Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo saborski zastupnici. Dopustite da vam predstavim Prijedlog zakona o sigurnosti prometa na cestama u njegovom prvom čitanju. Od početka primjene važećeg Zakona o sigurnosti prometa na cestama to je 2004. godina došlo je do značajnih pozitivnih pomaka u sigurnosti prometa na cestama što se posebice vidi u smanjenju broja poginulih osoba u prometnim nesrećama. Tako je broj od 701 poginule osobe u 2003. godini a napominjem da je to posljednja godina primjene zakona prije one promjene 2004. godine smanjen na 608 u 2004. te na 597 u 2005. godini. Broj poginulih osoba u prometnim nesrećama u 2006. godini povećan je na 614 a u 2007. godini imali smo nažalost 619 osoba smrtno stradalih na hrvatskim prometnicama. Međutim, sve ove navedene pokazatelje potrebno je promatrati i u uvjetima stalnog porasta prometa, porasta broja motornih vozila i broja vozača. Samo u 2007. godini u odnosu na 2006. godinu povećan je broj motornih vozila za više od 80 do 100 tisuća, ovisno kako uspoređujemo koji mjesec i dinamičku promjenu registracije novoregistriranih vozila dok je broj vozača povećan za oko 45 tisuća a istovremeno je zabilježeno gotovo 18 postotno povećanje prometa na našim cestama u ljetnim mjesecima za vrijeme turističke sezone, jeka turističke sezone i veliko povećanje tranzitnog prometa tijekom čitave godine. Uz navedene podatke važno je istaći i podatke o broju smrtno stradalih kada ih promatramo u odnosu na 100 tisuća vozila i u odnosu na 100 tisuća vozača pa je tako u 2003. godini broj od 42 poginule osobe na 100 tisuća vozača smanjen na 31 poginulu osobu u 2007. godini. Također u 2003. godini broj od 36 poginulih osoba na 100 tisuća vozača smanjen je na 29 poginulih osoba u 2007. godini a ovi pokazatelji bez obzira tko o tome ima kakvo mišljenje nedvojbeno potvrđuju da je zakon iz 2004. godine napravio značajne pozitivne pomake. Normalno da Vladu Republike Hrvatske i nas kao resorno ministarstvo apsolutno treba zanimati da i ovaj broj bude broj poginulih, smrtno stradalih i broj teško ozlijeđenih na hrvatskim prometnicama, da bude kontinuirano u stalnome padu. Navedene podatke treba promatrati i u odnosu na porast smrtno stradalih u pojedinim zemljama Europske unije. Tako je primjerice u Danskoj broj smrtno stradalih u 2007. godini u odnosu na 2006. porastao za 30%, u Finskoj za 12%, Švedskoj za 6% te u susjednoj nam Sloveniji broj smrtno stradalih porastao je za nešto manje od 12%. Nakon iznesenih statističkih podataka istakao bih najvažnije razloge zbog kojih se pristupilo izradi novog Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Naime, odredbe važećeg zakona nisu primjenjive zbog neusklađenosti sa odredbama novog Prekršajnog zakona koji je od stupanja na snagu Zakona o sigurnosti prometa na cestama u međuvremenu stupio na snagu sa 1. siječnja 2008. godine. Prekršajnim zakonom izmijenjen je način određivanja zaštitnih mjera koje sada određuje sud fakultativno odnosno ocjenjujući okolnosti svakog pojedinog slučaja dok je važećim Zakonom o sigurnosti prometa na cestama propisana obvezna primjena zaštitnih mjera za pojedine prekršaje. Sukladno prijelaznim i završnim odredbama Prekršajnog zakona takve odredbe važećeg Zakona o sigurnosti prometa na cestama ne mogu se primjenjivati do njihovog usklađivanja sa odredbama Prekršajnog zakona. Također, izmijenjena je i pravna priroda negativnih bodova koji se sukladno odredbama Prekršajnog zakona nazivaju negativni prekršajni bodovi i prestaju biti zaštitna mjera a postaju pravna posljedica osude. Nadalje, sukladno odredbama Prekršajnog zakona za pojedini prekršaj moguće je odrediti najviše tri negativna prekršajna boda dok je odredbama danas važećeg Zakona o sigurnosti prometa na cestama za pojedine prekršaje predviđeno izricanje do pet negativnih prekršajnih bodova, prema tome i u tom području postoji neusklađenost koju je nužno otkloniti. U odredbama Prekršajnog zakona uveden je institut obaveznog prekršajnog naloga kojim se može izreći jedino novčana kazna za fizičku osobu u iznosu do 2 tisuće kuna. Postupak suda po prigovoru na obvezni prekršajni nalog provodi se po pravilima o žurnom postupku a sudska odluka je pravomoćna u prvom stupnju. Prijedlogom novog Zakona o sigurnosti prometa na cestama nastoji se što veći broj prekršaja svrstati u kategoriju sankcija za koje se izdaje obvezni prekršajni nalog kako bi se postigla veća učinkovitost sankcioniranja prekršitelja te rasterećenje Visokog prekršajnog suda, posebice ako se uzme u obzir činjenica da je Visoki prekršajni sud do sada odlučio kao konačna instanca o svim prekršajima bez obzira na njihovu težinu. Iz naprijed navedenih razloga potrebno je žurno uskladiti odredbe Zakona o sigurnosti prometa na cestama s odredbama Prekršajnog zakona. S tim u vezi ističem kako je predloženim odredbama zakona od ukupno 222 novčane kazne propisane za fizičke osobe njih 177 ili 80% je u iznosu do tisuću kuna i mogu se naplatiti na mjestu počinjenja prekršaja, odnosno 201 novčana kazna od ukupno 222 ili 90% je u iznosu do 2 tisuće kuna koji se mogu procesuirati obveznim prekršajnim nalogom u žurnom postupku sukladno odredbama Prekršajnog zakona. Ako ovome dodamo i činjenicu da je Prekršajni zakon produžio zastarne rokove, prema tome zastarni rokovi sada više nisu dvije nego krajnji zastarni rok je četiri godine apsolutno smo uvjereni da će sve ovo u jednoj korelaciji dovesti do veće učinkovitosti u konačnom sankcioniranju osoba koje krše prometne propise i koji ugrožavaju prvenstveno sebe a i druge na hrvatskim prometnicama. Također kao bitan razlog donošenja novog Zakona o sigurnosti prometa na cestama je i usklađivanje hrvatskog zakonodavstva na tom području s pravnim propisima Europske unije što je jedan od uvjeta za pridruživanje Republike Hrvatske Europskoj uniji. Prijedlogom zakona usklađuje se hrvatsko zakonodavstvo sa propisima Europske unije u poglavlju 14., 14.-om predpristupnih pregovora, prometna politika i to u dijelu koji se odnosi na periodičku izobrazbu vozača profesionalaca, izuzimanje korištenja sigurnosnog pojasa za određene osobe koje zbog zdravstvenog razloga ne mogu, ne trebaju koristiti sigurnosni pojas, prikupljanje i dostavu podataka o prosječnoj misiji ugljičnog-dioksida koje ispuštaju novo registrirana vozila. Kao jedan od novina prijedloga zakona je definiranje pojma "mladi vozač". Novi zakon ga definira kao vozača u dobi od 16. do 24. godine, ovisno o različitosti kategorija. Znači radi se o mladim ljudima koji svojim često nedovoljno promišljenim postupcima u prometu dovode u opasnost život i zdravlje, u prvom redu svoje a onda i zdravlje drugih sudionika koji sudjeluju u prometu, koji vrlo često podcjenjuju opasnost i precjenjuju vlastite vozačke sposobnosti. Stoga se prilikom određivanja navedene dobne granice kao kriterij uzima u obzir psihofizička zrelost osobe a određena sa njihovom životnom dobi u razdoblju, ponavljam od 16. do 24. godine. Osobe navedene dobne skupine čine 11,5% ukupnog broja vozača a uzrokuju 20% svih prometnih nesreća, odnosno 23% prometnih nesreća sa najtežim posljedicama. Nadalje, osobe navedene dobne skupine prouzrokuju 30% prometnih nesreća kojima je uzrok brzina i 30% prometnih nesreća koje su prouzrokovali vozači pod utjecajem alkohola. Istakao bih i predloženu odredbu članka 199. Prijedloga zakona koja možda u hrvatskoj javnosti najviše pobuđuje pažnje. Čak se i postojeći Zakon o sigurnosti prometa na cestama kolokvijalno znao zakon o 0,0 promila, kojim se sada propisuje dozvoljena količina alkohola za upravljanje vozilom o prometu na cestama. Tako je određeno da vozač kategorija A1, A2, A, B, B+E, F, G i M, ako u organizmu imaju alkohola do 0,5 promila, odnosno odgovarajući iznos miligrama u litri izdahnutog zraka, a pri tome nisu počinili i neki drugi prekršaj, smiju upravljati vozilom u prometu na cestama. Nadalje, vozači profesionalci, primjerice vozači profesionalci kada upravljaju vozilom B kategorije, to su primjerice, vozači u tijelima državne vlasti, taksisti, vozači vozila hitne pomoći i svi vozači kojima je upravljanje vozilom osnovno zanimanje i za vrijeme kada obavljaju poslove svoga osnovnog zanimanja, te instruktori vožnje i mladi vozači ne smiju uopće upravljati vozilom u prometu na cestama ako u organizmu imaju alkohola. Normalno i vozači profesionalci drugih kategorija. Upravljanje vozilom pod utjecajem alkohola posredno je najčešći uzrok prometnih nesreća a naročito onih najtežih i pojavljuju se gotovo uvijek u korelaciji s brzinom. Uočljivo je stabiliziranje i lagano smirivanje broja prometnih nesreća i stradavanja koje su uzrokovali vozači sa 0,5 promila i manje promila alkohola i to u stalno povećanje ukupnog broja prometnih, prometnih vozila, ukupnog broja vozača koji sudjeluju u hrvatskim prometnicama. Naime, udio smrtno stradalih u prometnim nesrećama u kojima su sudjelovali vozači koji su u organizmu imali alkohola do 0,5 promila u blagom je padu tako da je u 2005. godini smrtno stradalo 15 osoba, dok je u 2007. godini u ovako izazvanim nesrećama smrtno stradalo 13 osoba. Normalno da je svaki život vrijedan, ali konstatirano je lagano smirivanje stanja, lagano smanjivanje broja prometnih nesreća koje uzrokuju vozači sa ovakvim stupnjem alkoholiziranosti. I Vlada kao predlagač ovoga zakona smatra da su se stekli uvjeti da se u ovom području ova zakonska odredba nešto ublaži. Međutim, važno je napomenuti da je udio smrtno stradalih u prometnim nesrećama u kojima su sudjelovali vozači koji su u organizmu imali alkohola od 0,5 do 1,5 promila u porastu, tako je u 2006. godini smrtno stradalo 62 osobe, dok je u 2007. godini smrtno stradalo 74 osobe. Iz navedenih razloga postrožene su sankcije za vozače sa koncentracijom alkohola većom od 0,5 promila, a ublažena je kaznena odredba za vozače sa koncentracijom alkohola do 0,5 promila, te isti se neće kažnjavati ukoliko ne počine drugi prekršaj iz predloženog zakona, čime odredbom članka 199. upravljanje vozilom u koncentraciji alkohola do 0,5 promila i paralelno … [[Govornik se ne razumije.]] nekog drugog od prekršaja prepoznatog ovim zakonom, čine to zasebnim prekršajnim dijelom. Odredbama prijedloga zakona postrožene su sankcije za pet najtežih prekršaja koji su u uzročno posljedičnoj vezi u najvećem broju slučajeva sa najtežim prometnim nesrećama te za iste kao alternativna propisana kazna zatvora do 60 dana. Pet najtežih prekršaja za koje je kao alternativa propisana kazna zakona do 60 dana su: brzina veća za više od 50 km na sat od dopuštene u naselju, odbijanje podvrgavanja testiranju na droge, lijekove ili alkohol, utvrđena koncentracija alkohola u organizmu iznad 1,5 promila, upravljanje vozilom u prometu na cestama prije stjecanja prava na upravljanje i upravljanje vozilom za vrijeme izrečene zaštitne mjere zabrane upravljanja. Odredbom članka 286. prijedloga zakona kao novina uvedena je mogućnost poništenja vozačke dozvole zbog prikupljenih negativnih prekršajnih bodova. Tako je određeno da se prvi put izriče zabrana upravljanja vozilom u prometu na cestama na određeni rok, a ukoliko vozač u narednom roku od 5 godina od isteka te mjere ponovno prikupi propisani broj bodova, 9 bodova, poništiti će mu se valjanost vozačke dozvole, te će tada vozački ispit moći ponovno polagati tek nakon proteka 2 godine. Odredbe ovoga zakona ispravili su i neke nelogičnosti u sada važećem zakonu vezanim za mlade vozače. Te se odredbama ovoga zakona, sada važećeg bilo je zabranjeno mladim vozačkima u vremenskom razdoblju od 23 sata do 5 sati ujutro upravljati motornim vozilom. Ova odredba bila je deplasirana, a vrlo često je bila i izgovor mladim ljudima da se ne mogu vratiti kući jer onda automatski krše propis. Odredbe navedenog zakona nastoji se potiči razina stručne osposobljenosti kandidata za vozače, posebno mladih vozača, poboljšati tehnička ispravnost vozila u prometu na cestama, uključivanjem svih relevantnih subjekata koji mogu na bilo koji način pridonijeti podizanju sigurnosti cestovnog prometa, podizanju kulture i tolerancije sudionika u prometu na cestama, ispunjavati ciljeve iz Nacionalnog programa o sigurnosti prometa na cestama za razdoblje 2006. do 2010. godine. Uvođenje i edukaciju sudionika u prometu od predškolskog uzrasta za sigurno uključivanje i sudjelovanje. Utjecati na ekološku svijest vozača i drugih sudionika u prometu kao i nužnost poštivanja prometnih propisa sa konačnim ciljem podizanja razine sigurnosti prometa na cestama u Republici Hrvatskoj. Postojeći zakon zadržao je i razinu visokih uvjeta za autoškole jer Ministarstvo unutarnjih poslova koje je Vladi Republike Hrvatske predložio ovaj zakon, smatra da su autoškole polazna točka iz koje mi svi kao vozači ulazimo u promet sa navikama. Pravilno stečene navike uz visoku kvalitetu obrazovanja uvjereni smo nedvojbeno će podići razini sigurnosti prometa na cestama i smanjiti broj neželjenih događaja. Gospodo saborski zastupnici hvala vam na vašoj pažnji.
Imamo jednu obavijest prije nastavka. Danas nećemo imati pauze, nego ćemo raditi do 13,30 sati i molim vas da klubovi obavijeste, odnosno vodstvo klubova da obavijeste zastupnike da u jedan dakle i trideset sati je glasovanje i ključići naravno da se ne bi zaboravili negdje. Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji radnih tijela? Da. U ime Odbora za lokalnu i područnu, regionalnu. Ne? Onda za pomorstvo, promet i veze gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskoga sabora na trećoj sjednici raspravio je i razmotrio Prijedlog zakona o sigurnosti prometa na cestama kao matično radno tijelo, a sukladno odredbi članka 89. Poslovnika Hrvatskog sabora. Uvodno izlaganje je dao predstavnik izlagatelja, a koji je istaknuo da se donošenjem novog zakona usklađuju odredbe sa odredbama Prekršajnog zakona kao i da se odredbama ovog zakona nastoji podići razina stručne osposobljenosti kandidata za vozače, poboljšati tehnička ispravnost vozila u prometu na cestama, te podići kultura i tolerancija sudionika u prometu na cestama. Postrožene su i sankcije za najteže prekršaje, a sve sa ciljem podizanja razine sigurnosti prometa na cestama u Republici Hrvatskoj. U raspravi članovi odbora su istaknuli da se ovim prijedlogom zakona išlo isključivo na povećanje kazni za prekršaje što ocjenjujemo neće doprinijeti smanjenju stradalih u prometu na cestama, a što je prije svega vidljivo i iz dosadašnje statistike. Praksa pokazuje da se rijetko konzumiraju najveće i veće kazne, time da se i tako realizirane kazne realiziraju sa svega 30% izrečenih kazni, a većina kazni odnosi se na nepropisno parkiranje. Naglašeno je da se treba sustavno pristupiti ovoj problematici, te da je predlagatelj pri izradi zakona trebao organizirati i veći broj stručnih, javnih rasprava, pa ocjenjujemo da bi i prijedlozi bili na zadovoljstvo većeg broja struke, a i kvalitetniji. Također se postavlja pitanje zašto se ne ostvaruju nacionalnim programom zacrtani ciljevi o sigurnosti na cestama u Republici Hrvatskoj, gdje se jednim od ciljem zacrtalo da ćemo do 2010. imati ili dostići najviše 10 poginulih na 100000 stanovnika. Iznijeto je i mišljenje da pojam “mladi vozač“ ne treba vezivati na dob od 16 do 24, već da pojam “mladi vozač“ treba proširiti i na vozače koji polažu vozački ispit neovisno o svojoj dobi. Prema tome, da se to odnosi i na onoga koji ima 30 ili 40, pa čak i 50 godina ako ispit polaže u to vrijeme. Nadalje, izraženo je mišljenje da je za vrijeme vožnje danju moraju biti upaljena dnevna i kratka svjetla kako je to određeno sadašnjim važećim zakonom. Iznesene su nedoumice i oko odredba koje se, kojima se određuju uvjeti koje trebaju ispunjavati autoškole i ovlašteni ispitivači. Posebno je u raspravi naglašeno da je preambiciozno da se jednim zakonom rješava ovako složena problematika i da je nužno istu razdvojiti na nekoliko segmenata, odnosno regulirati sa više zakona koji bi bili u nadležnosti i većeg broja ministarstva, a to bi sve doprinijelo kvalitetnijem sagledavanju cijele problematike kvalitetnijim rješenjima, primjenom u praksi, a samim tim ocjenjujemo i većoj sigurnosti prometa na cestama. Predstavnici civilnih udruga iznijeli su primjedbe kojima se ističe da se u praksi kao nedostatak pokazao nepostojanje odredbi kojima se između ostalog određuje izlazak istražnog suca na mjesto nesreće, trajno oduzimanje vozačke dozvole, način obavještavanja članova obitelji poginulih u prometnim nesrećama, a ocjenjuje se da za prometne nesreće sa smrtnim ishodom i teškim invaliditetima trebalo bi možda donijeti i posebni pravilnik i ponašanju svih sudionika da bi se izbjegle određena događanja. U svezi prijevoza djece u motornim vozilima predlagatelj nije dovoljno vodio računa o činjenici da je u 2007. broj poginule djece porastao za 45%, te je neophodno prijedlogom zakona uskladiti se sa direktivom 2003/20 Europske unije kao i da je odredbama članka 158. stavak 2. ugrožava i život i zdravlje djece, te je nužno iznaći odgovarajuće rješenje u cilju njihove sigurnosti i zaštiti. Ovim prijedlogom premalo se vodi računa o edukaciji koju je potrebno početi provoditi od najranije dobi sa programima za djecu u vrtićima i uvođenju obveznog predmeta u osnovne i srednje škole, a radi stjecanja prometne kulture i odgajanja odgovornih sudionika u prometu. Predstavnik Udruge hrvatskih prijevoznika istaknuo je potrebu promjene nadležnosti sigurnosti prometa na cestama i to iz Ministarstva unutarnjih poslova u Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture sa napomenom da su o svemu tome dostavili i pisane primjedbe na prijedlog ovog zakona. Nakon provedene rasprave većinom glasova odbor je predložio Hrvatskom saboru da donese Zakon o sigurnosti prometa na cestama u prvom čitanju. Hvala.
Hvala. Još neki odbor? Ne. Otvaram raspravu. Za Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Ivan Vučić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Pojedine odredbe važećeg Zakona o sigurnosti prometa na cestama nisu primjenjive zbog neusklađenosti sa odredbama novog Prekršajnog zakona koji je stupio na snagu 1. siječnja 2008. godine. Važećim Prekršajnim zakonom koji je stupio na snagu 2008. godine mogu se maksimalno dodijeliti tri negativna prekršajna boda dok je važećim Zakonom o sigurnosti prometa na cestama određena maksimalno do pet negativnih bodova. Također važećim Prekršajnim zakonom omogućena je naplata novčane kazne u iznosu do tisuću kuna za fizičku osobu na mjestu počinjenja prekršaja te se ništa ne unosi u prekršajnu evidenciju, a počinitelj se ne smatra kažnjavanim za prekršaj dok je odredbama važećeg Zakona o sigurnosti prometa na cestama omogućena naplata novčane kazne na licu mjesta u iznosu od 500 kuna. Zbog navedenih novina u Prekršajnom zakonu i usklađivanjem Zakona o sigurnosti prometa na cestama sa istim uspostavit će se novo stanje efikasnijeg sankcioniranja o prekršajnom postupku i učinkovita naplata novčanih kazni. S tim u vezi ističem kako je predloženim odredbama zakona od ukupno 222 novčane kazne propisane za fizičke osobe 177 ili 80% u iznosu do tisuću kuna mogu platiti na mjestu počinitelj počinjenja prekršaja. Bitan razlog donošenja novog Zakona o sigurnosti prometa na cestama je usklađivanje hrvatskog zakonodavstva na tom području sa pravnim stečevinama Europske unije. Prijedlog zakona usklađuje se hrvatsko zakonodavstvo sa propisima Europske unije u poglavlju XIV. pretpristupnih pregovora prometna politika i to u dijelu koji se odnosi na periodičnu izobrazbu vozača profesionalaca, izuzimanje korištenja sigurnosnih pojasa za određene osobe zbog zdravstvenih razloga, prikupljanje i dostavu podataka o prosječnoj emisiji ugljičnih dioksida koje ispuštaju nova registrirana vozila. Kada pogledamo broj poginulih, nesrećama na 100 tisuća stanovnika vozila u Republici Hrvatskoj od 2000. i 2007. godine dolazimo do podataka da je u prometnim nesrećama 2000. godine poginulo 655 osoba, 2007. 619 osoba. Ako to gledamo na 100 tisuća stanovnika, dolazimo do podatka da je 2000. poginulo 15, 2004. 13,80 i 2007. 14. na sto tisuća vozila. Dolazimo do podatka da je broj poginulih 46,8 2000. godine, 2004. 35,3 i 2007. 31,7 a na 100 tisuća vozača 2000. godine 36,4, 2004. 30,2 i 2007. 29. U proteklih sedam godina broj vozača porastao je za 330 tisuća i sada iznosi 2 milijuna i 130 tisuća, a broj vozila za 550 tisuća i sada iznosi milijun i 950 tisuća. Samo za usporedbu, 1979. godine smrtno je stradalo na našim cestama tisuću i 605 osoba, a 1990. godine smrtno je stradalo tisuću i 360 osoba. Iz naprijed navedenih podataka vidljivo je da je donošenje i primjena aktualnog zakona dalo rezultate. 2005. godina u Hrvatskoj je prvi puta poslije 1965. godine stradalo manje od 600 sudionika u prometu 597. Kada pogledamo stanje u zemljama Europske unije također dolazimo do jednog sličnog podatka o povećanju broja poginulih na cestama. Samo za usporedbu, ako uspoređujemo 2006. i 2007. Hrvatska ima indeks povećanja 0,8, Češka 17,4, Danska 30%, Finska 12,7, Luxemburg čak 33, a nama susjedna Slovenija od 11,8. Navesti ću neke važnije novine prijedloga novog zakona. Prijedlog zakona pojam "mladi vozač" definira kao vozač u dobi od 16 do 24 godine. Do sada je definicija "mladog vozača" vezala za vrijeme polaganja vozačkog ispita bez obzira na godine života. Tako da je "mladi vozač" definirala osoba u roku od dvije godine od dana izdavanja vozačke dozvole. Osobe navedene skupine čine 11,5% ukupnog broja vozača, a uzrokuju 20% svih prometnih nesreća, odnosno 23% prometnih nesreća sa najtežim posljedicama. Nadalje, osobe navedene dobne skupine prouzrokuju 30% prometnih nesreća kojima je uzrok brzina i 30% prometnih nesreća koje su prouzrokovali vozači pod utjecajem alkohola. U predloženoj odredbi članka 21. prijedloga zakona izostavljena je odredba važećeg zakona po kojoj mladi vozač ne smije upravljati vozilom u prometu na cestama u vremenu od 23 do 5 sati u jutro. Navedena odredba pokazala se kontra produktivnom jer je većina mladih vozača boravila u disco klubovima i kafićima u jutro do 5 sati i onda poslije toga legalno se vratila kući. Program sigurne vožnje ukinuta je obveza pohađanja programa sigurne vožnje za mlade vozače u roku od dvije godine od polaganja vozačkog ispita. I ono najinteresantnije, alkohol. Ukinuta je zabrana upravljanja vozilima s koncentracijom alkohola od 0,5 grama na kilogram. Tako je određeno da vozači kategorije A1, A2, AB, B+C, F i G kao i M ako u organizmu ima alkohola od 0,50 grama na kilogram odgovarajući iznos miligrama u litri izdahnutog zraka i pri tome nije počinio neki drugi prekršaj, smije upravljati vozilom u prometu na cestama. Nadalje, vozači profesionalci primjeri vozači u tijelima državne uprave, tijelima jedinice lokalne uprave, taksisti, vozači vozila hitne pomoći i svi vozači kojima je upravljanje vozilom osnovno zanimanje, instruktor vožnje kao i mladi vozači ne smiju uopće upravljati vozilom u prometu na cestama ako u organizmu imaju i malo alkohola. Upravljanje vozilom pod utjecajem alkohola posredno je najčešće uzrok prometnih nesreća, a naročito onih najtežih i pojavljuje se gotovo uvijek u koleracijom sa brzinom. Uočljivo je stabiliziranje i lagano smanjivanje broja prometnih nesreća i stradavanje koje su prouzrokovali vozači sa 0,5 i manje promila alkohola. Istodobno je udio smrtno stradalih u prometnim nesrećama u kojima su sudjelovali vozači koji u organizmu imali alkohola od 0,5 do 1,5 grama na kilogram u 2007. godini u odnosu na 2006. godinu porasla za 19,3%. Iz navedenog razloga postrožene su sankcije za vozače sa koncentracijom alkohola većim od 0,5 grama na kilogram, a ublažena je kaznena odredba za vozače sa koncentracijom alkohola od 0,5% grama na kilogram te se isti neće kazniti ukoliko ne počine prekršaj iz predloženog zakona. Pravo na korištenje znaka pristupačnosti za osobe sa invaliditetom je svakako interesantno i treba ga pozdraviti. Daje se osobama sa 80 ili više posto tjelesnog oštećenja, odnosno osobama koje imaju oštećenja donjih ekstremiteta 60 ili više posto koje tim znakom mogu označiti vozilo koje se prevoze, to je regulirano člankom 40. Time je prihvaćen prijedlog od strane predstavnika Udruga osoba sa invaliditetom i predstavnika Ministarstva mora, prometa i infrastrukture. Sukladno važeći … [[Govornik se ne razumije.]] članka 40. to pravo pripadalo je samo osobi čiji su donji ekstremiteti bili oštećeni tako da onemogućavaju normalno kretanje. Ovo, uz ovako restriktivnu odredbu, ovo odobrenje koristilo je do sada 15 tisuća osoba sa invaliditetom. Predloženom odredbom ovo odobrenje koristilo bi oko 38 tisuća osoba. Odredbom članka 82. predloženo je povećanje novčane kazne sa 500 na 700 kuna za vozače koji parkiraju na mjesto rezervirano za osobe sa invaliditetom. U prijedlogu odredbe članka 163. predloženo je da sigurnosni pojas ne moraju koristiti osobe koje imaju uvjerenje da ga iz zdravstvenih razloga ne mogu koristiti. Ova odredba se temelji na pregovaračkom stajalištu Republike Hrvatske o Međuvladinoj konferenciji o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji iz Poglavlja XIV. – Prometne politike. U predloženoj odredbi članka 222. propisano je. Vozačka dozvola za upravljanje vozilima C, C plus E, D i H kategorije izdaje se sa rokom važenja pet godina. Uz obavezni liječnički pregled do sada je bila samo obaveza za kategorije vozača D i H. Vozačka dozvola za upravljanje vozilima C1 plus E i B kategorije, vozaču koji je upravljao, koji upravlja je osnovno zanimanje instruktor vožnje izdaje se sa rokom važenja na deset godina uz obavezni liječnički pregled. I ovo je potpuno nova odredba. Upotreba svjetala u prometu. U odredbi članka 102. stavak 1. predloženo je da se motornim vozilima za vrijeme vožnje danju moraju biti upaljena dnevna ili kratka svjetla u razdoblju zimskog računanja vremena. U stavku 2. predloženo je da motocikli i mopedi za vrijeme vožnje danju moraju biti upaljena kratka svjetla tijekom cijele godine. Veliki broj turista dolazi u Republiku Hrvatsku iz europskih zemalja, Austrije, Njemačke, Francuske, Mađarske i tako dalje kojima ne postoji obaveza imati upaljena kratka svjetla za vrijeme vožnje. Također nekorištenje kratkih svjetala za vrijeme vožnje danju će dovesti do manje potrošnje goriva te je stoga i ekološki korisnije i isplativije. Nije Bog zna kaj, al' veseli. Pokusne, prenosive i izvozne pločice predloženim Zakonom o sigurnosti prometa na cestama u odnosu na važeći određene su nove tri vrste pločica. Pokusne pločice do tri dana osim pločica koje se izdaju za vozila najduže na 15 dana, izdaju se i pokusne pločice na rok od 3 dana za obavljanje tehničkog pregleda vozila koji imaju … [[Govornik se ne razumije.]] uređaje za upravljanje, zaustavljanje i koje su propisano označene. U praksi se pokazalo problem kako dovesti neregistrirano vozilo do stanice za tehnički pregled vozila, pa se najviše švercalo. Ova je odredba ovog zakona to regulira i daje se na odgovornost vozaču da sam procijeni da li je vozila ima ispravne uređaje za kočenje, za signalizaciju i upravljački mehanizam. Drugo. Prenosive pločice izdaju se na rok od jedne godine na ime pravne i fizičke osobe, obrtnika koji se bavi proizvodnjom, nadogradnjom, prijevozom ili prodajom vozila, a isti se mogu koristiti samo na vozilima koji imaju ispravne uređaje za upravljanje, zaustavljanje te su propisno označena. Za propisne pločice izdaju se knjižica prometnih potvrda i prometna dozvola na rok od jedne godine. Izvozne pločice izdaju se za motorna vozila i priključna koja se izvoze u inozemstvu na rok najduže do 30 dana, a izdaju se iz policijske uprave odnosno policijske postaje prema mjestu u kojem je vozilo kupljeno ili preuzeto. Odredbama prijedloga zakona postrožene su sankcije za pet najtežih prekršaja koje su u uzročno posljedičnoj vezi sa najvećim brojem slučajeva sa najtežim prometnim nesrećama te je za iste kao alternativna propisana kazna zatvora u trajanju do 60 dana. Pet najtežih prekršaja za koje je alternativna propisana kazna zatvora do 60 dana su: brzina veća za više od 50 kilometara dopuštena u naselju, odbijanje podvrgavanju testiranju na droge, lijekove i alkohol, utvrđivanje koncentracije alkohola u organizmu za vrijeme vožnje u prometu na cestama iznad 1,50 grama na kilogramu, upravljanje vozilom u prometu na cestama prije stjecanja prava za upravljanje. I pod pet, upravljanje vozilom za vrijeme izrečene zaštitne mjere zabrane upravljanja. Odredbom članka 286. prijedloga zakona kao novina uvedena je mogućnost poništenja vozačke dozvole zbog prikupljenih negativnih prekršajnih bodova. Tako je određeno da se prvi put izriče zabrana upravljanja vozilom u prometu na cestama na određeni rok, a ukoliko vozač u narednom roku od pet godina od isteka te mjere ponovo prikupi propisani broj bodova dakle 9, poništit će mu se valjanost vozačke dozvole te vozački ispit može ponovno polagati tek nakon dvije godine. Zaključak. Odredbama novog zakona nastoji se podići razina stručne osposobljenosti kandidata za vozača dakle mladih vozača te poboljšati tehnička ispravnost vozila u prometu na cestama uključivanjem svih relevantnih subjekata koji mogu u biti na bilo koji način pridonijeti podizanju sigurnosti cestovnog prometa, podizanje kulture i tolerancije sudionika u prometu na cestama, ispunjavanja ciljeva iz Nacionalnog programa o sigurnosti prometa na cestama 2006. do 2010. godine, kao i nužnost poštivanja prometnih propisa sa konačnim ciljem podizanja razine sigurnosti prometa na cestama u Republici Hrvatskoj. Klub Hrvatske demokratske zajednice pozdravlja odluku predlagača da zakon ide u drugo čitanje. Nada se da će predlagač prihvatiti sve dobre prijedloge zastupnika i da će kao takav klub Hrvatske demokratske zajednice podržat donošenje ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Boris Šprem. