Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Uvažene dame i gospodo saborski zastupnici. Vlada u Sabor upućuje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti potrošača. Dopustite da u najkraćim crtama pojasnim razloge i pozadinu samih izmjena. Primarno, izmjene i dopune radimo u kontekstu direktive 122 koja je usvojena na razini Europske unije 2009. godine sa odgodnim rokom za prenošenje u nacionalna zakonodavstva država članica na način da je 2011. godine istekao taj rok. Znači, u 2011. godini države članice su prenijele ovu direktivu u svoja nacionalna zakonodavstva. Radi se o Direktivi o zaštiti potrošača u odnosu na određene aspekte ugovora o pravu na vremenski ograničenu uporabu, odnosno time share, o dugotrajnim proizvodima za odmor, ponovnoj prodaji kao i zamjeni. Navedena direktiva primarno je usmjerena na turistički sektor, odnosno na one pokretnine i nekretnine koje su u funkciji pružanja turističkih usluga što je naravno Hrvatskoj kao turističkoj zemlji od velikog interesa, a s obzirom da ovaj režim uvodimo po prvi put naravno da treba biti oprezan što se tiče zaštite potrošača, jasnog razgraničenja i definiranja svih prava i obveza prije, tijekom i nakon završetka ugovornog razdoblja. Ova direktiva predstavlja direktivu maksimalnog usklađenja, maksimalne harmonizacije što znači da se ne ide na najniži mogući ostvareni cilj u usklađivanju već je ta granica pomaknuta na maksimum preuzimanja poante direktive u nacionalna zakonodavstva kako bi se omogućilo da zaista standardi vrijede na razini apsolutno svih država članica. Isto tako, nova direktiva koju prenosimo u Zakon o zaštiti potrošača do 2011. godine kada je preuzeta uređivala je time share, odnosno vremensko ograničenje samo na nekretninama, međutim nova direktiva kako je mi sada prenosimo u prijedlog zakona mijenja koncept time sharea na način da time share sada se odnosi kako na nekretnine, dakle na apartmane, sobe za smještaj, tako i na pokretnine i tu primarno mislimo na kruzere, brodove, jahte i auto-kampere. Također direktivom, što prenosimo u nacionalno zakonodavstvo, uređuju se i dugotrajni turistički proizvodi kao što su discount holiday clubs, odnosno klubovi za odmor s popustom, dakle klubovi u kojima potrošači kao dugotrajni klijenti, kao dugotrajni klijenti upravo takvih klubova omogućuju kroz vremenski period značajne popuste. Još bih dodala tome da ovim izmjenama i dopunama uz dakle koncept time sharea kojeg se uvodi u ovaj prijedlog zakona, uvodimo i dodatnih novela, prijedloga novela, kao što su primjerice zabrana bilo kakvog plaćanja od strane potrošača za vrijeme onog razdoblja u kojem potrošač može ostvariti pravo na jednostrani raskid ugovora, a spominjem ovim putem i novi način definiranja same dužine trajanja prava na jednostrani raskid ugovora. Tu su još dvije značajne izmjene. Prva se svakako odnosi na definiranje nadležnosti za provedbu i kontrolu provedbe ovog zakona koji je stavljen u potpunosti, u cijelosti za sve djelatnosti, za sve sektore u nadležnost Državnog inspektorata. Dakle smatramo da ova centralizacija kontrole same nadležnosti u provedbi bez obzira o kojoj djelatnosti i sektoru se radi će doprinijeti brzini postupka, odnosno i specijalizaciji samog Državnog inspektorata, ali isto tako pojednostavljeno rečeno omogućiti potrošačima da možda ne lutaju od institucije do institucije, da se ne dolazi do sukoba nadležnosti, odnosno da se ne prebacuje odgovornost sa institucije na instituciju. Tako da predlažemo da kompletna centralna nadležnost za provedbu ovog zakona bude u Državnom inspektoratu. I kao zadnje ostavljam segment naplate opomena. Ono što predlažemo ovim izmjenama i dopunama u cilju zaštite potrošača, ne samo vizavi njihovih prava, već i vizavi njihovih ekonomskih prava kao i njihovog ekonomskog stanja jest ta da uvodimo moment u kojem opomene ukoliko ih potrošač dobije ne budu ukalkulirane u krajnji iznos duga koji potrošač duguje prema financijskoj instituciji, kartičarskoj kući, odnosno svim pružateljima usluga koji po osnovi duga šalju opomene potrošačima. Analizom, ali naravno i brojnim upitima pa i nezadovoljstvo u potrošača koji se redovito javljaju i obraćaju ministarstvu, organizirao se prošle godine jedan veliki okrugli stol sa regulatorima, sa pružateljima usluga, sa potrošačima u kojem je ocijenjeno da zapravo financijskog učinka odnosno razloga zašto naplaćivati opomene od 50, 100, 150, ponekad 200 kuna naprosto nema. Krajnjeg rješenja osim izmjenama, odnosno prijedlogom izmjena upravo ovog zakona nije bilo i stoga upravo ovim zakonom gdje je krajnji cilj zaštititi potrošača, dakle svakog od nas, stavljamo prijedlog na stol da te opomene kojih će biti i ukoliko budu ne budu naplative i ne budu obračunate u krajnji iznos duga. To naravno ne znači da i sa ovog mjesta ne naglasimo da se disciplina u plaćanju, poštivanje rokova plaćanja za isporučenu uslugu da se te discipline svi zajedno ne moramo pridržavati. Znamo koje su ročnosti plaćanja duga, znamo kojeg dana u mjesecu za koju uslugu se ta usluga mora platiti. Dakle, ovo nije segment gdje nenaplaćenošću opomene mi na neki način negiramo samo postojanje duga, ovo je zapravo moment da ukoliko dođemo u zakašnjenje i primimo opomenu taj komad papira ne platimo iz nekog razloga 100 ili 150 kuna, ali to naravno ne znači da svatko od nas odgovorno ne mora pratiti, dapače moramo pojačati disciplinu plaćanja svojih računa na ime usluge koja nam je izvršena i isporučena. Evo zahvaljujem još jedanput na pažnji, zahvaljujem i na raspravi koju su proveli nadležni odbori i naravno stojim vam na raspolaganju za sva moguća pitanja, pojašnjenja koja ćemo dati tijekom rasprave. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Otvaram raspravu. Prvo po klubovima. U ime kluba SDP-a govorit će poštovana zastupnica Mirela Holy.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, predstavnice Vlade. Na samom početku izlaganja o prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti potrošača o kojem danas raspravljamo želim naglasiti da će Klub zastupnica i zastupnika SDP-a podržati donošenje ovog zakona. Podsjećam da je Glavna skupština UN-a u svojoj Rezoluciji br. 39/248 iz daleke 1985. godine u dokumentu koji je poznat kao UN-ov vodič za potrošače definirala sljedeća univerzalna prava potrošača. Pravo na sigurnost roba i usluga, pravo na punu pravodobnu i istinitu informaciju, pravo na izbor proizvoda i usluga, pravo da se čuje glas potrošača, odnosno pravo na predstavljanje, pravo na zadovoljenje temeljnih životnih potreba, pravo na nadoknadu štete, pravo na zdrav okoliš i pravo na obrazovanje. Prava potrošača dubinski su isprepletena s mnogim temeljnim konstitutivnim ili ustavnim pravima svih građana i građanki te se razina demokratske razvijenosti nekog društva može lako mjeriti i s razinom prava koju u državi uživaju potrošači. A potrošači to smo svi mi, odnosno svi mi koji svakodnevno kupujemo robe i usluge na tržištu. I zbog toga su zakoni i podzakonski propisi kojima se štite prava potrošača iznimno važni, ali još važnija je njihova konkretna primjena. Naime, žalosna je činjenica da možemo imati najbolje i najkvalitetnije zakone i podzakonske propise no ukoliko se ti zakoni i podzakonski propisi ne provode u praksi i učinkovito ne štite potrošača od samovolje trgovaca pružatelja usluga i proizvođača onda ustvari nemamo ništa. U tom smislu u Klubu zastupnika i zastupnica SDP-a pozdravljamo donošenje ovog propisa, ali upozoravamo na nužnost učinkovite primjene i provedbe ovog iznimno važnog zakona. Svima je u Hrvatskoj dobro poznato da razina zaštite prava potrošača nije na visokoj razini. Svakodnevna su kršenja prava potrošača, a u klubu SDP-a smo sigurni da je svaka osoba u Hrvatskoj barem jednom na vlastitoj koži osjetila povredu svojih potrošačkih prava. Neke od povreda su gotovo pa normalne, "normalne" pod navodnicima. Preveliki računi za telekomunikacijske usluge koje moramo platiti kakvi god bili, a tek potom se žaliti, neodgovarajuća kvaliteta proizvoda u odnosu na sadržaj deklaracije, loše pružene usluge i slično. Rijetko koja osoba koja se požali na povredu svog potrošačkog prava i dobije odgovarajuću zadovoljštinu. Nažalost još uvijek je u Hrvatskoj najlakši, najučinkovitiji i najkraći put za postizanje odgovarajuće nadoknade ili zadovoljštine prosljeđivanje priče medijima jer na to neodgovorni trgovci, proizvođači i davatelji usluga puno bolje reagiraju no na prosvjedne dopise nezadovoljnih kupaca ili korisnika na reklamacije pa čak i na sudske procese. A to nije situacija koja bi nas trebala veseliti. Naravno da ima i suprotnih slučajeva, slučajeva u kojima potrošači zloupotrebljavaju svoja zakonska prava te manipulacijama i zloupotrebama stječu korist koja im ustvari ne pripada, ali takvih je situacija ipak znatno manje no onih u kojima su povrijeđena prava potrošača. Današnja tržišna društva sve više postaju klijentocentrična te se odmiču od prethodnog organizacijski centričnog modela poslovanja. Veliki broj tvrtki naravno najviše zbog pritiska potrošačkih udruga i rasti svijesti o važnosti zaštite prava potrošača u javnosti danas svoje modele poslovanja bazira na odnosima s klijentima, odnosno korisnicima, komunikaciji s korisnicima i prilagođavanju svoje poslovne politike zahtjevima svojih korisnika jer primjenom takvog poslovnog modela nastoje aktivno raditi na podizanju zadovoljstva i zadržavanju korisnika ili klijenata. Taj se poslovni model zove customer relations menagament ili upravljanje odnosima s korisnicima i u širokoj je primjeni u razvijenom svijetu. Činjenica je da i mnoge hrvatske kompanije u posljednjih 10-ak godina slijede taj trend što je dovelo i do povećanja zaštite prava potrošača, ali država ne može prepustiti poboljšanje stanja ovog iznimno važnog područja dobroj volji i dugoročnim poslovnim interesima kompanija. Da bi država bila učinkovita u provedbi ovog važnog zakona i tako dovela do kvalitetne zaštite prava potrošača nužna je neselektivna, stroga i objektivna tržišna inspekcija te kvalitetan Državni inspektorat u cjelini. Inspekcija ne smije u provedbi ovog zakona raditi nikakve razlike između velikih i malih kompanija pa strogoću trenirati na malim igračima, a benevolentno gledati kroz prste velikim igračima jer je to u interesu države i stabilnosti ekonomije. Nažalost u proteklih nekoliko godina prečesto smo svjedočili takvim argumentacijama. Ovaj zakon donosi dvije ključne promjene. Prva se odnosi na europski kontekst, odnosno dovodi do usklađivanja hrvatskog sa zakonodavstvom EU, a druga se odnosi na domaći kontekst, odnosno suzbijanje zloupotreba instrumenta opomena za dospjela, a nenaplaćena potraživanja trgovaca ili pružatelja usluga. Zakon se usklađuje u siječnju 2009. godine usvojenom novom Direktivom 2008/122/EZ koja regulira zaštitu potrošača u odnosu na određene aspekte Ugovora o pravu na vremenski ograničenu uporabu o dugoročnim proizvodima za odmor, ponovnoj prodaji i razmjeni, odnosno direktivi koja regulira prava korisnika time share turističkih kapaciteta. Neosporna je činjenica da je u Hrvatskoj, a očigledno i u Europi bilo mnogo netransparentnosti, nesigurnosti pa i zlouporabe ovakvog oblika turističkog konzumerizma pa je odlično da će ovim zakonom sada i u Hrvatskoj biti regulirani odnosi između korisnika i pružatelja time share usluga. Činjenica je da time share oblik turizma ima svojih prednosti, ali je isto tako činjenica da takav oblik turističke usluge može biti bremenit različitim zloupotrebama. Ovaj turistički proizvod se svodi na sljedeće korisnik kupuje udjel u apartmanu ili drugom turističkom pokretnom ili nepokretnom kapacitetu na način da postoje uvjetno rečeno vlasnik tog kapaciteta u određenom tjednu ili više tjedana u godini. U tom razdoblju korisnik se koristi tim turističkim kapacitetom kao vlasnik, ali je dužan plaćati troškove održavanja razmjerno udjelu, odnosno vremenskom razdoblju kojim raspolaže nad nekretninom. Iako članstvo u organizacijama koje okupljaju time share korisnike u okviru iste grupacije, pruža cijeli niz drugih mogućnosti od zamjene lokacije do povoljnih avio-karata i slično. Činjenica je da je ovaj oblik turističkih proizvoda bio predmet manipulacija, nerazumijevanja pa i zlouporaba. Često se npr. ovaj turistički proizvod promovirao kao ulaganje, što će ovim zakonom uskoro biti onemogućeno. Također, bit će uređeni sadržaji ugovora, te će se onemogućit avansno plaćanje, davanje jamstava i slično, što u svakom slučaju treba pozdraviti. U klubu SPD-a smo sigurno da će primjenom ovog zakona znatno biti unaprijeđena prava budućih time share korisnika što će onemogućiti lov u mutnom, strane različiti špekulanata. Korisnici time share kapaciteta u Hrvatskoj morat će poput svih drugih turista, domaćih ili stranih plaćati boravišnu pristojbu, ali neće pretpostavljamo biti obavezni plaćati poreze na nekretnine, za odmor, te komunalne naknade tijekom cijele godine kao što tokom cijele godine kao što to moraju činiti svi vlasnici vikendica u obalnom području. Uz paralelno plaćanje boravišnih pristojbi što predstavlja svojevrsno dvostruko oporezivanje. U tom će smislu, iako vlasnici udjela u nekretnini biti u povoljnijem položaju u odnosu na vlasnike kuća ili stanova za odmor u turističkoj općini ili gradu, ako i nisu smješteni objekti u smislu Zakona o boravišnoj pristojbi. U klubu SDP-a sa velikim zadovoljstvo pozdravljamo zabranu naplate opomena za dospjele nenaplaćena potraživanja trgovaca i pružatelja usluga, jer je u ovom području vladao kaos i nered, a trgovci i pružatelji usluga zloupotrebljavali su instrument opomene za lihvarsko iznuđivanje novca od potrošača. Iako ćemo u SDP-u uvijek inzistirati na podmirivanju svih računa, i obaveza, i striktnoj financijskoj disciplini. Nećemo dopustiti da se teška materijalna situacija u kojoj se nalaze mnogi građani i građanke Hrvatske zloupotrebljava te da na tuđoj nevolji profitiraju beskrupulozni trgovci i pružatelji usluga. Nadamo se da će i drugi klubovi zastupnika i zastupnica podržati donošenje ovog iznimno važnog zakona, kojim se u velikoj mjeri unaprjeđuju prava potrošača u Hrvatskoj, te da će izvršna vlast osigurati dosljedno poštivanje zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Na redu je klub HDZ-a i uvaženi zastupnik Đuro Popijač.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo zamjenice, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Zakon o zaštiti potrošača jedan je od propisa kojim je započeo postupak implementacije smjernica Europske unije s područja zaštite potrošača u hrvatski pravni sustav kojim se preuzimaju europske norme ponašanja na tržištu. Kako u pogledu zaštite prava potrošača tako i same edukacije i informiranja potrošača. Donošenjem novog Zakona o zaštiti potrošača iz 2007. i dopunama iz 2009. godine hrvatsko zakonodavstvo u potpunosti se uskladilo sa pravnom stečevinom Europske unije iz ovog područja. I ove izmjene također predstavljaju daljnje usklađivanje s direktivama Europske unije koje su u području time sharea stupile na snagu prije 2 godine. Iako ovaj vid turističke ponude još kod nas nije značajnije razvijen, implementacijom predmetne direktive očekuje se intenziviranje ove djelatnosti jer je Republika Hrvatska zaista poželjna destinacija za razvoj ovog vida turističke ponude. Upravo i zahvaljujući završetku pregovora i skorom ulasku u punopravno članstvo postajemo još atraktivnija destinacija, i važno je da se naša pravna regulativa u potpunosti harmonizira čime se jamči jednako postupanje trgovaca u svim državama članica što doprinosi pak i većoj pravnoj sigurnosti, kako potrošačima tako i trgovcima. Za naše tržište posebno je važno proširenje obuhvata na objekt tog turističkog proizvoda pored nekretnina i na različite pokretnine poput jahti, brodova, kruzera, auto-kampera i slično. I to zaista, u ovom zakonu naravno nije ništa sporno. No, ono što je u javnosti izazvalo puno veću pozornost, vezano za ove izmjene zakona jest pitanje opomena koje trgovci šalju onima koji ne plaćaju svoje račune na vrijeme i zabrana naplaćivanja dostavljanja opomena. Po trgovcima naravno svi razumijemo što to znači. Bez sumnje javnosti, opće prihvatljiv prijedlog, jer je on i proizašao iz činjenice da se mnogobrojni građani putem udruga potrošača, Ministarstva gospodarstva i savjetovališta koje je to ministarstvo u našem mandatu organiziralo. Vrlo učestalo žale na takvo ponašanje učesnika u platnom prometu. Takvu praksu prvo su počeli uvoditi poslovne banke, i vrlo brzo i ostali sudionici su shvatili da se pogoršavanjem materijalnog statusa građana povećava broj onih koji ne mogu na vrijeme plaćati te svoje račune i da pored legitimnog prava da upozore svoje dužnike mogu i obilato zarađivati. Iako, se naravno ne može osporiti obveza i pravo da vjerovnici upozoravaju na dugovanje, da inzistiraju na naplati i da poduzimaju sve zakonite mjera za naplatu svojih potraživanja, pa i zaračunavanje objektivnog troška opomene. Ne može se tolerirati pretjerivanje i unošenje apsurda sa dodatno i zarađuju na ovom problemu. No, pored ovih za javnost svakako simpatičnih i prihvatljivih poteza Vlade, temeljno je pitanje kada će se Vlada zapravo početi baviti stvarnim problemima i kada će početi stvarati ekonomske preduvjete da bi građani imali s čime plaćati svoje račune. Svjedoci smo, naime, nažalost činjenice da se gospodarska situacija pogoršava, da su troškovi života porasli, da su računi za struju, plin, komunalne usluge, vodu kao i općenito sve nužne životne potrebe sve veći. A što je direktno rezultat rada ili nerada ove Vlade. I da ovakve pomalo populističke mjere neće pomoći građanima u pokrivanju sve većih životnih troškova. Pad društvenog proizvoda, pad potrošnje, rast nezaposlenosti, pad gospodarskih aktivnost, puno su veća prijetnja životnom standardu naših građana nego plaćanje opomene vjerovnicima. Hoće li biti posla, hoće li biti plaća iz kojih će se moći servisirati krediti, plaćati 30% veće račune za struju, ili 35% veće račune za plin, ovisi o uspješnosti hrvatskog gospodarstva. No, međutim kad smo evo već i kod računa za plin, za vodu pitanje zaštite potrošača je bila i obmana kada su se povećavali, kada se povećavala cijena energenata, jer je naravno manipulacijom informacija prešućeno da se uvela nova kategorija u računima za vodu i za plin. Recimo za plin fiksna naknada od mjesečnih 20,63 kune, što do sada nije bilo, za vodu 18,41 kunu, što nije bilo. I time se zaista učinila jedna prevara trebalo je reći naravno da plin neće poskupiti za 19, 20 ili 21%. Nisu znali zapravo ni reći na sjednici Vlade ni prvi potpredsjednik, a naročito predsjednik Vlade za koliko će zapravo poskupiti plin, a prešutili su činjenicu da se uvodi fiksna naknada od 20 kuna što evo po današnjem nekom, informaciji koja je izašla u novinama za neke građane predstavlja i ukupno veći trošak nego njihova potrošnja. 20 kuna za plin je negdje oko 8, 9 kubika plina. Isto tako kod vode. To je pravo pitanje za zaštitu Udruge potrošača. Ali upravo iz svega što je ova Vlada i učinila u prvih 6 mjeseci može se na žalost zaključiti da nikad teže hrvatskom poduzetniku nije bilo poslovati. Nikada toliko grubih nasrtaja i prozivanja hrvatskog poduzetnika nije bilo i nikada se toliko antipoduzetničkih zakona u tako kratkom roku nije ni donijelo. I ne možemo naravno i niti očekivati od hrvatskog privatnog poduzetništva, od hrvatskog gospodarstva da krene naprijed. Rezultate takve politike već su i vidljivi. Gubitak motivacije hrvatskog privatnog sektora da investira, da ulazi u nove projekte, da otvara nova radna mjesta i sumana gospodarska jesen već se nazire. A evo i podaci zadnji o padu potrošnje i za peti mjeseci u odnosu na godišnjoj razini u odnosu na prošlu godinu za 4,4% dakle potvrđuje dodatno ove tvrdnje. Pa stoga ovakovi i na oko simpatični potezi Vlade ne mogu prikriti opću činjenicu da se gospodarski oporavak ne nazire, da se u realnom sektoru gube radna mjesta i da će se računi bez obzira s opomenama ili bez sve teže plaćati. Hvala lijepo. Da, mislim da ćemo podržati ovaj zakon. Hvala.
Hvala vama. Klub HNS-a i poštovani zastupnik Srđan Gjurković.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, zamjenice ministra sa suradnicama, kolegice i kolege. Dakle, Klub Hrvatske narodne stranke podržat će Nacrt prijedloga o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti potrošača. Treba još jedanput ponoviti razlozi su donošenja zakona dodatno usklađenje s pravnom stečevinom Europske unije iz ovog područja kao i uređivanje jednog od vrlo važnih pitanja s kojima su se potrošači u posljednje dvije godine vrlo često javljali resornom ministarstvu koje nije do tada riješilo po pitanju opomena. Ovaj prijedlog zakona naravno usklađuje se sa Direktivom Europskog parlamenta i Vijeća od siječnja 2009. o zaštiti potrošača u odnosu na određene aspekte Ugovora o pravu na vremensko ograničenu uporabu tzv. timeshare o dugotrajnim proizvodima za odmor, ponovnoj prodaji i zamjeni. Ova Vlada vrlo brzo i ekspeditivno reagira i rješava nešto što se kao što se vidi moglo riješiti prije, pa onda govora o ekspeditivnosti i pristupu u odnosu što za potrošače, u odnosu na poduzetnike vidi se da je vrlo, vrlo ekspeditivna a što se tiče rasprave mog prethodnika po pitanju stimulacija i odnosa prema poduzetnicima sasvim je jasno da je ova Vlada u šest mjeseci sigurno napravila puno više nego zadnja u četiri godine. To da bude jasno svima. Budući da predmetna direktiva ima za zadaću osnažiti pravnu sigurnost potrošača kod sklapanja ovih ugovora. Slijedom toga, implementacijom iste u hrvatsko zakonodavstvo donosi se nekoliko značajnih novina koje želim u ime kluba HNS-a istaknuti. Prvenstveno ova direktiva predstavlja direktivu maksimalne harmonizacije čime se jamči jednako postupanje trgovaca u svim državama članicama što doprinosi većoj pravnoj zaštiti kako potrošača tako i trgovaca na cijelom zajedničkom tržištu i to je ne samo za potrošače nego i za trgovce u Hrvatskoj izuzetno bitno. Timeshare, odnosno vremenski ograničena uporaba do sada su se odnosili isključivo na nekretnine, na primjer apartmane, sobe za smještaj itd. A donošenje ovog zakona odnosit će se i na pokretnine, kruzere, brodove, jahte, auto kampere kao i na dugotrajne turističke proizvode odnosno potrošačima će se omogućiti značajni popusti prilikom korištenja turističkih usluga kao i na ugovore o zamjeni ili ugovore o ponovnoj prodaji timesharea odnosno dugotrajnog turističkog proizvoda. Kako bi se osigurala transparentnost i usporedivost podataka u timeshareu kao i dugotrajnom turističkom proizvodu trgovac je dužan dostaviti potrošaču prije zaključivanja ugovora sve potpune informacije i obavijesti koje su potrebne potrošaču da bi mogao donijeti odluku o potpisivanju predmetnog ugovora. Informacija i transparentnost ključ je rada i ove Vlade. Također, trgovac je dužan informirati potrošače o pravu na jednostrani raskid ugovora i rokovima u kojima potrošač to može učiniti. Nadalje, ovim prijedlogom zakona zabranjuje se da trgovac traži bilo kakvo plaćanje od strane potrošača za vrijeme trajanja prava na jednostrani raskid ugovora. Za kršenje ovih odredbi od strane trgovaca propisane su značajne novčane kazne od iznosa od 10 do 100000 kuna. Iako u Republici Hrvatskoj još uvijek nije u dovoljnoj mjeri razvijena ovakva poslovna djelatnost implementacijom predmetne direktive očekuje se intenziviranje ove djelatnosti s obzirom da je Republika Hrvatska turistička zemlja s velikim potencijalom koji teži dobrom pozicioniranju svim vidovima turizma na europskom tržištu. Ovo je jedna velika poruka i poziv i turistima i ulagačima u Hrvatskoj, jer ovom implementacijom štitimo potrošače, štitimo korisnike, a znamo u onom trgovačkom uvijek je kupac u pravu. Isto tako, kroz ove izmjene i dopune potrebno je urediti jedan od najučestalijih problema s kojim se potrošači svakodnevno susreću, a odnosi se na naplatu opomena za dospjela a ne naplaćena potraživanja. Ekonomska kriza, recesija, visoka stopa nezaposlenosti i prezaduženosti imali su značajnog utjecaja na pravovremeno izvršavanje novčanih obaveza potrošača. Velik broj potrošača ne svojom voljom doveden je u situaciju da nije u mogućnosti na vrijeme ispoštivati svoje obaveze. S druge strane u nastojanju da naplate svoja potraživanja kako bi osigurali nesmetano daljnje poslovanje trgovci dostavljaju potrošačima opomene nerijetko vrlo visokih iznosa primjerice od 20 do čak 300 kuna. Neki trgovci opominju potrošače i nekoliko puta mjesečno, a što dodatno multiplicira troškove potrošača. Ovakva postupanja trgovaca ne bi bila sporna ukoliko ne bi prouzrokovala znatne dodatne troškove potrošačima koji su ionako već prezaduženi i nisu u mogućnosti podmiriti osnovno potraživanje. Velik broj potrošača kroz svoje pritužbe kao i udruge za zaštitu potrošača iskazale su veliko nezadovoljstvo ovakvim postupanjem trgovaca i traže primjerenu zaštitu svojih prava činjenica da neujednačeni i ponekad vrlo visoki iznosi opomena od strane trgovaca prilikom naplate potraživanja dovode do situacije da su potrošači osim postojećeg dugovanja i zateznih kamata opterećeni i iznosima opomena što dodatno povećava njihovu zaduženost ukazuje na nužnost uređenja ovoga područja. U tom smislu a uzimajući u obzir tešku ekonomsku situaciju te sagledavajući činjenicu da se dospjela potraživanja moraju naplatiti, predlaže se da se ovim izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti potrošača, trgovci bez naknade dostavljaju potrošačima opomene radi naplate dospjelih potraživanja. Ovakvim rješenjem nastojala bi se postići potrebna ravnoteža u smislu da trgovac ostvari naplatu svog potraživanja što je preduvjet za njegovo daljnje nesmetano poslovanje ali bez dodatnog opterećenja potrošača. Također ovaj zakon ovaj prijedlog zakona donosi izmjenu vezano za nadzor nad njegovom provedbom. Naime, propisano je da će nadzor nad provedbom vršiti isključivo Državni inspektorat, a što bi trebalo doprinijeti učinkovitoj zaštiti potrošačkih prava. Važeći zakon zajedno sa predloženim izmjenama i dopunama doprinijet će višoj razini zaštiti potrošačkih prava u RH a što je jedan od temelja uređenog tržišta i jamstvo za ostvarenje boljih gospodarskih učinaka i cjelokupnog razvoja gospodarstva. Uređeno društvo uređeno prema potrošačima, stimulativno prema poduzetnicima to je politika ove Vlade. Hvala lijepa.
Hvala vama. Stavove kluba HDSSB-a približit će nam poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodo iz ministarstva, kolegice i kolege zastupnici. I sinoć i jutros sam čitao ovaj zakonski prijedlog koji nosi oznaku E dakle europski i oznaku 108 poput naše slavne 108. Brodske brigade i nisam u tekstu koji je priložen koji je nama zastupnicima dostavljen gotovo našao riječ banka. Trgovci i trgovci i sve ono što se odnosi na turizam na nekretnine, time share kako reče kolegica Holy i moj prethodnik prije mog izlaganja, dakle riječ banka nisam pronašao. Nadalje, kaže se da je ovo europski zakon i uvažavamo pravne stečevine EU. Pa se onda u uvodu ovoga teksta zakonskog prijedloga spominju i nabrajaju direktive. Kolegica Holy je spomenula Rezoluciju UN-a iz 1987.godine br. 37 ali u ovom tekstu se to ne spominje i spominju se Direktive Vijeća Europe iz '85., '93., '97., '98.godine 2002., 2005., 2008.godine dakle zadnja posljednja direktiva je iz 2008.godine. sada je 2012. mi smo proveli pretpristupne pregovore … ali ove direktive tek sada imamo na raspravu u Hrvatskom saboru. Pa se pitam kako to da su ove direktive završno sa 2008.godinom u EU donešene, a mi ih tek 4 godine usvajamo nakon toga. Jeli 4 godine i dat nekakvo vremensko razdoblje da banke koje se ne spominju izrijekom u ovom tekstu rade to što rade građanima RH, da rade bankarski mobing. Ono što se događalo sa švicarcima i prijevarom u svezi švicarskog franka to je također bankarski mobing nad građanima RH a da svi to u vlasti šutke gledaju i promatraju, a postoji europski zakon i direktive već 4 godine. ali Hrvatska ih ne primjenjuje nego su se sada dosjetili. Pa je to jedan kako netko reče simpatičan prijedlog Vlade za određenim da ne kažem mrvicama koje će eto pomoći građanima. Istovremeno kako je već netko i naveo ovdje ona fiksna naknada za plin, struju, vodu se povećava potiho, potiho da se to zapravo u računu tako reći skoro i ne vidi ali vide, netko vidi jel. Pa je to zapravo mobing ne znam koga, trgovca, banke ili Vlade i države RH nad svojim građanima. Ovo su zaista određene krpice iako kada gledamo te bankarske opomene koje sada naplaćuju različito dakle postoji meni opomena i to različitih od banke do banke, pa kaže jedna od naših, neću imenovati banku da joj ne pravim reklamu ili antireklamu, kaže ovako: "Klijenti se opominju tek 15 dana od nastanka duga pri otplati kredite. Opomena se naplaćuje 50 kuna. Ako dug ne bude podmiren za 25 dana, slijedi druga opomena koja košta 100 kuna". No, kada su to je jedna stavka u jelovniku. Kada je drugi meni u pitanju onda je to prekoračenje dopuštenog limita u banci koji se drugačije naplaćuje on košta 30 kuna, a dakle prva opomena zbog prekoračenja limita, a druga je 50 kuna. A opomena pred utuženje ili tužbu je 100 kuna. E sada u ovom zakonskom prijedlogu u kojem se spominju i 99% teksta se odnosi na time share dakle vremenski ograničenu upotrebu i ugovore u svezi korištenja nekretnina, a sada i pokretnina u turističkim objektima, plovilima, na jahtama itd,. eto provukla se evo i ova zapravo za građane RH puno važnija tema, a to je cijena opomena koje nam banke svakodnevno šalju. Evo i sam sam dobio obavijest da s obzirom da nisam imao ni primitaka, ni izdataka sa svog tekućeg računa sam dužan 50 kuna jer eto oni prate moj račun pa sam dobio negativnih 50 kuna valjda što vode moj račun tamo što postoji u banci ja ne znam, upravo tako, tako je objašnjenje iz banke. Išao sam pitati zašto sam u dugu 50 kuna, pa zato što niste ništa ni uplatili ni isplatili, ali račun vaš stoji u banci i on košta 50 kuna. To je jedan od primjera ovako ono što je dopušteno, što HNB nije propisala komercijalnim bankama, a ima pravo na to i da se odredi načine poslovanja i tih banaka. Hoćemo reći sad trgovaca, one su valjda trgovci novcem, kako bi drugačije shvatio jer se ovdje isključivo u ovome objašnjenju pojmova vezanih uz ovaj zakon spominju isključivo trgovci, pa valjda trgovci novcem su banke, ne znam kako bi drugačije ih svrstao. U svakom slučaju, s obzirom da ovo ide u prilog građanima i nekakvoj karti i pravednosti kako netko reče i s obzirom da je dakle u prilog građanima i s obzirom da je to jedan da kažem zakon koji bar u tim mrvicama pripomaže građanima Republike Hrvatske ni klub HDSSB-a neće biti protiv ovog zakonskog prijedloga nego će glasati za. Hvala lijepo.
Hvala vama. Poštovani zastupnik Srđan Gjurković smatra da je izrečen nekakav netočni navod koji je potrebno momentalno ispraviti.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Točno, cijela rasprava je u biti jedan netočan navod. Banke u ovom slučaju su trgovci u ovome zakonu te banke neće moći naplaćivat opomene. Onaj prihoda od cca 3,5 milijarde kuna koji su ostvarili temeljem raznih ili opomena, naknada itd., negdje 3 do 6% je vezano za opomene. Ovim zakonom, izmjenama zakona neće moći više naplaćivati opomene od strane korisnika odnosno potrošača. Hvala.
