Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, dame i gospodo zastupnici. Ja ću govoriti samo o jednom aspektu uvodno ovog Prijedloga zakona o sigurnosti u prometu, ministar unutarnjih poslova dr. Mlinarić će govoriti o ostalim aspektima i gospođa ministrica Vesna Škare-Ožbolt o Zakonu o prekršajima. Ja ću se koncentrirati i ostati samo na onom jednom segmentu koji je iznimno zainteresirao Hrvatsku javnost a to je postotak odnosno promili alkohola u krvi, reći ću uvodno da nema sigurno onoga koji se ne slaže sa nama da je stanje sa brojem žrtava u prometu, brojem smrti u prometu katastrofalno. Ove godine broj žrtava je 339 žrtava, od početka od samostalnosti Hrvatske broj je 11 i pol tisuća smrti u prometu što je sigurno katastrofalno i eto ako bi se to nastavilo za koje vrijeme skorašnje bi se broj žrtava u prometu skoro izjednačio s brojem poginulih u Domovinskom ratu. Nema dvojbe da smo oko toga suglasni da treba poduzeti zaista sve mjere od zakonodavstva do primjen tih zakona u praksi da bi se to spriječilo ali ne samo u pogledu alkohola nego i svih drugih stanja na cestama, popravka cesta. Osiguranja da na nekim državnim cestama ne voze šleperi kao što je to u drugim zapadnim zemljama, mi imamo slučaj Podravske magistrale na kojoj se događaju velike smrti a šleperi čak iz nekih trećih, četvrtih zemalja izbjegavaju autocestu da ne plate takse, dadžbine, idu na tu cestu. Izruju cestu znači imamo i troškove ali se događaju i velike prometne nesreće. Prema tome i na tom, vjerojatno već sutra na sjednici Vlade u Gospiću ćemo donijeti i u pogledu Podravske magistrale i nekih drugih neke odluke, do sada smo konzultirali praksu drugih zemalja pa ćemo sukladno toj praksi europskih zemalja donijeti i mi u tom pogledu. Ali sada se vraćam na ovo oko promila u krvi. Do sada je bilo 0,5 promila dopušten broj promila u krvi, dopuštena količina alkohola, Vlada predlaže 0,0 svjesni smo da je to izazvalo i izaziva različite rasprave pa smo i svjesni, a mi smo u Hrvatskoj vjerojatno velemajstori u pronalaženju graničnih slučajeva koji bi trebali onda reći da taj Zakon tako ne valja pa smo čuli da tri Griotte ili kilo i pol voća koje fermentira ako ga pojedeš, samo je pitanje tko je ikad pojeo kilo ili kilo i pol voća, pa svećenici tri mise ne mogu voziti itd. To su bile teme koje su prošlih dana zanimale našu javnost. Ja osobno sam za 0,0 promila jer mislim da moramo poslati snažnu poruku. Ne poruku da se ne pije, nekad tko hoće neka popije ali nakon toga ne smije voziti. Mislim da moramo vrlo jasno reći da mi nismo ni protiv mojih Dalmatinaca ni protiv Zagoraca koji će popiti bevandu ili gemišt ili nešto drugo ali neka ne vozi poslije toga. Ili ako vozi neka ne pije. Živio sam dugo u inozemstvu, kao što znate, tamo postoji, u Austriji gdje sam živio postoji praksa da kada se ide u društvu na večeru jedan se žrtvuje taj put, drugi drugit put i ne pije nego će voziti društvo, ili voziti taxi itd. Znam da ovim Prijedlogom ako ga usvojimo, znam da je on i radikalan ali mislim da je iznimno potreban. Reakcije po istraživanju javnog mijenja u anketama koje smo proveli i po županijama govore u prilog ovome da velika većina ljudi podržava ovo. Ima onih koji su protiv toga, ima i onih koji su za to pa smo i čuli ima nekoliko zastupnika unutar naše stranke HDZ-a koji predlažu 0,3%. U redu neka se razmotri i to, nemam ništa protiv, ali pozivam sve da vodimo računa o tome što je korisno za naciju. Što je korisno za zdravlje naroda, za Hrvatsku, jer ovaj broj smrti je naprosto prestrašan da bismo mogli tolerirati i takvo stanje dalje. Ukoliko spasimo i jedan život ovakvim Zakonom onda sve patnje onih koji će zato što su popili pa neće tu večer voziti su isplative. I zato vas molim, pozivam na nadstranački konsenzus, ja mislim da ovo nije tema, a ja osobno stojim iza ovog 0,0 promila pod cjenu da mi netko kaže izgubit ćeš, jer mislim da nije bitno tko je je li biračko tijelo ovo ili ono podržava to, nego što je dobro, koji je Zakon dobar. Znači nisam za sitno kalkulantstvo nego sam za to da zaista učinimo sve, pa ako to može imati Kanada, ako to mogu imati neke savezne države u Sjedinjenim Državama, ako to može imati Mađarska, Češka i neke druge zemlje, većina Europskih zemalja ima, treba i to reći, ima 0,5%kao što je imala i Hrvatska do sada. Neke Skandinavske zemlje imaju 0,2% upravo možda da bi se izbjegli možda ovi granični slučajevi o kojima smo govorili u tisku prošlih dana Griotte, svečenici itd, koji nakon tri mise, vjerojatno će imati nešto, ali ja znam da to otežava život nekim ljudima, ali siguran sam da će taj učinak biti iznimno dobar i koristan za cijelu naciju, jer dame i gospodo zaista to je prestrašno svi smo se hvatali za glavu gledajući one strašne slike prošlih tjedana za vikende, kada mladi odu u diskoteke i u 4, 5 ujutro se vraćaju, sjednu za volan i dožive to što dožive. I neki naši prijatelji poznanici su doživjeli te strašne tragedije. Prema tome, učinimo nešto pozivam sve da učinimo, osobno ću biti za 0,0 ali ako vidimo, ako u raspravi prevlada da zbog ovih razloga nekih drugih, vidjet ćemo što želimo osluhnuti dakako i javno mijenje pa smo i po našim županijama su aktivisti istraživali što ljudi kažu, radili su ankete. Ja osobno sam za 0,0 promila, a vi odlučite, volio bih da tu postoji jedan konsenzus jer sam siguran da se život može tako organizirati uz male poteškoće a da se može tako organizirati da ako voziš ne piješ, a ako piješ ne voziš. Toliko sam htio reći na početku. O ostalim segmentima Zakona će govoriti ministar Mlinarić, a o Prijedlogu izmjena i dopuna zakona o prekršajima ministrica Škare-Ožbolt. Hvala.
Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Korenika.
Vjerojatno se radi o nenamjernoj pogrešci jer je na kraju gospodin Sanader sam sebe ispravio, radi se o promilima, uistinu nekoliko ste ponovili u postotcima to bi bilo izuzetno loše.
Dobro. Molim ministra unutarnjih poslova gospodina Marijana Mlinarića.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani premijeru, poštovane zastupnice i zastupnici. Evo pred nama je Prijedlog novog Zakona o sigurnosti u prometu. Sjećamo se da je Zakon o sigurnosti u prometu donesen 1992. godine a značajne izmjene i dopune zakona o sigurnosti u prometu na cestama napravljene su 1996. godine. Od početka primjena pojedinih mjera propisanih tim zakonom kao što su primjerice uvođenje kaznenih bodova, strože kazne za grubo kršenje prometnih propisa sa mogućnosti oduzimanja vozačke dozvole na mjestu izvršenja prekršaja, provjera poznavanja prometnih propisa i drugo došlo je do značajnog poboljšanja sigurnosti prometa na cestama. Tako je broj od 975 poginulih osoba u prometnim nesrećama u 1992. godini smanjen na 627 poginulih osoba u 2002. godini. Unatoč porastu broja prometnih nesreća došlo je do smanjenja broja poginulih i teško ozlijeđenih osoba. Međutim, u 2003. godini došlo je do pogoršanja stanja sigurnosti prometa na cestama što se vidi o povećanju broja poginulih i broja ozlijeđenih osoba. U toj godini poginula je 701 osoba, što je za 74 osobe više, nego u 2002. godini. Nažalost, nepovoljan trend stradavanja osoba u cestovnom prometu nastavlja se i u ovoj godini. U prvih šest mjeseci dogodilo se 43 tisuće 160 prometnih nesreća, 1873 nesreće ili 4,5% više u odnosu na isto razdoblje u 2003. godini, a u njima je poginulo 317 osoba, odnosno 39 mrtvih ili 15% više u odnosu na isto razdoblje u 2003. godini. I ozlijeđeno je 11 tisuća 996 osoba. Već to je potaknulo da je u prošlom sazivu Sabora ovaj zakon bio dva puta na čitanju izmjene i dopune. i stoga smo morali sada prići izradi novog zakona. Ako kratko analiziramo najčešće uzroke prometnih nezgoda, onda vidimo da je to nepropisna brzina, s udjelom oko 33%. Ne poštivanje prednosti prolaza s udjelom 13%. Vožnja na nedozvoljenoj udaljenosti s udjelom oko 10%. Nepropisno pretjecanje s udjelom od 7%. Udio alkoholiziranosti u prometnim nesrećama oko 7%. I udio mladih vozača u prometnim nesrećama s poginulim osobama s oko 25%. Osnovne su karakteristike stanja ugroženosti cestovnog prometa u Republici Hrvatskoj. Evidentno pogoršanje stanja sigurnosti vezano je uz početak primjene Zakona o prekršajima od 1. listopada 2002., čija primjena je delogirala niz do tada efikasnih mjera važećeg Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Kao što su zaštitne mjere, negativni bodovi, privremeno oduzimanje vozačke dozvole do 90 dana, i drugo. Trenutno stanje provedbe Zakona o sigurnosti prometa na cestama je tako da osim upravljanja prometom i obavljanja uviđaja sve ostale mjere koje poduzimamo ostaju stvarno neprovedive, obzirom na stanje Prekršajnog zakona. Vrlo nepovoljno stanje sigurnosti prometa na cestama s tendencijom koju su iskazali i praktički primjena neprovedivog Zakona bili su dovoljni razlozi za žurno donošenje novog Zakona, koji cijelovito i koji egzistentno uređuje to područje. Sa izradom nacrta prijedloga Zakona o sigurnosti prometa na cestama paralelno smo pokrenuli i inicijativu za izmjenama i dopunama Zakona o prekršajima. Na izvedbi teksta zakona sudjelovalo je više stručnjaka iz svih resora koji su u bilo kojem dijelu imaju dodirne točke sa Zakonom o sigurnosti prometa na cestama. Korištene su i prijevodi s talijanskog, austrijskog, slovenskog i drugih navedenih zakona. Tekst je usklađen sa zakonodavstvom Europske unije. Tekst nacrta prijedloga zakona uređen je nomotehnički način da se kaznena odredba nalazi odmah iz, uz materijalne odredbe takvim načinom nomotehničkog uređenja pristupilo se iz praktičnih razloga obzirom da ovaj zakon koristi široki krug osoba, pa će zakon lakše moći koristiti. U predloženom prijedlogu Zakona o sigurnosti prometa na cestama, u odnosu na odredbe sada važećeg zakona najbitnije su sljedeće novine. Materijalne odredbe u dosadašnjem tekstu zakona popravljene su i dopunjene tako da budu razumljivije i jasnije s ciljem učinkovitosti za sigurnost u prometu. Jedinicama lokalne i područne samouprave daju se ovlasti da mogu organizirati sukladno propisima obavljanje pojedinih poslova nadzora i upravljanja prometom. Zatim, u cilju zaštite okoliša, preciznije se propisuju obveze vozača i drugih sudionika u prometu o zabrani ostavljanja ili bacanja predmeta ili otpadaka na cestu i cestovno zemljište, te oštećenih i dotrajalih vozila na cesti i drugim površinama. Povećava se dobna granica važenja vozačke dozvole sa 65 na 75 godina starosti uz njenu zamjenu svakih 10 godina. Nadzor nad radom auto škola i provođenje vozačkih ispita prenosi se na Ministarstvo unutarnjih poslova, a vozački ispiti u budućnosti će se provoditi u ispitnim centrima koje odredi Ministarstvo unutarnjih poslova, gdje će se izdavati i vozačka dozvola. Uvodi se obveza nošenja zaštitne kacige za vozače bickla, za kretanje pješaka noću propisuje se nošenje reflektirajućih oznaka na cestama koje su neosvjetljene. Preciznije se normira kada i u kojim slučajevima može biti isključen iz prometa vozač i vozilo, te način i postupak isključenja. Kao novina uvodi se isključenje vozača i putnika mopeda i motocikla ako ne nose zaštitnu kacigu. Uvodi se zabrana i kazna korištenja mobitela. Zabranjuj se ugrađivanje i korištenje naprava kojima se mogu ometati uređaj za nadzor prometa. I ono što je izazvalo u tisku najviše polemike, uvodi se potpuna zabrana udjela alkohola u organizmu kada se upravlja vozilom, a kažnjavanje se stupnjuje od samo novčane kazne do maksimalne kazne predviđene ovim zakonom. U ovom trenutku moram reći da ne samo kao ministar unutarnjih poslova, nego kao liječnik sam za to, jer sam u bezbrojnim slučajevima kao kirurg bio prisutan kada su dovoženi pacijenti u alkoholiziranom stanju koji su izazvali prometne nesreće i unesrećili osim sebe i mnoge one koji nisu bili pod utjecajem alkohola. Znači, oni pod utjecajem alkohola nisu unesrećili samo sebe, nego i mnoge nedužne žrtve. U prijedlogu zakona oštrica kaznene politike usmjerena na najteže prekršaje, a strože su kazne predviđene za tzv. namjerne nedisciplinirane vozače, na primjer parkiranje na mjestu rezervirano za vozila osoba s invaliditetom, korištenje mobitela za vrijeme vožnje, ne vezivanje sigurnosnim pojasom i drugo. Kazna se predlaže u iznosu od 500 kuna za ne nošenje zaštitne kacige do 700 kuna. Najstrože kazne predviđene su za najteže prekršaje. Novčana kazna od najmanje 3 tisuće kuna, zaštitna mjera zabrane upravljanja motornim vozilom u trajanju od 6 mjeseci i 5 negativnih bodova predlažu se za: Vožnju pod utjecajem alkohola kada u organizmu ima preko 1,5 promila ili je pod utjecajem opojnih droga. Vožnju, brzinu u naselju koja je dvostruka veća od dopuštene ako pri tom prelazi brzinu veću od 100 kilometara na sat. Bježanja s mjesta teške prometne nesreće. Odbijanje podvrgavanju, ispitivanju ili liječničkom pregledu, odnosno uzimaju krvi i mokraće radi utvrđivanja prisustva u organizmu alkohola ili opojnih droga. Za vozače motornih vozila, tramvaja ili instruktora vožnje koji u razdoblju od 24 mjeseca bude dva ili više puta pravomoćno kažnjavan za ove prekršaje predviđa se da Prekršajni sud umjesto novčane kazne izriču kazne zatvora u trajanju od 60 dana. Sve paralelno ali i za niže brzine, za manje alkohola su kazne znači od 2 tisuće kuna odnosno tri mjeseca tri negativna boda ili tisuću kuna 2 do 6 mjeseci i dva negativna boda. Za prometne prekršaje kojima je izazvana prometna nesreća predviđaju se strože kazne i dva dodatna negativna boda. Kao što vidite iz podataka o kretanju prometnih nesreća i predložene kaznene politike očito je da je kaznena politika usmjerena na glavne uzroke prometnih nesreća i stradanja. Sustavom negativnih bodova posebno želimo djelovati na vozače koji ne mijenjaju svoje ponašanje. Stoga kada kao krajnju mjeru sa devet negativnih bodova predlažemo novu mjeru usklađenu sa izmjenama Zakona o prekršajima prestanak važenja vozačke dozvole. Prije toga sa šest negativnih kaznenih bodova primjenjivala bi se mjera predviđena po posljedicama prometne nesreće i škole sigurne vožnje. Poštovane zastupnice i zastupnici, nadam se da svi shvaćamo težinu situacije na našim cestama i da ćemo nakon rasprave o ovom zakonu i prihvatiti ovaj zakon na korist svih naših građana. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Molim ministricu pravosuđa gospođu Vesnu Škare-Ožbolt.
Poštovani gospodine predsjedniče Sabora, predsjedniče Vlade, kolegice i kolege! Predložene izmjene i dopune Zakona o prekršajima odnose se na osiguranje efikasne provedbe prekršajnih odredbi sadržanih u novom prijedlogu Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Kako je u Zakonu o sigurnosti prometa na cestama predviđeno pooštravanje prekršajnih sankcija bilo je nužno donijeti odredbu u Zakonu o prekršajima tako da je povećan opći maksimum novčane kazne za fizičke osobe i to sa iznosa od 10 tisuća kuna na 15 tisuća kuna dok je za pravne osobe povećan maksimum od 100 tisuća na 500 tisuća kuna. Promijenjene su odredbe u vezi zaštitne mjere zabrane upravljanja motornim vozilom tako da se sada ova zaštitna mjera može propisati i izreći kao obligatorna mjera a propisana je i nova zaštitna mjera prestanka važenja vozačke dozvole i to kao posljedica kumuliranja određenog broja negativnih bodova koji se počinitelju prekršaja mogu izreći prilikom počinjenja prekršaja a kako to i predviđa Zakon o sigurnosti prometa na cestama. Kako bi policija mogla za najteže prekršaje propisane Zakonom o sigurnosti prometa na cestama efikasno primijeniti mjere opreza, oduzimanja vozačke dozvole bilo je također nužno i izmijeniti i članak 138. u Zakonu o prekršajima na način koji će policiji osigurati oduzimanje vozačke dozvole u trajanju i na način kako je to propisano Zakonom o sigurnosti prometa na cestama. I dopustite mi još reći nešto na kraju. Ova novela, vrlo kratka novela kao što ste imali prilike vidjeti u Zakonu o prekršajima predstavlja samo usuglašavanje sa predloženim novim Zakonom o sigurnosti prometa na cestama a ipak važno je reći da Ministarstvo pravosuđa u ime predlagatelja Vlade Republike Hrvatske započelo je rad na sveobuhvatnoj izmjeni i dopuni materijalno-pravnih i postupovnih odredbi Zakona o prekršajima a sve u cilju postizanja veće ekonomičnosti, ažurnosti te učinkovitosti prekršajnog sankcioniranja. Na jesen možemo očekivati već i jedan sveobuhvatan novi Zakon o prekršajima. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Izvjestitelji odbora, Odbor za zakonodavstvo, za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost? Predsjednik Odbora zastupnik Ivan Jarnjak. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo! Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na 17. sjednici održanoj 12. srpnja 2004. godine razmotrio je Prijedlog Zakona o sigurnosti prometa na cestama s konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom 8. srpnja 2004. godine s prijedlogom da se zakon donese po hitnom postupku. Odbor se ne protivi prijedlogu za donošenje ovog zakona po hitnom postupku jer ocjenjuje da je zakon od interesa za Republiku Hrvatsku. U uvodnom obrazloženju predstavnik predlagatelja upoznao je članove odbora i s razlozima donošenja ovog zakona te ciljevima koji se žele postići novim zakonskim rješenjima. Posebno je ukazano na trend sve nepovoljnijeg stanja u prometu na cestama u 2003. godini a koji se nastavio i u 2004. godini. Kao razloge poboljšanja stanja sigurnosti cestovnog prometa navodi i promjenu u Zakonu o prekršajima koji se primjenjuje od listopada 2002. godine. Predstavnik predlagatelja posebno zabrinjavajuće sa stanja sigurnosti ocjenio je konzumiranje alkohola sudionika u prometu, stradavanje mladih vozača s nedostatnim vozačkim iskustvom, vožnju bez položenog vozačkog ispita te nedovoljnu edukaciju u vozačkim školama. Odbor je u cijelosti podržao izlaganje predstavnika predlagatelja zakona te je posebno imao u vidu činjenicu znatnog poboljšanja sigurnosti prometa na cestama i ugroženost svih sudionika u prometu na cestama. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o sigurnosti prometa na cestama u tektu kako je predložen od predlagatelja zakona. Hvala lijepa.
Odbor za pravosuđe, predsjednik Rade Ivas. Izvolite!
Poštovani predsjedniče, poštovana ministrice! Odbor za pravosuđe Hrvatskoga sabora razmotrio je na 8. sjednici održanoj 12. srpnja 2004. godine Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o prekršajima s konačnim prijedlogom zakona a koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske svojim aktom od 8. srpnja 2004. godine. Odbor je predmetni zakon raspravljao na temelju svoje nadležnosti iz članka 73. Poslovnika Hrvatskoga sabora u svojstvu matičnog radnog tijela. Uvodno predstavnik predlagatelja istaknuo je da se radi donošenja Zakona o sigurnosti prometa na cestama treba promijeniti pojedine odredbe Zakona o prekršajima. Povišena je visina gornje propisane novčane kazne a fizičke osobe te raspon novčane kazne za pravne osobe a propisuje se i zaštitna mjera zabrane upravljanja motornim vozilima kao obligatornim. U raspravi je ocijenjeno da je nespretna formulacija sadržana u članku 5. te da na isti treba podnijeti amandman. Isto tako je potrebno nomotehnički urediti članak 32. te u stavku 3. iza riječi: "službena osoba" treba dodati: "je". Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe jednoglasno je odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o prekršajima sa sljedećim amandmanom. Amandman 1. na članak 5. U članku 138. iza stavka 4. dodati novi stavak 5. koji glasi: "Mjeru opreza oduzimanja vozačke dozvole može naložiti policija u trajanju i na način propisan posebnim zakonom. Nakon isteka toga roka policija može od Prekršajnog suda zatražiti produljenje mjere opreza oduzimanja vozačke dozvole ako je postavljen zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka." Dosadašnji stavak 5. postaje stavak 6. Obrazloženje - Očigledna je namjera predlagatelja bila da policija može promijeniti način i trajanje mjere oduzimanja vozačke dozvole a ne i sve druge mjere opreza kako bi to proizlazilo iz prve rečenice predložene promjene u članku 138. stavak 4. prijedloga. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Prvi na redu je Klub zastupnika HNS-a PGS-a i dva zastupnika. Dragutin Lesar, izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege, u trenutku kada se najavilo da će novi zakon s ovoga područja doći u Sabor, u hrvatskoj javnosti povele su se različite rasprave na jednu, eventualno dvije teme i puno se govorilo o tome koliko promila alkohola u organizmu bi bilo prihvatljivo za nas u Hrvatskoj i s druge strane kako riješiti problem mladih vozaća, mladih u smislu neiskustva u samom prometu, ne samo po dobnoj mladosti. I o tome u prilike su stajala i različita nagađanja, prepucavanja, različiti stavovi. A smatram da ovaj Zakon a i nakon savjetovanja sa mnogima koji se bave poslovima sigurnosti u cestovnom prometu nije toliko bitan i neće toliko popraviti pitanje sigurnosti na cestama jer šustina Zakona ovog, nije samo u njegovoj ili najbitnije u promjeni nego u primjeni. A upravo na ovom području čini mi se da u zadnje vrijeme sve više imamo manje primjene, a sve više promjena kojima nastojim opravdati potrebu drugačije regulative. Pitanja nadzora kontrole i prevencije u prometu ni ovime Zakonom bitnije drugačije ne rješava. Dakle, ni ovaj novi Prijedlog zakona, taj dio ne dovodi ili ne uvodi velike novine u samoj nadzornoj i kontrolnoj funkciji prometne policije. Pa ću iskoristiti prisutnost ministra i pitati da li je zaista točno da prometna policija ima probleme sa voznim parkom zbog vozila na leasing, koji ne mogu ili ne smiju preći više od 30 km, 30 tisuća km godišnje. I kada tu granicu pređu stavljaju se u garažu. Da li je istina da na očevide u prometnim nezgodama ili nesrećama putuju sredstvima javnog prijevoza jer nema automobila, nema benzina. Da li je istina da često i filmove na snimanje za očevidno mjesto moraju kupovati sami jer je uvedena velika štednja. Ako je to točno, onda pitanje primjene i novog zakona neće dati puno veće učinke. Zbog toga sam odlučio osvrnuti se samo na dva dijela ovoga Zakona za koja smatram da mogu biti izuzetno važna posebice zbog toga što također s jedne strane uvodimo neke nove obaveze a da istovremeno nismo osigrali novac. Naime, člankom 5. uvodi se obaveza predstavničkog tijela i jedinica lokalne i regionalne samuprave da uz prethodnu suglasnost ministra nadležnog za unutarnje poslove donaša i regulira 12 područja iz domene sigurnosti u prometu. Oni koji su radili u lokalnim, u lokalnoj ili regionalnoj samoupravi prvo znaju da je ovu odredbu gotovo nemoguće provesti jer ako je u nadležnosti predstavničkog tijela da donese nekakvu odluku otom potom da li pitnaje provedbe zakona i donašanje ovih obaveza kao što je npr. utvrđivanje ceste sa prednošću prolaska se treba baviti županijska skupština ili poglavarstvo, više predstavničko tijelo. Ali dakle prije nego što skupština donese odluku mora imati prethodnu suglasnost. Dakle netko prijedlog mora utvrditi, poslati u Zagreb na suglasnost i tek kada suglasnost dođe natrag onda skupština može o tome odlučivati a to znači da skupština više ništa ne može mijenjati jer je suglasnost data na onaj tekst koji je poslan u Zagreb na suglasnost. Apeliram na gospodina ministra i predlagatelja da u članku 5. ne ide predstavničko tijelo nego poglavarstvo kako bi se suglasnost mogla istinski ostvariti. Ono što je drugo bitno, tim istim odredabama u stavkama 4. i 9. uvodi se nove obaveze, općina, gradova i županija u pogledu i prometne jedinice mladeži i u pogledu nadzora i upravljanjem parkiralištima kojima su u vlasništvu općine, gradovi i županije. Pa primjerice uvodi se obaveza da oni koji u ime grada kontroliraju parkiralište moraju nositi posebne odore koje će propisati državno tijelo za državnu upravu ali nigdje ne piše da će se iz državnog proračuna osigurati nova za ovo provođenje ovih dijelova zakona što je novi trošak i nova obaveza ali novog novca za lokalnu i regionalnu samoupravu za provedbu ovog Zakona nema. Ovo je 7. obaveza samo u ovoj godini nova koju prenosimo na lokalnu samoupravu a bez jedne kune dodatnog novca. I druga tema o kojoj sam želio govoriti vezana je na obilježavanje radova i zapreka na cesti. U materijalima nema podataka o tome koliko je ljudi poginulo, koliko je automobila ili motora razbijeno i koliko j einvalida nastalo zbog tog što naše prometnice nisu sigurne za promet, zato što na našim prometnicama kada se pojavi uarna rupa kako to često nazivamo nema ničije obaveze da zatvori tu prometnicu za promet. Kada se na cesti pojavi pola metara vode koja baca i motore i aute, nema ničije odgovornosti da ta prometnica bude zatvorena za promet. Nema nikog odgovornog da intervenira i onda kada je na križanjima visoko raslinje, drveće i šume koje zatvaraju pogled na sporedne ili ceste na koje se uključuju u promet pa moraš autom ući u sredinu raskrižja da bi vidio da li ti netko dolazi s lijeva ili desna strana. Nema ovlasti nadležnosti ni policajaca ni inspektora da privremenim zatvaranjem takve prometnice prisili onoga tko je obavezan i nadležan za održavanje tih prometnica da reagira odmah. I upravo u tom dijelu, smatram da ovakve odredbe koje glase sa pravna ili fizička osoba nadležna za održavanje ceste dužna je voditi brigu i poduzimati primjerene mjere glede omogućavanja odvijanja sigurnosnog i nesmetanog prometa ne znači ništa jer uvijek oni mogu reći da su oni procijenili da je promet siguran. I zbog toga moj drugi apel ministru, a ima vremena evo do 20 sati večeras da pitanje obaveza onih koji su preuzeli obavezu održavanja cesta bude vezana na odluku ili rješenje ili inspektora ili prometne policije u kojem će se jasno uvesti vremenska obaveza reagiranja na njihov poziv a kao mjera zaštite sudionika u prometu da se i inspektoru i policiji da ovlast da privremeno takvu prometnicu zatvori za sav promet. Napominjem i to da u Hrvatskoj imamo savjete za sigurnost u prometu, doduše u rebalansu proračuna smo i njima uvelike smanjili novac a tako je i na terenu čije savjete i prijedloge najčešće nitko ne sluša i ne uvažava. Pa se onda postavlja i pitanje smisao njihovog postojanja. I drugo, što onda ako se na prometnici recimo pojavi kao što u stavku 1. članka 11. piše da je pravna ili fizička osoba koja je zbog radova na cesti ili iz drugih razloga, pa piše odroni, klizišta, snježni zaposi i drugo prinuđena organizirati najizmjenično propuštanje vozila iz suprotnih smjerova, upravljanja ovim propuštanjem, postavljanjem privremenih uređaja za davanje znakova prometnim svjetlima. Dakle, a što onda ako ta pravna i fizička osoba to nije osigurala? Ništa. Ništa, ako ne dođe na licu mjesta Dakle a što onda ako ta pravna ili fizička osoba to nije osigurala. Ništa. Ništa ako ne dođe na licu mjesta policajac ili prometni inspektor i on isto to ne vidi nema nikakove sankcije i zbog toga se pitam kako to da pitanje kaznenih ili prekršajnih odredbi kada je osoba, građanin u pitanju sudionik u prometu od pješaka do vozača odmah postoje mogučnost izricanje tih sankcija na licu mjesta međutim kada su u pitanju oni kojima su povjerene održavanje prometnica koje najdirektnije utječu na sigurnost u prometu naprosto ne postoji nijedna odredba prisile da oni interveniraju odmah. To što će poduzeće za ceste platiti 3000 kuna kazne ako nije zatvorilo prometnicu koja je potpuno nesposobna za promet, a poginuo je čovjek ili je razbijen auto ili je nastao invalid, što to znači onima koji su nastradali zbog toga? Ministre apeliram na vas, molim vas da u članku 10. i 11. odredbe vlastitim amandmanima pojačate na način da prometna policija i inspektor imaju ovlast zatvoriti prometnicu tako dugo dok ovi koji su ovlašteni za njegovo održavanje ne provedu mjere koje se predviđaju. Hvala lijepa, a o drugom dijelu kolega Ivaniš.
Poštovani zastupnik Nikola Vuljanić, drugi dio u ime Kluba HNS-a, PGS-a.
Hvala. Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, štovani kolege zastupnici. Ovo je jedna od tema koja izaziva veliki interes u javnosti. Znamo zbog čega, piše u obrazloženju. Svi već tjednima o tome razgovaramo. Desetak barem ljudi me je nazvalo sa razno raznim idejama kako bi oni mijenjali te zakone koji nisu stručnjaci nego eto tako. To je jedna od tih tema za koje se svi smatraju pozvanim da kompetentno razgovaraju. Nitko neće kompetentno razgovarati o tome na koji način operirati žuć, ali svatko će kompetentno razgovarati o tome kako voditi ekonomsku politiku, kako organizirati promet, kako kažnjavati pijane vozače i tome slično. Takva tema je i politički popularna. Naravno već slijedom činjenica. Dolazimo u opasnost da nas ta euforija povuče. I mislim da se to djelomice i dogodilo u, u samom tekstu zakona da vas, da nas povuče da krenemo u revolucionarne promjene, a ako ih analiziramo jednostavno i iz perspektive vlastitog postupanja, iz perspektive postupanja susjeda, prijatelja, rodbine i tome slično ustanovit ćemo da zapravo se radi o odredbama koje nitko ne, ne provodi, neće provoditi pa nema čak ni namjeru provoditi. Primjerice ne mogu povjerovati da će se svi biciklisti u Hrvatskoj uskoro, uskoro kad stupi na snagu ovaj Zakon voziti sa kacigama na glavama. Možete si zamisliti kako bi Varaždin u 7 ujutro izgledao recimo. Komično. To se naravno neće dogoditi. Naravno da ni policija neće zaustaviti dvije ili tri tisuće biciklista u Varaždinu i kažnjavati ih. Pješaci koji se kreću po kolniku trebali bi imati fluorescentnu odjeću. Naravno da ne možete prisiliti čovjeka da kupuje fluorescentnu odjeću i tako se šeće po cesti. Može se, može se sad reći da je zakon programatski i da on planira što bi se zapravo u nekoj svjetloj budućnosti trebalo dogoditi. To je istina, ali ako su neke odredbe zakona takve da izazovu smijeh onda se taj smijeh vrlo lako proširi i na druge odredbe. Pa će onaj koji krši odredbu o vezanju reći pa ne poštuje se ovo, ma neću se ni vezati, ne? Pa mogu valjda i popiti koju čašicu. Još jednom Zakon, tekst Zakona može biti i dobar i loš ako se primjenjuje na sve građane i ako se primjenjuje, ako postoji jasna organizacija represivnih mjera i jasna organizacija nadzora onda je zakon dobar. Bojim se da se to neće dogoditi sa nekim odredbama, dogoditi sa nekim odredbama ovog Zakona. Onog časa kad neke odredbe postanu fakultativne čitav Zakon dobiva fakultativni ton i postaje nešto čega se pridržavamo ako nas baš gledaju i ako nas baš netko uhvati, a nije velika šansa da će nas uhvatiti. Toliko o ovom Zakonu o prometu na cestama. Par riječi o izmjenama i dopunama Zakona o prekršajima. Kao što je predlagač naglasio izmjene i dopune Zakona o prekršajima su zapravo prilagođavanje odredbama ovog prvog zakona, Zakona o sigurnosti prometa na cestama na samo slovu nego i, i, i duhu zakona. Dakle pooštrenju sankcija. Istovremeno proširuje se, proširuju se ovlasti policije posebice u prometu i drugih organa represije sustava. No potpuno jasna sama represija ne može riješiti problem. Pa čak možda niti bitno smanjiti broj slučajeva u nekakvoj kraćoj, u nekoj kraćoj perspektivi. No isto je tako jasno da sustav ne može funkcionirati bez represije. Ako nema represije sustav, sustav, sustva je zapravo retorika. Povećava se maksimalna novčana kazna za fizičke osobe, a minimalna i maksimalna novčana kazna za pravne osobe. Bez obzira što i javna, i javna rasprava koja se vodi po čitavoj državi zapravo, o Zakonu ovom o sigurnosti prometa na cestama kaže, mislim da te kazne nisu, nisu takve da bi, da bi represiju učinile nepodnošljivom. To što sam rekao o skladu sa intencijama ovog prethodnog zakona treba imati na umu činjenicu da su ove visine novčanih kazna koje se mijenjaju u Zakonu o prekršajima zapravo primjenjive i na druge prekršaje. Ne mislim da je to loše. Štoviše. Ali trebamo, trebamo, treba nam biti jasno da će u svakom od onih slučajeva kad nije decidirano posebnim Zakonom prepisano koja novčana, koja novčana kazna se primjenjuje za određeni prekršaj da će sudac za prekršaje moći odrediti ovu maksimalnu kaznu što je pretpostavljam dobro. Naime nemoguće je ograničiti važenje jednog ovakvog sistemskog zakona samo na područje prometa a da pri tom ne budu uključeni i drugi, i druga područja gdje se prekršaji događaju. Uvodi se i zaštitna mjera oduzimanja vozačke dozvole za određene prekršaje odnosno nakupljanja kaznenih bodova zbog uzastopnog ponavljanja prekršaja. Razlika između oduzimanja i prestanka važenja vozačke dozvole je u tome što je prvo privremeno, a drugo trajno rješenje, ali i takva represivna mjera sasvim je sigurno opravdana u slučaju najtežih prekršaja u prometu odnosno u slučaju recidiva, ponavljanja prekršaja. Društvo ima pravo i ne samo pravo nego i obavezu zaštititi one svoje članove koji poštuju propise od onih koji to nisu u stanju ili ne žele, ne žele činiti pa ih i fizički ugrožavaju. Isto tako smatramo neupitnim da se efikasnost mjera može značajno povećati, a mogućnost malverzacija koje naravno postoje smanjiti provođenjem odredbe po kojem mjeru opreza oduzimanja vozačke dozvole, ali samo tu mjeru opreza, nikakve druge mjere opreza iz Zakona o prekršaju može propisati i provesti policija. Potpuno je nelogično i, i fatazmagorično zapravo da se prekršitelj koji napravi najteži prekršaj u prometu koji vozi pod gotovo smrtonosnom dozom alkohola u krvii tome slično sutra ujutro otrijezni i onako mamuran i uzme svoju vozačku dozvolu koju mu je policajac oduzeo sjedne u auto i otpelja se vozi se do završetka prekršajnog postupka kao da se ništa nije dogodilo. To će se ovom novelom nadam se spriječiti. Sve u svemu ako prihvatimo temeljne intencije Zakona o sigurnosti prometa na cestama nema nikakvog razloga se naravno prihvate izmjene da se ne prihvate izmjene i dopune Zakona o prekršajima što više jedno je s drugim povezano konačno i diskusija je takva. Problem se kojim se treba suočiti nije zapravo pitanje koliko su te mjere restriktivne dali su drakonske ili nisu, nego koliko se stvarno u praksi primjenjuju. Naime i po dosadašnjim propisma bilo je moguće manje rigorozno ili jače rigoroznije kažnjavati i prekršaje koje zapravo nitko nikad nije kažnjavao. Priupitajte se koliko puta su vas zaustavili u gradu da se niste vezali i kaznili zbog toga. Mene osobno nikada, ne znam kada sam se zadnji puta u gradu vezao. No s druge strane kada dođemo na granicu sa Slovenijom svatko od nas najprije se veže i sasvim sigurno upali svjetlo. Ne možda zbog toga što je kazna tamo tako velika nego zbog toga što smo sasvim sigurni da će nas tamo netko kazniti. Klub HNSa podržati će ove izmjene zakona računajući da vode u dobrom smjeru. Hvala.
Hvala. Klub HSPa tko će prvi? Poštovani zastupnik Pejo Trgovčević.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, članovi Vlade dame i gospodo saborski zastupnici. Ocjene i prikaz stanja statisički gledano u prijedlogu zakona o sigurnosti prometa na cestama, dobro je prikazan. Međutim predlagatelj dali svjesno ili nesvjesno, ne ulazi u bit problema. Jer nedostaju sljedeći prikazi koji zapravo zadiru i sigurnost i urednost prometa na našim cestama. Nedostaje prikaz mjera koje su učinjen edo sada, ajmo reći u pozitivnom smislu na sanaciju postojećeg stanja kao što su edukacija sudionika u prometu a posebno onih koji upravljaju motornim vozilima na našim cestama. Nestaje prikaz stanja koje je učinjeno na suzbijanju alkohola kod mladih vozača gdje posebnu ulogu treba istaći mjere koje donosi ministarstvo unutarnjih poslova te zdravstvena organizacija kroz vidove liječničkog pregleda. Pitamo se koje su mjere poduzete u odstranjenju agresivnih vozača iz prometa koji su pod utjecajem droge i alkohola. Nedostaje također prikaz stanja stjecanja vozačke dozvole i što učiniti sa polaznicima koji ne mogu završiti v ozački ispit ili što učiniti sa polaznicima koji polože vozački ispit a poslije toga konzumiraju već navedenu drogu ili alkohol. Mjere koje su u uvom zakonu predložene smatramo da neće dati dobre niti dovoljne rezultate. U prikazu stanja trebalo je izanalizirati tko nam sve vozi po cestama. Kojim vozilima upravlja i kakvu edukakcju posjeduje osoba koja upravlja vozilom an cesti. Ne znam naime, zove li se vozač jer nije usuglašen ovaj prijedlog zakona, članak 2. točka 60. sa člankom 4. točka 6. Zakona o prijevozu u cestevno prometu. Ilustracije radi pokazat ću broj osposobljenih kandidata u autoškolama meni najbliže sisačko moslavačke županije a navesti ću primjer autoškole gdje se polažu ispiti C i E kategorije koji su stekli pravo upravljanja najtežim vozilima. U zadnje 3 godine uzevši napomenuto jednu autoškolu ukupno polaznika C i E kategorije 251 od tih 251 polaznik C i E kategorije 158 ima osnovnu školu. Nepotpunu srednju školu 58 a srednju samo 34 potpunu. Dakle, vidivlji je da nije jedini razlog svih nesreća koje se događaju nezgoda na našim cesrtama alkohol nego i educiranost vozača i mogu reći da Ministarstvo unutarnjih poslova nije učinilo ništa ili nije učinilo dovoljno što se tiče financiranja i natojanja u educiranju samih vozača. Analizirajući voe podake vidljivo je da svim osobama koje su stekle pravo upravljati motornim vozilima, određene kategorije po zakonu o sig urnosti prometa na cestama omogućen je cilj a toje upravljanje motornim vozilima u javnom prometu. Prema Zakonu o cestovnom prometu ni jedna od ovih osboa ne bi smjela se uključit u promet. Gdje treba zapravo tražiti uzroke onda neurednosti u prometu, nezgoda, i tako dalje. Ako voe iznesene podatke pomožimo sa brojem autoškola u RH dobit ćemo još teže stanje nego što sam naveo u svojoj sisačkoj moslavačkoj županiji. A u pitnju je obrazoavnje vozača čije znanje, vještina i navike direktno utječju na sigurnost svih sudionika u prometu odnosno urednost obavljanja prometa na cestama. Naime u zadnje tri godine, prikazat ću istraživanje napravljeno na 38 4 autoškole u RH dakle upisno u C i E katerogriju 96 tuisuća i 300 vozača, a katastrofalan rezultat toga jeste da su čak 60 tisuća i 600 ljudi sa osnovnom školom. SA nepotpunom srednjom školom 22 tisušće a sa srednjom školom samo 13 tisuća i 400. Ako primjenjujemo na našim cestama Zakon o isgurnosti prometa članak 2.točka 60. onda nam je suvišno i nepotebno srednjoškolsko obrazovanje vozača jer su i needucirani i educirani izjednačeni u upravljanju motornim vozilima na našim cestama. Ako primjenimo Zakono prijevozu u cestovnom prometu članak 4. točka 6. onda moramo donjeti odlukku o hitnoj edukaciju ovolikog broja ljudi koji se pojavljuju na cestama a da ne znaju zapravo govorim o teškim vozilima a da ne znaju rasproed tereta, osgiuranje tereta, svojstva tereta, sile koje djeluju u zavoju i tako dalje. Iz iznjetog do sada vidi se da je Zakon o sgiurnosti prometa njegov članak 2. točka 60. u direktnoj suprotnosti sa zakonom o cestovnom prometu i njegovim člankom 4. točka 6. Posebno želim ovdje napomenuti da svi ovi needucirani vozači danas na žalost upravljaju motornim vozilima kategorije koje posjeduju. A da su radi izbjegavanja zakona u coestovnom prijevozu točnije njegovom članku 10. prijavljeni kod svojih poslodavaca kao pomoćni radnici jer im takvu mogućnost omogućuje Zakon o sigurnosti prometa, članak 2. točka 60. Također napominjemo da svi ovi u tabeli do sada navedeni needucirani vozači danas posjeduju i certifikate za upravljanje skupovima vozila koji prevoze opasne terete, a da su kod poslodavca prijavljeni kao pomoćni ili transportni radnici, jer Zakon o prijevozu opasnih tereta kao uvjet traži od osobe da samo posjeduje vozačku dozvolu i ništa više, što je najveća tragedija zapravo i uzrok velikim nesrećama na našim prometnicama. Što se tiče točke 2. i točke 3. moraju se pooštriti kriteriji izdavanja zapravo liječničkoga uvjerenja o duševnoj i tjelesnoj sposobnosti kandidata za upravljanje vozilima na motorni pogon tako da se u početku jasno zna tko može upravljati vozilom na cesti, a tko ne može. Što se tiče točke 4. i tu se mora jasno postaviti kriterij kod polaganja vozačkoga ispita i to tako da se svatko onaj tko ne može položiti vozački ispit u pet pokušaja mora poslati na izvanredni pregled o duševnoj i tjelesnoj sposobnosti za upravljanje vozilima na motorni pogon, odnosno onaj tko poslije položenog ispita u dobi od tri do pet godina napravi teški prekršaj uživanja droge, alkohola, te nepropisno i prebrzo vozi te prouzroči nezgodu velike materijalne štete itd. mora se također poslati na izvanredni liječnički pregled čime bi se trebalo utvrditi da li takova osoba može nastaviti upravljati motornim vozilom ili ne, a tek onda nakon obavljenoga liječničkoga pregleda donijeti mjere u vidu sankcija koje se propisuju ovim prijedlogom zakona. Još ću nešto reći u ime kluba Hrvatske stranke prava ovdje napomenutoga ograničenja postotka alkohola i predloženoga postotka od 0,0 u krvi. Naime ako se donese prijedlog zakona ovakav kao što je predložen od strane Vlade da ograničenje postotka alkohola u krvi bude 0,0 to otvara velike mogućnosti manipulacija. Naime, ako netko danas uzme malo više alkohola on će morati čekati otprilike dva dana da bi mogao sjesti za motorno vozilo i tek onda biti čist od 0,0. Da li je bit ovoga zakona zapravo spriječiti nezgode na cestama ili je zapravo prijedlog ovoga zakona i ovakvoga predloženoga punjenje državnoga budžeta. Gledajući statistiku, najmanje je onih vozača koji su do sada sudjelovali u prometnim nezgodama koji su imali u krvi do sada dozvoljenih 0,5% alkohola u krvi. Dakle nije razlog jedini i najveći vozača koji su imali do 0,5 alkohola a prouzročili su prometnu nesreću nego najveći problem su oni vozači koji su imali preko 0,5 alkohola u postotku u krvi a za takove mi u klubu Hrvatske stranke prava smatramo koji uživaju alkohol preko 0,5 neće vrijediti ni ovako predložen zakon od 0,0. Dakle klub Hrvatske stranke prava drži da je dobro ostaviti toleranciju ograničenja postotaka alkohola u krvi do 0,5 tako da nećemo onda nikako proizvesti probleme niti kod recimo posebnih profesija kao što su svećenici ili neki drugi. Evo, hvala lijepa.
Hvala lijepo. Drugi dio izlaganja zastupnik Pero Kovačević. Izvolite kolega zastupniče. Evo dok se vi pripremate, ja ću dati jednu kratku informaciju. Ima desetak prijavljenih klubova, 40 prijavljenih zastupnika za raspravu od 10 minuta. Radit ćemo danas bez stanke pa si organizirajte vrijeme za vlastite potrebe u trajanju što kraćem naravno, 15-20 minuta da kvalitetnije radimo i pokušamo u neko pristojno vrijeme završiti rad. Hvala lijepo. Izvolite kolega, nije teklo vrijeme.
Hvala lijepa. Gospođo potpredsjednice, gospodine ministre, kolegice i kolege. Ja prvo moram izraziti čuđenje što predsjednik Šeks kod izlaganja gospodina zastupnika iz HNS-a nije prekinuo ga i upozorio da zastupnik ne može svojim primjerima pozivati na kršenje pravne države, jer smo čuli govor da se ne veže pojasom, čuli smo govor i skepsu da se ti zakoni neće provoditi dok on za razliku od nas HSP-ovca stalno zna prekidati, a govorimo o temi. Prema tome to je jedno upozorenje da u sabornici se ne može govoriti i pozivati na kršenje propisa i iznositi primjere kako se trebaju kršiti propisi. Kad smo već kod ovoga zakona moram prvo i ovoga drugoga napomenuti, da smo mi ovdje sa Slovenijom jedna iznimka u okviru Europske unije i zemalja Europe jer samo je slučaj u Hrvatskoj i u Sloveniji da Ministarstvo unutarnjih poslova predlaže ove zakone i kao takvo nije ni čudo da se samo ovim zakonima predviđa represija, jer policija kao takva ona je normalno represivna i ona predlaže represije. U drugim zemljama to predlažu druga ministarstva, znači prometa i drugih, jer mi represijom ne možemo postići cilj, cilj se mora postići i prevencijom i mora se edukacijom i uređenjem prometnica, prometnih oznaka i drugih stvari. Zamislite vi pojedina rješenja ja vam moram reći da će konkurencija turistička iskoristiti za sebe. Uzmite samo odredbe članka 113. i članka 127. vezano za kacige. Za kacige zamislite vi u jutro da bakica nosi mlijeko sa 80 godina i ona ide sa kacigom. Zamislite ovu varijantu, zamislite varijantu sljedeću. Na magistrali, znači na Jadranskoj magistrali će morati nam turisti izvan naselja nositi reflektirajuće oznake. Morati će nositi reflektirajuće oznake, to će im konkurencija iskoristiti jer mi na Jadranskoj magistrali nemamo nogostupa. Prema tome to je taj problem kad se nešto predlaže a ne razmišlja se do kraja o posljedicama. Da se htjelo ovo što je premijer Sanader govorio, on je za 0,0. O.K. Ali onda ste vi gospodine ministre trebali točno staviti u ocjenu stanja koliko je prometnih nezgoda počinjeno, a uzrok je bio alkoholiziran od 0,1 do 0,5. Onda bih ja to kao pravnik, kao praktičar prihvatio, ali vi to niste stavili. Evo vidim da Željko veli da je stavljeno, ali ne znam gdje, ali čut ćemo o tom dijelu. Prema tome ima tu puno problema. Daljnji problem te naravi, dajmo razlikujmo, ne možemo mi oduzimati vozačku dozvolu, to je protuustavnu. Može se izreći zaštitna mjera zabrane upravljanje motornim vozilom. Može se izreći na četiri godine, na pet godina, ali ne oduzimati. Kako možete oduzeti? Ako držite se toga rješenja onda ja predlažem da se mnogima iz Vlade koji nam daju nekvalitetne propise oduzme diploma Pravnog fakulteta, jer smo imali kakvih propisa ovdje pa onda budite dosljedni u tome dijelu. Ali dajmo se držim ose zakona i propisa ove države. Znači to je jedna protuustavna odredba. Sad bih se malo nadovezao na ove dijelove druge za Prekršajni zakon. Sadašnji Prekršajni zakon hvala Bogu da ga mijenjamo, ali ga mijenjamo samo u jednom manjem dijelu. Sadašnji Prekršajni zakon je toliko kompliciran i nije više učinkovit na način da prekršajni postupak ima onu svrhu da je kratak, jednostavan i da postigne svoju svrhu. O tome vam najbolje govore podaci sljedeći, da je recimo 2003. godine u okviru prekršajni sudovi da su riješili 40 tisuća predmeta manje. Naime, 2002. godine kad se primjenjivao stari Prekršajni zakon riješeno je 364 tisuće predmeta. 2003. kad je uveden novi riješeno je samo 322, a veliki problem je naplate. Zato što nema onoga rješenja da se prije izravno preko ZAP-a, preko FINA-e naplaćivalo. Znači, pravomoćna kazna i sad dolazimo u situaciju da mnogi predmeti odlaze u zastaru. Mnogi predmeti odlaze u zastaru. Ja ne znam, to, kad je bivša PK koalicija to radila oni uopće nisu simulirali što to u praksi znači. Ovaj Prekršajni zakon koji imamo u ovome trenutku. Problem je u tome Prekršajnom zakonu što se recimo ne razlikuje pitanje globe, od pitanje novčane kazne. Znači, moramo ići u cjelovitu reformu Prekršajnog zakona na način da bude jednostavan i da se ostvari svrha koja je. Jer kažem, 2002. je na temelju toga dobiveno u državni proračun 115 milijuna kuna, a 2003. znači, kad je stupio sadašnji na snagu Prekršajni zakon 101 milijun kuna. Znači, daleko manje od onoga što se očekivalo. I sada idemo na drugu situaciju. Znamo da je pivo prehrambeni proizvod, vino je prehrambeni proizvod, jel tako? Znači moramo mi mijenjati cjelokupnu situaciju. Znači, mora se zabraniti reklamiranje vina i piva, oni više ne mogu biti prehrambeni proizvodi. Zašto ne mogu? Zato što alkohol sadržavaju. Pa budite konkretni. Znači, mora, razmišljajte kad nešto uvodite. Ima situacija koja će, znači, doprinijeti da će nas se turistički tući na tim situacijama, ima i drugih razno raznih situacija. Recimo, samo onaj slučaj kad je bila naredba da se kupuje oprema nova za hitnu pomoć, prvu pomoć u automobilu i zamislite, to je povjereno jednoj slovenskoj firmi. Pa kome ste sad kacige povjerili? Hvala lijepo.
Hvala lijepo, kolega zastupniče. Ima nekoliko ispravaka netočnih navoda. Pretpostavljam da vas žele podsjetiti na tekst zakona. Prvi je zastupnik Pleša, izvolite kolega.
Hvala lijepa. Ispravljam netočan navod kolege Kovačevića koji je rekao da je Hrvatska jedina uz Sloveniju u Europi gdje MUP predlaže ovakav zakon. To nije točno jer Ministarstvo unutarnjih poslova predlaže Zakon o sigurnosti prometa u Portugalu, Španjolskoj, pojedinim saveznim državama u Njemačkoj, većim dijelom u Francuskoj i zemljama Beneluksa.
Hvala lijepo, kolega zastupniče. Sljedeći ispravak je kolega zastupnik Krapljan. Izvolite.
Pa samo ću ispravit ovaj navod kolege Kovačevića da bi, radi se o kacigama. Predlagač zakona je mislio na osobe mlađe od 16 godina vis a vis navike. I to bi bilo dobro da se i uvede i mislim da je to u tekstu, predlagač će taj dio nadopunit ako nije. Ali sigurno amandman Vlade ide i o tome smo razgovarali i to će bit danas u tijeku riješeno.
Hvala lijepo. Kolega Kovačeviću, odlučili ste se koja strana tablice? Povreda, izvolite, izvolite.
... [[Govornik naknadno uključen.]] potpredsjednice, gospodin Krapljan mene nije ispravio. Ja sam čitao ...
Članak, članak.
209. normalno. Stavak 1. i 2., da.
Naravno.
Ako treba i 3. On govori o onome ki bi da bi, što će biti, a to mi još ne znamo.
Hvala lijepo, ovo je bilo korisno. Javio se još ministar Mlinarić. Izvolite ministre.
Poštovani zastupnici, pošto su ovdje neke teme najčešće se ponovno ponavljaju, da se opet ne bi ponavljale pa idemo odmah riješiti to. Kaciga za bicikliste upravo radi tog, tih razloga se predviđa amandmanom Vlade do 16 godina. Tako da se steknu navike nošenja, tako da bude provedivost. Fakat je teško predvidivo da će baka od, pa sve ja, dobro, mislim, evo, pa smijem reći odgovor. Znači, isto tako reflektirajuće oznake za neosvijetljene prometnice izvan naselja također će biti amandman Vlade. Znači, za neosvijetljene prometnice. Isto tako, vozačke dozvole se mogu oduzeti maksimalno na dvije godine. Znači, onda on mora ići ponovno polagat vozački ispit. Znači, tu je da ne bi više bilo oko toga pitanja, tako da je to ono što želim odmah napomenuti. Tako da ne bude tu nekakvih većih dilema. Hvala.
Hvala lijepo, gospodine ministre. Možda bi rasprava bila kvalitetnija da ste ove informacije dali u uvodnom dijelu. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Zastupnik Kovačević, izvolite kolega.
... [[Govornik naknadno uključen.]] dopredsjednice, vi ste baš rekli ono što sam ja htio reći.
Hvala lijepa.
Baš ste pogodili moju, to je ministar trebao reći u uvodnom izlaganju i sad ja moram mislit što su oni mislili i šta će predložiti. Pa što nisu odmah dali? Izgubili smo vrijeme, onda bih govorio o drugim stvarima koje u Zakonu su.
Hvala lijepo. Izgleda da ne učimo svi jednako brzo. Idemo dalje sa raspravom. Klub SDP-a. Imamo prijavljenu dvojicu zastupnika. Šime Lučin i Ivo Josipović. Tko je prvi? Lučin. Izvolite kolega.
Hvala lijepo, gospođo potpredsjednice, gospodine ministre sa suradnicima, kolege i kolegice. Obzirom na stanje na Hrvatskim prometnicama mislim da je bilo krajnje vrijeme da ovaj Zakon dođe u proceduru. Ne samo zbog stanja na Hrvatskim prometnicama nego iz razloga što sada važeći Zakon koji je donesen 96. godine tretirao je ovu problematiku kada je u Hrvatskoj bilo negdje oko milijun automobila, danas ih ima oko milijun i 600 tisuća. Recimo, kada je bilo negdje oko milijun i po vozača, danas ih ima vjerojatno preko 2 milijuna. Međutim, mislim da ovakvi tip zakona i njihov osnovni problem zapravo nije samo u tome što se napiše u tom zakonu nego je ono što mi nemamo relevantnih pokazatelja prilikom ove rasprave, a to je u kojoj mjeri i na kakav način se taj zakon primjenjuje kao i neki drugi zakoni. Ako uzmemo i u obzir vrijeme prije sada aktualnog Prekršajnog zakona vidjet ćete da jako teško možete dobiti podatke koliko je osoba, dakle, onih koji su prekršili nekakav prometni propis, kojima je policija dakle digla, odnosno podigla protiv njih prekršajnu prijavu, koliko ih je sankcionirano, odnosno koliko ih je odrađeno na Prekršajnom sudu. Vi taj podatak ćete teško, teško dobiti. Međutim, ono što bih ja želio ovdje naglasit, mislim da bitnost i važnost ovog Zakona je tolika da ne bi na uštrp žurbe i hitnosti trebali zapravo izgubiti na kvaliteti. I stoga plediram zapravo za kvalitetu. Mislim zapravo da je ovaj Zakon od tolike važnosti, o tome je nešto i premijer govorio, a to je da on nadilazi i parcijalne političke interese i da je on od posebne nacionalne važnosti. Usudio bi se kazati da je jedan od najvažnijih zakona obzirom na problematiku s kojom se susrećemo i koju tretiramo. Ja vjerujem da ćemo ovaj Zakon donijeti jednoglasno, dakle, konsenzusom da će i predstavnici svih klubova u ovom Saboru, ali isto tako i predlagatelj imat razumijevanja za određene stvari koje već smo u dosadašnjoj raspravi vidjeli, a vjerujem i u narednim ćemo vidjet. Zapravo nisu baš najlogičnije. Dakle, što se tiče Kluba SDP-a mogu kazat da ćemo mi u potpunosti podržat pooštrenje kažnjavanja prometnih prekršitelja, pogotovo kada je riječ o prekoračenju brzine, koji je najčešće uzrok nesrećama. Podržavamo i stupnjavanje kazni obzirom na težinu prekršaja, posebno kada je u pitanju alkohol. Slažemo se i s uvođenjem probne vozačke, također produljenju valjanosti vozačke do 75 godine. Suglasni smo i s ukidanjem obveze obavještavanja policije kod prometnih nesreća jer u tim slučajevima otvorit će se više prostora i uštede da se policija može temeljitije i brže baviti sa prometnim nezgodama, nesrećama koje imaju veće posljedice, koje imaju povrijeđenih, itd., itd. A i ostvarit će se dakle i određene uštede. Dakle, isto tako kako mislim da oko ovog, ovih pitanja i ovog zakona ne bi trebalo biti razlike između opozicije i pozicije, isto tako mislim da kod ovih rješenja koja su ponuđena oko visine kazni zapravo da su ona dobra i da ne bi tu trebali biti milostivi da tako kažem. Tim prije što onaj koji se drži propisa nikada neće biti doveden u situaciju da razmišlja o tome na koji način platitit taj prekršaj. Nešto sam već rekao, čini mi se da osnovni problem ovog zakona njegova koncipiranja proistjeće iz sljedećeg a to je, da je ovaj Zakon rađen na način da su uzete dvije varijante ovog zakona koji su bili prošle i pretprošle godine u Saborskoj proceduri, recimo kada čitate uvod vidjet ćete da je 90% obrazloženja isto i zapravo da su onda umetnute neke novine. I zapravo kada ga čitate vidite da te neke novine, odmah ih prepoznate jer one kao klin ulaze u taj zakon i tu mislim da zapravo da postoji prostora i mogućnosti da se te stvari promijene. Jer primjerice se otvaraju neka pitanja da li su sva zakonska rješenja u ovom zakonu ustavna, dovodi li nas prevelika diskreciona prava policije u neravnopravan položaj prema ovom Zakonu i da li su omjeri kazne i težine prekršaja pravično odmjerene. Itd da ne nabrajam. Ako smo se već odredili za hitni postupak, ja mislim da bi bilo pametnije ići u drugo čitanje, ali zašto smo se odredili na to da ovaj zakon stupa na snagu osam dana od dana objavljivanja, dakle mi imamo ovaj Zakon će stupiti za 10-tak dana na snagu. S čime ćemo se susret? Susret ćemo se da on neće za ovu sezonu i narednih dva mjeseca donijeti nikakve efekte. Zašto? Zato jer treba informirati ako ne obučiti 20 tisuća policajaca ili bar samo prometnu policiju, treba obučiti i prekršajne suce itd., a i one na koje se zakon odnosi. Imat ćete ovakve situacije da vam granični policajac neće znati gostu ovo ljeto objasniti ako ga pita kakva su zakonska rješenja. Ili drugi problem, imate gosta koji vam danas napravi pod alkoholom prometni prekršaj pa ćete ga za 0,5 kazniti za 500 kuna ako ga sutradan uhvatite kaznit ćete ga sa 1500 kuna. Mislim, dolazimo u jednostavno jednu situaciju koja mi se čini da ne bi trebalo njom žuriti. Evo imali smo kazneni zakon koji smo stavili primjenu 1. 10. i mislim da ništa ne bi izgubili da ovaj Zakon stavimo 1. 10. jer efekti se po meni neće očitovati. Dakle, dosta pitanja i dosta razgovora je ovdje izazvala priča oko alkohola, stupnjevanja, gradiranja itd. Što se tiče Kluba SDP-a mi možemo prihvatiti to da je ta stopa 0,0 međutim, to nije osnovni problem i ključni problem kojim će se riješiti svi problemi koji idu kroz promet, kroz nesreće u prometu, tim prije što ovaj Zakon ima intenciju da postane Europski zakon. Ja ću ovdje upozoriti da po nekim iskustvima Europskih zemalja, zapravo zemlje koje imaju stopu kao Nizozemska 0,5 ili kao Velika Britanija 0,8 imaju najmanji broj poginulih na 100 tisuća stanovnika 6,1%. A recimo Litva koja ima 0,0 ima najveći broj smrtnosti u Europi na 100 tisuća stanovnika 18%. Dakle, moramo tu zapravo razmisliti isto barem o modifikaciji ovog gradiranja odnosno stupnjevanja alkohola, jer mi stalno pokušavamo zapravo liječiti uzroke a ne posljedice. Ne možete Zakonom o sigurnosti prometa na cestama riješiti problem ovisnosti u Hrvatskoj koji je velik i toga moramo zapravo biti svjesni. Ne može, meni nije jasno zašto se nije išlo time da se propišu mjere obaveznog liječenja. Zašto smo ostali samo kod liječničkog pregleda. Ako je netko dva ili tri puta u dvije godine sa preko 2% promila alkohola u krvi propišimo mu obavezno liječenje, to možemo i to bi vjerojatno dalo mnogo više efekata. Tu su već kolege prije mene govorile točno je da je dat podatak koliko je prilikom kontrole prometa evidentirano vozača pod utjecajem alkohola, ali imamo jednu drugu stvar nema podataka koliko je pod alkoholom sudionika u prometu izazvalo saobraćajne nesreće. I još jedna nelogičnost ako je brzina plus alkohol najčešća formula za nesreću nije mi jasno zašto se u ovom Prijedlogu zakona predlaže povećanje brzine. Ja znam da ćete mi reći zbog protočnosti itd, ali je brzina plus alkohol zapravo formula za nesreću. Spominjane su tu mogao bih još o nekim različitim pitanjima, kacige, kacige su tu bile u pitanju. Recite mi ovo, ako je Vladin amandmanom do 16 godina, dakle imate klinca 15 godina ga zaustavi policija bez kacige, normalno klinac nema đačke knjižice, nema osobne iskaznice jer je ne mora imati, i što sada policajac mora raditi, mora s klincem ići doma da mu uzme podatke, a do tog vremena će mu zapravo, preko tog mjesta proći 5 pijanaca. Zar ne bi bolje da ako već ide i nemam ništa protiv toga da se propišu kacige za bicikliste, ajmo ih onda samo propisati na autocestama, odnosno na cestama gdje je dozvoljena velika brzina. Slažem se i s mojim prethnodicima koji su govorili da se ne može samo represivnim mjerama stvar riješiti, stoga, mislim da bi bilo dobro u ovom Zakonu propisati i stvari vezane za prevenciju i edukaciju. Ja mislim da bi trebalo propisati da Vlada recimo donosi 4-godišnji nacionalni program sigurnosti cestovnog prometa, da imenuje radno tijelo da zapravo utvrdi način financiranja. Isto tako oko prijelaza i označenih ... odnosno svjetlečih reflektirajućih jakni. Pa ja mislim da bi bolje bilo krenuti na način kako se nekada krenulo a to je evo iz nacionalnog programa kupi za sve prvašiće fluorescente maramice. I još samo kratko dvije stvari. Prva stvar jest to da mi nije jasno zašto se u MUP vraća nadležnost i nadzor odnosno vezano za auto-škole. Koliko je meni poznato samo je jedna zemlja ranije imala tu formulaciju i rješenje dakle uzima se mInistarstvu znanosti i obrazovanja, samo Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija je imala to rješenje, a sada to rješenje samo ima Srbija i Crna Gora moguće i Slovenija, i ni jedna druga zemlja to rješenje nema, to mi nije jasno zašto se to radi. Isto mi nije jasno zašto se na ovakav način i brzo prebacuju vozačke dozvole u neku ovlaštenu organizaciju. Pri tome se tamo kaže da može, mislim da bi to trebalo definirati da li može, mora i kada će se to i na kakav način napraviti. I zadnja stvar oko prebacivanja nadležnosti na jedinice lokalne samouprave. Prihvaćam, da odmah što se tiče uklanjanja automobila s parking mjesta da se to da jedinicama lokalne samouprave u nadležnost ali mi nije jasno da će se isključivo policijske ovlasti dati, recimo poput reguliranja prometa, mjerenja brzine itd. Prema tome, po meni ne treba čekati 1. 1. 2007. da se da jedinicama lokalne samouprave da gospodari s paukom i parkingom ali nisam siguran da 2007. im treba dati ovo što sam nabrojao reguliranje prometa i da im treba dati mjerenje brzina i sve ono što je navedeno u Zakonu. Evo, obzirom na ove nekakve stvari koje sam ja rekao, ima ih još dosta vjerujem da će moji kolege iz Kluba ih iznijeti mi ćemo pokušati s amandmanima dijelom uobličiti ove naše prijedloge i vjerujem da će biti razumijevanja i da ćemo ovaj Zakon usvojiti onako kako sam rekao u uvodu a to je zajednički jer mislim da je to nacionalni prioritet a to je da što prije smanjimo broj nesreća, broj poginulih ali isto tako da osiguramo da što veći broj prekršitelja ovog Zakona ili sigurnosti u prometu bude kažnjeno. Hvala lijepo.
Hvala lijepo kolega Lučin. Drugi dio ima kolega Ivo Josipović imate 8 minuta, kolega izvolite.
Hvala gospođo potpredsjednice, gospodine ministre, gospođo državna tajnice. Prvo da kažem naravno da podržavam osnovnu intenciju Zakona i dai da pojačana represija za one prekršaje koji zapravo jesu najopasniji koji nose živote ima puno opravdanje. Dakle, oko toga spora nema. Ono što mislim da nije dobro jest način kako se to napravilo i postupak koji je za to predviđen. Naime, postupak je nešto što jamči efikasnost i ostvarenje one mjere koja je i onog cilja koji je zacrtan, ali koji ujedno jamči određena ustavna prava građana i čini mi se da tu postoje određeni problemi i u izmjeni Zakona o prekršajima i u ovom vašem zakonu. U svakom slučaju oni koji prate znaju da sam ja jedan od žešćih kritičara Zakona o prekršajima i slažem se s gospođom ministricom, dapače podržavam da taj zakon treba što prije i što temeljitije promjeniti. Međutim, promjene koje se nude nisu na tragu poboljšanja i mislim da ozbiljno narušavaju pravnu sigurnost građana. Inače što se tiče onog dijela ne prekršajnog u vašem zakonu, ja se u to ne bih upuštao, nisam za to stručnjak i ograničit ću se samo na prekršajne odredbe. Generalno govoreći mislim da su prekršajne norme riješene izrazito loše. Sudjelovao sam u puno zakona, bavio sam se s tim, moram reći da sam rijetko vidio ovako loše zapravo nomotehnička riješenja koja ne udovoljavaju nekim bitnim standardima. Prvo, novost što Ok. može se prihvatiti ta novost, to je jedini zakon koji prekršajne norme ima ugrađene u sam tekst zakona, nije na kraju kao prekršajne odredbe. To je jedna novost na koju se možda trebamo naviknuti. Ali što se desilo. Desile su se neke pogreške od nomotehničkih do sadržajnih, od primjerice imate tzv. mrtve duše, dakle ostaju oni brojevi stavaka vadili ste vani, pa su ostali, primjerice u članku 280. Ima nekih problema sa hijerarhijom vrijednosti, recimo onaj tko vozi, tko je poluslijep pa vozi bez naučala se kažnjava sa 300 kuna, onaj tko nosi mobitel u ruci sa 500 kuna, mislim da tu postoje određeni nesrazmjer vrijednosti. Drugo, ima puno, ja ne mogu sad sve izvaditi, to bi trajalo jako dugo. U mnoštvu odredbi imate nejasne odredbe koje adresat norme, dakle na koga se odnosi prekršajna norma, s jedne strane. Ili vam se desilo to da one "šapo", dakle ona osnovna materijalna osnova, da joj korespondirajuća prekršajna ne odgovara, vjerojatno je to u kompjuteru ono copy, pa paste, pa vam je na puno mjesta ostao obrtnik, gore se govori pravna osoba ili pojedinac, a u prekršajnoj normi samo pojedinac, obrtnik. Zašto je to rađeno? Nema, vjerojatno je neka zaista omaška. Drugo, neki put se u prekršajnoj normi ne poštuje status inkriminacije koji jest delicta propria, dakle prekršajno može odgovarati samo onaj koji ima dužnost prema Zakonu da obavi nešto, recimo onaj tko je ovlašten postavljat znakove taj može prekršajno odgovarat. Ja mislim da obrtnik nije ovlašten postavljati prekršaj, on možda fizički zakucava znak. Prema tome, on ne može ni prekršajno odgovarati za te, da. Ili recimo imate slučaj da ne kažnjavate recimo pješake za signalizaciju kad ne poštuju, a vozače kažnjavate. Zašto? Ja osobno mislim da nema nikakvog racionalnog razloga. Vjerojatno će to ići amandmanima. i sad dolazi ono što je najosjetljivije to je tako za ovo, koje govorimo to privremeno oduzimanje vozačke dozvole i korespodentne prekršajne odredbe iz Zakona o prekršajima. Naime, nije točno da i sada Policija ne može privremeno oduzeti vozačku dozvolu. Ona to može učiniti i mora u roku od tri dana reagirati prekršajnom prijavom, zahtjevom za pokretanje prekršajnog postupka i pri tome sud autorizira tu mjeru. To je jedno po meni od kod inače kod svih tih mjera opreza boljih riješenja, stim da je možda u roku od tri dana prekratak, možda bi rok od 8 dana bio primjereniji. Zašto? Zato što je riječ o ograničenju jedne od bitnih prava, ne samo kod ove, nego i kod drugih mjera opreza i čini mi se da načelo razmjernosti kojih … ustavno načelo traži da ograničenju takvih prava u razumnom roku određuje sud. Čini mi se da je ovako ekstenzivno davanje ovlaštenja na 30 dana, pa kad se praktično to poveže sa mogučnošću izdavanja prekršajnog naloga bez odluke suda će vozači moći puno dulje biti bez vozačke dozvole. Da ne korespondira tom … ustavnom načelu i da bi bilo dobro da se razmisli je li to baš potrebno i nije li to možda podilaženje jednom komoditetu, a ne pravoj potrebi. Isto tako predviđeno je u članku 285. stavak 3. oduzimanje bez postupka. Oduzimanje vozačke dozvole gdje vi vidite da nakon mjesec dana ne mora uopće biti prekršajnog postupka. Dakle, policija oduzme dozvolu, onda kaže, dobro nećemo, evo vraćamo dozvolu nakon 30 dana, što mislim da nije dobro. Kada govorimo o Zakonu o prekršajima posebice ovim promjenama tu koje se predlažu, apsolutno podržavam pooštrenje novčanih kazni. Međutim, naravno ovo što se tiče ovih mjera opreza, mislim da nikako nije dobro da bi trebalo limitirati možda jednim duljim rokom, nego što su to tri dana. Bilo bi to još puno detalja, evo svijetli mi ova lampica, vidim da ima jedan ispravak krivog navoda, pa bih rado čuo o čemu se radi i možda odgovorio. Hvala.
Kolega Josipoviću ovo je tek prvo svijetlo, još ste imali do titrajućeg nekoliko.
Onda ja mogu još malo, sve Ok.
Možete.
Dakle, ako ima još jedna minuta, upozorio bih i na činjenicu da se prema sadašnjem stanju stvari, mjere opreza odnose i na druge, primjerice Policija bi vam prema barem ovako kao što stoji u tekstu mogla privremeno zabranit obavljanje određene djelatnosti, primjerice zatvorit neki lokal na mjesec dana, bez odluke suda ili bi vam mogla zabranit neko kretanje bez odluke suda. i osobno mislim da je tako nešto zaista suprotno Ustavu. Mislim da je prekratko vrijeme do 20 sati da se temeljito preprave ove, možda je moguće. Međutim, potrebno, bilo bi po mom sudu potreban zaista ozbiljan napor da se nomotehnički prekršajne odredbe prvo urede u samom Zakonu o sigurnosti prometa na cestama i da se onda korespodentno riješi i Zakon o prekršajima.
Hvala lijepa kolega Josipoviću. Prije nego krenemo na ispravke netočnog navoda, obavještavam vas da je sukladno članku 207. stavku 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu za raspravu od trajanja 10 minuta, tako da stajemo na broju 40 plus 9 klubova. Pa ugodan dan. Idemo na ispravke netočnih navoda. Prvi je zastupnik Krapljan. Izvolite.
Hvala lijepa kolega Josipoviću. Prije nego krenemo na ispravke netočnog navoda, obavještavam vas da je sukladno članku 207. stavku 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu za raspravu od trajanja 10 minuta, tako da stajemo na broju 40 plus 9 klubova. Pa ugodan dan. Idemo na ispravke netočnih navoda. Prvi je zastupnik Krapljan. Izvolite.
Kolega, vrijeme. Hvala lijepo. Zastupnik Pleša. Izvolite kolega!
Hvala lijepa. Pa vrlo kratko. Vrlo cijenjeni kolega Josipović vjerojatno lapsus je bio. Rekao je, točno ću citirati "Kažnjavate vozače a ne kažnjavate pješake.". To nije jednostavno točno jer u člancima od 124. do 132. stvarno ima kazne propisane i za pješake.
Hvala lijepo, kolega Pleša. Povreda Poslovnika zastupnik Lučin. Izvolite, kolega!
Hvala lijepo. Kolega Krapljan je zapravo prekršio 209. članak Poslovnika jer on nije ispravio moj netočan navod nego je izrazio neslaganje sa mnom. Mislim da toga u Poslovniku nema ali s njim se slažem ali je problem kao što sam rekao što ovaj zakon ne nudi neka čini mi se koegzistentna rješenja i tih nekoliko rješenja bi trebalo promijeniti.
Hvala lijepo. Htjela sam konzultirati Poslovnik ali nema potrebe. Idemo dalje. Damir Kajin, Klub IDS-a. Izvolite!
Poštovana gospođo potpredsjednice, cijenjeni gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici! Prvo što želim reći da je ovaj zakon ovako kako je predložen neprovediv bez da se u ovoj zemlji sagradi barem deset novih zatvora za naše vozače koji će vjerojatno po novom radije u zatvor nego platiti kaznu, ne zato što oni ne bi htjeli platiti ove drakonske kazne već iz razloga što gospodo to neće biti u stanju i mislim da su ove mjere kazne naprosto pretjerivanje. Ja se slažem sa svima onima koji su govorili maloprije da je previše krvi na našim cestama. Slažem se da previše mladih gine po našim cestama. Slažem se da mladost, brzina, alkohol kao što je neto rekao najčešći je razlog teških prometnih nesreća. No, reći ću isto tako i ovo da koliko god to možda nepopularno bilo u trenucima kada se stvara ne znam histerija od MUP-a do medija da se sve može razriješiti visokim kaznama bilo u prometu, bilo u nekim drugim sferama javnog života sjetimo se kako je tekla rasprava oko Kaznenog zakona. Treba reći gospodo ne ta društvena tragedija, znači smrt na cestama neće se razriješiti samo visokim kaznama iako bi bili sretni da se ona barem ublaži jer u prvih pet mjeseci 2004. godine kao što je spominjao ministar na našim cestama stradalo je 248 osoba ili 42 više nego u istom periodu 2003. Često se ovdje pozivalo na kardinala Bozanića koji je pedantno izračunao da je u 13 ili 14 godina u ovoj zemlji stradalo u prometu više od 11 tisuća ljudi te da se ta brojka polako približava stradalima u Domovinskom ratu. No, koji su razlozi gospodo takvoga stanja. Točno, treba reći u Hrvatskoj se u zadnjih četiri, pet godina otvorilo više od 300 kilometara novih autocesta ali ostale državne ceste su naprosto u jadnom stanju. Gradile su se znači autoceste, zapostavljale su se tzv. državne ceste i po mom sudu tu leži prvi razlog takvog stanja. Ponavljam, naše ceste su naprosto u jadnom stanju, svaka kiša zapravo sije smrt po cestama. Međutim, i taj podatak smo čuli. 1996. godine u ovoj zemlji bilo je 721 poginula osoba. Tada smo imali 1996. milijun 526 tisuća vozača. Imajte na umu da nije bila tada u funkciji ova transverzala Ljubljana-Zagreb-Beograd de facto to je bila godina bez turizma. Prošle godine ili pretprošle 2002. bilo je 627 poginulih a u zemlji je bilo milijun 920 tisuća vozača. Znači, imamo 400 tisuća više vozača, imamo veći broj automobila za 670 tisuća a stotinu manje poginulih nego 1996. godine. Istina, prošle godine bilo je 701 poginuli ali i to je manje no što je bilo mrtvih 1996. ili 1997. na našim cestama. Znači i ova statistika nešto govori. Tako sam otprilike raspravljao za ovom sabornicom ili za ovom govornicom i prije dvije godine kad je bilo takođe prvo čitanje tog prijedloga koji je danas pred nama. Međutim, postavlja se pitanje zašti se ta psihoza odjedanput oko ovoga što se dešava na cestama stvara u javnosti. Pa ja držim možda i zbog toga a to je ogroman društveni problem zašto se stvara. Pa i zbog toga što u Hrvatskoj nestaju ove velike političke teme i sve više se mi naprosto počinjemo baviti životnim temama od kojih svakako dominira gospodarstvo, nezaposlenost, proračun o kojem je jučer bilo riječi, smrt na cestama, nema više priče o Haagu, o ratu, ne znam odnosu sa susjedima itd. i to je sve dobro. Drugo, naša vozila na stranu 70 do 80 tisuća novih automobila svake godine u pravilu iz godine u godinu su sva starija, sva lošija a građani koji su dekintirani bez novaca često si ne mogu priuštiti ni nove gume a kamoli bolji auto. Ovdje ću reći i to da u Hrvatskoj imamo oko milijun 700 tisuća motornih vozila a osiguravatelji procjenjuju da na našim cestama kreće se oko 150 tisuća neregistriranih i neosiguranih vozila. To su prave putujuće bombe. Godišnje ta vozila u Hrvatskoj počine između 2 tisuće i 2 tisuće i 400 šteta. U Sloveniji koja ima vozila recimo kao Hrvatska, nešto manje jasno takva neosigurana vozila počine 474 štete a u Njemačkoj koja ima 48,5 milijuna vozila neosigurana vozila počine 525 štete. Što to govori? Siromaštvo također ima cijenu i uzgredno da spomenem a nisam nikakav agent neke osiguravajuće kuće da zbog neosiguranih vozila država godišnje gubi oko 27 milijuna kuna, osiguravatelji cirka 180 milijuna kuna a za nenaplaćene premije kada isplaćuju štetu još 30 milijuna kuna. Treći je razlog kako ja to vidim smrti na našim cestama vidim a znam da će me možda zbog toga mnogi i napasti po meni leži u dužini radnog vremena naših disco barova, noćnih klubova, lokala i slično. Po meni je vrijeme da se zakonom i to na razini države odredi maksimalno trajanje tih disco klubova i tome slično. Ako država može zabraniti što je po meni smiješno recimo rad nedjeljom u trgovinama onda država može zabraniti rad lokala poslije 3 sata. Neka se ponovo mladi ljudi nauče izlaziti u 9 ili 10 sati a ne u pola noći ili pola noći i 30 a policija neka kontrolira vozače ispred tih lokala subotom ili nedjeljom ujutro kako kome drago. Ti dani su najtragičniji. Tada neka policija radi a ljude kojima treba auto jer njime rade neka pusti na miru. Prijedlog ovih kazni koje su sve listom veće 300, 400, hiljadu posto ja mislim da je to gospodo previše smjelo. Dobro, netko će reći pa do sada nije se mogla izvršiti kazna do 500 kuna. Točno, ali ovaj prijedlog je naprosto drakonski. Alkoholizirani vozač bicikla, zaprege plaća 500 do hiljadu kuna, za pojas 500 kuna, za parkiranje krivo 300 do 500 kuna, ako nemate upaljena svjetla 300 kuna, 0,1 promil alkohola to je ono što vam kardiolog preporuča nakon operacije srca da morate svaki dan popiti 2 dcl crnog vina 500 do hiljadu i 500 kuna. Pa to je naprosto ludo. Ja znam onome kome strada dijete zbog toga što je netko prekoračio brzinu. Ma nema te kazne koja mu ga može oplakati, nema toga tko će tog roditelja utješiti ali to su uvijek gospodo i kaznena djela za koje se propisuju kazne zatvora u trajanju dvije, tri ili više godine. Ali imajte isto tako na umu da taj čovjek koji će odležati 3 godine dana zatvora zbog toga što mu se dogodila ta nesreća, nije kriminalac, nije bandit itd., već možda najčešće uzoran član društva koji ima svoje djete o kojemu također netko mora brinuti. Stoga, oprezno sa kaznama bilo kada je riječ o Kaznenom zakonu, bilo o prekršajima, bilo ovdje o sigurnosti na cestama. Alkohol. Da li je netko sa 0,6 promila pijanac, da li je on pijan itd.? Da li je netko sa 0,7 promila pijanac? Da on je vjerojatno to jer naš zakonodavac tako propisuje jer je odredio limit 0,5 promila. Ali u jednoj Švicarskoj zemlji koja bi nam mogla po mnogo čemu biti uzor, čovjek je pijan sa onih 0,8% promila. To isto vrijedi za Englesku, možda se u Švicarskoj zadnjih godinu dana promijenilo, možda. E, to isto vrijedi za Englesk, to isto vrijedi za Nizozemsku, to isto vrijedi za Irsku. Znači za 0,6 promila izgubiti ćete dozvolu u Hrvatskoj ali u Švicarskoj nije to delikt. Stoga ja držim da jedna doza razumjevanja naprosto ovdje mora biti prisutna jer ni misa se ne može bez čašice služiti. Međutim, što naš zakonodavac sada predlaže, 0,0 promila u krvi. Voli se sada to nazvati nultom točkom tolerancije. To je možda nulta točka razuma kada je Hrvatska po srijedi. To što ćemo po ovom Zakonu tobože svi postati trijezni to ne znači da ovakav Prijedlog zakona je naprosto ... [[Govornik se ne razumije.]] Pa to će zatvoriti recimo u nedjelju sve oštarije u Istri, to će prepoloviti poslovne ručkove, to će osjetiti gostione, možda će to osjetiti državni proračun. Najbolji je primjer benzina. Što je benzina ove godine više rasla to je država od trošarina ubirala manje znači prihode jer su se ljudi zbog troškova manje vozili. Slažem se da se kaznama može ograničiti brzina ali samo naivan misli da će kaznama ovakvima a bez da se urede ceste, ograniči rad disco klubovima u Hrvatskoj biti manje smrtnih slučajeva. Ja sam negdje čak pročitao da u Bugarskoj i El Salvadoru pijane vozače koji prouzroče prekršaj može se osuditi na smrt streljanjem. E, sada možda mislimo da bi mu kroz takav jedan primjer i mi mogli to uvesti. Utjecaj u nesrećama zbog alkohola je 7%. To je podatak kojega je jutros iznesao ministar. Znači 93% su neki drugi razlozi i za razliku recimo od SDP-a kao što je rekao gospodin Lučin koji može prihvatiti 0,0 promila, IDS taj prijedlog ne može naprosto prihvatiti. U Njemačkoj uzmimo policija najprije mora pokazati pijanom vozaču da nije bio sposoban upravljati vozilom pa tek onda ga isključiti iz prometa što je druga krajnost. Točno u Hrvatskoj gine na milijun stanovnika 143 osobe dok u toliko često spominjanoj Velikoj Britaniji na milijun stanovnika gine 60 osoba. A imaju 0,8 promila, mi smo imali 0,5. Tvrdim da je takva situacija u Hrvatskoj u 50% slučajeva zbog cesta. Drugi primjer je Belgija. U Belgiji, također zemlja koja može biti svima uzor pa i Hrvatskoj na milijun stanovnika gine 145 osoba, znači više nego u Hrvatskoj. Ili u Luxemburgu a svi bi voljeli da živimo kao u Luxemburgu na milijun stanovnika gine njih 159, opet više nego u Hrvatskoj. U Grčkoj čak 173 osobe, opet više nego u Hrvatskoj živi na cesti, gine na cestama a u zemlji rekoderki, Portugalu čak 184. Mi koji radimo, recimo 70 hiljada kilometara godišnje automobilom itekako smo zainteresirani da se situacija uredi na cesti ali ne tako da se naprosto vozačima koža dere. Jesam za rigorozne mjere ali ne da u tome izgubimo svaku mjeru. Jer prosjećni šofer u biti po mom sudu nije patološka ubica kojemu treba izdati dugogodišnju kaznu zatvora, lišiti ga vozačke dozvole i tome slično. Znači treba naprosto pronači neku mjeru. Tek tada će naš zakon imati smisla. Ako je njemačko zakonodavstvo blaže od hrvatskog, to ne znači da je njemačko zakonodavstvo manje učinkovito. Ako Velika Britanija rekoh, tretira ili tolerira onih 0,8 promila u krvi a s druge strane imaju 60 mrtvih na 1 milijun stanovnika a Hrvatska čak 143 znači 2,5 puta više možda je pronašla neki drugi motus funkcioniranja tih odnosa u prometu a rekaoh, citirao sam ministra koji je spomenuo da je alkohol 7% nesreće u Hrvatskoj, da ne bi sada netko mislio da se ja zalažem da svatko može pijan voziti po cestama. E tamo, gdje bi trebalo biti rigorozno, to je droga. Hrvatska po mom sudu mora obavezno uvesti testove na drogu u prometu, rekoh obavezno, ali ne samo u prometu, već i u škole od 5 razreda pa do završnih stupnjeva naobrazbe i djeca ili ti mladi ljudi moraju tome biti podvrgnuti. Koliko košta da košta. Droga naprosto poprima takve razmjere da svake godine se naprosto broj korisnika udvostručuje. I tu dajem policiji prioritet. Neka pusti ljude da se na miru u tri sata mogu sa svojim automobilima vratiti sa posla, neka objavi rat drogi jer to zlo se ne dešava samo drugima možda i našoj djeci koja su ovoliko mala, može sutra ... [[Govornik se ne razumije.]] Čak bi bio i za to da ovi vozači do 21 godine, do 24 godine ne smiju konzumirati niti čašu alkohola, znači 0,0 promila jer za njihove živote najviše strahuju roditelji koji neće zamjeriti policiji i da to kontrolira subotom, nedjeljom ujutro ili petkom svejedno kada ti ljudi izlaze iz svojih kuća. Ima tu jedan problem, čovjek može sa 18 godina, recimo teoretski biti predsjednik Države Republike Hrvatske a ne smije popiti niti pivu. Telefon, dobro. Ali treba dozvoliti ove razgovore na slušalice, ovdje se spominje te aparate jer neće biti recimo kazeno dijelo pušenje u automobilu koje je isto vjerojatno rizično kao i telefon još vam šteti uz to zdravlju a za telefon će se naplaćivati i sami znate koja kazna. Svjetla. Preferiram model da ona budu upaljena na otvorenoj cesti, ne u naseljenom mjestu. To gospodo nema smisla iako ona sigurno koriste glede uočavanja vozila na otvorenoj cesti. On što IDS također moli da se omogući da rok trajanja vozačke dozvole bude 80 godina. Po postojećem zakonu je 65 godina, nakon toga je trebalo ići na one predloge. Ovaj prijedlog predlaže dobro rješenje, tu treba reći 75 godina. Međutim, imajući na umu da su penzioneri najsigurniji vozači, da najmanje štete radi u prometu, da naprosto ne izlaze ni subotom ni nedjeljom, ne znam, po noći vani, da naše susjedne zemlje Slovenija itd., poznaju model 80 godina možda bi bilo dobro taj model prepisati i u naš taj Prekršajni zakonik. Ako smo racionalni ja mislim da možemo poslušati ovaj savjet. Bilo je dobrih primjera npr. i u Puli city car je vozio za 25 kuna, uglavnom mlade ljude kućama, kući, taksisti su se pobunili, otjerali su ih sa cesta tako da su se lišili konkurencije ali roditelji bi itekako za svoje mlade, te ljude, dali 20, 25 kuna da ih netko može dovesti doma sigurno u 3, 4 ili 5 sati ujutro. Probna dozvola, da li nju izdati mladom vozaču, npr. da recimo od 18 pa čak do 21 godine da u tom periodu ne smije napraviti više od x prekršaja. U Italiji ako se ne varam dozvole se izdaju mladićima i djevojkama od 17 godina, u Americi čak i ranije, tu vidim isto tako da nema nekog pravila. Ljudi gospodo ginu i zbog manje efikasnosti hitne pomoći u Americi čak i ranije. Tu vidim isto tako da nema nekog pravila. Ljudi gospodo ginu i zbog manje efikasnosti hitne pomoći. O tome je govorio nešto Pero Kovačević. Pročitao sam negdje kao što je i on to spomenuo da ćemo morati kupovati nove kutijice prve pomoći koje će se pošto se ništa u Hrvatskoj ne proizvodi, morati uvoziti iz inozmestva u čemu opet vidim neki deal sa nekima u politici i u toj branši umjesto možda da za taj novac ova zemlja kupi 10 ili 50 ambulanti. Za kraj netko je rekao da u Hrvatskoj je možda lakše promijeniti Ustav nego ovaj Zakon o sigurnosti prometa no s tim se ne slažem, ali se slažem da je interes za ovu točku jer svi naprosto vozimo itekako velik i u sabornici i izvan ove sabornice. Međutim najlakše je prijetiti kaznama. I ponekad kada ne ide drugačije također treba kažnjavati. Međutim Hrvatsku čeka i mnogo drugog posla. Treba urediti tu hitnu pomoć, treba urediti ceste, treba urediti standard ili povećati da ljudi mogu registrirati svoj auto, da mogu kupiti novu, nove gume. U Hrvatskoj rekoh 160 tisuća vozila kojih nije osigurano vozi našim cestama. U Hrvatskoj treba urediti do kada će raditi disko klubovi i treba uvesti ove testove na drogu. Protiv sam apsolutno 0,0 promila i ako se to predlaže to IDS neće podržati. Međutim gdje je još jedan problem i čega se ja najviše ili IDS najviše plaši kod ovog 0,0. Zbog postupanja osiguravajućih kuća koje će si i na taj način prilagoditi osiguranje da u slučaju da imate 0,1 promil vi ćete doći u situaciju da morate podmiriti sebi i drugome štetu. Nemojmo se igrati sa time. Nemojmo se igrati naprosto sa tom odredbom kada znamo da u Hrvatskoj 90 tisuća godišnje imamo tih malih, sitnih sudara. Što manjih što, što većih. Nemojmo takvu mogućnost dati osiguravajućim kućama. Gospodin Lesar je predložio da skupštine, županije Istarske, skupštine županije pardon, ne raspravljaju u ovim odredbama u članku 5. Mi predlažemo u Klubu IDS-a da to ubuduće čine poglavarstva i slažem se sa svima onima koji predlažu da se ide u drugo čitanje s ovim zakonskim prijedlogom. Što kasnije stupa na snagu to će biti manje štete po građane. Iako, jasno je, nešto treba napraviti da se promijeni, promijeni stanje, stanje u prometu. Sve u svemu ja vas doista molim da zbog odnosa s osiguravajućim kućama, prije svega zbog tog odnosa se odustane od ovog 0,0 promila.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Imamo ispravke netočnih navoda. Prvi je zastupnik Peruško. Izvolite kolega.
Hvala. Ispravljam netočan navod uvaženog kolege Kajina da bi država trebala zabraniti rad disko klubova do ranih jutarnjih sati jer postoje druge metode. Na primjer u Medulinu postoji jedan poznati disko klub kojega neću ime spominjati gdje mladi vikendom su masovno odlazili a moram reći nažalost i ginuli u povratku. I suočeni s tom pozicijom forum mladih Gradskog odbora SDP-a Pule je temeljem ankete predložio uvođenje noćnih linija besplatnih. Prošli vikend su prvi puta uvedene i 114 mladih ljudi je koristilo te dvije linije iz Pule za Medulin i natrag i na, i na taj način se također može spriječiti smrt na cesti kad su u pitanju mladi ljudi.
... /Govornica je naknadno uključena/ ... zastupniče. Zastupnik Jurjević.
Dva su netočna navoda. Prvi je navog gospodina Kajina da s 18 godina ukoliko se prihvati ovaj Prijedlog zakona moći ćete biti predsjednik države, nećete moći popiti pivu. Moći će i predsjednik popiti pivu samo neće smjeti voziti kad popije pivu. Dakle nitko vam ne brani pit pivu samo ne možete voziti, ali to predsjednicima ionako nije problem. Oni imaju vozače. Druga stvar. Kolega Kajin je rekao da sadašnji zakon kaže da sa 0,6 ste alkoholičar, pijanac. Ne. To vam zakon ne kaže nego vam kaže da sa 0,6% ne možete voziti auto, a ne kaže vam da ste pijanac nego da ne možete voziti auto. I ovo da ljudi neće moći plaćati kazne. 300 kuna ako ne upali svjetla. Nek upali svitla pa neće morati platiti 300 kuna. MIslim to je, to je vrlo jednostavno riješiti. Ne, ne krši zakon. Ja, ja recimo podržavam 0,0 iako sam pripadnik mediteranske kulture i ne mogu zamisliti ručak bez vina, ali onda neću voziti. I drugo u prvih 6 mjeseci ove godine ubijen je cijeli jedan razred na hrvatskim cestama. Ubijen. Nisu ubice u pitanju, tko vas ubije namjerno i tako dalje, ali sasvim je sve isto za izgubljeni život. Zbog toga Boga mi, pošto nam do sada nije uspjevalo drugačije uz sve ostalo ja jesam za rigorozne kazne.
Hvala lijepa. Dirljiva sloga. Ivana Sučec-Trakoštanec izvolite.
Da. Ja ispravljam netočni navod kolege Kajina da nulta stopa znači da moramo uopće prestati piti, dakle nije točan taj navod. Točno je samo da ćemo ako pijemo bez obzira kolika stopa tolerancije bila, 0, 0,3 ili 0,5 promila morati se odgovornije ponašati u prometu bez obzira da li to bila vožnja auta ili kretanje kao pješaka. Dakle morat ćemo si drugačije organizirati kretanje u prometu pa eto na tragu ovoga koristit ćemo vjerojatno više javni prijevoz. Moguće druge modele i trijezne kolege pa ćemo imati jednoga koji će se žrtvovati za cijelo društvo. Dakle smatram da je taj eto članak na tragu toga da se svi zajedno odgovornije ponašamo u prometu. Hvala.
Hvala lijepo kolegice. Kolega Lučin izvolite.