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, suradnici, uvažene kolegice i kolege. Pošto se radi o doista složenoj materiji ja sam pripremio jedan u ime kluba zastupnika pisani tekst, pa se nadam da ćemo ga s pažnjom saslušati s obzirom na to da se radi o sasvim drugačijem gledištu nego što je predlagatelj ne sasvim ali dobrim dijelom, nego što je predlagatelj se osvrnuo svojim prezentacijama. I ovom prilikom kad govorim u ime Kluba zastupnika SDP-a na početku već moram naglasiti da mi je drago da je prihvaćen moj prijedlog da se ovaj zakon ne donosi po hitnom postupku, već u koliko tolikom redovitom postupku. Time se bar djelomično omogućilo da se provede rasprava o bitnim institutima zakona u ovoj sabornici te da se ozbiljnije razmotre korisne sugestije i prijedlozi zastupnika za koje vjerujem da će ih biti puno i pretoče u zakonske norme uoči drugog čitanja. To će značiti barem minimum pristojnosti prema svima onima koji su skoro četiri godine od donošenja važećeg Zakona o sigurnosti prometa na cestama analizirali njegovu primjenu i davali argumentirane prijedloge da se zakon poboljša. Radi se o znanstvenim institucijama, stručnim asocijacijama, pravosudnim, prometnim, medicinskim i drugim uglednim stručnjacima i dobronamjernim građanima te brojnim udrugama. Jer ovaj je kompleksan i po društvo izuzetno značajan zakon nakon skoro četiri godine njegovo trajanja trebao proći svojevrsnu javnu raspravu od najšire javnosti građana i medija do organiziranja okruglih stolova, raznorodnih znanstvenih i stručnih institucija i udruga. Iz tako i na taj način organizirane rasprave i prikupljene argumentacije predlagač zakona trebao je tražiti konsenzus svih političkih faktora u Parlamentu. Tek tada bi ovaj zakon imao smisla i postigao bi osnovni cilj koji se njime i treba postići, značajno manje stradalih i poginulih na cesti i veću sigurnost svih sudionika u prometu. I zato ovdje i u ovakvim okolnostima relativno skučenih mogućnosti raspravljanja o ovoj složenoj kompleksnoj, osjetljivoj i značajnoj materiji ima smisla otvoriti slijedeća pitanja, upozoriti na ključne probleme koji su tretirani predloženim Zakonom o sigurnosti prometa na cestama. Prvo, slažem se s predlagateljem zakona, s njegovom konstatacijom da je Republika Hrvatska u posljednjih 18 godina napravila značajan iskorak na planu sigurnosti prometa na cestama jer je Hrvatska 1990. imala 30 poginulih na 100 tisuća stanovnika jer to je osnovni kriterij, broj poginulih na 100 tisuća stanovnika u svim zemljama a danas ima upola manje. Na 100 tisuća stanovnika dakle poginulih između 14, 14,5%. Ali to nije dovoljno. Zašto? Zato što se trend poginulih i stradalih 2006. i 2007. pogoršao, tako da je 2005. poginulo 597 ljudi, 2006. 614, 2007. 619. Raste i broj ozlijeđenih, teško ozlijeđenih i naravno materijalne štete sve su veće. Postavlja se pitanje što se događa i zašto opada stanje sigurnosti na našim cestama gdje od svih vrsta prometa ima razmjerno najviše nesreća i u Europi i u svijetu, i u Hrvatskoj. Pojedinci misle da je najviše nesreća u avionskim nesrećama. Međutim, nije, samo su one više izražene kod medije pa onda postoji jedna takva kriva percepcija. To se pitanje tim više treba postaviti s obzirom da je prema Nacionalnom programu sigurnosti cestovnog prometa koji je donijela Vlada za razdoblje od 2006. do 2010. zacrtan ambiciozni cilj od 10 poginulih na 100 tisuća stanovnika, dakle rekao sam a mi imamo 14,5. I s obzirom na činjenicu da osim u nekim zemljama Europske unije u 2007. godini stalno opada broj nesreća i broj poginulih na 100 tisuća stanovnika. Nije dobro, moram naglasiti, da predlagatelj zakona upoređuje naš podatak za 2007. broj poginulih sa zemljama Europske unije gdje također ima po prvi puta nakon dugo godina povećan broj poginulih a to je bilo zbog blage zime i još nekih drugih stvari. Međutim, budite sigurni da već iduće godine će to biti sasvim drugačije jer oni su spremni i sposobni da brzo reagiraju i da se brzo prestroje. A kako će biti kod nas, nadam se da će biti bolje. Tako Velika Britanija ima oko 6 poginulih na 100 tisuća stanovnika, Švedska 5 poginulih, Nizozemska 4,5 poginulih. Znam da nije jednostavno odgovoriti na ovo pitanje kako se dakle smanji broj stradalih u prometu ali se mora odgovoriti. Siguran sam nažalost da se prilikom donošenja ovoga zakona ovoga puta to neće učiniti ali moramo učiniti sve da se mijenja svijest ljudi pogotovo institucije odgovornosti i odgovornih državnih organa u smjeru pojačane odgovornosti za stanje sigurnosti svih sudionika u prometu, poglavito djece i mladih. Mislim da je osnovni problem u našoj slaboj organiziranosti. Zato najveću odgovornost snosi država bez obzira tko je na vlasti. Ono što klub zastupnika SDP-a predlaže to je da se ostvari drugačiji pristup u rješavanju problema. Mislimo da je promet na cestama jedan kompleksan dio našeg života. Zato nije dovoljno da samo jedan organ MUP bude zadužen i odgovoran za pripremu i provođenje ovog složenog zakona. Moramo ozbiljno razmisliti o ideji a to je evo naša ideja da se materija ovog zakona podijeli u nekoliko segmenata pa da se u buduće različiti resori brinu o pripremi provođenja ove zakonske građe. To bi značilo da bi Ministarstvo unutarnjih poslova u nadležnost … [[Govornik se ne razumije.]] o segmentu o sigurnosti prometa u užem smislu, znači ponašanje sudionika u prometu na cestama i kažnjavanje ministarstvu nadležnom za promet spadalo bi u nadležnost briga o osnovnim uvjetima kojima moraju udovoljavati ceste i vozila u pogledu sigurnosti prometa dok bi segment edukacije i osposobljavanja kandidata za vozača i vozači i polaganje vozačkih ispita bilo u nadležnosti Ministarstva obrazovanja i znanosti. Pri tome, ono što nam nedostaje valjalo bi koncipirati jedno koordinativno tijelo koje bi trebalo formirati pri Vladi i koje bi trebalo imati zakonske ovlasti da brine o usklađenom djelovanju svih organa i državnih tijela, znanstvenih institucija, udruga i drugih. To tijelo odgovaralo bi Vladi a Vlada bi jednom godišnje podnosila izvještaj o stanju sigurnosti prometa na cestama Hrvatskom saboru. Mi smo prije četiri godine imali Savjet za sigurnost prometa. Ono nije bilo isto do kraja dobro koncipirano jer nije bilo pri Vladi nego je bilo negdje onako između. Sad nemamo više ni to i svaki organ djeluje za sebe i nema koordinativnog pristupa. I zato ima jako puno lutanja. Dakle, zato sam naglasio da je jedan od osnovnih problema u formuliranju politike prema sigurnosti prometa i provođenju a to je što nema pristupa da se organizira sve na način da bude i usklađeno djelovanje tih organa. A što se tiče samog teksta prijedloga zakona koji se našao na klupama saborskih zastupnika postavlja se pitanje da li pred sobom imamo novi zakon. Prema svemu sudeći po formi da ali po sadržaju ne. Tekst prijedloga zakona prije bi odgovarao izmjenama i dopunama zakona i po svojem opsegu i po sadržaju. Što se međutim dogodilo? Predlagatelj je zakonske novine mehanički uvezao u korpus važećeg zakona pa tako te novine slijede koncepcijski stari propis. Zato se o programski novom propisu i ne može stvarno govoriti jer je koncept ovoga propisa neizmijenjen, počiva gotovo isključivo na modelu kazni i represiji. Najbolji primjer koncepcijske insuficijencije predloženog teksta zastarjelost je odredbi o edukaciji vozača i nedostatak jasnih odredbi o sustavu preventive. Odnosi u sustavu osposobljavanja vozača i provođenja vozačkih ispita gotovo nikoga ne zadovoljavaju a promjene koje su predložene zadržavaju se na kozmetičkoj razini. Pri tome se i to radi shematski i neosmišljeno, ne omogućava se autonomna pozicija javnih ovlasti već nasuprot tome i dalje jača tendencija administrativno-upravne kontrole na štetu struke. Sva rješenja u tom sektoru izravno ovise od podzakonskih akata koje donosi ministar. Istodobno, stvarni proces edukacije vozača prepušta se specifičnom tržištu pa nastaju sukobi oko cijene osposobljavanja kandidata za vozače umjesto da se napravi kvalitetan iskorak i samim zakonom se propišu uvjeti za otvaranje škola sigurnih vožnji koje bi po uzoru na Austriju značajno smanjile broj nesreća. Radi se o nasušnoj potrebi izgradnje tzv. centara sigurne vožnje, najsuvremenijih poligona koji se prostiru na površini od 10 do 30 hektara i koji koštaju, doista koštaju puno ali vrijedi uložiti od 5 do 20 milijuna eura a na kojima se kandidat za vozača ali i vozač nakon određenog vozačkog iskustva doista osposobljava u snježnim, kišnim i ledenim uvjetima. U Austriji su rezultati i više nego dobri. Sad se referiram na kolegu iz kluba HDZ-a kad je govorio kako mladi ginu na našim cestama i u kojem postotku i da su u 30% uzročnici prometnih nesreća sa brojem poginulih. Sad slušajte ovaj podatak. Od 2002. do 2006. od kad se centri sigurne vožnje obavezno moraju koristiti jer je to zakonska obaveza broj nesreća sa smrtnim posljedicama mladih od 18 do 21 godine smanjen je za 30%. Mi bi trebali u Republici Hrvatskoj napraviti barem četiri takva centra u Zagrebu, Splitu, Rijeci i Osijeku odnosno pokraj tih gradova da bismo ovaj program proveli. Također bi preventivno trebalo djelovati a da se poveća stanje sigurnosti na našim cestama i u području saniranja opasnih mjesta. Tu smo postigli dobre početne rezultate i na, svugdje gdje su sanirana opasna mjesta bilježimo jako veliki pad nesreća. Dakle, moramo nastaviti u sanaciji opasnih mjesta, ali tome trebamo dati prostora i u zakonu. No nažalost novi, ovaj zakon kao što sam već naglasio, ne počiva na prevenciji nego na represiji i kažnjavanju. Tako se njime predlaže razrađeni sustav kazni i to za 83 prekršaja kazna 300 kuna, za 48 prekršaja kazna od 500 kuna, za 15 prekršaja kazna od 700 kuna, za 29 prekršaja kazna od 1000 kuna, za 21 prekršaj kazna od 2000 kuna. Ono što možemo konstatirati i sa sigurnošću ustvrditi da se dosadašnjom politikom kažnjavanja sve većim i većim kaznama, kao što vidimo svrha nije postigla, bilo je više prekršitelja, više nesreća, više stradalih i poginulih. Evo podataka, govorim, nastojim govoriti argumentirano. Tako je 2004. pred prvostupanjskim prekršajnim sudovima bilo 300 tisuća predmeta, 2005. 345 tisuća predmeta, 2006. 360 tisuća predmeta i 2007. blizu 500 tisuća predmeta. Jedna od najkontroverznijih i u javnosti najosporovanijih rješenja jest ono u zabrani upravljanja motornim vozilom i kod najmanje količine alkohola u krvi jer se smatralo da takva mjera može značajno doprinijeti padu broja nesreća. Potpuno suprotno očekivanjima zakonodavca ja u namjere poštene ne sumnjam, radikalno je povećan broj vozača u prometu na cesti sa alkoholom u krvi u količini iznad 0,5 grama po kilogramu krvi. Sustav predloženih kazni koji je za naše hrvatske prilike previsok, nekonzistentan i nelogičan treba biti u funkciji prevencije a ne da je svrha samome sebi. Kažnjavanje mora biti na racionalnoj osnovi i treba izbjegavati situacije u kojima se kažnjava tako da građani nemaju osjećaj za razlog i potrebu kažnjavanja. Primjerice, besmisleno postavljena ograničenja brzine koja se ne poštuju, dakle, na ta ograničenja mislim, ozbiljno dovode u pitanje spremnost vozača da bezrezervno poštuju propise. I dozvolite samo jedan primjer ali vrlo značajan. Ja bih zamolio predsjednike predlagatelja da ozbiljno razmisle o prijedlogu koji će dati. Mi imamo za razliku od zemalja Europske unije situaciju ja ih zovem "sačekuša", naši prometni policajci ne svojom krivnjom nego krivnjom svojih šefova koji imaju prema njima nalog koji trebaju izvršiti da skupe određeni broj predmeta, kako bi bilo, određeni broj kazni, iza grma, iza određene okuke, čekaju znak stop i naplata kazne. Ja predlažem nešto drugo. Neka naši prometni policajci, koje jako cijenim, budu integrirani u promet pa da onda prate što se događa u prometu i da onda reagiraju. Imate situaciju vozača kamiona. To je česti slučaj, to ste kao vozači vjerojatno doživjeli ne jedanput nego barem 100 puta. Formira se kolona od 3, 5 i više vozila, oni su dužni na prvom mjestu gdje je to moguće uz cestu se skloniti da bi propustili kolonu, jer kada ne propuste kolonu, vozači pretječu i onda se dešavaju nesreće. Pa neka policajci, prometni policajci u vozilu koje nije označeno kao policijsko to prate i neka reagiraju, nego tako povećaju sigurnost prometa na cestama. Zaključno. Represija ne može odlučno utjecati na sigurnost prometa, već sigurnosti znatno više doprinose mjere koje se odnose na edukaciju vozača, podizanja opće razine prometne svijesti i kulture, podizanja tehničkih uvjeta u prometu, te sustavnost i racionalnost pri izgradnji prometnog sustavu uopće. Hvala lijepa.
Hvala. Za klub HNS-a gospodin zastupnik Željko Vincelj.
Poštovani potpredsjedniče, ministre i suradnici, kolegice i kolege. Odgovor na izazov poboljšanja stanja sigurnosti u cestovnom prometu u najrazvijenijim zemljama je znatno drukčiji nego kod nas. Etički je utemeljen, znanstveno temeljno istražen, temeljito istražen, socijalno i politički odmjeren i uravnotežen, oblikovan kao složena i povezana cjelina etapnih nastojanja. Kod nas taj odgovor je žurna, iznuđena reakcija na novonastalo stanje, jednostran i usmjeren kratkoročno sa izrazito represivnim obilježjima koji neće dati rezultate ili će biti vrlo kratkog vijeka kao što su bili i nakon Izmjena zakona o sigurnosti prometa na cestama 2004. godine. Karakteristike prometnih nesreća su da su predvidljive i otklonjive, multidisciplinarno znanstveno pitanje, posljedica pogrešaka vozača i pješaka koje nužno ne moraju dovesti do smrti ili ozljede, ako je sustav prometa prikladno uređen, zatim da je ranjivost čovjeka konačni parametar prema kojemu valja urediti sustav prometa i njegovo odvijanje i da lokalna rješenja mogu značajno utjecati na sigurnost. Razvijene europske zemlje sustavno i cjelovito istražuju sve čimbenike prometa kao izvore opasnosti. Sudionike, ceste, vozila ali i socijalnu okolinu prometa, dok se ovim zakonom kao i do sada sve svaljuje na vozača i opet zakon predlažu oni koji provode nadzor prometa i primjenjuju represivne mjere na temelju loše analitički obrađenih podataka dobivenih sa mjesta prometnih nesreća. Sprječavanje stradavanja u prometu neće se postići ovim zakonom već složenim sustavom raznovrsnih mjera uz sudjelovanja svih čimbenika društva. Ovaj zakon samo nakratko može utjecati na vozače dok oni ne shvate da u biti u ovom zakonu nema ništa novo i da se dalje može izbjegavati odgovornost za počinjenje prekršaja. Primjer. Parkiranje i drugi prekršaji utvrđeni bez zaustavljanja vozača, dakle, kada neposredno nije utvrđen identitet počinitelja prekršaja, već se naknadno traže podaci o vozaču, vlasnika vozila, koje je zatečeno u prekršaju. Postoje razne mogućnosti od toga da se vozač pozove na blagodat ne svjedočenja ako se radi o užem članu obitelji, da vlasnik vozila ne može se utvrditi tko je od članova njegove obitelji vozio traženog dana, jer ne vodi evidenciju, a svi negiraju. Pa odredba da je vlasnik vozila, odnosno osoba kojoj je vozilo povjereno dužna dati vjerodostojan podatak o identitetu osobe koja mu je dao vozilo na upravljanje, članak 229. stavak 3., se lako može izigrati. Predlažemo dopunu članka na način da se vlasniku vozila koji nije mogao točno utvrditi tko je upravljao njegovim vozilom uvede obaveza vođenja evidencije pa se može naplatiti kazna za ne vođenje evidencije. Dakle, neće mu se isplatiti muljanje da ne zna tko mu vozi auto. Drugo. Bježanje policiji. Ispada da je povoljnije nego zaustavljanje ako je vozač pod utjecajem alkohola i još eventualno upravlja neregistriranim vozilom a policija obično ne luduje za takvim vozačima zbog bojazni da ne oštete službeno vozilo jer zbog toga završavaju na stegovnim sudovima, pa se ide metodom manjeg otpora tako da kulturni vozači budu kažnjeni a divljaci izbjegavaju odgovornost. Dosljednije poštivanje prometnih pravila neće se postići povećanjem kazni već dosljednom primjenom zakona i velikoj vjerojatnosti da će svaki onaj koji prekrši propis biti uhvaćen u kršenju propisa i nakon toga kažnjen. Na primjer, ako se zna da su tuneli 24 sata pod nadzorom kamera koje snimaju brzinu i da će svaki vozač koji prekrši ograničenje brzine biti kažnjen, tada će vrlo mali broj vozača prekoračivati propisanu brzinu. Podaci o nesrećama nisu temeljeni na složenim mrežnim analizama parametara poput stanja ceste, klimatskih prilika, vrste i osobine vozila, vremena nesreće itd. Dakle, nema kompleksnih analiza nesreća, određenih vrsta vozila u određenim situacijama na određenim lokalitetima. Nema primjer prometnih nesreća zbog neprilagođenih brzina. Koliko ih je bilo za vrijeme kiše ili snijega, nego hajmo mi kažnjavati za brzinu po lijepom sunčanom vremenu i po mjestima gdje se prekršaj najlakše utvrdi ravna dionica ceste, a tiha većina normalnih vozača šutke će platiti kaznu. Nadovezujem se na tezu kolege koliko je policija integrirana u promet. Osim Nacionalnog programa sigurnosti cestovnog prometa u Republici Hrvatskoj za vremensko razdoblje do 2010. godine nema niti jednog drugog projekta, niti su donesene osnove prometno-sigurnosne politike u cestovnom prometu. Nositelj programa je MUP. Oblikovanje programa je trebao dati nacionalni savjet za sigurnost prometa na cestama. Međutim, to tijelo je ukinuto. Pitamo zašto? Treba reći da europske zemlje s visokom stupnjem sigurnosti u prometu imaju manje strogo kazneno pravo od onih s nižim stupnjem sigurnosti prometa. To se može usporediti sa zakonodavstvom Švedske, Norveške s jedne strane i Italije s druge strane. Međutim, u zemljama najvišeg stupnja sigurnosti postoji nešto drugo – visoka vjerojatnost kaznenog progona svih počinitelja prometnih prijestupa, kako zbog visokog stupnja otkrivanja prijestupa, tako i zbog dosljednosti u vršenju progona. Zakon je donesen bez korištenja znanstvenih istraživanja. U radnoj skupini znanstvenika nije bilo. Podaci na temelju kojih su statistički argumentirana nova rješenja isključivo su potjecali iz resora unutarnjih poslova. Statistička argumentacija je zapravo temeljena na podacima koje u izvješćima daju operativni policijski službenici. Po naravi stvari to su preliminarni podaci usko usmjereni. Temelje se na zapažanjima policijskih službenika, a koji se mijenjaju tokom sudskog procesa i ključni problem je njihova pouzdanost. Dakle, ovaj zakon za razliku od zemalja najvišeg stupnja sigurnosti prometa nije rezultat znanstvenih istraživanja, nego operativnog pristupa. On koncepcijski nije nikakva novost. U regulativnom dijelu to je raniji propis iz 2004. godine. Zastupljenost nesreće u medijima postala je trenutačno aktualni socijalni i dnevno-politički okvir rada na zakonu, pa je najaktualnije pitanje hrvatske društvene zbilje poboljšanja stanja prometne sigurnosti postalo pitanje političkog trenutka, a ne rezultat dugoročnog, planskog, znanstvenog rada. Smatramo da zakon nije cjelovit niti pravedan, jer onaj tko ima novaca za lake prekršaje koji ne nose negativne prekršajne bodove može uvijek plaćati iste kazne. Bilo bi pravednije da se osnovna, početna kazna uvećava za onoliko puta koliko je puta prekršaj počinjen, a da osnovne početne kazne budu znatno manje, primjerenije hrvatskim plaćama. Pri svemu tome u središte pozornosti došlo je ukidanje alkohol do 0,5 promila koji je uzročnih u 5% nesreća, ali je zasjenio druga mnogo važnija pitanja. Suludo je da netko tko će prouzrokovati 10 ili više prometnih nesreća zbog ne držanja razmaka između vozila ili neprilagođene brzine plaća novčanu kaznu za razmak ili za neprilagođenu brzinu 500 kuna uvećano za do 1000 kuna kod materijalne štete, mada to po procjeni može biti i samo dodatnih 100 kuna. I do 2000 kuna kod nesreće sa povrijeđenim osobama, time da se u takvim slučajevima ne određuju prekršaji, negativni bodovi, niti zaštitne mjere. Prema ovom zakonu takvi vozači znači ne predstavljaju opasnost za ovo društvo, dok vozač kojem će se izmjeriti 0,51 promila alkohola u krvi i koji nije počinio nikakav prometni prekršaj plaća 1000 do 2000 kuna i upisat će se 2 negativna prekršajna boda. Stanje hrvatskih cesta, prometne signalizacije i kaos sa parkiranjem u gradovima je očigledno podcijenjeno, potisnuto na rub. Zastarjela prometna signalizacija, znakovi ograničenja u naseljenim mjestima koji to zapravo i nisu, brojna nesanirana opasna mjesta, neodržavanje cestovnih površina i bankina, neizgrađenost nogostupa zbog čega u ruralnim sredinama stradavaju pješaci kao i neosvijetljenost javnom rasvjetom mjesta na kojima se kreću pješaci primjeri su stanja u kojem se nalazi hrvatska prometna infrastruktura. Zakon je zasnovan i usmjeren cilju hitnog zaustavljanja trenda porasta stradanja u cestovnom prometu. Na žalost, zakon taj ključni cilj nastoji postići zapravo jedino proširenjem, zaoštravanjem i produbljenjem prekršajne represije. Prekršajna represija je ili izreći cilj ili kontekst najvažnijih novosti u zakonu. Skoro sve prekršajne odredbe su usmjerene pretežno jednosmjerno na sudionike prometa, a među njima prije svega na vozače motornih vozila. Sudeći prema takvom pristupu hrvatskog zakonodavca problemi prometne sigurnosti su jednostavno gotovo operativno policijsko pitanje discipliniranja neodgovornih vozača i moguće je riješiti širenjem i zaoštravanjem represije usmjerene na aktivne sudionike cestovnog prometa. Prema tom stajalištu ostali čimbenici sigurnosti prometa su drugorazredne važnosti, a to znači da i dalje mogu ostati u stanju u kojem jesu. Stradanja u prometu zahtijevaju posebni cjeloviti usklađen i prikladan program raznovrsnih mjera za njihovo sprječavanje koje su složene, raznorodne, skupe. Ali pravedne, pouzdane i trajne. A naravno i mjerama post delictum koje se poglavito svode na primjenu represivnih mjera i otklanjanja ili umanjenja štetnih posljedica. Suvremeni program bi valjalo izgraditi na temelju nacionalne strategije koja nije ni spomenuta u zakonu. Spomenuo sam tijelo nacionalni savjet ukinuto. Jedini cilj o kojem se govorilo pri donošenju zakona je bilo hitno smanjenje broja prometnih nesreća. Taj hitan i važan kratkoročni cilj se moglo postići jednostavnije pojačanjem skrbi za ceste i objekte sigurnosti revizijom stanja znakova i oznaka, bitno većom odgovornošću pri izvođenju radova na cesti, prikladnijim radom inspekcijskih službi osobito povećanjem terenskog policijskog nadzora, prije svega preraspodjelom policijskih snaga pri čemu postoji značajna hladna pričuva na primjer u interventnoj policiji. Svojom strogošću i visini kazni zakon će u bliskoj budućnosti sasvim sigurno dovesti do novih repova pred zatvorima, tj. do novog vala zamjene novčanih kazni sa … [[Govornik se ne razumije.]] zatvorom, ali i do zaoštravanja problema dosljedne i jednake primjene novih kaznenih odredaba kao i porasta pratećih pojava prerušavanja na licu mjesta težih u lakše prekršaje i mikro korupcije subjekata nadzora. Jakost represije mora počivati na jasnim ciljevima, biti pravična, jednaka za sve i razmjerna općim socijalnim i individualnim uvjetima. Primjena prekršajnih sankcija istodobno već i do sad u stanju stvarne blokade zbog problema s izvršenjem novčanih kazni. Pooštravanje prekršajne represije je bilo u nekim slučajevima nužno, međutim protivno onom što je predlagatelj naveo u obrazloženju prijedloga zakona, ključ učinkovitosti prekršajne represije nisu stroge kazne nego izvjesnost, žurnost i pravičnost progona. Naime, otkrivačka djelatnost policije bila je i ranije i sada uređena na praktički jednak način poglavito policijskim propisima, a pitanje da li će policija moći bolje i efikasnije otkrivati prekršaje. Prometna policija stupanjem na snagu zakona koncentracijom prava i dužnosti preuzima potpunu odgovornost za stanje sigurnosti cestovnog prometa. Prometnoj policiji valja osigurati potrebnu opremu i sredstva te posebno valjanu i trajnu i stalnu stručnu obuku. Prometni policajci moraju posjedovati specifičnu stručnost, praktičnost, sposobnost i potrebne vještine i biti primjereno na građane. Djelatnost prometne policije mora biti usmjerena na ključne jasno određene zadaće suzbijanja najopasnijih bezobzirnih vidova kršenja temeljnih prometnih propisa o sigurnosti. Prikupljanje novčanih kazni iz grma na mjestima postojanja dvojbenih znakova ograničenja brzine valja prekinuti, a pozornost trajno selektivno usmjeriti na najopasnije vidove kršenja prometnih propisa, pojačanu zaštitu djece, otklanjanje opasnih mjesta, pomoć sudionicima kojima je potrebna itd. Ne treba podcijeniti jedan bitan razlog za sumnju u uspješnost novog zakona, a to je zatvorski kapacitet Republike Hrvatske. U tom smislu od slične su važnosti osuđenici na kaznu zatvora i oni kojima se izrečena novčana kazna zamjenjuje kaznom zatvora. Trenutno na poziv za izdržavanje kazne zatvora čeka više tisuća osoba koje ne mogu biti pozvane jer je zatvorski sustav prenapučen. To je ozbiljan prigovor nastojanju pooštrenja prekršajne represije i čini ju neostvarivom. Imam nekoliko konkretnih pitanja. Zašto je ukinut Nacionalni savez za sigurnost prometa? Zašto svoju dosadašnju ulogu gubi centar za vozila Republike Hrvatske? Gdje se i zašto izgubio institut oduzimanja vozačke dozvole kod teških prekršaja na licu mjesta? Informaciju bi volio imati o primjeni ili bolje reći ne primjeni prijašnje kazne za vozače sa više od 9 kaznenih bodova u smislu predavanja i polaganja ispita. Da li su oni učinili nakon toga kakvu još težu prometnu nesreću i tko je za to odgovoran, a znamo da se nisu vršila predavanja i polaganje ispita onako kao što je zakon predviđao. Koji je smisao drastičnog povećanja novčanih represija za vozača ako već sada tisuće njih čeka na izvršenje kazne zatvora jer nemaju novaca platiti kaznu. Oni nemaju novaca, mi nemamo mjesto u zatvoru. Koliko njih od tih nekoliko tisuća pred zatvorom izvuče zastara od izvršenja zatvorske kazne? Zašto niste skloni tome da temeljem većinskog uzora europske prakse ovo područje normativno regulira Ministarstvo prometa, a ne Ministarstvo unutarnjih poslova. Na kraju, ovaj zakon precjenjuje represiju jer ju i do sada imamo na visokoj normativnoj razini, ali smo pokazali da se ne znamo nositi sa njom, a podcjenjuje neke ključne elemente bitne za sigurnost u cestovnom prometu. Prije svega to je nedostatak političke volje za koordinaciju i komunikaciju sa znanošću, eliminiranje nacionalnog savjeta za sigurnost prometa na cestama, ne uvažavanje primjedaba i korisnih prijedloga prijevozničkih udruga i stručnih organizacija. Zatim niska razina moći provedbe propisa koje donesemo, prijelazi cesta preko željezničkih pruga kao izuzetno jak faktor nesreća i smrtnosti i struktura, edukacija i prevencija, izostanak primjene nekih suvremenih tehnologija u nadzoru prometa.
Molim zaključite.
