorskog sustava, te on zapravo jedinstveno uređuje prava i obaveze svih državnih službenika, bez iznimke. Pa je Zakon o izvršavanju kazne zatvorom u pogledu ostvarivanja službeničkih odnosa potrebno uskladiti sa ovim zakonom. Isto tako zbog specifičnosti poslova koji se obavljaju u kaznionicama i zatvorima, uprava i zatvorski sustav, upravitelj u kaznionici i zatvorima posebne ovlasti odlučivanja u odnosu na zatvorenike i zaposlenika, pa nije potrebno dopuniti članak koji propisuje njegove ovlasti odnosno propisati da on ima ovlasti čelnika tijela državne uprave ukoliko ovim zakonom nije drukčije propisano. Zatim, zbog usklađenja sa Zakonom o zaštiti osoba s duševnim smetnjama treba uskladiti odredbe ovoga zakona u pogledu upućivanja osobe u psihijatrijsku ustanovu na način da sudac izvršenja ne upućuje osobu izravno već pokreće postupak radi upućivanja. Isto tako potrebno je zakon uskladiti i sa Zakonom o sudovima, gdje je propisano da poslove osiguranja pravosudnih tijela obavlja pravosudna policija. U pogledu odredbi koje se odnose na suca izvršenja, sudac izvršenja je bio novi institut koji je prvi put u naš pravni sustav uveden 2001. godine. Dakle, on odlučuje odnosno kontrolira upućivanje osuđene osobe na izdržavanje kazne zatvora, način izvršavanja te kazne, eventualnu povredu prava i na slične mjere koje se provode u zatvorima a koje bi eventualno mogle dovesti do povrede njegovih prava. Međutim, u primjeni se pokazalo zapravo, ovdje valja precizirati odnosno jasnije odrediti osobito u pogledu stvarne i mjesne nadležnosti suca izvršenja, jer su se u praksi pojavile određene dvojbe i pitanja, pa ih je ovim izmjenama i dopunama potrebno otkloniti. Primjerice, bila je prisutna nedoumica u primjeni članka 17. ovoga zakona, kada se odlučuje o zahtjevu za sudsku zaštitu, o kojoj inače odlučuje dakako sudac izvršenja, da je to poseban pravni institut ili se on odnosi zapravo na sudsku zaštitu prava zatvorenika propisanih u drugim odredbama ovoga zakona. Zatim, tko odlučuje o obustavi kazne zatvora zbog smrti zatvorenika, izmjeni zatvorenika pardon? Kao i slučaj kada je osoba izdržala kaznu u svojstvu pritvorenika? Zatim, koji sudac poduzima radnje i donosi odluku u pojedinim fazama postupka od pokretanja postupka izvršavanja kazne zatvora do izdržane kazne? Dakle, koji bi sudac bio mjesno nadležan? Isto tako ovim izmjenama zakona propisuje se tko se točno smatra strankama u postupku pokrenutim pred sucem izvršenja? U pogledu načina izvršavanja kazne zatvora, ovim izmjenama zakona dodatno se zapravo preciziraju odredbe zakona koje se odnose na programe izvršavanja kazne zatvora i njegov sadržaj, jer inače se njeguje i to je … [[Govornik se ne razumije.]] zakona da se izvršavanju kazne zatvora pristupa individualizirano. Dakle, da se sadržaj programa određuje prema zatvoreniku, prema njegovim sposobnostima, afinitetima dakako i težini djela. I da se omogući njegovo preispitivanje u skladu sa zatvorenikovim ponašanjem i procjenom uspješnosti u ispunjavanju obaveza utvrđenih pojedinačnim tim programom. Radni angažman zatvorenika je nešto što je dakako poželjno, ovisi i o njegovom interesu. To je njegovo pravo. Ali se smatra, ne samo u Hrvatskoj, nego općenito poželjnim načinom resocijalizacije i priprema za buduće uključivanje život, u svakodnevni život izvan zatvora. Sada se predlaže omogućiti da onim zatvorenicima koji su suđeni na kaznu zatvora do jedne godine, da svoje pravo na rad izvršavaju u nastavku rada kod poslodavca ili nastavkom vlastite djelatnosti. Isto tako predlaže se da zatvorenici se također mogu i educirati tj. mogu naknadnu izobrazbu provesti tijekom izdržavanja kazne zatvora. Ona se organizira neovisno ili uz rad. Ali kada se organizira uz rad da se onda prima novčana naknada za tu izobrazbu samo ako se istodobno ne može osigurati rad. Također se mijenjaju odredbe koje se odnose na zdravstvenu zaštitu. Dakako da pitanje njihove zdravstvene zaštite nije uopće sporno. Međutim, određuje se da ako zatvorenik već ima, ostvaruje pravo na zdravstveno osiguranje, onda se to zdravstveno osiguranje provodi i ide na teret, zaštita pardon, ide na teret njegovo osiguranja. Ali ako i dakako je zdravstveno neosiguran onda to ide na teret zatvorskoga sustava. Isto tako kako bi se spriječile nezakonite radnje tijekom izdržavanja kazne zatvora, trgovina primjerice krađe, potkupljivanje, reket i slično predlaže se izmijeniti odredbu zakona, preciznije članak 127. kojim je to propisano na način da se propiše od koga zatvorenik može primati novac na polog i slanja novca s pologa, te ograničavanje i trošenje novca s obvezne ušteđevine koja je namijenjena osiguranju sredstava po izlasku na slobodu. Od izmjena koje se također predlažu, … [[Govornik se ne razumije.]] će se propisati da i preciznije odrediti ponašanja koja predstavljaju stegovni postupak zatvorenika, te produljiti rok za vođenje postupka za odlučivanje po žalbi, pa se u tom pravcu mijenjaju također odredbe ovoga zakona. Isto tako određuju se i preciziraju odredbe koje se odnose na uvjetno puštanje zatvorenika na slobodu, sastav Povjerenstva za uvjetni otpust, kome se dostavlja rješenje o uvjetnom otpustu, s obzirom da može sadržavati različite obveze zatvorenika. Dakle, potrebna je bolja koordinacija svih onih trebaju kontrolirati zatvorenika tijekom uvjetnog otpusta. Uvažene dame i gospodo zastupnici, nastojala sam biti što kraća u svom izlaganju. Ovo su one izmjene i dopune koje su se pokazale potrebnim kako bi se s jedne strane učinkovitije osiguralo provođenje kazne zatvora, s druge strane preciznije odredile ovlasti nadležnih tijela, pri tome dakako mislim ne samo na zatvore nego primjerice na suce izvršenje i druge institucije koje kontroliraju njegov uvjetni otpust i kako bi se odredile bolje s jedne strane prava zatvorenika i garancija njihove zaštite a s druge strane spriječilo njihove zlouporabe tih prava, primjerice unošenje nekih nezakonitih sredstava. To najčešće se događa radi pokušaja unošenja droge ili sredstava za bijeg. Zahvaljujem.