Pa kolega Kajin je izrekao više krivih navoda. Zapravo svi ti krivi navodi proističu iz jedne njegove teze, a to je da je normalno da sudionici u prometu rade prekršaj. I to je kriva teza. Iz toga je proizišlo ... [[Govornik se ne razumije]] su krivi podaci, recimo da je u Njemačkoj zapravo su puno blaže kazne što je netočno. Ima niz drugih, da ih sad ne ispravljam, oko stopa u pojedinim zemljama i tako, i tako dalje. MIslim da osnovno trebamo poći od toga da nitko ne smije biti sudionik u prometu sa namjerom da napravi prekršaj.
Hvala lijepo. Više nitko od zastupnika. Ministar Mlinarić izvolite.
Hvala lijepa kolegama zastupnicima koji su veći dio mojih primjedbi, odgovora na, na, na primjedbe gospodina Kajina već odgovorili. Naime ovaj Zakon nije samo restriktivan. On predviđa edukaciju u prometu od osnovnih škola. Osim toga on predviđa i kaznu upozorenja. Dva puta godišnje policijski službenik može upozoriti čovjeka na nekakvi prekršaj koji je učinio da ga ne čini više. A isto tako smatram da nitko ne može reći da je sada, da je sada psihoza ili histerija prometnih nezgoda. One su naša svakodnevnica i nitko ne može biti imun na to da se to stvarno dešava. Da je zakon neprovediv to nije istina. On je provediv i u Austriji, i Sloveniji, i u Njemačkoj. Kad idemo tamo svi vidimo koliko piše na znaku. Ako piše 30 vozimo se 30. Ako piše 60 vozimo se 60. Samo zato jer su kazne tamo rigorozne i desetoro su, deseterostruko veće od onih koje mi plaćamo, koje mi sad predviđamo ovim Zakonom. Znači isključivo zbog toga se ljudi drže propisa i, i rade. Dakako da se i sve ostalo što može biti razlog prometnih nesreća treba raditi pa se radi i priprema, priprema sustava u policiji da će se promptno moći svaki policajac na cesti, vidite da li je vozilo registrirano ili nije, a što se tiče alkohola tu se upravo slažem sa zastupnicima koji su rekli: “Mi se, mi predlažemo a kada piješ ne vozi i kada voziš ne pij.” Jest, sada je se tretiralo 5,0 znači 0,5 promila se tretiralo da je to trijezno stanje. I zbog toga se tu i nije tretiralo kao da su to uzroci prometnih nezgoda. A tih je najviše do 0,5bilo. A ja vam kao liječnik govorim da alkohol i do 0,5 povećava osjećaj sigurnosti hrabrosti i da to vrlo često onda nije to razlog što je on imamo 0,5 nego što je onda pritisnuo na gas i vozio 120 ili 140. Kad je popio nekoliko čaša vina, svaki od nas ima drugu toleranciju na alkohol. Svaki od nas ima drugi toleranciju. I da je onda pretjecao tamo gdje se ne smije pretjecati i da je pretjecao preko puno crte. Onda je to se bilježi kao uzrok znači velika brzina ili nepropisno pretjecanje a možda je upravo tih 0,5 u krvi bio razlog da j eon to učinio u određenom trenutku. Osim toga kada se krene ono što mi svi kažemo i u Zagorju i u Dalamciji, pa jedan gemišt i jedno pivo neć ebiti ništa to je manje od 0,5. Međutim znamo svi naše običaje da poslije jednoga gemišta dolazi drugoga i polsije jednog piva dolazi još jendo pivo. I to je razlog da se uvijek misleći da neć ebiti 0,5 popije malo previše pa bude i preko 0,5 i velikih dio takvih ljudi neregistirano pod policijskom konntrolom voze i uzrokuju prometne nesreće. Od što se tiče droge, od 636 testiranja u 24% je nađena droga to su prvi testovi što su učinjeni, To je ogroman broj, i smatramo da j eto upozroavajuće i dakako da je nulta toleracija i na alkohol i na drogu vrlo važna pretpostavka ovoga Zakona.Hvala lijepa.
Hvala lijepa gospodine ministre. Imamo tri ispravka navoda na izlaganje ministra. Zastupnik Kajin izvolite.
Pa nije loše uspoređivati se sa svijetom ili Austrijom. Ali jedna Austrija ima neusporedivo veće i plaće ne samo kazne no što su u Hrvatskoj. Imaju neusporedivo bolje ceste. A končano najbolji podatak kji govori da Hrvatska je tu negdje u prosjeku sa stradalim osobama govore podaci jedne Belgije, Jedne Grčke, jednog Portugala, Luksemburga i tome slično. Znači mi smo tu negdje u prosjeku.
Hvala lijepa kolega. Sljedeći je na redu zastupnik Markov.
Hvala lijepa. Pa gospodin ministar je kazao u svezi sa medicinskim stajalište da je i 0,5 posto promila može utjecati ili na popuštanje koncentracije ili na preveliku dozu hrabrosti. Naravno da ta medicijnska poimanja vjerojatno znaju i oni u Švicarskoj, Engleskoj, Irskoj i drugim zemljama Europe gdje ipak je takav jedan stav i dalje se zadržao unatoč vjerovatno vrlo značanim istraživanjima pa i na medicinskoj razini. Prema tome očičgledno i struka tu nije do kraja jasna, odnosno ako se želimo povesti za većinom europskim civiliziranih i kulturnih zemalja onda je istina na ovoj drugoj strani.
Hvala lijepa. Zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Nije točno što je gospodin ministar kategorično ustvrdio da će zakon biti primjenjiv. Zakon neće biti primjenjiv zato što sustav trebajačati. MI smo u proračunu evo jučer, sui odzeta sredstva za prekršano sudovanje, oduzeta su apsolutno sva sredstva za uređenje visokog prekršajnog suda koji ima ovdje dominatnu apsolutno dominatnu ulogu u represiji. A kakva bude efiaknost represije takva će onda biti preventiva.
Hvala lijepa kolegice. Mislim da možemo dalje. U ime KLuba Hrvatske seljačke strane imamo prijavljena dva zastupnika kolega Vresk i kolega Haramija. KOlega VResk izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Gospodine ministre, gospodo iz ministarstva unutarnjih poslova i iz Ministarstva pravosuđa, kolegice i kolege zastupnic. Ja ću u prvolm dijelu govoriti o ovom zakonu a u preostalom dijelu će kolega Haramija i kolega Pecek više govoriti o prekršajnom zakonu odnosno kolega Pecek u ukupnom stanju na našim cestam. Naime ja sam bio u ove četri godine možda malo neugodnojoj poziciji pa sam s ovih tu klupa iz pozicije Vlad emorao braniti u dva čitanja isti taj zakon koji na žalost nije donesen. Danas sam ipak, u malo lakšoj poziciji što ne znači da se osjećam manje odgovornim, jer ovo jeste doista važan zakon i mi ga moramo donjeti. Stanje na našim cestama je takvo kakvo je i tu senešto mora napraviti i dobro je što se pristupilo izradi novoga i to cjelovitoga zakona ali isto bi tako bilo dobro da se vidi da mora promjeniti i prekršajni zakon. Međutim tu se mora i nešto reći. Ja sam kada se i raspravljalo o kaznenom zakonu sugerirao Vladi dapromjeni i kaznei zakon u tom smislu jer kaznena djela koja mi imamo propisana za one najteže oblike teških delikat na prometniicma mora propisati zakonodavac kao nova kaznena djela. STanje u našem kaznenom zakonodavstvu ne odgovara potrebi. Isto tako je jasno da je trebalo više intervenirati u prekršajni zakon smatram ovo nužnom potrebnom zbog ovoga zakona ali je činjenica da mi moramo intervenirati i u prekršajni zakon. I na kraju ajmo se mi vratiti na ovaj Zakon. ONo što na žalost jedino ne raste ne raste broj stanovnika raste na sreću ipak broj vozača i raste broj osobnih automobila. STanje ceste je takvo kakvo jeste a starost voznog parka znanmo i sami. Nije bila dobra mjera i to je klub Hrvatske seljačke stranke i upozoravao, prošli tjedan da uvođenje trošarina na nove automobile stanje našega voznog parka ne zadovoljava naime ja ne znam dali se netko u RH bavio istraživanjem koliko utječe starost voznog parka na stradavanje na cestama ali mislim da siguron ne dobro. Naime i kada smo ipisali raniji zakon u izradi toga zakona je sudjelovalo nekoliko ministarstva. Ministartvo unutarnjizh poslova, ondašnje Ministarstvo prosvjete i športa, Ministarstvo pomorstav, prometga i veza a koristili smom moram to ovdj ereći i znanja koja imaju naši fakulteti, prije svega Pravni fakultet u Zagrebu. KOristili smo znanja koja imaju djelatnici Hrvatskog autokluba centra za vozila i ect. Teško je bilo pisati nacrte toga propisa jer to doista jest epropise koji tangira puno ljudi. Isprepliću se mnogi interesi i teško je tu naći dobru mjeru. Uvijek se smatralo da cilj ovoga zakona mora biti kombinacija one represije dobre mjere reprsije ali bogami i prevencije. Čini mi se da ovaj Zakon pogođen u onom represivnom dijelu, i da je doista trebalo povećati kazne. Međutim između manje i veće kazne zaboravljamo gospođe i gospodo zastupnici, da još važnija svrha kažnjavanja individualiuzacija kazne. To jeste prava svrha kažnjavanja. Kazna ne može imati samo opću svrhu onu opću prevenciju već mora biti individalizirana. Naime, kada smo živjeli u ranijem dobu sjećate se kod nekakvih prosjeka plaća mogli ste ići fiksnim kaznama i kazne su doista podjednako nas pogađale. Sada imate ovakvu situaciju da je kazna i od nekoliko stotina kuna prevelika za nekoga, a kazne od nekoliko tisuać kuna premala. Čini mi se da tu nismo pogodilo. Kazna nije indivudualizirana. Sasma je svjejedno dali je ona velika ili je ona mala, ona mora biti idividualizirana. Naravno da je Vlada ovdje imala ograničenje i za zakona o prekršajima. Moram nešto reći i o onome što je tako nepopularno govoriti a što se zove alkohol. Naime nije svrha zabranjivati piti, svrha jeste onemogućiti bilo kome, zabraniti bilo kome upravljanjem motornim vozilom kada je on u stanju nesposobnosti da on njime upravlja. Da li je to zbog utjecaja droga, alkohola sasvim je sve jedno. Zakonodavac se naravno odlučuje kako će on propisivati te standarde, koja je to količina droga naravno ništa ili alkohola što će biti onaj ograničavajući faktor, odnosno što će reći zabranjivati mu upravljanje motornim vozilom u cestovnom prometu i naravno za to izricati kazne. Ono što nije dobro napravljeno u ovom zakonu i zato bi možda bilo dobro da je ovaj zakon išao u dva čitanja, to su doista neke odredbe koje treba popraviti, prije svega mislim na određivanje gornje granice kazne, mislim prije svega na članak 53. stavak 3. novčanom kaznom u iznosu od najmanje 3 tisuće kuna, nema gornje granice kazne. Onda imamo članak 174. stavak 4. novčanom kaznom od najmanje 5 tisuća kuna. Isti takav slučaj imamo u članku 180. stavku 6. novčanom kaznom od najmanje 5 tisuća kuna, nema gornje granice kazne. Isto takav slučaj imamo i u članku 229. stavku 6. i 7. Naravno da gornja granice kazne u tom slučaju jest granica kazne iz Prekršajnog zakona, ali je dobro propisati i tu novčanu kazno, odnosno gornji njezin limit, gornju granicu. Postavlja se pitanje ustavnosti nekih odredbi ovog zakona, a i ustavnosti članka 5. Prekršajnog zakona. Naime gospođe i gospodo zastupnici citirat ću vam članak 5. koji glasi: Mjere opreza može naložiti i policija po odredbama propisanim ovim zakonom, a mjeru oduzimanja vozačke dozvole u roku 30 dana na način propisan posebnim zakonom misli se na ovaj zakon, do isteka toga roka policija može izdati prekršajni nalog ili podnijeti zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka. Doista smatram da je rok od 30 dana predugi rok. Ako je rok od tri dana prekratki možda je onda trebalo naći dobru mjeru i odrediti jedan primjereni rok u kojem se zapravo netko fizički spriječi ne na način da mu se oduzme automobil nego da mu se oduzme isprava na temelju koje on smije, odnosno dokazuje da smije upravljati automobilom dok ne prođe stanje zbog kojeg je ta vozačka dozvola oduzeta, ali taj rok doista ne može biti 30 dana. I druga rečenica istog članka: Do isteka toga roka policija može. Riječ: "može" mi se malo čudnom čini. Ne "može". Ne može tu stajati: "može" nego: "mora". Može, što to znači "može", moram priznat da mi nije jasno. I ono dolazimo na bolno pitanje iz ovog zakona. Članak 221. odnosi se naravno na mlade vozače, stavak 1., stavak 3., stavak 4. i stavak 5. Svi mi želimo utjecati na to koliko god tko može mi kao saborski zastupnici, Vlada naravno isto ima takvu dobru želju, da čim manji broj ljudi strada, međutim moramo se držati slova Ustava. Ove odredbe čini mi se da su na granici ustavnosti ili neustavnosti, ali to prepuštam Vladi. HSS će u svakom slučaju podržati ovaj prijedlog zakona iako je sugerirao Vladi da ide u dva čitanja, napravili smo kvalitetniji propis, međutim i ako ostane tako kako će ostati moja će stranka podržati ovaj zakon. I na kraju reći ću vam ono što je možda trebalo reći na početku, a to jeste jako važno. Ne poboljšava se stanje sigurnosti prometa na cestama samo primjenom represivnih mjera. Ujedinjeni narodi su tijekom lanjske godine i to u mjesecu svibnju i u mjesecu studenome donijeli dvije rezolucije, onu pod rednim broj 57 i onu pod rednim brojem 58, reći ću vam i nazive tih rezolucija. To su rezolucije kojima zemlje članice Ujedinjenih naroda moraju poduzeti prikladne mjere za prevenciju ozljeđivanja u cestovnom prometu. Govori se o prevenciji, govori se o mjerama, govori se o prikladnim mjerama. To nije samo represija iako se slažem da to mora biti i represija, ali ne samo represija. Ono što je osim toga još, na kraju da velim samo i to, važno za spomenuti. Predlažem Vladi da ne piše više da za provedbu zakona neće biti potrebno osigurati novčana sredstva. Ma bit će naravno, ali nikad nije važno, primarno važno da će biti potrebno osigurati i kolika će ta sredstva biti nego je važno istaknuti da je to humani cilj i da je to dobro i ne treba se sramiti pisati da će biti potrebno osigurati takva sredstva. Želim još samo reći da je ovakve zakone gospođe i gospodo zastupnici pametno donijeti konsenzusom. Pametno ih donijeti konsenzusom. To više govori k tome da je možda ovaj zakon trebalo donijeti brzo, ali u dva čitanja. Naravno brzo reagirati, ali u dva čitanja. Dalo bi to priliku i nama i Vladi da popravi ovaj tekst. Dalo bi to priliku i u pravu je gospodin Josipović kad je kod onih delikata propria to je jedna greška ja vas molim da to popravite, što je ostalo u tekstu zakona, propisao odgovornost obrtnika za postavljanje čini mi se zakona. Htjelo se reći da odgovaraju pravne osobe koje su odgovorne za taj posao. To je naravno greška koju ćete vi popraviti ili će to popraviti lektorska služba, ali nije nam potrebno da ulazimo u takve situacije. Na kraju krajeva ponovit ću, klub Hrvatske seljačke stranke je ocijenio da treba podržati ovaj zakon i da doista tu treba nešto napraviti uz sve ove primjedbe koje sam ja sada rekao. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolega Vresk. Kolega Haramija. Ministar, obično govore dva zastupnika u ime kluba pa se onda ministar očituje o stavu kluba. Izvolite kolega Haramija. Isto tako kolegice, samo je podijeljeno na dva dijela i onda govorite i jedno i drugo.
Štovana gospođo potpredsjednice, štovani gospodine ministre, štovane kolegice i kolege. Izmjene i dopune Zakona o prekršajima isključivo ću se orijentirati na zakon o prekršajima koji su pred nama, u korelaciji sa donošenjem novog Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Naime predloženim izmjenama i dopunama povisuju se novčane kazne iz članka 30. stavak 1. Zakona o prekršajima i to tako da se gornja granica za fizičke osobe sa 10 tisuća kuna povisuje na 15 tisuća kuna dok donja granica od 300 kuna ostaje nepromijenjena, a za pravne osobe donja granica sa 2 tisuće kuna povisuje se na 5 tisuća kuna, a gornja sa 100 tisuća kuna na 500 tisuća kuna. Također u članku 32. Zakona o prekršajima fiksira se globa kao sankcija koju može izreći upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak na iznos koji mora biti točno utvrđen tako da se može po službenoj osnovi propisati na mjestu gdje je prekršaj počinjen. U članku 42. Zakona dodan je i novi stavak 4. koji propisuje da se za određene prekršaje može propisati obvezna primjena zaštitne mjere zabrane upravljanja motornim vozilom dok bivši članak 4. postaje članak 5. koji se mijenja u pravcu da zbroj negativnih bodova za počinjene prekršaje u prometu može dovesti do oduzimanja vozačke dozvole, a koja ujedno znači zaštitnu mjeru prestanka važenja vozačke dozvole. Konačno u članku 138. stavak 4. mijenja se, stav 4. se mijenja u pravu da policija može naložiti mjere opreza pa tako i mjere oduzimanja vozačke dozvole na rok od 30 dana, a koji rok je do sada bio tri dana. U okviru toga roka policija može izdati prekršajni nalog ili podnijeti zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka. Uzrok ovim predloženim promjenama kao i novom Zakona o sigurnosti prometa na cestama leži u velikom broju prometnih nesreća sa teškim posljedicama na cestama u Republici Hrvatskoj. Od početka ove godine pa do sada poginulo je u prometnim nesrećama oko 350 osoba, a kojima je u velikom broju uzrok u nepoštivanju dosadašnjih propisa i Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Većina nesreća sa smrtnom posljedicom dogodila se uslijed vožnje pod utjecajem alkohola i zbog bezobzirne vožnje. Veliki broj vozača naročito mlađe dobi na cesti ne poštuje nikoga i ništa. Za takve vozače ništa ne predstavlja tuđi život koji ugrožavaju, a najmanje propisi koje krše. Da bi se to izmijenilo i da bi se način razmišljanja vozača promijenio, potrebno je pored svega onoga što propisuje novi Zakon o sigurnosti prometa na cestama, uvesti i znatno oštrije sankcije u Prekršajni zakon. Postavlja se pitanje zašto i zbog čega hrvatski vozači kada dođu na ceste susjednih nam država, Slovenije, Mađarske, pa i malo udaljenije Austrije, voze sa puno većom pažnjom i uglavnom se pridržavaju propisa. Odgovor je jasan. U tim državama sankcije prema vozačima koji krše prometne propise znatno su oštrije i policije tih zemalja imaju veće ovlasti koje striktno primjenjuju. Nisu vozači iz tih zemalja u svojim glavama bitno drugačiji od vozača u Hrvatskoj, već su za razliku od djela razularenih vozača u Hrvatskoj jednostavno izdresirani za drugačije ponašanje oštrim sankcijama i striktnom primjenom istih. Kao primjer koji, istina, nije vozački, ali pokazuje kako se mijenja mentalitet, te kako se stvara kultura određenog ponašanja, navesti ću da je u Engleskoj prije 10-ak godina ukinut od strane Engleskog parlamenta anahroni zakon koji je propisivao da se onoga koji bude uhvaćen u guranju prilikom ulaska u tramvaj sa konjskom zapregom ima bičevati sa 12 udaraca. Taj Zakon je bio iz druge polovice 19. stoljeća i bio je na snazi preko 100 godina. Ne želim ovime zazivati da je možda nama u Hrvatskoj nedostajao takav sličan propis, ali želim istaći da se oštrim sankcijama može postići preventivna svrha i mi smo u Klubu HSS-a uvjereni da će to doprinijeti s vremenom izmjeni ponašanja vozača na našim cestama. Premda kao što sam rekao, mi u Klubu HSS-a pozdravljamo pooštravanje sankcija predviđenim ovim izmjenama i dopunama Zakona, smatramo da bi odmah trebala prići izradi novog, cjelovitog Zakona o prekršajima koji bi ravnomjerno sa istom mjerom propisao sankcije za prekršaje svih vrsta, a ne samo za prometne. A danas je ministrica rekla da se pristupa pripremi novoga zakona, što pozdravljamo. Što se tiče povećanja mjere oduzimanja vozačke dozvole sa roka od 3 dana na 30 dana, pridružujemo se onima koji smatraju da je ovo upitno sa stajališta veće depresivnosti prema počiniteljima najtežih prometnih prekršaja i da je više usmjereno komotnijem radu policije. Upitno je i zbog toga što vrijeme oduzimanja vozačke dozvole uslijed trajanja prekršajnog postupka može biti produženo i na puno dulji rok, što zadire u Ustavom zaštićena prava građana. Usprkos tome, Klub HSS-a podržati će predložene izmjene i dopune Zakona o prekršajima sa prijedlogom da se prilikom sačinjenja novog cjelovitog zakona o prekršajima ove dvojbe imaju u vidu. Hvala najljepša.
Hvala lijepo, kolega zastupniče. Ispravak netočnog navoda, zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec. Izvolite, kolegice.
Da, kolega zastupnik Vresk je izjavio, citiram, "kazna nije individualizirana". Dakle, i prekršaj počinjuje i kaznu za to plaća individua, osoba, ime i prezime. Pa jest kazna individualizirana, međutim, gospodin Vresk je to doveo u suodnos sa iznosom kazne prema, u korelaciji sa njegovim osobnim primanjima. Pa vas ja pitam do kojeg bi apsurda dovelo propisivati kazne u odnosu na nečija primanja i na koji bi način to uopće moguće bilo primijeniti? Dakle, jedino je moguće linearni iznos kazne i to je ono što treba podržati. Fiksni. Hvala.
Hvala lijepo, kolegice. Ministre Mlinarić, izvolite. Odustali ste, dobro. Ja bih inače sad trebala bit na redu u ime Kluba, ali nemam zamjenu. To govorim zbog toga, ja znam da neki vode evidenciju o prijavljenim klubovima pa je sada Klub umirovljenika. Izvolite. Kako ste se dogovorili, kojim redoslijedom? Prvo vi, izvolite. Dragutin Pukleša.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici Vlade, dame i gospodo zastupnici. Klub Hrvatske stranke umirovljenika raspravljao je i Prijedlogu ovoga zakona i ja bi se u ovom dijelu skoncentrirao na segment Zakona koji se odnosi na članak 199. i članak 222. Naime, mi smo proveli jednu malu anketu među našim članovima. Ona nije reprezentativnog uzorka, ali je indikativna, u tom smislu što smo otprilike čuli odgovore, da se jednostavno ne treba prihvatiti ovaj postotak od 0,0 alkohola u krvi. I drugo, da su, ove kazne nisu, visina kazni nije primjerena visini primanja uopće građana, a posebno ove kategorije umirovljeničke. Dalje, u našim redovima ima dosta ljudi koji su do jučer radili na primjeni propisa o sigurnosti u prometu pa smo i njih malo konzultirali i dobili smo vrlo interesantne podatke, međutim vremenski nismo u stanju da vam to ovdje prenesemo, pa ćemo sažeto reći možda šta mi kao klub, za čega ćemo se opredijeliti. Prije svega, mislimo da ovaj postotak od 0,0 ne treba ostati. Treba ga mijenjati jer zaista postoji opasnost da u konzumiranju nekih jestiva koja ne sadrže alkoholne supstance, do njih se tijekom permentacije može pojaviti i onda bi prema ocjeni prometnih izvršioca, tih prometnih propisa mogli nastati vrlo ozbiljni problemi u primjeni tih propisa i mogli bi nastati i različiti načini obraćanja nadležnim organima da se to ispravi. Opteretilo bi, dakle, i te organe koji će to izvršavati pa i organe koji trebaju izricati mjere. Dalje, posebno bi apostrofirali pitanje visine kazne za bicikliste. Gledajte, to su ljudi ti koji voze te bicikle danas, pa njega da žmičeš od jutra do navečer ko spužvu ne možeš iz njega ižmikat 100 kuna. Mislim, tu će biti također velikih problema i smatramo da bi i to valjalo malo popraviti. Toliko o tome članku 199., a sada bi rekao nešto o članku 222. Naime, u tom članku mi predlažemo da se ona brojka od 75 zamijeni brojkom 80, iz jednog jednostavnog razloga što nema opasnosti da naši umirovljenici, odnosno stariji ljudi sjedaju za volan ako nisu sposobni za voziti oni to sami odlučuju i jako puno sam bio u kontaktu sa takovim ljudima i oni su vrlo svjesni i odgovorni. Vrlo su svjesni i odgovorni i u izvršavanju svojih obaveza prema društvu i državi pa su prema tome odgovorni i u ovom segmentu. Osim toga, znamo da u europskim zemljama, također se otprilike negdje tu nalazi granica, dakle, na 80 godina. Ja ne bih spominjao zemlje gdje je sve to, vi to isto tako dobro znate. Negdje je to neograničeno. Prema tome, ako idemo u Europu treba i u ovom dijelu ići u Europu, a ne vraćati se na Balkan gdje je to drukčije. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem gospodinu zastupniku. Sada drugi dio ima gospodin zastupnik Hrelja. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre, članovi ministarstva i Vlade, kolegice i kolege. Cijenim napore predlagača da se novim Zakonom o sigurnosti prometa na cestama stvore preduvjeti za poboljšanje stanja u sigurnosti prometa. Namjerno kažem i podcrtavam stvore preduvjeti jer doista bilo bi politički neodgovorno uvjeravati naše birače, građane Hrvatske da će zakon sam po sebi, zbog rigoroznih kazni i mjera koje propisuje uvesti red na modernim gubilištima odnosno cestama. Ovaj Zakon daje samo pravni okvir da se u području sigurnosti prometa implementira cijeli niz tehnika pedagoških mjera, sankcija, obrazovanja i osposobljavanja u cilju poboljšanja razine sigurnosti. Dakle, ovim Zakonom započinje veliki posao koji će zasigurno morati pretrpjeti puno promjena u hodu jer će se neke mjere pokazati nedovoljno efikasnim a neke kontraproduktivnih iz tog razloga kao i razloga da bi na početku priče što manje pogriješili želim dati svoj doprinos kvaliteti ovog Zakona. Želim se koncentrirati na nekoliko ključnih pozicija. U mojoj struci za sve kemijske štetnosti za osmosatne ekspozicije koje se pojavljuju u procesu rada, postoji kategorija maksimalno dozvoljene koncentracije koja nije štetna po ljudsko zdravlje i normalno funkcioniranje organizma. Ne vidim valjanog razloga da bi se u sigurnosti prometa upotrebljavala drugačija logika jer je sada bilo ta granica određena na 0,5 grama po kilogramu. Obzirom na naš temperament i mentalitet, kulturu i tradiciju pijenja smatram pretjeranim da se odredbom članka 199. stav 5. dokazujemo da smo veći vjernici od Pape. Ne mogu na žalost ni prihvatiti da kazna i postupanje budu prepušteni subjektivnoj procjeni službene osobe jer od te procjene u kasnijem postupku utvrđivanja odgovornosti za štetu možemo od dosadašnjeg sudionika u prekršaju silom zakona učiniti krivca za prekršaj odnosno onoga tko će trpiti materijalnu štetu po osnovi osiguranja od opće odgovornosti i kasko osiguranja. Stoga predlažem da maksimalno dozvoljena koncentracija ostane 0,5 grama po kilogramu ili neka niža naučno dokazana količina jer matematički 0,0 ne znači ništa, to je prazan skup koji ne sadrži ništa i od 0 ništa ne počinje. Što se tiče visine kazni koje se predviđaju za pojedine prekršaje smatram da su previsoke odnosno neprimjerene socijalnoj situaciji u Hrvatskoj. Nisam pobornik teorije da ljudi razumiju i poštuju pravila onoliko koliko ih netko udari po novčaniku. Takav pristup proizvodi trenutačno prilagođavanje novonastalim uvjetima a tek kod malog broja vozača svjesnu promjenu ponašanja. Svakako to kod većine vozača potiče lažnu solidarnost na cesti svojevrsnu kolektivnu igru nadmudrivanja prometne policije raznim oblicima signalizacije i upozoravanja ostalih sudionika u prometu na nazočnost policije na pojedinom dijelu prometnice. Nadalje kod dijela vozača strah od tako velike kazne može proizvesti učinke panične reakcije, prilikom uočavanja prometne policije. Ovdje postavljam pitanje da li je bolje platiti 100 kuna što smo sada plaćali jer nisam bio vezan ili je u tijeku vožnje pri brzini 100 km/h vezivati se zaštitnim pojasom zbog toga što mi vozač iz suprotnog pravca signalizira prisutnost prometne policije a sada je za to predviđena kazna od 500 kuna. Koliko će vozača riskirati to pitam predlagača da se pokuša staviti u ovu poziciju. Ukazujem predlagaču na nedostatke u razradi članka 197. i 198. obzirom da ove formulacije ne preciziraju obavezu liječnika na obavezu usmenog i pismenog upozorenja vozaču na zabranu upravljanja vozilom kod propisivanja određenog lijeka z avrijeme trajanja terapije dakle lijeka koji je zabranjen za čijeg vremena uzimanja je zabranjeno voziti. Formulacija ovih odredbi ukazuje isključivo na odgovornost vozača i njegovu subjektivnu procjenu da li se pridržavati uputa liječnika ili ne. Dokazivanje okolnosti koje su kažnjive je nemoguće a problem je mnogo veći nego što na prvi pogled izgleda. Voze nam ovisnici, voze ljudi sa dijagnozom, ljudi koji ne znaju da su bolesni imam i neka osobna iskustvak od šećerne bolesti, postoji osjećaj umora i klonulosti, voze nam osobe sa psihotraumama od doživjelih sudara, osobe koje su bile u nesvjestici i kojima nije ustanovljeno da li imaju trajnih posljedica po psiho motoričke sposobnosti i u ovom dijelu apeliram na svojevrsno umrežavanje prometne policije sa obiteljskim liječnicima u cilju smanjenja ovog rizika. I zaključno, odnosno pri kraju, neprihvatljiva je odredba članka 221. stav 4. kojom se punoljetne osobe stavljaju pod nadzor osobe starije od 25 godina, što nije garancija da će ta osoba utjecati na vozača već je to isključivo pitanje forme i kao takav stav će izazvati inat i revolt mladih vozača na koje se treba isto tako računati. Dakle, odredba nije životna i kao takva teško je provediva pa je bolje da je sam predlagač briše iz zakona. Osjećaj lažne sigurnosti, osvrćem se samo na dio izlaganja ministra povećava i sigurnosni pojas i servo volan i ABS kočnice, i dvije jake kave a ne samo 0,5% alkohola u krvi, a najviše stvarnoj sigurnosti doprinosi iskustvo, vještina, uočavanje opasnosti na cesti, prepoznavanje opasnosti i prilagođavanje vožnje uvjetima na cesti, dakle treba imati kilometara pod sobom a ja govorim iz osobnog iskustva jer sam osobno prošao odnosno prevozi oko milijun kilometra. Hvala.
Hvala lijepa gospodinu zastupniku Silvanu Hrelja. Sada u ime Kluba HSLS-a i DC-a uvažena zastupnica i potpredsjednica gospođa Đurđa Adlešić izvolite.
Hvala lijepa kolega potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Iako ovaj Zakon nosi oznaku E što predstavlja usklađivanje sa zakonodavstvom Europske unije pa se to opravdava pomalo i donošenje po hitnom postupku, sigurno je da je razlog i onaj drugi koji smo spominjali svi a to je crna statistika u prometu pa zato svi ponavljamo brojeve od 11 tisuća 500 poginulih od osamostaljenja što je doista zastrašujuća brojka jer se opasno približava broju poginulih u Domovinskom ratu, a isto tako je i crna brojka o poginuloj djeci koji čine čitav jedan razred samo ove godine. Zbog takvih podataka sigurno je da se traži jedna ozbiljnija analiza, jedna ozbiljnija intervencija u Zakon ali isto tako i u podzakonske akte. MI u Klubu HSLS DC-a držimo da bi bilo dobro da je ovaj Zakon sa tim ozbiljnim analizama ipak prošao dva čitanja. Donijeti ovakav Zakon brzo, u hitnoj proceduri sasvim sigurno će prouzročiti brojne previde i Zakon će se ponovno naći u proceduri samo što ćemo ga ovaj puta popravljati. Ja znam da mi možemo govoriti da su ove zabrinjavajuće dimenzije porasta nesreća primijetili još u prošloj Vladi, da smo imali i čitanje, jedno čitanje tog Zakona a da nikada drugo čitanje nije stiglo pred zastupnike, međutim, to doista ne bi smjelo biti obrazloženje spajanja jednog i drugog čitanja. MI smo zemlja koja je turistička ali isto tako i tranzitna zemlja što rezultira dodatnim pojačanim prometom u kojem na žalost sudjeluju i neobuzdani mladi vozači koji voze snažne automobile i motore, ali isto tako i premoreni turisti koji dolaze iz prilično udaljenih zemalja i vozači stranih komercijalnih vozila. Zbog toga treba imati kvalitetan Zakon o sigurnosti prometa ali isto tako i kvalitetan nadzor nad njegovim provođenjem. Naravno da je edukacija nužna, naravno da je ona dobra, a naravno da ona ne može biti jače i snažnije uporište u ovom zakonu. U ovom dijelu gdje sam spomenula komercijalna vozila na našim cestama i strana, ali i ove umorne vozače držimo da doista treba uskladiti zakon sa Zakonom o prijevozu u cestovnom prometu naročito ovaj 4. članak točku 6. gdje nužna edukacija velikog broja ljudi koji se nalaze na cestama, a koji zapravo o teretu koji voze ne znaju dovoljno. To je ne znaju raspored tereta, osiguranje tereta, svojstva tereta, sile koje djeluju u zavoju i slično, a često puta u razgovoru upravo sa prijevoznicima doznala sam i jedan podatak koji je dobro da ovdje ponovimo. A to je da motornim vozilima C i E kategorije, često puta upravljaju osobe koje doista imaju vozačku dozvolu, ali zbog izbjegavanja Zakona o prijevozu u cestovnom prometu oni su kod svojih poslodavaca često prijavljeni kao transportni radnici. i nemaju dovoljnu edukaciju o poslu koji rade. Pa zato imamo teške prometne nesreće često puta sa puno poginulih i unesrećenih, ali isto tako i onečišćenje okoliša koje prouzrukuju vozači teških vozila sa nedovoljnim znanjem i ti ne educirani vozači koji prevoze opasne tvari su doista problem. Tu bi trebalo u zakon vrlo jasno uraditi intervenciju da se odredi tko su zapravo takvi vozači. Moraju li oni imati nužno srednješkolsko obrazovanje ili neku dopunsku edukaciju za obavljanje tog posla. Ovo testiranje na droge, ja mislim da možemo konsenzusom pohvaliti. Podaci koje je ministar iznio o gotovo jednoj četvrtini pozitivnih nalaza su sigurno podatak koji zabrinjava, ali bi trebalo pooštriti kriterije izdavanja liječničkog uvjerenja o duševnoj i tjelesnoj sposobnosti kandidata za vozača. Međutim, postoje dijelovi zakona, treba možda vidjeti mogu li se riješiti nekim drugim zakonima. A odnose se na mlade vozače, koji su često uzročnici saobračajnih nesreća, neću ponovo spominjati Makarsku koju vjerojatno od nas nitko nije zaboravio. A to je da se na našim cestama nalaze i mladi ljudi koji upravljaju snažnim automobilima bez vozačke dozvole. Što je sa sankcioniranjem njihovih roditelja i ostalih možemo reći pomagača pri vršenju takvih dijela? Tu bismo mi doista bili za strogu varijantu, čak i za trajnu zabranu upravljanja vozilom za uvođenje zatvorske kazne, naravno da se to ne može odnositi ili ne bi bilo logično da se odnosi na teže prekršaje logično je da se zapravo odnosi na teže, a ne na one koji samo nepropisno parkiraju. Mi danas primjećujem puno govorimo o 0,5%. Ja vjerujem da ćemo se svi složiti, a zanimljivo je zašto baš toliko govorimo u Saboru o tom podatku, govorim o tom i javnost, i sreće pažnju možda i s nekih drugih dijelova zakona. Čini mi se da tu postoji prilično velik broj zastupnika i potpora javnosti da se još jednom razmotri dosadašnja granica upravo zbog podatka da je svega 7% saobraćajnih nesreća uzrokovanih alkoholom. Ali kolegice i kolege 7% od 11,5 tisuća ljudi je ogroman broj. i tu doista treba donijeti pametnu i ozbiljnu odluku. Mi držimo da bi nulta stopa kako ju danas zovemo bila potpuno adekvatna kad se radi o mladim vozačima. Njih naprosto treba naučiti da je vožnja odgovoran posao. Njih, možda čak i do 21 godine, 23, tu treba konzultirati struku druge vrste, ne samo politiku. Ali slušam danas kako se brinemo za 0,5% i tu smo strogi, pa mi se čini da će zapravo najbolje proći oni koji imaju vozače. Ili ćete izvlačiti šibicu, ja se slažem. Onaj tko vozi neka ne pije. Ali kolegice i kolege nismo mi baš najozbiljniji da o tome govorimo, zbog imuniteta, zbog toga što se nama koji puta trepne i poželi sretan put, bilo je hrabrih kolegica i kolega koji su ovdje rekli da ih nikad nitko nije zaustavio, čak ni upozorio za nevezivanje na cesti. Dakle, očigledno neke povlastice mi imamo. Stroge, strogo biti da prema mladima, ali 0,5 doista još jednom razmotriti. Ono što dakle ovim zakonom ostane neriješeno, to je što s obiteljima koje toleriraju ovakvo ponašanje mladih, daju vozilo djeci ispod praga punoljetnosti ili isto tako ne educiraju što znači voziti pod alkoholom. Bilo bi dobro malo razmotriti što će to značiti u turističkoj sezoni kada ćemo na svakih nekoliko kilometara imati policajce sa vrlo rastezljivim mogućnostima određivanja kazne i sa promjenama koje kolega Lučin čini mi se iznio, od sutra vrijede nove tarife. i treće, držim da je potrebno reći. Svi smo mi ponosni na naše autoceste i sadašnja Vlada i ona bivša, s pravom to smatramo visokim rezultatima svoje politike. Međutim, gradeći upravo takve autoceste gospodo, znam baš na području Bjelovarsko-bilogorske županije oko 70% drugih cesta je uništeno izgradnjom obilaznice. Kakva je sigurnost i na takvim cestama? Dakle, zakon je manjkav. Bilo bi dobro da je išao u dva čitanja i sa javnom raspravom, ali ako i ovakav zakon može spasiti jedan život to je dovoljan razlog da za njega dignemo ruku. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Obavijest, potpredsjednik Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu gospodin Željko Pavlic sazvao je sjednicu Odbora u 13,30 sati u dvorani 202. A sada ima riječ u ime Kluba LIBRE gospodin Željko. A oprostite, gospođa Antičević-Marinović izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Nije točno što je rekla kolegica Đurđa Adlešić, da saborski zastupnici imaju imunitet. Niti saborski zastupnici niti državni dužnosnici nemaju imunitet glede izvršenih prekršaja, niti se smiju na njega pozivati, jer bi to bila zlouporaba. Dakle, nema imuniteta za prekršajnu odgovornost niti jednog državnog dužnosnika.
Hvala lijepa. Ne mogu vam odavde odgovoriti. Zastupnik Lučin.
Hvala lijepo. Pa samo ipak radi javnosti. U prošlom sazivu nije bilo jedno čitanje i samo prvo čitanje prijedloga Zakona izmjena i dopuna Zakona o sigurnosti prometa na cestama, nego dva. Dakle, Vlada je sa sličnim prijedlogom i onda išla u Sabor. Međutim, kroz dva čitanja u Hrvatskom saboru nije bilo političke volje. Zapravo ni jedan Klub nije bio za povećanje drastičnih kazni. Meni je drago što se evo danas, je ipak trebalo neko vrijeme proći da i sazrije svijest o tome da je potrebno malo jače i veće kazne uvesti u zakonodavstvo.
Hvala lijepo kolega. Ministre izvolite.
Evo samo dvije rečenice. Isto tako, upravo sam to ja htio reći, da je Zakon sličan koji je, sve primjedbe su unesene, korisne koje su ona dva prethodna čitanja je u ovaj zakon. i potkrala se jedna moja, u mojem izlaganju prošlom jedna greška od 636 testiranih mladih vozača na drogu nije 26%, nego 26 ukupno ih je bilo. Tako da ne bi se tu poslije koristilo kao, to bi ipak bio preveliki postotak. Hvala lijepa.
Oprostite, mogu li vas sada pitati koji je, ovaj zadnji podatak je bio potpuno točan a u prvom izlaganju je bio netočan. Dakle, ja sam citirala vaš netočan podatak. U redu. Hvala lijepo.
[[Govornik naknadno uključen, ne čuje se.]] mislio sam da je to bilo neprimjećeno, međutim kad se to sada počelo citirati da se dalje ne bi citiralo od 636 testiranih 26 je bilo pozitivno na drogu.
Dobro je da nismo obmanuli javnost ni vi ni ja. U redu je. Hvala lijepo. Možemo dalje. U ime Kluba LIBRE zastupnik Željko Pavlic.
Hvala. Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo! Evo, dopustite da se i ja isto u ime Kluba LIBRE osvrnem na donošenje ovog zakona. Klub LIBRE dakle podržava osnovnu namjeru ovog zakona da smanji broj poginulih i ozljeđenih na našim cestama koji ove godine kao što smo čuli eskalirao i dosegao dramatične razmjere. Klub LIBRE također podržava i namjeru zakona da kako je navedeno u obrazloženju oštricu kaznene politike usmjeri na prekršitelje koji grubo krše prometne propise. I tu pozdravljamo dakle namjeru da se jače kazne upravo oni koji prave prometne prekršaje zbog prevelike brzine, prevelike količine alkohola u krvi a pogotovo oni koji ponavljaju prometne prekršaje. Prema navedenim podacima koje imamo dakle u prijedlogu ovog zakona Hrvatska je po sigurnosti cestovnog prometa jedna od najugroženijih europskih država. Proteklih je deset godina u prometnim nesrećama bilo više poginulih i ozljeđenih nego u Domovinskom ratu a samo se u tekućoj godini očekuje više od 600 smrtno stradalih. U prvih šest mjeseci više od 300 dakle smrtno stradalih osoba na našim cestama. To dovoljno opisuje težinu problema koji s očekivanim povećanjem gustoće prometa moglo izazvati još veće nevolje. Zakon o sigurnosti prometa na cestama propisuje da su za sigurnost u prometu odgovorni svi koji su izravno i neizravno uključeni u njega. Tako se nažalost ne postupa u praksi pa želim upozoriti na činjenicu da se na primjer prema istraživanjima Instituta prometa i veza odgovornost za nesreće u Hrvatskoj razdjeluje nesustavno i nepravilno. Time se zapravo limitiraju dosezi pravednijih mjera a najteže posljedice trpe vozači i pješaci. Sustavna europska istraživanja definirala su tri bitna uzroka utjecanja faktora za nastanak prometnih nesreća. To su prvo nesavršeno i pogrešno ponašanje sudionika u prometu, vozača i pješaka, drugo tenička nesavršenost i neispravnost vozila, i treće tehnička nesavršenost, neispravnost prometne infrastrukture. Istraživanja su dalje pokazala da su sva tri utjecajna faktora približno podjednako koji utječu na nesreće. Temeljni problem dakle naše prometne operative je što se nesustavno i neobjektivno glavnina odgovornosti za prometne nesreće usmjerava na vozače. Takvo je razmišljanje najčešće rezultat želje da se problemi barem deklarativno riješe što jednostavnije i što brže. Po našem mišljenju to je nepravedno ne samo prema sudionicima u prometu nego i prema prometnoj policiji koja je zbog toga često preopterećena i loše usmjerena. Utjecaj ostalih čimbenika u prvom redu ispravnosti prometne infrastrukture i vozila u pravilu se potcjenjuje a često i zanemaruje. Zanemaruje se tako na primjer činjenica da je neodgovarajuća sigurnost često posljedica nedovoljno kvalitetnih, nepotpunih i neprilagođenih prometnih projekata. Primjer imamo i svježi iz naših tunela na novim autocestama koji iskaču, njihovi poklopci iskaču tako reći sami od sebe iz ležišta i izazivaju prometne nesreće. Također, povećan broj nesreća na vlažnim prometnicmaa uvelike je posljedica nekvalitetnog asfaltnog sloja i loše drenaže prometnica. Vozačeve su pogrešne često posljedica nedovoljne i nepravodobne izravne informiravnosti vozača o opasnostima koje predstoje što upozorava na manjkavost standarde i nestandardne cestovne signalizacije. Opasnost često generira nekvalitetna regulacija prometa u prometnim mrežama i na raskrižjima. Također, sigurnost prometa smanjuje loše i nepravodobno održavanje kolnika i prometne signalizacije. Također, tehničko održavanje vozila servisi i tehnički pregledi nisu na bitno nižoj razini nego u zapadno-europskim zemljama ali je opće stanje voznog parka ipak bitno lošije. Poznat je podatak da je prosječna starost naših vozila iznad deset godina a isto tako prije nekoliko dana donijeli smo i trošarine kojima se poskupljuju novi automobili i tako je otežana dakle namjera i mogućnost ljudi da stare automobile zamijene novima itd. Dakle, to su neke činjenice i razlozi izazivanja nesigurnosti u prometu za koje mislimo da nisu dovoljno trenirani u ovom zakonu. Dopustite mi da sada posebno upozorim na jedan od najvažnijih segmenata prometne regulative koji je dobro definiran i obrađen u zapadno-europskim zemljama a kod nas je otvoren tek ovim zakonom tj. tek nekim člancima ovog zakona na primjer člankom 221. Govorim o diferenciranim prometnim propisima koji selektivno ograničavaju dopuštenu brzinu. Primjerice, o noćnim i rano jutarnjim satima za kasna i maglovita vremena ili stupnjevito brzinsko ograničavanje vožnje za mlade vozače uz zbirno sankcioniranje, zbrajanje kazni za generalno dobro prekoračenje brzine. Dakle, tu sada govorim o članku 211. tj. o članku koji tretira problematiku mladih vozača na koju bismo htjeli posebno upozoriti. Samo da napomenem da smo mi u Klubu LIBRE išli sa svojim Zakonom o zaštiti prometa kojim smo upravo htjeli povećati, povisiti sigurnost upravo za mlade vozače. Zašto mlade vozače? Zato jer su oni po našem mišljenju najugroženiji dio populacije koji se danas trenutno kreću po našim cestama. Tu su dakle i podaci, na primjer najdrastičniji podaci nam dolaze iz 2000. godine. U Hrvatskoj otprilike ima negdje oko 250 tisuća mladih vozača, to je negdje oko 14% a na primjer u 2000. godini slično i u drugim godinama oni proporcionalno puno više sudjeluju u prometnim nesrećama. Tako na primjer te godine u ukupnom broju prometnih nesreća dakle silovanje mladih vozača je bilo negdje oko 35%. Oni su bili sa 35% sudionici u nesrećama s poginulima, bili su sudionici sa 36% u nesrećama sa poginulim mladim vozačima a u nesrećama pod utjecajem alkohola sudjelovali su sa 28,4%. Slični podaci sigurno su i ove godine. Mi smo dakle svojim zakonom a sada smo taj zakon zapravo pretvorili u amandman na članak 221. jer Vlada predlaže slična rješenja nastojali dakle da prvnestveno dakle preventivom pokušamo sanirati taj problem. Smatramo da je naše rješenje koje nudimo amandmanom jednostavnije i pravedljivije pa evo imamo molbu prema Vladi da proba razmotriti ovo naše dakle rješenje kako bismo zbilja na pravi način pomogli mladim vozačima. O čemu se zapravo radi? Ovaj naš amandman dakle na članak 221. ili novi članak 221. ima pet stavaka. U 1. stavku ono što je najbitnije dakle da se izdaje vozačka dozvola na rok od dvije godine. To isto predlaže Vlada ali mi to predlažemo u ovom članku zakona. Također predlažemo da osobe iz stavka 1. ovoga zakona ne smije upravljati niti početi upravljati vozilom ako u organizmu ima opojnih droga, alkohola ili ako pokazuje znakove alkoholiziranosti, to isto imamo dakle unutra. Dalje, osobe iz stavka 1. ovog članka dužna je vozilo obilježiti, ovo je novo, posebnom oznakom, mladi vozači govoreno. Dakle mislim da je to bitno zbog lakše kontrole upravo mlađih vozaća da se nasumice ne zaustavljaju sva vozila nego da ako policajac vidi dakle da vozilo vozi mladi vozač da ga zaustavi i da ga prekontrolira. Također u tom stavku govori se o ograničenju brzine što je isto člankom 211. Vladinom predloženo. U stavku 4. tu su ograničenje brzine, gotovo isto. U stavku 4. i 5. stavlja se rok kušnje, to čini mi se da nema u vašem prijedlogu zakona. Dakle ukoliko se u roku od te dvije godine naprave prekršaji iz članka 2. i 3. ili se skupi određeni brojkaznenih bodova kušnja se produžava za još jednu godinu. U članku 5. dakle, ukoliko se vozač mladi, vozač ne pridržava tih obaveza trebati će ići na ponovljeni vozački ispit. Dakle, ovaj naš članak kratko, jasno, jednostavno zapravo obrađuje ovu skupinu mladih vozača i mislimo da bi bilo dobro usvojiti ga u ovakvom obliku jer on u sebi dakle ima koncentrirane obaveze dakle i sankcije. Za razliku od toga, amandman dakle koji predlaže Vlada ... [[Govornik se ne razumije.]] puno širi, mislimo da ima nekoliko stvari koje su nepotrebne u ovom članku Zakona. Samo možda da napomenem što se podrazumjeva pod tim mladim vozačima, po kategorizaciji to su dakle mladi vozači u dobi od 18 do, da svi novi vozači, tako je. Ali, ali nam podaci govore da je trenutno recimo, da su polaznici vozčkih ispita 70 ili 80 ili čak 90% upravo mladi iz generacije iz populacije od 18 do 24 godine pa zapravo govorimo o toj skupini ljudi. Dakle, ono na što mi konkretno imamo primjedbu u članku 221. koji predlaže Vlada. Evo ga, to je stavak 3. koji nam govori o tome da vozač ne smije upravljati vozilom čija snaga motora prelazi 75 kilovata, tj. s motora 25 kilovata. Mislimo da je ovo nepotrebno, ako postoji ograničenje brzine, osim toga i automobili koji imaju i manje od 75 kilometara mogu razvijati velike brzine 140, 150 kilometara koje mogu itekako biti opasne. A osim toga i prometne nesreće koje se dese i sa 40 km na sat mogu biti i smrtonosne. Je li tako? Mislim dakle, ovo će samo komplicirati. Također isto ne slažemo se da, sa stavkom 4. da osoba iz stavka 1. ovoga članka ne smije upravljati vozilom u prometu na cesti u vremenu od 23 do 05 sati ako s njim u vozilu nije osoba starija od 25 godina itd. Mislim da je to također neporetbeno jer tu ne bi bilo nikakvog efekta. Dopustite samo da podsjetim da je dakle u čitanju ovog zakona u prethodnom sazivu, prvom čitanju bila slična jedna takva obaveza ali je ona u drugom čitanju upravo kao rezultat rasprave bila izostavljena. Dakle, mi mislimo da ova isto odredba je suvišna i da ne bi ona zapravo riješila ovaj problem. E, sada ono također što mislimo da je suvišno, tu bi zapravo htjeli postaviti pitanje da dobijemo dodatnu informaciju od ministra. Što je to centar sigurne vožne? I što je to obaveza dakle programa sigurne vožnje? Naše je mišljenje da je ovo suvišno. Da ono što moramo razvijati dakle, da naše autoškole kvalitetno dakle provode svoj program koji će uključiti i program sigurne vožnje mislimo da je većina autoškola kod nas to sposobna, ako one nisu dakle da moraju u određenom roku dostići tu kvalitetu a ovaj program sigurne vozžnje, jna taj način je zapravo suvišan ako s člankom 3. razvija i propagira preventiva također svim institucijama državnim mislim da je zbilja, ovo nije mi jasno zbog čega, ne samo za vozače koji moraju položiti vozačke ispite već i vozaći vozila kojima se obavlja javni prijevoz. Znači i profesionalci bi morali proći program sigurne vožnje. To mi zbilja nije jasno zašto oni koji bi profesionalno da, koji bi profesionalno zapravo morali se tako ponašati. Dakle, mislim da bi bilo dobro da nam miniastar odgovori zbog čega i zašto ali mi .../Govornik se ne reazumije./... protiv toga jer mislimo da se vodi jedna suvišna institucija uz Hrvatski autoklub, uz autoškole kojih ima 400 u Hrvatskoj, uz Hrvatski savez za sigurnost prometa, uz škole i druge institucije mislmo da je zbilja ovo suvišno. I pitam dakle koliko bi to zapravo i koštalo. Znamo koja je cijena sada pohađanja autoškole i još jedan trošak sigurno tim mladim ljudima koji su većina dakle u tom procesu da im taj, da im taj trošak ne bi bio potreban nego to treba riješiti kroz preventivu, obućavanje dakle, pogotovo kroz kvalitetniji rad autoškola. Što se tiće ovog, ocjene dakle naše ili stava o 0,0 ili 0,5% da ne ponavljam argumente koje su prijašnji dakle klubovi govorili. Mi smo da se ostavi granica od nula granica tolerancije od 0,5% jer smo mišljenja da bi snižavanje te granice na 0,0% zapravo povećao obijm posla i prometnoj policiji i našim sudovima i da bi zapravo došlo do blokade i prometne policije i sudova. Pitanje da li bi oni u današnjim okolnostima mogli preuzeti sve te, sve te slučajeve koji bi im se mogli desiti pogotovo sada u početku kada ljudi još ne bi bili priviknuti na nove odredbe zakona. A neki opet i govore o tome da se ovo moderno 0,08% na mala vrata vodi prohibicija u Hrvatsku. Pozdravili bi dakle donošenje, tj. predlaganje članka 3. koji govori zapravo o preventivi na svim razinama od državnih tijela, tijela jedinica lokalne, područne, regionalne samouprave, pravnih i fizičkih osoba te se sudionika u prometu itdi. Dužni su itd.. No, tu bi predložili da se s obzirom da se spominju pravne, fizičke osobe, spomenuo izričito i roditelje, dakle izričito da budu tu. Dakle, roditelji koji će razvijati dakle svijest o ponašanju u prometu jer smo nažalost svjedoci da roditelji sve češće negativnim primjerom pokazuju svojo9j djeci kako se ne treab ponašati. A isto tako vezano za onaj Prekršajni zaion trebalo bi vidjeti kako i kazniti npr. roditelja koji svojem malodobnom djetetu i kupi i da mu dakle, da vozi skupa i snažna kola, nažalost svjedoci smo da je bilo već dosta takvih nesreća gdje su poginuli ili ta djeca ili su ta djeca postala ubojice gdje su ubila drugu djecu. A isto tako imamo i slučaj npr. od prije 2 tjedna gdje su maloljetnici od 15, 16 godina kupili auto od nepoznate osobe i vozili se s tim autom, doživjeli prometnu nesreću i u toj prometnoj nesreći je poginulo jedno dijete od 16 godina a poslje smo mogli čuti da onaj tko je prodao dakle maljoljetnicima to osobno vozilo dakle da ne može po našem zakonu zapravo biti kažnjen. Još možda nekoliko prijedloga što se kaciga tiče, pozdravljamo uvođenje kaciga što se tiče u vožnji biciklom ali predlažemo da se obaveza limitira do 16 godine života tj. do 16. godine života tj. da kacigama budu zaštićeni oni najugroženiji, dakle to su djeca do 16. godine života. Podaci nam govore da pri padovima s bicikla upravo najčešće u 70, 80% stradava glava. Eto, Klub Libre dakle načelno podržava ovaj Zakon, a o njemu ćemo se na kraju odrediti dakle ovisno o stavu prema našem amandmanu od strane predlagača. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolega. Imamo ispravak netočnog navoda. Zastupnik Pleša izvolite.
Hvala lijepa. Pa kolega Pavlic je rekao: “Na mala vrata u Hrvatskoj se uvodi prohibicija.” To jednostavno nije točno budući da u odredbama ovog Zakona nigdje nema zabrane konzumiranja alkohola već samo zabrane konzumiranja alkohola za vrijeme vožnje, a to je nešto sasvim drugačije od onoga što podrazumijeva riječ prohibicija.
Hvala lijepo. Dodatno objašnjenje ministra. Ministar Mlinarić izvolite.
Evo poštovani zastupniče. Samo nekoliko kratko objašnjenja, a čemu se rukovodio Vlada što se tiče ovog 75 kilovati, jačina motora automobila. Naime prema statističkim podacima upravo automobili veće snage kojima teže upravljaju i stariji vozači su najčešći razlog da se nakon 18. rođendana kupi djetetu takav auto ili mu se da svoj auto koji ima 200 ili 300 konja i koji onda dakako završi ili pokraj ceste ili u stupu ili u drugom vozilu. Drugo, ovaj pratitelj odnosno osoba starija od 25 godina u automobilu je jedan, od 23 sata navečer do 05 ujutro, tu također smo vidjeli da su cijele grupe, četvero, petero djece od 18 godina koji su išli na proslavu 18. rođendana su znali poginuti u noćnim satima kad su se vraćali iz diska i smatramo neophodnim upravo to jedno ograničenje da se to, to vrijeme kada su najčešće prometne nesreće sa mladim ljudima bude jedna osoba ozbiljnija u autu koja će biti eto korektivni faktor da ti ljudi ne, da se ti ljudi ne utrkuju kad se vraćaju iz diska, da ne voze 160, 200 i tako dalje. A što se tiče škole sigurne vožnje. Ona se uvodi u većini zemalja Europe. To nije nikakva posebna duga specijalna škola. To je 8 do 10 sati teoretskih i praktičnih u školi sigurne vožnje gdje se mladi vozači nakon, znači nakon pokusnog, nakon ono što imaju privremenu dozvolu dvije godine, moraju proći da bi, da bi razjasnili još eventualne stvari koje im nisu bile, koje im nisu bile jasne i iza toga to je jedan za, preko subote i nedjelje su obično takve škole se organiziraju, a Ministarstvo unutarnjih poslova će vrlo brzo naći upravo najbolje škole kojima, koje će dobiti tu mogućnost da testiraju, znači nakon tih nekoliko sati teorije i praktične vožnje bio bi test iza kojeg bi vozač onda dobio definitivno vozačku dozvolu. Znači to nije nikako ni veliko materijalno opterećenje niti veliko vremensko ograničenje, a ipak bi se nakon dvije godine vožnje prošlo jedan takav test da bi se onda dobila definitivna vozačka dozvola stalna.
Hvala lijepo. Imamo ispravke netočnih navoda. Zastupnik Arlović izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani gospodine ministre. Ne bih se mogao suglasiti sa vama da to nije nikakva posebna škola kad je u pitanju osposobljavanje za sigurno upravljanje vozila, vozilima u školama, auto školama ili školama sigurne vožnje. Radi se o, zapravo o posebnim školskim centrima sa posebnim uređenim prostorm na kojem se vrši obućavanje vozača u iznenadnim situacijama, u slučaju leda na cesti, vode na cesti, većih krivina i tako dalje. I takvi centri se trebaju osnovati u Republici Hrvatskoj. Ja osobno mislim da bi trebalo poduzeti što prije mjere da se i iz državnog proračuna potpomogne osnivanje takvih centara u većim gradovima i središtima Republike Hrvatske u kojim bi se mogli slati vozači i to ne samo mladi nego i drugi vozači koji povremeno moraju doći u priliku da se zapravo osiguraju za sigurni promet osobito s aspekta osuvremenivanja vozila kojima upravljaju i tehničkih i tehnoloških svojstava koji onima raspolažu.
Kolega Marasović izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani ministre. Ja ne znam jesam li ja dobro razumio, ali mladi vozač može biti od 30 i od 60 godina, a ne od 18. Dakle hoće li ovaj od 60 godina uzeti pratnju od 25 godina? Mene ovdje nešto drugo buni. Zašto je granica 25 godina, šta ta, tih 25 godina znači. Ja mislim da taj pratitelj mora imati određeni broj godina iskustva u vožnji a ne nikakvo ograničenje u smislu starosti.
Dobro. Ovo je bilo ovako na granici ispravka netočnog navoda. Idemo dalje s raspravom. U ime klubova Klub HDZ-a. Kolega Jarnjak i kolega Ivas. U redu, podijeljeno, znači prvo Rade Ivas. Izvolite.
Poštovana potpredsjednice, poštovani ministre, kolegice i kolege zastupnici, ja ću biti vrlo kratak i govorit ću samo nešto o Zakonu o prekršajima. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o preršaju za koji se traži hitno donošenje iz razloga što je Vlada uputila Konačni prijedlog zakona o sigurnosti prometa na cestama, a radi čije je provedbe potrebno izmijeniti neke odredbe važećeg Zakona o prekršajima odnosno precizirati pojedine odredbe u tom Zakonu koje trebaju omogućiti provođenje Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Efikasnim sankcioniranje je najčešći uzrok nesreće kao što je prevelike brzina, nepropisno pretjecanje, konzumiranje alkohola prije vožnje, možemo zaustaviti ovaj trend nesreće na našim cestama, a on kaže da je u prvih 8 mjeseci na hrvatskim cestama bilo preko 53 tisuće prometnih nezgoda u kojima je poginulo preko 300 osoba. Takva crna statistika natjerala je i natjerala sve ... [[Govornik se ne razumije]] a i odgovorne osobe za sigurnost prometa na cestama da pooštre Zakon o sigurnosti prometa. Zakon o prekršajima kao jedinstveni normativni akt koji sadrži materijalno-pravne i protupostupovne odredbe prekršajnog prava donijet je 2002. godine. Materijalno-pravne odredbe propisuju pretpostavke za određivanje prekršaja, izricanje prekršajnih sankcija. Zakon o prekršajima nema poseban dio tako da se opis pojedinih prekršaja nalaze u brojnim zakonima koji uređuju razna područja. Jedan od takvih zakona koji propisuje prekršaj je Zakon o sigurnosti prometa na cestama. Analizirajući razloge koji su doveli do pogoršanja stanja sigurnosti cestovnog prometa ocijenjeno je da je jednim dijelom za takvo stanje utjecao i Zakon o prekršajima. Naime on je kao temeljni prekršajni zakon derogirao čitav niz odredbi važećeg Zakona o sigurnosti prometa na cestama, a koji su se pokazali vrlo učinkovitim u uvođenju prometne discipline sudionika u prometu na cestama. Promjene Zakona o prekršajima su po opsegu vrlo male, ali su zato vrlo značajne i važne za provođenje Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Sigurno da naš Prekršajni zakon ima dosta manjakvosti da ga treba detaljije promjeniti pa i veseli najava jutrašnja naše ministrice da se priprema cijelovita izmjean Zakona o prekršajima. KOji ćemo vjerojatno na jesen raspravljati. NO da bi se predloženi Zakon o sigurosti prometa na cestama mogao kvaliatetno primjeniti primjeniti Vlada je izašla sa ovom kratkom novelom koja sadržava svega 6. članaka. Tako u prfvom članku mijenja članak 30. stavka 1. da propisuje da se novčana kazna ne može biti propisana niti izrečena u iznosu manjeod 300 kuna niti većom od 15, tisuća kuna za fizičke osobe, odnosno manje od 5000 kuna niit većom od 50 000 kuna za pravne osobe. Smatramo daje ovako drastičbno kažnakjvanje onih koji najviše ugrožavaju ljudske živote treba podržati i da je to opravdani prijedlog. Člankom 4. se propisuje dase posebnim zakonom može za određene prekršaje propisati obvezna primjena zaštitne mjere zabrane upravljanjem motornim vozilima te su članku 42. iza stavka 3. dodaje novi stavak kojim se to regulira. Naime u dosadašnjem zakonu to nije bila to je bila fakultatino propisano, to je se nije mogla nije se treba fakultativno. No najveće polemike koje je izazvao je članak 5. Prijedloga zakona o izmjeni dopuni zakona o prekršaju. Naime ovim izmjenama policajac že moći na licu mjesto oduzeti vozačku dozvolu ne više na tri dana nego na 30 dana. Doduše i dosadašnjimk zakonom je bilo moguće da policajac oduzme vozačku dozvolu, ali je bio u obavezi da u roku od 3 dana podnese zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka. I od suda traži produljenje ove mjere. Vlada ovaj svoj priejdlog obrazlaže činjenicom kako se produljuvanjem mjera oduzimanja vozapčke dozvole želi uvesti disciplina za vozače i ostale sudionike u prometu, utjecati na ekonomičnost prekršajnog postupka, koji se treba provioditi brzo i bez odugovlačenja i smanjiti mogućnost zlouporabe prava sudionika u postupku. NO ovdje možemo istaći jednjh primjedbu da će seovim izmjenama omogućiti da policajac bez bez sudskog naloga zapravo oduzme vozačku dozvolu za jedan duži period. Pa moguće je do do završenja prekršajno postupka a to može trajati i godinu dana i više. NO mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice smatramo da se ipak oviom izmjenama i dopunama zakona o prekršajima će se omogćiti efikasnije provođenje ovoga Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Zato će ih klub Hrvatske demokratske zajednice podržati ove izmjene. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I sada ima gospodin zastupnik Ivan Jarnjak. Opristite, gospodine zastupniče ja se ispričavam. Dva ispravka koje ja nisam registirao. To je gospodin Mato Arlović potpredsjednik izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovani kolega i kolegice. Točno je naznačneo između ostaloga da će se doprinjeti i poboljšanju sigurnosti cestovnog prometa i sigurnosti građana imovine u prometu, iako se razrješi pitanje konzumiranja alkohola na drugačiji način i prebrza vožnja i tako dalje. Međtuim ja bih htio podsjetiti da to nije do kraja zapavo točna informacija i da u tom pogledu zakon i o sigurnosti cestovnog prometa i Zakon o izmjenama i dopunama tzakona o prekršajima je manjkav u odnosu na usklađivanje sa dokumetnima europske unije. Naime prema progarmu djelovanja sigurnosti cestovnom prometu iz 93. godine, i promiviranja sigurnosti u cestovnom prometu Europskoj uniju od 97. godine vezano za program 97. 2001. koncept po kkjem se u prvom programu podjela vršila na preventivne dijelove u djelovanju povezano sa čovjekom vozilo i intrastruktom a to je sadašnji predmet izmejne i dopune zakona odnosno novoga zakona, je napušten. I traži se sasvim drugačija koncepcija koja o buhvaća odluke i aktovnosti ljude i promjenjivost infrastrukture i raznovrsnost vozila čak da se ugradi u zakon s aspekta sigurnosti cestovnog prometa i to je manjkavost ovoga zakona. I vjerojatno ćemo neku izmjeni i dopuni novela morati ga dorađivati kada se donose. Ali je svakako bolji neog postojeći zakon i zbog toga ga treba podržati.
Hvala lijepa. Ispravaka netočnog navoda zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepa. Netočan je navod da će se ovim rješenjima smanjiti mogućnost zlouporabe ovlaštenih osoba. Iz jednostavnog razloga zaprav obit iće obrnuto. Jer se s ovim rješenjima ostavlja recimo u konkretnom slučaju policajac može promjeniti dasli će nekoga kazniti sa 500 ili 1500 kuna. Dakle diskreciono pravo je 1000 kuna. S druge strane kadaje policajac morao obaviti dodatnu proceduru oko oduzimanja vozuačke dozvole onda je on procjenjivao dali će uzeti, neće dali to zaslužuje. Sada kada može bez problema oduzeti vozačku dozvolu mislim da će se prostor zlouporaba povećati.
Hvala lijepa. Gospodin Jarnjak u ime kluba HDZa.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, suradnici kolegice i kolege. HDZe će podržati donošenje Zakona o sigurnosti prometa na cestama sa srazloga što je to zakon i motiv i donošenje zakona su izuuzetno humanitarni s jedne strane. A s druge strane korisni i potrebni. D abise stanje u sigurnosti prometa poboljšalo i da bi bilo manje žrtava na našim prometnicama. Prvi zakon koji je donesen 4. prosinca 92. godine stupio je na snagu 30tog dana nakon objave i drugi zakon koji je donesen 31. svibnja 96. godine a stupio je na snagu 1. srpnja 96. godine, iamo sam tu čast da sam oba ta dva zakona branio pred tadašnjim sazivima Hrvatskog saboar ia uvijek je bila ista problematika i uvijek je bio isti cilj, i uvijek su se pokušala naći optimalna rješenja kojima bi se smanjilo to zlo na Hrvatskim cestama. Počeo sam time zbog toga što je sad prijedlog da ovaj Zakon stupi na snagu danom objavljivanja. MOžda čisto da razmisli Vlada dali danom objavljivanaj ili ostaviti mjesec dana kao što smo tada ostavljali mjesec dana, a ti mjesec dana se iskoristilo za pripremu za primjenu zakona. To znači donošenje onih podzakonskih akta i propisa koji trebaju biti, a s druge strane upozoranje vozačima tih mjesec dana kada se azustavi na cesti kaže mu se po novom zakonu bracek t ibi bil kažnjen toliko i tolko. Ili od j1. 9. bit će kažnjen toliko i toliko. To se pokazalo bilo izuzetno dobro, i kod ljudi je dobro to prihvaćeno bilo a s druge strane smo i policajce odnosno službenike ovlaštene službene osobe, pripremili jer je i to potrebno da se priuče da se i oni pripreme na novi zakon. S obzirom daje ovaj zakon donešen po hitnom postupku, da te odredbe koje su sada donešene i donjet ćemo ih su različite od onoga što je bilo sada, ne bi bilo loše razmisliti oko toga. I drugu stvar oko donošenja i jednoga i toga drugoga zakona, moram reći da su ti zakoni bili donešeni jednoglasno u Hrvatskom saboru, pa predlažem da i ovaj puta postignemo konsenzus, s obzirom na motive o kojima je riječ. Znate kada bi pitali one koji nose bolne posljedice prometnih nesreća, o ovom zakonu, a često sam imao prilike sa njima razgovarati onda bi oni predložili puno rigoroznije mjere. Puno rigoroznije kazne. Ali i ono što je za nepoštivanja propisa sigurnosti prometa na cestama i to ne iz zločestoće nego iz dobre namjere. Kada bi se moglo vratiti vrijeme natrag da ti ljudi nisu doživjeli tu nesreću, a imaju to iskustvo, budite sigurni nikada ne bi ugrozili nikoga, ni sebe ni nikog drugog u prometu. Ali pogledajte čime mi u Hrvatskoj raspolažemo. 4 milijuna i 500 tisuća otprilike, stanovnika, 2003. godine imali smo milijun i 964 tisuće 406 vozača. Vozača. Imali smo milijun i 677 tisuća vozila na motorni pogon, ali imali smi 92 tisuće i 102 nesreće prometne. Imali smo teško ozlijeđenih 26 tisuća i 153. Ukupno ozlijeđenih 26 tisuća, teško ozlijeđenih 4 tisuće i 800, lako ozlijeđenih 21 tisuću, a poginulih 701. Ima jedan interesantan podatak na koji vas želim upozoriti koji se bavite time, da pogledate teške ozljede. Trebalo bi vidjeti analitičari koji se bave tom strukom, šta se to događa. 96. je bilo 16.182 ukupno ozlijeđene osobe, od toga 4.736 teško ozlijeđenih. 2003. 26 tisuća, dakle 10 tisuća više prometnih nezgoda, 4.878 teško ozlijeđenih. Vrlo interesantan podatak da je on konstantan kada je u pitanju broj teških ozljeda. Dakle 701 poginut, ukupno nešto oko 11 tisuća znači za ovih od kad Hrvatska postoji. Ne bih više o tim podacima, ali ovo što sam rekao tih podataka, to su podaci koji opravdavaju donošenje ovog zakona. Za ovaj zakon u javnosti izuzetno vlada veliki interes, a to je normalno jer smo svi sudionici prometa, da li vozači, suvozači, putnici ili pješaci. Svi. U ovom ili onom obliku uvijek se pojavljujemo kao sudionici prometa. Neki su ovdje govorili i 96., i 92. pa i danas otprilike znam već tko će reći u ovom Saboru da su kazne previsoke. Kazne nisu porez. Kazne nisu porez. To nije nešto što ti moraš dat bez obzira što se dogodilo. Kazna je posljedica nečega čime si ti u prometu ugrozio sebe, ali ne samo sebe nego i sve druge sudionike u prometu oko sebe. Prema tome kazna je represivna mjera koja te upozorava da bracek to ne činiš na cesti jer time ne ugrožavaš samo sebe nego i one druge. Zakon ovaj ima i preventivne i represivne mjere i to je dobro i mislim da bez prevencije nema rješenja ovog problema. Međutim, htio bih reći, prevencija mora početi u autoškolama. Mi u autoškolama uz vještinu vožnje moramo ljude učiniti tolerantnosti i snošljivosti na cesti. To je najjeftiniji način, a najveća rezerva za poboljšanja uvjeta prometnoga. Tolerancija međusobna ne košta na cesti ništa, a ona u najvećoj mjeri, o njoj ovisi stvarno stanje sigurnosti na cestama. Ja ću nešto reći oko tih malo povezano s tim, da li 0,5, 0,3, 0,0. Ja vam bum rekal da se više bojim onoga u jutro kada sjednem za volan pa u toj gužvi vidim čovjeka koji samo gleda kome bi prigovorio zašto vozi ovako, zašto se njemu ne prilagođavaju, zašto ga je zaobišao, zašto mu je preuzeo promet, upravo ti netolerantni. Tih me je puno više strah u prometu nego onaj tko sebe zna kontrolirati i dozirati da veli bracek mogu popit do 0,5 ali ne više. Taj se zna kontrolirati. Taj se zna dozirati. Po mom mišljenju je manja opasnost od ovoga kome kada uzmeš slučajno na ovaj ili onaj način prednost pa onda on kao da je to njegovo osobno pravo, osobna imovina, kao da si ti njemu s time skinuo ponos, doživljava to osobno iako osoba koja mu je to učinila sudionik u prometu niti ga je videl, a niti ga možda ikada u životu i bude videl. Tako da mi se nekak čini da bi taj 0,0 mi se baš bum rekel ne sviđa, s obzirom da smo mi u klubu, to govorim sada osobno, smo mi u klubu HDZ-a dobili slobodu da o tome na neki način progovorio pa sam ja smatrao za potrebnim da to i velim. Gospodine potpredsjedniče molim vas da stišate ovaj žamor. Braceki dosta. Kad je … Mogu sad ja malo još? Kad je u pitanju odredbe ovog zakona, onda i sigurnost prometa na cestama i prevencija, prava prevencija, ozbiljna prevencija je prije svega svaki sudionik prometa sam za sebe, ali je onda i provođenje zakona. Mi smo imali ako gledate statistiku, 96. kada smo donijeli zakon koji je bi rigorozniji od onoga 92. smo imali tada pad i nesreća i poginulih na cestama do 2002. godine, do 2003. godine. Tada je donesen Zakon o prekršajima koji je poremetio taj ritam i 2003. smo imali povećanje, 2004. taj trend je nastavljen. I kada bi danas u potpunosti primijenili zakon iz 96. rigorozno, tvrdo, svakodnevno, ne bi bilo porasta i ne bi bili ovakvi pokazatelji. Same zakonske odredbe će pripomoći u tzv. prvom šoku i strahu od kazni i represije, ali dugoročno jedino je tvrda primjena, primjena tih zakonskih odredbi. Zašto u drugim zemljama se pridržavamo Zakona o sigurnosti prometa na cestama i to vrlo vrlo rigorozno se pridržavamo? Zbog toga što smo svjesni da je stalni nadzor primjene tih zakonskih odredba na cestama. To moramo i mi postići. Mi to moramo postići. I na kraju, ovaj Zakon je kompatibilan i to je izuzetno bitno sa Zakonima o sigurnosti prometa na cestama zemalja iz kojih dolazi nama najveći broj turista. I to je izuzetno bitno jer kod nas u Hrvatsku preko 90% turista dolazi vozilom. I bitno je da tada ti ljudi ne nailaze na blokade i promjene koje neće moć shvatiti. I to je dobro jer tada su i ti sudionici u prometu, ali i mi domaći sigurniji. ... [[Govornik se ne razumije.]] ja sam to reko svoje mišljenje. Prema tome, podržavamo donošenje ovog Zakona, podržavamo motive donošenja ovog Zakona. Podržavamo da se taj Zakon zaista i primjenjuje i da na našim cestama i u našim obiteljima bude puno, puno manje žalosti nek je bilo do sad. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo 5 ispravaka netočnog navoda. Prvi se javio gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa. Dva navoda kolege Jarnjaka bi želio ispraviti. Prvo, rekao je da su motivi predlaganja ovog Zakona humanitarni. Nisam našao nijednu odredbu u humanitarnoj djelatnosti prometne policije ili sudionika u prometu. Možda humani da, ali humanitarni ne. I drugo, iznoseći podatka, podsjećajući podatke o broju motornih vozila 2003. milijun i 600. Broj nesreća, teško ozlijeđenih 4 tisuće 800. Broj poginulih 701. I uspoređivši sa 96., dakle, kad je bilo svega milijun vozila, a broj teško ozlijeđenih, a broj poginulih veći došao je do zaključka i tvrdnje da je zato potreban ovaj Zakon. Ovi podaci zapravo dokazuju da očito postoji rizična skupina vozača koja ne ovisi o povećanju broja vozača i motornih vozila na cestama, da su oni zadana veličina i ovaj Zakon polazi od toga da su to oni do 0,5. Što očito nije točno, a i sam kolega Jarnjak je rekao da se s tim ne slaže. I drugo, koliko je modernizacija voznog parka utjecala na sigurnost u prometu i ovo pokazuje. A ova modernizacija voznog parka je i onaj vanjski dug, zaduženje kaj smo ostavili sadašnjoj Vladi.
Gospodine Lesar, čitavo vrijeme ste iznosili svoje polemičke mišljenja, a nikakvog ispravka nije bilo. Ali kako je to ovdje praksa, onda ja sam dužan samo to ovako napomenuti. Gospodin Miroslav Korenika.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. U svom nadahnutom izlaganju gospodin Jarnjak je rekao kako kazne nisu visoke. Da nije govorio u ime Kluba ja bi se s njim složio, međutim, ja ga podsjećam da upravo, imali smo dva čitanja u prošlom sazivu Sabora o izmjenama i dopunama ovog Zakona kad je upravo Klub HDZ-a tvrdio kako kazne jesu previsoke. Ja se slažem da kazne jesu visoke, ali služe za zaštitu svih sudionika u prometu. To je prvi ispravak netočnog navoda. A drugi, ovaj Zakon je samo djelomično kompatibilan sa zakonima u drugim državama odakle nam dolazi jedan dio turista. Primjerice, u Italiji sasvim sigurno nisu obvezna upaljena svjetla tijekom dnevne vožnje. Slično je i u Njemačkoj, slično je i u Austriji. Hvala lijepa.
Također je moglo se u raspravi ovo sve iznijet. Gospodin Šime Lučin, izvolite.
Hvala lijepo. Pa netočan je navod da prevencija počima u autoškolama i školama. Prevencija zapravo počima u predškolskoj dobi što su pokazala stručna istraživanja. U Zagrebu ima nekoliko vrtića, posebno bi izdvojio jednog gdje, zapravo bi se usudio kazati, da djeca bolje poznaju propise nego odrasli sudionici u prometu. Ja dapače mislim da prevencija počima u obitelji i zato mi nije jasno jedno nelogično rješenje u ovom Zakonu, a o tome sam nešto govorio. Nije mi jasno da se minimalnom kaznom kažnjavaju roditelji, odnosno starije osobe koje voze djecu do 5, odnosno 12 godina, da li na prvom sicu, da li ne u sicu predviđenom za malu djecu. Dakle, manje nego ako se ne vežete pojasom. Koliko, bilo koliko roditelji vozili pažljivo tu djecu ili netko drugi mogućnost nesreće postoji. Dakle, da mislim da te odnose treba promijenit. Ako 500 kuna za pojas ili 700 za kacigu, a recimo 300 za dijete.
Još jedan ispravak, poštovani zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega Jarnjak, uvaženi zastupnik u ime Kluba HDZ-a braneći Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti na cestama ustvrdio je i doveo mene u sumnju u nesklad između predlagatelja Vlade i Kluba HDZ-a da je najvažnija tolerancija i snošljivost u prometu.
Što je netočni navod?
Dakle, netočno je u izlaganju i tvrdnja da je najvažnija tolerancija i snošljivost u prometu, a uvoditi u zakon izmjenama i dopunama apsolutno represivne mjere. Da li je snošljivost i tolerancija ili represivne mjere važne, to bi zaista trebao Klub HDZ-a uskladit sa Vladom. ... [[Upadica se ne čuje.]] Pa nemojte psovat, odgovorite mi, ili dajte mi opomenu predsjedniče. Nemojte psovat.
Neću vam davati opomenu nego ćemo ...
Dakle, ja mislim da je uvaženi ...
... promijeniti Poslovnik.
Ja mislim da je uvaženi kolega netočno tvrdio da je u prometu najvažnija tolerancija ...
Dobro, to smo čuli, to već ponavljate sad drugi puta.
Da.
Da je netočno ustvrdio da je najvažnija tolerancija, a vi kažete da je to netočno. Ok, u redu. Hvala lijepa.
Molim lijepo.
Klub zastupnika SDSS-a, poštovani zastupnik Ratko Gajica.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre. S obzirom na posljedice koje imamo u prometu ili koje, čiji smo svjedoci, ja izražavam mišljenje i svoje u ime Kluba da je to dovoljan razlog da se u ove promjene ide i to je svakako dovoljan razlog da se podupru glavna rješenja koja ovaj novi Zakon, odnosno zakoni nude, odnosno rješenja koja se u Zakon ugrađuju. Ja ću ovdje istaći nekoliko ekstremnih situacija koje mi se čine važnim i kao razlog zašto se podiže represija i kao upozorenje da se sve to ima u vidu kad se i ocjenjuje Zakon i predviđa efikasnost u njegovom provođenju. Prva stvar koja mi se čini da spada u ovu kategoriju ekstremnih situacija, to je ovo zloupotreba brzine. E sad, zloupotreba brzine ili je na javnoj cesti ili je u naseljenim mjestima. Ili se to radi iz bahatosti ili se to radi iz omalovažavanja propisa. Ja sam apsolutno za to da se ovdje mora podići represija, odnosno utvrditi ili pojačati sankcija da se ovo ne radi. Ali ja hoću upozoriti još jednu stvar. Neće samo sankcija biti dovoljna da bi se ovdje postigao rezultat, naprosto ja mislim da mehanizam cijeli mora ovdje odigrati svoju ulogu. Ja mislim na sljedeću stvar, kod upotrebe brzine u naseljima, kod recimo motocikla čini mi se da ljudi u policiji uglavnom znaju o kojim se osobama radi, o kojim se situacijama radi nekada i o kojem se vremenu radi. Prema tome, kada znamo tu detekciju i kada znamo o kome se radi onda treba naprosto odgovoriti ciljano, pokupiti te vozače, kazniti ih, ja sam čuo čak i jedan simpatičan prijedlog koji vjerojatno ne može biti ovdje ugrađen, a taj je uzmite nekome vozilo i nemojte ga mu vratiti dok ne plati kaznu. To vjerojatno nije moguće i nema vjerojatno ni potpuno smisla ali ideja o tome da se neki urazume svakako ima smisla. Druga stvar koja mi se čini da je ekstremna situacija a proizvodi ove posljedice o kojima mi pričamo to su ovi prometni čepovi. Ja ću ukazati na jednoj ilustraciji koja se odnosi na relaciju Karlovac – Slunj. Vi tu imate 50-tak kilometara gdje se formiraju čepovi koje pojačavju nekoliko šlepera i onda imate u koloni vozače kojima se podiže nervoza do gornje granice i onda iskoče iz kolone i uliječu i nevolju i svoju i drugih ljudi. Naravno da su ti ljudi tu pogriješili ili na brzini ili na pretjecanju tamo gdje ne treba ili na nekoj drugoj radnji, ali ja opet tu ukazujem na djelovanje policije odnosno mehanizam koji možda u tome može pomoći. Umjesto da policija bude na neki način operativno aktivna na toj relaciji i u tom prometu i isčupa nekakvoga šlepera da se vožnja rastereti ili zaustavi nekog drznika pa da ga onda specijalno tretira. Policija čeka u zasjedi i čeka da ja naletim i da platim kaznu to jeste pravedno, ali to u ovoj situaciji s obzirom na okolnosti koje imamo na trasi na kojoj nema prostora, na kojoj nema trećeg preticajnog traka na kojoj nema postora da se možete skloniti, zapravo opće okolnosti pokazuju da nisu samo u tome vozači krivi. Treća ekstremna situacija je jurnjava na otvorenoj cesti, ja ću biti malo nepristojan pa ću reći, a možda i nisam da se tu više manje radi o skorojevićima sa jakim autima. To stvarno treba drastično kažnjavati, to ne mogu reći da policija zna tko je taj kao što zna u naselju ali ako je pojačana represija ili izuzetno pojačana represija iz ovog Zakona igdje primjerena na ovom mjestu čini mi se da je vrlo primjerena. Četvrta ekstremna situacija odnosi se na ovo piće, meni je simpatično ovaj prijedlog od 0,0 ali ja mislim da 0,5 nije ekstremna situacija, ja bih se založio da se to 0,0 otpusti, naravno ne preko 0,5 gdje ćemo se zaustaviti ja ovog trenutka ne bih se opredijelio ali ja mislim da 0,0 koliko god bilo simpatično treba u ovom prijedlogu promijeniti. Još ću jednu stvar reći koja nije ekstremna situacija, koja vjerojatno i ne spada u sadržaj ovoga Zakona ali po mom dojmu utječe na ponašanje vozača, to su znakovi koji su pokraj ceste postavili ljudi, rodbina poginulih u saobraćajnim nezgodama. Ja imam apsolutno uvažavanje i pijetet za taj čin i za ponašanje familije koja je to učinila ali prvi zaključak mi je da se broj tih znakova uz prometnice povećava i da oni u velikoj mjeri izazivaju pozornost i utječu i na pažnju i ponašanje vozača i ako smijem reći to bi zapravo to ne bi trebalo stajati na tom mjestu. Ponavljam uz sav pijetet prema poginulima i uz sav osjećaj rodbine koja je to postavila. Kada bih ja sve ovo svodio na zaključak onda bih mogao reći sljedeće, prvo represija odnosno pojačane sankcije u svim oblicima koje daje ovaj Zakon treba podržati uz neke detalje koje mogu ovdje iskrastilizirati svojim raspravama ali treba podržati kao nužnu mjeru da se ljudi koji ne poštuju Zakon urazume. Druga stvar policija kao sudionik u prometu, kao bitan sudionik u prometu koji može ako mogu tako reći u prometu garnirati neke odnose u jednom trenutku, ne bi trebalo da sada iskoristi priliku pa da svoje diskreciono pravo iskorištava na ekstreman način, zbog niza situacija koje u prometu uvjetuju i vožnju i ponašanje ne samo vozača nego i svih drugih okolnosti, ja se zalažem za ovo što je kolega Jarnjak malo prije rekao vjerojatno bi trebalo dogovoriti se da primjena Zakona ide s određenom odgodom 30 dana kao neku vrstu psihološke i edukativne pripreme što bi također bilo od koristi. Ja, neću naravno ministru držati lekciju u toj stvari ali o pojedinačnom ponašanju policajca do onog trenutka da li je njegova ideja da bude u zasjedi pa čeka tko će naići ili može biti da svoju ulogu vidi kao operativnog sudionika u prometu koji će proći određenom relacijom samo da se vidi policijsko vozilo i ljudi će odmah pritisnuti malo kočnice. Dakle, u tim relacijama policija se može postaviti ovako ili onako i ja sam za to da se rigorozno kažnjavaju oni za koje je takva kazna zrela ali sam za to da policija bude zajedno s nama vozačima na nekim relacijama, uopće u prometu i kao savjetnik i onaj koji upozorava, pa i onaj koji prijeti i naravno konačno koji uzima novce. Ja stara je naravno priča, ako ćemo se postaviti strogo onda će ... od Splita do Zagreba morati voziti 8 sati, a priznat ćete to je također neracionalno. Jel vozi 8 sati? Onda ću se ja s njim voziti ako me primi. Ja ću zaključiti na sljedeći način mi u Klubu smo apsolutno za to da se ovaj Zakon podrži naročito zbog ove ideje da se ljudi koji se nerazumno ponašaju konačno u razume. Zato smo da se ostavi neki prostor oko toga startamo tada i tada. Moje osobno mišljenje je ovo oko 0,5. Ja mislim da to nije tako opasno. i naročito tipujem na ovo da Ministarstvo unutarnjih poslova prihvati svoju ulogu u reći ću u većoj mjeri svoju ulogu prijatelja u prometu, za one koji zaslužuju prijateljstvo. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Korenika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Gajica je netočno rekao da iz njegovog iskustva na cesti D2 policija samo vreba u zasjedi, a da ne isključuje tegljače iz prometa kada koče promet. Moram reći iz osobnoga iskustva da sam na toj cesti nekoliko puta bio i osobno prisutan u koloni kada je policija isključivala takva vozila iz prometa, to je jedno. A i drugo, policija i u prometu kontrolira brzinu, znači sa uređajima Travimo, što se vidi znači da ipak nešto radi u prometu. Možemo reći da nije dovoljno, ali sasvim sigurno potreban je veći napor da to bude kvalitetnije i bolje.
Hvala. Poštovana zastupnica Vesna Škulić.
Hvala. Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolege i kolegice zastupnici. Dok mi raspravljamo o ovom Zakonu i trudimo se javnosti objasniti sve prednosti i mane ovog Zakona, sigurnosti prometa u cestama, neki od vas u ovoj sabornici danas bi trebali dobiti prekršajne kazne. i to zbog krivog parkiranja ovdje oko zgrade Sabora. Dakle, ne samo da ste se parkirali na pločnik i time onemogućili kretanje, ne samo meni, nego djeci u dječijim kolicima, slijepim osobama i teško pokretnim osobama. Također neki bi od vas, također bi trebali dobiti i prekršajne kazne zbog zloupotrebe znaka pristupačnosti. Zbog toga što ste se parkirali, a hvala Bogu vidim dosta ste u dobroj formi parkirali ste se na mjesto za osobe s invaliditetom. Dakle, gospodine ministre imate posla. Premijer Sanader je danas između ostalog rekao da moramo poslati snažnu poruku prihvaćanjem ovog zakona. Nažalost, moram konstatirati da mi sa našom kulturom ponašanja u prometu, dakle što se tiče parkiranja šaljemo suprotnu poruku. Ja se nadam da će naše sljedeće poruke biti na jedan određeni način da ćemo ih mi pozivitno artikulirati prema javnosti. Sada da se vratim na temu, iako je i krivo parkiranje tema. Već smo čuli zastrašujuće podatke o broju poginulih. Valja napomenuti da u rehabilitacijskim centrima godišnje leži 150 osoba s težim oštećenjem glave, odnosno koji se nalaze u stanju kome, onima sretnima rehabilitacija traje 4 do 5 mjeseci. U većini slučajeva ostane trajni invaliditet. Govorim o osobama stradalim u prometnim nesrećama i koje se nalaze na rehabilitaciji u Krapinskim toplicama. Također svake godine u Hrvatskoj se dogodi stotinjak ozljeda kralježnice koji za posljedicu imaju paraplegiju i tetraplegiju, nepokretnost i težu nepokretnost. A 44% dogodi se u prometnim nesrećama. To je dugotrajna i skupocijena rehabilitacija. A da ne kažem da je to preokret u jednoj sekundi života, da od jedne zdrave normalne osobe postane osoba koja će trajno ovisiti o pomoći druge osobe. Također, tu uključujem i članove obitelji koji ne samo što se skrbe o osobama koje steknu trajni invaliditet, nego prolaze jednu agoniju. Mišljenja sam da u ovom zakonu, da se premalo govori o prevenciji i edukaciji vozača. Inače kod nas se malo govori o edukaciji na svim nivoima. Više manje o kulturi u prometu govori se i educira u pilot projektima, o čemu je govorio i kolega Lučin koji rijetko kada sažive u praksi. Samo kazne i zabrane bez edukacije neće bitno promijeniti situaciju. Jedan apsurd. Da ja kojim slučajem sada želim koristiti elektromotorna kolica, trebala bi ići na psihotest. Međutim, što je sa vozačima mladim vozačima koji idu polagati vozački ispit, ja nisam polagala vozački ispit, pa čini mi se da ne trebaju prolaziti psihotest. Danas razgovaramo, danas zagovaramo drastične kazne primjenom ovog zakona. Koliko smo dosljedni u primjeni Zakona koji također imaju novčane sankcije? Kod nas je u primjeni zakon zabrane prodavanja alkohola i duhanskih proizvoda maloljetnicima. Dakle, obzirom da ovdje zagovaramo 0,0%, ne bi li ulazilo u analizu da li je to potrebno, koliko je potrebno, jer o tome struka najvjerojatnije zna najbolje. Međutim, ja sam sama išla u jedno malo istraživanje povodom, dakle koliko je kod nas zabrana kazna, koliko to sve ima skupa smisla, pa sam izabrala svoje male susjede i zajedno s njima išla kupovati alkoholne proizvode. i vjerovali ili ne, niti jedan prodavač nije pitao malodobnika koliko ima godina. A uzela sam uzorak djece od 5 do 17 godina. Dakle, moglo se vidjeti da su to djeca. I nikad, i ne znam da li je uopće itko odgovarao u ovoj zemlji za to što se alkohol prodaje malodobnicima? Pitam se da li će ovaj zakon biti pravičan, da li ćemo biti svi jednaki pred zakonom? Nažalost, za takvu sumnju imam i osnovanu jedan primjer iz života kad sam srela mladu ženu u invalidskim kolicima visoka padriplegija, dakle oduzetost kompletnog tijela koja je bila vrhunska sportašica, stradala je u prometnoj nesreći koju nije izazvala, počinitelj, dakle onaj koji je izazvao prometnu nesreću nije bio kažnjen, zbog toga što mu je otac bio visoki pozicioniran. Sada bi nešto malo i o svijetlijim temama. Ovaj zakon donosi i neke dobre stvari što se tiče nas samih osoba s invaliditetom, to je o znaku pristupačnosti koji je toliko zloupotrebljavan, dakle, svi imaju taj znak. Svakako je važno da se taj znak izdaje na jednom mjestu, da ga je nemoguće, dakle da on pripada osobi ne vozilu. Dakle, u svakom slučaju to je pozitivno. i na kraju želim stvarno biti, ne želim stvarno biti pesimista, već želim vjerovati da će ovaj zakon s kvalitetnim amandmanima, bar donekle pojačati sigurnost na našim cestama.