Zaključujem. Previše onoga što nije uvaženo, a da bismo dobili dobar Zakon o sigurnosti prometa na cestama koji bi bitno smanjio broj nesreća i očuvao stotine ljudskih života. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HDSSB-a, poštovani gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Vrlo su zanimljivi podaci statistički koji se vide iz ovog prijedloga zakona i svih ostalih dokumenata koje smo dobivali tijekom saborskih zasjedanja, u kojima se vidi da polovica stanovnika Hrvatske ima vozačku dozvolu. Dakle ta brojka je prešla 2 milijuna i 100 tisuća. Još je zanimljiviji, ali zapravo zastrašujući podatak koji se može iščitati iz ovih materijala, da mladi vozači u ukupnom broju prometnih nesreća koje su prouzročili vozači pod utjecajem alkohola čini 30%. Međutim, ono što piše iza toga, a to je da udio nesreća sa poginulim osobama upravo kod ove mlade populacije čini 40%. Odredba o ajde da kažem tako popularno kako se kaže 00 promila koju je obrazlagao gospodin ministar, čini mi se da baš i ne drži vodu. Naime ako se pogledaju tzv. relativni pokazatelji u tablici na strani 4, onda se vidi da udio s poginulim osobama a kod vozača koji su imali do 0,5 promila alkohola od 2004. godine kada je donešena 20. kolovoza odluka o 00 promila 5,8 pa onda 8,8 pa 9,9% pa 7,5%. Kada uzmemo prosječan postotak onda je to 8,7 u odnosu na 2004. gdje je 5,8%. Pogledamo li još da kažem ovaj represivni dio koji se ovdje prije svega preporuča i koji se analizira u određenim prekršajima onda vidimo da su te kazne, novčane kazne nesrazmjerne standardu naših građana. One su dakle previsoke. Dakle ovdje su zaista kako su rekli i prethodnici neki u govoru, išli na jedan represivni način kako bi se smanjio, odnosno povećala sigurnost prometa na cestama i smanjio broj prometnih nesreća osobito onih sa smrtnim posljedicama. U obrazloženju ovoga zakona, odnosno prijedloga zakona se kaže da je on u skladu sa direktivama Europske unije pa se nabraja taksativno koje direktive i iz koje godine. Dakle imamo direktive iz 2000., 2003., 2006. godine. Te su direktive donijele određene promjene u zakonu. Npr. upotreba svjetala, zatim na suvozačkom mjestu pripiti suvozač, zatim mogućnost sjedenja djece do dvije godine na prednjem sjedalu, upotreba sigurnosnog pojasa itd. S obzirom da su ove odredbe dakle nastale po direktivama EU, a te su datirane od 2000. godine, mislim da se to moglo i ranije primijeniti. Kad sam prije nekoliko godina išao u Mađarsku onda sam platio kaznu, tada se išlo u šoping u Šikloš, Harkanj, Pečuh i tako dalje zbog neupaljenih svjetala. Danas ovdje u našem materijalu piše da se ukida ta odredba jer da ne bi tako morali platit Mađari ili ne znam ni ja tko, da uzalud ne troše energiju akumulatora. Time povećavaju potrošnju goriva, a time je i oštećena da kažem u neku ruku ekologija i okoliš. Ja bi se posebno osvrnuo na jedan dio koji nije dovoljno čini mise obuhvaćen ovim prijedlogom zakona, a to je s obzirom, moje opservacije su nastale s obzirom na to da dolazim iz grada koji je gotovo ima biciklista poput Pekinga, a ta kategorija sudionika u prometu je nedovoljno obuhvaćena u ovom prijedlogu zakona. Svi mi znamo da biciklista ima i starih i mladih, da ima onih koji nisu u školama imali da kažem prometni odgoj, koji nisu upoznati sa prometnim znakovima, koji nisu upoznati sa kulturom prometa i sudjelujući u prometu oni vrlo često, a imamo i podatke statističke u kolikom broju, znaju ometati i ugrožavati promet. To nisu motorno vozila pa ne podliježu onim da kažem pravnim sankcijama u slučaju osiguranja, nema osiguranja za bicikl, dakle nema auto odgovornosti ili odgovornosti motornog vozila. A što se tiče samih odredbi koje su ovdje navedene u prijedlogu zakona, imamo na stranici 80. odredbu kojom se kaže da biciklom ne smije upravljati osoba koja … [[Govornik se ne razumije.]] navršila 14. godina i da ne nabrajam dalje. A nakon toga piše da program osposobljavanja za vožnju biciklom, program biciklističkog ispita i obrazac potvrde propisuje ministar nadležan za poslove obrazovanja. Dakle, u ovom prijedlogu zakona ja ne znam da li ćete, podzakonskim aktom to biti rješavano, to ja ne znam, ali zaista šturo napisano dakle navješćeno da će biciklisti također odlaziti na jedan vrst testa, ispita i dobivati potvrdu za to. Ako sam ja to dobro shvatio iz ovoga prijedloga zakona. U članku 216. također koji nastavlja se na ovaj članak 215. doslovce piše da će se pravo na samostalno upravljanje vozilom određene kategorije izdavati ako je osoba duševno i tjelesno sposobna upravljati vozilom određene kategorije. Da li i to znači da će i biciklisti odlaziti na zdravstveni pregled za mogućnost vožnje biciklom? Ali vozilo, vozilo je i bicikl. Ne piše motornim vozilom, nego vozilom jel'. Također su u nekim odredbama ovoga zakona za iste prekršaje koji su određeni za bicikliste određene srazmjerno manje novčane kazne nego što je to za vozače motornih vozila. Primijetio sam u prijedlogu zakona da se također nije potrebno podvrgnuti zdravstvenom pregledu do 80 godine, nego da se vozačka dozvola ili permidi convair izdaje automatizmom svakih deset godina, obnavlja se pravo na vozačku dozvolu. E sad. Ako uzmemo osobe starije od 70 godina znamo kakva nam je populacija, znamo probleme njihove zdravstvene i probleme u zdravstvu, osoba sa 78., 79. godina dakle da se ne mora podvrći liječničkom pregledu, meni to baš i nije jasno. Kao kirurg i traumatolog zaista vidjevši štošta što je došlo sa naših cesta sa vrlo tragičnim i tužnim posljedicama, zaista želim, zato sam se i javio da sudjelujem, sudjelovati u ovoj raspravi, da se svakako smanji stopa smrtnosti i incidencija ozlijeđenih, na, a osobito teško ozlijeđenih na našim cestama. Zato sam suglasan i sa kolegama koji su raspravljali prije mene da treba još dublje osim ovakvog jednog više rekao bih represivnog prijedloga zakona osmisliti ili dalje raditi na osmišljavanju Nacionalne strategije sigurnosti prometa i za osnivanje centara sigurne vožnje. Ako Austrija koja ima 7 i pol milijuna, do 8 milijuna stanovnika, ima 13 takvih centara, onda Hrvatska ako ćemo srazmjerno gledati prema broju stanovnika može imati 7, 6, 8 takvih centara koji bi sasvim sigurno pripomogli u obuci, pogotovo mladih vozača, sigurnosti prometa na cestama. Kada sam spominjao ovu tablicu sa brojem poginulih do 0, sudionika koji su imali do 0,5 promila onda sam suglasan sa također kolegom koji je govorio prije mene, da analiza nije bila složena ili kako reče kompleksna, jer nije obuhvatila i ostale čimbenike stanja na ceste, vremenske uvjete i sve ostalo što bi trebalo ući u jednu takvu ozbiljnu analizu. I evo na kraju ovih 0,5 promila koji je kod nas u Slavoniji prouzročio i stvaranje već i razno-raznih bećaraca na tu temu što gospodin Škoro zna jel', "Nitko nema što Hrvat imade, 0,0 od hrvatske Vlade" ili ""Što nam radi taj Sanader Ivo, ne mo'š popit ni vino ni pivo" itd. evo došlo je kažem vrijeme da se to ukine jer se zaista pokazalo da ta odredba nije bitno doprinijela smanjenju smrtnosti u ovoj kategoriji do 0,5 promila na našim cestama. Evo i gospodin … [[Govornik se ne razumije.]] će nadam se uskoro popiti čašicu vina. Hvala vam lijepa.
Hvala. Za klub HSS-a poštovana zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, zastupnice i zastupnici, gospodine ministre sa suradnicima. Hrvatska seljačka stranka podržat će donošenje ovog zakona u prvom čitanju prije svega zato što HSS od 2004. godine predlaže da se Zakon o sigurnosti o prometu na cestama posebno kad je riječ o odredbi od 0,0 promila jer podaci pokazuju da se mjerom 0,0 promila sigurnost u prometu na cestama nije popravila a stradalo je domaće vinarstvo. Prema informacijama iz Hrvatskog zavoda za vinarstvo i vinogradarstvo procjenjuje se da je potrošnja vina od kada je na snagu stupio Zakon o sigurnosti u prometu na cestama, dakle odredba od 0,0 promila pala za 30%. Naime, 2004. godine proizvodnja vina u Hrvatskoj iznosila je tisuću, 510 tisuća hektolitara a 2006. godine 731 tisuću hektolitara. Isto tako, ako se gleda trend rasta i pada prometa vina domaće proizvodnje onda se može reći da je u 2006. u odnosu na 2005. pao promet vina domaće proizvodnje za 13% a u 2007. u odnosu na 2005. za 11%. S druge pak strane u prometu je u 2007. godini stradalo 13% više osoba nego u 2006. godini dok se broj prometnih nesreća povećao za 7%. Hrvatske ceste među najopasnijima su u svijetu ali ne zbog čaše vina nego zbog nedovoljne učinkovitosti državnog sustava u sprječavanju divljanja i kažnjavanju prometne nekulture te dovođenja u opasnost života i imovine svih građana Hrvatske kao naravno i zbog nedovoljnog investiranja u obnovu lokalnih, regionalnih i državnih cesta. Hrvatska je osim toga tradicionalno okrenuta proizvodnji vina koje je dio turističke ponude. Zbog toga Vlada i Sabor trebaju pravednim i korisnim zakonima poticati poljoprivrednu proizvodnju i turizam što će se vjerujem sada i ostvariti jer je usvojen prijedlog Hrvatske seljačke stranke da se ukine 0,0 promila i vrati odredba od 0,5 promila. Većina zemalja Europske unije kao što Austrija, Belgija, Danska, Finska, Francuska, Grčka, Italija, Nizozemska, Njemačka i Španjolska tolerira 0,5 promila a pojedine zemlje poput Irske, Luksemburga, Velike Britanije te SAD-a čak i 0,8 promila. No, najveći problem dakle nije čaša vina već stradavanje na cestama kojem je uzrok neprimjerena i nepropisna brzina i ona čini čak 30% svih prometnih nezgoda a to se najčešće događa zato jer je smanjenja kontrola brzine kretanja vozila na prometnicama. Kod kontrole brzine nisu bitna manja prekoračenja brzine od 10% već ona mnogo veća a o toj brzini vozači bi trebali steći predznanje u autoškolama. Primjerenu, uputnu, prilagođenu, sigurnosnu brzinu ne može se preventivno kontrolirati kao što se radi kod graničnih propisanih dopuštenih brzina. Radi slabe procjene primjerene brzine vozača vozila se često zaljuljaju i tako dolazi do prometnih nezgoda. Primjera radi, na autocestama se vozilom smije kretati najviše 130 kilometara na sat i to naravno u idealnim uvjetima. Čim uvjeti za vožnju nisu najbolji dužnost je vozača prilagoditi brzinu kretanja, smanjiti brzinu kretanja tako da u bilo kojoj izvanrednoj situaciji pravodobno može stati pred svakom preprekom, no svjedoci smo da se to vrlo rijetko događa. Dakle, brzina kretanja presudna je na zbivanja na prometnicama te je gotovo u pravilu upravo ona element koji dovodi do ugrožavanja te u velikom dijelu u odnosu na ukupan broj prometnih nezgoda upravo postotak onih koji su stradali zbog prevelike brzine kretanja. Kriteriji za ocjenu cestovno prometne sigurnosti daju preko broja poginulih u odnosu na 100 tisuća stanovnika a negdje i na milijun vozila. U Hrvatskoj je 14,7 poginulih na 100 tisuća stanovnika. Težnja je kao što je već bilo istaknuto u raspravama da do ulaska u Europsku uniju to bude do 10 poginulih iako stručnjaci predlažu i do osam poginulih. Po drugom kriteriju 143 su poginula na milijun vozila. Po sigurnosti prometa ispred Hrvatske su Velika Britanija 60, Švedska 66, Nizozemska 68, Danska 81, Finska 84, Njemačka 85, Irska 107, Italija 119, Austrija 119, Slovenija 122, Bosna i Hercegovina 136, Francuska 137, Španjolska 138. Sigurnost u prometu na cestama često se povezuje s kvalitetom cesta a na našim cestama još uvijek ima dosta crnih točaka. Pokazalo se da se sanacijom crnih točaka broj nesreća na tim dijelovima smanjuje pa čak i za 90%. No, vožnja cestama ili autocestama nije isključivo stvar dobrog projektiranja i konačne izgradnje već je ljudski čimbenik značajan kako na običnoj tako i na autocesti. Možemo reći da su hrvatske autoceste građene po najstrožim europskim kriterijima i u tehničkom smislu tu nema zamjerki oko čega se slažu i strani stručnjaci. Autocesta je po svojoj naravi infrastrukturni cestovni objekt visoke razine služnosti pa prema tome korisnicima pruža najviši standard udobnosti i sigurnosti ali glavni je ubojica na našim cestama nedostatak vozačke kulture. Iako teško mnogi si mogu priuštiti novi BMW ili Ferrari no vozačku kulturu ne mogu kupiti. Ona je civilizacijsko dostignuće, svojevrsni društveni fenomen. Zbog toga smatramo da bi sve institucije u Hrvatskoj morale okrenuti stranicu i započeti već danas sa intenzivnim usađivanjem nekih novih civilizacijskih navika kad je riječ o ponašanju u cestovnom prometu. Dakako, rezultati se ne mogu postići preko noći ali vrijedi se potruditi jer je riječ o životima naše djece, unuka, naših bližnjih. Da bi se stanje zaista počelo mijenjati na bolje moramo početi prije svega od sebe. Vrlo je važno u prometu učiniti pristojnu gestu koju rijetko kad doživimo, omogućiti kolegi vozaču uključivanje u promet, nastojati smireno i civilizacijski riješiti svaki nesporazum. U Finskoj u kojoj su kazne sukladne prihodima prekršitelja jedan menadžer Nokie kažnjen je sa 116 tisuća eura jer je svoj motocikl vozio 25 kilometara na sat brže od dopuštenog. Uz takve kazne kod nas zacijelo se ne bi događale situacije poput one kada je jedan naš tajkun uz smiješak platio 2 tisuće kuna zbog prebrze vožnje. Kako zaustaviti stradanje na cestama pitanje je na koje se traži odgovor nakon sve većeg broja prometnih tragedija. Prometne kazne jedan su od regulatora koje bi trebale pomoći u odvraćanju opasnih vozača od divljanja na cestama. Međutim, naše kazne su za jedne drastične i neizdržive a za druge smiješne. Mnogi su za radikalnu promjenu i određivanje pravednijih kriterija koji bi omogućili postizanje efikasnije svrhe kažnjavanja odnosno da barem podjednako pogađaju a time naravno i zaustavljaju divljanjima bogate i one sa skromnijim prihodima kakvih je najviše. To bi se moglo postići proporcionalnim kažnjavanjem, a visina kazne bi se određivala prema imovnom stanju, no pretpostavljam da je to ipak prijedlog za neku novu raspravu. Divlje vožnje i slučajevi poput događaja sa hrvatskim tajkunom primjeri su opasnosti ali i nejednakosti prekršitelja pred odgovornošću. Takvi su i slučajevi tajkunskih sinova koji su godinama svojim divljanjem na cestama prijetili drugim vozačima, skupivši i po 100-tinjak prometnih prijava iz kojih su ih novcem i vezama vadili moćni očevi sve dok to nije završilo tragedijama. Za njihove probleme se saznalo tek kada su nekoga ubili ili osakatili. Čak i onda će takvima novac uz dobre odvjetnike i štošta drugo pomoći da se izvuku. Sve to dovodi do pitanja sigurnosti čija bi značajna poluga trebale biti prometne kazne. Da bi one bile efikasne trebaju biti i pravedne i podjednako pogađati i zaustavljati svakoga. Vjerujem da upravo takav model bi djelovao i mnogo preventivnije jer kod nas jedni ne mogu platiti pa idu radije u zatvor, odležati kaznu, dok su drugi najsretniji kada mogu platiti jer im je to ustvari najjeftiniji način da se izvuku. Kazne, pa tako ni prometne ne bi trebali biti sami sebi svrha, niti bi to smio biti način na koji će država prikupljati novac. One su zamišljene kao preventivna regulativa, možda neka vrsta krampusa koji bi trebao odvratiti ljude od počinjenja prometnih prekršaja koji mogu rezultirati tragedijom. I nekoliko konkretnih stvari obzirom da je zakon u prvom čitanju, pa bi voljeli da se ispravi do drugog čitanja. Prije svega, htjeli bi znati na koji način će se ostvariti nacionalni ciljevi koji su zadani u nacionalnom programu. A isto tako smatramo da je potrebno formirati savjet koji će pratiti ostvarivanje samog nacionalnog programa. Predlažemo da se revidira članak 19. a vezano uz treptanje zelenog svjetla, jer se istim člankom daje sloboda po gradovima da različito reguliraju promjenu zelenog svjetla u žuto čime se povećava vrijeme dileme prolaska na 7 do 8 sekundi, što povećava broj prometnih nezgoda. A isto se ne primjenjuje u većini zemalja naše regije. U članku 102. predlažemo također da se revidira odredba koja se odnosi na korištenje dnevnih ili kratkih svjetala danju u razdoblju zimskog računanja vremena. Znači moramo ipak voditi računa i o ekološkim i o sigurnosnim razlozima koji su uvjetovali ukidanje obaveze korištenja dnevnih ili kratkih svjetala danju kao i zemljopisne i klimatske specifičnosti pojedinih područja Republike Hrvatske. Pa predlažemo da se briše točka 1. članka 102. u cijelosti, jer rješenje između nije nikada nije dobro rješenje i moglo bi dovesti do zbunjivanja. Također predlažemo u članku 147. da se doda stavak 2. Riječ je o tome da vozači motornog vozila bi trebali biti dužni u slučaju zaustavljanja vozila u tunelu uključiti sva četiri pokazivača smjera što sada nije predviđeno. Također kada govorimo o članku 228. međunarodnoj vozačkoj dozvoli, naš je prijedlog da se izdaje sa rokom važenja od 3 godine od dana izdavanja, naime to je utvrđeno Međunarodnom konvencijom o prometu na cestama sa završnim dokumentom, ali i drugim aneksima konvencija. Dakle, važenje vozačke dozvole u trajanju 3 godine je nešto što bi trebalo biti također i predmet ovoga našega zakona. Želim vam skrenuti pažnju i na odredbe članka 243., naime, često se događa da se vozila koja se proizvode u velikom broju u trenutku proizvodnje da premašuju propisane vrijednosti kada je riječ o dopuštenoj masi, dopuštenom osovinskom opterećenju. Naime, prije svega autoprijevoznici koji dolaze registrirati svoje vozilo, plaćaju registraciju na masu i osovinsko opterećenje kako je ustvari navedeno u papirima za kupnju kamiona. A potom se događa da kroz pravilnik Ministarstva prometa, kojim je propisano, koje je najveće opterećenje se iste te autoprijevoznike kažnjava na cestama, što znači da Ministarstvo unutrašnjih poslova i Ministarstvo prometa ustvari nisu usuglasili svoje propise i da se tu na neki način država ponaša kao maćeha. Također mislimo da treba uključiti uz Ministarstvo unutrašnjih poslova i Ministarstvo prometa samo ovaj proces donošenja zakona kako ne bi sve funkcioniralo po modelu kadia te tuži, kadia te sudi. Evo, ove primjedbe mogu vam dostaviti i u pisanom obliku. Zaključno dakle, Klub HSS-a podržati će držanje donošenje Zakona o sigurnosti o prometa na cestama u prvom čitanju. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U 10 i 56 isteklo je vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta. Prijavljeno je 18 zastupnica i zastupnika za pojedinačnu raspravu. Sada Klub zastupnika IDS-a. Gospodin zastupnik Damir Kajin, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. Evo da čovjek nekako ne povjeruje kada vidi da ovaj zakon nosi oznaku P.Z.E., znači riječ je o tom europskom zakonu. Znači nije valjda da je jedna takva proeuropska stranka, poput HDZ-a, sa odredbom od 0,0 promila, eto donijela jedan antieuropski zakon. Nije valjda da jedan proeuropski premijer predložio jedan antieuropski zakon kada je predložio i inzistirao na odredbi od 0,0 promila koji danas ili koji će uskoro otići u ropotarnicu prošlosti. To što su mnogi, recimo ugostitelji ostali prikraćeni za kojih 10-ak tisuća kuna, to što su vinari ostali prikraćeni za kojih 10-ak tisuća kuna, to što je državni proračun u ovih 4 godine ostao bez kojih 100-tinu milijuna kuna, to se očigledno ove Vlade nije ticalo kada smo je upozoravali što će se dogoditi. Ovaj zakon sa 0,0 promila, ispada da parafraziram predsjednika Vlade, Ivu Sanadera, u antologiju hrvatske političke gluposti. Jedino što premijeru može biti olakotna okolnost je to da je i dio opozicije glasao za po mom sudu jednu anti hrvatsku normu i bez tih glasova taj zakon tada ne bi prošao. Braniti u jednoj recimo katoličkoj Hrvatskoj, u jednoj mediteranskoj Hrvatskoj koja je odgojena na kulturi vina. Znači, braniti nekome da se popije deci ili dva vina to je dokaz da neki ne poznaju mentalitet građana ove zemlje. Ali nije stvar samo u tome. Poznajete ili ne poznajete taj mentalitet. Stvar je da li se poštuje taj mentalitet. Ja znam da je i ovaj zakon na neki način nastao kao plod sezone kiselih krastavaca u rano ljeto, znači 2004. nakon što nije bilo nikakvih vijesti u tom početku ljeta osim recimo požara pretpostavljam i saobraćajnih udesa Vlada je odlučila tobože zbog alkoholiziranosti vozača uputiti u proceduru jedan zakon koji ne korespondira sa zdravim razumom iako je za takvu inicijativu u onom trenutku imala i podršku dijela medija. Istu stvar ćemo mi gospodo kao sa ovim zakonom učiniti i sa Zakonom o zabrani rada nedjeljom. I ja upozoravam i sada, nemojmo to činiti. Pustimo sindikate koji su se lijepo s Vladom dogovorili oko zabrane prosvjeda na Trgu Sv. Marka i naprosto dajte nemojmo raditi štetu trgovcima pogotovo u sezoni kao što smo učinili ugostiteljima, vinarima, ali i građanima koji su zbog 0,2 ili 0,3 morali plaćati drakonske kazne. Kad sam već kod kazni isto tako uputit ću poruku ministarstvu smirite se, ublažite ove iznose. Nemojmo tim kaznama ljudima derati kožu. Dajmo tim ljudima da dišu. Sve poskupljuje. Živi se sve teže. Biti će još gore, a mi predlažemo čitav niz kazni koje su iznad onih u Njemačkoj. Mi kao da ne možemo shvatiti da naši građani nemaju standard onih koji žive u Saudijskoj Arabiji ili Kuvajtu. Ako ovaj zakon nosi oznaku P.Z.E. zašto su onda kazne u ovom zakonu iznad onih u njemačkom zakonu. To nema logike. Ali zato isto tako želim reći to jednostavno nema potrebe i zato je dobro da ovaj zakon ide u drugo čitanje, da se kompariraju u međuvremenu kazne koje vozači plaćaju u Njemačkoj s ovima koje predlaže aktualni ministar. Na primjer, članak 53. sa 1000 kuna kaznit ćete se ako vozite 20 do 30 km brže. Sa 500 kn ako vozite 10 do 20 km brže. Sa 300 kuna ako vozite brže do 10 km. Pa mislim to nije normalno! Pa to je jedno pretjerivanje i nemojte naprosto to raditi! Isto s telefoniranjem. Dobro ajde, telefonirati se ne smije. Ali piti, pušiti, jesti sladoled u autu e to se može. Ono što je konačno sigurno učinjeno dobro da se ova svjetla ne moraju imati upaljena u ljetnim mjesecima ili u ljetnom računanju vremena. Ali zanimljive su odredbe i o vozilima pod pratnjom. Prvo ono što bi trebao ovaj Sabor uputiti poruku, a to je ili reći i Sanaderovom i Mesićevom osiguranju da kada ih prate, znači one kolone, policajci ne ugrožavaju, da prestanu ugrožavati sigurnost ostalim vozačima. Vi se izbacujete jedan metar na drugu stranu i sada tko živ tko mrtav. Svi koji dolaze vam u susret moraju bježati van ceste i recite tim ljudima da im nitko ne prijeti, da ih nitko ne ugrožava i stoga neka se na tim cestama ne ponašaju kao šerifi, ovi koji su u tim pratnjama. Jer u Hrvatskoj nam ne treba jednostavno šerifa. Ali kad smo kod šerifa, ja ću reći da je na taj način kada je riječ o ovom zakonu, da je tako postupio i bivši predsjednik Sabora. Nije istina da Vlada nije dala mišljenje pa da se nije moglo raspravljati o ovom zakonu. Dala je, itekako je dala mišljenje na IDS-ov prijedlog zakona kojim smo tražili da se vrati 0,5 promila i to 17. rujna 2004. Istina, bilo je to negativno mišljenje, ali je ta Vlada mišljenje dala i čak je i odredila i svoje predstavnike koji su trebali braniti stav ili prije usvojen zakon. Predstavnici Vlade trebali su biti danas pokojni gospodin Mlinarić, aktualni tajnik Buconjić, Franjić itd. A da je tu normu o 0,00 promila trebalo mijenjati jasno govori i činjenica da u ovoj zemlji na primjer pilot može voziti avion ili zrakoplov sa dvije stotine putnika sa 0,5 promila. Jednako tako kapetani brodova sa 30 ili 50 tisuća tona nafte mogu uplovljavati u naše rafinerije ili luke. Ali vozači automobila ne smiju za volan ili nisu smjeli ako su imali 0,2 promila. Kada smo kod kazni još jedanput ću reći. Molim vas, nemojmo ići iznad kazni koje poznaje Njemačka. Mi nemamo standard Kuvajta. Neupaljena svjetla u Hrvatskoj je bilo 300 kuna, u Njemačkoj nula kuna. Nevezivanje pojasa 500 kuna ili 68 eura u Hrvatskoj, u Njemačkoj 30 eura. Govor mobitelom 500 kuna u Hrvatskoj 68 eura, u Njemačkoj 40 eura. Nepropisno pretjecanje 300 do 1000 kuna u Hrvatskoj 43 do 137 eura, u Njemačkoj 30 do 125 eura. Zašto gospodo stavljam naglasak na ove kazne? Zato jer sve kazne koje se predlažu u zadnje vrijeme, ma nije ovdje riječ samo o Zakonu o sigurnosti prometa. Naprosto tako je u svim zakonima koje usvajamo. Lete nebu pod oblake! To jednostavno može predlagati samo onaj koji svojim rukama ne zarađuje kruh i zato treba naprosto stati na loptu. Drugo pitanje to su smrtni slučajevi. Sa 0,5 promila ili do 0,5 promila svega je 2% tih šofera prouzročilo tragediju i to je jasno strašno. Ali ta norma 0,0 promila nije smanjila broj stradavanja. 2004. imali smo 608 poginulih, 2005. istina pada na 597, 2006. 614, 2007. 619. Istina, 2003. imali smo rekordnih 701 mrtvih na cesti, 2002. 627, 2001. 647. Ratne '94., '95. čak 800. Što dovodi do pada broja stradalih? Pa prije svega bolje ceste, više autocesta. Kada bismo zaštitili željezničke prijelaze za što je potrebno možda osigurati milijardu kuna u državnom proračunu, ja sam uvjeren da bismo broj smrtno stradalih u Hrvatskoj na cestama smanjili za gotovo 5%. Zašto se u tom pravcu ne ide? Istina s druge strane taj trend smanjivanja broja smrtno stradalih teško ćemo postići. Zašto? Zato jer iz godine u godinu imamo sve više automobila i imamo sve više vozača. 2004. na našim cestama bilo je milijun 723 tisuće motornih vozila, 2007. bilo je milijun 976 tisuća motornih vozila. Imamo 250 tisuća vozila više u tri godine. Možda su se ovim podatkom koji govori između ostalog i o standardu građana Hrvatske, rukovodili u ministarstvu kada predlažu ovakve kazne, a broj vozača u tom istom periodu povećan je za 120 tisuća. Znači glavni krivac za stradavanje uz ovu brzinu to su loše ceste, to su crne točke, to su jasno nezaštićeni željeznički prijelazi. Nesreća ono što svi znamo, ima iz dana u dan sve manje na autocestama. Sve više nesreća ima na brzim cestama, na lokalnim cestama. Mladi vozači do danas ili do ovog zakona, nisu smjeli upravljati autima od 23 do 5 sati u jutro. I dobro je da se to briše. To je doista dobro. Jer što smo radili sa jednom takvom normom? Samo smo poticali da se tako izrazim njihovo opijanje, neću reći drogiranje i ostanak mladih cijele noći izvan svojih domova. Umjesto da disco klubove te narodnjake itd. zatvaramo sa 2 sata u jutro, maksimalno da im dopustimo do 3 sata, mi smo branili mladim vozačima da ne voze do 5 sati, ali smo ih zato tjerali da se opijaju do 5 sati u jutro da bi se u tom trenutku počeli vraćati kući. … [[Upadica se ne čuje.]] Doslovce tako. Je Škoro tako je. I dobro je da se sada od toga odustaje. Pa čak i tim mladim vozačima dajmo da popiju čašu piva ili čašu vina. Nemojmo im dati tih 0,5 promila, ali dajmo im 0,3 promila. Nema potrebe da se farbamo da će netko cijelu noć biti u nekom discu i da tamo neće popiti jednu pivu. Neka popiju pivu, dajmo im tih 0,3 promila pa čak možda i profesionalnim šoferima dajmo da popiju tu pivu. Kada smo već dali gospodo pilotima, zapovjednicima zrakoplova da mogu voziti avione sa 0,5 odnosno kada smo dali kapetanima brodova da mogu voziti sa 0,5 promila. Ovaj zakon jasno usvojit ćemo, ako ni zbog čega i zbog sezone. Ne može Hrvatska kao jedna mediteranska zemlja imati nešto što nitko na Mediteranu ne poznaje, ali upozoravam još jedanput, ove kazne su drakonske i često oni koji predlažu zakone sa takvim kaznama jednostavno nemaju mjere. Jednostavno ne znaju kako je živjeti sa dvije, tri ili pet tisuća kuna. I zato je dobro još jedanput ću reći, da zakon ide u drugo čitanje, ali bi još bolje bilo kada bi netko izvršio komparaciju naših kazni sa onima ili u ovom prijedlogu zakona sa onima koji imaju u jednoj ne tako dalekoj nam Njemačkoj. Ono što isto želim upozoravati kada je riječ o ovim kaznama, koliko god možda to drsko zvučalo jer svi znaju na kojim sam ja pozicijama kada je riječ o 0,0 promila, možda je čak bolje da ostane stari zakon sa 0,0 nego ovaj sa 0,5 ali zato sa drakonskim kaznama koje će mnoge naprosto prije otjerati u zatvor nego da plate kaznu, jer neće imati čime platiti kazne. Smrtni slučajevi jasno u svijetu su mnogi to spominjali, su u padu ili porastu, ali je uglavnom to manje nego u Hrvatskoj. Ali još jedan podatak. Vi možete danas proći cijelu Europu i vi nećete vidjeti na njihovim autocestama ili bilo gdje drugdje, ni jednog policajca. Kada idete iz Rijeke do Zagreba, morate voziti cestom ko' Janica Kostelić, morate izbjegavati sve te presretače, ovi koji vam izlaze ne znam na autocestama koji imaju te uređaje za snimanje itd. Mislim nemojmo jednostavno na takav način se ostavljati ili ponašati. Gospodin zastupnik Boro malo prije je citirao ovaj bećarac "da nitko nema što Hrvat imade, 0,0 od hrvatske Vlade, što nam radi taj Sanader Ivo, ne moš' popit ni pivo ni vino". Ali još jedanput ću reći, s ovim kaznama mnogi će biti gladni, a time i žedni i radije će tu kaznu odraditi u zatvoru nego je platiti jer neće imati čime platiti tako da će se ponovo početi pjevati bećarci na način da će radije ljudi ići u zatvor nego kaznu platiti. Sve u svemu dobro je da je taj zakon došao na dnevni red. Dobro je da se razgovara o ukidanju tih normi od 0,0 promila. Dajmo još ću reći, i preispitajmo se kada je riječ o kaznama, jer ova praksa kojoj težimo da svakim zakonom dižemo kazne u nebo, jednostavno više ničemu ne vodi.