Hvala vam lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Na prošloj sjednici smo imali Izvješće o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda i to za 2005. godinu. U raspravi o tom izvješću dali smo određene ocjene i zapravo svi smo čini mi se suglasno konstatirali da nam sustav funkcionira uz velike napore i uz veliku potrošnju ljudi koje u sustavu imamo. Imamo relativno pristojan zakonodavni okvir, međutim onaj materijalni okvir nam je malo uzak i temeljni zaključak koji smo i donijeli je da se što je moguće više materijalni uvjeti poprave. I nadam se da ćemo to već vidjeti iz izvješća o radu ovih ustanova za 2006. godinu. Što nam nudi ovaj zakon? Ovaj zakon je kao što je rekla državna tajnica usklađenje sa Zakonom o kaznenom postupku, sa Ovršnim zakonom, sa stečajnim zakonom, sa Zakonom o parničnom postupku jer naravno i tim zakonima propisana je mogućnost da se i u okviru tih postupaka izriču mjere zatvora. Stoga je vrlo bitno da se ovaj zakon uskladi i da slijede sva ona rješenja koja su ovim zakonima ponuđena. Također, ovim zakonom se regulira i pitanje službeničkih odnosa, usklađuje se sa zakonom koji smo već ranije donijeli. Također su jasnije i puno preciznije definirane mjesne i stvarne nadležnosti ovlaštenih osoba, znači sudaca izvršenja. Zatim, već je i državna tajnica spomenula na jedan precizniji i bolji način regulirano je pitanje zdravstvene zaštite. Zatim, također i pitanje ove naknade potrebne koja se dobija vezano za rad ili za edukaciju a također vrlo su bitna i pitanja koja su vezana za samu sigurnost prilikom izdržavanja kazne zatvora koja je regulirana posebice člancima 26. i člancima 35. Također, preciznije su regulirani i opisi stegovnih djela što je također bitno da ti opisi budu primjenjivi. Klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati ovaj zakon u prvom čitanju. Zakon je potrebno u svakom slučaju do drugog čitanja i nomotehnički urediti, mislim da je bilo i na Odboru za zakonodavstvo određenih sugestija koje vjerujem da će predlagatelj uvažiti. Ono što bih htio reći, čini mi se bez obzira i na ovo prvo izvješće koje smo imali na prošloj sjednici na ovaj zakon da bi bilo jako dobro da Sabor kao zakonodavac barem svakih četiri ili pet godina dobija jedno još cjelovitije izvješće jer nama je u principu vrlo značajno da imamo informaciju i da znamo što nama iz tih ustanova zapravo izlazi van, da li su to ljudi koji su nakon što su izdržali kaznu zatvora, da li su oni u životu uspjeli se vratiti u normalni život, ili su to ljudi koji imaju probleme, da li su to povratnici u počinjenju kaznenih djela. I tek tada ćemo moći donijeti određene odluke i u tom smislu moći promijeniti zakone ako imamo sve te podatke. Ovo jesu vrlo kvalitetna izvješća koja svake godine dobijamo ali ona vode brigu o onim osnovnim podacima koliko je ne znam stegovnih djela bilo, koliko je bilo bjegova, koliko je sredstava potrošeno, koliko je ljudi zaposleno u sustavu i sve to. I to smo ocijenili svih ovih godina da nam sustav u relativno skromnim materijalnim uvjetima funkcionira u granicama koje su potpuno podnošljive. Ali da bismo kažem znali točno što je potrebno u sustavu promijeniti moramo znati što nama iz tog sustava izlazi van. To je po meni pitanje broj jedan da li se ti ljudi mogu snalaziti sutra u životu ili oni i nadalje imaju problema. Vrlo je bitno, ima ovdje jedna odredba u zakonu koja je po meni jako značajna a to je članak 16. kojim se mijenja članak 69. i kaže: "Radi ispunjavanja svrhe izvršavanja kazne zatvora iz članka 2. ovog zakona za zatvorenika se donosi pojedinačni program izvršavanja kazne zatvora. Program izvršavanja sastoji se od pedagoških, radnih, zdravstvenih, psiholoških, socijalnih i sigurnosnih postupaka primjerenih osobinama i potrebama zatvorenika te primjerenih vrsti i mogućnostima kaznionice odnosno zatvora. Mislim da je to bit u principu cijelog ovog procesa. Da li su svi ti elementi dobro pogođeni i šta nama na koncu nakon što netko izdrži i izvrši tu kaznu zatvora, šta nama iz te ustanove izađe. Tako da mislim da je to u nekakvoj budućnosti jedan prijedlog o kojem svakako treba razmisliti a zakon je već u prvom čitanju sasvim prihvatljiv i definitivno ovaj zakon ima tri karakteristike. On nudi jedan učinkovitiji sustav, on nudi jedan u sigurnosnom smislu kvalitetniji sustav. I naravno, zakon kao zakon je bitno precizniji nego što je do sada. Hvala.