Hvala lijepa. Pozivam odgovorne službe ukoliko na parkiralištima oko sabornice ima parkiranih auta na mjestima označenim za invalide ili druge nepropisno parkirana vozila da ih odgovarajuće službe odmah paucima ili na drugi način uklone. Poštovani zastupnik Drago Prgomet.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Ja ću na kratak svoj osvrt na ovaj zakon početi jednom uzrečicom ili jednim pitanjem koji vjerujem i vama poznat, a ona glasi ovako: "da li možda znate koji je glazbeni instrument učinio najveći pomak u ljudskoj civilizaciji". Onda zločesti kažu "policijska zviždaljka". Očigledno je dobrim dijelom i predlagatelj ovog zakona ovo imao na umu predlažući ovako restriktivan zakon. No, s druge strane shvačajući alarmantnost situacije koja je izražena, netko je već i spomenuo to i u pismu kardinala Bozanića, a da potsjetim da je kolegica Brnardić prije dva mjeseca poslala saborsko pitanje vezano za ovaj problem, doista se postavlja pitanje, da li u ovom trenutku, a s te strane i pohvaljujem Vladu je i bilo druge mogućnosti, nego predložiti zakon s ovakvim mjerama. Gubiti od prometnih nezgoda za društvo su golemi, oni danas po nekim proračunima iznose od 1 do 2% bruto nacionalnog dohotka i procijenjuje se da će u 2020. godini, dakle samo za nekakvih 15-tak godina glede smrtnosti promet biti na trećem mjestu po uzroku sa gotovo milijun usmrćenih ljudi svake godine. Kako to zvuči u odnosu na prije 100 godina, kada je registrirana prva prometna nezgoda pa je u tom trenutku mrtvozornik koji je svjedočio toj nesreći rekao, ovo se više ikad ne smije dogoditi. Svjetska zdravstvena organizacija je prepoznala ovaj problem i ovogodišnji svjetski dan koji se slavi inače 7. travnja bio je prilika da se svjetska pažnja usmjeri na ovaj kritični i rapidno rastući javno zdravstveni problemi. Izabrani slogan Svjetske zdravstvene organizacije ove godine bio je "sigurnost na cestama nije slučajnost" odajući nam time važnu istinu i razlog za nadu. Prometne nesreće mogu se izbjeći ako su prepoznate kao važan javno zdravstveni problem i ako vlade i u drugim zemljama poduzmu potrebite akcije za njihovu prevenciju. Svakako da postoji nz načina kako smanjiti broj prometnih nesreća. Jedan od ovih sigurno je i danas predloženi zakon. Postoje neki koji su malo neobični. Ja ću navesti samo primjer jedne države koja je administrativno smanjila broj smrtno stradalih u prometnim nesrećama tako da je s popisa smrtno stradalih izbacila sve one koji nisu stradali na državnim cestama. Dakle, sigurno na takav način neće se dobro učiniti niti ljudima niti državi, međutim činjenica je jedno da najuspješnije zemlje, ekonomski najrazvijenije imaju i najmanji broj poginulih na stotinu tisuća štoje obično nekakvo mjerilo i da su se u mjere spriječavanja broja poginulih uključile i vlast i civilne službe, i industrija. Naravno, takve mjere moraju biti dobro planirane i ne treba očekivati spektakularan rezultat. Ja ću navesti jedan primjer da je zahvaljujući nizu mjera u Sjedinjenim Američkim Državama prošle godine porastao broj vezanih sudionika u prometu odnosno korisnika sigurnosnog pojasa za svega 2%, međutim to je u konačnici značilo preko 5 stotina spašenih osoba. Na koncu, nekoliko primjera koji su tipično naši. Pa primjer jedan evo kolegica Škulić je već navela doista da li nam treba primjedba za nepropisano parkiranje, pogotovo parkiranje na mjestima koja su za invalidne osobe pa se i sami upitajmo koliko je jutros državnih dužnosnika nas saborskih zastupnika policajaca vezalo sigurnosni pojas. I primjer dva, igrajući se malo istraživačkog novinarstva jučer otprilike u pola sada na zelenom valu prošlo je 28 motociklista. Od njih je 13 imalo kacigu. Ako tome pridodamo i one koji su imali nekakve šeširiće, kape to je još uvijek manje od 50% motociklista sa zaštitnom kacigom. Prije tri tjedna imao sam prilike biti na jednom kongresu u Rimu o gradu o čijoj prometnoj kulturi mi, budimo pošteni, imamo prilično stereotipno razmišljanje, u gradu u kojem je promet motociklima vrlo popularan i u gradu u kojem nisam slovima ni brojkom vidio niti jednog motociklistu bez kacige. I primjer broj tri uz ispriku obitelji koja će biti apostrofirana u njemu. Naime, on je toliko težak i možda najbolje govori o silnoj problematici s kojom se susreće svaki sudionik u prometu a vjerujem da ga se sjećate dobro da prije nekakvih mjesec i pol jedan šezdesetogodišnjak poginuo u prometnoj nesreći s dvojicom svojih unuka a treći unuk je u kritičnom stanju. Taj isti čovjek je u proteklih šest godina napravio 155 prometnih prekršaja, 63 puta mu je bila oduzeta vozačka dozvola, 7 puta je dulje vrijeme ostao bez vozačke dozvole jer je skupio deset kaznenih bodova. Tri tjedna prije pogibije policija ga je zaustavila noću jer je vozio neispravan automobil pod utjecajem alkohola pa je uhićen dok se nije otrijeznio. Mislim da ovdje staje svaka pamet, ovdje se čovjek ne pita tko je kriv nego tko nije kriv, od obitelji koja je dopustila da se djeca voze s takvom osobom, od zajednice zbog pasivnog promatranja, od zakonodavca, od policajca koji su se pretvorili u statističare ispisujući uredno prekršajne prijave, od sudaca itd., itd. Pa postavljam na koncu sebi i vama pitanje da li će sam zakon svojim restriktivnim mjerama dovesti do pada odnosno do porasta sigurnosti u prometu. Teško sve dok oni koji bi trebali biti primjerom to doista ne postanu, sve dok evo već spomenuti motociklisti budu doživljavali kacigu kao nepotrebni modni detalj, sve dok okolina i zajednica bude prekršitelje tolerirala kao nešto sasvim normalno ili još gore kao male lokalne junake. No, opravdano je postaviti pitanje da li samo vozači trebaju odgovarati. Koliko su i da li uopće odgovaraju za propuste oni koji projektiraju, grade ceste, održavaju ceste, one čiji šahtovi lete kroz netom otvorene tunele, oni koji proizvode i održavaju vozila. Ovo govorim iz razloga navodeći jedan primjer kojeg sam imao prilike pročitati a naveo ga je profesor ... [[Govornik se ne razumije.]] iz Fakulteta za prometne znanosti kako je u razdoblju od četiri godine od 1992. do 1996. sanirano šest opasnih mjesta na kojima je ginulo u prosjeku 12 osoba godišnje. Nakon toga na tim mjestima je gotovo nestalo smrtnih slučajeva a broj nesreća se smanjio za oko 90%. Treba shvatiti da bi u ovakvim slučajevima sankcioniranja izravnih ili neizravnih sudionika u ovim događanjima imalo efekta na postizanje veće sigurnosti prometa a ne samo sankcioniranjem vozača. Na koncu samo nekoliko rješenja ovog zakona koje smatram osobno istaći a predstavljaju sve veći problem. ... [[Govornik se ne razumije.]] se zabrani korištenja mobitela tijekom vožnje našao sam jedan zanimljiv podatak da skoro 50% ljudi telefonira tijekom vožnje a skoro 20% šalje SMS poruke, dakle ne samo da voze nego i ... [[Govornik se ne razumije.]] usput. Također bitna odredba da vozači neće smjeti voziti, mladi vozači sami nego uz pratnju u najkritičnijim vremenskim razdobljima što mislim da je kako dobrobit za mlade ali i za duševno mirnije noći i noćne sate roditelja koji ih ispraćaju van. Nesreća u prometu biti će uvijek ali ih se može znanto smanjiti i po broju i po posljedicama. Kako? Trajnom edukacijom od najranije mladosti do duboke starosti, stvaranjem etičkih i kulturnih navika što je dužnost i roditelja i prosvjete neovisno o prometu, podizanjem općeg životnog standarda. Sada mi se čini da se o svemu tome mnogo više govori nego što se doista i ispoštuje. I ovaj zakon iako ponavljam vrlo je restriktivan vjerujem kojeg ću prihvatiti vjerujem da je jedan od elemenata u nastojanju Vlade o stvaranju sigurnosti na cestama kako građanima Republike Hrvatske tako i njihovim gostima. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Ruža Tomašić.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine ministre, kolegice i kolege! Ne znam da li se ovaj konačni prijedlog zakona o sigurnosni na cestama donosi radi usklađivanja zakona sa Europskom unijom, radi katastrofalnog stanja na cestama ili jednostavno radi punjenja državnog proračuna. Ako je radi usklađivanja zakona sa Europskom unijom onda moram napomenuti da nam nisu usklađene ni prometnice, ni vozila pa ni plaće. Ako se zakon donosi radi katastrofalnog stanja na cestama bojim se da se to na ovaj način neće riješiti a ako je radi punjenja državnog proračuna onda je to druga stvar. Onda je nerealno očekivati kako će restriktivan zakon riješiti problem sigurnosti prometa. Na papiru to može biti idealno, ali pitanje je ako se donese ovakav zakon kako će izgledati naše prometnice i kako ćemo se svi na njima ponašati. Pokušaj potroženja zakona bio je predložen u mandatu i prošle Vlade ali nije prošao. Između ostalog je i današnji predlagatelj zakona tj. HDZ imao bitne primjedbe na sličan tekst prijedloga zakona kakav se sada predlaže. Zapravo nije to iznimka već i pravilo i ne samo kod nas. Jedno se zagovara kada si oporba a drugo kada si vlast. No, sada zakon predlaže MUP tj. policija koji traće veće ovlasti i veće kazne a i medijska kampanja koja prikazuje katastrofalno stanje u prometu traje već duže vrijeme. Postavlja se pitanje ima li dovoljno argumenata u prilog zahtjevu policije za povećanjem kazni i to drastično. Ako je motiv predlagatelja učiniti sve kako bi se podigla razina sigurnosti onda prijedlog treba podržati ali drastično povećanje novčanih kazni u prijedlogu pokazuje kako postoji i drugi tj. fiskalni motivi predlagatelja. Novac o povećanju kazni već je uvršten u prihod proračuna. S tim dijelom prijedloga ne mogu se složiti jer on pokazuje socijalnu neosjetljivost Vlade i namjeru uzeti građanima još koju kunu koja mu je preostala nakon što kao vozač podmiri troškove poskupjelog goriva, većih troškova održavanja vozila i poskupjelih cestarina. Je li bilo moguće ne savjesno kazniti sa više kaznenih bodova, dužim oduzimanjem vozačke, više dana zatvora za one koji zaslužuju, naravno da je to moguće. I kada bi to tako bilo u prijedlogu mogla bih prihvatiti prijedlog Vlade ka namjeru da poveća sigurnost. Ovako, sigurnost će se možda i povećati ali će državna kasa sigurno profitirati. Zato se ne mogu složiti sa ovako drastičnim povećanjem novčanih kazni. Dokazivati kako drastično kažnjavanje samo po sebi ne donosi rezultat nije niti potrebno. Ovim Prijedlogom mjera nije pogođena, siromašni Hrvati od svojih skomnih primanja teško mogu plaćati kazne europskih iznosa. Dakle, smanjiti novčane kazne a razmjerno povećati druge oblike kazne i povjerovati ćemu u tvrdnju kako je stvarni cilj prometa sigurnost građana. Sigurnost naših građana tako se može vidjeti isto na primjeru parkiranja. Automobila je svakim danom sve više a mjesta na kojima se mogu propisno parkirati sve je manje. Nove zone i znakovi zabrane niču kao gljive. Tko vodi računa o odnosu broja automobila i mjesta za parkiranje? Malo tko! Ali o kažnjavanju nepropisnom parkirani itekako. Primjerice primjer je naš Sabor gdje je nedovoljno mjesta ima negdje više od 10-ak mjesta a stotine auta. 10 auta ima mjesto a svi drugi su u prekršaju. I na kraju da rezumiram. Priča sa povećanjem kazni odnosno represije neće donjeti rezultat bez striktne provedbe. To su samo kratkoročni politički bodovi. Ostaje pitanje što dalje poduzeti ako ova represija ne da rezultate. Zar i dalje povećavati visinu kazni i dokle? Tko će biti odgovoran ako samo ovakve mjere ne daju rezultate u narednom periodu? Stoga je potrebna šira društvena akcija sa osvrtom na sljedeće. U provedbi ovoga Zakona posebnu ulogu treba imati policija represivno ali i preventivno, ispravnom metodikom rada da se pojavljuje na kritičnim mjestima i u kritična vremena. Da radi, a ne da je ograničena, npr. kilometražom ili potrošenim gorivom, da educira a ne samo da kažnjava, da je principjelna u provedbi a ne da postoji javni komentar kako će veće kazne samo doprinjeti većoj korupciji policiji. Analizirati i podnositi stalna izvješća o Saboru od strane rezornog ministra paralelno sa izvještajima u prometu i Izvještaj o radu prometne policije da se vidi preokret trenda a ne da sve ostane samo mrtvo slovo na papiru. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre, državna tajnice sa suradnicama, poštovane kolegice i kolege. Ono što se događa na našim cestama u zadnje vrijeme a naročito ove godine pošto je situacija do tragičnih razmjera eskalirala naravno da Vladu stavlja u jednu poziciju da dade adekvatan odgovor na novonastalu situaciju. I sigurno da upravo evo danas i sama činjenica da mi raspravljamo po hitnom postupku o potpuno novom Zakonu o sigurnosti prometa na cestama i o hitnoj Izmjeni i dopuni zakona o prekršajima treba svjedočiti o spremnosti i o odlučnosti Vlade da je kadra i da želi dati maksimun i učiniti sve sa svoje strane da bi ova situacija se u najmanju ruku ublažila. I to je svakako za pozdraviti. Međutim, da li je tomu tako? I ako nije, odnosno ako Vlada to čini u najboljim namjerama a ne zato što se javnost uzbudila, i to opravdano, onda treba i poslušati neke kritičke opaske, odnosno treba poslušati kako problem i kako ga na kraju krajeva mi zastupnici vidimo, kako ga zaista riješiti sveobuhvatnim mjerama. Evo, nedavno se raspravljalo o bespravnoj gradnji i zaista vjerujem da je Vlada spremna da u tom pogledu učini sve, pa su se onda ... [[Govornik se ne razumije.]] nekoliko zakona i Zakon o prostornom uređenju i Zakon o građenju, imali smo čitav niz drugih manjih zakona koji su regulirali tu problematiku kako bi bili efikasni. Međutim, ovdje u ovome nije tako. Jučer smo raspravljali o Konačnom prijedlogu izmjena i dopuna Kaznenog zakona. Vlada je glatko odbila prijedlog Kluba SDP-a u dopuni Kaznenog zakona o ugrožavanju prometa opasnom radnjom ili sredstvom gdje smo upravo tražili nadopune a koje su nam tako prijeko potrebne jer su zaprječene, gdje smo predvidjeli i visoke kazne od 1 do 10 godina. Naime, takvo jedno kazneno dijelo kod nas još ne egzistira. Istina za ugrožavanje sigurnosti zračnog prometa ali ne i cestovnog prometa koje je toliko, toliko potrebno zaštiti odnosno osigurati tako potrebnu sigurnost na cestama. Jednako tako, dakle ne samo što je glatko odbijeno, ta nova jedna inkriminacija koja je kod nas jako kažem potrebna, nego je jednako tako, eto iako se raspravljalo o Konačnom prijedlogu kaznenog zakona koji je prošao dva čitanja a potpuno je Vlada zanemarila čitavu glavu 20. gdje ne reagiran ni na koji način u glavi 20. kaznenih dijela protiv opće sigurnosti ljudi i imovine i sigurnosti prometa. Ne reagira na posebno kazneno dijelo izazivanja prometne nesreće gdje je zaprječena kazna zatvora od, čak novčana kazna molim vas, za kazneno dijelo, naravno počinjeno iz nehaja do 3 godine i to onda kada je počinjena znatna materijalna šteta kada je druga osoba teško tijelesno povrjeđena a ponekad te osobe koje su ostale samo na životu samo igrom slučaja nisu umrle, ostale su trajni invalidi. I za to je predviđena kazna zatvora, novčana kazna ili zatvora do 3 godine. Jedino za umišljajno djelo predviđa se kazna do 5 godina. To se predlaže promijeniti. Zašto Vlada to nije promijenila? Imala je dosta vremena da o tome ili nije imala uopće sveobuhvatnu sliku ili se nije sjetila uopće raspravljajući o ovoj materiji da upravo kazneni zakon u svojoj jednoj glavi sa čitavim nizom kaznenih dijela pogotovo ovim specifičnim izazivanjem prometne nesreće nije reagirala na adekvatni način. A onda se ovdje sada u prekršajnom želi, upravo jer Prekršajni zakon bi trebao voditi računa upravo o toj jedno prevenciji pa onda ispada da smo tu negdje strože kažnjavamo nego što je to predviđeno u kaznenom zakonu i to uopće do jedne hijerarhije pravnih normi u našem sustavu dovodi do jedne apsurdne situacije da imamo Prekršajno pravo koje će biti drastičnije nego kazneno pravo. Ali to nije ekskluziva, to se dogodilo onda kada se, to smo već učinili 96. kada je kazneno dijelo posjedovanja droge postalo kazneno djelo. Pa onda smo reagirali adekvatnije i strože u prekršajnom, pa imamo apsurdniju situaciju da se kaže, u praksi da češće dolazi do težeg kažnjavanja po prekršajnom zakonu i pravu nego po kaznenom. Takve nelogičnosti o tome Vlada ako želi ozbiljno se obračunati sa ovom, zaista jednom opasnosti, više ne opasnosti nego pošasti, treba voditi računa. Ali jučer evo sutra će se glasovati o tom Konačnom prijedlogu kaznenog zakona. Evo ovdje meni je drago da danas sjede predstavnici Ministarstva i pravosuđa i Ministarstva unutarnjih poslova. I nije dobro da gledamo danas sada jedan u jednu stranu, drugi u drugu. Ovo je naš zajednički problem. Zato dakle ovo što je rekla kolegica Ruža sada izaziva onda ozbiljnu spremnost, a ja ne sumnjam u tu ozbiljnu spremnost da Vlada želi reagirati na ovaj odlučni način. Zašto onda to nije učinila ondje također jučer gdje tako, također ako njoj je još bilo potrebnije. Jer novije vrijeme naime čisto zbog tehniciziranja uvjeta života, a posebno same motorizacije porastao je zaista jedan i mora biti senzibiliziran i pojačan interes naročito i, pa i Vlade koja je najodgovornija, ali i svih upravo za takvom jednom problematikom ovih vrsta pa i prekršaja ali jednako tako i kaznenih djela kojih se eto kao nevoljko čine iz nehaja. Ali i logično je do neke mjere da su kazne za nehajna počinjenja pa tako i za prekršaje blaže od nekakvih umišljajnih namjernih djela. Međutim tu je potrebno jedno novo redefiniranje jer upravo takva, takvi i prekršaji, ali jednako tako i kaznena djela polučuju, odmah izazivaju teške posljedice čak teže nego nekakva umišljena i namjerna djela. I upravo u takvoj jednoj apsurdnoj situaciji u kojoj dovodimo i naša pravosudna tijela dovela su upravo da oni u neadekvatnosti samog zakona domišljaju se kako adekvatno odgovoriti na počinjenje odnosno takvih djela sa vrlo teškim posljedicama. Pa onda iako zakon to izrijekom ne propisuje, dakle svaka prometna, izazivanje prometne nesreće koja je učinjena s alkoholom odnosno sa onom preko dozvoljenih dosadašnjih 0,5 promila alkohola u krvi, naši sudovi su to uzimali kao namjeru, kao namjerno, iako je to zakon izrijeko, izrijekom ne kaže. Ali zaista pravna praksa se domislila takvoj jednoj nedosljednosti zakona. I kažem upravo u izmjenama toga mi smo trebali raspravljati i o ovom Zakonu i o onom zajedno. Pa i onda, sagledati tu problematiku i adekvatno odgovoriti na tu jer upravo javnost pravilno reagira kada je ona nezadovoljna sa ovom situacijom što se događa, do koje mjere je uznemirena. Javnost jednostavno ne priznaje fatalnost i slučajnost takvih događaja. Zapravo ona otklanja neodgovornost za takve nesreće. Međutim počesto što se događa u jednoj ne samo društvenoj svijesti nego oni koji su najodgovorniji i to je ono što moramo mi tu promijeniti. Jednu društvenu osudu za ovu vrst ponašanja. Nekako svi smo skloni reći: “Eto, prometni delikti, prometni prekršaji. To se svakome može dogoditi.” Nije, istina je da se svakom može dogoditi ali nije svatko kriv za njih. Pa i dan danas i evo ovdje među nama počesto oni koji se pridržavaju svih propisa nekako sa podsmjehom se, dočekuju i u svojoj najužoj okolini da nisu sposobni vozači. Političari se hvale, javno se hvale: “Nisam se vezao pojasom”. U nešto malo slobodnijim nekakvim intervjuima kažu: “Eto ne smijem reći koliko vozim”. Hvale se s kojom brzinom savladavaju određene prepreke jer to se smatra da to je nešto što ne zaslužuje nekakvu društvenu osudu kao što evo u zadnje vrijeme ipak zaslužuje jednu društvenu osudu neplaćanje alimentacije ili tako. Nigdje ne postoji zabrana prijema u državnu službu osobe koja je izazvala prometnu nesreću sa teškim, teškim posljedicama. I ono što moram napomenuti, što je jako važno, što se ipak tu nešto mijenja. Do, do 2000. godine imali smo uobičajenu situaciju da pomilovanje se daje osobama koje su izazvale prometnu nesreću pod utjecajem alkohola dvoje, troje mrtvih koji su dobili minimalne kazne od godinu, godinu i po dana. I tu se stvari popravljaju što se kaznena politika zaoštrava jer upravo javnost dakle i sve zahtjeva da se tu bude rigorozan. I još evo dozvolite mi samo jednu rečenicu. Sigurno je da podržavam sve ove mjere koje su i predložene u novom Prekršajnom zakonu, ali jednako tako i Zakonu o sigurnosti prometa na cestama. Izražavam ozbiljnu sumnju hoće li one biti provedive. Mi moramo jačati i sustav i zato je nedopustivo također i jučer što se dogodilo da se oduzimaju prekršajnim sudovima ta sredstva i jednako tako i adekvatan, neadekvatan prostor. I dan danas su u njemu i onemogućava im se upravo da ispune ovu očekivanu društvenu funkciju. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Poštovani predsjedniče, uvaženi ministre, kolegice i kolege! Svake subote na našim cestama pogine desetak ljudi. Uglavnom mladih. To stanje uistinu je postalo nepodnošljivo. Od 1990. godine u prometu smo izgubili ljudi gotovo jednako kao u ratu. Nešto se mora učiniti. Na ovu, na ovo stanje, na ovakvu situaciju ne može se žmiriti. Važeći zakon je iz 1996. godine. Tada je na cestama bilo znatno manje vozila. I znatno slabijih vozila. Godišnje u Hrvatskoj imamo povećanje broja vozila od 70 tisuća. Vozila je sve više, vozila su sve jača, a zakon je prilično star. Treba ga inovirati. Mi imamo i Nacionalni program sigurnosti cestovnog prometa. U njemu smo predvidjeli da do kraja 2003. godine imamo 12 poginulih na 100 tisuća stanovnika. Imali smo ih međutim 15,9. Nacionalni program znači nije ostvaren. Pa i to je razlog da pokušamo ostvariti taj Nacionalni program, da učinimo sve što je u našoj moći da se broj poginulih na cestama smanji. Više od tih naših 15,9 unutar Europske unije imaju jedino Portugal, 21, Grčka 19 i pol, Latvija 21,9, Litva 18,9 i Estonija 16,5. Najmanje unutar Europske unije ima Švedska. 6 poginulih na 100 tisuća stanovnika. Plan zemalja Europske unije je da u svim zemljama Europske unije do kraja 2010. godine ne bude više od 7 poginulih na 100 tisuća stanovnika. Pitanje je možemo li mi to postići u Hrvatskoj. Vjerojatno ne. Ali možemo i moramo učiniti sve da se što je moguće više približimo tako malom broju stranih. Kazne. E sad o kaznama se priča s obzirom na to da li smo na vlasti ili u opoziciji, barem neki. HDZ je bio u prošlom mandatu kad sam raspravljao sličan zakon protiv drastičnih kazni. Danas tako drastične kazne predlaže. Inače bi bilo dobro da u ovakvim pitanjima koja i nisu nikakva politička pitanja pokažemo malo više dosljednosti. Ljudi bi nam više vjerovali. Ali pustimo sad, na stranu te političke teme i danas neki govore da su kazne prestroge. Ja tako ne mislim. Znate kazne nitko ne mora plaćati. Zašto netko uopće mora plaćati kazne? Nitko ih ne mora plaćati. Dovoljno je da n ne napravi prekršaj. To je sasvim dovoljno i neće platiti kaznu. Prema tome kazne u tom pogledu ne mogu biti previsoke. Gledajte, na Hrvatskoj radioteleviziji prije mjesec, mjesec i po dana prikazan je jedan prilog o jednom Šveđaninu. Došao Šveđanin u Hrvatsku pa je na cesti, na onoj Ličkoj magistrali između Korenice i Gračaca vozio 217 kilometara na sat. Policija ga je uhvatila, prevela, privela odmah prekršajnom sucu jer je stranac, ide onaj hitni postupak, i on je prekršajno kažnjen s 500 kuna. Plus onih 110 kuna za prekršajne troškove. Čovjek nije mogao k sebi doći, on je policajcimar ekao to je išlo u tu emsiju. On bi zato u Švedskoj on je priznato on je sam priznao policajcima platio ali tako najmanje 10 tiusća eura. Ovdje nije ni 100. I mi ovdje govorimo o previsokim kaznama. Kazne za ovakav djela n emogu biti previsoke. Neke zemlje zapradne demokracije poput Nizozemske, Anglo saksonskih zemalja imaju predviđenu jednu drugu kaznu oduzemanje vozila. Znate to sou zemlje u kojima je privatno vlasništvo svetinja već dugo, oduzimanje vozila. Mi u ovom našem zakonu ot nismo predvidjeli. Ali vodimko računa da imamo na desetke to ministar Mlinarić vjerokjatno zna, na desetke onih koji u godinu dana po 20 o 30 puta učine najgaore prekršaje. Ili vožnja pod alkoholom ili vožnjabez prometne dozvole jer su mu već uzeli prometnu dozvolu, ali to se njega ne tiče on vozi dalje. Takvome oduzeti vozilo pa više se neće imati u čemu voziti pa neće moći praviti takve prekršaje. Ja ne vidim drugogarješenja. Trebalo bi uvesti i druge vrste kazne, ponajprije prisila na edukaciju ako netko učstalo ako jenetko recidivist, šaljemo ga ponovno na vozački ispit. Pa će ići puta, pet puta platiti pa ćemo vidjeti hoće li i dalj eraditi prekršaje. Jer to mu je , prvo mora platiti, to košta 4 i pol tisuće kuna a drugo to mu je i gnjavaža mora ići na predavanaja pa to mora slušati sve ono što već uzna. Pa kada tamo bude išao tri ili četri puta onda će sigurno više neće raditi prekršaje da bi se čuvao. Alkohol i promet ne idu zajedno. Vjerojatno tih 0,5 promila nije opasno za promet možda nije ni 0,8 jer postoji u nekim zemljama. Ali ja se pitam ali zašto 0,5? Mislim čemu, pa nitko nikome ne brani da pije pa svatko može piti samo neka ne pije i vozi, ništa drugo, ako si već odlučio to večer ostati u društvu piti, pa enka pije ali neka ga vozi kući trijezna osoba ili neka uzme taksi, ili ima rješenje. Ali jer gledajte ovako, s tih 0,5 znate što je onda kod tih vozača jeli to ljedno pivo jeli to jedno i pol jerli to dva, jeli to jedan gemišt jeli su dva, pa neću prijeći 0,5. Pa se pogađa sam sa sobom i sam sebi pomalo popušta. A ovako ako zna da ne smije uzeti ni kap alkohola onda može samo odlučiti ili će napraviti prekrašaj ili neće. NIšta drugo. Mladi vozači to je najrizičnija skupina i slažem se ivjerojatno najagresivnija u prometu. I najviše stradaju. Što je tu uzrok, možda ja ne znam podatke, možd i ne toliko alkohol koliko brzina plus snaga motora. Novi tatini auti ili njima kupljeni za poklon jak prejak za njih, i mladost. Mladost koja obožava brzinu i koja se brzinom dokazuju. Znate policija može na cesti mjeriti razinu količinu alkohola ali ne može nema još uređena za razinu testosterona. Oni se hoće dokazivati za njih jebrzina koju poostiću u autu dokaz njihove kvalitete. zbog toga mislim da mladim vozačima treba, čuli smo mi svakakve prijedloge, Kajin predlaže da se zatvore diskovi, da se zabrani rad disko klubova. Ali nije tu problem. Ali ja mislim da treba razraditi voo. Znate, za 221 vam je predviđena kazna 500 kuna. To ne plaćaju oni to nije uopće nije njima kazna to plaća tata, a ako tata se naljuti pa kaže ja to neću platiti onda plati mama da tata ne zna. Ali svakako to nije kazna njima, oni to uopčće ne doživljavaju kao kaznu. Ja bih predložio, meni se sviđa ove dvije godine kušnje. Ali, kod najmanjem prekršaja ponovno brate n vozački pa dok ne naučiš, dok ne naučiš dotle češ ići na vozački. To je njima kazna to i ništa drugo. Ako ih u te dvije godine naučimo da voze po propisima da budu tolerantni u prometu, vjerojatno je vrlo vjerojatno je da će ostati savjesni vozači jer će u dvije godine steći jednu anviku, naučit će se tako voziti pa će nastaviti vozit i kad takoo više ne bude morao voziti. Ali 221 stavak 4-. je postpuno besmislen. Gledajte već su se zafrkavali mislim na 101 gdje, d aće se sada rentirati umirovljenici. Mladi ljudi da će rentirati umirovljenike da ih čeka dok je on u disko klubu pa da se onda s njime vozi kući. Ili zabranimo im od 23 do 5 ujutro da voze pa smo riješili problem. Netko će morati po njih doći ili će morati ići taksijem iz disko kluba i gotovo. Vrlo jednostavno. I još samo nekoliko primjedbi ako mi dopustite gospodine predsjedniče. 205. stavak 2. obućavanje vozača ali da se ne smije vršiti od 23 do 5 ujutro. Pa molim vas lijepo umjesto da je suprotno. Da uvedemo pravillo da mora proći obuku vožnje noću mi zabranjujemo da se obučava noću. Pa to treba izmjeniti, jer onda će položit vozački i sutradan on već smije noću voziti. Pa treba upotrebu dugih kratkih svjetala, i tako. 2000 kuna bez vozačke dozvole. Molim vas to je besmisleno. Polaganje vozuačkog je 4500 kuna pa kaznimo ga toliko koliko košta polaganje vozačkog. Ne bih htio zlorabiti vaše strpljenje. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Krešimir Čosić.
Poštovani gospdoine predsjedniče, poštovani gospodine ministre. Ove tragične brojke već dugo zabrinjavaju i upozoravaju. I svakako ovaj Zakon je izuzeto važan treba dobiti potporu ali treba isto tako reći daje taj Zakon samo prvi korak u razrješavanju teškog i slžbenog problema s kojim smo suočeni. Jer zakonom restrikcijama, represivnim mjerama strožim kaznama ne može se riješiti problem navika, problem nedostatne kulture sigurne vozžnje. I to je nešto na što moramo biti koncentirani, jer suvremeni svijet reagira na slične probleme organiziranije ja bih rekao sveobuhvatnije i cijelovitije nego što to mi činimo. Ovaj čas nadam se da to neć biti isto i u budućnost. Repersivne i kaznene mjere su važne ali nisu dovoljno. Aktivna poliitka razvoja kulture siguirne vožnje zahtjeva jedan širi cjelovitiji organiziraniji širi društveni napor. Stvaranje kultsure sigurne vožnje započnje u školama, nastavlja se u autoškolama raznim vježbalištima i u svemu tome izuzetno važno mjesto ima suvremena infrastruktura za obuku i trening vozača koja je danas u razvijenim zemljama mnogim vozačima tamo dostupna a na žalost u RH nemamo je na raspolaganju. Sigurna vožnja je važna jer je to jednostavno način razmišljanja a ne samo mehaničkog djelovanja koji minimizira sigurnosne rizike ne ssamo za vozača, za suvozače promet okolinu nego i društvo u cijelini sa svim posljedicama koje ove tragične štete uzrokuju u jednom društvu. Sigurna vožnja ponavljam i naglasit ću, to je jednostavno način razmišljanja. Onog časa kad se uđe u vozilo sigurna vožnja zahtijeva kontinuirano sigurnosno razmišljanje, zahtijeva odgovarajuću inteligentnu interpretaciju svake prometne situacije u svakom trenutku u kojem se vozač nalazi i za ne vjerovati je koliko velikih razlika između vozača u tom smislu postoji. Rano predviđanje rizičnih situacija, prepoznavanje opasnih situacija, anticipacija ugroza, pravovremeno izbjegavanje krizičnih i opasnih situacija to je sve ono što čini kulturu sigurne vožnje koja se stiče vremenom i godinama, ali koja se može i naučiti pravilnim načinom obrazovanja i odgovarajućom infrastrukturom koja se u svijetu danas koristi, ali u Republici Hrvatskoj još nedostupna iz neprihvatljivog nerazumijevanja koju te tehnologije danas imaju. Naglasit ću posebno mi je zadovoljstvo što se u okviru novog prijedloga zakona posebna pažnja poklanja centrima sigurne vožnje. Centri sigurne vožnje moraju biti one institucije koje će promijeniti navike, nedopustive kriterije i standarde kada mladi vozači i svi vozači dobivaju vozačke dozvole. Centri sigurne vožnje ne mogu biti nekakve pojednostavljene školice u kojima će netko subotom i nedjeljom učiniti neke važne stvari u svakom personalnom životu. Usvajanje kulture sigurne vožnje rekao sam mora biti jedan osmišljeni organizirani napor čitavog društva na čijem čelu mora stajati Ministarstvo unutarnjih poslova. Usvajanje kulture sigurne vožnje uključuje pored sveg ostalog i unapređenje fizičkih i mentalnih svojstava pojedinih vozača, ono uključuje tečajeve napredne vožnje, ono uključuje tečajeve defanzivne vožnje, ono uključuje izgradnju sigurnosne kulture posebno kod novih vozača, posebno kod profesionalnih vozača. I nacionalni program sigurnosti na hrvatskim cestama mora nadamo se u narednom periodu imati novu kvalitetu, jer sam zakon neće biti dovoljan da se problem riješi, jer problem nije jednostavan, nije trivijalan i zbog toga zahtijeva drugačiji pristup. Jasno je rečeno, čak najrazvijenije države sa najvećim intenzitetom prometa imaju relativno najmanji broj stradalih upravo zbog činjenice što razvoju kulture sigurne vožnje poklanjaju posebnu pažnju. Evo nekoliko svjetskih statistika. 90% prometnih nesreća povezano je s ponašanjem vozača. Mladi vozači u Republici Hrvatskoj čine 14% vozačke populacije, a uzrokuju do 35% prometnih nesreća. Najviše nezgoda u Europskoj uniji čine mladi vozači s manje od jedne godine vozačkog staža. 50% mladih vozača koji pogineju u Europskoj uniji stradaju tijekom prve godine u kojoj su dobili vozačku dozvolu. Na žalost već danas mi moramo konstatirati jednu činjenicu s kojom smo suočeni, da u narednih šest mjeseci sukladno ovoj statistici u Republici Hrvatskoj gotovo 300 ljudi će poginuti i svaki napor da se te činjenice minimiziranju opravdan je i važan je. Izgubljeni život u Europskoj uniji procjenjuje se na iznos jedan milijun dolara. Šteta koja je učinjena u proteklih šest mjeseci u ovoj državi, iznosi 336 milijuna eura. Nedopustivo. Dalje, najviše nezgoda mladih vozača događaju se ljeti. Upozorenje, vikendom i noću i to najčešće samo sa jednim vozilom. Noću je u prometu samo 20% mladih vozača, ali oni čine 50% poginulih. Dalje, rizik smrtnosti alkoholiziranog mladog vozača je 901 puta veći rizika za trijeznog vozača. Dalje, u autoškolama se najčešće vozi danju, brzinama manjom od 40 kilometara na sat do trećeg stupnja prijenosa a kada se dobije vozačka dozvola onda se vozi sa višestruko većim brzinama. Učinkovitim se osposobljavanjem vozača o čemu sam govorio, može smanjiti broj stradavanja od 20 do 70%. To nas upozorava i to je naša obveza. Novi zakon je važan, on će dobiti potporu nije sporno, no svakako treba naglasiti da neće samo zakon riješiti sve one probleme s kojima smo suočeni nego ćemo se morati poslužiti svim mogućim sredstvima i naporima da bi postigli kvalitetnije i bolje rezultate. Bez dodatnih ulaganja investicija u razvoj kulture sigurne vožnje u Hrvatskoj na žalost nećemo bitno moći smanjiti ove upozoravajuće i tragične statističke podatke. I ističem dalje. Nove suvremene tehnologije od kojih je posebno ona važna i vezana je uz simulatore vožnje, omogućuju bitno smanjenje stradavanja, omogućuju sigurno, kvalitetno i ekonomično usvajanje kulture sigurne vožnje bez rizika i zato su izuzetno važne. To su tehnologije koje su dobro afirmirane u zrakoplovstvu, u vojnom zrakoplovstvu itd. Nekoliko statističkih podataka koji pokazuju da se o tome mora ozbiljno razmišljati. Na primjer javni prijevoznik u New Yorku smanjenje broja nesreća za 35%. Policija u San Dijegu, Montralu, San Antoniju smanjenje broja nesreća do 70%. Američki drugi prijevoznik u drugom gradu 22%. Njemačka vojska 19%. Prema tome stoje nam na raspoloženju tehnologije da bi opremili naše centre sigurne vožnje. Evo na kraju, autoškole u Francuskoj danas 2004. godine preko 300 simulatora, u Sjedinjenim Američkim Državama preko šest simulatora u srednjim školama. U nizozemskoj 28 škola, u Belgiji 34 škole, Teksasu, Singapuru itd. Na kraju svakako puna potpora ovom zakonu, ali ga treba prihvatiti samo kao prvi korak u razrješavanju važnog i složenog problema s kojim je suočeno ovo društvo. I svakako zadnja rečenica. Sva ona sredstva koja će se osigurati dodatnim restriktivnim zakonom treba iskoristiti da se investira u opremanje takvih centara sigurne vožnje, jer ona će korist biti višestruka. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Danira Bilić.
Hvala. Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Ja u ovom Prijedlogu zakona o sigurnosti prometa na cestama vidim nekoliko važnih momenata na koje želim svratiti pozornosti i istaknuti ih u ovih nekoliko minuta koje su ispred mene. Prvo su razlozi za donošenje zakona. Vjerojatno ispred svih razloga je činjenica da gotovo bez iznimke svi mi na ovaj ili onaj način sudjelujemo u prometu pa zbog toga ne čudi ovako veliki interes javnosti. Također je činjenica da ljudi koji sudjeluju na bilo koji način u prometu, stradavaju. Prema statistikama koje su nam podastrte izvjesno je da u Hrvatskoj ljudi u prometu stradavaju nešto više nego li je to uobičajeno za zemlje europske orijentacije. Imamo i primjere zemalja koje uvelike zaostaju za europskim standardima, u kvaliteti prometnica ili stanju voznog parka poput naših istočnih susjeda Srbije i Crne Gore gdje je stopa smrtnosti u prometu na 100 tisuća stanovnika gotovo za trećinu manja nego u Hrvatskoj. Znači da kod nas nešto po pitanju sigurnosti u prometu na cestama ne štima. Naša zastupnička dužnost, a ne samo stručna, kako su pripremali ovaj Prijedlog zakona, da se s tim problemom pozabavimo, pokušamo dokučiti uzroke i stvoriti uvjete za poboljšanje sigurnosti na cestama. Jer svi građani ove zemlje, neovisno o političkoj, vjerskoj i bilo kojoj orijentaciji jednako sudjeluju u prometu. Nadalje, u preambuli Prijedloga zakona nisu predstavljeni rezultati Nacionalnog programa sigurnosti cestovnog prometa u Republici Hrvatskoj u razdoblju od 94. do 2000. godine, pa ću iznijeti samo nekoliko podataka radi ilustracije koje je taj program polučivao. 90. godine je u Hrvatskoj zabilježeno rekordno stradanje u prometu, tisuću 360 poginulih ljudi. Nadalje, Republika Hrvatska je 93. godine bila među prometno najnesigurnijim europskim zemljama sa oko čak 20 poginulih osoba u prometnim nezgodama na 100 tisuća stanovnika. Pogibalo je oko 900 osoba godišnje. Nacionalni program sigurnosti cestovnog prometa donesen je i počeo se primjenjivati od 94. godine. Tisuću 360 poginulih iz 1990. godine ili oko 900 poginulih iz 93. godine smanjeno je na 655 poginulih u 2000. godine. Ili s 20 poginulih na 100 tisuća stanovnika iz 93. godine smanjeno je s 13,7 poginulih na 100 tisuća stanovnika 2000. godine. Zatim, 2000. godine donosi se novi Zakon o prekršajima koji koincidira prema statističkim podacima sa drastičnim porastom broja poginulih 2003. i u prvih nekoliko mjeseci ove godine. A od 90. godine uzmemo samo u obzir da smo izgubili 11 tisuća i 500 ljudi. Upravo zbog tih podataka vidim potrebu za hitnim promjenama i donošenjem ovog Zakona koji će, nadam se, utjecati na promjenu ponašanja svih onih sudionika u prometu, a posebice onih nesavjesnih vozača koji na najteži način krše prometne propise. Mislim da smo svi svjesni da ima vozača kojima sadašnje novčane kazne nisu prepreka, da opetovano ponavljaju prometne prekršaje jer se osjećaju sigurnima da korištenjem raznih pravnih mogućnosti neće ostati bez vozačke dozvole. Uzrok prometne nesreće je slojevit problem, a prema nekim podacima najčešći uzroci nesreća su prevelika brzina, nepropisno pretjecanje, konzumiranje alkohola prije vožnje, a samo efikasno sankcioniranje najčešćih uzroka nesreća možemo zaustavit ovaj crni saldo na našim prometnicama. Mnogi od kolega zastupnika osvrnuli su se na jedan od ukupno 314. članaka, koliko ih ima ovaj Vladin Prijedlog zakona o sigurnosti prometa na cestama. Naravno, radi se o članku 199. koji govori o promilima alkohola u krvi. Svjesna sam da neki ljudi imaju određene navike i da zbog toga nisu alkoholičari, na primjer, čaša ili dvije vina uz ručak ili slično i da se sad osjećaju da im netko oduzima stečeno pravo. Ali sam isto tako sigurna da svi mi ovdje prisutni znademo da alkohol na različite načine utječe na različite ljude. Odnosno, da svaki organizam nije jednako tolerantan alkoholu. I tko bi bio taj koji bi preuzeo rizik procjenjivanja kome, na primjer, pola litre piva smanjuje sposobnost upravljanja vozilom, a kome ne kad znamo da je dokazano da i najmanja količina alkohola umanjuje reflekse ljudima. Za one obitelji koja je izgubila nekog dragog u prometnoj nesreći koju je zgriješio alkoholizirani vozač, ali i ona obitelj čiji je taj alkoholizirani vozač dio, i 0,01 promil alkohola bio je 0,01 promil previše. To je misao koja mi jedina na umu kada govorimo o dopuštenim promilima alkohola u krvi i mislim da ovaj Zakon treba poslati jasnu poruku, kad piješ ne vozi, a ne da se ne smije piti kao što su neki zastupnici pokušali kazati. Također bi se osvrnula i na onaj dio koji se donosi na obvezno nošenje kaciga biciklista do 16 godina, koji osobno podržavam i nadam se da će roditelji u što većem broju utjecati na svoju djecu da se tog Zakona pridržavaju. Uvaženi kolega Lučin je dao jednu preporuku da se kaciga nosi samo na brzim cestama, na primjer, ali ne i po kvartovima. Ja se s tim prijedlogom u načelu slažem, ali u nekom budućem vremenu kad se prometna kultura na našim cestama bude malo veća i kad neki pojedinci ne budu vozili po naseljenim mjestima i u kvartovima kao da su na brzim cestama ili čak autocestama. Pa ja do nedavno nisam ni znala kojom brzinom se može voziti u rikverc dok nisam imala priliku to vidjeti ispred svoje zgrade. A također, dobro, tu treba napomenuti da je potreban veći prostor u blizini stambenih objekata koji će biti predviđen za djecu, kao što su parkovi, igrališta pa i biciklističke staze. Čuli smo također kako neki zastupnici misle da su novčane kazne drastične, visoke, da se, da neće imati efekat u smislu sigurnosti na cesti već punjenje državnog proračuna ili da ih se neće moći plaćati. Ja se tu s njima ne slažem. Slažem se s kolegom Stazićem koji je kazao da nisu previsoke, ne samo zbog toga što se neće morat platiti ako se ne naprave. Ali ne samo zbog toga, nego zbog toga što smatram da će ove visoke kazne polučiti efekat onaj isti efekat koji na nas ima situacija kad se nađemo u nekim drugim europskim zemljama koje imaju kazne koje su nerijetko puno, puno više nego što bi se, koje se predviđaju ovim Zakonom. Pa se mi onda automatski prilagodimo svim propisima te zemlje, normalno, da ne bi došli u situaciju da moramo plaćati tako visoke kazne. I na kraju, također, razlog za donošenje ovog Zakona je razlog usklađivanja našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom zemalja Europske unije. To je naša obveza koju smo preuzeli i treba je ispuniti, normalno. Neću ovom prilikom ulaziti u daljnju detaljizaciju oko pojedinih stavaka Prijedloga zakona već generalno rečeno, predloženi zakon smatram da sadrži mjere preventivne i kaznene politike koje treba uvesti radi promjene ponašanja nesavjesnih vozača, ali svih drugih nesavjesnih sudionika u prometu. Smatram da je ovaj Zakon jako dobar, ali uistinu on će biti u pravom smislu dobar kad se bude i primjenjivao i na način kako se bude primjenjivao. To me sve skupa veseli i držim da će nas to vratiti na pravu put kad govorimo o sigurnosti u cestovnom prometu. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Anto Đapić.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodo iz Vlade, kolegice i kolege. Raspravljamo o prevažnoj temi, o sigurnosti prometa i upravo zbog toga još jedanput izražavamo nezadovoljstvo što ovaj Zakon donosimo po žurnom, hitnom postupku jer naime, držimo da je dosadašnja rasprava i ona koja će slijediti govori o tome koliko je ovo pitanje sveobuhvatno, a to smo imali prigodu i kod sličnih rasprava u prošlom sazivu Sabora vidjet, da je to jedna gotovo neiscrpna tema koja traži puno angažiranje svih političkih i ne samo političkih subjekata u političkom životu Hrvatske, nego i struke i svih onih na koje se ovo pitanje odnosi. Naime, držimo da bi bilo puno bolje da smo raspravili ovaj Zakon u prvom čitanju kako bismo do jeseni mogli ga uz sve primjedbe, prijedloge i argumente koji su izneseni, koji će biti iznijeti mogli donijeti kvalitetniji Prijedlog zakona, iako on samo po sebi zasigurno neće riješiti nagomilane probleme koji se tiču sigurnosti u prometu. Naime, hrvatska politika ima i jednu, usudim se kazati manu prenormiranja kod pojedinih situacija pa imamo često reagiranja ad hoc na pojedine situacije. Pa tako kada se radi o sigurnosti prometa činjenica da je u posljednjih nekoliko mjeseci pojačan broj stradalih na hrvatskim prometnicama je jednostavno natjerao Vladu na reagiranje. I onda ona nema drugačije kako reagirati ako hoće brzo reagirati nego očito zakonom, a mi naime držimo da i postojeći Zakon sa svim svojim manama mogao je izbalansirati te probleme kada bi se taj Zakon kvalitetnije i bolje provodio. A ni postojeći Zakon i ovaj koji se predlaže praktički ne ulazi u bit problema o sigurnosti prometa o čemu je u ime Kluba govorio gospodin Pejo Trgovčević, a na što nažalost nismo bili dobili ni odgovore od ministarstva nadležnog za ovo. Poglavito mislim na Ministarstvo unutarnjih poslova, jer na izravna pitanja o tome što Ministarstvo je kanilo ovim Zakonom učiniti na pitanju prevencije i edukacije nismo dobili odgovora, možda ćemo ponovljenim obraćanjima Ministarstva dobiti odgovor na to pitanje, jer naime ne možemo svu sigurnost prometa prebaciti isključivo na subjektivne činitelje, postoje brojni objektivni razlozi koji također dovode do prometnih nesreća koje u Hrvatskoj imamo. Ovdje smo čuli i rasprave koje uspoređuju Hrvatsku sa Europskom unijom, a naime trebamo znato da Hrvatska ima određene specifičnosti, Hrvatska je veliko gradilište auto cesta koje se ... znaju otvarati kada nisu u cjelosti završene, što također dovodi do visokog stupnja rizika sigurnosti na cestama. A ovaj će Prijedlog zakona ostati na žalost zapamćen u Hrvatskoj javnosti po ovoj priči o tome treba li biti dopuštena razina alkohola u krvi 0,5 promila ili 0 promila, ja to govorim iz pozicije vozača koji nikad ne pije i moram reći da kada ste već znali da je ova odredba koja najviše javnost interesira, rekao bih i parlament na neki način dijeli iako nitko nije protiv sigurnosti prometa, dapače svi se zalažemo za isti cilj, da je morala biti kvalitetna i dobra priprema Ministarstva da napravi analizu, da ne kažem simulaciju, dakle analizu prometnih nezgoda za koje su počinitelji vozači koji su imali do 0,5 promila alkohola u krvi kako bi se mogao onda braniti pokušaj uvođenja ove odredbe u Zakon o sigurnosti prometa. Malo prije kolegica Nakić rekla kako najmanji tragovi alkohola usporavaju i otežavaju reflekse i kretnje, međutim, po toj istoj logici bilo bi dobro konzultirati struku, dakle liječnike, medicinare, nutricioniste i ostale da i obilan obrok može usporiti kretnje i reflekse isto kao i minimalna potrošnja alkohola. Jasno naglašavam kao vozač koji nikada ne pije, ipak držim da dosadašnja praksa, rekao bih i tradicija do 0,5 promila nije ono što je ključno u problemima sigurnosti u Hrvatskom prometu, nego rekao bih, to ću naglasiti u ime Kluba to je prevencija i edukacija koja ovim Zakonom nije obuhvaćena, jer činjenica jest da je u velikom postotku broj prometnih nesreća sudjeluju i teretna vozila u Hrvatskoj, a gospodin Trgovčević je u ime Kluba govorio u tome da su kontradiktorni često nas i zakoni ... sigurnost prometa upravo zbog toga što bi za određenu kategorizaciju vozila morala biti određena kompetentnost kod vozača i to je ono ustvari ta kisela jabuka koju do sada još nadležna ministarstva pa i Hrvatski parlament nije imao snage zagrist kako bi se taj problem počeo rješavati u korijenu, a ne samo od situacije do situacije, od dramatičnosti veće ili manje situacija na Hrvatskim prometnicama ići sa ovakovim zakonima kojima se objektivno neće moći nešto posebno učiniti. Ja ne bježim, nisam protiv toga da budu visoke kazne, reda se može postići i kaznama, ali držimo da svatko mora svoj posao odraditi bolje i kvalitetnije nego do sada recimo mi znamo u Hrvatskoj postoje brojne crne točke i kada znamo da one postoje, recimo državna cesta broj 1. je cesta smrti u Hrvatskoj, dakle onaj potez od Karlovca, preko Tušilovića do Slunja. Dakle znamo gdje su problemi onda bi tu trebalo imati jači rad nadležnih institucija, prije svega ministrstva, popravljanja cesta. S druge strane i stanje naših cesta je u posebno, posebno ovih sporednih, pustimo sada auto ceste to je posebna priča ali i ceste nisu u najkvalitetnijem stanju prema tome, ne bi bilo dobro kada bi se za svu problematiku sigurnosti prometa u Hrvatskoj isključivo tražili krivci u subjektivnom faktoru. Prema tome, treba naglasiti još jednu činjenicu da je veliki broj nesreća pojačan, dakle broj nesreća u Hrvatskoj su u jeku sezone i da u velikom broju su sudionici tih prometnih nesreća i stranci u Hrvatskoj, dakle strani turisti. Dakle, bilo je par dana za redom bila su izvješća u medijima u kojima se govorilo da su praktički u svakoj od prometnica koje su se dogodile, prometnih nesreća da su sudionici bili i strani turisti. Prema tome, mislim da je to i jedan od faktora o kojem treba voditi računa kada govorimo o rekao bih radikalizaciji kazni koji se predlažu ovakvim izmjenama i mjerama koje se žele poduzeti. Prema tome, čvršća provedba zakona, bez obzira hoće li ovaj biti usvojen u ovakvom prijedlogu kakav je, jača kontrola na crnim točkama u Hrvatskoj koje postoje. Intenzivniji rad nadležnih institucija vezanih za sigurnost na samim cestama, dakle popravak cesta, označavanje cesta, signalizacija cesta, to su sve stvari za koje ne snose odgovornost i vozači, vozača u Hrvatskoj ima iznimno puno i zasigurno kada gledaju ovu raspravu ne mogu se oni oteti dojmu da je zakon u dobroj mjeri neću reći uperen protiv njih ali da je on na takav način koncipiran da se isključivo polaže na savijest vozača, na njihovo ponašanje, a da se praktički peru ruke od vlastitih odgovornosti onih koji imaju, dakle ne samo MUP, ne samo prometna policija nego moraju imati sve one institucije koje su vezane uz Hrvatski promet. Zato smo mi u Hrvatskoj stranci prava oko ovoga rezervirani, nećemo reći da nećemo glasovati za ovo, vidjet ćemo da li će biti prihvaćeni naši amandmani, imamo 4 amandmana o kojima ćemo nešto kasnije reći, drugi naši kolege koji su se prijavili za raspravu ali bilo bi i više nego važno za nas u stranci, u Klubu, da čujemo odgovore na naše prigovore oko toga da ni ovaj Zakon nije zahvatio problem edukacije, problem prevencije, trebala bi dakle, ta nacionalna strategija zaštite sigurnosti u prometu. Ona mora imati jaču promidžbu, bilo je tih pokušaja i prije, danas također nešto ima, ali to sve fragmentarno u tragovima, tu bi trebalo ići na široko obrazovanje svih, prema tome puno više rada, ne samo s kaznama, iako ne bježim od toga da postoje oštre kazne, jer jedan izgubljeni mladi ili stari ljudski život se ne može s nikakvim financijskim sredstvima nadoknaditi i u tom pravcu podupiremo raspravu o ovome Zakonu kao dio rasprave i dio borbe protiv nesigurnosti u prometu, ali isto tako želio bih da krenemo u dublju analizu problema i rješavanjem rekao bih oko edukacije, i prevencije što nije slučaj niti s ovim Zakonom i u tom pravcu nam nije drago ponavljam, što je ovo Zakon po hitnom postupku umjesto da je išao u redovito čitanje. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Replika potpredsjednik Mato Arlović.
Gospodine potpredsjedniče, poštovani kolegice i kolege. Upravo sam uzeo repliku između ostaloga da poduprem uvaženog kolegu Đapića u zahtjevu da ovaj Zakon bi bilo daleko bolje da ide u dva čitanja, ne po hitnom postupku. Jedan od razloga kojeg ću sada u ovoj replici izložiti jeste i pitanje neuravnoteženosti kazni koje su u njemu sada dane. Primjerice u članku 199. ovoga Zakona se predviđa da će osoba koja ima alkohola do 0,5 promila u krvi biti kažnjena sa 500 do 1500 kuna i sa mogućim jednim bodom, ali to nije sve. U Članku 285. je predviđeno da će se i oduzeti vozačka dozvola i isključiti ga iz prometa, to je nešto drugo. Prema tome, sasvim je jasno da to nije međusobno usklađen dio. Isto tako moram reći da je meni potpuno neprihvatljivo stipulacije pojedinih odredbi oko kaznenih penalnih dijelova primjerice za 300 kuna će se kaznit pješak iz članka 129. koji nije pažljivo i najkraćim putem nakon što prije stupanja na kolnik uvjeri da to može učiniti prešao kolnik. E sad, šta je to najkraći put, šta je to pažljivo itd. tko to procijenjuje i kažnjava sa 300 kuna. Isto tako imate situaciju vrlo interesantnu da će biti kažnjena osoba sa 300 kuna ako nema recimo kacigu ili zaštitnu kacigu na glavi na bicklu to je pitanje zapravo i djece, odnosno kažnjavanje roditelja. Slična situacija za voženje pod svijetlima tokom dana. Nadalje, primjerice radi imate u članku 130., gdje se za 400 kuna kazniti za prekršaj pješak koji ne postupi po nalogu, ali iz stavka 1. i stavka 2. Onda recimo imate dosta interesantne odredbe oko kazni koje su vezane za nešto što meni potpuno neprihvatljivo, ja mislim da su blage kazne. Primjerice, u člancima 263. i 264., gdje se predviđa da će najmanjom kaznom biti od 4 tisuća kuna kažnjena pravna osoba zbog neizvršavanja u skladu sa propisima tehničkog pregleda, a odgovorna osoba od tisuću 500 do 5 tisuća kuna, to je apsurd. Pazite, da će biti više kažnjena odgovorna osoba, nego pravna osoba koja mora osigurati sve uvjete za ovo. Pazite, to su stvari koje bi trebalo itekako još preispitati i uskladiti do drugog čitanja i zbog toga su to razlozi za drugo čitanje, neovisno o nekim dobrim riješenjima koje treba poduprijeti.
Hvala lijepa. Riječ ima gospodin zastupnik Slaven Letica. Nema ga. Izgubio je to svoje, redoslijed. Zatim gospodin zastupnik Perica Bukić. A tu je.
Poštovani gospodine dopredsjedniče, članovi Vlade, dame i gospodo zastupnici. Dopustite da na početku istaknem kako je riječ kao u rijetko kojem slučaju o prijedlogu zakona koji uređuje ili bi trebao pomoći u riješavanju gotovo alarmantne situacije koje smo svjedoci naročito u posljednje vrijeme. One materije po kojoj nema nezainteresiranih. Gotovo nema onoga tko nije na najdirektniji način vezan uz problem sigurnosti prometa na cestama. Jednostavno kao vozač, kao suvozač, pješak ili sudionik u prometu na bilo koji drugi način, kao roditelj ili jednostavno kao jedna od brojnih zabrinutih osoba koje u posljednje vrijeme sa strijepnjom iščekuje svaku informativnu emisiju dok joj je netko bliži na putu. U Hrvatskoj se doslovce gine na cestama. Nesreća je sve više, posljedice su sve tragičnije. Našoj zemlji kao što znamo prijeti demografska katastrofa zbog čitavog niza razloga o kojima je u ovoj sabornici bilo ponešto govora do sada, ali ovo što se događa na cestama i trend koji obilježava prvih šest mjeseci ove godine je neprihvatljiv. Naime, ja ne mislim kako će ovaj prijedlog zakona, kako će bilo kakav normativni akt bez obzira tko ga i kako donosi odjednom preko noći riješiti pitanje sigurnosti prometa na cestama. No, ono za što ću se zalagati, a ovdje ću o tome reći nekoliko riječi jest, sustav, znači sveobuhvatno, cijelovito i stručno promišljanje, a potom možda i najvažnije provedba jedne konzistentne i vjerodostojne dugoročne politike po tom pitanju. A to nije samo ovaj zakonski prijedlog koji ću podržati, već prije svega riječ je po mom mišljenju o mladim ljudima, onima o kojima i zbog kojih najčešće posebno i želim nešto kazati. To su ljudi dakle od 18 do 24 godine i od njih oko 300 tisuća koliko ih ukupno ima u Hrvatskoj, oko 80% njih ima vozačku dozvolu, a u prometnim nesrećama s poginulim osobama ta je dobna skupina zastupljena sa zastrašujućih 25%. Jedna četvrtina poginulih su upravo mladi ljudi. i mislim da nije uopće nužno iznositi bilo kakvu daljnju … brojki iz statističkih podatakak kako bismo bilo koga trebali uvjeriti da ti mladi vozači nužno trebaju pomoć, a neki od mjera se nalazi i u ovom zakonu. I još nešto kad su mladi vozači u pitanju, dakle ljudi koji su posebna vrijednost i moraju biti predmet posebne skrbi države. Nepotrebne su rasprave koje se vode oko toga, radi li se o nekakvom ograničavanju njihovih osobnih ili nekih tako ne pripadajućih sloboda kad je riječ o mjerama kojima se njih pokušava zaštititi i to u pravilu od njih samih. Jer u njihovim pogibijama se ne može govoriti ni o čemu drugom osim o tragedijama, a one nužno zahtijevaju poduzimanje svih mogućih mjera. Posebna je priča naravno način provođenja tj. primjenjivost tih zakonskih prijedloga. … [[govornik se ne razumije]] kako nema tog i takvog zakonskog teksta, nažalost jer bi to bilo izuzetno lako koji će samo svojom pravničnom i prometno stručnom spoznajom riješiti problem, a najmanje kad su upravo mladi i naravno nestrpljivi ljudi u pitanju. Dakle, što je tu onda sustav i cijelovitost koju zagovaram koje nemamo. Obrazovanje, edukacija, prometna kultura. Zašto naša djeca primjerice u vrtićima ne bi imala obavezu svladavanja osnovnih znanja iz prometa. Zašto osnovci ne bi imali obvezan predmet iz okvira prometne kulture kroz cijelo svoje školovanje u puno većoj mjeri nego do sada? i zašto to nije bitno i neophodno? Naravno da sam potpuno svjestan kako učenje edukacije preventivno djelovanje sustavno i neprekidno obrazovanje na svim razinama prometne kulture nije rezultat koji ćemo vidjeti sutra, ali nema zakona koji će bez toga dugoročno i kvalitetno riješiti pitanje sigurnosti na prometnicama i smanjiti ovu tragediju koja nam se događa. Još dvije napomene za kraj. Ovaj Zakon o sigurnosti prometa na cestama donosimo zbog nas, nažalost ponukani poraznom stvarnošću. Ali prvenstveno zbog nas, zbog činjenice da ćemo za koju godinu, ako nešto kvalitetno i konzistentno ne radimo kao što smo već imali prilike to čuti spoznati da smo izgubili više ljudi u prometnim nesrećama, nego u Domovinskom ratu. I drugo, u najvećem broju slučajeva ni do sada nije samo jedino problem bio u ovakvom i onakvom zakonu i riješenjima koje predviđa. Problem je bio u primjeni. Dakle, kao i obično u nama. Hvala.
Hvala lijepa zastupniku gospodinu Perici Bukiću. A sada zastupnik gospodin Mato Štimac.
Gospodine potpredsjedniče, članovi Vlade, kolegice3 i kolege. Od početka primjene pojedinih mjera propisanih Zakonom iz 96. godine kao što su primjerice uvođenje kaznenih bodova, strože kazne za grubo kršenje prometnih propisa s mogučnosti oduzimanja vozačke dozvole na mjestu izvršenja prekršaja, promjena poznavanja prometnih propisa i drugo došlo je do značajnijeg poboljšanja sigurnosti prometa na cestama. Tako je broj 975 poginulih osoba u prometnim nesrećama u 92. smanjen na 627 poginulih osoba u 2002. godini. Unatoč porastu broja prometnih nesreća došlo je do smanjenja broja poginulih i teško ozlijeđenih osoba. Međutim, u 2003. godini došlo je do pogoršanja stanja sigurnosti prometa na cestama što se vidi u povećanju broja poginulih i broja ozlijeđenih osoba. U promatranom razdoblju stalno su prisutni sljedeći problemi. Porast broja sudionika prometnih nesreća pod utjecajem alkohola, udio poginulih sudionika u prometnim nesrećama pod utjecajem alkohola, neprimjerena brzina stradavanje mladih vozača, porast broja vozača bez položenog vozačkog ispita, sudjelovanje u prometu na cestama vozača sa neregistriranim ili neiskvarenim motornim vozilima. i naravno da je Vlada nakon svega ovoga morala odgovoriti prijedlogom novog zakona. Želio bih napomenuti da ovaj zakon koji imamo pred sobom nije usmjeren protiv vozača i građana koji poštuju zakon, već naprotiv rađen je radi povećanja njihove sigurnosti u prometu i što manjeg stradavanja nedužnih. U Prijedlogu Zakona o sigurnosti prometa na cestama u odnosu na odredbe sada važećeg zakona najbitnije su sljedeće novine, nabrojat ću neke, to je posebnu pažnju zakon posvećuje mladim vozačima od 18 do 20 godina, koji sada u velikom postotku stradavaju u prometnim nesrećama. Za mlade vozače ograničava se brzina, zabranjuje se vožnja automobila jačeg od 75 kilovata, te zabrana upravljanja vozilom od 23 do 5 sati bez pratitelja. Materijalne odredbe dosadašnjeg teksta zakona popravljene su i dopunjene, tako da budu razumljivije i jasnije sa ciljem veće učinkovitosti za sigurnost u prometu. Nadzor nad radom auto škola i provođenje vozačkih ispita prenosi se na MUP. A vozački ispiti u budućnosti će se provoditi u ispitnim centrima koje odredi MUP gdje će se izdavati vozačka dozvola. Uvodi se zabrana kazna za korištenje mobitela za vozače u vrijeme vožnje, i uvodi se potpuna zabrana udjela alkohola u organizmu kada se upravlja vozilom. A kažnjavanje se stupnjuje od samo novčane kazne do maksimalne kazne predviđene zakonom. Želim reći nekoliko riječi o situaciji u mojoj županiji Virovitičko-podravskoj gdje imamo pokazatelje da je 2003. u odnosu na 2002. učešće alkohola u prometnim nezgodama bilo 22% dok je u siječanj, svibanj 2004. pao na 19% i sada ono što je najzanimljivije. Učešće teretnih automobila u prometnim nezgodama 2003. na 2002. je bilo 8% a siječanj, svibanj ove godine 56%, kombi automobila 50% dok je u 2003. u odnosu na 2002. bilo samo 28 i priključna vozila 2003. u odnosu na 2002. 24% dok je u prvih pet mjeseci ove godine to 46,9, znači 47%. Iz navedenih pokazatelja vidljivo je da je tijekom 2003. u odnosu na 2002. porast broja prometnih nezgoda 7,8%. Porast u prvih pet mjesci 2004. na period protekle godine iznosi 22,9%. Većem broju prometnih nezgoda u prvih pet mjeseci 2004. godine svakako se može pripisati znatno veći broj sudjelovanja u prometnim nezgodama vozača teretnih vozila čiji je broj sudjelovanja u prometnim nezgodama povećan u našoj županiji za 56,9% dok se u 2003. godini u odnosu na 2002. taj broj bio veći za samo 8,2%. Samim povećanjem sudjelovanja teretnih vozila u prometnim nezgodama povećan je i broj sudjelovanja priključnih vozila u prometnim nezgodama pa je tako broj tih vozila u prvih pet mjeseci 2004. godine povećan za 46,9 u odnosu na isto razdoblje 2003. godine. Iz svih ovih pokazatelja može se zaključiti da je na prometnicama u Slavoniji došlo do porasta sudjelovanja u prometu teretnih i priključnih vozila što je za posljedicu imalo i povećanje broja prometnih nezgoda i stradanja osoba. Doprinos je također većem uništavanju prometnica u Slavoniji koje se moraju ponovo obnavljati na trošak poreznih obveznika. Podravska magistrala prolazi kroz naseljena mjesta pa tako i kroz uža središta općina i gradova. Veliki broj teretnih vozila stvara sve više gužve i zasigurno umanjuje sigurnost u prometu. Gospodine ministre, ne samo vi nego i ministar Kalmeta a i Vlada pitam vas u ime stanovnika Slavonije i Baranje što kanite poduzeti da se uklone sa Podravske magistrale teretna vozila iz Srbije, Bugarske, Rumunjske, Bosne i Hercegovine. To bi uz donošenje ovog zakona sigurno doprinjelo većoj sigurnosti prometa u Slavoniji. Hvala lijepo.
Zahvaljujem gospodinu Mati Štimcu. Sada ima riječ gospodin Mato Arlović potpredsjednik Sabora. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, gospodine ministre! Dopustite da neka naravno od rješenja i koncepcije iz samog zakona kao prijelaznoj fazi zapravo podržavam iako osobno smatram da je prava šteta što ovaj prijedlog zakona ne ide u dva čitanja, prvo iz razloga edukativnih jer je jasno i ne može se prihvatiti da to što je bila rasprava u prošlom sazivu sabora, jedna opća i jedna u prvom čitanju da bi to bio razlog da je javnost dovoljno upoznata. Nije javnost dovoljno upoznata niti sa visinama, niti oblikom niti vrstama kazni niti sa propisivanjem pojedinih mjera. A drugi razlog je taj upravo edukativni da se ljudi osposobe. Treći razlog je veliki broj zastupnika koji će morati dići ruku za ova rješenja ili neka druga ovisno o amandmanima koji će se prihvatiti ili ne prihvatiti su ovdje po prvi puta i sasvim su novi u saborskoj dvorani i trebalo bi im puno više vremena da ovako ozbiljan, kvalitetan zakon i zakon koji se odnosi na veliki broj građana se može ... [[Govornik se ne razumije.]] Četvrti razlog je jako važan a to je da je ovaj zakon nažalost iako je sa nekim dokumentima formalno pravno usklađen nije usklađen sa koncepcijom Europske unije o čemu sam govorio u jednoj od replika a Europska unija je jednostavno u programu svoje komisije napustila rješenje od prvog programa i sada prihvaća sustav koji obuhvaća aktivnost i ljude, promjenjivost infrastrukture, raznovrsnost vozila i načina tehničko-tehnološke opremljenosti. Nešto od toga je malčice obuhvaćeno oko cesta, oko signalizacije itd. ali ne do kraja. Peti razlog koji isto tako upućuje da bi bilo, načelni razlog, potrebno da ovo bude u dva čitanja su između ostaloga i dokumenti Ujedinjenih nacija. Ja bih htio podsjetiti da je 2003. donešena posebna Rezolucija o globalnoj krizi o sigurnosti u prometu Ujedinjenih nacija, da je Generalna skupština nakon toga donijela i posebno izvješće Generalne skupštine o tome, da je komisija, Ekonomska komisija Ujedinjenih nacija o tome posebice raspravljala itd. i da su to sasvim, sasvim ozbiljna pitanja a jedno od tih pitanja kao uzroka nesigurnosti u prometu je između ostaloga tzv. agresivna vožnja. E sada, ta pitanja ovim zakonom nažalost jesu dotaknuta, neka od oblika agresivne vožnje su obuhvaćena ali ne svi počevši od mimoilaženja, obilaženja, starta kod ulaska u crvena svjetla, signale, raskrižja pa sve do brzine i prekoračenja brzine nisu do kraja sva ta pitanja razrađena i sve to zapravo upućuje na potrebu da bi se trebalo o tome pitanju voditi računa. Dopustite sada da neke još načelne stvari koje mislim da nisu dobro obuhvaćene jesu i sa upravno-pravnog i sa pravosudnog aspekta obuhvatili. Pazite, nemoguće je da postoje ovakve razlike u prekršajnim sankcijama odnosno mjerama koje se mogu izricati u odnosu na pješaka preko vozača do u krajnjoj liniji recimo ovlaštenih organizacija za obavljanje primjerice stanica tehničkog pregleda itd. i ovlaštenih osoba unutar njih. To su jednostavno dispariteti takvi da se to ne može tako zadržati. Primjera radi, nemoguće je primjerice između ostaloga kažnjavati sukladno članku 256. novčanom kaznom od 300 kuna osobu zato što nije nalijepila onu naljepnicu da je napravljen tehnički pregled. To uopće ne mora biti. Važno je da je tehnički pregled napravljen jer je zakonom propisano da vozilo mora ako je dvije godine staro nakon dvije godine ići na tehnički pregled a inače nakon toga svake godine. Prema tome, on jednostavno ne može biti registriran ako nije prošao tehnički pregled ... [[Govornik se ne razumije.]] godine, prema tome nema potrebe za tom naljepnicom. I zbog čega sada stavljati kazne od 300 kuna, to izaziva samo nezadovoljstvo građana i sve ostaloga. To su stvari koje se moraju izbjeći. Naravno, posebice je interesantno da su uz te kazne predviđene i mogućnosti drugih kazni. Ja sam pokazao primjer 199. vezano za 0,5 alkohola u krvi i kaznu od 500 kuna do tisuću 500 kuna ali istodobno imate u posebnom dijelu zakona pri kraju odredbu koja lijepo upućuje na to da ovlašteno organ odnosno policajac prilikom kontrole može jednostavno toj osobi oduzeti, isključivo policijski službenik će privremeno oduzeti vozačku dozvolu i isključiti iz prometa vozača, instruktora vožnje koji upravlja vozilom i sada kaže iz članka 199. dakle koji ima uopće alkohola kod sebe. Vidite, to je dodatna kazna. To nije kazna koja je samo 500 kuna i tisuću 500 kuna i zbog toga ona kazna od 0,5% sasvim drugačiju mjeru i oblik ima nego što je samo propisivanje u samom tekstu zakona kada se ovaj dio gleda. E sada, posebno je pitanje sa aspekta pravosuđa. Znate, da policajac može postupiti i izreći kaznu do 30 dana oduzimanja mjere. Postavlja se pitanje pravne sigurnosti sudionika u prometu, posebice kad se to gleda sa aspekta još i da ga se može isključiti iz prometa pa još oduzeti dozvolu, vozilo itd., dakle u cjelini kad se promatra to pitanje. Treće pitanje koje bi ja jako htio naznačiti jeste vezano upravo uz ovo pitanje mladih vozača. Znate, nema dvojbe da je potrebno ograničiti ili brzinu mladim vozačima, i to kad kažem onda ne mislim po godinama nego po vremenu kada je položio ispit. Nema za mene dvojbe da li je potrebno ograničiti i snagu vozila kojim on vozi i upravlja. Nemam ni to prigovora na to da bi trebalo i svakako provesti program sigurne vožnje u ... [[Govornik se ne razumije.]] centre sigurnosti prilikom određenog vremena. Sve to treba napraviti ali ima jedna stvar koja meni sada leži potpuno neodgovarajuće. Pet godina od kako će se početi primjenjivati program sigurne vožnje a toje 1.1.2007. godine moraju instruktori u roku od pet godina proći program za sigurnost vožnje. A šta je sa ovim mladim vozačima, kad će oni uopće doći na red. Pazite, u takvoj situaciju i postavlja se pitanje zašto bi nešto po zakonu bilo strože regulirano za vozača nego što je sami instruktor koji mora obućiti tog vozača? To je apsurd. Posebice je vrlo interesantno rješenje koje, očito se pokazalo da se pogodovalo. Znate, malo instruktorima primjerice koji ne ispunjavaju školsku spremu, stavljeno im je prijelazno razdoblje od tri godine, to praktički znači da može još jedanput završiti srednju školu. Znate. Prije mislim da su neke od tih stvari, a oni osposobljavaju te mlade vozače. E sada posebno pitanje koje u tom dijelu otvara se jeste pitanje ovo od 25 godina da mora imati osoba nakon 23 sata do 5 sati ujutro ako voze se mladi ljudi. Gledajte nastranu što je to ustavnopravno pitanje jer se radi o punoljetnoj osobi koja je položila ispit i ima pravo da se vozi, otvara se jedno posebno pitanje a što je zapravo time učinjeno. Da li je to radi sigurnosti mladih vozača ako se imaju u vidu sva onda dodatna ograničenja o snazi, brzini, alkoholu, ne znam, položenom ispitu, programu sigurne vožnje itd., u situaciju ili je to ... [[Govornik se ne razumije.]] ja postavljam takvo pitanje. Jer zapravo koji to roditelji imaju mogućnosti raspolagati ako rade i imaju stariju, sina ili kćer u obitelji mogu odvojiti još i vrijeme da od 23 do 5 recimo ujutru idu sa svojim djetetom na vožnju da bi bili osigurali ispunjenje zakonske obaveze. Drugim riječima morati će platiti instruktora vožnje. Ako nema novaca da plati instruktora vožnje koji će u to vrijeme provoditi niti nema na raspolaganju instruktora ... [[Govornik se ne razumije.]] da to mogu učiniti a što će se dogoditi. Onda onaj koji je vozio zapravo iz straha neće moći voziti i opet ćemo doći u situaciju da stalno povremeno mladog vozača. Postavlja se pitanje zapravo da nije konačno riješen problem. Ili ga treba od tog uvjeta odustati jer je neprovediv, nerealan ili treba naći neko drugo kvalitetno rješenje po mom dubokom uvjerenju ako ostaju sva ova ostala ogrančenja on ili još dodatno na tom vozilu, svakom vozilu kjoe takav mladi vozač vozi trebalo bi staviti posebno oznaku "pazi, mladi vozač" a onda ovih 25 godina i ove osobe, to potpuno onda suvišno i nepotrebno. E sada ima jedno pitanje zbog vremena koje ... [[Govornik se ne razumije.]] prolazi, 10 minuta je jako malo kada se o ovakvim stvarima radi, ali za govoriti, koje ja moram reći čisto da upozorim predlagatelja. Rokovi iz članka 308. 311., 304. itd. o provođenju zakona su neodrživi. Između ostaloga se kažu 311. Ministri i drugi dužnosti ovlašteni zakonom za donošenje odluke i propisa donijeti će ih u roku od 3 mjeseca od stupanja na snagu ovog Zakona. A primjerice ovlaštene organizacije po članku 308. iz članka 206. i 273. su dužni donjeti u roku od 3 mjeseca provedbene propise uskladiti sa ovim zakonom koje će omogućiti ovaj. Pazite, čitav niz provedbenih propisa koje ministri moraju donjeti a ima ih oko 40-ak. Zapravo uvjetuju kakve će provedbene propise dovesti ovlaštene organizacije, stanice za tehnički pregled, ne znam, hrvatski centar za vozila, hrvatski autoklub itd., jer jednstavno drukčije ne mogu provesti sam zakon jer je u provdebenim aktima često puta pojedine odredbe upućuju. Prema tome trebalo bi naznačiti da u roku od 3 mjeseca od donošenja provedbenih propisa koje će donjeti ministri trebaju se uskladiti ti opći akti tih organizacija da bi se to pitanje moglo kvalitetno riješiti. U protivnom to pitanje neće biti niti moguće kvalitetno riješiti niti će se na odgovarajući način razriješiti. I zadnju stvar što bih htio upozoriti, neke ovlasti kao što su mjere kazne koje u globalnom, kao načelnu primjedbu u pravilu se polazi od toga da je najmanja kazna koja se plaća tolika i tolika. Nije određena gornja granica kazne. Prvo, ona omogućuje volontarizam i subjektivizam organa koji primjenjuje kaznu a drugo postavlja se pitanje ustavnosti i tako propisane kazne i onoga kome će provoditi i davati kazne na osnovu toga. Dakle, jedno je da mi kažemo da je najmanje tolika ali moramo reći kolika je najveća. Pazite jer inače ovo su strahovito velike kazne u odnosu na ove koje imamo do sada a osnovna moja primjedba jeste zapravo da dosadašnji Zakon nije tako loš koliki je veliki bio problem u njegovom primjenjivanju a ne u njegovom normiranju. I zbog toga ja predlažem da predlagatelj još jedanput razmotri da zapravo ide u drugo čitanje i da ove primjedbe sa ove rasprave također iskoristi za drugo čitanje da u 9. mjesecu dobijemo jedan kvalitetni prijedlog za drugo čitanje i da ga donesemo. Hvala lijepo.
Hvala lijepa sada ima riječ zastupnik gospodin Velimir Pleša.
Hvala lijepa. Zahvaljujem gospodine dopredsjedniče, gospodine ministre, gospođe i gospodo zastupnici. Nažalost zakonj je pa čak i onda kada se radi o dobrim zakonima tek su pretpostavka za realizaciju tih zakona. Realizacija pak govori o njihovoj kvaliteti. Kada govorim ovdje o konkretnom zakonskom prijedlogu onda želim kazati da je ovo dobar zakonski prijedlog. Ovo moram spomenuti i posebno makar je već većina kolega to i spominjala ne može se izbjeći a ne ponoviti i ponovno reći. U prometu prečesto stradavaju djeca i mladi ljudi, na pješaćkim prijelazima dok idu iz škole na biciklima dok se voze na igralište prelazeći cestu, na loše obilježenim raskrižjima sa željezničkim prugama, vozeći automobile noću, vračajući se sa tuluma ili iz disco kluba. U onoj za takve sve stvari koje se događaju na našim cestama idealnoj kombinaciji brzina i alkohol zaista je bilo potrebno učiniti nešto a to nešto smatram da smo dobili ovim prijedlogom zakona o kojem danas raspravljamo. Obizirom da je brzina glavni uzrok prometnih nezgoda sa teškim posljedicama osvrnuti ću se i na odredbe koje se na to odnose. Podržavam povećanje kazni za prekršaje jer po meni to nije nikakva kazna, pogotovo ne prevelika kazna nego je preventiva, odnosno zaštita ljudskih života i pri tome treba biti rigorozan. Da je tome tako i da nažalost većina vozaća i sudionaika u prometu se zaista boji visokih kazni pokazuje slučaj svih nas koji smo i odlazili i odlaze na cestama u Sloveniju i u Austriju. Većina moramo priznati sudionika u prometu kod nas u Hrvatskoj vozi barem 30 km više od prosjeka dozvoljenog na pojedinim dionicama autocesta međutim prelaskom granice to se itekako pazi i dolazi se u one okvire koje su tim znakovima onda postavljeni i voz se točno po propisima. Ja mislim da je to razlog tome samo jedan jedini a to je strah od slovenske i austrilske policije i od tih rigoroznih kazni. Da je tome tako i da se sudionici u prometu ponašaju onako kako im to dozvoljavaju propisi pogotovo kazne u pojedinim državama pokazuje obrnuti primjer. Jer kada vidite na našim cestama pogotovo sada u ovo vrijeme turističke sezone vozače iz Slovenije sa slovenskim registarskim tablicama onda smo upravo svjedoci toga da oni najčešće krše propise u našoj državi a u svojoj državi se voze jako dobro prema propisima. Želim u ovom slučaju nekoliko samo konkretnih stvari upitati ministra i predstavnike policije koje mislim da bi trebalo možda razmotriti prilikom donošenja Zakona, vidjeti da li je moguće o njima još razmisliti, ako pak ne onda sam uvjeren da će vrlo brzo u nekom vremenskom razdoblju do kraja ove godine biti potrebno ih izmjeniti pa i izmjeniti ovaj Zakon. Prije svega tu želim istaknuti jednu činjenicu koja je u članku 5. navedena a to je prijenos pojedinih ovlasti na jedinice lokalne samouprave. Da li je baš dobro u cijelosti sve te ovlasti prenjeti na jedinice lokalne samouprave jer bi u tim slučajevima istovremeno trebalo mijenjati i ovlasti provođenja prekršajnog postupka u prvom stupnju, a to bi po meni značilo dodatnu izmjenu pozitivnih zakonskih propisa. Želim da se stvarno vidi da li, naročito kod onih odredbi u članku 5. gdje se govori o tome da jedinice lokalne samouprave mogu organizirati naplatu kazni, odnoso one redare koji dobivaju određene ovlasti a ne mogu napraviti taj prekršajni postupak. Druga stvar, kada smo govorili o tome i ministar je govorio o svome uvodu o usklađenosti sa europskim zakonima. Ja se slažem da je to u velikoj mjeri zaista usklađen zakon sa propisima u Europi. Ali u zemljama Europe za razliku od nas skuter ili mopetu teško ćete moći vidjeti pred osnovnim školama. Ili pred srednjim školama jer sada je na svu sreću ona odredba o voženju skuterea sa 14 godina zaista po ona odredba o vođenju skutera sa 14 godina zaista pomaknuta na 16 pa ih pred osnovnim školama možda više i nećemo moći vidjeti. Ali stvarno bi trebali ispitati odredbe o tome da se motorima najveće kubikaže mogu upravljati samo oni stariji od 21 godine kao što to je u Europi dok kod nas i po ovom Zakonu zaista će moći upravljati oni koji navrše 18 godina, a mislim da se takvi i najčešće stradavaju sa tim jakim motorima u prometnim nezgodama. Isto je možda za preispitati odluku koja i dalje ostaje u ovom Zakonu, a to je da se po onoj kategoriji A1 može upravljati znači tim skuterima odnosno motorima slabije kubikaže sa navršenih 16 godina dok u Europi nema te dobne granice nego je ona isto 18 godina. Konačno mislim da je potrebno ovdje spomenuti i činjenicu na koju su i mnogi kolege u prijašnjim raspravama ukazivali, a to je svojevrsni trokut. Vozači, vozila i prometnice. Sva se krivnja za prometne nesreće uglavnom kod nas svaljuje na vozače i općenito je takav jedan stvoren, stvorena slika da su za sve krivi vozači. Za to se uvijek može naći nekakav razlog, a statistike policije čak govore da je u 97% slučajeva su vozači ti koji su krivci. U Njemačkoj recimo je taj postotak oko 60%. Dakle ipak mislim da i vozila i vozači ali i prometnice jesu ona kategorija odnosno taj trokut koji se mora gledati zajedno da bi se vidjelo da li je zaista samo krivnja kod vozača. I zaključno želim reći jednu stvar o kojoj se danas rijetko je pričalo, a meni je posebno drago da se ovim Zakonom jesu prihvatila dva amandmana bi se reklo koja sam podnio u onom drugom čitanju Zakona o sigurnosti prometa na cestama, a odnose se na HAK i na Centar za vozila. Zaista je konačno došlo vrijeme da se tim stručnim organizacijama, znači HAK-u i Centru za vozila ipak ovim Zakonom ograničavaju određene ovlasti, prije svega mislim tu na ovlasti nadzora jer bilo je nelogično rješenje u prijašnjem zakonu gdje se predviđalo da udruge građana mogu kontrolirati i trgovačka društva, ali donositi i neke propise koji su u svakom slučaju gledajući HAK što se tiče ispita za vozače, a što se tiče Centra za vozila znači tih tehničkih pregleda odnosno dobivanja licence za stanice za tehnički pregled vozila, ali i kasnije kontrole samih tih stanica odnosno njihovog rada bile, bile vrlo, vrlo upitne. Konačno zaključit ću s time da ukoliko ovakvim Zakonom za kojeg sam uvjeren da će biti donesen možemo smanjiti onu stranicu, crnu kroniku za 10% što se tiče slučajeva raznih smrti i teških ozljeda na našim prometnicama, učinili smo puno i zbog toga je potrebno i ovakav Zakon donijeti. Hvala lijepa.
Hvala vama poštovani kolega Peša. Replika kolega Korenika, replika?
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Moram reći da je upravo za Vlade HDZ-a donešen i Zakon o Hrvatskom autoklubu, donešen je i Zakon o Hrvatskom Crvenom križu koji su udruge građana, a imaju neki još uvijek i nakon donošenja ovog Zakona imaju javnu ovlast. Tako da mi se čini neprimjerenim sada prigovarati na nečemu što je u cijelom civilziranom svijetu najnormalnija stvar. Nemojmo zaboraviti da u jednoj Njemačkoj kojoj naše zakonodavstvo dosta teži jer imamo često puta njemački zakonodavni model, isto tako i ADAC i neke druge udruge građana imaju javne ovlasti i kontroliraju neke stvari koje su od vitalnog interesa za bilo koju državu. Jedino ukoliko imamo, na kraju krajeva i ovdje je bilo konkretno rečeno i o Centru za vozila, dragi kolega Pleša i Centar za vozila je išao u privatizaciju po onom modelu iz, zakonu iz 1991. HDZ-ova vlast ga je dala, promovirala, ali ako Centar za vozila radi korektno i u skladu sa javnim ovlastima koje mu je država podarila ili dala, isto to radi i Hrvatski Auto-klub, isto to radi i neke druge udruge građana. Ja vas podsjećam da imamo Hrvatski lovački savez, Hrvatski sportsko-ribolovni savez koji isto tako imaju javne ovlasti i ne možemo u jednom segmentu reći da to ne mogu raditi udruge građana, a u drugome kako nam to odgovara, možda čak i dnevno-politički da to ne odgovara.
Odgovor na repliku kolega Pleša.
Poštovani kolega Korenika! Vi kao i ja jako dobro znate da je takav Zakon o udrugama građana odnosno o Centru za vozila i o HAK-u donešen za vrijeme, kako ste vi rekli HDZ-ove Vlade, one prije 2000. godine. Međutim ne znači da sve što je donešeno bilo prije toga i za to vrijeme je i dobro. Pa prema tome ja sam samo rekao da sam osobno tražio kad je bio na raspravi Zakon o izmjenama i dopunama zakona u prošlom Saboru da se to izmijeni i da se tim udrugama onemogući ono što smatram da nije dobro, a to su rekli i mnogi drugi u toj raspravi. A isto tako znamo da je onda ne zbog dnevno-političkih razloga nego zbog zaštite određenih političkih moćnika bilo onemogućeno da se o tom amandmanu uopće i raspravlja pa čak imamo i informacije oko toga što vi znate jako dobro da je možda i to bio razlog da se taj razlog nije donio onda kad se trebao donijeti na 30. sjednici nego da je pomaknut za neko treće čitanje koje nikad nije dočekao.
Ispravak netočnog navoda poštovani kolega Vujić.
Pa želim ispraviti netočni navod kojega sad ne mogu više precizno citirati, evo u svakom slučaju se sastojao u tome da dakle udruge građana ne bi mogle vršiti javne ovlasti, ali u ovom konkretnom slučaju HAK. Cijeli smisao razvitka civilnoga društva i upravo smjerovi koji idu i na zapadu je upravo taj. Da udruge građana koje, a pogotovo što je HAK i udruga koja je osposobljena za stručni nadzor, vrše ovakve funkcije. Nigdje nije smisao što se sada upravo događa da naprimjer se vraćamo natrag pa da nad auto-školama ne vrši nadzor Ministarstvo prosvjete nego da to radi Ministarstvo unutarnjih poslova i tako dalje. Mi se sada krećemo retrogradno i ne znam čemu je to trebalo jer to nema nikakve veze sa sigurnošću prometa na, na cestama. Baš nikakve.
Nije mišljenje i ispravak netočnog navoda, samo moram reći kolege da zbog javnosti, ne radi se o uskraćivanju javnih ovlasti. Stručne organizacije zadržavaju po ovom Zakonu i izravne i neizravne javne ovlasti koje mogu jedne dobiti izravne po sili zakona, jedne su dobili na temelju natječaja, a ono o čemu ste vi govorili, bar sam ja tako shvatio je bio zapravo nadzor i ovdje je izmaknut nadzor nad zakonitošću rada što je točno, to ... [[Govornik se ne razumije]] rada državnog tijela, a nadzor, stručni nadzor rada to mogu i dalje obavljati stručne organizacije iz članka 206. i da ne nabrajam koji sve vezano za Centar za vozila, ali to je druga rasprava. Pa vas molim zbog javnosti da budete precizniji jedni i drugi jer to bitno utječe na rasploženje građana. Poštovani kolega Ante Markov ima riječ. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, poštovani članovi Vlade, kolegice i kolege! Vrlo izražen interes javnosti, ne samo danas nego u proteklih 10-tak dana pa i pokušaji medijskog nametanja ovakvih ili onakvih stajališta u ovisnosti od tome što se željelo braniti ili što se željelo osporavati je zasigurno pokazatelj ozbiljnosti pa i važnosti ovoga Zakona pa i osjećaja da javnost u potpunosti želi komunicirati sa ovim domom u pogledu rasprave i u pogledu iznošenja stajališta kao i u pogledu ukupne brige da se ova vrlo važna tematika koja je naprosto važna za sve one, bili oni sudionici u prometu, ne bili oni sudionici u prometu. Ona je naprosto univerzalna kao što je danas vrlo ispravna teza da auto nije luksuz nego na neki način potreba tako je i ovaj Zakon izašao na neki način iz svoih granica i on je postao univerzalan i na žalost i univerzalna prijetnja na neki načina svima nama koji se suobraćamo. Ili koji na bilo koji način sudjelujemo u njemu. Zbog toga i različite ocjene i donekle izostanak vrlo jasnih i preciznih formulacija prilikom opredjeljivanja. Naime neuptino ne da gotovo svi podržavaju tendenciju ovoga Zakona da svima nam je cilj da se sigurnost u prometu podigne na onu razinu u kojoj bi se spiječile žrtve u kojem bi se spriječile se one nesreće bilo one po čovjeka bile one po materijalnno sredstvo bile one po jutarnju nervozu kako to kaže kolega Jarnjak. U svakom slučajj nema nikoga tko nije vezan za ovu temu. Ona stvar u kome se polemizira ili koji se dovodi na ovaj ili na onaj način u pitanje isto tako je bilo i prilikom rasprave o ovom zakonu mislim da j eto me biloveć godinu i pol dana kada se o identičnoj temi raspravljalo i kada su postojali uistunu različita stajališta. Dali je tada nedostajalo hrabrosti ili nije dovoljno bilo argumenata ili naproosto je postojao jedan takav moment u kojem se nije željelo do kraja realizirati moguće pozitivne strane ovoga zakona o sigurnosti prometa ne cestama. TEško je danas suditi. No i oni koji imaju izražena srtajališta s obzirom na veliki interes javnosti očito ih prešućuju i onda se ovaj stvari pokušavaju rješavati na način na koji se ne može steći onome koji pažljivo sluša ove rasprave u čemu je razlika između predlagalja. U čemu je razlika između opozicije i pozicije. Naime vrlo male i nejasne nijanse stvaraju slikuk a to se počesto dogodi posebno sa strane onih koji nas gledasju i slušaju da ne znaju u stvari jeli se ovaj zakon u naravi podražva ili se na jedan fini način pokušava stvoriti alibi da se uopće ne donese. I ako postokje neke bitne razlike zašto se one jasno ne izgovore. zašto one ne bile kazane, šta će smetati, ja ću ih recim o pokušati iznjeti. Pa eto ako s time upadnem u problem,vjerovatno možda ću na taj način pokušati pomoći predlagatelju. Naime neupitno je što se tiče svih nas svih sudionika u prometu da je nužno riješiti one probleme koji proizlaze iz ove loše statistike koja je ovdje i data u prijedlogu zakona. Naravno da treba voditi računa o svemu, a prije svega o primjenjivosti zakona. Mi imamo čitav niz zakona koj iimamo dobre kao rješenja a loše kao rezultate primjene tih zakona. Mi imamo Zakon o zabrani točenja alkohola mlađima od 18 godoina, samo jeldan primjer. Kadabismo danas išli izvršiti jednu anketu ili vrlo ozbiljnu analizu kako se postupa u skladu sa tim zakonom, koji možda ipak ima veze i sa ovim o čemu raspravljamo vidjeli bismo da je taj Zakon bolje ukinuti. Zato što ako ga ne ukinemo onda sami sebe stavljamo pred jedno ruglo. Jer se s tim zakonom svi u ovoj zemlji izruguju. Naime, nitko ga ne primjenjuje. Jer danas naravno nije problem ni kupiti cigarete, ni kupit alkohol osobama koje to ne smiju. Znači kao sustav moramo prije svega djelovati preventivno, i najveća vrijednost svih ovih zakona posebno zakona o siguirnosni zakona o sigurenosti prometa na cestama je prevnetiva. Djelvoanje upnaprijed. Restriktivno kažnjavanje je samo posljedica neuspjelog preventivnog djelovanja. Upravo zato mislim daje b ilo riječ o Portugalu kao zemlji koja je eklatantno najurgoženija koja ima najveći broj poginulih i stradalih na cestama. Bila je jedna tv emisija koja je govorila u tom smislu, ovvelikoj edukativnoj preventivnoj akciji koja se provodi u svim portugalskkim gradovima, u kome se u okviru insttucija pa i vaninstitucionalnih organizacija provode velike edukativne akcije kojima je za cilj da se novi zakon koji je donešen emisija je bila ima jednog odinu dana. Pokuša čim prije približiti građanima da oni vide u čemu je razklilka u novom u odnosu na stari zakon. Koje su posljedice loših navika koje su posljedice krivoga načina ponašanja na cestama. Naravno da ja ne želim kazati da su vozači isključivi krivci oni su jedni od sudionika u prometu i oni se obično percipiraju kao takvi. Ali jasno i loše ceste. I loše obilježenost na cestama. I svi oni drugi elementi koji mogu utjecati an to jedanko su bitni. ONo što bih ja želio kazati a indirektno se navezuje na ovaj zakon, da moramo kao zemlja turistička a mi uistinu prije svega mislim da svi tako mislimo i tako i držimo, da jesmo turistička zemlja, i u tom smislu moramo voditi jedno imamo jedan objektivno ograničenje i u smislu onih propisa kojij reguliraju ne samo našu sigurnost, nego jednu opću sigurnost pa na kraju jedno univerzalno pravo, koje mi svima našima gostima koji ulaze u Hrvatsku na neki način prenosimo. Naši gosti, Hrvatska bi ovestope da se opet vratim na tu nesretni pojam promili alkohola u krvi od 0,5 bila jedna od rijetkih destinacija u kojoj bi stopa iznosila 00. U tom slučaju većina turista koja dolazi iz raznih destincija bila bi na neki način dovedena u jednu dvojbu, pa očigledno bi se jedan konkurentski manevar smanjio s obzirom na činjenicu da većina emetivnih zemalja koji dolaze na našu obalu pripada onim zemljama u kojima je razina dopuštene nešto viša. Dali je 0,5 ili 08. sasma svejedno. Ali mislim da i u tom aspektu moramo voditi računa i prijelom na sredini turističke sezone koja već po svom karakteru i sadržaju ima određene probleme, može djelovati kontrastimulativno. Kao i obavezni depozit koji građani su trebali imati da bi ulazili u Hrvatsku. Sve to može u jednom promidžbemom smislu a na žalost i Hrvatska počesto i kada donese dobsar zakon mediji posebno konkurentske zemlje vrlo dobro znaju to iskoristiti za svoju propagandu. I na taj način sugerirajući daje Hrvatska upravo onakva kakva bi trebal biti po njima a ne po nama. Odnosno, navodeći to kao razlog zašto ne ići u Hrvatsku. Pa uz činjenicu da imamo premalo zabave, da imamo premalo mogućnosti da se gosti razonode i opuste, Kada nam jop stave na teret da i alkohol treba biti 0,0% znači da ne smiju popiti ni jedan decilitar vina mislim da će dodatno otežati našu poziciju. pa i položaj Hrvatske kao jeldne od najpoznatijih europskih destinacija za turizam. Mislim bez obzira koliko ova tema ne bila dodirna direktno sa zakonom, da se mora u konačnici i o njoj voditi računa. Ja sam nadajući se prije svega da će to po moći a ne da ću ja i da će amandman biti usvojen, u tom smislu dao određeni amandman. Što se tiče jedinica lokalne samouprave i oslanjanja dijela zakona da one to reguliraju mislim da je to dosta područje koje do sada nije dalo dobre rezulatate. Uvijek su nastajali problemi kada se dio određenih zakona prebacivao na jedinice lokalne samoprave bilo to o Zakonu o prostornom planiranju ili sada o Zakonu o sigurnosti prometa na cestama. Iz prostog razloga što su jedinice lokalne samouprave ionako preopterećene, sa vlastitim obimom posla, a sa neimanjem dostatnih sredstava iz kojih bi trebale dalje provoditi ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala lijepa kolega Markov. Imamo prvo replike. Poštovani kolega Mršić replika. Izvolite.