Hvala lijepa. Mislim da će nešto slično objasniti sada i zamjenica ministra gospodarstva gospođa Tamara Obradović Mazal.
Zahvaljujem. Zaista vrlo kratko. Intervencija na izlaganje uvaženog zastupnika Grubišića kao možda malu pomoć. Naime, osim onoga što ste i sami identificirali u pojmovima zakona, znači govorim o stranici 7 trećoj alineji, trgovac je bilo koja osoba koja sklapa pravni posao itd. Međutim, možda nam evo u ovom trenutku definiranja pojma samog trgovca, pozivam se i na Zakon o trgovačkim društvima koje trgovca odnosno trgovačko društvo, bez obzira o kojoj djelatnosti se radi, znači gospodarska ili neka druga, trgovačko društvo je trgovac. Trgovačka društva su dionička društva, trgovačka društva su jtd-ovi, ograničenom odgovornošću. Dakle krovni zakon, Zakon o trgovačkim društvima definira banku kao trgovca. Evo nadam se da to pomaže. Hvala.
Hvala lijepa. Za što se vi sad prijavljujete stidljivo ovako? … [[Upadica se ne razumije.]] Ispravak netočnog navoda, poštovani Grubišić.
Zamjenice ministra gospođo Mazal…
Koji navod je netočan molim vas.
Navod je netočan da sam ja izrekao, pardon ja sam izrijekom rekao da nema nigdje izrijekom navedeno banka ni banke.
Nikakav navod vi niste ispravili. Zamjenica ministra je objasnila da su i banke trgovačka društva i trgovci, to je objasnila i tu nemate šta ispravljati.
Nije ni kolega ništa ispravio pa mu niste ništa rekli.
Poštovani zastupniče, pa dajte pustimo da rasprava teče i u interesu javnosti da je jasno na što se zakon odnosi i koga obavezuje, pa to nam je cilj ovdje. Nastavljamo raspravu po klubovima pa će stavove kluba SDSS-a predstaviti poštovani Milorad Pupovac.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana zamjenice ministra sa suradnicama, poštovane kolegice i kolege. Klub zastupnika SDSS-a podržava ovaj Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o zaštiti potrošača i smatra da je konačno došlo vrijeme da se počne efikasnije djelovati u cilju zaštite najvećeg izvora prihoda u današnjoj ekonomiji, a to su potrošači. U zemlji kao što je naša u kojoj se sve manje zarađuje na radu i na onima koji rade jer rada ima sve manje, a sve više se zarađuje na želucu, sve više se zarađuje na tijelu, dakle na hrani, na odjeći, na lijekovima i naravno na novcu koji je za to neophodan, a koji se ne zarađuje nego se nažalost posuđuje. U tom smislu odluka Vlade da počne uvoditi reda u ovom područje smatramo da je iznimno značajna i iznimno dobrodošla, ali isto tako nadamo se da je ova odluka tek prvi korak u zaštiti potrošača. U tom smislu odluka Vlade koja je najavljena još prije nekoliko tjedana, a sada je oblikovana u izričaju ovoga zakona da se oduzme pravo naplaćivanja opomena za nenaplaćena dugovanja je značajna mjera u pogledu zaštite potrošača. Jer doista, mi smo svjedoci da najrazličitije ne samo banke ali i banke, ne samo telekomi nego i neka javna poduzeća naplaćuju na različite načine kroz sistem opomena i prikupljaju značajne novce i pri tome naravno prihoduju nešto što nisu zaradili, prihoduju nešto u okolnostima u kojima oni imaju punu zaštitu financijske sigurnosti, proširenu na one koji nemaju nikakvu zaštitu u financijskoj sigurnosti. I zato je ovaj prvi korak da se onemogući naplata opomena po našem mišljenju iznimno značajna. Što se tiče direktiva, ali prije nego što pređem na direktive rekao bih još nešto, sistem naplate kroz opomene koji je po nekim procjenama omogućavao prihode od nekoliko milijardi kuna godišnje samo je jedan od načina kako se zapravo zakida i uzima od potrošača. Mislim da je iznimno važno da se počne voditi još efikasnija kontrola kvalitete proizvoda, kvalitete proizvoda koji dospijevaju na police trgovina, kvalitete proizvoda koji dospijevaju u različite trgovačke kuće i trgovačke lance jer je tu zapravo jedan od glavnih oblika zakidanja potrošača i na cijenama, ali isto tako nerijetko i na zdravlju. I moje je mišljenje da ako već država mora uvoditi poreze da bi konsolidirala fiskalnu politiku vlastitu onda isto tako mislim da je vrijeme da država počne uvoditi reda prema onima koji u okolnostima kada se ne može zaraditi na drugi način onda zarađuju na onima, na hrani, na odjeći, na lijekovima, na onome što ljudi moraju imati. I mislim da bi Državni inspektorat, mislim da bi Ministarstvo gospodarstva i druga ministarstva u čijem je to resoru morala posebnu pažnju posvetiti pitanju kvalitete hrane. I naravno posebno bi se morala posvetiti pažnja deklaracijama u vezi sa kvalitetom hrane i izvorima odakle hrana dolazi. Još jednu stvar koju bih htio spomenuti jeste pitanje oglašavanja. Po mojem mišljenju oglašavanje mora biti bolje regulirano u našem zakonodavstvu nego što je regulirano. I kao što su trgovci i drugi nastojali kroz sistem opomena doći do novca tako da mislim i da država treba doći do novca tako što će razmotriti mehanizme i načine oporezivanja u oglašavanju. I mislim da je to sasvim legitimno i mislim da je u funkciji zaštite potrošača s jedne strane, a s druge strane mi smo svjedoci da se pronalaze najrazličitiji načini sistema oglašavanja koji u bitnom smislu riječi zapravo postaju dominantniji i puno važniji negoli što je npr. medijska sloboda i medijski prostor. Ta vrsta transformacije naših novina, naših televizija u kojima ne samo druga i treća stranica više ne služe zato da se objave vijesti nego zato da se objavi fotografija jeftinog krmenadla ili fotografija jeftinoga luka pa mislim da zavređuje apsolutno pažnju regulatora. Što se tiče direktiva, nemamo što dodati tim direktivama osim što smatramo da će zahvaljujući tim direktivama potrošači kod nas doista biti znatno sigurniji nego što su dosada. Ono što bih rekao u vezi sa tekstom ovoga prijedloga zakona u kojem se prenose odredbe direktiva u sam Zakon o zaštiti potrošača, a koji je izazvao određeni interes na Odboru za Ustav i Poslovnik ovdje bih htio iskoristiti priliku i htio bih skrenuti pažnju da oni koji su smatrali da tekst sadrži isuviše engleskih izraza, posebno izraza kao što je time sharing i koji su smatrali da bi tekst trebalo osloboditi od tuđica ja isto smatram da treba voditi računa o tome da u našem jeziku, a posebno u zakonskim tekstovima nema nepotrebnih tuđica, međutim u ovom slučaju te tuđice su neophodne zbog toga što je naša prevedenica opisna i sadrži više od 6, 7 riječi. Ali isto tako slobodan sam predlagateljima zakona predložiti da svugdje ondje gdje nema potrebe da stoji time sharing da se to briše. Prema tome, dovoljno je da se navede dva ili tri puta, jedanput u pojmovniku, odnosno u terminima, drugi puta u osnovnim mjestima gdje se spominje u tekstu i nakon toga nema potrebe da se više ponavlja. Tako da mislim da nećete napraviti nikakvu štetu što se tiče nejasnoće teksta ukoliko izbrišete time sharing na svim mjestima na kojima ste ga naveli, a ostavite ga na dva ili tri mjesta gdje je potrebno da se objasni zapravo o čemu se radi. I time bih što se tiče Kluba zastupnika SDSS-a naš prilog raspravi bio ispunjen sa zaključkom da ćemo mi zakon podržati, sa zaključkom da vas ohrabrujemo da i dalje radite, iznalazite mehanizme kako da država bude jača u zaštiti potrošača jer naše uzdanje u to da će to uraditi udruge civilnoga društva, da će to uraditi različite udruge potrošača su ludom radovanje. To je šuplja priča kao što udruge za zaštitu ljudskih ili drugih prava ne mogu učiniti ono što može učiniti država koliko god mogle biti korisne tako isto vrijedi i za zaštitu potrošača. Uključuju zaštite potrošača, to je još eklatantnije jer se bojimo da udruge potrošača zapravo mogu vrlo lako postati plijen moćnih organizacija onih koji zapravo žive od zarade na potrošačima. Hvala.
Hvala lijepa. Neki netočan navod želi sada ispraviti uvaženi Dujomir Marasović. Pa da čujemo što je to bilo netočno.
Štovani gospodine dopredsjedniče Sabora želim ispraviti netočan navod gospodina kolege Pupovca koji je rekao da je ovaj prijedlog Vladin da se više ne plaćaju te opomene, da se ne smiju slati opomene da je to značajno za zaštitu potrošača i da je to značajna mjera za zaštitu potrošača i značajna mjera za zaštitu standarda potrošača. Taj navod, po mom mišljenju, nije točan. Ova mjera je beznačajna i on je, ova mjera je običan, po mom mišljenju, demagoški trik, psihološki trik skovan u kovačnici vladajuće većine da bi se anuliralo veliki pad standarda i veliki pritisak na potrošače poskupljenjima struje i onim izjavama u smislu neka manje telefoniraju pa će lakše platit struju. Hvala.
Kolega Marasoviću vi i sami znate da niste ispravili navod nego jedan politički stav. Vi se možete javiti za raspravu, možete 10 minuta govoriti o tome što vi mislite o Pupovcu. Ali nemojte se javljati
Kolega Stazić ne slažem se s vama, zloupotrebljavate dužnost jer ovo, ja sam ispravio točno netočan navod. Ja smatram da je ovaj navod netočan. I ne znam je
Niste ispravili netočan navod, niste ispravili ništa. I molim vas držite se Poslovnika. Nastavljamo raspravu po klubovima i sada ćemo čuti što Hrvatski laburisti misle o prijedlogu ovog zakona. Pozivam za govornicu poštovanu Nansi Tireli.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovana zamjenice ministra sa suradnicama, kolegice i kolege. Evo sa zadovoljstvom pozdravljamo ove izmjene Zakona o zaštiti potrošača i samo mogu reći konačno da smo dočekali i ovo, ali moram isto tako pitati i postavit si pitanje, zašto nam je trebalo toliko vremena? Do sada smo se izgleda ponašali po onoj "Uzmi onome tko nema i daj onome tko ima, da bi imalo još malo više.". Ono što me muči, zabrinjava ili ne znam ni kako da kažem, jeste što u zakonu smo… Jesmo platili struju.
Malo sačekajte. Evo dok se uključi agregat, a ja mislim da je.
Dakle, imamo Zakon o zaštiti potrošača u čijem članku 122. decidirano stoji tko je to u Republici Hrvatskoj nositelj zaštite potrošača. Tako piše da su nositelji zaštite potrošača Hrvatski sabor, Vlada Republike Hrvatske, ministarstvo nadležno za poslove zaštite potrošača, kod nas Ministarstvo gospodarstva, Državni inspektorat i druge nadležne institucije, Nacionalno vijeće za zaštitu potrošača, tijela lokalne i područne, regionalne samouprave, Hrvatska gospodarska komora, Obrtnička komora, Hrvatska udruga poslodavaca i ostala tijela javne vlasti, svako iz svoje nadležnosti za područje zaštite potrošača, te udruge za zaštitu potrošača. U ovom članku nije naveden da je nositelj zaštite potrošača i Hrvatska narodna banka, pa bi evo iskoristila možda da se u sklopu ovih izmjena zakona, u taj postojeći članak 122. doda i Hrvatska narodna banka. Zato što je ta banka 2011. godine ustrojila direkciju za zaštitu potrošača i tržišnog natjecanja pa smatram da onda i to spada u zaštitu potrošača. Vlada Republike Hrvatske osniva Nacionalno vijeće za zaštitu potrošača, vijeće je savjetodavno tijelo Vlade Republike Hrvatske, vijeće sudjeluje u izradi nacionalnog programa za zaštitu potrošača. Odjel za zaštitu potrošača pri Ministarstvu gospodarstva sastoji se od 4 odsjeka. I to odsjeka za razvoj i koordinaciju provedbe politike zaštite potrošača, odsjeka za edukaciju i informiranje, odsjeka za usklađivanje zakonodavstva i odsjeka za programe i projekte Europske unije. Upravo na tragu svega ovoga rekla sam, postavila sam na početku ono pitanje zašto nam je, da bi smo došli do ovog zakona zaštitili potrošače, trebalo toliko dugo vremena. Svjedoci smo toga da su do sada što se tiče naplate opomena radili i rješavali taj problem u Hrvatskoj, izgleda isključivo udruge. Iako smo imali kako sam navela puno subjekata kojima je to bilo, ne samo u opisu radnog posla nego njihov temeljni posao. Jedna je udruga u Hrvatskoj za promicanje potrošačkih prava pokrenula prema Ustavnom sudu i poslala prijedlog ocjene ustavnosti, naplaćivanja opomena. Neću spominjat nikoga, reći ću trgovačkih društava, svi točno znamo tko je sve opomene naplaćivao i svatko od nas zna kome smo platili. Pa bez obzira kako ta trgovačka društva nazivali, da li poimenično ili ih generalizirali. Dakle, sprovodimo akcijske planove, nacionalne strategije i samo na kraju moramo reć, neka oni koji rade u tim vladinim uredima, agencijama, odjelima opravdaju tu svoju temeljnu svrhu. Ovo je zasigurno kao što smo čuli samo jedan mali djelić problema što se tiče zaštite potrošača. Jedan od gorućih, mislim da jeste i kontrola kakvoće proizvoda, pogotovo hrane i to pogotovo one uvozne hrane, temeljem toga i kontrola ispisanih deklaracija npr. To što imamo u europskim deklaracijama konačno bi trebalo početi sprovoditi čim prije jer stvarno je vrijeme. Evo, samo toliko i stvarno još jedanput zahvale, i čestitke na ovom donošenju zakona.
Hvala lijepa. Stavove nezavisne liste Ivana Grubišića predstavit će sam uvaženi Ivan Grubišić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolege i kolegice. U ime kluba nezavisnih zastupnika reći ću par riječi o prijedlogu ovog Zakona o zaštiti potrošača kao i o samom radu Sabora u kojem ne vidim ako ovako nastavimo pojedinačne rasprave i neka poboljšanja ne vidim izlazak iz sveopće krize u kojoj se naše društvo nalazi. Naime, zaštita potrošača sigurno je zaštita građana. Sad mi tu dijelimo građane na potrošače, na pacijente, na ovo, na ono, raspravljamo pojedinačno ali te pojedinačne rasprave neće doprinijeti korijenitim promjenama koje su potrebne Hrvatskoj. Stoga mislim da se više gubi vrijeme i neka dokazivanja nepotrebna nego što ćemo zaista zaštititi potrošača, odnosno građanina. Pribjegavanje osnivanju agencija, povjerenstava i sve ali bi da se odgode rješenja ili da se ne donesu prava rješenja, a to sve skupo košta kao i uspostava pravobranitelja raznih kategorija ugroženih, a što samo ukazuje da ne funkcionira pravna država nisu nam bitnije promijenile stvari. Ovdje se radi o jednakosti i zaštiti pravne države, pravnih stečevina i na tom mora Sabor inzistirati. Mi ćemo podržati onoliko koliko doprinosi pojedini prijedlog zakona općem dobru i zaštitu pojedinačnih prava pojedinca, ali se ne slažemo sa razbijanjem glavnih tema na sporedne teme i na više tema. Dobiva se onda dojam velikog rada ili napretka, ali u stvari sve stoji na mjestu. Korjenite promjene su potrebne u tri sfere hrvatskog društva. To su promjene u vođenju same politike, da se dogodi politika, a ne politikanstvo. Potrebne su strukturalne promjene u načinu organiziranja Hrvatske i potrebno je donošenje nacionalnog razvojnog projekta Hrvatske kroz 15 do 20 godina, a ja bih želio da Hrvatski sabor bude nositelj tog projekta, da ga naruči i da onda počnemo u realizaciji tog projekta koji bi bio kad ga Sabor izglasa i prođe provjeru bio obvezatan za sve Vlade koje na sljedećim izborima dobiju povjerenje građana. Da bi se provele te korjenite promjene bojim se da i ono što nam se i sad događa u razgovoru Vlade i sindikata nikako da se slože i smatram da svatko od njih ima pravo bez uvođenja tzv. izvanrednog stanja suspendiranja određenih prava da bi ponovno legalizirali ta prava bez tog uvođenja izvanrednog stanja bojim se, dakle nije to vojska, nije to izlazak na ulice. To je donesen projekt razvoja kojega treba realizirati i treba onda to tzv. izvanredno stanje da se on realizira i da počnemo iz početka. U tome nam neće pomoći Europska zajednica. To ćemo morati rješavati sami promjenom načina politike, korjenitim promjenama organizacije Hrvatske države, smanjenjem broja administracije što nas svi upozoravaju, a mi na te probleme kao da ostajemo gluhi parolom da iznad Hrvatskog sabora je samo bog. To je parola koja po mom mišljenju ne znači ništa. Iznad Sabora su oni koji su nas birali a to su hrvatski birači. Oni su oni koji određuju i koji će na izborima to presuditi. Zato bih volio da radimo tako da se iz krize izađe, da se složimo, da budemo stvarno zastupnici hrvatskih birača i da u duhu tih birača radimo u ovom Saboru. Dakle, ovaj Zakon o zaštiti potrošača shvaćam ga u širem kontekstu zaštite samih građana i u tom smislu ćemo ga podržati da zaštitimo od raznih lobija prvenstveno ne institucija same države toliko koliko od raznih lobija koji su moćniji i organiziraniji od same države. Tu moramo reći dosta je. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Prelazimo na pojedinačnu raspravu, pa riječ dajem poštovanoj kolegici Ingrid Atničević Marinović koja se prva prijavila za raspravu.
Hvala vam poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana zamjenice kolegice i kolege. Ovim Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti potrošača želi se ispraviti ne jedna nepravda, nego jedna velika prije svega nezakonitost. Proizvođača na žalost ima malo, ali potrošači smo svi. I bez obzira koliko evo i kad se donosio prvi put Zakon o zaštiti potrošača što je bio sasvim nešto novo u našoj zemlji. Isto tako, inkorporirajući vremenom i mnoge Konvencije o zaštiti potrošača ali činjenica ostaje neosporna da potrošače i dan danas guli tko stigne i kako god stigne. Postavlja se pitanje, dakle najviše u javnosti i to već dugi niz godina, postavlja se pitanja i velika uznemirenost upravo jer građani znaju da nam se nešto naplaćuje što ne treba naplaćivati a to su opomene. Kako se mnogi računi neredovito zbog krize ne isplaćuju to se onda netko dosjetio da bude revan upravo u slanju opomena. Postavlja se pitanje također što se čekalo sve ove godine kada se znalo za taj problem, kad su građani na to upozoravali izravno ili putem svojih potrošačkih udruga. Međutim, vlast je do sad do, stara vlast je to tolerirala. Naime, evo postoje podaci da su mnogi trgovci, javna poduzeća, tele operateri i banke svoje opomene naplaćivati od 20 pa čak do 300 kuna. Nije bio rijedak slučaj da se u jednom mjesecu pošalje više opomena ili čak u nekoliko dana. Dakle, u vrlo kratkom vremenskom razmaku. Također je bilo napomenuto evo i danas ponovo iako su o tome mediji izvješćivali, da same banke su na različitim opomenama naplatile preko 3 milijarde kuna. Dakle, sve se to radilo zato što su oni to mogli raditi. Najveći cinizam upravo od same banke, odnosno Hrvatske udruge banaka je bio upravo taj nakon najave vlasti da će ukinuti i izrijekom, zakonom ovakvim zabraniti naplaćivanje opomena slijedio je njihov odgovor da je to za samu dobrobit dužnika slanje opomena. Da i u to sigurno treba vjerovati. Slanje opomena je sigurno u interesu dužnika, ali ne i naplata takva. Ja ću samo napomenuti da se mi ne nalazimo u nekakvom do sada se nismo nalazili u nekakvom zrakopraznom prostoru gdje to nije bilo regulirano. Dapače, to je regulirano u našem naj, jednom od temeljnih naših zakona, u Kaznenom zakonu u članku 350. koji poznaje kazneno djelo protuzakonite naplate i isplate. Naravno banke se nisu ja ne znam da li postoji i jedan slučaj, možda čisto zabunom ali minoran da bi one izvršile protuzakonitu isplatu. Ali protuzakonite naplate bilo je i previše, prema tome Radi se o kaznenom djelu. Ono glasi: "Službena ili odgovorna osoba koja od nekog naplati nešto što nije dužan platiti ili naplati više nego što je dužan platiti kaznit će se kaznom zatvora do jedne godine". Prema tome, ovo je bilo kriminalno ponašanje, ne samo protupravno jer se radi o nekakvom prekršaju, a banke kažu da je to dobar običaj jer za njih očito postoji samo Zakon o bankama. Njih ne zanima ni Zakon o kaznenom postupku gdje se ignoriranju i gdje su se stubokom bili gdje su se bili zaista upotrijebili sve svoje snage da u Zakonu o kaznenom postupku se relativizira bankarska tajna, dakle ostali zakoni očito za njih ne vrijede. I vlast dosadašnja je to tolerirala. Zbog čega? Prema tome evo ja predlažem jer je to i zakonska obveza da se sva ta naplata koja je protuzakonito izvršena naplati prisilnim putem u državni proračun i vrati uz kamate onima kojima je na protupravni način oduzeta. To je jedini ispravan put. Žalosno je na kraju krajeva da mi moramo u posebnom ovakvom zakonu posebno isticati da naplata opomena nije dozvoljena. Evo podržavajući ovaj prijedlog zakona u izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti potrošača predlažem jednako tako da država smogne snage da prisili one koji su protupravno naplaćivali da se to vrati, a ondje gdje nije nastupila zastara da se kazneno progone. Hvala lijepa.
Hvala vama. Na ovo izlaganje replikom ustaje Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice Ingrid s vama se slažem u potpunosti sa vašom raspravom. Dakle, i sam sa postavio pitanje što se čekalo sa donošenjem ovog zakona, a već i postoji onaj Kazneni zakon o kojem ste govorili. Znamo da je tri milijarde kuna naplaćeno u svezi opomena građanima, međutim izražavam jednu bojazan. Naime, vi znate kao i svi mi da prilikom poreza i nekakvog kredita imate naknadu za obradu kredita. Neće li preventivno banke u tu nekakvu naknadu za obradu kredita uvrstiti preventivno možda i ovaj dio pa će ona biti veća nego što je do sada bila, a to je potpuno dopušteno zakonski. I šta ćemo onda?
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Josip Benčić.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospođo zamjenice ministra sa suradnicom, štovane kolegice i kolege. Rijetko koji zakon nas se toliko osobno tiče kao Zakon o zaštiti potrošača što je rekao u jednom trenutku uvaženi kolega Grubišić. On se slobodno mogao zvati i zakon o zaštiti građana jer se mi svakodnevno susrećemo s jednim oblikom dakle ili idemo u dućan pa tamo kupujemo nešto, netko na pruža neke usluge, netko nam naplaćuje komunalne usluge, netko nam u poštanske sandučiće baci propagandni materijal tako da se svakodnevno susrećemo s ovim zakonom. Evo ja ću samo jednu crticu podvući. Danas sam pročitao da je Udruga potrošača Franak podignula kolektivnu tužbu protiv 8 banaka štiteći štediše koji štede još uvijek i otplaćuju kredite u švicarskim francima upravo zahvaljujući ovom zakonu. Dakle to je isto jedna crtica koliko je taj Zakon o zaštiti potrošača važan. Ove izmjene u ovom zakonu normalno da ću podržati jer su one nužne i one su dobre. Zašto nužne? Zato što se usklađujemo sa zakonima EU. Vjerojatno velika većina hrvatskih građana nije možda ni čula za pojam time share. Što se budemo više približavali i usklađivali sa EU bit će još takvih pojmova i moramo pripremiti hrvatske građane na tako ajmo reći na iznenađenja, nego usklađivanje s europskim zakonima. Što se tiče opomena, kolegice i kolege su puno toga rekle, ja mogu samo malo reći da se potpuno slažem s time da se rješava taj pojam naplate opomena. Ja ga ne bih čak nazvao ni parafiskalnim nametom nego bih ga nazvao parafiskalnim haračem. Jer u jednom trenutku očito je da je naplaćivanje opomena izmaknulo kontroli od banaka, od komunalnih poduzeća, od trgovaca, ja ne znam više tko vam nije htio i smio i kako naplatiti opomenu. I te opomene su vam se kretale od 30 do 150 kuna. Dakle potpuno podržavam ovu izmjenu zakona. Ja bih malo govorio u svom izlaganju malo bih se osvrnuo na praksu. Ja vam inače dolazim iz Karlovca iz Karlovačke županije i mi smo od jedna od rijetkih županija odnosno grad Karlovac koji imamo istovremeno i regionalnu udrugu za zaštitu potrošača i gradsku udrugu za zaštitu potrošača. One su vrlo aktivne i one su vrlo agilne. Zašto pričam o udrugama? Jer ih smatram onom prvom linijom obrane između potrošača i trgovaca u bilo kojem obliku. Međutim one se kao takve susreću sa nizom problema. Ja bih samo upozorio na neke. Evo konkretno u gradu Karlovcu Udruga potrošača koja je ponavljam vrlo aktivna i vrlo agilna nema svoj prostro. Lokalna zajednica im jednostavno neće iznajmiti prostor. Neće im iznajmiti iz više razloga i onog razloga zbog njihove zaštite što idu u zaštitu potrošača od naplate nekakvih komunalnih računa koji su obračunati pitaj Boga po kojoj metodologiji, a da ne pričamo o tome, toga valjda više neće biti naplate opomene itd. Dakle, također imaju velikih problema sa financiranjem. U gradu Karlovcu vam je po potrošaču se izdvaja za udrugu 32 lipe. Mislim da je hrvatski prosjek negdje oko 47 lipa. E sada koliko je to u europskim okvirima? Rumunjska je jedna od ajmo tako reći škrtija država po tome ali ona dvostruko daje dvostruko više plaća. Znači trebalo bi možda malo i o tome porazgovarati. Zašto inzistiram u svom izlaganju podvlačim ovu priču sa udrugama jer to sigurno nije izdvojeni slučaj i sama provedba ovog zakona će biti bolja što bude bolja suradnja ministarstva i tih udruga. Kažem ponavljam još jedanput ja ih shvaćam kao prvu liniju obrane između tih trgovaca i potrošača. Evo to bi bio moj skroman doprinos ovoj diskusiji. Hvala lijepa.
Hvala vama. Ponovno se za repliku javio poštovani Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. S obzirom da sam prozvan imenom i prezimenom od kolege koji je komentirao da je to i europski zakon i da je prošlo 4 godine od zadnje direktive pa do sada nije ovaj zakon primjenjivan niti je bio u našoj saborskoj proceduri, a trebao je biti. Moram reći da postoji još takvih europskih propisa i zakona koji se ne primjenjuju i nisu još uvijek na našim klupama ovdje jel, a to je Zakon o kvaliteti mesa koji je vrlo bitan ali je nekome očito u interesu da i taj zakon što kasnije dođe na dnevni red kako bi također kao i banke zarađivao novac na mesu iz uvoza koje je nekvalitetno i koje ne odgovara standardima EU. Hvala lijepo.
Želju da replicira prijavila je i poštovana Nansi Tireli.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Pa evo slažem se sa kolegom Benčićom kad kaže u onom dijelu da su udruge te koje odrađuju najviše posla. Čuli smo od njega i da je udruga Franak jučer evo bila aktualna po pitanju branjenja isto tako prava potrošača pa bi samo možda iskoristila priliku i rekla kada danas već raspravljamo o tome kako se određeni zakoni nisu sprovodili, ne ulazeći u to tko je za to kriv i tko to nije napravio, kad smo čuli od kolegice Antičević da imamo Zakon o kaznenom postupku koji neke odnose u ovoj našoj državi regulira, onda neka nam ova danas diskusija i ova danas rasprava bude škola da se i što se tiče udruge Franak odnosno prava potrošača po tom pitanju čim prije aktualiziraju i da konačno počnemo evo radit ono što nam je posao. Hvala.
Pravo na svojih deset minuta sada dobiva uvaženi zastupnik Josip Borić.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Uvažena zamjenice sa suradnicama, kolege i kolegice saborski zastupnici. Osobno evo podržavam ovaj Zakon o zaštiti potrošača, u svojoj raspravi ću se ograničiti na članak 4. koji regulira pitanje nenaplaćivanja opomena. Pozdravljam to jer smatram to još jednim iskorakom uz sve one ostale odredbe koje ove izmjene i dopune zakona donose. Pokušat ću podijelit neke svoje misli čisto kao jedan putokaz pa da možda svi zajedno nešto i novo saznamo. Dosta smo ovdje u ovom Saboru slušali o mrkvama i batinama u proteklih nekoliko mjeseci pa ću ja ovo osobno nazvati, ovu priču o opomenama još jednom mrkvom koju su neki, kažem neki hrvatski građani dobili nakon nekoliko neočekivanih batina koje su svi građani Hrvatske dobili, a koje im je udijelila ova vlast kroz poskupljenje života, veću cijenu koju plaćaju, kroz PDV od 25%, kroz skuplje račune za električnu energiju, kroz skuplje račune za vodu, plin, benzin i grijanje. Reći ću svoj primjer, ovdje stalno govorimo o toj cijeni električne energije koliko je ona rasla ili nije rasla, usporedit ću to sa svojim računom kojeg sam dobio nedavno za 6. mjesec, otprilike ista potrošnja kao i prošle godine, račun veći za 300, prošle godine 1010 kuna, ove godine 1360 kuna. Kažem, ova mrkva je daleko blaža u smislu prihoda od batine koje su pojedine obitelji dobile ili kojima su izgubili dio svojih prihoda kroz povećane rashode jer nije ravnomjerno raspoređena. A nije raspoređena ravnomjerno jer kažem, postoje građani koji uredno podmiruju svoje račune. Tko su ti, to su naši umirovljenici koji sebi jednostavno ne mogu dozvolit rizik opomene i oni su prvi ti koji nakon svoje mirovine trče u poštu, u banku platiti sve svoje račune da rasporede ostatak do kraja mjeseca. Oni uredno svoje. Kažem ne samo umirovljenici, ima kažem ljudi koji svoje kućne budžete zaista drže pod kontrolom. Njima kažem ovaj zakon ne donosi praktično ništa. Međutim, tko je u onoj drugoj skupini znači kojima će ova mjera barem donekle ublažiti muke, to su nezaposleni, onima kojima je kriza, recesija, prezaduženost, broj plastičnih kartica jednostavno učinila debalans između prihoda i rashoda. Oni će kažem na neki način ublažiti svoje muke, međutim ta navedena stanja su očito stanja koja će trajati i u nekom sljedećem vremenu. Uvaženi stručnjaci kad govore o pitanju opomena govore da to nije u potpunosti uređeno, pitanje koje se očito zloupotrebljavalo pa i od mnogih javnih poduzeća, komunalnih poduzeća, znači svih onih poduzeća s kojima potrošači imaju svoje odnose. Moguće je to dolazilo i do apsurda, vjerojatno su postojala i poduzeća kojima se isplatilo da im građanin na vrijeme ne plati račun. To su postali izvanredni prihodi koji se mogu dobro utrošiti. To pitanje nije bilo regulirano jer mi kod opomena imamo jednu čudnu situaciju. Vi možete zaraditi opomenu da niste platili račun u roku već nakon tri dana što ga niste platili, neki puštaju da to traje i mjesec dana pa tada dobivate opomenu za taj račun. Imate situaciju kod mobilnih operatera da neki svoje opomene naplaćuju, neki svoje opomene ne naplaćuju, ovisno o tome i njihovom odnosu prema potrošaču. Možda je kažem najveći apsurd, a slušali smo to i ovdje, na području banaka gdje imate situaciju u obitelji da je otac recimo korisnik kredita, da mu je dijete, sin ili kćer jamac za taj kredit, ukoliko ne platite svoju ratu kredita na vrijeme stiže opomena i jednom i drugom, dupli troškovi. Nekada 100, nekada 200. Znači to je jedno pitanje koje moramo zaista urediti. Međutim što je tu problem? Svaki onaj klijent koji je uzeo kredit on je sa bankom potpisao ugovor, on je potpisao ugovor i ovjerio ga kod javnog bilježnika u kojem piše da mu banka može naplatiti tu naknadu. I sad ja postavljam pitanje hoćemo li mi temeljem ovog zakona moći riješiti taj ugovorni odnos. Hoće li banka htjeti na svoju štetu mijenjati ugovore, hoće li na svoju štetu preuzeti trošak opomene tim građanima. Hoće li oni to htjeti kažem kad postoji jasno ugovorni odnos i dva potpisa s jedne i s druge strane. Što se dešavalo, pokušavali su neki rješavati pitanje opomena, međutim uvijek je rečeno zadovoljštinu potražite na sudu. Zato kažem, napominjem razloge zbog čega smo došli u jedno područje koje moramo do kraja riješiti. Ja kažem, možda kažem ova pitanja opomena će biti neko rješenje. Međutim što nam ostaje? Ostaju nam raznorazne naknade, ostaju nam zatezne kamate. Evo navest ću primjer jedne obitelji, govorim možda iz svog primjera, o naknadi. Paušal za vodu 30 kuna, pretplata HTV-u 70 kuna, HT-u 70 kuna, radio frekvencija za mobilnog operatera 10 kuna, plin čujemo 20 kuna, brzi internet 70 kuna. Kada to stavite na račun da niste otvorili pipu vode, da niste pogledali televizor, da niste podigli slušalicu, da niste uzeli mobilni aparat, da niste otvorili plin i da nemate taj brzi internet mjesečno 270 kuna puta 12 mjeseci 3240 kuna. Da ništa nismo takli. To je pitanje kažem svih zajedno i nas ovdje u Saboru jer smatram da 150 ljudi može dati neka iskustva, da može pomoći i ovoj Vladi da pokušamo vidjeti pa ako ne možemo ukidati barem smanjiti. Jer ako nam je brzi internet u priči o širokopojasnom internetu postao luksuz, ako je gledati HTV postao luksuz ili imati vodu, plin mislim da u tom dijelu moramo prema potrošačima početi tražiti svoja ajmo reći olakšanja jer kažem ova kriza je postala prevelika, a sva ova poskupljenja opet kažem plaćaju samo oni. I tu svi zajedno kažem moramo početi tražiti rješenja jer ljudima je sve teže, ljudi su u depresiji, gledaju u pod i nisu više veseli. To je naš zadatak svih zajedno. I evo, ovaj zakon doživljavam u tom dijelu pozitivnim, on će reći, kažem ide prema nekima, prema jednoj većoj skupini možda i ne ide, ali neka bude prvi korak. A sve ostalo, pogotovo pitanje naknada ili zateznih kamata. Evo reći ću primjer nas otočana. Ja živim na razvijenom otoku i u zimskim mjesecima vama pošta kasni, vi nekada račune ne dobivate na vrijeme, plaćate tuđe greške, greške Hrvatske pošte koja ne može, ali možda i vremenskih prilika, koja ne može dostaviti u kućanstva na vrijeme dok traju rokovi plaćanja određenu vrstu računa. Što je na onim manje razvijenim otocima? U Zadarskoj, dijelu Šibenske županije, Dubrovačke, gdje su veze lošije, gdje nema poštanskih ureda itd.? To su sve pitanja gdje mi prema potrošačima kažem moramo krenuti jer ovaj iznos od 3200 kuna odnosi se na velik broj hrvatskih obitelji. Evo, hvala lijepo. Ako sam ičim pomogao bit će mi drago.