Hvala vam lijepo. U ime kluba HNS-a gospodin zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Nakon onog prilično deprimirajućeg izvješća o stanju u zatvorskom sustavu kojeg smo imali prilike čuti i o njemu razgovarati pred ponešto mjeseci ovo je jedan optimističniji dokumenat koji nastoji poboljšati stanje, uskladiti međusobno ponešto zakona, prije svega uskladiti Zakon o izvršenju kazne zatvora sa ovršnim zakonom, Zakonom o sudovima i nekim drugim zakonima. I situacija je tu savršeno jasna, takav zakon je potrebno ovog trenutka donijeti. Pošto se radi o prvom čitanju reći ću ponešto načelnih primjedbi koje mislim da bi trebalo uzeti u obzir u usuglašavanju Prijedloga zakona i izradi konačnog teksta. Naime čudno se miješaju, čudno se miješaju generalni stavovi o tome što je kazna zatvora i što se njom zapravo želi postići pa se neke ideje o kazni zatvora najliberalnijih sustava na zapadu pojavljuju istovremeno u članku za člankom sa pooštrenom represijom i tamo gdje treba i tamo gdje čini mi se nema nikakvog opravdanja za nju. Tako se primjerice u članku 3. ukida izdvajanje osuđenika na zatvorsku kaznu ovisnika o opijatima iz posebnih odjela odnosno posebnih zatvora premda je to i za sad zapravo u praksi bilo provođeno. Ti su ljudi boravili u zatvorima i u institucijama tog tipa sa ostalim osuđenicima. No dobro je da se ta odredba u potpunosti izbriše. Resocijalizacija tih ljudi i njihovo ozdravljenje vjerojatno dobrim dijelom ovisi i o boravku među ljudima koji nisu ovisnici. U člancima 19. i 20. govori se o novčanoj naknadi. U članku 19. o novčanoj naknadi onim zatvorenicima koji nemaju druga primanja. Jest da zvuči humano, jest da zvuči lijepo, jest da zvuči dobro. Samo mi nije jasno zašto ti ljudi dobivaju naknadu? Za što? Što su to napravili da bi trebali dobiti novčanu naknadu ako ju ne zarade u zatvoru? Počinili su kazneno djelo i zato su tamo. S druge strane zakon isto tako, Prijedlog zakona isto tako postulira novčanu naknadu za osuđenike koji se obrazuju tijekom izdržavanja kazne. Ako i ne rade, ako nema mogućnosti da rade i tome slično. Uglavnom ako i ne rade dobit će novčanu naknadu zato što se obrazuju. Nedavno smo razgovarali o Zakonu o obrazovanju odraslih u kom lijepo jasno i glasno piše da će to obrazovanje plaćati tko stigne, ako netko stigne. Možda država, možda lokalna samouprava. Ako ne ni oni onda polaznik sam. E sad čovjek koji nije ništa loše u životu napravio osim što nije završio školu platit će to školovanje. Ako ode u zatvor završit će školu i još će mu netko platiti što završava školu. Čini mi se da je tu liberalizam otišao značajno predaleko. S druge strane u članku 21. govori se o zdravstvenoj zaštiti i decidirano se kaže da je zdravstvena zaštita osuđenika ista kao obvezna zdravstvena zaštita svih drugih građana Republike Hrvatske što je dobro, pošteno, liberalno. Svi građani Republike Hrvatske bez obzira što su napravili i na koji način su sagriješili imaju pravo na zdravlje. To nije naša izmišljotina. Znam primjer jednog našeg čovjeka koji je otišao kupovati u vrijeme rata oružje u Sjedinjene Države i pokušao ga kupiti od agenta FBI-a. Naravno završio je u zatvoru i pri pregledu koji je obavezan kod ulaska u zatvor ustanovilo se da ima vrlo teški tumor na mozgu. Da operacija košta par stotina tisuća dolara. Ali kako je već ušao u sustav Američka država je platila tu operaciju, čovjek je izliječen i poslije je godinama sucu koji ga je osudio na zatvor čestitao Božić i Novu godinu zahvalan što je preživio. U Zakonu postoje i dobra ograničenja. Dakle represija podignuta na jednu višu razinu zbog praktičnih potreba. U člancima 25. i 26. govori se o posjetama i telefoniranju. Uvedena su ograničenja kojima se nastoji kao što predlagatelj sam kaže ograničiti mogućnosti zloporabe jednog i drugog instituta. Dakle zloporabe posjeta. S jedne strane iskorištavanje, onemogućavati iskorištavanje zatvorenika i prikazivanje njegovo u medijima i tome slično. S druge strane omogućiti zatvorskoj upravi da ograniči telefoniranje, da prekine telefonski razgovor ako ocijeni da je to loše, da bi moglo rezultirati nekim negativnim posljedicama i tome slično. Uvodi se mogućnosti kontroliranja uzimanja droge i alkohola u svako doba. Ako znamo koja populacija dobrim dijelom završava u našim kaznenim ustanovama, mislim da je to neophodno i dobro i da taj način ograničavanja nazovi prava zatvorenika će samo pridonijeti i njihovoj dobrobiti. Nepotrebno ograničenje čini mi se da su iskazana u članku 18. gdje se govori o radu zatvorenika i o tome da taj rad zapravo predstavlja način resocijalizacije i da iz takvog rada zatvorenici ne bi trebali, da se zatvorenicima ne bi trebalo uplaćivati mirovinsko osiguranje. Ako zatvorenik radi tako da iz tog rada nema nikakva prava nego eventualnu malu, znamo da je mala naravno naknadu onda taj rad nije rad čovjeka nego se najbolje izražava u onom kako se nekad kazna teškog zatvora zvala. Zvala se robija. Robija zato što je čovjek robovski radio na izdržavanju te kazne. I mislim da nema apsolutno nikakvog opravdanja da se sadašnja situacija u