Pa ja bih želio kolegi Markovu replicirati oko teze o provedbi zabrane točenja alkohola maloljetnicima i tezi da bi trebalo zakon ukinuti. Ne, ja mislim da treba tražiti od Državnog inspektorata i policije da provodi ono što u zakonu piše. Mi u Koprivnici radimo to u suradnji dakle, inspektorat, policija i gradsko poglavarstvo i čak smo izmijenili odluku da tamo gdje se dva puta zatekne točenje alkohola maloljetnicima da ćemo skratiti radno vrijeme tim ugostiteljskim objektima. Mi ovdje iz Sabora kao saborski zastupnici ne smijemo slati poruku da toleriramo kršenje zakona i zato što se zakon krši da bi ga trebalo ukinuti ili mijenjati nego trebamo poslati poruku da trebaju službe koje građani ove zemlje plaćaju moraju striktno provoditi te zakone. Nedopustivo je da se alkohol toči maloljetnicima. Mi smo iz Koprivnice inicirali izmjenu Zakona o trgovinama da se ne može alkohol prodavati niti u trgovini maloljetnicima kao što se ne mogu i cigarete, a ne da mogu kupiti alkohol u trgovini pa odu onda u park ili neznam gdje i piju taj alkohol. Dakle treba težiti da se zakoni provode striktno i da na takav način spriječimo društveno nepoželjno ponašanje, a ne slati poruku iz govornice, saborske govornice zato što se negdje, ja neznam gdje, ali sigurno u Koprivnici to nije, krši zakon da ga zato treba ukinuti. Postoje službe koje građani skupo plaćaju i koje trebaju provoditi taj zakon i osigurati da mladi ne budu u poziciji da i konobari i vlasnici ugostiteljskih objekta posluže s alkoholnim pićem.
Odgovor na repliku poštovani kolega Markov. Izvolite.
Uvaženi kolega je potpuno pogrešno shvatio moju intervenciju. Ja nisam govorio o tome da je dobro da se zakon ukine nego sam govorio da ovaj zakon koji je stariji i od kolegina mandata se ne provodi već duže vremena, a ako se on jedino u Koprivnici u Hrvatskoj uspješno i u potpunosti provede, provodi to je dobro i evo ja bih svih pozvao ako se provodi jedino u Koprivnici da se svi ugledaju na Koprivnicu i da se oni tako provode. Moj je apel bio da se treba u ovom Saboru inzistirati jednostavno, jednako na donošenje dobrih zakona kao i na primjenu tih dobrih zakona.
Hvala lijepa. Replika poštovani kolega Jurjević.
Uvažavajući Antinu logiku ja bih možda prihvatio, možda bi bilo dobro zaista da ide u dva čitanja zakon. Ali zbog čega ja mislim donekle drugačije? Veli krajem tjedna dakle gine oko 10 ljudi u Hrvatskoj, svaki tjedan, vikendom. Dio njih je ubijen, bukvalno ubijen na cesti. Da to radi neki ubojica to bi bila masovna ubojstva, bila bi panika. Svaki tjedan u Hrvatskoj desetak ljudi neki manijak ubija. Ovdje se samo radi da nije jedan nego ih je malo više. Dakle tu teško da će djelovati i prosvjetiteljske metode koje imaju svoje dosege. One imaju svoje dosege, ali zaista se radi o jednoj vrsti gotovo terorizma. Ja putujem svaki tjedan iz Splita u Zagreb i iz Zagreba u Split. Već se roditelji s nama opraštaju, nemoj sinko, nemoj autom, ajde avionom, javi se jesi živ itd. Vlada određena psihoza da na cesti visi mač smrti poviše glave svakoga od nas. Zaista se to treba prekinuti. U prvih šest mjeseci je dakle poginuo, ubijen je jedan razred djece na hrvatskim cestama. Kada bi govorili nekim, recimo neki filmovi B produkcije kada bi se snimali onda bi to se zvao film svaki krajem tjedna strava ili užas na hrvatskim cestama krajem tjedna, a putovanje je Zagreb-Split ili Split-Zagreb nemoguća misija, ne znam koji broj. Dakle u takvim uvjetima gdje vožnja postaje rulet i to ruski rulet mi se moramo zapitati kako to spriječiti. Svakom mamlazu, svakom glupanu i ne mogu ih drukčije nazvati, nije teško 5 deka onu papučicu pritisnuti. Dakle zaista moramo nešto uraditi kako bi spriječili da se ovo dešava. Zbog toga jesam za stroge kazne, zbog toga mislim da i ta metoda nije loša, iscrpljene su gotovo sve metode, a svi znamo da se drugačije ponašamo u ambijentu susjednih država. To je činjenica i zbog toga ne umanjujući ovu logiku i ne apelirajući na to da se možda produži na jedno dva čitanja da se izbjegne, da se usred sezone donosi itd. Ali zaista je stanje alarmantno, to nije puka priča i tu mislimo svi čini mi se, slično bez obzira na stranke.
Hvala lijepa. Kolega Markov odgovor na repliku.
Ja bih se u odabiru između preventive i realnog otvorenog gledanja na život pa i na ovaj zakon i histerije i panike koju Marin uspijeva u ovako kratkom periodu posijati, jer ako još bude dva puta govorio tada će strah uistinu zavladati na našim ulicama i cestama, a mislim da to nije potreba pa nije ni cilj ovoga zakona. Jer svi mi koji smo govorili, ja sam unaprijed upozorio sam sebe ako budem malo drukčije govorio da ću biti izvrgnut kritici onih koji misle da treba o ovom zakonu govoriti tako da se ne govori ništa. Ja sam ipak smatrao da treba govoriti potpuno jasno i određeno i da određeni problemi ako ih ima, da oni trebaju imati svoj pravi naziv i da se o tome treba raspravljati. A o suštini i ovome što je Marin govorio pa mi se svi slažemo zaboga s time, to nije uopće dvojba.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda sada, poštovani kolega Lučin. Izvolite kolega Lučin.
Hvala lijepo. Gospodin Markov je inače ponovio jednu tezu koja je po meni netočna, a više sam je puta jutros čuo. Dakle podjela na represiju i prevenciju. Volio bih da se svati jedna stvar. Poruka koju nosi ovaj zakon sa svojim represivnim mjerama jeste jako dobra prevencija. Ako pogledate statistiku vidjet ćete da u periodu 2002. godine 4., 5. i 6. mjesec kada smo razgovarali o ovom zakonu, 3. mjesec 2003. godine kada smo drugi puta razgovarali o ovom zakonu i govorili o teškim sankcijama zapravo da je broj prometnih nesreća pao. Ne inzistiram na tome da se ostane samo na represiji kao jednom dijelu poruke i prevencije, ali oni to jesu. Jer svatko onaj koji sjeda u auto razmislit će da li će popiti čašicu ako ostaje bez dozvole ili ako će dati tisuću ili dvije kuna. Prema tome u tom smislu bi ipak da se ima na umu dakle da su i određena rješenja koja se u prvom koraku čine kao represija ipak jesu i prevencija ili imaju barem odlike prevencije.
Hvala lijepa kolega Lučin. Na redu je za raspravu poštovani kolega Mršić. Izvolite kolega.
Poštovani potpredsjedniče, cijenjeni ministre, dame i gospodo. Prije svega ja mislim da možda bi bilo dobro razmisliti da se i sam naziv zakona promijeni zato jer on govori ne samo o sigurnosti na cesti nego govori i sam zakon o sigurnosti i o pravilima kretanja na nekim drugim promjenama kao što su nogostupi i biciklističke staze a koje nisu sastavni dio cesta pa bi možda bilo bolje da se zove zakon o sigurnosti prometa recimo, ali to je tako … više naravi. Ono što je još možda i bilo dobro kod samih definicija razmisliti to je mislim da postoji malo nesuglasje u razvrstavanju cesta i to posebice kod lokalnih cesta koje se sve svrstavaju u županijske ceste, a po Zakonu o cestama one nisu sve županijske ceste pa bi možda bilo dobro pogledati Zakon o cestama kao višeredni zakon i onda iz njega prepisati vrste cesta i nadležnosti cesta i u ovaj zakon. Zakon svaki propisuje neka pravila ponašanja i propisuje kazne što će se dogoditi ako se ne ponašate onako kako se u njemu propisuje, ali ni jednom zakonu pa tako ni ovom ne treba pridavati nekakav značaj čarobnog štapića da će on sada riješiti onaj problem oko kojega smo danas ovdje govorili, a koji je vrlo alarmantan, a to je dakle da su naše ceste nesigurne. Naše ceste su nesigurne i naše ceste imaju velike žrtve, imaju žrtve, dakle, u životima ima ozlijeđenih, ima velikih materijalnih šteta. Ali kada govorimo o tome što se zbiva na cestama onda sve prebacujemo uglavnom na vozače. Svi kažemo, evo vidite zbog toga su krivi vozači, pa su krivi vozači zato što su možda malo više popili ili su popili pa su krivi za to što su možda malo brže vozili, odnosno malo jače su stisnuli papučicu gasa. Nismo se danas gotovo osvrtali na pitanje tehničke ispravnosti vozila, a ono što posebno nisam danas govorili, to je pitanje ceste. Da bi se uopće moglo dogodit nešto na cesti, mora cesta postojati. A onda tek dolaze svi ovi ostali akteri. Ja si postavljam ovako pitanje, to je i kolega iz Virovitice postavio, što će ovaj meni Zakon značiti kad kroz Koprivnicu tisuće šlepera dnevno prolazi, turskih, bugarskih, srpskih, crnogorskih koji su sumnjive tehničke ispravnosti jer ne vjerujem da je tehnički pregled u Bugarskoj jednak kao tehnički pregled u Hrvatskoj koji nemaju ecotec, ne znam, 4 kao što su neki propisi u Hrvatskoj. Dakle, svi ti silni kamioni izbjegavajući autocestu prolaze gotovo kroz centar Koprivnice. I što će ovaj Zakon značiti za sigurnost na tim cestama? Za sigurnost na cesti koja je zadnji put asfaltirana prije 20 godina, a onda se samo tu i tamo krpaju udarne rupe. Zato bi ja želio progovoriti nešto upravo o tom aspektu resursa, odnosno cesta, jel. Ja bi volio i bio bi puno zadovoljniji da se u ovom Zakonu koji inače podržavam, dakle, da se u Zakonu izdefiniralo što znači cesta na malo opsežniji način nego što ovdje jeste. Primjerice, kao što u gradskoj odluci Grada Koprivnice piše da je nerazvrstana cesta cesta koja ima kolnik širine najmanje 6 metara u odvojenu pješačko-biciklističku stazu širine 2 i pol metra barem s jedne strane, a ako je moguće sa obje strane, bilo bi dobro da u ovaj Zakon ugradimo odredbe, da kažemo da državna cesta koja prolazi kroz naseljeno mjesto je cesta koja ima dva kolnička traka, minimalne širine dakle 6 metara i pješačko-biciklističku stazu rubnjakom odvojeno od tog kolovoza širine 2 i pol metra i da obavezno državna cesta mora biti osvijetljena. Ja sam siguran da bi tada ta odredba i tako izgrađene ceste kroz naselje puno više doprinijele sigurnosti prometa na cestama nego bilo kakva represija i bilo kakva preventivna mjera koja se propisuje. Ali što mi imamo u praksi? Nedavno smo gradili javnu rasvjetu na križanju županijske i državne ceste. Državna cesta se igrom slučaja nalazi na zemljištu koje je u vlasništvu Grada Koprivnice jer ju je gradila bivša općina. Mi smo zatražili suglasnost od Hrvatskih cesta za izgradnju javne rasvjete. Hrvatske ceste su propisale uvjet, rekle su da mora biti 14 luksa po kvadratnom centimetru rasvijetljenost raskrižja, ali su rekle da za tih 14 kandelabera koje moramo, koje gradimo dakle na tom raskršću moramo platiti godišnju naknadu od 4 tisuće kuna za korištenje cestovnog pojasa. Zemljište koje je u vlasništvu Grada Koprivnice. Dakle, umjesto da je država sagradila javnu rasvjetu, da održava javnu rasvjetu, da plaća struju, država destimulira lokalnu samoupravu tamo gdje ona želi investirati u sigurnost takvih raskršća, na način da još traži naknadu za korištenje cestovnog pojasa, zemljišta koje je u vlasništvu te jedinice lokalne samouprave. To je apsurd, to je apsurd. Tamo kazne ništa ne znače. Igrom slučaja to je raskršće na kojem se godišnje gotovo događao jedan smrtni slučaj i ja se nadam da smo ovom rasvijetljenošću postigli barem nešto na sigurnosti toga. Drugi primjer je održavanje državnih cesta. Tko odgovara za održavanje državnih cesta? znate li da ako želite priključiti, izgraditi kanalizaciju uz državnu cestu i priključiti tu državnu cestu na cestovnu odvodnju, da će vam jednako tako Hrvatske ceste tražiti da platite naknadu za korištenje cestovnog pojasa za izgradnju te kanalizacije. A da ne govorimo o tome da Hrvatske ceste neće platiti cijenu pročišćavanja cestovne odvodnje sa te ceste. A vjerojatno ako odvedemo kišu sa ceste, vjerojatno će biti veća sigurnost prolaza i prometa, na toj cesti neće biti lokvi, neće biti kiše. Neće biti ovoga. Da ne govorimo dalje o snijegu. Uglavnom, većina naših državnih i lokalnih cesta građeno je za sasvim drugi kapacitet prometa. Ja sam se nedavno vozio cestom od Perušića prema Žutoj Lokvi, to je, to nije cesta, jel? To se više ne može zvat cesta. Malo je depresivno gledat autoput koji je osvijetljen, a ne možete se vozit, ali to je cesta koja je rađena vjerojatno za puno manji kapacitet prometa. Ona se danas koristi kada se tamo koristi 3, 4 ili 5 puta više vozila. Netko bi morao odgovarati ili netko bi, kao što smo zatvorili tunel u trenutku kad je bilo ugljičnog dioksida više nego što je dozvoljeno, trebao reći oprostite više tom cestom ne može ići toliko vozila. A mi puštamo da se cestom ide onoliko koliko vozila stane. I neko danas tu, mislim da je gospođa Đurđica Adlešić rekla o pitanju prekomjernog korištenja cesta. Kad se gradila Bjelovarska obilaznica cesta oko Šodrane uz Dravu su razderane. Nastale su rupe, nastao je šoder. Nitko nije našao za shodno da dođe sanirati te rupe i osposobiti te ceste. I na toj cesti se dogodila ona nesreća o kojoj je govorio kolega, gdje je stradao djed sa dva unuka u neregistriranom vozilu. Upravo na toj cesti koja se prekomjerno koristi, kojom dnevno prolazi tisuće kamiona sa šljunkom i koje državne ceste već 4 godine odgađaju povući novi sloj asfalta po toj cesti. Ovdje je danas bilo govora i oko alkohola. Ja se slažem da bude 0,0 alkohola, ali bilo je i teza da može se piti, ali ako pijete možete voziti. Nemojmo takvu poruku slati. Društveno je neprihvatljivo konzumiranje alkohola. Pa čak i ako ne vozite. Nemojte piti, a posebno nemojte voziti ako pijete. I premijer je danas rekao da on ne šalje poruku nemojte piti. Pa zamislite kolko su troškovi Zavoda za zdravstveno osiguranje na liječenju bolesti od alkohola i kolka je društvena šteta zbog ljudi koji su alkoholičari. I u konačnici želim reći nešto oko bicikala. Slažem se da treba uvesti kacige za bicikle, nadam se da će biti amandman, ali bi volio da je amandman na 10 ili na 12 godina. 16 godina su naši tinejdžeri koji imaju neke druge standarde i mislim da ćemo napraviti tu pogrešni potez. Mi u Koprivnici imamo akciju sigurno u prometu gdje sva djeca u 5. razredu prođu test znanja i ispit spretnosti u vožnji bicikla. Nakon toga dobiju od HAK-a potvrdu da su, dakle, da su spremni i da poznaju propise i spremni su se uključiti u promet. I ja mislim da to treba biti neka odrednica za uključivanje djece u promet. Ne ovdje kao što piše 16 godina i ne kao što piše 9 godina. Inače, nejasno je definiran i pojam "dječjeg bicikla" koji se kaže se da dječjim biciklom se ne smije voziti po cesti, ali se nigdje ne kaže što je dječji bicikl. I postavlja se pitanje što je sa djecom od 5 ili od 6 godina koji znaju i nauče se voziti na biciklu, normalnom biciklu kao što je definirano Zakonom, a po ovom Zakonu dakle se ne bi smjeli voziti na cesti. Dakle, to su neka pitanja. Mislim da Zakon i da društvo i država treba stimulirati zdrave načine kretanja, a bicikl je jedan od najzdravijih načina kretanja i da trebamo maknuti sve prepreke koje tu postavljamo, a pri čemu treba ići za sigurnošću. Treba vidjeti da doista to bude 10 ili 12 godina, ne 16 godina, a mislim da bi bilo potpuno nerazumno da bude to, da bakice nose kacige. I u konačnici, još jednu rečenicu vas molim. Predlažem da kazne za mlade vozače ne budu novčane nego da kazne za mlade vozače budu u obliku društveno korisnog rada. I to posebno na prevenciji prometa. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Prelazimo sada prvo na replike. Prva replika kolega Lesar, izvolite.
Hvala lijepa. Ovaj Zakon nosi oznaku P.Z.E., to znači da se radi o usklađivanju sa Europskim zakonodavstvom. Samo do naših susjeda Slovenaca ili Austrijanaca ako dođemo onda u njihovom zakonodavstvu postoji jedna odredba koju naprosto nisam mogao naći, a negdje u doba kada Sveti Nikola, Djed Mraz i Djed Božićnjak počinju posjećivati našu djecu i vrijeme je gospodine ministre kada prva vijest na dnevniku televizije počinje, prvi snijeg koji je noćas pao iznenadio je zimsku službu i mnoge vozače. Meni nikada nije bilo jasno kako može za vrijeme Božića nekoga iznenaditi snijeg na cesti bez zimske gume, i sad sam shvatio a vi ju ponovno predlažete da u Hrvatskoj ne postoji odredba od kada do kada vrijede zimski uvjeti na cestama nego prepuštate to konstataciji da su zimski uvjeti na cesti kada je na kolniku snijeg ili led. Iskustva koja smo imali i prije i na koje se pozivam, 15. studeni, 15. ožujak su zimski uvjeti u onom dijelu Hrvatske gdje je snijeg uobičajena padavina. Rješavamo ono što vaši policajci u ovom Izvještaju mogu potvrditi da dan kada padne prvi snijeg imate najveći broj prometnih nesreća u Hrvatskoj.
Dobro. MI imamo odgovor na repliku poštovani kolega Mršić.
Pa ja se moram suglasiti sa kolegom Lesarom da doista problem posebice kod održavanja državnih cesta gdje su dionice puno veće i gdje su nadležnosti više koncentrirane na viši nivo odlučivanja i to posebice u trenucima kada nas iznenadi prvi snijeg. I ako već prebacujemo veliki dio, a to je dobro, ovo je jedan dobar Zakon koji ima snažno i veliko povjerenje u lokalnu samoupravu i kada već prebacujemo ili dajemo dio tog povjerenja lokalnoj samoupravi da uređuje pitanje prometa na svom području, možda bi trebalo vidjeti da se i pitanje održavanja nadzora održavanja cesta, državnih i županijskih jednako tako povjeri lokalnoj samoupravi ali da lokalna samouprava ima mogućnost narediti onome tko održava državnu cestu da mora riješti nešto što se na toj državnoj cesti nalazi a ne da je obrnuto kao što sada imamo. I samo još da kažem da potpuno je neprihvatljiv članak 36. stavak 2. gdje se kaže da je nadležno predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave uz prethodnu suglasnost policijske uprave može odobriti zauzimanje dijela nogostupa. Mislim da tu u nogostup se nema što petljati policija zato jer nogostup nije dio ceste, nogostup ne financira država nego jedinica lokalne samouprave i to o upotrebi javnih površina odlučuje gradsko poglavarstvo, a ne gradsko vijeće odnosno županijska skupština i to treba vratiti, taj tekst treba u potpunosti izbrisati treba staviti uvjete o preglednosti, ali nikako mislim da ne bi smjelo se staviti da Zakon o sigurnosti cesta definira tko će odlučivati o nogostupima u jedinici lokalne samouprave.
Hvala lijepa. Replika poštovani kolega Tomljanović, izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, uvaženom kolegi ne njemu, nego kratka replika budući da je u svojoj raspravi spomenuo dionicu državne ceste od Žute Lokve do Perušića, ta se cesta nalazi u Ličko-senjskoj županiji i uistinu je u onakvom stanju kako je uvaženi kolega primijetio, ali ne bih se složio s njegovim ocjenama u smislu nebrige i neodržavanja upravo tog dijela i napominjem zapravo sljedeće: Da su županija Ličko-senjska, Županijska uprava za ceste, na čelu sa županom županijskim poglavarstvom već potpisali odgovarajuće ugovore u smislu sanacije a da je do velikog oštećenja upravo došlo tih cesta ne samo državnih nego i županijskih zbog izgradnje trase auto puta. Informacije radi, nakon puštanja u promet te trase auto puta dakle kroz Liku neće biti nikakvih zapreka da se pristupi kvalitetnom saniranju te dionice, između ostaloga sutra je sjednica Vlade u Gospiću nego će i to biti jedna od tema da se saniraju sve one prometnice u okviru Ličko-senjske županije koje su devastirane uslijed korištenja teške građevinske mehanizacije i to bi vrlo brzo, već su i ugovori potpisani i vrlo brzo bi trebalo to biti realizirano. Hvala.
Osim toga to je i zakonska obaveza. Poštovani kolega Mršić odgovor na repliku.
Ali kolega vi niste mene, niste me demantirali da je cesta u lošem stanju, tada ja moram reći da nije ona bila u puno boljem stanju prije nego što se počela graditi auto cesta. To je cesta koja je doista dala sve od sebe što je mogla i ta cesta većina nas prolazi tom cestom, da ne spominjem neku svoju županiju, neki od vas nisu prošli cestama u mojoj županiji a većina nas je cestom u vašoj županiji, ta cesta govori o tome da treba podići standard održavanja županijskih i državnih cesta u Republici Hrvatskoj, da ne možemo na uštrb auto puteva i nekih drugih cesta zanemariti županijske i lokalne ceste ali kada o tome govorimo onda treba reći da jedino gradovi i općine ne prihoduju nikakve prihode s osnove korištenje cesta, a moraju graditi nerazvrstane ceste. Županijske uprave prihoduju porez na automobile, država prihoduje naknadu za cestarinu i dio iz benzina, jedino općine i gradovi ne prihoduju nikakve prihode s osnova korištenja cesta, ja vjerujem kada bi općine i gradovi dobili dio prihoda s osnova korištenja cesta da bi znali jednostavnije, efikasnije i lakše repozicionirati sredstva i bolje se skrbiti o lokalnim cestama. Mislim da se lokalni problemi bolje vide iz ureda gradonačelnika nego s Markovog Trga a volio bih da jedna sjednica Vlade se održi u Koprivnici pa da se neka cesta u Koprivnici obnovi za mandata ove Vlade.
Hvala lijepa. Replika, poštovani kolega Marasović.
Gospodinu Mršiću moram replicirati ali da ne bi ispalo da ja to govorim radi sebe, ja ću pročitati jedan kratki ulomak od gospodina Mijića iz Novog Lista: "Iluzija je vjerovati da će smrt na cesti prestati preko noći pukim činom donošenja represivnog zakona. Bez prevencije, edukacije, izgradnje kvalitetne infrastrukture. Stoga nije jasno zašto se Hrvatska danas svrstava u ... Albanije, Kazahstana i još nekih država koje u prometu u potpuno zabranjuju konzumiranje alkohola. Zar ne bi bilo logičnije slijediti primjer Italije, Španjolske koje kao turističke zemlje dopuštaju 0,8 postotaka, jer gosti koji jedu ribu najčešće ne mogu uz nju piti Coca-colu baš kao što ona ne može ... vino krv Isusovu u crkvenom obredu". Naime, gospodin Mršić ja se osvjedočio u to iza ribe pije Coca-colu.
Poštovane kolegice i kolege u posjeti Hrvatskom saboru su voditelji Hrvatskih katoličkih misija u Republici Sloveniji, i predstavnici Hrvatskih udruga u Republici Slovenije pa vas molim da ih srdačno pozdravite. [[Pljesak.]] A sada odgovor na repliku kolega Mršić. Niste tražili, a to zbog Coca-cole je li.
Samo bih htio reći da nije Coca-cola nego je Deit.
Ispravak netočnog navoda poštovani kolega Markov.
Hvala lijepa. Kolega Mršić je kazao da je on za 0 stopu promila alkohola sugerirajući da svi oni koji su govorili kada voziš ne pij, a kada piješ ne vozi da su u krivu i da ne smiju to govoriti iz razloga što se ne smije u ovom Parlamentu poticati alkoholizam i opijanje. NO, pošto je rekao da on isključivo pije Deit ja sam mislio ukazati da ima onih koji poslije ručka popiju čašicu crnog vina i to ima kulturološko i medicinsko obilježje i mislim da nije dobro ni krivo prenositi stajališta a posebice činjenicu da smo mi prošle godine u 9. mjesecu donijeli Zakon o tome da je vino hrana. Hvala lijepo.
Dobro, onda pazite se da se tog artikla ne prejedete. Na red je poštovana kolegica Katarina Fuček. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Podržavam ovaj Konačni prijedlog zakona, čija je glavna motavacija za donošenje sigurno bila u podlozi onih crnih statistika koje su u brojkama iskazivale tragične situacije poginulih na našim cestama prije svega mladih i iza svake takve brojke sigurno stoje određene sudbine i mislim da je to nešto čemu se već jedanput mora stati na kraj. Pokušavalo se to pitanje sigurnosti riješiti već dugi niz godina, ipak na kraju smo došli do zaključka da je stanje svakim danom sve teže i teže, i da zapravo i nemamo kompletno riješenje, ali se s nečim mora početi. Ako je pooštrenje kazni jedan od načina da se zaustavi smrtnost prije svega mladih ljudi, onda to treba podržati. Za sigurnost prometa na cestama svi su zainteresirani kao što su govorili i moji prethodnici, jer smo svi sudionici prometa. Netko u autu, netko pješke, svatko na svoj način, ali nismo svi jednako ugroženi i ne ponašamo se svi jednako kad smo pješaci i ne ponašamo se jednako kad smo u autu. Zapravo što to govori? Govori o nama, govori o kulturi vožnje, govori zapravo o kulturi društva. Tako kako se ponašamo u autu, kako vozimo, kako toleriramo druge, kako ih puštamo s pravom prvenstva, tako na neki način i trasiramo put cijelokupnoj toleranciji ili postavljanju pravila koja konkretno danas sutra donose i određene rezultate, pa evo i u ovim tragičnim brojkama. Zašto se znamo ponašati u Sloveniji i automatski čim prijeđemo granicu primjenjujemo njihova pravila, Slovenci su strogi, oni ne popuštaju, naplatit će mi kaznu? i u redu, i vežemo pojas, i vozimo sporije, malo se bunimo, ali sve u redu. Isto tako u Njemačkoj, nedaj Bože da bi se tamo doveli u situaciju da prekršimo Njemački zakon. Njemci su discipliniran narod, to je u mentalitetu, oni poštuju svoje zakone, poštuju svoju državu. Ali kad dođemo doma, onda je doma sloboda. Je doma sloboda, je možda dio to našeg mentaliteta, da se zapravo zakoni ne moraju previše poštivati, ali na neki način kultura društva se stvara i prije nego li što se zakon počinje primjenjivati, edukacijom. Što smo učinili da mlade generacije pripremimo na to kako će se uključit u promet, kakvi će biti sudionici, kako će na kraju kao konstruktivni članovi društva i sami doprinjeti toj sigurnosti? Mi provodimo kampanje, marketinške kampanjei to onda kad se stvarno, kad smo motiviramo brojkama i kad to prijeđe mjeru. Na kampanji se troše veliki novci, a na konkretnu preventivu da su utrošeni na konkretnu preventivu sigurno bi imali i drukčiji i učinkovitiji i dugoročniji karakter. Mislim da bi se u tom smislu također trebalo razmišljati. Što se tiče u sustavu školstva, osnovnog školstva i srednjeg školstva mislim da je kultura prometa zanemariva, ona je od prije bila u sastavu tehničkog odgoja, nisam previše informirana koliko je sada, sigurno da postoje na razinama lokalne samouprave određene akcije, da policija čini maksimum da to stavi u centar pozornosti, ali to nije dovoljno. To u svakom slučaju nije dovoljno, i ovo društvo mora više pažnje posvetiti preventivi, pogotovo što se tiče uključivanja kulture prometa i sudjelovanja mladih u prometu u školski obrazovni program, a ne samo kad počinje školska godina i onda na televiziji dobijemo vijest, pripazite malo na male. A za godinu dana poginula dva razreda. Osim znači kulture koju moramo stvarati već od malih nogu sigurnost prometa čine i vozila. U kakvom su stanju, dobro to zna svaki građanin. Kako ga održava i da li ga može održavati, da li može kupiti novi, stabilnije, s full opremom, to je dio o čemu on odlučuje, to je njegov način življenja. Ceste, e ceste su bolna, bolna točka. Grade se intenzivno, ali ima i onih koje se uništavaju intenzivno, dok se ove grade intenzivno. Mislim da je cesta jedan od značajnih uzroka stabilnosti u tom dijelu o kojem ovdje govorimo. Kolege zastupnicis u govorili i podržavam prijedlog kolege zastupnika koji je spomenuo i koji je zapravo iznio problem Podravske magistrale i preopterećenosti te ceste sa šleperima, kamionima, ne prohodnosti te ceste i tu je, to je jedna slaba točka o kojoj Vlada upravo namjerava donositi i određene zaključke. Jer mislim da kad se kao sudionik nađemo na toj cesti ispred nas se nalaze četiri šlepera, kako i na koji način mi možemo sigurno se uključiti i biti, i doći do svojeg odredišta. Ako pogledamo u kakvom su tehničkom stanju, možemo vidjeti da sigurno se čini što se može. Ali ceste nisu do kraja tehnički opremljene, nisu sigurno najkvalitetnije, jer su i stare, a one apsolutno imaju i određenih propusta u samom projektiranju, nekad su to bile crne točke koje su se označavale, ne znam na koji način se to sada čini, ali u svakom slučaju ima određenih mjesta koja su sigurno obilježena kao češće, kao mjesta na kojima se češće događaju prometne nesreće i o kojima bi i drugi subjekti trebali voditi računa. Nije normalno da se na jednoj dionici u jednoj godini dogodi 20 prometnih nezgoda i da nitko ne odgovara osim samog vozača. To stvarno nije normalno. Netko o tome treba voditi računa. E sad primjena zakona. Zakon je učinkovit ako se kvalitetno primjenjuje, odnosno ako ga poštujemo i ako policija kao nekakvi prvi organ ima dobru ekipiranost ima dobru pripremljenost da ispoštuje sve njegove odredbe. Ono što je primjećeno da su uzroci nesreće brzina. Brzinu uzrokuje najčešće alkohol, a alkohol najčešće konzumiraju, najčešće konzumiraju dobro oni koji ga vole, ali mladi su ovdje najugroženiji njime treba adrenalin, njima treba dokazivanje. i naše društvo je tolerantno na alkohol. Od tud je normalno da je normalno biti pijan, to nije normalno i pridružujem se svima onima koji su se založili da se u ovom zakonu predloži nula promila. Mislim da od tuga počinje i sve zlo koje se događa u prometu, upravo iz tolerancije na konzumiranje alkohola, i s medicinskog i s drugog gledišta obrazloženo je da je koncentracija smanjenja povećavanjem znači koncentracije alkohola a isto tako onda i povećavanjem brzine. Koji su glavni uzroci smrtnosti odnosno najopasnije radnje? Preticanje i slijetanje s ceste a onda znači ako unatrag gledamo koji su uzroci da je do toga došlo to je onda alkohol. Mislim da tu bi se kao društvo trebali založiti da se konzumiranje alkohola obilježi kao društveno neprihvatljiva radnja odnosno kao sramota. I kad je netko s time obilježen onda sigurno ima drukčiji pristup i onda sigurno ne podliježe tome da se počne dokazivati na taj način. Mislim prije svega na mlade i da će to najviše koristiti njima. Gledam i kao roditelj i mislim da će mi se pridružiti većina roditelja u tom smislu. Kako vidim da nema vremena želim još samo nešto reći. I ono što nedostaje nama kao građanima da sve prekršitelje trebamo prijavljivati i da se to u prometu pogotovo kad vidimo da su stvarno ugrozili nekoga i da to ne bude sramota nego normalna stvar i na taj način se štitimo. Hvala vam lijepa.
Hvala vama, kolegice Fuček. Sada imamo replike. Prvo poštovani kolega Bučan, izvolite!
Pa evo, htio bih reći samo jednu stvar da zapravo čulo se to i u izlaganju poštovane kolegice Fuček da bi zakon osim ovih mjera trebalo pratiti sa strane ministarstva i edukacija i mijenjanje kulturoloških navika jer ovdje su spominjani i radovi disco klubova i razne svečanosti. A kad već o tome govorimo i ako ćemo prihvatiti ovih nula promila onda nam treba znati i radi javnosti i radi educiranosti vozača da se ne smije piti ne samo kada slijedi neposredno iza toga vožnja već treba znati da ako netko popije navečer u 11 ili u 12 sati dvije čašice žestokog pića ili možda 500 mililitara vina 12%-tnog volumnog alkohola da tog trenutka u krvi ima 0,9 promila i da treba paziti da ujutro kada ide raditi nakon sedam sati će biti pozitivan i to po formuli koju upotrebljava i naš Centar za kriminalistička vještačenja u Ministarstvu unutarnjih poslova. Taj koji je popio dvije čašice žestokog pića navečer u 12 sati kad većina klubova počinje raditi ima 0,9 promila tog momenta ili pola litre vina a ujutro nakon sedam sati on će imati 0,1 promil. Dakle, treba sprovesti jednu široku edukativnu akciju i da se i na to misli ako će se prihvatiti zakon u ovom obliku kako je predložen. Hvala.
Hvala lijepa, poštovani kolega Bučan. Replika, poštovani kolega Stazić.
Vi gospođo Fuček danas govorite o tome kako je vozni park u Hrvatskoj loš, kako građani teško održavaju svoja vozila i obnavljaju taj stari vozni park i žalite nad takvom sudbinom naših građana. Od sutra vam se počinju primjenjivati nove trošarine koje ste i vi izglasali po kojem će ta vozila biti još skuplja pa će ih građani još teže nabavljati, pa će se još duže voziti u tim svojim starim automobila i vi danas nad njihovom sudbinom plaćete a jučer niste nego ste im izglasali dakle veće trošarine. Ja vam u tom pogledu ne vjerujem.
Odgovor na repliku, poštovana kolegica Fuček.
Gospodine Stazić, vi ste samo krivo interpretirali moje riječi. Ja nisam govorila da je vozni park loš i star. Ja sam rekla da je osobni pristup čovjeka svojem vozilu. Netko ima mogućnost kupiti novo, netko nema. Netko voli jaki auto, netko voli slabiji, o tome sam govorila a vozilo je jedan od elemenata sigurnosti na cestama, isključivo subjektivno bez ikakvih tendencija koje ste vi uočili.
Hvala lijepa, kolegice Fuček. Na redu je za repliku poštovani kolega Jurjević.
Nisam za to da se bilo tko na bilo koji način obilježava pa ni oni koji piju. Mislim da je ovdje stvar u nečemu drugom. Stvar je u tome da ovih incidentnih vozača a tu svrstavam one koji imaju pet do sedam kaznenih bodova ima svega 0,7% u Hrvatskoj, 15 tisuća na gotovo 2 milijuna vozača. Tih 15 tisuća, tih 0,7% maltretiraju, teroriziraju ova 2 milijuna. Pitanje je samo da li ćemo dozvoliti da zbog tih 0,7, zbog njihovog gušta da rade šta ih je volja da nas ubijaju po ulicama, gaze po cestama, da li ćemo odustati od pooštrenja mjera. Zadnji put nismo uspjeli iako se ministarstvo i tada zalagalo i mislim da smo pogriješili. I ja zbog toga jesam za pooštravanje tih mjera pet i sedam bodova, ima i onih koji moraju ići na dodatnu nastavu ili ponovno polagati ispite. Njih je svega 0,7%. 99,3% su normalni vozači. U njihovo ime ovdje govorim da se pooštre zakoni.
Kolegica Fuček, odgovor na repliku. Izvolite, kolegice Fuček poštovana.
Pa zapravo ja sam slušala raspravu odnosno repliku gospodina Jurjevića. Ne znam kojem je kolegi replicirao izuzetno dobro i ne vidim u čemu je razlika. Ono što sam ja mislila kao obilježavanje, obično se mladi s nekim identificiraju i u tom smislu ne može alkohol biti nekakva identifikacija i sada sam ja mlad, sposoban, snažan, mogu sve. U tom kontekstu sam govorila kao nekakvog negativnog pristupa alkoholu a u svakom slučaju podržavam ono što ste rekli prije da teroriziraju oni koji su prevršili svaku mjeru u tim svojim da li stalnim navikama, da li povremenim navikama i mislim da se tu slažemo. Hvala.
Hvala vama. Nastavljamo s raspravom. Poštovani kolega Josip Leko ima riječ.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, kolegice i kolege! Ovo je zaista zakon koji je adresiran i odnosi se na sve građane Republike Hrvatske, čak i šire, i na one koji dolaze u Republiku Hrvatsku sa dobrom namjerom. I kad bi slušao cijelu raspravu danas i u odborima i kad bih donosio ocjenu na temelju rasprave i uvodnog obrazloženja onda bih još imao nekih iluzija o politici, posebno o politici Vlade onda bih mogao zaključiti sretna li je ova zemlja a posebno njezini vozači jer zaista svi vodimo maksimalnu brigu o vozačima i nema dileme da je tome tako jer je Vlada vrlo sustavno skoro znanstveno utvrdila sve uzroke koji utječu na stanje prometa na cestama. Nema spora, sve je to egzaktno, naučno dokazano i zbog toga je Vlada odlučila u hitnu proceduru, u hitni postupak tako značajan zakon da se donese u jednom čitanju i onda u Saboru još predsjednik Vlade kao uvodnica i Klub iz kojeg on odlazi imaju određene diskrepancije. Onda ja posumnjam u hitni postupak, posumnjam u uzroke koji su doveli do hitnog postupka i onda mogu reći da je Vlad podlegla atmosferi u javnosti. I Vlada nama nudi jednu iskrivljenu tezu ili represivne mjere ili žrtve na cesti a to nije tako, to nije tako. Kad bi tome bilo tako zaista mislim da bi bio opći konsenzus u Hrvatskome saboru i da ne bi rasprava trajala cijeli dan i da ne bi bilo vrlo oprećnih stavova oko samog zakona. Priprema zakona o ovako osjetljivoj temi zaista je zaslužila temeljitiji pristup, analitički pristup svakom problemu i svakom uzroku i barem dva čitanja ovakvog Zakona. Šta ako se za godinu dana pokaže da ima više i težih prometnih nesreća jer zakon nije bio pripremljen a ni građani nisu bili pripremljeni za takav zakon. Što je moguće, što je moguće ako tome još dodamo da Zakon naprosto nije realan, ne rešpektira stanje u hrvatskom društvu. Pa usporedbe hrvatskog društva i hrvatske depresivnosti sa Slovenijom i Njemačkom u vezi ovog zakona govorimo naprosto nisu primjerene. Slovenija ima danas 17 tisuća dolara po glavi stanovnika. Njemačka ima 27 tisuća dolara po glavi stanovnika. Siguran sam da depresivnost je jedan od važnih uzroka sigurnosti na cestama. Stanje, stanje čovjeka vozača, ma može se to naravno sada replicirati, to nije meni cilj da izazve repliku nego naprosto da ukažem na problem. Čak sam čuo od eminentnih stručnjaka da je veći uzrok sitost za vožnjom nego ove koje Vlada predlaže. Da više utjeće na pospanost i na reflekse sitost i umor nego neki drugi koji se ovdje uzroci spominju. Da, to je bilo izrečeno na Odboru za zakonodavstvo i to od eminentnih stručnjaka, od eminentnih stručnajak. A šta reći o prijedlogu za kacigu? O tome je sve rečeno. O odječi reflektirajućoj da li će ona biti zaista iskorištena u korist sudionika u prometu? Hoće ali na negativnoj strani. Pa neće građani Hrvatske u roku od 8 dana nakon objavljivanja ovoga zakona kupiti reflektirajuću odjeću i hodati po cesti ali će u slučaju nezgode, nesreće, povrede ili štete vjerujem biti sudionici i uzročnici u toj nesreći, nisu bili propisno obućeni. Sljedeća stvar koja je po meni zabrinjavajuća sa stajališta građana da će se u roku od 8 dana nakon objave kažnjavati korištenje mobitela u autu putem ruke. Dakle, bez ugrađenog uređaja. Sam ministar kaže da danas imamo milijun i 677 vozila. U Hrvatskoj hvala Bogu mobilna telefonija je vrlo razvijena i mogu reći da koristi ogroman broj vozača mobilne telefone. U roku od 8 dana ili ga ne koristiti ili ugraditi uređaj koji po mom mišljenju se zove hands free. Slobodne ruke. Niti mi imamo kapaciteta da to stručno ugrade servisi, niti imamo sredstava da se to ugradi u roku od 8 dana, dakle, mi zaista maksimalno represivnom mjerom građane stavljamo u liniju. To naprosto ne slijedi realno stanje u životu. To nije, nije moguće očekivati to znači da mi sudjelujemo u tome da građane navućemo da naprave prekršaj pa da ih možemo kazniti. To je tako, to tako piše u zakonu. Kada bih bio zločast, zašto nismo donjeli bar prošle godine da se ne može uvesti niti jedan automobil koji nema ugrađen takav sustav? Ili zašto bar sada ne predlažemo zakon kojima se obvezuju svi uvoznici automobila da mora biti u standardnoj opremi ugrađen taj uređaj. Jer više nije za koristiti u Hrvatskoj jer mora imati telefonski uređaj. Zbog toga ja mislim da je stvar odgovornosti prema dva milijuna vozača i svim sudionicima u prometu da se ovaj Zakon donese u dva čitanja pa makar bilo da ćemo imati izvanrednu sjednicu jer on to zaslužuje kolegice i kolege. On se odnosi na sve građane i sve one koji dolaze u Republiku Hrvatsku, bilo da će pješice hodati ili sa autom, ili nekim drugim prijevoznim sredstvom. Još nešto vrlo važno. Ja moram reći da se pojačavaju ovlasti policije i to autonomno da odlučuje policija. Ili sam ja pogrešno shvatio upute Europske unije il Vlada ne vodi brigu o smjernicama Europske unije. Samostalna zaštitna mjera policije bez prekršajne prijave po mojem sudu nije prihvatljiva za hrvatsko društvo ili barem ono što mi želimo biti. Ako tome dodamo da smo mi zemlja u tranziciji gdje je utjecaj političkih stranaka zaista više nego očit i jak ja mislim da s razlogom se možemo bojati da bi i biti će selektivna primjena odredaba zakona zbog naravi i nepoštivanja realnog stanja u životu, biti će selektivna primjena odredaba zakona ali to je još manji problem jer smo mi to u Hrvatskoj naučili, donesemo zakon pa ga selektivno primjenjujemo jer nije primjenjiv, nije realan. Ali biti će puno gore ako bude diskreciona primjena sankacija jer policija ima neke ovlasti samostalno. Zbog toga kolegice i kolege ovaj Zakon zaista zaslužuje veću pozornost svih nas zastupnika i još jednput mislim da nije stranački obojen. Ne donosi on bodove niti jednoj stranci ako bude donošen preko koljena, on donosi negativne bodove. Dakle, nije dilema da li poduzeti mjere da se osigura bolja sigurnost u prometu, da se smanji broj šteta, poginulih to nije dilema nego je dilema na koji način, na koji način vrlo realno temeljito i ispitano analitično poduzeti mjere kako bi one imale realnu snagu i kako bi bile prihvaćene od svih sudionika u promet, to drugim riječima znači od svih građana Republike Hrvatske i onih koji u nju dođu sa dobrom namjerom. Hvala lijepo.
Replika poštovani kolega Bučan ima, izvolite kolega Bučan.
Podigao sam ispravak netočnog navoda.
No, u redu, izvolite ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa. Ma ispravio bih netočan navod gospodina Leke da je Vlada podlegla larmu javnosti i da nam nudi izbor ili represivne mjere ili žrtve na cestama pa bih radi javnosti ipak treba reći da Vlada je svjesna teškog stanja koje vlada na ovim cestama i da osluškuje glas javnosti ali da nam nudi novi prijedlog zakona kojim se usklađuje zakonodavstvo Europske unije sa zakonodavstvom Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala vama. Ispravak netočnog navoda poštovani kolega Mlinarić. Izvolite kolega.
Gospodine dopredsjedniče, ispravljam netočan navod kolege Leke koji je rekao da mi želimo navući građane da bi ih lakše kaznili. Mi ne navlaćimo građane mi samo radimo zakon za građane, mi radimo zakon za građane.
Nastavljamo sa raspravom. Na redu je poštovana kolegica Ahel. Izolite Irena.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora, gospodine ministre, članovi Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Razloge potrebe donošenja novoga zakona nije potrebno posebno elaborirati za razliku od razloga zbog kojih valja podržati donošenje ovog i ovakvih propisa. Novi zakon slobodno možemo reći donosi se u krajnji trenutak i sadrži mjere preventivne i kaznene politike koje valja žurno uvesti u praksu radi promjene ponašanja neodgovornih sudionika u cestovnom prometu a osobito radi promjene ponašanja vozača. Odgovornost nije ekskluzivna karakteristika vozača nego doslovno svih sudionika u cestovnom prometu, prometnu nesreću može skriviti svatko. Ali vozači upravljaju motornim vozilima i samim time mogu nanjeti mnogo veću štetu drugim sudionicima. Nužno je svakako djelovati na sve a osobito na njih. Zakon sadrži krupne i konstruktivne zahvate koji prema svjetskim iskustvima i istraživanjima izravno pridonose većoj sigurnosti cestovnog prometa, primjerice uvođenje obvezne uporabe dnevnih ili karatskih svjetala na vozilima bez obzira na uvjete vidljivosti, zabranu korištenja mobiltela i drugih uređaja tijekom vožnje i drugo. Posebno pozdravljam uvođenje mjere koji se odnose na edukaciju novih mladih vozača koji nemaju potrebno vozačko iskustvo za sigurno upravljanje vozilom primjerice snižavanje starosne dobi sa 17,5 na 16 godina i 9 mjeseci za osobe koje žele raniji početak osposobljavanja veću uloga roditelja za svoju malodobnu djecu koja se osposobljavaju i slično. Posebno valja pohvaliti nastojanja Vlade Republike Hrvatske da se definiraju i uvedu mjere koje za cilj imaju smanjenje stradavanja novih vozača na našim cestama. Primjerice ograničenje brzina, zabrana organiziranog prijevoza djece, zabrana vuće priključnog vozila, zabrana upravljanja vozilom noću od 23 do 05 sati osim uz pratitelja, zabrana upravljanja osobnim automobilom čija snaga motora prelazi 75 kilovata i motociklima čija snaga motora prelazi 25 kilovata. Posebno pozdravljam uvođenje programa sigurne vožnje čija bi provedba trebala polučiti temeljitiju i ukupno kvalitetniju edukaciju vozača u razdoblju od dvije godine nakon dobivanja vozačke dozvole s bitno manjim brojem poginulih mladim osobama na našim cestama. Sukladno praksi država Europske unije posebno pozdravljam otvaranje mogućnosti zaoštravanja kaznene politike za teže prekršaje kao što je vožnja pod utjecajem alkohola i za prekršitelje koji ponavljaju teže prekršaje uvođenjem kazne zatvora. Nažalost bez rezolutne kaznene politike u našoj državi nije moguće promijeniti ponašanje sudionika u prometu, to se potvrdilo u praksi. Zaštita prava invalida na slobodno kretanje i uvažavanje njihovih specifičnih potreba našlo je mjesta u ovom propisu ukazujući na poželjnu socijalnu osjetljivost naše Vlade za osobe s posebnim potrebama. Zbog navedenih argumenata snažno podržavam donošenje ovog Zakona u obliku u kojem je predložen jer, jer sam uvjerena da će njegova primjena rezultirati bitnim poboljšanjem sigurnosti prometa na našim cestama i smanjenjem broja stradalih osoba. Hvala.
Hvala vama poštovana kolegice. Na redu je poštovani kolega Korenika. Izvolite kolega Korenika.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodine ministre. Moram odmah na početku izraziti kritiku pred predlagateljima zakona jer nisu poštivali aktualni još uvijek važeći Zakon o sigurnosti prometa na cestama, točnije i preciznije njegov članak 301. koji govori da prije nego što se uputi u proceduru mora se pitati za mišljenje Hrvatski savjet za sigurnost prometa. U Hrvatskom savjetu za sigurnost prometa kojem sam i ja bio predsjednik u prošlom mandatu Hrvatskoga sabora, čini ga 25 stručnjaka ili većim dijelom eminentnih stručnjaka koji obuhvaćaju ovo područje života i rada i meni nije jasno koji su razlozi da se isključe primjerice stručnjaci iz Visokog prekršajnog suda, iz nekih drugih ustanova koji mogu progovoriti o nekim aspektima ovog Zakona koji su nažalost u ovom prijedlogu izuzetno po mom mišljenju loše napravljeni. Idemo redom. Kao prvo, cijelo poglavlje prijašnjeg zakona koji se odnosi na Hrvatski savjet za sigurnost prometa više ne postoji i Hrvatski savjet za sigurnost prometa je dekretom ukinut. Ja ću podsjetiti da i druge države u svijetu imaju svoje savjete za sigurnost prometa od nama susjedne Slovenije pa mi je nejasno zašto se i koji su razlozi da jednostavno nemamo takve institucije i kod nas. Evoga, postoje u Sjedinjenim Državama, to je National Transport ... [[Govornik se ne razumije]] koji od 1975. postoji i koji izravno i osniva ga i njime na neki način upravlja je predsjednik Sjedinjenih Američkih Država koji upravo radi na analizi nekih velikih prometnih nesreća pa do toga da je njegova zadaća isto tako predlagati kako ministru koji ima područje promet odnosno transporta pa i samome predsjedniku Sjedinjenih Američkih Država sve mjere za unapređenje sigurnosti prometa na cestama. Ima Poljska, Portugal, Švedska, Mađarska, Republika Slovenija, Ujedinjeno Kraljevstvo, Danska, Švicarska, znači zemlje koje, prema kojima se mi nastojimo na neki način gledati i ugledati i imati nekakva pravila ponašanja. Ovo smatram da nije dobar potez, jest da je do sada Hrvatski savjet bio savjetodavno tijelo ministra koji je imao u svom području promet odnosno područje prometa. Ako to već jest tako, meni se čini kao bolje rješenje koje smo imali u prethodnim izmjenama i dopunama zakona koji nažalost nisu dočekali svoje treće čitanje i predlažem da se razmisli da se osnuje Hrvatski savjet za sigurnost prometa na cestama koji bi bio u, izravno pod utjecajem predsjednika ili jednog od potpredsjednika Vlade Republike Hrvatske. Taj savjet bi imao za zadaću isto tako da provodi Nacionalni program sigurnosti prometa na cestama jer ovako ostaje sve unutar MUP-a. Radi se o velikim iznosima novca, novca koje niti Parlament uopće neće kontrolirati. Mislim da to nije dobar potez i ja bih zamolio da se o tome povede računa. Isto tako u Hrvatskoj su u skladu na Nacionalni savjet za sigurnost prometa u nekoliko, čini mi se u 11 županija do sad osnovani i županijski savjet, savjeti za sigurnost prometa na cestama koji na ovaj način ostaju bez svoje krovne organizacije. Ja, ja naglašavam da primjerice u Međimurskoj, Varaždinskoj i u Riječkoj, Primorsko-Goranskoj županiji ti savjeti izuzetno dobro rade, da su predlagali županijskim poglavarstvima, županijskim skupštinama koji su, koje, Hrvatski savjet su sufinancirali i postignuti su određena unapređenja u prometu na području tih županija. Prema tome čini mi se da je to nekorektno. Ja bih molio barem za obrazloženje koje bi o tome nešto reklo, ali isto tako to je i razlog više da predložim, to je nekoliko kolega već predlagalo da ovaj Zakon ide u drugo čitanje. Lomljenjem preko koljena i donošenjem preko noći pogotovo što se i sada predlaže da bi trebalo nekakvo vrijeme prilagođavanja primjena ovoga Zakona, mislim da isto tako može pretrpjeti mjesec ili dva mjeseca da se saberemo, da svi zajedno možda pridonesemo bez obzira na stranačke boje da taj zakon bude kvalitetniji i bolji. Imam isto tako nekoliko po mom mišljenju primjedaba koje nisu sadržane u ovom Zakonu, a koje ja mislim da bi trebale sasvim sigurno biti sadržane i upravo zbog toga predlažem drugo čitanje. U odnosu na onaj zakon koji je prošao 2 čitanja u prošlom sazivu Sabora isto tako nema zakonske odredbe koja bi bila definirana člancima zakona i u onom starom postojećem zakonu koji sad polako će otići u povijest, a to je obveza hrvatskih medija da edukativno utječu na svoje čitatelje, na svoje gledatelje, na svoje slušatelje da propagiraju na svaki način sigurnost u cestovnom prometu. Moram reći kad sam bio predsjednik Hrvatskog savjeta za sigurnost prometa na cestama da sam gotovo dvije godine imao pregovore sa Hrvatskom televizijom koja je usput budi rečeno javna televizija i glavna i odgovorna urednica tada, gospođa Jasna Ulaga-Valić ni na koji način nije željela da na Hrvatskoj televiziji negdje pred vikend bude jedna od emisija edukativnog sadržaja o sigurnosti prometa na cestama. Čujem i pozdravljam svaku ideju da se Hrvatska radiotelevizija uključi u taj program jer u Hrvatskoj, u programima Hrvatskog radia takvih emisija ima i mislim da one itekako pozitivno utječu na svijest i savjest svih nas vozača. Moram isto tako reći da se slažem, stanje u sigurnosti prometa je loše, ali moram isto tako naglasiti da ipak rad svih onih koji se bave sigurnošću prometa na neki način proglašavamo lošim ako kažemo da je on katastrofalan. Jer u odnosu na 1991., 1992. godinu kada je na hrvatskim cestama ginulo i preko 1000 ljudi ovo sad stanje, sasvim sigurno nije dobro. Svaka poginula osoba nema cijene i svega ostaloga međutim stanje s obzirom na porast prometa na hrvatskim cestama, s obzirom da je gotovo za 60% povećan broj vozila u odnosu na 1990. godinu, s obzirom da su izgrađeni novi kilometri cesta, znači stanje je loše međutim čini mi se da i neke odredbe ovog Zakona neće suštinski pridonjeti poboljšanju ovoga. Ja se zalažem i podržavam, podržavam predlagatelja da se povise kazne. Kazne jesu visoke i to trebamo priznati, ali su kazne u funkciji zaštite onih, svih nas građana Republike Hrvatske da se osiguramo od onih 0,7% neodgovornih vozača koji učestalo i svjesno krše prometna pravila. Idemo sada konkretno. U članku 221. gdje se govori o mladim vozačima. Mislim da je termin “mladi vozač” možda malo nejasan jer svi podrazumijevamo da se radi o mladim osobama. Tu se mora raditi o osobama koje su tek završile obuku za vozača i imam od, iz udruga auto-škola ipak jednu sugestiju. Vozači ne izlaze iz auto-škola neosposobljeni, oni izlaze eventualno neosposobljeni i ne, kao loši vozači nakon što polože vozački ispit. Jer dotle nisu službeno vozači. I mislim da treba pooštriti kontrolu na vozačkim ispitima. Je li najbolje rješenje da imamo ispitni centar ili da onaj koji ima sada javnu ovlast da se to radi uistinu na istim poligonima, da sve auto-škole za područja jedne županije dolaze na isti poligon, da postoje testovi koji bi ipak trebali biti tajni i sve ostalo o tom po tom. Međutim što se tiče mladih vozača ili novih vozača preciznije, čini mi se da je usvojeno hibridno rješenje u odnosu na ono što je 2001. pa 2002. predlagao profesor Glede sa, sa Policijske akademije. Ja se slažem da treba ograničiti brzinu mladim vozačima ili novim vozačima, to je prva stvar. Treba sasvim sigurno im zabraniti prisutnost alkohola ili droge u organizmu,ali ono što se ovdje ne vodi a to je da treba biti u tom slučaju i vozilo kojim se mladi vozači ili novi vozači voze .DA to bude upozorenje svim sudionicima u promet. Na žalost toga ovdj eneam. Što se tiče škole sigurne vožnje, bilo je koncepcija u tom prijedlogu koji je onda i važio jer ja mislim da završivši za vozača položivši vozački ispit su svi vozači obučeni osposobljeni za sigurnu vožnju. Međutim onaj probni rok od dvije godine oni koji žele ubrzati da dobiju trajnu vozačku dozvolu neka onda prođu školu sigurne vožnje pa će dobiti i prije isteka od 2 godine stalnu vozačku dozvolu. Mislim da je to puno korektnije i bolje rješenje koje bi mislim moglo omogućiti da se ide. Moram reći kod prekršajnih prijava i do sada je pokazala sudska praksa da je na žalost hrvatska policija ili pojedini djelatinici u hrvatskoj policiji, nisu dovoljno educirani i osposobljeni za pisanje prekršajnih prijava. U tome jeste problem zašto na prekršajnim sudovima viliki broj prekršajnih prijava biva odbačen. Primjerice vezano uz alkohol i sve ostalo. Znači s obzirom daje moje vrijeme pri kraju barem što se tiče ovoga, podržavm znači da se ide u donošenje ovakvog zakona. Mislim da postoji realno stanje da se još razmisli o nekim točkama da ne zaboravim još jednu važnu stvar. Radi se o profesionalnim vozačima, pozdravljamo , ja sad kao predsjednik SAveza vozača i automehaničara RH pozdravljamo odredbu da se 90 sati može voziti neprekidno odosno s prekidima u roku 2 tjedna. Ali isto tako molim da se vrlo jasno i precizno propiše, tko će to kontrolirati, jer često puta u ovakvom anarhičkom kapitalističkom društvo kakvo sada imamo bježeći za profitom uistinu gazde tjeraju svoje radnike da rade dugo, nemaju odgovarajuće niti sudske niti druge zaštite. I na kraju ispada da će biti kažnjen upravo taj vozač koji mora voziti da prehrani sebe i obitelji. Znači pozdravljam mjeru ali bih molio da bude kontrola puon stroža puno jaća, da nam se objasni tko će tu kontrolu i vršiti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa poštovani kolega Korenika. Replika kolega Bitunjac. Izvolite kolega Bitunjac.
Pa ne bih pumo polemizirao. Međutim, gospodin Korenika je rekao da defacto da on zamjera Vladi radi lomljenja stvari preko ko ljena i njegov je bio prijedlog abi ovo bilo tek prvo čitanje Međutim s obzirom na sve ono što se događalo u zadnjih nekoliko mjeseci sa posebno i na razmišljanje šire javnosti mislim da ova odluka ministarstva odnosno pri4jedlog ministarstva i odluka Vlade da se oni realni. I na neki način javnost u Hrvatskoj i svi oni koji sudjeluju u prometu a svi mi na neki način sudjelujemo u njemu ,bez obzira dali smo vozači ili ne. Očekivali su od Vlade i od nadležnog ministarstva brzuz i kvalitetnu reakciju i smatram daje ovaj prijedlog ministarstva ili Vlade RH kvalittan i sada da sa našim amandmanima sviju nas zastupnika on može biti eventualno još poboljšan i dorađen. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani kolega Korenika.
Poštovani kolega ja shvaćam vašu želju da se zakon donese što je moguće prije to je ste i moj cilj ali nekoliko prethodnika kao i ja su tražili da se rok između prvoga. Mi možemo reći da rok između prvoga i drugoga čitanja i to je već bila praksa u ovom visokom Domu bude nekoliko dana. Jer stvar je da se od danas do sutra ili kada će biti glasovanje o prijedlogu ovoga Zakona, jednostavno je dosta teško donjeti ili predložit određene amandmane koji će nešt promjeniti drastično. Jer i najavio je i gospodin minister amandmane Vlade koje mi sada nismo vdijeli. Prema tome hoće li mjesec dana promjeniti nešto bojim se da neće. Pogotovo stoga što bi trebalo informirati, s obzirom da se radi o značajnom zakonu i širu hrvatsku javnost o tome što se u zakonu donosi koje su to promjene. A budimo svjesni da osim nas zastupnika osim jednog kruga pravnika vrlo mali broj ljudi u ovoj državi čita Narodne novine da se može do kraja upoznati sa svim novostima koje će ovaj Zakon donosi. Prema tome i mi zastupnici smo dobili tek u petak poslije podne ovaj zakon, pripreme za donošenje i među nama su relativno kratke za konzultacije. Ja mislim da dan dva pa i tjedan dana ne bi drastično promjenilo bilo što u kreiranju politke. Pogtovo što se pravilnim ili pridržavanjem i dosadašnjeg zakona o sigurnosti prometa na cestama može napraviti nazovimo to represija. Ne bih napravio represija nego svođenje odnosno upokoravanje neposluših vozača. hvala lijepa.
Hvala lijepa poštovani kolega Korenika. Nastavljamo sa raspravom. Na redu je poštovani kolega Vujić. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče SAbora. Evo dopustite da ja počnem sa jednom stvari koja mi se čini da pripada u području čišćenja nekih naših pojmova oko toga što zapravo govorimo i što ćemo postići različitim razgovorima. Prvo ovdje vlada jedno uvjerenje koje ja mislim da bi ga bilo pametno otkloniti a to je da će se zakonom razrješiti pitanje nesreća, a ne nečim drugim. Zalaganjem ljudi, institucija, svih koji djeluju u prometu, edukacijama, programima raznim i tako dalje. MOlim vas lijepo i sada je postojao zakon i ni jedna nesreća prometna koja se dogodila nije se dogodila u skladu sa tim zakonom. Ni jedna jedina. Prema tome ne može zakon sam po sebi promjeniti stanje, ukoliko ne mijenjamo ovo drugo. Drugo što bih ja zapazio a što mi se čini da je važno. Glavni problem nesreća koja inače nije ovdje dobro analizirana, ja ću poslije nešto o tome reći. Proizlazi ako proizlazi iz nečega proizlazi iz toga što oni koji su manje odgovorni u prometu nemaju osjećaj da su nadzirani na adekvatan način i da će imat isankcije ukoliko se ne drže odgovarajućih regula Zakon koji propisuje previše zahtjeva stavlja one koji bi trebali da osiguravaju njegovu primjenu u još teži položaj. Pa prema tome još manja uvjerljivost policije u odnosu na kvantum promjena kojega ovaj zakon donaša u odnosu na onaj prehtodni, samo na neki način još više pojačava osjećaj kod onih koji kane biti neozbiljni u prometu da i dalje to budu. Jer ukoliko će sada policija morati gledati tko sve ima kaciku od biciklista na glavi , ukoliko će imati ne znam kakve sve nove ingerncije još će manje biti efikasna da sve to prati i stoga se redovito to su mislim opći zakoni čovječanstva, i sociologije odvija sljedeći proces, a to je dakle ako nema nadzora onda poslovi labave i da tako kažem i osjećaji da se moramo držati zakona. DRugo jednu stvar sada iz druge branše. Nesreće su nešto grozno. Samo jedna stvar je još groznija od nesreće budući da se ona već dogodila a to je zloupotreba nesreće. Mi smo ovom zakonu prišli uvelike sigurno svatko o dnas pojedinačno u najboljoj namjeri. Ali ne i u najboljoj svijesti oko toga šta činimo raznim namjerama, da riješimo pitanja na način kako se ona ne rješavaju. I da na jednoj stvorenoj klimi na neki način, ne usmjerimo se kako ćemo stvarno problem riješiti, nego kako ćemo zadovoljiti očekivano javnjo mijenje što ono od nas očekuje kako da mi riješimo pojedine probleme. Molim vas lijepo, mi smatramo da je Hrvatska u pogledu broja nesreća nešto posebnom. Ovdje ima jedna tablica koja samo ima 20tak zemalja ali recimo da su one na nekin način indikativno postavljene i pobrojane. Ako stavimo u prvu grupu zemalja od 60 do 100 po broj ustanovnika po broju nesreća, onda su to Britanija, Švedska. Nizozemska, Danska Finska, Njemačka i tako dalje. Svaka čast to su zemlje vrlo vrlo utabanih svih mogućih navika pa tako mislikm i navika ponašanja na cesti. DRuga grupa od 100 do 140. Irska, Italija, Austrija, Slovenija, i još neke to su dakle već ne mogu se svrstati u one zemlje ali eto to se još uvijek smatra relativno dobrim. Molim vas Hrvatska je u grupu sa ovim zemljama. A to je grupa od 130 do 150. Francuska, Španjoslka, Hrvatska, BElgija. Postoji još jedna grupa koja je debelo iza toga, to je od 150 do 200, to su Luksemburg, Grčka, Portugal. Ja ovo ne govorim da bi mislili da bi imali manje odgovornosti da riješimo svaki pojedinačni slučaj. Ja ovo govorim samo sljedeće. Da bi znali da slučajevima nastoji osigurati sigurnost na cestama treba prići iz merituma stvari, treba prići stoga kako ćemo ih popraviti na stvarni način, a ne kako ćemo sa pseudo metodama postići to da bi imali veću sigurnost na cestama zbog toga što eto najprije smo stvorili jedno javno mnijenje, a sada očekujemo da se sviđamo tom javnom mnijenju. To nije dobro. Pa onda između ostaloga osobno nisam zainteresiran jer sam sada već u senatorskoj fazi da tako kažem što se tiče alkohola, ali molim vas lijepo anomalije su vrlo jasne. U Britaniji se smije 0,8% a po broju nesreća najmanja. U Litvi se ne smije ništa, a po broju je nesreća među najvećima. Možemo ići na 0,0%, možemo ići na 0,1% što god hoćemo, ali nemojmo pridavati političku argumentaciju i argumentaciju veće borbe za sigurnost na cestama time što ćemo licitirati sa neznam čime, na kraju bi još kako sam slušao neke, trebalo uvesti i smrtne kazne. Dajte molim vas, nemojmo loviti vještice, usredotočimo se na stvarni problem, a ti stvarni problemi leže iza zakona. To ne znači da ne treba donijeti novi zakon, to ne znači da čitav niz elemenata ovog zakona treba apsolutno iskoristiti i donijeti, ali prava borba za smanjenje broja nesreća na cestama nije u samom zakonu nego iza zakona, u primjeni zakona, u edukaciji, u stvaranju svih onih pretpostavka da do nesreća ne dođe, a gdje su te pretpostavke. Te su u stanju na cestama, u stanju vozila, u aktivnoj poziciji policije na cesti. Aktivnoj poziciji. To znači ne na ona dva mjesta gdje ja od Zagreba do Rijeke točno znam gdje ću ih naći i tamo usporim nego tamo mislim gdje ih neću naći. Sada znam kako sam dosta putovao i kada se ide prema Zadru i Splitu gdje su. Oni trebaju biti tamo gdje mladi eventualno konzumiraju alkohol, oni trebaju biti prisutni na mnogo drugih mjesta. Pojačati ove institucije kojima se krenulo i ove metode tipa video-nadzora na cestama, tu ostvariti nekakvu borbu da tako kažem za sigurnost na cesti. Jer ovo što mi trebamo učiniti to je poziv na borbu za sigurnost na cesti, a ne da tako kažem alibi pred javnošću da smo učinili neznam što pa onda dakle imamo čitav niz stvari koje ne drže vodu. Čak niti odnos prema mladima ne drži vodu, jer gospodine ministre vi ste rekli taj podatak, ako su mladi sudjelovali sa 25% u nesrećama onda oni toliko sudjeluju i u društvu. Onda više nesreća nema u populaciji mladih nego što ih ima u ostalim populacijama. Ako je to točno, ne znam podatak je vaš, ali negdje broj mladih od 25% … [[Ne razumije se.]] broj mladih u društvu, znači da otprilike jednako se sudjeluje u nesrećama i u društvu, nije neka posebno izražena kategorija. Ne vjerujem da u ovome našemu strahu od, odnosno strahu, u jednom mentalitetu ajmo sada raditi kampanje onda radimo koješta pa onda donosimo, sad ćemo dati svu vlast da tako kažem policiji, drugi puta ćemo dati svu vlast nekome drugome, učiteljima, treći puta sudu itd. itd. Molim vas lijepo gospodine ministre ja se na vašem mjestu ne bih zalagao da vaši zaposlenici i policajci imaju takoreći diskreciona prava na zadržavanje do tri mjeseca vozačke dozvole itd. To je samo po sebi jedna tako možda nevina stvar. Ali jeste li se zamislili koje je otvaranje kojeg presedana za tko zna što drugo. To naprosto nije dobro. A nije dobro pogotovo što se onda može javiti i ovakav slučaj. U članku 198. vozač je malo bolestan ili je indisponiran, a sada će to netko utvrditi, uzeti mu dozvolu i šta, hoće li je držati tri mjeseca. Molim vas, ja znam da to nije vaša namjera, ali molim vas lijepo iz toga bi to moglo proisteći. Neznam netko je učinio ovo ili ono i sada kaznit će se kaznom najmanje od tisuću kuna. A koja je to najveća? Mora se limitirati i donja i gornja granica kazne, ne može se ovako. Ovo i mnogo toga drugoga samo govori da uz da tako kažem plemenitu namjeru o čemu uopće ja neću niti sporiti, postoji mnogo stvari koje bi trebalo ozbiljnije usuglasiti pa i do takvih stvari koje imaju i simboličke neke vrijednosti, a to je da po mome mišljenju pitanje autoškola, stručne organizacije i tko raspisuje natječaj itd. ipak više vezano za Ministarstvo prosvjete nego za Ministarstvo unutarnjih poslova itd. itd. Ali molim vas, podvlačim dakle ono što sam već nekoliko puta rekao. Stanje jest alarmantno ali ne možemo ga rješavati na alarmantni način. Treba više ići na čitav niz ovih drugih stvari, prvenstveno na kontrolu i na nadzor na cestama, na jaču ulogu policije. Treba osposobljavati, možda treba i više zaposlenika tamo, ali policija mora biti vjerodostojna, a ne može biti vjerodostojna ukoliko se širi polje intervencije, a nema ih dovoljno niti za sadašnje polje nužnih intervencija. To su sve ozbiljni problemi. Prema tome u tom pogledu ja bih prihvatio i poziv gospodina premijera koji je rekao da ovo nije stranačka stvar, ali ako ovo nije stranačka stvar onda molim vas pogotovo nije stvar trenutačne kampanje i zato apsolutno pridružujem se mojim kolegama i svima drugima i mislim da bi vrlo korisno došlo još jedno čitanje ovoga zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Ima jedna replika. Gospodin Jure Bitunjac.
Pa kolega Vujić vi ste upotrijebili jedan ovako ja bih rekao nezgodan termin zloupotreba nesreće kada je riječ o donošenju ovog zakona koji je pred nama. Moramo biti svi svjesni, ja mislim da ste i vi svjesni toga da ovo nije nikakva stranačka promidžba nego da je ovo jedna logična reakcija ministarstva i Vlade, a i nas koji sjedimo u Saboru da bi zaštitili sve sudionike i sve građane koji se nalaze na prometnicama. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Ima riječ gospodin zastupnik Emil Tomljanović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvaženi gospodine ministre, predstavnici Vlade. Eto dopustite mi da u svojoj raspravi, imali smo dakle puno toga čuti danas o prijedlogu ili Konačnom prijedlogu Zakona o sigurnosti prometa na cestama, ja ću svoju raspravu usredotočiti na jednu posebnu dobnu skupinu vozača, a to su dakle mladi vozači, dakle mladi ljudi koji eto sudjeluju kao vozači u prometu, a mislim da iz samog toga ili mjera koje su predviđene u ovom zakonu dosta toga i ne samo načelne prirode se može i primijeniti na druge sudionike u prometu. Naime svi ćemo se složiti, odnosno nesporna je činjenica da je već dugi niz godina u Hrvatskoj prisutan problem stradavanja mladih ljudi u prometu i prečesto sa smrtnim posljedicama, a posebno mladih vozača s nedostatnim vozačkim iskustvom. Predmetnu populaciju čine vozači između 18 i 24 godine nedvojbeno i to po svim statistikama i materijalima koje smo imali uz prijedlog, konačni prijedlog ovog zakona, oni predstavljaju ili oni su najrizičnija skupina vozača jer se u prometu često ponašaju vrlo agresivno a takvo ponašanje nesumnjivo dovodi o incidentnih situacija. Oni nadalje zbog nedovoljnog životnog iskustva vozačkog i svakog drugog iskustva prečesto ne predviđaju do kakvih posljedica dovodi divljanje vozilom po cesti ili vožnja automobila prevelikom brzinom. Ova dobna skupina čini oko 7% ukupne populacije u Hrvatskoj i ovo je jako interesantan podatak, od njih oko 300 tisuća čak 240 tisuća posjeduje vozačku dozvolu što je oko 80% cijele te dobne skupine. Ako pogledamo udjel u ukupnom broju vozača dolazimo do podatka da oko 12% vozača čine upravo ti mladi vozači, a što se tiče statističkih podataka, samo u 2003. godini ukupan broj nesreća s poginulim iznosi 633, a ukupnim brojem poginulih osoba 701. Dakle, 701 osoba, što čini 23,1% od ukupnog broja nesreća. Međutim, ovdje je zabrinjavajući trend, dakle, trend porasta ovih prometnih nezgoda i koje dakle, ova vrsta tih prometnih nezgoda u pojedinim godinama je i do 25%. I da odnosno 25% tih prometnih nezgoda čini ova mlada populacija o kojoj govorim. Zbog svega navedenog predložene mjere nužno moraju imati svrhu zaoštravanja nesumnjivo, u prvom redu kaznene politike protiv prekršitelja propisa u prometu, a između ostalog i radi zaštite sloboda i prava drugih sudionika u prometu. Protupravna postupanja sudionika u prometu moraju biti strogo sankcionirana, a tijela Državne uprave moraju stvoriti djelotvoran sustav zaštite, sloboda i prava ljudi što se uistinu predmetnim zakonom želi i postići. Predloženi zakon bi trebao zajamčiti učinkovitost, a oštricu kaznene politike usmjeriti na prekršitelje koji grubo krše prometne propise čime bi se izravno utjecalo na smanjenje broja prometnih nesreća i stradavanja u prometu. Zato posebno podržavam sva ona rješenja koja se odnose na uvodno spomenutu dobnu skupinu vozača koja su nesumnjivo kvalitetna i nemaju samo represivni karakter. I to bih želio spomenuti. Mislim da su mnogi zastupnici isticali kao osnovno, u smislu prijedloga ovog zakona, represiju, represiju, međutim upravo ovdje vidimo da osim represivnog karaktera ima predviđenih preventivnih mjera, odgojnih i pedagoških mjera. S tim u svezi napominjem za nove mlade vozače koji su položili vozački ispit i dobili vozačku dozvolu da se propisuje i rok od dvije godine, računajući od dana kao probni rok od dana dobivanja vozačke dozvole. Ali ono što želim naglasiti da se apsolutno slažem sa svim ovim predloženim uistinu novinama u ovom zakonu, a koji se odnose na ovu populaciju, a prvenstveno mislim na ograničenje brzine, apsolutnu zabranu konzumiranja alkohola i droga, ograničenje snage motora i vozila kojim mogu upravljati, pa i onu mjeru koja je često bila spominjana, a to je zabrana vožnje noću od 23 do 05 sati osim uz pratitelja. Kao i ono što je u tom preventivnom ili odgojnom smislu bitno napomenuti, dodatno osposobljavanje te skupine vozača po programu sigurne vožnje. Nadalje, predmetne mjere su ograničene u trajanju od dvije godine u kojem razdoblju novi vozač mora svladati program sigurne vožnje, a ako u tom razdoblju novi vozač ne savlada program sigurne vožnje razdoblje se, mjera mu se produžava još godinu dana. A ako ni tada ne dođe do polaganja programa, prestaje vrijediti vozačka dozvola. To treba apsolutno podržati predložene mjere jer one direktno utječu na smanjivanje ugroženosti novih vozača, a posebne mlađe starosne dobi koje se do sada očitovalo u nedostatku sposobnosti sagledavanja negativnih konsekvenci prebrze vožnje. Zaključno, apsolutno podržavam Prijedlog Vlade, odnosno u cijelosti Prijedlog zakona o sigurnosti prometa na cestama, a pogotovo ona zakonska rješenja koja se odnose na ovu kategoriju vozača. Ako rezultat usvajanja ovog zakona bude smanjena stopa stradalih i smrtno stradalih mladih ljudi, svih ostalih, apsolutno će i trud predlagatelja u ime zastupnika biti nesumnjivo opravdan. I na samom kraju, dopustite mi da se osvrnem i na neke ocjene koje smo imali prilike čuti da je ovaj se Zakon u krajnjoj liniji donosi iz nekih dnevno političkih razloga ili pod pritiskom javnosti. Međutim, treba naglasiti da se ne radi zapravo o tome. Ne radi se o politiziranju, niti o politikantstvu. Vlada ovdje nije podlegla pritisku javnosti, ona je podlegla nečem drugom nažalost. Podlegla je tim apsolutno zastrašujućim brojkama stradalih u prometu, prečesto sa smrtnim posljedicama i kao odgovorna Vlada jednostavno je morala poduzeti konkretne mjere, a prema Saboru naravno konkretan zakon koji će, i ja u to ne sumnjam, rezultirati zapravo smanjenjem ovih užasnih i negativnih trendova koji imamo na našim cestama. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ima replika, gospođa zastupnica Marija Lugarić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, ne zato što se s kolegom ne slažem, nego nekoliko detalja. Ja se s vama apsolutno slažem oko ovoga svega što ste rekli oko mladih vozača. I sama sam do prije godinu dana bila u toj skupini mladih vozača. No međutim, ima jedna stvar. Ne bi se posve složila da isključivo kaznena politika i preventiva koja je isprovocirana kršenjem propisa može imati samo smisla. Ono što se kod nas dogodilo u većem dijelu je da preventiva, ona inicijalna, prije nego što uopće mladi i krenu na cestu kao vozači i tijekom osnovne škole, to se godinama radi kod nas zakazuje, a niti se ne provodi. Jučer smo vidjeli, primjerice, kod izvršenja proračuna da niti jednu jedinu kunu nismo potrošili na sprječavanje alkoholizma i na ove preventivne akcije. Tako da kad i ovdje govorimo, ne smijemo biti licemjerni pa jučer govoriti jedno, danas drugo. Mislim, slažem se u potpunosti. Drugo, što se tiče oko testiranja na droge. Ja se slažem da ne smije se dozvoliti niti mladima niti bilo kakvim drugim vozačima nikakva prisutnost niti alkohola niti droge, nije dobro da inače konzumiraju, a kamoli kad voze, ali problem je oko testiranja na droge. Jer se prisutnost nekih droga u organizmu pogotovo onih najdostupnijih vidi i 30 dana nakon konzumiranja. Mene u tom smislu zanima kako će se provoditi. Jer on je opasan onaj dan kad je konzumirao, 30 dana nakon konzumiranja on uopće nema reakciju droge, ali u organizmu je prisutna i svi kemijski testovi bojim se da će pokazivati nešto drugo. I posljednje, iako smo ustvrdili da su mladi vozači visoko rizična skupina, oni tek nešto više nego ostali vozači sudjeluju u ovim prometnim nesrećama. Najviše nas pogađa jer su mladi životi pa mislim da nije posve ispravno etiketirati sve mlade vozače kao loše i neodgovorne. Loši i neodgovorni vozači su oni koji nisu dobro odgojeni, koje prvenstveno roditelji nisu naučili da se ne bahato ponašaju na cestama. I mi kao odrasliji smo im dali takav primjer. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, gospodin Tomljanović.
Ni u primisli mi nije bilo etiketiranje ove dobne skupine ili mladih ljudi. Naprotiv, samo isključivo njihova zaštita. Dakle, zaštita mladih ljudi koji se uključuju kao vozači u promet i mislim da smo kao društvo prema toj dobnoj skupini upravo ovakvim propisom trebamo reagirati da im omogućimo sve ovo o čemu mi govorimo. Da ih se upozna sa opasnostima vožnje, odgovornosti u vožnji, o tome da su, da imaju ista prava i drugi sudionici i da prebrza vožnja ili neodgovorna vožnja, što to zapravo znači i čime može rezultirati u prometu. Uvažena kolegice, ono što sam ja govorio u smislu rješidbi zakona, a vezano za ovu dobnu populaciju jest upravo u tome da bih na taj način pokazao da predlagatelj zakona nije imao samo u vidu represiju ili represivne mjere. Danas smo se naslušali o policiji, o kažnjavanju, o zaustavljanju, lijevo, desno. Ovo je jedan krasan primjer u zakonu gdje su upravo sve te mjere su obuhvaćene ili bi trebale bit obuhvaćene. Dakle, i preventiva i pedagogija, i škola, i upoznavanje, čak ne da ih se s tim diskvalificira, ne da ih se s tim etiketira. Znate, ti mladi vozači će danas sutra, naravno, postat stariji pa onda jako stari, ali te navike koje će steć kroz ove škole i ovaj sustav educiranja i učestvovanja u prometu zasigurno, ja sam u to uvjeren, da će rezultirati s tim da ćemo dobit, ajmo reć, jednu kategoriju u tom smislu kvalitetnijih vozača kada budu stariji. Što se tiče droge, što se tiče droge, u bilo kom kontekstu vožnje apsolutno i o tom smo jučer polemizirali, apsolutna zabrana uporabe pogotovo na ovu dobnu skupinu i alkohola i droga i kombinacija i ovog i onoga. I zapravo ne samo da treba striktno propisati to nego sa ovoga mjesta dati jednu poruku, ja stalno o tim porukama govorim, ne samo da je droga neprihvatljiva jedna užasna pojava u društvu nego konotirati drogu sa vožnjom ili sudjelovanju u prometu.
Hvala. Čuli smo odgovor na repliku. Hvala lijepo. Sada gospodin zastupnik Rade Ivas.
Štovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. U današnjoj raspravi čuli smo dosta kritičnih primjedbi na Zakon, čuli smo i pohvale, bilo je i prijedloga da se Zakon uputi u drugo čitanje, no višemjesečna tragična događanja na našim cestama dovoljno ukazuju i upozoravaju kako na ovom području treba nešto hitno napraviti. Statistike govore kako smo prema broju poginulih na cestama u posljednjih 12, 13 godina se približili broju poginulih u 4 godine Domovinskog rata, naime u ovom periodu poginulo je 11 tisuća 760 sudionika u prometu a trend porasta smrtnosti mlađih vozača postaje alarmantan. Posljednjih mjeseci nakon svakog tragičnog vikenda u kojem poginu uglavnom mladi vozači vode se mnogobrojne rasprave o tome što je razlog pošasti i kako tome treba stati na kraj. U ovim raspravama čuju se različita mišljenja koja se kreću od raspona od učinkovite prevencije i bolje izobrazbe to represvnih mjera za one koji ne poštuju Zakone i prometne propise. Jasno da se odgovornost za ovakvo stanje prebacuje od jednih na druge a tragične brojke rastu svakim novim vikendom. Prvi Zakon sigurnosti prometa na cestama koji je donesen 92. godine, značajnije izmjene su izvršene 96. godine kada su uvedeni kazneni bodovi, strože kazne, mogućnost oduzimanja vozačke dozvole itd, što dovodi do značajnih pozitivnih pomaka glede sigurnosti prometa odnosno za smanjenje broja poginulih osoba. Do pogoršanja stanja na cestama dolazi u 2003. godini kada je poginulo 701 osoba što je za 74 osobe više nego u 2002. godini i to je godina kada dolazi prvi puta do znatno pogoršanog stanja u prometu od početka primjene Zakona. Na žalost nepovoljni trend nastavlja se u 2004. godini gdje je u prvih 5 mjeseci poginulo 248 osoba što je za 42 osobe više nego u istom razdoblju 2003. godine. S obzirom na to da su u postojećem zakonu kaznene odredbe prilično zastarjele, odnosno da su postale doslovno preblage i na neki način stimulativne za prekšaje, bilo kakva izmjena postojećeg Zakona treba ići u smjeru drastičnijeg povećanja kako novčanih kazni tako i drugih jer jedino stroge kazne a to nam pokazuju iskustva zemalja zapadne Europe koje uz veliki porast prometa bilježe pad prometni prekršaji i nesreća mogu disciplinirati nesavjesne i mlade vozače. Adrenalin, alkohol, droga i brzina mogu se stati na kraj samo strogim kaznama. Osim kaznene odredbe trebalo bi pooštriti ne samo prema prekršiocima nego i njihovim roditeljima, starateljima i skrbnicima jer mladim vozačima ne padaju bijesni auti s neba nego im ih dodjeljuju njihovi roditelji. U Prijedlogu zakona o kojem danas raspravljamo unose se bitne novine koje će izravno pridonijeti nadam se većoj sigurnosti u prometu, kao što je obaveza upotrebe kratkih svijetla, zabrana korištenja mobitela i drugih uređaja tijekom vožnje. Zatim, ostvaruju se mogućnosti zaoštravanja kaznene politike za teže prekršaje, kao što je vožnja pod utjecajem alkohola i za prekršioce koji ponavljaju teže prekršaje u prometu. Jedan dio javnosti u prvom redu mlade populacije doživljava pojedine odredbe u ovome Zakonu kao zadiranje u ustavna prava. U prvom redu to se odnosi na članak 221. kada mladi vozači bez iskustva se ograničavaju u brzini, snazi vozila kojim mogu upravljati kao i vremenu u kojem mogu voziti. Što se tiče brzine mogu voziti 10 do 20 kilometara na sat sporije od ograničenja na pojedinim cestama, ne smiju upravljati vozilima B kategorije snažnije od 75 kilovati, odnosno motoriste snage od 25 kilovati. Vremensko ograničenje je također zanimljivo. Mladi vozači B kategorije ne bi smjeli voziti od 23 do 5 sati bez prisustva starijeg iskusnijeg vozača, a motociklistima uopće ne bi bilo moguće upravljati u tom vremenskom razdoblju. Ova ograničenja su rezultat raznih statističkih istraživanja koja pokazuju da mladi u to vrijeme najčešće uzrokuju prometne nesreće. Naime, tu je situacija poznata, mladi izlaze uglavno u večernjim satima van, iza 24 sata ulaze u kafiće, diskoklubove i jasno tu se opuste, popiju, vraćaju se u takvom stanju na cestu i naravno uzrokuju nesreće. Ova ograničenja naišli su na komentare i pravne struke ali generalno ona su poželjna a i ustavna jer u nekim drugim zakonima postoji kategoriziranje po godinama. Dobra je mjera i promjene koje su unijete u postupku izdavanja vozačkih dozvola koje su postrožena a kao novina uvodi se i program sigurne vožnje. Naime, u roku od 6 do 24 mjeseca nakon izdavanja vozačke dozvole mladi vozači su obavezni proći taj program ili im se oduzima vozačka dozvola. Mladima se ovdje ipak išlo na ruku jer im se omogućilo polaganje vozačkog ispita već sa 16 godina i 9 mjeseci. Jasno oni imaju obavezu kasnije nakon prijeđenih 3 tisuća kilometara uz pratnju staratelja položiti taj ispit, dobiti pravu dozvolu. Ovdje možemo postaviti jednu dvojbu naime, tko će voditi evidenciju o onih 3 tisuće kilometara, predloženo je da to vode oni staratelji, to je upitno da li je to dobro. Pozdravljam i davanje ovlasti jedinicama lokalne samouprave da mogu organizirati obavljanje pojedinih poslova nadzora i upravljanja prometom, a posebno ono za premještanje nepropisno parkiranih vozila. Naime, u članku 5. stavak 3. propisano je da poslove nadzora i premještanja nepropisno zaustavljenih i parkiranih vozila itd., mogu Ministarstva nadležnog za unutarnje poslove obavljati i tijela jedinice lokalne samouprave, to je dobro, jer je do sada bilo propisano da jedinica lokane samouprave uvede obavezu pauk službe a onda mora policija dati svog službenika koji mora biti u vozilu itd. Mislim da će se sa ovim pomoći jedinicama lokalne samouprave da mogu tu službu kvalitetnije organizirati. Predloženi zakon trebao bi zajamčiti učinkovitost a oštricu kaznene politike usmjeriti na prekršioce koji grubo krše prometne propise čime bi se izravno moglo utjecati na smanjenje broja prometnih nesreća i stradavanja u prometu. Iz tih razloga smatram da ovaj Zakon treba i prihvatiti. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupinik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Mislim da bi bilo dobro kada baratamo s egzaktnim podacima da se onda držimo točnih podataka. Kolega je rekao zapravo da je od 96. tek 2003. godine prvi put zabilježen veliki porast broja poginulih. Netočno. 96. bilo je 721 poginuli, 77. 714, a prošle godine 701. Prema tome, inače dosta se oko ovog zakona barata s polovičnim informacija. Tu smo mogli recimo uzet ću malo još vremena čuti i informacije da se najviše gine po snijegu, da je najviše nesreća. Krivo. Kad padne snijeg najmanje je nesreća. Prema tome, i radi javnosti i radi kvalitete ovog zakona bilo dobro da s točnim podacima baratamo. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Dražen Bošnjaković. Nema ga, znači izgubio je pravo. Zastupnik gospodin Željko Krapljan.