Hvala vama. Evo čak 6 zastupnika želi vam proturječiti. Svoje neslaganje s vašom raspravom prvi će kroz repliku iznijeti uvaženi Ivan Šuker. Izvolite. Kolega Šuker?
Ispričavam se gospodine potpredsjedniče nisam čuo. Dakle ja ne želim svojom replikom suprotstaviti mišljenje kolegi nego želim naprosto još neke stvari proširiti. I odmah ću reći podržavam ovaj zakon, međutim nažalost mislim da smo s ovim zakonom taknuli samo santu jednog ogromnog ledenog brijega i da mnogi koji u ovom trenutku imaju sjajne bilance što se tiče dobiti kroz raznorazne naknade itd. itekako lijepo deru kožu hrvatskim građanima. Pogledajte si samo jednu zadnju poruku koju su svi korisnici ako ste korisnici jednog mobilnog operatera dobili, što će biti od 1.09. oko naplate parkirališta u garažama i u javnom gradskom prijevozu. Pa gledajte, 1,02 naplata parkirališta u garaži nije nimalo mala i kad uzmete još niz onih proizvoda koje oni prodaju nitko ne reagira, mislim da na to treba reagirati. Međutim, ono što je ključno, ono gdje Vlada može reagirati, ali Vlada je digla cijene tu plinu i struji, što u cijeni plina i struje koje sve naknade postoje i na što se te naknade troše o tome trebamo razgovarati. Ili Udruga potrošača, Vlada će danas dignuti 15 lipa trošarine i 20 lipa trošarine na benzin. Zašto? Najprije su nas derali oni koji proizvode i prodaju benzin pod izlikom da je to cijena na svjetskom tržištu, a sad kad su cijene počele padati e sad će nas oderati Vlada. A što se tiče ovih mobilnih operatera lijepo im Vlada oprosti jedno 300 milijuna kuna, a oni ne samo da će dobiti tih 300 milijuna nego će građane oderati još na drugi način. Mislim da mi kao Hrvatski sabor, jer mislim da oko ovoga ne smije biti političke podjele, jer svi smo mi, danas sutra ćemo biti u poziciji da nećemo moći raspravljati ovdje jer ćemo biti negdje drugdje i zato trebamo raspravljati upravo bez političke obojenosti. Dakle, dat podršku ministarstvu za ovaj zakon, ali i dotaknuti se svih ovih problema i jedanput jasno reći ne prozivajući jedni druge što prije što netko nije napravio. Jer vidite oko ovih trošarina, gledajte isto tako te trošarine su se mogle smanjiti prije nekoliko mjeseci kad su rasle gore, to je bio instrument Vlade da se uvode
Ja vas ljubazno molim da privedete kraju.
I to taj zakon treba regulirati. Hvala lijepa.
Replicirati znači proturječiti, suprotstaviti se nekome riječima prema Bratoljubu Klaiću. E sad će to učiniti Stjepan Milinković.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ja isto ne želim proturječiti, ali možda želim razmišljati na jedan način drugačiji. Kolega Borić pa vi ste govorili o mrkvi i batini i ja uistinu u tom smislu želim reći da je batinanja uistinu previše. Vi ste govorili o časnim umirovljenicima, a ja želim reći o poljoprivrednicima. O poljoprivrednicima koji doživljavaju nemilosrdno batinjanje tako da gotovo svaki dan izdahne po jedno obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo. Svaki dan. I sad kad gledam ovih dana ove suše koje idu pitam koliko je sredstava osigurano u proračunu za elementarnu nepogodu? A svjedočili smo u ovom Visokom domu da neki nisu dizali ruku za elementarnu nepogodu, isplatu poljoprivrednika iako su se sa velikim riječima zalagali za prava poljoprivrednika. I onda je lijepo čuti, kaže vratiti one tri milijarde. Ja sam suzdržan glede toga, mislim da to neće biti izvodivo, ja želim reći samo isplatite ono što je zakonska obveza. Hvala lijepa.
Na ovu repliku odgovorit će poštovani Josip Borić.
Pa evo uvaženom kolegi Milinkoviću, ja kad sam govorio o mrkvi i batini govorio sam zbog toga što smo to ovdje čuli, kažem sa strane vladajućih, oni su počeli tu priču već tamo negdje u 1. mjesecu, međutim ljudi nisu očekivali ovakav udar na njihov standard. Jedan tank benzina je u proteklih 6 mjeseci došao u razlikama na 50 litara između 70 i 80 kuna više. To je 100 km vožnje manje. Ovdje sam se osvrnuo i na jednu naknadu koja je meni vrlo čudna, iako kažem ovdje ima gradonačelnika, načelnika razumijem i njih i njihova komunalna poduzeća. To su paušali. Kad ih pitate što je to, kažu za održavanje infrastrukture. I sada smo mi tu stalno u svim tim problemima, u razmišljanjima što s time? Za održavanje a nekada je taj, kažem račun iza vodu i za plin je veći račun u smislu dijela te naknade, nego u dijelu potrošnje, stvarne potrošnje. I to među ljudima izazivanje negodovanje, zbog toga mi moramo početi kažem, svi zajedno razmišljati o tom dijelu i kako ga, kako kroz taj dio pokušati osloboditi dio prihoda kućanstvima u sljedećem razdoblju.
Replicirat će sada i poštovani Peđa Grbin.
Evo, pa zahvaljujem. Pa ja bi se osvrnuo, ja bi se osvrnuo na dio vašeg izlaganja poštovani kolega, gdje ste postavili pitanje što s ugovorim. Vrlo jednostavno, zakon je iznad ugovora. Ako u zakonu piše, a jasno piše da naplaćivanje nije dozvoljeno, onda nikakva ugovorna odredba ne može ići protiv toga jer bi bila ništetna. Hvala vam lijepa.
Na redu za repliciranje je poštovani Franjo Lucić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo slažem se u potpunosti sa koleginom raspravom i niko mi nismo, ispričavam se, niko mi nismo ovdje protiv donošenja ovoga zakona. Međutim, malo bolje kada razmislimo, ovdje želimo se prikazat i donosit zakon. Neću reć da je populistički kao što je meni kolegica neki dan govorila, a ja sam doista govorio sa izvora informacija, ali ovo doista je populistički, gledajući s jedne strane. Jer kao štitimo potrošače, a na drugoj strani im gulimo kožu. Ovdje ćemo ga zaštiti kroz neke lipe koje će morat platit ako dobije opomenu, ovakvu, onakvu. Istovremeno podižemo cijene struje, plina, vode. Šta je o javnim poduzećima ovdje bilo rečeno, poćev od grada Zagreba koji je najveći, koji doista guli kožu potrošačima, a mi ga ovdje štitimo kroz lipe koje će dobiti od banke. Ne slažem se ja kolega s vama, vi govorite o zakonu. Svaki klijent banke koji je ugovarao s bankom određene transakcije, potpisao je i određeni ugovor. Zašto je potpisivao nećemo o tome govoriti. Ali nemojmo se ovdje prikazivati kao veliki dobrotvori, mi ćemo zaštiti potrošača, a već smo ga u ovih 6 mjeseci ubili sa donošenjem sviju ovih zakona koje smo, odnosno koje ste vi ovdje predložili. Od povećanja PDV-a, gdje će to građani osjetiti na jesen, gdje će osjetit kad im dođu računi na zimu, i kada će tek onda shvatit ubiti šta je se to sve u ovih 6 mjeseci ili 8 mjeseci napravljeno. Prema tome, slažem se da zakon, ali nemojmo se prikazivat da pomažemo potrošaču kada smo mu ogulili kožu do kraja.
Na ovu repliku odgovorit će zastupnik Josip Borić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo, ovaj dio je, nisam se htio javiti tamo za repliku, ali ono morat ću ipak nešto reći. Mislim do sada, kažem u tom segmentu vladao nered i svi su se pozivali na Zakon o obveznim odnosima članak 295. pa su tu tražili prostor da se to rješava. Međutim, hoćemo li mi zaista s ovim zakonom to ukinuti? Jer kažem postoje jasni ugovorni odnosi. Što smo mi napravili u državi, u državi smo kroz izmjene Općeg poreznog zakona opomenuli ljude jao, znači svi na tzv. stup srama, pa ste javno opomenuti, izvolite plaćati svoje dugove. Što radimo ovdje? Kažemo može opomena, pisana, ali ne može trošak. Čega se bojim? Bojim se toga da će ljudi koji do sada nisu mogli plaćati svoje obveze, što iz toga što nisu imali, to iz toga što su zaboravili, što iz toga što nisu htjeli. Može doći u nekim situacijama do toga da će banke jednostavno, ne poslat opomenu, ali će aktivirati ugovorne obaveze, hipoteku, a vi ćete na sudu saznati, na oglasnoj ploči, da je vaš objekat, stan, kuća na prodaji, bez opomene. I na to imaju pravu. Hoćemo li se tada pozvati na ovaj zakon i reći, evo to piše tamo i mi ćemo po tome tako i postupati. Znači, nije ovo samo tako jednostavna tema, mi smo nešto ukinuli. Postoje odnosi koje treba riješiti do kraja. Hvala.
Repliku je prijavio i poštovani Dražen Đurović.
E hvala. Pa evo vi ste zastupniče spomenuli razne fiksne naknade koje nam naplati svako ko god može, između ostalog i recimo i fiksnu naknadu za korištenje široko pojasnog interneta. Pa to je činjenica da stvarno nema razloga, i mi svi kao potrošači plaćamo razne fiksne naknade za korištenje različitih usluga. Nema tu ugovora, mi smo na to prisiljeni, dakle nije ovo, govorite o tome da mi sklapamo ugovore. Mi potpisujemo ono što nam stave ili kao potrošači nemamo druge ni mogućnosti, bez obzira o čemu se radilo. Prema tome, nije to ravnopravan odnos u kojem dvije strane sklapaju nekakav ugovor o usluzi. Notorna je stvar da je širokopojasni Internet u Republici Hrvatskoj jedan od najskupljih u svijetu. O tome se već godinama piše i govori, a i na taj način razvijamo informatičko društvo. Ali ne samo, a što je Hrvatska država čini, oprašta prorez teleoperaterima od 6%, koje mogu još godinu dana naplaćivati, iz kojeg je mogla prihodovat gotovo 200 milijuna kuna. Sa gotovo 200 milijuna kuna vjerojatno su svi mogli imat besplatni širokopojasni Internet sljedećih godinu dana. Ali i ne samo to, već i za cijene struje, i za cijene vode, i za cijene drugih komunalnih usluga, posljednjih godinu, dvije dana uvode se razne fiksne stavke kojih do sad nije bilo. I mi zapravo danas imamo sve više fiksnih stavki u raznim uslugama koje primamo. Dakle sve manje, zapravo potrošač plaća ono što koristi, neovisno o obračunskoj jedinici, a sve više ima raznih fiksnih stavki koje su mu zapravo zadane, bez obzira o kojoj usluzi se tu radilo. I mislim da je tu zapravo zaštita potrošača danas i da je potrošač tu zapravo u lošijem položaju nego što je ikada prije bio, bez obzira i na društva, i na udruge, i na Zakon o zaštiti potrošača. Hvala.
Na ovu repliku odgovara zastupnik Borić.
Hvala lijepa. Pa evo mislim da se svi slažemo oko toga da je pitanje naknada nešto o čemu, znači i aktualna vlast, ali i mi svi zajedno moramo počet razmišljat. Jer i svatko od nas iz svih stranaka imamo i na lokalnoj razini svoje vlasti, svoje gradonačelnike, načelnike koji upravljaju putem svojih ljudi i sa komunalnim poduzećima itd. Mislim, evo mogu ovdje spomenut primjer, da kad se građani udruže ili kad nešto hoće na neki način zaustaviti, možda evo primjer Krka, kada se stvorio isto jedan odnos između ljudi koji su sa strane, ili koji imaju vikendicu. Koji su trebali plaćat veće neke naknade, u odnosu na one koji žive tamo, pa su kroz Ustavni sud i sve ostale institucije uspjeli to na neki način spriječiti. Pitanje tih naknada, kažem evo, opet ću se vratit na svoj otok, mjesto gdje živim ne mogu gledat televiziju. Što sam morao napraviti, uzeti max tv da možeš gledati putem žice, da bi gledao normalno, znači programe. Onda vam, normalno HTV ukine sportski dio programa, vi ne možete pogledati ništa, morate uzeti sportski paket, na to ide naknada, na to ide i naknada za brzi Internet. Pa vam je to onda već 210 kuna uopće da bi gledali normalno nešto što želite i televizor. Možemo li zaista u ovom vremenu više toliko plaćati da bi mogli kažem samo pogledati nešto. To je pitanje za svih i da to kažem i vlast u sljedećem vremenu kaže što ona po tom pitanju misli ili će. Hvala.
I posljednji u dugom redu replikanata je uvaženi Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Poštovani kolega, vaša rasprava se usmjerila u dva smjera. Jedno je, dakle jedna dvojba između, dakle ugovorne obveze koja već postoji ugovorom između banaka i potrošača i ovoga zakonskog prijedloga za kojega se pitamo hoće li proizvesti ikakvog učinka na te ugovorne obveze ili će se pak on samo odnositi na novostvorene ugovorne obveze koje će slijediti između potrošača i banaka. A ono što je već potpisano, dakle, ugovor između banaka i potrošača neće, pitam se neće li podlijegati ovome zakonu kao što kaže kolega Grbin. Drugi dio vaše rasprave se odnosio na tzv. fiksne stavke, odnosno naknade, pa zaista ima primjera rekao bih nerazumnih i nerazumljivih. Iako je u Hrvatskoj odavno izgrađena, dakle mreža telefonije mi i dalje plaćamo naknadu stavku za telefon, fiksni telefon čak evo. Zašto to govorim? Pa zato što u drugim zemljama razvijenog svijeta i Europe tele operater nudi te da ti uvede, dakle besplatno. Daje ti aparat telefonski da se s njim služiš. Jasno da ćeš ti svojim plaćanjem ovih impulsa već to sigurno otplatiti. Kod nas ona i dalje postoji. Još nešto. Pa imate kod nas gluhonijeme, gluhe, gluhonijeme osobe, slijepe ili slabovidne osobe koje plaćaju tv pretplatu ili tzv. pristojbu. Možda po nešto manjoj, nižoj cijeni ali je li uopće ako gledamo suvislo je li to, da kažem normalno da oni plaćaju tv pretplatu, tv pristojbu, pardon.
Još jednom ćemo čuti zastupnika Josipa Borića koji odgovara na repliku.
Hvala gospodine potpredsjedniče, mislim da kažem to pitanje do kraja nije uređeno, a pogotovo pitanje poslovanja naših energetskih distributera, komunalnih poduzeća itd. jer evo razgovaram jutros sa svojim kolegom, saborskim zastupnikom i kaže mi plaćam naknadu za plin a plina nemam. Razumijete? To je nešto što o čemu moramo početi razmišljati da li zaista imamo pravo to raditi, znači a ja znam da svaka, svako poduzeće a pogotovo javno u ovoj situaciji mora tražiti dodatne izvore prihoda jer i oni su evo vidjeli smo nestalo je struje očito da je sustav kako kaže potpredsjednik pred pucanj. Ali ne znam. Ali kažem to su pitanja koja možda evo ovaj zakon, izmjene i dopune zakona su početak a vrijeme koje je pred nama je nama svima na raspolaganju kažem da i uz našu pomoć neku pa i da mi nešto kažemo, pa možda da nas se sasluša pa da evo svi zajedno doprinesemo tome da naš građanin lakše živi pored kažem svih ovih nameta koji su ga pogodili u proteklih 6 mjeseci. Hvala.
Hvala vama. Pojedinačnu raspravu će sada svojim istupom nastaviti poštovani zastupnik Mario Moharić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, zamjenice ministra sa suradnicima, kolegice i kolege. Zakon o zaštiti potrošača donesen je prvi put 2003. godine i to je prvi zakonski mehanizam kojim se štite interesi potrošača kao njihova prava prilikom kupnje proizvoda i usluga za osobne potrebe Novi Zakon o zaštiti potrošača donesen je 2007. godine sa izmjenama i dopunama 2009. godine i taj zakon je usklađen sa pravnom stečevinom Europske unije. Današnji Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti potrošača donosi dvije bitne novine, a to su pravno reguliranje ugovora o pravu na vremenski ograničenu uporabu timeshare, o dugoročnim proizvodima za odmor, ponovnoj prodaji i razmjeni. Dakle, tu se radi o nekretninama odnosno dijelovima nekretnina, apartmani, kuće za odmor, sobe i slično a mogu biti i različite pokretnine poput jahti, brodova, kruzera, auto karavana i slično koji se dakle daju u dugogodišnji najam. Ovo je našoj zemlji relativno nova poslovna djelatnost, a koja dobiva sve veći zamah. U zemljama Europske unije ona je već vrlo raširena. Ovom pravnom regulacijom ovakove vrste trgovine mi zapravo usklađujemo, izjednačujemo pravne norme tzv. timeshare sa predmetnim direktivama Europske unije. Druga novina u ovom Prijedlogu zakona o zaštiti potrošača je puno bitnija za naše građane, a odnosi se na naplatu opomena za dospjela a nenaplaćena potraživanja trgovaca. Ovdje se u najvećem broju slučajeva radi o bankarskom sektoru no tu nisu izuzeti ni tele operateri kao ni brojne javne tvrtke poput HEP-a i drugih komunalnih poduzeća koja su posezala za ovakvom vrstom kažnjavanja svojih klijenata. No kako rekoh, najrevniji i najveći dio ove vrste zarade ostvario je bankarski sektor. Oni su iz ove naplate gotovo formirali sebi novi proizvod iz kojeg su vukli i koji imi je predstavljao prema njihovim izjavama pristojan izvor zarade. Taj pristojan izvor zarade za naše bankare mjeri se u milijunima kuna. Činjenica da neujednačen i ponekad vrlo visoki iznos opomena od strane trgovaca prilikom naplate potraživanja sličnih iznosa proizvoda i usluga dovode do situacije da su potrošači osim postojećeg dugovanja i zateznih kamata opterećeni i iznosima opomena što i dodatno povećava njihovu zaduženost, a sve to ukazuje na nužnost donošenja zakonskih normi koje će zaštititi građane, potrošače od ovakvog novčanog kažnjavanja. Bankari ne ubiru milijune samo na opomenama za dospjele, a nenaplaćena potraživanja već ubiru preko 3 milijarde kuna godišnje u obliku različitih i kojekakvih naknada i provizija kao što su naknada za vođenje računa, naknada za izdavanje čekovnih blanketa, naknade za raznovrsne pakete usluga itd. Naravno, sve to nije regulirano propisima već banke koriste pravnu prazninu i one ih samostalno formiraju bez ikakva nadzora i obveze da objasne načela prema kojima odlučuju o njihovoj visini. No i ovom bankarskom haraču približava se kraj, jer će se vjerojatno već na jesen u saborskoj raspravi naći Zakon o kreditnim institucijama koji bi trebao obuhvatiti i visine naknada i provizija. Ovim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti potrošača doprinijet će se višoj razini zaštite potrošačkih prava u Republici Hrvatskoj, a trgovce će se primorati da već prezadužene građane, potrošače prilikom naplate dospjelih potraživanja iznosa proizvoda i usluga osim postojećeg dugovanja i zateznih kamata ne mogu više povećavati njihovu zaduženost naplaćivanjem opomena. Hvala lijepa.
Hvala vama. Riječ sada dajem poštovanoj zastupnici Branki Juričev-Martinčev.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Predstavnice ministarstva, kolegice i kolege. Treba znati da ovaj prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti potrošača mijenja se za potrebe monitoringa EU. Međutim, novost koja sve veseli je zabrana naplate opomena. Ovim je zakonom bilo potrebno urediti jedno od najučestalijih pitanja s kojima se potrošači svakodnevno susreću, a odnos se na naplatu opomena za dospjelo a ne naplaćeno potraživanje trgovaca. Ekonomska kriza, recesija, visoka stopa nezaposlenosti i prezaduženost imali su značajnog utjecaja na pravovremeno izvršavanje novčanih obveza potrošača. Veliki broj potrošača ne svojom voljom doveden je u situaciju da nije u mogućnosti na vrijeme ispoštovati sve svoje obveze. S druge strane u nastojanu da naplate svoja potraživanja kako bi osigurali neometano daljnje poslovanje trgovci su poduzimali određene aktivnosti dostavljajući opomene potrošačima u kojima ih se podsjeća na potrebu podmirivanja dospjelih potraživanja. Iako po mišljenju nekih potrošačkih udruga, hrvatski pravni sustav ni do sada nije prepoznavao tu obvezu. Stoga okupljanje u ovakve udruge kažu da ove izmjene i dopune ne donose ništa bitno za položaj građana kao potrošača. Prilikom pripreme ovog zakona morala se dati mogućnost udrugama koje su osnovane i čija je osnovna funkcija zaštita potrošača u konačnici građana svih nas da daju svoje mišljenje. Nama se obratilo Društvo Potrošač s primjedbom da je zakon rađen na brzinu, a o izmjenama nisu bili obaviješteni a kamoli pozvani na sudjelovanje. Za donošenje ovakvog zakona mislim da je neophodni dijalog i komunikacija jer su ovakve udruge naš i vaš partner i Vlade i Sabora koje treba konzultirati. Oni imaju ideje, prijedloge i oni nam najbolje mogu prenijeti ono što nije dobro na terenu. Upravo se takvom suradnjom moglo pohvaliti 2009.godine kada su se radile tadašnje izmjene i dopune Zakona o potrošačima. Neophodna je bila takva konzultacija s obzirom da cijeli niz odredbi kao što smo i malo prije čuli od kolega u Zakonu o financiranju vodnog gospodarstva, Zakonu o vodama, Uredba o najnižoj osnovnoj cijeni vodnih usluga i vrsti troškova koje vodne usluge pokrivaju, fiksni dio mjesečnog računa tarifnog sustava za opskrbu električne energije, opći uvjeti davanja javnih usluga i banaka itd., onemogućavaju primjenu ovog Zakona o zaštiti potrošača. Ovakvim načinom donošenja ovog zakona bez konzultacija sa udrugama partnerima ponovno naši građani ostaju ne zaštićeni po najvažnijim pitanjima. Tako iako bi ovaj zakon trebao omogućiti pravu zaštitu svih potrošača, svih nas, on ostaje po strani kada su u pitanju najvažniji troškovi naših građana cijena struje, vode, plina, kamate na kredite i sl. Zakon o zaštiti potrošača donesen je u lipnju 2003. godine osiguravši time svima nama primjenu zaštite naših prava i interesa prilikom kupnje proizvoda i usluga za osobne potrebe. Donošenje novog zakona u srpnju 2007. te izmjenama i dopunama iz lipnja 2009. Hrvatsko zakonodavstvo u potpunosti se uskladilo s pravnim stečevinama EU iz ovog područja. Implementirane su direktive od onih vezanih uz isticanje cijena na proizvodima do sudskih naloga za zaštitu interesa potrošača. Ovim izmjenama trebali smo ići korak dalje ali zato je trebalo malo više vremena kojeg bi zasigurno bilo da se išlo u redovnu proceduru. Ono što me veseli je i usvajanje nekih zajedničkih pravila sa državama članicama EU koje bi trebale potaknuti veći rast i produktivnost. Područje primjene novog zakona u segmentu turizma pod pojmom turističkog proizvoda su nekretnine i pokretnine zatim dugotrajni turistički proizvod koji potrošačima omogućuje značajne popuste prilikom korištenja turističkih usluga. Od 2009.na turističkom tržištu dogodile su se neke promjene, a s obzirom da turizam dobiva sve više na važnosti u gospodarstvima država članica, jako je dobro da to ovaj zakon i regulira. Iako u RH još uvijek nije u dovoljnoj mjeri razvijena ovakva poslovna djelatnost, implementacijom predmetne direktive očekuje se intenziviranje ove djelatnosti obzirom da je RH turistička zemlja sa velikim potencijalom koji teži dobrom pozicioniranju u nautičkom turizmu na europskom tržištu. Nemojmo zaboraviti da nam je turizam jedan od rijetkih svijetla točka u općoj gospodarskoj slici od koje puno očekujemo. U ovim teškim vremenima turizam je najveći pokretač gospodarstva i generator ukupnog zapošljavanja. Stoga podržimo ove i sve druge izmjene zakona koji će Lijepu našu još bolje pozicionirati na turističkoj karti svijeta.
Zahvaljujem. U raspravu će se sada uključiti i poštovani Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana gospođo zamjenice sa suradnicama, uvažene kolegice i kolege. Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti potrošača u jednoj mjeri predstavlja harmonizaciju hrvatskog zakonodavstva sa pravnom stečevinom EU i to u dijelu u kojima se odnosi na direktive kojima se određuje pitanje zaštite potrošača pa prema tome svakako da i iz tog razloga podržavamo donošenje izmjena i dopuna samoga zakona. Ovom izmjenom zakona svakako da se pitanje zaštite tržišta odnosi i na time share kako je o tome već bilo govora ranije odnosno proširuje se na nove turističke proizvode osim apartmana, kuća za odmor i vila, proširuje se i na druge objekte kao što su brodovi, kao što su jahte, autokaravani, tako da evo na taj način se uređuje i ovaj dio turističkog proizvoda. Posebno treba pozdraviti ukidanje naknade kojom su trgovci, a to je već ranije rečeno u raspravi pod pojmom trgovac u pravilu se u ovom zakonu podrazumijeva i promišlja o bankama i javnim poduzećima koji probavaju svoje usluge. i dobro je da se ukida obračunavanje potrošačima prilikom dostave opomene naplate odnosno trošak dostave same opomene. To treba podržati i mislim da je to i u ime kluba gospodin Popijač iznio naš stav i mislim da je dobro da se značajna sredstva koja se na ovaj način odlijevaju iz džepa hrvatskih građana odnosno potrošača odnosno korisnika usluga dobro je na ovaj način zaustaviti iako smo čuli u samoj raspravi da može na određeni način biti i upitno da li se zakonom može mijenjati postojeći ugovorni odnos između trgovca i potrošača, no o tome će biti vjerojatno u provedbi samog zakona više riječi. Ali u svakom slučaju potrebno je podržati takvu zakonsku odredbu koja barem pro futuro bi trebala osporiti, odnosno ukinuti mogućnost dodatnog troška kojeg predstavlja dostava opomene zbog neplaćanja dospjelih novčanih potraživanja. No bilo bi dobro da Vlada svojim postupanje, svojim predlaganjem uređuje i onda kada je ona trgovac, da Vlada ovakvu uviđavnost prema hrvatskim potrošačima i hrvatskim građanima iskazuje i onda kad je Vlada u funkciji trgovca, onda kad naplaćuje porez ili kada u njeno ime javna poduzeća naplaćuju pružanje svojih usluga. Ja sam za ovu priliku pokušao utvrditi koliko je u proteklih 6 mjeseci Vlada kao trgovac pružajući uslugu, odnosno naplaćujući svoja potraživanja smanjila kućni budžet, koliko je smanjila proračun jednog običnog, prosječnog hrvatskog kućanstva, koliko je kroz uvođenje svojih naknada ili povećavanjem postojećih naknada, postojećih poreza Vlada ušla u džep jedne prosječne hrvatske obitelji. Najprije ako ćemo obračunati što to za jedno prosječno hrvatsko kućanstvo znači povećanje stope PDV-a sa 23 na 25% onda ćemo vrlo jednostavno izračunati iz dokumenata kojega je dostavilo ministarstvo financija da će jedna prosječna hrvatska obitelj na ime povećanja PDV-a sa stope od 23 na stopu 25% morati godišnje izdvajati negdje oko 3000 kuna više nego što je za istu potrošnju moralo izdvojiti u prošloj godini. Nadalje, čuli smo već i o poskupljenju struje za 20%, poskupljenju plina za 22% pa onda kada se to izračuna i uprosječi na jedno hrvatsko kućanstvo onda je to godišnji novi trošak od 6000 kuna. I ako se tome dodaju i naknade o kojima je prije bilo riječi i naknada koja se obračunava prilikom dostave računa za potrošnju plina, a ta je fiksna naknada otprilike dva puta veća od potrošnje jednog umirovljeničkog kućanstva. I ako se pri tome doda još fiksna naknada za plaćanje vode onda je još 500 kuna jedan novi godišnji namet za jednu prosječnu hrvatsku obitelj. Dakle samo sa povećanjem stope PDV-a, sa povećanjem cijene struje i plina i uvođenje fiksnih naknada za istu potrošnju će ove godine jedna prosječna hrvatska obitelj platiti više od 10000 kuna. Ako pri tome još vodimo računa i o činjenici da Vlada u ovom trenutku vodi pregovore sa sindikatima zaposlenih u javnom sektoru i ako Vlada uspije u svom naumu da se zaposlenicima u javnom sektoru ne isplate božićnice, ne isplati regres, ako se smanje dnevnice kako je to rečeno sa 170 na 150 kuna i ako se smanji naknada za minuli rad sa 0,5 po godini staža na 0,3% onda će jedan zaposlenik u javnom sektoru ovu godinu ili kad stupe na snagu ovakve odluke Vlade godišnje imati 4000 kuna manje prihoda osnova naknada koje je primao zbog toga što je bio zaposlen u javnom sektoru. Dakle, u isto vrijeme se povećavaju troškovi prosječnoj obitelji, a s druge strane se zaposlenicima u javnom sektoru smanjuju ta primanja za negdje oko 4000 kuna. Dakle sve to zajedno dovodi do pada potrošnje, automatski padom potrošnje jasno smanjuje se i proizvodnja i sve skupa dovodi do toga da dalje tonemo u krizu i recesiju. Prema tome premda podržavamo ovakav zakon, premda podržavamo njegovo donošenje mislim da je krajnje vrijeme da Vlada svojim mjerama krene u poticanje proizvodnje, povećanje investicija, a to će onda jasno posljedično dovesti i do novog zapošljavanja. Jer kao što je već maloprije rečeno, da bi netko u Hrvatskoj uopće bio potrošač prije svega mora biti zaposlen. Prema tome, podržavajući ovakav prijedlog zakona čini mi se da je krajnje vrijeme da Vlada izađe sa strategijom, sa suvislim mjerama koje će potaknuti proizvodnju, koje će dovesti do zapošljavanja, koje će onda jasno omogućiti lakše hrvatskim potrošačima da zadovoljavaju svoje osnovne životne potrebe koje su im svakako ovakvim mjerama Vlade sada bitno smanjene. Prema tome, na tom tragu sam iznio svoje mišljenje o postojećem zakonu.
Prijavljene su dvije replike. Prvo poštovani Ivan Šuker.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospođo zamjenice ministra gospodarstva. Kao što sam rekao, mi ćemo ovaj zakon podržati. Međutim, mi ovdje govorimo kako da zaštitimo građane od onih gdje Vlada može, ne može imat utjecaja. Ajmo si postavit pitanje kako da mi zaštitimo građane od onoga gdje Vlada ima direktan utjecaj. Nitko ovdje ne govori o tome da će račun za plin onima koji imaju grijanje na plin u obiteljskoj kući u 12. mjesecu biti veći 400, 500, 600, 700 kuna, ovisno koliko je velika kuća, da će mu račun za struju biti veći 100 kuna, da od sutra ili prekosutra ili za tjedan dana će cijena benzina ne bit veća za ovih 15 lipa koliko će se povisit trošarine nego za 19 i još nešto lipa jer na tih 15 lipa se obračunava još i 25% PDV-a. Kako ćemo zaštititi građane Republike Hrvatske od neobrazloženog povećanja PDV-a, jer ako prije tri godine to nije bilo opravdano, ako je to bio harač ne shvaćam u čemu je danas tolika potreba da se PDV diže za 2%. Ponavljam, zašto nekima puštati, vraćat porez, a onda građane opterećivat. Jer pogledajte kako idu odluke, najprije se nekome nešto smanji i onda se građani opterete s tim. Vlada je na svojoj prošloj sjednici i u Sabor poslala odluku o tome da se ukine porez, onaj namet na sms, a danas čak niti neće poslat u Sabor nego to je zakonom omogućeno Vladi da svojom odlukom povisi trošarine na motorna goriva za 15 lipa plus PDV, to će ispast negdje 19 i još nešto lipa. I mi ovdje raspravljamo o tome kako neće biti ovakva ili onakva opomena, a istovremeno kad uzmete koliko prosječno građane ta opomena košta u odnosu na ovo povećanje koje će po obitelji ispast preko 1000 kuna mjesečno kad se sve skupa zbroji, na to ne reagiramo. A mislim da trebamo reagirati tamo gdje možemo reagirati i mislim da ako nismo spuštali…
Ja vas ljubazno molim da privedete kraju, vrijeme je isteklo.