kojoj se iz te zarade zatvorenika uplaćuje mirovinsko osiguranje da se ta situacija mijenja. Čudna je odredba članka 17. Naime razlozi su jasni, članak 17. predviđa da se kazna zatvora može odraditi tako da zatvorenik radi kod svog poslodavca. Do sad je to bilo moguće sa kaznama do 6 mjeseci. Predlagatelj ovdje predlaže da se taj rok produži na godinu dana. Jasno je zašto. Zatvori su preopterećeni. U zatvorima mjesta nema. Ovo je način da se malo sustav rastereti, ali pitanje tko će sve potpasti pod odredbe ovog članka. Je li baš opravdano da čovjeka koji je osuđen za pljačku a moguće je zbog olakotnih okolnosti da dobije godinu dana da taj čovjek nastavi raditi kao da se ništa nije dogodilo. Sve u svemu Hrvatska narodna stranka podržat će ovaj zakon u prvom čitanju sa nadom da će se nešto od ovih napomena realizirati do drugog čitanja. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba HSS-a gospođa zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice, kolege i kolegice. Pa Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o izvršavanju kazne zatvora u prvom čitanju. Naravno da ćemo se osvrnuti na neke stvari za koje smatramo da bi ih trebalo doraditi ili možda izmijeniti. I vjerujemo da će predlagatelj te naše primjedbe i prihvatiti. Naime, ja bih u ovom dijelu govorila o jednom dijelu osuđenika ili zatvorenika, a to su ovisnici. Prema izmjenama i dopunama ovog zakona, i to u članku 3. briše se stavak 4. postojećeg zakona, postojećeg članka 20. I sada si postavimo pitanje na koji se to dio odnosi. Taj dio se odnosi upravo na ovisnike i kaže: "Prema zatvorenicima ovisnicima kojima je uz kaznu zatvora izrečena mjera obveznog liječenja od ovisnosti, a koji su prije dolaska na izdržavanje kazne uključeni u socijalno-terapijski postupak kazna se izvršava u posebnoj kaznionici ili u posebnom odjelu kaznionice.". Ovaj stavak se briše. I sada se pitamo što to znači. Dakako da smo pogledali obrazloženje toga članka i prema obrazloženju toga članka proizlazi da je uistinu namjera predlagatelja bila da se briše taj članak kako ne bi bila zakonska obveza upućivanja osuđenika koji je prije izdržavanja kazne zatvora ušao u socio-terapijski program, dakle ne upućivanje u zasebne odjele, u zasebne odjele, nego upravo je želja predlagatelja da ga se uputi u kaznionicu, što znači u okruženje onakvo kakvo jest i u kojem okruženju nažalost ne bi se postigao drugi učinak kazne zatvora. Jer kazna zatvora jest represija i ona ima represivni učinak. Međutim kazna zatvora ima i odgojni učinak. Želimo skrenuti pažnju predlagatelja da je ova izmjena mislim čak i protivna svrhi kažnjavanja, pogotovo ako se radi o ovisnicima. Pri tome imam na umu one počinitelje kaznenih djela ovisnika koji su počinili kazneno djelo iz uzroka apsolutno ovisnosti. Ovisnost je bolest. Ali su oni počinili kazneno djelo, oni su kažnjeni. Ja mislim da je prioritet ovog društva te ljude preodgojiti, jer oni nisu genetski kriminalci, nego su sticajem okolnosti počinili kazneno djelo zašto im je izrečena kazna zatvora. I zbog toga ih je potrebno preodgojiti. Pa mi predlažemo da se taj stavak ne briše. Jer upravo želimo da osuđenici koji su prije izdržavanja kazne zatvora ušli u socio-terapijski program, da im se pruži mogućnost da nastalno stupanjem na izdržavanjem kazne zatvora da nastalno nastave program odvikavanja. Jer terapijska zajednica je program odvikavanja od droge, opijata, dakle upravo onoga što ga je dovelo do kaznenog djela. I ako ovo nije, ovo što u nastavno reći, i ako to nije predmet ovog zakona, ali u svakom slučaju je predmet razmišljanja ovog ministarstva, a radi se o istoj kategoriji osuđenika, osuđenicima ovisnicima, možda je došlo vrijeme da se razmisli o tome, da se iznađe modus i zakonsko uređenje koje će omogućiti da počinitelji ovisnici kaznenog djela umjesto izdržavanja kazne zatvora zapravo budu upućeni u posebne terapijske zajednice čije će programe odvikavanja utvrditi Ministarstvo pravosuđa, i da umjesto kazne zatvora izdržavaju programe odvikavanja u terapijskim zajednicama. Dakako da bi to ministarstvo imalo, moralo imati nadzor nad radom tih terapijskih zajednica i učinkovitosti programa odvikavanja. Mislim da bismo na taj način pomogli tim ljudima tim više što mi se čini da je ova filozofija i taj pristup toj kategoriji ljudi upravo tako zamišljen i u Nacionalnoj strategiji borbe protiv ovisnosti, ali čini mi se i u akcijskom planu provedbe Nacionalne strategije borbe protiv ovisnosti. Zatim bih htjela progovoriti sa nekoliko riječi koje se odnose na ove promjene koje su nastale iz razloga prenapučenosti zatvora. U članku 17. se događa jedna izmjena koja kaže da dajemo, odnosno propisuje da se zatvorenicima osuđenim na kaznu zatvora do jedne godine može odobriti nastavak rada kod poslodavca ili nastavak obavljanja vlastite djelatnosti. Koja je razlika? Razlika je u tome što je prema sada važećem zakonu bilo do 6 mjeseci, a sada je to do godinu dana. Pitam se koliko će to biti moguće. Jer i ovo moramo gledati sukladno Zakonu o radu. A prema Zakonu o radu radnik osuđen na kaznu zatvora 6 mjeseci i