Štovani dopredsjedniče Hrvatskog sabora, štovani ministre sa suradnicima, državna tajnica, kolegice i kolege zastupnici. Danas pred nama je Zakon o sigurnosti prometa na cestama, ali prije nego što bi počeo o njemu govori, ja bi još par riječi o još uvijek važećem zakonu, i dodirnuo bih se par prekršajnih mjera. Propisne kazne po sadašnjem zakonu za nenošenje kazne je 50 kuna. Za nevezivanje sigurnosnog pojasa je 100 kuna, a najveća novčana kazna pod utjecajem alkohola je 500 kuna. Zašto to govorim? Iz jednog prostog razloga, jer kad vidimo pokazatelje u zadnjih 10 godina šta se desilo u Republici Hrvatskoj od 1994. godine pa do 2003. u prometu u Republici Hrvatskoj poginulo je 6 tisuća 977 ljudi. Dok je u istim prometnim nesrećama ozlijeđeno što teže, što lakše 196 tisuća 650 ljudi s ogromnom materijalnom štetom. Da bi smanjili ovakav pokazatelj moramo donijeti novi, puno bolji i preventivniji zakon. U predloženom prijedlogu Zakona o sigurnosti prometa na cestama u odnosu na odredbe sada važećeg zakona, najbitnije su sljedeće novine. Posebnu pažnju zakon posvećuje mladim vozačima od 18 do 20 godina. Koji sada u velikom postotku stradavaju u prometnim nesrećama, a za mlade vozače ograničava se brzina, te se zabranjuje vožnja automobilom jačeg od 75 kilovata, te zabrana upravljanja vozilom od 23 do 05 ili do 5 sati ujutro bez pratitelja. Zašto ponavljam pratitelja? i danas smo u više navrata čuli i osobno razmišljam da bi možda još oko pratitelja trebalo malo odvagnuti i razmisliti, jer vraćam se u dio mladosti i razmišljam kad bi bio sad taj mladi vozač, tko i na koji način u dvije godine bi bio samnom na koji način da vozim recimo po noći, i mišljenja sam da bi bilo dobro možda taj rok smanjiti eventualno na 6 mjeseci, jer već kroz ove sve mjere restrikcije koje smo i smanjenje brzine i smanjenje ograničenja kubikaže vozila i na sve ove moguće mjere i uvođenja alkohola za kako za stare tako i za mlade postotak znači nula promila, mišljenja sam da bi trebalo vidjeti na koji način da barem tu možda izađemo u susret tim mladim vozačima. Ali možda da bi to bilo preglednije i bolje, uočljivije, predlažem da bude i neka oznaka istaknuta recimo kao što auto škole imaju slovo "L", tako da bi naprijed, ispred stakla i odazada znači bila oznaka da bi se vidjelo da je to mlad vozač, na neki način ne samo da bi ostali sudionici u prometu mogli imati obzira prema njemu i da bi na neki način i policija bolje zamjetila i primjetila takve vozače. Materijalne odredbe dosadašnjeg teksta zakona popravljene su i dopunjene tako da budu razumljivije i jasnije s ciljem veće učikovitosti za sigurnost u prometu. Jedinicama lokalne ili područne ili regionalne samouprave daje se ovlast da mogu organizirati sukladno propisima obavljanje pojedinih poslova, nadzora i upravljanja prometom. Tu normalno da mislimo na gradove i općine. U cilju zaštite okoliša preciznije se propisuje obveza vozača i drugih sudionika u prometu. O zabrani ostavljanja ili bacanja predmeta ili otpadaka na cestu i cestovno zemljište, te oštećenih i dotrajalih vozila na cesti i drugim površinama. Mislim da je to konačno dobro da se to i ovim zakonom riješava, jer ipak mi smo turistička zemlja i sramota je kada vidimo tolike olupine i mislim da se konačno i tim mjerama bude nešto poduzelo da se to makne s naših cesta. Predložio bih da se prilikom registracije vozila pokuša iznaći riješenje da se vidi tko nije platio sve prekršajne kazne, jer zašto to predlažem? Jer 2000. godine porezna uprava spustila je jedan naputak, da se ispod 500 kuna ne ide u prisilnu naplatu. Normalno da se to čulo, pročulo, i osobe koje su imale kaznu, napisale bi žalbu, prigovor i na kraju bi nastupila zastara. A šta to znači? Da je za naš državni proračun automatski manje novaca. Mislim da se to danas vrlo i lako jednostavno može uvezati kompjuterski, znači prekršajni postupak u policiji, tko to radi sa stanicom za pregled vozila, vidi se da osoba nije to platila, ne možeš registrirat vozilo dok ne podmiriš sve obveze. i držim da bi se to moglo kvalitetno riješit. Produžuje se dobna granica važenja vozačke dozvole sa 65 na 75 godina starosti, uz njenu zamjenu svakih 10 godina. Nadzor nad radom auto škola i provođenje vozačkih ispita prenosi se na MUP. A vozački ispiti u budućnosti će se provoditi u ispitnim centrima koje odredi MUP, gdje će se izdavati vozačke dozvole, mislim da je to dobro riješenje za kandidate i držim da će to biti jednostavnije i daleko brže. Uvodi se obveza nošenja zaštitne kacige za vozače bickla do 16 godina starosti, a za kretanje pješaka noću na neosvjetljenim prometnicama izvan naselja propisuje se nošenje reflektirajućih oznaka. Preciznije se normira kada i u kojim slučajevima može biti isključen iz prometa vozač i vozilo, te način i postupak isključenja. Kao novina uvodi se isključenje vozača i putnika mopeda i motocikla, ako ne nose zaštitnu kacigu. Uvodi se zabrana i kazna za korištenje mobitela za vozače u vrijeme vožnje. Držim da je to stvarno prijeko potrebno, jer šta netko kaže niti su slobodne ruke, a nije slobodna ni glava. Pogotovo većina čita, gleda poruke i nema šanse da uspije vidjeti. Tako da ova mjera treba biti uvedena, a i neki imamo i osobnog iskustva u tome. Zabranjuje se ugrađivanje i korištenje naprava kojima se mogu ometati uređaji za nadzor prometa. Mislim da je zakonodavac ovdje mislio na popularno zvane kobre, to su uređaji koji na vrijeme reagiraju i upozoravaju da je radarska kontrola, automatski se koči i stane, zaobiđe radar, nastavi dalje. Ali ovim starim zakonom do sada to nije bilo apsolutno nikako riješeno niti spomenuto, pa se onda našlo se riješenje da se uvode carinski prekršaji, jer to su bili uređaji koji se jedino moglo na taj način riješit, pa prilikom uvoza nije prijavljen jedino putem carinskog prekršaja se to moglo isključit iz uporabe. Uvodi se potpuna zabrana udjela alkohola u organizmu kad se upravlja vozilom. A kažnjavanje se stupnjuje od samo novčane kazne do maksimalne kazne predviđene ovim zakonom. Držim da je to jedino i pravo rješenje jer mladih života i ove brojke koje sam spominjao najvećim djelom su krivnja alkohol a iza toga brzina a svi dobro znamo poslije čašice, dvije, tri ili da ne kažem pet da alkohol pospješuje brzinu i onda se dešava nažalost tragedija za pojedinca, za obitelj a i za državu. Svi smo svjesni koliko država ulaže u pojedinca, koliko obitelj i na kraju se dešava nažalost ono što vidimo svakodnevno na našim cestama. Ja ću evo navesti jedan primjer iz mog grada Siska gdje mi vršimo razgovore za uređenje poligona za vježbanje vožnje teretnih vozila i auto cisterni. INA Sisak spremna je dati zemljište a HAK bi trebao preuzeti nadzor i uređenje tog poligona. Mi imamo slučajeve da mladi vozači polože za kamion, polože ADR i on uzima, vozi cisternu i nažalost malo, malo na naslovnim stranicama vidimo cisterna sletjela s ceste, kamion itd. Mislim da je ovo jedno od rješenja da taj mladi vozač ima i priliku gdje naučiti i držim da bi se to trebalo i zakonskim putem riješiti. Ne bi dužio, vidim da je već vrijeme pri kraju. Zahvaljujem. I podržavam ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima zastupnik gospodin Marin Jurjević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege! Pošto sam već nekoliko puta danas govorio sasvim su jasni moji stavovi pa gledat ću ne duljiti. Mi smo ovaj 2002., 2003. godine u dva čitanja raspravljali o sličnom prijedlogu zakona. On je išao u treće čitanje, nažalost nismo ga nikada donijeli. Onda su fonogrami dakle ono što se govorilo tada u Saboru, to je bilo u prošlom sazivu. Ja tvrdim da sam govorio isto, sasvim isto i zato mi sada nije bitno tko predlaže nego šta se predlaže ali moram priznati da su mnoge kolege promijenile u međuvremenu svoju retoriku, svoje stavove i svoj pogled na stvari. Zaista mislim da smo svi ugroženi od jedne male skupine nesavjesnih ili incidentnih vozača. Ja sam rekao da bi u nju svrstao one koji imaju pet do sedam kaznenih bodova i oni čine svega dakle 0,7% vozačke populacije u Hrvatskoj a oni su ti koji defacto maltretiraju sve ostale. Zbog toga i osim toga postoji i činjenica da Hrvatska na 100 tisuća stanovnika ja mislim da je 13 mrtvih, u Europskoj uniji prosjek je negdje 9 da bi naš cilj morao biti da se približimo u sljedećih sedam, osam godina makar da to bude na 100 tisuća 10 u Hrvatskoj. Još bih samo rekao da se ovdje spominjalo kako se radi o jednom širem društvenom kontekstu i da se ne može samo represijom. Pa normalna stvar. Ja prvi ne mislim a mislim da niti itko pametan bi trebao stajati iza toga da inaugurira represiju kao metodu u Hrvatskoj koja bi sama po sebi dovela do nečega što bi bilo djelotvorno u ovom rješenju, u rješenju ovog ogromnog problema kad bi nju sami uzeli kao takovu. Ali zaista, nemojmo mi tepati sebi. Mi smo društvo takvo kakvo jesmo 50%, odnosno podobrazovano smo društvo. Osim tisućljetne hrvatske kulture postoji tisućljetna hrvatska nekultura, postoji primitivizam, postoji ono što postoji u društvu, postoji 50% ljudi nam je ne bi ulazio u obrazovnu strukturu ali podobrazovano da ne govorimo jer ne mora ni to, znači može biti divljak i sa fakultetom, magisterijem i doktoratom ali dakle sve ono što postoji u društvu odražava se i na vozačku populaciju, recimo to tako, i nemojmo se čuditi dakle niti taj segment gledati izoliranost društva. To je samo refleks onoga kakvo naše društvo jest i to jest onaj opći problem i jedan problem koji ima niz svojih segmenata ali je činjenica da se mi nalazimo u hrvatskom Parlamentu, u Hrvatskom saboru u zakonodavnom tijelu i naš posao je da donosimo zakone. Ja apsolutno uvažavam i sve ostalo ali u ovom trenutku donosimo zakon koji će u svom dijelu valjda utjecati na neki način a ja mislim da treba na što je moguće pozitivniji način u rješavanje ovog problema da se ova tragična bilanca promijeni. Činjenica je da mi živimo u društvu u kojemu kad su veliki nogometni derbiji, ne govorim to za ništa, onda ne važe zakoni ni u Splitu ni u zakonu kad navijačke grupe izađu onda nema ni crvenih ni zelenih semafora, ne važe zakoni bez obzira da li je pobjeda ili poraz, je li veselje ili tuga ali divljanje ne gine. Činjenica je ni da to nismo riješili. Činjenica je da su neka jako demokratska društva to riješili poput engleskog društva na način kako su riješili i zakonima između ostaloga. Zbog toga mislim da prema svakome tko se ponaša neodgovorno, tko usred Makarske ubije dvije djevojčice na pješačkom prijelazu da mora snositi konzekvence za to. Uzeo sam ovo kao jedan primjer koji mi je prvi sada pao na pamet ali dakle činjenica je da su vikendi postali, samo upalite televiziju i gledate koliko će biti mrtvih. Je li kada bilo dobro pa ih nije više od pet, u navodnike dobro normalna stvar. Dakle, to su te tragične brojke. I zbog toga ja podržavam da se pooštre kazne, da se pooštre kazne ne misleći da je dakle gola represija kao represija neka metoda koja sama po sebi daje rezultate ali kažem još jedanput nemojmo zaboraviti da 97,3% vozača normalno se ponašaju a ostali teroriziraju manje više sve. Ovdje su se spominjali mladi. Normalna stvar da sa oprezom treba govoriti o mladima da se to ne bi krivo shvatilo ali je isto tako činjenica da participiraju nesrazmjerno sa svojim učešćem u populaciji, to je činjenica. Tu ne postoji srazmjer. Daleko više nego što učestvuju u vozačkoj populaciji učestvuju i uzrokuju saobraćajne nesreće sa najtežim posljedicama šta pametnim ljudima kaže da se tu nešto treba poduzeti i prema njima uz svo uvažavanje jer ja jednako uvažavam i staroga i mladoga, jer u našim novinama zna pisati poginula šta ja znam, kaže ubijali su čak i žene i starce kao da muškarci i odrasli nisu ljudska bića. Gubitak svakog života je strašan bez obzira na spol, godinu itd. Ali je činjenica da mi sa pažnjom trebamo prići toj skupini jer se ona ponaša na način kako se ponaša u prometu a to pokazuju rezultati da čak skoro sa 30% u najtežim nesrećama učestvuju, a nema ih toliko u populaciji. Tu je negdje brojka oko 7% u vozačkoj populaciji. Dakle, tu je nesrazmjer. Ona nekoliko puta za 200-300% više učestvuje u nesrećama sa najtežim posljedicama nego koliko ih ima. Znači da su agresivniji. Zbog čega je to tako? Ja sada ne mogu ulaziti, mogli bi ovdje i ne znam kakve sociološke, psihološke i ne znam koje filozofske analize ali je činjenica i da mi ovdje kao zakonodavci moramo nešto poduzeti. Spominjalo se tu dosta toga i bilo je dosta nesporazuma čini mi se. Ja sam uvjeren da ovo ne bi smjela biti stranačka stvar. Ja ću navesti primjer jedne zemlje, čini mi se da je to u Finskoj, netko je spomenuo. Tamo se oduzima i vozilo. Pa nitko neće reći da su Finci primitivni barbari koji represivnim metodama udaraju policijskom silom na svoje građane. Nisu oni to za ništa napravili. U društvima gdje je alkoholizam veoma razvijen imate i kao što je ovaj, da ne nabrajam društva, da ne uvrijedim kakvu stranu silu, ovaj se rješavaju ti problemi. Između ostalog i visokim kaznama. Između ostaloga kada napravite takvu vrstu saobračajnog prekršaja u alkoholiziranom stanju da idete na psihijatriju prvo 20 dana pa tek se onda s vama razgovara. Jer misle da zdrava ili normalna osoba ne može to raditi. Imate takvih društava, inače su klasificirana kao jako demokratske društva. S druge strane mislim da bi bilo dobro da ovo ide u dva čitanja, naročito uvažavam argumentaciju moga kolege Arlovića zbog ne usklađenosti nekih stvari koliko sam ja kao čovjek koji nije pravnik to mogao razumjeti. Ja ne ulazim sada u taj dio. ja govorim samo o onome što je bila namjera i meni kada sam govorio u prošlom sazivu, ja sam isto govori, to može svatko provjeriti bez obzira koja je stranka predlagala. Dakle, dakle, radi se o tome, govori samo o tome da treba postrožiti zakon u odnosu na prekršitelje ovoga tipa jer je i to jedan od načina da se vjerojatno bar djelomično utjeće da se spriječi ono što se dešava na cesti. Ja sam i danas prošao iz Zagreba u Splitu i ponovo u Tušilovićima, što je gotovo ne shvatljivo, upozorenja su, policija je i sve, na onom najravnijem dijelu opet nesreća. Dakle, opet ima onih iako mu tamo piše smanjene su maksima na 40, na 50 i opet ide u preticanje. I vi jednostavno, normalna stvar taj je, jedan, danas nije bio tako veliki promet ali on je nekoga drugoga ugrozio, pogodio je drugo auto, možda nekoga ranio, ubio itd.. Šta kazati o tome čovjeku? Pa jasno je meni da on nije sada neki ubojica koji ide tražiti da nekoga da ubije, ali na kraju jest ubio nekoga iz nehata. I to mora biti sankcionirano i svatko tko mislim da se tako može ponašati mora biti upozoren da mu to mi kao zakonodavci nećemo dozvoliti a da ne bude kažnjen za to. I zato podržavam takve mjere da ne bi bilo nesporazuma. Evo, hvala.
Zahvaljujem gospodinu zastupniku Marinu Jurjeviću. Imamo ispravak netočnog navoda gospodin Florijan Boras.
Poštovani kolega je držeći nekakve papire navodeći da je to fonogram od prošle godine izjvio: "Mnoge kolege su promijenile retoriku. Tobože tu je retorika neka, neka drugih kolega, a eto sada je neka druga.". Nisam očekivao da će po ovoj temi biti ovakvih iskrica. Ali ponovo ću poštovanog kolegu podsjetiti u ovom Domu, u ovom sazivu 57 saborskih zastupnika HDZ-a nikada nisu bili zastupnici. Prema tome nije točno i nije moguće da su mnoge kolege ovdje promijenili retoriku a ti papiru što ste ih pokazivali, pročitajte ih pa vidite svoju retoriku.
Teško bi se moglo, teško bi se moglo ovo svrstati u ispravak netočnog navoda jer unatoč 57 ostalo je još 9 koji su mogli govoriti jedno a sada govore drugo. Dakle, ... ... [[Upadica se ne razumije.]] Ma mogli su, ne govorim ja da jesu, nego su mogli pa utoliko je gospodin Jurjević moguće u pravu. Moguće. Potencijalno. Pa moguće je i više. Moguće je dakle i više od 9. Ima još, ima još replika gospodin Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući iako se slažem sa kolegom Borasom u cijelosti, međutim kolega Jurjević je vrlo simpatično kazao divljanje ne gine. I na to, na to, slažem se sa vama ali mi se činilo da je to zgodno odgovoriti, odnosno nastaviti misao ali ginu ljudi, dakle ginu ljudi međutim, danas smo se više koncentrirali na ljude koji ginu, to ste vi dobro kazali, ja se sa time slažem, međutim, vrlo malo smo danas govorili o svim onima koji nisu poginuli ali su unesrećeni, dakle, u prometu. Prema tome, dakle recimo u jednoj, po jednoj statistici u svijetu godišnje za 2002. godinu je poginulo milijun i 200 tisuća ljudi ali je unesrećenih dakle, u smislu da su invalidi ovoga ili onoga stupnja od 20 do 50 milijuna prema tome ovo je sve, ovo sve govori u korist ove vaše diskusije s kojom se slažem i pridružujem se dakle svim onima koji su iskazali ovdje potrebu donošenja ovoga Zakona i to po hitnom postupku a ujedno bih htio dakle izgovoriti i to da alkohol i u najmanjoj koncentraciji smanjuje reflekse, dakle šteti. Prema tome, možemo sada razgovarati o tome da može ostavimo simboličnu kaznu od ne znam ni ja do 0,5 promila ali svakako da se u zakon stavi da je zabranjena upotreba alkohola dok se vozi da bi ljudi bili toga svjesni. Također članci 175 i 179 vi ste isto nešto dotakli taj dio pa bih samo se osvrnuo na njih, reguliraju pomoć na cesti. Mislim da je vrlo važno skrenuti pozornost na njih, dakle, zna se da mnogi ljdi život izgube zbog nepravovremene, nepravilno pružene medijeske pomoći i vrlo često i ne stručne. Prema tome bilo bi dobro povezati, uskladiti taj segment sa hitnom medicinskom pomoći, organizacijom hitne medicinske pomoći u ovom segmentu a najbolje u ovom slučaju imajući u vidu prostranost Hrvatske u smislu prometnica itd., i razdaljinu medicinskih centara da to bude helihopterski prijevoz. Toliko, hvala lijepo.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku gospodin Jurjević.
U stvari, slažem se sa ovim što je kolega Bagarić govorio s time da bih dodao da ima jedna stvar o kojoj nismo govorili o nesolidarnosti onih koji u autima koji ne staju da pomognu unesrećenima kada nema tamo ni policije ni prve pomoći. Bili su, nekada su rađeni, simulirane su nesreće sa lutkama i to je kažnjivo, ne stati i ne pomoći. I tu imamo vrlo lošu situaciju što se tiče naše svijesti i naših obveza prema ranjenima. A što se tiče ovih fonograma mislio sam na obje političke strane da budem jasan, na obje političke strane, sada govorim, ... [[Govornik se ne razumije.]] bilo je više političkih strana ali razumijemo se, na obje. A bio sam toliko bezobrazan da sam bukvalno pročitao dijelove onoga što sam govorio, dakle, 2003, 2002. dakle, isto sam govorio, isto sam mislio zato sam isto govorio. A neki su na obje strane, na obje strane. .../Govornik se ne azumeij./... na svim stranama promijenili svoja mišljenja.
Lijepo je čuti da svi griješimo više manje. Evo to smo, završili smo sa ovim ispravcima i replikama. Sada 10 minuta gospodin zastupnik Branimir Pasecky
Predsjedniče ovo je jedna za Hrvatsku ozbiljna tema ne bi se smjela odvijati na dvije strane kao što sam sada ovdje čuo. Ja mislim da ovdje mora biti samo jedna strana, jedno htjenje ali možda različiti pristupi, različita razmišljanja. Hvala Bogu da u ovoj raspravi nema velikih razlika, te da se osjeća rijetka jedinstvena želja kako osigurati što sigurniji život na cestama. I apsolutno podržavam sve one oštre odluke pa i kazne, strogost, sigurno da mora biti, kazne se moraju izricati, pardon, jer ima ljudi koje ni ne možete drukčije uvjeriti osim strogim kaznama. No, o tome je bilo jako mnogo rečeno a kao što je mnogo rečeno i u onom što još ovdje samo mislim reći nekoliko riječi. Živim u kraju u kojem je vino kult i gdje je običaj konzumirati vino ili alkohol. Ja si ne mogu zamisliti da jedan Francuz ne smije popiti čašu vina. Zato nisu takovi niti, niti mjere u Francuskoj. Pozivamo se na Irce koji su nam primjer u svemu, a tamo je čak 0,7 ili 8 posto, promila. Ja sam protiv ljudi koji se smatraju čistuncima jer mislim da toga nema i biti čistunac mislim da to nije niti dobro. Nemam, vino nije mi porok niti sam ovisnik, ali recimo i danas za vrijeme objeda ja sam popio fino jedan gemišt jer je to moj običaj. I sad do Jastrebarskog imam 30 kilometara ili 20. Šta bi ja sada trebao ostati spavati u Zagrebu da bi sutra trijezan išao u Jastrebarsko, mislim da je to apsurd. Zato sam i potpisnik ovdje jednog amandmana koji ipak je mnogo tolerantniji nego ovo što se traži u Prijedlogu zakona. Eto to je prilog ovoj mojoj raspravi. Hvala lijepa.
Replika, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Kolega zastupnik je rekao da ovdje ne može biti kad se govori o ovim stvarima, dvije strane. I to je apsolutno točno i to je ono što evo vidite i Klub SDP-a, gotovo i svi podržavaju uz određene primjedbe zakona. Međutim eto još prije nekoliko dana kada smo raspravljali ponavljam o Kaznenom zakonu koji se tiče upravo sigurnosti prometa na cestama i koji govori upravo o nečemu što mi danas raspravljamo ovdje. Dakle više o tim stvarima pa je došlo do teških posljedica, do smrti, do teškog oštećenja ljudskog zdravlja i tijela, vi ste glatko odbili predloženi članak ugrožavanje prometa opasnom radnjom i sredstvom i ostavili u Kaznenom zakonu besmisleno i besramno niske kazne za teške smrtne posljedice kojih nema nigdje u, nego u Hrvatskoj. Da možete pobiti u prometu po 15, 20 osoba da je maksimalna kazna 5 odnosno 8 godina. Pa u jednoj Crnoj Gori je 15 godina zatvora za teške prometne nesreće. Jedan Hrvat odgovara upravo za tešku prometnu nesreću izdržava kaznu zatvora u crnogorskom zatvoru. I onda niste tako razmišljali. Onda su bile dvije strane. Ili uopće, dakle postavlja se onda pitanje. Kod takvog razmišljanja da li je onda uistinu vama stalo da se stanje promijeni jer samim Prekršajnim zakonom koji je više djeluje na granici prevencije. Dakle kad se radi o nepoštivanju propisa a ne do teških nesreća o kome, o čemu ne govoriti ni riječi jedine. I zato želim još nešto naglasiti. Ovo sve što je uvodno rečeno u obrazloženju ovog Prijedloga zakona treba gospodin ministar dostaviti Ministarstvu pravosuđa jer to je obrazloženje za izmjene Kaznenog zakona više nego za promjene promet, ovog prekršajnog. ... [[Upadica se ne razumije]]
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Branimir Pasecky.
Molim gospođo, ja sam danas, sada govorio o zakonu koji je tema ove rasprave. Ja nisam govorio o prošlom zakonu nekakvom niti se osvrćem na lanjski snijeg. ... [[Upadica se ne razumije]]
Poštovani zastupnik Davorko Vidović.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, očigledno da ovaj šok umiranja na cestama i svakovečernje osmrtnice koje se obznanjuju u informativnim medijima nikoga ne mogu ostaviti ravnodušnim pa valjda i činjenica da nas je ovdje 40 prijavljenih na ovu temu također svjedoči o tome kolika je važnost traženja pravih rješenja i pravih solucija da se ove zastrašujuće statistike o kojima govorimo, o ovom ratu kojega smo izgubili na cestama Hrvatske da ga barem ublažimo u njegovim posljedicama. Prijedlozi ovih zakona koji se nude, rješenja koja se nude u tim zakonima, kazne, strogost propisa, pa rekao bih čak i nekritički optimizam u pogledu rješavanja putem ovog Zakona ovih ozbiljnih problema, čini mi se ipak ne rješavaju i ne dovršavaju ovu priču o ovom važnom aspektu društvenog života svakog društva pa tako naravno i našega. Neki danas evo vidim predstavljaju donošenje ovog Zakona kao revolucionarno rješenje, revolucionarni iskorak. Čak se kaže eto kako smo zakasnili u njegovom donošenju, pa eto i da je njegovo ranije donošenje možda bi dovelo do toga da spasimo pokoji ljudski život posebno mladi. Ili taj optimizam da će nakon donošenja takvog zakona smrt prestati harati po našim cestama. Dakako da taj optimizam nije ničim niti dokazan niti utemeljen i da iz toga optimizma proizlazi da do sada nikakvih zakona i propisa kao da nismo imali. Ali rekao bih da stvari stoje ipak sasvim suprotno. Mi smo imali zakone i do sada. Imali smo i restrikcije do sada, imali smo preventivne programe do sada. Imali smo visoke kazne do sada. A što nismo imali do sada i zašto to nemamo i sada? Polazeći od spoznaje da se u ovoj zemlji teško prizna te spoznaje. Zakoni ipak ne poštuju. Krše se zakoni o radu, krše se zakoni o zdravlju, o gradnji, o ribolovi, se postavlja a zašto se ne bi kršili i ovi zakoni koji uređuju područje sigurnosti u prometu? Postavlja se pitanje postoji li to neki osobiti razlog zbog čega mi to u Hrvatskoj manje poštujemo propise, slušali smo primjere, od onih drugih u Europi? Čuli smo i primjere onih iz Europe koji dođe ovdje pa krše propise. I obrnuto. Je li stvar samo u niskim kaznama, je li stvar u očekivanom nekažnjavanju za nepoštivanje propisa i možda pitanje može li se uopće drastičnim propisima, drastičnim sankcijama i represijom mijenjati ponašanje? Ja mislim da može. Ali isto tako mislim ne presudno, a pogotovo ne kao jedini mehanizam utjecaja na društveno ponašanje. Na to društveno ponašanje utječe iznimno veliki broj faktora. Od onih individualnih nismo svi jednaki do faktora prirodnog i socijalnog okoliša, kulture, tradicije, a napose općeg osjećaja pripadanja zajednici i spremnosti i poštivanja socijalnih regula. Hrvatsko je društvo nažalost društvo iznimno niske razine takozvanog društvenog kapitala ili društvenog povjerenja u institucije društva, u vrijednosti društva i zajednička načela poretka. Živimo, ko što bi to rekao sociolog Dürcken u anomičnom društvu. Sa osjećajem visoke prikraćenosti ljudi i nevjerice i u vlastite realizaciju vlastitih snaga i vlastitih mogućnosti i upravo ta fluidna i nedefinirana struktura vrijednosi onemogućava uspostavljanje opće prihvatljivih pravila ponašanja za sve. Bojim se da u ovoj zemlji ništa nije neupitna vrijednost. Ništa nije moralni imperativ i ništa nije opće dobro i opća dobrobit. Sve što smo u tom pogledu mogli, imali prilike srušiti srušili smo u desetljeće i pol iza nas. Srušen je jedan sustav koji je kaakv je bio takav je bio, imao nekakve svoje vrednoste a nismo uspjeli uspotaviti nove obrasce da tako kažem opće prihvatljivih vrednota. Mi nemamo zajednički pojam niti o časti niti o poštenju, niti o teškom radu, nemamo tolerancije o poštenom životu, o vrijedonsti zdravlja, života i tako dalje. Domovini, humanosti. SVe su to vrednote koje se na dvojben i dvostruk u različit način tumače u hrvatskom društvu. U kontekstu ovoga zakona želim reći svakkao da primejrenim zakonima da pri,mejrenim kaznama za nepoštovanje zakona. Ali ne iluzijama da se ono što predstavlja odraz dubinske strukture društva mkože biti riješeno bez isto tako dubinskog mijenjanja samih uzroka tih struktura. Osobno ne vjerujem u moć represije, ali vjerujem u moć dubokih vrjednosti i principa koje pojleidnci nose i na kojima žive. Bez uspotavljanja socijalne odgovornosti i dragovoljno prihvaćanja tih društvenihj regula sasvim sa siguran od strane svih sudionika i rješavanaj problema povjerenja u insitutcije mi problme nećemo riješiti. U tom smislj doista držim da malo znači imati dobar zakon ako svaki prekršitelj ili veliki dio tih prekršitelja u svojoj vozačkoj dozvoli drži 200 kuna, računajući unaprijed da će korumirait policajca. Ili moalo nam znače propisi, zakoni, u zemlji u kojima se stoljećima njegovao kult izvrgavanja propisa. U kojima je taj hajdučki etos i život dat ako kažem izvan zakona, bio znak hrabrosti, bio znak otpora i slobodarstva. I u kojoj je uzapavo bilo pristojno biti nepristojan prema državi zato što je i država bila neprostojna prema građanima. Upozoraavm zapravo na složenost problema, koji generira onda štošta lošega i negativnog u hrvatskom društvu, ne samo kada je riječ o području sigurnosti saboračaja, jer upravo se u prometu više nego u bilo kojoj drugoj društavenoj sferi najdrastičnije kažnjava nepoštovanje usporavljenih normi i regula. Tu se u sekundi nepoštovanje pravila plaća glavom i životom i zato je tu najvidljivije. U drugim segmetima područjima društvenoga života ono je također prisutno ali nije tako drastično kažnjivo. Stoga ja doista mislim kolegice i kolege, da u ovoj raspravi u okviru ovih prijedloga koji se daju u prijedlogu i jednoga i drugoga i trećega zakona treba podržati sve ono što je na tragu jačanja sigurnosti. Što je na tragu preventive opasnosti. Ali nije dostatno i da ponavljam sve ono što je ovdje bilo rečeno, bez odgoja bez jačanja svijesti o pripadanju zajednici u kojoj se regule moraju poštivati, a to se mora na širokom planu raditi, nećemo uspjeti niti u ovom projektu. I on zato ne smije biti kampanja.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Gospodine predsjedniče, evo kratko smo uvaženi kolega je kazao u kvalitenoj raspravi, između ostaloga citiram. Malo znači imat idobar zakon. Upravo suprotno u ovoj oblasti vrlo je važno jako je važno u prvom r edu imati dobar zakon i dobra rješenja da bi se kasnije i ono o čemu ste vi govorili na kvalitetna način moglo sprovesti. Hvala.
Poštovani zastupnik Florijan Boras.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani ministre, članovi Vlade, kolegice i kolege. Ja sam zbilja uzadovoljna današnjom raspravom i veseli me što je većina kolega uistinu diskutirala uvažavajući d aje ovo jedan od najvećih naših zajedničkih problema i ako to čini mi se nitko to nije izričito spomenuo, ja bih rekao. Automobil je opće opasna stvar i kao takva stvar s njom se mora upravljati ili korisiti je na način kako to zakonodavac propiše ali isto tako slobodno ću reći uz što više ograničenja. Žao mi je što smo toliko vremena potrošili na rasprave koliko se može popiti ako senamjerava upravljati vozilom. Jeli to ništa jeli to 0,5 jeli to 03. i tako dalje. Međutim ja mislim da naša poruka hrvatskoj javnosati i hrvatskim vozačima treba biti jasna. Upravo ono što je predsjednik SAnader uvodnom govoru rekao ako piješ ne voziš ako voziš ne pij. I to je naša poruka. Hoće li medicna reći da jeto 0,2, 03 to je drugo pitanje, ali mislim da o ovom pitanjima ne bi trebali raspravljati na tako znanstveni način, da se držimo ova dva osnovna postulata, dakle da je automobil opća opasnost i glede pića konzumiranje nekih drugih opijata ili nečetga drugoga znači poruka je jasna. Ne uzimaj ništa ono što ti može smanjiti koncentraciju prilikom korištenja ili upravljanja ovom opće opasnom stvari. Ali ja želim nešto podrobnije reći o jednom drugom segmentu a to je brzina ili bolje rečeno prekoračenje brzine. Predlagatelj Vlada na stranici 5 ovoga prijedloga Zakona kod obrazloženja jasno kaže, da je nepropisana brzina ibrzina neprimjerena uvjetima najčešće sudjeluju i to s oko 31 do 35% u prometnim nesrećama. Ili čak s udjelom 45 do 46,6% u onim najtežim prometnim nesrećima, dakle u onim nesrećama sa ljudskim žrtvama. I zato smatarm da je upravo brzina onaj dio onog poglavalja ovoga Zakona gdje nikada nije dovoljno ni restriktivni i drugih mjera. Razmišljajući kako to riještii osim onih predloženih rješenja u zakonu koji ja naravno svakako podržavam. Sjetio sam se događaja utrka formule 1 naime to jedogađaj koji manje više svi pratimo i gdje su automobili najbrži i gdje su brzine poseban problem. Postojalo je dakle tamo uglavnom nema ograničenja, ali kada su se počele na jedom uskom grlu događati prometne nesreće pa ljudi stradavati a to je onaj famozni boks, onda je u tom boksu ograničena brzina na 80km na sat. Nikakave novčane sankcije nisu mogle primorati vozače Formule 1 da se drže toga ograničenja. Svi su malo prekoračili ili malo više, i problem nije riješen iako su plaćane kazne u milijunima dolara. Najefikasnija kazna koja je usljeidla io ona se i danas primjenjuje, to je kazna deset sekundi zadržavanja u boksu. Prema tome, ako ste prekoračili vozili 81 onda u sljedećih nekoliko krugova morate svratiti u boks i zadržati se 10 sekundi. Na tom tragu ja sam predložio svoj amandman pa evo gospodine ministre posebno vas mkolim da ga pažljivo razmotrite, i na vladi posebno, jer mislim da će on najbolji mogući način spriječiti divljanje po našim cestama. Naime ja predlažem u tom amandmanu da za svaki kilimetar prekoračenja brzine vozačima se izriče dakle obvezno izrekne isključenje prometa u trajanju jedna minuta jedan kilomentar prekoračenja. Šta bi to značilo? To znači ako si prekoračio 30 kilometara na sat dopuštenu brzinu da te policajac treba ili mora isključiti na 30 minuta iz prometa. To se tehnički vrlo jednostavno može provesti i ja ne bih sada trošio vrijeme da vam to objašnjavam, mislim da vi i vaši suradnici ćete naći rješenja. Već smo razgovarali o tome, ono na što bih ja mogao gleda svog amandmana najviše pristati, to je eventualno da se propiše mogućnost, može se izreći. Evo jako vas molim da razmotrite ovaj amandman i posebno bi mi drago bilo da ga podržite. Završit ću s porukom i javnosti i našoj hrvatskoj javnosti i vozačima. Još od Rima poznata je jedna izreka "festina lente" – žuri polako. To je poruka i hrvatskim vozačima i to je poruka koju ću ja još malo proširiti na način poručujemo svima, najbrža vožnja je vožnja po dopuštenju prometnih znakova i poruka je što brže vozite na cilj ćete stići kasnije, a ako prebrzo vozite najčešće na cilj nećete stići nikada. Evo gospodine predsjedniče i gospodine ministre jako bi mi je drago bilo da se ovaj moj amandman prihvati i mislim da će on znatno pridonijeti sigurnosti prometa na cestama i posebno smanjenju broja prometnih nesreća s onim najtežim posljedicama. Hvala lijepa.
Replika uvaženi zastupnik Nenad Stazić.
Pa svakakvih smo prijedloga čuli u vezi ovog zakona, eto i Damir Kajin je predložio u raspravi svojoj da se zabrani rad disco klubova ali nije dao amandman takav. Ovdje imamo jedan amandman koji slijedi ovu raspravu kolege Borasa koji se ističe po svojoj kreativnosti i maštovitosti, a to je da se iz prometa isključi vozač na jednu minutu za svaki prekoračeni kilometar pa će onda on biti isključen iz prometa 30 minuta ako je za 30 kilometara prekoračio dopuštenu brzinu. I prvo tko kontrolira to da je on isključen? Znači policajac dežura kraj njega dok ne istekne tih 30 minuta i ne radi ništa drugo. A drugo, a što radi taj vozač kada istekne 30 minuta? Pa nastoji nadoknaditi tih izgubljenih minuta pa što brže da dođe na vrijeme kad je došao. Prema tome, ministre Mlinariću ja vas najozbiljnije molim da ne uzmete ovaj amandman na razmatranje.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Florijan Boras.
Pa zbilja sama replika je najbolji odgovor na repliku. Ova filozofija zapravo kazuje, pretpostavlja nesposobnu policiju, neučinkovitu upravu itd. I jeste vaša policija ovakvu mjeru ne bi mogla provesti, ova mjera je provediva, ona je propisana, ministar je objasnio, postoje i upute, ovo je samo jedan dodatak i bez brige probajte prekoračiti brzinu nakon što se usvoji ovaj amandman pa ćete vidjeti kako će se … izvršiti.
Poštovana zastupnica Ljubica Lalić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo u centru moje rasprave neće biti dozvoljena količina alkohola, ali smatram da trebam progovoriti nekoliko riječi. Prije ne tako mnogo godina bilo je teško vjerovati da će prometnice postati sastavni dio našeg života jer se na daleki put polazilo samo uz velike opasnosti i avanture. Danas pak malo tko može zamisliti život bez automobila. Proučavajući statističke podatke o broju i uzrocima prometnih nezgoda u Republici Hrvatskoj nailazimo na ogroman broj prometnih nezgoda 90. godine te njihovo postupno smanjenje narednih nekoliko godina pa ponovni rast itd. Ministarstvo unutarnjih poslova u Prijedlog u zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama navelo je da su neposrednom primjenom zakona u proteklih šest godina postignuti zavidni rezultati što se dokazuje smanjenjem broja poginulih osoba u prometnim nezgodama. Uz taj naglasak manje naglašeno spominje se ukupno povećanje broja prometnih nezgoda. Ovdje postavljamo pitanje koliko neposredno primjena zakona može utjecati na smanjenje broja poginulih u prometnim nezgodama s obzirom na vozni park hrvatskih građana prije osam godina i danas. Jasno je da karakteristike i opremljenost vozila može itekako utjecati na smanjenje broja poginulih osoba, ali isto tako i kvaliteta prometnica. Zabrinuti se nadalje moramo nad činjenicama koje proizlaze iz odgovora na sljedeća pitanja. Zbog čega se ukupni broj prometnih nezgoda povećao? Zbog čega se broj lakše i teže ozlijeđenih osoba u prometnim nezgodama povećao? Zbog čega u 35% prometnih nezgoda sudjeluju upravo mladi vozači ili novi vozači? Zbog čega se neprestano povećava broj sudionika u prometnim nezgodama pod utjecajem alkohola? Zbog čega se povećava broj prometnih nezgoda kod profesionalnih vozača? Očito je da u određenim strukturama postoji krivnja za ovakvo stanje sigurnosti kako danas imamo, stoga je obveza svih onih koji na bilo koji način mogu utjecati na povećanje sigurnosti prometa, doprinijeti smanjenju prometnih nezgoda. Prema statističkim podacima Republika Hrvatska je imala daleko više poginulih osoba prema broju vozila od mnogih zemalja, europskih zemalja. Nešto manje, dvostruko više poginulih u bilo je u nas od Španjolske, Slovenije i Francuske, a trostruko više od Italije, Finske, Nizozemske, Njemačke do osam puta više od Norveške. Nadalje, broj poginulih prema broju stanovnika veći je za 30% u Hrvatskoj nego u Njemačkoj i Italiji, a gotovo dvostruko veći od Finske i Nizozemske te gotovo četverostruko veći od Norveške. Dakle kako u našoj zemlji smanjiti broj prometnih nezgoda i povećati sigurnost cestovnog prometa je pitanje. Činjenica kako je uzrok u najvećem broju prometnih nezgoda kombinacija brzine i alkohola. Također je činjenica kako se najveći broj nezgoda događa vikendom i kako njih čine upravo novi vozači. U tom smjeru treba krenuti sa rigoroznijim mjerama prevencije. Činjenica je da policijskih patrola i kontrola prometa u noćnim satima vikendom gotovo da i nema. S druge strane najveći efekt postignuća željenog cilja u smanjenju prometnih nezgoda su novčane kazne. Pozitivno je da bi se novim zakonom drastično povećale novčane kazne, no ipak je najbitnija njihova realizacija koju koči vrlo sporo i preopterećeno pravosuđe. Nadalje, do sada su kazne bile toliko male da se često puta nisu naplaćivale jer je u konačnici trošak prisilnog izvršenja naplate skuplji nego iznos koji bi se u postupku ostvario. Prijedlog je da u počecima primjene ovog zakona svi raspoloživi policijski službenici budu na hrvatskim prometnicama i sankcioniraju svaki počinjeni prometni prekršaj. Ako za ovakav postupak nedostaje broj policijskih službenika, prijedlog je i može se realizirati, dakako da se uposle i novi. Nadalje, važni čimbenik u povećanju sigurnosti cestovnog prometa je … vozačkih ispita. Unatrag deseta godina se vozački ispiti iz dijela upravljanja vozilom provode u komisiji koju čini jedan jedini član, tj. ovlašteni ispitivač Hrvatskog autokluba koji ima pravo potpisati uvjerenje o položenom vozačkom ispitu temeljem kojeg se dobiva vozačka dozvola. Primjera radi, ovaj postupak ćemo usporediti sa jednim primjerom iz pravosuđa. Nastao je sudski spor između dviju osoba vezan uz nestanak dvije vreće drva. Prilikom donošenja sudske presude obvezno je nazočan sudac i porotnici. Prema tome ako u ovom drugom slučaju može nazočiti nekoliko osoba gdje u najgorem slučaju može nastati neznatna šteta, u ovom prvom slučaju gdje se radi o sudbini jednog života nazoči samo jedna jedina osoba. Razlog je i taj što se iz dosadašnjeg iskustva ispostavilo da ovlašteni ispitivači često puta na previše subjektivan način odlučuju o rezultatu provedbe vozačkog ispita. Osposobljavanje kandidata za vozače prethodnica je provedbi vozačkih ispita koju provode autoškole. Njih danas u Hrvatskoj ima gotovo 500, te nekoliko tisuća instruktora vožnje. Instruktor vožnje ima zadatak prenositi svoje znanje i iskustvo na budućeg potencijalnog vozača, te razviti kod njega svijest o vožnji, posljedicama prometnih nezgoda, prometnoj kulturi i svim ostalim čimbenicima koji mogu utjecati na sigurno upravljanje vozilom. Predlažemo promjenu načina stjecanja titule instruktora vožnje iz razloga što smatram da on mora biti autoritativna osoba sa unaprijed razvijenom pedagoško-psihološkom sviješću te obrazovno odgojnim načinom rada. Danas instruktor vožnje može biti svatko tko to poželi. I ne podcjenjujući nikoga, ali primjerice, ako je netko izučio pekarski zanat upisat će se u privatnu školu koja vrši kvalifikaciju za vozača, završit će je za nekoliko mjeseci te se upisati u školu za instruktora vožnje koja također može biti privatna i nju završiti za nekoliko mjeseci. Dakle, ako sam danas, da se nitko ne nađe uvrijeđenim, pekar ili bravar za godinu dana mogu postati instruktor vožnje i osposobljavati kandidate za vozače. Isti ti ljudi bilo da su instruktori vožnje ili ne, mogu otvoriti autoškolu. Uvjeti za otvaranje privatne autoškole danas uopće nisu komplicirani, što govori i podatak od 600 autoškola u Hrvatskoj, ali što time dobivamo? Na sigurnosti prometa svakako ne, na povećanju broj prometnih nezgoda vjerojatno da. Zašto? Mnogi danas autoškolu otvaraju isključivo zbog zadovoljavanja svojih osobnih potreba te financijske koristi. Registrira se obrt ili poduzeće, uvjeti za otvaranje autoškole što se tiče materijalnih i nastavnih sredstava se udovolje najmom ili zakupom i počima se raditi. Ovime se marginaliziraju i uništavaju osobe koje se bore za kvalitetnim osposobljavanjem kandidata i pružanjem vrhunske usluge pomoću materijalnih i nastavnih sredstava. Predlažem da se uvede red u autoškole i da nju može otvoriti samo onaj koji udovoljava uvjetima za otvaranje autoškole, koji moraju biti identični uvjetima propisanim od strane zemalja Europske unije. Ovo je također bitan čimbenik u ostvarenju cilja sigurnosti prometa. Nadalje, kako riješiti problem profesionalnih vozača? Često puta svjedoci smo da se u nekom kraju Hrvatske dogodila prometna nezgoda koju je skrivio vozač profesionalac. Posljedica takve vrste prometnih nezgoda uz sve uobičajene posljedice ugrožavanja prirode, tj., mogućnost nastajanja ekološke katastrofe. Navodim primjer prometnih nezgoda kada se zbog neprilagođene brzine ili neiskustva vozača desilo isticanje nafte ili ulja na ceste koje često puta prolaze kroz prirodne krajolike, rijeke, jezera i slično. Usto napominjem i prijevoz goriva, opasnih tvari, eksploziva i slično. Nedopustivo je da vozači koji su položili vozački ispit za upravljanje osobnim automobilom za svega 10 nastavnih sati vožnje na kamionu, te dodatnih 5 nastavnih sati na kamionu s prikolicom postanu vozači profesionalci te upravljaju teškim teretnim motornim vozilima za nekoliko 10-ina tona teškog tereta. Promjena ovakvog načina osposobljavanja vozača profesionalaca svakako bi povećala sigurnost u prometu. Spomenit ću ovdje i toliko nesretni alkohol. Činjenica je da je najviše prometnih nesreća upravo zbog njega. Međutim, kako sam rekla, centar moga izlaganja neće bit alkohol, čuli smo danas dovoljno od njega, ali i ovo što sam iznijela dovoljno ukazuje na to da ovaj Zakon ne bismo trebali donijeti u hitnom postupku. Ovo su dovoljni razlozi da Zakon ide u drugo čitanje kako bi iznašli najbolja rješenja. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Milanka Opačić. Nema je. Miroslav Rožić. Nema ga, u ime kluba. Molim ministra unutarnjih poslova, Marijana Mlinarića za završni osvrt.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Ove rasprave gotovo cjelodnevne o ovom Zakonu o sigurnosti u prometu dovoljno govore o značaju tog zakona i dovoljno govore o tome koliko smo svi svjesni situacije koja se dešava na našim cestama. Mi smo pažljivo slušali i bilježili sve vaše primjedbe. Moramo reći da ovo nije faktički prvo čitanje jer su dva čitanja već bila sličnih zakona i već sve one primjedbe koje su na ta dva čitanja u bivšem sazivu bila su većim dijelom inkorporirana u ovaj Zakon. Tako da cijeneći sve ovo što je rečeno, još jednim čitanjem mi ne bismo dobili opet savršen zakon koji bi bio za vječnost. Možda bi dobili kakvu nijansu, ali u svakom slučaju ne bi to bilo takvo poboljšanje koliko nam je važno da dobijemo jedan konzistentan zakon na vrijeme. Pred nama je još uvijek turistička sezona. Već ova rasprava cjelodnevna, već ove rasprave preko tiska kroz sve ove dane prije, imamo već naznake na našim cestama da je prekršaja manje, da je nesreća manje i da je smrti manje. Tako da uz sve dobre namjere da se donese što bolji zakon smatram da je manje šteta da ga mi donesemo po hitnom postupku i da ga počnemo provoditi, da se dogovorimo da to bude 14 dana ili 3 tjedna, koliko će biti prilagođavanje da se donesu podzakonski akti, itd. Međutim, mi moramo reći da smo donijeli zakon već samo to da je zakon donesen, već samo saznanje da je on puno stroži, da su sankcije puno jače nego do sad i što je najvažnije, da su provedive. Jer mnogi su rekli zastupnici do sada da i onaj Zakon od prije, do sada nije bio loš, ali je bio neprovediv upravo radi nemogućnosti neusklađenja sa Zakonom o prekršajima gdje smo mi usprkos toga što je policija, evo, govori se stalno o tome da nema dovoljno policije. Mi smo imali u odnosu na prošlu godinu u isto vrijeme 30% više prekršajnih prijava nego u prošloj godini. 30%. Ali gospodo draga, milijun prekršajnih zahtjeva stoji na sudovima neriješeno. I nitko više gotovo nije htio platit kaznu na licu mjesta jer je znao, jer je znao da će žalbom doći njegova prekršajna prijava u zastaru. A ako pak i ona manja od 500 kuna da mu neće doći prisilna naplata zato jer je Ministarstvo financija imalo veće troškove oko naplaćivanja tih kazni nego što su one same donosile. Stoga predviđamo da ćemo i tome doskočiti upravo na taj način da će se sve prekršajne kazne unositi u centralni kompjuter koji će davati na sve stanice za tehničke preglede podatke o prekršajima, uplaćenim prekršajima sa jednom malom zvjezdicom će biti regulirano to da netko tko nije platio prekršaj da neće moći registrirati vozilo. Time ćemo velikim dijelom rasteretiti naše sudove jer će znati da ili ovako ili onako neće moći registrirati vozilo ako ne plati kaznu. Tu je mogućnost jedna da će se to urediti da bude u skladu sa zakonom, samo pravomoćno presuđene kazne, o tim kaznama govorim, neće moći registrirati vozilo ako ne plati kaznu. Znači moramo doskočiti tome, na sve moguće načine da se dosegne dojam da se može raditi nesmetano što se hoće i da ionako nitko neće biti kažnjen i nitko neće moći biti kažnjen ili da će ogromni dio tih kazni otići u zastaru, ono što je bilo do sada. Znači mi smo pažljivo slušali sve ove primjedbe, grupa koja je radila na zakonu razmotrit će sve primjedbe i sve ono što je u duhu ovog Zakona, u duhu ovog koncpta ćemo prihvatiti i smatramo da daljnjim odugovlačenjem ovog Zakona ne bi ništa postigli jer smo vidli da bez obzira što su u prošlom sazivu bila dva čitanja Izmjena i dopuna Zakona broj prekršaja i broj nesreća je uporno rastao i danas imamo ovu zastrašujuću brojku od koje se diže kosa na glavi i mislimo da bez ovakvog Zakona koji će biti donesen i kojega obećajemo da ćemo provoditi ne možemo zavesti red na našim cestama. Stoga apeliram još jedamput sve zastupnike da budu za ovaj Zakon jer svi smo odgovorni da se red na našim cestama zavede i da upravo ono što su mnogi rekli, da se radi o svega 7% nesavjesnih vozača koji teroriziraju svojim ponašanjem onu veliku većinu 93% drugih vozača koji se drži pravila i propisa da oni ne mogu biti ti koji će određivati ovakvu sudbinu na našim cestama. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo ministre. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Josip Leko.
Gospodine predsjedniče, zaista nemam namjeru cjepidlačiti ali sam uplašen kako je to ministar rekao da će zabraniti registraciju vozila za ono vozilo, molim vas lijepo dozvolite mi da kažem da je to ne točno sa stajališta prijedloga zakona, nema takve kazne predviđene u ovom Zakonu, netočno tvrdi ministar da će biti zabranjena registracija vozila ako nije vlasnik vozila platio kaznu, toga nema u Zakonu. Drugim riječima ako ne platite porez za kuću zabranit će vam koristiti kuću, to je vlasništvo oprostite predsjedniče Hrvatskog sabora.
Dobro. Ministre izvolite.
Dakako da to nije u ovom zakonu ali ja sam rekao na koji način ćemo pokušati doskočiti upravo tome da se stekne dojam koji je sada u Hrvatskoj da se kazna ne mora platiti. Uredbom o registraciji vozila pod napomenom posebni uvjeti koja već sada postoji, će biti samo to da ćemo sada imati uvezano i to da vi morate točno piše vam u toj uredbi o registraciji vozila posebni uvjeti koje treba ispuniti da bi mogli registrirati vozila, e sada će među ostalim u tim uvjetima to da treba platiti kazne koje su pravomoćno presuđene. Dakle, ne govorimo o nekakvim ili nego oni koji su pravomoćno ili od strane policije ili od strane suca za prekršaje.
Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik potpredsjednik Mato Arlović.
Gospodine predsjedniče, poštovani ministar je rekao da će se uredbom ovo pitanje razrješiti i da će se uredbom propisati da netko neće moći registrirati dok ne plati kazne, prekršajne kazne za motorno vozilo. To pitanje se uredbom ne može riješiti, jer je to pitanje novih kazni i to je pitanje koje se mora riješiti zakonom a tu ovlast nema izvršna vlast.ž
Hvala gospodo. Mislim da nema smisla više raspravljati o budućoj uredbi i o nekom mogućem budućem rješenju u toj budućoj mogućoj uredbi. Zaključujem raspravu o Konačnom prijedlogu zakona o sigurnosti prometa na cestama i o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenam i dopunama Zakona o prekršajima. Konačni prijedlog zakona o sigurnosti prometa na cestama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje. Prijedlog zakona broj 141. Rasprava o tekstu zakona je završena. Posebna tablica je podijeljena zastupnicima. Molim ministra unutarnjih poslova, gospodina Marijana Mlinarića da se očituje o amandmanima. Amandman 1. poštovanog zastupnika Ive Josipovića.
Amandman se ne prihvača. Rješenje o Zakonu, o amandmanu je preciznije.
Pa ja moram priznati da ne djelim mišljenje gospodina ministra ali ako njemu poboljšanja odnosno predlagatelju ne treba, ne inzistiram. I osim toga taj amandman veže još neke druge pa ću se na vrijeme očitovati o tome.
Dobro. Hvala lijepa. Amandman povučen. Amandman 2. Kluba zastupnika HNS-a PGS-a.
Ne prihvača se. Obrazloženje: u članku 2., stavak 3., točka 77. definiran je pojam prometne nesreće koji obuhvaća i to što prema prijedlogu ovog amandmana treba definirati tj. pojam nezgode.
Poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
S obzirom da je nesreća kazneno djelo počinjenje takve nesreće, nezgode prekršaj onda gospodine ministre smatram da u članku 1. upravo ovako treba to definirati da postoji i razlika između toga, ne? [[Upadica: Ne, ne.]] Tražim glasanje bez obzira što ... [[Govornik se ne razumije]]
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 3. Kluba zastupnika HSP-a.
Mislim da odustaje ili? Ne prihvača se, ali mislim da i odustaje. Ne? Dobro. Ne prihvača i obrazloženje je dodavanje riječi “drugoj” podrazumijevalo bi da je svaka zemljana cesta javna cesta što ne mora biti slučaj.
Poštovani zastupnik Rožić. Izvolite.
Hvala lijepo. Može se to tumačiti i na taj način međutim je činjenica da postoje javne ceste koje su zemljane. To je naprosto činjenica koju ovaj Zakon mora respektirati bez obzira na to što su izgrađeni kilometri autoputeva u međuvremenu.
Glasovanje?
Da.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 4. amandman Kluba, o pardon, zastupnika Antuna Kapraljevića.
Ne prihvača se. Obrazloženje: Zakon se nigdje posebno ne, Zakonom se nigdje posebno ne regulira promet old timer vozila stoga za takvu definiciju nema potrebe. Takva vozila sudjeluju u prometu pod jednakim uvjetima kao i sva druga vozila, a u slučaju organiziranih priredbi primjenjuju se odredbe članka 184. do 192. Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Popravljene su odredbe o privremenoj registraciji tako da se vozilo može registrirati na rok koji se želi i po isteku privremene registracije ne mora se vratiti registarske pločice do godinu dana tj. do nove registracije, članak 249. i 250., stavak 5.
Poštovani zastupnik Antun Kapraljević.
Nije mi baš previše jasno ali ja znam da ta vozila koja se tretiraju kao, kao old timeri su i vozila koja recimo nemaju žmigavce, koja su potpuno drugačija od ovih drugih vozila i ne znam na koji način i nigdje nisam našao na koji način vi njima dozvoljavate da se registrira [[Upadica: Ima, ima.]] I tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 5. Kluba zastupnika HSP-a.
Ne prihvača se. Obrazloženje: Definiranjem pojma na predloženi način ne bi se poboljšala kvaliteta zakona. Unijela bi se dodatna zabuna u njegovoj provedbi, a i samo definiranje na predloženi način nije dovoljno precizno.
Poštovani zastupnik Rožić Miroslav. Izvolite.
Dakako da mi ne bismo podnosili amandman kad ne bismo mislili upravo suprotno da se poboljšava ovaj, ovim amandmanom da se poboljšava zapravo kvaliteta Zakona i onoga što, i onoga što ovaj članak zapravo definira. I za razliku od kolege Josipovića naš Klub će tražiti da se glasuje o tom poboljšanju, a ne, nećemo odustati zato što vi ne prihvačate poboljšanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 6. zastupnika Ive Josipovića. ... [[Upadica se ne razumije]] __________:
Ovaj vezani amandman.
Povučen broj 6. Amandman broj 7. Kluba zastupnika IDS-a. 7. amandman.
Znam jli odustajete. [[Govornici govore u glas ne razumije se]]
….odustat ćemo od toga amandman ali samo da kažem bilo bi dobro kada bi općinska odnosno gradska poglavarstva vodila računa upravo u svim onim modalitetima koji su u toj odredbi navedni.
Jer se ne prihvaća radi toga jer odluke donose predsstavničko tijelo sa poglavarstva i druga izvršna tijela.
Ministre i zastupniče ne možeom ovako raspravljati o amandmanima.
Ja se ispričavam.
Amandman povučen. Amandman 8 kluba zasaatupnika IDSa.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastvni dio zakona. 9 također kluba zastupnika IDSa.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. 10 poštovani zastupnik Ive Josipovića.
Ne prihvaća se. Radi se o nomotehničkom prostupu nomotehnički pristup kojem su riješene kaznee odredbe u ovom zakonu prihvaćen je do strane odbora za zakonodavstvo ovoga Sabora.
Poštovani zastupnik Jure Josipović.
Da od ovoga svakako ne bih odustao ako predlagatelja ne smeta formualcija kaznit će se za prekršaj prana ili fizička osboa obrtnik ako ne postupi ili postupi, dakle u svakom slučaju onda mislim da je dobro da se o tome glasa, jer će ova norma vjerojatno biti predmet zgodnih anegdota.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 11 poštovani zastupnika Ive Josipovića.
ne prihvaća se. Smaramo da je ovaj prekršaj pored pravnih osoba i fizičke osobe obrtnika može počiniti i fizička osoba pojedinac stoga je potrebno predvidjeti kaznenu odredbu i za takve slučajeve.
Poštovani zastupnik Ivo Josipović. Amandman 11 povučen. 12 postaje sastavni dio Vlade. 13 sastavni dio zakona. 14 poštovanog zastupnika Mate Gavrana.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 15 poštovanog zastpunika Ive Josipovvića.
Nee prihvaća se. Za ponavljanje najtežih prekrašaja Vlada se oprijedjelila za rješenje da sud umjesto novačane zakone može izreći kaznu zatvora do 60 dana.
Poštovani zastupnik Josipović.
Ovaj amandman azpravo se reflektira na dva problema, jedan je čini mi se prilično neodmjerena i neprimjerena respresija za pojedine prekršaje. A drugi je postpuvone naravi jer nije jasno iz formulacije kakva postoji dali se samo činjennje prekršaja po drugi treći puta smatra posebnim prekršajem i ne vidi se procesni mehanizam kako će to uopće rješiti ja bih molio da se glasa o amandmanu.
Tko je za ovaj amandman? Hvala nije dobio potrebnu većinu. 16 kluba zastupnika HSPa.
Ne prihvaća se , prihvaćanjem amandamn dobilo bi se nejasnu materijalnu odredbu i ne bi bila jasna odredba o skretanju. Pojam prometne sitaucije može se različito tumačiti.
Poštovani zastupnik Miroslav Rožić.
Pa moram priznati da je vaše objašnjenje doista proturječno. Vaše obrazloženje je odbacivanje ovoga amandman je u svojoj suštini proturječno. Jer mi upravo idemo za tim da se nešto definira, ovim amandmanom a vi tvrdite da vi ovom definicijom koja je precizna za pravo se ne bi odredilo. Prema tome uopće mi nije jasno kakvo je to obrazloženje, da ako neku situaciju koja nije prdviđena zakonom želite definirati da budete optuženi da zapravo pokušavate učiniti nejasnim. Ali molim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 17 poštovanog zastupnika Ive Josipovića.
Ne prihvaća se, Vlada se odredila az obvezno izricanje zaštitne mjere u slučajevima kada takvu mjeru predviđa.
Zastupnik Josipović.
Ja ponovno naravno smatram da je riječ o neodmjernoj i neprofiliranoj represiji i molio bi da se glasa o amandmanu.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nij dobio potrebnu većinu. 18 također zastupnika Josipovića.
Prihvaća se.
19 klub zastupnika HSpa.
Ne prihvaća se. Predloženi razlozi za premještanje vozila su isključivo sitacije gdje parkirano vozilo ugrožava ili bitno ometa promet s izuzetkom s mjesta za invalide.
ja ću vas doista zamoliti da promislte o ovom što ču sada reći ako ikako je to postoji ta mogućnost. DA se probate ući u problematiku, kada ste bili zasataupnik pretpostavljam da ste nekoliko puta se suočili dolaskom u Sabor na posao da vozila za opskrbu obližnjeg dućana zakrčuju promet upravo ovdje na Čirilometodskoj ulici kojom se ne može proći do Sabora. A tako ga zakrčuju upravo iz jednoga razloga, što nam jestu rezerviranom za opsrbno vozilo stoji nepropisno parkiran automobil. Hvala lijepa. Tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 20 također kluba zastunika HSPa.
Djelomično se prihvaća, obrazloženje u članku 84. zamjena 80 cm u 100 cm seprihvaća. Prihvaća se i amandman na članak 78. dodavanjem stavka 3. za ostale prijedloge obrazloženje je isto kao i uuz amandman 19.
Poštovani zastupnik Rožić.
Djelomično odustajemm
Hvala. U neprihvaćenom djelu amadman povučen. 21 također kluba zasatupnika HSPa.
Ne prihvaća se, obrazloženje. ne prihvaća se jer bi to bilo protuzakonito premještanje je posljedica prekršaja i dok nije utvrđena odgovornost za prekršaj nema ni naplate troškova. Uz promjenu stavka 3. kada bi svaka jedinica lokalne uprave samostalno određivala cijenu imali bi prevelike razlilke za isteradnje.
Zastupnik Rožić izvolite.
MOžete li molim vas objasniti zašto se ne prihvaća dio amandmana koji se odnosi na stavak 2. A radi se o premještanju vozila stranih državljana.
Isti razlog.
Nema takvoga dijalog gospodo.
Ne prihvaća se.
pa nije dato objašnjenje zašto se amandman ne prihvaća gospodine predsjedniče.
Dao je ministar je dao obrazloženje. Kakvo je dao takvo je dao. MOže biti kraće, duže, možemo biti nezadovoljni s obrazloženjem.
Dakle obzirom da se predlagač nije očitovao …/govornik se isključio/ … o jednom dijelu amandmana, obzirom d ase predlagač nije očitovao o jednom dijelu amandmana koji se odnosi na staavk 2. a radi se o tome da uopće ovim zakonom nije predviđeno sankcioniranje premještanja vozila stranih državljana, mi inzistiramo na tome da se o tome glasuje. Jer na taj način zapravo stranm državljanima je dopušteno krivo parkirait i činiti prometne prekršaje, na način da krivo parkiraju svoja vozila. Hvala lijepa. Tražimo glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 22 zastupnika Ive Josipovića.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. 23 kluba zastupnika HNSa PGSa.
Ne prihvaća se. Svjetla za maglu su usmjerena svjetla samo na osvjetljenje kolnika sa širokom snagom te njihova uporaba ne smeta drugim vozačima stoga i nema kazne.
Zastupnik Lesar izvolite.
Poštovani gospodine ministre , amandman je bio na vožnju u naseljenim mjestima kada magle nema. Ali vaše očitovanje sa ovim amandmanom nema veze oprostite.
Zašto ne. Ima ima.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 24 je Vlade, postaje sastavni dio zakona. Kod 25 Odbora za pomorstvo, promet i veze. Tu je došao od Odbora za pomorstvo, promet i veze dopis da se radi o amandmanima. Međutim šest članova odbora od devet nazočnih su uložili prigovor na to da je Odbor za pomorstvo, promet i veze usvojio zaključke da predloži, a ne amandmane, a da je pogrešno naznačeno da su to amandmani. Tko ima od predstavnika Odbora koji prigovara tome? Poštovani zastupnik Antonn Peruško. Izvolite.
Moguće da sam ja pogrešno razumio, međutim ja sam uvjeren da smo mi ove prijedloge odbora utvrdili u vidu amandmana.
Dobro. Mi ćemo lako izaći iz te situacije. Šest predlagatelja kaže da nisu usvojeni kao amandmani, šest članova odbora, a bilo je devet ukupno. Izvolite kolega Peruško.
Ja bih zaista obzirom da se ne radi samo o ovom amandmanu nego se povlači još i daljnji, zaista mislim da bi bilo potrebno da se sastani odbor, jer ja sam shvatio da smo mi to utvrdili u vidu amandmana.
Vidite ovo je jedna malo neuobičajena situacija, jer ne može se o tome glasovati jer nisu amandmani. Nisu amandmani. A došlo je izvješće kao od odbora. Ali da mi to završimo bez sastajanja odbora sada što bi trebalo. Kolega Tomčić izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče. Ovo je uistinu neobična situacija. Ja vas molim da me ne prekidate bez obzira što nisam najavio ni povredu Poslovnika ni ništa drugo. Naprosto zastupnici su na klupe dobili zapisnik Odbora za pomorstvo, promet i veze u kojem je jasno naglašeno da se radi o amandmanima. Ne može se odluka odbora povući potpisom pojedinih zastupnika, članova odbora. To je jednostavno nemoguće.
Slažem se ja, uredu je to, samo kažem koji sam ja dopis dobio od šest članova odbora. Idemo na glasovanje. Ministre. U prvom redu vi ste napisali u članku 122. vjerojatno ste mislili na članak 221. Pišete oznaku koja označava mladog vozača, ona se opisuje u članku 221. Znači to je prva greška u amandmanu. Znači ako mislite na članak 221., amandman se može …
Ministre dragi nećemo se na taj način objašnjavati.
Dobro.
Ako mislimo, ako to prihvaćate ili ne prihvaćate.
Dobro. Ne prihvaćam.
Da. U ime odbora poštovani zastupnik Anton Peruško.
U redu. Ja sam član odbora. Nisam o tim detaljima, ja također mislim da je otprilike točno ovo što kaže ministar, da se odnosi na član 221. ali zaista ja sam uvjeren da smo mi ove zaključke usvojili u formi amandmana. Ne radi se samo o ovom nego i o još jednom drugom koji će se kasnije pojaviti.
Kolega Peruško. Gospodo i dame, predsjednika odbora nema. Predsjednik odbora je sebe ovlastio, a nije nazočan ovdje. Tko je za ovaj amandman 25 Odbora za pomorstvo, promet i veze? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 26 postaje sastavni dio Vlade, sastavni dio zakona. 27 Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 28 Kluba zastupnika IDS-a.
Ne prihvaća se. Nije u skladu sa smjernicama Europske unije koja propisuje da takvo vozilo može vući najviše dva priključna vozila.
Amandman 28 povučen. 29 Kluba zastupnika HNS-a PGS-a.
Ne prihvaća se. Rješenje u ovom članku u prijedlogu zakona je dovoljno precizno definirano.
Kolega Lesar?
Ništa gospodine predsjedniče.
Što isto?
Rekao sam ništa.
Rekli ste "ništa"?
"Ništa", da.
Onda ništa, onda je amandman povučen. Amandman 30 je povučen. 31 zastupnika Dragutina Lesara. 30 je povučen, rekao sam to. 31 amandman ministre.
Ne prihvaća se. Jer u svim područjima Republike Hrvatske ne počinju zimski uvjeti u isto vrijeme.
Poštovani zastupnik Lesar.
To mi je dobro poznato, zbog toga je u amandmanu predviđeno da ministar nadležan za promet utvrđuje teritorij jedinice lokalne, područne i regionalne samouprave gdje je ovo vremensko ograničenje uvjeta, zimskih uvjeta na cesti utvrđuje. Ako ne vidite, to i piše u amandmanu. Ne odnosi se na cijeli teritorij Republike Hrvatske nego ministar nadležan za promet utvrđuje gdje se ovo vremensko ograničenje odnosi. Piše. Možda imate vi drugi amandman, oprostite. Samo da usporedimo da li se radi o istom tekstu.
Tražite glasovanje?
Da.
Molim tko je za taj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 32 Vlade postaje sastavni dio zakona. 33 poštovanog zastupnika Silvana Hrelje.
Tu smo rekli da se djelomično prihvaća ako se misli da ministar nadležan za zdravstvo će podzakonskim aktom propisati listu lijekova koji se ne smiju upotrebljavati za vrijeme i prije vožnje.
Hvala. Zastupnik suglasan. Dakle u tome izmijenjenom tekstu amandman prihvaćen. Amandman 34 Odbora za pomorstvo, promet i veze.
Ne prihvaća se. Ostajemo pri svojem prijedlogu članka 199.
Glasovanje. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 35 Kluba zastupnika IDS-a.
Ne prihvaća se. Ostajemo pri svojem prijedlogu članka 199. zakona.
Kolega Kajin.
Kako nas je krenulo izgleda poštovana gospodo da ćemo na kraju i Bibliju mijenjati svugdje tamo gdje se vino spominje. Međutim ovo što se sada radi ja mislim da je jedno nerazumno štetno rješenje. Sve je narod očekivao, ali ne da će mu netko zabraniti ili naložiti mu da vozi sa 0,8. Jučer se govorilo da je to protiv tradicije, da je to protiv mediteranske kulture, činjenica je da se pod utjecajem alkohola dogodi svega 7% nesreće. Međutim da li netko vodi računa kako će se nakon ovoga postaviti osiguravajuća društva. Ona i ovako imaju ekstra profite, nakon ovoga će imati neznam koju dobit, a građani će imati enormnu štetu. Svatko tko će biti zatečen sa 0,1 promila alkohola morati će zapravo snositi štetu za sebe i onoga drugoga. Nemojte to, gospodo, raditi. Izgleda da Vlada ne dopušta niti 0,3 promila jer bi možda netko u ovom Saboru, kad bi se to dopustilo, počeo razmišljati svojom glavom.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 36., poštovani zastupnik Ante Markov.
Ne prihvaća se. Obrazloženje isto kao kod prethodnog amandmana.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče, gospodine ministre. Intencija ovoga moga amandmana je u smislu karaktera i sadržaja suštine ustvari ipak ponešto različita. Kolega Kajin je na svoj način obrazlagao kako on gleda na članak 199.. Ja bi dodao jednu stvar uz one koje su ovih dana prisutne u javnosti, od onih koje je kolega Kajin spominjao. Ja bi uistinu želio dodati jednu vrlo ozbiljnu stvar, a to je činjenica da je Hrvatska turistička zemlja. Da u staroj Europi nema niti jedna zemlja iz onih emitivnih zemalja koje dolaze u Hrvatsku u kojoj je odnos 0,0 u smislu promila konzumacija alkohola. Gospodo, ja vas uvjeravam da i prilikom pripreme određenih jela se koristi alkohol u onoj količini u kojoj ćete biti van Zakona, ako jedete to jelo. A ima ih puno jela, ako se, mislim, da znamo o čemu se govori. Uistinu ćemo nanijeti jednu vrlo veliku štetu hrvatskom turizmu i to upravo u sezoni, pa i u ovakvoj konkurenciji kakva je na Mediteranu i kojom ćemo dugoročno, bit ćemo razlog i povod da nas se možda i zbog ovoga proziva da nismo na tragu one konkurencije koju sebi želimo stvoriti. Ja vas lijepo molim, gospodine ministre, ako možete, ali i sve vas poštovane kolege. Posebno one koji ste se opredijelili da ste spremni u jednom kompromisu upravo radi svih nas skupa pa i radi građana, pa i radi turizma da glasujete za ovaj amandman.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. ... [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Polako, gospodo. Polako, gospodo, nemojmo, nije ovo nogometni stadion. Ja točno vidim da nije dobio potrebnu većinu. ... [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Ma, znate, prema Poslovniku ako predsjedatelj vidi da nije dobio više od polovice nazočnih, onda je to, konstatira se. A ako netko prigovori da nije dobio, onda ćemo brojati. Pa ćemo prebrojati. Daklem, treba prebrojat, ako želite prebrojati onda ćemo prebrojati. Tko je za taj amandman? ... [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Da, to je očigledno da nije dobio većinu. Hvala lijepa. ... [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Nije dobio potrebnu većinu, hvala lijepa. Idemo dalje. 37. Kluba zastupnika HSU-a.
Ne prihvaća se kao isto ...
Ne čujete rezultate, nego samo dobijete rezultat.
Isto kao prethodnim amandmanima, članak 199., a što se tiče visina kazni, predlagatelj je mišljenja da trebaju biti rigorozne za prekršaje počinjene u alkoholiziranom stanju.
Pa mi smo u našem obrazlaganju već kod analize Zakona dali svoja razmišljanja zašto je potrebno ići na ovaj minimum ispod kojega se zaista ne bi smjelo ići. Što znači, 0,30%. Dalje, primili smo i telefonskih poziva i pismo iz Slavonije odakle je naša izborna jedinica gdje ljudi traže da se barem osigura minimum. Drugo smo tražili da se kazne uvedu primjereno primanjima koje imaju naši građani, a posebno građani drugog reda, a to su umirovljenici. I tražimo glasanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 38. amandman povučen. 39. amandman HNS-a, PGS-a.
Ne prihvaća se. Ne može se prihvatiti iz istog razloga kao i ostali amandmani na ovaj članak, na 199.
Poštovani zastupnik Dragutin Lesar, izvolite.
Hvala lijepa, poštovani gospodine ministre. Naš amandman ... [[Govornik se ne razumije.]] stavak 5. članka 199. Dakle, dozvolio bi upravljanje motornim vozilom i sudioništvo u prometu do 0,5 promila alkohola. Vi ovaj amandman ne prihvaćate. Zabrinut sam jer je kolega Jarnjak rekao da je u Hrvatskom zagorju 0,5 u zraku pa ne znam kako će sad nakon primjene ovog zakona biti. Tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 40. Kluba zastupnika HSP-a.
Ne prihvaća se. Za amandman na članak 199. razlozi su kao i kod prethodnih amandmana, a u svezi predloženog novog stavka 9., upućivanje na izvanredni liječnički pregled regulirano je u članku 231. ovog zakona. 231.
Poštovani zastupnik Miroslav Rožić.
Dakle, Klub HSP-a tražio je da se vozači koji počine prekršaj iz stavaka 1., 2., 3., 4. ovog famoznog članka 199. ... [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]] moraju obavezno podvrgnuti psihološkom liječničkom pregledu. Nakon usvojenog članka 199. mislimo da bi se to možda trebalo protegnuti i na neke druge, ne samo na ove koji počine prekršaj iz ovoga, ali molimo glasovanje.
Kolega Rožić, ako je ministar u ime Vlade odbio amandman, nije ga prihvatio, Sabor je o njemu glasovao. Vaša konstatacija da bi se i drugi trebali podvrgnuti obavezno psihološkom liječničkom pregledu odnosila se i na ministra, odnosila se i na one zastupnike koji su glasovali. Ostavite se toga. Vrlo jasno ste to rekli, da bi se neki drugi mogli nakon odbijanja toga ...
Gospodine predsjedniče, ne znam ...
Nisam vam dao riječ.
Ne znam zašto vi doživljavate uvijek sve maliciozno ... [[Govornik nije uključen.]]
Nisam vam dao riječ, gospodine zastupniče.
Ja sam rekao na druge ...
Nisam vam dao riječ gospodine zastupniče. Ako je nesporazum, u redu. Izvolite. Sad izvolite dobiti riječ, ali ne možete uzeti.
Ne znam zapravo, dakle, ta vaša neka potreba da sve shvatite maliciozno. Ja sam rekao na neke druge članke bi se trebalo protegnut, ne samo na 1., 2., 3. i 4. ... [[Upadica se ne razumije.]] Da. ... [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Glasovanje, idemo. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 40., zastupnik, 41. zastupnika Ante Markova.
Ne prihvaća se. Kada bi prihvatili amandman, praktički bi granicu dozvoljene koncentracije alkohola podigli na 0,5. Ne prihvaća se. Kada bi prihvatili amandman, praktički bi granicu dozvoljene koncentracije alkohola podigli na 0,5.
Poštovani zastupnik Markov.
Hvala lijepa. Ja sam prinuđen, nažalost gospodine ministre, koristiti zadnju mogućnost koju imam. To je da još jedan put opetovano ponovim. Šteta koja će se nanijeti nažalost jednim dobrim, dobrim zakonom je takva da će poništiti efekte svega onoga zbog čega smo svi skupa u ovoj dvorani suglasni da treba riješiti. A to je povećati sigurnost na našim cestama. Ali uvjeravam vas, a vjerovatno vas i puno drugih uvjerava da ovo nije razlog zbog kojega i naši građani i mi svi skupa pa i naše gospodarstvo treba trpiti štetu a trpit će je neupitno, trpit će je iz razloga što ovakvim mjerama za koje u naravi ja sam siguran 80% saborskih zastupnika nije za nju, nego bi se priklonilo jednoj razumnoj varijanti a razumna je po meni 0,3 jednako kao i na tragu ostanka na onoj razini koja je bila prije. Ja vas molim i ujedno gospodine predsjedniče molim stanku od 5 minuta da se očitujemo radi novih elemenata koji su uslijediti jer smo svi skupa mislili da će doći do toga da se granica makar zadrži na 0,3% pošto je i ta varijanta na žalost otpala mi moramo ozbiljno razmisliti o ukupnosti Zakona.
U ime Kluba HSS-a, hvala lijepa, stanka 5 minuta kako ste tražili. Može ako traže, pa tražili su 5 minuta, minimalno je 10 minuta, ali vi dođite za 5 minuta. Gospođe i gospodo nastavljamo sa radom. Molim poštovanoga zastupnika Antu Markova, da obrazloži stajalište Kluba zastupnika HSS-a.
Hvala lijepa uvaženi gospodine predsjedniče, uvaženi gospodine ministre, gospodo članovi Vlade, poštovani kolegice i kolege. Upravo zbog ovog zakona, upravo zbog svega onoga što je uvaženi ministar govorio, upravo radi sigurnosti svih nas, upravo radi svih onih vrijednosti koje ovaj zakon u sebi sadržava, upravo želim podvući i ono što je ministar rekao, a sa čime se sigurno svi slažemo, da bi najsnažnija poruka kod donošenja ovog Zakona o sigurnosti na cestama bila poruka potpune vjerodostojnosti ovoga Parlamenta, a to je potpuni konsenzus i snažna poruka javnosti da one najvrijednije odrednice ovoga zakona trebaju biti donesene, da budu snažna poruka i našim građanima i svima onima koji dolaze u Hrvatsku, da Hrvatska kao zemlja parlamentarne demokracije zna i može graditi i donositi zakone koji priliču demokratskoj državi. Upravo na toj razini rasprave želeći izbjeći bilo kakve špekulacije i bilo kakve političke implikacije, želim kazati da ukoliko ne promjenimo i ukoliko svi skupa mislimo da je nulta stopa tolerancije od alkohola sigurna garancija da na cestama neće biti nikakvih problema je netočna, isto kao što je netočno da će tolerancija od 0,3 do 05, biti razlog da bude puno nesreća na našim cestama. Ni jedno ni drugo nije točno. Mnoge zemlje, a prije svega zemlje Europe, zemlje sa kojim najviše suobraćamo i komuniciramo, zemlje koje u našem turizmu ostvaruju najviše prinosa, mnoštvo turista koje dolazi u Hrvatsku, koje će dolaziti u Hrvatsku umjesto, mislim da je bolje ako treba izgubiti malo političke, stranačke vjerodostojnosti, a obraniti ukupnu nacionalnu vjerodostojnost, onda se uvijek trebamo odlučiti za opću vjerodstojnost, jer nije prihvatljivo, ja vas uvjeravam, u tijeku turističke sezone mijenjati one propise koji su između ostalog i svojevrsna legitimacija Hrvatske, turistička legitimacija Hrvatske u kojoj se kaže, na koji način se dolazi u Hrvatsku, što turiste u Hrvatskoj očekuje, koje su cijene, koji su načini ponašanja u Hrvatskoj, takvu vjerodostojnost izgubiti, mijenjajući ovaj zakon na način da se uvodi nulta stopa tolerancije od alkohola, gospodo nije prihvatljiva. Nije prihvatljiva iz svih onih razloga koje su kolege iz Kluba umirovljenika naveli, i svi oni koji su diskutirali o tome imali su pri umu mnogo razloga zbog kojih nije dobro da to napravimo. Nemojmo dozvoliti da ovaj zakon koji u sebi u 99% ima dobre elemente i zasigurno je već siguran sam dao rezultate samom najavom o strožim režimima na našim cestama, i sigurno je on neupitno i kroz ovaj period donošenja utjecao na to da na našim cestama ima manje stradalih. Nemojmo taj argument izgubiti radi ponešto samovolje ili nekog gledanja na ovu stvar koja u ovom momentu nije u interesu Republike Hrvatske. Zbog toga, ali prije svega zbog toga da ne izgubimo turističku vjerodostojnost koja nas može u ovim teškim trenucima u cijeloj Europi koštati, nemojmo dozvoliti da se to dogodi. Za nas je prihvatljiva tolerancija i od 0,3. Prema tome, ja predlažem vladajućoj koaliciji da još jedanputa razmotri da li je moguće da se u ovaj zakon ugradi ova tolerancija od 0,3 do 0,5? Vjerujem da bismo tada postigli opći konsenzus oko donošenja ovoga zakona, i da bi naša poruka poslana građanima, ali i svima koji dolaze u našu zemlju bila jednoznačajna i da bi pokazali da smo ozbiljni Parlament i ozbiljna država. Nemojmo sebe dovoditi u poziciju da pojedini klubovi zbog ovoga ne glasaju za ovaj zakon. Ali nemojmo se dovoditi ni u onu poziciju da nakon turističke sezone moramo staviti izmjene i dopune Zakona o sigurnosti na cestama za koje sam siguran poštovane kolege da će neki klubovi sada vladajuće koalicije sada biti za. Prema tome, nemojmo se dovoditi u takvu situaciju, ja vas molim da razmotrite još jedanputa..
Hvala lijepa.
…i da pokušate se uskladiti sa svime o čemu sam govorio.
Kolega Markov isteklo je vrijeme.
Hvala vam lijepa.
Tko je za ovaj amandman koji Ante Markova 41.? Hvala, nije dobio potrebnu većinu. 42. amandman zastupnika Nenada Stazića.
Ne prihvaća se. Zaštitne mjere u odgovarajućem trajanju propisane su okvirima Zakonom dozvoljenih, a zaštitna mjera oduzimanja vozila ne može se propisati, jer bi to bilo suprotno Zakonu o prekršajima.
Kolega Stazić, izvolite.
Cijenjeni ministre. Mi danas donosimo jedan zakon kojemu je svrha povećati sigurnost prometa na cestama. i ja sam siguran da će ove pooštrene mjere djelovati preventivno kod najvećeg broja ljudi. Međutim, uvijek ima jedan broj od najvećeg broja ljudi zato što su normalni. Međutim, ima jedan broj, ali potpuno nesavjesnih vozača. A vi znate da je takvih nekoliko desetaka samo od svih onih koji sudjeluju u prometu. Koji učestalo, uporno su recidivisti u najgorim prekršajima. Oni predstavljaju izuzetnu opasnost. Njih, nikakva kazna njima ne znači ništa. Ni novčana, ni zatvorska do 60 dana, ni oduzimanje vozačke dozvole. Jer vi im uzmete vozačku dozvolu oni nastave voziti bez vozačke dozvole. Prema tome, kao što imamo u Carinskom zakonu, mogućnost oduzimanja sredstva, kojim je učinjen carinski prekršaj. I ovdje se može izreći i to samo sudac za prekršaje može, ne mora, ali može izreći zaštitnu mjeru oduzimanja vozila kojim ovaj uporno radi prekršaje. Pa kad mu uzmemo to vozilo, onda ćemo ga naprosto takvim načinom isključiti iz prometa. Prema tome, nije točno da je ovo suprotno Zakonima o prekršajima, takva se zaštitna mjera može izricati i u Prekršajnom zakonu. Ovo ne ide na suzbijanje bilo kakvih ljudskih prava ili sloboda. Ova bi kazna bila rezervirana samo za najgore i nepopravljive. i ima, jer to su ubojice na cestama, to su ljudi s umišljajem, to su ljudi kojima ništa ne znači nikakva kazna. i takvu mjeru poznaje Nizozemska, poznaju zemlje Anglosakonskog prava. Uvedimo ju … [[govornik se isključio, ne čuje se]] najgore da bismo pooštrili zaštitu svih drugih sudionika u prometu.
Tko je za ovaj amandman? Hvala, nije dobio potrebnu većinu. 43. amandman poštovanog zastupnika Ive Josipovića.
Ne prihvaća se. Predlagatelj smatra da je ovaj članak dovoljno precizno nomotehnički uređen isto kao i uz amandman na članak 10. ovog zakona.
Poštovani zastupnik Josipović.
Poštovani gospodine ministre, mi očito tu imamo vrlo različite kriterije o kvaliteti nomotehničke izrade pojedinih propisa a pri čemu ističem da nije samo pitanje nomotehnike nego je pitanje sadržano o čemu sam i prije govorio i pitanje postupovnog i materijalnog prava pa evo radi neke svoje savjesti kad sutra dođem pred studente molio bih da se glasa.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 44. Kluba zastupnika HNS-a PGS-a.
Ne prihvaća se. Strože kažnjavanje za izazvanu prometnu nesreću propisano je u članku 294. a u ostalim slučajevima strože se kažnjavanje postiže u okviru raspona propisanih novčanih kazni.
Kolega Lesar, izvolite!
Molim glasanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 45. Kluba zastupnika HSP-a.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. 46. istog Kluba HSP-a.
Ne prihvaća se. Savjet za sigurnost prometa kao tijelo nije predviđeno ovim zakonom.
Kolega Rožić, izvolite!
Hvala lijepo. Ovim smo amandmanom upravo to htjeli učiniti. Dakle, postojeći Nacionalni savjet za sigurnost prometa što je institucija ustanovljena kao Vladino savjetodavno tijelo i koju dakako nismo mi ustanovili htjeli smo upravo uključiti u ovaj zakon ovim amandmanom. Dakle, ne prepustiti da stručna organizacija koja je proizašla iz udruge građana "Čitaj HAK" u kojoj se po preporukama birali su se određeni poslušni ljudi iz struke i koji su naravno lojalni toj udruzi imaju monopol nad ovim nego smo željeli da eminentni prometni stručnjaci koji su sakupljeni u Vladino savjetodavno tijelo a ime mu je Nacionalni savjet za sigurnost prometa uđe u sastav ovog zakona. To je bila intencija amandmana. I obrazloženje da nije to u zakonu je doista točno. Nije u zakonu ali mi smo željeli da uđe u zakon. Ili vas molimo da kao ministar raspustite Nacionalni savjet za sigurnost prometa jer on ničemu ne služi kao Vladino savjetodavno tijelo.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 47. istog Kluba zastupnika HSP-a.
Ne prihvaća se. Smatramo da bi uvjeti koji su propisani za auto škole dostatni. Što će na primjer auto školi na manjem otoku tri vozila.
Poštovani zastupnik Miroslav Rožić.
Pa odgovor je auto školi tri vozila trebaju za osposobljavanje vozača. Molim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 48. Vlade postaje sastavni dio zakona. 49. poštovanog zastupnika Nenada Stazića.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. 50. Kluba zastupnika HSP-a.
Ne prihvaća se. Intencija ovog zakona je da stručne organizacije obavljaju povjerene im javne ovlasti a nadležna ministarstva vrše upravni i inspekcijski nadzor.
Poštovani zastupnik Rožić.
Dakle, ovaj amandman je išao za time da se razdvoji provedba i nadzor ovog zakona u svom određenom dijelu i posve je nespojivo ne samo u ovom nego u bilo kojem zakonu a osim toga i protivno zdravoj logici i pameti da provedba i nadzor budu u jednoj pravnoj istoj osobi bilo čega, provedba i nadzor bilo čega i jednoj te istoj pravnoj osobi je jednostavno nešto što je nespojivo sa uopće pravnom logikom ili ako hoćete čak i zdravom logikom. Molim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 51. također Kluba zastupnika HSP-a.
Ne prihvaća se. Isti razlozi kao kod prethodnog amandmana.
Poštovani zastupnik Rožić.
Razlozi neprihvaćanja su isti ali obrazloženje moje nije isto pa dopustite ipak sekundu. Dakle, upravljanjem iz ovog centra stvara se zapravo novi monopol pa su rješenja tih nedorečenih stavova iz ovog zakona zapravo predmet jedne koncepcije, jednog jednoumlja, jedne koncepcije a ne nikakvog dogovora. Prema tome, ispitni centri bi trebali postupati po princima odnosno kriterijima baziranim na argumentaciji i struci a ne po principima monopola.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 52. Vlade postaje sastavni dio zakona. 53. Kluba zstupnika HSP-a.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona kao i 54. Vlade Republike Hrvatske. 55. Kluba zastupnika HNS-a PGS-a.
Ne prihvaća se. Predlagatelj je mišljena da u ovom momentu još nisu sazreli uvjeti za ovakav način privremenog osposobljavanja.
Poštovani zastupnik Lesar.
Ako pratnja roditelja koji posjeduje vozačku dozvolu najmanje pet godina i u tom vremenu nije počinio prometni prekršaj, nije odgojni način pripremanja mladih vozača za samostalnu vožnju, bolji nisam našao. Gospodine ministre, postoji sada jedan apsurd. Građani Hrvatske sa 17 godina prema ovom prijedlogu dakle i vašem stavu ne mogu stjecati dozvolu za vožnju automobilom ali istovremeno mogu upravljati jedrilicama u zraku, sportskim zrakoplovima i čamcima. Tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 56. poštovanog zastupnika Nenada Stazića.
Ne prihvaća se. U prekršajnom postupku ne može se izreći zaštitna mjera oduzimanja vozila.
Poštovani zastupnik Stazić.
Poštovani ministre, ja bih sada mogao ponoviti cijelu argumentaciju. Umjesto toga pročitat ću vam današnje vijesti. U prometnoj nesreći koja se dogodila sinoć oko 22,15 na staroj kaštelanskoj cesti smrtno je stradala 39-godišnja pješakinja a njezino dvoje malodobne djece 3-godišnja kći i 15-godišnji sin teško su ozljeđeni. Na njih je dok su hodali nogostupom naletio Alfa Romeo bez registarskih oznaka. Vozač Alfa Romea je zbog neprilagođene brzine izgubio nadzor nad vozilom koje je izletjelo s ceste te udarilo ženu i dvoje djece. Taj Alfa Romeo vozio je tako brzo da kad je udario u betonski zid da se raspao na dva dijela, to je bila brzina. Stradala žena majka je šestero djece. Gospodine ministre, ima luđaka ja vas uvjeravam na cestama. Ovaj 20-godišnjak da ga je policija zaustavila prije te nesreće izrekla bi mu nekakvu novčanu kaznu a on nema svojih novaca, on ima 20 godina, tu kaznu bi platio tata ili mama. To za njega nije kazna. Oduzmimo im vozilo, oduzmimo im sredstvo ubojstva i to je jedina mjera koja kod onih kojima nikakve druge kazne ne znače ništa može spasiti živote. Ministre, spasimo živote, prihvatite ovaj amandman. Hvala.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio dovoljnu većinu. 57. Kluba zastupnika HNS-a PGS-a.
Ne prihvaća se. Škole sigurne vožnje postaju redoviti oblik dodatnog osposobljavanja vozača i za vozače u Europi.
Kolega Lesar.
Glasanje molim.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 58. poštovanog zastupnika Silvana Hrelje.
Ne prihvaća se. Predlagatelj je mišljenja da se za nove vozače trebaju postojati posebna ograničenja radi njihove sigurnosti i sigurnosti ostalih sudionika u prometu.
Kolega Hrelja.
Poštovani gospodine ministre ovdje se radi o grešci u prijepisu, ja sam tražio brisanje stavka 4. koji govori da u vremenu od 23, od 23 do 05 smije upravljati vozilom u prometu na cesti u vremenu od 23 do 05 osim ako s njime u vozilu je starija osoba od 25 godina kojoj nije izričena zaštitna mjera ili mjera sigurnosti zabrane upravljanja motornim vozilom. Mi na rizike možemo utjecati, međutim, htjeli mi to ili ne uz najbolju volju mi rizike izbjeći nećemo a pristustvo osobe starije od 25 godina u vozilu sa punoljetnim vozačem od 18 godina jeste nametanje limita institutu punoljetnosti i nije nikakva garancija da će se on drukčije ponašati. Prema tome, mislim da nakon svih opterećenja koje smo dali i 0,0 alkohola i dozvolu na dvije godine i sve ono što smo slijedom nabrojili ovo zaista nije potrebno i na kraju krajeva tim ljudima ograničili smo doslovce institut punoljetnosti. Hvala. Tražim glasovanje.
Kolega Hrelja, na ovom amandmanu, napiše na članak 221. vašem predlažem brisanje članka, onda je. Vi niste gospodine Kramarić pogriješili ovaj puta jer vi niste pisali. Ništa, ne odnosi se na taj amandman, povućen amandman se ne odnosi na njega, to može doći u obzir u drugom amandmanu. 59. Vlade postaje sastavni dio zakona. 60 Kluba IDS-a.
Taj je isti kao i ovaj 59. Naime, 75, 80 se pretvara u sva tri sljedeća amandmana. Znači 60. i 61.
I što s njima, to je prihvačeno?
Prihvaća se jer to je amandman Vlade.
Znači prihvaćen je kroz, i amandman Vlade pa s time i Kluba zastupnika IDS-a i Kluba zastupnika Hrvatske stranke umirovljenika i Kluba zastupnika HSP-a. Ne.
Ne. HSU-a. 61. zadnji.
HSU-a, sada idemo na 62. Kluba zastupnika HSP-a.
Ne prihvaća se. Intencija ovog Zakona je da se osim javnih ovlasti koje sada obavljaju na straučne organizacije prenose još neke javne ovlasti kako bi se rasteretila državna uprava. Kolega Miroslav Rožić, izvolite.
Da, ako je intencija zakona ja mogu razumjeti da je intencija zakona da se rastereti državna uprava. Ali isto tako vas molim da respektirate činjenicu da je stručna organizacija u ovom zakonu izdavala do sada uvjerenja o položenim vozačkim ispitima i da su se ta uvjerenja vrlo brzo i u velikom broju pojavila u rukama osoba koje nisu položile vozački ispit. To je bilo utvrđeno u vašem ministarstvu, nije to, da ne govorim napamet. Dakle, jednom riječju osobe koje nisu položile vozački ispit su od te stručne ustanove dobile uvjerenja o položenim vazačkim ispitima. Ja vas, intencija našeg amandmana je bila da se isto to ne dogodi i sa vozačkim dozvolama kao što se dogodilo sa uvjerenjima o položenom vozačkom ispitu da bez obzira na rasterečenje državne uprave intencija ovoga zakona je prije svega sigurnost prometa na cestama da ljudi sa lažnim vozački dozvolama ne ubijaju po cesti. Zato smo željeli da vozačke dozvole izdaje državno tijelo a ne stručna organiczaija koja je osim toga ništa drugo nego udruga građana. Tako je registrirana. Prema tome ja vas molim da lovci ne izdaju lovačke dozvole. Hvala lijepo.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio dovoljni broj glasova. 63 amandman Kluba zastupnika HSP-a.
Ne prihvaća se. Upućivanje vozača na izvanredni liječnički pregled propisano je u članku 231 ovog Zakona.
Kolega Rožić, izvolite.
Ovaj amandman je doista išao za time kao i oni prethodni u kojemu je krivo razumio predsjednik Sabora kada sam rekao, govorio o psihološkom testu. Dakle, ovo je jedan od tih članaka na koje se treba proširiti sama činjenica o izvanrednom zdravstvenom pregledu i psihološkom pregledu. A radi se dakako o vozačima koji su prouzročili prometnu nesreću sa većom materijalnom štetom kod koje je utvrđena prisustvost alkohola ili opojnih droga. Mi želimo da takvi vozači idu na poseban izvanredni, zdravstveni pregled i psihološki pregled. Molim lijepo glasovanje o amandmanu.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 64. poštovanog zastupnika Antuna Kapraljevića.
Ne prihvaća se. I stara vozila ili old timeri mogu se privremeno registrirati a mogu im se izdati pokusne pločice. Ovo se regulira pravilnikom o registraciji.
Kolega Kapraljević.
Ne znam, danas sam imao, danas sam imao sasvim drugačije tumačenje od jednog od članova, ne znam kako se to zove, upravnog vijeća tih old timera, oni tvrde sasvim suprotno tako da tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 65. također od zastupnika Kapraljevića.
Ne prihvaća se. Isto kao i kod prethodnog amandmana.
Kolega Kapraljević.
A ista stvar ako niste prihvatili ni ono ali bi bilo zgodno da oni imaju posebne registarske pločice koje bi bilo logično da old timeri imaju primjerene vozilu koje je, ako ne ide, ne ide. Ali tražim glasovanje.
Glasovanje. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 66. Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 67. zastupnika Ive Josipovića.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. 68. amandman je povućen. 69. zastupnika Ive Josipovića.
Ne prihvaća se. Postojeći stavak 11. je dovoljno precizno nomotehnički i pravno uređen.
Kolega Josipović.
Pa evo, ja bih pojasnio. Kaže stavak 11. osobi itd. koja počini prekršaj iz stavka 4. U stavku 4. nema prekršaja. Naprosto nema. Evo stavak 4. glasi: "Osobe iz stavka 1. i 2. ovoga članka dužni su postupati prema zahtjevima policijskog službenika.". Gdje je tu prekršaj? Mislim ovo je jedan od ovih zaista bisernika a ima ih više nomotehničkih pitanja.
Ministre Mlinarić.
Mislim da. Ne prihvaća se. Samo malo. Samo malo. ... [[Govornik ne govori u mikrofon, ne razumije se.]] počinjeni prekršaj bude da li više puta pravomoćno ... [[Govornik se ne razumije]] za prekršaj iz članka 4. ovoga članka umjesto novčane kazne Prekršajni sud može izreći kaznu zatvora te joj može izreći zaštitnu mjeru zabrane upravljanja motornim vozilom. 282., stavak 11. zašto bi se brisao?
... [[Govornik je naknadno uključen]] nema nikakvog prekršaja.
Ministre gledajte
Samo, samo ... [[Govornik se ne razumije]]
U stavku 4. Prijedloga zakona, članka 282. stoji [[Upadica: Molim?]] U članku 282. članka 4. stoji, slušajte me molim vas [[Upadica: Tišina, tišina]] Osobe iz stavka 1. i 2. ovog članka dužne su postupati prema zahtjevima policijskog službenika. U stavku 11. stoji: Osobi koja je u razdoblju, i tako dalje, ... ... [[Upadica se ne razumije]] Koja je u razdoblju od 24 mjeseca unatrag od dana počinjena prekršaja bude dva ili više puta pravomoćno kažnjena za prekršaj iz stavka 4. ovog članka. Dakle ako bude pravomoćno kažnjena za prekršaj iz članka 4., a to znači ako bude kažnjena zato što ne postupa prema zahtjevima policijskog službenika [[Upadica: Tako je.]] I to je to kolega Josipović [[Upadica: Tako je, tako je.]]
Ne, nije [[Upadica: Tako je, tako.]] Dobro, Ok.
Ako bude kažnjena za prekršaj iz stavka 4. zato što nije postupala po zahtjevima policijskog službenika onda će u ponovljenom slučaju [[Upadica: Kako ne?]] Po članku 11. biti kažnjena i to je to [[Upadica: Tako, tako.]]