Hvala. Klub zastupnika Nacionalnih manjina, poštovana gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani ministre, kolegice i kolege. Mi u klubu Nacionalnih manjina podržavamo donošenje novog Zakona o sigurnosti prometa na cestama, njegovo usklađivanje s propisima Europske unije, ali svakako i sa izmijenjenim zakonima kao što je Prekršajni zakon i još neki drugi zakoni. Činjenica je da zakon donesen 2004. godine nije rezultirao boljem stanju u prometu gdje uvođenje nulte tolerancije na alkohol niti strože kazne nisu povećali sigurnost prometa na cestama, a niti smanjili broj poginulih i ozlijeđenih osoba. 619 poginulih osoba u 2007. ili 31,3 poginula na 100 tisuća motornih vozila, svrstava nas u srednju i najbrojniju skupinu zemalja Europske unije što ukazuje na pomake u odnosu na 90-te godine. Ali ako k tome dodamo znatno poboljšanje naših prometnica, ostaje brzina sa 27% kao najčešći uzrok nesreća. Stoga dobro je da se pooštravaju kazne za upravo ove prekršitelje ljubitelje brzina, ali isto tako da su napravljene veće gradacije unutar kazni ovisno o brzini, jer nije isto prekoračiti brzinu u naselju za 10 kilometara ili pak ju prekoračiti za 50 kilometara što čini udvostručenje ovaj puta brzine, ali svakako i kazne, jer kazne od 5 tisuća do 15 tisuća ili čak 60 dana zatvora očito će rezultirati pozitivnim pomacima gdje će svatko prije pritiskivanja papučica gasa o njima dobro razmisliti. Iako je alkohol spominjan kao najčešći uzrok prometnih nesreća, a posebno onih s težim posljedicama i pojavljuje se uvijek u korelaciji s brzinom i nerezonskim ponašanjem vozača, oni s do 0,5 promila ukazuju na tendenciju smanjenja. To znači da vozači koji vode računa o sigurnosti u prometu radit će to i dalje, popit će ovim zakonom sada dozvoljenu čašu vina ili bocu piva. I mi zaista u klubu manjina pozdravljamo ove izmjene već i time što smo turistička zemlja, što smo proizvođači kvalitetnih vina i piva i kao što je kolegica iz HSS-a naglasila ili kolega Kajin, potrošnja je znatno pala, a zasigurno u vrijeme kada trebamo povećavati površine pod vinogradima pred ulaskom u Europsku uniju ovo nije bila pohvalna mjera. Zadržavanje, kažnjavanje vozača do 0,5 promila za svaki prekršaj ima opravdanje, ali morali bi se izuzeti sudionici u prometnim nesrećama koji nisu vinovnici odnosno nisu prouzrokovali prekršaj već sticajem okolnosti su sudionici toga prekršaja. Profesionalni vozači, instruktori zaista moraju biti osobe bez ovog poroka i dobro je da zadržavamo 0 promila, kao i da su kazne za njih nešto oštrije, jer ne samo da su oni zaista stalni sudionici prometa već instruktori bi ipak trebali biti uzor. Dobro je da se briše iz novog zakona odredba po kojoj vozač osobnog automobila ne smije na prednjem sjedalu voziti osobu koja je pod utjecajem alkohola, jer se postavljalo pitanje kako to utvrditi ili pak ako je to i simptomatično nije li bolje takvog suputnika imati na oku pored sebe umjesto iza leđa na zadnjem sjedalu? Ono što posebno pozdravljamo je regulacija za mlade vozače kako ograničavanje brzine, tako i ograničavanje odnosno izuzimanje alkohola, ali i ograničavanje snagu vozila. Dobro je da iz novog zakona ispušta se vremensko ograničenja između 23 i 5 sati ujutro kada mladi vozač nije smio voziti jer smo zaista postizali kontra efekte. U 23 sata rano je ići kući, ostaje se do 5 sati. Normalno da uz to se konzumira počesto i alkohol, a posljedice su bile vidljive, jer naime nisu svi roditelji bili spremni u 2, 3 sata pred jutro ići po svoju djecu ili pak nisu svi bili spremni koristiti taksi. Zahvaljujući ekolozima znači prije svega globalnom zatopljenju ali i potrošnji goriva paljenje svjetala znači dnevnih i kratkih bit će ograničeno samo u razdoblju zimskog računanja vremena s iznimkom motocikala i mopeda. Postavljam pitanje odnosno nadam se da njihovo korištenje van ovog ograničavanja neće biti tretirano kao prekršaj jer nam se maglenke često uzimaju kao prekršaj, pa se bojim da i ovo ne bi u datom momentu moglo biti tako tretirano pa treba povesti o tome računa. Iako je sužen krug poslova jedinicama lokalne samouprave sada samo na parkiranje odnosno premještanje vozila, nadzor vozila, novčane kazne koje će jedinice lokalne samouprave naplatiti ostaju njihov prihod i ja mislim da je to dobro i da će to stimulirati i gradove i općine za uvođenje većeg reda u parkiranju. Poseban problem su predstavljali i još uvijek predstavljaju vozači bez vozačkog ispita koji su vrlo česti sudionici u prometnim nesrećama. I ja sam se začudila podatkom koji sam našla ovdje u prijedlogu zakona da čak 6% prekršitelja nemaju vozačke dozvole što nisam uopće mogla zamisliti da se netko usudi takav ući u promet. I znači ne samo da ne poznaju propise o sigurnosti na cestama, oni zaista nemaju iskustva. I stoga pozdravljam veće i oštrije kazne jer kažem 6% onih koji se ajde ulove jer su načinili prekršaj, nemaju vozačke dozvole što znači da je takvih sudionika još i znatno više. Jednako tako dobro je da su i sankcije za ponavljače prekršaja veće jer smo u zadnje vrijeme svjedoci teških nesreća gdje su učesnici vozači iz 20 nesankcioniranih prekršaja. Konačno hvale vrijedno je i uvođenje mjere usmenog ili pisanog upozorenja, članak 294. gdje za prekršaje tamo gdje je propisana kazna do tisuću kuna može biti znači ako se ne ometa i ne ugrožava drugi sudionik u prometu biti znači usmeno ili pismeno upozorenje, jer činjenica je da represivnih mjera je bilo i dosada u zakonu. Ovaj ih znači još pooštrava. Prema tome čak odnosno ovakva mjera pa uz možda dodatak malo više edukacije zasigurno bi moglo isto tako imati dobre efekte na sigurnost prometa. Mi u klubu nismo posebno analizirali ceste kao osnovu za promet i sigurnost na cestama jer se one često ne spominju kao uzročnici nesreća i nesigurnosti na cestama iako se ne mogu izuzeti i struka često upravo upozorava na ceste, na nejasnu prometnu signalizaciju odnosno na nejasno obilježavanje cesta koje itekako su uzroci pojedinih prometnih nesreća. I stoga mislim da možda i među nama ovdje ima stručnjaka koji će zasigurno taj segment obraditi. Stoga još jednom podržavamo kako donošenje ovog zakona tako i činjenicu da zakon ide u dva čitanja. Zasigurno će se time moći ugraditi sve one pozitivne i nužne primjedbe i prijedlozi koji će ovaj zakon još poboljšati. Hvala lijepa.
Hvala. Ministar unutrašnjih poslova Berislav Rončević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Iako nisam očekivao da će u raspravi vezano za Zakon o sigurnost prometa na cestama biti spomenuta proeuropska orijentacija premijera hrvatske Vlade doktora Sanadera je i bit ću slobodan dati nekoliko komentara. U ime kluba IDS-a člana nekadašnje vladajuće koalicije u mandatu od 2000. do 2003. godine, ta proeuropska orijentacija doktora Sanadera spomenuta i pred izbore 2003. godine na način da se plašilo hrvatski narod sa dolaskom HDZ-a na vlast pod vodstvom doktora Sanadera da ćemo biti udaljeni dalje od Europske unije a stvar i hrvatski birači i stanje kretanje je reklo da je taj osporavni proeuropski premijer u njegovom mandatu je počeli su predpristupni pregovori, u njegovom mandatu Hrvatska je dobila pozivnicu za NATO i u njegovom mandatu Hrvatska ide dalje, brzina s kojom se može samo mjeriti zavist nekih političkih čimbenika što je, zbog toga što je to tako. Isto tako i neki drugi proeuropski premijeri bi onda trebali biti osporavani zbog odredbe od 0,0 koja je jedno vrijeme bila kao odredba u Zakonu o sigurnosti prometa na cestama ili nekakvom odgovarajućem nazivu, već obzirom razlika u nazivima kakvog u pojedinoj zemlji, pa bi po toj logici mogli osporiti i proeuropsku orijentaciju recimo premijera Češke u kojoj je i dalje odredba 0,0 za sve vozače, premijera Estonije, premijera Mađarske, premijera Rumunjske, premijera Slovačke a to su zemlje koje su članice Europske unije, to su zemlje koje su članice NATO-a i to su zemlje za koje se vrlo često upravo iz oporbenih redova spominje da bi se mi trebali s njima uspoređivati jer oni su učinili i postigli ono što mi želimo. Toliko o europskim i proeuropskim orijentacijama. Gospodine predsjedniče, uvaženi saborski zastupnici. Ja se zahvaljujem na raspravama klubova, na iznesenim prijedlozima. Budući je ovo prvo čitanje Ministarstvo unutarnjih poslova koje je pripremilo Vladi ovaj zakon kao predlagaču ovog zakona pažljivo će razmotriti i iščitati iz fonograma ove sjednice i rasprave klubova normalno i pojedinačne rasprave svih zastupnika i sve dobre prijedloge, naravno sve prijedloge pažljivo odvagnuti i ukoliko ocijenimo da će oni doprinijeti poboljšanju teksta zakona sa konačnim ciljem podizanja razine sigurnosti prometa na cestama apsolutno i uključiti onda u konačni prijedlog zakona. Ali dopustite i nekoliko pojedinačnih osvrta na izlaganja što predstavnika saborskih odbora, što predstavnika klubova. Definiranje mladih vozača je sukladno direktivama Europske unije jer direktive Europske unije vežu pojam mladog vozača upravo uz životnu dob od 16 do 24 godine. Podatak koji mi imamo u Ministarstvu unutarnjih poslova kaže da vozači do 24 godine od ukupnog broja vozača njih 90% položi vozački ispit do 24. godine. Prema tome, to je i trend kod mladih ljudi, to je realnost i ova kategorija i definiranje ove kategorije na način kako je to usklađeno sa direktivama Europske unije onda ne bi trebala biti osporavana. Dopuštam da se radi i o nepoznavanju ovoga podatka. Vozači koji su mladi u smislu vozačkog staža, koji vozački ispit steknu, pravo upravljanja motornim vozilom steknu u kasnijoj životnoj dobi po statistikama koje vodi Ministarstvo unutarnjih poslova sudjeluju, znatno manje se pojavljuju kao uzročnici prometnih nesreća. Govorio sam u uvodnom izlaganju da je to kod mladih vozača negdje oko 30%, kod vozača starije životne dobi a mladoga vozačkog staža oni sudjeluju sa 5,6%. Znači, ipak je to znatno manje. Ovaj zakon je prošao, priprema ovog zakona je prošla široku raspravu jer u povjerenstvu za izradu novog zakona bili su predstavnici Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi, Ministarstva mora, prometa i infrastrukture, Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, Ministarstva pravosuđa, Državnog zavoda za mjeriteljstvo, Visokog prekršajnog suda, Središnjeg državnog ureda za upravu, Centra za vozila Hrvatske. Hrvatskog auto-kluba i Povjerenstvo Vlade Republike Hrvatske za osobe s invaliditetom. Moram reći da su se i građani javljali preko mail adresa Ministarstva unutarnjih poslova, kontaktirali povjerenstvo i slali svoje prijedloge a neki od tih prijedloga recimo kod definiranja kamperskog vozila je jedna inicijativa i prijedlog jednog građanina i taj prijedlog smo uključili jer smo ocijenili da je bitno poboljšao definiranje te kategorije. Nije ponavljam dobro uspoređivati kad govorimo o smrtno stradalima, o posljedicama stradavanja, o posljedicama prometnih nesreća na hrvatskim prometnicama i stalno i uporno uspoređivati nekoliko godina u primjeni postojeće odredbe. Mislim da je dobro i moramo uspoređivati sa vremenom prije nego što je jedna odredba stupila na snagu. Odredba od 0,0 bila je reakcija velikog broja smrtno stradalih na cestama. 701 osoba je smrtno stradala na cestama. Vi se sjećate kada je zakon koji je uveo 0,0 stupio na snagu da je trend u početnim mjesecima 2004. godine bio zabrinjavajući, brojne društvene institucije i građani su reagirali na to, tražili su nekakvu reakciju Vlade Republike Hrvatske jer bi projekcija kretanja broja smrtno stradalih u 2004. da je krenulo trendom početnih mjeseci 2004. godine završila sa više od 800 smrtno stradalih na cestama. I normalno da je Vlada predložila Saboru zakon koji je bio reakcija na stanje na terenu. Nešto i o drakonskim kaznama. Spomenuti su pojmovi drakonske kazne. Međutim, uvaženi saborski zastupnici, moram vam reći da postoje društvene skupine koje se ne slažu sa vašim ocjenama o drakonskim kaznama. Ja sam dobio i imam ovdje dopis Udruge obitelji osoba stradalih u prometu koji traže povećavanje novčanih kazni za prekršitelje prometnih propisa. To su ljudi koji su osnovali udrugu. Kada građani osnivaju udrugu znači imaju reći neku poruku, imaju želju da se čuju. Prema tome, to su osobe koje su teško pogođene nečijim olakotnim ponašanjem, to su osobe koje su teško pogođene nečijom željom za malo ugodnog druženja, to su osobe koje su pogođene nečijim osjećajem da je putnička čašica alkohola normalna stvar i da se iza toga sjeda u promet. To su osobe koje žele reći jasnu poruku "Ne želimo da se to događa nekome drugome kad se već dogodilo nama ili članovima naših obitelji.". Uvaženi saborski zastupnici. Hitnost postupka je skinuta iz razloga koji sam rekao. Uvažit ćemo primjedbe i još uvijek imamo dovoljno vremena ovaj zakon staviti, donijeti u ovom Visokom domu i početi sa njegovom primjenom odnosno stupanjem na snagu do 1. lipnja, do početka turističke sezone. Kako su se donosili u ovom domu zakoni koji su pokrivali područje sigurnosti prometa na cestama? 1996. godine je donesen zakon. Onda je 2004. godine. Gospodin Šprem je govorio o širokoj javnoj raspravi. Gospodine Šprem, u mandatu vaše stranke kada ste vi bili odgovorni za upravljanje Hrvatskom uz svo dužno štovanje ta potreba za širokom javnom raspravom dovela je do toga da niste uspjeli dovesti zakon a stanje sigurnosti prometa na cestama je bilo kud i kamo alarmantnije nego sada, broj smrtno stradalih i broj teško povrijeđenih je bujao kud i kamo veći nego što je to sada. Ne odbacujemo javnu raspravu, proveli smo je sa institucijama koje su radile u pripremnoj skupini koja je pripremila ovaj prijedlog zakona i ova rasprava uvjeren sam rezultirat će tome da ćemo imati dobar zakon koji će dati pomak u sigurnosti prometa na cestama. Zašto je iz ovoga prijedloga zakona izostavljena odredba o obveznosti centara sigurne vožnje? Zbog toga što je postojao samo jedan u Hrvatskoj, zbog toga što u zakon ne možemo staviti jednu odredbu a da nismo u ovom trenutku, ne možemo jamčiti da u skorom roku možemo učiniti dostupnost usluge svim mladim vozačima diljem Hrvatske. Imamo jedan centar sigurne vožnje koji je kvalitetan, kojeg treba pozdraviti ali on je jedan jedini u Hrvatskoj, on je u Zagrebu i ne možemo obvezivati mlade vozače da traže smještaj u Zagrebu, uzimaju podstanarske odnose da bi ispunili obvezu. Austrija koju ste spomenuli imala je 20 godina prijelazno razdoblje centara sigurne vožnje. Oni jesu dobri. Kada se steknu uvjeti, normalno tada se može i zahvatiti u promjenu zakona. Nekoliko riječi o sačekuši. Gospodine Vincelj, sačekuša je nešto što je u uputama o načinu postupanja policijskih službenika prilikom nadzora kontrole prometa i pravilnikom zabranjeno i policijska kontrola prema našim uputama koje mi dajemo policajcima, policijskim službenicima prometnim odjelima patrola mora biti vidljiva na cesti. Prema tome, nema uputa od nadležnih policijskih rukovodnih osoblja da se sačekušama puni državni proračun. Nama je interes sigurnost prometa na cestama i nama je interes što manje stradalih. Prekršajni zakon je dao ovlast da se video nadzor i video snimka koristi kao prekršajni zakon. Gospodine predsjedniče, hvala na mogućnosti da se osvrnem ovim kraćim komentarom na izlaganje predstavnika klubova i predstavnika odbora. Pažljivo ćemo saslušati i pojedinačne rasprave i hvala vam na sudjelovanju u dosadašnjoj raspravi.
Hvala. Nekoliko ispravaka netočnih navoda. Gospodin zastupnik Damir Kajin.
Poštovani predsjedniče, evo kao što je gospodin ministar siguran, ushićen zapravo postignućima ove Vlade i premijera i siguran da nitko ne bi bio bolji. Ja sam siguran da je netko drugi da je netko drugi, da bi hrvatski put ka Europskoj uniji bio daleko brži. Međutim, krivi navod, kaže ministar, doslovce citiram: "Brzina kojom se može mjeriti približavanje Europskoj uniji može se mjeriti samo zavist nekih zastupnika.". Gotov citat. Umjesto zavisti zastupnika, gospodine ministre, mjerite brzinu gašenja hrvatske brodogradnje, pada hrvatskog standarda, srozavanje penzija, nezadovoljstvo građana poskupljenjima itd.. Ja ne zavidim Vladi kada se mora sa time nositi i nije mi to drago jer znam da će svima biti teško. Ali ovaj zakon o 0,0 promila on je bio proeuropski, anticivilizacijski, pa šta god o tome mislili oni u Estoniji, Litvi, Mađarskoj ili Poljskoj …/Govornik se isključio./…
Gospodin zastupnik Boris Šprem.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege, gospodine ministre, suradnici. Dozvolite da, rekao bih, protestiram, na tezu gospodina ministra da je Vlada Ivice Račana dugo i javno kako ste rekli raspravljala o Nacrtu zakona o sigurnosti prometa na cestama pa da ga nije uspjela donijeti. Da. Mi smo provodili raspravu takvog karaktera da smo htjeli što bolja rješenja, ali vi ste onda uzeli taj tekst kada ste došli na vlast 2004. i izbacili ste iz njega sva konstruktivna rješenja uključujući savez za sigurnost prometa na cestama i dodali ste 0,0 i time ste mislili riješiti problem, kao što ste i vidjeli kako ste riješili problem. I drugo, dozvolite, centri sigurne vožnje. Po onome što ste vi rekli, gospodine ministre, ako je Austrija 20 godina pripremala teren za izgradnju centra sigurne vožnje, znači i Hrvatskoj će trebati 20 godina. Ja predlažem da se centri sigurne vožnje, zajedničkim naporima Vlade, osiguravajućih društava, stručnih organizacija kao što je Hrvatski autoklub, centra za vozila naprave što prije a ne što kasnije. Hvala.
I gospodin zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Ja bih ispravio netočan navod ministra koji je rekao da za vrijeme koalicijske vlade situacija je bila puno lošija, da smo, da nismo proveli javnu raspravu, da nismo imali snage donesti Zakon o sigurnosti na prometu, u prometu. I da ga je onda HDZ-ova Vlada 2004. donijela. Mislim. I da je on dao efekta. Mislim da gospodin ministar kao i svi hrvatski građani trebaju biti zahvalni Vladi Ivice Račana koja je pokrenula cestogradnju Hrvatskoj donijela do veće razine sigurnosti na cestama što se vidi iz podatka smanjenja smrtno stradalih 2003. na 2004. kada je na 100 tisuća pao broj sa 16 na 14. Da ste vi gospodine ministre sa svojim zakonom iz 2004. godine napravili isti tren, danas ne bi imali 14 nego 12 smrtno stradalih na 100 tisuća.
I gospodin zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Ispravak netočnog navoda vezano za centre za sigurnu vožnju nije bio samo Zagreb nego je i Rijeka imala uvjete na Drobniku, a nadležni za, prema postojećem zakonu za stvaranje tih centara za sigurnu vožnju je bilo Ministarstvo unutarnjih poslova. Dakle, i Vlada Republike Hrvatske. A vezano za ovo vraćanje u prošlost, mislim da je ono, da nikome nije potrebno. S obzirom iz prošlosti se može naučiti, ali budućnost uvijek … [[Govornik se ne razumije.]] od nas. A ovo ukidanje savjeta za sigurnost prometa na cestama kao oblik jednog najšireg utjecaja i inicijative za sigurnost prometa je veliki propust. Hvala.
Hvala. Idemo sada na pojedinačne rasprave. Prvi gospodin zastupnik Ivan Hanžek. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima. Ja nisam baš sretan da je ministar završio svoje izlaganje, odnosno započeo dodatno izlaganje sa politizacijom i na taj način jasno uvijek se izazove rasprava političke replike ispravci krivog navoda. Ja mislim da je ovo tema koja zaista traži opći nacionalni konsenzus. I bez obzira što smo izuzetno zadovoljni da je prihvaćena sugestija i sa sjednica naših odbora da se ide u dva čitanja. Ja ću dodati još jednu inicijativu, ministar se očitovao da će pažljivo pročitati fonogram i evidentirati stvari koje će biti korisne. Ja mislim da je vrijeme da krenemo u pripremu, ako hoćete i novog zakona u trenutku kada donesemo ovaj zakon. Na način da na razini nacionalne konferencije okupimo sve one ljude koji su bitni za povećanu sigurnost prometa na cestama. To je kao što je rečeno da su konzultirani, ali mislim da, nije dovoljno konzultacije, da trebamo svi ozbiljnije sjesti, jer to je problem i sadašnjosti ali i budućnosti i Ministarstva zdravstva i Ministarstva prosvjete i Ministarstva zaštite okoliša, graditeljstva i da ne nabrajam čitav diapanson vladinih institucija i ministarstava kao i onih institucija koje se time profesionalno bave. Kada se govori o ovom zakonu ja zapravo se nalazim opet između dvije strane onih koji smatraju da su kazne rigorozne i tu se slažem. I rekao sam na odboru da mi više sliči kao da ih je pisao ministar Šuker. I onih koji smatraju da su premale. Zašto? Zato jer i kao čovjek sa iskustvom i s obzirom na broj godina provedenih za volanom, a ukupno imam 42 godine vozačkog staža, mogu reći sljedeće. Premale su kazne za preticanje u tunelu Učka. Moje iskustvo preticanjem. Premala je kazna za svakog vozača bio on roditelj ili ne koji vozi malo dijete bez adekvatnog sjedala osobito na prvom sjedištu u krilu majke oslonjen na kokpit ili na tablu na kojoj se nalazi uređaj i mjerila. Kod brzine od 60 km to dijete je projektil. Leti kroz staklo. Takva vožnja je priprema za ubojstvo. Takva vožnja podrazumijeva još rigorozniju kaznu od svih predviđenih. Ja sam protivnik presretača na način kao što je to bivši ministar Kirin uveo u prometnu politiku policije Hrvatske. U prvom redu zato jer ti vozači policajci će većina oboljeti od PTSP-a. Jedno je voziti 180 ili 200 km kad vi to odaberete, a drugo je pratiti nekog i nastojati ga uloviti sa 180 ili 200 km/h kad ne znate da li će skrenuti, da li će njemu puknuti guma ili vama i da ti dečki dolaze znojnih ruku, znojna tijela i čela, u stresu sa izvršenja zadatka. Ali istovremeno ako se radi o tome tisuće vozača voze razgovarajući na mobitel. Posljednja naša sjednica vraćam se sa zasjedanja Sabora u sedam sati i nešto smo završili od početka Ilice kod Trga Francuske Republike i svih onih institucija do Podsusedskog tunela jedna mlada majka sa dvoje djece je razgovarala neprekidno ja sam se potrudio biti toliko ispred nje da je u retrovizoru mogu pratiti nije prekidala razgovor u prometnoj gužvi grada Zagreba za koju svi znamo šta se događa i kako je. Slažem se da treba početne kazne za pojedine prekršaje sniziti, ali s obzirom na najavljeno i predviđeno usvajanje ovog broja, osobnog broja građana mislim da se stvaraju dobre pretpostavke uvezivanjem informatičkih sustava, da i policija ima evidencije promptne i dobre o onima koji su ponavljači i da visina kazne raste da li aritmetičkom za lakše, a geometrijskom za teže oblike prekršaja. Drugo. U pogledu onog što nije dobro, ali nije bilo dobro do sad uopće u svim zakonima. Zakoni se pišu na način kao što su pisani u vremenu kad smo mi imali izuzetno malo vozila, malo vozača. Došlo je vrijeme da mijenjamo način i da Zakon o sigurnosti prometa odvojimo od nekih tehničkih detalja koji su vezani za kružne prijelaze, za tehničke uvjete, za semaforske i slične uređaje. Da se dobro u sistemu HITROREZ-a da upotrijebim jednu političku formu, ali da se usporede neke stvari gdje dolazi do preklapanja ili do sukoba interesa a to znači da ne poduzimanje sankcija između različitih inspekcija, inspekcija za cestovni promet i policija. U tom pogledu mislim da je i vezano za tehničke uvjete na cesti da je to značajna, značajna bi bila novina i značajno poboljšanje posebno što naglašavam to su zakoni koji traže promptni rad i promjene. Ne svake 4 ili 8 godina, nego zapravo promptno. Reći ću slijedeće. Mi smo imali interesa, ministra trenutno nema tu, ali gospodin Franić i savjetnici će bilježiti, Centri za sigurnu vožnju. Nama su se pojavili zainteresirani ulagači kad se počelo govoriti o Centrima za sigurnu vožnju. I sigurno da bi trebalo dati u programima naznaku koji su to ciljevi u kojem vremenskom periodu i da ćemo onda naći zajednički interes sa različitim i ulagačima. Neću govoriti o javno-privatnom partnerstvu jer je već postalo malo proklamirano. Govorim o mladim vozačima. Dobro je da smo ukinuli odredbu o zabranu. Loša je bila, ja ne govorim o onima koji piju i koji provode noći u lokalima. Ja govorim o onima koji opslužuju te koji provode noći u lokalima, da su konobari, kuhari hotela koji su mlađi od 24 godine nisu se mogli vraćati svojim osobnim automobilom s posla. To na žalost mi u raspravama i političari često zaboravljamo da postoje oni koji rade dok se mi zabavljamo. I još jedna od bitnih stvari koju mislim da treba naglasiti i da treba, vezana je za podjelu ovih područja djelatnosti i novih zakona. Vi u Njemačkoj svaku doradu na osobnom automobilu, tuneri popularno kod mladih zvani. Policija dođe na parkiralište, izmjeri vam fabričku visinu vašeg Golfa i ustanovi da je 4 cm niži od standarda. Skida vam tablice, ne dozvoljava vam dalji prijevoz, jer ste vi učinili preinaku. Vi ste ugradili drugačiji volan od originalnog. Ako nema tif oznaku skida vam se, oduzima vam se vozilo dok se ne izvrši tehnički pregled. Mi imamo mlade vozače koji rade to. Ja nisam protiv. Dapače, podržavam Centar za sigurne vožnje da takva vozila isprobaju, da se nauče voziti. Ali istovremeno i tehnički i ispravno vozilo koje poštuje standarde. I završit ću s jednom anegdotom o financijskim i materijalnim prilikama kad se radi o kaznama. U ono crno vrijeme socijalizma kad je bilo puno bicikla, malo automobila i bili su oni milicajci omrznuti u Bedekovčini kad je radnička klasa izlazila u 10 sati navečer sa posla masovno, a vodila se akcija “svjetlo u prometu“. Svaki drugi bicikl nije imao svjetla. Bila je kazna novčana, međutim milicajci su imali socijalnu osjetljivost neovisno o zakonu, pa je bilo prvo pitanje da li imaš pumpu? Nemaš. E ako nemaš skinuo mu je ventilić i rekao: “Sad guraj do doma.“ A ako ima pumpu onda je ventilić ostavio kod sebe. Ne mora uvijek biti kazna djelotvornija od upozorenja i tu podržavam i pismenog, a neki put i čak prijekornog pogleda više znači kod ozbiljnih, odraslih ljudi. Veća je kazna ako te policajac ružno pogleda i veli: “Pa zar i ti sine!“ nego da te kazni. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, predstavnici Ministarstva unutarnjih poslova, kolegice i kolege zastupnici. Svaki zakon koji ima za cilj veću sigurnost hrvatskih građana treba podržati, dakako uz uvjet da su rješenja iz tog zakona ona za koja vjerujemo da će dovesti do veće sigurnosti na našim cestama. Kada pogledamo u ovom prijedlogu koji smo danas dobili, odnosno na ovoj sjednici dobili na klupe, u njegovim statističkim podacima mi vidimo da u protekle četiri godine broj osoba koje su poginule je u konstantnom porastu, doduše malom ali je. Mislim da argumentacija koja je dana u prijedlogu zakona da imamo veći broj vozila, veći broj vozača može biti na prvi pogled logična i da to povećanje je slijed toga, ali isto tako moramo uzeti u obzir da smo u zadnjih 7-8 godina mnogo uložili u ceste, prije svega mislim u autoceste, a da su građani kroz zaduživanje u hrvatskim bankama mnogo uložili u svoj vozni park. Znači mnogo se popravilo, popravili su se tehnički preduvjeti za sigurniju vožnju na cestama. Trebalo je slijedom toga po meni biti broj poginulih i ozlijeđenih na hrvatskim cestama puno manje. Također treba istaknuti da smo i u broju poginulih na 100 tisuća stanovnika loše pozicionirani u krugu zemalja sa kojima se želimo uspoređivati. Ministar je tu napominjao da smo u rangu nekih europskih zemalja, ali ja bih rekao da ako pogledamo prve susjede Slovence, oni imaju čak dva smrtno stradala manje na 100 tisuća stanovnika, a da se ne uspoređujemo sa zemljama kao što su Njemačka, Finska itd. gdje su smrtno stradali 5, 6, znači duplo manje nego kod nas. Tu mislim da prethodni zakon i bivša Vlada nije napravila puno i nadam se da će nova Vlada i novi zakon koji danas prvi puta imamo u čitanju, biti uspješniji. Sve ovo govorim i da ona famozna stopa od 0,0 promila koju je tako uporno branio premijer Sanader, nije dala nikakve rezultate na sigurnost hrvatskih građana. Broj poginulih i stradalih je u porastu. Broj prekršaja koji se desio pod utjecajem do stope 0,0 do 0,5 je identičan i čini oko 7,5% na istoj razini u zadnje četiri godine. Siguran sam s druge strane da je gospodarski efekt koji je prouzročila ova mjera velik, jer ipak smo zemlja koja računa na značajnije prihode od turizma i poljoprivrede. Mnogi su vinari neke i osobno poznajem, pouzimali kredite da bi zasadili nove vinograde 2003. godine, a nakon toga nisu mogli prodati vino jer je ova stopa značajnije utjecala na potrošnju vina u posljednje četiri godine. Zato mislim da nije dobra politika koju vodi HDZ u ovom smislu. Nedokazivosti i na neki način i način, jer su mnoge hrvatske stranke ukazivale na neefikasnost toga prijedloga i na veliku gospodarsku štetu koju radi nje trpimo. I sada gle čuda, premijer se osvijestio vjerojatno potaknut koalicijskim partnerima pa ukida tu mjeru, ali ne priznaje njen neuspjeh nego i dalje tvrdi da je ta mjera bila potrebna. To je politika eksperimenta i inata HDZ-a kao što sam rekao, od kojeg su mnogi imali štetu, a sigurnost hrvatskih građana nije bila ništa veća. Ovim putem bi želio i čestitati koalicijskim partnerima HDZ-a, da su uspjeli uvjeriti HDZ nakon za njih nevažnih tema ZERP-a, referenduma o NATO-u u jedno svoje predizborno obećanje. Sa druge strane tri su osnovna alata koja možemo koristiti da bi podigli sigurnost na cestama. Prvi je da podignemo tehničke uvjete na cestama i kod svih sudionika u prometu, kroz kvalitetnu kontrolu kako cesta tako i automobila. Drugi je da educiramo hrvatske građane kroz kvalitetnije škole za vožnju, centre za sigurnu vožnju, ali kontinuiranim akcijama prema svim građanima jer oni svi sudjeluju u prometu a ne samo vozači. I tek na kraju represivnim mjerama koje propisujemo zakonom kako bi se kaznili oni koji su u prekršaju. Na žalost imam osjećaj da je ovaj zakon bacio težište baš na ovu 3. točku te značajno povećava samo kazne, a ne podiže dovoljno standarda u tehničkoj ispravnosti i edukaciji. Što ćemo postići s tako velikim povećanjem kazne? Kolega Kajin je malo prije uspoređivao da su kazne u Hrvatskoj, odnosno u ovom prijedlogu zakona veće čak nego šta su u Njemačkoj. Smatram da je u ponašanju u prometu jedan od najbitnijih čimbenika za sigurnost na cestama, ali da li ćemo tu sigurnost postići sa kaznama od 15 tisuća kuna. Kako su kazne od 15 tisuća kuna po meni zbilja prevelike, već vidim u skoro vrijeme kako hrvatski građani neće imati novaca da plate te kazne, oglase u dnevnim novinama, hrvatske banke će početi nuditi kredite da biste mogli platiti kazne za prekršaj po ovom zakonu. Da li razmišljamo o tome da kada netko napravi prvi takav prekršaj treba platiti kaznu koja mu iznosi 6 mjesečnih plaća? Možda treba, možda ne, ali ja bih rađe da ministarstvo i svi odgovorni utječu na hrvatske građane edukativno pa da tek ukoliko to ne djeluje da ih se kazni značajnije novčano. Moram vas podsjetiti kao što sam rekao, 15 tisuća kuna kazna je 6 prosječnih plaća jednog radnika. S druge strane mislim da bi zakon trebao raditi veće razlike prema onima koji neumorno rade prekršaje, sjedaju pijani za volan, voze konstantno prebrzo i ugrožavaju sve sudionike u prometu. Svaki dan smo svjedoci velikog broja nesreća koje nastaju zbog tih osoba, a ja bi ih nazvao ponavljači u prekršajima i mislim da prema njima ne bi trebali imati razumijevanja i moj prijedlog i amandman koji ću dati na ovaj zakon je da ukoliko netko ponovi prekršaj tri ili više puta automatski uz to što će izgubiti vozačku dozvolu, ima i bezuvjetnu zatvorsku kaznu. Mislim da nam je svima dosta slučajeva kada u medijima svjedočimo tragedijama gdje su uzroci u neodgovornim ljudima koji već imaju podeblje dosjee iza sebe. I na kraju bih se dotaknuo problema u kojem smo mi Hrvati očito majstori, a to je da nakon što napravimo prekršaj uredno uspijevamo izbjeći da se taj prekršaj plati. Osobno znam mnogo ljudi koji su podnijeli žalbe na svoj prekršaj i te žalbe su naravno zbog takvog zakona otišle u zastaru. Možda smo napravili korak naprijed u novom prijedlogu Zakona o prekršajima gdje je zastara pomaknuta na tri godine, ali mislim i takav ću amandman isto dati na ovaj zakon, ukoliko građanin plati prekršaj u roku od 8 dana, trebao bi imati mogućnost da ga plati u samo 50%-tnom iznosu. Na taj način bi povećali efikasnost naplate prekršaja, a sa druge strane rasteretili dio sudova. Na kraju vas molim da zbog hrvatskih građana do drugog čitanja popravite ovaj zakon na osnovi rasprave koje se ovdje vode, jer mislim da se radi o prevažnoj temi koja svakodnevno odlučuje o sudbinama mnogih ljudi. Želim da kada sljedeći puta budemo raspravljali o ovoj temi, broj poginulih na hrvatskim cestama umjesto 14 na 100 tisuća stanovnika bude na prosjeku jedne Njemačke ili Finske, znači na 5 ili na 6 i tada ću i ministru, a i predstavnicima ministarstva čestita i priznati da je taj zakon donio nešto korisno hrvatskim građanima. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo dvije ispravke netočnih navoda. Prvi je uvaženi zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega je rekao da planiran uvođenje 0,0 nije dala rezultate. Potpuno netočno. Samo jedan primjer. 2003. godine bio je 701 poginuli u prometnim nesrećama. Već sljedeće godine 2004. dakle u godini primjene Zakona o 0,0 smanjeno je na 608. 2005. na 597. Dakle tu je sasvim jasno da je ova mjera dala rezultata. Što se tiče vinara, ja poznam vinare koji rade kvalitetna, vrhunska vina. Nitko od njih nije imao problema sa plasmanom svojih vina. Štoviše, zadovoljavali su samo jedan mali broj postotka potražnje. I treće. Hrvatski građani ne plaćaju kazne. Nije ovo uvođenje poreza. Kazne su za one koji prekrše zakon, koji dovode u opasnost i sebe i druge sudionike u prometu. Dakle, ne radi se o nikakvom generalnom uvođenju nekakvog poreza. Sasvim je jasno da se radi o kaznama za ono što je počinjeno.