više prestaje mu radni odnos, prestaje mu radni odnos. Ako radniku prestaje, ne da mu može prestati to nije razlog za prestanak, nego je zakon imperativan, on kaže prestaje mu radni odnos, kako sada prestaje mu radni odnos, a mi mu ovdje dajemo mogućnost da ga ostavimo u istoj sredini do narednih godinu dana. Čini mi se da takovo reguliranje neće rastereti zatvore. Jer ako sam dobro shvatila ti radnici koji mogu raditi kod svoga poslodavca ili nastaviti samostalnu djelatnost oni su ponovno smješteni u zatvore. Dakle to nije u funkciji rasterećenja, nego samo evo osiguranja posla negdje drugdje, dakle teoretski moguće, u praksi teško provedivo, pogotovo što su ta dva zakona međusobno isključiva. Ona se isključuju i u tom dijelu nemaju dodirnih točaka. Evo to su naša dva najosnovnija prigovora. Međutim apeliramo još jednom na predlagatelja da obrati posebnu pažnju upravo na ovaj dio izmjena koji se odnosi na ovisnike. Jer ne bismo željeli da se napravi nešto što nije potrebno. Zaista nije potrebno da se taj stavak briše i na taj način prisiljava ovisnike da dolaze u sredinu za koju moramo priznati i vi, i ja priznajemo to da u zatvore droga ulazi itekako. Itekako droga ulazi u zatvore i čak zatvorenici koji nisu bili ovisnici prije izdržavanja kazne zatvora postaju ovisnicima u samom zatvoru. Ajmo ove kojima je povod i razlog i uzrok kriminala upravo ta bolest ovisnosti, ajmo ih od samog početka izdvojiti kao što je to sada kako ne bi padali još dublje u ono što kažemo da je rak današnjeg društva i da se treba svim silama boriti protiv toga. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Rade Ivas. Izvolite. … [[Upadica se ne čuje.]] Oprostite, ovdje je došlo do nesporazuma, nije stavljeno pa će gospođa Antičević Marinović u ime kluba. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Točno je što je gospođa državna tajnica ustvrdila da donošenjem Zakona o izvršavanju kazne zatvora 2001. godine započela je reforma našeg zatvorskog sustava. Mi smo upravo za tu reformu zatvorskog sustava koja je započela samim donošenjem zakona, a onda i njegovom primjenom, tj. i osiguranjem sredstava, značajnih sredstava za primjenu Zakona o izvršavanju kazne zatvora dobili najveće ocjene i najveće priznanje međunarodnih institucija. Naš sustav 2003. godine u 11. mjesecu zatvorski sustav, dakle od strane međunarodnih institucija kako europskih tako i svjetskih i od samih Ujedinjenih naroda, posebne komisije, ocijenjena kao sustav koji može služiti za primjer tranzicijskim zemljama. Nakon izvješća pučkog pravobranitelja još prošle godine za stanje ljudskih prava u zatvorima, o teškom položaju zatvorenika u našim zatvorima i kaznionicama, te nakon što je prošle godine Hrvatska u posebnom slučaju osuđenika protiv Hrvatske Europski sud za ljudska prava osudio Hrvatsku za kršenje ljudskih prava u zatvorima, mi smo očekivali da će se osigurati, da će hrvatska Vlada osigurati jer je to bio i naš prijedlog povodom pojedinačnih izvješća pa i pučkog pravobranitelja, da se osiguraju hitno dodatna sredstva u državnom proračunu za poboljšanje stanja u našim zatvorima i kaznionicama. Međutim, to se nije dogodilo. Dakle pošto je sada stanje loše, umjesto da se to stanje poboljšava mi što radimo, pogoršavamo dobra rješenja i usklađujemo dakle dobra zakonska normativna rješenja sa lošim stanjem. To je nedopustivo. Istina je postoje neke potrebe, neke norme koje iziskuju adaptaciju s obzirom na neke izmjene drugih zakona, ali to su minorne stvari. Jednako tako možda jedna sadržajnija izmjena koja je potrebna i koju treba pozdraviti i podržati glede samog suca, izvršenje. Ne zaboravimo po prvi puta 2001. godine nastupa judicijalizacija našeg penalnog sustava što znači da se nije samo prepuštena izvršavanje kazne administraciji, državnoj upravi koja uvijek ima tendenciju veću kršenja ljudskih prava, dakle postavlja se ovdje sudac kao garant prava zatvorenika. I istina je da su postojale nekakve nedoumice u izvršavanju, odnosno primjene tog instituta. Međutim, sve ostale izmjene su loše izmjene. Diraju se upravo u temeljna prava zatvorenika i osuđenika koja su upravo od tih međunarodnih institucija ocijenjena kao dobra rješenja, kao odlična rješenja na temelju apsolutnog prihvaćanja konvencije o sprječavanju mučenja i neljudskih ili ponižavajućih postupanja ili kažnjavanja Vijeća Europe. Takve institucije, takvi instituti na žalost u ovim brojnim izmjenama, ovo su jedne opsežne izmjene, dakle 55 članaka čini mi se da se mijenja, to je jedna velika opsežna izmjena, ali na žalost u ogromnoj većini, u ogromnom postotku tih izmjena na štetu prava i sloboda u zatvorima. A zbog čega? Zbog loših uvjeta, zbog nedostatka sredstava, dakle za to postoje mjerodavne ocjene evo i suda. Ne znam pa me stvarno zanima što se po tom pitanju dakle po toj presudi što je Hrvatska poduzela. Jer ukoliko ne poduzme mjere osim ovog ogromnog iznosa koji je dužna platiti, sljedeći puta će platiti još više a izmjene su neminovne da se dogode. Dakle što se prije dogodi i postupi takva jedna izmjena koju nalaže i Europski sud za ljudska prava, to će biti