U stavku 4. nema opisa prekršaja.
Ima, ima. Nepostupanje po zahtjevu [[Upadica: Kako ne?]] policijskog službenika. ... /Ima čak i kazna za to./ ... Tko je za ovaj amandman molim? [[Upadica: Ako ne postupa po zahtjevu policijskog službenika?]] Tko je za ovaj amandman? [[Upadica: Molim? Da. Da.]] [[Upadice se ne razumiju.]] Ne, nemojte kolege se ismijavati. Nemojte se ismijavati molim vas lijepo nego budimo korektni nego budimo korektni. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Kolega Kramarić ja sam bio u prošlom mandatu takav kakav sam bio, ali nisam bio takav kakav ste vi bili u svakom mandatu. ... [[Pljesak.]] Amandman 71. je povučen. Amandman 72. Vlade postaje sastavni dio Zakona. Amandman 73. je povučen. Amandman 74. poštovanog zastupnika Ive Josipovića.
Ne prihvača se. Vlada misli da će rokom od 30 dana postići bolji efekt mjere.
Poštovani zastupnik Josipović.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre. Kao što sam kad sam u ime Kluba govorio rekao apsolutno podržavam pojačanje kazni, pojačanje represije ali cijena toga ne mora biti proceduralna i pravna nesigurnost građana i zato molim da se glasuje o ovome.
Tko je za taj amandman? Nije dobio potrebnu većinu. 75. Odbora za zakonodavstvo?
Prihvača se.
Postaje sastavni dio Zakona. 76. zastupnika Ive Josipovića?
Ne prihvača se. Strože kažnjavanje u ovom Zakonu propisano je u članku 294. ovog Zakona. Osim toga ostvaruje se kroz raspon propisane kazne.
Zastupnik Ivo Josipović izvolite.
Obrazloženje je zapravo isto. Ovo je jedna neselektivna represija. Molio bih da se glasuje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 77. poštovanog zastupnika isto Ive Josipovića.
Ne prihvača se. U skladu sa Zakonom, podzakonskim aktom nadležnog Ministarstva, Ministarstva pravosuđa propisano je vođena evidencija u prekršajnim sankcijama.
Kolega Josipović.
Zakon, Zakon o prekršajima tu evidenciju naziva kaznenom evidencijom, ali to spada u ove sitnice za koje ste inzistirali.
Glasovanje? Povučen? 77. povučen. 78. Vlade postaje sastavni dio Zakona kao i 79. 80. Odbora za zakonodavstvo?
Prihvača se.
Postaje sastavni dio zakona. 81. poštovanog zastupnika Ive Josipovića.
Ako možemo reći djelomično se prihvača. Obrazloženje: jasno je da prijedlogom stupanja na snagu 1. studenoga 2004. godine predlagatelj amandmana želi dati rok za pripremu provedbe Zakona. Obzirom da su negativne tendencije kretanja prometnih nesreća bili glavni razlozi za hitnost donošenja Zakona MUP je već u pripremi za njegovu provedbu i smatramo da bi definiranje na način, ovaj Zakon objavit će se u Narodnim novinama i stupa na snagu 20. kolovoza, 20. kolovoza 2004. godine, postigli ono što predlagač želi prijedlogom svojeg amandmana odnosno da je, da je više od 30 dana od dana donošenja Zakona dovoljno vrijeme za kvalitetnu pripremu za njegovu provedbu.
Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Stazić.
Uvaženi predsjedniče uistinu dobronamjerno. Mislimda smo preskočili jedan broj amandmana. Mislim da se potkrala greška pa da ne bismo
Koji oprostite.
73. zastupnika Borasa, pa 74.
Povučen, povučen.
Ali nismo to čuli [[Upadica: Je, rekla je.]] Oprostite [[Upadica: Rekla, rekao, rekao. Ali ste se vi razgovarali.]]
Dakle ministre izvolite nastaviti.
Rekao sam obrazloženje djelomično se prihvača.
20. kolovoz stupanje na snagu.
20. kolovoza bi nastupio zakon na snagu.
Kolega Josipović?
Pa naravno da ja osobito nisam sretan s tim. Mislim da je to za adresate, možda nije za policiju, ali za građane je prekratak rok. Barem da ste na puni mjesec. Ali, ajde prihvačam.
Dobro. Prihvačen amandman zastupnika Josipovića u ovom izmjenjenom obliku da Zakon, ove izmjene, zakon stupa na snagu 20. kolovoza 2004. godine. S time smo završili sa amandmanima. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Kolega Kramarić vi ste vrlo veseli. Možemo znati razlog te veselosti? Još dok Zakon nije stupio na snagu. Utvrđujem da je sa 77 glasova za, 34 protiv i 5 suzdržanih donesen Zakon o sigurnosti prometa na cestama u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Sukladno prijedlogu Odbora za zakonodavstvo dajem na glasovanje sljedeći zaključak: ovlašćuje se stručna služba Hrvatskog sabora da obavi redakciju teksta Zakona o sigurnosti prometa na cestama prije njegove objave u Narodnim novinama. Tko je za ovaj Prijedlog zaključka? Mato? Hvala. Protiv. Suzdržan? Utvrđujem da je zaključak prihvaćen sa 110 za, 3 oprotiv i 3 suzdržana. Imamo još jedan prijedlog zaključka kluba zastpunika HSSa. Koji glasi. Obvezuje se Vlada RH da sredstva prikupljena po osnovi učinjennih prekršaja u prometu na cestama namjenski utroši za poboljšanje uvjeta sigurnosti u cestovnom prometu. Obvezuje se Minsitarstvo financija da jednom godišnje izvjesti Hrvatski hrvstski sabor o iznosu prikupkljenih sredstava. I obvezuju se nadležna ministarstva za sigurnost prometa dajednom godišnje izvjeste Hrvatski sabor o utrošku sredsava iz točke 2. ovih zaključaka. Ministre. Vaše očitovanje u odnosu na ovaj prijedlog zaključka.
Misliim da je već to regulirano zakonom i ne možemo, regulirano je sa određenom točkom. Točka zakona koju ću vam reći, upravo ovim i zato ne možeo prihvatiti.
Tko je za ovaj prijedlog zaključaka? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. 137. Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske, kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka kod donošenja ovog Zakona, prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje Zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, obrazovanje, znanost i kulturu izvješća koja ste primili na sjednici. Molim državnog tajnika u Ministarstvu obrazovanja, znanosti i sporta gospodina Slobodana Uzelca da dodatno obrazloži prijedlog, izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Zakon o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju podsjećam donesen je 31. srpnja a stupio je na snagu 15. kolovoza prošle godine. Pokazalo se da Zakon sadrži određene manjkavosti i neusklađenosti u stručnom i nomotehničkom pogledu koje sprečavaju njegovu primjenu. Temeljni nedostatak zakona sastoji se u njegovoj praktičnoj neprovedivosti u daljnjim okolnostima omeđenim realnim stanjem znanstvene i visoko obrazovne djelatnosti i u Zakonu navedenim rokovima u kojima bi Zakon morao biti primjenjen. Očigledna neprovedivost zakona vidljiva je između ostaloga u tome što su neki zakonom utvrđeni rokovi bili prekoračeni i prije nego što je nova Vlada Republike Hrvatske bila u prigodi primjenjivati ovaj Zakon. S činjenicom neprovedivosti Zakona suočila se i prethodna Vlada koja je na svojoj posljednjoj sjednici 18. prosinca 2003. godine donijela Uredbu o izmjeni Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju. Podsjećam Uredbom je primjena temeljnih odredaba o financiranju znanosti i visokog obrazovanja pomaknuta sa 1. siječnja na 1. srpanj ove godine. Poteškoće u provedivosti pojedinih konkretnih zakonskih riješenja uz neusklađenost zakona s drugim zakonima nedovoljna jasnoća i potreba preciziranja, te nomotehnička neuređenost i potreba ispravaka očitovali su se u približno 40-tak odredbi ovoga zakona. One su navedene u uvodnom tekstu i mislim da ih je lako prepoznati. Uz to pojedine odredbe zakona same po sebi, istina ne iziskuju nužne izmjene i dopune, ali bi svakako i u nekoj razumnoj korekciji zakona i to trebalo biti uzeto u obzir. U tu skupinu svakako spada loša sistematizacija pojedinih pitanja u zakonu i napose loša jezička riješenja u njemu. Ovim prijedlogom nastojalo se ustinu minimalnoj mjeri adekvatnoj hitnoj proceduri donošenja zakona otkloniti ključne prepreke ostvarenja postavljene zadaće zakona, i omogućavanju funkcioniranja sustava znanosti i visokog obrazovanja. Ovim se zakonom poglavito u smislu neophodnih preciziranja, a slijedeći načelo provedivosti zakona treba urediti napose 15-tak ključnih pitanja koja ću ukratko samo notirati. Nacionalna vijeća za znanost i visoko obrazovanje, agencija za znanost i visoko obrazovanje. Pitanje vrednovanja znanstvenih instituta, visokih učilišta i studijskih programa. Postupak izbora u znanstvena zvanja, suradnička zvanja i radna mjesta. Dopusnica za obavljanje djelatnosti visokih učilišta, obrazovanje za potrebe vojske i policije. Sustav upravljanja sveučilištem. Nazivi tijela fakulteta umjetničkih akademija. Stručni nazivi i akademski stupnjevi. Postupak izbora u zvanja na visokim učilištima. Pitanje položaja asistenata, pitanja prava i obveza nastavnika. Proračun i financije. Kazneen odredbe i zaštitne mjere kao u novomu zakonu. i pitanje možda na kraju, ali ne najmanje važno, možda i ponajviše važno, pitanje rokova u prijelaznim i završnim odredbama. Tako da oni omogućuju nedvojbeno postizanje željeznih i naznačenih reformskih ciljeva uz što veće jamstvo kvalitete znanosti i visokog obrazovanja. Donošenje ovoga zakona značit će stvaranje niza povoljnih normativnih i poglavito vremenskih okvira za realno moguću provedbu preobrazbe Hrvatskog sustava znanstvene i visoko obrazovne djelatnosti u smislu naznačenih i poželjnih proeuropskih integracijskih procesa. Procesi preobrazbe ovih djelatnosti odvijat će se usporedno s njihovim razmjerno redovitim tijekom i uz minimum neželjenih posljedica koje uobičajeno prate ovakve korijenite promjene naznačene zakonom i utvrđene zakonom donesenim prije godinu dana. Za napominjemo da za provedbe ovoga zakona nije potrebno osigurati posebna dodatna sredstva u državnom proračunu Republike Hrvatske. Zašto prijedlog po hitnom postupku? Općenito uzevši Hrvatska kasni s uključivanjem ovih djelatnosti u europske integracijske procese. Potrebno je dakle hitno intervenirati u zakonske odredbe reguliranjem mnogobrojnih rokova koji su već odavno prekoračeni. Evo, toliko za uvod, hvala vam lijepa na pozornosti.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba HNS-a PGS-a poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Čuli smo obrazloženje o tome zašto Zakon o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju treba mijenjati. Zato jer je ovakav kakav danas jeste neprovediv. Po njemu je nemoguće postupati, izmjene koje su nam ovdje predložene ključne su da bismo zakonom koji Hrvatskoj znanstvenoj djelatnosti i visoko obrazovanje usklađuje s Bolonskim procesom i europskim trendovima, da bi mogli po tim trendovima postupati. No, ta teza samo djelomice stoji. U nju su kao ukrasni papir, zapravo umotana i loša organizacija ministarstva koje svoje obaveze prema postojećem Zakonu, dakle ovom koji je sad na snazi nije izvršila, a mogla je, na primjer formiranje nacionalnih vijeća jednog i drugog. Besmislana reorganizacija Vlade i formiranje Mamutskog ministarstvo u kojem danas ima značajno više dužnosnika, nego prije reorganizacije, ali i nedostatak volje da se stvari provedu i nedostatak svijesti o važnosti znanosti i visokog obrazovanja. Deklarativnu prirodu zaklinjanja ove Vlade u važnosti i značaj koje daje ovoj oblasti, lijepo smo jučer vidjeli u rebalansu proračuna. Brojke nažalost ne lažu. Vidjeli smo također i u prijedlogu imenovanja nekih članova ova dva nacionalna vijeća, prijedlogu koji je Vlada povukla u međuvremenu. Pored toga ono što mi je potpuno nejasno, jeste zašto se tekstovi ovih izmjena i dopuna donosi na jedan tajnoviti način? Naime, sveučilišta, fakulteti i veleučilišta visoke škole nisu ga imali prilike niti vidjeti prije nego što smo ga mi dobili na saborske klupe, a kamoli o njemu razgovarati i eventualno dati neku primjedbu. Ma vjerujte na tim institucijama ipak ima pametnih ljudi koji bi mogli možda još nešto malo pomoći. No, to je stil rada. A u stilu valjda na ovom mjestu ne bi trebalo razgovarati. O važnosti uključivanja Hrvatske znanosti i visokog obrazovanja u europski sustav nepotrebno je čini mi se dalje o tome razgovarati, o tome je bila u prošlom sazivu Sabora tako široka rasprava i obrazloženje da vjerujem da je i stručna i široka javnost shvatila o čemu se tu radi, da se zapravo, da za pravo prilagođavamo našu djecu ono što će ih sutra i za 10-tak godina čekati u Europskoj uniji. Nešto o promjenama koje se predlažu. U glavi 2. izmijenjene su odredbe koje definiraju oba nacionalna vijeća. Promjene kad ih detaljno analiziramo ni po čemu nisu takve da bi tek sad omogućavale konstituiranje i rad tih tijela. Ako su nacionalno vijeće za znanost i nacionalno vijeće za visoko obrazovanje do sad bili onemogućeni zbog nedostatka u zakonskom tekstu, takvu će stanje ostati i dalje. Ako nisu, pitanje zašto do sad nisu formirani? Ja osobno smatram da nije bilo prepreka da se formiraju. U istoj glavi izmjene i dopune zakona nisu ni pokušale dotaknuti odredbe koje se tiču područnih vijeća i matičnih odbora, a to su tijela koja izravno utječu na definiranje znanstvenih područja i polja i koja provode postupke izbora znanstvenika i visoko školskih znanstvenika. Štoviše na jednom drugom mjestu u prijelaznim odredbama u članku 118. predlagač još jednom potvrđuje činjenicu da jednostavno kasni s poslom, i da dalje namjerava nastaviti tim tempom. Pa predlaže da se izbor nastavnika do kraja godine provodi po prethodnom propisu, Zakon o visokim učilištima. To nije prethodni, to je pred prethodni propis valjda. Dakle, zakon koji definitivno ne postoji u pravnom sustavu Republike Hrvatske. Ako ne vjerujete, pogledajte na stranici Narodnih novina, tamo ga nema. U članku 35. predlagač ukida institut tzv. administrativne šutnje po kojem je do sada bilo moguće izabrati nastavnika u znanstveno nastavno zvanje jednostavno tako da nadležno tijelo o tome na vrijeme ne da svoje mišljenje. To je dobro rješenje koje podržavamo i koje u smjeru poboljšavanja kvalitete i očuvanja ugleda visokoškolskih ustanova. Dakle, bit će nemoguće u buduće ako se usvoje ove izmjene i dopune zakona da čovjek dođe u znanstveno nastavno zvanje odnosno nastavno zvanje a da matično tijelo koje je trebalo nešto reći o kvaliteti njegovog rada jednostavno odšutilo čitavu stvar. Po prvi puta u zakonu koji se tiče znanosti i visokog obrazovanja pobliže se određuju visoko školske ustanove koje školuju za potrebe vojske i policije. Nadzor, upravni nadzor takvih učilišta provode Ministarstvo unutrašnjih poslova odnosno Ministarstvo obrane. Trebalo bi jasno naglasiti da ta učilišta ni na koji način ne mogu biti sastavnice sveučilišta jer bi se takvim nadzorom izravno kršila ustavna odredba o autonomiji sveučilišta. U tom smjeru dao sam amandman. Predloženo je ukidanje sveučilišnih vijeća kao tijela koja u poslovnom smislu upravljaju sveučilištem. Smatramo to opravdanim jer se na taj način pojednostavljuje upravljanje sveučilištem pogotovo manjim, no činjenica da su poslovne ingerencije sveučilišnog vijeća po ovom prijedlogu prebačene u senat sveučilišta gdje se i danas obavljaju još uvijek ne znači da se ne dobiva tu funkciju. Naime, prijedlog nigdje ne govori da se u senatu sveučilišta nalaze dekani fakulteta što je danas slučaj pa se može vrlo lako dogoditi da poslovne odluke sveučilišta sasvim se odvoje od provođenja tih odluka. Nije mi sasvim jasno kako predlagač misli da to može funkcionirati, ako kažem nema sveučilišnog vijeća. Predlažemo da dekani fakulteta bez obzira na pravni status tih fakulteta budu članovi senata sveučilišta ukoliko senat sveučilišta kreira i provodi poslovnu politiku sveučilišta, dakle neka vrsta kolektivnog poslovodnog tijela je. S druge strane, prema ovom prijedlogu rektor sveučilišta može dekana smijeniti praktično ukazom. Dakle, dekan se svodi na razinu otprilike poslovođe. Jasna je potreba integriranja sveučilišta. To je konačno jedan od zahtjeva Europe. No, ovakve odredbe, dakle smjenjivanje čelnika fakulteta autonomnom odlukom rektora praktično bez priziva ne pridonose funkcionalnom integriranju sveučilišta. Mogu u krajnjoj konzekvenci dovesti do dezintegracije funkcioniranja sveučilišta. I o tome sam predložio amandman koji je došao na klupe. Čak ni financiranje djelatnosti nije bitno promijenjeno. Prepisan je članak 109. između ostalog odnosn njegov zadnji stavak koji je u ovom kontekstu potpuno besmislen jer u integriranom sveučilištu sastavnice po definiciji nemaju pravnu osobnost, dakle nemaju ni svoje izvorne prihode, barem ne iz onih izvora koje bi omogućila kapitalna ulaganja. Ključno je u zakonu a to očekujemo i od Vlade da predloži u proračunu za iduću godinu da se formira novi način financiranja sveučilišta. Ako sveučilište neće biti financirano a tzv. lam sam sistem, dakle da dobije kompletan novac za svoje funkcioniranje da onda unutrašnjim proračunom napravi raspodjelu nema ništa od integracije sveučilišta. Dok fakulteti sami dobivaju novac dotle su fakulteti samostalni bez obzira što pisalo u aktima. Dakle, dok novac dolazi na račune fakulteta. Velika promjena u zakonu jeste da je netko konačno dosjetio se i uspio prevesti, prepjevati izraz, nadam se da ću ga dobro pročitati, uvijek slomim jezik s njim, "bakalaureus". Od sada će taj izraz da ga ne ponavljam još jedanput i prvi stupanj studija na našim fakultetima, veleučilištem, visokim školama završavati prvostupnici i prvostupnice. Ne znam točno što to znači, tih izraza niti u jednom riječniku u ovom kontekstu nisam uspio naći. Ako smo zbog toga čekali promjene zakona tako dugo kao i zbog toga da sjajni studenti na ispitima ponovo nemaju odličan nego izvrstan onda se netko valjda šali s nama. Ozbiljno je pitanje što je zakonodavac i da li se zakonodavac u postojećem tekstu odlučio za binarni sustav obrazovanja, dakle razdvajanje sveučilišnih stručnih studija. Očito jeste. U Europi su to dva sustava koji obrazuju na visoko školskoj razini do istih zvanja no sa različitim sadržajima studija i različitim znanjima, u prvom slučaju teoretskim a u drugom aplikativnima da tako kratko kažem. Upravo takvim jasnim razdvajanjem tipa studija ali i omogućavanjem studentima da dođu do kvalifikacija iste vrijednosti i na jednom i na drugom studiju uspjela je Europa doći do značajno većeg postotka visoko obrazovanih građana u ukupnoj populaciji nego što je to kod nas slučaj. Sveučilišni studiji su dugački, zahtjevni, traže određene sposobnosti koje nisu neminovne za obrazovane stručnjake koji su praktično usmjereni. Upravo za njih postoje veleučilišta ... [[Govornik se ne razumije.]] kako se već zovu te obrazovne ustanove u raznim zemljama svijeta. Predlagač ovih izmjena i dopuna ne omogućava studentima stručnog studija da dođu do istovrsnih mada sa različitim sadržajem kvalifikacija na razini diplomskih studija, dakle na razini današnje visoke spreme. Smatramo to neopravdanim i predlažemo da se te dvije vrste studija trajanjem i zvanjem približe, izjednače i o tome sam dao amandman. Također, predviđeno je da se kompletna binarnost, dakle razdvajanje sveučilišnih od stručnih studija provede tek 2010. godine, mislimo da je to predugačak rok, da bi te pregovore između sveučilišta i visokih škola odnosno veleučilišta trebalo početi ranije i čitav proces završiti ranije pa i o tome postoji amandman. Naime, sada se dogodila apsurdna situacija, da zbog raznih razloga koje znamo svi iz tiska je ukinuto veleučilište u Splitu, tog veleučilišta više nema, ono je pripojeno Sveučilištu u Splitu i Sveučilište u Splitu sada upisuje 5 tisuća studenata stručnih studija širom Hrvatske na onim mjestima gdje je nekada to upisivalo veleučilište u Splitu. 40-tak posto svih stručnih studija u Hrvatskoj danas se odigravaju na sveučilištu što je neracionalno i preskupo. Jedina prava novost u zakonu su kaznene odredbe. One su u dosadašnjem zakonu nedostajale i njima se sankcioniraju upravo oni slučajevi koji u dosadašnjoj su praksi dovodili do najvećih neprilika u poslovanju. Očito je to pisao znalac sustava, netko tko razumije i zna što se u sustavu događa. Podržat ćemo ove izmjene i dopune zakona. Neke od njih su potrebne, dobre, neke su čini mi se alibi za nerad ali smjer je posebice ako se neki od ovih amandmana uvaže dobar. Podržavamo taj smjer. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Krešimir Ćosić.
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Zakon o znanstvenoj djelatnosti, visokom obrazovanju donesen 31. srpnja 2003. godine, stupio na snagu 15. kolovoza 2003. godine, sadržavao je kao što je ovdje rečeno u uvodu glede ocjene stanja određene manjkavosti, neusklađenosti koje spriječavaju njegovu punu primjenu i zbog toga danas ovdje razgovaramo o Izmjenama i dopunama ovog Zakona. Te promjene se očituju kao što je u dostavljenom Prijedlogu izmjena i dopuna zakona specificirano na rad Nacionalnog vijeća za znanost konkretno kada govorimo o Nacionalnom vijeću za znanost, izmjene su vezane uz članak 6. koji se odnosi na ulogu Nacionalnog vijeća za znanost kao najvišeg stručnog tijela koji se brine za razvitak i kvalitetu cjelokupne djelatnosti sustava za znanost u Republici Hrvatskoj. Promjene se odnose na stavak 2. točku 2. gdje piše da Nacionalno vijeće za znanost daje prethodno mišljenje na Pravilnik o vrednovanju znanstvenih organizacija koje donosi ministar nadležan za poslove znanosti i visoko obrazovanja. Ništa posebno novo. Dalje, izmjene u stavku 2. točka 8. predlaže Nacionalno vijeće za znanost, prograšavanje znanstvenih središta, izvrsnost i provodi njihovo vrednovanje. Jako važna zadaća kao da u Hrvatskoj ima jako puno znanstvenih središta i izvrsnosti i kao da je vrednovanje je nesporna važna zadaća ali čini mi se da vrlo često to vrednovanje postaje samo sebi svrhom. Nadalje, Nacionalno vijeće za znanost daje mišljenje o osnivanju znanstveno tehnologijskih parkova važno svakako ali ja bih rekao još važnije je upitati se što stvarno su do sada su znanstveno tehnološki parkovi u Republici Hrvatskoj uradili. Kako uopće tako ocijeniti tako danas 2004. godine rad jednog tako važnog tijela kao što je Nacionalno vijeće za znanost, ja bih rekao ne impresivnim. I nije čudo a posebno kada se uzme u obzir nedavna nominacija ljudi koji su trebali voditi Nacionalno vijeće za znanost. Zaista je nedopustivo da dobijemo prijedlog ljudi bez potpunih životopisa, bez njihovih referenci i bez svega onoga što bi nama ovdje trebalo omogućiti jednu objektivnu prosudbu da li su ti ljudi zaista ljudi koji mogu usmjeravati hrvatsku znanost i voditi Nacionalno vijeće za znanost. I čini mi se da nisu slučajno ti životopisi izostavljeni jer reakcije jasno pokazuju da je bilo snažnih protivljenja izboru ljudi koji su bili predloženi za oba vijeća. Dalje, Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje izmjene članak 7. gdje stoji: "Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje najviše stručno tijelo koje brine za razvitak i kvalitetu cjelokupnog sustava visokog obrazovanja Republike Hrvatske. To sada zvući ja bih rekao impresivno za onoga tko nije imao prilike vidjeti kako je do sada to vijeće funkcionirao i koji su bili njegovi stvarni rezultatu. Izmjene u stavku 2. točka 4. kaže se: Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje daje ministru prethodno mišljenje na pravilnike o mjerenjima i kriterijima za osnivanje i vrednovanje visokih učilišta i studenskih programa. Važna, svakako nesporno operativna zadaća. Članak 8. koji se odnosi na Nacionalno vijeće za znanost i Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje važan jer kaže da ta dva tijela zajednički predlažu Vladi Republike Hrvatske kriterije i odnos i raspodjele, i odnos i raspodjele proračunskih sredstava za znanstvenu djelatnost i visoko obrazovanje. Pa šta smo do sada imali ako tek sada čekamo na kriterije? Dalje, članak, stavak 1. članak 2. raspravljaju oba nacionalna vijeća o pitanjima vezanim uz policentrični sustav, znanstvene djelatnosti visokog obrazovanja u Republici Hrvatskoj te predlaže podvući mjere za njegov razvoj. Dalje, evo, samo ću još to kratko komentirati članak 11. koji se odnosi na članove i koji kaže: da članovi Nacionalnog vijeća za znanost i Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje njihove predsjednike imenuje Hrvatski sabor na prijedlog Vlade Republike Hrvatske vodeći računa o zastupljenosti predstavnika područja znanosti i umjetnosti te regija i o zastupljenosti znanstvenika iz gospodarstva. I u svim prijedlozima za sada pa i u onom izvješću koje smo dobili od nacionalne zaklade za znanost, jednostavno je vidljivo da ta zastupljenost znanosti koja je sastavni dio svakog razvijenoga gospodarstva, ovaj nije reprezentativna, nije dovoljna zbog toga što u gospodarstvu hrvatskom nažalost ima malo znanosti i zbog činjenice što se znanstvenici uglavnom danas koncentrirani i vezani uz sveučilište ne usuđuju prihvatiti pravih i realnih izazova koje nameće današnje konkurentno gospodarstvo. Evo nekoliko općin napomena. Svakako te izmjene i dopune su važne iz onog formalnog organizacijskog aspekta ali svakako nisu dovoljne da bi se u Hrvatskoj znanosti dogodilo nešto novo i ono što je od svega važnije da bi ta znanost pruzela onu funkcijukoju mora imati i koju ima u svakom razvijenom društvu a to je potpora gospodarstvu koje mora biti konkurentno, potpora kvalitetnom proizvodu. Danas se nažalost znanost jedino i isključivo vezuje uz visoko školski sustav i obrazovanje i to je, i to nije dobro. Svakako nema kvalitetne nastave, nema kvalitetnih sveučilišta, nema kvalitenih fakulteta, bez kvalitetnog znanostvenog rada, ali znanost ne može ostati aktivna samo u tom segmentu. Onaj segment koji je daleko izazovniji, daleko teži za prave i hrabre znanstvenike vezan je uz primjenjenu znanost, uz znanost koja omogućuje gospodarstvu posebno jedne tako male tranzicijske države kao što je Hrvatska i uglavnom po mnogim parametrima u tehničkom i tehnološkom pa i u znanstvenom smislu nedovoljno razvijene. Znači opasno je da znanstvene institucije svoju djelatnost jedino opravdavaju isključivo sudjelovanjem u visokoškolskoj djelatnosti. Ja bih rekao konkurentan proizvod u visoko tehnološkom sektoru znači visoku kvalitetu znanstveno istraživačkog rada, obrazovanja, čitav taj lanac obrazovanja na kraju tog hijerarhijskog sustava vrijednosti mora imati konkretan porizvod. I nažalost taj dio struktuiranja znanosti i njenog ne jedinog ali ja bih rekao izuzetno važnog smisla, važne uloge i zadaće u Republici Hrvatskoj nije dovoljno izražen. Nema tih viosoko tehnoloških porizvoda koji su rezultat hrvatskih tvrtki a to je nemoguće se postići u hrvatskim tvrtkama ako one nemaju kvalitetno znanstvenu istraživačku infrastrukturu i sve o svemu nažalost jedini artikal koji se može pohvaliti tako karakteristikama visoko konkurentnog tehnološkog proizvoda suma med gotovo je na izlazu svojeg praktičnog gospodarskog utjecaja. Što nama nedostaje? Nedostaju nam snažni industrijski instituti. Nekad pred desetak ili petnaest godina Končar je imao snažan institut i taj snažan institut omogućavao je Končaru da bude konkurentan u mnogim velikim projektima, na velikim međunarodnim tenderima i natječajima u mnogim državama. Tako je bilo i sa RIZ-om, nekada je tako i bilo i sa Brodarskim institutom i danas tih instituta gotovo i nema. Sa stotinjak, negdje sa desetak, a negdje samo sa nekoliko ljudi. Kako izgledaju danas izdvajanja u znanost u Republici Hrvatskoj znamo. Svi se slažu i svi se žale da nisu dovoljna i ja bih se mogao s time složiti, ali ja bih rekao i za ono što se ulaže u znanost ima smisla i opravdanja upitati se da li je rezultat koji se vraća ne samo u smislu objavljenih znanstvenih radova, njihovog impact faktora i tako dalje. Da li taj benefit postoji i na razini društva u cjelini i da li ta znanost posebno kroz Nacionalno vijeće za visoku znanost prepoznaje prioritete i prioritetne programe i projekte koji stoje, o kojima ovih dana razgovaramo pa gospodo i mnoge teme o kojima smo ovih dana razgovarali i kao što je program vezan uz liječenje bolesnika od PTSP-a, vezano uz sigurnost prometa. Kad pogledate broj referenci i objavljenih radova, patenata i svega ostalog onda ćete vidjeti da na tom području znanost ima što uraditi no nažalost kad pogledate hrvatske reference konstatirati ćete da se znanost i tih aktualnih problema ne prihvaća u potrebnoj i dovoljnoj mjeri. Evo jedne ilustracije. Faiser je prošle godine izdvojio za istraživanje i razvoj ni manje ni više 7 milijardi dolara, 7 milijardi dolara. Koliko su ti iznosi impresivni, možete i sami prosuditi s obzirom na visinu hrvatskog GDP-a i tako dalje. Je, znanosti trebaju dodatna sredstva, ali znanost treba pokazati vitalnost. Treba pokazati pokretljivost, treba pokazati odgovornost. Modernizacija hrvatske znanosti je nešto što neće riješiti zakoni, što neće riješiti programi nego taj problem koji postoji pred hrvatskom znanošću treba pravilno formulirati i o njemu treba razgovarati. Struktura Sveučilišta svakako sve su to važne stvari, organizacijske intergracije. Evo pa mogu reći da tim procesima nažalost se suprotstavljaju snažne, suprotstavljaju se snažni otpori na pojedinim fakultetima. Vjerojatno sam jedan od ljudi svakako ovdje u ovoj dvorani koji je vodio jedan prvi interdisciplinarni poslijediplomski studij Sveučilišta u Zagreba na kojem su kooperirali Fakultet elektrotehnike i računarstva, strojarstva, matematike i fizike. Pokazalo se koliko je to teško iz mnogih razloga. Zbog otpora matičnih fakulteta, zbog nesposobnosti administracije na sveučilištu da usmjerava i vodi takav postdiplomski studij, a posebno teško ako želite imati ciljani, funkcionalni poslijediplomski studij koji treba pratiti i podupirati određene, konkretne projekte i programe. Mogu reći da mi je bilo posebno zadovoljstvo kad sam imao primjere da je gotovo desetak ili petnaestak mladih, najboljih znanstvenih novaka Sveučilišta u Zagrebu radilo na jednom projektu svoje magistarske radove i kroz 4, 5 godina vođenja tog postdiplomskog studija napravljeni su vrijedni projekti, objavljeno je preko stotinu radova u međunarodnim časopisima i na kraju je taj poslijediplomski studij ukinut. Ja o tome sad neću govoriti zbog čega i zašto. Naši nastavni planovi i programi, posebno na tehničkim fakultetima brzo zaostaju, nedovoljno se mijenjaju i mogu vam reći da u usporedbi sa sličnim fakultetima broj nastavnih planova i programa koje mi imamo je nedopustivo velik jer taj faktor zaboravljanja koji je vezan uz nastavnike je nedopustivo, nedopustiv. Tako da se predaju predmeti koji su nekad primjereni 60-tim i 70-tim godinama, a ne predaje se ono što je ispred nas. Evo s obzirom da svjetlo gori reći ću kratko. Svakako Klub HDZ će dati potporu ovim izmjenama i dopunama zakona uz napomenu da razgovor o istraživanju i razvoju u funkciji razvoja i povećanja konkurentnosti hrvatskog gospodarstva zaslužuje posebnu pažnju jer ubrzanog gospodarskog rasta, većih stopa gospodarskog razvitka, 5, 6% što je itekako važno neće biti moguće ostvariti bez restruktuiranja i aktivnije uloge hrvatske znanosti, istraživanja i razvoja. Hvala lijepo.
Zahvaljujem gospodinu zastupniku Krešimiru Čosiću, a sada u ime KLuba SDP-a gospodin zastupnik dr. Ivo Josipović.
Gospodine potpredsjedniče, gospodo državni tajnici, kolegice i kolege! Klub SDP-a će podržati ovaj Zakon i to iz nekoliko važnih razloga. Kao prvo riječ je o zakonu, općenito o materiji koja je silom prilika konfliktna iz više razloga. Prvo zato jer je pred našu znanost i visoko obrazovanje su stavljeni neki disparatni ciljevi jer se s jedne strane želi povećati broj visokoobrazovanih ljudi, ne želi se ulagati više novaca u sustav, a želi se povećati efekt sustava. Prema tome vrlo je teško očekivati da će naš sustav povećati broj studenata, povećati kvalitetu, a da se neće više u sustav ulagati. S druge strane bolonjski proces koji je krenuo naravno donosi neke novosti kojih se neki pribojavaju. S pravom ili ne pravom. Ja mislim s nepravom. Ali u situaciji kada su se na bolonjske odredbe nakalemile, moram to reći i neki mitovi koji ne idu uz Bolonjsku deklaraciju i kada su se uz Bolonjsku deklaraciju željeli provući i neki drugi ciljevi naravno da je tu bilo određenih otpora i nerazumijevanja. Osim dakle što je riješio važnu materiju rekao bih i da je predlagatelj zakona pokazao jednu vrlinu koju ja osobno jako cijenim, a to je da suprotno onome što smo čuli, vjerojatno je riječ o možda jednoj krivoj informaciji, u pripremi ovog Zakona je bio konzultiran vrlo široki krug ljudi i to neovisno o stranačkoj pripadnosti sa vrlo različitih strana, iz različitih fakulteta i struka i bilo je organizirano i više sastanaka na kojemu su se vodila jedna vrlo vatrena diskusija pa su iznošena i oprečna stanovišta, a mislim da je rezultat jedan razumni kompromis. Treća vrlina ovog projekta jest ta da slijedi onaj koncept koji je donio osnovni tekst zakona koji je na reformatorskom putu, ali koji ne srlja. Upravo zato mislim da je možda u ovom obrazloženju pretjerana jedna kritička ocjena koja je dala osnovnom tekstu zakona jer mislim da je bivše Ministarstvo na čelu s ministrom Flegom bilo pripremilo vrlo dobar zakon, a da one pogreške čak i rekao bih i nomotehničke i jezične su dijelom nastale iz velikog broja amandmana koje su u samoj zakonskoj proceduri prihvaćene u ovom visokom domu. Dakle od glavnih vrlina koje ovaj projekt donosi istakao bih pojašnjenje uloge nacionalnih vijeća i odnos prema Ministarstvu. U osnovnom tekstu, baš upravo zbog nekih amandmana taj odnos je pomalo bio kaotičan i nije se baš znalo tko pije, tko plaća i mislim da je sadašnji postav relacija jedna razumna podjela uloga u sustavu visokoga obrazovanja i znanosti. Nadalje mislim da je učinjen jedan daljnji korak u afirmaciji neovisnosti autonomije sveučilišta, pri čemu bih apelirao da se ne bojimo dali će sveučilište imati ona ili ova tijela, hoće li se ovako ili onako organizirati. To i jeste dio autonomije sveučilišta naravno u okviru nekih općih gabarita i ciljeva. Pa mene malo brine jeli ima sveučilišni savjet, ima li odbor ovaj ili onaj ostavimo to sveučilištu neka to sukladno zakonu o ustanovama i ovim parametrima koje daje zakon ostavlja. Što se tiče neovisnosti sveučilišta svakako afirmacija financiranja putem …sama je jedna od ključnih stvari. Na žalost sustav očito nije još bio spreman za to, ja se nadam da će uskoro postati. I da će se i kroz taj vid financiranja dakle da će se kroz financiranje ojačati ta integrativna funkcija sveučilišta. Ono što je nadalje pozitivno jeste pojednostavljanje struktura kako u državi tako i na sveučilištu mislim da prenormiranost i preorganiziranost jeste jedna bolja koju vrlo često imamo u našoj državi i dobro je da se stvari pojednostave jer su onda i odnosi transparentniji, kontrola je bolja. A tim u vezi naravno govorim i onim normama koje se odnose na evaluaciju kvalitete i znanosti i visokog obrazovanja pri čemu treba istaći da su neki rokovi koji su sprije bili dani za evaluaciju naprosto nerealni jer sustav ne može provesti toliki broj kontrola u kratkom vremenu. A najgore je kada se zakon devastira od početka svojim neprovođenjem. Dakle bolje i manje normirati manje zahtjevati, ali ono što se zahtjeva drastično i izvršiti. Nego propisivati stvari koje nemaju veze sa životom. I mislim da je taj normativni optimizam koji misli da se sve može propsima načino dosta štete, upravo u pripremi prijašnjih nekih azkona. Pa i u životu same akademske zajednice. Puno je bilo riječi o tome i mislim da je ta stvar relativno dobro riješena to je pitanje dali binarni sustav ili nebinarni sustav. Pri tome su naravno bili i jesu oprečni inteersi, ako se država oprijedjelila za binarni sustav što znači prepoznavanje dvije razlčite vrste visokog obrazovanja onda tu treba biti dosljedan. To znača da razlikovanje mora biti zaista takvo da postoji svrha propisivanja dva različita sustava. I s druge strane da se profiliraju prava i obveze sukladno tim ciljevima koja se žele od ta dva sustava. Sustav visokih škola i veleučiliše je namjenjem brzom stsjecanju praktičnih znanja i brzo uključivanje u radni proces, dok vrlo grubo govoreći sveučilišni studij u prvom redu namjenjem osposobljavanju za visoko stručni, znanstaveni rad, i školovanje az najstručnije, najviše stručne poslove i orijentiranje prema znanosti. Ono što je ometalo dogovor ili suglasnost i ima tu nekih amandmana vidio sam koji idu za tim u pogledu dprofilacije binarnog sustava su prvo nerealna očekivanja odnosno želja djela subjekata iz ovog sustava visokih škola i veleučilišta da imaju prava i status sveučilišta ali ne i obveze koje sveučilište ima s jedne strane. A s druge strane tendencija odnosno nekorespondiranje tih želja sa stvarnošću. Znamo da neke visoke škole i veleučilišta funkcioniraju izvrsno.Ali isto tako moramo reći da su neke visoke škole naprosto fingirane ne postoje. do čistačice do poslovnog prostora, do krede, do spužve sve daje određeni fakultet. Prema tome pred ministarstvom i pred državom stoji jedan posao koji e puno važaniji možda od samoga zakona, a to je dizajniranje sustava mreže visoko školskih instiutcija, jer ne zaboravimo država je da tako kažem vlasnik svih sveučilišta u RH, i neki konflikti koji su se javljali u postupku pripreme i donošenja ovoga zakona, proizlaze iz toga što država nije bila spremna ili nije znala ili nije mogla profilirati mrežu visoko školskih ustanova. Najbolji primjer toga je Split i ona anarhija koja se dešavala vezano za Splitko veleučilište, tu ima b rojnih anegdota koje bi da smo u neko drugo doba dana i na drugom mjesto mogao pričati. STudenata koji su mi dolazili i pričali kakve stvari izgledala. DAkle dizajniranje sustava mislim da mora biti prioritetni cilj pri čemu treba voditi računa i o tome da se sveučilišta osnovaju i temelji javna sveučilišta zakonom. I da državu taj dio posla još i čeka. Na kraju nešto o pitanju svihu pitanja kako neki govore.To je pitanje dali pravna osobnost fakulteta ili ne pravna osobnost fakulteta. To pitanje je dignuto na razinu provedbe bolonjske deklracije što nije točno. Bolonjska deklracija o tome ne govori apsolutno ništa. Istina je da većina u većini zapadnih država fakulteti i akademije nemaju pravnu osobonst. T oje točno. Ali država vrlo respektabilnih kojd kojih je sustav ili su takvi da imaju neku vrstu pravne osobnosti ili su naprosto sveučilišta ono što mi držimo fakultetima recimo naš Medicinski fakultet je u Austriji recimo a čini mi se znat će to prof. Letica bolje od mene, medicinsko sveučlište. U Češkoj koja je kud i kamo brže otišla na zapad od nas postoji pravno sveučilište. Dakle, to trpanje mehaničko trpanje u ladice šteti. Mi moramo pogledati realnu situaciju, i mislim da će se taj konflikt razriješiti onoga trenutka kada seriješi taj problem na sveučilištu u Zagrebu. I tu mislim da osnivač nositelj osnivačkih prava ima što za reći. Pri tome naravno neki puta i robujemo povjesnom nasljeđu koje imamo. I mislim da se tom problemu mora pristuptii bez predrasuda, na način koji će maksimalno biti funkcionalan za onaj cilj koje svako sveučilište pa i u sveučilišteu Zagrebu. To isto tako pretpostavlja spremnost da se na pojedinim sveučilištima razluče oni studiji koji po svom sadržaju zapravo nisu sveučilišni studiji. Ima i takvih studiaj i takvi studiji trebaju prijeći u veleučilište. SVeučilište se mora oči tit od ongoa što nije veleučilišni studij, ali to pretpostavlja određenu političku volju, i spremnost da se zagrize možda i u neke parcijalne interese što do sada na žalnost nitko imao snage učiniti. Na kraju rekaobih da u samom tekstau zakona ima određenih možda nomotehničkih ili sličnih problema. Ima i onih stvaria koje čovjek da sam sebi piš ezakon vjerojatno drukčije napisao. ali znamo da su zakoni ne piše za sebe ni za jednu osobu nego moraju biti jedan razumni kompromis u kojemu će se legitimni interesi razumno balansirati Čini mi se da je ovaj tekst taj cilj uglavnom ostvario. pa ove detalje poput ili prvostupnik, ili pristupnik, jeli …laureus ako to mogu izgovoriti ili ne mogu ne bih dizao na razinu strateških i velikih problema. Još jednom bih ponovio klub SDPa će zakon podržati. A neke manje amandmane i prijedloge ćemo dati pisanoj formi. Zahvaljujem.
Hvala lijepa gospodinu zastupniku Ivi Josipoviću. U ime kluba HSPa gospodin zastupnik Slaven Letica. Odložen pogrešno ispričavam se gospodinu zastupniku. A ispričavam se i gospodinu Letici. Dakle u ime HSS-a, kluba HSS-a gospodin Zdenko Haramija. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovana gospodo iz ministarstva. Zakon koji je pred nama ovaj Dom je izglasao u srpnju 2003. tj. točnije 31. srpnja, a stupio na snagu 15. kolovoza 2003. s time da je u faktičnu primjenu trebao ići 1. siječnja 2005. Osnovna intencija donošenja tog zakona je bila unapređenje i prilagodba visokog školstva u Republici Hrvatskoj onome u Europskoj uniji, a kako bi se cijeli sustav visokog obrazovanja prilagodio europskim standardima i omogućio što uspješniju integraciju hrvatskih diplomanata u europske sustave. Treba napomenuti da u Hrvatskoj u ovom momentu na visokoškolskim ustanova studira oko 120 tisuća studenata, a da je cilj taj broj do 2010. godine povećati na cca 200 tisuća studenata. Hrvatska se po postotku u sveukupnom stanovništvu onih koji su stekli visoko obrazovanje nalazi pri samome dnu u Europi, jer prema zadnjem popisu stanovništva hrvatskih građana sa visokom školskom spremom ima oko 8% dok je prosjek zemalja Europske unije oko 22% što znači da i u onim najrazvijenijim zemljama on kud i kamo veći te da prelazi 30 pa i 35%. U Republici Hrvatskoj od sveukupnog broja upisanih studenata njih svega 30 do 40% završava studij u prosjeku za sedam do osam godina studiranja. Cijeli sustav studiranja je neučinkovit i skup pa ga zbog toga treba mijenjati. Ovaj zakon koji sada mijenjamo bio je prvi korak u ostvarivanju toga cilja. Uz svu dobru volju tadašnjeg predlagatelja zakona, dakle Vlade Republike Hrvatske te Hrvatskog sabora koji je zakon donio, pokazalo se da taj zakon mora ponovo doći u Hrvatski sabor na remont koji upravo sada i činimo. Mi u klubu HSS-a smatramo da se predložene izmjene i dopune Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju na tom tragu poboljšanja i da predstavljaju doista jedan kvalitetan korak naprijed. Za nadati se da će ovako popravljeni zakon kada 1. siječnja 2005. godine krene u primjenu doista doprinijeti svemu onome o čemu sam ranije govorio, tj. preobrazbi cijeloga sustava visokog obrazovanja u Republici Hrvatskoj u sustav koji će biti u stanju nositi se sa visokim obrazovanjem zemalja Europske unije koji će moći proizvesti puno veći postotak diplomanata od sadašnjih i koji će u konačnici skratiti godine studija i pojeftiniti čitav sustav. Zbog svega rečenog klub HSS-a će podržati predložene izmjene i dopune ovoga zakona. Hvala najljepša.
Hvala lijepa gospodinu zastupniku Haramiji. Sada u ime kluba HSP-a gospodin Slaven Letica. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, vrlo je dobro da se kratko raspravlja što svjedoči da je dobro napravljen jedan zakon. Općenito mislim kada kritički govorimo o nekim vladinim zakonskim prijedlozima da je pristojno i pohvaliti relativno ili apsolutno dobro napravljen zakonski prijedlog. Općenito mislim da ministar Dragan Primorac vrlo dobro radi svoj posao i da je prošao iz jedne dječje faze eksperimentiranja reformističkog gdje je razmišljao čak o produženju nastavnih sati, promjenu sustava ocjenjivanja, razbijanja jedne duge nastavne i istraživačke tradicije u Hrvatskoj i da ćemo imati u perspektivi vrlo dobrog ministra što je nama ljudima na sveučilištu i u znanosti vrlo važno. To dakako vrijedi i za državnoga tajnika, kolegu Uzelca. Sada nešto malo o konkretnijim prijedlozima. Mene praktički već jedno 30-tak godina smeta u hrvatskoj terminologiji pretencioznost kada je u pitanju istraživački razvojni rad. U cijelom svijetu slični zakoni se nazivaju zakoni o istraživanju i razvoju "research and development". U Hrvatskoj ljudi vole da na istraživanje i razvoj gledaju iz nekakvih umišljenih metafizičkih nadvisina misleći da je posao znanstvenika neki nadnaravno važan posao i zbog toga se često susrećemo sa jednim paradoksom da javnost, novinari pa na žalost i ljudi u ovom Saboru idu u drugu krajnjost, da podcjenjuju i čak ne dopuštaju da ljudima koji imaju akademske titule profesora i doktora tako bivaju čak i oslovljeni u ovome Visokome domu iako na to po zakonu imaju pravo i u tom smislu bi trebalo kultivirati s jedne strane skromnost i običnost i s druge strane poštovanje ljudi koji su stekli te znanstvene, nastavne, istraživačke i svake druge titule. S tim u vezi nekoliko daljnjih primjedbi o različitom pristupu istraživanju, razvoju u Hrvatskoj i na zapadu. Primjerice na američkom zemaljskom ili državnom institutu za zdravlje, zove se National institute of health na kojem radi otprilike 60% dobitnika Nobelovih nagrada za medicinu, ne postoji institucija znanstvenog kabineta, ne postoji radni stol, ne postoji trosjed ili čak kauč nego postoji institucija bencha, jedne obične stolice. U laboratoriju koji ima dužinu 6 metara, širinu 5 metara radi 15-tak istraživača od kojih su dva ili jedan dobili Nobelovu nagradu. Razlozi za to su prozaične naravi. Naši Hrvati koji su otišli na Institut za zdravlje američki, htjeli su u ranim 90-tim godinama dokazati kako su Hrvati i u tom vredniji od svojih kolega u Sjedinjenim Američkim Državama i primjerice moj kolega Matko Marušić koji je zadužio Hrvatsku medicinsku znanost i hrvatsku medicinsku publicistiku je tih ranih 90-tih godina dolazio na posao u jutro u 8 sati i onda je siroti radio, radio do 8 sati u večer i mislio da je najviše radio, a onda bi Kinezi, Japanci, Vijetnamci tek bili u punoj radnoj kondiciji. Mogli su raditi po 18, 20 sati. Bench i istraživačka stolica podržava konkurentnost u tom laboratoriju, stvara agresivnost i rješava istraživače kompleksa više vrijednosti i lijenosti i u tom smislu bi se potrudio da u budućim zakonskim prijedlozima se malo poradi na terminologiji. Da se zakoni ubuduće zovu zakoni o istraživanju i razvoju, da se na neki način istraživački razvojni rad u perspektivi ne tretira kao rad od nekog osobitog državnog interesa. To bi značilo i smanjivanje pretencioznosti u odnosu na različita tzv. nacionalna vijeća, o tome sam već ranije govorio. Ako se govori o državnim dužnosnicima moglo bi se govoriti o državnim vijećima za znanost, odnosno za visoko obrazovanje ili da se vratimo staroj hrvatskoj praksi govorenja o zemaljskim vijećima. U svakom slučaju ovaj pojam nacionalno djeluje grozno zbunjujuće. Kad su u pitanju prvostupnici i prvostupnice to je dosta loša kovanica od bachelor možda bi se moglo naći nešto bolje da bi ljudi mislili, jer prvostupnik znači nešto sasvim gotovo poslije dječjeg vrtića tako djeluje. Naravno da se čovjek može naviknuti na zrakomlat i da su neke moje kolege koje su prvi puta išle u Beograd u dobroj namjeri kad su pozvali srpske kolege na domjenak, onda su ih ovi napali da su ustaše. Zato da se moramo naučiti o tim pojmovima. Kad su u pitanju sasvim konkretni ljudi tu se ne bih složio sa kolegom Čosićem, inače vrlo respektabilni znanstvenikom i istraživačem, predloženo članstvo Nacionalnog vijeća za znanost na čelu kojeg se trebao naći moj student, profesor doktor Šimun Anđelinović, rođen u Bogomolji je također forenzičar, tako da postoji samo jedna mala opasnost da previše Hvarana bude previše moćno u Hrvatskoj. I drugo, da ljudi koji se kreću u malom krugu, znači ljudi forenzičara, patologa, itd. protežiraju svoje ljude i ne bi, čisto simbolički gledamo bilo dobro da u znanosti u Hrvatskoj upravljaju samo ljudi koji se bave mrtvim ljudima, iako je to izuzetno zanimljiv posao. I konačno, Klub HSP-a će podržati ovaj zakon, pridružujući se ovdje primjedbi koje je dao kolega Josipović glede poštivanja tradicije i ne inzistiranja na stvaranju nekakvih artificijelnih sveučilišta, kao nekakvih fundamentalnih pravnih osoba koje bi onda distribuirale sredstva, novac, odluke, itd. U Hrvatskoj je istraživačkoj, razvojnoj, nastavnoj, znanstvenoj tradiciji praktički fakultet ključna institucija koja u drugim i američkim i zapadnoeuropskim zemljama, pa i srednjeeuropskim zemljama i često funkcionira kao sinonim za sveučilišta. I zadnja primjedba koja se tiče ove Agencije za znanost i visoko obrazovanje, općenito postoji previše kod nas institucija, agencija kod nas je rezervirana ipak za nekakve tržišne, koliko znam, institucije za zaštitu natjecanja, za upravljanje imovinom. Možda bi tu trebalo razmišljati o nekakvom pojmu bliže zavodu ili nečemu sličnom. U svakom slučaju, čini mi se pretenciozno da se toj instituciji daju uz upravne i nekakve stručne ovlasti jer to svakako nije dobro. Sve u svemu mislim da je ovaj Zakonski prijedlog jako dobar i danas sam razgovarao sa kolegom Palarićem, time završavam, i mi moramo kao saborski zastupnici znati da je posao koje rade ti ljudi koji predlažu zakone po svemu sudeći vrlo težak, tegoban, da su ljudi nisko motivirani za rad. Gotovo sam se rasplakao sa kolegom Palarićem koji mi je objašnjavao kako je 95-ih godina postojao entuzijazam, kako su ljudi radili do 12 sati, do 2 sata poslije ponoći. Da je danas teško nagovoriti te ljude da se i zbog toga, ubuduće kad budem dobijao loše zakonske prijedloge, što nije slučaj ovoga, sa više razumijevanja, ali ne i manje kritičnosti ću na to gledati. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo gospodinu zastupniku. U skladu sa svojom tradicionalnom skromnošću ovdje je gospodin Letica napisao samo Slaven Letica. Da je napisao profesor doktor, ja bi to pročitao i tako bi ga oslovljavao. I zato molim da ako se na tome i tako očekuje ... ... [[Upadica se ne razumije.]] Ne mene, nego ja općenito govorim da onda napišu kad ovdje se čita te svoje titule pa možda otkrijemo nekog akademika ili čak nobelovca među nama. ... [[Upadica se ne razumije.]] Pa recite, napišite, ja ću to pročitati kad sam ja tu. U ime Kluba LIBRE, gospodin zastupnik Jozo Radoš.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ovaj Zakon donosimo po žurnom postupku kao što smo donijeli i protekli Zakon pa se u obrazloženju ovoga Zakona nalazi zapravo grozna konstatacija da je postojeći Zakon neprovediv. I govori se o 41 odredbi toga zakona koja je neprovediva. Pa sigurno ako je to točna, a treba vjerovati bar u jednom dijelu predlagatelju onda je to sigurno posljedica i toga što je Zakon donesen po žurnom postupku. Tako ključni zakoni koji definiraju zapravo jednu možda najvažniju djelatnost u Republici Hrvatskoj u perspektivi njenoga priključenja Europi, njenoga razvoja kao što je i znanstvena djelatnost i visoko obrazovna djelatnost, takove zakone ne bi trebalo donositi po žurnom postupku. Pogotovo pri kraju zasjedanja Hrvatskog sabora navečer, kada zapravo nema više niti javnosti koja bi to pratila pa onda bi naravno i pozornost i kvaliteta naših rasprava vjerojatno bila zbog toga veća. Stoga moram iskazati bojazan da ni ovaj zakon, samo zbog proceduralnih razloga neće biti bolji nego prethodni zakoni. Da će biti jednako loš zakon i da će onda vjerojatno jednako tako doći do njegove brze promjene, a naravno česta promjena zakona, bilo kojega zakona pa tako i ovoga nije dobra za stabilnost procesa u području u koje zakon želi regulirati. Moram reći da i ovaj zakon kao i prethodni zakoni je zapravo zakon kompromisa. Nitko tko je racionalan i logičan ne može u politici biti protiv kompromisa. Pitanje je naravno kada kompromis postaje kompromis koji zapravo sprječava postizanje temeljnog cilja, a kada je kompromis u funkciji doista optimalnih usklađivanja različitih interesa. Tako je bojim se situacija i sa ovim zakonom i to je, čini mi se, važniji razlog ili, važniji razlog da ovaj zakon, možemo sumnjati u njegovu kvalitetu. Reforma obrazovanja u Hrvatskoj inače nema sreće. Reforma obrazovanja u Republici Hrvatskoj je jedna od reformi o kojima se stalno govori, ali zbog delikatnosti procesa koji treba započeti, zbog interesa koji su suprotstavljeni, a interesi često puta žele očuvati postojeće stanje, a ne reforme. Često puta te reforme zapravo postaju pusta priča, a stvarnih reforma i stvarnih zahvata u sustavu nema. Mislim da je to slučaj sa hrvatskim reformama obrazovanja, ne samo reformom visokog obrazovanja nego i sa reformom srednjega i osnovnoga obrazovanja. Puno priča o reformi, stalno se govori o reformama, reforma je najčešća riječ koja se čuje iz usta političara i visokih dužnosnika u sustavu obrazovanja, a zapravo se sve čini da reforme nema jer reforma ne odgovara mnogima koji su na visokim pozicijama u samome sustavu. Jer bi te njihove pozicije bile dovedene u pitanje, ako bi reforma krenula, a naravno svaka reforma je vrlo, vrlo rizičan posao. Preuzimanje vrlo ozbiljnih odgovornosti pa onda nema ni političke volje da se u reforme ide. Čini mi se da je to nažalost slučaj i sa reformom obrazovanja jer smo donijeli jedan zakon kojim ćemo dugo godina odgoditi stvarno reformiranje našega visokoškolskog i znanstvenog sustava. A sve to opet za račun nekih parcijalnih interesa koji su zatečeni, koji postoje već desetljećima. Koji nisu od jučer, a koje mi očito kao Parlament, ili kao Vlada, ili kao država nismo u stanju presjeći i krenuti nekim putem. Pa onda stalno govorimo o reformi i tako će se, čini mi se, dogoditi i događati i nakon ovoga zakona. Čini mi se, primjerice, da Ministarstvo znanosti i obrazovanja tek u rebalansu proračuna uvodi stavku pripreme reforme obrazovanja. Pa zar nije bilo izvjesno u vrijeme kada smo usvajali proračun, početkom ove godine da je reforma obrazovanja nešto što je pitanje dana, što je zahtjev dana. Zar je trebalo proći pola godine da ministar odnosno Ministarstvo tu stavku reforme obrazovanja od 3,5 milijuna kuna uključi u proračun. Kao da je pola godine u našem i onako velikom zaostajanju u području znanosti i visokog obrazovanja kao da je to malo. Hrvatska nakon rebalansa proračuna koji ćemo zacijelo usvojiti sutra će imati udio znanosti u ukupnim budžetu države, ukupnim javnim troškovima biti manji nego što je bio jučer, jer je proračun porastao za 2 milijarde kuna, a znanost i obrazovanje ukupno je ostalo na istome prema tome, relativni udio znanosti i obrazovanja u ukupnim javnim troškovima Republike Hrvatske sutra navečer će biti manji nego što je danas, a mi imamo trajnu deklaraciju da povećamo izdvajanja u državnom proračunu a onda znači i ukupnim javnim troškovima iz godine u godinu kako bi dostigli u Europu pa se onda postavilo, naravno matematika je prokleta stvar, da bi to postigli trebali bi svake godine u idućih 5 godina izdvajati, povećati budžet za tu djelatnost za 17% a mi smo ove godine budžet povećali za 5,8% i time jedva zapravo da pratimo inflaciju. I u takovim uvjetima ako nema odlučnosti ili ako se ne želi ili ne može zbog drugih interesa i razloga izdvojiti dovoljno novca za obrazovanje nema govora o tome da se može dostići Europa a kao što znamo Europa kasni, u tom smislu Europa kasni za Japanom i Sjedinjenim Američkim Državama a mi jednako tako debelo i još deblje kasnimo za tom istom Europom i stoga ovakovi zakoni koji na ovakav način opet stidljivo, opet bez snage da se opet uđe u reforme neće nam doista donijeti pomak u tom segmentu a u tom segmentu leži odgovor na mnoga pitanja, naše kompetetivnosti sa Europom i svijetom na području znanosti a naravno iz znanosti izvire i gospodarstvo pa se onda može govoriti o ukupnoj kompetitivnosti našega obrazovnog sustava i našega gospodarstva sa Europom i svijetom a ovakovi zakoni i ovaj Zakon to neće moći postići. To je razlog zašto je Klub LIBRE predložio 27 amandmana na ovaj Zakon, ja ću ovdje govoriti samo o onima za koje smatram da su najvažniji. Vrlo važan je članak 2. odnosno amandman na članak 2. jer se postojećim prijedlogom amandmana, odnosno prijedlogom članka, jednako je to tako bilo u prošlom još uvijek važećem Zakonu dovodi u pitanje zapravo autonomija sveučilišta. Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje može određivati recenzije za nove sveučilišne studije ali programe u ime autonomije sveučilišta treba donositi sam Senat na temelju tih recenzija a naravno nacionalno vijeće kao vanjsko tijelo može jednako tako odlučiti koje će od tih programa financirati ili ne ali ne može nacionalno vijeće određivati koji će biti programi pojedinih sveučilišta. To je vrlo ozbiljno zadiranje u autonomiju sveučilišta i zato smo propisali i predložili naime tu promjenu u članku 2. postojećega prijedloga zakona. Jednako tako smatramo vrlo važnim amandman na članak 17. Naime, postojećim Prijedlogom zakona ide se korak nazad, ukida se sveučilišno vijeće tako da zapravo glavna institucija za upravljanje sveučilištem postaje senat, a senat je kao što znate sastavlje od dekana pojedinih sveučilišta koji zapravo u tom Senatu, to je pokazalo iskustvo više vode brigu o svojim parcijalnim interesima, interesima svojih fakulteta nego što vode brigu o interesima cjeline i perspektivama razvoja sveučilišta. To se pokazalo i to su ti logični interesi, treba ih vidjeti ali ih onda zato treba i promijeniti koji imaju dekani koji sjede u Senatu sveučilišta i koji zapravo zbog interesa svojih fakulteta koji bi morali ipak mijenjati neke relacije ići na integracije na puno dinamičnije odnose itd, oni zapravo ne žele pravu reformu sveučilišta, a ako ukinemo sveučilišno vijeće što se predlaže ovim zakonom, ta se tendencija još više pojačava. Sveučilišno vijeće ipak ima drugi način biranja i može na neki način mimo tih interesa dekana vidjeti kojim putem i kojim perspektivama ići a ovim se Prijedlogom zakona ukida sveučilišno vijeće, stoga mi predlažemo u ime Kluba LIBRE ukidanje toga članka 17. i ostajanje postojeće strukture a to znači rektor, senat, sveučilišno vijeće i sveučilišni savjet. To je vrlo važan amandman i u slučaju da taj amandman ne bude prihvaćen mi ćemo u tom smislu, u smislu stvarne integracije sveučilišta i stvaranja jednoga modela koji je sličan Europskom modelu mi ćemo dakle učiniti korak nazad. Naime, u prilogu ovom stajalištu ide i konstatacija iz pripremnog dokumenta za ministarsku konferenciju održanu u svibnju 2001. godine u Pragu kada je Hrvatska primljena u potpisnice Bolonjske deklaracije. Taj pripremni dokument donesen je dva mjeseca ranije u Salamanki nosi naslov Trans and learning structures secound, u njemu se eksplicitno konstatira da je osnovni problem visokog školstva sustava u Hrvatskoj što su sveučilišta fragmentirana u vrlo samostalne fakultete. I tvrdi se da ta fragmentiranosti da će ne samo otežati nego će onemogućiti uvođenje studijskih programa u skladu sa Bolonjskom deklaracijom. A mi zadržavamo Senat u koje su dakle samo predstavnici, ne predstavnici nego čelni ljudi fakulteta, prema tome ta se fragmentiranost nastavlja i vjerojatno ćemo stvaranje doista integriranih sveučilišta ovim člankom ne ubrzati nego usporiti. U ime Kluba LIBRE ovdje naravno ima i drugih amandmana. Jedan vrlo važan amandman je i to da članovi nacionalnih vijeća ne smiju biti čelni ljudi sveučilišta odnosno fakultata. Ta nacionalna vijeća i jedno i drugo određuju vrednuju zapravo, rad fakulteta i sveučilišta. Ako oni sjede u tom istom nacionalnom vijeću oni su u eklatantnom sukobu interesa. Stoga, mi tražimo u našem amandmanu da čelni ljudi sveučilišta odnosno fakulteta ne smiju biti članovi nacionalnih vijeća a ona se mogu komponirati na jedan drugi način tako da se taj sukob interesa izbjegne. Evo to su dame i gospodo naše najvažnije primjedbe, odnosno amandmani, ja ću o njima govoriti prilikom usvajanja amandmana, ukratko smatram da ni ovim Zakonom nismo pokazali spremnost za reformu našega visoko školskoga sustava i jednako tako da ćemo ne samo to da nismo pokazali spremnost, nego da ćemo ovim zakonom zbog ovih razloga o kojima sam govorio učiniti korak nazad u usklađivanju našega visoko školskog sustava sa takvim sustavima Europske unije, odnosno sa Bolonjskom deklaracijom. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku. Gospodin. Ispravak krivog navoda, vidio sam žuto.
Dakle, evo ja bih ustvrdio da nije točno da su naši dekani monstrumi koji koče reformu. Isto tako bih ustvrdio da su ocijene koje su sadržane u nekim dokumentima naravno rezultat izvješća lokalnih eksperata onih koji su imali na stanje stvari drukčiji pogled, nego što ga to u ovom trenutku ima većina akademske zajednice u Republici Hrvatskoj. Mislim da, dobro ne bi dalje da idem u diskusiju. Oprostite.
Hvala lijepa. Povreda Poslovnika, gospodin Jozo Radoš.
Gospodine potpredsjedniče, ja naravno nisam rekao da su naši dekani monstrumi. Prema tome, to nije bio ispravak netočnog navoda i u tom smislu je gospodin zastupnik Josipović povrijedio Poslovnik.
Hvala lijepa. Nismo čuli ni članak.
Ispričavam se, možda sam pretjerao.
Obavještavam zastupnike da je sukladno članku 207. isteklo vrijeme za prijavu od 10 minuta. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je gospođa zastupnica Ivanka Roksandić.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Danas smo već čuli dosta toga o ovom predloženim izmjenama i dopunama Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju, ali moramo ponoviti da zaista su ove izmjene korak ka provedivosti postojećeg zakona kojeg je, koji je donesen još 31. srpnja 2003., a očigledno je da je i prošla Vlada uočila da je ovaj Zakon u nekim odredbama neprovediv, pa je to stanje popravljeno uredbom koja je ovdje već spominjana. Osim toga iz obrazloženja predlagatelja važno je napomenuti da je zašto je potreba donošenja zakona po hitnom postupku. Prije svega, zbog roka koji je propisan u spomenutoj uredbi da će financiranje viskog obrazovanja prema ovom zakonu započeti 1. srpnja 2004. godine, te da je obaveza Republike Hrvatske koja je preuzeta između narodnih propisa glede utemeljenja državnih ureda za priznanje međunarodnih kvalifikacija, a u skladu sa kriterijima Europske unije, što je vrlo značajan razlog. Važne su promjene zakona u članku 6., 7. i 8. po kojem se mijenja nadležnost nacionalnog vijeća za znanost i nacionalnog vijeća za visoku naobrazbu, po kojem se smanjuju ovlasti postupanja radi lakše provedbe zakona. Važno je i napomenuti, a ne bi se složila ovdje s gospodinom Radošom prethodnikom, da se po predloženim izmjenama članovi nacionalnih vijeća ne mogu biti državni dužnosnici, ali mogu to sada biti ravnatelji znanstvenih instituta, rektori, prorektori, dekani, čime se proširuje zaista krug osoba koje mogu biti članovi vijeća. U članku 5. izmjena i dopuna zakona bolje se definirajui poslovi agencije za znanost i visoko obrazovanje. Značajne su i promjene u zakonu, odnose se na način pokretanja postupka za izbor u znanstveno zvanje, njegovu provedbu, sastav stručnog povjerenstva i ostalo. Novim prijedlogom dopušteno je svakome da provede postupak izbora unutar natječajnog postupka, bez obzira je li to neki od pristupnika ima takav izbor ili ne, do sad je bilo određeno da se postupak izbora u zvanju u okviru izbora na radno mjesto vrši samo ukoliko ni jedan pristupnik nema obavljen potreban izbor. Ovim prijedlogom ispravljena je i nepravda vjerujem prema znanstvenim savjetnicima koji je po prijedlogu izmjena i dopuna zakona omogućeno produljivanje ugovora o radu iza 65 godine života do sada je to bilo moguće samo redovnim profesorima. Ono što naročito pozdravljam i to je promjena članka 51. važećeg zakona, u kojem je dodana odredba da se visokoj školi ili veleučilištu izdaju dopusnice, ako imaju zaključene ugovore o radu s punim ili nepunim radnim vremenom, s najmanje polovicom potrebnog broja nastavnika. Potsjećam samo kakva je situacija rekla bih u Hrvatskoj sa osnivanjem visokih škola i veleučilišta, da one u posljednje vrijeme zaista niču ko gljive poslije kiše. Ovaj članak 51. dopunjen je i još jednom novom obvezom za visoka učilišta, da u okviru svoje nastavne aktivnosti obavezno moraju promicati tijelo vježbu i studentski šport, što je na fakultetima bilo do sada, na visokim učilištima najčešće nije. Uočljivo je da je ovim prijedlogom zakona članak 51. regulirano obrazovanje za potrebe vojnog i policijskog obrazovanja, koje do sada zakonom nije bilo regulirano. Ovaj zakon predviđa i izmjene članka 56. po kojem se ukida sveučilišno vijeće, ali je ostavljena mogućnost da se statutom sveučilišta može osnovati neko drugo poslovodno tijelo, dakle moguće je i to. Isto tako, mislim da je prijedlogom ovoga zakona pojednostavljen i postupak financiranja i da će napokon zaista profunkcionirati svi podzakonski propisi uz trojice upisnik i da će zaista ovaj važeći zakon koji je sada dobiti svoju punu ovim izmjenama i dopunama svoju punu primjenu. Mislim da je ovaj prijedlog zakona ispravio niz već dobro uočenih propusta i da će utvrđivanjem rokova koji su onim završnim i prijelaznim odredbama za donošenje provedbenih propisa napokon se osigurati i primjena ovog zakona. Hvala vam.
Hvala lijepa. Ima ispravak netočnog navoda. Prva je gospođa zastupnica Marija Lugarić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, slažem se s većinom onoga što je kolegica rekla. Ali jedan navod je netočan, i mislim da ga valja razjasniti. Ovim zakonom koji je u cijelom dijelu visoko školstva mi ne ispunjavamo nikakove obaveze prema Europskoj uniji, naprosto zato što takvih obaveza niti nema. Bolonjska deklaracija koju smo mi svojom voljom pristupili, akt je izraza slobodne volje, da mi svi skupa u Europi učinimo jedno te isto. No, međutim, nas nitko ni na šta obvezuje. Činjenica je da je većina ili gotovo sve europske zemlje i one koje su pristupnice Europskoj uniji potpisale tu deklaraciju i da je to opći trend u Europi da se svi služimo tim procesom da se moderniziramo i harmoniziramo. Drugo je u tom smislu vrlo važno reći da je onda i loše koristiti taj argument ponekad za neka ne činjenja i provođenja nekih stvari koje nisu u cilju modernizacije podizanje efikasnosti sustava. Hvala.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda gospodin Nikola Vuljanović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Slažem se naravno sa izlaganjem kolegice, konstruktivno je bilo. Međutim, dva su navoda netočna koja mislim da bi trebalo spomenuti da ne ostane nezabilježeno. Jedno je da pri osnivanju visokih škola i veleučilišta i davanja dopusnica i do sad nisu vrijedila neka ograničenja, vrijedila su, nisu se mogla osnovati niti veleučilišta, niti visoke škole bez nekakvih ograničenja u broju zaposlenih i ispunjavanju drugih uvjeta. Čini mi se da je ovaj uvjet ako ga izračunam zapravo blaži od prethodnoga. I drugo, naravno da svi podržavamo da su se sporti i tjelo vježba našli u zakonskom tekstu kao obaveza visokih učilišta ali sva visoka učilišta barem sva koja ja znam u Hrvatskoj sa redovnim studentima su i do sada imali organizirani sport i tjelovježbu. Hvala.
Hvala lijepa. Riječ ima gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, da se ne bi ponavljali manje primjedbe i prijedloge koje sam imao već su spomenuti od strane mojih kolega u prethodnim raspravama pa ja odustajem od rasprave. Ja osobno ću zakon svakako podržati.
Hvala lijepa gospodinu zastupniku. Gospodin zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite!
/Govornik nije uključen, ne čuje se./
Hvala lijepa. I konačno, gospodin zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite!
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Ja bi skrenuo pozornost kad je u pitanju ovaj zakon na jednu stvar koja zapravo je u uskoj vezi, apsolutno u uskoj vezi sa znanošću a i svakako visokim obrazovanjem a to je ja bih kazao mjerilo vrsnoće u znanosti a odnosi se na publiciranje u indeksiranim međunarodnim publikacijama kad su u pitanju naši znanstvenici. Čisto bih se osvrnuo na to da zapravo vidimo gdje jesmo. Ja sam pokušao naći zapravo trag, trag odnosno neki dokument koji govori o tome i nažalost nisam bio uspješan, našao sam najmlađi dokument do kojeg sam došao je iz 1997. godine a također objavljen ... [[Govornik se ne razumije.]] od gospodina Branimira Klarića sa Instituta Ruđera Boškovića i on je vrlo zanimljiv a ovi parcijalni djelovi zapravo informacije u svezi s ovim koje sam našao govore da zapravo su, da se taj trend nastavlja i dan danas. On je zapravo napravio analizu 8 tisuća, pardon u 15 godina od 80. do 95. godine 8 tisuća 994 hrvatska znanstvenika i pokazao je da zapravo prema publikacijama koje su oni obavili u međunarodnim časopisima i prema brojevima citata itd. tih publikacija njih 792 su na svjetskoj razini ili su iznad nje dok zanimljivo je da je polovina njih koji su u ovoj grupi zapravo kemičari i fizičari svega 10% a iako oni zapravo predstavljaju svega 10% od ukupnog broja znanstvenika o kojima govorimo. Od 792 ova znanstvenika koja sam izdvojio 34% ih je s Ruđera Boškovića a 10% ih je s matematike, dakle iz polja matematike i medicinske znanosti. Svi su dakle oni iz ovih ustanova i sve te ustanove iz kojih oni dolaze zapravo su na razini prosjeka svjetske znanosti ili su čak bolji od njih. Važno je spomenuti da gotovo polovina hrvatskih znanstvenika nikada nije publicirala ni u jednom od tih svjetskih časopisa. Dakle, gotovo polovina od 8 tisuća 994. Zbog čega to govorim? Potaknut sam bio člankom koga sam pročitao nedavno, zapravo koga sam pročitao u Jutarnjem listu gdje je netko koliko se sjećam nažalost nemam taj sada članak ovdje opisao naše stanje stvari kad je u pitanju osobito povijest, pravo i ekonomija pod naslovom mislim "Slom hrvatske povijesne i pravne znanosti" a odgovor mu je došao upravo sa Pravnog fakulteta i baš me zanima šta vi kažete profesore Josipović na to kako zapravo nije niti potrebno da naši znanstvenici ako sam dobro to razumio publiciraju u međunarodnim časopisima kad su u pitanju neki od fakulteta. To je za mene ukoliko je to doista tako jedna vrlo, vrlo znakovita poruka. Dakle, mi ćemo se takmičiti ali nećemo izlaziti na međunarodnu scenu i nećemo dopustiti da budemo ocjenjivani. Ako se tako radi to svakako nije dobro. Kada je u pitanju dakle i u ovom zakonu vidim pokušaj da se tome stane u kraj i da se uvede reda u visoko obrazovanje a osobito kad je u pitanju znanost. Posebice kad sam čitao ovaj zakon ja bih zapravo skrenuo pozornost na to da ne bi bilo loše možda da se na pojedinim fakultetima organizira odnosno obveže da ispiti budu unaprijed zajamčeni, da postoji tzv. kalendar ispita kad su u pitanju studenti, možda razmisliti o ideji da dekan ne može vršiti neku drugu ulogu doli biti dekan. Kad su u pitanju visoka učilišta ovdje se slažem sa svima onima koji su govorili da su nicala kao gljive iza kiše i da zapravo nose opasnost da zbog toga što ljudi koji idu na njih plaćaju svoje školovanje a onda mnoštvo naših ljudi sa sveučilišta tamo odlazi, odlazi između ostaloga zbog novca a nastava takva vrlo često je razine one koja nije najprimjerenija i onda zapravo time se supstanca sveučilišta jako troši i time se na određeni način devalvira i znanost i visoko obrazovanje. Kad je u pitanju ovaj zakon vidim da se on temelji i na Bolonjskoj deklaraciji. Ovo što je govorila kolegica Lugarić ja se potpuno slažem, dakle mi prihvaćamo tu Bolonjsku deklaraciju ne radi neke obveze nego radi toga da postignemo dovoljnu i zadovoljavajuću razinu znanosti i svih onih procesa na ovom polju koji su u Europi i bilo bi dobro možda pomisliti i o možda preusmjeravanju financiranja sveučilišta na način da sveučilišta postanu više pravni subjekti koji će zapravo fakultetima unutar sveučilišta dodjeljivati novac fakultetima koji će organizirati programe a gdje će se pojedine struke kao što to je u svijetu slučaj organizirati i na određeni način davati tim programima tj. tim fakultetima usluge što će zapravo omogućiti još višu autonomiju sveučilišta a na određeni način omogućiti i ovoj agenciji koja se uvodi ovdje za znanost i visoko obrazovanje kojoj bi ja dodao još jedan pridjev. Ne znam, možda da se zove Agencija za akreditaciju ili kvalitetu ako bi to bilo moguće jer sama riječ Agencija za znanost i visoko obrazovanje sama po sebi ne govori ništa ali kad se pročita koje sve ona uloge ima i što se od nje očekuje onda je to zapravo vrlo važna ustanova i postavio bih pitanje možda i nije najsretnije rješenje da ona zapravo odgovara ne znam ovdje nisam siguran da ću to točno citirati ali mislim ministarstvu ili ovim nacionalnim vijećima za znanost i nacionalno vijeće za visoko obrazovanje. Možda bi bilo bolje da je ona zapravo neovisna i da ona bude jamstvo kvalitete i programa i svega onoga drugoga procesa kad je u pitanju znanost i visoko obrazovanje što uključuje svakako i izbor ljudi u pojedina zvanja itd. a onda ne bi bilo ni govora o ovome da nema potrebe da se ljudi nadmeću odnosno da izlaze i na međunarodnu scenu kad je u pitanju znanost i takmiče se. Držim dakle da ovaj zakon je apsolutno korak naprijed i da će on dovesti do preobrazbe hrvatske znanstvene i visoko obrazovne djelatnosti u smislu približavanja i dostizanja pro europskih standarda. Prema tome, kao takvoga ga podržavam i osobno se radujem. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike. Prvi poštovani zastupnik Ivo Josipović.
[[Govornik je naknadno uključen, ne čuje se.]] je, tekst na koji se referirate evo ja mogu biti kritičan jer je mene tamo pohvalilo da objavljujem u inozemstvu zapravo rezultat nerazumjevanja koje je nametnut iz dijela rekao bih prirodno orijentiranih naših vrijednih znanstvenika, istraživaća. Naime, društvene neke društvene znanosti posebice pravo, posebice povijest su tzv. nacionalno orijentirane i njihov impakt se ne mjeri time je li objavljen ili citiran, iako je to vrijednost da se razumijemo, ja to ne poričem, ali ne samo kod nas nego i u Njemačkoj, nego kakav imaju društveni impakt. Osobno ako baš hoćete prilikom neke rasprave o Hagu prošle godine sam bio vrlo sretan da sam vidio svoju knjigu na mnogim klupama zastupničkim koja nije citirana slučajno, ta knjiga nije bila citirana. Zašto? Jer to naprosto u tom dijelu znanstvene djelatnosti nije običaj. I najvrijedniji radovi iz povijesnih prava su na hrvatskom jeziku a ne na engleskom jer kada pišemo pravne tekstove na engleskom jeziku strance zanima jedan opći pregled. A detalji o tome kako je urđen stečaj, kako je uređen postupak, njih to ne zanima. Tako da su tu nešto drugi kriteriji i toga prilikom profeliranja i vrednovanja ministarstvo oni koji budu radili na tome moraju o tome voditi računa. Inače da ne biste mislili kako je pravni fakultet nekako primitivna i zabačena, ne vi ne mislim da tvrdite, ja bih vam samo spomenuo da je naš faklutet dao 4. čovjeka UN u ... [[Govornik se ne razumije.]] predsjednika EKOSOKA, da imamo predsjednika suda za pravo mora, da imamo nekoliko sudaca Ustavnog suda i da ne govorim koliko je premijera od danas pa nadalje bilo iz redova Pravnog fakulteta u Zagrebu. Zahvaljujem.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Bagarić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, ja stvarno vama zahvaljujem za ovu informaciju i zapravo na određeni način ... [[Govornik se ne razumije.]] Međutim, ja sam tada pročitao ako se ne varam da je zapravo u toj jednoj analizi Hrvatska od svih ovih 10 zemalja koji sada pristupljaju u Europskoj uniji u usporedbi s njima najlošije stoji kada se usporedi i u pravu i u povijesti i u ekonomiji. Prema tome, dakle ako je to tako onda, onda moramo misliti ne znam ni ja o našoj poziciji i u suprostavljanju mišljenja na međunarodnom Sudu u Hagu ili o rastu ekonomije itd., mislim moramo biti toga svjesni. Samo toliko.
Druga replika poštovani zastupnik Miljenko Dorić.
Nisam vidio da se kolega Josipović javio pa sam samo želio kolegi Bagariću reći da je vaša analiza vrlo točna, vrlo precizna i u potpunosti se s njome slažem. Ono što međutim, jasno niste rekli da onda upravo onaj dio, svjetski prepoznatljivih znanstvenika u našoj zemlji je odgovoran i za znanstveni podmladak i za budućnost znanosti u Hrvatskoj. Zato mi je jako drago da je Vlada povukla prijedlog za ova dva Nacionalna vijeća za znanost, odnosno visoko obrazovanje. I vas bih molio da temeljem tih istih kriterija sudjelujete da se ta vijeća sutra u biti poslože na način da u njima budu upravo ti najkompetentniji ljudi o kojima ste govorili. Hvala lijepo.
I treća replika, poštovani zastupnik Nikola Vuljanić.
Hvala gospodine predsjedniče, osvrnuo bih se samo na ovaj dio koji je poštovani kolega govorio o agenciji predviđenoj u zakonu, ta agencija ima tehničku ulogu i obavlja tehničke poslove za nacionalna vijeća, ona ne može, ne smije i ne treba biti abitar kakvoće, arbitar kvalitete u akademskoj zajednici ti kriteriji se utvrđuju na sasvim drugačiji način.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ivan Bagarić.
... [[Govornik naknadno uključen.]] ne smije to biti i to nije ako tu uredno stoji da u ... [[Govornik se ne razumije.]] vrednovanje sustava za unapređenje i jamstvo kvalitete na visokim učilištima. Dakle je odgovor. Pa dobro koja je njezina uloga uopće ako nije uloga između ostaloga i nadzora dakle kvalitete. Ja sada pravim usporedbu i možda griješim sa recimo istim takvim sustavom u zdravstvu, dakle postoji akreditacija bolnice. Prema tome ta agencija koja bi provodila akreditaciju bolnice ona je morala biti neovisna i koja je bila u stanju kazati to radite dobro, to ne radite dobro. Doći ću vam za godinu dana pa ćete biti akreditirani ili nećete. Dakle, to je samo u biti provjera vjerodostojnosti određene uloge koju ima određena institucija, ja sam to tako razumio.
Hvala lijepa. Želi li državni tajnik? Da. Državni tajnik u Ministarstvu obrazovanja, znanosti i športa gospodin Slobodan Uzelac.
Gospodine predsjedniče je li ovo zadnje obračanje ili pojašnjenje samo ovoga? Završna riječ?
To je završna riječ!
To je završna riječ. Hvala lijepa. Hvala vam na toj prilici. Dopustite dame i gospodo prije svega da izrazim zahvalnost svima vama koji ste sudjelovali u raspravi možda je naš dojam da smo dobili neuobičajeno mnogo pohvala za ovo što smo uradili, naravno zahvalnost svima vama koji ste to pohvalili ali uistinu iskreno posebno onima koji su se kritički osvrnuli na ovo što smo mi uradili. Jer su i oni upravo pogodili ono čime smo i mi sami manje zadovoljni pa i sasvim nezadovoljni. I odmah da kažem da je to po našem mišljenju dio posla koji je pred nama a kojega bismo odradili kada budemo imali pogodniju priliku nego što je prilika Izmjene i dopune postojećeg zakona. Najavljujem zapravo odmah našu ideju da bismo vrlo skoro pristupili izradi novog zakona slijedeći zahtjeve vremena i prostora u kojima se bavimo ovim pitanje i baštineći sve ovo što je do sada bilo dobro i u ovom zakonu koji je na snazi pa i u ovome što sada činimo u popravljanju toga Zakona. Već je dat u diskusiji dio odgovora na pitanje o tome koliki je krug ljudi sudjelovao u ovom poslu, vrlo široki krug ljudi u relativno kratkom vremenu. Od prije svega eksperata pravnika, eksperata koji su uradili ono što i jest njihov zanat a to je da su uredili Zakon sa stajališta pravne struke. Njima posebna zahvalnost za to jer je vidjeli smo sadašnji zakon dobrano bolovao od te bolesti. Osim toga proveli smo i nekoliko navrata konzultacije sa predstavnicima svih sveučilišta, rektorskim zborom, oba nacionalna vijeća, sindikatima, studentom, predstavnicima istina studenski nismo išli šire u tim tijelima. Otvorili dakle tu neku mogućnost da ljudi sasvim neposredno i sasvim otvoreno nam sugeriraju razne ideje koje smo, većinu koju smo uvažili. ... [[Govornik se ne razumije.]] naravno nismo. Ponavljam još jedanput koncept na kojemu je ovaj Prijedlog zakona nije novi koncept, mi smo do kraja poštovali koncept zakona, bilo je i prijedloga koji su išli u drugom smjeru. Ja podsjećam, ovaj Zakon spaja znanost i visoko obrazovanje, to nije nužno. Znanost se ne mora vezati samo na visoko obrazovanje, ono se može vezati na druge djelatnosti zar ne?! To je takav koncept. Mi u njega ovaj čas nismo dirali. Možda smo, možda budemo, možda budemo o tome otvoreno razgovarali drugi put. Dopustite sada nekoliko osvrt na neka po mom mišljenju bitna pitanja koja su u raspravi posebno spomenuta. Možda će pojašnjenje pomoći da se bolje razumijemo i da mjeru razmimoilaženja smanjimo. Prvo što se tiče, što se tiće policijskog i vojnog studija na sveučilištu. Naravno, ulaskom ovih studija u sveučilište ovi studiji preuzimaju sve obveze i pogodnosti koje ima sveučilište. Ali zbog karaktera djelatnosti složiti ćete se nadam se ostaje potreba da ova dva resora uz Ministarstvo znanosti koje ima nadzor nad zakonitošću također ima mogućnost uz puno poštovanje autonomij eu stručnim i znanstvenim pitanjima također ima obvezu nošenja dijela nadzora nad tom djelatnosti. Mislim da to ne treba posebno pojašnjavati. Uostalom slična iskustva u svijetu nisu nepoznata. Što se tiče primjedbe uvaženog zastupnika Vuljanića o tome da dekani su obvezni u Senatu, nisu obvezni u Senatu, ali nisu obvezno niti izvan njega. Prosto je ostala mogućnost članici sveučilišta da sama ocijeni kog svog predstavnika će imati u Senatu. Nama se čini da to je korak natrag samo na prvi pogled. Naime u situaciji kada izlazimo iz neželjenog stanja, a uistinu jeste neželjeno stanje tolika mjera samostalnosti fakulteta, a tako mala mjera zajedništva sveučilišta da bi kažem u ovoj situaciji bilo neophodno da sve članice sveučilišta i velike i male artikulirajući zajedničku politiku sveučilišta imaju neposrednu priliku u tome sudjelovati. Mi ne mislimo da treba unaprijed ljude koji vrše funkciju dekana, dakle prvu funkciju u fakultetu proglasiti nositeljem neke dezintegrirajuće funkcije na sveučilištu. Ne vidimo zašto bi to bilo tako. Što se tiče sveučilišnih vijeća rečeno je također, mi smo ovdje propisali minimum onoga što mora postojati. Ali uistinu sveučilišta svojim statutom može vratiti vijeća, a pa i druga tijela za koja ocjenjuje da su potrebna toj sveučilišnoj zajednici u datoj situaciji. To je statutom uistinu moguće. Što se tiče jezičnih prijedloga. Mi uistinu tu nismo sretni. Mi smo pošli od toga da hrvatske zakone treba pisati na hrvatskom jeziku. To je opće polazište. Primjer koji se ovdje često spominje je bio predmetom naših brojnih konzultacija sa lingvistima i to što vam predlažemo na neki način je doseg do koga smo mi došli. Ponavljam nismo time sretni. Da ne bi bilo zabune mi smo kao što vidite u prijedlogu ostavili u zagradi izvorni latinski naziv. Mislimo da smo time ostavili široku mogućnost dvojne upotrebe. Što se tiče binarnog sustava sveučilišnog i veleučilišnog studija molim vas za jednu važnu napomenu. Ni u primisli nam nije tvrditi, još manje propisati zakonom da je veleučilišni studij manje vrijedan studij od sveučilišta. To nije drugorazredni studij, ali jeste drukčiji studij. Drukčiji je ali ne manje važan. I mislimo da takav, takva interpretacija ne proizlazi iz naših prijedloga, to sigurno nismo željeli, a vjerujem da to nismo ni napravili. Radi se prosto o tome da oba takva sustava studija su neophodna i poželjna su da oba budu razvijena. A što se tiče roka u kojima ih je obvezatno odvojiti propisani rok u zakonu po nama je realno odmjeren. Svaki kraći rok čini nam se bio bi, bio bi nerealan i u njemu u datim okolnostima teško da bismo, da bismo izveli ono što želimo. Iskreno govoreći bojimo se prošlogodišnje situacije koju smo imali u Splitu. I s punom odgovornošću Ministarstvo pred vas stavlja taj problem uvjereno da i su takvi rokovi realni rokovi u kojima može nositi tu odgovornost. I ne želi je s nikim dijeliti. Jer je ne može dijeliti s nikim. Što se tiče nacionalnih vijeća, jednog i drugog. Ja vas želim samo podsjetiti da inovacije idu za tim da nacionalna vijeća kao najviša stručna tijela moraju izgubiti operativnu ulogu. U postojećem zakonu vi imate rješenja po kojima nacionalna vijeća ministru predlažu pravilnike. To nam se čini potpuno neprihvatljivim. To nisu tijela koja trebaju raditi te pripremne, gotovo operativne poslove za ministra. Trebalo bi biti obrnuto. Ministar i Ministarstvo imaju službe koje će uraditi taj posao, a onda će nacionalna vijeća imati priliku dati na to suglasnost ili je uskratiti. To su dakle te podjele, podjele posla koje čine, čine funkciju jasnijom, podjelu odgovornosti jasnijom i tako dalje. U prijedlogu kriterija za izbor nacionalnih vijeća nama se čini nepotrebnim, da ne kažemo štetnim da u Nacionalnom vijeću za znanost budu obvezna, obavezno predstavnici svih regija iz Hrvatske. Pa nije znanost ravnomjerno raspoređena po, po državi. Mislimo da, dakle mislimo da, da treba respektirati taj kriterij ali ne tako strogo kao što sada ... [[Govornik se ne razumije]] Jednako je i sa znanstvenim područjima. Polazeći od toga da i sada postoji neravnoteža u ovim, u prijedlozima koje, koje smo bili, koje smo bili svjedoci, ali ako još tako ili, ili slično nešto propišemo i zakonom onda upravo idemo tragom pogreške koju smo napravili. Što se tiče autonomije sveučilišta i veleučilišta mi se oko toga u radnim tijelima nismo slagali sa onim kolegicama i kolegama koje su zagovarale jednaku autonomiju veleučilišta i sveučilišta. Mislimo dakle da, da škola ne, ne da ne treba nego i ne može imati autonomiju kakvu ima fakultet. Fakultet je spoj dviju funkcij; učenja i istraživanja i znanosti, a škola nema nužno ovu drugu funkciju. I s tim u vezi podsjećam na ustavnu odredbu koja na taj način, na taj način govori o sveučilištu i ostavljaju joj tu autonomnu funkciju. I sad možda dio odgovora uvaženom gospodinu Radošu oko, oko nacionalnih vijeća i, i zadiranja u autonomiju. U dobrom dijelu ste u pravu ako vam smijem ovako sasvim neposredno kazati. Ali u datom momentu vodimo računa o tome da su, da su, da je agencija je po našem prijedlogu stručno tijelo koje opslužuje nacionalno vijeće. Nacionalno vijeće na prijedlog Vlade bira Sabor. Imenuje Sabor. I ako jest ta autonomija na taj način zakinuta ili ograničena onda je to sasvim uvjetno i ograničenje proizlazi iz Sabora i kao takvog smatramo ga u datom momentu poželjnim. Zašto? Zato što mi nemamo zapravo funkciju jamstva kvalitete. I to nemamo u ovom Zakonu. Agencija je loša zamjena za to što nemamo. I ako smijem najaviti odmah prijedlog s kojim ćemo ići da se možda posebnim zakonom uredi takva služba, takva funkcija kao dio međunarodne, međunarodne mreže tih službi koja će kao potpuno neovisna mreža biti jamstvo kvalitete i kao takva odgovorna sebi i tim kriterijima, a ne nikakvim državnim tijelima u zemlji koji joj pripadaju. Mi ovog časa to nemamo. Ovo što predlažemo jest prijelazno rješenje i mislimo da je bolje to nego ništa jer sada zapravo nemamo ništa. Evo u tom smislu dakle bi išao taj, taj dio. I možda je to gospodine predsjedniče sve. Hvala vam lijepa na pozornosti i hvala vama još jedanput.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu o Konačnom prijedlogu ovoga Zakona. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju. Hitni postupak, prvo i drugo čitanje, prijedlog zakona broj 137. Rasprava o tekstu zakona je završena. Molim državnog tajnika profesora Slobodana Uzelca da se očituje o podnesenim amandmanima. A potpredsjednika doma gospodina Luku Bebića da preuzme predsjedanje.
Amandman 1. Kluba zastupnika LIBRE.
Amandman 1. Vlada ne prihvaća, kratko obrazloženje. Znanstvene organizacije dobivaju i treba da dobivaju ovlaštenja za provođenje postupka izbora a ne samo ovlaštenja za pripremu odluke o izborima, evo to je ukratko obrazloženje.
Hvala lijepa. Gospodin Jozo Radoš izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, u prvom našem dijelu amandmana važno je naznačiti da pored podjele znanosti u područja postaje polja i grane, postoje interdisciplanarna znanstvena polja. U drugom stavku ovoga amandmana jasnije se ističe za što su znanstvene institucije ovlašćuju. Naime, odlukom o izborima u znanstvena zvanja donose matični odbori a znanstvene institucije ne moraju biti ovlaštene da provode postupak izbora, nego da na način koji je detaljno opisan u članku 35. Zakona i članku 8. ovog Zakona pripreme odluku matičnog odbora o izboru. Stoga tražim glasovanje.
Hvala lijepa. Tko je za ovaj Prijedlog koji Vlada ne prihvaća, ovaj amandman? Hvala nije dobio potrebni broj glasova. 2. amandman Kluba zastupnika LIBRE također.
2. amandman Vlada također ne prihvaća jer je riječ o mjerilima i kriterijima koje moraju zadovoljiti svi pa i one organizacije odnosno sustavi s pravom autonomije, a što se tiče ostalog dijela amandmana to već postoji u Zakonu i nepotrebno je to dopunjavati.
Hvala vam lijepa, gospodin zastupnik Jozo Radoš.