Još jednu rečenicu molim vas, ako može. Ako nismo spuštali trošarine kad je cijena vrtoglavo rasla gore zbog toga i toga mislim da ne trebamo niti dizati sada kad cijena pada goriva.
Evo na oštru repliku odgovorit će sada poštovani Branko Bačić.
Tako je kolega Šuker. Naime, možemo postaviti pitanje vjerodostojnosti Vlade i kada sama donosi odluke kojima se povećavaju cijene i daje suglasnost na povećanje primjerice cijene električne energije. Naime, pojedine udruge potrošača mislim da su digle ustavnu tužbu da li je Vlada imala pravo i da li je mogla dati suglasnost na povećanje cijene struje. Naime, Vlada je bez mišljenja Hrvatske energetske regulatorne agencije, odnosno koristeći njenu suglasnost iz 2010. godine omogućila povećanje struje značajno više od onog iznosa, od onog postotka za čiju je suglasnost dala HERA. Prema tome, danas raspravljamo o zakonu u kojemu želimo zaštitu hrvatskih potrošača, a u isto vrijeme Vlada svojom odlukom praktično taj isti zakon ne poštuje jer nije imala suglasnost za povećanje električne energije za 20%.
Čut ćemo još jednu repliku, poštovana Đurđica Sumrak.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolega evo slušam vas i slušam, evo slušala sam sve naše zastupnike koji govore. Ja bih vam htjela samo reći godinama se već zna kako Vlada, zagrebačka Vlada, odnosno SDP-HNS vlada i to je jasan primjer i to na Holdingu, SDP koji tu doista je vinovnik svega. Pa vidite, Holding je zavio Zagreb u crno. A na koji način? U posljednje samo vrijeme, sad su nabavili 251 novo vozilo, nisu dužni nikom reći ni zašto. Njihove plaće, govori se da su naše plaće zastupnika visoke ali njihove plaće su, vjerujte naša je 14 700, a njihova je 30 i nešto. Dakle, njihovih dužnosnika. Imaju pravo na automobil, na privatnog vozača, na kartice, na reprezentacije, na sve ostalo, a najveće pravo koje su si uzeli, a veže se i ovog zakona je sljedeće: da su povisili sve komunalne usluge, apsolutno sve, a najnovije što su učinili je to da šalju građanima Grada Zagreba ovrhe, odnosno blokadu računa i na to na zastarjele račune, znači 2004., 2005., 2006. Dakle, građani više i ne znaju gdje su ti računi, ali upoznaju se vrlo lako s tim kad dođu u svoju banku. Znači, ja bih rekla da je ovaj zakon dobar, naravno da je. S jedne strane treba rasteretiti sve nas tih opomena. Na koji će se način naplaćivati, zanima me samo što će Holding sada raditi najnovije? Pa bih ga ja nazvala, znate ima jedna onako pčelarska – malo meda pa žlicom po glavi. Meni se čini da građani Grada Zagreba, a i Hrvati, jako često dobivaju u posljednjih 6 mjeseci Hrvati žlicom po glavi, a zagrepčani vjerujte već 10 godina.
Sad ćemo čuti što o ovom prijedlogu zakona misli poštovani Mladen Marelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče, uvažena zamjenice ministra sa kolegama, cijenjene kolegice i kolege. Danas je pred nama Konačni prijedlog Zakona o zaštiti potrošača. Sjećamo se kad nas je prošla vlast dovela do teške financijske situacije u državi kao i građanstvo, mislim da će ovaj zakon nešto popraviti ono što su i ranije skrivili, što se je moglo i ranije popraviti dosta toga, omogućili poduzećima da ne naplaćuju ono što se dosada naplaćuje. Kad vidimo da su brojna trgovačka društva, naročito banke koje su ubrale velika sredstva za naplatu opomena, danas imamo uobičajenu praksu od strane HRT-a da hoteli koji preko zime budu zatvoreni ili apartmani, a naročito ti hoteli koji su opskrbljeni sa tv prijemnicima uredno ih naplaćuju sve njihove troškove čitavu zimu. Tako da uglavnom to završi sa opomenama, ovrhama i na kraju na sudskim sporovima. Također bih skrenuo pozornost o nekvalitetnom programu, pružanju tv prijemnih programa od strane odašiljača i veza. Imamo situacija da su građani, mislim i u ovom Saboru mi saborski zastupnici sa otoka smo dobili primjedbe na to da ne mogu uopće pratiti tv program koji se uredno naplaćuje svaki mjesec. Tako da to sve završava sa sudskim sporovima. Otkad se prešlo na digitalni program da veliki dio otoka nema uopće programa, naročito, ja govorim sad o Korčuli, južna strana Korčule i neka mjesta na samoj Koručuli. Desilo se i to da u tijeku ljeta sada kad počnu ploviti Jadranom jahte, jedrilice Talijani sa druge strane pojačaju svoje signale tako da i ono malo što je bilo i to nestane. Tako da mi već znamo normalno kad idu veliki kruzeri tada i ono malo signala nestane. Ali, zato računi uredno dolaze i naplaćuju se. To su stvarno problemi koji su nastali sa domaćinstvima. Ta domaćinstva ne mogu to sve plaćati i zato bih volio da sa ovim zakonom i taj dio, ono što se ne koristi i ne može naplaćivati. Toliko.
Hvala lijepa. Posljednji koji se prijavio za pojedinačnu raspravu je uvaženi zastupnik Davorin Mlakar.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ja bih samo o nekim dijelovima ovog zakona koji je opet donesen vjerojatno velikom brzinom jer je tako bila u opasnosti sigurnost države ili neki drugi važan razlog pa smo se odlučili za hitni postupak pa bih želio komentirati neke od članaka ili odredbi ovog zakona za koji držim da predlagatelj nije u dovoljnoj mjeri konzultirao ni stručnjake koji su ga mogli uputiti na probleme koje će ovaj zakon izazvati. Dakle, primjerice u članku 3. predlagatelj Vlada govori o mjerodavnom pravu na određene odnose koji se zasnivaju temeljem ugovora pa se tako kaže da je iako je mjerodavno strano pravo na neke ugovore iz Glave 10. ovoga zakona ono neće biti mjerodavno nego će se primijeniti ovaj zakon ukoliko se radi o zaštiti potrošača koje bi primjenom stranoga prava potrošač bio lišen. Bojim se da ovakva odredba u zakonu, naravno da predlagateljica ne sluša, ali možda će imat vremena saslušat fonogram pa će vidjeti.
Molim vas da omogućite zamjenici ministra da sluša raspravu.
Ovaj zakon je time direktno u suprotnosti s načelima Međunarodnog privatnog prava i odredbama koje regulira međunarodno privatno pravo. I ne može se na ovaj način Zakonom o zaštiti potrošača intervenirati u zakon gdje se mjerodavno pravo određuje temeljem drugog zakona i u skladu sa međunarodnim pravilima ili propisima. Isto to, ili sličan prigovor može se staviti i na pojedine odredbe koje govore o pravima potrošača na jednostrani raskid ugovora, ili predugovora, pa se tako uvode neki novi rokovi, kada to pravo prestaje istekom 1 godine i 14 dana, ili istekom 3 mjeseca i 14 dana. I time ovaj zakon ulazi direktno u odredbe Zakona o obveznim odnosima, odredbe o kupoprodaji koje bi se trebale primjenjivati i na ove odnose. Ako je ovo posebni zakon za takve slučajeve, onda treba vidjeti da je taj zakon u koliziji s odredbama zakona koji rješava pitanje kupoprodaje i mora se znati koje će mjerodavno pravo biti i u ovakvim ugovornim odnosima. Ovaj zakon, sa nekoliko ovih odredbi dovodi nas do pravne nesigurnosti, dovodi nas do pitanja koje će odredbe i kojeg zakona biti mjerodavne za pojedine ugovorne odnose. A s obzirom da je Zakon o obveznim odnosima se primjenjuje na sve ugovorne odnose, ovim zakonom se ti, te odredbe zakona isključuju i mislim da će nas dovesti u praksi u poziciju da se neće niti ovaj, niti Zakon o obveznim odnosima moći primijeniti. Kada je Vlada već imala želju i namjeru dodatno štiti potrošače, onda je trebala razmisliti i o kvaliteti, i pravnoj sigurnosti i ovog teksta zakona. Osobito o normama koje su u koliziji s odredbama drugih zakona. I zato upućujem još jednom apel predlagatelju, da članak 3. i članak 11. ovog zakona prije izglasavanja dobro provjere i vide da li su ovim odredbama povrijedili odredbe nekih drugih zakona, čime će regulirati ovu materiju na nedopustiv način. I samo uzgredno sam želio reći, kada već govorimo o zaštiti potrošača, kao potrošači se možemo ovdje također javiti, pa reći da bi puno vrjednijim držali inicijativu. Da je recimo Vlada uvela obvezu trgovačkim lancima, trgovcima pojedincima, da deklaracije stranih proizvoda koje svakodnevno susrećemo na našim policama, budu obvezni pisti s logom koji je čitljiv bez mikroskopa. A vjerojatno iskustvo svakog od nas koji je posjetio bilo koju trgovinu, govori o tome da vi više ne možete deklaracije proizvoda, proizvođača, zemlju porijekla uopće pročitati na hrvatskom jeziku. Jer ako se trgovci drže te obveze, tu obvezu ispunjavaju na način da dobijete naljepnice ili etikete sa s logom koji samo vjerojatno piloti ili osobite osobitog uopće mogu pročitati. Tu obvezu još uvijek Vlada ni temeljem svojih inspekcijskih službi, niti propisima ministarstva nije nametnula trgovcima i time na neki način dovodi potrošače u zabludu. Često puta ne možete utvrditi porijeklo proizvoda, rok trajanja proizvoda, a osobito sve ono što deklaracija uvezenih proizvoda mora sadržavati. I kao zadnje, jer je i to u djelokrugu Ministarstva gospodarstva, a pitanje je i zaštite potrošača, samo uzgred. Vozeći se autocestom od Zagreba prema Rijeci možete uz sam, samo trasu autoceste svjedočiti danas da postoje ogromne reklame, od desetak i više kvadratnih metara koje govore o pojedinim lancima, neću ih imenovati, na njemačkom jeziku. Imate reklame na engleskom jeziku, ali ni jedna od tih reklama uz taj strani jezik nema i tu istu reklamu ili poziv kupcima i na hrvatskom jeziku. I vjerujem da bi to bila tema koja zavrjeđuje da se nađe u nekakvoj obvezi Vlade da štiti svoje potrošače. Jer bez obzira kome bile namijenjene reklame na njemačkom jeziku, s obzirom da se radi o stranim lancima. Vjerujem da je to puno krupnije pitanje od samog prava potrošača da bude upoznat sa vrijednošću ili kvalitetom proizvoda i da se takve stvari moraju zabraniti i da Vlada mora imati instrumente kojima će braniti, da strani lanci da svoje proizvode i svoj lanac reklamiraju na stranim jezicima. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Sad ćemo još čuti 2 zaključne 5 minutne rasprave u ime klubova. Prvo u ime kluba HNS-a poštovani zastupnik Petar Baranović.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažena gospođo zamjenice ministra sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Uvodno HNS-a, klub HNS-a će podržati ovaj zakon, smatrajući da je on u svakom slučaju pozitivno iskorak u zaštiti, kao što je rekao Don Ivan, "građana Republike Hrvatske", ne samo potrošača. Možda se ne bi ni javili za ovu završnu riječ da i ova rasprava o zaštiti potrošača nije bila dominantno pokrivena pitanjem poskupljenja plina, poskupljenja struje. I pri tome treba neke stvari sagledat realno i reć istinu. Jednom je vrijeme da u najkraćim crtama raščistimo s tim. Što se tiče poskupljenja električne energije kao udara na potrošače, jeste to je mjera i to je nepopularna mjera koju nismo donijeli samo za neke druge, nego smo ih kao ljudi koji se bave politikom, opet citiram Don Ivana "A ne politikantstvom", donijeli svjesni činjenice da je primarni imperativ održati HEP na nogama. I baš eto igrom slučaja je danas nestalo struje u ovoj sabornici, srića da Sabor ima agregat, međutim građani Republike Hrvatske i gospodarstvo Republike Hrvatske nema agregat. 2008. i 2010. godine HERA je donijela mišljenje već tad da je potrebno korigirat cijenu struje, da je potrebno korigirat cijenu struje, nije se to napravilo. Zašto to tadašnja vladajuća garnitura nije napravila ja ne želim uopće se baviti špekulacijama i ne bih se na to osvrtao. Poskupljenje plina i druga poskupljenja energenata proizilaze iz dvije činjenice. Jedno je da nismo energetski neovisna zemlja, da uvozimo energente, da te energente plaćamo na svjetskom tržištu po svjetskim cijenama, a drugo je da smo dio svjetskog tržišta i da su odluke političke o uključenju Hrvatske u svjetsko tržište, liberalizirano tržište u kojem se poštuju svjetske cijene donesene gotovo konsenzusom u ovom Saboru prethodnim mandatima. I to su realne činjenice dame i gospodo kao i poskupljenje PDV-a, povećanje PDV-a koje ste kao mjeru i vi tijekom svoje vladavine napravili jednom prigodom sa 22 na 23% jer ste imali određene razloga vrlo vjerojatno motivirane potrebom da se konsolidira državni proračun [[Upadica Stazić: Poštovani kolega Šuker, molim vas nemojte dobacivati iz klupe. Ometate govornika nepotrebno.]] Duboko ste svjesni da se ova Vlada bori grčevito za sačuvati prihvatljiv kreditni rejting ove zemlje. Jako dobro znate pogotovo vi koji ste se bavili financijama da velikog prostora za daljnje zaduživanje nema, a da smo kao društvo živjeli u disproporciji između onog što zarađujemo i onog što realno trošimo. To je model koji smo si mogli i taj komoditet priuštiti zadnjih 20 godina konzekvence će osjećati generacije dalje. Ne želim ulaziti u analize zašto se to tako radilo, možda se i moralo. Ali je činjenica da to više ne možemo. Politika je dakle, umijeće donošenja odluka ali i disciplina donošenja odluka. A najgore što bi mi mogli napraviti u ovom trenutku i za energetsku i fiskalnu stabilnost ove zemlje, financijsku je ne donositi odluke. Mi smo vlast koja je dobila povjerenje građana da donosi odluke. I te odluke donosimo ne samo za građane koje ne poznamo i nismo bešćutni nego ih donosimo za svoje rođake, roditelje, braću, sestre, članove obitelji, poznanike, u konačnici za sebe. Iz tog razloga ćemo donositi odluke koje je moguće donijeti, koje su oportune za građane, koje će pomoći da zaštite prava građana, socijalni status građana i poziciju građana, a to je ova odluka u kojoj smo imali hrabrosti za razliku od nekih prethodnika suprotstaviti se i najkrupnijim financijskim subjektima u Hrvatskoj, a to su hrvatske banke. Iz tih razloga će Hrvatska narodna stranka podržati ovaj zakon i dalje nastojati donositi odluke koje će imati ovakav karakter na korist hrvatskih građana. Hvala lijepa.
Na ovo izlaganje imamo nekoliko ispravaka netočnih navoda. Prvo, ispravak uvaženog zastupnika Franje Lucića.
Hvala lijepo. Evo ispravljam netočan navod kolege Baranovića koji je rekao da HEP treba održavati na nogama. Nije istina kolega Baranoviću i ne može vam to biti opravdanje da vi povećanjem cijena morate HEP održavati na nogama. HEP je 2010. godine u najtežim uvjetima kada ste sasuli drvlje i kamenje na lopovluk, na sve ono što se u HEP-u događalo, a ostvario je dobit 800 milijuna kuna. 2011. nešto manje i siguran sam da Hrvatska elektroprivreda uvođenjem reda ima ogromne rezerve unutar sustava i ovi potrošači bi bili zaštićeni ako će se prije svega to napraviti. A ako se zauzimate za uvođenje reda u institucijama, evo prilike da to napravite i u Hrvatskoj elektroprivredi i da potrošače oslobodite povećanja cijena i da nemate ama baš nikakvog opravdanja za to.
Vi ste svjesni naravno kolega Luciću, vi ste svjesni naravno da ovo nije bio nikakav ispravak netočnog navoda to valjda znate.
Ko kaže? Ja sam rekao da nema opravdanja povećanja cijena. Vi imate uvijek neko …
Ivan Šuker.
… [[Govornik naknadno uključen.]] ispričavam se netočan navoda kolege Baranovića da je rasprava o povećanju cijene i svega ovog što je ovdje bilo rečeno politikanstvo. Nije politikanstvo. Nije politikanstvo, jer ako kažete da ćete podržati zakon ali da treba u budućnosti raspravit se o tome i tome onda to nije politikanstvo. Ali radi hrvatske javnosti i radi istine 2010. godine bez obzira što je netko u HERA-i napisao cijena električne energije se nije digla zbog toga jer je bila sjajna hidro godina. Dakle, mi smo te godine imali ogromnu proizvodnju iz vlastitih izvora i zato se nije dizala cijena. I to je politikanstvo kolega Baranoviću kad netočno koristite nešto što nije dobro. A druga stvar što ste vi govorili kad se digao PDV u najtežim trenucima 2009. Sjetite se što ste pričali. Ja to niti kolegi Liniću, niti kolegi Čačiću nikad neću reći jer na takav način nisam raspravljao.
Sljedeći ispravak, poštovani Đuro Popijač.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa naravno ista konstatacija da povećanje struje nije bilo iz razloga što je trebalo spašavati HEP, jer kao što znamo u Hrvatskoj osim HEP-a danas mogu i druge pravne osobe prodavati električnu energiju. No, međutim suština je upravo u problemu i na način na koji to aktualna vlast pristupa vođenju i energetskih kompanija, pa i apsurda koji se u kadroviranju događao. Pa na primjer evo zadnji primjer gdje Hrvatskoj naftnoj regulatornoj agenciji, dakle instalirate čovjeka koji apsolutno nikakve veze nema u životu sa naftom. Dakle, on je bankovni službenik, a smjenjujete priznatog naftnog stručnjaka. Isto tako u HEP-u itd. Dakle, kakvi će rezultati biti iza vaše Vlade to ćemo na žalost tek vidjeti.
Domagoj Milošević je zastupnik koji će ispraviti sljedeći netočan navod.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa netočan je navod da je ova Vlada učinila sve kako bi sačuvala kreditni rejting Hrvatske. Naime, na žalost oni koji ocjenjuju naš kreditni rejting razumiju da podizanje PDV-a i anti poduzetnička klima u Hrvatskoj definitivno neće sačuvati naš kreditni rejting.
I posljednji ispravak, uvaženi Dražen Đurović.
Pa ispravio bih netočan navod kako je razlog poskupljenja plina činjenica da je Hrvatska energetski ovisna zemlja. S obzirom da Republika Hrvatska proizvodi gotovo 65% svojih potreba za plinom iz vlastitih izvora mislim da ova teza nije točna već da predstavlja zapravo političku demagogiju.
Sad ćemo još čuti i zaključne stavove u trajanju od 5 minuta kluba zastupnika HSU-a. Prenijet će ih uvaženi Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo zamjenice ministra, cijenjene kolegice i kolege. Naravno ova tema o zaštiti potrošača je tema koja će nas uvijek okupirati i koja će biti nikad dovršena priča. Točno je da ovaj prijedlog zakona još nije odgovorio na pitanje zašto televizijsku pretplatu moraju plaćati oni koji signal ne vide. Točno je da ovaj prijedlog zakona koji ne primaju, odnosno ne vide određene programe. Točno je da ovaj zakon nije odgovorio na pitanje što ako se netko krivo reklamira. Ako ste primijetili u zadnje vrijeme u dnevnom tisku postoji reklama za mirovinu poslije 50-te. Ja sam pokušao istražiti kakva je to mirovina poslije pedesete, nitko u mirovinu poslije pedesete osim u invalidsku ne može ići ali se reklame pojavljuju u dnevnom tisku. Koliko ja znam netko je mogao životnim osiguranjem osigurati rentu koju može mjesečno primati ali to nije mirovina i mislim da je to reklamiranje koje nije u skladu sa našim zakonskim propisima. To naravno ovaj prijedlog zakona ne obrađuje što ne isključuje da sutra u nekoj drugoj noveli neće učiniti. I sadašnja novela mislim da je napredak u odnosu na prethodno stanje i mislim da će odnosno klub HSU-a će podržati ovaj prijedlog zakona. No, ono što me uopće motiviralo da se javim za riječ je jedan osobni problem i htio bih razgovarati na jednoj osobnoj razini, razini jedne naše sugrađanke u 83.godini života koja je imala još 1995.godine rješenje o izvršenju za naplatu naknade za vode. Zamislite to je rješenje o izvršenju Općinski građanski sud u Zagrebu aktivirao 7.ožujka 2012.godine i napravio prijedlog za ovrhu i skinuo gospođi u 83.godini života jednu trećinu mirovine i ona je došla sva izvan sebe jer je umjesto 2.400 kn mirovine dobila 1.600 i objašnjeno je da će tako još biti tri mjeseca. Ja ne sporim pravo komunalnom poduzeću da pokuša naplatiti sva dospjela a ne naplaćena potraživanja, međutim Zakon o obveznim odnosima poznaje opći rok zastare od tri godine i nakon toga nitko više nema pravo 3, 7 apsolutna zastara 10 godina, dakle postoje rokovi zastare. Nakon toga nitko više nema pravo naplaćivati svoja potraživanja. Ali nije tu kraj priče. Nakon prve naplate prve ovrhe preko mirovinskog dolazi opomena koja je ukupno obračunala isto tu komunalnu naknadu od 1996. do 15.01.2012. i obavještava gospođu da joj je dug 1.530 kuna i zatezne kamate još 2.400 kuna. Dakle opomena je pred ovrhom. Gledajte, naravno da ni građani ne mogu izbjegavati plaćanje ali dužnost je svake službe da pošalje opomenu i da u vrijeme kada je to uobičajeno naplate svoja potraživanja. U čemu je problem kod zaštite potrošača? Izvlačim zaključak, dakle nije problem u našim zakonima, nemamo sustav koji brani građane koji može ovako nešto blokirati. Naravno da smo mi kao stranka pomogli gospođi, uputili prigovor zastare potraživanja, naravno da smo je uputili pučkom pravobranitelju, naravno da smo ju uputili zastupničko pitanje ministru pravosuđa i poslali smo dopis komunalnom poduzeću. … [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]] Završavam, učinili sve da pomognemo građanima. Kažem, nisu problem zakoni ne postoji sustav zaštite potrošača. Hvala lijepa.
Zaključno će se Saboru obratiti zamjenica ministra gospodarstva gospođa Tamara Obradović Mazal u ime predlagatelja.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Zahvaljujem svi zastupnicima i zastupnicama na provedenoj raspravi i ocjenjujem na generalnoj podršci ovog konačnog prijedloga zakona. Rasprava je naravno potaknula i druge teme pa evo dopustite mi da ja iskoristim prigodu na neki način i raspravu oko ovog zakona završno usmjeriti na temu koja se možda granično čula za vrijeme rasprave, ali mislim s obzirom na veliki broj prisutnih čelnika na razini jedinica lokalne samouprave. Govoreći o sustavu zaštite potrošača i odgovornosti za promociju i jačanje sustave zaštite potrošača, potrošači smo svi mi spomenuti odgovornost u vertikali na svakoj razini za promociju zaštite potrošača putem udruga za zaštitu potrošača i putem već funkcionirajućih savjetovališta za zaštitu potrošača. Netko je udruge odnosno savjetovališta nazvao prvom crtom obrane između naših građana i trgovaca s druge strane i to je uvelike točno. To su vrijedni ljudi okupljeni kroz udruge vrijedni ljudi okupljeni kroz savjetovališta koji dnevno odgovaraju na nekoliko desetaka i poziva i pisanih upita, daju savjete ili kao volonteri ili kao plaćeni savjetnici. Ali ono što je poanta i što bi ovom prigodom iskoristila kao priliku za naglasiti je osim izvršne vlasti, osim vlade, osim Ministarstva gospodarstva u ovom konkretnom slučaju odgovornost za unapređenje sustava potrošača leži na jedinicama lokalne samouprave na onim gradovima gdje djeluju udruge pogotovo na onim gradovima na čijim područjima županija i gradova funkcioniraju savjeti za zaštitu potrošača. Dopustite da kažem da od kada je u hrvatski pravni sustav uopće uveden pojam zaštite potrošača kroz zakonski okvir da je država pratila udruge i savjetovališta sa skoro 13 milijuna kuna, otprilike na godišnjoj razini naše ministarstvo prati koliko može udruge i Savjetovališta za zaštitu potrošača sa u prosjeku milijun i pol kuna. Svi ćemo se složiti da je to nedostatno. Naravno da bismo voljeli biti u poziciji kao primjerice u Saveznoj Republici Njemačkoj sustav za zaštitu potrošača pratiti sa nekoliko milijuna eura međutim niti po veličini niti po ekonomskoj snazi to ne možemo. Ali što možemo? Možemo podijeliti tu odgovornost i to često zanemarujemo. I zato ovim putem apeliram na sve razine unapređenja, mogućnosti unapređenja sustava zaštite potrošača da jedinice lokalne samouprave također dodanu napore koje rade i financijski i prostorno kroz najam dakle kroz svaki oblik potpore pomognu udruge koje su aktivne na njihovim područjima, pomognu Savjetovališta za zaštitu potrošača. Navest ću samo one možda najagilnije, najpozitivnije primjer koje savjetovalištima i udrugama doniraju poslovne prostore koje im prate kroz niz olakšica kako bi upravo kroz njihov rad građani sa tih područja mogli kvalitetno, brzo i kontinuirano doći do savjeta o svojim pravima upravo putem tih lokalno angažiranih ljudi. Evo Pula, Zadar, Osijek, Zagreb, Varaždin, to su gradovi koji u potpunosti konzumiranju obvezu iz Zakona o zaštiti potrošača, dakle to je obveza. Često dobivamo na neki način sugestije od udruga i od savjetovališta potaknite malo jedinice lokalne samouprave na čijim područjima radimo, osvježite im memoriju o zakonskoj obvezi iz Zakona o zaštiti potrošača da nam pomognu, da ne moramo za svaki korak ići u ministarstvo, da se ne moramo za svaki korak i za svaku potrebu obraćati. Evo koristim dakle uz zahvalu naravno na prethodno provedenoj raspravi podsjetiti sve nas na podijeljenu odgovornost koju imamo u unaprjeđenju, financiranju, odnosno u bilo kakvom drugom načinu olakšavanja i poticanju daljnjeg rada udruga i savjetovališta za zaštitu potrošača. Hvala.
Zahvaljujem. Time je rasprava o tekstu zakona završena, a glasat ćemo kad se za to steknu uvjeti. Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti potrošača, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 108. Rasprava je zaključena. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Molim rezultat. Konstatiram da je većinom glasova, 88 glasova za i 25 protiv donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti potrošača.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Štovane gospođe i gospodo saborske zastupnice i zastupnici. Nekoliko samo uvodnih riječi vezano za prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosnim provjerama. Naime, Zakon o sigurnosnim provjerama propisao je da se temeljna sigurnosna provjera provodi za osobe koje se imenuju ili su imenovane na dužnost. Te sigurnosne provjere podijeljene su u tri stupnja: prvi, drugi i treći stupanj i na temelju takvih sigurnosnih provjera može se pristupat klasificiranim podacima koji su također označeni sa vrlo tajno, tajno i povjerljivo. Sigurnosna provjera prvog stupnja koja se radi na temelju upitnika za sigurnosnu provjeru, nadalje taj postupak ima ostvarivanje uvida u javne izvore, službene evidencije, zbirke podataka, nadležne sigurnosno-obavještajnih agencija, drugih državnih i javnih tijela, zatim ostvarivanje evidencije zbirke osobnih podataka, poslovnu i drugu službenu dokumentaciju, zatim obavezni razgovor sa provjeravanom osobom, razgovor sa osobama koje kandidat za sigurnosnu provjeru označe kao referentne osobe, razgovor sa drugim osobama za koje procijeni nadležna sigurnosno-obavještajna agencija koja provodi postupak sigurnosne provjere. Moram napomenut da prema odredbi članka 20. Zakona o sigurnosnim provjerama također predviđeno je da ravnatelj sigurnosno-obavještajne agencije može primijeniti i mjeru tajnog prikupljanja podataka prema osobi za koju se provjera provodi. Na temelju provjere koja se izvrši, koja naravno mora biti odrađena, može se primijenit čak i poligrafsko ispitivanje osobe radi provjere podataka koji su naznačeni u upitniku. To dosadašnje rješenje koje smo imali o sigurnosno-obavještajnom provjeravanju ima više praktičnih problema. Naime, osobe koje se izaberu na dužnost ili su imenovane od strane Vlade Republike Hrvatske i dobile povjerenje kako predsjednika Vlade i ministara naknadno budu sigurnosno provjeravani od strane sigurnosno-obavještajne agencije na temelju upitnika moraju pristati i na sve ove vrste provjera koje uključuju njihove životne navike, stavove, od navršene 18. godine života do dana provjere, razgovor sigurnosno-obavještajne agencije s drugim osobama i propitkivanje o istima, mogućnost traženja da se podvrgnu poligrafskom ispitivanju i mjeru tajnog prikupljanja podataka o istima. Nakon toga kad se i završi ta sigurnosno-obavještajna provjera to se dostavlja čelniku tijela koji je može uvažit, odnosno na temelju iste se postavit. Nije nužno da takvu zapreku onaj koji je zatražio sigurnosnu provjeru odnosno po zakonu na ovaj način kako je riješeno po automatizmu da se to mora napravit. Također, u trenucima koji se događaju kad trebate daleko veći broj imenovanih osoba koje traju otprilike minimalno 30 do 35 dana je minimum za ostvarenje ovoga, a to opterećuje značajno sustav i te sigurnosne provjere na kraju dovode do toga da bi ljudi mogli pristupati tim dokumentima za koje najčešće iste i ne dobivaju. Iz tog razloga je predloženo da se promijeni Zakon o sigurnosnim provjerama u ovom dijelu, a to je da se ista provjera napravi i da se odradi provjera svakog imenovanog dužnosnika, ali temeljem metodologije za sigurnosnu provjeru trećeg stupnja. Ona isključuje ovaj dio koji sam govorio o propitkivanju, poligrafu, mjera tajnog prikupljanja podataka i slično. Ona se radi uvidom u evidencije i temeljem istoga bi dužnosnik koji je imenovan bio u prilici da pristupa takvim dokumentima. Moram odmah napomenuti da nema ni govora o snižavanju kriterija za sigurnosne provjere za osobe koje trebaju pristupat NATO standardima ili takvim dokumentima. Za njih ostaje ista obaveza, bez obzira o kome se radilo i takav certifikat mogu dobit samo temeljem sigurnosne provjere prvog stupnja. U prijedlogu zakona moram napomenuti da postupak koji se radi i dalje predviđa mogućnost da čelnik tijela može zatražiti temeljnu sigurnosnu provjeru, prema tome taj dio se izjednačava što se tiče osoba sa onim dužnosnicima koji do sada su imali znači ja ću reći sad nisu morali ići na provjeru. Širi se krug onih koji su imenovani ili na dužnost ili se imenuju, inače bi bio zakočen kompletan postupak, a vjerujemo da provjera koja se radi temeljem kriterija za provjeru trećeg stupnja je sasvim dovoljna za provjeru svake osobe koja se imenuje. S tim u vezi je i izmjena odnosno prijedlog izmjene Zakona o tajnosti podataka u kojima naravno pristup klasificiranim podacima možete imati samo ukoliko imate certifikat i sve navedene osobe kao što su saborski zastupnici, ministri, državni tajnici iz svog djelokruga, moram napomenuti, iz svog djelokruga rada mogu pristupati klasificiranim podacima, ali se svi moraju obavezati na potpis, odnosno na dokument koji Ured Vijeća za nacionalnu sigurnost izdaje i na temelju tog papira se obavezuju da poznaju obavezu zaštite tajnosti podataka kojemu pristupaju. Time bi riješili situaciju svih ovih sigurnosnih provjera za dužnosnike, to je ispalo skoro 1000 ljudi, bar u ovome prvome valu opterećenje ovog sustava sa svim kompliciranim postupcima, a postigli bi upravo isti efekt koji je napravljen. Ja ne bih posebno dodavao uz ovo idu još tisuće ljudi koji su već sigurnosno provjeravani, naravno u sustavima koji su vezani za USKOK, za sva ona tijela. Možda ne bi bilo loše i da ovakvu praksu koja naravno bi trebala biti primijenjena od sada jer dosada je bilo pitanje certifikata nešto što nije bila prigoda niti način na temelju kojega se odlučivalo hoće li netko postati ili neće ministar ili određen na drugoj poziciji. Napominjem, nema snižavanja kriterija jer se sve ovo može postići na isti način. I mislim da stvar treba promatrati na način da podaci koje službe sa kojima raspolažu mogu biti dovoljne da se onome tko zatraži sigurnosnu provjeru da prilika da ocijeni da li ta osoba ima zapreku ili nema bez poligrafskog testiranja koje je predviđeno bez tajnih mjera prisluškivanja koje se odnose na ne samo prisluškivanja nego svih ostalih na koje netko mora pristati da bi dobio certifikat. Da ne spominjem razgovore sa susjedima i sve ono što iziskuje ozbiljno vrijeme i angažman službe. Evo toliko za ovo, hvala.