jeftinije po samu Hrvatsku. Ako se samo sjetimo što nam kaže izvješće pučkog pravobranitelja da nam zatvorenici da bolesni izdržavaju kazne sa zdravima, da tuberkulozni po prvi puta nalaze se u ćelijama sa zdravima, da tamo su se nastanili žohari, stjenice, da je po prvi puta u naše zatvore da su uvedene noćne posude koje su već zaboravljene kible iz jugoslavenskih kazamata, zbog toga što zatvorski čuvari ne mogu kontrolirati, odnosno toliko su zatvori prenapučeni da nemaju vremena ih voditi u zahod. Štrajkovi, bjegovi, misteriozne smrti, to su svakodnevnica upravo zbog prenapučenosti kaznionica i zatvora. Ravnatelj je ovu situaciju alarmantno ocijenio, gotovo jednim uzvikom, vapajem za pomoć, ne šaljite nam nove osuđenike. Naravno digla se i Udruga sudaca jer mora postupati po zakonu. Naime što se dogodilo? To se vidi i iz obrazloženja pojedinih normi da je prenapučenost, da postoje osuđenici. Veliki postotak osuđenika je onih do godine dana zatvora. Dakle loše stanje u zatvorskom sustavu posljedica je loše kaznenopravne politike na koju smo upozoravali izmjenama Kaznenog zakona gdje se u kazneni zakon trpaju sva ona kaznena djela koja ne smiju naći svoje inkriminacije niti … mjesto, jer da će imati reperkusija upravo u izvršavanju kazne zatvora. Sada se pokazalo da su kritičari koji su upozoravali na to bili na pravom tragu, da smo dobili neefikasan, prenapućen sustav koji puca gdje? Puca upravo u zatvorima. Da su nam zatvori prepuni osuđenika dominiraju kazne čak do godine dana. Mi smo imali tu rješenje da se ni u kom slučaju i ne omogući prekršajnim kaznama, novčanim kaznama zamjena za zatvor za zatvor, a veliki dio upravo takvih osuđenika izdržava kaznu zatvora. Dakle, zabranom supletornog zatvora mi bismo rasteretili kapacitete. Samo, radi se o prvom čitanju pa samo nekoliko pokazatelja dakle u ovoj našoj općoj ocjeni kluba SDP-a da se radi o pogoršanju dobrog Zakona o izvršavanju kazne zatvora. Evo vidite u već u izmjeni članka 3. stavka 4. gdje se u postojećem članku 20. stavak 4. briše, a kad vidimo o čemu se radi da će manje sredstava biti osigurano za nešto što je elementarno pravo zatvorenika pravo na zdravstvenu zaštitu. Pa evo tako u članku postojećem 20. koji govori o kaznionicama ukida se odredba da se prema zatvorenicima ovisnicima kojima je uz kaznu zatvora izrečena mjera obveznog liječenja od ovisnosti, a koji su prije dolaska na izdržavanje kazne uključeni u socijalno-terapijski postupak kazna se izvršava u posebnoj kaznionici ili u posebnom odjelu kaznionice. Do sada je to bila norma. Kako se ona do sada ne primjenjuje jer je prenapučen zatvor, jer nema mjesta, jer mjesta, ne zaboravimo da smo u prošlom mandatu uveli dušobrižništvo u zatvorima, da kapelice danas služe za postavljanje ležajeva, da prostori koji su služili socijalizaciji zatvorenika su ukinuti zato što se također i tamo postavljaju madraci, ležajevi. Dakle, nema nikakvog više rada sa zatvorenicima onoga što je potreban kako bi se postigla svrha kažnjavanja, jer svrha kažnjavanja nije samo odmazda, nije samo represija, nego prije svega resocijalizacija. Uza sav napor tih zatvorskih čuvara kojima smo osigurali maksimalno povišenje dok su se drugdje plaće smanjivale u zatvorskom sustavu bili smo osigurali 30 maksimalno povećanje dodatka na njihovu osnovnu plaću proglasivši to zanimanje najstresnijim. Dakle, tu se dogodilo povećanje maksimalno po zakonu 30%, ali zatvorski čuvari jednostavno ne mogu odoliti toj najezdi osuđenika i prekapacitiranosti u zatvorima i kaznionicama i jednostavno više nije moguće da zatvorenici ovisnici što je to oduvijek bilo imaju zasebno izdržavanje kazne. Zatim, ukida se i jedna šira zdravstvena zaštita zatvorenika za rad i strukovnu izobrazbu zatvorenika kao što je to bilo do sada omogućeno. Daljnje pogoršanje osjeća se upravo kod pojedinačnog programa za izvršavanje kazne zatvora. Zatim, kod zapošljavanja kod drugog poslodavca i obavljanja vlastite djelatnosti. Tu sustav priznaje, tu vlast priznaje, dakle da ondje gdje je izrečena kazna zatvora do 6 mjeseci, sada se dakle mogućnost takva proteže i na godinu dana kako bi se rasteretio sam sustav. Naknada za vrijeme izobrazbe, dakle i ona se smanjuje i reducira. Zaštita zdravlja kao elementarno pravo zatvorenika ono se ukida. Ambulanta kaznionica, odnosno zatvor mora biti kaže opremljen u skladu s propisima iz područja zdravstva i opskrbljen priručnim spremištem lijekova. To je nešto najosnovnije, međutim takva odredba se ukida. Zašto se ukida? Jer se ne ispunjava, jer nema sredstava. Ali molim vas, ako je država zatvorila osuđenika pa nisu prestale obveze države prema takvoj osobi. Dapače, nastale u nove, a to je osnovno zaštiti mu zdravlje. Međutim, evo dakle da nema govora više o unapređenju socijalizacije, resocijalizacije, strukovne izobrazbe, dakle ovdje se štedi i na zdravlju osuđenika jer evo ukida se odredba članka 103. stavak 3. koja govori o opremljenosti ambulanta. Postupak s duševno oboljelima. Dobro, tu se govori upravo kako, omogućavala je postojeća odredba liječenja u zdravstvenoj ustanovi koja može trajati najdulje