Gospodine potpredsjedniče naš amandman pokušava zaštititi autonomiju sveučilišta kada će ako bude prihvaćen ovo što je Vlada predložila biti dovedeno u pitanje. Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje, daje recenzije ali programe treba donositi sam Senat. Prema tome, ako se to ne prihvati onda će nacionalno vijeće određivati i programe tome sveučilištu što će naravno dovesti u pitanje njegovu autonomiju stoga ja tražim glasovanje o amandmanu.
Tko je za ovaj amandman? Hvala lijepa nije dobio potrebnu većinu. Klub zastupnika LIBRE 3. amandman.
Amandman broj 3. Vlada također ne prihvaća. Naime, amandmanom se spriječava mogućnost da i pojedinci i skupine znanstvenika predlažu kandidate za ova tijela što mislimo da nije dobro.
Gospodin zastupnik Jozo Radoš.
Gospodine potpredsjedniče, gospodin državni tajnik nije pravilno interpretirao amandman. Amandmanom se to ne spriječava, nego se spriječava to da čelnici visoko školskih i drugih i znanstvenih institucija, rektori, prorektori, dekani itd. budu članovi Nacionalnog vijeća za znanost ili nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje. Jer ta vijeća ocijenjuju rad njihovih institucija. i time bi ti čelnici došli u veliki sukob interesa. Prema tome, to nije logično. Stoga ne stoji obrazloženje gospodina državnog tajnika i tražim glasovanje o amandmanu.
Tko je za ovaj amandman? Nije dobio potrebnu većinu. … [[govornik se isključio, ne čuje se]]
Vlada ne prihvaća ovaj amandman. Naime, u stavku 3. dijelokrug agencije odnosi se i treba se odnositi na sva učilišta, a ne samo na škole, napose nedostatku institucije za jamstvo kvalitete kao dijela međunarodne mreže institucija o čemu smo jučer na raspravi opširnije obrazlagali.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Jozo Radoš. Izvolite.
Dakle, … [[govornik se isključio, ne čuje se]] a to sam već malo prije kod prvog amandmana obrazlagao da je to narušavanje autonomije sveučilišta. Ali budući da nije prihvaćen 1. amandman, povlačim ovaj.
Ovaj amandman povućen. Hvala lijepa. Amandman 5. zastupnika gospodina doktora Ive Josipovića.
Ovaj amandman se prihvaća. Riječ je stvarno o propusti koji se amandmanom ispravlja.
Hvala lijepa. Klub zastupnika LIBRE na amandman broj 6.
Ovaj se amandman ne prihvaća. Naime, predlagač predlaže detaljne kriterije vrednovanja koje valja uređivati podzakonskim aktima, a ne nužno zakonom.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Jozo Radoš.
Kriterij vrednovanja visokih učilišta su tako važna stvar, da bi trebali biti u zakonu, a naravno podzakonskim aktima oni se dalje mogu razrađivati. Jer na tim kriterijima zapravo počiva kvaliteta ili eventualno nekvaliteta rada visokih učilišta. Stoga je amandman zapravo vrlo važan i tražim glasovanje o amandmanu.
Hvala lijepa. Tko je za ovaj amandman? Nije dobio potrebni broj glasova. Klub zastupnika LIBRE na amandman 7.
Amandman 7. Vlada ne prihvaća. Naime, netočno je konstatacija predlagatelja da iz prijedloga proizlazi kako matični odbor samo potvrđuje odluku matične organizacije. Upravo suprotno, proizlazi iz stavka 5., 7. i 9.
Hvala lijepa. Klub zastupnika LIBRE, gospodin zastupnik Jozo Radoš.
To je vezano uz već odbijene amandmane, pa ja ovo povlačim.
Povučen je ovaj amandman. Hvala lijepa. Klub zastupnika LIBRE na amandman 9.
Amandman, ja mislim 8.
A 8. Klub zastupnika LIBRE, amandman 8. Oprostite.
Dakle, opet se predlažu ovlaštenja samo za pripremu postupka izbora, što je neprihvatljivo, ranije objašnjeno.
Gospodin zastupnik Jozo Radoš. Izvolite.
Iz istih razloga kao i prethodnom slučaju povlačim amandman.
Hvala lijepa. Ovaj amandman povučen. Klub zastupnika LIBRE amandman 9.
Vlada ne prihvaća ovaj amandman. Dopustite rečenicu koju više. Naime, po sadašnjem Zakon od natječaja za radno mjesto provodi se postupak izbora u zvanje samo ukoliko niti jedan od svih pristupnika nema prethodno provedn izbor u znanstveno zvanje potrebno za to radno mjesto. A ako i jedan jedini pristupnik to već ima, ostali odmah otpadaju iz postupka, što naravno ne znači da taj pristupnik ne ispunjava tražene uvjete, odnosno da je lošiji od ostalih.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Jozo Radoš.
Mi smatramo da je postojeći članak 40. bolji od ovoga, jer ovaj članak može uzrokovati zapravo vrlo teške komplikacije u izboru visoko školska zvanja. Jer zapravo postaju zakonite apsurdne situacije da ako se na neki natječaj pored brojnih prijavljenih kandidata koji ispunjavaju uvjete natječaja javi jedan koji ne ispunjava onda se mora čekati da on ispuni te uvjete. Prema tome, ovo je apsurdna komplikacija u jednom slučaju uvjeta natječaja i izbora. Prema tome, mislimo da je to štetno. Tražim glasovanje o amandmanu.
Hvala lijepa. Tko je za ovaj amandman? Nije dobio potrebni broj glasova. Klub zastupnika LIBRE amandman 10.
Vlada ne prihvaća ovaj amandman. Naime, ne može se brisati ovaj članak. Zašto? Zato što on dovodi u neophodnu vezu s navedenim prethodnim tekstom zakona.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Jozo Radoš.
Taj amandman bi se imao smisla brisati da je usvojen prethodni amandman. Budući da nije usvojen, ja ga povlačim.
Hvala lijepo. Ovaj amandman povučen. Amandman 11. Kluba zastupnika LIBRE također.
Vlada ne prihvaća ovaj amandman. Prijedlogom naime preciziramo da se suradnici, riječ je o asistentima i višim asistentima biraju suradnička zvanja, a sukladno ugovoru o radu, odnosno zapošljavanju na radno mjesto. Postojeći zakon nije ovo precizno određivao, što je izazivalo teškoće u sustavu. Radi se dakle o zapošljavanju, osim toga, radi se i o zapošljavanju novaka. Mi tu stvar nismo mijenjali, samo smo pojasnili da je zapošljavanje znanstvenog novaka ograničeno vremenom trajanja znanstvenoga projekta, mislimo da tako treba i ostati. A inače u osnovi dobra ideja koja se ovdje nudi, traži širu konceptualnu raspravu koja izlazi iz okvira izmjena i dopuna ovoga zakona.
Hvala lijepa. Gospodin Jozo Radoš.
Povlačim.
Ovaj amandman povučen. 12. amandman Odbora za zakonodavstvo.
Ovaj se amandman prihvaća.
Hvala lijepa. 13. amandman zastupnika Nikole Vuljanića.
Upravo obrnuto, visoke škole mogu biti članice sveučilišta do naznačenog roka i smatramo da treba ostati kako je predloženo.
Gospodin zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Ideja je bila da visoke škole kojima nadzor vrši Ministarstvo unutrašnjih poslova ili Ministarstvo obrane zbog očuvanja ne samo autonomije, nego i digniteta sveučilišta ne mogu biti članice sveučilišta. Molim glasovanje.
Stavljam ovaj amandman na glasovanje. Tko je za? Nije dobio potrebni broj glasova. Klub zastupnika LIBRE … [[govornik se isključio, ne čuje se]] broj 14.
Ovo je ovaj amandman Vlada također ne prihvaća. To je naime, krupno konceptualno pitanje koje traži široku raspravu i radi se o poslije diplomskom studiju na institutima.
Hvala. Gospodin Jozo Radoš, izvolite.
Dakle, mi smatramo da institutima treba omogućiti naravno uz uvjete kako je to propisano inače u zakonu da organiziraju poslije diplomske doktorske studije, jer takav institut zapravo ponekad imaju bolje uvjete za to nego neki fakulteti i sveučilišta. Prema tome, to je vrlo važno pitanje, tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebni broj glasova. Amandman broj 15. Kluba zastupnika LIBRE također.
Ovaj amandman Vlada ne prihvaća. Naime, ovim člankom upravo racionalizirano sustav vodstva sveučilišta čini nam se da tako to treba i ostati.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Jozo Radoš.
Ovo je vrlo važan amandman po našem mišljenju, pa ću o tome nešto malo više reći. Naime, ovim se amandmanom ukida sveučilišno vijeće. Tako da senat sveučilišta kojega najčešće čine dekani zapravo je sastavljen od institucija koje ponekad nemaju interes da dođe do reforme sveučilišta,odnosno nemaju interesa gledati cjelinu interesa sveučilišta a to bi sveučilišno vijeće ako ostane kao institucija koje je sasvim na drugačiji način ipak omogućilo dakle i neke druge interese koji bi se mogli vidjeti uključujući dakle interese cjeline sveučilišta. Prema tome, tražim glasovanje o tom amandmanu.
Tko je za ovaj amandman? Nije dobio potrebni broj glasova. Amandman broj 16. Kluba zastupnika LIBRE.
Gospodine potpredsjedniče, tražim malo više pažnje kod ovog amandmana. Naime, u manjem dijelu i to u četvrtom dijelu predlagatelj je u pravu. Uočeno je pogrešno pozivanje i taj dio amandmana je prihvatljiv. Radi se očigledno o tehničkoj pogrešci. Zamijenjeni su stavci umjesto da stoji 8. i 7. stoji 1. i 2. ali sadržajni dio amandmana prepoznatljiv u tri prethodna stavka nije prihvatljiv iz razloga koji smo već u nekoliko navrata spomenuli, riječ je o sveučilišnom vijeću i slično. Dakle, ovaj četvrti dio amandmana je prihvatljiv, riječ je uistinu o tehničkom propisu.
Gospodin zastupnik Jozo Radoš.
Budući da je odbijanjem amandmana prethodnoga ukinuto sveučilišno vijeće onda ovaj amandman u tom dijelu nema smisla. U ovom drugom dijelu o kojem govori državni tajnik nemam ništa protiv da se prihvati.
Hvala lijepa. Prihvaćeno u dijelu koje je prihvatila Vlada. Klub zastupnika LIBRE 17.
Ovaj amandman nije prihvaćen i to iz više razloga. riječ je o sastavu senata, o sveučilišnom vijeću a i jednoj čini nam se nepotrebnoj inverziji rečenice kojom se ne dobiva u osnovi ništa značajnoga.
To je ista priča. Dakle, budući da je ukinuto sveučilišno vijeće onda ovaj amandman nema smisla i ja ga povlačim.
Ovaj amandman je povučen. Klub zastupnika LIBRE amandman broj 18.
Pa opet ista argumentacija vezana za sveučilišno vijeće koje ovdje više ne bi postojalo.
Iz istih razloga povlačim amandman.
Ovaj amandman je povučen. Hvala. Klub zastupnika LIBRE amandman 19.
Iz istih razloga i amandman 19.
Gospodin zastupnik Jozo Radoš, izvolite!
Povlačim.
Povučen je amandman 19. Klub zastupnika LIBRE 20.
Ovaj amandman nije prihvatljiv zbog sljedećeg razloga. Radi se naime o tome da specifičnosti pojedinih studija u nas, tradicija pojedinih studija, recimo studija medicine, studija prava i potreba vremena prilagodbe ovih studija teško bi mogla prihvatiti striktnu odredbu da nije moguć studij duži od koncepta tri godine pa onda nastavak dvije ili manje.
Gospodin Jozo Radoš.
Dakle, gospodin državni tajnik govori o tome da je to dio naše tradicije ali mi smo kao država potpisnica Bolonjske deklaracije. Bolonjska deklaracija govori o tome da studiji uglavnom traju tri godine a ne četiri kao što je u Hrvatskoj. Prema tome, ako prihvatimo ovaj amandman mi ćemo biti sasvim u neskladu s Bolonjskom deklaracijom odnosno sa dominantnim rješenjima u svijetu odnosno Europi. Prema tome, tražim glasovanje o tom amandmanu.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio dovoljni broj glasova. Gospođe i gospodo zastupnici, obzirom da je sada 23 i 45 minuta i 55 sekundi a da redovna sjednica Sabora može trajati do 24 sata određujem prekid ove sjednice i pozivam predsjednike klubova da po njihovom prethodno pribavljenom mišljenju u skladu sa člankom 98. Ustava ću zakazati izvanrednu sjednicu sa početkom u 24 sata i 1 minutu sljedećega dana a sa dnevnim redom dovršetak glasovanja i raspravlja o Prijedlogu Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju, o Konačnom prijedlogu Zakona o posebnim pravima predsjednika Republike Hrvatske po prestanku obnašanja dužnosti, o Konačnom prijedlogu Zakona o financiranju izborne promidžbe za izbor predsjednika Republike Hrvatske i Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru predsjednika Republike i izborima i točkom Izbori i imenovanja. Molim predsjednike klubova da se nađu kod mene u kabinetu odmah. STANKA U 23,45 SATI.
Ovaj amandman Vlada ne prihvača. Riječ je o stručnim studijima. Amandmanom se želi kazati da ako je stručni studij na sveučilištu on ne treba ispunjavati nikakve dodatne uvjete. Suglasnost Nacionalnog vijeća i slično. Naš je stav da treba ispunjavati te uvjete i ostajemo kod ove formulacije.
Poštovani zastupnik Jozo Radoš. Izvolite.
Nije točna interpretacija državnoga tajnika. Nije to ingerencija, intencija ovog amandmana nego to da jedno tijelo izvan sveučilišta ne odlučuje o programu ali postoje naravno drugi načini uključujući i zakonom propisane okvire koji se moraju poštivati da bi studij na sveučilištu bio kvalitetan. Ali budući da je to već otklonjeno naš amandman od, prethodnim našim amandmanima onda ja ovaj povlačim.
Hvala lijepa. Amandman 21. povučen. Amandman 22. također Kluba zastupnika Libre.
Vlada ne prihvača amandman. Istini za volju male su razlike između našeg prijedloga i amandmana ali mi ipak ostajemo kod svoga prijedloga.
Poštovani zastupnik Jozo Radoš.
Pa želio bih samo kolegama zastupnicima reći o čemu se zapravo radi. Radi se o tome da se po ovom prijedlogu bi se ocjena, najviša ocjena na sveučilištu bila ... /Govornik je isključen/ ... a istovremeno ocjena u osnovnim i srednjim školama bi bila odličan. Ako je izvrstan bolji izraz iz bilo kojega razloga primjereniji onda bi on trebao biti i u osnovinim i u srednjim školama. Ako pak su to dva potpuno jednaka izraza onda pogotovo nema razloga da se radi ovaj presedan. Učenici u osnovnim i srednjim školama će biti zbunjeni na ovakav način. Prema tome ovo je potpuno jedno krivo rješenje. Bilo bi dobro da se ako je dakle izraz izvrstan bolji od izraza odličan da se to uvede jednim općim aktom i u osnovnim škoalama i u srednjim školama i u naravno visokoobrazovnim institucijama. Stoga tražim glasovanje o ovom amandmanu.
Molim tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 23. je već konzumiran prethodnim glasovanjem. 24. Kluba zastupnika Libre.
Ovdje se vjerojatno mislilo na članak 30. Pretpostavljam da je uvaženi predlagatelj nenamjerno pogriješio. Riječ je o umjetničkim odnosno visokoškolskim studijama na sveučilištu. Vlada ne prihvača ovaj amandman evo zašto. Naime visokoškolski umjetnički studij je podvrsta umjetničkog studija ali se ipak radi o posebnom studiju pa je potrebno zakonom definirati o čemu se tu točno radi. Naime da se ne bi možda pogrešno mislilo da je to sveučilišni, sveučilišni studij jer on to ipak nije.
Poštovani zastupnik Jozo Radoš.
Ovaj se termin u Zakon uvodi tek na kraju Zakona. Nigdje u Zakonu ne postoji pojam visokoškolske, umjetničkih studija nego se svi visokoškolski studiji i umjetnički i neumjetnički dijele ne sveučilišne i stručne. Uvođenje ovakvog termina po prvi puta tek na kraju zakona zapravo nema puno smisla. Ali povlačim amandman.
24. povučen. 25. Kluba zastupnika Libre.
Ovaj amandman Vlada ne prihvača. Radi se o prijedlogu da se objavljivanje natječaja u dnevnom tisku ne smatra obaveznim. Naše mišljenje jest da se treba smatrati obaveznim i ostajemo kod svog prijedloga. I još dopustite još stavak 3. Ranije je, ranije smo o tome govorili. To je pitanje obaveznog prethodnog izbora svih pristupnika u znanstveno zvanje što mislimo da mora ostati regulirano u Zakonu.
Povlačim.
Hvala lijepa. Amandman 25. povučen. Amandman 26. Kluba zastupnika Libre.
Vlada ne prihvača. Naime amandmanom bi se nepotrebno ponovilo ono što je pozivanjem na članak 98. već regulirano.
Kolega Radoš?
Povlačim.
Hvala lijepa. Amandman 26. povučen. Amandman 27. zastupnika Ive Josipovića.
Ovaj se amandman prihvača.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Amandman 28. Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu.
I ovaj se amandman prihvača.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Amandman 29. KLuba zastupnika Libre.
Ovaj se amandman ne prihvača. Opet je riječ o postojanju sveučilišnog vijeća što izlazi iz koncepta prijedloga.
Kolega Radoš?
Budući da je ranije prihvaćenim rješenjima odbijenim našim amandmanima ukinuto Sveučilišno vijeće ovaj amandman nema smisla pa ga povlačim.
Hvala. Amandman 29. povučen. Amandman 30. također Kluba zastupnika Libre.
Ovaj se amandman ne prihvača jer amandman uvodi novi koncept financiranja novaka, ali istine radi ideja je vrijedna temeljite rasprave i vjerojatno novog, konceptualno novog opredjeljenja u vezi s time.
Kolega Radoš?
Povlačim.
Hvala. 30. amandman povučen. 31 zastupnika Ive Josipovića. Ovaj se amandman također prihvaća.
Ovaj se amandmana ne prihvaća iz dva razloga. Prvo brisanje bi izazvalo pravnu prazninu i druago prijedlogom se i suviše normira proces integracije inače autonomnog sustava kao što je sveučilište A dodatno samo danapomenem da statusne promjene rješava Zakon o ustavnovama.
Kolega Radoš.
Ovdje bih želio malo šire reći o čemu se radi. Naime sadašnje odredbe o roku za stvarnu integraciju sveučilišta je tako maglovita da zapravo ništa ne znači. Našim se amandamnom precizno razrađuje postupak integracije sveučilišta s odgovarajućim rokovima. Upravo u ovom smislu bi trebalo izabrati rokove tako da se stvarna integracija provede pri kraju mandata postojećih rektora. Ako se ostave postojeća rješenja onda je pitanje kada će do stvarne integracije doći .stoga t ražim glasovanje o amandmanu.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio poterbnu većinu. Amandman 33 zastupnika Ivana Čehoka.
Vlada ne prihvaća ovaj amandman ostajemo kod roka u postojećem zakonu.
Poštovani zastupnik Čehok izvolite.
Gospodine predsjedniče. državni tajniče gubi se svaki zakonodavni smisao kada se propisuju tako dugi prijelazni rokovi. Riječ je o uspostavi binarnoga sustava, koji je iznimno važno za hrvatsko visoko školstvo. Po podacima danas u zemljama europske unije oko 70% studenata završava stručne studije. Mi praktično ovime odgađam početak razdvajanja sveučilišta i visokih učilišta odnosno uspostavljanje binarnoga sustava do 2010. 2011. godine. Gospođe i gospodo to je predugi rok tko zna što će se dogoditi u tih 6 godina. Prema tome, naš je prijedlog da to bude školska godina 2007., 2008. i tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. S time je konzumiran i amandman 34. zastupnika Slavena Letice. Amandman 35 kluba zastupnika Libre.
Vlada ne prihvaća. naime predlaže se ispustiti stavak 3. i 4. koji impliciraju da nacionalno vijeće za znanost nije ni osnovano odnosno nije ni postajalo. Ono jeste osnovano, prema tome predlažemo da ostane formulacija kakva je.
Kolega Radoš.
Mi predlažemo ovaj amandman zato što je postojećom nacionalnom vijeću za znanost istekao mandat prema Zakonu o znanstveno istraživačkoj djelatnosti, krajem ožujka 2002. godine. Prema tome ovaj članak je besmislen stoga predlažemo njegovo brisanje.
Oprostite nisam čuo.
Tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 37 poštovanog zastupnika Nikola Buljanića.
36
A 36 pardon da. Kluba zastupniak Libre.
Ovaj amandman se prihvaća, naime predlagatelj pravilno uvažavaju nomotehnički propust koji se ovdje dogodio.
Hvala lijepa. Amandman postaje sastavni dio zakona. 37 amandman zastupnika Nikole Buljanića.
Ovaj se amandman ne prihvaća anime to hoće li dekani ili pročelnici odjela biti članovi senata ostsavljemo sastavnicama sveučilišta a n euređujemo zakonom.
Povlačim.
Hvala lijepa. Amandman povučen. Amandman 38 također poštovanog zastupnika Nikole Vuljanića
I ovaj mandat vlada ne prihavća, naime amandman izlazi iz koncepta na kojemu je fundiran ovaj zakon.
Kolega.
Ako mogu samo rečenicu Ideja je bila dovesti u nakvkvu ravnopravnu poziciju stručne i sveučilištne studije i omogćiti studentima koji završavaju stručne studije u razini diplomskog studija da dobiju prepoznatljiv titulu. Ono što zakon sada predlaže da dobiju jeste da dobiju titulu specijalite kojem je kratica spec. što sljedećih 20 godina neće ništa značiti u Hrvatskoj. No molio bi da se glasovanje izvrši po ovom amadmanu čini mi se da je to važna stvar.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 38 poštovanog zastupnika Nikole Vuljanića. 39 amadman je konzumiran jer izglasano kroz amandman Čehok 33. Bilo je to. Hvala. Dajem na glasovanje konačni prijedlog Zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržani? Hvala. Utvrđujem da je sa 96 glasova za i 1 protiv donesen Zakon o izmjenam i dopunama zakona o znanstvenoj djelatnosti, i visokom obrazovanju u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Najava zaključaka, izgleda da ima nekih problema sa prijedlogom zaključaka. Vi ste predložili ne Saboru nego. To je zaključak Odbora. A to Odbor donese zaključak? Izvolite.
Gospodine predsjedniče dozvolite mi, nema ovdje potpredsjednika Odbora predsjednik Odbora nije bio nazočan na sjednicama. Mislim da članovi odbora koji su bili možemo se složiti. Očito je previdnost stručne službe u Odboru krivo formulirala zaključak, evo i gospodin državni tajnik se slaže. naime Odbor je na svojoj sjednici donio zaključak kojim predlaže Hrvatksom saboru donošenje dva zaključka, Prvi da se izvrši redaktura i korektura teksta, obzirom da su uvidjeli smo određene tu probleme. I odnosno, drugi zaključak da se izda pročišćeni tekst zakona. Ja, ovo je loše formulirano, ali vjerujem da je to previd stručne službe u odboru, pa molim mislim da se članoviodbora ovdje slažu da smo se tako dogovorili. Pa molim da glasamo o tim zaključcima odbora.
U redu. Dobro. Onda dakle, zaključak Odbora je predlaže se donošenje Hrvatsko msaboru da donese po hitnom postupku ovaj zakon. To je donjeto. To onda više nije nužno. Provesti provjeru predloženog teksta sa jezičnog stajališta a osobito u slučajevima nekih terminoloških dvojbi. I to je u redu. Jer to spada i u izdavanje pročišćenoga teksta i ovlašćenje odbora za zakondavstvo i to je redul Mislim taj zaključak je u redu da ne moramo ni posebno o njemu ni glasovati. Jer ga se prihvaća inače spada to u redovito. Ali molim idemo na ovaj prijedlog zaključaka osim ovoga prvoga koji je konzumiran. Tko je za taj prijedlog zaključaka. Hvala. Protiv? Sudržan? Nema. Utvrđujem da su ovi zaključci jednoglasno usvojeni. Sada imate amandmane. To smo već prošli. Ovo je onda riješeno. Sad nam je ostalo još samo tri točke za koje predlažem da se spoje u jednu sa klubovima 20 minuta predlatelji, odnosno tko govori u ime klubova. - Konačni prijedlog zakona o posebnim pravima predsjednika Republike Hrvatske po prestanku obnašanja dužnosti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, p.z. br. 138. - Konačni prijedlog zakona o financiranju izborne promidžbe za izbor predsjednika Republike Hrvatsk,e hitni postupak, prvo i drugo čitanje. P.Z. br. 139; - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunam Zakona o izboru predsjednika Republike Hrvatske, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 119; Tu je predlagatelj klub zastupnika SDPa a ova dva prethodna je Vlada. Predlagatelj ova dva je Vlada, raspravu su proveli kod sva tri prijedloga zakona Odbor za zaknodavstvo, odbor za Ustav i politički sustav. Hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. MOlim prvo državnog tajnika Antuna Palarića da dodatno obrazložio ova dva prijedloga zakona vladina.
Poštovani gospodine predsjedniće, poštoavne gospođe i gospodo zastupnici. Pred nama su predsjednički izbori stoga Vlada želi sa ova dva prijedloga zakona urediti sva ona otvorena pitanja koji se tiču i financiranja izborne kampanje i prava predsjednika Republike po prestanku dužnosti dakle tiču se i onih osoba koji će biti predsjednički kandidati. Zakonom o posebnim pravima predsjednika Republike po prestanku obnašanja dužnosti predlažemo da se dodatno ojača dignitet funkcije predsjednika Republike tako da i da prestanku dužnosti se stvore materijalne i tehničke pretpostavke da predsjednik Republike može nastaviti sa aktivnostima koja su primjerena bivšem predsjedniku REpublike. Mi predlažemo da Vlada osigura bivšem predsjedniku fizičku zaštitu, te osobno vozača i osobno službeno vozilo. Mi želimo također da se propiše da se predsjedniku Republike po prestanku dužnosti stavi na raspolaganje uredske prostorije primjerene za obnašanje njegove aktivnosti koje će imati po prestanku dužnosti. Te da na teret državnog proračuna budu osigurana i dva državna službenika koja će predsjedniku pomagati u njegovom radu. Mi predlažemo da plaće za rad službenika te troškovi energije, opreme, namještaja, padaju na teret državnog proračuna. Ova prava bivši predsjednik Republike mogao bi koristiti dok on to smatra potrebnim prema mišljenju vlade to može biti trajno ali prema nahođenju predsjednika trajati će dok on to bude htio. I želimo također riješiti i jedno moguće otvoreno pitanje a to u slučaju smrti predsjednika REpublike da troškovi pogreba padaju na teret Republike Hrvatske. Konačnim prijedlogom zakona o financiranju izborne promidžbe željeli smo uvesti reda u način pribavljanja sredstava za izbornu promidžbu. Željeli smo definirati na što se ta sredstva mogu trošiti, kao i pripisati određene sankcije ukoliko se sredstva za promidžbu pribavljaju suprotno odredbama Ovoga Zakona. Naše osnovno načelo da kandidat za predsjednika Republike može svoju promidžbu financirati iz vlastitih sredstava, te iz donacija domaćih i stranih fizičkih i pravnih osoba. DAkako da po objavi izbornih rezultata onaj predsjednički kandidat koji ostvari zakonom propisano posotak glasova a to je prema važećem zakonu 10% glasova, da će iz državnog proračuna dobiti naknadu dijela troškova izborne pr omidžbe. I to prema odluci o visini izborne promidžbe koju će se namiriti iz državnog proračjna koji je Vlada donjeti 30 dana prije dana izbora. Mi želimo ovim zakonom otkloniti mogućnost i zlouporabe položaja a isto tako i otkloniti mogućnost da izabrani predsjednik dođe u sukob u odnos ovisnosti prema osobama koje su izvršile donaciju stoga predlažemo da se zabrani primanje donacija od stranih država i stranih političkih stranaka. Od javnih poduzeća, pravnih osoba sa javnim ovlastima i poduzeća u većinskom vlasništavu dražve. TE drugih pravnijh osoba u kojima RH odnosno jedinice lokalne i područne odnosno regionalne samouprave imaju većinsko vlasništvo nad dioncima i udjelima. Te javnih i drugih ustanova u vlasništvu RH i jedinica lokalne odnosno regionaklne samouprave. nadalje želimo zabraniti primanje donacija od sinikata i od udruga poslodavca. Želimo također zabraniti primanje donacija od udruga zaklada i fundacija, čiji su članovi u tijelima državne vlasti. Odnosno naša je namjera bila da eliminiramo mogućnost da čelnici državne vlati manipuliraju sredstvima udruga i financiraju kampanju suprotno ovom zakonul Zabranjujemo i predlažemo da se zabrani financiranje predsjedniččke promodžbe iz proračuna jedinica lokalne samouprave i proračuna jedinica regionalne saouprave. Iz sredstava trgovačkih društava u vlasništvu i suvlasništvu jedinica lokalne i područne samouprave. Te ustanova kojima je osnivač država ili jedinica lokalne ili područne samouprave. Sredstva za izbornu promidžbu mogla bi se koristiti za organizaciju promidžbenih manifestacija, distribuciju promidžbenih materijala, izradu radijskih i televizijskih spotova, te ostalo što se uobijčajeno smatra izbornom promidžbom. Moguća je sitaucija da kandidat za predsjednika Republike bude aktualni državni dužnosnik. Koji koristi u redovitom obavljanjj svojih djelatnosati sredstva državnog proččuna, i stoga mi želimo ovim zakonom to isključiti, osim u dijelu ukoliko se radi o osobi koja je posebnom propisu zaštićena po posebnom propisu ima obvezu ili pravo na fizičku zaštitu. I on bi mogao u svojim promkdžbenim aktivnostima putovanjima, dolascima na razne skupove koristiti ono što mu posebnim propisom omogućuje i propisuje. Jer je taj propis nije samo pravo već i obaveza da se državnom dužnosnika određene kategorije štiti. Vlada je polazila od potpunog povjeranja u državno izborno povjerenstvo stoga je preldožila mehanizme kontrole pribavljanja sredstava, na način da daje veliku ovlast DRžavnom izbornom povjerenstvu da može objaviti donacije koje nisu sukladno sa ovim Zakonom. Međutim u raspravama na Odborima poglavito na Odboru za Ustav Poslovnik i politički sustav, ova odredba se pokazala kao sporna stoga je tu dostavljen Vladi amandman odbora a isto tako i vama i ja vjerujem dće vlada u načelu prihvatiit pretežiti dio u sadržaju toga amandmana. Stoga ne bih htio da se rasprava opterećuje sea ovakvim ponuđenim rješenjem. VEć kaoa jednim cjelovitim tekstom sukladno sa amandmanima Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Kako bi ova otvorena pitanja riješili na vrijeme prije službenog početka izborne promidžbe, predlažemo da se ovi zakoni donesu po hitnom postupku. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Molim poštovanog zastupnika, potpredsjednika Doma, Matu Arlovića da obrazloži Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru predsjednika Republike, Kluba SDP-a. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Klub zastupnika SDP-a je bio motiviran sa više razloga da pripremi Prijedlog izmjene i dopune Zakona o izboru predsjednika Republike. Naravno jedan koji može biti i pragmatičan jeste da se približava kraj tekućeg mandata sadašnjem izabranom predsjedniku Republike gospodinu Stjepanu Mesiću i da se uskoro očekuje, a svakako negdje potkraj ili početkom iduće godine raspisivanje izbora za predsjednika Republike Hrvatske ponovo. Smatramo da bi trebalo pitanja oko izbora, prava, obaveze i odgovornosti kako kandidata, tako stranaka i svih ostalih sudionika izbora urediti na vrijeme tako da ne bi bilo i ne bi se smjelo događati da ima odgovarajućih nedorečenosti, upitnosti i problema u okviru izborne kampanje, odnosno bolje rečeno smatramo da je potrebno osigurati da izborni sustav bude upoznat, stabilan i da u tom pogledu osigura fer, poštenu jel' i zakonitu izbornu promidžbu, kampanju, odnosno cjelokupne izbore koji moraju omogućiti svim kandidatima jednaku poziciju, odnosno jednakost sa zakonom. Drugi razlog koji nas je motivirao je upravo smo zbog toga predložili, počet ću od ovoga, vjerujući da ako eventualno se većinska stranka po principu više ruku u Parlamentu opredijeli da ne prihvati naš prijedlog zakona da ćemo time inicirati i motivirati većinsku stranku, odnosno Vladu da ona pripremi potrebnu izmjenu i dopunu zakona. Zašto? Iz razloga, drugog razloga koji nas je motivirao da pristupimo promjeni ovog zakona, a to je prije svega neophodno potrebno usklađivanje Zakona o izboru predsjednika Republike Hrvatske sa novom novelom Ustava, odnosno izmijenjenim i dopunjenim Ustavom Republike Hrvatske i naravno sa odlukama Ustavnog suda, a poglavito sa odlukom Ustavnog suda od 11. svibnja 2004. godine i naravno odlukom Ustavnog suda iz 2002. godine. Vidite treći razlog je potreba usklađivanja ovog zakona sa pravnim sustavom u odnosu sa zakonima u okviru pravnog sustava koji su u odnosu na ovaj zakon ponekad javljaju kao jus generalis ili kao jus specialis, odnosno kao lex specialis. Prema tome treba vidjeti i iz tih razloga imati u vidu i pristupiti zapravo uređenju ove izmjene i dopune. Naravno četvrti razlog je materijalno pravne prirode. Mi smo smatrali i smatramo da je zapravo neophodno potrebno u naš izborni sustav unijeti još jedan zakon, zakon o financiranju izbornih kampanja kojim bi se reguliralo pitanje izbornih kampanja svih predstavnika, odnosno svih sudionika u izborima od predstavnika za lokalnu, u predstavničkim tijelima jedinica lokane i regionalne samouprave do izbora za Hrvatski sabor i za predsjednika Republike. Ali dok se ne donese taj jedinstveni zakon smatrali smo da je neophodno potrebno radi transparentnosti, radi uvida javnosti u tijek financiranja izborne kampanje samo provođenje izborne kampanje, trošenja sredstava i odnosa između kandidata praktički urediti ovo pitanje i kod predsjednika Republike i na taj način smo predložili da se izmjenama i dopunama proširi, praktički dopuni ovaj zakon i sa tim pitanjima i da se na taj način to pitanje uredi, dakako a kao što vidimo on je već inicirao na neki način i Vladu da ona predloži svoj posebni zakon, a ne da se posebnim poglavljem, odnosno sa posebnih par članaka uredi ovo pitanje pa idemo po redu. Naime člankom 96. stavkom 3. Ustava Republike Hrvatske je propisano da se u roku od 60 dana moraju održati izbori u slučajevima kada nastupe slučajevi iz Ustava iz članka 96. stavka 3. a to je u slučaju kada zbog trajne spriječenosti ili nedaj Bože smrti predsjednika Republike, ga zamjenjuje drugi predsjednik, tada se u roku 60 dana moraju održati ili mora stvoriti uvjeti da se održe izbori. Mi u dosadašnjem rješenju u važećem Zakonu o izborima za predsjednika Republike imamo zapravo situaciju da je to na sličan način bilo uređeno, ali se to odnosilo na članak 97. stavak 1. Ustava, dakle sasvim drugačije nego što je sada u Ustavu nakon promjena Ustava uređeno i zbog toga je to pitanje trebalo urediti. Drugo pitanje koje je vezano zbog usklađivanja sa odlukama Ustavnog suda, činjenica je da je Ustavni sud utvrdio između ostaloga da su članci 44. stavci 1. i 2. i članak 47. stavak 1. da su neustavni i da praktički treba otvoriti prostor da prije svega člankom 47. se omogući i predsjedniku kao kandidatu da i on može sudjelovati i podnositi prigovore u zaštiti svojih prava u odnosu na Državno izborno povjerenstvo što po zakonu sada nije bilo izričito navedeno, a naravno kada je u pitanju članak 44. stavak 1. treba omogućiti praktički svim političkim strankama i svim ostalim sudionicima koji kontroliraju pa i ovim biračima od 100 birača da mogu praktički vršiti kontrole i podnositi prigovore vezano za izbore predsjednika Republike. Treći razlog usklađivanje sa zakonima koji su u međuvremenu doneseni, činjenica je da smo donijeli Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o matičnom broju i po tom zakonu je ukinut matični broj radi opet usklađivanja te materije sa ustavnom materijom oko zaštite osobnih podataka koje Ustav izričito propisuje i propisuje kada se mogu i na koji način koristiti osobni podaci, a to je izričito kada propisuje zakon s jedne strane i omogućuje, s druge strane kada ima privolu onoga čiji se podaci prikupljaju i naravno u slučajevima kada to odobri nadležno ministarstvo, radi se o Ministarstvu unutrašnjih poslova po posebnom, radi zaštite posebnog interesa Republike Hrvatske. Nadalje smatramo da je trebalo u ovom dijelu razriješiti pitanja koja su vezana i kao pravna praznina, a to je između ostaloga i ovo pitanje zapravo u prikupljanju darova, odnosno donacija i drugih sredstava za provođenje ne samo izborne promidžbe nego praktički izborne kampanje predsjedničkih kandidata i zbog toga mi predlažemo u našem prijedlogu zakona prvo da izborni, da davanje darova kandidatu da se treba zabraniti tijelima državne vlasti, tijelima jedinica lokalne i područne samouprave i drugim pravnim osobama sa javnim ovlastima. Zatim da to treba zabraniti javnim poduzećima, odnosno trgovačkim društvima i drugim pravnim osobama u kojima Republika Hrvatska odnosno jedinica lokalne i područne regionalne samouprave imaju većinsko vlasništvo nad dionicama, odnosno udjelima te javnim i drugim ustanovama u vlasništvu Republike Hrvatske, jedinice lokalne i područne samouprave. Nadalje da to ne bi mogle činiti udruge građana i zaklada čiji su članovi tijela državne vlasti Republike Hrvatske, tijela jedinice lokalne i područne regionalne samouprave i druge pravne osobe s javnim ovlastima. Nadalje smatramo da ne bi se smjelo dopustiti da darove daju kandidatima domaći poduzetnici i pravne osobe koje posluju sa tijelima državne vlasti Republike Hrvatske radi stjecanja dobiti, odnosno koje su u posljednje dvije kalendarske godine primili potporu od države, jedinice lokalne samouprave i područja regionalne samouprave ili drugih pravnih osoba sa javnim ovlastima koje su primali novac iz fondova u koje su država ili jedinica lokalne i područne regionalne samouprave prenijele novac iz svog proračuna kao i onima koji su u prethodnoj godini iskazali gubitak u poslovanju. Također smatramo da bi to trebalo zabraniti tijelima državne vlasti stranih država i javnim poduzećima, odnosno trgovačkim društvima i drugim pravnim osobama u koje strana država, odnosno jedinica njihove lokalne i regionalne samouprave imaju većinsko vlasništvo nad dionicama, odnosno udjelima te javnim poduzećima tih jedinica i ustanova u vlasništvu strane države ili u vlasništvu jedinice lokalne samouprave kao i samim stranim državljanima. Mi smatramo također da je veoma važno da birači građani Republike Hrvatske imaju mogućnost javne kontrole zapravo izborne kampanje koja se odvija i to kako sa aspekta prikupljanja, tako s aspekta trošenja novca. I na kraju krajeva, fer odnosa u samoj izbornoj kampanji. Zbog toga predlažemo da je kandidat za Predsjednika Republika dužan u roku od 8 dana od provedenih izbora podnijeti Izbornom povjerenstvu izvješće o utrošenim sredstvima o izboru promidžbe. Zatim da izvješće mora sadržavati podatke o izboru sredstava, a u slučaju primljenih novčanih, odnosno nenovčanih darova podatke o darovatelju, novčane vrijednosti dara, itd. Isto tako smatramo i propisujemo, predlažemo da se propiše da Državno izborno povjerenstvo, da će objaviti ove podatke u Narodnim novinama kao sažeto izvješće sa izvorima sredstava, o utrošenim sredstvima za izbornu promidžbu kandidata Predsjednika Republike. Pored ovih pitanja koje smo mi obuhvatili naravno da smo obuhvatili vrlo jedno specifično pitanje, a to je sudjelovanje u financiranju izborne kampanje predsjedničkih kandidata iz proračuna Republike Hrvatske, odnosno jedinica lokalne samouprave. I mi smatramo prvo da izborne kampanje treba, potrošnju sredstava kandidatima na neki način instruktivnom normom ograničiti. I mi predlažemo da se to ograniči na 7 milijuna kuna, neki smatraju da je to malo previše, neki da je premalo, ali u svakom slučaju svi su za to da se ipak ograniči takva potrošnja u izbornoj kampanji i s obzirom na prilike u kojima se Republike Hrvatska nalazi, njeni građani, itd. I s treće strane, činjenica je da to nisu mali novci za jednu izbornu kampanju. Prema tome, mi smatramo da bi trebalo to ograničiti na 7 milijuna, ali isto tako smatramo da je potrebno na izvjestan način osigurati odgovarajuću sankciju ako se kandidati ne pridržavaju ovog ograničenja. U takvoj situaciji mi smatramo da oni kandidati koji ne drže se ograničenja ne bi mogli sudjelovati u podjeli sredstava koje se izdvajaju iz državnog proračuna za pomoć kandidatima u izbornoj kampanji zbog svog vlastitog rasipnog ponašanja u samoj izbornoj kampanji. Također smatramo da je potrebno na drugi način urediti sudjelovanje u podjeli sredstava. Do sada je to naravno zakonski uvid da je svaki kandidat koji je prešao najmanje 10% izborni prag, dakle, on bi morao imati mogućnost da sudjeluje u tim sredstvima i da dobije naknadu za ta sredstva i ona su se u pravilu dijelila tim kandidatima jednako. Mi smatramo da nije korektno davati jednako nego da treba primijeniti izborni kriterij. Jer svaki kandidat ovisno o tome koliko je osvojio palih glasova treba mu zapravo omogućiti taj postotak s razmjernom da sudjeluje i u sredstvima državnog proračuna koji se financira i na taj način, praktički da se stimulira onoga koji je najviše dobio, odnosno kojem su na kraju krajeva građani i birači dali najveći stupanj povjerenja. Mi podržavamo čvrsto ideju koja se javljala u našoj političkoj i demokratskoj praksi iz različitih institucija pa i institucija pravosuđa da je u Hrvatskoj potrebno donijeti što prije Zakon o stalnom izbornom povjerenstvu koje bi bilo stalno, profesionalno i koje bi na primjeren način zapravo pratilo i provodilo sve izbore. No, smatramo isto tako da dok se ne donese novi zakon o stalnim izbornim povjerenstvima da se ne može ostaviti na nagađanje tko je predsjednik izbornog povjerenstva u izborima za Predsjednika Republike Hrvatske. I zbog toga predlažemo da to bude dok se eventualno ne donese takav zakon, predsjednik Vrhovnog suda. Nadalje, mi predlažemo usklađivanje ovog zakona sa čitavom, sa terminologijom koja je neophodno potrebna i ne samo iz nomotehničkih nego i sadržajnih razloga, a vezana je za izmjene i dopune Zakona o Vladi, Zakona o ustrojstvu Ministarstva, upravnih i drugih organizacija. Zatim, vezano je za usklađivanje sa Zakonom o Hrvatskoj radioteleviziji i samim Zakonom o izborima koji su prihvatili pa su stavljali da nemamo izborno povjerenstvo Republike Hrvatske nego Državno izborno povjerenstvo, da se tako i primjenjuje, itd., itd. Prema tome i iz nomotehničkih razloga. Iz svih tih situacija mi zaključujemo vrlo jednostavno. Činjenica je da neke od odredbi koje smo mi predložili u izmjenama i dopunama ovog Zakona su sada obuhvaćene i Prijedlogom zakona o financiranju izbornih promidžbi Predsjednika Republike Hrvatske. Ali je isto tako činjenica da neke bitne odredbe koje nisu po opsegu velike nisu obuhvaćene, a nužno ih je i napraviti zbog usklađivanja sa Ustavom Republike Hrvatske, odlukom Ustavnog suda. I u tom pogledu mi smo potpuno svjesni da s obzirom na mišljenje Vlade Republike Hrvatske postoji izvjesna opasnost da se zapravo nakon rasprave neće donijeti odluka o prihvaćanju nego će se donijeti najvjerojatnije odluka o ne prihvaćanju jer Vlada ne podržava ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru Predsjednika Republike Hrvatske. Ali u isto vrijeme mi smatramo da je neophodno potrebno biti potpuno svjestan realne situacije u kojoj se nalazimo iz formalne i sadržajne razloga. I u tom pogledu mi ćemo kao klub biti zadovoljni ako to dovede do toga da u 9. mjesecu dobijemo novu izmjenu i dopunu Prijedloga zakona koji će doći od Vlade Republike Hrvatske ili kluba većinske stranke. Jer je neophodno potrebno te izmjene učiniti da bi se moglo osigurati fer pošteni i zakonom, i na temelju zakonu i Ustavu zasnovani, dakle, zakonito provedeni izbori za Predsjednika Republike Hrvatske. U tom pogledu malu jednu digresiju moramo reći samo u odnosu na mišljenje Vlade Republike Hrvatske. Mi u cijelosti podržavamo argument koji Vlada Republike Hrvatske u obrazloženju svog mišljenja navodi zašto ona ne podržava Prijedlog zakona i citiram ono kako kaže: "Vlada Republike Hrvatske smatra da noveliranje izbornog zakonodavstva neposredno pred održavanje izbora nije uputno niti opravdano, te treba tendirati usvajanju, ustaljivanju izbornih instituta, te posebice ustaljivanju njihove primjene". I mi se s time slažemo, ali nažalost, ovaj puta je nužda zbog potrebe s usklađivanja sa Ustavom i odlukom Ustavnog suda da napravimo izmjenu i dopunu zakona. I u takvoj situaciji unatoč ovoj argumentaciji koju Vlada u svom mišljenju naznačila, a mi predlažemo Saboru da raspravi ovaj Zakon i da ga prihvati. Ili ako ga ne prihvati opet iz politički motiviranih razloga, da tada sugeriramo vladajućoj stranci da prihvati zaključak kojim će sama sebe obavezati, odnosno našu Vladu Republike Hrvatske da pripremi prijedloge izmjene i dopune matičnog, odnosno dotičnog Zakona za jesen, da bi se moglo osigurati zakonito provođenje izbora u Republici Hrvatskoj. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora? Predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Dražen Bošnjaković.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na svojoj 17. sjednici, prvo ću reć o Zakonu o posebnim pravima Predsjednika Republike Hrvatske po prestanku obnašanja dužnosti podržao je Prijedlog da se zakon donese po hitnom postupku. 7 glasova za, 2 glasa protiv. Nakon rasprave Odbor je većinom glasova, 8 za, 1 glas protiv, predložio Hrvatskom saboru da donese predloženi zakon. Što se tiče Zakona o financiranju izborne promidžbe za izbor Predsjednika Republike Hrvatske zakon je u raspravi podržao prijedlog predlagatelja da se zakon donese po hitnom postupku sa 7 glasova za i 2 glasa protiv. Odbor je u raspravi iznio primjedbe na tekst Konačnog zakona i utvrdio svoje amandmane, a nakon rasprave većinom glasova 6 za i 3 suzdržana predložio Hrvatskom saboru da donese zakon sa amandmanima koje smo obrazložili u ovom mišljenju. Amandmani se odnose na članak 2. gdje zapravo uređujemo ovo pitanje sa jednom međunarodnom praksom gdje se zapravo stranim fizičkim i pravnim osobama ne dozvoljava da sudjeluju u financiranju izborne promidžbe. Amandmanom broj 3. zapravo pojašnjavamo i preciziramo članak 3. Prijedloga Vlade gdje se zapravo regulira koji darovi se ne smiju primati. Člankom 4. također se pojašnjava da se izbornom promidžbom u smislu ovog zakona ne smatra samo medijska promidžba nego i svi troškovi kandidata od dana raspisivanja izbora do dana održavanja izbora. Najznačajniji je članak 6. kojim smo zapravo promijenili de facto cijeli članak. Predlažemo da se promijeni Vladinog prijedloga gdje tražimo da se na odgovarajući način uredi pitanje transparentnosti i javnosti visine i izvora sredstava koje je pojedini kandidat koristio za izbornu promidžbu. I po ovom trećem zakonu, Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru predsjednika Republike Hrvatske, Odbor je donio zaključak da se ne prihvati Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama sa 6 glasova za i 2 glasa protiv ali smo izrazili mišljenje da Vlada ramotri potrebu neophodnih izmjena i dopuna važećeg Zakona radi usklađivanja s odlukom Ustavnog suda i važećeg zakonodavstva. Hvala.
Hvala lijepa. Odbor za zakonodavstvo, ne. Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Poštovani zastupnik Damir Kajin u ime Kluba IDS-a. Nema ga, izgubio je pravo na riječ. Poštovani zastupnik potpredsjednik Mato Arlović u ime Kluba SDP-a.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Klub zastupnika SDP-a podržava potrebu donošenja Zakona o posebnim pravima predsjednika Republike Hrvatske po prestanku obnašanja dužnosti, podržavamo i potrebu da se uredi pitanje financiranja izborne kampanje, malo nam je žao što je ovaj prijedlog zakona obuhvatio samo izbornu promidžbu ali smatramo da ni u jednom i u drugom slučaju nema potrebe za primjenu hitnog postupka. Naime, kod ovog prvog Zakona o posebnim pravima predsjednika Republike po prestanku obnašanja dužnosti mi vremenski razlozi nisu prisutni da bi se moralo donijeti po hitnom postupku ovaj Prijedlog zakona iz prostog razloga, dovoljno vremena ima za to pitanje pa je potrebno da se urede još neka možda pitanja i da se razmotri neke okolnosti i o kojima treba imati obzira prije nego što se do kraja uredi zakonodavno ta materija. Vrlo ozbiljne primjedbe imamo i načelne a i pojedinačne narave koje su vezane uz predloženi Zakon o financiranju izborne promidžbe za izbor predsjednika Republike Hrvatske s Konačnim prijedlogom zakona. Pa dopustite da ih izložim taksativno po redu. Prva primjedba koju mi imamo čini se na prvi pogled da je formalno pravne naravi a zapravo u sebi obuhvaća i sadržajnu prirodu jeste zapravo ono ustavnu osnovu za donošenje ovog Zakona. Nikako ne može biti ustavno ovlaštenje Sabora da donosi zakone iz članka 80. stavka 1. točka 2. Ustava Republike Hrvatske, ustav... za donošenje ovog Zakona. Za donošenje ovog Zakona nije to ustavna osnova nego je ustavna osnova zapravo opća ustavna osnova iz članka 2. stavka 4. alineja 1. podstavak 1. kojim se inače ovlašćuje Sabor da zakonodavno uređuje pojedina politička, gospodarska i druga pitanja i članak 94. Ustava Republike Hrvatske koji propisuje i u sebi sadrži odredbu da će se izbore oko predsjednika Republike urediti posebni zakon. I to malim slovom piše zakon, dakle može biti jednim zakonom ili sa više zakona uređena materija izbora predsjednika Republike. Naravno kada o tome govorimo onda moramo reći da po nama razlozi i argument za hitni postupak koji se navode u obrazloženju ovoga Zakona ne stoje jer bi teško bilo prihvatiti situaciju da ovdje postoje razlozi od interesa za obranu zemlje, za razvoj gospodarstva odnosno sprečavanja razvoja ili interesa zemlje jer ipak još uvijek ima puno vremena do održavanja izbora predsjednika Republike i osim toga trebalo bi urediti na drugačiji način kvalitetno ova pitanja. Drugi razlozi su naravno sadržajne naravi prije svega i mi u tom pogledu moramo reći da mi smatramo u SDP-u da nije dovoljno donijeti Zakon kojim će se urediti samo dio izbornog procesa za predsjednika Republike niti je uopće dobro urediti samo jedan segment izbora u Republici Hrvatskoj vezano za izborne kampanje nego da bi trebalo donijeti jedinstven zakon kojim će se urediti izborna kampanja u svim slučajevima gdje se izbori provode, a ako sada u ovoj fazi ne možemo ići na takav zakon onda trebalo bi kao među fazu napraviti zakon o financiranju izborne kampanje predsjednika Republike. Drugo što mi moramo naznačiti jeste ako bi se takav naš prijedlog prihvatio onda bi se trebalo razmotriti pitanje i naziva samog Zakona. Mi moramo posebice naznačiti još neka pitanja koja sama po sebi proizlazi iz ovih činjenica. Naime, kada se gleda sadržajno Zakon on je otvorio čitav niz pitanja ali još više je otvorio pitanja oko neotvorenih pitanja. Primjerice, nisu otvorena pitanja oko uređivanja, niti se definira što su to donacije, što su to sredstva, što su to državna sredstva, limite, iznose donacija, minimalne i maksimalne, što se radi u slučaju anonimnih donacija, kako i na koji način se podnose izvješća o utrošenim sredstvima pa i sankcije za neizvršavanje ovoga Zakona. Naravno posebno je interesantno ako bi se ovako predloženi zakon kako je predloženo od strane predlagatelja prihvatio javnost bi zapravo i dalje ostala prikraćena o informacijama o tome koji su donatori i koji su iznosi donacija i što je zapravo svrha svih ovih Zakona. Prema tome, ako sa tog aspekta posmatramo onda htjeli ne htjeli moramo naznačiti naše primjedbe koje su vezane primjerice uz članak 1. mi smatramo da zakonom se uređuje način prikupljanja sredstava samo za financiranje izborne promidžbe nego i aktivnosti, ne uređuje se samo za prikupljanje financiranje izborne promidžbe nego i aktivnosti koje se smatraju izbornom promidžbom za izbor predsjednika Republike Hrvatske, ali se ne uređuje pitanja koja definiraju što su to donacije, što su državna sredstva, zatim posebno proširiti to sve na cijelu izbornu kampanju a ne samo na promidžbu. U članku 2. po nama je potrebno definirati što se sve smatra izbornom promidžbom samom kampanjom. Potrebno je odrediti vrijeme kada ona počinje i do kada traje i naravno trebalo bi propisati postotak glasova koje kandidati ostvare na izborima radi ostvarivanja prava na naknadu, troškova izborne promidžbe iz državnog proračuna, treba unijeti i razmotriti da li treba unijeti u ovaj zakon ili onaj treba ostati i dalje u izbornom zakonu kao što je to sada propisano da je to 10% glasova. Oko članka 3. smatramo da je potrebno definirati što su to donacije, zatim vidjeti zašto donacije nisu, zašto ... [[Govornik se ne razumije.]] da su to samo financijska sredstva a ona to nisu nego su to već materijalna prava, primjerice prijevozna sredstva, tehnička oprema i drugo usluge, sve naravno osim volonterskog rada, simpatizera, stranačkih kolega, kandidata predsjednika koji će to obaviti kada volontira naravno ukoliko se ne radi o profesionalnom poslu. Zatim potrebno je ovdje isto regulirati pitanje anonimnih donacija, donacija u ime trećih osoba, te visinu iznosa tih donacija, također nedostaje regulacija visine iznosa limita pojedinih donatora koje on može donirati, i naravno nedostaje ukoliko navedeni članak ostane isti zabrana donatora, da se odnosi na druge zaklade i fundacije ali ne na ostale neprofitne organizacije. Što je sa vjerskim, humanitarnim organizacijama itd. Moramo reći da amandmani Odbora za Ustav u značajnoj mjeri ove naše primjedbe ublažuju i popravljaju situaciju sa predloženim zakonom ali ne do kraja u odnosu na ono što mi smatramo da bismo trebali ovim zakonom dobiti i trebali urediti. Na članak 4. smatramo da odmah u startu da osnovni konceptualni se razlikujemo, u konceptu se razlikujemo, ne mislimo da bi zakon trebao odnositi se samo na promidžbu jer po nama promidžba nije jedina aktivnost kandidata u kampanji, osim toga to sam Izborni zakon bitno razlikuje kada propisuje od vremena raspisivanja izbora preko isticanja kandidature, provođenja izborne kampanje, samih izbora i na kraju krajeva situacije nakon provodenih izbora. Zbog toga mi smatramo da je Zakon potrebno proširiti na cjelokupnu izbornu kampanju a potom proširiti i reguliranje korištenje finacijskih sredstava i ostalih dobara i usluga na putne troškove, rad na terenu, funkcioniranja i … kandidata kao i na druga plaćanja suradnika i usluga i potrebno regulirati da onda u svemu tome limite kandidata u kampanji, šta oni mogu učiniti, šta ne mogu osobito po nama potrebno limitirati i ukupna sredstva koja se u izbornoj kampanji trebaju utrošiti za izbore predsjednika Republike. U odnosu na članak 5. mi smatramo da je neophodno da neodstaje i da je neophodno potrebno definirati sredstva državnog proračuna jedinica lokalne i područne regionalne samouprave koje dužnosnici ne smiju koristiti. To ne bi mogao biti samo financijska sredstva, nego mora se odnositi na materijalna prava, od računala, telefona, uredskog materijala itd., radnog mjesta, usluga, prijevoza, s jedne strane. i s druge strane, potrebno je zabraniti korištenje i rada samih namještenika ako se radi o kandidatu koji je već predsjednik Republike. E sad, tu je važno da je zapravo uočiti da je neophodno potrebno ugraditi još nekoliko članaka. Mora se ugraditi nekoliko članaka koji će jasno govoriti kada kandidat koji je aktualni predsjednik Republike nastupa u funkciji predsjednika Republike i koja sredstva se može koristiti u obnašanju dužnosti predsjednika Republike se zna, a kad nastupa kao kandidat, koja neophodna sredstva radi toga da bi se zaštitila institucija ne samo kandidata, nego predsjednika Republike ima pravo kostiti on iznimno u odnosu na sve druge kandidate, a koaj sva ostala iz državnih sredstava ne bi mogao niti smio koristiti. Naravno smatramo isto tako da je neophodno potrebno proširiti u članku 6. izvješća na iznose sredstava pojedinih donatora. Isto tako smatramo da treba proširiti na troškove izborne kampanje u cijelosti, ne samo na promidžbu. Zatim treba definirati u članku 6. vremenske rokove u kojem se vremenskom razdoblju izvještava o izborima i iznosima. Izvještajno razdoblje ne može završiti prije izbornog dana. Zatim mi smatramo da izvješće o izborima i iznosima donacija trebalo bi se dostaviti državnom izbornom povjerenstvu svakih 8 dana i ona moraju biti javna u cijelosti, jer se radi o interesu javnosti. Potrebno je po nama propisati i uvrstiti izvještaj o utrošenim sredstvima u kampanji. i naravno mi smatramo da je potrebno propisati sankcije za kršenje odredbi ovog zakona i tijela koje provodi izbore u slučaju da ne pridržavaju se propisanih obaveznih zakonskih normi koje se odnose ne znam na otvorenu primjerice računa, prikupljenih sredstava, izvještavanju, o donacijama, izborima sredstava, načina kako je utrošeno, da li je prikupljeno anonimne donacije itd. Mi smatramo da to sve treba propisati i da je to … članak 6. ne propisuje. Ali, ima jedna druga dimenzija članka 6. na koju mi želimo posebice ukazati vezano za riješenja koja se nude, istini za volju ponavljamo da novi članak 6. koji predlaže Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav to bitno drugačije uređuje ako se taj amandman prihvati i po nama on je puno bolji, nego riješenje koje je u predloženom tekstu zakona, i u tom pogledu možemo ga podržati, iako ne smatramo da on cijelovito riješava ovo pitanje, nego samo eto tako kao jedan posebni ajde lijek privremeni lijek u, koji treba spriječiti daljnje razvijanje bolesti. No, naše zamjerke osim svega ovoga što sam rekao su, one koje imaju ozbiljnu političku zamjerku i političku dimenziju. Naime, članak 6. ja ću ga citirati. "u stavku 1. kaže, izvješće o izborima sredstava za troškove izborne promidžbe moraju se predati Državnom izbornom povjerenstvu najkasnije 7 dana prije dana održavanja izbora koje će procijeniti potrebu objavljivanja iste". Prvo, činjenica je da nije obuhvaćena ni cijela izborna promidžba, a kamoli cijela izborna kampanja, jer 7 dana prije održavanja izbora praktički se treba podnijeti izvješće, a šta je sa sredstvima koja će se prikupiti u onih preostalih 7 dana i naravno šta je posebice s aspekta njihovog trošenja. Drugo, ovo je veoma važno prikupljanje sredstava da bi zapravo javnost bila informirana o tome kako kandidati prikupljaju i od koga prikupljaju sredstva, jer kandidati, birači moraju znati i moraju imati pravo i mogućnost da procijenjuje, da li će poduprijet onog kandidata kojeg primjerice financiraju institucije iz vana, ili onoga kandidata koji se oslanja na potporu unutar zemlje, ili onog kandidata koji eventualno se oslanja na potporu fizičkih i pravnih osoba u zemlji i inozemstvu, a koji praktički može doći u sukob interesa zbog toga što je obećao određene usluge ili protučinidbe u takvoj situaciji. Zbog toga mi smatramo da nije ni dobro riješenje da državno povjerenstvo će procijeniti potrebu objavljivanja istih. Mi smatramo da ako hoćemo transparentno i javnu izbornu kampanju, a ona bi morala biti, jer je to bitan element za odlučivanje birača zapravo kome će dati povjerenje i svoj glas, da se moraju objaviti ta izvješća i da ta izvješća moraju sadržavati izbore sredstava, same donatore i moraju sadržavati način kako se troši. Drugi stavak je po nama još opasniji. On kaže Državno izborno povjerenstvo će najkasnije 3 dana prije dana izbora javno objaviti donacije koje su u suprotnosti s ovim zakonom. Gledajte, ako je to tako, onda mi imamo situaciju zapravo gdje Državno izborno povjerenstvo na temelju zakona diskreciono procijenjuje da li je netko prikupio ili nije prikupio zakonito sredstvo. A u isto vrijeme u nezakonitost izbora i ustavnosti provedenih izbora zapravo odluku u krajnjoj liniji donosi Ustavni sud, a ne Državno izborno povjerenstvo, ono samo u pojedinoj fazi upravnog postupka zapravo takvu odluku donosi. Prema tome, šta se može dogoditi? Može se dogoditi vrlo interesantna situacija, da se od strane Državnog izbornog povjerenstva objavi na temelju njihove procijene i njihovih argumenata koje oni imaju objavi da je neki od kandidata dobio nelegalno prikupljena ilegalna sredstva. Formalno pravno ispunilo Državno izborno povjerenstvo svoj zadatak, ali bitno utjecalo na kvalitetu mišljenja biračkog tijela o tome da li tom kandidatu dati povjerenje ili ne, zamislite kakav će to biti predsjednik ako nelegalno skuplja sredstva za provođenje izborne kampanje? Time se bitno može utjecati na konačni rezultat izbora. A da u isto vrijeme kandidat za predsjednika ne može postići zaštitu odgovarajuću zaštitu svoga prava. Zašto? Jer kad se ispoštuju svi rokovi postupanja Državnog izbornog povjerenstva odluka i na kraju krajeva odluka Ustavnog suda onda je rok od ova tri dana već davno istekao dok pravorijek uslijedi i u takvoj situaciji se može dogoditi da odluka Ustavnog suda koja će primjerice utvrdit ne da je nelegalno, nego da sasvim legalno prikupio i ta sredstva, njemu ne ostaje ništa drugo, nego kao moralna satisfakcija, jer on je faktički izgubio izbore. I takvu jednu moć ne smije se dati, pa ni izbornom povjerenstvu, ne ulazići, niti ne treba posebice sumnjati da će izborno povjerenstvo biti maliciozno prema bilo kome. Dapače, ovdje se treba ići sa aspekta da izborno povjerenstvo se ne treba dovesti u napast da bi eventualno zbog svoje pogreške moglo biti odgovorno za konačni rezultat izbora. A da izborna povjerenstva u davanju svojih obaveznih uputa, tumačenja ili odluka po zaštiti izbornog prava može pogriješiti, pa svjedoci smo to ovih dosadašnjih izbornih ciklusa koje smo imali, gdje je bilo slučajeva da je izborno povjerenstvo dalo i zauzelo odgovarajuće stavove po prigovorima kandidata u zaštiti njihovih prava, da bi zapravo na kraju pred Ustavnim sudom odluka bila sasvim drugačija i često puta u korist samih kandidata, i u takvoj situaciji se takva odredba ne bi smjela dopustiti. Iz svih tih razloga mi iz SDP-a predlažemo da unatoč ovim amandmanima koje je Odbor predložio i kojim se popravlja ovaj prijedlog zakona, da se odgodi odlučivanje po hitnom postupku, da se ovo provede kao javna rasprava, rasprava u prvom čitanju, i da se zapravo donese zaključak da on ide u drugo čitanje, i da u 9 mjesecu obavimo raspravu u drugom čitanju, a po mogućnosti tada imamo Zakon o financiranju cijele izborne kampanje, a ne samo izborne promidžbe predsjednika Republike. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba HDZ-a poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Što se tiče ovog prvog zakona o posebnim pravima predsjednika Republike Hrvatske po prestanku obnašanja dužnosti, Klub HDZ-a će podržati ovaj zakon, ovaj zakon propisuje određena prava koja predsjednik ima nakon prestanka obnašanja dužnosti. U zakonu su točno određeni i navedena prava i smatramo da to što će predsjednik imati ured opremu, zaštitu, vozilo ne bi smjelo biti upitno, jer predsjednik naprosto ima svoje mjesto u ustroju državne vlasti, u Ustavu i na posebno, i na obveze i ovlasti, smatramo da ova prava nisu nešto u čemu pretjeramo i ovakva jedna dužnost mislim da zadužuje ovakva prava nakon što predsjednik prestane obnašati tu dužnost. Mislim da moramo promicati važnost i dignitet institucije predsjednika države. Upravo radi toga Hrvatska demokratska zajednica ovaj zakon će podržati a donošenjem ovog zakona i popunjavamo pravnu prazninu koja je u odnosu na ova prava postojala u našem zakonodavstvu. Što se tiče ovog Zakona o financiranju izborne promidžbe za izbor predsjednika to je zakon kojim se reguliraju pravila o financiranju izborne promidžbe za izbor predsjednika. Ovim zakonom također se popunjava praznina u zakonodavstvu jer ovdje nemamo nikakvih pravila i zato je dobro da se ovaj zakon svakako donese jer njime se regulira način financiranja izborne promiždbe. Prijedlog koji je Vlada uputila sasvim sigurno ima dobre namjere, cilj je znači da se regulira ovo područje, međutim tekst Vladinog prijedloga je opterećen određenim nejasnoćama i nepreciznostima ali koje su mi smatramo otklonjive. Zato Klub HDZ-a smatra da Vlada treba razmotriti u svakom slučaju amandmane koje je na ovaj zakon podnio Odbor za Ustav jer oni doista bitno popravljaju tekst zakona. Klub HDZ-a se zalaže da financiranje izborne promidžbe bude transparentno, da podaci o troškovima, prihodi,a izvorima prihoda budu javni kako bi javnost znala točno kako je nečija kampanja bila financirana. Zalažemo se i za ova ograničenja u pogledu financiranja izborne kampanje, to znači da ne mogu niti stranci, niti vjerske organizacije, niti neprofitne udruge, državne ustanove, trgovačka društva u vlasništvu države ne mogu oni biti izvor zapravo financiranja nečije izborne kampanje. Također zalažemo se da se podaci zaista nakon izbora javno objave kako bi javnost bila obaviještena i imala na uvidu jedno cjelovito izvješće o tome tko je financirao nečiju kampanju. HDZ će podržati ovaj zakon koji zajedno sa amandmanima Odbora za Ustav u svakom slučaju mislim da donosi red i u ovom segmentu a i svakako smatramo da je jedno od vrlo bitnih pitanja u razvoju demokracije i višestranačja upravo ovo financiranje političkih stranaka upravo uvođenje javne kontrole i vjerujemo da u budućnosti ovaj Sabor i ova Vlada će morati i u odnosu na političke stranke donesti određena pravila ponašanja. Što se tiče ovog trećeg prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru predsjednika Republike Hrvatska demokratska zajednica neće podržati ovaj zakon jer su rješenja iz tog zakona djelomično ugrađena već u ovaj Zakon o financiranju izborne promidžbe za izbore predsjednika Republike Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. U ime Kluba HNS-a PGS-a poštovani zastupnik Miljenko Dorić.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Vezano uz prijedlog Zakona o posebnim pravima predsjednika Republike po prestanku obnašanja dužnosti Klub HNS-a PGS-a će podržati taj zakon, smatramo kao što je i kolega maloprije rekao da on osigurava jedan dignitet, kontinuitet u radu predsjednika i nakon obnašanja dužnosti koji će i dalje komunicirati vjerojatno sa mnogim čimbenicima u svijetu, u nas itd., prema tome tu ništa sporno nije. Taj zakon je gotovo identičan zakonu u nekim našim susjednim zemljama. Prema tome, ne sumnjamo da će i u nas on funkcionirati. No, što se tiče preostala dva zakona obzirom da je vrijeme poodmaklo ja ću svesti svoje izlaganje na samo četiri kratka pitanja. Prvo pitanje je da li je potrebno donijeti pravila o financiranju izborne promidžbe za izbor predsjednika Republike Hrvatske. Odgovor u ime Kluba HNS-a PGS-a je svakako da, mi ga obavezno trebamo donijeti i to od nas traži i naša javnost kao i demokratski standardi u Europi. Drugo pitanje da li pravila igre treba regulirati posebnim zakonom kao što to predlaže Vlada ili način da se dopuni Zakon o izboru predsjednika Republike Hrvatske što je prijedlog kolega iz SDP-a. U Klubu HNS-a PGS-a uvjereni smo da se izmjenom i dopunom Zakona o izboru predsjednika Republike Hrvatske može točno i kvalitetno regulirati način financiranja izborne promidžbe ili još bolje financiranje cjelokupne izborne kampanje kao što je gospodin Arlović maloprije rekao i tu se slažemo sa kolegama iz SDP-a. Treće pitanje da li je i ovaj zakon potrebno donijeti po hitnom postupku u srpnju 2004. godine ili je moguće isti zakon donijeti u rujnu i listopadu po redovnoj proceduri. Ako će izbori za predsjednika Republike Hrvatske kao što vjerujemo biti u veljači sljedeće godine onda smo mogli raditi po redovnoj proceduri, dati više vremena jasno svima nama nevladinim organizacijama i onima koji su zainteresirani da se očituju i da nam pomognu da taj zakon bude što kvalitetniji. Ako međutim netko ima drugačije informacije u svezi termina održavanja izbora za predsjednika onda razumijemo i žurbu. Četvrto pitanje koji je cilj ovog zakona. U Klubu HNS-a PGS-a htjeli bi vjerovati da je cilj osigurati korektnu izbornu utrku i potpunu transparentnost financiranja izbora. Ako je tako moramo se odlučiti između dviju ponuda, ponude Vlade da se transparentnost osigura putem kratkog izvješća Državnog izbornog povjerenstva u Narodnim novinama nekoliko dana prije samih izbora ili kao što to predlažu kolege iz SDP-a putem opširnijeg izvješća kandidata o utrošenim sredstvima o izvorima novčanih i nenovčanih donacija unutar osam dana po održanim izborima. Ako je transparentnost u pitanju onda je drugi prijedlog vjerojatno u prednosti. Ako se kroz kratka izvješća prije izbora želi postići odnosno poslati biračkom tijelu određena poruka onda ćemo priznati lukavost drugog prijedloga ali i opasnost tog prijedloga. U Klubu HNS-a PGS-a pratit ćemo dakako pažljivo tijek ove rasprave, eventualno prihvaćanje pojedinih amandmana od strane predlagatelja i podržati prijedlog zakona koji će biti sveobuhvatniji, korektniji, osigurati veću transparentnost i korektniju izbornu utrku. Da budem potpuno iskren mi nemamo nikakvih iluzija da ćemo ovim zakonom riješiti sva pitanja koja se ovih dana spominju u našim odborima, u medijima, u izvješćima nevladinih organizacija ali ćemo kolegice i kolege nesumnjivo krenuti u pravom smjeru. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSS-a poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici! Pa evo pred nama je zapravo cijeli jedan paket zakona koji se odnose na izbore predsjednika države, međutim ja bih se malo detaljnije osvrnula na prijedlog Zakona o financiranju izborne promidžbe za izbor predsjednika Republike Hrvatske. Ako imamo na umu cilj koji bi se zakonom trebao postići onda moramo reći da je pred nama jedan vrlo čudan prijedlog, čudan zbog toga je vrlo površan, ne regulira ključna područja a tamo gdje se trudi regulirati u velikoj mjeri je nejasan. Cilj zakona treba biti osiguranje transparentnosti financiranja predsjedničkog kandidata. Taj cilj ovaj zakon neće postići te će i nadalje interes javnosti biti ugrožen. Interes javnosti jeste da zna tko je i s kojim iznosima financirao budućeg predsjednika države koji će u narednom mandatu predstavljati državu u ime građana. Po ovom zakonu građani i nadalje to neće znati jer se predlaže uređenje samo pitanja načina prikupljanja sredstava za financiranja izborne promidžbe te aktivnosti koje se smatraju izbornom promidžbom a ne izborne kampanje u cijelosti. U članku 2. zakona kaže se da se izborna promiždba financira iz vlastitih sredstava te iz donacija domaćih i stranih fizičkih i pravnih osoba, međutim zakon ne definira pojam donacija. Donacije mogu biti različite. Mogu biti u novcu, stvarima, uslugama, pravima itd. Za potpunu transparentnost je nužna jasna definicija donacije kao i određenje maksimalnog iznosa donacije. Po našem mišljenju Zakonu je potrebno odrediti i vrijeme koje se smatra izbornom kampanjom. Zakon propisuje od koga se donacije ne smiju primati pa tako kaže da se ne smije primiti donacija od stranih država i stranih političkih stranaka s čime se potpuno slažemo. Ne smije se primiti niti od javnih poduzeća, pravnih osoba sa javnih ovlastima i poduzeća u većinskom vlasništvu države s čime se također slažemo. Međutim, ne smiju se primati donacije od udruga, zaklada i fundacija čiji su članovi u tijelima državne vlasti Republike Hrvatske, tijelima jedinica lokalne i područne samouprave i drugih pravnih osoba sa javnim ovlastima. Pitamo se koliko je u praksi ovaj propis provediv. Pretpostavka provodivosti jest mogućnost kontrole a kontrola nije moguća jer nigdje ne postoji jedinstveni registar članstva provedinih udruga zaklada i fundacija. Prihvaćanjem ove odredbe dobili bismo još jedan propis koji bi bio mrtvo slovo na papiru. Podsjećam da već imamo zakone koji zabranjuju određena imenovanja osoba koji su članovi političkih stranaka a unatoč tome svakodnevno se imenuju članovi stranaka i to samo zbog toga jer je jedini mjerodavni dokaz stranačke pripadnosti izjava samoga kandidata da nije član niti jedne stranke. Farizejština u zakonu nije potrebna, nije joj tamo mjesto i zbog toga izbacimo to ne samo iz ovoga nego i iz svih zakona. Dakle, čini mi se nespornim da ovaj zakon mora osigurati transparentnost financiranja. Predlagatelj očito smatra da tu transparentnost osigurava članak 6 koji kaže da se izvješća o izborima sredstava za troškove izborne promidžbe moraju predati državnom izbornom povjerenstvu najkasnije 7 dana prije dana održavanja izbora koje će, dakle, izborno povjerenstvo procijeniti potrebu objavljivanja istih. Zatim, državno izborno povjerenstvo će najkasnije tri dana prije dana izbora javno objaviti donacije koje su u suprotnosti sa zakonom. Ovaj članak ne jamči transparentnost iz najmanje dva razloga. Prvo, izvješća sadrže samo izvore financiranja ali ne i imena i prezimena pojedinih donatora te visinu i vrstu donacije. Drugo, izvješće sadrži podadatke do najkasnije 7 dana prije dana izbora. Što je sa izvorima i iznosima koji se pojave u zadnjih 7 dana? Te donacije mogu biti višestruko veće od ranije primljenih a oni se čak ne moraju niti prijaviti. Što je sa donacijama nakon izbora? Niti one se ne moraju prijaviti. Treće, nema obveze objavljivanja niti tih manjkavih podataka nego će Državno izborno povjerenstvo procijeniti potrebu objavljivanja. Zar je to transparentnost? Zar je to realizacija prava građana da zna tko je koliko i na koji način financirao izbornu promidžbu predstavničkih kandidata? Posebno je neprihvatljiv stavak 2. koji kaže da će državno izborno povjerenstvo najkasnije tri dana prije izbora javno objaviti donacije koje su u suprotnosti sa zakonom. On je izvor nesigurnosti a i vrlo pogodan za manipulacije i zlouporabe kojima se presudno može utjecati na izborne rezultate. Državno izborno povjerenstvo nije nepogrešivo i njegova odluka nije neoboriva. To dokazuje i praksa i bilo bi preopasno dozvoliti Državnom izbornom povjerenstvu da tri dana prije izbora obajavi sadržaj svoje odluke o protuzakonitosti donacije koja se u daljnjem postupku može pokazati neosnovanom, netočnom, neobjektivnom itd.. Za kandidata koji je zbog objave izgubio izbore popravka nema. Tako što se ne može dopustiti i naprosto je nevjerojatno da se ovakav prijedlog našao u zakonu koji je upućen u hitnu procedru. Kada smo već kod hitnosti postupka tada moram reći da nema niti jedan jedini razlog za donošenje ni ovog Zakona, ni Zakona o pravima predsjednika pa ni ovog Prijedloga o izboru predsjednika Republike Hrvatske, trećeg prijedloga kojeg smo dobili. Naime, Poslovnik Sabora u članku 159. kaže: "Iznimno zakon se može donijeti po hitnom postupku samo kada to zahtjevaju interesi obrane i drugi osobito opravdani državni razlozi, odnosno kada je to nužno radi sprječavanja ili otklanjanja većih poremećaja u gospodarstvu.". Dakle, nema niti jednoga razloga i time je smješnjie obrazloženje predlagatelja a to je Vlada Republike Hrvatske kada kaže: "Potreba preciznog definiranja izborne promidžbe za izbor predsjednika Republike Hrvatske ocijenjena je dostatnim razlogom za hitnost postupka." Žalosno je, iako sam član odbora da je Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav pa i sam Sabor prihvatio nametnuto mu mišljenje Vlade i sam Sabor postupa u ovom trenutku protivno Poslovniku. Kako je razvidno primjedbi je puno i one su itekako osnovane. Bilo bi pametno detaljno raspraviti ovu problematiku i donijeti zakon kojeg se nećemo sramiti. Imamo iskustva sa Zaknom o sukobu interesa koji je donesen u atmosferi predizborne strasti a ne razuma. Danas se sve češće čuje da je konceptualno promašen i zbog toga nemojmo robovati strastima, spustimo loptu na zemlju, dobro razmislimo kako bismo iznašli najbolja rješenja i tada donijeli Zakon u redovnoj proceduri. Ovakav prijedlog zakona kakav nam je predložen Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke ne može podržati. Iako smatra da je Zakon o financiranju izborne kampanje itekako potreban. Glede preostala dva prijedloga zakona, glede prava predsjednika Republike Hrvatske kao što sam obrazložila protivimo se donošenje po hitnom postupku jer zaista se krši Poslovnik ako nećemo čuvati sami dignitet ovog Sabora nikoga u državi Hrvatskoj nema koji će nam čuvati digntet i zbog toga se držimo onoga što smo si sami propisali. Sve ove nedostatke koje sam nabrojila a i usklađenjes a pozitivnim zakonskim propisima, sa Ustavom Republike Hrvatske i ustavnom odlukom koliko mi je poznato sadrži prijedlog o izboru predsjednika Republike Hrvatske koji je u saborsku proceduru uputio Klub zastupnika SDP-a. Sadrži detaljnije i transparentnije uređenje, uređenje financiranja kampanje, izborne kampanje predsjednika Republike Hrvatske. I sada kada se nalazimo dakle u tri, sa tri prijedloga od kojih se dva dopunjavaju, jedan na detaljniji, jasniji i transparentniji način i jamči, hvala kolega na ironičnosti i jamči transparentnost taj prijedlog zakona ćemo podržati.
Hvala lijepa. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Nema je. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Josip Leko. Isti slučaj kao i prethodni. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Isti slučaj kao prethodna dva. Poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Uvaženi predsjedniče Doma, kolegice i kolege. Najprije ovaj Zakon o posebnim pravima predsjednika Republike. Pa nema sumnje da je zakon potreban. Ostaje nejasno zašto takva žurba? Zašto hitni postupak? Mandat predsjednika traje. Izvjesno je da će trajati do okončanja mandata, siječnja, veljače i zašto sad na, na predzadnji dan rada prije ustavne stanke trpati ovakav zakon. I to po hitnom postupku. A predlagatelj nema logičnog obrazloženja za to, a kao što smo čuli posve točno od gospođe Lalić nije ni poslovnički. Krši se Poslovnik. Sami kršimo Poslovnik prihvačajući ovakvu hitnost. Ovo može mirno ići u dva čitanja da vidimo da li su ova prava koja su ovdje nabrojena, jel’ bi ih se dalo detaljnije razraditi? Jednostavno mislim da bi. Znate dobro je da se donosi ovaj Zakon, ali ja mislim da bi neka rješenja trebala biti i bolja. Amerikanci kažu: “Jednom predsjednik, uvijek predsjednik”. Oni drže do svojih bivših predsjednika. To smo mogli vidjeti sada nakon smrti predsjednika Regana. Hrvatska mislim također treba držati do institucije svog predsjednika Republike. Tu mu se predviđaju dva činovnika. Pa gledajte to su dvije tajnice. One moraju imati neko radno vrijeme, 8 sati činovničko. Jedna će valjda raditi prije podne druga poslije podne. Ako jedna dobije gripu ovaj nema s kim surađivati, nema tko dizati telefonsku slušalicu. Mislim, mogli smo napisati do 5, to je 5 činovnika. Možemo raspravljati o tome, ali bilo bi bolje o tome raspraviti u, u dva čitanja. U slučaju smrti Predsjednika Republike, a ovo je poseban zakon o pravima nakon mandata. Znači u slučaju smrti, a što je u slučaju da nikad ne umre. Znači nakon smrti on ima neka prava nakon smrti. Sve nelogičan jedan izričaj. I onda sad pazite malo prije imate bivšeg predsjednika, a sad govorite u slučaju smrti Predsjednika Republike pa je nejasno na kog se odnosi. Šta je naprimjer s vojnim počastima? Predsjednik Republike je vrhovni zapovjednik. Kao bivši predsjednik Republike bivši vojni zapovjednik jer ima pravo na vojnu počast. Gledajte u drugim zakonima kad se radi o pravima vojnika, to se navodi. Pa imaju pravo na neke vojne počasti. Nema potrebe da to ne razradimo u zakonu kad ga već donosimo. I to baš u ovom jer ga nemamo u kojem drugome razraditi. A zašto to nije napravljeno i zašto se sad žuri posve je nejasno. Kad je riječ o ovom drugom zakonu a to je financiranje izborne promidžbe stvar je još gora. Ima se dojam, dakle ja imam dojam da je to napisano u Ministarstvu za jedno poslijepodne lijevom rukom na brzinu i opet nejasno zašto po hitnom postupku ... [[Govornik se ne razumije]] Saobra. Ovako poslati to u Sabor je gotovo uvredljivo za Sabor. To je nepristojno na jedan način. Najprije tu se ne definiraju pojmovi. Odbor za Ustav je imao potrebu to amandmanima ispravljati i moram reći dosta uspješno je to pokušao vrlo vješto, a neda se to sve amandmanima ispraviti. To bi trebalo sve nanovo pisati da dobije nekakvu glavu i, i rep. I unatoč hvale vrijednom trudu Odbora za Ustav nešto će se popraviti ali neće uspjeti sve. Najprije nejasno je što se financira? Izborna promidžba. Što znači riječ izborna promidžba ili kampanja? To bi trebalo definirati, najprije definirati pojmove. Od kojeg vremena traje, od raspisivanja izbora do dana održavanja izbora. Ali to sve imate u Prijedlogu zakona SDP-a koji ne znam zašto niste bar prepisali. Pa gle, gledajte u masu drugih slučajeva ste prepisivali oporbene prijedloge tamo gdje niste imali dobrih ideja. Ali ovdje tu niste napravili. Pa da ste bar to napravili, a ne poslali ovako nedovršeno rješenje. Pazite šta se članak 1. Izborne promidžbe te aktivnosti koje se smatraju izbornom promidžbom. A tko to smatra? Tko smatra? Članak 2., pazite: “Izborna promidžba financira se iz vlastitih sredstava te iz donacija domaćih i stranih fizičkih i pravnih osoba.” Stranci će financirati izbornu kampanju Predsjednika Republike Hrvatske. Pravne i fizičke osobe. Pa gledajte ovo je uvredljivo za državu što ste napisali. Pa mogli ste još napisati i to na pozivate strane obavještajne službe da one izaberu kandidata pa da ga financiraju. Pa strancu se ne smije dozvoliti da financira izbornu kampanju. Pa ovo je, ovo je, ovo je sramota. Ovo je stvarno nečuveno. Onda do kojeg iznosa? Lijepo vam piše u prijedlogu SDP-a do 7 milijuna kuna. Pa mogli ste napisati 6, mogli ste napisati 14, tako svejedno. Ali vi niste uopće predvidjeli iznos. Pa ne može predsjednik, kandidat za predsjednika Republike skupiti donacije u vrijednosti 300 milijuna kuna. I reći meni to toliko treba za kampanju. I vi to šaljete u Sabor a da niste ni iznos napisali. Onda članak 3. E sad “ne smiju se primati donacije stranih država i stranih političkih stranaka”, a pojedinaca se može i stranih poduzeća se može. Eto baš stranke ne smiju i države, valjda vlade ne smiju. Onda fali vam tu ono što SDP ima u svom prijedlogu, a to je cijela točka 4. To su domaći poduzetnici i pravne osobe koje posluju s tijelima državne vlasti radi stjecanja dobiti. To je neobično važno. A zašto ste to propustili? Ja bih volio da mi predstavnik Ministarstva kaže je li to namjerno ispušteno, jel se to računa da bi netko trebao financirati nečiju predizbornu kampanju ili vam je to promaklo zato što ste radili na brzinu. Članak 4.: “Za organizaciju promidžbenih manifestacija”. Šta je to promidžbena manifestacija? Što je to promidžbena manifestacija? Je li to predizborni skup? Je li to obilazak cijele države? Pa pazite predsjednički kandidat mora obići cijelu državu. I to je kampanja i to je ono što između ostalog košta. Mora negdje prespavati, mora negdje boraviti. E, a osobtito gledajte članak 6. Ja imam dojam da je ovo pisano da se smjesti jednom predsjedničkom kandidatu i da to zato ide u hitni postupak i da to je zato ovako napisano. Jer pogledajte što predviđa članak 6. Izvješće o tim troškovima moraju se predati državnom izbornom povjerenstvu najkasnije 7 dana prije održavanja izbora koje će onda procijeniti potrebu objavljivanja istih. A onda će 3 dana prije održavanja izbora u vrhuncu kampanje kad se birači zapravo odlučuju to izborno povjerensto objaviti javno da je jedan predsjednički kandidat prikupljao donacije u suprotnosti sa ovim zakonom. I time će izborno povjerenstvo to je posve jasno eliminirati tog predsjedničkog kandidata iz daljnje utrke. Ono će odlučiti o rezultatu izbora. Ako ste to imali na umu, nemojte dobacivati jer niste duhoviti a smetate me. Molim vas gospođo Babić-Petričević nemojte dobacivati. A gospodine predsjedniče Sabora upozorite zastupnicu da me ne ometa u izlaganju.
Nisam čuo ništa.
Da, čuje. A ne čuje, vi ne čujete dobro?
Umoran sam. Ne čujem.
Ne čujete dobro? Gledajte ako ste to imati na umu nemojte misliti da će ovo ostati bez odjeka u javnosti. Ako ste imali na umu diskvalificirati jednog predsjedničkog kandidata to će javnost pročitati. To će vam novinari napisati. A ako to niste imali na umu povucite hitni postupak. Dajte da se o tome raspravi u dva čitanja. Dajte da o tome rasprave i institucije civilnoga društva. Dajte da se dođe do rješenja, pa su normalna. Nemojte ovo raditi jer ovo skandal, ovo jeskandal i za Hrvatski sabor i za predsjednika REpublike, i za Vladu koja je ovo uputila i za cijelu državu. U kojo se tako nešto može dogoditi. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Mato ARlović.
Gospodine predsjedniče, poštovani kolegice i kolege. Prije svega sam se oprijedjelio da i osobno diskturam ovu temu, iz prostoga razloga što želim uložiti neke amandmane. I na jedan amandman na priudlog kluba zastpunika SDPa, jer smatram da nije dovoljno dobro riješeno pitanje prava kandidata predsjednika Republike da može podnositi prigovor izbornom povjerenstvu i zbog toga prelažem amandman da se u članku 47. važećega zakona iza riječi: kao i kandidat za predsjednika Republike koji je nazdovoljan takvom odlukom da se oni brišu. Tako bi se praktički mogla omogućiti takva sitaucija. I predlažem da se iza članka 14. doda novi čalnak 15. postojeći 15. da postane 15.a u prijedlogug kluba zastupnika SDPa. NO ja moram reći da ne prijedlog koelga odnosno Vlade RH vezano za zakon o financiranju izborne promidžbeza izbor predsjednika REpublike Hrvatseke sam napravio čitave sete amandman. I to amandmana koji ne samo da su vezani uz predloženi tekst zakona, nego i amandmana koji idu i šire od predloženost teksta poštujući pravilo da se u Zakonu o hitnom postupku raspralja u pravom i drugom čitanju i da na taj način se zapravo otvara mogućnost da se amandmanski pokuša pporaviti u cijelini ova materija. MOram reći da sam radio an ovim amandmanima zajedno sa udrugama koje prate izbore za predsjendika Republike Hrvatseke i ne samo za predsjednika Republike Hrvatske, nego inače izbornu kampanju u RH. A osobito u tom pogledu ističem Gong i sukladno i njihovom a i mojem osbonom stajalištu i stajlištu kluba ja smatram da trebadonjeti zakon koji ćeregulirati izbornu kampanju a ne izbornu promidžbu. I zbog toga predlažem amandman prvo na naslov zakona tako da se naslov zakona promjeni i da on glasi, konačni prijedlog zakona o financiranju izborne kampanje za izbor predsjednika Republike Hrvatske. Isato tako smatram da u članku 1. treba sasvim drugačije urediti pitanje šta uređuje ovaj zakon i zbog toga predlažem da tekst glasi, Ovim zakonom se uređuje definciija izborne kampanje, oraganizator izborne kampanje, vrste darova način prikupljanja sredstava za financiranje izborne kampanje, aktivnosti koje se smatra izbornom kampanjom za predsjedničke izbore u RH i tako dalje. U članku iza članka 1. mislim da je neophodno poterbno dodati i članka 1,a koji bi definirao vrijeme početka izborne kampanje, i šta čini izbornu kampanju i u tom pogledu također predlažem jedan amandman. Zatim bi potrebno iza toga članka dodati članak 1,b. koji bi uredio izbornu kampanju tko ju može organizirati i naravno zakonitost provođenja izborne kampanje. Smatram također da na članak treba staviti amandman tako da ga se promjeni. I da se s njime jasno definira šta čini izborna kampanja s čime se financira iz sredstava i kojim sredstvima se može fizičkih i pravnih osoba koristiti kandidati. Nadalje je potrebno iza članka 2. dodati članak 2.a koji bi zapravo regulilrao organizator izborne kampanje, koji moraju praktički osgiurati da se otvori posebni račun za provođenje izborne kampanje za izbornu kampanju. I naravno propisti obavezu da su kandidati odnosno organizatori izborne kampannje dužni prikupljena sredstva uplaćivati na taj račun u roku od 72 sata po njihovom dospjeću. Iza članka 2.a trebal obi dodati po meni članak 2.b. koji bi uredio vrste donacija. I na taj način ih zapravo otkloniti sve sumnje oko toga što se smatra darovanjima , donacijama. Šta financijskim sredstvima , šta materijalnim dobrima, pravima i tako dalje. I naravno uslugama koje es mogu prikupljati i koje se osiguravaju prikkupljanjem. Na članak 3. bi bilo potreno preciznije urediti za pokriće izbornih troškova izborne promidžbe jer se ne smiju primati donacije. E sada različitih pravnih subjekata, i sada s obzirom da ja smatram da je iznimno se može dopusititi u manjim količianma donacije i fizičkim i pravnim osobama i stranih država, ali da te donacije kao i anonimne donacije ne bi smjele prelaziti 5% prosječne neto plaće u RH jer takve donacije ako bise pojavile eventualno bi imali mogućnost dase uvrste. Naravno u članku 4. bi trebalo posebice razrješiti pitanje sredstava financiranja ne promidžbene nego izborne kampanje. A člaak 5. bi trebalo u cijelosti ureidti na drugačiji način. TAko da kandidati za predsjedničke izbore u RH tijekom izborne kamapnje ne bi smjeli koristiti sredstva državnog proračuna, odnosno kada mogu koristiti sredstva iz državnog proračuna i proračuna jedinica lokalne samouprave. Trebalo bi doraditi članak 6. sasvim drugačiji način. A iza njega dodati članak 6.a koji gkovori o prijevremenim i konačnim izvješima. I posebno bi trebalo dodati članak 6.b koji zaprav opropisuje stanovite sankcije za nepoštivanje zakona o zakonskih odredbi u vezi sa pitanjem financiranja izborne kampanje odnosno prikupkljanja donacija. I to od prikupljenih sredstava do onih ako se prikupe koja su evidnetiraju. Pa preko onoga što se radi sa sredstvima zapravo koaj se prikupljena a koja se po zakonu ne bi smjela koristiti za izbornu kampanju prijedlog j eu posebnom članku da takva sredsva postaju sredstva državnog proračuna. Odnosno se mogu vratiti ako se evenuatluno može prepoznati njihov donator. Evo, to su amandmani koji praktički obuhvaćaju čitav niz, ja sam svjestan da postoji stanovita opasnost da ti amandmani ne budu usvojeni. Alil također sam isato tako svjestan da ti amadmani će ostati zabilježeni u fonogramu i dosjeu odnosno, dokumentaciji Hrvatskog sabora. I da će biti jako, jako važno vidjeti već kod ovih izbora za predsjednika Republike Hrvatske a i nakon toga tko je predlagao šta oko transprarenosti izbora predsjednika Republike i za izbore predsjednika Republike. Mislim da j eto jako važno, i da ako se opredjeljujemo za ovako pitanje ne bi smo smjeli dozvoliti sebi da ne riješimo to pitanje do kraja nego da ga rješavamo djelomično. To tim više što ovo pitanje može imati i političku konotaciju pa čak i na međunarodnom planu jer ne smijemo zaboraviti da smo još uvijek po monitorinog vijeća Europa i OSSa koji prate izbore, a osobito zakonsku relgulativu izbora svih pa i predsjednika Republike i t e kako će voditi računa kada smo se već oprjedjelili da donesemo ovaj Zakon dali smo na cijeloviti i ispravan način regulirali to pitanje jer ne smijemo zaboraviti da između ostaloga smo do sada imali u pravilu prosjeku ocjenu 3,25 za provođenje izbora od strane OSSa. I međunarodne zajednice. Između ostaloga zato što neammo zakon o financiranju izbornih kampanja u RH. E pa sad ako ga donosimko onda je red da ga cijelovito i na kvalitetan način donosimo i da izbjegnemo sve moguće zamke koje se mogu pojaviti zbog djelomičnog ili neodgovarajućeg načina reguliranja ovoga pitanja a ako već ne budemo na ovoj izvanrednoj sjednici u hitnom postupku to kvalitetno riještii vjerujem da ćemo u skoro vrijeme onda posegnuti za dokumentacijom Hrvatskog sabora pa posegnuti za ovim rješenjima- Vjerovatno ćemo tada lakše kroz novi zakon sva ova pitanja. hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gdje su ti amandmani.
Tu su amandmani mogu vam ih dati gospdoine predsjedniče jer su oni dati i u proceduru. Ali dane bi bilo dilema amandmani su tu.
Da. To to. Inače ne kaže se kampanja nego kampanje. Postoji kampanja šećerne repe.
…na osječki naglasak koji vi upotrebljavate u ovom slučaju sasvim ispravna. Ali kad ih se upotrebljava zapadno-srijemski ili istočno-srijemski u Hrvatskoj, onda je to u kampanji, to je tako u mojoj Županji za razliku od vas.