Zahvaljujem ministre na uvodnom obrazloženju. Otvaram raspravu. Prvi se prijavio Klub zastupnika HDZ-a, kolega Miroslav Tuđman. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, gospodine ministre. Ja bih ovu raspravu počeo sa dva primjera. Prije desetak godina imali smo prilike čitati u novinama kako je američki predsjednik imenovao veleposlanika čini mi se za Izrael, ali taj veleposlanik nije dobio certifikat za rad sa tajnim dokumentnima, klasificiranim dokumentima i nije mogao otići na svoj posao. Drugi primjer je ono što i danas traje u američkom Kongresu i Senatu i Velikoj Britaniji npr. da članovi Odbora za intelligence, odnosno ili ono što mi zovemo nacionalna sigurnost, ne izglasava Parlament, Kongres niti Senat nego se predsjednici klubova dogovaraju tko će biti članovi tih odbora zato što moraju proći provjeru. S druge pak strane oni koji imaju taj certifikat mogu, imaju pristup i operativnim podacima na način ali tako da predstavnici izvještajne zajednice koji izvješćuju mogu reći zastupnicima koji nemaju certifikat da napuste prostoriju jer nemaju pristup tome. Što se radi kod nas sa ovim izmjenama, dopunama zakona? Prvo, znači nema, ne samo da nema provjere za najviše dužnosnike nego se taj krug dužnosnika još i proširio. S druge pak strane kaže se za one pomoćnike ministra od pomoćnika ministra do ravnatelja agencija do sudaca svih sudova, do glasnogovornika Vlade za njih također nema provjere osim ako čelnik te institucije ne zatraži provjeru. Ako nema provjere nema zapravo niti certifikata za rad sa tim dokumentima. To je u suprotnosti sa potpisanim već ugovorima koje je Hrvatska potpisala ne samo sa NATO-om nego i sa EU, odnosno sa svim ovim drugim službama, a niz ministarstava od Ministarstva vanjskih poslova, Ministarstva obrane, Ministarstva unutarnjih poslova imaju obveze i rade sa tim klasificiranim dokumentima. Vrlo je dvojbena teza predlagača da tu neće doći do promjene naprosto zato što se stvara rupa u zakonu. Kaže se za ove dužnosnike za koje će se tražiti provjera primjenjivat će se provjera 3. stupnja. Drugim riječima ti dužnosnici dobit će standard, dobit će certifikat pa prema tome moći će raditi sa tim dokumentima. To s jedne strane ako će tome biti tako onda će to biti izvrtanje, odnosno nepridržavanje propisa koji su već potpisani sa međunarodnim partnerima, a s druge strane očigledno je da se uvodi dvostruki standard. Uvodi se dvostruki standard prema našim vlastitim podacima koje klasificiramo kao tajno i vrlo tajno u odnosu na dokumente koji dolaze preko NATO-a ili EU. Mislim da vam ministar isto tako može potvrditi, a kao i ovi drugi iz Ureda Vijeća za nacionalnu sigurnost i Zavoda za sigurnost informacijskih sustava da je razina zaštite podataka koje idemo po NATO-vom standardu daleko veća nego zaštite naših klasificiranih dokumenata i podataka. Ne znam da li vas uopće to interesira, ali niti Vlada, niti većina ministarstava nemaju Certifikat o sigurnosti informacijskih sustava što bi po zakonu trebali imati. Prema tome, koje su sve posljedice ovakvoga prijedloga zakona. S jedne strane sustav nadzora koji je uspostavljen preko ureda Vijeća za nacionalnu sigurnost, naprosto će se početi urušavati. Zato što ured više neće imati mogućnosti, ni te mogućnosti da oduzima certifikate onima koji ne postupaju korektno sa dokumentima, klasificiranim dokumentima. To ide toliko daleko da se zapravo stavlja na volju pojedinih dužnosnika da li će uopće uključiti određen broj ljudi koji rade sa tim dokumentima u taj krug koji trebaju voditi računa o klasificiranim podacima. Prema tome, to je jedan veliki korak o uspostavi sustava, unatrag u uspostavi sustava informacijske sigurnosti. A ima jednu drugu neželjenu političku posljedicu, a to je pitanje ko će se iz nadležnih službi i iz nadležnih institucija usuditi staviti pod upit povjerenje dužnosnika i svih onih koji imaju doticaj sa klasificiranim podacima, ako to operativne, ako dođu do operativnih podataka. Naprosto, jer se tvrdi i to je u obrazloženju na odboru rečenu, ne pitanje povjerenja. Ako je neko dobio povjerenje na izborima, ako je neko dobio povjerenje u Saboru, ako je neko dobio povjerenje u Vladi, ne dolazi u obzir da taj bude podvrgnut još i dodatnim provjerama. Mislim da je ovdje, da se stvara ovdje jedna fama, da se ne računa o tome da je danas informacija jedan od osnovnih instrumenata nacionalne moći. Prema tome, da je informacija na neki način nekada i važnija od novca ili sličnih vrijednosti. Prema tome, da je pitanje sigurnosti, informacijske sigurnosti jedno od ključnih pitanja stabilnosti i razvoja društva. Međutim, imamo ovdje i još jedan, znate ovdje se opravdava, između ostalog čuli smo da je ministar rekao dvije stvari koje su dosta upitne, dosta upitne. Rečeno je da ovakvu provjeru treba proći još skoro 1000 ljudi. Čuli smo početkom saziva ovoga Sabora da će biti samo novih, nekih 100, 200 i nešto dužnosnika, sad se radi već o 1000. I čuli smo da nema snižavanja kriterija. A rečeno je otvoreno idemo samo na ovaj treći stupanj provjere, ne i prethodne stupnjeve. Nažalost, u političkom smislu to je na neki način logično od onoga što smo, što slušamo ovih 6 mjeseci u Saboru. Negdje na početku, na samom početku zasjedanja ovoga Sabora rečeno je da nisu potrebni javni natječaji za upravne nadzorne odbore, da nas ne interesiraju kvalifikacije ljudi, jer mi želimo imati ljude od povjerenja na tim mjestima. S ovim zakonom ide se korak dalje u tome i doslovno se kaže, ljude od povjerenja koje mi postavljamo naprosto zakonski nećemo, zakonski nećemo provjeravati, odnosno formuliramo zakon da ne mogu biti provjeravani. To je nažalost veliki korak unatrag u odnosu na postojeće zakone, u odnosnu na situaciju kada mi imamo dnevno da cure informacije, da cure informacije, ne ono što se želi reći od nekakvih službenika ili djelatnika, nego prvenstveno od primarnih korisnika. A da se sankcioniranjem tih klasificiranih informacija naprosto ne događa, odnosno vrlo malo se u tom smislu poduzima. To doduše moramo reći nije stanje samo ovih zadnjih 6 mjeseci, nego je to jedna dugogodišnja praksa u našem društvu. Iz svih ovih razloga klub HDZ-a nema osnove podržati prijedlog ovoga zakona. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba HDSSB-a kolega Dražen Đurović. Izvolite.
Evo gospodine predsjedniče sabora, gospodine ministre, zastupnice i zastupnici. Ovaj prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o tajnosti podataka, te prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosnim provjerama iz obrazloženja kako je napisano, a i sadašnjeg obrazloženja ministra. Mi zaključujemo zapravo da do toga dolazi iz jednostavno, iz nemogućnosti protuobavještajnog sektora Republike Hrvatske da obavi zapravo one sigurnosne provjere u onom opsegu koje su bile zadane i definirane tim zakonom. Posebno u svjetlu toga da su proširili krug dužnosnika na koje se te provjere odnose. U koliko je tome tako, onda u svakom slučaju će i odgovornost za eventualne propuste koje će nastati posljedicom izmjena ovih zakona ići na račun onoga i onome ko preuzima i odgovornost za ovakav, za ovakve odluke. Možda treba onda jasno reći, evo naš taj protuobavještajni sustav jednostavno ne može, pod kapacitiran je, nema resurse, ne može uspješno, zapravo provesti ovakve opsežne provjere tog broja državnih dužnosnika koje bi trebao prema sadašnjem zakonskom okviru. Na neki način plašiti sa poligrafom, možda nije najozbiljnije jel ne znam, ili možda ministar zna koliko je državnih dužnosnika do sada bilo na poligrafu u okviru provjera, sigurnosnih prvog stupnja. A mislim da ih nije bilo puno. Prema tome, mislim da poligrafom se ne treba tu odveč zanimati. Kažem, mi ćemo načelno biti suzdržani, nećemo biti protiv. Dakle, ukoliko je vaša procjena ministre da u ovom trenutku taj sektor to ne može učiniti i da treba popustiti jednostavno, popustiti razinu tih sigurnosnih provjera na nižu mi ćemo eto preuzmite odgovornost, izglasujte to tako. Mi ćemo biti suzdržani. No, ono što nas više zabrinjava kad je riječ o tom protuobavještajnom cijelom sektoru i civilnom i vojnom to su one što su zapravo one činjenice koje su se događale u prethodnom vremenu i ono što je zapravo ostalo, što je ostalo visiti u zraku što taj sektor i taj sustav zapravo, na koji način je provodio ili provodi svoju zadaću zapravo koja mu je zadana. Dakle, sigurnosne provjere svakako nisu temeljna zadaća tog cijelog sustava. Dakle, i sami znamo da su srpski teroristi najtraženiji, sa najtraženijih tjeralica šetali gradom Zagrebom, slobodno živjeli gradom Zagrebom godinama, da su na kraju odrubljivane glave u gradu Zagrebu, da su bili ti obračuni. Dakle, to je bio onaj dio poslova koji je upravo pripadao tom sektoru. I koliko ih još danas ima problem sa putovnicama, sa stotinama ili tisućama putovnica i njihovim preuzimanjem i distribucijom, čitavim kriminalnim organizacijama je također bio zadaća protu obavještajnog sektora i MUP-a koja očito nije bila odrađena u proteklim godinama. Druga važna pojava s kojom smo također bili suočeni, to bi bila formirana dakle jedna široko razgranata korupcijska hobotnica u vrhu državne vlasti koja je godinama funkcionirala, u kojoj su očito mnogi ako nisu u njoj sudjelovali znali. Izgleda da za nju jedino protu obavještajni sektor Republike Hrvatske koji ima zadaću branjenja nacionalnog interesa i nacionalnog suvereniteta Republike Hrvatske nije bio dovoljno obaviješten niti je sudjelovao na bilo koji način u prevenciji toga. Također treća pojava koja nas također zabrinjava kad je riječ o radu tog čitavog sektora to je činjenica što najviši javni i državni dužnosnici odlaze u razne neslužbene privatne i nejavne posjete u razna veleposlanstva stranih država akreditiranih u Republici Hrvatskoj bez ikakvih službenih povoda, bez ikakvih zapisa o tim događajima, pa se ponekad pitamo na koji način i zašto ti ljudi posjećuju ta veleposlanstva i koje su teme tih radnih sastanaka sa tim veleposlanicima s obzirom da su bilješke o nekim od tih sastanaka se pojavile među bilješkama, onim brojnim bilješkama koje su izišle preko Wikileaksa. Mislimo da su to puno značajnije teme ukupno rad tog cijelog sektora od razine sigurnosnih provjera državnih dužnosnika. Te ćemo stoga, kažem biti suzdržani glede ovoga. Dakle, ako je vaša procjena da u ovom trenutku su kapaciteti takvi, kad službe ne mogu provesti tu razinu sigurnosnih provjera, eto preuzmite odgovornost, izglasujte to a mi ćemo se suzdržati. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi se javio kolega Josip Đakić. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo pred nama je Zakon o izmjeni Zakona o tajnosti podataka kao i Zakon o sigurnosnim provjerama. Naime, moje prvo pitanje u ovom sazivu Sabora je bilo da li su učinjene provjere za dužnosnike koji su imenovani na mjesta ministara, zamjenika ministara, pomoćnika ministara, ravnatelja, pa u kasnijem slijedu i onih koji su postali šefovi kabineta, Vlade, ministarstava, zaposleni bez natječaja i vidjelo se je da to iako je to zakonska obaveza, iako je to standard koji smo uskladili sa europskim zakonodavstvom, iako je to nužda ona danas postaje bezvrijedna stvar. Ona postaje još jedan dio na koji se olako gleda i s kojim se olako raspolaže i mijenja bez pravog sagledavanja stvari koje su objektivne. Jer korištenje vrlo tajnih ili državnih tajnih podataka sigurno ne može biti dostupno svima i ne može biti u rukama onih koji bi to zloupotrijebili i koji bi s tim podacima manipulirali ili radili nekakve razmjene bez dozvole, suglasnosti i bez znanja onih koji se moraju brinuti o državnoj sigurnosti. Ovim proširenjem na pristup klasificiranim podacima, da bez certifikata mogu to raditi širi krug ljudi koji su navedeni u ovom Konačnom prijedlogu zakona o tajnosti podataka siguran sam da ni do dana današnjega nisu i oni koji barataju i koji koriste podatke nisu prošli provjere jer nije nitko ni tražio. Odgovor premijera je bio da i ne zna zapravo o tome da je nužnost i potreba za dužnosnike koji se imenuju da Vlada pribavi sigurnosnu provjeru. Ona je činjenica kao što je ministar rekao u najkraćem roku moguća u 30 dana. Za toliko ljudi sigurno da treba i veliki kapacitet i agencije i službi koje bi to obavile. Naime, ovim zakonom sigurno omogućavamo da ponovo bude imenovan na neku dužnost onaj koji je već u sudskom postupku kažnjen, onaj koji je zlouporabio svoj potpis kao građanin, a postao je dužnosnik zadužujući se bez reda i granica, ne priznajući ta svoja dugovanja, a danas postoje jedan od dužnosnika ili ravnatelja ili državnih tajnika ili kako se više zovu funkcije koje su uspostavljene po novom sustavu i koristi sve dostupne informacije o svim građanima u Republici Hrvatskoj, a sam je taj koji nije radio kako treba. Zbog toga su sigurnosne provjere te koje trebaju biti za dužnosnike učinjene pravovremeno prije njihovog imenovanja da se ne bi događali propusti kao što su bili do sada. Usput ću pitati ministra unutarnjih poslova da li je Vlada pribavila za sve dužnosnike koji su imenovani kao što zakon nalaže provjeru za sve ministre, njihove zamjenike, pomoćnike za sve ravnatelje, da li to imate do sada u Vladi i da li je to za sve pozitivno riješeno? Da li one koje imaju mrlje i koji ne mogu proći sigurnosnu provjeru da li ih kanite razriješiti dužnosti? To su pitanja koja tek sada nakon 6 mjeseci vladavine pokušavate obezvrijediti, a ona su uskladba sa europskim zakonodavstvom, sa europskom pravnom stečevinom još jedan korak da ponovno kršimo ono što smo već donijeli, potpisali, uskladili, što smo radili kako treba za dužnosnike na najvišem nivou jer za njih stvarno treba i odgovornost ali i bez obzira na potporu građana koju su dobili na listama uvijek ima onih koji prođu na nečije drugo ime a kasnije postanu dužnosnici i bez provjere, kada dolaze do informacija i raspolažu sustavima i mogućnostima da prate te građane koji su čestiti i pošteni i zlorabe svoj položaj ponovno, kasno je kada se uhvati sa prstima u pekmezu, govoriti da eto dogodio se propust pa nismo učinili dobru provjeru ili učinio se propust, nismo je uopće učinili pravovremeno i prije imenovanja. Vjerujem da u ovim izmjenama i dopunama zakona nije se mislilo olako dati mogućnost bez certifikata za pristup klasificiranim podacima imaju svi oni koji čak i nisu izabrani od narod nego su imenovani po osobnim procjenama i prijateljstvima da li ministara, predsjednika Vlade, da su zaposleni bez natječaja i da njihove reference ne odgovaraju stvarnim potrebama koja su za ta radna mjesta. Stoga sigurnosni sustav RH ovim izmjenama Zakona o tajnosti podataka kao i o sigurnosnim provjerama sigurno se obezvrjeđuje i stavlja se na niži stupanj sigurnosti za sve one dužnosnike koji su imenovani. Pa tako se dogodilo da prvostupanjske presude ne znače ništa za današnju Vladu jer ona može imenovati i člana uprave i zamjenika ministrice ili direktora javnog poduzeća koji već ima prvostupanjsku presudu. To je nedopustivo i to se ne može u normalnom sustavu koji je odgovoran prema svojim građanima dogoditi. To se ne može danas ispraviti ni ovakvim izmjenama Zakona o sigurnosnim provjerama kao i Zakona o tajnosti podataka. To se ne može zamagliti više jer to je već propušteno. Propušteno je u prvih mjesec dana u prvim imenovanjima i zapošljavanjem. To je propušteno i bez povratka. Ne može se popraviti. Šteta je već učinjena, sustav je već narušen, a ovo je samo legitimitet za takvo ponašanje koje kroz Zakon o tajnosti podataka kao i o blažoj sigurnosnoj provjeri kao i osobnim potpisom na dostupnost podataka samo dao legitimitet takovim propustima koji su učinjeni u samim počecima konstituiranja nove državne vlasti. … ne zanima šteta i samim onima koji su tako odlučivali učinjena je s onim dužnosnicima koji danas obnašaju dužnost i samo su predmet sumnje da na tako visokim položajima ne mogu biti bez provjere sa onim što im je krimen na leđima da nisu časno i pošteno radili do sada. Stoga teško mogu podržati ovakve izmjene i dopune zakona jer one su u suprotnosti sa onim što smo potpisali sa Europskom komisijom, što smo uskladili sa europskim zakonodavstvom i što je pravna stečevina Europe bit ću protiv donošenja ovakvog zakona.
Hvala. Na vaše izlaganje imamo jednu repliku, javio se kolega Draženo Pandek. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi kolega zastupnik je izrazio zabrinutost da na nečije ime će ljudi doći na odgovorne dužnosti a da nisu prošli sigurnosne provjere. Pa ja bih podsjetio da su sigurnosne provjere prošli ljudi koji su na svoje ime dobili izbore poput gospodina Sanadera bivšeg predsjednika vlade, poput gospodina Berislava Rončevića, poput gospodina Barišića, poput gospodina POlančeca, poput gospodina Čobankovića sve bivši ministri. Oni su svi prošli sigurnosne provjere ali očito te sigurnosne provjere nisu puno pomogle. I ljudi koji su sklapali ugovore u Hrvatskim cestama sa … Media-om prošli su sigurnosne provjere. Očito da nešto poslije nije štimalo. Znači nije toliko stvar u tim sigurnosnim provjerama premda je bilo elemenata i prije u sigurnosnim provjerama kada smo gledali da imovina pojedinih dužnosnika nikako ne odgovara onome što su oni stekli svojim radom za vrijeme službovanja u državnoj službi, ono što su stekli da ne odgovara njihovoj imovini. Očito da te sigurnosne provjere također nisu to pokazale niti su puno pomogle. Dakle, mislim da nije bit u sigurnosnim provjerama bit je u funkcioniranju pravne države koja nadam se da će početi konačno funkcionirati i da nikom neće pasti na pamet da i uz sigurnosne provjere i bez sigurnosnih provjera više se upušta u takve stvari. Zahvaljujem.
Zahvaljujem Odgovor na repliku kolega Josip Đakić. Izvolite.
Pa evo gospodine zastupniče kolega, moramo biti svjesni da zastupnici ne prolaze sigurnosne provjere, a iz redova zastupnika se imenuju ministri pa ni oni ne prolaze sigurnosne provjere ali njihovi zamjenici, njihovi pomoćnici, ravnatelji, državni tajnici, šefovi kabineta, glasnogovornici, oni su nužni da budu provjereni kako ne bi doveli u nelagodu kao Ferenčak HNS-ovce, kao Kalambura SDP-ovce i ako hoćete dalje za koje još nije za spominjati imena mogao bi i to. A rade odgovoran posao na vrlo odgovornim dužnostima, a peglali su kartice bez reda i nisu to htjeli priznat. I do danas nisu vratili te novce koje su uzeli bankama ili nisu vratili kredite pa i takvi obavljaju dužnosti. O tome isto moramo govoriti, da, to je krimen i grijeh, kao što je Sanaderov i Barišićev, jednako tako je Ferenčakov i Kalamburin. Ali da se to ne bi događao, nužnost je raditi onako kako to govori zakonodavstva Europske unije, kako smo ga uskladili i što je pravna stečevina treba biti poštivana u svim segmentima da se ne bi dogodilo i ponovilo.
Hvala. Sljedeća za raspravu javila se kolegica Ana Lovrin. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Pa evo zanimljivo, primjećujem na ovom displeju da o jednom tako važnom zakonu za državu koji se iz osobito važnih državnih razloga donosi po hitnom postupku baš nitko od vladajućih nema ništa za reći pa ni objasnit nama i općoj javnosti zašto je baš važno donijet ovaj zakon, zašto je on za državu dobar i nužan da se tako brzo donese. Gospodin ministar je uvodno istaknuo i povezao ova dva zakona nabrajajući koje vrste sigurnosnih provjera postoje, koji su stupnjevi tih sigurnosnih provjera i tko ih mora proći i u Zakoni o tajnosti podataka koji je to krug ljudi koji bez certifikata ima dostup svim podacima i onim vrlo povjerljivim, vrlo tajnim, tajnim i povjerljivim. Dakle sukus svega je sljedeći, da se izmjenama Zakona o sigurnosnim provjerama utvrđuje da sada sigurnosna provjera za osobe koje se imenuju ili su imenovane na dužnost nije obvezna. Čuli smo, da to pojasnimo javnosti, da je to otprilike kako je rekao ministar 1000 ljudi, dakle dobro smo čuli, 1000 dužnosnika danas u sustavu državne uprave ima po riječima ministra. Krajem 12. mjeseca prošle godine donosili smo zakone o sustavu državne uprave, organizaciji države kojim se reklo da se ukidaju državni tajnici zato jer je nagomilan broj državnih dužnosnika, da će se on novim ustrojem smanjit. Mi smo tada to osporavali i rekli da će doći do povećanja broja državnih dužnosnika, naravno da ste nam govorili da to nije istina. Ali evo danas smo čuli, SOA je pretrpana poslovima i morala bi provest provjere za 1000 ljudi kako kaže ministar. Toliko ljudi je na državnom proračunu i sa dužnosničkim plaćama. O čemu se radi? Radi se o tome da po dosadašnjem zakonu su osobe koje se imenuju ili su imenovane na dužnost morale prolazit sigurnosnu provjeru i to temeljnu sigurnosnu provjeru. Još uvijek dakle ostaje u zakonu da to moraju proći i osobe koje se imenuju za rukovodeće državne službenike i osobe u sigurnosno-obavještajnom sustavu i osobe u specijaliziranim tijelima za suzbijanje kriminala i korupcije i osobe u tijelima i objektima od posebnog značenja itd., dakle za jedan niz osoba. Ali glavna distinkcija i glavni razlog je u obrazloženju, čitam iz obrazloženja ovog zakona, da kaže provedbom postojećeg zakona, dakle to postojeće zakonodavno rješenje kaže može izazvati više problema u praktičnoj primjeni. I sad čitam obrazloženje, da osobe koje su izabrane na dužnost i imenovane od Vlade Republike Hrvatske jer su dobile povjerenje predsjednika Vlade Republike Hrvatske i ministara naknadno zamislite budu sigurnosno provjeravani. Pa kao da je to dragi Bog rekao dobili ste moje povjerenje pa sad više nitko tu ne treba ništa gledati. A gospodinu predsjedniku Vlade i ministrima se možda ne bi dogodili gafovi kakvi su im se dogodili da su imali sigurnosne provjere i da je bio provođen dosadašnji zakon. Jer napominjem, mi tek govorimo o prijedlogu izmjena zakona, a po sadašnjem zakonu su te osobe koje su imenovane na dužnosti morale proći provjeru pa se onda ne bi premijer čudio kada bi imenovao na određene dužnosti osobe protiv kojih se vodi kazneni postupak, protiv kojih je podignuta optužnica. Ne bi se čudom čudio da je namjeravao imenovati ili imenovao osobe koje imaju prvostupanjsku osuđujuću presudu za zlouporabe položaja i sad da ne nabrajam, bilo je tu toga još, ali ne bi se dovodio u takve neugodne situacije da poslije mora govorit nisam znao ili da sam to znao ja bih drugačije jer bi imao sigurnosnu provjeru koja bi mu podatke o tome dala. Dakle, sada tih sigurnosnih provjera nije bilo. Ja ne znam da li je možda u pokušaju provedbe važećeg zakon utvrđeno da dobar broj od tih 1000 ljudi koliko je sad rečeno da ima državnih dužnosnika možda ne bi zadovoljio uvjete sigurnosne provjere pa bi onda morali ostat neimenovani pa je bilo jednostavnije promijenit zakon i reći da se time nećemo baviti. Još jedan apsurd ovog zakona. Kaže da ti koji se imenuju na državne dužnosti ne idu na sigurnosnu provjeru, ali idu ako zatraži čelnik. Pa i ako zatraži čelnik onda će oni ići na sigurnosnu provjeru trećega stupnja. Sigurnosna provjera trećega stupnja je predviđena za sve one ljude koji u svom djelokrugu poslova imaju pristup tajnim podacima koji su označeni sa stupnjem povjerljivo, dakle trećim stupnjem. I sad zanimljivo, osobe koje su imenovane na rukovodeće službeničke dužnosti, a napominjem to su osobe koje su ipak prošle javni natječaj i koje ipak moraju bit primljene sukladno recimo Zakonu o državnim službenicima pa neće moći biti primljene na posao ako se protiv njih vodi kazneni postupak. One će morat prolazit provjeru prvog stupnja, a ovi viši dužnosnici ako bude provjera ona će bit samo trećeg stupnja, dakle provjerit će ih se do stupnja tajnosti povjerljivo, ali će prema drugom zakonu, prema Zakonu o izmjeni Zakona o tajnosti podataka time dobit pristup svim podacima i onima najzaštićenijima. Gdje je tu logika, ja je zaista ne razumijem. Napominjem, situacija je takva da tisuću ljudi kako je rekao ministar, koje danas netko, Vlada ili ministar pokaže prstom da će Marko Marković bit imenovan na dužnosničko mjesto, on neće proći nikakav javni natječaj, neće imati u tom javnom natječaju nikakve uvjete da ne smije biti recimo kažnjavan, da ne smije se protiv njega voditi kazneni postupak već će zato što je netko tako važan kao premijer ili ministar na njega upro prstom cijela će mu država vjerovati, moći će imati pristup svim podacima bez obzira što je i kako radio, ponašao se, bio kažnjavan, vodio se protiv njega kazneni postupak. On će to moći eto zato jer je dobio povjerenje premijera, a premijer neće pojma imati što je on prije radio nego će se onda čudom čuditi kad to možda mediji otkriju. I još nešto, sada će pravo bez certifikata uvida u najzaštićenije dokumente državne u okviru svojih poslova osim dosadašnjeg kruga, a dosada je to imao samo saborski zastupnik, ministar, državni tajnik Središnjeg državnog ureda, dakle ne svi državni tajnici ne onih 80 državnih tajnika samo državni tajnik Središnjeg državnog ureda, sudac i Glavni državni odvjetnik po novom prijedlogu pristup takvim podacima bez certifikata, bez ikakve provjere imat će kao što je ministar rekao tisuću ljudi koji su danas državni dužnosnici, suci, Glavni državni odvjetnik, zamjenici Glavnog državnog odvjetnika, ravnatelj USKOK-a, zamjenici ravnatelja USKOK-a. Ne dvojim o ovome, dakle mislim da u dosadašnjem zakonu nije bilo dobro riješeno u odnosu na suce, odnosno državne odvjetnike i tu molim ministra da mi objasni koja je ovo logika jer mislim da biste sami trebali ići amandmanom da ukoliko ovaj zakon izglasate u ovom prijedlogu, ali ako određujete da suci imaju pristup bez certifikata o klasificiranim podacima onda bi svakako morali zbirnu imenicu staviti pa reći suci i državni odvjetnici jer po ovakvome prijedlogu će vam recimo neki pomoćnik ministra ili recimo ravnatelj Državne upravne organizacije imati neograničeni pristup svim tajnim, klasificiranim dokumentima, ali recimo Županijski državni odvjetnik ili Općinski državni odvjetnik u obavljanju svoga posla neće imati pristup. I tu zaista ne vidim logiku. Prema tome, ako ste rekli suci, a to znači i sudac za prekršaje, onda ne vidim razloga da kažete i državni odvjetnici. Jer u slučaju državnih odvjetnika to zadržavate na razini samo Glavnog državnog odvjetnika i čelnika i zamjenika čelnika USKOK-a, a suci ne. Evo, stoga ja neću podržati ovaj zakon jer mislim da se sasvim na neki način važni državni poslovi, važni podaci koji su bitni za sigurnost države otvaraju bez ikakvih kriterija jednom vrlo, vrlo širokom krugu ljudi koji ne prolaze ama baš nikakvu provjeru pa niti javnog natječaja, a niti ikakve provjere. Hvala.
Hvala. Imamo repliku na vaše izlaganje. Kolega Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa evo kolegice Lovrin dobro ste primijetili da ukidanjem državnih tajnika povećao se broj pomoćnika i pomoćnika pomoćnicima i zamjenika ravnatelja pa tako ovlasti za uvid u dokumente koji su klasificirani imat će i zamjenik Glavnog tajnika Vlade RH, ravnatelji državnih upravnih organizacija, glasnogovornik Vlade RH, državni dužnosnici postaju i oni i vjerojatno njihovi zamjenici i tako redom u tom nizu. Svi će oni biti u mogućnosti da imaju uvid u ono što po svemu sudeći nije i ne treba biti u njihovim rukama. S druge strane gomilanje ovih dužnosnika na tisuću i više govori o tome da su pod velikim zvonom i bubnjanjem razrješavali državne tajnike koje je isto praksa u većini europskih zemalja imenujući i donoseći i pomoćnike. Rekli su da će time smanjiti trošak za plaće, međutim povećanjem koeficijenta otišlo je, plaće su otišle puno na veći nivo tako da u državnom sustavu uprave ima toliko tih dužnosnika sa povećanom plaćom da više i nema dovoljno novaca za plaću koja je predviđena bila proračunom. Sve govori o tome da gomilanjem dužnosnika, povećanjem njihovih troškova pa onda i davanjem mogućnosti da budu oni u mogućnosti da raspolažu sigurnosnim dokumentima i klasificiranim dokumentima dolazimo do svih apsurda koji ovu državu sigurno neće izvući iz ove teške krize, a upravljajući kao ravnatelj i određenim upravnim organizacijama su oni koji će naknadno biti provjereni i bit će vjerojatno pod navodnicima "čisti" jer su riješili svoje tegobe, dugovanja i sudske ovrhe zbog kojih je i Zakon o ovrhama odgođen kao i javni ovrhovoditelji su stavljeni van funkcije kako ne bi kod tih dužnosnika došli na izvršenje.
Hvala kolega, vrijeme. Imamo odgovor na vašu repliku, zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ma da, kolega Đakić, imate pravo. Evo ne znam tko se sjeća rasprave krajem 12. mjeseca kad smo se ministar Mrsić i ja ajde da kažem natezali oko brojeva. Ja sam tvrdila da će se povećati broj dužnosnika, tada sam ja izračunala to negdje do 180, 170 mislila sam da je to kraj u odnosu na onih 80 državnih tajnika prije toga. Ministar Mrsić me razuvjeravao, tražio je da se to zapiše itd. Evo sad čujemo od drugog ministra da je njih tisuću. Ali još nešto gore, gledajte nonsensa – sad ti državni dužnosnici kojih je tisuću nemaju nikakav certifikat, nikakvu provjeru, ne idu na javni natječaj, prstom se pokaže tko će biti taj neki državni dužnosnik jer je nečija osoba od povjerenja pa da ne nabrajam je li kum, prijatelj ili što drugo, ali ovaj drugi, druga razina rukovodećih državnih službenika, dakle koji su na nižem položaju i u poslu će rjeđe dolaziti u doticaj u potrebu da vrše uvid u te tajne podatke, dakle oni moraju proći i provjeru 1. stupnja, moraju ići na javni natječaj, provjeru javnog natječaja itd. Dakle, jedini kriterij zašto ovih prvih 1000 ne mora ići jest eto to da su dobili povjerenje predsjednika Vlade RH i ministara. I bilo bi strašno da nakon toga što dobiju to povjerenje da se netko usuđuje uopće ići provjeravati nešto u odnosu na te osobe. To bi bilo blasfemično u odnosu na gospodina premijera. Evo, to je problem. Dakle, kad kaže predsjednik Vlade ili ministar dalje se više ništa ne propituje i ništa se o tome nema više razgovarat. Dakle, to je glavni kriterij. Ali vidio da bi za premijera bilo pametnije da tomu nije tako, jer se on ne bi trebao pred javnosti crvenit i povlačit svoje odluke naknadno. Hvala.