Hvala. Drugi ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Marijana Petir.
Gospodine predsjedniče! Moram zahvaliti kolegi Marasu na čestitkama koje nam je uputio, jer se ukida 0,0 promila. Ali isto tako moram ispraviti njegov netočan navod, jer je ocijenio da su za nas bile nebitne teme poput ZERP-a. Čini mi se da je kolega Maras zaboravio da je upravo on zajedno sa svojom strankom glasao za ukidanje ZERP-a, a Hrvatska seljačka stranka jedina je bila u ovom Parlamentu na stajalištu da ZERP treba ostati na snazi.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Možda bi bilo dobro da ipak u javnosti ne ispada da kad razgovaramo o ovoj temi da razgovaramo o turizmu odnosno o vinu, odnosno o vinarima. Da se sjetimo o čemu ovi zakon govori. Dakle, ovo je jedan od rijetkih zakona koji direktno ili indirektno tretira sve građane Republike Hrvatske, dakle njih 4 i pol milijuna. 2 milijuna koji voze automobile i ostale kao sudionike u prometu kao pješaci, od najmlađih do najstarijih. Ovaj zakon bavi se također i na određeni način distribuira i redistribuira veliki dio društvenog bogatstva. Ako uzmete papir pa počmete računat, vidjet ćete da je riječ o desecima, ajde da ne pretjeram o više milijardi kuna. Zapravo na određeni način ovim zakonom se definiraju jako veliki i jako značajni interesi svih onih koji na bilo kakav način sudjeluju u prometu, u kreiranju uvjeta tog prometa. I nažalost ovaj zakon se odnosi i na stotine poginulih na razini godine, na veliki broj invalida itd. Dakle, jako bitna materija i jako značajna materija. I to je gospodine ministre razlog zašto mislimo da bez obzira napor koji ste vi napravili u pripremi i raspravi, ne javnoj oko ovog zakona da je to i malo vremena i nedovoljno. Sva sreća evo barem to da imamo priliku ići u dva čitanja. Nešto o starom zakonu. Dileme oko toga da li je stari zakon dobar, nije li dobar, da li je polučio uspjehe ili ne? Ja se neću vraćat recimo prije 2000. kakvi su rezultati i kakvo je bilo stanje u prometu? Ali isto tako moram kazat da se rezultati i efekti nekakvih mjera, pogotovo ovakvog tipa mjera, ne može promatrati na razini godinu ili dvije dana. Ali kad promatrate efekte onda morate imat na umu tzv. "halo" ili neposredni efekt. Ja vam garantiram da će i ovaj zakon koji sada donosimo odnosno koji će stupit za kojih mjesec dana na snagu, on će u prvim mjesecima imati određene rezultate. Ali nisam siguran da će se taj trend nastaviti. Dakle, taj popularni zakon, turistički zakon od 0,0 promila po meni nije ništa riješio. Ja ne mogu prihvatiti argument kad vi iz ministarstva braneći rezultate ovog važećeg zakona kažete, da ali povećao se broj sudionika u prometu. Tom logikom nikad u Hrvatskoj nećemo doć' do onih poželjnih 10 poginulih na 100 tisuća stanovnika, jer u Hrvatskoj će uvijek bit trend povećanja sudionika u prometu. Ja vam mogu sad iznijet niz podataka europskih zemalja koje iz godine u godinu imaju rast automobila i sudionika u prometu, ali isto tako imaju smanjenje broja poginulih. E sad nekoliko riječi oko novog zakona. Ja moram priznat da ja u novom zakonu ne vidim ništa novo. Ovaj zakon predstavlja na određeni način kontinuitet zakonodavne djelatnosti na ovom planu. I ja mislim da je tu pogreška. Mi se svi skupa moramo ozbiljno zapitat koliko je zapravo ovakav tip zakona i ovako strukturiran zakon na tragu europskih zakona i europskih rješenja? Dobrim dijelom i jeste ali dobrim dijelom i nije. Pokušat ću to kratko obrazložit. Dakle, rekao sam u uvodu odnosno na početku koliki dijafazon interesa i pitanja ovaj zakon tretira? Evo vidite. Ja mislim da, da ne zaboravim jednu jako bitnu činjenicu. Zadnjih godina odnosno svih ovih godina kad se ovaj zakon donosio, oko njegove provedbe postoji jedna tendencija, a to je tendencija da Ministarstvo unutarnjih poslova iz zakona u zakon sve više sebi uzima ovlasti, pa se ne znam 2004. su se izbacili iz autoškola odnosno izbacilo se Ministarstvo znanosti, obrazovanja itd. Pa se u jednom dijelu izbacilo Ministarstvo prometa. Sad u ovom zakonu imate iste tendencije. Dakle, de facto vi imate da je Ministarstvo unutarnjih poslova u cijelosti odgovorno za cjelokupni zapravo korpus ovog problema i ovog pitanja. To je po meni nedopustivo iz jednostavnog razloga, jer ministarstvo piše zakon, dakle predlaže ga. Ministarstvo ga provodi i ministarstvo nas izvješćuje o rezultatima tog zakona. Prema tome, iskustva europskih zemalja su pokazala da u situacijama gdje je ova problematika u sklopu Ministarstva prometa, da su rezultati puno bolji nego tamo gdje je u sklopu Ministarstva unutarnjih poslova koji mora ovaj kazneni dio ovog zakona provodit. Ideja za razmišljanjem da se ova problematika koja je sada sadržana u jednom zakonu stavi u tri zakona, dakle zakon koji regulira tehničke i ove ostale uvjete prometovanje, jer zapravo ovi zakon bi se mogao nazvati i Zakon o uvjetovanjima prometa. Jer tu nije samo sigurnost. Dakle, tu je cijeli dijafazon pitanja. I normalno ja bi svakako tu uveo i Ministarstvo znanja, znanost i prosvjete i obrazovanja, kako se već ne zove, u ovom smislu edukacija. Edukacija zapravo od malih nogu do polaganja vozačkog ispita i ono što se kaže cijeli život oni koji ne poštuju promet i prometne propise trebali bi se obrazovati. Također ovo što se predlaže ovim zakonom, a za mene jeste možda najspornije i neprihvatljivo, to je da je veliki prostor ostavljeno ministru da to regulira pravilnicima. Imali smo primjer iz 2004. godine zapravo da je taj zakon mogao dati i veće rezultate a nije ih dao jer ti pravilnici nisu doneseni ili ako su i doneseni nisu bili konzumirani. Spomenuo sam velike milijarde, spomenuo sam velike interese. Mislim da je nedopustivo da se te milijarde i ti interesi reguliraju diskrecionim pravom ministra. To je jako ozbiljno pitanje. Mislim da bi tu zapravo trebalo barem ajmo dati razinu Vlade, pa ajmo da se neka pitanja koja ipak odlučuju o nekim spornim pitanjima, da se Vlada učini odgovorna, dakle ne pravilnikom nego uredbom. Na takav način smanjit ćemo sumnju u eventualne zlouporabe, korupcije itd. Druga stvar oko kazni, jedno pitanje ministre za vas. Molio bih vas da mi odgovorite obzirom da se ovaj zakon bitno naslanja na Zakon o prekršajima što i mora, moje pitanje glasi ukoliko, a prema mojim informacijama to bi se moglo dogoditi, Prekršajni zakon padne na Ustavnom sudu upravo ove odredbe oko načina kažnjavanja … [[Govornik se ne razumije.]] itd. šta će se desiti sa ovim zakonom? Jer to znači da kad mi u uvjetima dakle dobijemo taj zrakoprazan prostor da nećemo moći primjenjivati ovaj zakon. Jako po meni bitno pitanje jer tu će se otvoriti zapravo niz pitanja. Još jedna stvar. Dakle, ja neću sada ulaziti obzirom da su dva čitanja u određena definiranja situacija. Bilo je riječi o mladom vozaču. Neću ulaziti u to kako se definira moped, kako motokotač itd., za to će biti vremena. Međutim, oko prevencije dvije rečenice, vrijeme mi istječe. Mislim da upravo ono što su neki moji kolege istakli pitanje prevencije se nedovoljno tretira ovim zakonom. Mislim da bi na tome više trebalo inzistirati. Ja imam jedan prijedlog i ja ću ga u ime kluba SDP-a pokušati napisati i dostaviti. Obzirom da mi imamo taj Nacionalni program sigurnosti prometa na cestama koji je ja držim jako značajni mehanizam i jako značajni prostor za preventivno djelovanje a po mojoj ocjeni i ocjeni nekih mojih kolega zapravo čini nam se da se on nedovoljno koristi odnosno da se ne koristi na pravi način. Naš će prijedlog odnosno moj biti u ovom pravcu, da zapravo obzirom da mi u Saboru raspravljamo o bilo niz manje važnih ili značajnijih tema, da mi zapravo u ovom Saboru usvajamo nacionalni program i da saslušamo njegovo izvješće jer mislim da broj poginulih i broj onih koji sudjeluju u prometu zaslužuje takav značaj. Na takav način ćemo i politiku i ovaj Sabor učiniti odgovornim u kreiranju i sudjelovanju te prevencije. Dakle, jednostavno dat ćemo na težini. Jer, upravo ono što je pokazao i zakon 2004. a po meni će sigurno pokazati ovaj 2008. a to sam onda i govorio represivne mjere, isključivo represivne mjere nikad nisu dale rezultate i teško će dati rezultate. Oni mogu nešto pripomoći ali je neophodno da ih prati i niz drugih mjera. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Marin Jurjević.
Hvala, predsjedniče. Ima jedna stvar koja ovdje.
Oprostite, potpredsjedniče.
Potpredsjedniče.
Zahvaljujem.
Ima jedna stvar koja ovdje na neki način je pomalo apsurdna. Naime, predlagatelj stalno govori o pozitivnim statistikama, poziva se na statistike s kojima bismo mi trebali biti zadovoljni. Istovremeno hrvatska strategija prometa kaže da je naš cilj, da bi trebao biti naš cilj ispod 10 mrtvih na tisuću stanovnika, na 100 tisuća stanovnika. Sada dakle s jedne strane mi imamo 14 mrtvih negdje na 100 tisuća stanovnika, cilj nam je da bude ispod 10, cilj ne postižemo ali mi smo zadovoljni statistikama, trendovima itd. ali nikako da dostignemo taj cilj. Čini mi se dakle da statistika može biti upotrijebljena na ovaj i onaj način instrumentalizirana da bi se nešto potkrijepilo a ustvari se izbjegava kazati da cilj nikako da postignemo. Cilj iz hrvatske strategije, ne kineske strategije. Vrhunski rezultat bi bio 5 do 6 mrtvih na 100 tisuća stanovnika. To je jedna stvar. I druga stvar, stalno se hvali ona mjera od 0 promila, ali ako je to tako dobro onda vas ja moram pitati iako smo mi za njeno ukidanje pa zašto vi ukidate kad je to tako genijalno bilo. Mislim, to je isto kontradiktorna stvar. Očito da je bilo puno važnih razloga koji su vas naveli na to da to ukinete a ovdje su se čule priče i o ZERP-u iako nema nikakve veze s ovim ali ja bih samo podsjetio SDP nije glasao za ukidanje ZERP-a niti je partner onima u Vladi koji su to napravili. To me podsjeća na ono "Jedan krade, drugi drži … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Privedite kraju.
To me podsjeća na ono "Jedan krade drugi … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Privedimo kraju.
Ja nisam lopov, ja sam samo … [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Šime Lučin.
Da, kolega Jurjević je dobro primijetio. Nažalost, neće biti ispunjen cilj Vlade koji su napisali u svom akcionom planu a to je da za godinu i pol dana dođemo na 10 poginulih na 100 tisuća stanovnika, to je sada jasno. Ali mislim da statistike, gospodine Jurjeviću, i ne moraju biti toliko sporne ali ja ne želim ulaziti u politizaciju pa zapravo cijelu statistiku graditi na tome što je u vremenu neke druge Vlade bilo više poginulih u odnosu na sada pa smo mi sada uspješni kao da Vlada sjedi za volanom i ubija građane ili pravi nesreće po cestama. Prema tome, ako nigdje ne bi trebali polemizirati na način politizacije ove priče to je zapravo ovaj prostor jer vjerujem da nam je svima u interesu da Hrvatska ispuni taj svoj cilj koji sada nažalost znamo da neće ispuniti. I ja vjerujem da, netko je od kolega rekao da pitanje dogovora oko ovog zakona zapravo bi bio jako značajan ali ja mislim da će do njega teško doći iz jednostavno razloga, jer struka, stručne udruge, zapravo nijedna od njih nisu dali pozitivno mišljenje o zakonu. To mogu i argumentirati pismenima kojima su se obraćali. A isto tako kolega Jurjeviću jučer ili prekjučer na odboru dio tih udruga je bio i dali su niz primjedbi na zakon i izrazili svoje nezadovoljstvo, tako da ne vjerujem da će doći do dogovora.
Zahvaljujem. Predstavnik predlagatelja uvaženi ministar unutarnjih poslova Berislav Rončević.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče na mogućnosti. Da ne bi bilo krivo iščitano a može se preslušati i fonogram sjednice. Vlada ne izražava zadovoljstvo brojem smrtno stradalih, to nitko nije rekao. Pažljivo pročitajte tonski zapis sjednice. Činjenica je da se trend, da je trend silazni i to može donekle ohrabrivati. I jedan poginuli je prestrašno, vrijednost ljudskog života je neprocjenjiva. Prema tome, nikada u ime Vlade nisam rekao da je Vlada zadovoljna stanjem. Zašto? Zbog toga što su se stekli uvjeti, što ova statistika, što god vi o njoj mislili, uvaženi saborski zastupniče, ipak odražava određeni trend. Zakon je učinio pozitivne pomake, to nije dvojbeno. Zakon je donio kod puno vozača, ugradio jednu svijest, ne želim upravljati motornim vozilom ako sam popio. To ne znači da je bio zakon ni protiv vinara, ni protiv pivovara, ni protiv konzumiranja, ali u određenim uvjetima. Sada, statistike kažu da se odredba u ovom dijelu može nešto ublažiti, pa ćemo pratiti stanje kao što ga i uvijek pratimo. Ne znam zašto već sada donosimo ocjene da nećemo ispuniti niti cilj iz nacionalnog programa do 2010. godine. Cilj je bio i u mandatu prethodne Vlade 10 poginulih na 100 tisuća pa je od 15 poginulih 2000. godine to otišlo na 15,8 u 2003. godini. Ne bih ja sada dvije godine prije isteka roka nacionalnog programa govorio i zauzimao čvrste stavove da se taj cilj neće ispuniti. Donijeli smo zakon, moramo se odlučiti jesmo li za ispunjenje ovoga dijela nacionalnog programa kao nacionalnog cilja, a s druge strane paralelno govorimo i od … [[Govornik se ne razumije.]] Ovaj zakon ne ulazi u mogućnosti zatvorskih kapaciteta u Republici Hrvatskoj, to nije predmet ovoga zakona. Ovaj zakon je sinergija djelovanja svih elemenata, ovo je, on je već sada, sigurnost prometa na cestama je predmet najmanje tri zakona. Imate Zakon o javnim cestama koje su isto tako faktor sigurnosti prometa na cestama koji regulira tehničke, tehničke uvjete i tehničke karakteristike cesta. Ovdje je, ovdje je više ministarstava. U članku 3. pogledajte, program edukacije i osposobljavanja Ministarstvo znanosti je zaduženo po ovom zakonu osmisliti program za školsku i predškolsku dob. Znači ono rano uvođenje u pravila. Imate program edukacije koji po ovom zakonu će donijeti Ministarstvo obrazovanja, zaduženo za poslove obrazovanja uz suglasnost Ministarstva zaduženo za poslove prometa, prema tome, više ministarstava je uključeno. Mislim da je ovaj zakon, ovaj zakon bitno poboljšava stanje, u ovoj zakon treba vjerovati, drakonske kazne nisu drakonske kazne. Da li je drakonska kazna uopće mjerljiva, možemo li govoriti o drakonskim kaznama uspoređujući sa prošlim zakonom koji je imao odredbe na čini mi se negdje oko 30-ak prekršaja da je kazna bila od 1000 do 50000 kuna, od 2000 do 50000 kao maksimalna kazna, od 3000 do 50000 kuna, nitko tada nije govorio o drakonskim kaznama a bila je ostavljena mogućnost da se izriču i takve kazne. Ovaj zakon je smanjio do 5 do 15 tisuća kuna, prema tome ne možemo govoriti o drakonskim kaznama u kontekstu ovoga zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Šime Lučin.
Pa ispravljam netočni navod o pozitivnom trendu. Za razliku od ministra ja ne gledam početak 2004. Ja ću vam pročitati to su informacije Ministarstva unutarnjih poslova. Dakle, 2005. 597 poginulih, 2006. 614, 2007. 619. Trend je rasta. Također u 08. ćemo imati taj nastavak trenda nažalost prema rastu. Oko … … [[Upadica se ne čuje.]] Da, možemo i 90-te, koliko je 98, koliko je 97., pa hoćemo li na takav način razgovarati? Pa ja samo se zalažem za to da prave stvari nazovemo pravim imenom. E sada ja nisam siguran da vi niste zadovoljni sa brojem poginulih. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ja bih molio da na taj način ne raspravljamo. Radi se o teškim tragedijama onih koji, molim vas da imamo obzira prema obiteljima koji su izgubili svoje najmilije. Molim vas! Idemo dalje. Uvaženi zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kada je ovaj zakon bio prošli put na raspravi u Hrvatskom parlamentu, a pamćenje me dobro služi, neki bi rekli i memorija pamćenja, sjećam se rasprave kolege Jarnjaka koji je tada rekao ali ljudi pri nas Zagorju 0,5 je u zraku. Ja želim vjerovati da i nakon ovog, promjene zakona i tih 0,5 u zraku u Zagorju, Međimurju ne bude više problem. Ali mjesec, dva nakon toga kod nas je u Međimurju ispjevana jedna pjesma pa još dan danas se vrti često, koja je rekla otprilike ovako da po Muri vino teklo a Mura je sjeverna granica Hrvatske to znate, mesto čiste vode ljudi bi se selili u Međimurje kak' bele rode. Nakon ukidanja ove prometno alkoholne prohibicije, jer uvjeren sam da će to biti prihvaćeno. Od jučer je jedan novi moto također interesantan a čuli smo to od premijera, važno je da su ljudi siti. Ja bih dodao, jer sada mogu i piti. I neću o visinama kazni, neću o propustima ili mogućim boljim rješenjima, nego bih se obratio prvenstveno gospodinu ministru i njegovim suradnicima sa par molbi. Naime, u obrazloženju zakona dato je niz korisnih podataka o broju nesreća, teško povrijeđenih, lako povrijeđenih, usporedba na 100 tisuća vozača, stanovnika, vozila i to je dobro. Međutim, smatram da je velika šteta poštovana gospodo, zaista velika šteta što niste dali i podatke gdje su te nesreće bile. Dakle, koliko je poginulih na autocestama, a koliko na državnim, županijskim, lokalnim i nerazvrstanim. Koliko je nesreća sa teškim posljedicama poginulim i teškim ili velikim materijalnim štetama na raskršćima, semaforima, kružnim tokovima, uzbrdicama i nizbrdicama. Jer iz te strukture podataka vidjeli bi možda i drugi problem koje su to ceste, koje su to prometnice u Hrvatskoj gdje imamo najveću pogibelj, gdje se doista dešava najveći broj prometnih nesreća, posebice sa smrtnim posljedicama. Pitam gospodine ministre, da li za drugo čitanje, dakle, ove podatke o broju nesreća možete strukturirati i po vrsti prometnica na kojima je došlo, od statusa, autoceste, državne, županijske, lokalne? Zašto? Stručnjaci sa prometnog fakulteta već godinama upozoravaju i hrvatsku javnost i nas. Iznose podatke upozorenja i dokaze da je krivo i da nije dobro kada je sigurnost na cestama u pitanju polaziti isključivo od pretpostavke da su za sve krivi vozači i jedino vozači. U kontekstu visina kazni, povećanja tih kazni ja sam tako to iščitao i pročitao. Naime, podsjećam vas gospodine ministre da su upravo ti stručnjaci prije nekoliko godina na temelju podataka o vrsti i broju nesreća i njihovim lociranjem na određene prometnice pronašli osam crnih točaka gdje je bio najveći broj, najčešći sa najtežim posljedicama i da su tad dokazivali da projektanti kada vrše projektiranje prometnice na projektu nju vide iz ptičje perspektive, a ne iz perspektive sudionika u prometu, vozača. Načini rješenja raskrsnice, zaobilaznice, ulaska sporedne na glavnu cestu trebamo promatrati i projektirati s one vizure koju vidi vozač, sudionik u prometu, a ne kako to izgleda na nacrtu, tlocrtu. Samo malim korekcijama u signalizaciji i sa manjim zahvatima čija vrijednost tada nije prelazila milijun kuna u tih 9 rekonstrukcija broj nesreća u dvije godine smanjen je na tim točkama za 80%. Oni i nadalje upozoravaju da hrvatske prometnice, a najveći novac ulažemo u autoceste i državne ceste, a u investicijsko i redovito održavanje županijskih i lokalnih cesta sve manje i manje i da najveći broj nesreća, pogibelji upravo tamo imamo. I da sa tim minimalnim zahvatima u vrsti signalizacije, njihovom postavljanju i prenamjeni, dakle drugačijim pristupom uz neveliki trošak uvelike možemo povećati sigurnost u prometu. Pa bih zato molio da kad za drugo čitanje dajete podatke statističke pokušajte locirati te nove crne točke i dajte nam ih u obrazloženju. Pomoći ćete i u raspravama oko visine i raspodjele naknade, odnosno poreza cestovna motorna vozila, pa ćemo možda tad dobiti argumente da Županijske uprave za ceste trebaju doista više novaca dobivati kako bi održavale sigurnost na cestama. Ja ne znam da li će to tako biti, ali tek kad dobijemo te podatke možemo s tim podacima koristiti se. Primjeri koje oni navode, a vi svi znate. Prometni znakovi su postavljeni, a što onda kad je taj prometni znak u krošnji drveća, u grmlju, iza grmlja, u raskršćima gdje poljoprivredna zemljišta ulaze u samo raskršće i vidljivost je nula, gdje ne postoji obaveza vlasnika da vrši prosjeke da bi se dobila preglednost na raskršćima, zavojima u cilju sigurnosti. Kada se oznake na kolnicima rade da budu što jeftinije na način da za 6 mjeseci budu izbrisane. I u postojećem zakonu kao i u ovom, gospodine ministre, postoje kazne za one koji su zaduženi za održavanje, signalizaciju i sigurnost u prometu. Imamo podatke o kažnjavanju vozača. Možete li nam dati za drugo čitanje podatke koliko kazni je izrečeno općinama i gradovima za njihove ceste, županijama za njihove ceste i državi za državne ceste zbog toga što signalizacija nije bila u redu, što je zarasla u korov, grmlje, krošnje drveća, što je neblagovremenim otklanjanjem i sanacijom prosjeka, asfaltiranjem, betoniranjem na bilo koji način izmišljali ne ležeće policajce nego pričuvne policajce kao najjednostavniji način. Kolega mi šapće, hvala na pomoći! Na najjednostavniji način lokalnog pokušaja smanjivanja brzine. I na kraju oko prijelaza preko željezničkih pruga. Zar i to nije dio podataka koji bi trebali dobiti? Gospodine ministre, jer možda bi to bio dokaz da možda moramo Hrvatske željeznice natjerati na povećanje broja ne andrijinih križeva, nego sigurnosnih rampi. I predlažem slijedeće. Dajmo ovlast prometnoj policiji da bez prethodne suglasnosti i intervencije prometnog inspektora zatvara svaku prometnicu za koju ocijeni da nije sigurna za promet. Samo zatvaranjem prometnice koju prijavljuje inspektoru, pa nek onda on dalje radi svoj dio posla natjerat ćemo odgovorne za održavanje i sigurnost na cestama da interveniraju hitno. Kazne novčane koje su zapriječene, da bi se izrekle i provele prolazi godinama. Interventna mjera prometne policije da svaku prometnicu koja nije sigurna za promet zatvori za promet učinkovita će biti, jer će u roku od najmanje 24 sata općina ili grad, županija ili država ispraviti, reagirati, ukloniti nedostatke. Nema efikasnijeg sredstva. Nije cilj kažnjavati. Nije cilj ubirati novac, nego ceste učiniti sigurnim. I završavam sa slijedećim. 51. članak. “Vozač je kriv ako brzinu ne prilagodi osobinama i stanju na cesti.“ Dakle, ako cesta nije sigurna, ispravna, dobro označena, ako su znakovi obrasli grmljem kriv je vozač. Ako je to tako i ako postoje osobine i stanje na cestama koje od vozača traže da prilagode vožnju dajmo ovlast prometnoj policiji da takvu cestu odmah stavi van uporabe. Neka to prijavi inspektoru i neka dalje on izvoli uredovati bez novog zapošljavanja. Novog troška za državu najefikasnija mjera. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku. Uvaženi zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Slažem se sa kolegom da bi se boljim obilježavanjem cesta i boljim održavanjem i svim onim što je on govorio, da bi se sasvim sigurno vjerojatno izbjegle mnoge nesreće. Ali govoreći o ovom famoznom 0,0 vraćanja na 0,5 ja želim i kolegi ali i hrvatskoj javnosti još jedanput točne statističke podatke predočiti jer smo imali prilike čuti od kolege koji više nije tu bivšeg ministra unutarnjih poslova doista neprimjerenu ocjenu stanja i usporedbu s onim što je prethodilo donošenju zakona 0,0. Pa se tako ni jednom riječju nije osvrnuo na činjenicu da je u razdoblju od 2000. do 2003. rastao broj poginulih na 100000 stanovnika, da je bio dakle 2003. 15,8 poginulih na 100000 stanovnika, a da je danas nakon primjene ove odredbe 14. To je ipak značajno u odnosu na broj stanovnika. Ono što još jasnije pokazuje statistički koliko je smanjeno zapravo poginulih, to je na broj vozila. Na 100 tisuća vozila sa indeksa od 46,8 odnosno 42,5 2003. je smanjen na 31,7. Znači sa 42,5 poginulih na 31,7. Naravno riječ je o postocima, riječ je o osobama. I na 100 tisuća vozača još također značajan statistički podatak 2003. imali smo 35,7 poginulih, danas na 100 tisuća vozača imamo 29. Dakle to je značajno, doista značajno smanjenje. To su konkretni statistički podaci. Ja mogu po godinama, imamo trend smanjenja, evo 2000. godine na 100 tisuća vozača bilo je 36,4. 2003. imamo, pao malo na 35,7. 2007. na 29. Dakle to su konkretni podaci vezani sasvim sigurno uz činjenicu da je ovaj zakon osvijestio sve one koji sjedaju za volan.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Matušić je zapravo s nekim drugim replicirao, ne sa manom, ovako jedan problem, Mura, voda i rode nisu bile povodom na vašu repliku kada sam se malo našalio na tu temu. Ali kada ste mi već dali priliku još jedan prijedlog ako ministru mogu iznijeti kojega mi je jutros dao jedan motorista iz Rijeke. Oni koji nisu divljaci na cestama. Najveći problem policajci imaju sa motoristima koji divljaju brzinom s prelaska na crveno i skinu pločice kako ih se ne bi moglo identificirati, registarske pločice. I veli zašto to rade? Usporedite visinu kazne ako prođeš na crveno ili divljaš 180 kroz grad sa visinom kazne ako te uhvate bez pločice. Do sada je razlika u kazni bila 1:3. Njemu je tri puta jeftinije bilo divljati i da ga uhvate bez pločice nego da ima pločicu i da ga identificiraju tko je on. Gledao sam sada novo rješenje i imate opet isto grešku. Kazna za divljanje, vožnja kroz crveno, pretjeravanje je od 2 do 5 tisuća. Dakle 5 tisuća maksimalno. A za vožnju neregistriranim vozilom 2 tisuće i opet ćemo skidati tablice i opet ih nećete moći identificirati i opet ćete to imati. Vele pomognite nama koji motore vozimo zato što smo od razliku od ovih, te kazne i sankcije moraju biti izjednačene a ne isplative. To je njihov prijedlog. Hvala.