Poštovani zastupnik Anton Peruško.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Neću uzeti više od minute vremena. Ostajući u cijelosti pri onome što je u ime kluba SDP-a govorio uvaženi kolega Arlović i u ime HSS-a gospođa Ljubica Ladić, Lalić izvinjavam se. U ime odgovornosti prema zakonima koje donosimo u ovom časnom Domu pa bez obzira mogu ja utjecati na njihovo donošenje ili ne, želim da ostane zabilježeno da sam upozorio da na svu opasnost koju krije u sebi članak 6. kako ga je Vlada predložila i da bi moglo imati ukoliko ostane ovakav, direktnog utjecaja i greškom nehotično na rezultate izbora i minimum za prihvaćanje ovog zakona ukoliko ga već donosimo po hitnom postupku je da se prihvati amandman po meni Odbora za Ustav i Poslovnik i politički sustav. Amandman njihov broj 4 na članak 6. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Državni tajnik Antun Palarić izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici ja ću isto biti kratak da prije završimo posao. Zahvaljujem na podršci oko Zakona o posebnim pravima predsjednike Republike i mislim da je dobro da se taj zakon donese i da popunimo tu jednu prazninu u hrvatskom pravnom sustavu. Zahvaljujem na diskusijama oko Zakona o financiranju izborne promidžbe. Vlada je i dalje ostaje u namjeri da se ovo pitanje riješi na vrijeme prije početka izborne promidžbe zato što danas to nikako nije riješeno. Očito da je Vlada imala više povjerenja u Državno izborno povjerenstvo nego što netko drugi ima, ali mi ćemo ove amandmane Odbora za Ustav vrlo pažljivo sutra na sjednici Vlade u Gospiću razmotriti i vjerojatno i prihvatiti tako da se oko toga ako dominantno rasprava ide u smjeru da je to bolje rješenje mi nećemo inzistirati na svom dijelu zakona u tom dijelu i u onom dijelu koji se popravlja nomotehnički. Evo hvala lijepa. Ostajemo kod prijedloga da se taj zakon donese uz amandmane koje ćemo prihvatiti.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu kod konačnog prijedloga zakona … Ispričavam se, točno imate pravo. Poštovani zastupnik, potpredsjednik Arlović.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Ja se svim sudionicima večerašnjeg raspravljanja ovog zakona želim zahvaliti, prije svega njihovom prisustvu, a posebice onima koji su sudjelovali u raspravi. Posebice zahvaljujem državnom tajniku gospodinu Palariću koji je naznačio da svi amandmani koji su podneseni jer je rekao amandmani koji su podneseni na Zakon o financiranju izborne promidžbe predsjednika Republike Hrvatske da će biti raspravljeni i ako su dobri da će biti prihvaćeni. Prema tome sasvim je izvjesno da će i veliki broj mojih amandmana onda biti prihvaćen jer ide u pravcu poboljšavanja ovog zakona i rješavanja ovih pitanja. No da ne raspravljam dalje o tome šta će Vlada učiniti na kraju krajeva njeno je i ustavno i poslovničko i zakonsko pravo da odluči drugačije nego što je ovdje govoreno. Još jedanput hvala vam lijepa. Ja se nadam da ova rasprava nije samo rasprava o ovom zakonu, o ovom prijedlogu koji je bio ovdje nego ovom problemu koji ćemo na ovaj način riješiti možda sada, a možda sutra će ova rasprava biti dobra podloga da kvalitetno i cjelovito riješimo ovo pitanje. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Preostalo mi je zaključiti raspravu kod Konačnog prijedloga Zakona o posebnim pravima predsjednika Republike po prestanku obnašanja dužnosti, Konačnog prijedloga Zakona o financiranju izborne promidžbe za izbor predsjednika Republike Hrvatske i Konačnog prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru predsjednika Republike Hrvatske. Gospođe i gospodo zastupnici sutra bi nastavili sa još jedinom preostalom predviđenom točkom dnevnoga reda, a to je Konačni prijedlog Zakona o provođenju odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja 98. godine gdje je isto usvojena procedura hitnog postupka. Amandmana na, oni koji su u skladu sa zakonom i Poslovnikom kod rebalansa proračuna i Zakona o izvršenju proračuna ima 110 na proračun, nekoliko na ovaj Zakon o izvršenju proračuna, na Zakon o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju oko 60 amandmana, na Zakon o sigurnosti prometa na cestama oko 80. Nešto manje, bitno manje kod izmjene zakona i dopuna o prekršajima, desetak od izmjena i dopuna Kaznenog zakona. Kad se to sve proračuna mogli bi do ponoći pa iza ponoći što otvara onda drugi problem onda izvanredne sjednice. Sutra dakle ova rasprava koja počinje u pola deset bilo bi dobro da ju racionalno Sabor obavi pa da dođemo u poziciju i mogućnost da možda i ranije od najavljenog glasovanja u 18 sati početi glasovanje, ali to će ovisiti o razvoju događaja. Hvala lijepa. Nastavljamo u pola deset. Laku noć. 2. Konačni prijedlog Zakona o posebnim pravima predsjednika Republike Hrvatske po prestanku obnašanja dužnosti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 138 - GLASOVANJE Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim državnog tajnika Antuna Palarića da se očituje o amandmanima.
Prihvaćamo oba dva amandmana i zahvaljujem.
Hvala. Postaju sastavni dio zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 96 glasova za, donesen Zakon o posebnim pravima predsjednika Republike Hrvatske po prestanku obnašanja dužnosti u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Sad nam je ostalo još samo tri točke za koje predlažem da se spoje u jednu sa klubovima 20 minuta predlatelji, odnosno tko govori u ime klubova. - Konačni prijedlog zakona o posebnim pravima predsjednika Republike Hrvatske po prestanku obnašanja dužnosti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, p.z. br. 138. - Konačni prijedlog zakona o financiranju izborne promidžbe za izbor predsjednika Republike Hrvatsk,e hitni postupak, prvo i drugo čitanje. P.Z. br. 139; - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunam Zakona o izboru predsjednika Republike Hrvatske, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 119; Tu je predlagatelj klub zastupnika SDPa a ova dva prethodna je Vlada. Predlagatelj ova dva je Vlada, raspravu su proveli kod sva tri prijedloga zakona Odbor za zaknodavstvo, odbor za Ustav i politički sustav. Hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. MOlim prvo državnog tajnika Antuna Palarića da dodatno obrazložio ova dva prijedloga zakona vladina.
Poštovani gospodine predsjedniće, poštoavne gospođe i gospodo zastupnici. Pred nama su predsjednički izbori stoga Vlada želi sa ova dva prijedloga zakona urediti sva ona otvorena pitanja koji se tiču i financiranja izborne kampanje i prava predsjednika Republike po prestanku dužnosti dakle tiču se i onih osoba koji će biti predsjednički kandidati. Zakonom o posebnim pravima predsjednika Republike po prestanku obnašanja dužnosti predlažemo da se dodatno ojača dignitet funkcije predsjednika Republike tako da i da prestanku dužnosti se stvore materijalne i tehničke pretpostavke da predsjednik Republike može nastaviti sa aktivnostima koja su primjerena bivšem predsjedniku REpublike. Mi predlažemo da Vlada osigura bivšem predsjedniku fizičku zaštitu, te osobno vozača i osobno službeno vozilo. Mi želimo također da se propiše da se predsjedniku Republike po prestanku dužnosti stavi na raspolaganje uredske prostorije primjerene za obnašanje njegove aktivnosti koje će imati po prestanku dužnosti. Te da na teret državnog proračuna budu osigurana i dva državna službenika koja će predsjedniku pomagati u njegovom radu. Mi predlažemo da plaće za rad službenika te troškovi energije, opreme, namještaja, padaju na teret državnog proračuna. Ova prava bivši predsjednik Republike mogao bi koristiti dok on to smatra potrebnim prema mišljenju vlade to može biti trajno ali prema nahođenju predsjednika trajati će dok on to bude htio. I želimo također riješiti i jedno moguće otvoreno pitanje a to u slučaju smrti predsjednika REpublike da troškovi pogreba padaju na teret Republike Hrvatske. Konačnim prijedlogom zakona o financiranju izborne promidžbe željeli smo uvesti reda u način pribavljanja sredstava za izbornu promidžbu. Željeli smo definirati na što se ta sredstva mogu trošiti, kao i pripisati određene sankcije ukoliko se sredstva za promidžbu pribavljaju suprotno odredbama Ovoga Zakona. Naše osnovno načelo da kandidat za predsjednika Republike može svoju promidžbu financirati iz vlastitih sredstava, te iz donacija domaćih i stranih fizičkih i pravnih osoba. DAkako da po objavi izbornih rezultata onaj predsjednički kandidat koji ostvari zakonom propisano posotak glasova a to je prema važećem zakonu 10% glasova, da će iz državnog proračuna dobiti naknadu dijela troškova izborne pr omidžbe. I to prema odluci o visini izborne promidžbe koju će se namiriti iz državnog proračjna koji je Vlada donjeti 30 dana prije dana izbora. Mi želimo ovim zakonom otkloniti mogućnost i zlouporabe položaja a isto tako i otkloniti mogućnost da izabrani predsjednik dođe u sukob u odnos ovisnosti prema osobama koje su izvršile donaciju stoga predlažemo da se zabrani primanje donacija od stranih država i stranih političkih stranaka. Od javnih poduzeća, pravnih osoba sa javnim ovlastima i poduzeća u većinskom vlasništavu dražve. TE drugih pravnijh osoba u kojima RH odnosno jedinice lokalne i područne odnosno regionalne samouprave imaju većinsko vlasništvo nad dioncima i udjelima. Te javnih i drugih ustanova u vlasništvu RH i jedinica lokalne odnosno regionaklne samouprave. nadalje želimo zabraniti primanje donacija od sinikata i od udruga poslodavca. Želimo također zabraniti primanje donacija od udruga zaklada i fundacija, čiji su članovi u tijelima državne vlasti. Odnosno naša je namjera bila da eliminiramo mogućnost da čelnici državne vlati manipuliraju sredstvima udruga i financiraju kampanju suprotno ovom zakonul Zabranjujemo i predlažemo da se zabrani financiranje predsjedniččke promodžbe iz proračuna jedinica lokalne samouprave i proračuna jedinica regionalne saouprave. Iz sredstava trgovačkih društava u vlasništvu i suvlasništvu jedinica lokalne i područne samouprave. Te ustanova kojima je osnivač država ili jedinica lokalne ili područne samouprave. Sredstva za izbornu promidžbu mogla bi se koristiti za organizaciju promidžbenih manifestacija, distribuciju promidžbenih materijala, izradu radijskih i televizijskih spotova, te ostalo što se uobijčajeno smatra izbornom promidžbom. Moguća je sitaucija da kandidat za predsjednika Republike bude aktualni državni dužnosnik. Koji koristi u redovitom obavljanjj svojih djelatnosati sredstva državnog proččuna, i stoga mi želimo ovim zakonom to isključiti, osim u dijelu ukoliko se radi o osobi koja je posebnom propisu zaštićena po posebnom propisu ima obvezu ili pravo na fizičku zaštitu. I on bi mogao u svojim promkdžbenim aktivnostima putovanjima, dolascima na razne skupove koristiti ono što mu posebnim propisom omogućuje i propisuje. Jer je taj propis nije samo pravo već i obaveza da se državnom dužnosnika određene kategorije štiti. Vlada je polazila od potpunog povjeranja u državno izborno povjerenstvo stoga je preldožila mehanizme kontrole pribavljanja sredstava, na način da daje veliku ovlast DRžavnom izbornom povjerenstvu da može objaviti donacije koje nisu sukladno sa ovim Zakonom. Međutim u raspravama na Odborima poglavito na Odboru za Ustav Poslovnik i politički sustav, ova odredba se pokazala kao sporna stoga je tu dostavljen Vladi amandman odbora a isto tako i vama i ja vjerujem dće vlada u načelu prihvatiit pretežiti dio u sadržaju toga amandmana. Stoga ne bih htio da se rasprava opterećuje sea ovakvim ponuđenim rješenjem. VEć kaoa jednim cjelovitim tekstom sukladno sa amandmanima Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Kako bi ova otvorena pitanja riješili na vrijeme prije službenog početka izborne promidžbe, predlažemo da se ovi zakoni donesu po hitnom postupku. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Molim poštovanog zastupnika, potpredsjednika Doma, Matu Arlovića da obrazloži Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru predsjednika Republike, Kluba SDP-a. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Klub zastupnika SDP-a je bio motiviran sa više razloga da pripremi Prijedlog izmjene i dopune Zakona o izboru predsjednika Republike. Naravno jedan koji može biti i pragmatičan jeste da se približava kraj tekućeg mandata sadašnjem izabranom predsjedniku Republike gospodinu Stjepanu Mesiću i da se uskoro očekuje, a svakako negdje potkraj ili početkom iduće godine raspisivanje izbora za predsjednika Republike Hrvatske ponovo. Smatramo da bi trebalo pitanja oko izbora, prava, obaveze i odgovornosti kako kandidata, tako stranaka i svih ostalih sudionika izbora urediti na vrijeme tako da ne bi bilo i ne bi se smjelo događati da ima odgovarajućih nedorečenosti, upitnosti i problema u okviru izborne kampanje, odnosno bolje rečeno smatramo da je potrebno osigurati da izborni sustav bude upoznat, stabilan i da u tom pogledu osigura fer, poštenu jel' i zakonitu izbornu promidžbu, kampanju, odnosno cjelokupne izbore koji moraju omogućiti svim kandidatima jednaku poziciju, odnosno jednakost sa zakonom. Drugi razlog koji nas je motivirao je upravo smo zbog toga predložili, počet ću od ovoga, vjerujući da ako eventualno se većinska stranka po principu više ruku u Parlamentu opredijeli da ne prihvati naš prijedlog zakona da ćemo time inicirati i motivirati većinsku stranku, odnosno Vladu da ona pripremi potrebnu izmjenu i dopunu zakona. Zašto? Iz razloga, drugog razloga koji nas je motivirao da pristupimo promjeni ovog zakona, a to je prije svega neophodno potrebno usklađivanje Zakona o izboru predsjednika Republike Hrvatske sa novom novelom Ustava, odnosno izmijenjenim i dopunjenim Ustavom Republike Hrvatske i naravno sa odlukama Ustavnog suda, a poglavito sa odlukom Ustavnog suda od 11. svibnja 2004. godine i naravno odlukom Ustavnog suda iz 2002. godine. Vidite treći razlog je potreba usklađivanja ovog zakona sa pravnim sustavom u odnosu sa zakonima u okviru pravnog sustava koji su u odnosu na ovaj zakon ponekad javljaju kao jus generalis ili kao jus specialis, odnosno kao lex specialis. Prema tome treba vidjeti i iz tih razloga imati u vidu i pristupiti zapravo uređenju ove izmjene i dopune. Naravno četvrti razlog je materijalno pravne prirode. Mi smo smatrali i smatramo da je zapravo neophodno potrebno u naš izborni sustav unijeti još jedan zakon, zakon o financiranju izbornih kampanja kojim bi se reguliralo pitanje izbornih kampanja svih predstavnika, odnosno svih sudionika u izborima od predstavnika za lokalnu, u predstavničkim tijelima jedinica lokane i regionalne samouprave do izbora za Hrvatski sabor i za predsjednika Republike. Ali dok se ne donese taj jedinstveni zakon smatrali smo da je neophodno potrebno radi transparentnosti, radi uvida javnosti u tijek financiranja izborne kampanje samo provođenje izborne kampanje, trošenja sredstava i odnosa između kandidata praktički urediti ovo pitanje i kod predsjednika Republike i na taj način smo predložili da se izmjenama i dopunama proširi, praktički dopuni ovaj zakon i sa tim pitanjima i da se na taj način to pitanje uredi, dakako a kao što vidimo on je već inicirao na neki način i Vladu da ona predloži svoj posebni zakon, a ne da se posebnim poglavljem, odnosno sa posebnih par članaka uredi ovo pitanje pa idemo po redu. Naime člankom 96. stavkom 3. Ustava Republike Hrvatske je propisano da se u roku od 60 dana moraju održati izbori u slučajevima kada nastupe slučajevi iz Ustava iz članka 96. stavka 3. a to je u slučaju kada zbog trajne spriječenosti ili nedaj Bože smrti predsjednika Republike, ga zamjenjuje drugi predsjednik, tada se u roku 60 dana moraju održati ili mora stvoriti uvjeti da se održe izbori. Mi u dosadašnjem rješenju u važećem Zakonu o izborima za predsjednika Republike imamo zapravo situaciju da je to na sličan način bilo uređeno, ali se to odnosilo na članak 97. stavak 1. Ustava, dakle sasvim drugačije nego što je sada u Ustavu nakon promjena Ustava uređeno i zbog toga je to pitanje trebalo urediti. Drugo pitanje koje je vezano zbog usklađivanja sa odlukama Ustavnog suda, činjenica je da je Ustavni sud utvrdio između ostaloga da su članci 44. stavci 1. i 2. i članak 47. stavak 1. da su neustavni i da praktički treba otvoriti prostor da prije svega člankom 47. se omogući i predsjedniku kao kandidatu da i on može sudjelovati i podnositi prigovore u zaštiti svojih prava u odnosu na Državno izborno povjerenstvo što po zakonu sada nije bilo izričito navedeno, a naravno kada je u pitanju članak 44. stavak 1. treba omogućiti praktički svim političkim strankama i svim ostalim sudionicima koji kontroliraju pa i ovim biračima od 100 birača da mogu praktički vršiti kontrole i podnositi prigovore vezano za izbore predsjednika Republike. Treći razlog usklađivanje sa zakonima koji su u međuvremenu doneseni, činjenica je da smo donijeli Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o matičnom broju i po tom zakonu je ukinut matični broj radi opet usklađivanja te materije sa ustavnom materijom oko zaštite osobnih podataka koje Ustav izričito propisuje i propisuje kada se mogu i na koji način koristiti osobni podaci, a to je izričito kada propisuje zakon s jedne strane i omogućuje, s druge strane kada ima privolu onoga čiji se podaci prikupljaju i naravno u slučajevima kada to odobri nadležno ministarstvo, radi se o Ministarstvu unutrašnjih poslova po posebnom, radi zaštite posebnog interesa Republike Hrvatske. Nadalje smatramo da je trebalo u ovom dijelu razriješiti pitanja koja su vezana i kao pravna praznina, a to je između ostaloga i ovo pitanje zapravo u prikupljanju darova, odnosno donacija i drugih sredstava za provođenje ne samo izborne promidžbe nego praktički izborne kampanje predsjedničkih kandidata i zbog toga mi predlažemo u našem prijedlogu zakona prvo da izborni, da davanje darova kandidatu da se treba zabraniti tijelima državne vlasti, tijelima jedinica lokalne i područne samouprave i drugim pravnim osobama sa javnim ovlastima. Zatim da to treba zabraniti javnim poduzećima, odnosno trgovačkim društvima i drugim pravnim osobama u kojima Republika Hrvatska odnosno jedinica lokalne i područne regionalne samouprave imaju većinsko vlasništvo nad dionicama, odnosno udjelima te javnim i drugim ustanovama u vlasništvu Republike Hrvatske, jedinice lokalne i područne samouprave. Nadalje da to ne bi mogle činiti udruge građana i zaklada čiji su članovi tijela državne vlasti Republike Hrvatske, tijela jedinice lokalne i područne regionalne samouprave i druge pravne osobe s javnim ovlastima. Nadalje smatramo da ne bi se smjelo dopustiti da darove daju kandidatima domaći poduzetnici i pravne osobe koje posluju sa tijelima državne vlasti Republike Hrvatske radi stjecanja dobiti, odnosno koje su u posljednje dvije kalendarske godine primili potporu od države, jedinice lokalne samouprave i područja regionalne samouprave ili drugih pravnih osoba sa javnim ovlastima koje su primali novac iz fondova u koje su država ili jedinica lokalne i područne regionalne samouprave prenijele novac iz svog proračuna kao i onima koji su u prethodnoj godini iskazali gubitak u poslovanju. Također smatramo da bi to trebalo zabraniti tijelima državne vlasti stranih država i javnim poduzećima, odnosno trgovačkim društvima i drugim pravnim osobama u koje strana država, odnosno jedinica njihove lokalne i regionalne samouprave imaju većinsko vlasništvo nad dionicama, odnosno udjelima te javnim poduzećima tih jedinica i ustanova u vlasništvu strane države ili u vlasništvu jedinice lokalne samouprave kao i samim stranim državljanima. Mi smatramo također da je veoma važno da birači građani Republike Hrvatske imaju mogućnost javne kontrole zapravo izborne kampanje koja se odvija i to kako sa aspekta prikupljanja, tako s aspekta trošenja novca. I na kraju krajeva, fer odnosa u samoj izbornoj kampanji. Zbog toga predlažemo da je kandidat za Predsjednika Republika dužan u roku od 8 dana od provedenih izbora podnijeti Izbornom povjerenstvu izvješće o utrošenim sredstvima o izboru promidžbe. Zatim da izvješće mora sadržavati podatke o izboru sredstava, a u slučaju primljenih novčanih, odnosno nenovčanih darova podatke o darovatelju, novčane vrijednosti dara, itd. Isto tako smatramo i propisujemo, predlažemo da se propiše da Državno izborno povjerenstvo, da će objaviti ove podatke u Narodnim novinama kao sažeto izvješće sa izvorima sredstava, o utrošenim sredstvima za izbornu promidžbu kandidata Predsjednika Republike. Pored ovih pitanja koje smo mi obuhvatili naravno da smo obuhvatili vrlo jedno specifično pitanje, a to je sudjelovanje u financiranju izborne kampanje predsjedničkih kandidata iz proračuna Republike Hrvatske, odnosno jedinica lokalne samouprave. I mi smatramo prvo da izborne kampanje treba, potrošnju sredstava kandidatima na neki način instruktivnom normom ograničiti. I mi predlažemo da se to ograniči na 7 milijuna kuna, neki smatraju da je to malo previše, neki da je premalo, ali u svakom slučaju svi su za to da se ipak ograniči takva potrošnja u izbornoj kampanji i s obzirom na prilike u kojima se Republike Hrvatska nalazi, njeni građani, itd. I s treće strane, činjenica je da to nisu mali novci za jednu izbornu kampanju. Prema tome, mi smatramo da bi trebalo to ograničiti na 7 milijuna, ali isto tako smatramo da je potrebno na izvjestan način osigurati odgovarajuću sankciju ako se kandidati ne pridržavaju ovog ograničenja. U takvoj situaciji mi smatramo da oni kandidati koji ne drže se ograničenja ne bi mogli sudjelovati u podjeli sredstava koje se izdvajaju iz državnog proračuna za pomoć kandidatima u izbornoj kampanji zbog svog vlastitog rasipnog ponašanja u samoj izbornoj kampanji. Također smatramo da je potrebno na drugi način urediti sudjelovanje u podjeli sredstava. Do sada je to naravno zakonski uvid da je svaki kandidat koji je prešao najmanje 10% izborni prag, dakle, on bi morao imati mogućnost da sudjeluje u tim sredstvima i da dobije naknadu za ta sredstva i ona su se u pravilu dijelila tim kandidatima jednako. Mi smatramo da nije korektno davati jednako nego da treba primijeniti izborni kriterij. Jer svaki kandidat ovisno o tome koliko je osvojio palih glasova treba mu zapravo omogućiti taj postotak s razmjernom da sudjeluje i u sredstvima državnog proračuna koji se financira i na taj način, praktički da se stimulira onoga koji je najviše dobio, odnosno kojem su na kraju krajeva građani i birači dali najveći stupanj povjerenja. Mi podržavamo čvrsto ideju koja se javljala u našoj političkoj i demokratskoj praksi iz različitih institucija pa i institucija pravosuđa da je u Hrvatskoj potrebno donijeti što prije Zakon o stalnom izbornom povjerenstvu koje bi bilo stalno, profesionalno i koje bi na primjeren način zapravo pratilo i provodilo sve izbore. No, smatramo isto tako da dok se ne donese novi zakon o stalnim izbornim povjerenstvima da se ne može ostaviti na nagađanje tko je predsjednik izbornog povjerenstva u izborima za Predsjednika Republike Hrvatske. I zbog toga predlažemo da to bude dok se eventualno ne donese takav zakon, predsjednik Vrhovnog suda. Nadalje, mi predlažemo usklađivanje ovog zakona sa čitavom, sa terminologijom koja je neophodno potrebna i ne samo iz nomotehničkih nego i sadržajnih razloga, a vezana je za izmjene i dopune Zakona o Vladi, Zakona o ustrojstvu Ministarstva, upravnih i drugih organizacija. Zatim, vezano je za usklađivanje sa Zakonom o Hrvatskoj radioteleviziji i samim Zakonom o izborima koji su prihvatili pa su stavljali da nemamo izborno povjerenstvo Republike Hrvatske nego Državno izborno povjerenstvo, da se tako i primjenjuje, itd., itd. Prema tome i iz nomotehničkih razloga. Iz svih tih situacija mi zaključujemo vrlo jednostavno. Činjenica je da neke od odredbi koje smo mi predložili u izmjenama i dopunama ovog Zakona su sada obuhvaćene i Prijedlogom zakona o financiranju izbornih promidžbi Predsjednika Republike Hrvatske. Ali je isto tako činjenica da neke bitne odredbe koje nisu po opsegu velike nisu obuhvaćene, a nužno ih je i napraviti zbog usklađivanja sa Ustavom Republike Hrvatske, odlukom Ustavnog suda. I u tom pogledu mi smo potpuno svjesni da s obzirom na mišljenje Vlade Republike Hrvatske postoji izvjesna opasnost da se zapravo nakon rasprave neće donijeti odluka o prihvaćanju nego će se donijeti najvjerojatnije odluka o ne prihvaćanju jer Vlada ne podržava ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru Predsjednika Republike Hrvatske. Ali u isto vrijeme mi smatramo da je neophodno potrebno biti potpuno svjestan realne situacije u kojoj se nalazimo iz formalne i sadržajne razloga. I u tom pogledu mi ćemo kao klub biti zadovoljni ako to dovede do toga da u 9. mjesecu dobijemo novu izmjenu i dopunu Prijedloga zakona koji će doći od Vlade Republike Hrvatske ili kluba većinske stranke. Jer je neophodno potrebno te izmjene učiniti da bi se moglo osigurati fer pošteni i zakonom, i na temelju zakonu i Ustavu zasnovani, dakle, zakonito provedeni izbori za Predsjednika Republike Hrvatske. U tom pogledu malu jednu digresiju moramo reći samo u odnosu na mišljenje Vlade Republike Hrvatske. Mi u cijelosti podržavamo argument koji Vlada Republike Hrvatske u obrazloženju svog mišljenja navodi zašto ona ne podržava Prijedlog zakona i citiram ono kako kaže: "Vlada Republike Hrvatske smatra da noveliranje izbornog zakonodavstva neposredno pred održavanje izbora nije uputno niti opravdano, te treba tendirati usvajanju, ustaljivanju izbornih instituta, te posebice ustaljivanju njihove primjene". I mi se s time slažemo, ali nažalost, ovaj puta je nužda zbog potrebe s usklađivanja sa Ustavom i odlukom Ustavnog suda da napravimo izmjenu i dopunu zakona. I u takvoj situaciji unatoč ovoj argumentaciji koju Vlada u svom mišljenju naznačila, a mi predlažemo Saboru da raspravi ovaj Zakon i da ga prihvati. Ili ako ga ne prihvati opet iz politički motiviranih razloga, da tada sugeriramo vladajućoj stranci da prihvati zaključak kojim će sama sebe obavezati, odnosno našu Vladu Republike Hrvatske da pripremi prijedloge izmjene i dopune matičnog, odnosno dotičnog Zakona za jesen, da bi se moglo osigurati zakonito provođenje izbora u Republici Hrvatskoj. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora? Predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Dražen Bošnjaković.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na svojoj 17. sjednici, prvo ću reć o Zakonu o posebnim pravima Predsjednika Republike Hrvatske po prestanku obnašanja dužnosti podržao je Prijedlog da se zakon donese po hitnom postupku. 7 glasova za, 2 glasa protiv. Nakon rasprave Odbor je većinom glasova, 8 za, 1 glas protiv, predložio Hrvatskom saboru da donese predloženi zakon. Što se tiče Zakona o financiranju izborne promidžbe za izbor Predsjednika Republike Hrvatske zakon je u raspravi podržao prijedlog predlagatelja da se zakon donese po hitnom postupku sa 7 glasova za i 2 glasa protiv. Odbor je u raspravi iznio primjedbe na tekst Konačnog zakona i utvrdio svoje amandmane, a nakon rasprave većinom glasova 6 za i 3 suzdržana predložio Hrvatskom saboru da donese zakon sa amandmanima koje smo obrazložili u ovom mišljenju. Amandmani se odnose na članak 2. gdje zapravo uređujemo ovo pitanje sa jednom međunarodnom praksom gdje se zapravo stranim fizičkim i pravnim osobama ne dozvoljava da sudjeluju u financiranju izborne promidžbe. Amandmanom broj 3. zapravo pojašnjavamo i preciziramo članak 3. Prijedloga Vlade gdje se zapravo regulira koji darovi se ne smiju primati. Člankom 4. također se pojašnjava da se izbornom promidžbom u smislu ovog zakona ne smatra samo medijska promidžba nego i svi troškovi kandidata od dana raspisivanja izbora do dana održavanja izbora. Najznačajniji je članak 6. kojim smo zapravo promijenili de facto cijeli članak. Predlažemo da se promijeni Vladinog prijedloga gdje tražimo da se na odgovarajući način uredi pitanje transparentnosti i javnosti visine i izvora sredstava koje je pojedini kandidat koristio za izbornu promidžbu. I po ovom trećem zakonu, Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru predsjednika Republike Hrvatske, Odbor je donio zaključak da se ne prihvati Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama sa 6 glasova za i 2 glasa protiv ali smo izrazili mišljenje da Vlada ramotri potrebu neophodnih izmjena i dopuna važećeg Zakona radi usklađivanja s odlukom Ustavnog suda i važećeg zakonodavstva. Hvala.
Hvala lijepa. Odbor za zakonodavstvo, ne. Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Poštovani zastupnik Damir Kajin u ime Kluba IDS-a. Nema ga, izgubio je pravo na riječ. Poštovani zastupnik potpredsjednik Mato Arlović u ime Kluba SDP-a.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Klub zastupnika SDP-a podržava potrebu donošenja Zakona o posebnim pravima predsjednika Republike Hrvatske po prestanku obnašanja dužnosti, podržavamo i potrebu da se uredi pitanje financiranja izborne kampanje, malo nam je žao što je ovaj prijedlog zakona obuhvatio samo izbornu promidžbu ali smatramo da ni u jednom i u drugom slučaju nema potrebe za primjenu hitnog postupka. Naime, kod ovog prvog Zakona o posebnim pravima predsjednika Republike po prestanku obnašanja dužnosti mi vremenski razlozi nisu prisutni da bi se moralo donijeti po hitnom postupku ovaj Prijedlog zakona iz prostog razloga, dovoljno vremena ima za to pitanje pa je potrebno da se urede još neka možda pitanja i da se razmotri neke okolnosti i o kojima treba imati obzira prije nego što se do kraja uredi zakonodavno ta materija. Vrlo ozbiljne primjedbe imamo i načelne a i pojedinačne narave koje su vezane uz predloženi Zakon o financiranju izborne promidžbe za izbor predsjednika Republike Hrvatske s Konačnim prijedlogom zakona. Pa dopustite da ih izložim taksativno po redu. Prva primjedba koju mi imamo čini se na prvi pogled da je formalno pravne naravi a zapravo u sebi obuhvaća i sadržajnu prirodu jeste zapravo ono ustavnu osnovu za donošenje ovog Zakona. Nikako ne može biti ustavno ovlaštenje Sabora da donosi zakone iz članka 80. stavka 1. točka 2. Ustava Republike Hrvatske, ustav... za donošenje ovog Zakona. Za donošenje ovog Zakona nije to ustavna osnova nego je ustavna osnova zapravo opća ustavna osnova iz članka 2. stavka 4. alineja 1. podstavak 1. kojim se inače ovlašćuje Sabor da zakonodavno uređuje pojedina politička, gospodarska i druga pitanja i članak 94. Ustava Republike Hrvatske koji propisuje i u sebi sadrži odredbu da će se izbore oko predsjednika Republike urediti posebni zakon. I to malim slovom piše zakon, dakle može biti jednim zakonom ili sa više zakona uređena materija izbora predsjednika Republike. Naravno kada o tome govorimo onda moramo reći da po nama razlozi i argument za hitni postupak koji se navode u obrazloženju ovoga Zakona ne stoje jer bi teško bilo prihvatiti situaciju da ovdje postoje razlozi od interesa za obranu zemlje, za razvoj gospodarstva odnosno sprečavanja razvoja ili interesa zemlje jer ipak još uvijek ima puno vremena do održavanja izbora predsjednika Republike i osim toga trebalo bi urediti na drugačiji način kvalitetno ova pitanja. Drugi razlozi su naravno sadržajne naravi prije svega i mi u tom pogledu moramo reći da mi smatramo u SDP-u da nije dovoljno donijeti Zakon kojim će se urediti samo dio izbornog procesa za predsjednika Republike niti je uopće dobro urediti samo jedan segment izbora u Republici Hrvatskoj vezano za izborne kampanje nego da bi trebalo donijeti jedinstven zakon kojim će se urediti izborna kampanja u svim slučajevima gdje se izbori provode, a ako sada u ovoj fazi ne možemo ići na takav zakon onda trebalo bi kao među fazu napraviti zakon o financiranju izborne kampanje predsjednika Republike. Drugo što mi moramo naznačiti jeste ako bi se takav naš prijedlog prihvatio onda bi se trebalo razmotriti pitanje i naziva samog Zakona. Mi moramo posebice naznačiti još neka pitanja koja sama po sebi proizlazi iz ovih činjenica. Naime, kada se gleda sadržajno Zakon on je otvorio čitav niz pitanja ali još više je otvorio pitanja oko neotvorenih pitanja. Primjerice, nisu otvorena pitanja oko uređivanja, niti se definira što su to donacije, što su to sredstva, što su to državna sredstva, limite, iznose donacija, minimalne i maksimalne, što se radi u slučaju anonimnih donacija, kako i na koji način se podnose izvješća o utrošenim sredstvima pa i sankcije za neizvršavanje ovoga Zakona. Naravno posebno je interesantno ako bi se ovako predloženi zakon kako je predloženo od strane predlagatelja prihvatio javnost bi zapravo i dalje ostala prikraćena o informacijama o tome koji su donatori i koji su iznosi donacija i što je zapravo svrha svih ovih Zakona. Prema tome, ako sa tog aspekta posmatramo onda htjeli ne htjeli moramo naznačiti naše primjedbe koje su vezane primjerice uz članak 1. mi smatramo da zakonom se uređuje način prikupljanja sredstava samo za financiranje izborne promidžbe nego i aktivnosti, ne uređuje se samo za prikupljanje financiranje izborne promidžbe nego i aktivnosti koje se smatraju izbornom promidžbom za izbor predsjednika Republike Hrvatske, ali se ne uređuje pitanja koja definiraju što su to donacije, što su državna sredstva, zatim posebno proširiti to sve na cijelu izbornu kampanju a ne samo na promidžbu. U članku 2. po nama je potrebno definirati što se sve smatra izbornom promidžbom samom kampanjom. Potrebno je odrediti vrijeme kada ona počinje i do kada traje i naravno trebalo bi propisati postotak glasova koje kandidati ostvare na izborima radi ostvarivanja prava na naknadu, troškova izborne promidžbe iz državnog proračuna, treba unijeti i razmotriti da li treba unijeti u ovaj zakon ili onaj treba ostati i dalje u izbornom zakonu kao što je to sada propisano da je to 10% glasova. Oko članka 3. smatramo da je potrebno definirati što su to donacije, zatim vidjeti zašto donacije nisu, zašto ... [[Govornik se ne razumije.]] da su to samo financijska sredstva a ona to nisu nego su to već materijalna prava, primjerice prijevozna sredstva, tehnička oprema i drugo usluge, sve naravno osim volonterskog rada, simpatizera, stranačkih kolega, kandidata predsjednika koji će to obaviti kada volontira naravno ukoliko se ne radi o profesionalnom poslu. Zatim potrebno je ovdje isto regulirati pitanje anonimnih donacija, donacija u ime trećih osoba, te visinu iznosa tih donacija, također nedostaje regulacija visine iznosa limita pojedinih donatora koje on može donirati, i naravno nedostaje ukoliko navedeni članak ostane isti zabrana donatora, da se odnosi na druge zaklade i fundacije ali ne na ostale neprofitne organizacije. Što je sa vjerskim, humanitarnim organizacijama itd. Moramo reći da amandmani Odbora za Ustav u značajnoj mjeri ove naše primjedbe ublažuju i popravljaju situaciju sa predloženim zakonom ali ne do kraja u odnosu na ono što mi smatramo da bismo trebali ovim zakonom dobiti i trebali urediti. Na članak 4. smatramo da odmah u startu da osnovni konceptualni se razlikujemo, u konceptu se razlikujemo, ne mislimo da bi zakon trebao odnositi se samo na promidžbu jer po nama promidžba nije jedina aktivnost kandidata u kampanji, osim toga to sam Izborni zakon bitno razlikuje kada propisuje od vremena raspisivanja izbora preko isticanja kandidature, provođenja izborne kampanje, samih izbora i na kraju krajeva situacije nakon provodenih izbora. Zbog toga mi smatramo da je Zakon potrebno proširiti na cjelokupnu izbornu kampanju a potom proširiti i reguliranje korištenje finacijskih sredstava i ostalih dobara i usluga na putne troškove, rad na terenu, funkcioniranja i … kandidata kao i na druga plaćanja suradnika i usluga i potrebno regulirati da onda u svemu tome limite kandidata u kampanji, šta oni mogu učiniti, šta ne mogu osobito po nama potrebno limitirati i ukupna sredstva koja se u izbornoj kampanji trebaju utrošiti za izbore predsjednika Republike. U odnosu na članak 5. mi smatramo da je neophodno da neodstaje i da je neophodno potrebno definirati sredstva državnog proračuna jedinica lokalne i područne regionalne samouprave koje dužnosnici ne smiju koristiti. To ne bi mogao biti samo financijska sredstva, nego mora se odnositi na materijalna prava, od računala, telefona, uredskog materijala itd., radnog mjesta, usluga, prijevoza, s jedne strane. i s druge strane, potrebno je zabraniti korištenje i rada samih namještenika ako se radi o kandidatu koji je već predsjednik Republike. E sad, tu je važno da je zapravo uočiti da je neophodno potrebno ugraditi još nekoliko članaka. Mora se ugraditi nekoliko članaka koji će jasno govoriti kada kandidat koji je aktualni predsjednik Republike nastupa u funkciji predsjednika Republike i koja sredstva se može koristiti u obnašanju dužnosti predsjednika Republike se zna, a kad nastupa kao kandidat, koja neophodna sredstva radi toga da bi se zaštitila institucija ne samo kandidata, nego predsjednika Republike ima pravo kostiti on iznimno u odnosu na sve druge kandidate, a koaj sva ostala iz državnih sredstava ne bi mogao niti smio koristiti. Naravno smatramo isto tako da je neophodno potrebno proširiti u članku 6. izvješća na iznose sredstava pojedinih donatora. Isto tako smatramo da treba proširiti na troškove izborne kampanje u cijelosti, ne samo na promidžbu. Zatim treba definirati u članku 6. vremenske rokove u kojem se vremenskom razdoblju izvještava o izborima i iznosima. Izvještajno razdoblje ne može završiti prije izbornog dana. Zatim mi smatramo da izvješće o izborima i iznosima donacija trebalo bi se dostaviti državnom izbornom povjerenstvu svakih 8 dana i ona moraju biti javna u cijelosti, jer se radi o interesu javnosti. Potrebno je po nama propisati i uvrstiti izvještaj o utrošenim sredstvima u kampanji. i naravno mi smatramo da je potrebno propisati sankcije za kršenje odredbi ovog zakona i tijela koje provodi izbore u slučaju da ne pridržavaju se propisanih obaveznih zakonskih normi koje se odnose ne znam na otvorenu primjerice računa, prikupljenih sredstava, izvještavanju, o donacijama, izborima sredstava, načina kako je utrošeno, da li je prikupljeno anonimne donacije itd. Mi smatramo da to sve treba propisati i da je to … članak 6. ne propisuje. Ali, ima jedna druga dimenzija članka 6. na koju mi želimo posebice ukazati vezano za riješenja koja se nude, istini za volju ponavljamo da novi članak 6. koji predlaže Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav to bitno drugačije uređuje ako se taj amandman prihvati i po nama on je puno bolji, nego riješenje koje je u predloženom tekstu zakona, i u tom pogledu možemo ga podržati, iako ne smatramo da on cijelovito riješava ovo pitanje, nego samo eto tako kao jedan posebni ajde lijek privremeni lijek u, koji treba spriječiti daljnje razvijanje bolesti. No, naše zamjerke osim svega ovoga što sam rekao su, one koje imaju ozbiljnu političku zamjerku i političku dimenziju. Naime, članak 6. ja ću ga citirati. "u stavku 1. kaže, izvješće o izborima sredstava za troškove izborne promidžbe moraju se predati Državnom izbornom povjerenstvu najkasnije 7 dana prije dana održavanja izbora koje će procijeniti potrebu objavljivanja iste". Prvo, činjenica je da nije obuhvaćena ni cijela izborna promidžba, a kamoli cijela izborna kampanja, jer 7 dana prije održavanja izbora praktički se treba podnijeti izvješće, a šta je sa sredstvima koja će se prikupiti u onih preostalih 7 dana i naravno šta je posebice s aspekta njihovog trošenja. Drugo, ovo je veoma važno prikupljanje sredstava da bi zapravo javnost bila informirana o tome kako kandidati prikupljaju i od koga prikupljaju sredstva, jer kandidati, birači moraju znati i moraju imati pravo i mogućnost da procijenjuje, da li će poduprijet onog kandidata kojeg primjerice financiraju institucije iz vana, ili onoga kandidata koji se oslanja na potporu unutar zemlje, ili onog kandidata koji eventualno se oslanja na potporu fizičkih i pravnih osoba u zemlji i inozemstvu, a koji praktički može doći u sukob interesa zbog toga što je obećao određene usluge ili protučinidbe u takvoj situaciji. Zbog toga mi smatramo da nije ni dobro riješenje da državno povjerenstvo će procijeniti potrebu objavljivanja istih. Mi smatramo da ako hoćemo transparentno i javnu izbornu kampanju, a ona bi morala biti, jer je to bitan element za odlučivanje birača zapravo kome će dati povjerenje i svoj glas, da se moraju objaviti ta izvješća i da ta izvješća moraju sadržavati izbore sredstava, same donatore i moraju sadržavati način kako se troši. Drugi stavak je po nama još opasniji. On kaže Državno izborno povjerenstvo će najkasnije 3 dana prije dana izbora javno objaviti donacije koje su u suprotnosti s ovim zakonom. Gledajte, ako je to tako, onda mi imamo situaciju zapravo gdje Državno izborno povjerenstvo na temelju zakona diskreciono procijenjuje da li je netko prikupio ili nije prikupio zakonito sredstvo. A u isto vrijeme u nezakonitost izbora i ustavnosti provedenih izbora zapravo odluku u krajnjoj liniji donosi Ustavni sud, a ne Državno izborno povjerenstvo, ono samo u pojedinoj fazi upravnog postupka zapravo takvu odluku donosi. Prema tome, šta se može dogoditi? Može se dogoditi vrlo interesantna situacija, da se od strane Državnog izbornog povjerenstva objavi na temelju njihove procijene i njihovih argumenata koje oni imaju objavi da je neki od kandidata dobio nelegalno prikupljena ilegalna sredstva. Formalno pravno ispunilo Državno izborno povjerenstvo svoj zadatak, ali bitno utjecalo na kvalitetu mišljenja biračkog tijela o tome da li tom kandidatu dati povjerenje ili ne, zamislite kakav će to biti predsjednik ako nelegalno skuplja sredstva za provođenje izborne kampanje? Time se bitno može utjecati na konačni rezultat izbora. A da u isto vrijeme kandidat za predsjednika ne može postići zaštitu odgovarajuću zaštitu svoga prava. Zašto? Jer kad se ispoštuju svi rokovi postupanja Državnog izbornog povjerenstva odluka i na kraju krajeva odluka Ustavnog suda onda je rok od ova tri dana već davno istekao dok pravorijek uslijedi i u takvoj situaciji se može dogoditi da odluka Ustavnog suda koja će primjerice utvrdit ne da je nelegalno, nego da sasvim legalno prikupio i ta sredstva, njemu ne ostaje ništa drugo, nego kao moralna satisfakcija, jer on je faktički izgubio izbore. I takvu jednu moć ne smije se dati, pa ni izbornom povjerenstvu, ne ulazići, niti ne treba posebice sumnjati da će izborno povjerenstvo biti maliciozno prema bilo kome. Dapače, ovdje se treba ići sa aspekta da izborno povjerenstvo se ne treba dovesti u napast da bi eventualno zbog svoje pogreške moglo biti odgovorno za konačni rezultat izbora. A da izborna povjerenstva u davanju svojih obaveznih uputa, tumačenja ili odluka po zaštiti izbornog prava može pogriješiti, pa svjedoci smo to ovih dosadašnjih izbornih ciklusa koje smo imali, gdje je bilo slučajeva da je izborno povjerenstvo dalo i zauzelo odgovarajuće stavove po prigovorima kandidata u zaštiti njihovih prava, da bi zapravo na kraju pred Ustavnim sudom odluka bila sasvim drugačija i često puta u korist samih kandidata, i u takvoj situaciji se takva odredba ne bi smjela dopustiti. Iz svih tih razloga mi iz SDP-a predlažemo da unatoč ovim amandmanima koje je Odbor predložio i kojim se popravlja ovaj prijedlog zakona, da se odgodi odlučivanje po hitnom postupku, da se ovo provede kao javna rasprava, rasprava u prvom čitanju, i da se zapravo donese zaključak da on ide u drugo čitanje, i da u 9 mjesecu obavimo raspravu u drugom čitanju, a po mogućnosti tada imamo Zakon o financiranju cijele izborne kampanje, a ne samo izborne promidžbe predsjednika Republike. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba HDZ-a poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Što se tiče ovog prvog zakona o posebnim pravima predsjednika Republike Hrvatske po prestanku obnašanja dužnosti, Klub HDZ-a će podržati ovaj zakon, ovaj zakon propisuje određena prava koja predsjednik ima nakon prestanka obnašanja dužnosti. U zakonu su točno određeni i navedena prava i smatramo da to što će predsjednik imati ured opremu, zaštitu, vozilo ne bi smjelo biti upitno, jer predsjednik naprosto ima svoje mjesto u ustroju državne vlasti, u Ustavu i na posebno, i na obveze i ovlasti, smatramo da ova prava nisu nešto u čemu pretjeramo i ovakva jedna dužnost mislim da zadužuje ovakva prava nakon što predsjednik prestane obnašati tu dužnost. Mislim da moramo promicati važnost i dignitet institucije predsjednika države. Upravo radi toga Hrvatska demokratska zajednica ovaj zakon će podržati a donošenjem ovog zakona i popunjavamo pravnu prazninu koja je u odnosu na ova prava postojala u našem zakonodavstvu. Što se tiče ovog Zakona o financiranju izborne promidžbe za izbor predsjednika to je zakon kojim se reguliraju pravila o financiranju izborne promidžbe za izbor predsjednika. Ovim zakonom također se popunjava praznina u zakonodavstvu jer ovdje nemamo nikakvih pravila i zato je dobro da se ovaj zakon svakako donese jer njime se regulira način financiranja izborne promiždbe. Prijedlog koji je Vlada uputila sasvim sigurno ima dobre namjere, cilj je znači da se regulira ovo područje, međutim tekst Vladinog prijedloga je opterećen određenim nejasnoćama i nepreciznostima ali koje su mi smatramo otklonjive. Zato Klub HDZ-a smatra da Vlada treba razmotriti u svakom slučaju amandmane koje je na ovaj zakon podnio Odbor za Ustav jer oni doista bitno popravljaju tekst zakona. Klub HDZ-a se zalaže da financiranje izborne promidžbe bude transparentno, da podaci o troškovima, prihodi,a izvorima prihoda budu javni kako bi javnost znala točno kako je nečija kampanja bila financirana. Zalažemo se i za ova ograničenja u pogledu financiranja izborne kampanje, to znači da ne mogu niti stranci, niti vjerske organizacije, niti neprofitne udruge, državne ustanove, trgovačka društva u vlasništvu države ne mogu oni biti izvor zapravo financiranja nečije izborne kampanje. Također zalažemo se da se podaci zaista nakon izbora javno objave kako bi javnost bila obaviještena i imala na uvidu jedno cjelovito izvješće o tome tko je financirao nečiju kampanju. HDZ će podržati ovaj zakon koji zajedno sa amandmanima Odbora za Ustav u svakom slučaju mislim da donosi red i u ovom segmentu a i svakako smatramo da je jedno od vrlo bitnih pitanja u razvoju demokracije i višestranačja upravo ovo financiranje političkih stranaka upravo uvođenje javne kontrole i vjerujemo da u budućnosti ovaj Sabor i ova Vlada će morati i u odnosu na političke stranke donesti određena pravila ponašanja. Što se tiče ovog trećeg prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru predsjednika Republike Hrvatska demokratska zajednica neće podržati ovaj zakon jer su rješenja iz tog zakona djelomično ugrađena već u ovaj Zakon o financiranju izborne promidžbe za izbore predsjednika Republike Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. U ime Kluba HNS-a PGS-a poštovani zastupnik Miljenko Dorić.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Vezano uz prijedlog Zakona o posebnim pravima predsjednika Republike po prestanku obnašanja dužnosti Klub HNS-a PGS-a će podržati taj zakon, smatramo kao što je i kolega maloprije rekao da on osigurava jedan dignitet, kontinuitet u radu predsjednika i nakon obnašanja dužnosti koji će i dalje komunicirati vjerojatno sa mnogim čimbenicima u svijetu, u nas itd., prema tome tu ništa sporno nije. Taj zakon je gotovo identičan zakonu u nekim našim susjednim zemljama. Prema tome, ne sumnjamo da će i u nas on funkcionirati. No, što se tiče preostala dva zakona obzirom da je vrijeme poodmaklo ja ću svesti svoje izlaganje na samo četiri kratka pitanja. Prvo pitanje je da li je potrebno donijeti pravila o financiranju izborne promidžbe za izbor predsjednika Republike Hrvatske. Odgovor u ime Kluba HNS-a PGS-a je svakako da, mi ga obavezno trebamo donijeti i to od nas traži i naša javnost kao i demokratski standardi u Europi. Drugo pitanje da li pravila igre treba regulirati posebnim zakonom kao što to predlaže Vlada ili način da se dopuni Zakon o izboru predsjednika Republike Hrvatske što je prijedlog kolega iz SDP-a. U Klubu HNS-a PGS-a uvjereni smo da se izmjenom i dopunom Zakona o izboru predsjednika Republike Hrvatske može točno i kvalitetno regulirati način financiranja izborne promidžbe ili još bolje financiranje cjelokupne izborne kampanje kao što je gospodin Arlović maloprije rekao i tu se slažemo sa kolegama iz SDP-a. Treće pitanje da li je i ovaj zakon potrebno donijeti po hitnom postupku u srpnju 2004. godine ili je moguće isti zakon donijeti u rujnu i listopadu po redovnoj proceduri. Ako će izbori za predsjednika Republike Hrvatske kao što vjerujemo biti u veljači sljedeće godine onda smo mogli raditi po redovnoj proceduri, dati više vremena jasno svima nama nevladinim organizacijama i onima koji su zainteresirani da se očituju i da nam pomognu da taj zakon bude što kvalitetniji. Ako međutim netko ima drugačije informacije u svezi termina održavanja izbora za predsjednika onda razumijemo i žurbu. Četvrto pitanje koji je cilj ovog zakona. U Klubu HNS-a PGS-a htjeli bi vjerovati da je cilj osigurati korektnu izbornu utrku i potpunu transparentnost financiranja izbora. Ako je tako moramo se odlučiti između dviju ponuda, ponude Vlade da se transparentnost osigura putem kratkog izvješća Državnog izbornog povjerenstva u Narodnim novinama nekoliko dana prije samih izbora ili kao što to predlažu kolege iz SDP-a putem opširnijeg izvješća kandidata o utrošenim sredstvima o izvorima novčanih i nenovčanih donacija unutar osam dana po održanim izborima. Ako je transparentnost u pitanju onda je drugi prijedlog vjerojatno u prednosti. Ako se kroz kratka izvješća prije izbora želi postići odnosno poslati biračkom tijelu određena poruka onda ćemo priznati lukavost drugog prijedloga ali i opasnost tog prijedloga. U Klubu HNS-a PGS-a pratit ćemo dakako pažljivo tijek ove rasprave, eventualno prihvaćanje pojedinih amandmana od strane predlagatelja i podržati prijedlog zakona koji će biti sveobuhvatniji, korektniji, osigurati veću transparentnost i korektniju izbornu utrku. Da budem potpuno iskren mi nemamo nikakvih iluzija da ćemo ovim zakonom riješiti sva pitanja koja se ovih dana spominju u našim odborima, u medijima, u izvješćima nevladinih organizacija ali ćemo kolegice i kolege nesumnjivo krenuti u pravom smjeru. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSS-a poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici! Pa evo pred nama je zapravo cijeli jedan paket zakona koji se odnose na izbore predsjednika države, međutim ja bih se malo detaljnije osvrnula na prijedlog Zakona o financiranju izborne promidžbe za izbor predsjednika Republike Hrvatske. Ako imamo na umu cilj koji bi se zakonom trebao postići onda moramo reći da je pred nama jedan vrlo čudan prijedlog, čudan zbog toga je vrlo površan, ne regulira ključna područja a tamo gdje se trudi regulirati u velikoj mjeri je nejasan. Cilj zakona treba biti osiguranje transparentnosti financiranja predsjedničkog kandidata. Taj cilj ovaj zakon neće postići te će i nadalje interes javnosti biti ugrožen. Interes javnosti jeste da zna tko je i s kojim iznosima financirao budućeg predsjednika države koji će u narednom mandatu predstavljati državu u ime građana. Po ovom zakonu građani i nadalje to neće znati jer se predlaže uređenje samo pitanja načina prikupljanja sredstava za financiranja izborne promidžbe te aktivnosti koje se smatraju izbornom promidžbom a ne izborne kampanje u cijelosti. U članku 2. zakona kaže se da se izborna promiždba financira iz vlastitih sredstava te iz donacija domaćih i stranih fizičkih i pravnih osoba, međutim zakon ne definira pojam donacija. Donacije mogu biti različite. Mogu biti u novcu, stvarima, uslugama, pravima itd. Za potpunu transparentnost je nužna jasna definicija donacije kao i određenje maksimalnog iznosa donacije. Po našem mišljenju Zakonu je potrebno odrediti i vrijeme koje se smatra izbornom kampanjom. Zakon propisuje od koga se donacije ne smiju primati pa tako kaže da se ne smije primiti donacija od stranih država i stranih političkih stranaka s čime se potpuno slažemo. Ne smije se primiti niti od javnih poduzeća, pravnih osoba sa javnih ovlastima i poduzeća u većinskom vlasništvu države s čime se također slažemo. Međutim, ne smiju se primati donacije od udruga, zaklada i fundacija čiji su članovi u tijelima državne vlasti Republike Hrvatske, tijelima jedinica lokalne i područne samouprave i drugih pravnih osoba sa javnim ovlastima. Pitamo se koliko je u praksi ovaj propis provediv. Pretpostavka provodivosti jest mogućnost kontrole a kontrola nije moguća jer nigdje ne postoji jedinstveni registar članstva provedinih udruga zaklada i fundacija. Prihvaćanjem ove odredbe dobili bismo još jedan propis koji bi bio mrtvo slovo na papiru. Podsjećam da već imamo zakone koji zabranjuju određena imenovanja osoba koji su članovi političkih stranaka a unatoč tome svakodnevno se imenuju članovi stranaka i to samo zbog toga jer je jedini mjerodavni dokaz stranačke pripadnosti izjava samoga kandidata da nije član niti jedne stranke. Farizejština u zakonu nije potrebna, nije joj tamo mjesto i zbog toga izbacimo to ne samo iz ovoga nego i iz svih zakona. Dakle, čini mi se nespornim da ovaj zakon mora osigurati transparentnost financiranja. Predlagatelj očito smatra da tu transparentnost osigurava članak 6 koji kaže da se izvješća o izborima sredstava za troškove izborne promidžbe moraju predati državnom izbornom povjerenstvu najkasnije 7 dana prije dana održavanja izbora koje će, dakle, izborno povjerenstvo procijeniti potrebu objavljivanja istih. Zatim, državno izborno povjerenstvo će najkasnije tri dana prije dana izbora javno objaviti donacije koje su u suprotnosti sa zakonom. Ovaj članak ne jamči transparentnost iz najmanje dva razloga. Prvo, izvješća sadrže samo izvore financiranja ali ne i imena i prezimena pojedinih donatora te visinu i vrstu donacije. Drugo, izvješće sadrži podadatke do najkasnije 7 dana prije dana izbora. Što je sa izvorima i iznosima koji se pojave u zadnjih 7 dana? Te donacije mogu biti višestruko veće od ranije primljenih a oni se čak ne moraju niti prijaviti. Što je sa donacijama nakon izbora? Niti one se ne moraju prijaviti. Treće, nema obveze objavljivanja niti tih manjkavih podataka nego će Državno izborno povjerenstvo procijeniti potrebu objavljivanja. Zar je to transparentnost? Zar je to realizacija prava građana da zna tko je koliko i na koji način financirao izbornu promidžbu predstavničkih kandidata? Posebno je neprihvatljiv stavak 2. koji kaže da će državno izborno povjerenstvo najkasnije tri dana prije izbora javno objaviti donacije koje su u suprotnosti sa zakonom. On je izvor nesigurnosti a i vrlo pogodan za manipulacije i zlouporabe kojima se presudno može utjecati na izborne rezultate. Državno izborno povjerenstvo nije nepogrešivo i njegova odluka nije neoboriva. To dokazuje i praksa i bilo bi preopasno dozvoliti Državnom izbornom povjerenstvu da tri dana prije izbora obajavi sadržaj svoje odluke o protuzakonitosti donacije koja se u daljnjem postupku može pokazati neosnovanom, netočnom, neobjektivnom itd.. Za kandidata koji je zbog objave izgubio izbore popravka nema. Tako što se ne može dopustiti i naprosto je nevjerojatno da se ovakav prijedlog našao u zakonu koji je upućen u hitnu procedru. Kada smo već kod hitnosti postupka tada moram reći da nema niti jedan jedini razlog za donošenje ni ovog Zakona, ni Zakona o pravima predsjednika pa ni ovog Prijedloga o izboru predsjednika Republike Hrvatske, trećeg prijedloga kojeg smo dobili. Naime, Poslovnik Sabora u članku 159. kaže: "Iznimno zakon se može donijeti po hitnom postupku samo kada to zahtjevaju interesi obrane i drugi osobito opravdani državni razlozi, odnosno kada je to nužno radi sprječavanja ili otklanjanja većih poremećaja u gospodarstvu.". Dakle, nema niti jednoga razloga i time je smješnjie obrazloženje predlagatelja a to je Vlada Republike Hrvatske kada kaže: "Potreba preciznog definiranja izborne promidžbe za izbor predsjednika Republike Hrvatske ocijenjena je dostatnim razlogom za hitnost postupka." Žalosno je, iako sam član odbora da je Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav pa i sam Sabor prihvatio nametnuto mu mišljenje Vlade i sam Sabor postupa u ovom trenutku protivno Poslovniku. Kako je razvidno primjedbi je puno i one su itekako osnovane. Bilo bi pametno detaljno raspraviti ovu problematiku i donijeti zakon kojeg se nećemo sramiti. Imamo iskustva sa Zaknom o sukobu interesa koji je donesen u atmosferi predizborne strasti a ne razuma. Danas se sve češće čuje da je konceptualno promašen i zbog toga nemojmo robovati strastima, spustimo loptu na zemlju, dobro razmislimo kako bismo iznašli najbolja rješenja i tada donijeli Zakon u redovnoj proceduri. Ovakav prijedlog zakona kakav nam je predložen Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke ne može podržati. Iako smatra da je Zakon o financiranju izborne kampanje itekako potreban. Glede preostala dva prijedloga zakona, glede prava predsjednika Republike Hrvatske kao što sam obrazložila protivimo se donošenje po hitnom postupku jer zaista se krši Poslovnik ako nećemo čuvati sami dignitet ovog Sabora nikoga u državi Hrvatskoj nema koji će nam čuvati digntet i zbog toga se držimo onoga što smo si sami propisali. Sve ove nedostatke koje sam nabrojila a i usklađenjes a pozitivnim zakonskim propisima, sa Ustavom Republike Hrvatske i ustavnom odlukom koliko mi je poznato sadrži prijedlog o izboru predsjednika Republike Hrvatske koji je u saborsku proceduru uputio Klub zastupnika SDP-a. Sadrži detaljnije i transparentnije uređenje, uređenje financiranja kampanje, izborne kampanje predsjednika Republike Hrvatske. I sada kada se nalazimo dakle u tri, sa tri prijedloga od kojih se dva dopunjavaju, jedan na detaljniji, jasniji i transparentniji način i jamči, hvala kolega na ironičnosti i jamči transparentnost taj prijedlog zakona ćemo podržati.
Hvala lijepa. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Nema je. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Josip Leko. Isti slučaj kao i prethodni. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Isti slučaj kao prethodna dva. Poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Uvaženi predsjedniče Doma, kolegice i kolege. Najprije ovaj Zakon o posebnim pravima predsjednika Republike. Pa nema sumnje da je zakon potreban. Ostaje nejasno zašto takva žurba? Zašto hitni postupak? Mandat predsjednika traje. Izvjesno je da će trajati do okončanja mandata, siječnja, veljače i zašto sad na, na predzadnji dan rada prije ustavne stanke trpati ovakav zakon. I to po hitnom postupku. A predlagatelj nema logičnog obrazloženja za to, a kao što smo čuli posve točno od gospođe Lalić nije ni poslovnički. Krši se Poslovnik. Sami kršimo Poslovnik prihvačajući ovakvu hitnost. Ovo može mirno ići u dva čitanja da vidimo da li su ova prava koja su ovdje nabrojena, jel’ bi ih se dalo detaljnije razraditi? Jednostavno mislim da bi. Znate dobro je da se donosi ovaj Zakon, ali ja mislim da bi neka rješenja trebala biti i bolja. Amerikanci kažu: “Jednom predsjednik, uvijek predsjednik”. Oni drže do svojih bivših predsjednika. To smo mogli vidjeti sada nakon smrti predsjednika Regana. Hrvatska mislim također treba držati do institucije svog predsjednika Republike. Tu mu se predviđaju dva činovnika. Pa gledajte to su dvije tajnice. One moraju imati neko radno vrijeme, 8 sati činovničko. Jedna će valjda raditi prije podne druga poslije podne. Ako jedna dobije gripu ovaj nema s kim surađivati, nema tko dizati telefonsku slušalicu. Mislim, mogli smo napisati do 5, to je 5 činovnika. Možemo raspravljati o tome, ali bilo bi bolje o tome raspraviti u, u dva čitanja. U slučaju smrti Predsjednika Republike, a ovo je poseban zakon o pravima nakon mandata. Znači u slučaju smrti, a što je u slučaju da nikad ne umre. Znači nakon smrti on ima neka prava nakon smrti. Sve nelogičan jedan izričaj. I onda sad pazite malo prije imate bivšeg predsjednika, a sad govorite u slučaju smrti Predsjednika Republike pa je nejasno na kog se odnosi. Šta je naprimjer s vojnim počastima? Predsjednik Republike je vrhovni zapovjednik. Kao bivši predsjednik Republike bivši vojni zapovjednik jer ima pravo na vojnu počast. Gledajte u drugim zakonima kad se radi o pravima vojnika, to se navodi. Pa imaju pravo na neke vojne počasti. Nema potrebe da to ne razradimo u zakonu kad ga već donosimo. I to baš u ovom jer ga nemamo u kojem drugome razraditi. A zašto to nije napravljeno i zašto se sad žuri posve je nejasno. Kad je riječ o ovom drugom zakonu a to je financiranje izborne promidžbe stvar je još gora. Ima se dojam, dakle ja imam dojam da je to napisano u Ministarstvu za jedno poslijepodne lijevom rukom na brzinu i opet nejasno zašto po hitnom postupku ... [[Govornik se ne razumije]] Saobra. Ovako poslati to u Sabor je gotovo uvredljivo za Sabor. To je nepristojno na jedan način. Najprije tu se ne definiraju pojmovi. Odbor za Ustav je imao potrebu to amandmanima ispravljati i moram reći dosta uspješno je to pokušao vrlo vješto, a neda se to sve amandmanima ispraviti. To bi trebalo sve nanovo pisati da dobije nekakvu glavu i, i rep. I unatoč hvale vrijednom trudu Odbora za Ustav nešto će se popraviti ali neće uspjeti sve. Najprije nejasno je što se financira? Izborna promidžba. Što znači riječ izborna promidžba ili kampanja? To bi trebalo definirati, najprije definirati pojmove. Od kojeg vremena traje, od raspisivanja izbora do dana održavanja izbora. Ali to sve imate u Prijedlogu zakona SDP-a koji ne znam zašto niste bar prepisali. Pa gle, gledajte u masu drugih slučajeva ste prepisivali oporbene prijedloge tamo gdje niste imali dobrih ideja. Ali ovdje tu niste napravili. Pa da ste bar to napravili, a ne poslali ovako nedovršeno rješenje. Pazite šta se članak 1. Izborne promidžbe te aktivnosti koje se smatraju izbornom promidžbom. A tko to smatra? Tko smatra? Članak 2., pazite: “Izborna promidžba financira se iz vlastitih sredstava te iz donacija domaćih i stranih fizičkih i pravnih osoba.” Stranci će financirati izbornu kampanju Predsjednika Republike Hrvatske. Pravne i fizičke osobe. Pa gledajte ovo je uvredljivo za državu što ste napisali. Pa mogli ste još napisati i to na pozivate strane obavještajne službe da one izaberu kandidata pa da ga financiraju. Pa strancu se ne smije dozvoliti da financira izbornu kampanju. Pa ovo je, ovo je, ovo je sramota. Ovo je stvarno nečuveno. Onda do kojeg iznosa? Lijepo vam piše u prijedlogu SDP-a do 7 milijuna kuna. Pa mogli ste napisati 6, mogli ste napisati 14, tako svejedno. Ali vi niste uopće predvidjeli iznos. Pa ne može predsjednik, kandidat za predsjednika Republike skupiti donacije u vrijednosti 300 milijuna kuna. I reći meni to toliko treba za kampanju. I vi to šaljete u Sabor a da niste ni iznos napisali. Onda članak 3. E sad “ne smiju se primati donacije stranih država i stranih političkih stranaka”, a pojedinaca se može i stranih poduzeća se može. Eto baš stranke ne smiju i države, valjda vlade ne smiju. Onda fali vam tu ono što SDP ima u svom prijedlogu, a to je cijela točka 4. To su domaći poduzetnici i pravne osobe koje posluju s tijelima državne vlasti radi stjecanja dobiti. To je neobično važno. A zašto ste to propustili? Ja bih volio da mi predstavnik Ministarstva kaže je li to namjerno ispušteno, jel se to računa da bi netko trebao financirati nečiju predizbornu kampanju ili vam je to promaklo zato što ste radili na brzinu. Članak 4.: “Za organizaciju promidžbenih manifestacija”. Šta je to promidžbena manifestacija? Što je to promidžbena manifestacija? Je li to predizborni skup? Je li to obilazak cijele države? Pa pazite predsjednički kandidat mora obići cijelu državu. I to je kampanja i to je ono što između ostalog košta. Mora negdje prespavati, mora negdje boraviti. E, a osobtito gledajte članak 6. Ja imam dojam da je ovo pisano da se smjesti jednom predsjedničkom kandidatu i da to zato ide u hitni postupak i da to je zato ovako napisano. Jer pogledajte što predviđa članak 6. Izvješće o tim troškovima moraju se predati državnom izbornom povjerenstvu najkasnije 7 dana prije održavanja izbora koje će onda procijeniti potrebu objavljivanja istih. A onda će 3 dana prije održavanja izbora u vrhuncu kampanje kad se birači zapravo odlučuju to izborno povjerensto objaviti javno da je jedan predsjednički kandidat prikupljao donacije u suprotnosti sa ovim zakonom. I time će izborno povjerenstvo to je posve jasno eliminirati tog predsjedničkog kandidata iz daljnje utrke. Ono će odlučiti o rezultatu izbora. Ako ste to imali na umu, nemojte dobacivati jer niste duhoviti a smetate me. Molim vas gospođo Babić-Petričević nemojte dobacivati. A gospodine predsjedniče Sabora upozorite zastupnicu da me ne ometa u izlaganju.
Nisam čuo ništa.
Da, čuje. A ne čuje, vi ne čujete dobro?
Umoran sam. Ne čujem.
Ne čujete dobro? Gledajte ako ste to imati na umu nemojte misliti da će ovo ostati bez odjeka u javnosti. Ako ste imali na umu diskvalificirati jednog predsjedničkog kandidata to će javnost pročitati. To će vam novinari napisati. A ako to niste imali na umu povucite hitni postupak. Dajte da se o tome raspravi u dva čitanja. Dajte da o tome rasprave i institucije civilnoga društva. Dajte da se dođe do rješenja, pa su normalna. Nemojte ovo raditi jer ovo skandal, ovo jeskandal i za Hrvatski sabor i za predsjednika REpublike, i za Vladu koja je ovo uputila i za cijelu državu. U kojo se tako nešto može dogoditi. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Mato ARlović.
Gospodine predsjedniče, poštovani kolegice i kolege. Prije svega sam se oprijedjelio da i osobno diskturam ovu temu, iz prostoga razloga što želim uložiti neke amandmane. I na jedan amandman na priudlog kluba zastpunika SDPa, jer smatram da nije dovoljno dobro riješeno pitanje prava kandidata predsjednika Republike da može podnositi prigovor izbornom povjerenstvu i zbog toga prelažem amandman da se u članku 47. važećega zakona iza riječi: kao i kandidat za predsjednika Republike koji je nazdovoljan takvom odlukom da se oni brišu. Tako bi se praktički mogla omogućiti takva sitaucija. I predlažem da se iza članka 14. doda novi čalnak 15. postojeći 15. da postane 15.a u prijedlogug kluba zastupnika SDPa. NO ja moram reći da ne prijedlog koelga odnosno Vlade RH vezano za zakon o financiranju izborne promidžbeza izbor predsjednika REpublike Hrvatseke sam napravio čitave sete amandman. I to amandmana koji ne samo da su vezani uz predloženi tekst zakona, nego i amandmana koji idu i šire od predloženost teksta poštujući pravilo da se u Zakonu o hitnom postupku raspralja u pravom i drugom čitanju i da na taj način se zapravo otvara mogućnost da se amandmanski pokuša pporaviti u cijelini ova materija. MOram reći da sam radio an ovim amandmanima zajedno sa udrugama koje prate izbore za predsjendika Republike Hrvatseke i ne samo za predsjednika Republike Hrvatske, nego inače izbornu kampanju u RH. A osobito u tom pogledu ističem Gong i sukladno i njihovom a i mojem osbonom stajalištu i stajlištu kluba ja smatram da trebadonjeti zakon koji ćeregulirati izbornu kampanju a ne izbornu promidžbu. I zbog toga predlažem amandman prvo na naslov zakona tako da se naslov zakona promjeni i da on glasi, konačni prijedlog zakona o financiranju izborne kampanje za izbor predsjednika Republike Hrvatske. Isato tako smatram da u članku 1. treba sasvim drugačije urediti pitanje šta uređuje ovaj zakon i zbog toga predlažem da tekst glasi, Ovim zakonom se uređuje definciija izborne kampanje, oraganizator izborne kampanje, vrste darova način prikupljanja sredstava za financiranje izborne kampanje, aktivnosti koje se smatra izbornom kampanjom za predsjedničke izbore u RH i tako dalje. U članku iza članka 1. mislim da je neophodno poterbno dodati i članka 1,a koji bi definirao vrijeme početka izborne kampanje, i šta čini izbornu kampanju i u tom pogledu također predlažem jedan amandman. Zatim bi potrebno iza toga članka dodati članak 1,b. koji bi uredio izbornu kampanju tko ju može organizirati i naravno zakonitost provođenja izborne kampanje. Smatram također da na članak treba staviti amandman tako da ga se promjeni. I da se s njime jasno definira šta čini izborna kampanja s čime se financira iz sredstava i kojim sredstvima se može fizičkih i pravnih osoba koristiti kandidati. Nadalje je potrebno iza članka 2. dodati članak 2.a koji bi zapravo regulilrao organizator izborne kampanje, koji moraju praktički osgiurati da se otvori posebni račun za provođenje izborne kampanje za izbornu kampanju. I naravno propisti obavezu da su kandidati odnosno organizatori izborne kampannje dužni prikupljena sredstva uplaćivati na taj račun u roku od 72 sata po njihovom dospjeću. Iza članka 2.a trebal obi dodati po meni članak 2.b. koji bi uredio vrste donacija. I na taj način ih zapravo otkloniti sve sumnje oko toga što se smatra darovanjima , donacijama. Šta financijskim sredstvima , šta materijalnim dobrima, pravima i tako dalje. I naravno uslugama koje es mogu prikupljati i koje se osiguravaju prikkupljanjem. Na članak 3. bi bilo potreno preciznije urediti za pokriće izbornih troškova izborne promidžbe jer se ne smiju primati donacije. E sada različitih pravnih subjekata, i sada s obzirom da ja smatram da je iznimno se može dopusititi u manjim količianma donacije i fizičkim i pravnim osobama i stranih država, ali da te donacije kao i anonimne donacije ne bi smjele prelaziti 5% prosječne neto plaće u RH jer takve donacije ako bise pojavile eventualno bi imali mogućnost dase uvrste. Naravno u članku 4. bi trebalo posebice razrješiti pitanje sredstava financiranja ne promidžbene nego izborne kampanje. A člaak 5. bi trebalo u cijelosti ureidti na drugačiji način. TAko da kandidati za predsjedničke izbore u RH tijekom izborne kamapnje ne bi smjeli koristiti sredstva državnog proračuna, odnosno kada mogu koristiti sredstva iz državnog proračuna i proračuna jedinica lokalne samouprave. Trebalo bi doraditi članak 6. sasvim drugačiji način. A iza njega dodati članak 6.a koji gkovori o prijevremenim i konačnim izvješima. I posebno bi trebalo dodati članak 6.b koji zaprav opropisuje stanovite sankcije za nepoštivanje zakona o zakonskih odredbi u vezi sa pitanjem financiranja izborne kampanje odnosno prikupkljanja donacija. I to od prikupljenih sredstava do onih ako se prikupe koja su evidnetiraju. Pa preko onoga što se radi sa sredstvima zapravo koaj se prikupljena a koja se po zakonu ne bi smjela koristiti za izbornu kampanju prijedlog j eu posebnom članku da takva sredsva postaju sredstva državnog proračuna. Odnosno se mogu vratiti ako se evenuatluno može prepoznati njihov donator. Evo, to su amandmani koji praktički obuhvaćaju čitav niz, ja sam svjestan da postoji stanovita opasnost da ti amandmani ne budu usvojeni. Alil također sam isato tako svjestan da ti amadmani će ostati zabilježeni u fonogramu i dosjeu odnosno, dokumentaciji Hrvatskog sabora. I da će biti jako, jako važno vidjeti već kod ovih izbora za predsjednika Republike Hrvatske a i nakon toga tko je predlagao šta oko transprarenosti izbora predsjednika Republike i za izbore predsjednika Republike. Mislim da j eto jako važno, i da ako se opredjeljujemo za ovako pitanje ne bi smo smjeli dozvoliti sebi da ne riješimo to pitanje do kraja nego da ga rješavamo djelomično. To tim više što ovo pitanje može imati i političku konotaciju pa čak i na međunarodnom planu jer ne smijemo zaboraviti da smo još uvijek po monitorinog vijeća Europa i OSSa koji prate izbore, a osobito zakonsku relgulativu izbora svih pa i predsjednika Republike i t e kako će voditi računa kada smo se već oprjedjelili da donesemo ovaj Zakon dali smo na cijeloviti i ispravan način regulirali to pitanje jer ne smijemo zaboraviti da između ostaloga smo do sada imali u pravilu prosjeku ocjenu 3,25 za provođenje izbora od strane OSSa. I međunarodne zajednice. Između ostaloga zato što neammo zakon o financiranju izbornih kampanja u RH. E pa sad ako ga donosimko onda je red da ga cijelovito i na kvalitetan način donosimo i da izbjegnemo sve moguće zamke koje se mogu pojaviti zbog djelomičnog ili neodgovarajućeg načina reguliranja ovoga pitanja a ako već ne budemo na ovoj izvanrednoj sjednici u hitnom postupku to kvalitetno riještii vjerujem da ćemo u skoro vrijeme onda posegnuti za dokumentacijom Hrvatskog sabora pa posegnuti za ovim rješenjima- Vjerovatno ćemo tada lakše kroz novi zakon sva ova pitanja. hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gdje su ti amandmani.
Tu su amandmani mogu vam ih dati gospdoine predsjedniče jer su oni dati i u proceduru. Ali dane bi bilo dilema amandmani su tu.
Da. To to. Inače ne kaže se kampanja nego kampanje. Postoji kampanja šećerne repe.
…na osječki naglasak koji vi upotrebljavate u ovom slučaju sasvim ispravna. Ali kad ih se upotrebljava zapadno-srijemski ili istočno-srijemski u Hrvatskoj, onda je to u kampanji, to je tako u mojoj Županji za razliku od vas.
Poštovani zastupnik Anton Peruško.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Neću uzeti više od minute vremena. Ostajući u cijelosti pri onome što je u ime kluba SDP-a govorio uvaženi kolega Arlović i u ime HSS-a gospođa Ljubica Ladić, Lalić izvinjavam se. U ime odgovornosti prema zakonima koje donosimo u ovom časnom Domu pa bez obzira mogu ja utjecati na njihovo donošenje ili ne, želim da ostane zabilježeno da sam upozorio da na svu opasnost koju krije u sebi članak 6. kako ga je Vlada predložila i da bi moglo imati ukoliko ostane ovakav, direktnog utjecaja i greškom nehotično na rezultate izbora i minimum za prihvaćanje ovog zakona ukoliko ga već donosimo po hitnom postupku je da se prihvati amandman po meni Odbora za Ustav i Poslovnik i politički sustav. Amandman njihov broj 4 na članak 6. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Državni tajnik Antun Palarić izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici ja ću isto biti kratak da prije završimo posao. Zahvaljujem na podršci oko Zakona o posebnim pravima predsjednike Republike i mislim da je dobro da se taj zakon donese i da popunimo tu jednu prazninu u hrvatskom pravnom sustavu. Zahvaljujem na diskusijama oko Zakona o financiranju izborne promidžbe. Vlada je i dalje ostaje u namjeri da se ovo pitanje riješi na vrijeme prije početka izborne promidžbe zato što danas to nikako nije riješeno. Očito da je Vlada imala više povjerenja u Državno izborno povjerenstvo nego što netko drugi ima, ali mi ćemo ove amandmane Odbora za Ustav vrlo pažljivo sutra na sjednici Vlade u Gospiću razmotriti i vjerojatno i prihvatiti tako da se oko toga ako dominantno rasprava ide u smjeru da je to bolje rješenje mi nećemo inzistirati na svom dijelu zakona u tom dijelu i u onom dijelu koji se popravlja nomotehnički. Evo hvala lijepa. Ostajemo kod prijedloga da se taj zakon donese uz amandmane koje ćemo prihvatiti.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu kod konačnog prijedloga zakona … Ispričavam se, točno imate pravo. Poštovani zastupnik, potpredsjednik Arlović.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Ja se svim sudionicima večerašnjeg raspravljanja ovog zakona želim zahvaliti, prije svega njihovom prisustvu, a posebice onima koji su sudjelovali u raspravi. Posebice zahvaljujem državnom tajniku gospodinu Palariću koji je naznačio da svi amandmani koji su podneseni jer je rekao amandmani koji su podneseni na Zakon o financiranju izborne promidžbe predsjednika Republike Hrvatske da će biti raspravljeni i ako su dobri da će biti prihvaćeni. Prema tome sasvim je izvjesno da će i veliki broj mojih amandmana onda biti prihvaćen jer ide u pravcu poboljšavanja ovog zakona i rješavanja ovih pitanja. No da ne raspravljam dalje o tome šta će Vlada učiniti na kraju krajeva njeno je i ustavno i poslovničko i zakonsko pravo da odluči drugačije nego što je ovdje govoreno. Još jedanput hvala vam lijepa. Ja se nadam da ova rasprava nije samo rasprava o ovom zakonu, o ovom prijedlogu koji je bio ovdje nego ovom problemu koji ćemo na ovaj način riješiti možda sada, a možda sutra će ova rasprava biti dobra podloga da kvalitetno i cjelovito riješimo ovo pitanje. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Preostalo mi je zaključiti raspravu kod Konačnog prijedloga Zakona o posebnim pravima predsjednika Republike po prestanku obnašanja dužnosti, Konačnog prijedloga Zakona o financiranju izborne promidžbe za izbor predsjednika Republike Hrvatske i Konačnog prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru predsjednika Republike Hrvatske. Gospođe i gospodo zastupnici sutra bi nastavili sa još jedinom preostalom predviđenom točkom dnevnoga reda, a to je Konačni prijedlog Zakona o provođenju odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja 98. godine gdje je isto usvojena procedura hitnog postupka. Amandmana na, oni koji su u skladu sa zakonom i Poslovnikom kod rebalansa proračuna i Zakona o izvršenju proračuna ima 110 na proračun, nekoliko na ovaj Zakon o izvršenju proračuna, na Zakon o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju oko 60 amandmana, na Zakon o sigurnosti prometa na cestama oko 80. Nešto manje, bitno manje kod izmjene zakona i dopuna o prekršajima, desetak od izmjena i dopuna Kaznenog zakona. Kad se to sve proračuna mogli bi do ponoći pa iza ponoći što otvara onda drugi problem onda izvanredne sjednice. Sutra dakle ova rasprava koja počinje u pola deset bilo bi dobro da ju racionalno Sabor obavi pa da dođemo u poziciju i mogućnost da možda i ranije od najavljenog glasovanja u 18 sati početi glasovanje, ali to će ovisiti o razvoju događaja. Hvala lijepa. Nastavljamo u pola deset. Laku noć. 3. Konačni prijedlog Zakona o financiranju izborne promidžbe za izbor predsjednika Republike Hrvatske, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 139 - GLASOVANJE Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Poštovani zastupnik potpredsjednik Mato Arlović, Odbora za Ustav i politički sustav.
Vlada prihvaća sve amandmane Odbora za Ustav i politički sustav.
Hvala lijepa. Postaju sastavni dio zakona. Idemo na amandmane poštovanog zastupnika potpredsjednika Mate Arlovića. Amandamn 1.
Ne prihvaća se iz razloga što je u izričaju suprotan članku 13., 14. i 16. Zakona o izboru predsjednika Republike koji izričito govori o izbornoj promidžbi.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege smatramo i smatram da bi trebalo urediti cjelokupnu izbornu kampanju, da je izborna promidžba samo jedan od segmenata izborne kampanje i da sasvim sigurno u takvoj situaciji ne obuhvaća financiranje se samo izborne promidžbe nego cjelokupno financiranje izborne kampanje koja u sebi obuhvaća čitav niz radnji i naravno djelatnosti i iz tog razloga predložen je amandman broj 1 kojim bi se pojam "promidžba" zamijenio pojmom "kampanja" uključivo i naslov zakona. Molim glasovanje.
Tko je za taj amandman o izbornoj kampanji? Hvala. Nije prihvaćen. Amandman 2.
Ne prihvaća se. Smatramo da je Vladinim prijedlogom dovoljno definiran sadržaj ovog zakona, a ovaj prijedlog je usklađen sa ostalim predloženim amandmanima koje vjerojatno neće Vlada prihvatiti. Prema tome ostajemo kod Vladinog prijedloga i ne prihvaćamo amandman.
Poštovani zastupnik Arlović, izvolite.
Predloženim amandmanom precizira se sadržaj zakona, sadržaj zakona, jer u Republici se Hrvatskoj provodi više vrsta izbora i nužno je regulirati financiranje izborne kampanje u svim izborima i u tom pogledu je neophodno potrebno i u svim segmentima i neophodno je potrebno preciznije urediti definiciju izborne kampanje, organizacije izborne kampanje, vrste darova, način prikupljanja sredstava za financiranje izborne kampanje, aktivnosti koje se smatraju izbornom kampanjom za predsjedničke izbore, način objave financijskih izvještaja o prikupljenim i utrošenim sredstvima za izbornu kampanju te prekršajne sankcije. I zbog tog razloga sam predložio ovakav amandman, molim da se o njemu glasa.
Tko je za ovaj amandman? Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 3.
Vlada ne prihvaća iz razloga što je u novopredloženom članku 1a. suprotan sa važećim člankom 13. Zakona o izboru predsjednika Republike, jer se ovim zakonom želi na drugačiji način definirati trajanje izborne kampanje, dakle od dana raspisivanja izbora, a člankom 13. Zakona o izboru predsjednika Republike je ako se pažljivo čita, definiran rok trajanja predsjedničke kampanje. To je od dana objave liste kandidata zaključno sa 24 sata prije dana izbora. Prema tome u odnosu na novopredloženi članak 1. ne prihvaćamo u odnosu na novopredloženi članak 1b. ne prihvaćamo jer odstupa od Vladinog koncepta, da je za izbornu promidžbu za prikupljanje sredstava odgovoran kandidat, a ne mogući organizator izborne kampanje jer mi ne želimo uvođenje tog nekakvog drugog tijela osim predsjedničkog kandidata i ne prihvaćamo amandman.
Upravo u tom pogledu se i ne slažemo sa predloženim prijedlogom, a isto tako ni sa tumačenjem Zakona o izboru predsjednika Republike iz prostog razloga jer se u zakonu govori o izbornoj promidžbi o vremenu o kojem vi govorite, a ne o izbornoj kampanji koja počinje zapravo raspisivanjem izbora i iz tog razloga sam predložio ovaj amandman broj 3 koji treba obuhvatiti u članku 1a. i b. naravno sasvim drugačiju kompoziciju izborne kampanje i određivanja vremena izborne kampanje te vremenskog okvira trajanja službene izborne kampanje i čiji su troškovi započinjeni, način financiranja izborne promidžbe, odnosno kampanje. Trajanje Izborne promidžbe je propisano izbornim zakonom tako da definirati tko može organizirati izbornu kampanju i zašto može organizirati izbornu kampanju i u tom pogledu je sasvim sigurno prijeko potrebno prihvatiti ovakve amandmane da bismo dobili jedan valjani i kvalitetni zakon. Hvala vam lijepa. Molim glasovanje.
Tko je za? Nije dobio dovoljan broj glasova. Amandman 4.
Vlada ne prihvaća jer drži da je Vladinim prijedlogom i dopunom koju smo prihvatili amandmana Odbora za Ustav dovoljno uređena ova materija u članku 2.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege ja mislim da je ovaj amandman 4 nužno prihvatiti između ostaloga iz razloga, znate šta meni je razumljivo zašto se vi smijete, ništa neznate zato se smijete i što manje znate to se više smijete. Naime poštovane kolegice i kolege ovaj amandman je potrebno prihvatiti između ostaloga da bi se tekst zakona uskladio sa preporukom Vijeća Europe oko mogućnosti da i strane fizičke i pravne osobe mogu financirati izborne kampanje ali to ne mogu financirati države, strane države i vlade i u tom pogledu je takav amandman koncipiran i predložen da bismo imali ako ništa drugo barem u fonogramu ove sjednice da je takav amandman predložen i da je takva materija raspravljena na ovom Saboru pa makar i nije usvojena, ako ni zbog čega drugoga zbog povijesti. Hvala vam lijepa. Molim glasovanje.
Hvala lijepa. Molim glasovanje. Tko je za? Nije dobio potrebnu većinu. Amandman broj 5.
Vlada ne prihvaća. Ovim amandmanom predlaže se dodatak novih članaka, članka 2a. i 2b. Vlada smatra da bi to bilo preveliko zadiranje u samu organizaciju provedbe predsjedničke promidžbe i smatra te članke nepotrebnim pogotovo nametanje ograničenja koliko može jedna donacija iznositi i da bi to bilo najviše deset prosječnih plaća u Republici Hrvatskoj.
Kolega Arlović.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Ja se slažem da to ne ulazi u koncept predlagatelja zakona, kolega, gospoda iz Vlade, iz prostog razloga jer one nisu pogledali kako je to u drugim zemljama suvremene Europske unije u kojima jesu ograničena sredstva do kojih se doniraju. Ne samo predsjedničkim kandidatima nego i za parlamentarne izbore od strane fizičkih i pravnih osoba. Između ostaloga da ne dođe se u sukob mogućeg interesa i da ne bi neko kapitalom utjecao na to kako će se ponašati predstavnici naroda, izabrani u određena tijela pa tako i Predsjednik Republike. I zbog toga ja inzistiram da se o ovom amandmanu, odnosno članku 2. a) i b), a amandmanu 5. glasuje.
Hvala lijepo. Dajem na glasovanje. Tko je za? Nije dobio dovoljan broj glasova. Amandman broj 6.
Vlada ne prihvaća iz razloga što je Vladin prijedlog uz prihvaćeni amandman Odbora za Ustav dovoljno precizan i jasno propisuje iz kojih se sredstava ne mogu primati donacije. A onda je samo po sebi jasno da ako slučajno bude primljena donacija iz tih sredstava da se, nedopuštenih izvora, da se novac ili usluga mora vratiti. Odnosno, ako je uglavnom pitanje novac ili stvar.
Kolega Arlović.
Nažalost da je to tako propisano u tekstu Zakona ili u amandmanima Odbora za Ustav ja bi odustao od ovog amandmana, ali nije. U Odboru i u amandmanima i u tekstu zakona nije propisano da se sredstva koja se na nedozvoljeni način prikupe, odnosno suprotno ovim zakonu i darovima trebaju vratiti ili ako se ne pozna donator da se trebaju pripasti državnom proračunu. Zbog toga sam predložio ovakav amandman i tražim da se o njemu glasuje.
Molim, tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 7.
Amandman 7 je sadržajno prihvaćen, prihvačajući amandman 3 Odbora za Ustav, osim riječi "kampanja". Dakle, ne prihvaćamo amandman, ali u sadržaju je to već riješeno ranije prihvaćenim amandmana Odbora za Ustav. Razlika je jedino u izričaju što u Odboru za Ustav stoji "promidžba" kako je to Vladina terminologija, a u amandmanu kojeg sada odbijamo je "kampanja".
Ja tražim da se u ovoj riječi koja nije prihvaćena, dakle, u dijeli amandmana u kojem nije prihvaćen glasa. Tko je za, vezano za kampanju.
Tko je za "kampanju"?
Da, neka glasa za.
Nije dovoljno glasova.
Bit će, bit će u izmjeni i dopuni nakon razgovora sa OESS. Bit će, bit će.
Što sa SS-om?
Ne, ne, ne sa SS-om nego sa OESS-om.
A OESS-om? Amandman broj 8.
Ne prihvaćamo jer uvodi terminologiju koja nije u skladu s ostalim odredbama ovoga Zakona. Opet je riječ o "promidžbi" i "kampanji".
Tražim glasovanje.
Molim, tko je za? Nije dobio potrebni broj glasova. Amandman broj 9.
Vlada ne prihvaća. Ovim amandmanom pokušava se postaviti ograničenje maksimalnog iznosa koji se može potrošiti u izbornoj promidžbi. Mi smatramo da s obzirom da smo propisali odredbu da se moraju predočiti podaci o utrošenim sredstvima da je ova odredba suvišna pa će birači moći ocjenjivati koliko to sve skupa košta.
Kolega Arlović, izvolite.
Ja ostajem naravno kog ovog amandmana i tražim glasovanje, ali dopustite samo da kratko još jedan puta ponovim. U mnogim zemljama su ograničena, u mnogo bogatijim zemljama nego što je Republika Hrvatska, su ograničeni zapravo iznosi, maksimalni iznosi sredstava koji se mogu u različitim vidovima izborne kampanje potrošiti pa tako i za izbor Predsjednika Republike. I u tom pogledu ja ovim amandmanom predlažem da kandidati u izborima za Predsjednika Republike ne bi mogli potrošiti više od 7 milijuna kuna. Nadam se da će Sabor vodeći računa o ekonomskoj o socijalnoj situaciji u kojoj se zemlja nalazi, donijeti i prihvatiti takav amandman da bi i na taj način zapravo pokazali skromnost javne vlasti u odnosu na činjenicu da bi trebala dijeliti sudbinu birača, odnosno naroda. Molim glasovanje o amandmanu.
Tko je za ovaj amandman? Nije dobio dovoljnu većinu. Amandman broj 10.
Vlada ne prihvaća. Ovaj amandman predstavlja modificiranu verziju Vladinog teksta koji je u ovom Saboru proglašen kao vrlo opasan i kao instrument moguće manipulacije od strane Državnog izbornog povjerenstva koji bi prije izbora mogao diskreditirati kandidata. S obzirom da smo prihvatili usuglašeni tekst članka 6. kako ga je Odbor za Ustav predložio mislim da ne možemo prihvatiti ovaj amandman.
Glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio dovoljni broj glasova. Amandman broj 11.
Ne prihvaćamo. Amandmanom broj 11. predlaže se uvođenje novog članka 6.a, novog članka 6.b. U članku, u novom članku 6.a želi se precizirati, ulaziti u detalje izvješća o prikupljenim sredstvima. Smatramo da je to nepotrebno, nepotrebno opterećuje ovaj Zakon, a u članku 6.b propisuju se sankcije za kršenje ovog Zakona. Mi smo doista razmišljali o tome da i pokušamo prihvatiti neke od ovih amandmana, ali se otvorilo brojna pitanja. Tko će izricati sankcije, sa li se to mislilo da će Državno izborno povjerenstvo izricat sankcije, da će to radit sudovi, da li će to radit suci za prekršaje tako. S obzirom na ustavni položaj Predsjednika Republike koji će biti izabran kada sve to bude objavljeno, čini nam se da je amandman nedorečen neprecizan i stoga ga odbijamo.
Potpredsjednik Arlović.
Naravno, ja ću tražiti glasovanje o ovom amandmanu iz prostog razloga jer je amandman cjelovit u člancima 6.a i 6.b. Ne samo što on predviđa način objavljivanja prijevremenog podnošenja izvješća o utrošenim i pribavljenim sredstvima, konačno izvješće njegovih sankcija, ali i tako je nadležan za postupanje propisuje da Državno izborno povjerenstvo dužno nadzirati provođenje ovog Zakona, te u slučaju njegovog kršenja pokrenuti prekršajni postupak pred nadležnim sudom. Prema tome, točno je utvrđeno i tko je nadležan da utvrdi da prekršaj. Prema tome, iz svih tih razloga mi smatramo da sav ovaj Zakon i sve ove odredbe koje su donešene, ukoliko ne bi bile prihvaćene sankcije za njegovo, zapravo izvršenje odgovarajuće ponašanje, imaju karakter instruktivnih odredba, ne obvezujućih odredbi vezano za postupanje kandidata kako u cijeloj izbornoj kampanji tako i u posebice njenom značajnom dijelu i izbornoj promidžbi. I zbog toga tražim da se glasuje i o ovom amandmanu.
Molim, tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Protiv Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je sa 87 glasova za, 5 protiv i 2 suzdržana donesen Zakon o financiranju izborne promidžbe za izbor Predsjednika Republike Hrvatske u tekstu kako ga je predložio predlagatelj sa predloženim amandmanima. da jedan zastupnik ide mu mandat u mirovanje, drugi je predložen da ide pa bi vas molio samo da sukladno članku 204. stavak 2. predlažem dopunu dnevnog reda ove sjednice koju bih odmah tu dopunu i riješili. Izvješće Mandatnog povjerenstva. Ima li netko od zastupnika primjedbi na ovu točku uvrštenje? Nema. Eto, onda utvrđeno. - Izvješće Mandatno-imunitetnog povjerenstva Molim predsjednika Mandatnog povjerenstva Damira Sesvečana da podnese izvješće.