Hvala kolegice, vrijeme. Hvala. Sljedeći za raspravu prijavio se potpredsjednik Tomislav Čuljak. Izvolite kolega.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, ministre, kolegice i kolege. U svom obrazloženju Vlada Republike Hrvatske, a i ministar Ostojić, kao razlog ovih izmjena ova dva Zakona o sigurnosnim provjerama i Zakona o tajnosti podataka, kao jedan od razloga navodi pojednostavljenje provođenja sigurnosne provjere za osobe koje se imenuje na dužnosti. Odnosno potrebu što jednostavnijeg postupka imenovanja tih osoba. Isto tako navodi kao razloga da se nepotrebno ne opterećuje sigurnosni sustav, nepotrebnim provjerama. A ja ću reći da je pitanje da li su te provjere, na ovakav način nepotrebne. Posebno želim naglasiti da se novim izmjenama Zakona o sigurnosnim provjerama, kojim bi se umjesto dosadašnje temeljne provjere i razine 1. stupnja radila temeljna provjera 3. stupnja. Kojom se ne vrši provjera materijalno-financijskog stanja i eventualnih zloupotreba. Već se isključivo kroz evidencije državnih tijela utvrđuje da li je osoba kažnjavana ili se protiv iste vodi kazneni postupak. Sa sigurnosnog aspekta je nedostatna i manjkava, jer se državnim dužnosnicima povjeravaju velike ovlasti u upravljanju državnom imovinom, kao i u smislu korištenja nacionalnih i međunarodnih klasificiranih podataka koji su od značaja za nacionalnu sigurnost Republike Hrvatske. Naime, može se dogoditi da će na državnu dužnosti biti imenovana ili je već imenovana osoba koja se bavi različitim aktivnostima. Različitim aktivnostima koje su sigurnosni rizik i mogu biti sigurnosne zapreke za izdavanje jedne ovako temeljne provjere. I pitam što će se dogoditi ako se naknadno, državni dužnosnik koji se imenuje na određenu visoku dužnost, ako se naknadno utvrdi da je ta osoba, evo zbog različitih zlouporaba u ranijem periodu i dođe se do spoznaja da je ta osoba se bavila nedozvoljenim aktivnostima. Što će se dogoditi i ko će preuzeti taj rizik. U ovom slučaju to je Vlada Republike Hrvatske, a naravno ne sigurnosni sustav koji je na ovaj način onemogućen da napravi jednu cjelovitu sigurnosnu provjeru. Isto tako ministar je rekao da se opterećuje sigurnosni sustav, a ja bih rekao koliko je meni poznato, čini mi se da se godišnje napravi oko 5 tisuća sigurnosnih provjera. Pa i brojka od 200, 300, 400 ili 500 novih provjera ne bi bila nikakav problem za službe. Sigurnosni sustav je stabilan, sigurnosni sustav je sposoban napraviti i ove provjere, bez obzira za sve dužnosnike, a uvjeren sam da bi tada i zapravo Vlada bila vjerodostojnija. Ja se nadam da cilj ove izmjene Zakona o sigurnosnoj provjeri nije prije svega u namjeri da se državnim dužnosnicima iz Kukuriku koalicije ne provjera materijalno i financijsko stanje i način na koji su imovinu stekli. Te zapravo na ovaj način izbjegavaju postupak provjere i utvrđivanje sigurnosnih činjenica koje se Zakonom o sigurnosnoj provjeri smatraju zaprekom i sigurnosnim rizikom za imenovanje na državne funkcije. A to su uživanje opijata, sklonost hazardu, alkoholizmu, odavanju klasificiranih podataka neovlaštenim osobama itd., kontakti sa stranim službama. Naravno, da treba spomenuti i činjenicu da je Republika Hrvatska potpisala brojne ugovore sa zemljama Europske unije i NATO-a. I ovaj Hrvatski sabor je potvrđivao te ugovore koji nas obvezuju na zaštitu klasificiranih podataka. Evo jedno je pitanje koje ovdje već bilo postavljeno, pitanje je da li su svi dužnosnici koji su do sada imenovani, da li je za sve dužnosnike koji su imenovani na određene dužnosti, da li je za njih sve zatražen, zatražen certifikat i da li svi imaju certifikat, oni koji trebaju imati. Da li svi ministri imaju certifikate, da li svi zamjenici i pomoćnici ministara imaju certifikate, oni koji imaju i doticaj sa određenim klasificiranim podacima, a da to ne bi mogli imati na ovakav način. Evo ja se pridružujem svima onima koji su u raspravi izrazili sumnju u opravdanost izmjene ova dva zakona i naravno neću podržati donošenje ova dva zakona na ovakav način. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sljedeći za raspravu javio se zastupnik Tomislav Ivić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolegice. I ja isto kao i moji kolege iz kluba neću podržati izmjene ova dva zakona. I to iz argumentacije kao što su to i reli moji kolege. Držim apsolutno neprihvatljivim činjenicu da se kriteriji za provjere, na ovaj način kroz izmjene zakona, umjesto da se postrožavaju, oni budu puno blaži. Mislim da bi biti svakome interes, da ako se neko odlučio baviti državnim poslovima i biti državni dužnosnik. Mora biti spreman na to da će biti predmet jedne temeljite sigurnosne provjere, i to nije ni zadiranje u privatnost, to nije ni policijska država. To je nužnost da bi se izbjeglo ono što se vrlo često puta događalo. Da na odgovorene državničke i državne dužnosti budu imenovani ljudi koji to ničim ne zaslužuju, a posebno ne onim što su u svom dotadašnjem životu radili. Činjenica je da umjesto sigurnosne provjere prvog stupnja se izmjenom zakona predlaže sigurnosna provjera trećeg stupnja koja je bitno blaža, koja se ne odnosi na provjeru materijalno-financijskog stanja onoga za koga se vrši provjera već se ona provodi isključivo evidencije državnih tijela i gdje se utvrđuje da li je osoba kažnjavana ili se protiv iste osobe vodi kazneni postupak. Ja mislim da to uistinu nije dovoljno, nego kao što sam rekao da netko tko aspirira biti ministar, državni tajnik, odnosno zamjenik ministra, pomoćnik ministra mora biti spreman na jednu temeljitu provjeru gdje će se provjeriti sve ono što je bitno za obnašanje dužnosti. Nadam se kao što je rekao potpredsjednik gospodin Čuljak da se ovo ne radi zbog toga da se dužnosnici iz Kukuriku koalicije da im se ne bi provjeravalo financijsko stanje i način na koji su imovinu stekli, da se ne izbjegava postupak provjere i utvrđivanje sigurnih činjenica koje se Zakonom o sigurnosnoj provjeri smatraju zaprekom i sigurnosnim rizikom za imenovanje na državnu funkciju. I dakle, držim da nije dobro da uvjete provjere znatno ublažavamo umjesto da oni budu kao što sam rekao stroži i da posebice vodimo računa o tome da osobe koje će biti imenovane na državne dužnosti budu uistinu časne i poštene osobe. Hvala lijepo.
Hvala i vama. I sljedeći za raspravu javio se zastupnik Boro Grubišić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Naime, ova dva zakonska prijedloga, Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o tajnosti podataka i Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosnim provjerama imaju zajedno zapravo rekao bih jednu poveznicu koja se sastoji u tome da je proširen krug onih korisnika koji mogu pristupiti klasificiranim podacima za razliku od ranijih zakona i ranijih mogućnosti. S obzirom na to čini se opet s druge strane da je zbog toga u neku ruku smanjena razina, dakle provjere, sigurnosne provjere određenih dužnosnika iz prvog onog stupnja na tzv. treći stupanj. Još je nešto zanimljivo u ovome. Netko je već govorio, ali bih napomenuo da se provjera, sigurnosna provjera može vršiti na zahtjev predsjednika Vlade ili već kojega tijela i to za dužnosnike koji su već imenovani. Zanimljivo je upravo ta konstatacija. Dakle, netko tko je već izabran, dakle nije vršena sigurnosna provjera, pa tek naknadno se može izvršiti na zahtjev predsjednika Vlade sigurnosna provjera. Kad je već netko imenovan kako onda objasniti ili što učiniti ako ta sigurnosna provjera u tom slučaju kada je zatražena bude ocijenjena negativnom ocjenom. Dakle, upravo ono što je kažem opet ovdje spominjano da se ne bi događale stvari koje su se donekle u nekoliko navrata već dogodile. Tako da kao što i osobno što je i klub HDSSB-a već izrekao malo smo suzdržani po pitanju ova dva zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo i jednu repliku na vaše izlaganje kolega Draženko Pandek, izvolite.
Zahvaljujem. Pa vi ste postavili retoričko pitanje zašto je bitno da sigurnosna provjera može i naknadno biti napravljena. Pa mislim da je to upravo izuzetno bitno. Netko može doći da i nema nikakve crne mrlje na svom dosjeu, hajmo tako reći. Ali kasnije u tijeku rada se pokaže što smo imali na žalost u povijesti bliskoj prilike za vidjeti da mu se imovina naglo uveća, da je očito da je bio upleten u nekakve nečasne radnje i jasno je vidljivo da postoji potreba možda sigurnosnom provjerom nakon stupanja na dužnost. Dakle i u tom periodu kad netko vrši dužnost potrebno je očito uvažiti potrebu da se može provjeriti njegov rad što je radio od stupanja na dužnost ili od nekog kasnijeg perioda do točke kad treba provjeriti to što je radio. Dakle, radi se uglavnom po meni o tim dužnosnicima koji jesu sad imenovani politički 120 i nešto. Naravno, ali i onima koji su imenovani kao pravosudni dužnosnici i koji se biraju na natječaju koja ovlast se jasno objavljuje u Narodnim novinama. Dakle, nema govora da ne bi bili birani natječaju. Za njih postoji potreba budući da su oni imenovani i doživotno, znači postoji sigurno ukoliko okolnosti pokažu u vezi njih da je potrebno provjeriti sigurnosnu provjeru ukoliko neki sudac naglo poveća svoju imovinu sigurno da postoji potreba da se ta sigurnosna provjera napravi. Zahvaljujem.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, zastupnik Boro Grubišić. Izvolite kolega.
Kolega, možda ste odabrali možda krive primjere. Ja nemam ništa protiv toga da se provjere poglavito provjera imovine. Pa i vi i ja i svi mi pišemo, popunjavamo obrasce prilikom ulaska evo recimo za zastupnika našu imovinu. Prema tome, nije stvar sigurnosno-obavještajnih službi da provjeravaju imovinu. Pa imate od DORH-a pa do policije i svih ostalih, dakle oni koji, sigurnosno-obavještajne službe se imaju baviti puno pametnijim i važnijim poslovima kao što su stvari kako nam ulaze srpski kriminalci ovdje i tko ide u veleposlanstva itd. Ja tako shvaćam sigurnosno-obavještajne poslove. A provjera nečije imovine imaju tijela koja su sasvim druga i koja mogu bez ikakvih problema provjeriti nečiju imovinu, stanje nečije imovine itd.
Zahvaljujem. Završno obraćanje, ministar. Gospodine Ostojić izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, štovane dame i gospodo saborske zastupnice i zastupnici. Ja ću nekoliko stvari odgovoriti koji su naravno bili u raspravi i počet ću sa ovih 1000 ljudi. Sad moram to pročitati, a to je naravno da se ne radi o 1000 državnih dužnosnika jer je to netočan podatak a vi saborski zastupnici dobro znate da postoji Zakon o državnim dužnosnicima, zna se točno tko su ti ljudi i tko su na tim mjestima. Znači, svi oni koji temeljem toga obavljaju tu dužnost. Ali dobro je znati da se temeljna sigurnosna provjera radi za osobe koje se imenuju ili imenovane na dužnost, osobe koje se imenuju ili imenovane na rukovodeće državne službenike znači svi rukovodeći državni službenici, osobe koje se primaju na rad ili rade u tijelima sigurnosno-obavještajnog sustava RH, osobe koje se primaju na rad ili rade u specijaliziranim tijelima za suzbijanje organiziranog kriminala i korupcije, osobe koje se primaju za rad ili radnim tijelima objektima, postrojenjima od posebnoga značaja, osobe koje se primaju na rad na poslovima tjelesnog i tehničkog osiguranja štićenih osoba, odgovorne osobe u pravnim osobama, čelnike, zaposlenike diplomatsko konzularnih predstavništva da ne nabrajam dalje, to je sve regulirano zakonom koji kaže na koga se odnosi temeljna sigurnosna provjera. Prema tome, nisam rekao niti je točno da postoji tisuću državnih dužnosnika, ja sam rekao da je sustav preopterećen jer ima tisuće provjera koje mora napraviti u istome trenutku, a ono što je istina ponavljanje istih i ažuriranje istih je obaveza koja radi Sigurnosno-obavještajna agencija. Uostalom i gospodin Čuljak je rekao za cca 200 do 300 prema tome mogli bi sada se igrati s tim brojkama ali mislim da je intencija puno važnija, a to je da državni dužnosnici ne ostaju bez sigurnosne provjere ukoliko to traži čelnik tijela ali bez nepotrebnih provjeravanja na način koji ne prolazite ni vi isto tako. Znači pitanje certifikata vrlo je bitno da svi moraju potpisati papir i da odavanje službene tajne ostaje kazneno djelo i obaveza svakog jednako tako i za premijera i za predsjednika, jednako tako za saborske zastupnike i za svakog onog koji je izuzet iz sigurnosne provjere. To se ne rješava certifikatom, to se rješava poštivanjem zakona i ne odavanjem službene tajne odnosno pristup dokumentima. To je ono što moram istaći i krivo je govoriti da to što netko ima certifikat da smo onda riješili pitanje eventualnog odavanja služene tajne to nije istina. Time se zapravo dopušta pristup određenom broju određenome nivou klasificiranih podataka i isto pravilo je kao što je primjer bio iznesen iz SAD možda je bolje i naše konkretne primjere. Znači vi svi saborski zastupnici ukoliko se tako donese odluka temeljem poslovnika sjedit ćete na zatvorenoj sjednici radi toga što se u tom trenutku razgovara o dokumentima koji nisu dostupni javnosti. Sjednica bi bila zatvorena i to upravo na način da neće nitko izaći van jer svi potpisujete izjavu o tome da ste upoznati sa tim da ne možete odavati podatke o tome što vam je bilo dostupno. Također oko dijelova zakona koji su propisani, konkretno što je gospodin Grubišić govorio oko dužnosnika, imenovanja i samog postupka. Naime, inzistiranje na tome jesu li ministri provjereni ili nisu, ja ću odmah podsjetiti da smo od 10.siječnja 2008.godine imali konstituiranje Hrvatskog sabora, 11.siječnja je bila formirana Vlada RH. Ja se nadam da je svima jasno da taj jedan dan nisu provjereni nitko od ministara, nitko od onih koji su stupili na dužnost i nije bez razloga stavljen onog koji se imenuje imenovan ili imenuje upravo iz razloga što taj postupak i traje. Da to nije ni garancija uostalom najbolje vidimo i kroz situaciju koju su spominjali saborski zastupnici, a to je da sam certifikat i pristup dokumentima sužava krug, to je točno. Mi imamo ozbiljan problem također oko klasifikacije dokumenata, a to je da su brojni dokumenti pa i oni koji apsolutno po nikakvim NATO standardima ili EU standardima ne bi trebali biti označi tajno. Takvih kod NATO-a je samo 2 do 4% sa najvišim stupnjem tajnosti, kod nas i nabavka cipela u MORH-u se označava sa vrlo povjerljivo pa nitko nema pravo pristupa pa nam se onda i dogodi da onda u Saboru imamo ova pitanja konkretno što je bilo vezano za Izvješće o radu Sigurnosno-obavještajne agencije i drugih sigurnosno-obavještajnih agencija. Ja ću samo podsjetiti da je to upravo u ingerenciji Hrvatskog sabora i da je za to nadležan Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost koji razmatra i usvaja izvješća svih sigurnosno-obavještajnih agencija što rade kroz svoja godišnja izvješća, a vi svi kao saborski zastupnici usvajate i proračun za njihov rad. Oko provjere moram reći nije točno da nje nema. Isti podaci koji su javnosti dostupni, a to znači pitanje sudskih presuda uopće nije pitanje da vam za to treba SOA, to su javni podaci. Podaci koji su iz evidencije o tome kolika je čija imovina itd. naravno da se to nalazi upravo u točki 22 da sigurnosna provjera trećeg stupnja se odnosi na evidencije i zbirne osobne podatke poslovnu, drugu službenu dokumentaciju koju pravni subjekti dužni su voditi sukladno zakonu. Prema tome, neću spominjati više od OIB-a valjda je to dovoljno reći da je to podatak koji u svakom slučaju prolaz bez kažem poligrafa, bez mjera tajnog prikupljanja podataka, bez razgovora sa susjedima, bez onoga što vjerujem da i vi kao saborski zastupnici koliko god ste spremni ući u politiku vjerojatno bi i sami postavili pitanje jeli to potrebno i da idemo na ograničavanje ljudskih prava svakoga pa i svih dužnosnika u onoj mjeri koliko je to potrebno da se zaštiti pristup dokumentima odnosno državnim tajnama koje su označene stupnjem klasificiranosti. Znači nema nikakvog urušavanja sustava. Taj sustav funkcionira Ured vijeća za nacionalnu sigurnost. Također moram reći da po postojećem zakonu koji se često spominjao i nalaze se u postupanju oko izdavanje certifikata za informacijsku sigurnost ima sve detalje i netočan je podatak da on oduzima certifikate. To se može drugačije govoriti, a to je da utvrđivanje postupka sigurnosne provjere se može obnavljati. Ja bih još naveo da pitanje curenja podataka koje je ovdje uz put spomenuto, takve podatke moram reći o tome da kod nekoga tko eventualno obavlja ovu dužnost znači da je certificiran i da od njega izlaze takvi podaci mislim da bi bilo puno bolje držat se onoga da imamo konkretne primjere koji su se dogodili kao i pitanje putovnica i svega ostaloga upravo zahvaljujući djelovanje i informacijama sustava gdje je pitanje nakon dugog niza godina smo napokon došli do ozbiljne grupacije koja je radila ozbiljan kriminal sa hrvatskim putovnicama i sa načinom koji je ugrožavao zaista racionalnu sigurnost, a to je da netko može doći do takvih dokumenata. Kao što sam i najavio, ta je stvar realizirana i nalazi se pred nadležnim institucijama za suđenje. Ja bih još rekao da pitanje vjerodostojnosti i pitanje toga hoće li netko obavljat svoj posao ili neće prije svega leži na osobnoj odgovornosti da u pristupu dokumentima se mora postupat na način da je to dokument koji je dostupan onome da bi mogao u svom djelokrugu rada to ovdje piše, radi svoj posao i da ga obavezuje čuvanje te iste službene tajne. Sve ovo drugo što je spominjano oko pristupa moram na kraju naravno reći da sam i naglasio to u uvodnom izlaganju da nema rušenja standarda prema Europska uniji ili NATO-u iz jednostavnog razloga što za takav certifikat da bi mogli pristupat takvim dokumentima vrlo su rijetki u državi koji tome pristupaju. Ali da bi takav certifikat morali imat mora se proći upravo provjera prvoga stupnja, znači sve ono što je navedeno u ovom papiru. Evo toliko. Hvala.
Hvala ministre. Imamo na vaše izlaganje dva ispravka netočnog navoda. Prva se javila kolegica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa gospodin ministar je rekao netočno da nije točno da sigurnosne provjere nema jer su svi ti podaci javno dostupni. Točno je da sigurnosne provjere nema jer ona nije obvezna. A čitam zakon, kaže da se sigurnosna provjera provodi uvidom u javne izvore, službene evidencije, ostvarivanje uvida u evidenciji, zbirka osobnih podataka, razgovorom itd., a po potrebi i pribavljanjem, tajnim pribavljanjem podataka. Točno je da su te evidencije javne i dostupne, ali ne postoji obveza ni tijela ni onoga koji imenuje da izvrši uvid u te javne evidencije, a obvezom sigurnosne provjere je postojala obveza da nadležno tijelo izvrši te uvide. I jednako tako nije točno da su državni podaci zaštićeni time što postoji kazneno djelo za odavanje tih podataka, jer kad dođe do kaznenog progona onda su ti podaci već otkriveni i šteta za državu je nastala. Dakle bitno je da budu uvjeti da se smanji mogućnost odavanja važnih podataka.
Hvala kolegice. Sljedeći ispravak netočnog navoda, Miroslav Tuđman. Izvolite kolega.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Nekoliko je stvari ministar rekao netočno. Prvo, da li nam je potrebno ograničavanje ljudskih prava. Ovdje se provjere rade sa ove potrebe vezano za kompetencije za rad sa klasificiranim dokumentima, a ne sve što je ministar rekao. S druge strane, rečeno je ako imamo certifikat onda možemo misliti da smo riješili pitanje odavanja državne tajne. Sustav tih certifikata omogućava drugim institucijama, nadležnim institucijama da pokrenu postupak odgovornosti za curenje podataka što se s ovim zakonom anulira. I treće, da nema rušenja standarda NATO-a, ovdje samo stoji izjava ministra da će taj standard se održati jer ovaj zakon omogućava da se izbjegne da se provjerom razine trećeg stupnja omogući da netko dođe to certifikata za prvu razinu.
Hvala. Ovime smo završili. Zaključujem raspravu. Prije nego što, jedna obavijest, nastavljamo u 15 sati, utvrđujem stanku. Nastavljamo u 15 sati sa Konačnim prijedlogom zakona o uspostavi institucionalnog okvira za korištenje strukturnih instrumenata Europske unije, a nakon toga sa Zakonom o Hrvatskoj zakladi za znanost i tako redom.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o tajnosti podataka, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ. br. 115. Rasprava o tekstu zakona je završena. Vlada je podnijela amandman nakon roka utvrđenog Poslovnikom. Sukladno članku 166. Poslovnika dajem na glasanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanu Vlade Republike Hrvatske. Tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da smo većinom glasova, 85 glasova za, 6 protiv i 45 suzdržanih zaključili da ćemo raspraviti amandman Vlade Republike Hrvatske, pa molim predstavnika predlagatelja da obrazloži amandman Vlade Republike Hrvatske. Potpredsjednik Vlade Republike Hrvatske, uvaženi Neven Mimica. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Namjera Vlade pri predlaganju ovog amandmana bila je osigurati neograničeno pravo pučkoga pravobranitelja na pristup podacima, i znači osigurati njegovu potpunu učinkovitost u radu. Ovim amandmanom predlažemo da se među dužnosnike kojima se omogućava već postojećim prijedlogom Zakona o tajnosti podataka kojima se omogućava pristup klasificiranim podacima bez posebnih certifikata, da se uvrsti i pučki pravobranitelj. Takav prijedlog treba sagledavati i uz već doneseni, nedavno doneseni Zakon o pučkom pravobranitelju, koji pučkom pravobranitelju omogućava pristup drugim podacima. Usvajanjem ovog amandmana omogućilo bi se taj neograničeni pristup svim, uključujući i podatke, koji su klasificirani i kojima, za koje bi inače trebao posebni certifikat pučkom pravobranitelju, da se omogući da ih koristi. Stoga predlažemo donošenje ovakvog amandmana. Hvala.
Otvaram raspravu u kojem mogu sudjelovati samo predstavnici klubova zastupnika. Zaključujem raspravu. Dajem na glasanje amandman Vlade. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Rezultat. Utvrđujem da smo većinom glasova, 93 za i 42 suzdržana glasa prihvatili amandman Vlade koji time postaje sastavni dio zakona. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Rezultat. Utvrđujem da smo većinom glasova, 92 glasa za, 38 protiv i 8 suzdržanih donijeli Zakon o tajnosti podataka, o izmjeni Zakona o tajnosti podataka, u tekstu kako ga je predložio predlagatelja zajedno s prihvaćenim amandmanom.
Kolegice i kolege, nastavljamo sa radom. - Konačni prijedlog zakona o uspostavi institucionalnog okvira za korištenje strukturnih instrumenata Europske unije u Republici Hrvatskoj, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 119. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun, Odbor za europske integracije. Izvješća ste također primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Hvala gospodine potpredsjedniče. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a Vrbat Tanja. Izvolite kolegice.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici, poštovani potpredsjedniče Vlade sa suradnicima. Drago mi je da predlagatelj nije obrazložio jer ja imam dosta obrazloženja u svojem izlaganju. Znači, ovim prijedlogom zakona koji je pred nama radi se o vrlo tehničkom jednom zakonu kojeg ne treba detaljnije možda i obrazlagati ali evo vrlo kratko ću pokušati o njemu. Naravno klub SDP-a u Hrvatskom saboru podržava ovaj prijedlog zakona i on je jedan od onih zakona s kojima se mi pripremamo za punopravno članstvo naše zemlje u Europskoj uniji koje je predviđeno za sredinu iduće godine. Ovaj prijedlog zakona utvrđuje strukturne instrumente Europske unije kojima će se Republika Hrvatska koristiti po pristupanju Europskoj uniji, utvrđuje same te strukturne, odnosno strateške dokumente Republike Hrvatske za korištenje strukturnih fondova i kohezijskog fonda i utvrđuje načelno tijela koja će činiti sustav upravljanja i kontrole korištenja strukturnih fondova i kohezijskog fonda Europske unije za financijsko razdoblje 2007., 2013. godine i određivanje njihovih funkcija i odgovornosti. Napominjem, ovaj zakon se odnosi samo za ovo navedeno razdoblje. U buduće ćemo morati donositi drugu regulativu. Time se želi dati zakonska snaga postupku i utvrditi strateški okvir za korištenje strukturnih fondova i kohezijskog fonda za navedeno razdoblje, te dati institucionalni okvir koji je potreban za učinkovitu pripremu, provedbu, nadzor, financijsko upravljanje i kontrolu projekata koji će se financirati sredstvima strukturnih i kohezijskih fondova Europske unije u tom razdoblju. Klub SDP-a podržava ponavljam ovaj prijedlog zakona jer će on uvesti više reda i razjasniti sam postupak korištenja fondova. Za Republiku Hrvatsku rezerviran je iznos od 449,4 milijuna eura odobrenih već sredstava za preuzete obveze u okviru strukturnih fondova i kohezijskog fonda u 2013. godini, a upravo za korištenje tih sredstava potrebno je utvrditi ovaj institucionalni okvir odnosno odrediti potrebna tijela i njihove funkcije i odgovornosti u sustavu upravljanja strukturnim instrumentima. Potreba za ovom zakonskom institucionalizacijom postupka i ovim okvirom upravo je proizišla iz naših pregovora. Ona je predviđena u Poglavlju 22. gdje je jedan od mjerila za privremeno zatvaranje instrumenata bila upravo ova institucionalizacija strukture za provedbu kohezijske politike Europske unije uključujući i formalno imenovanje institucionalnih struktura navođenje svih operativnih programa koji definiraju prioritetna područja korištenja iz strukturnih fondova što uključuje i upravljačka tijela, tijela za ovjeravanje i revizijsko tijelo kao i po potrebi nekad i posrednička tijela u postupku. Dakle, ovaj predloženi zakonski strateški okvir tehničko je pitanje uređenja postupka i nadležnosti, te mi u klubu zastupnika i zastupnica SDP-a smatramo da je ovako kako je on predložen on adekvatan i prilagođen našim potrebama i novom ustroju državne uprave. Odnosi se samo na ovu kako sam već rekla određenu financijsku perspektivu a kasnije će biti potrebno donijeti nekakvu novu regulativu. Do sada je ovaj okvir bio predviđen tek odlukama i strateškim dokumentima, no sada je potrebno donijeti akt sa zakonskom snagom glede samog postupka. Ta odluka koju sam spomenula je iz 2010. godine. Ona je zastarjela i u pojedinim svojim dijelovima je postala neprovediva i to je jedan od razloga zašto pored obveze koju imamo treba donijeti ovaj zakonski akt. Zakon i s druge strane ovako kako je predložen dovoljno je i fleksibilan jer daje unutar sustava, on predviđa sustav na općenitoj razini i definira tek temeljne funkcije, a moguće je onda po svakom operativnom programu po potrebi i u provedbi odrediti drugim aktima točno koja tijela državne uprave će provoditi koji segment rada. Ovaj zakon potrebno je također donijeti u hitnom postupku kako bi on mogao pravovaljano ući u sustav i polučiti željene rezultate do kraja razdoblja očekivanog trajanja sustava, odnosno do 31. prosinca 2016. godine kada bi sve to što bi se isfinanciralo 2013. godine trebalo završiti u praksi inače bi sredstva trebalo vratiti u proračun Europske unije što svakako ne bi željeli. Kako je naše pristupanje EU predviđeno 1. srpnja iduće godine u klubu SDP-a smatramo da je hitno donošenje zakona potrebno za osiguranje pravnog temelja za uspostavu institucionalnog okvira za koji RH prije početka korištenja strukturnih instrumenata od Europske komisije mora dobiti i pozitivnu ocjenu usklađenosti tih tijela iz sustava upravljanja i kontrole. Pozitivnom ocjenom usklađenosti sustava dokazat ćemo sposobnost korištenja tih strukturnih instrumenata u skladu sa pravilima i bez dovođenja u pitanje financijski interesa kako EU, a tako i RH. Do početka 2013. godine, dakle prije nego što se zatraži ocjena usklađenosti koja nam je potrebna sva predviđena tijela u sustavu trebaju izvršiti velik broj pripremnih i organizacijskih radnji, ojačati kapacitete za provedbu te na međuinstitucionalnoj razini osigurati niz detaljnih pravila i uputa za postupanje, a na temelju čega će onda Europska komisija ocijeniti usklađenost našeg sustava. O dobivanju takve pozitivne ocjene ovisi isplata onih 449,4 milijuna eura namijenjenih RH koje sam već spomenula, no kasnije će sredstva koja će biti alocirana za Hrvatsku biti puno, puno značajnija i tu se želim osvrnuti na ono što dolazi nakon ovog razdoblja. Mi se već sada moramo početi pripremati vrlo ozbiljno za velik broj projekata, nadamo se velik broj projekata koji bi trebali biti isfinancirani u sljedećem razdoblju, financijskom razdoblju od 2014. do 2020. Potrebno je tako pravovremeno predvidjeti sredstva za predfinanciranje izrada projektnih dokumenata kako bi mogli što više novaca apsorbirati iz strukturnih i kohezijskih fondova u budućnosti vrlo skoroj. Predviđena su vrlo značajna sredstva i već prva iduća alokacija u kasnijem razdoblju nakon ovog financijskog u kojem jesmo bit će čak i 3 puta veća od cjelokupnih IPA programa. Želimo naglasiti potrebu za očuvanjem postojećih i stvaranje novih kadrova. Smatramo da je to jedan od većih problema s kojima ćemo se susresti i to nije direktno vezano za ovaj dosta tehnički zakon, ali se vezuje kao problem na njega. Moramo imati ljude koji će raditi i osmišljavati projekte. Oni će ulaskom naše zemlje u EU imati mogućnost odlaska iz zemlje. To su najbolji kadrovi koji će logikom stvari otići za boljim položajima i većim plaćama i apeliramo da se osmisli način da se ti naši najbolji kadrovi koji su cijeli ovaj sustav iznjedrili, jer sustav su ljudi, ti ljudi koji rade u našoj administraciji koji su kroz ove godine skupili brojna iskustva i znanja oni su nama vrlo dragocjeni i moramo ih na bilo kakav mogući način u okvirima mogućeg adekvatno i platiti i pokušati zadržati u sustavu. Iz nekih ovih programa o kojima se radi u ovom zakonu čak će se moći platiti ti kadrovi iz tih sredstava no to neće biti moguće za sve. Ja vjerujem da će Vlada razmotriti sve moguće mjere za zadržavanje tih ljudi u sustavu. Ova Vlada ozbiljno je shvatila potrebu reguliranja apsorpcije sredstava iz fondova, pogotovo što se u nekim prethodnim razdobljima nije uvijek uspijevalo u potpunosti ili optimalno apsorbirati sredstva koja su nam bila na raspolaganju radi pomanjkanja ozbiljnih i dobro pripremljenih projekata. Nije se uspjelo apsorbirati sva sredstva koja smo mogli u određenom razdoblju povući. Ovaj prijedlog zakona koji je sada pred nama dio je te ozbiljnosti, on pokazuje taj ozbiljan pristup kao imenovanje posebnog ministarstva što se posebno cijeni unutar europskih institucija i imenovanje posebnog potpredsjednika Vlade upravo za fondove što je također stavilo akcent na ozbiljnost i predanost ovoj temi. Temelj budućeg rada dio je te ozbiljnosti i ovaj zakon je temelj budućeg rada državne uprave po pitanju apsorpcije sredstava iz fondova stoga ga mi u klubu SDP-a, još jednom ću ponoviti, i iz tih razloga podržavamo. Hvala.