do isteka kazne što je sasvim bilo normalno. Ovdje za sada ima jedan drugačiji koncept da bi takva osoba koja je obolila automatski potpadala pod novi zakon, Zakon o osobama s duševnim smetnjama. Međutim, dalje. To toliko i nije bitno. Ali dalje imamo značajnu izmjenu. Troškovi liječenja izvan kaznionice, odnosno zatvora. Oni su uvijek za vrijeme izdržavanja kazne zatvora bez obzira jel se je zatvorenik nalazio na dopustu ili ne padali na teret države, odnosno kaznionice. Sada više ne. Reduciraju se prava zatvorenika, posjet kaznionici, odnosno zatvoru i to onim predstavnicima i ovlaštenim osobama dakle koji ne proizlaze samo iz tijela državne vlasti, nego i drugim zainteresiranim osobama koje se bave zaštitom ljudskih prava. Smanjuju se nadalje prava osuđenika koja su na neki način budila ponos jer je to osnovno za resocijalizaciju, a ne da se ubije i ono malo dostojanstva kod zatvorenika koje uvijek kazna lišenja slobode za sobom nosi. Dakle, zatvorenik ima pravo primati i slati novac posredovanjem kaznionice, odnosno zatvora, ukida se takva norma. Novcem on više ne može slobodno raspolagati, ali ja vam govorim i to je poznato našem upraviteljima i našoj državnoj tajnici zasigurno da su mnogi zatvorenici uzdržavali svoju obitelj radom u zatvoru, a sada oni više ne mogu slobodno raspolagati. Jednako tako ni primati novac od osoba koje bi ih htjele pomoći, nego samo od rodbine jer tobože moguće su zlouporabe. Pa naravno. Svako pravo nosi za sobom zlouporabu, ali naše je da suzbijemo zlouporabu, a ne da ukinemo pravo. Na takav način pa osnovno humano šta je? Pa i na kraju krajeva spada i u 10 crkvenih zapovijedi pohoditi bolesnike i zatvorenike, a to znači i nečim ih obdariti. Ovdje se sada onemogućava trećim osobama da donose sredstva, nego samo rodbina. A koliko ima zatvorenika kojih se rodbina odrekla, koji nemaju nikakvu rodbinu? Da li se razmišljalo o njihovim temeljnim ljudskim pravima koja su oduvijek postojala, kod liberalizacije zatvorskog sustava davnih 70-tih godina postoje. Sada se takvo pravo, temeljno pravo naprasno ukida. Vidite, nekada je bio pojam i sadržaj pogodnosti koji su se sastojale u smanjivanju ograničenja kretanja unutar kaznionice, odnosno zatvora. Sada se ona ukida. Zašto? Zato što je svakom zatvoreniku kojima se ne ukida ta povlastica smanjeno kretanje unutar kaznionice. Dakle, o tome ne govorim ja. O tome ne govorimo mi koji to kritiziramo. O tome ne govori čak sam ni pučki pravobranitelj. U sve njih možete sumnjati. Pa nećete valjda sumnjati u ravnatelja zatvorskog sustava koji govori upravo o alarmantnom stanju. Dakle, umjesto ovih izmjena, mi smo očekivali sredstva koje zatvorski sustav treba i to ne sutra, nego danas. Često čujemo da će se graditi novi zatvori. Međutim, to su tek buduće projekcije. Ono što nama ostaje ovdje, da se trenutno poboljša situacija jer je stanje u zatvorima teško. Ono prijeti eksplozijom ponašanja u zatvoru, jer temeljna, osnovna odredba, članak 1. govori upravo koliko je kvadrata osuđeniku potrebno osigurati u zatvoru ili kaznionici. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo dva ispravka. Prvi, gospodin Emil Tomljanović. Izvolite!
Uvaženi gospodine potpredsjedniče! Pa, ispravio bi netočan navod uvažene kolegice koja je kazala da nisu povećana proračunska sredstva koja se trebaju izdvajati u ovoj proračunskoj godini za zatvorski sustav. To jednostavno nije točno. I mislim da to treba ispraviti, jer su povećana sredstva koja se direktno usmjeravaju poboljšanju standarda u zatvorskom sustavu i ustanovljene su zapravo i čitav niz drugih mjera u okviru ministarstva, da se sam standard zatvorskog sustava u bilo kom pogledu izvršavanja kazni zatvora poboljša. Isto tako nije točan navod kada je uvažena kolegica kazala da je pomoćnik ministrice izjavio odnosno javno pozivao, ne šaljite nam zatvorenike ili ljude u zatvor. To je jedan novinski članak odnosno naslov novinskog članka i sadržaj iz novinskog članka. To je poslije i demantirano i zapravo bilo upućivano na druge oblike sankcija, ne zatvorskih sankcija, pogotovo kada se radi o najlakšim oblicima kaznenih djela. I zaključno, ja uvažavam poznavanje kolegičino zatvorskog sustava. Upravo je nemoguće zapravo nemoguće je gotovo preko noći iz jednog kako vi kažete…
Hvala.
Dakle, sustava zatvorskog preć od električnih liftova do nekakvih … [[Govornik se ne razumije.]] kako vi kažete.
Hvala lijepa. Ispravak, gospodin Franjo Arapović. Izvolite!
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Ispravio bi kolegicu zastupnicu, kada je rekla da kapelice u kaznionicama nisu potrebne. Upravo one služe za duhovnu obnovu zatvorenika i ja sam razgovarao sa par ljudi koji su izašli iz zatvora. Njima je to jako pomoglo. A druga stvar je kada je optužila Vladu Republike Hrvatske, da je kriva zbog stanja u kaznionicama. Nije Vlada kriva. Nije ni ministarstvo krivo. Jedino tko je kriv, to je odvjetnička komora koja je suspendirala poznate odvjetnike, pa su nam sada zatvori puni narkodilera. Hvala.
Hvala lijepa. Ovo su mišljenja. Prelazimo na pojedinačnu. Gospodin Rade Ivas. Izvolite!