Hvala. Gospodin ministar Rončević.
Gospodine predsjedniče. Uvaženi saborski zastupniče Lesar, za drugo čitanje kao imate dostupnu knjižnicu saborsku, MUP objavljuje Bilten o sigurnosti cestovnog prometa. Zadnji publicirani je 2006. godina, u pripremi je za tisak 2007. godina do čitanja ćete imati mogućnost ili uzeti knjižicu ili na web stranici ministarstva pročitati sve ove podatke koji će vam dati odgovore na neka vaša pitanja vezano za prometne nesreće i jednu podrobniju razradu. Slažem se nije samo vozač, nekad je i stanje ceste. Postoji Zakon o javnim cestama. Inspektori cestovnog prometa koji su djelatnici ministarstva nadležnog za poslove prometa nadziru i izdaju mjere. Prema tome sve je regulirano. Nisu predmet ovoga zakona. Međutim, ukoliko je prometna nesreća posljedica ili uzrok je loše stanje ceste onda se može, postoji novčana kazna za pravnu osobu koja upravlja, postoji novčana kazna i za odgovornu osobu u pravnoj osobi. I samo za ilustraciju, da postupamo i u takvim slučajevima reći ću vam primjer, da smo prije 20 dana podnijeli jednu kaznenu prijavu protiv odgovorne osobe u pravnoj osobi jer je zbog stanja prometnice prouzročena prometna nesreća koja je imala na žalost tešku posljedicu i u tom slučaju postupamo.
Hvala. Gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Nema ga. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Nema je. Gubi pravo rasprave. Gospodin zastupnik Anton Mance. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani ministre. S obzirom da je ovaj zakon napisan u 12 poglavlja i kako sam već čuo niz obrazloženja kao i danas, kao i ona obrazloženja koja su vezana za lokalnu samoupravu, za ceste kojima gospodari lokalna samouprava kao i tehničkim pregledima, ipak bi ovu svoju raspravu više posvetio onom dijelu zakona koji se odnosi na osposobljavanje kandidata za vozače, dakle kako provoditi edukaciju, jer smatram da je taj dio isto tako vrlo značajan. A značajan je i zbog toga jer za osposobljavanje za vozača dolaze većinom kada dolaze mladi ljudi, vidimo da se broj vozača povećava, da je tu dio mlade populacije koja je već završila neku srednju školu pa dakle praktično dolazi na osposobljavanje. Smatram da je dosta bitno govoriti o tom dijelu koji se odnosi na to osposobljavanje, na edukaciju, odnosno na one kadrove koji vrše taj posao. Dakle to osposobljavanje kao što vidimo vrši se po jedinstvenom nastavnom procesu i obuhvaća praktično tri predmeta, predmetni propisi i sigurnosna pravila, zatim upravljanje vozilom kao dio prakse i prva pomoć. Osposobljavanje kandidata, dakle provode autoškole, provode iz propisnih propisa iz sigurnosnih, pravila upravljanja vozilom i pružanjem prve pomoći i tu je u redu jer imali smo kroz, s obzirom da sam i radio u jednoj prometnoj školi, dakle bilo je niz promjena o tome tko ima kakve nadležnosti. Smatram da je ovdje ovo u zakonu sada dobro napisano. Dakle osposobljavanje provode autoškole koje će biti u registru ministarstva nadležnog i dakle biti će pod određenom kontrolom. Autoškola mora ispunjavati uvjete ovog zakona i podzakonskih akta, a registar škola također će se voditi u ministarstvu nadležnom za unutarnje poslove. E sada pitanje je ovdje isto tako i samih učitelja, recimo instruktora i onih koji provode tu nastavu. Smatram, tu je i napisano, da oni trebaju imati dakle makar prvostupni kako bi rekli sada, odnosno Prometni fakultet prvog stupnja, dakle da moraju imati određenu praksu. No, možda evo moj prijedlog, znam kad se to provodi, dakle obučavanje vozača ne samo u autoškolama nego i u školama koje su to radile za vozače cestovnog prometa za profesionalce, dakle da je još bilo i dodatak da oni moraju imati i jedan pedagoški ispit, pedagoški stručni ispit. I mi nismo ni mogli tada u školama imati i dobiti verifikaciju ako toga nije bilo. Vrlo je značajno onaj koji će dobiti te ljude, ljude koji već imaju nekakvo obrazovanje i koji će pogotovo ovoj mladoj generaciji, a ona ima određenih problema, to smo čuli i sa alkoholom, jer to pitanje je kod nas vrlo značajno, nije ono svedeno samo na to što govorimo o vinarijama. Ono je vezano zaista za mlade ljude i kao što vidimo tu se događa najveći broj tih tragedija i to sa onim krajnjim posljedicama. Naravno i uvjeti koji su tu napisani također zadovoljavaju kao i ova vježbališta. Dakle, škole zaista treba provjeravati. One moraju imati kvalitetna nastavna sredstva i pomagala. Moraju imati informatičku opremu, pogotovo za ovaj predmet propisa. A isto tako moraju računalno biti povezana što smatram da je vrlo dobro, s ove stručne strane. Moja primjedba odnosno neka sugestija odnosi se i na taj pedagoški dio koji je, jer netko ima veliko stručno znanje ali potrebno je to znanje znati i prenijeti i utjecati, ako se može uvažiti dakle ta primjedba. Prema tome ovdje možemo govoriti o praktično dva modela učenja. Ovdje imamo model gdje jedan poučava a drugi ispituje, što smatram da je dobro i da se tu ipak nije svejedno u pristupu kad nije isti onaj koji uči i onaj koji, da je taj isti učitelj ujedno i ispitivač. Vidim i ono ocjenjujem pozitivno dobro u zakonu što se odnosi na ispitivača što se tiče stručne spreme. Radi se o struci. To je po meni dobro. I da on baš tu struku, jer imali smo prije i nekakvih drugih gdje je zakon to dozvoljavao mogućnosti što se tiče učitelja. Dakle, što se tiče voditelja, ali isto tako i što se tiče ispitivača. Inače to mogu provoditi srednje škole uz povjerenstvo koje predlaže ministar i smatram da je to potpuno u redu. I još jedan manji dio koji je vezan za ove mlađe vozače a on govori i o samom alkoholu odnosno ipak treba naglasiti kod nas da je zlouporaba alkohola dosta velika odnosno ona je stvarno kod mlađih ljudi i pogibeljna, pored onog drugog što alkohol donosi i u samoj obitelji. Ali kod mladih ljudi veliki su rizici od nesreća u prometu, to naglašavamo. Taj dio alkohola vezan je za promet i ostali što se iza toga slijedi i događaju u samim obiteljima. Prema podacima potrošnje alkohola u Hrvatskoj odnosi se na osobe starije od 15 godina, iznosila je 12,3 liste po stanovniku što znači da smo mi na 10. mjestu unutar zemalja Europske unije s kim se uspoređujemo. Posljedice uporabe alkohola kod mladih ljudi su vrlo negativne i naravno da je pogotovo opasno sjesti za volan u alkoholiziranom stanju i tu je zakon dao po meni dobre prijedloge. I zbog toga podržavam ovaj zakon i smatram da njega treba donijeti jer on rješava niz članaka o čemu je već ovdje bilo govoreno, ali isto tako on će riješiti i neka druga pitanja. I na kraju bi samo upozorio kad se priča o silnim drakonskim kaznama da mi ipak znadete kad pređemo granicu i dođemo u Sloveniju onda se ponašamo drugačije jer nas tamo može zaustaviti pa nas šalje drugi dan na prekršajni sud. Prema tome odmah stanemo na loptu odnosno smanjimo pritisak na papučicu gasa. Prema tom, u tom kontekstu treba razmatrati i ove prijedloge kazni. I evo, time bi završio svoje izlaganje. Podržavam ovaj zakon da se on i donese. Hvala vam.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Ispravio bi dva kriva navoda poštovanog kolege. On je u jednom momentu eksplicirajući odnosno elaborirajući problem mladih i alkohola rekao da mladi u Hrvatskoj imaju problem s alkoholom. Mislim da je to ipak opasna teza. Možda da je rekao neki mladi ali generalizirajući da mladi imaju problem alkohola u Hrvatskoj, mislim da je to preopasno. Ispravljam drugi netočni navod, a to je da se na jedan način ponašamo u Sloveniji a na jedan način u Hrvatskoj zato što će nas tamo zaustavit policija. Nije u tome kolega problem. I to je netočan navod. Zaustavi nas policija u Hrvatskoj. Ali znamo da ćemo u Sloveniji platit kaznu, a u Hrvatskoj znamo da prije nećemo nego hoćemo, jer svega 30% onih koji su zaustavljeni plate kaznu.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Najprije je velika šteta da je svojim drugim istupom nakon izlaganja klubova ministar pokvario opći dojam ove rasprave. Napadajući koalicijsku Vladu, govoreći kako ona eto nije imala snage izmijeniti ovaj zakon i popraviti stanje u prometu, on je stvar banalizirao i nažalost jeftino ispolitizirao. Sigurnost prometa na cestama naime nije ideološko pitanje i nije stranačko pitanje. To je pitanje odgovornosti za društvenu stvarnost. Odgovorno je bilo od te Račanove koalicijske Vlade pokrenuti izgradnju sustava autocesta i završetkom te izgradnje smanjiti broj poginulih na cestama. Smanjen je taj broj poginulih sa 16 na 14. Ako izmjene ovog zakona dovedu do toga da se postigne cilj da u 2010. imamo 10 ili manje smrtno stradalih na 100 tisuća stanovnika, ja ću pohvaliti ovu Vladu i odati joj priznanje, jer će to značiti da su izmjene ovog zakona postigle svrhu. Što donosi ovaj zakon? On ima dvije bitne karakteristike. Ukida se odredba o nula promila i povećavaju se kazne. Najprije o ovoj odredbi od nula promila. Kad se ona donosila to je bio primjer kako se politika izdiže iznad struke. Struka je tada već govorila da to nema nikakvoga smisla, politika je mimo struke donijela odluku. Svidjelo se svemogućem premijeru da uvede odredbu o nula promila. Sada kad se ta odredba ukida ona se opet ukida iz političkih razloga. Meni je bilo zastrašujuće slušati što je ovdje kolega Frano Matušić govorio. On je naime tvrdio ovdje statističkim pokazateljima da je upravo ova odredba o nula promila smanjila broj poginulih na cestama za 2 na 100 tisuća stanovnika. Ako je tome tako, ako Vlada uistinu vjeruje da je ta odredba smanjila broj poginulih za 2 na 100 tisuća stanovnika onda je zastrašujuće to da uvjereni u efikasnost te odredbe ju danas mijenjaju na zahtjev svog koalicijskog partnera HSS-a. Jer, šta to posljedično znači? To znači da im je održanje vlasti uz koalicijskog partnera važnije od 2 života na 100 tisuća stanovnika. To je strašno. Kolega Matušić, to je strašno. Činjenica jest da naravno nema veze ova odredba o nula promila. Broj poginulih se smanjio zbog toga što je otvorena autocesta pa je sigurnost prometa se povećala. Ne voze se više magistralnom cestom ljudi nego sigurnom autocestom. Ali dobro, ne mora se to priznati jer je to napravila Račanova Vlada. Ali uvjereni da je ova besmislena odredba o nula promila spašavala dva života vi ju sada mijenjate. Koji su problemi u prometu? Prvo veliki broj mladih poginulih na cestama, 40% od poginulih su mladi. Njihov broj kod nesreća je kod prevelike brzine mladi 30%, kod alkohola opet mladi 30%. I drugi veliki problem u prometu u Hrvatskoj su recidivisti, nazovimo ih bezobzirni vozači. Ima dvadeset prekršajnih prijava, divljanje, nasilništvo na cesti, vozi se kroz grad 180 na sat, vozi kroz crveno za okladu, vozi bez vozačke, vozi s oduzetom vozačkom, vozi pijan mrtav i to po dvadeset puta bude uhvaćen u prekršaju takvim i baš ga briga, ponavlja to djelo. Kakva rješenja nudi zakon smo već rekli, povećanje kazni. E sada, kod povećanja kazni tu imaju novčane i zatvorske. Ajmo vidjeti prvo što je s novčanim kaznama. Čulo se ovdje u raspravi te su kazne previsoke, te su kazne preniske za neke prekršaje itd. Ja ne bih rekao da su kazne ni previsoke ni preniske. One ne mogu biti previsoke. Zašto? Pa njih nitko ne treba ni plaćati. Dovoljno je ne napraviti prekršaj, pa nećete morati nikakvu kaznu platiti. Sasvim dovoljno. Ali kazne moraju biti znači ne ni visoke ni niske, nebitno je. One moraju biti pametne ili ajmo ih nazvati svrhovite, one moraju postići svrhu. Ja mislim da su novčane kazne kod mladih vozača potpuno besmislene. Zašto? Pa prvo ne plaćaju ih oni, to plaćaju roditelji. On nema nikakvih prihoda i šta ga briga kolika je kazna, a tatica će to ionako platiti, kad mu je već dao skupi auto da vozi i da divlja s njim po gradu platit će i kaznu, šta je njemu 2 tisuće kuna. I mislim da bi za ovu kategoriju vozača primjerena kazna bila ponovno polaganje vozačkog ispita, pa i za blagi prekršaj. Pa neka ide na ispit dok se ne nauči. Na taj način on bi postao savjestan vozač ponavljajući neprestano taj vozački ispit. Jer pazite, to je gnjavaža, to ne samo da košta 4 tisuće kuna, morate ići na ta predavanja, morate polagati ispit, možete i pasti zamislite, pa ponovo. To bi za njih bila primjerena kazna a ne novčana. Onda kod novčanih kazni kod visine, pa razmislite o tome da to bude postotak od primanja. Pa nije isto 500 kuna nekome tko ima 2 tisuće kuna plaću ili nekome tko ima tvornicu, ima prihode ne zna ni sam kolike. Pa šta je njemu 2 tisuće kuna ili 5 tisuća kuna, pa on to s osmjehom plati. Razmislite i o tome da uvedete, to je ovdje bio jedan pametan prijedlog, progresivno povećanje u odnosu na broj prekršaja, pa da mu prva kazna bude upozorenje, nemoj to više raditi, pa onda 100 kuna, pa 500 kuna, pa tisuću. Pa da vidimo tko je uporniji, država ili on. Uvjeren sam da bi ovakvo progresivno kažnjavanje, povećanje utjecalo na savjest vozača. Kod zatvorskih kazni rekao bih da su dobro ustanovljeni kriteriji, to je alkohol iznad 1,5%, vožnja bez vozačke dozvole, vožnja s oduzetom vozačkom i veliko prekoračenje brzine što znači to ne biti slučajno, nije se čovjek zanio pa je malo brže vozio nego to je znači bezobrazna vožnja, šta me briga šta piše ograničenje, ja se vozim koliko meni paše. Mislim da bi trebalo uvesti i odgojne kazne, predavanja, obavezna predavanja, tečajevi. Znači, oduzmemo mu vozačku dok ne odsluša taj tečaj. To traje pet dana. Neka ide pet dana na tečaj pa kad donese potvrdu da je završio tečaj ode u svoju policijsku postaju i dobije natrag vozačku jer to je jedan štrapac znate za vozače nesavjesne, sad mora ići tamo, mora se gnjaviti time. Recidivisti ili bezobzirni vozači su poseban problem. Gledajte, njih treba maknuti s ceste, to je nacionalni interes, to se dopustiti ne može. Ali ako imamo u Carinskom zakonu mogućnost da se oduzme sredstva izvršenja djela automobil pa predvidimo i za ove recidiviste jer on neće prestati divljati. Pa njemu ništa ne znači kažnjavanje sudsko. Njemu se mora oduzeti auto da nema s čime divljati. To je jedina mjera. Samo tako ćemo moći zaštititi nedužne živote na cesti od takvih ljudi. I konačno prijedlog. Sviđa mi se taj prijedlog o multiresorskom pristupu, Šime Lučin je nešto o tome govorio. Mi stalno popravljamo ovaj zakon idući jednom logikom a ta logika ne valja. Ajmo to raslojiti na bar četiri segmenta, pa da MUP brine o sigurnosti u užem smislu gdje ocjena uspješnosti ne bi bila količina naplaćenih kazni u jednom policijskom sektoru nego ocijenimo policiju uspješnom toliko koliko ima manje saobraćajnih nesreća na svom području. Pa onda, jer nek ona radi ili sačekuše ili neka upozorava, neka radi šta hoće ali ocijenimo da je policija u jednom teritoriju uspješna kad joj se smanjio broj nesreća. Pa naći će oni metode kako da to smanje. Ministarstvo prometa da brine o kvaliteti cesta, o signalizaciji, ispravnosti vozila, Ministarstvo obrazovanja o prometnoj kulturi, da se uvede u osnovne škole, u srednje škole kao obavezan predmet o vozačkim ispitima, Ministarstvo zdravstva dakako o procjeni psihofizičkih sposobnosti obavezan pregled. Jer pazite, mi imamo recimo slučaj. Ja ne znam, netko oboli od PTSP-a, dobije potvrdu ali i dalje može upravljati motornim vozilom. A što ako njega nešto iznervira na cesti.
Kolega, završite.
Evo završavam. Što ako ga nešto iznervira? Znači, tu Ministarstvo zdravstva mora biti. Nije MUP za to nadležan. Prema tome, priđimo tome multiresorski, sigurno ćemo polučiti bolje rezultate. Hvala.
Hvala. Imamo dvije replike i jedan ispravak. Prvo je replika gospodin Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine Staziću, evo dopustite mi da vas podsjetim još na jednu činjenicu o tome da 0,0 nikakvog efekta nema. Iz jednostavnog razloga, o tome sam govorio i nešto i prije četiri godine. Sve zemlje koje imaju 0,0, a njih je spomenuo i ministar kao argument je li, da je to dobro, imaju najveću smrtnost u prometu, odnosno broj poginulih na 100 tisuća stanovnika u Europskoj uniji. Dok recimo zemlje koje imaju 0,8 imaju najmanju smrtnost u prometu. Prema tome, nikakve korelacije nema jedno s drugim. Drugo. Što se tiče visine kazne, ja zapravo mislim da visina kazne, da li je ona dobra ili nije, da je to lažna dilema. Pitanje je sljedeće, da li onaj koji je napravio prekršaj zna da će morati platiti pa bilo kakvu kaznu. Mi imamo situaciju u Hrvatskoj da veliki broj onih koji naprave prekršaj znaju da neće tu kaznu morati platiti, zato se tako i ponašaju. I do sada smo imali jako visoke kazne, nažalost nisu se naplaćivale. Pogledajte statistiku prekršajnih sudova, pa će vam sve biti jasno. Zapravo ćete vidjeti da 30% samo onih koje policija evidentira da su napravili prekršaj plaćaju kazne. Nažalost tih 30% su, tih 30% kazna su uglavnom kazne za krivo parkiranje. I defacto vi imate situaciju da ni za brzu vožnju ni za alkohol zapravo se ne plaćaju kazne. I onda imamo stanje kakvo imamo. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor gospodin Stazić, izvolite.
Kolega Lučinu, posve je jasno da taj, da od te odredbe od 0,0 promila nema nikakve koristi, da efekta nema. To ne zato što to kažete vi ili kažem ja. To govori struka i to je struka govorila i kada se to uvodilo. Ona je već tada upozoravala, nemojte ljudi to raditi, to neće imati nikakvog efekta na sigurnost prometa na cestama, imati ćete ove sporedne efekte da ćete naštetiti vinarima, proizvođačima vina, ne znam kome sve ne. Ovdje se radi o odgovornosti politike. Prvo da sluša struku, a da se ne pravi pametnija od struke, samo zato što je politika, da ne razmišlja, ja sam izabran, pa sada samim time što sam izabran sam najpametniji. Jer upravo to se dogodilo. I druga, drugi oblik odgovornosti politike, da bude kritična prema sebi i prema svojim odlukama i da ne brani uporno ono što ne valja i izmišlja za to argumente. Da kaže, ljudi pogriješili smo, htjeli smo najbolje, htjeli smo najbolje, ali eto, nije to dalo rezultate, pa sada to mijenjamo. To je odgovornost politike, sve drugo je politikanstvo. I sve drugo nema veze sa odgovornim ponašanjem. Ali pazite, kod ovoga zakona gdje su u pitanju ljudski životi, gdje je u pitanju sigurnost, tu se odgovornost politike osobito traži. Hvala.
Hvala. Druga replika je odustala. Ispravak netočnog navoda gospodin Frano Matušić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, strašno je da netko na ovako ciničan i sarkastičan način govori i osvrće se na statističke podatke o broju poginulih u Hrvatskoj. Netočno je što ste rekli da odredba od 0,0 nije utjecala na smanjenje. Pa što je onda utjecalo na smanjenje broja poginulih na 100 tisuća vozila koja se kretala od 2000. sa 46,8 do 2003. na 42,5, da bi odjednom to danas došlo na 31,7.? A što je drugo utjecalo? Jesu možda vaše prometnice kada ste vi kao otvarali najveći broj kilometara novih autocesta između 2003. i 2003. taj broj je porastao sa 32,7 na 35,7 na 100 tisuća vozača. Danas je 29. O čemu vi to pričate kolega? Tako sarkastično i cinično. Sramite se!
Hvala. Ovo smatram da, tko će se, da li će se netko sramiti ili ne sramiti, to je njegova stvar, ali ne trebamo ga mi na to, nije, nije korektno. Povreda Poslovnika. Izvolite gospodine Stazić.
Poštovani gospodine predsjedniče, mene članak 209. Poslovnika nažalost sprječava da odgovorim Franu Matušiću na pitanja koja mi je postavio, jer se nije usudio istaknuti repliku nego samo ispravak netočnog navoda. Hvala lijepa.
On je korektno ispravio netočan navod [[Upadica: On je meni pitanja postavljao!]] On je korektno ispravio netočni navod jer je iznosio podatke i procente, postupke tih saobraćajnih udesa i nešto slično tome, ne znam, u svakom slučaju on tvrdi da to što ste vi rekli nešto točno, nego ono što on tvrdi da je točno, [[Upadica: Ali je postavio pitanja!]] Pa prema tome [[Upadica: Pitanja je postavio!]] u skladu sa tradicijom dosadašnjeg ovoga Sabora je korektno ispravio netočni navod. Prema tome [[Upadica: Ako je to za vas korektno!.]] vi niste korektno podigli i objasnili zbog čega ste podigli ovu tablicu o povredi Poslovnika. Idemo dalje. Na redu je gospodin zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospodo, gospodine ministre, gospodo iz ministarstva, kolegice i kolege. Prijedlog zakona o sigurnosti prometa na cestama kojega je Saboru dostavila Vlada, a koji će biti donesen u redovitoj proceduri a ne po hitnom postupku svakako da je to dobro, budući da se ovaj zakon tiče svakako jer smo svi na određeni način sudionici u prometu. Potrebna je zaista šira rasprava za ostvarenje temeljnog cilja prometne politike koji je nacionalnim programom sigurnosti cestovnog prometa za razdoblje 2006./2010. postavila Vlada Republike Hrvatske, a to je sa sadašnjih 14 poginulih na 100 tisuća stanovnika, smanjiti na ispod 10 poginulih na 100 tisuća stanovnika do 2010. godine. Treba kazati mada mnogi ovdje s time, to … [[Govornik se ne razumije.]] da je i važeći zakon donio pozitivan pomak kada je u pitanju postotak stradalih. Tim više ako se ima u vidu stalni porast prometa, porast broja motornih vozila, broja vozača. Pa da podsjetim samo u 2007. godini povećan je broj motornih vozila za preko 100 tisuća, broj vozača za 45 tisuća. Na cestama u ljetnim mjesecima promet je povećan i preko 18% a povećanje tranzitnog prometa kroz cijelu godinu je također u porastu. Ako se prisjetimo da je 1990. na 100 tisuća vozila broj poginulih bio preko 110, te 29 poginulih na 100000 stanovnika onda je to zbilja veliki pomak koji nas smješta po broju poginulih u prometu u srednju i najbrojniju skupinu zemalja Europske unije. Dakako da ne možemo biti zadovoljni i uvijek treba poboljšavati i uvjete i zakonodavstvo, jer je to još daleko od prosjeka jedne Švedske, Nizozemske koje su ispod 5 poginulih na 100000 stanovnika. Zato je potrebno donijeti dakle i ovo držim da je vrlo solidan prijedlog zakona i zašto ga treba donijeti. Neke odredbe važećeg zakona više nisu primjenjive zbog neusklađenosti sa odredbama novog Prekršajnog zakona koji je stupio na snagu 2008. godine. Prekršajnim zakonom izmijenjen je način određivanja zaštitnih mjera koje sada određuje sud ocjenjujući okolnosti svakog pojedinog slučaja, dok je važećim Zakonom o sigurnosti prometa na cestama propisana obavezna primjena zaštitnih mjera za pojedine prekršaje. Sukladno prijelaznim i završnim odredbama Prekršajnog zakona takve odredbe Zakona o sigurnosti prometa na cestama se ne mogu primijeniti. Izmijenjena je i pravna priroda negativnih bodova koji se sukladno Prekršajnom zakonu zovu negativni prekršajni bodovi i prestaje biti zaštitna mjera, a postaje pravna posljedica osude. Po odredbama Prekršajnog zakona za pojedine prekršaje moguće je odrediti najviše tri negativna prekršajna boda, a do sada je to bilo pet. Ovaj prijedlog zakona ima i preventivne i represivne mjere i to je dobro, jer bez prevencije nema rješenja ovoga problema. Posebnu pažnju treba posvetiti zakonskom uređivanju kvalitetnog i suvremenog modela osposobljavanja kandidata za vozače, te modele razvoja zadovoljavajućeg stupnja prometa, prometne kulture hrvatskog društva. Kroz obavezne programe u predškolskim i školskim ustanovama i na taj način u najkraćem roku proaktivno pristupiti efikasnom rješavanju uzroka ovakvog stanja i nesigurnosti na prometnicama. Prevencija mora početi i u autoškolama uz vještinu vožnje i upravljanja vozilom buduće vozače mora se učiti toleranciji i snošljivosti u prometu. Ipak, ovaj prijedlog zakona omogućava policijskim službenicima jednostavnije postupanje u sankcioniranju prekršaja na licu mjesta, a mnogi će se prekršaji moći procesuirati u žurnom postupku izdavanjem obveznih prekršajnih naloga čime će se znatno rasteretiti Prekršajni sudovi, a prije svega Visoki prekršajni sud Republike Hrvatske. Isto tako, zakon predviđa učestalim prekršiteljima poništenje vozačke dozvole, a za najteže prekršaje koji su u uzročno-posljedičnoj vezi sa prometnim nesrećama sa najtežim posljedicama propisana je i zatvorska kazna. I na kraju ovim zakonskim prijedlogom usklađuje se zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije. Prijedlog zakona treba podržati da ide u drugo čitanje i nadam se da će biti usvojen prije početka turističke sezone, da turisti koji dođu mogu uživati u našoj hrani, u našim kvalitetnim vinima jer je 0,0 promila ili nulta tolerancija, ipak držim da je to netolerancija i zato podržavam ovaj prijedlog da ide u drugo čitanje. A podržat ću jer se radi o zaista sjajnom prijedlogu zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Prva replika gospodin Nenad Stazić. Izvolite.
Kolega imam dvije primjedbe na vašu raspravu. Prva se tiče čitanja statistike. Gledajte, ne može se točno čitati statistika ako ona nema u sebi sve parametre, ako nema podloge. Vi govorite o dobrim statističkim pokazateljima smanjenju broja smrtno stradalih na 100000 stanovnika. Ali, ovdje recimo manjka podatak koliko je u tim pratećim godinama koje se prate otvoreno kilometara autocesta. Pa da vidimo koliko je to utjecalo. Druga moja primjedba tiče se vaše konstatacije da je postojeći zakon dao dobre rezultate. Ma nije! Pa pazite, ako je zašto ga mijenjamo ako je tako dobar? Dao je dobre rezultate, izvrstan je i sad ga idemo mijenjati. A šta mijenjamo u njemu? Upravo ukidamo odredbu o nula promila. Pa jasno da nije valjao zbog te odredbe. Najžalosnije je što se to, što opravdanje za tu izmjenu nije razum, nego politički pritisak HSS-a na svog koalicijskog partnera. To je bio njihov zahtjev. To piše u sporazumu njihovom koalicijskom. To se zna u javnosti. Prema tome, niti je zakon dao dobre rezultate. Treba ga mijenjati. Dobro je da se ukida nula promila, dobro je jer to nema nikakve veze i statistiku treba znati čitati, a da bi ju se uopće moglo pročitati pa moraju se unijeti svi parametri. Hvala.