Hvala i vama. U ime kluba HDZ-a zastupnica Martina Dalić. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora, gospodine potpredsjedniče Vlade pa kao što je i istakla već prethodno kolegica Vrbat pravo RH na korištenje sredstava iz europskih fondova je svakako jedna od opipljivih posljedica članstva. I kao što je već rečeno znači u prvih 6 mjeseci članstva radi se o 450 milijuna eura koji su rezervirani za Hrvatsku u europskom proračunu, a od tih 450 milijuna eura 30% ili nekih 150 milijuna bit će isplaćeno RH kao predujam neposredno nakon što Europska komisija odobri opis sustava i da pozitivno revizorsko izvješće na organizaciju institucionalnih struktura i njihovu funkcionalnost. Stoga ovo što bi trebao regulirati ovaj zakon, dakle definiranje institucija, njihovih međusobnih veza i odnosa, osigurati njihovu djelotvornost u upravljanju fondovima je od presudnog značenja ne samo za uspješno korištenje fondova općenito nego i za povlačenje ovih 150 milijuna eura tijekom same 2013. Važan je taj predujam od 150 milijuna tijekom 2013. jer on je u suštini i bitan element kalkulacije da Hrvatska u prvih 6 mjeseci članstva osigura poziciju neto primatelja. Stoga uspostavljanje institucionalnih struktura je sigurno prevažan zadatak koji mora biti u potpunosti dovršen, dakle sve mora biti definirano, određeno, napisano, utvrđeni međusobni odnosi tko što radi i kako radi 6 mjeseci prije stupanja u članstvo. Kako bi se drugih 6 mjeseci iskoristilo za razgovore sa komisijom o kvaliteti toga sustava i ishodila njihova pozitivna ocjena neposredno nakon stupanja u članstvo. Dakle, vremenski horizont ustvari o kojem mi govorimo da se sav ovaj veliki posao obavi je sljedećih 6 mjeseci. Radi se dakle o iznimno važnom zadatku, radi se dakle o vremenu koje je relativno ograničeno, ali naravno funkcioniranje i izgradnja ovog sustava ne počinje od nule. Ona bi trebala uključiti i osloniti se na sve ono iskustvo i sve ono što je već dosada učinjeno u organizaciji institucija, ljudi, kadrova, znanja, pravila, znanja i iskustva koja su stečena u upravljanju pretpristupnim fondovima. A ta iskustva koja je Hrvatska stekla nisu malena. Zato što je u pitanjima upravljanjima pretpristupnim fondovima Hrvatska bila izložena zahtjevima i očekivanjima od strane komisije kojima nije bila izložena nitijedna država pristupnica prije toga. Uvijek su obrazloženja i objašnjenja zašto baš Hrvatska se u pretpristupnom razdoblju suočava sa mnogo kompliciranijim pravilima i zahtjevima nego što je to bilo u slučaju petog kruga proširenja. Odgovor i obrazloženja bili su, stječu se iskustva za upravljanje strukturnim i kohezijskim fondom, to će vam iznimno koristiti u uspješnosti upravljanja strukturnim fondovima. Međutim, ovaj zakon koji se nalazi pred nama, njegov sadržaj, terminologija, pravna terminologija i odredbe i način na koji ovaj zakon propisuje te odredbe, odaju dojam kao da mi sada prvi puta se susrećemo sa pojmovima vezanim uz europska sredstva. Kao što ću detaljnije objasniti u svoj raspravi, sadržaj zakona baš ne odgovara njegovom imenu, u velikoj mjeri se zanemaruju brojni zakoni koji su dosada već usklađeni sa Europskom unijom, a koristi se zakon i terminima koji je u našem općem pravnom sustavu i proračunskom sustavu ne postoje. Stoga, nažalost moram reći da mi se čini i iz sadržaja ovog zakona na neki način reflektira, da se radi o prijevodu nečega što su učinili strani konzultanti, a što nije dovoljno dobro, niti provjereno, niti prilagođeno našoj stvarnosti. Npr. u članku 1. navodi se da se zakonom uređuje institucionalni okvir, ali u Zakonu o institucionalnom okviru nema niti jedne riječi. Nema riječi o tome koje su to institucije, koja su to ministarstva, koja su to tijela državne uprave i kakva je njihova uloga u upravljanju strukturnim instrumentima. Definiraju se teoretski koncepti, koordinacijsko tijelo, tijelo za reviziju, tijelo za ovjeravanje, upravljačka tijela. Pa mi ćemo za godinu dana biti članica. Ovi teoretski koncepti su europske i birokratske kovanice. Na državi članici je da im da sadržaj. U našoj stvarnosti postojećeg sustava, svi ti euro birokratski koncepti imaju sadržaj. I utvrditi institucionalnu strukturu znači definirati zadaće, prava i odgovornosti postojećih tijela državne uprave i ministarstava, u našem pravnom sustavu, a ne prepisivati iz europskih pravila opise europskih birokratskih kovanica. Ministarstva su, zašto je to potrebno, ministarstva su u našem sustavu jednaka. Međutim sustav upravljanja fondovima zahtjeva da neka ministarstva budu jednakija. To zato, ne da bi se unio razdor ili nered u pravni sustav države članice, nego zato što europski fondovi zahtijevaju odgovornosti. Zahtijevaju odgovornosti o točno određenih ministarstava i za izvršavanje tih odgovornosti im treba dati i prava. Međutim, toga u ovom zakonu nema, a to je ono što je pretpostavka i nužno polazište da ovaj sustav efikasno funkcionira. U sustavu pretpristupnih fondova malo je jednakije od svih ostalih ministarstava, Ministarstvo financija, ali ono u njemu snosi i najveću odgovornost. Ono što je ovaj zakon za sustav europskih fondova trebao dati, trebao je reći koje će sada ministarstvo biti malo jednakije, time snositi punu odgovornost, ali i pravo da organizira i uredi taj sustav, kako bi on mogao djelotvorno funkcionirati. Toga ovdje nema. U zakonu se piše da su ta koordinacijska tijela i revizijska tijela nacionalna tijela. Pa izraz nacionalno tijelo ne postoji ni u našim općim, ni u proračunskim propisima. A što znači, da u našem hrvatskom zakonu, da je nešto nacionalno tijelo? Pa ne odlučuje Sabor ni o Mađarskim, ni o Njemačkim tijelima. Ovo je upravo znak da se radi o neprovjerenom prijevodu konzultantskog prijedloga. Sukladno tome, iz samog zakona nije jasno, koja ministarstva trebaju u ovome sudjelovati, koja ostala tijela do državne uprave, koja od njih su na razini proračunskog korisnika, koja su dio javnog sektora, koja su izvan proračuna? Svega toga ima. Zakon ne uzima u obzir niti proračunske klasifikacije zadane zakonom o proračunu. Sve su to propisi usklađeni sa međunarodnim preporukama, standardima i praksom. Nema smisla prepisivati definicije Europskih regulativa i ponašati se kao da u našem sustavu do sad ništa ne postoji. Sljedeće pitanje na koje mislim da je zakon u potpunosti promašio, je pitanje programiranja. Zakon kaže da je koordinacijsko tijelo nacionalno tijelo odgovorno za programiranje. Programiranje ili na hrvatskom jeziku rečeno planiranje, je u svijetu EU fondova ključni zadatak države članice. Ne sektora u nekom ministarstvu koji koordinira aktivnost između naše države i Europske unije, već je to zadaća države kao takve sa svim njezinim institucijama i sustavom strateškog planiranja. A zašto? Zato jer se radi o velikoj količini novca i više se s obzirom na veličinu toga novca ne smije i ne može nastaviti paralelizam između naših proračunskih projekata i projekata koji se financiranju iz Europske unije. Ta se dva procesa moraju stopiti, zbog to stapanja bila je uspješna Irska, zbog toga stapanja danas je uspješna Poljska. Jer sredstva koja ćemo dobivati iz europskih fondova biti će jedini i glavni investicijski i razvojni potencijal Hrvatske u sljedećem razdoblju. Nakon ovih 449 doći će 2,3 puta veća sredstva u 2014., 3,1 puta veća sredstava u 2015. Sve to zahtjeva kofinanciranje i upravo da bi se sve to zajedno uspješno iskoristilo. Nemoguć je paralelizam između planiranja europskih projekata i planiranja nacionalnog proračuna. Te se dvije funkcije moraju stopiti, a ovaj zakon to ne čini, jel on eksplicitno kaže da koordinacijsko tijelo koordinira pripremu i izmjene kriterija za odabir projekata u suradnji sa upravljačkim tijelom. Definira to kao usku funkciju, a ne kao općedržavni, općenacionalni proces identificiranja strateških prioriteta iz kojih se onda izvode konkretni fondovi, evo iz kojih se onda izvode konkretni projekti. Stoga, ništa ovaj zakon ne govori o povezivanju resornih ministarstava, uloga Ministarstva financija nije niti spomenuta. Zakon jednostavno nadodaje sustav upravljanja europskim fondovima na postojeći proračunski proces i u dobroj mjeri ignorira sve napore koji su do sad učinjeni na stapanju našeg proračunskog procesa i zahtjeva za upravljanje europskim fondovima. Zakon propušta definirati bitno, ali zato nabraja pojedinačne funkcije, pojedinih tijela do razine najsitnijeg detalja. Određuje se tko će unositi podatke u MIS iliti menadžerski informacijski sustav i razmjenjivati ih s komisijom putem SCF2007. Pa što takva odredba radi u zakonu? Određuje se tko čuva dokumentaciju i evidenciju. Stoga međutim kada zakonom tako detaljno propišete popis i opis poslova onda umjesto brzog i fleksibilnog sustava dobijete nešto što je tromo i teško prilagodljivo, a nisam sigurna da je to bio cilj zakonodavca. Zatim prijedlog kaže da koordinacijsko tijelo donosi pravilnike o postupanju tijela u sustavu vezano za uspostavu, unapređenje, strateško planiranje i slično. Ne može neko koordinacijsko tijelo donositi pravilnike kada mi svi znamo da pravilnike donosi ili ministar ili Vlada. Pa da li je itko pročitao ovaj zakon? Isto tako kaže zakon da će koordinacijsko tijelo donijeti pravilnik vezan za uspostavu i unapređenje sustava. Pa to bi valjda trebao biti predmet zakona jer zakon se zove Zakon o uspostavi institucionalnog okvira. Pa kako će se temeljem ovog zakona donijeti pravilnik koji će definirati to isto? Mogla bih iz toga nizati brojne primjere koji pokazuju da su pisci ovoga zakona čini se malo pobrkali kruške i jabuke da baš ne vladaju niti osnovama funkcioniranja niti tijela javne uprave niti hrvatskog pravnog sustava što znači da su bili strani konzultanti koji su pomagali. Konzultanti mogu pomagati ali isto tako svi mi znamo da je kvaliteta njihovog rada dvojbena i da je treba provjeriti i to detaljno provjeriti. Čini se da ovdje te provjere nije bilo. Dodatno je zabrinjavajuće da se u zakonu nalazi terminologija koja u nas ne postoji. Članak 8. stavak 3. kaže: "Institucija u kojoj je tijelo za uvjeravanje" što bi trebalo biti Ministarstvo financija, "prenosi korisnicima javne doprinose sukladno zahtjevu za plaćanje". Ne postoji javni doprinos, postoji proračunska sredstva i sredstva sufinanciranja. Javni doprinos kao izraz ne postoji u našem proračunsko-financijskom okviru. Kaže se zatim da "upravljačko tijelo osigurava održavanje računovodstvenih šifri". Korisnici proračunski moraju osigurati vođenje proračunskih klasifikacija ne šifri, to je uređeno Zakonom u proračunu. To ne postoji. Ovo se ne može uklopiti u postojeći financijski okvir upravljanjem financijskim sredstvima u RH. Kaže "tijelo za uvjeravanje ovjerava izdatke", izdaci po našem zakonu znače izdaci za financijsku imovinu i otplate, a tijelo za uvjeravanje ovjerava rashode. Stoga postoji mnoštvo ovakvih neprikladnih izraza. I stoga moram pitati da li je ovaj zakon bio na mišljenju u Ministarstvu financija jer po zakonu Ministarstvo financija ne može dati suglasnost na zakon koji sadrži ovakve izraze. Jedna je od nelogičnosti ovoga zakona da postoji nešto što je suprotno rezultatima pregovora o poglavlju 33.-financijski nadzor i kontrola jer u ovom zakonu piše da će institucije u kojoj se obavljaju funkcije tijela za ovjeravanje izvještavati komisiju o nepravilnostima. Jedan od najvećih problema u poglavlju 33 je da komisija nije prihvaćala instituciju da je izvještava o nepravilnostima niti Ministarstvo financija, niti DORH, niti MUP. Željela je da postoji poseban odjel. I zbog toga je osnovan tzv. AFKOS osnovana je Samostalna služba za suzbijanje prevara i nepravilnosti. Ona je kontakt točka i nalazi se u Ministarstvu financija i ona je jedina može izvještavati o nepravilnostima. Osnovana je upravo da bi sada ovdje to radila. Dakle ne može u zakonu pisati da to radi institucija kada se to nije uspjelo dogovoriti u procesu pregovora. Piše također u zakonu da institucija u kojoj se obavljaju funkcije uvjeravanja što bi bilo Ministarstvo financija treba osigurati prilagodbu nacionalnog zakonodavstva u svrhu povezivanja i planiranja i korištenja javnih sredstava sa planiranjem i korištenjem sredstava. Mi smo zakonodavstvo uskladili. Zakon o proračunu je upravo zbog ovoga mijenjan, usklađivan i promijenjen u procesu pristupanja. Ne može se u 6 mjeseci promijeniti cijeli proračunski okvir kako ovaj zakon traži [[Upadica: Kolegice Dalić, vrijeme.]] Da li je Ministarstvo financija toga svjesno da ovaj zakon kaže da će promijeniti cjelokupni proračunski okvir [[Upadica: Kolegice Dalić, vrijeme.]] Vrijeme je isteklo i stoga zadnja rečenica. Lijepo bih zamolila Vladu gospodine potpredsjedniče sve što sam izrekla, izrekla sam u najboljoj namjeri onoga tko je u tome sustavu radio i vodio ga dugo vremena. Nisam sigurna da Vlada želi na ovakvom nejasnim zakonskim odredbama razvijati sustav. I zato smo se protivili hitnome postupku. Hvala lijepo.
Hvala i vama. U ime kluba HDSSB-a kolega Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Prisutni nazočni ministre, poštovani suradnici, kolegice i kolege. U ovako rano poslijepodne za ovako važnu materiju kao što je ovaj zakonski prijedlog doduše po nepotrebnom hitnom postupku. Malo nas je, a ima i nastavak. Dakle, ovaj zakon sam odnosno zakonski prijedlog sam čitao pet puta i još uvijek nisam dovoljno dobro shvatio o čemu se radi ili se pak radi o loše prepisanoj domaćoj zadaći kako reče kolegica Dalić stranih konzultanata gdje se u samom tekstu spominju da kažem i okviri i institucije i pojmovi koji do sada nisu bili u našem zakonodavstvu počevši od zakona i ono što proizlazi iz Ministarstva financija pa i do drugih ministarstava i zaista pokušavam i nadam se da nisam quo premalen da bih shvatio ali i dalje ne mogu dovoljno dobro shvatiti. Ali shvatio sam vrlo dobro kada sam bio u Međuparlamentarna delegacija Francuska-Hrvatska pa je tada bila delegacija u kojoj je bio jedan član iz SDP-a nažalost trenutno nije ovdje a radi se o Luki Denoni. I bili smo u Marseju dakle Provansa je pokrajina i Azurna obala, Alpe jedna provincija koja ima 4.5 milijuna stanovnika i koja povlači najviše sredstava iz strukturnih i kohezijskih fondova u cijeloj Europi, upravo taj dio Francuske južni, jugoistočni. Posjetili smo agenciju koja se bavi pisanjem projekata, idejama kojim može povući sredstva iz strukturnih fondova EU. Vjerujte mi, a žao mi je što nema gospodina Luke ovdje da potvrdi da u toj agenciji radi sedam ljudi. Stotine milijuna ili milijarde eura oni povlače sredstava. Sedam ljudi od kojih nitko nije stariji od 35 godina. Ja samo to znam. Dakle ljudi imaju ideje, mladi, pametni, školovani, obrazovani, imaju ideju, viziju, strategiju i pišu projekte, jasno u suradnji sa projekt menadžerima, kod nas recimo dakle javna poduzeća, sa projekt menadžerima koji su uposleni u jedinicama lokalne i regionalne samouprave. Koliko mi imamo projekt menadžera koji će pisati projekte za koje možemo povući sredstva iz strukturnih i Kohezijskog fonda Europske unije. Znamo li taj podatak? Ne znamo, nema ih. Mi sad pravimo ovdje ovim zakonskim prijedlogom tzv. institucionalni okvir, okasnit ćemo. Pravimo institucionalni okvir kako kaže ovdje za korištenje strukturnih instrumenata i jasno potrebna tijela. Pa onda nabrajaju se tu potrebna tijela koja su koordinacijsko nacionalno tijelo, MIS tzv., pa onda tijelo za reviziju, pa tijelo za ovjeravanje, pa upravljačko tijelo, pa posredničko tijelo razine 1 i razine 2. Ajde sad neka mi netko objasni što je to posredničko tijelo razine 1 i razine 2. Možda, ne znam, ja vjerujte mi, možda će netko ovdje mi to rastumačiti ili ne znam ni ja tko. Ali sve u svemu, bojim se da će tih 450, ajde zaokružimo 450 milijuna eura koji su predviđeni za Hrvatsku u drugoj polovici 2013., ako budu svi ratificirali, ako kažem budu svi ratificirali pristupni ugovor sa Hrvatskom, sve zemlje, svih 27, istovremeno će i Hrvatska jasno je preuzela obvezu uplatiti preko 600 milijuna eura u blagajnu te iste Europske unije. Razlika je 150 milijuna. 150 milijuna eura kaže se možemo odmah povući, oni su predviđeni odmah za nekakvu da kažem možda da ne kažem prosto rečeno, za pomoć Hrvatskoj da bi se odmah u početku snašla u svezi ulaska u EU. Ono što nismo učinili ni u pretpristupnim fondovima i s pretpristupnim fondovima, a to je da nismo povukli ili kako kaže moja kolegica Tanja Vrbat apsorbirali sve ono što je bilo moguće apsorbirati iz tih pretpristupnih fondova. A kako ćemo onda apsorbirati novac koji je na raspolaganju i predviđen na korištenje strukturnih fondova i Kohezijskog fonda kada upravo ovaj segment o kojemu još uvijek nitko dovoljno ne brine jer je rečeno da Hrvatska mora šest mjeseci prije ulaska u EU imati upravo ovaj institucionalni okvir. Ali ja govorim o konkretnim ljudima, mladim, obrazovanim. Ne moraju oni ići nigdje u Europsku uniju, iako postoje natječaji evo i sad u 6. mjesecu za 150 naših mladih ljudi koji mogu ići u Europsku uniju raditi, ali imaju oni posla i ovdje i mogu biti dobro plaćeni i nagrađeni ako će ih se postaviti, ako će ih se instalirati i staviti na mjesta projekt menadžera i to u HEP, u Hrvatske vode, u Hrvatske ceste, u Hrvatske autoceste, svuda. Jer ovdje i piše lijepo da u Republici Hrvatskoj se provodi sljedeći operativni programi, to su: Operativni program promet, Operativni program okoliš, pa Regionalna konkurentnost, razvoj ljudskih potencijala, pa onda Operativni programi za prekograničnu suradnju. Koliko imamo uopće županija koje nisu granične? Vrlo malo. Ja ne znam koje uopće imaju, županije koje nisu granične, počevši od Bosne i Hercegovine pa dolje do Dubrovačko-neretvanske koja s Crnom Gorom i Bosnom i Hercegovinom ovamo sa Vojvodinom slavonske naše županije, gore Mađarske, gotovo su sve u kontaktu. Prema tome, svi imaju šansu iz tih programa za prekograničnu suradnju povući sredstva koja su ovdje predviđena. Ne znam je Požeško-slavonska, Lucić se buni. A kako ćemo povući takva sredstava, pa moramo imati ljude, mlade ljude koji će te programe znati napisati, koji znaju, poznaju i jezik odlično, koji poznaju odlično Internet, koji su odličnog obrazovanja, visokog obrazovanja i koji imaju ideju. Regionalna razvojna agencija Slavonije i Baranje u Osijeku to već odavno radi i ima menadžer postavljene sve. Brodska gradska agencija razvojna ima 3-4 zaposlena. Premalo. U svakom dakle gradskoj tvrtki, u svakoj županijskoj tvrtki mora postojat projekt menadžer koji će skupa sa županijom, a onda prema državi pisati projekte i biti za to plaćen, dobro plaćen i ne mora ići u Europsku uniju zarađivat novac jer mi moramo novac povući u Hrvatsku. E sad ja moram priznat da mi je maglovit i nejasan, ministre nemojte mi zamjeriti, ovaj zakonski prijedlog, ja tako što kažu krstim, pomalo mi je kažem zaista maglovit i nejasan, ne govori ništa o tome, on govori o nekakvom institucionalnom okviru i o potrebnim tijelima za provođenje tog institucionalnog okvira o upravljaju tim fondom. Ali ono što je konkretno, što ćemo morat vrlo brzo raditi na tome, na uspostavljanju upravo ovakvih, da niču kao gljive poslije kiše projekt menadžeri, da bi povukli 450 milijuna eura o tom ništa ne piše, o tom nitko i ne brine, o tom nitko i ne piše, ne govori, o tome se ne radi, na tome se ne radi. Tako da ovo što nam je, što moramo usvojit jer to je tako i dogovoreno s EU, institucionalni okviri i ostala potrebna tijela itd., to se mora postojati. Ali se bojim da ono što je glavna zadaća, a to je povlačenje sredstava iz pristupnih i strukturnih i kohezijskih fondova bojim se da će biti to, da ćemo ostati na istom nivou ili postotku kao što su povlačena sredstva iz predpristupnih fondova a to bi bilo žalosno. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Na vaše izlaganje imamo jedan ispravak, kolega Lucić. Izvolite.
Evo slažem se sa kolegom Grubišićem, ali evo ja dolazim iz malog jednog grada, grada Pleternice i jednim dijelom ga ispravljam, a jednim dijelom je to i replika [[Upadica Batinić: Ne možete repliku, samo ispravite molim vas.]] Pa dobro ispravljam ga, dakle da gradovi i općine, županije nisu povlačile dovoljno sredstava. Ispravljam ga i kažem mu da je grad Pleternica koji je teritorijalno mali grad povukao dosta sredstava upravo iz predpristupnih fondova. U samo prošloj godini od pet je dobio četiri projekta, dakle i to su velika sredstva. Mi čak ni nemamo mogućnosti da nam i dadu sada. To je nešto što bi govorio u drugoj raspravi rekao da i dobijemo sredstva Europske unije ne možemo sudjelovati jer ne možemo participirati sa onim 25%. Dakle, mi smo iskoristili maksimum od maksimuma što smo mogli.
Hvala kolega. Sljedeći u ime kluba SDSS-a Milorad Pupovac. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Završili smo sa raspravom po klubovima. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi se javio kolega Davor Stier, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine potpredsjedniče Vlade, kolegice i kolege. Evo nakon završetka pregovora i potpisivanja Pristupnog sporazuma sa Europskom unijom jedan od prioriteta koji je pred nama doista jest razvoj učinkovitog institucionalnog okvira za korištenje fondova EU-a. I više puta je u ovom Domu rečeno, a to smo manje-više svi spominjali i tijekom rasprave uoči referenduma za EU, da o nama ovisi koliko ćemo koristi imati od ulaska u Uniju. Za prvih 6 mjeseci našeg članstva za Hrvatsku jest predviđeno oko 450 milijuna iz strukturnih i kohezijskog fonda. Još su tu ona direktna plaćanja za poljoprivredu. Naravno ako na vrijeme završimo proces ratifikacije, a ja vjerujem i nadam se da hoćemo ali o tome smo neki dan u ovoj sabornici raspravljali i upozorili da se taj proces ugrožava kada Vlada ide sa lošim prijedlozima zakona kao što je bio onaj pokušaj Zakona o policiji, o sprječavanju sukoba interesa ili onu raspravu koju smo imali a sutra će biti na glasovanju Zakon o HRT-u. No, osim što Vlada mora izbjegavati neke nove gafove i greške doista potrebno je donijeti Zakon o uspostavi institucionalnog okvira za korištenje strukturnih instrumenata EU. I tu se slažem sa konstatacijom predlagatelja da je potrebno okvir iz 2010. osuvremeniti, odnosno prilagoditi novih okolnostima uključujući i činjenicu da danas imamo drugi zakon na Vladi s novim ministarstvima i odnosima među njima u smislu funkcija i odgovornosti. No, upravo u tome vidim i manjkavost ovog prijedloga što izbjegava odrediti koja su to ministarstva ili druga tijela državne uprave koja će upravljati tim fondovima EU, tim procesom. Dakle, mi danas imamo pred sobom prijedlog koji se može smatrati kao svojevrsni elaborat o tome kako izgraditi sustav. Ali sam prijedlog zakona ne definira taj sustav, ne razrađuje procese donošenja odluke s točno određenim nositeljima tih poslova. Naime, ne uspostavlja se institucionalni okvir time što ćemo se ovdje načelno evo dogovoriti kako nam je potrebno imati jedno koordinacijsko tijelo na nacionalnoj razini. Pravo je pitanje koje će biti to tijelo, koje ministarstvo ili državna agencija. Po ovom prijedlogu Hrvatski sabor o tome neće odlučivati već će to uredbom propisati Vlada u roku od 30 dana. Stoga ostaje otvoreno pitanje kakav će taj sustav doista izgledati. Pogledajmo na primjer slučaj Poljske koja je evo najuspješnija članica EU u povlačenju sredstava iz EU fondova. Oni su do 2005. imali teoretski dobro razrađen sustav, ali u praksi to nije najbolje funkcioniralo. I onda su to popravili 2006. s reformom sustava, pojednostavljenim procedurama donošenja odluka i pojačanom ulogom Ministarstva regionalnog razvoja s jakom političkom potporom predsjednika Vlade. U Sloveniji pak organiziran je Državni ured pri uredu premijera i na čelu su imali osobu koja je uživala povjerenje i premijera i šefa oporbe, tako da kada je došlo do promjene vlasti projekti su se uspješno nastavili. Dakle, pitanje koje si danas moramo postaviti jest imamo li mi u Hrvatskoj tu zrelost da izgradimo dobar i učinkovit institucionalni okvir koji će služiti interesima Hrvatske države ili ćemo biti taoci sukoba unutar vladajuće koalicije o tome tko će kontrolirati veći dio kolača koji predstavljaju fondovi Europske unije. I ovaj prijedlog zakona ne daje nam odgovor na to pitanje. Ono što iz koalicije curi u javnost na žalost nam ne daje ni razloge da vjerujemo Vladi. Jer kako će ova Vlada razvijati učinkoviti institucionalni okvir kada počiva očito na principu evo da na primjer prvi potpredsjednik Vlade nazove jednog pomoćnika ministra i poručuje mu fućkaš ti institucije i pravila, promijeni pravila i zaposli mog čovjeka po stranačkom ključu. Istodobno evo ministrica vanjskih poslova organizira summit u Dubrovniku s intencijom da našim susjedima u jugoistočnoj Europi pa i zemljama južnog mediterana prenosimo našu ekspertizu u izgradnji institucija. I odmah želim reći to je doista dobar potez naše vanjske politike. Ali kako ćemo biti vjerodostojni glede institucionalnih okvira kada u Banskim Dvorima imamo premijera i svog prvog potpredsjednika koji su se postavili izvan svakog okvira odgovornog ponašanja. Hvala.
Hvala kolega. Sljedeći za raspravu Božidar Kalmeta, izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo na tragu ovoga što je govorio i kolega Stier, dakle neupitno je da je ovo, ovaj prijedlog zakona vrlo važan i neophodan i da ga treba donijeti čim prije jer to je zakon u stari za buduće strukture, za članstvo. Do sad nismo imali zakon, imali smo jednu odluku o imenovanju struktura za pretpristupne fondove i činjenica je da se strukture moraju pripremiti za kandidaciju kako bi spremni dočekali evo za godinu dana i punopravno članstvo u Europskoj uniji, kada ćemo i povući prvu tranšu sredstava namijenjenih Hrvatskoj. Međutim, suglasan sa onima koji su govorili o tome da bez obzira na to da je ovaj prijedlog zakona trebao ići u dva čitanja jer argumentacija koju smo čuli da je ugroženo pravilo N plus 3 jednostavno ne stoji jer ćemo mi prvu trasu dogodine povući neovisno o tome. Prema tome, moglo se evo u dva čitanja opet ne predugo i ovaj zakon donijeti jer kažem vrlo je važan i bitan iz onih razloga koje sam prije govorio. Ovim zakonom kao što je rečeno, da ne ponavljam, utvrđuje se doista jedan strateški institucionalni okvir za korištenje strukturnih i kohezijskih fondova i svi želimo doista učinkovit institucionalni okvir jer, kao što je rekla i kolegica Dalić, ovo je jedan investicijski potencijal koji će biti pa najvažniji za Hrvatsku u jednom budućem razdoblju i tu doista moramo biti potpuno pripremni. Međutim, nekoliko primjedbi na ovaj zakon. Prvo ono što je već kazano, ali evo ponovit ću, za ova … [[Govornik se ne razumije.]] tijela razine 1. i razinu 2. koja ostvari ovjerava istinitost troškova navodi se da je, dakle navodi se široko. Navodi se da je to nacionalno ili javno tijelo, a s obzirom na veliki značaj ovih tijela i s obzirom na sve ono što piše u zakonu što će sva ta tijela raditi mislim da je bitno znati doista koja su to tijela i koje su to institucije na koju će se spustiti ovlast ovjeravanja. Mislim da bi to trebalo u ovom zakonu precizno definirati jer ako se ne definira precizno onda ostaje jedan prostor za kalkulacije, da ne kažem špekulacije, na koje ćemo odgovor dobiti tek kada Vlada uredbom to jasno definira. Postoji opasnost da se ta ovlaštenja za verifikaciju, ne vjerujem da će se to dogoditi, ali evo s obzirom da ne piše jasno i precizno, da se ta ovlaštenja za aplikaciju prenesu na tijelu ne znam koja nemaju dovoljnu stručnost, to bi bila katastrofa. Ja mislim da to moraju biti državna tijela i nadam se da će to i biti državna tijela. I nadalje, zakonom nisu definirane odgovornosti pojedinih tijela jer je samo lista poslova koje će svako tijelo obavljati, mislim da je i to trebalo jasnije definirati kako bi znali točno što će pojedina tijela, odnosno koju odgovornost će imati pojedina tijela, a listu poslova znamo. I nisu uopće definirani odnosi između pojedinih tijela sustava tako da je pitanje kakvi će oni biti i čime će eventualno biti regulirani. Tako da u konačnici dakle, ne dovodeći uopće u pitanje potrebu donošenja ovog zakona, a i hitnost donošenja ovog zakona ali svejedno se moglo ići kažem u dva čitanja, šteta što ovaj prijedlog podsjeća više na nekakav ne znam kako bi nazvao, možda priručnik, a ne jedan vrlo važan zakon o kojemu itekako ovisi i u ovom investicijskom dijelu pa i šire i budućnost Hrvatske. Evo, hvala lijepo.
Hvala lijepa. Zastupnica Ana Lovrin želi replicirati.
Hvala lijepo. Ma da kolega Kalmeta dobro ste rekli i to je točno da je nužno donijeti ovakav zakon da bi se uspostavio institucionalni okvir za korištenje fondova EU i spomenuli ste da postoji jedna odluka Vlade iz 2010. godine također koja ustrojava institucionalni okvir. Ali ja bih rekla da ta odluka ima više oblik zakona i preciznija je nego ovaj zakon koji je ovdje pred nama o kojem govorimo. Dakle, tom Odlukom iz 2010. godine su točno utvrđene institucije, rečeno je koje državno tijelo će biti nositelj kojih poslova i ja bih se složila da možda nisu dovoljno detaljno utvrđene te institucije i cijeli institucionalni okvir, ali onda bi bilo dobro da je predlagatelj možda uzeo tu odluku pa ju još malo precizirao i dopunio. Bilo bi bolje nego ovaj tekst zakona. Naime, on ne odgovara, tekst niti onome što je u prvom članku rečeno. A to je da se ovim zakonom ustrojava institucionalni okvir. Ne ustrojava se jer se ne kaže koje su to institucije. Reći samo da je koordinacijsko tijelo nacionalno tijelo ili reći da je upravljačko tijelo nacionalno upravljačko tijelo, a da se pri tome ne govori ništa o tome koje je to konkretno tijelo, koji je njegov sastav ako već ne postoji neko koje će se imenovati nije rečeno. Nije rečeno ništa. Kaže da govori o odgovornosti tijela, međutim u ovom cijelom tekstu zakona nema nitijedne jedine riječi odgovornosti, ima pobrojavanje poslova do najsitnijih detalja o tome tko unosi u kompjuter neki podatak ili u kojoj aplikaciji ga unosi. Mislim ovo je zaista nomotehnički neuobičajeno, ne znam neprimjereno zakonskom tekstu jednako kao i ove kratice koje se rabe i
Mogu li vas zamoliti da privedete kraju jer je vrijeme isteklo.
Evo, završit ću. I osim toga još možda to nismo niti primijetili ali ovo sve odnosi se na samo 4 operativna programa i zakona, a sve drugo nije u ovom zakonu nego će se dogovarati sa zemljama partnerima. Hvala.
Pozivam sada potpredsjednika Vlade i ministra regionalnog razvoja i fondova EU gospodina Branka Grčića da da zaključnu riječ.