Poštovani potpredsjedniče, državna tajnice, kolege i kolegice zastupnici! Svoju raspravu započet ću jednom tvrdnjom da je pred nama jedan dobar tehnički zakon kojim se želi u prvom redu osigurati jednako pravni položaj svih zatvorenika, podiže se razina sigurnosti zatvorskog sustava, uvode se mjere smanjivanja troškova zatvorskog sustava. No, ovim zakonom ali on nije koji bi, ne rješavamo ipak one aktuelne probleme. U prvom redu prekapacitiranosti i zatvora i kaznionica. A ono prema izvještaju znamo je preko 30 do 40%. Dok s jedne strane imamo pooštrene kaznene mjere, što dovodi sve više zatvorenika time i preopterećenost zatvora, čini mi se da s druge strane ne osiguravamo baš kvalitetna sredstva kako bi se ti kapaciteti i povećavali. Unatoč nastojanju Vlade a to vidimo da se ipak neki kapaciteti kao što je Glina povećavaju i kvalitetno i prostorno. No vratimo se na temu. Kao što smo čuli i danas važeći Zakon o izvršenju kazne zatvora primjenjuje se od 2001. godine kad je on usklađen sa međunarodnim konvencijama koje je Republika Hrvatska prihvatila sa tada važećim europskim zakonskim pravilima. I sigurno je da je tim izmjenama i dopunama ustvari započela jedna kvalitetna reforma zatvorskog sustava. Osnovna pitanja kojim se želi ovim prijedlogom zakona o kojem danas raspravljamo riješiti, možemo podijeliti u nekoliko grupa. Prvo, potrebno je uskladiti i usklađivanje ovog zakona sa novim zakonima, kao što je Zakon o kaznenom postupku, Zakon o ovršnom postupku, Zakon o parničnom postupku i slični zakoni. Naime, ovim zakonima uvodi se mogućnost izricanja zatvorske kazne, što Zakon o izvršenju kazne nije propisivao, pa ih zato trebamo i uskladiti ovaj zakon sa tim zakonima. Dalje, donošenjem Zakona o državnim službenicima koji se odnosi na zatvorski sustav uvjetuje i traži izmjenu ovog zakona kako bi se isti uskladio sa tim Zakonom o državnim službenicima. Dalje, bitno što se ovim zakonima detaljnije propisuje zahtjev za sudsku zaštitu po kojoj odlučuje sudac izvršenje. Naime, u praksi je postojala nedoumica da li je ovaj zahtjev predstavlja jedan poseban pravni institut sudske zaštite, pa da bi otklonili ovu nedoumicu izmijenjen je članak 17. gdje se ukazuje da se zapravo tu radi o sudskoj zaštiti prava o kojoj odlučuje sudac izvršenja, prema članku 42. stavak 2. točka 2. zakona. Isto tako zakon ne propisuje precizno koji sudac izvršenja poduzima radnje i donosi odluke u odnosu na pojedine faze postupka od pokretanja pa do izvršenja kazne, niti tko su stranke u postupku prvog odnosno drugog stupnja člancima 12. i 13. prijedloga zakona, precizno se određuje koji sudac izvršenja Županijskog suda poduzima radnje i donosi odluke u odnosu na pojedine faze. A i također su precizirane stranke u postupku prvog odnosno drugog stupnja. Da bi se postigla sigurnost u zatvorima potrebno je kvalitetnije propisati koje se sve stvari mogu nositi u kaznionicu. Zakonom se kvalitetnije i rješava pitanje primanja novca. A isto tako zakonom postojećim nisu propisana sva ponašanja koja predstavljaju stegovne mjere, pa se ovim zakonom to nastoji riješiti. Pitanje novčane naknade zatvorenika za vrijeme školovanja i u slučajevima kad mu se ne može osigurati rad također je dovodio do zloupotrebe i manipulacija, pa je ovim zakonom i ta materija regulirana. Pitanje zdravstvene zaštite zatvorenika također je riješeno pa je propisano da zatvorenici koji imaju zdravstvenu zaštitu odnosno ako su je stekli po bilo kojoj osnovi zadržavaju to pravo. No, što se tiče nekih predloženih izmjena u pogledu zdravstvene zaštite zatvorenika one dugoročno mogu dovesti do uštede, no uštede nužno ne znače i bolju zdravstvenu zaštitu samih zatvorenika. Volio bih još na kraju spomenuti i neke svoje dileme a o kojima se spominjalo na Odboru za pravosuđe a to je uz članak 27. koji govori o mogućnosti telefoniranja zatvorenika. Naime, u članku 125. stavak 2. kaže se da se u zatvorenim uvjetima telefoniranje će biti nadzirano a u poluotvorenim i otvorenim ono može biti nadzirano. Da li ova odredba izaziva određene probleme … [[Govornik se ne razumije.]] uostalom šta to znači nadzirati. Da li to znači da zatvorenik može telefonirati uz prisustvo zatvorskog službenika, ili se telefoniranje prisluškuje posebnim uređajima? Da li treba ograničiti mogućnost nadziranja u poluotvorenim ili otvorenim kaznionicama? I još jedna primjedba koju smo također spomenuli u Odboru za pravosuđe to je nepreciznost članka 47. koji govori o povjerenstvu za uvjetni otpust. Naime, tamo stoji a odredba se odnosi na imenovanje tog povjerenika pa se među ostalim kaže da će ministar imenovati jednog člana suca izvršenja prema mjestu izvršenja kazne zatvora. Čini mi se da bi ovo izazvalo određene nedoumice u praksi. Jer, da li to znači da bi za svaki slučaj trebalo imenovati drugog suca izvršena. Prema tome, evo možda o tome malo da se predlagač izjasni i da se ovo precizira. Sve u svemu mislim da se radi o dobrom zakonu i koji će sigurno nakon prve rasprave biti poboljšan i da ćemo ga onda u drugom čitanju prihvatiti. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Molim zastupnike i predsjednike odbora koji nisu raspravili pojedine točke a imaju ih namjeru da to naprave, zakažu možda i večeras, da to do 10 sati rasprave. A mi nastavljamo sutra sa 19. točkom Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju, potom plana humanitarnog razminiranja izvješće o planu i tako redom u skladu sa uvjetima koje budemo imali obzirom da odbori koji budu raspravili ili eventualno ne bi raspravili pa ćemo u skladu s time ići dalje. Evo, hvala lijepa. Laku noć. … [[Upadica se ne čuje.]] U deset sati ujutro da odbori mogu ovo napraviti.
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izvršavanju kazne zatvora. Prvo čitanje. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? Sa 79 glasova za, 3 suzdržana i 12 protiv prihvaćen predloženi zaključak.