Odgovor gospodin Niko Rebić. Izvolite.
Pa kolega Stazić, ja sam siguran da nećemo se o tome sporiti. Statistiku ja i vi nikada nećemo vidjeti istim očima. Ja sam danas govorio nešto o toleranciji. Dakle, slušajući vašu raspravu u kojoj vi u jednom trenutku kažete da je nama u HDZ-u važnije biti na Vladi, nego životi u prometu. To je stravično. To govori o toleranciji i ja vas pozivam da i u ovom Saboru bude više tolerancije za sve one koji nas gledaju jer mislim da je ovo jedan dobar prijedlog zakona koji će sigurno poboljšati i koji će građani Hrvatske učiniti sigurnije njih na prometnicama u našoj zemlji. Hvala lijepa.
Replika gospodin Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa upravo o toj statistici je riječ, jer recimo vi statistiku za zadnje tri, odnosno četiri godine ne možete čitati isto kao statistiku do 2003., barem u nekim parametrima. Recimo uzet ću samo jedan, kolega Rebiću. To je broj prometnih nesreća. Vi po sada važećem zakonu ste imali mogućnost kod laganog prekršaja, sudara, ogrebotine da uopće ne pozivate policiju i takav tip nesreća se ne evidentira i onda jednostavno imate situaciju da može se prikazati, vjerojatno je puno manji broj nesreća prikazano nego što se desilo. Recimo da se u to implementiraju osiguravateljska društva, odnosno njihovi pokazatelji onda bi imali točan podatak. I slažem se sa svima onima koji su govorili na tragu da smo svi skupa oko ovog prijedloga opterećeni sa statistikom. Mislim i ponovo kažem da bi nam svima trebalo biti u interesu da pokušamo dobiti što bolji zakon. Dakle jedna nesreća, jedan izgubljeni život je, sva statistika za obitelj, okolinu, sredinu onoga gdje se ta nesreća desila. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor gospodin Niko Rebić.
Kolega Lučin nije mi zaista … /Govornik isključen, pa ponovo uključen./ … da je u ovoj godini došlo do povećanja broja motornih vozila za gotovo preko 100 tisuća. Da je 45 tisuća novih vozača. Zar vi možete negirati da je promet u ljetnim mjesecima zahvaljujući poboljšanoj turističkoj sezoni 18% porastao. Dakle mi se ne sporimo u tome. Ja kažem da je i važeći zakon dao u početku dobre rezultate, došlo je do pada poginulih na prometnicama, ali sada upravo zato i mijenjamo ovaj zakon jer ne daje one očekivane rezultate koje je trebao davati jer je donesen novi Prekršajni zakon i mislim da ćemo mi do 2010. godine sasvim sigurno popraviti ovu statistiku. Hvala.
Replika, gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem. Govoreći kolega o statistikama, naravno slažem se s vama da je zakon dao odlične rezultate. Ali još jedanput iznijeti pred javnost ono što je izuzetno bitno, upravo statistički. 2002. godine je bilo 627 poginulih. 2003. godine je bio skok na 701 poginulog. Nakon uvođenja zakona, odnosno ove odredbe 0,0 promila, broj poginulih sa 701 se smanjio na 608. Pa to je najbolji primjer gdje ste imali u godinu dana rast značajan između 2002. i 2003. i 2004. smanjenje od gotovo 100 poginulih samo u jednoj godini. Mislim da je tu sasvim sigurno doprinio zakon. Ili još bolji pokazatelj, uzimajući u obzir podatke koje ste iznijeli o povećanju prometa od 18% ili o povećanju novih vozača i novih vozila itd. koji se mjeri u stotinama tisuća. Dakle u 7 godina je broj vozila porastao za 550 tisuća, a broj vozača također na 330 tisuća novih vozača. Dakle uz taj ukupan promet mi bilježimo smanjenje i poginulih i nesreća i svega onoga što je zapravo značilo jednu veću nesigurnost, danas znači sasvim sigurno jednu sigurnost na cestama. I druga stvar, ne ukida se odredba 0,0 promila. Ona ostaje na snazi za mlade vozače i za profesionalce što je izuzetno bitno. On ostaje na snazi za one vozače koji će napraviti prekršaj. On ostaje na snazi za njih. Dakle samo ukoliko kod redovne kontrole se utvrdi količina alkohola do 0,5, a da niste napravili prekršaj, samo tada vam se tolerira, a inače odredba ostaje na snazi i to je bitno da ostaje na snazi zato što ćemo sasvim sigurno nastaviti trend smanjenja poginulih na našim cestama.
Replika, gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Rebiću mogu se s vama složiti da se statistika može čitati na različite načine, ali logika ne može se eliminirati. Ako je mjera 0,0 promila u vozača proizvela dobre učinke i spasila određen broj života na prometnicama, koja je onda logika da se ta mjera ukida. Nema obrazloženja za takvu logiku i nema odgovora Vlade na takav prijedlog. Moram ponoviti, da je pod pritiskom političkim koalicijskih partnera popustila Vlada na dobroj mjeri. To je jedino što možemo zaključiti iz ovog prijedloga. Hvala lijepo.
Odgovor gospodin Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem. Dakle opet se radi da ćemo mi statistički gledati vi iz vašeg kuta i gledati statično. Dakle ja govorim o dinamici, o povećanju broja automobila, vozača. I drugo, samo da kažem. Pa sada je kolega upravo citirao da se 0,0 ne ukida. Ja velim da za sve turiste koji dolaze u Hrvatsku, da je sjajno ta nulta tolerancija i nije zapravo netolerancija. 0,5 to pozdravljam, ali 0,0 ostaje za sve vozače mlade, ostaje za vozače profesionalce i sve drugo i mislim da ovo svi skupa bi trebali dati jedan obol da ovako jedan sjajan zakon se donese prije turističke sezone. To bi bilo dobro i za Hrvatsku i za turizam i za mnoge koji proizvode vina i mislim da ne bi trebali dakle s toliko žuči raspravljati o ovom zakonu jer se radi o sjajnom prijedlogu.
Hvala lijepo. Još će jedan zastupnik dobiti riječ pa ćemo morati odgoditi raspravu za utorak, jer ima ih desetak još. Gospodin zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, dame i gospodo. Ja neću početi sa statistikom i 35 i 29 je veliki broj. Kamo sreće da nema ni jednog poginulog na 100 tisuća. Mislim da se tu mogu složiti i SDP i HDZ. Tako da ovi brojevi poginulih na hrvatskim cestama su doista veliki i mislim da nam je svima u interesu da taj broj bude što manji. Nešto općenito o zakonu. Smatram da su ove kazne pogotovo ovaj prijedlog kazni neprimjeren standardu života u Hrvatskoj i složio bih se tu sa nekim zastupnicima koji su predložili da one budu progresivne, odnosno za prvi, drugi, treći i ne znam koji prekršaj. Možda nitko nije rekao o jednom problemu koji bi se mogao ovdje pojaviti, a to je moguća korupcija koja će dovesti u neugodan položaj i policajca i vozača. Jer ukoliko se uzme da je prosjek plaće u Hrvatskoj i onaj minimalni od 2,5 do 4 tisuće kuna isto takva plaća policajca, svi smo vozači bili i u prilikama i vidjeti što se sve dešava kada policija zaustavi nekog vozača u prekršaju. Pitanje stanja cesta u Hrvatskoj smatram da je posebno bitno. Upravo ovo možda i pokazuje taj problem da Zakon o sigurnosti prometa na cestama ne može isključivo biti nadležnost Ministarstva unutarnjih poslova nego i Ministarstva prometa isto tako i Ministarstva obrazovanja. Ja ću samo podsjetiti da kraj iz kojeg dolazim gotovo svaki dan, evo žao mi je što ovdje nema i bivšeg župana, ja bi vas molio predsjedniče malo da se umire, nema ni bivšeg župana Osječko-baranjske županije Branimira Glavaša a ni potpredsjednika Sabora Šeksa, a ni bivšeg ministra Lužavca kada su otvarali Đakovačku obilaznicu, nevezano za tri cijene koje su govorili. Na toj Đakovačkoj obilaznici niti jedno raskršće nije osvijetljeno, nema svjetlosne signalizacije i gotovo svaki drugi ili treći dan se na njoj dešavaju prometne nesreće sa najtragičnijim krajem. Vezano za pitanje mladih vozača smatram da ovaj zakon je možda i u suprotnosti sa Ustavom Republike Hrvatske gdje su svi građani jednaki u pravima i obavezama. A možda i za razmišljanje vezano za evo jednog mladog vozača koji vozi "Formulu 1", Louis Hamilton, po ovom zakonu bi doista bio u jednom povlaštenom odnosno podzastupljenom položaju. A u svakom slučaju mislim da daleko bolje vozi automobil od svih nas zajedno. Vratit ću se na samo osposobljavanje kao jedan od velikih problema ovoga zakona jer u ovom zakonu nije nigdje definiran pojam autoškole, a čitavo vrijeme se rabi u tekstu zakona. Sam sadržaj programa osposobljavanja propisuje MUP, a za djecu vožnju biciklom koji je jedan osnovni preduvjet za stjecanje ovog znanja propisuje Ministarstvo obrazovanja. Gospodine predsjedniče! Isto tako i nastavni predmet pružanja prve pomoći više ne mogu ili ne smiju ili ne znaju organizirati autoškole koje su to dosad provodile. Samo ću podsjetiti da je samo osposobljavanje u autoškolama, poseban bum je bio od razdoblja od '78. do '92. godine. Sam stručni voditelj ne smije osposobljavati kandidate za vozače iz upravljanja vozilom. Dakle, pitanje je čime se ta zabrana objašnjava. To je ovaj dio osposobljavanja koji je također jedan od bitnih čimbenika za sigurnost prometa na cestama. Ja bi molio da mi produžite malo vrijeme.
... [[Govornik se ne razumije, nije uključen.]]
I ono što je možda najbitnije, da se u čitavom sustavu osposobljavanja vozača, da se na temelju toga stvorio jedan monopol koji ima Hrvatski autoklub. Hrvatski autoklub kao udruga građana. Pa ja pitam, zašto nije raspisan javni natječaj za dobivanje javnih ovlasti odnosno da li će ikada biti propisana ta zakonska obaveza.
Molim vas dajte, strpljenja malo još.
I pitanje koje je vezano upravo za Hrvatski autoklub kao jedan od većih problema čitavog sustava je taj, Hrvatski autoklub odnosno HAK obavlja nadzor nad radom autoškola. A tko obavlja nadzor nad Hrvatskim autoklubom kao udruzi građana? Umjesto samog zaključka ja zahvaljujem i premijeru odnosno predsjedniku Vlade što je prihvatio SDP-ov prijedlog da ove ide u drugo čitanje. Smatram da je veliki propust ovoga zakona što je ukinut dakle još 2004. Savjet za sigurnost prometa na cestama kao oblik najšireg utjecaja i inicijative za sigurnost prometa, jer ovaj osnovni nacionalni program koji djeluje unutar MUP-a ne omogućava cjelovit stručni, financijski nadzorni utjecaj civilnog ... … [[Govornik se ne razumije, isključen.]] Ako ste gladni idite van. Na cestama mora biti trajna briga i obaveza ne samo sudionika u prometu, osobito vozača već svih institucija u sustavu države, škola, autoškola, sredstava javnog priopćavanja, građanske inicijative kroz civilne udruge i drugo. Smatram da ovaj problem mora biti vezan, dakle samo osposobljavanje vozača ne može više biti pod ingerencijom MUP-a nego pod Ministarstvom obrazovanja kao što je to slučaj i postoji taj program osposobljavanja djece u osnovnim školama koji se provodi ja bih rekao na jedan nesustavan način. Dakle obaveza bi bila u svakom slučaju ovaj problem multidisciplinarno promatrati i uključiti sva tri ministarstva. U svakom slučaju kroz izmjene ovog zakona umjesto sadašnjeg rješenja kojeg sigurnost prometa na cestama prema zakona spada u nadležnost MUP-a, ja ću podsjetiti samo da bi Republika Hrvatska bila jedina zemlja u Europskoj uniji u kojoj je sigurnost prometa na cestama u resoru Ministarstva unutarnjih poslova. Težimo Europskoj uniji, ulazimo u Europsku uniju a jedino ovdje u Hrvatskoj bi ta nadležnost bila pod MUP-om, što je nelogično. I na samom kraju vezano za ovih 0,0 promila. Mislim da se ta odredba ne donosi iz razloga da bi samo turisti od 1.6., to vam može potvrditi gradonačelnica Dubrovnika, tamo je turizam čitavu godinu, dakle turisti u Hrvatsku dolaze čitavu godinu, neće doći samo 1.6. I ova odredba se ne donosi da bi turisti uživali u vinima, nego vjerojatno i mi Hrvati pa bi predložio s obzirom da su i tekovine Europske unije i da je tih 0,5 promila u nekim zemljama kao što je Velika Britanija i koja daleko ima i višegodišnju demokraciju tamo je 0,8. Dakle, ne želeći prejudicirati s obzirom da je ovo prvo čitanje mislim da će kroz veliki broj amandmana upravo na ovo a i na cjelokupnu ovu raspravu ja se nadam da će i ministar i ova radna grupa u svakom slučaju usvojiti jedan veliki dio ove rasprave. Hvala.
Hvala. Ministar gospodin Berislav Rončević. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče, gospodo zastupnici. Još jednom ponavljam, ne ukida se odredba od 0,0 promila kao što su neki saborski zastupnici i ponovili. Ublažava se norma jer su se za to stekli uvjeti, stanje sigurnosti prometa na cestama i pozitivni efekti zakona. Ponavljam, u prvih šest mjeseci 2004. godine broj smrtno stradalih na hrvatskim prometnicama u odnosu na isto razdoblje 2003. godine je bio za 50 više. Da se taj trend nastavio Hrvatska bi 2004. imala preko 800 smrtno stradalih i normalno da je Vlada morala odreagirati da je Sabor koristeći svoje ovlasti i odgovornosti donio odredbu. Promijenila se svijest kod velikog broja vozača o upravljanju motornim vozilom i uživanju u alkoholu. Ovaj zakon nije Zakon o vinarstvu, ovaj zakon nije Zakon o poduzetništvu, ovaj zakon je Zakon o sigurnosti prometa na cestama i u tom ga kontekstu treba iščitavati. Netko je spomenuo prometnice i stradavanje na autocestama. Bilo bi pogrešno poslati krivu sliku da se na autocestama ne stradava, da na autocestama nema smrtnog stradavanja. U prošloj godini 2007. 161 osoba je smrtno stradala na državnim cestama, od toga njih 57 na autocestama i na autocestama se smrtno stradava. Autoceste su mjesto u kojima se može doživjeti teška tjelesna ozljeda. Prema tome, ovaj zakon ne treba iščitavati u svim drugim elementima. U osnovi ga treba iščitavati kao zakon koji će doprinijeti poboljšanju sigurnosti prometa na cestama ne ograničavajući druge mogućnosti. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Dame i gospodo zastupnici, molim vas da provjerite jeste li donijeli ključiće kao broj jedan. Drugo, molim da se utvrdi kvorum pa se uključimo preko ključića. Dame i gospodo zastupnici, ova točka dnevnog reda tj. Prijedlog zakona o sigurnosti prometa na cestama, s Konačnim prijedlogom zakona će se sada prekinuti, onda ćemo nastaviti u utorak u 9,30 sati jer ovdje ima još jedno desetak prijavljenih govornika a sada ćemo nakon što utvrdimo nazočnost. Ovdje je 84 zastupnika, očito da ih ima daleko više. I postavljam pitanje da li svi zastupnici imaju ključiće? Ako ne, onda ćemo. … [[Upadica se ne čuje.]] Dame i gospodo zastupnici, svima želim dobro jutro. Nastavljamo sa sjednicom. Dobili ste počišćeni dnevni red. Nastavljamo sa točkom dnevnog reda koju smo prekinuli u petak, a to jest Prijedlog zakona o sigurnosti prometa na cestama. U tijeku je pojedinačna rasprava. Na redu je gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, državni tajniče, kolege zastupnici. Što se tiče ovog zakona, važeći Zakon o sigurnosti prometa na cestama djelomice je ispunio pozitivna očekivanja radi kojih je i donesen, odnosno smanjen je broj prometnih nezgoda pogotovo onih u kojima su izgubljeni ljudski životi pa makar je to bilo u prvo vrijeme. No kako naš narod, a posebno vozački, brzo doskoči svakom zakonu potrebno je zato zakone prilagođavati vremenu i prostoru pa će novi zakon svojom kvalitetom ispraviti nedostatke postojećeg. Sigurno da najpopularnija mjera predloženog zakona je povratak na 0,5 promila za one koji neće prekršiti niti jednu od ostalih odredaba Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Tu mjeru pozdravit će nam i nama rado viđeni turisti, koji ni do sada nisu pili mlijeko za ribom. Iako je predlagač posebnu pozornost posvetio mladim vozačima pod kojima podrazumijeva one od 16 do 24 godine starosti, držim da pojam mladi vozač treba ne samo obuhvatiti nego i posebno upozoriti na neiskusne vozače. Upravo novopečeni neiskusni vozači bez obzira na starosnu dob u prometu često stvaraju ozbiljne probleme i nerijetko oni uzrokuju prometne nezgode bilo sa lakšim ili težim posljedicama. Stoga u cilju još većeg smanjenja prometnih nezgoda te kvalitetnijeg osposobljavanja budućih vozača želim iznijeti sljedeće prijedloge. Prvo predlažem da predlagač zakona sagleda mogućnost da vozače do dvije godine aktivnog učešća u vožnji u prometu tretira kao mlade vozače ili ja bih čak možda predložio možda novi termin da se uvede, da to budu vozački pripravnici. Kao što sam rekao svi smo mi u prometu dobrim dijelom i znademo što tome iskustvo bez obzira kao što sam rekao na to uzrokuje da se čovjeku ponekad kosa na glavi diže. Isto tako držim da bi autoškole morale prilagoditi svoje nastavne programe današnjem prometnom tempu u kojem se svakodnevno krećemo, a koji je puno dinamičniji od onog programa koji su autoškole provodile prije 20, 30 ili 32 godine kada sam ja položio vozački ispit. Znači da bi trebalo te programe malo modernizirati i na neki način prilagoditi današnjem vremenu, današnjem tempu koji je sasvim drukčiji od ovog vremena koje sam spomenuo. Zatim mislim da bi ispitne komisije morale biti možda ja imam krivu percepciju ili krivo, ali daleko stručnije i odgovornije kod polaganja vozačkog ispita, jer danas u prometu na žalost ima svakakvih vozača čak i onih koji o vožnji pa čak i o vozačkoj kulturi nemaju puno znanja ili ne znaju ništa a voze se ono kako Bog da, ako Bog da biti će nesreće, a ako Bog ne da dobro će proći. Znači jednostavno mislim da bi trebalo vidjeti da li su te komisije i dovoljno stručne i odgovorne za taj posao koji danas obavljaju posebno kada ti ljudi su pušteni u promet. U doba kada sam ja polagao vozački ispit, ispitna komisija bila je neovisno od autoškole i sastavljena je bila od saobraćajne milicije tadašnje. Zato držim da bi trebalo razmisliti zašto i danas u komisijama ne bi bili prisutni predstavnici prometne policije. Mislim da bi oni svojim iskustvom, svojim znanjem itekako mogli procijeniti da li je ta osoba spremna da položi vozački ispit i da može normalno ići u promet ili ne. Kada je riječ o kaznama za prekršitelje možda bi predložene drastične kazne za prometne prekršaje trebalo naplaćivati stupnjevito tako da budu dovoljno upozoravajuće, a da istovremeno uvažavaju i našu socijalnu stvarnost. Naime rijetki su oni koji mogu olako plaćati kazne za prekršaje, a to ne moraju često biti ni teži prekršaji, ali su zato visoke kazne, a koje mogu se desiti svakom od nas. Zašto to kažem? Danas auto nije luksuz i oni koji misle da imati auto ne moraš se voziti da je to luksuz, mislim da griješe. U 21. stoljeću auto je jedna normalna civilizacijska potreba koja služi svakom normalnom čovjeku da može normalno živjeti i funkcionirati. I na kraju želim pozdraviti napore policije u svim akcijama kojima se bitno utječe na smanjenje broja prometnih nezgoda i broja poginulih i želim vam da ovaj zacrtani plan do 2010. ostvarite i prije. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Obavještavam zastupnike, članove Odbora za gospodarstvo da će se sjednica odbora održati u 13,30 sati u dvorani "Janka Draškovića" 202, dakle na II. katu, predsjednik odbora Dragan Kovačević. Dakle u 13,30 sati Odbor za gospodarstvo, da bi uopće mogle doći na red neke točke dnevnog reda. Ja upozoravam da klubovi osiguraju. Hvala lijepa. Idemo dalje. Na redu je gospodin zastupnik Živko Nenadić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. U svakom slučaju pozdravljam ove Izmjene zakon o sigurnosti prometa na cestama jer zbilja su jedno znatno poboljšanje. Ovaj zakon u javnosti, a i ovdje među nama obično se gleda kroz 0,0 a kako kolokvijalno kažemo, ja ne mislim da je to najvažnija stvar ovdje, a pogotovo nije jedina stvar u ovim izmjenama. Jer ovdje se, ove izmjene i usklađivaju se sa prekršajnim zakonom, redefiniraju odnosno nova definicija „mladi vozač“, to je za mene potpuno prihvatljiva nego prijašnja. Ukidanje ovog od 23 do 5 sati ujutro za mlade vozače da ne mogu sami voziti itd., to isto pokazalo se da nije dobro, a što se pokaže da nije dobro - dobro je da se mijenja. Imaju određene poboljšice za invalide. I ova uporaba svjetala u ljetnom računanju vremena. Dakle, ima puno poboljšica. Istina i kazne su, nove kazne su vrlo visoke, ali tu smo gdje smo, bez kazne nema reda. Pa ja podržavam i to. Ja bih samo iznio dva tri primjerka ljudi osoba koji su do mene dolazili sa svojom pričom, ako imaju dovoljno osnova ministarstvo će razmotriti, ako nemaju naravno onda zaboravimo. Prva je vezano da im je ova Udruga hrvatski cestovni prijevoznici poslala, vezano je za premašivanje dopuštenog osovinskog opterećenja tzv. crvene tablice vani, ali vidim da su oni, da imaju s time malo problema, da ih više zaustavljaju, ali vidim da su dopis poslali i vama, pa onda nemam ja potrebe, vi to već imate, nemam ja potrebe o tome govoriti. Ja bih radije dvije stvari iznio jer su mi došli, meni kao zastupniku iz Splita neovisno jedan od drugoga, jedan je vlasnik autoškole, a o drugome ću koji je ispitivač, iznijeti njegov „problem“, možda je možda nije. Vlasnik autoškole kaže da je da smo u zakonu prije tri godine zapravo evo četiri godine rekli da vlasnici moraju imati višu školu. On je kada je otvorio autoškolu imao srednju, ali trogodišnju. Trogodišnju i onda je najprije morao završiti četverogodišnju, pa upisati višu i nije stigao završiti višu školu. Kaže da ima takvih, kako on kaže šest do sedam, ne znam je li moguće možda takvima produžiti godinu dvije dana. Drugi primjer gdje mi je obratio jedan ispitivač. Ona kaže da je isto temeljem zakona 2004. upisao višu školu, ali pravnu, pravnog usmjerenja, a sada se od ispitivača traži visoka škola prometnog usmjerenja. E sad, on ima preko 50 godina i kaže da ima takvih 10 do 15 slučajava u Hrvatskoj. Ima li nema li ja to ne znam i niti mogu niti jesam provjeravao. Dakle, dugogodišnji ispitivač ima preko 50 godina života, a preko 20 ovog radnog staža i sada kaže može li recimo da, ja jesam za to, ako svi drugi imaju visoku, neka i oni imaju, ali možda može li se napraviti iznimka da takvi ljudi završe visoku koju onu koju imaju višu, da ako je on pravnog usmjerenja da završi visoku pravnog usmjerenja, jer on sada preko 50 godina života ima, on sad mora ponovno upisati fakultet da bi mogao raditi to što radi preko 20 godina. Ili se možda može napraviti iznimka za takve ljude ako ih ima kako on kaže 10 do 15 da ako imaju preko 50 godina i preko 20 godina ispitivačkog staža može li se takvima napraviti određena iznimka. Evo ja sam uz sve pohvale iznio i ova dva slučaja koji su se meni obratili pa evo za razmatranje. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Na redu je gospodin Branko Kutija.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Nacionalnim programom sigurnosti cestovnog prometa za razdoblje 2006. do 2010. zacrtan je ambiciozan cilj od 10 poginulih na 100 tisuća stanovnika u 2010. godini. Da bi smo to postigli potrebno je dodatno poboljšati stanje sigurnosti u prometu i na taj način smanjiti broj žrtava na našim prometnicama. Uvjerenja sam da će to poboljšanje uslijediti donošenjem upravo ovog zakona. S obzirom da je Hrvatska turistička zemlja sa ukidanjem navedenih 0,0 promila, pa kako će biti zadovoljni turistički djelatnosti, ali isto tako i proizvođači vina. U prijedlogu zakona posebna pozornost dana je mladim vozačima, s obzirom da navedena skupina čini 11,5 ukupnog broja vozača i uzrokuje 20% svih nesreća. Upravljanje vozilima pod utjecajem alkohola posebno je najčešći uzrok prometnih nesreća, a naročito onih najtežih i pojavljuje se gotovo uvijek sa korelaciji sa brzinom. Prijedlog zakona omogućava policijskim službenicima jednostavnije postupanje u sankcioniranju prekršaja na licu mjesta, a mnogi će se prekršaji moći procesuirati u žurnom postupku čime će se znatno rasteretiti prekršajni sudovi. Isto tako nastoji se podići razina stručne osposobljenosti kandidata za vozače te poboljšati tehnička ispravnost vozila u prometu na cestama, podizanje kulture i tolerancije sudionika u prometu na cestama, edukacija sudionika u prometu od predškolskog uzrasta za sigurno sudjelovanje u prometu, kao i nužnost poštivanja prometnih propisa sa konačnim ciljem podizanja razine sigurnosti prometa na cestama. Evo, kao kolega Nenadić, ja ću isto tako dati par prijedloga vezano za ovaj sugestije sa terena. Prva se odnosi na članak 5. stavak 2. koji kaže iznimno od odredbe stavka 1. ovog članka, kada se promet uređuje na dijelu državne ili županijske ceste potrebna je suglasnost ministarstva nadležnog za poslove prometa. Znači, sugestija je da se doda pravnih osoba koji upravljaju ovim cestama. Znači misleći na županijske ceste i hrvatske ceste. Isto tako, primjedba odnosno sugestija za članak 6. stavak 2. „pravna ili fizička osoba obrtnik nadležna za održavanje cesta dužna je voditi brigu i poduzimati primjerene mjere glede omogućavanja odvijanje sigurnog i nesmetanog prometa“. S obzirom da Zakon o javnim cestama fizička osoba obrtnik nije nadležna za održavanje ceste. Znači, sugestija je da se to briše. Nadalje, u članku 183. stavak 3. ako se radi održavanja priredbe ili obavljanja aktivnosti na cesti zabranjuje promet, odobrenje se izdaje uz prethodnu suglasnost tijela nadležnog za poslove cestovnog prometa. Pitanje je koje je to tijelo nadležno za poslove cestovnog područja. Isto tako, u sada važećem članku 193. stavak 3. propisano je u uvjetima iz stavka 2. ovog članka, autobusi i teretni automobili moraju barem na jednoj pogonskoj osovini imati lance za snijeg, osobni automobili moraju biti opremljeni propisanom zimskom opremom. U ovom prijedlogu zakona ove odredbe nema. Zahvaljujem se.
Hvala. Imam još jednu obavijest. Danas u 14 sati u dvorani "Ivana Kukuljevića" održat će se sjednica Odbora za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj. Molim zastupnike da osiguraju klubove, da osiguraju kvorume. Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Bruno Kurelić. Nema ga. Gubi pravo rasprave u ovoj točki dnevnog reda. Zatim, gospodin zastupnik Milivoj Škvorc. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, gospodine državni tajniče, cijenjene kolegice i kolege zastupnici. Primjenom važećeg Zakona o sigurnosti prometa na cestama donesenog u srpnju 2004. godine, te primjena tada donesenih novih odredbi istog zakona rezultirala je značajnim pozitivnim pomacima u sigurnosti na našim prometnicama. A zašto je najbolji pokazatelj smanjenje broja poginulih osoba. Tako ćemo 2005. godine po prvi puta zabilježiti manje od 600 poginulih na našim prometnicama. Nažalost, taj ohrabrujući trend u 2006. i 2007. godini nećemo uspjeti zadržati, tako da broj prometnih nezgoda, a što je svakako najvažnije i broj poginulih osoba ponovno lagano raste. Ne može se pri tome nikako zanemariti ni činjenica da je veći broj nezgoda posljedica i sve većeg broja motornih vozila pa tako i vozača na našim cestama. No, naš je konačni cilj permanentna zaštita svih sudionika u prometu i smanjenje broja nezgoda, a posebice onih sa smrtnim posljedicama. K tom cilju idu i sve promjene u Zakonu o sigurnosti u prometu, a koje bi u konačnosti trebale osigurati što manje nesreća i što manje teških posljedica. Cilj ovih promjena nikako nije kažnjavanje vozača. Mogu se složiti da su predviđene novčane kazne za prekršitelje prometnih propisa visoke. No, uz kvalitetno provođenje svih potrebnih preventivnih mjera i kvalitetnu edukaciju i vozača i svih sudionika u prometu, činjenica da će uvijek biti nesavjesnih i neodgovornih sudionika u prometu i da su mjere represije nužne, kako bismo upravo od takvih vozača zaštitili svoje građane i spriječili teške posljedice stradavanja u prometu. Prijedlogom zakona uređuju se temeljna načela međusobnih odnosa, ponašanje sudionika i drugih subjekata u prometu na cestama, ovlaštenja za nadzor i uređenje prometa, osnovni uvjeti kojima moraju udovoljavati ceste, pravila prometa, sustav prometnih znakova i svi ostali segmenti iz ovog važnog područja. Ja ću se osvrnuti samo na neke od njih. S obzirom da sam načelnik općine, mislim da je zgodno nešto reći o poslovima jedinica lokalne samouprave. Predloženom odredbom članka 5. stavka 3. sužava se krug poslova koje mogu obavljati jedinice lokalne samouprave na našem području. Iz vlastitog iskustva i iskustva svojih kolega u gradovima i općina znam da je odredba o mogućnosti nadzora brzine na području jedinica lokalne samouprave bila neprovediva i da je u tom djelokrugu ovoga trenutka jedino moguće obavljati poslove nadzora nepropisnog zaustavljanja i premještanja takvih i pogrešno parkiranih vozila. Iz tog razloga apsolutno podržavam i smatram dobrim novi prijedlog. Pravo na korištenje znaka pristupačnosti za osobe s invaliditetom. Prijedlog o proširenju prava na korištenje znaka pristupačnosti za osobe s invaliditetom isključivo osoba čiji su donji ekstremiteti oštećeni na način da se ne mogu normalno kretati, na osobe sa 80 i više posto tjelesnog oštećenja odnosno osobe koje imaju oštećenja donjih ekstremiteta 60 i više posto, ide tragom prijedloga predstavnika Udruga osoba s invaliditetom i smatram da su upravo oni ti koji najbolje znaju kako urediti to pravo. Što se brzine tiče, prijedlogom zakona uvode se dva nova raspona prekoračenja brzine. Umjesto dosadašnjih raspona 10-30 km/h predlaže se raspon 10-20 i 20-30 km. Kako je nepropisna brzina najčešći uzrok prometnih nesreća, a čak 56,2 % smrtnog stradalih posljedica su upravo tog faktora, jasno je da zaslužuje posebnu pažnju. Često smo svjedoci primjedaba vozača kako ih policija kažnjava za mala prekoračenja. Ovaj prijedlog ide upravo za tim da se povećaju sankcije za teške prekršitelje koji svojim nesavjesnim ponašanjem siju strah, a nažalost i smrt na našim cestama. Što se sigurnosnog pojasa tiče, s obzirom na, za naš standard visoku novčanu kaznu za prekršitelje sigurnosnog pojasa smatram ispravnim prijedlog koji dozvoljava izuzeće od njegova korištenja osobama koje ga iz zdravstvenih razloga ne mogu koristiti i svakako, uz posebno uvjerenje i postupkom izdavanja koji će onemogućiti bilo kakvu zlouporabu ove iznimke. Vožnja djeteta na prednjem sjedalu. Ako ste ikada u svom vozilu u dječjoj sjedalici vozili malo dijete koje prema važećem zakonu nije bilo samo na stražnjem sjedalu vozila ili ako ste u prometu pratili roditelje koji to čine onda znate iz vlastitog iskustva ili ste pak primijetili kod drugih vozača u toj situaciji, kako su dobar dio puta pogledom u retrovizore i prate što se događa s djetetom iza njih. Često se okreću kako bi razgovarali s djetetom, umirivali ga, dosezali flašicu i njihova je koncentracija barem u polovičnom dijelu usmjerena ka djetetu, a ne prometu. Kako bi to izbjegli, a što je praksa i pokazala, roditelji su često suprotno pozitivnim propisima, prevozili djecu na prednjem sjedalu i do sada. Novi prijedlog koji im to i omogućuje olakšat će im komunikaciju s djetetom i mišljenja sam da će vozač u tom slučaju biti koncentriraniji i smireniji. No, s obzirom da većina vozila na našim cestama danas ima već dva zračna jastuka, na prometnoj je policiji i edukacija, ali i stalna provjera da li je zračni jastuk na suvozačevoj strani na kojoj se nalazi sjedalica uključen. Alkohol. S obzirom na statističke podatke koji pokazuju da je udio smrtno stradalih u prometnim nesrećama u kojima su sudjelovali vozači koji su imali do 0,5 g/kg alkohola u krvi u blagom padu. A u padu je od 2005. do 2007. godine. I broj osoba koje su smrtno stradale u nesrećama koje su uzrokovali takvi vozači s obzirom da odredba novog prijedloga i dalje zabranjuje konzumaciju i najmanje količine alkohola za mlade i profesionalne vozače, da je Hrvatska turistička zemlja u kojoj je gastroenološka ponuda pa onda i potrošnja bitan gospodarski čimbenik podržavam uvođenje 0,5 promila. No, promjene u prometnoj kulturi i svijesti vozača kroz cijeloživotnu edukaciju i niz promotivnih aktivnosti cijelog društva i dalje trebaju glasno i jasno promovirati geslo "Dok piješ ne vozi!". Mladi vozači. Mladi vozači definirani člankom 2. točkom 67. kao vozači u dobi od 16 do 24 godine pri čemu je u definiranju mladih vozača uzeta u obzir njihova zrelost i dalje prijedlogom članka 221. imaju propisana ograničenja i to dopuštene brzine nulte tolerancije na alkohol i opojne droge i ograničenja u snazi motora vozila kojim upravljaju a koje ne smije prijeći 75 kilovata. U predloženoj odredbi članka 221. zakona izostavljena je odredba važećeg zakona po kojem mladi vozači ne smiju upravljati vozilom u prometu na cesti u vremenu od 23 do 5 sati. Izbjegnut će se situacija ili da se vraćaju, da čekaju do 5 ili da su se u mnogim slučajevima roditelji morali dizati i odlaziti po svoju djecu. Vožnja prije stjecanja prava na upravljanje. Otvorimo li crnu kroniku neće nas sigurno iznenaditi podatak kako i vrlo teške prometne nesreće uzrokuju vozači bez položenog vozačkog ispita, bez osnovnih znanja o prometnih propisa i potrebnog vozačkog iskustva. I njihov broj je sve samo ne zanemariv. 5 tisuća 706 takvih vozača sudjelovalo je u prometnim nesrećama. I s obzirom na taj broj oštrije sankcije, novčane kazne od 5 do 15 tisuća kuna i moguća zatvorska kazna i izricanje mjere zabrane upravljanja motornim vozilima nakon što polože vozački ispit nisu prestroge već su pravo upozorenje nesavjesnim vozačima ali i njihovim roditeljima. Poštovani predsjedniče, kolegice i kolege. Osvrnuo sam se samo na neke segmente Prijedloga zakona o sigurnosti na cestama koji bi trebalo dovesti do usklađenja s Prekršajnim zakonom, pravnom regulativom Europske unije, jednostavnijim i učinkovitijim postupanjem policijskih službenika u sankcioniranju prekršaja, pooštravanje sankcija za najteže prekršitelje prometnih propisa i niz drugih mjera predviđenih ovim prijedlogom idu ka tome da konačno zaustavimo crnu statistiku na našim prometnicama. Iz iznijetog podržavam prijedlog zakona u prvom čitanju. Hvala lijepa.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Krešimir Gulić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo, ja ću se s nekoliko isto riječi osvrnuti na ovaj Prijedlog zakona o sigurnosti prometa na cestama. Bilo je dosta riječi izrečenoga. U nacrtu izrade prijedloga ovog zakona nisu sudjelovale udruge i razne institucije. Ja mislim da evo ovim što ja imam pred sobom se vidi da su sudjelovale. Pa evo, sudjelovalo je Povjerenstvo Vlade Republike Hrvatske za osobe sa invaliditetom, sudjelovao je auto-klub hrvatski, Centar za vozila, Središnji državni ured za upravu, Visoki prekršajni sud, Državni zavod za mjeriteljstvo, Ministarstvo pravosuđa, Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa, Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture, Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi. Znači, po tome sudjelovali su i svi oni subjekti koji su bitni za izradu ovog zakona. Koji su razlozi za donošenje ovakvih zakona? Pa ja ću samo navesti neke, a to je neusklađenost odredbi važećeg Zakona o sigurnosti prometa na cestama sa odredbama Prekršajnog zakona, usklađivanje Zakona o sigurnosti prometa na cestama sa propisima Europske unije. Važeći zakon sadrži niz terminoloških i nomotehničkih pogrešaka što je potrebno ispraviti. Iz navedenih razloga u važećem zakonu potrebno je izmijeniti više od 200 članaka što zahtijeva pristupanje izradi novog Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Novi prijedlog zakona predlaže i neke izmjene, već su tu i neke rečene. Samo da velim da vezano uz poslove jedinice lokalne samouprave bi se predloženom odredbom članka 5. stavak 3. sužen je krug poslova koje jedinice lokalne samouprave mogu obavljati na svom području samo za poslove nadzora i premještanje, nepropisno zaustavljanje ili parkiranje vozila. U članku 5. evo važećeg zakona jedinice lokalne samouprave imale su mogućnost nadzora brzine kretanja vozila što nisu bile u mogućnosti obavljati te zbog toga navedeni članak nije bilo moguće i provoditi. Evo, novim prijedlogom jedinice lokalne samouprave obuhvaća i propise i poslove, i ima i određene troškove te predlažemo da novčane kazne koje naplate jedinice lokalne samouprave kod obavljanja poslova iz ovog zakona su prihod tih jedinica lokalne samouprave. Rečeno je nešto i o pravu na korištenje znakova pristupačnosti za osobe sa invaliditetom, daje se pravo osobama sa 80 ili više posto tjelesnog oštećenja odnosno osobama koje imaju oštećenje donjeg ekstremiteta 60 ili više posto koje tim zakonom mogu označiti vozilo kojim se prevoze. Time je prihvaćen prijedlog od strane predstavnika udruga osoba sa invaliditetom i predstavnika Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture. Bitno je reći da uz ovu restriktivnu odredbu ovo odobrenje koristilo je do sada 15 tisuća osoba sa invaliditetom a predloženim odredbama ovoga zakona koristilo bi to 38 tisuća osoba sa invaliditetom. Isto tako, bitno je da odredba članka 82. predlaže i povećanje novčane kazne s 500 na 700 kune za one vozače koji parkiraju na mjestima rezerviranim za osobe sa invaliditetom. Mislim da to nije u redu. Što se tiče sigurnosnih pojasa evo u prijedlogu odredbe članka 163. predloženo je da sigurnosni pojas ne moraju koristiti osobe koje imaju uvjerenje da ga iz raznih razloga i ne mogu koristiti. Mislim da je to dobro. Ova odredba se temelji na pregovaračkom stajalištu Republike Hrvatske za međuvladinu konferenciju i pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji, odnosi se na poglavlje XIV. Prometna politika. Kad govorimo o uporabi svjetala u prometu do sada važeći zakon je nalagao da moramo imati upaljena svijetla i danju. Ovim prijedlogom zakona je dobro da se ukida uporaba kratkih svjetala u ljetnom korištenju, razdoblju nego samo se odnosi na zimsko računanje vremena i mislim da je to dobro jer veliki dio naših turista koji posjećuju Hrvatsku dolaze nam iz zemalja Njemačke, Austrije, Francuske gdje nema takve obaveze. Mislim da je i na taj način njima će biti lakše prilagoditi se evo našem novom zakonu. A mislim da i kod donošenja također nekorištenja kratkih svjetala, donošenjem ovim zakonom će se smanjiti potrošnja goriva i time ekološki će biti sigurno korisnije. Pa evo nešto o Centrima za sigurnu vožnju. Tu je bilo dosta riječi. Ja, evo u priloženoj odredbi izostavlja se odredba važećeg zakona po kojem mladi vozač mora u razdoblju od 6 do 24 mjeseca savladati program sigurne vožnje. Evo, na žalost mi imamo samo jedan Centar sigurne vožnje u Hrvatskoj. Po nekakvim analizama da bi se otvorio Centar sigurne vožnje potrebno je minimalno 10 ha zemljišta, a investicija je negdje preko 10 milijuna eura, pa mislim da evo dok ne izgradimo takve centre mislim da je dobro da se takva odredba ukine. Nešto o mladim vozačima. Evo prijedlogom članka 221. propisane su odredbe o mladim vozačima gdje im se kaže da ne smiju upravljati vozilom na cesti brzinom većom od 80 km/h, na cesti namijenjenoj isključivo za promet motornih vozila većom brzinom od 100, a na autocestama evo 120 km/h. Isto tako, da mladi vozači koji polože ispit za vozilo B kategorije ne smiju upravljati osobnim vozilima čija snaga je veža od 75 kW što mislim da je potpuno u redu. Isto tako je bitno da se izostavlja iz važećeg zakona ona odredba da mladi vozači kako je već nekoliko puta rečeno ne mogu voziti od 23 do 5 sati u jutro. Mislim da je to dobro, jer evo navedena odredba pokazala se kontraproduktivnom, jer je većina mladih vozača u to vrijeme 23 do 5 sati u jutro čekalo u disko klubovima, kafićima i onda onakvi umorni, a nekad i možda u tom razdoblju i nešto više popili, sjeli za volan. Mislim da su bili puno veća opasnost nego će biti sada. Ima nešto novog u evo prijedlogu zakona, a to su popusne, prenosive i izvozne pločice. Predloženim Zakonom o sigurnosti prometa na cestama u odnosu na važeće određene su nove vrste pločica što je dobro. Imamo pokusne pločice osim pločica koje se izdaju za vozila najduže na rok od 15 dana. Izdaju se i pokusne pločice na rok od tri dana za obavljanje tehničkih pregleda vozila koja imaju ispravne uređaje za upravljanje, zaustavljanje i koja su propisno označena. U praksi se pojavio problem kako odvesti neregistrirano ili odjavljeno vozilo do stanice za tehnički pregled, a ovom odredbom to je omogućeno ako vozilo ima ispravne uređaje za upravljanje. Mislim da je to u svakom slučaju dobro. I nešto što je novo, a to su prenosive pločice koje do sad nisu bile kod nas u Hrvatskoj, a izdaju se na rok od jedne godine na ime pravne i fizičke osobe, obrtnika koji se bavi proizvodnjom, nadogradnjom, prijevozom ili prodajom vozila, a iste se mogu koristiti samo za, samo na vozilima koji imaju ispravne uređaje za upravljanje, zaustavljanje i propisno su označene. Za prenesene pločice izdaje se knjižica prometnih potvrda i prometna dozvola na rok od jedne godine. Tu sam imao upit a zašto to nije na dvije godine. Mislim da je dobro da se evo ovim prijedlogom zakona ide na jednu godinu. Ako se pokaže potreba, ja vjerujem da na primjer možda drugih zemalja kako je to mislim u Austriji ili ne znam Češkoj da se možda onda razmisli o tome. Ali mislim da je ovo dobar pokazatelj i da se pokazala volja da se želi evo i to uskladiti sa nekim praksama koje su u Europskoj uniji. Nekoliko riječi bih rekao bilo je tu govora i oko visini kazna da su previsoke, pa možemo se složiti da su možda neke previsoke. Ali ono što bih htio reći da kazne nisu porez. Kazna je kazna i svi moramo biti svjesni da ograničenja koja postoje moramo poštivati, ako ne poštivamo da slijedi kazna. Evo, isto tako smo svjesni, nadam se i svi mi, da svaki zakon koji se bude donosio, a vezan je uz sigurnost prometa na cestama, sigurno ne bude za volju svima. Ima puno udruga i puno razmišljanja. Svaki bi ga prilagodio svojim potrebama, ali ja mislim da evo ovim nekim izmjenama koje su predložene u ovim prijedlogom izmjene zakona, mislim da se napravilo evo ispravilo nekoliko nelogičnosti i stoga ću podržati izmjene ovog zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Luka Denona koga nema, pa gubi. Sada je petominutna rasprava. Prvi je u ime kluba pet minuta SDP-a gospodin zastupnik Boris Šprem. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, suradnici, uvažene zastupnice i zastupnici. Dozvolite da doista u nekoliko minuta se osvrnem na ovu zakonsku materiju koja je evo sada prošla i jednu rekao bih ipak važnu raspravu u ovoj sabornici i siguran sam da će Vlada razmotriti prijedloge i sugestije koje su na tragu poboljšanja i povećanja sigurnosti prometa na cestama. Znamo da je ovaj zakon doista važan za živote i zdravlje ljudi i na to je ovdje ukazano. Odgovoriti na pitanje zašto opada sigurnost prometa ostaje po meni kao trajno pitanje na kojeg trebamo se truditi naći odgovor, ako ne u cijelosti onda fragmentarno i po tom odgovoru onda i odgovorima djelovati. Ali dozvolite mi isto tako da kažem da se nadam da će predlagatelj zakona uvažiti razmišljanje kluba SDP-a, ali ne samo kluba SDP-a nego i koliko sam razumio većinsko razmišljanje Odbora za promet, da se propita, dakle da li Ministarstvo unutarnjih poslova može biti sam organ koji predlaže zakon ovaj i provodi ga. Mišljenja smo da treba ozbiljno razmisliti i približiti se rješenjima koja su u većini zemalja Europske unije, a to je da stožerno ministarstvo za provođenje ovoga zakona bude Ministarstvo prometa, a da u kreiranju prometne politike participiraju Ministarstvo unutarnjih poslova sa stanovišta sigurnosti u užem i rekao bih kako već to tko shvaća širem smislu te riječi, a kada se odnosi prije svega na ulogu čovjeka u sigurnosti, a Ministarstvo obrazovanja i znanosti kada je riječ o edukaciji i usavršavanju svih sudionika u prometu da se bolje snalaze u prometu. Pritom, također mislim da bi se već sada moglo u ovaj zakon uvrstiti koordinativno tijelo ma kako se ono zvalo, ne mora to biti savjet, to može biti možda baš koordinacija ministarstava koji će brinuti o usklađenom djelovanju svih ministarstava da se taj zakon provodi na što bolji način. Model kažnjavanja koji ovaj zakon kao osnovni model sugerira, rekao bih nameće, nije dobar. O tome su govorili i neki zastupnici i iz klupa HDZ-a, neću ih sada nabrajati, jer naravno radi se o tome da trebamo svi misliti na odgovoran način bez obzira tko je u kojoj stranci kada se radi o sigurnosti prometa. Nije dobar, dakle taj model nije dobar, ali zato treba više razmišljati o ulozi preventive u prometu kako bi se taj model potiskivao. Ja ću samo reći jedan primjer. Nije dobro da npr. je kazna 500 kuna za vožnju unatrag, opasnosti su dosta velike kad voziš unatrag, a recimo tisuću kuna za našeg seljaka koji ne skine blato sa traktora i uđe na cestu. Naravno da ni ovo drugo nije dobro i da izaziva opasnost u prometu, ali nisu mislim primjerene kazne u ova dva slučaja. Ukazujem dakle na nelogičnost, nekonzistentnost sustava kažnjavanja. I isto tako upozoravam, jer mislim da će se sigurno naći netko tko će pokrenuti ustavno sudski spor u odnosu na rješenje da se za vozače koji kada krenu u promet sa percepcijom da nula, sa 0,0 neće biti kažnjen, ali ipak će biti kažnjeni ako dođu do, ako voze sa 0,5 a skrive, recimo prometnu nesreću. Ja mislim da moramo ući na čisto rješenje, a to je da su svi vozači ravnopravno i s obzirom na posljedice ako imaju 0,5 primila alkohola u krvi. O tome također mislim da bi trebalo, da bi trebalo razmisliti. I na kraju završavam sa time da doista mislim da se treba okrenuti prevenciji u prometu, a manje kažnjavanju. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba HSLS-a i HSU-a, gospodin zastupnik Silvano Hrelja, također zaključno 5 minuta. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicima, imao bih u ime kluba HSLS-a i HSU-a nekoliko opservacija koje mogu sigurno doprinijeti kvaliteti ovog zakona u drugom čitanju. Prvo, ja bih molio predlagače da termin nulte tolerancije u ocjeni stanja zamijeni jednim drugim prikladnim terminom jer nula nije tolerancija, dakle moglo biti sa 0,1, 0,2, ali nulta tolerancija kao takva ne postoji i jedino to može biti nježni naziv ili nježni termin za prohibitivne klauzule koje su do sada, koje do sada važe u ovom zakonu. Drugo, molio bih kad se već navodi koji je broj stradalih na 100 tisuća stanovnika u pojedinim zemljama, citiram, Francuska 8,8, Austrija 9,3, Italija 9,7, Njemačka 6,5, Velika Britanija 5,5, Finska 7,2, Švedska 4,9, Nizozemska 4,6 stradalih na 100 tisuća stanovnika, da se to obrazloži i da se iz toga izvuku određeni zaključci. Naime, mi ovdje imamo jednu zemlju koja apsolutno nema ograničenja vrzine na autocestama i imamo jednu zemlju koja ima dozvoljenu koncentraciju alkohola u krvi 0,8 promila. A imaju najmanje stope stradalih na 100 tisuća stanovnika. radi se sigurno o jednoj prometnoj kulturi koja se stvara desetljećima, radi se o cestovnoj infrastrukturi, radi se o cestovnoj signalizaciji. Molim da sa stručnog aspekta u ocjeni stanja se takve stvari malo šire elaboriraju i da se vide koji se iz ovih podataka mogu zaključci izvući. Inače, naše statistike su dosta nekomparabilne jer mi godišnje unosimo toliko novih autocesta i imamo sustav stalnih, stalnih promjena pa je teško nešto statistički zaključivati na temelju naše statistike. Nadalje, mi u ocjeni stanja spominjemo nove vozače, međutim novi vozači ne spominju se u članku 2. ovog zakona iako su to vrlo interesantna, iako je to vrlo interesantna kategorija. S obzirom da se uvijek može govoriti o iskustvu kao elementu sigurnosti prometa na cestama, a iskustvo sa kao takvo nigdje u zakonu dovoljno ne valorizira. Dakle, dolazimo i do jedne apsurdne situacije. mladi vozač ovdje se na neki način uokviruje godinama života od 16 do 24 godine, a taj isti mladi vozač sa 21 godinom može upravljati autobusom i odgovarati za živote putnika. Prema tome, ja bih vas molio da odvojite pitanje novih vozača jer nije jamstvo sigurnosti ako je netko postao novi vozač sa 30 godina da on sutra može biti siguran sudionik u prometu, prema tome njih bi trebalo u svakom slučaju posebno obraditi u ovom zakonu. Definicija prometne nesreće, ako se dogodi prometna nesreća zbog toga što je netko naletio na odron kamenja, po ovom zakonu se neće smatrati prometnom nesrećom jer nije izazvana kršenjem prometnih propisa, a to se može dogoditi. Može se dogoditi da netko naleti na ulje, da zbog slabe vidljivosti izleti sa ceste, dakle to su sve elementi koji ukazuju da se dogodila prometna nesreća, bez obzira što netko nije prekršio prometne propise. Inače pozdravljamo ove novine vezane uz definiranje tolerantne granice prisutnosti alkohola u krvi. Pozdravljamo ukidanje diskriminatorne odluke zabrane vožnje mladim vozačima od 23 do 05 ujutro jer se stvarno, stvarno su se gluposti dešavale u životu. Pozdravljamo proširenje prava invalida na uređivanju područja znaka pristupačnosti. Pozdravljamo promjenu pristupa kažnjavanja svih na kažnjavanje samo prekršitelja. Pozdravljamo uključivanje udruga obitelji osoba stradalih u prometu i preporučamo njihovo uključivanje u izradu konačnog prijedloga zakona, preporučujemo uključivanje prometnih stručnjaka i predstavnika autoškola u izradu konačnih prijedloga zakona, malo više mjere u kažnjavanju. I zaključno, mi u Socijalno-liberalnoj stranci i Hrvatskoj stranci umirovljenika podržavamo ovaj prijedlog Zakona o sigurnosti prometa na cestama u prvom čitanju, duboko svjesni da se s njim rješava samo jedan mali dio ukupne sigurnosti u prometu dok se najveći dio mora riješiti kroz oživotvorenje višeg stupnja prometne kulture u Hrvatskoj koja počinje sa predškolskim odgojem i traje dokle god smo živi i vozimo. Zahvaljujem.
Hvala. U ime kluba IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Točno, ovim zakonom se vraća ovih 0,5 promila. Međutim ako netko počini prometni prekršaj ne samo nesreću o čemu je govorio gospodin Šprem. Znači ako netko počini prometan prekršaj sa 0,2 promila, 0,3 ili 0,4 onda se tom istome loše piše. Na primjer ako zaboravite dati žmigavac a popijete 0,2 ili 0,3 promila, jednu pivu, ako ste zaustavljeni zbog žmigavca onda ćete biti kažnjeni i za tobožnju alkoholiziranost i zato što niste dali žmigavac. Znači ovdje na ovome dijelu si vlast koja je donijela loš zakon sa 0,0 promila jednostavno ne da reći da su pogriješili i da su donijeli ili predložili jedan apsurdan zakon. Istina zakon je tada 2004. donesen uz pomoć dijela opozicije, ali taj zakon koji za mene spada u antologiju političke gluposti ipak je autorsko djelo vladajućih. Mi danas i zadnji puta uglavnom se bavimo s ovim člankom 199. i ovdje kada sam već kod njega, zalažem se da se odredbe o stjecanju izbace znači do 0,5 promila. Međutim bit zakona leži prije svega o drakonskim kaznama, o apsurdnim kaznama, o kaznama koje nemaju presedana. Ovaj zakon može se vrlo lako svesti na deranje kože vozačima kojih danas ima preko 2 milijuna i 127 tisuća. Policijski službenik može vam na licu mjesta naplatiti tisuću kuna kazne i ako to platite onda nećete biti evidentirani. Međutim postavlja se pitanje tko sa sobom nosi tih tisuću kuna. Ja se nadam da su naši policajci razumniji od predlagača zakona i da znaju koliko je tisuću kuna. To je zapravo jedna četvrtina ili jedna petina njihove plaće ako rade jasno s prekovremenim satima i nadam se da neće derati kožu građana koji ih na neki način i plaćaju. Da ovi klinci koji su jučer evo protestirali protiv Ministarstva prosvjete, imaju kojim slučajem vozačku dozvolu, možda bi natjerali Vladu da odustane od ovih drakonskih kazni. Zastupnik Boro je jučer citirao, ne pretprošli puta onaj bećarac, ja ga neću ponavljati ali možda će se pjevati neki novi "da ću se radije u zatvoru klatit' nego kaznu platit'". I nemojte gospodo misliti da će se dovijeka moći naprosto na jedan takav način narodu derati sa tim kaznama kožu. Za što se zalaže IDS? Ovaj zakon nosi prije svega oznaku P.Z.E. Znači riječ je o europskom zakonu. Ako je riječ o europskom zakonu onda neka kazne u Hrvatskoj ne budu veće nego u recimo Njemačkoj. Bilo bi logično da kada donosimo ovakve kazne da i kompariramo prosječne plaće u Njemačkoj i Hrvatskoj i da shodno tome predlože neka ravnoteža između prekršaja i plaće a ne da građani Hrvatske plaćaju dva puta više nego u Njemačkoj. Usput se zalažem da ako piloti mogu voziti avione sa 0,5 promila kao kapetani brodova brodove, da i naši profesionalni vozači i mladi vozači isto tako mogu popiti jednu pivu, znači da imaju 0,3 promila i nemojmo se farbati da to ne čine. Jasno kada govorimo o mladim vozačima ne mislim od 16 do 18 nego od 18 do 24 godine. To su konačno ljudi koji idu u vojsku ili su išli u vojsku, koji su išli i u rat, koji mogu raditi, kockaju se, mogu zasnovati brak pa onda neka i voze sa 0,3 promila. Konačno i mi kada smo dobili vozačku dozvolu sa 18 godina mogli smo eto popiti tu pivu i zašto ne bi to bio i danas slučaj. Jasno je, sve u svemu zakon se mora na neki način usvojiti ali sa promijenjenim kaznama radi ovih 0,5 promila. Naše kazne ne smiju biti veće nego su recimo u Njemačkoj i razumljivo za kraj da će zakonodavac da budem ciničan, uz kazne komparirati i plaće, točnije kazne uskladiti s plaćama ili što bi bilo još bolje, plaće u Hrvatskoj uskladiti s kaznama, e tada bi onda i ovaj zakon imao punu svrhu.
Hvala. Zaključno u ime Vlade, državni tajnik Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, štovane dame i gospodo zastupnici. Ja ću samo kratko prokomentirati dio ovih rasprava koje sam čuo, odnosno razloge za donošenje ovakvog, odnosno prijedloge za donošenje ovakvoga zakona. Naime osnovna je intencija MUP-a kod izrade Prijedloga novog Zakona o sigurnosti cestovnog prometa 2004. godine je bilo katastrofalno stanje u to vrijeme 2003./2004. godine na hrvatskim prometnicama. Ja ću vam samo još jedanputa ponoviti, da smo 2003. godine imali 701 smrtno stradalog sudionika u prometu i to prvi puta nakon 1997. godine bilo više od 700 smrtno stradalih. 2004. godine, znači godine u kojoj smo donijeli zakon, u prvih šest mjeseci smo imali 43 smrtno stradaloga više nego prvih šest mjeseci 2003. godine, dakle u godini koja je bila katastrofalna, jedna od najtežih u zadnjih desetak godina. Da se tim tempom i tom dinamikom da su ljudi nastavili tom brzinom stradavati u prometu imali bi 2004. godine na kraju sigurno više od 800 smrtno stradalih u prometu. Nakon stupanja na snagu ovoga zakona u drugoj polovici 2004. godine mi smo imali 136 smrtno stradalih manje nego u istom razdoblju 2003. godine. Nedvojbeno je da je primjena ovoga zakona sa svim njegovim mjerama i odredbama dala rezultata upravo na tom polju da je dramatično zaustavljen broj smrtno stradalih u prometu. Naravno da nije samo rezultat primjene odredbe 0,0 nego i drugih mjera, pa ja bih rekao isto tako i psihološkog učinka početka primjene zakona, međutim rezultat da je te godine 2004. a naročito 2005. godine prvi puta nakon 40 godina bilo manje od 600 smrtno stradalih u prometu u Republici Hrvatskoj i to je sigurno rezultat koji se ne može osporiti, s tim što ja ponovo ponavljam da nam je jasno da je to posljedica i rezultat ne samo odredbe 0,0 nego i drugih mjera koje su bile propisane tim zakonom. Isto tako morate voditi računa da je teško uspoređivati rezultate i učinke primjene odredbe 0,0 zbog toga što do 2004. godine se nigdje u evidencijama MUP-a nisu evidentirali kao počinitelji prometnog prekršaja. Oni koji su počinili prometni prekršaj ili prometnu nesreću sa koncentracijom do 0,5 zbog toga što je bila dozvoljena. Učinke ove odredbe 0,0 smo mogli početi ozbiljno analizirati tek nakon 2004. godine kad je ta koncentracija od 0,5 odnosno 0,0 bila uvedena u zakon. I vidjeli samo da se stanje nakon te 2004.-5. godine stabiliziralo u odnosu na ove vozače koji su sudjelovali u prometnim nezgodama sa koncentracijom alkohola do 0,5. i to nam je bilo razlog zašto smo predložili ukidanje ove odredbe 0,0. Isto tako nam je jasno da represija sama po sebi neće riješiti ovaj aktualni problem u hrvatskom prometu, u hrvatskom društvu. Da problemu sigurnosti cestovnog prometa moramo pristupiti multidisciplinarno, multiresorski, da se moramo puno više baviti preventivom i da moramo u svim segmentima društva razvijati prije svega kulturu odgovornog ponašanja u prometu i tu sigurno svoje mjesto imaju i hrvatske autoceste i ministarstvo obrazovanja i škole, civilni sektor, rekao bih cijelo društvo zbog toga što su nam možda najbolji primjer druge države gdje kroz višegodišnje napore smo došli do toga da je broj smrtno stradalih sudionika u prometu na 100 tisuća stanovnika manji nego u Hrvatskoj. I na kraju smo zaista i ja i ministar Rončević na prethodnoj raspravi pažljivo slušali sve vaše primjedbe, prijedloge. Razmotriti ćemo sve primjedbe i prijedloge i one koji budu opravdani koji budu koegzistentni sa osnovnom svrhom i smislom ovog zakona ćemo sigurno ugraditi u prijedlog konačne verzije zakona koji će ići na drugo čitanje. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Odlučivati će se kada se steknu uvjeti. Prelazimo na Prijedlog zakona o sigurnosti prometa na cestama, prvo čitanje, P.Z. br. 39. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "Prvo. Prihvaća se Prijedlog zakona o sigurnosti prometa na cestama. Drugo. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona." Molim uključimo se. Glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova sa 96 za, 9 suzdržanih i 8 protiv prihvaćen prijedlog ovog zakona.