Hvala lijepa. Poštovane zastupnice i zastupnici zahvaljujem, pozdravljam vas naravno, i zahvaljujem na ovoj konstruktivnoj raspravi. Ovo je dobra prilika da i u ovoj zaključnoj riječi se osvrnem na ove vaše primjedbe. Naime, stvar je vrlo jasna. Mislim da je tu gospodin Stier bio najbliži ocjeni u onom naravno prvom dijelu svoga govora, drugi dio neću komentirati. Dakle, u prvom dijelu svoga govora je bio jako precizan i definirao što se to događa u vezi ovog zakona, koje su to naše obveze, što smo s ovim zakonom postigli i što još predstoji napraviti. Ja vas moram obavijestiti da smo mi u pripremi imali gotovu uredbu, dakle više od ove odluke koju ste vi prije godinu i pol ili dvije donijeli, dakle uredbu koja sve ovo što ste vi danas govorili je vrlo precizno i uredno definirala. Dakle, ne samo obveze tijela u provedbi nego i tko je to unutar strukture ove države tko provodi takve funkcije. I onda je Ured za zakonodavstvo dao primjedbu da ta uredba se mora bazirati na nekom generičkom zakonu zbog čega smo mi tu uredbu podijelili praktički u dva teksta da bi zadovoljili eto i te formalne uvjete koji su se od nas tražili. I na taj način mjesec dana odgodili donošenje vrlo važne odluke o uspostavi institucija koje će se baviti menadžiranjem i provedbom i apsorpcijom strukturnih fondova. Al evo želimo poštivati zakon, želimo poštivati nekakva pravila koja su uspostavljena i nismo htjeli lomiti preko koljena. Prema tome, želim isto tako uz to reći da sve te primjedbe koje ste dali, i stoje i ne stoje. Jer kažem, evo kad biste vidjeli taj drugi dio koji slijedi iza ovoga, a to je uredba koja će regulirati ova pitanja, će zapravo bit sve jasno. Znat će se tko je upravljačko tijelo, ko je koordinacijsko tijelo, ko je implementacijsko tijelo, na razini 1, na razini 2. I možda to i nije tako loše, možda i nije to tako loše za budućnost jer ćemo na taj način uspostaviti jedan fleksibilniji sustav. Da eventualno kod bilo kakve institucionalne promjene u strukturi funkcioniranja Vlade nećemo opet morati mijenjati Zakon o institucionalnim strukturama za korištenje strukturnih fondova. I eto, bar nešto ćemo za budućnost na taj način uštedit vremena. Međutim, ja želim se još i osvrnut na ove suštinske stvari, ovo više pridajem formalnostima, međutim ono što je gospodin zastupnik govorio su ključne za mene stvari, a to je kako uzeti novac iz EU fondova. I ja vam moram to još jednom ponoviti, reći kad je ova Vlada stupila na snagu na početku ove godine, zatekli smo izvješće koje je kazivalo da je krajem 2011. godine ukupna apsorpcija IPA fondova u svim komponentama bila 37% ugovorenih alokacija, ugovorenih. Da je prošla godina bila jedna od vrlo loših, u smislu the commitmenta, dakle opoziva sredstava koji je iznosio ni manje ni više nego 40 milijuna eura, 40 milijuna eura. Dakle, zaista jedno vrlo teško stanje koje smo zatekli i samim osnivanjem ovog ministarstva ili bolje rečeno preuzimanjem funkcije koordinacije i dodavanja ono u imenu EU fondova smo zapravo se opredijelili da na taj način damo jednu dodatnu institucionalnu snagu cijelom procesu. I drugi dio tog cijelog zahvata je bila uspostava koordinacije na razini Vlade, dakle na razini ministara za tjedno, naglašavam tjedno praćenje svih događanja u sustavu apsorpcije EU fondova. To dakle sada funkcionira, ja bih rekao da funkcionira jako dobro. Pored tih koordinacija mi tjedno barem 2 sastanka imamo sa operativnim strukturama koje preispitujemo u 2 segmenta, 2 segmenta. Jedan segment je administrativni kapacitet i broj ljudi u sustavu koji su spremni i sposobni pripremat projekte, provodit procedure i raditi na apsorpciji fondova. I drugi ključni aspekt koji je svaki put na dnevnom redu, je stupanj pripremljenosti projekata. I tu moramo vrlo iskreno reći, najveći problem Hrvatske, ne prije 6 mjeseci, nego i danas jeste stupanj pripremljenosti projekata. Podsjetit ću vas, a to gospoda koja su sudjelovala i u pregovorima s Europskom unijom znaju, i dan danas imamo mjerila u monetoring s Europskom unijom u poglavlju 23. regionalne politike, a to je upravo ova dva aspekta, jačanje administrativnih kapaciteta za apsorpciju i priprema projektnog plajplaja, dakle jednog zalihe projekata koja bi na principu nekakvog overbookinga, dakle pripremljenosti barem 50% više projekata nego što to treba u odnosnu na novac koji u datom trenutku je na raspolaganju. Na taj način osigurati da sutra kad krene ova ofenziva, ova eksplozija, ja bih rekao u prijelazu od IPA fondova prema strukturnim fondovima, da budemo apsolutno pripremni za to. I to je to na čemu mi radimo, u 2 mjeseca smo imali 3 sastanka sa gospodinom Hannom, povjerenikom za regionalnu politiku koji nam daje izuzetno veliku potporu, ja to moram ovdje javno reći, izuzetno veliku potporu i poticaj. Prije mjesec i pol dana u posjetu Hrvatskoj dao nam je i zadatak, da mu pripremimo popis svih projekata u svim operativnim strukturama koji su indicirani kao potencijalni projekti u apsorpciji EU fondova. U ovih mjesec i pol dana i to smo napravili i sad kad smo bili u Osijeku i Vukovaru smo uručili gospodinu Hannu, bio je izuzetno zadovoljan s tim. Nažalost ti svi projekti nisu pripremljeni. Neki su pripremljeni, neki su na 70%, neki su na 50% itd. a neki su potpuno nepripremljeni, ali je indicirana lista projekata na kojima radimo i na kojim će radit sve operativne strukture u ovoj državi. To je to što radimo, idući tjedan ide na Vladu Prijedlog o zapošljavanju, čini mi se, brojkom i slovom 185 novih ljudi u sustavu, u svim operativnim strukturama. Naglasak je s obzirom na tvrdo budžetsko ograničenje, na preraspodjelu ljudi u sustavu. Prema EU strukturama, a ne samo zapošljavanje novih, ali ja vam moram isto tako reći da će biti zapošljavanja i novih, mladih, visokoobrazovanih ljudi, ljudi koji su spremni raditi 12 sati dnevno, to je takav posao, koji znaju jezike, koji su spremni učit, usavršavat se, to trebamo. Iskoristit ćemo naravno uz tih 185 i mogućnosti koje pruža novi zakon o zapošljavanju mladih visokoobrazovanih ljudi u onoj nekakvoj vrsti pripravničkog staža, godišnjeg da bismo testirali te ljude i jedan dio njih u drugoj fazi zadržali, kada budemo u mogućnosti širiti strukturu za apsorpciju strukturnih fondova. Znači sad još uvijek govorimo o IPA. Jer vidite i ta obveza popunjavanja kvote zaposlenih u strukturama kasni još od stare Vlade, dakle kasni i to smo morali pod hitno, dakle riječ je o ljudima koji će upotpuniti IPA strukture. Za strukturne fondove trebat će nam još ljudi. Znači vrlo aktivno radimo, a kao dokaz tome mogu vam reći da ćemo ove dane, ove dane, znači vjerojatno i idući tjedan ili onaj iza, i službeno objaviti rezultate ovih zadnjih 6 mjeseci. I već sada vas mogu obavijestiti da rezultat nije nimalo loš, bolje rečeno, od onih 37% smo dobro napredovali, ali s obzirom da nema po svim komponentama precizne rezultate, ne bi htio se istrčavati, ali je ozbiljan napredak napravljen. Molim? Pa ja ništa, ja nisam to osporio. Dakle, nešto smo naslijedili, nešto smo ubrzali, nešto smo potaknuli ali ono što je važno uspostavljen je jedan snažni kontinuitet, jedna snažna koordinacija i ja isto tako evo to nisam možda javno nikad rekao ali ja ću vjerojatno već početkom našeg punopravnog članstva u EU a možda i ranije možda već početkom 2013.godine zatražiti da se ova vrsta tjednoga preispitivanja stanja u tom segmentu preseli kao posebna točka, kontinuirana točka na sjednicama Vlade. To je praksa Poljske, to je praksa nekih drugih zemalja koje jasno znaju što znače strukturni fondovi za razvoj zemlje. Istina je čini mi se da je gospodin Stier i da je to rekao ili netko drugi sada se ispričavam, istina je sljedeća, zadnji report EU o korištenju strukturnih fondova kaže EU u prosjeku u odnosu na isto razdoblje financijske perspektive 200.-2006. je za 15% slabija u apsorpciji EU fondova očigledno da je kriza i na to utjecala u cijeloj EU sa nekih 48% što je bilo u istom trenutku u toj perspektivi kao i u ovoj. Sada je negdje svega 33%. Znači i tamo su neke stvari stale, neke zemlje to bolje rade, neke lošije, međutim mi želimo biti iznad prosjeka EU. To nam je ključni cilj. Da li ćemo dostići Poljsku ja u ovom trenutku zaista bilo bi prehrabro govoriti, ali naši imperativ jeste ojačati sustav i zaista pripremi se za one novce koji će biti vrlo, vrlo signifikantni u trenutku kada postanemo punopravna članica. Evo, tu naravno očekujem i vašu potporu. Ono što cijelo vrijeme kada hodam po Hrvatskoj govorim i na lokalnoj i na županijskoj razini, molim vas pokrenite i vlastite kapacitete, ima sjajnih primjera u Hrvatskoj na lokalnoj razini. Radite, pripremajte projekte. Bio sam i u Zadru neki dan, bio sam i u Osijeku, u Varaždinu, u Čakovcu sve su to tamo mladi ljudi po agencijama koje već imaju bogato iskustvo i u koje polažemo velike nade. No, ono što je isto tako važno čini mi se da ste vi spomenuli i privatne konzultantske kapacitete. Dakle tu se sada otvara jedno posebno tržište, posebna niša za razvoj jednog novog tržišta konzultantskih usluga koja će privatnim subjektima, udrugama, poduzećima, obiteljskim gospodarstvima i drugim pomagati u pripremi projekta. To je ono što nam u ovom trenutku fali, zato smo i na izradi jedno mrežnog akcijskog plana za jačanje informiranja i edukacije i to je danas ovdje spomenuto. Dakle hrvatski ljudi moraju znati što su to EU fondovi, koje mogućnosti postoje i u tom smislu razumjeti cijeli taj proces. I još možda jedan vrlo važan podatak koji isto potvrđuje jednu tezu koja je danas ovdje iznijeta, trenutno u EU, EU fondovi supstituiraju od 25 do čak u nekim zemljama 68%, to je prema podacima iz ove zadnje perspektive do 68% svih javnih ulaganja. Možete misliti koje je značenje onda strukturnih fondova. I ako to znamo i ako smo toga svjesni, a ova Vlada jeste svjesna učinit ćemo sve da domaće novce kojih nema i koji su izuzetno skupi i gdje se zbog investicija javnih moramo zaduživati da ih supstituiramo sa besplatnim i bespovratnim novcima iz strukturnih fondova. To je naša strategija, to je naš cilj i da dođemo barem na tih 60-ak posto supstitucije svih javnih investicija. Prije ove krize one su bile od 15 do 20 milijardi kuna godišnje. Ovih 8,5 milijardi potencijalne alokacije strukturnih fondova godišnje taman je tu negdje na razini 50 do 60% ukupnih javnih investicija. Prema tome, mi smo sasvim svjesni značenja tog novca. Učinit ćemo sve, no kažem, evo treba zaista jedan veliki napor na svim razinama u smislu posebno pripreme projekata. A projekti posebno oni koji su skuplji i koji su veći koji zahtijevaju po 2,5 do 3 godine pripreme recimo u vodama, u željeznicama itd. moraju se već danas ili davno prije su se trebali početi pripremati da bi crpili ova sredstava iz prvih novaca u drugoj polovici 2013. Oprostite što sam bio malo dulji ali mislim da je ovo važno i da je ovo način na koji tu priču u informativnom smislu moramo širiti diljem Hrvatske. Hvala lijepo.
Zahvaljujem potpredsjedniku Vlade. Čut ćemo još samo jedan ispravak netočnog navoda. Uvažena zastupnica Martina Dalić. Izvolite.
hvala lijepo. Poštovani gospodin potpredsjednik je spomenuo decommitment i kazao da je decommitment nastao zbog neprimjerenog, neadekvatnog i lošeg upravljanja sredstvima. A gospodin potpredsjednik isto tako zna da je najveći dio toga decommitmenta posljedica ušteda koje su nastale u 2008.godini zbog nižih cijena postignutih na javnim natječajima a koja se po pravilima već koja se primjenjuju nisu mogla rasporediti u druge svrhe. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Rasprava o tekstu zakona je završena, glasat ćemo kada se steknu uvjeti. Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o uspostavi institucionalnog okvira za korištenje strukturnih instrumenata Europske unije u Republici Hrvatskoj, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 119. Rasprava je zaključena. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Molimo rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 87 za i 26 protiv donesen Zakon o uspostavi institucionalnog okvira za korištenje strukturnih instrumenata Europske unije u Republici Hrvatskoj u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
… [[Govornik nije uključen.]]
Neće biti potrebe. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Nitko. Otvaram raspravu za koju se nitko nije prijavio pa eto onda nema potrebe da dajete zaključno obrazloženje. Time ujedno i zaključujem raspravu. Glasat ćemo kada se steknu uvjeti. Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije u vezi s nacionalnim programom za Hrvatsku, u okviru programa IPA, komponenta pomoć u tranziciji i jačanje institucija za 2011. godinu, treći dio, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 120. Rasprava je zaključena. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Rezultat? Utvrđujem da je jednoglasno sa 115 glasova donesen ovaj zakon.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Uvažene zastupnice i zastupnici. Pred vama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskoj zakladi za znanost. Mislimo da se radi o vrlo važnom dokumentu iz čitavog niza razloga. Temeljne postavke znanstvene politike u Republici Hrvatskoj je razvoj znanstvenog sektora koji će biti potpora gospodarskom, društvenom, humanom napretku i koji će i svojim doprinosom biti okosnica održivog, uključivog i inteligentnog razvoja društva utemeljenog na znanju. Naime, Europa 2020 i Horizont 2020 kao dva ključna strateška dokumenta žele Europu stvoriti i razviti kao konkurentno društvo pri čemu razvoj temelje na održivom, uključivom i pametnom rastu. Mi želimo biti dio takve Europe i takve strategije. Iako je znanstveno-istraživački potencijal u Republici Hrvatskoj značaj pa je npr. u Hrvatskoj prema podacima EUROSTAT-a aktivno 12108 istraživača, to je 0,63% istraživača u radno aktivnom stanovništvu. Ako to usporedimo sa prosjekom novih članica Europske unije koji iznosi 0,68% istraživača njegova iskorištenost i usklađenost sa razvojem i potrebama gospodarstva relativno je niska i to je naš najveći problem. Dakle u Hrvatskoj nemamo dovoljno doktora znanosti, a i te doktore koje u znanosti imamo ne rade u gospodarstvu, svega 15%. U Americi je to npr. 80%, u Europi 50%. Slično je i sa strukturom ulaganja u istraživanje i razvoj koji su iznimno niskog sudjelovanja privatnog sektora. Stoga strateški okvir za razvoj 2006-2013 za prevladavanje ovakvog stanja naglašava potrebu za ubrzanim stvaranjem nacionalnog prostora temeljenog na izvrsnosti, otvorenosti prema međunarodnoj razmjeni znanja, vrednovanju rezultata prema najboljoj međunarodnoj praksi i uključivanje sustava zaštite intelektualnog vlasništva. Dosadašnji napori znanstvene politike u Republici Hrvatskoj nastojali su naše mnogobrojne znanstvene institucije, da vas podsjetim imamo 7 javnih sveučilišta, 25 javnih znanstvenih instituta i mnoge privatne znanstvene ustanove, kao i raznovrsne tehnologijske i razvojno-istraživačke centre, što bolje uključiti u europski istraživački prostor. Iako država osigurava potporu znanstvenim, istraživačkim i razvojnim projektima, kao i značajna ulaganja u znanstvene novake Hrvatska je još daleko od optimalnog udjela koji bi se trebao izdvajati iz bruto nacionalnog dohotka, a koji je preporučen u Strategija Europa 2020. koju sam spomenuo na početku ovog svog izlaganja. Provedba strategije Europa 2020. ocjenjuje se među ostalim jednom Inovation union score boardu. Navedeni izvještaj koji prati nacionalne pokazatelje za znanstvena istraživanja i inovacije ocjenjuje Hrvatsku kao citiram "osrednjeg inovatora sa ispodprosječnim učinkom". Sumarni inovacijski indeks prati više pokazatelja inovacijskog kapaciteta zemalja Europske unije i u skladu sa Strategijom Europa 2020. To su ljudski potencijali u znanosti, otvorenost, izvrsnost, atraktivnost znanstvenog sustava, financiranje znanosti i inovacija, ulaganje u poduzeća, intelektualni kapital, rezultate inovativnih poduzeća te gospodarski učinak inovacija. Prosjek tog indeksa u 27 zemalja Europske unije je 2011. bio 0,539, Hrvatska je nažalost svega 0,310. Upravo iz svega toga predlažemo ove izmjene Zakona o Hrvatskoj zakladi za znanost jer na taj način uvažavamo i preporuke Europske komisije koje su navedene u Izvješću o napretku za Hrvatsku u 2010. godini gdje se ističe potreba većeg uključivanja hrvatskih znanstvenika u europske znanstveno-istraživačke programe sa naglaskom na 7. okvirnom programu, poticanje ulaganja privatnog sektora u znanstveno-istraživačku djelatnost i unapređenje sustava financiranja znanosti u smislu stavljanja naglaska na konkurentnost i okrupnjavanje znanstvenih projekata i znanstvenog potencijala što sada u Hrvatskoj nije slučaj. Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta sukladno preporukama provodi i Akcijski plan za podizanje apsorpcijskog kapaciteta Republike Hrvatske za 7. Okvirni program, međutim do sada stopa uspješnosti hrvatskih znanstvenika u 7. Okvirnom programu iznosi 16,4%, a ako pogledamo europski prosjek od 22,5% možemo reći da do sada nismo bili uspješni. I pri samom kraju ovog uvoda moram reći da Europska unija kroz strateški dokument koji sam više puta citirao Europa 2020. postavlja četiri glavna strateška cilja. To su realno ostvarenje cjeloživotnog učenja i mobilnosti, poboljšanje kvalitete i učinkovitosti obrazovanja i izobrazbe, unapređenje ravnopravnosti socijalne kohezije i aktivnog građanstva te poboljšanje kreativnosti i inovacija uključujući poduzetništvo na svim razinama obrazovanja i izobrazbe. Upravo to su razlozi zašto predlažemo ovakve izmjene i dopune Zakona o Hrvatskoj zakladi za znanost i zašto predlažemo da ide po hitnom postupku. Hrvatska zaklada za znanost osnovana je Zakonom o nacionalnoj zakladi u prosincu 2001. godine. Prvi Upravni odbor zaklade konstituiran je 2003. godine. Od tada je zaklada financirala projekte prijavljene na natječaje prema načelu kompatibilnog natjecanja. U srpnju 2010. stupio je na snagu Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskoj zakladi za znanost kojim je promijenjen njen naziv. Najveći problem koji mi želimo riješiti ovakvim izmjenama zakona je da je izostala trajna državna potpora pa je nakon uloženih inicijalnih sredstava od 100 milijuna kuna u zakladu u proteklih osam godina uplaćeno nevjerojatnih 2 milijuna 833 tisuće kuna. Ponavljam, u osam godina 2 milijuna 833 tisuće kuna. Što se moglo s tim napraviti? Proračun za ovu godinu ovom ministarstvu osiguralo je četiri puta veći iznos od 10 milijuna kuna. Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta pokrenulo je pak 2006. godine posebno program fond jedinstvo uz pomoć znanja koji je djelovao u sklopu hrvatskog projekta tehnologijskog razvoja financiranog zajmom Svjetske banke. Ministarstvo je kroz taj projekt osiguralo više od 39 milijuna kuna sredstava za fond što predstavlja 65% ukupne vrijednosti, dok su ostala sredstava osigurale međunarodno istraživačke institucije 8,7 milijuna kuna, privatni sektor 5,5 milijuna te javne znanstveno-istraživačke institucije u Republici Hrvatskoj 6,1 milijun kuna. Imajući na umu sve o čemu sam govorio do sada, kao i sadašnje stanje nacionalnog znanstvenog sustava u kojem djeluju dva programa za kompetitivne projekte, ali istovremeno bez dovoljne financijske podrške mi smatramo kako je potrebno navedene programe ujediniti u jedan. Stoga su i pretpostavke našeg ministarstva da su stvoreni preduvjeti da zaklada preuzme središnju stožernu ulogu u vrednovanju financiranju znanstvenih projekata, znanstvenika i znanstvenih organizacija, tako što će provoditi i programe fonda jedinstvo uz pomoć znanja. Što je bitno u prijedlogu koji je pred vama? Dakle, prijedlogom Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o Hrvatskoj zakladi za znanost, precizira se zakladna svrha i potpore koje zaklada pruža temeljnim, primijenjenim i razvojnim znanstvenim istraživanjem od strateškog interesa za Republiku Hrvatsku. Detaljno se određuju vrste programa u sklopu kojih će zaklada dodjeljivati potpore, te propisuju korisnici struktura potpora i postupak njihove dodjele, a precizira se i djelokrug rada zakladnih tijela. Zakon donosi prijelazne i završne odredbe koje jamče brz i funkcionalan početak rada zaklada u skladu sa novom svrhom, zadacima i strukturom. Vrlo je bitno da donošenjem zakona ispunjavamo i obaveze iz pregovaračkih stajališta Republike Hrvatske za poglavlje 25. i nacionalnog programa za pridruživanje Europskoj uniji, te preporuke iz zajedničkog stajališta država članica Europske unije u poglavlju 25. kao i izvješća Europske komisije o napretku Republike Hrvatske. Naravno, donošenjem ovog zakona ispunjavaju se uvjeti i preporuke strateškog okvira za razvoj 2006-2013. I naravno ključ svega, dakle bez novaca nema ni zaklade. Zakon će osigurati uvijete za stalni priljev sredstava zakladi te usmjeravanje njezinih ulaganja u istraživanje pomoću jasnih i transparentnih procedura i međunarodne recenzije bez ikakvih političkih i stranačkih pritisaka. U novom razdoblju zaklada će u potpunosti razviti sustav financiranja najkvalitetnijih znanstvenih istraživanja i za financiranje najtalentiranijih Hrvatskih znanstvenika koji će biti kompetitivni na Europskoj i svjetskoj razini. Kako bi hrvatska znanost bila u mogućnosti ravnopravno sudjelovati u svim europskim znanstvenim projektima. Stoga još jedanput naglašavam, potrebno je donijeti po hitnom postupku ovaj zakon, radi ubrzanja usklađivanja hrvatskog sustava znanosti, visokog obrazovanja sa europskim istraživačkim prostorom i europskim prostorom visokog obrazovanja. Te vas molim da podržite zakon koji smo predložili. Hvala lijepa.
Zahvaljujem ministru Jovanoviću. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu u ime klubova. Prvo u ime kluba HDZ-a poštovani zastupnik Željko … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? U ime odbora izvolite. U ime odbora želite? Izvolite. Koji je to sad odbor.
Dobar dan svima. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskog sabora na svojoj 8. sjednici održanoj 2. srpnja 2012. razmatrao prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o Hrvatskoj zakladi za znanost, konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske, aktom od 27. lipnja 2012. Odbor je pitanje raspravio kao matično radno tijelo. U uvodu je ministar podnio obrazloženje, evo koje ste upravo u proširenom, dakle sada i čuli. Možda samo da naglasim, da ste dobili ovaj zapisnik, tako da ne ponavljam riječi koje je rekao ministar. S obzirom na činjenicu da financiranje sustava znanosti i visokog obrazovanja u Republici Hrvatskoj nije na zadovoljavajućoj razini, te ga je potrebno mijenjati. Većina članova odbora podržalo je navedeni prijedlog, smatrajući ga prvenstveno značajnim iskorakom u razvoju nacionalnog znanstvenog sustava u cijelosti. Mišljenja su da je sadašnji sustav zaklade nefunkcionalna te da ga je potrebno nužno mijenjati. Također smatraju da će zaklada u novom programskom razdoblju u potpunosti razviti sustav financiranja programa, najkvalitetnijih znanstvenih istraživanja te financiranje najtalentiranijih hrvatskih znanstvenika. Mišljenje pojedinih članova odbora da nije dobro rješenje što se nadležno ministarstvo odlučilo na donošenje predmetnog zakona po hitnoj proceduri. Također smatraju da bi implementacija istog pretvorila zakladu u tijelo, koje bi u budućnosti financirali sve znanstvene projekte odnosno svu znanost na području Republike Hrvatske. Raspravljajući ulaz iz znanstvenih odbora zaklada, mišljenje pojedinih članova odbora da su isti bili neovisni … [[Govornik se ne razumije.]] da ih ne treba ukidati. Izrečena je primjedba da nije jasna razlog donošenja promjene zakona, jer su svi strategijskim ciljem spomenuti u uvodnim izlaganjem, mogu sprovesti sa postojećom strukturom zakona. No, temeljem rasprave odbor je predložio, odbor predlaže Hrvatskom saboru sa 6 glasova za, 1 suzdržanim, 2 protiv da se donese Zakon o izmjeni i dopuni Zakona o Hrvatskoj zakladi za znanost. Hvala.
Zahvaljujem Valteru Bojunčiću predsjedniku Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu. Prelazimo na raspravu po klubovima. Pa pozivam potpredsjednika doma uvaženog Željka Reinera da iznese stavove kluba HDZ-a.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine ministre. Klub HDZ-a nikako neće podržati prijedlog ovo zakona, jer smatra da je on izuzetno loš i štetan po hrvatsku znanost. Prvo kao što je i bilo rečeno i na odboru sasvim je jasno da po dosadašnjem Zakonu o Hrvatskoj zakladi za znanost, zapravo se sve može napraviti što se želi napraviti, ako se želi poboljšati financiranje zdravstva, znanosti i to na transparentni način, kvalitetniji način i da zapravo nema apsolutno nikakvog objektivnog razloga da se donosi ovaj zakon. Ima naravno razlog da se donosi ovaj zakon, ja ću ga sad vrlo jasno reći. Ovaj zakon se donosi zato da se promjeni uprava Hrvatske zaklade za znanost, da se stave na mjesto sadašnje uprave podobni ljudi, koji će onda s jedne strane upravljati pod kontrolom Ministarstva znanosti, odnosno pod kontrolom Vlade izravno. Dakle, pod političkom kontrolom, sa financiranjem znanosti u Hrvatskoj što je jedan značajan korak u nazad u Hrvatskoj s jedne strane. A s druge strane da se zapravo prikrije jedna činjenica, a ta je da će se dati puno manje novaca za znanost i znanstva istraživanja jer će se iz različitih lonaca, da tako kažem staviti u ovaj jedan, pod jedan naslov i reći će se, je sad ima više novaca u Zakladi za znanost. I bit će naravno više novaca nego što je bilo do sada, ali će se pritom, neće spomenuti to da više neće biti financiranja od strane Ministarstva znanosti, niti novaka, niti projekata znanstvenih, ono z projekata. Sve će to sad doći pod kapu ove zaklade. Naravno, zbog toga se radi i hitni postupak, nema nikakvog razloga da se cijela priča donosi po hitnom postupku, doli ovoga koje sam sada rekao. Da je tome tako je i činjenica jedna koja je vrlo bizarna. Ako se nešto želi novim zakonom mijenjati, onda se obično ukaže na to što ne valja u prethodnom zakonu i šta to nije valjalo u Zakladi za znanosti do sada. Zanimljivo, mi sad raspravljamo o Zakonu o Hrvatskoj zakladi za znanost, a da uopće nismo saslušali niti raspravili izvješće o prošlogodišnjoj aktivnosti te iste zaklade. Nego će po dnevnom redu izvješće o aktivnostima zaklade u prošloj godini doći nakon što mi raspravljamo o ovom zakonu. To je potpuno bizarno, jer ako je točno da nešto nije valjalo u toj zakladi onda valjda će se prvo raspraviti izvješće. Pa će se reći što u tom izvješću ne štima i što nije dobro pa će se onda eventualno iz toga izvesti ideja da treba neki novi zakon donijeti koji će to navodno poboljšati. To se ne događa. Mi ćemo raspravljati bizarno ponovno kažem o izvješću nakon što ćemo raspravljati o novom prijedlogu zakona i koji to ima smisao onda da raspravljamo o tome. Nije točno, naravno, da se ovaj zakon donosi zbog ujednačavanja sa europskim znanstvenim prostorom, ni u kom slučaju to nije točno. Dapače, zaklade u Europi, ono što se naziva national science foundation imaju potpuno drukčiji cilj, organizaciju nego što se ovim predlaže. Ovo zapravo je jedna agencija koja se predlaže to uopće nije zaklada, zna se u svijetu što su zaklade. Iz tog će proisteći jedan cijeli niz problema za Hrvatsku ne samo za ovu zakladu. Proisteći će to da bi se mogla koristiti sredstva EU, jasno je rečeno da svaka zaklada treba biti neovisna, politički neovisna, ovako koncipirana ona to neće biti jer ona mora dobiti suglasnost Ministarstva znanosti. Ali i opet jedna bizarnost Ministarstva uprave, iako nema apsolutno nikakve veze sa upravom, i prilično je onda sa priličnom vjerojatnošću se može pretpostaviti hoće li EU davati takvoj zakladi koja nema temeljne postulate zaklade i temeljne postulate znanstvene neovisnosti od politike uopće sredstva. To se posebice odnosi na jedan prostor u Europi koji će se stvoriti stvaranjem science Europe koja će zapravo objedinjavati zaklade svih zemalja u koje ja moram sad jasno reći Hrvatska nije pozvana. Samo tri zemlje nisu pozvane, Hrvatska nažalost je jedna od te tri zemlje. To treba vrlo jasno reći i mi se svi trebamo vrlo ozbiljno zamisliti hoće li nas u budućnosti sa takvom zakladom itko onda pozvati u to ili nažalost neće pozvati. Još jedna bizarnost. Mi donosimo Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskoj zakladi za znanost, a da prethodno nije uopće doneseno ono što je temeljno, a to je Strategija znanosti čiji bi ovaj zakon i prethodni zakon trebali biti jedan od integralnih elemenata. Prema tome, ako mi ne znamo strategiju i nemamo zamišljenu strategiju mi sad fragmentarno pokušavamo kako god dobro ili loše rješavati nekakve fragmentiće umjesto da se prvo ima strategija pa da se onda pojedini elementi koji se trebaju uklopiti u tu strategiju razrađuju pojedinačnim zakonima. Mi uopće ne znamo kako će izgledati budući Zakon o visokom obrazovanju. Njega još uvijek nema, on se negdje stvara, a tko će raditi ovu znanost? Radit će kadrovi u visokom obrazovanju koji su ujedno oni koji provode i znanost, uglavnom. Prema tome, i tu je jedan od velikih problema koji se javlja. Međutim, ono što je ozbiljno u cijeloj priči ozbiljno je ono što sam ja rekao, to je da će zapravo se stvoriti jedna institucija koja za razliku od dosadašnje će biti potpuno podložna politici. Članove Upravnog odbora zaklade će imenovati Sabor na prijedlog znamo kakav je sastav Sabora, na prijedlog Vlade RH i sad tu više nema onoga što je bilo u dosadašnjem zakonu da pojedine institucije, vrhunske institucije hrvatske znanosti daju svoje članove unutra, od Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, Rektorskog zbora itd., nego će sada po novom ovom prijedlogu će oni podnositi prijedloge, a onda će Vlada izabrati iz tih prijedloga možda nešto izabrati, možda dati neki potpuno drugi prijedlog. Dakle, više nema predlaganja institucija znanstvenih nego Vlada imenuje, prihvaćajući ili ne prihvaćajući pojedine prijedloge. To je naravno nešto što je potpuno suprotno svemu onome što se zove znanstvena neovisnost i što bi trebala zapravo takva zaklada predstavljati, a onda naravno tako izabran upravni odbor će birati između sebe predsjednika, zamjenika predsjednika itd., i zapravo će se stvoriti jedna struktura koja će biti potpuno podložna politici. Ono što je osobito loše, nevezano od politike i opredjeljenja političkih je to da se jedno vrlo dobro ja bih rekao rješenje koje je postojalo u prethodnom zakonu i koje je zaživjelo, a to su znanstveni odbori sastavljeni od vrhunskih znanstvenika iz Hrvatske i inozemstva potpuno neovisni o bilo kakvoj politici, ministarstvima, Vladi itd., da oni procjenjuju znanstvene projekte, oni se sada ukidaju. Više nema znanstvenih odbora i otvara se pitanje kako će se ubuduće provoditi recenzentski evaluacijski postupci? Hoće li se oni provoditi isključivo kroz politički imenovan upravni odbor i ured? Sastav znanstvenih odbora je dosada uključivao znanstvenike ne samo iz Hrvatske vrhunske nego i izvan Hrvatske. Sad se to sve ukida, eliminira se dakle taj i međunarodni element koji je objektivan, potpuno neovisan naravno opet o lokalnim političkim afinitetima prema pojedinim znanstvenicima i grupama nego je bio objektivan. Sad se to potpuno eliminira i ukida i to je evidentno u izravnoj suprotnosti sa temeljnim polazištima i motivima svega onoga što bi takav zakon trebao predstavljati. Time se naravno anulira i znanstvena neovisnost zaklade. Svodi je se na produženu ruku ministarstva, odnosno Vlade, politizira se to i to sigurno nije dobro jer se time zapravo pojačavaju naznake državnog upravljanja, političkog upravljanja, političke kontrole znanosti koja po definiciji mora biti neovisna i međunarodna. Isključivo vrednovana po međunarodnim kriterijima. Izostankom takve transparentnosti u postupku uspostave upravnog odbora i ukidanjem tih znanstvenih odbora, o čemu sam već govorio, otvara se jedan veliki prostor za potencijalne manipulacije, za ostvarenje partikularnih interesa itd. I to je sigurno vrlo zabrinjavajuće jer naravno onda se otvara cijeli niz pitanja vezanih uz kompetentnost predlagača znanstvenih projekata uz kredibilitet njihov itd. Postoji jedna velika bojazan da se takva etatizacija rada dosada neovisne zaklade će zapravo uvođenjem institucije prethodne suglasnosti koje mora dati ministarstvo na sve ključne akte, na Statut, Pravilnik o postupku sredstava, Godišnji plan rada itd., će zapravo se svesti na to da će upravni odbor koji će postaviti ministarstvo, ministarstvo će nadzirati sve to skupa i naravno zapravo će to se svesti na praktički jednu službu ministarstva umjesto neovisne zaklade kao što je ona postojala dosada. Ovaj prijedlog, ono što je isto zabrinjavajuće, uopće ne specificira akademsko-znanstvene uvjete za članove tog i takvog upravnog odbora kojeg će imenovati politika. Prema tome, time se eliminira jedini zapravo dosadašnji filter koji se moglo očekivati da će svojim postojanjem inaugurirati visoke znanstvene kriterije, jer sustavna miniranja članova preko javnih instituta, sveučilišta, Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti itd. sada zapravo se briše time i nestaje. Prema tome, to ukidanje znanstvenih odbora kao neovisnih međunarodnih prosudbenih tijela zapravo nema nikakve više prepreke da u cijelom upravnom sustavu Hrvatske zaklade za znanost možda, naravno nadam se da se to neće dogoditi, ali teorijski se može, da nema ni jedne osobe sa ikakvim istraživačkim autoritetom i referencama. Prema tome, to znači upravo ovaj prijedlog i zbog toga mislimo da on nije dobar. E sad što se tiče prijelaznih odredbi. Stvorit će se jedan vakuum u kojem neće biti financiranje znanosti. Danas je došao papir da će se do 1. listopada produžiti financiranje Z projekata. Do 1. listopada sasvim izvjesno bez obzira što nam je svima jasno da će, zapravo terorom većine se opet izglasati i ovaj, takav loš zakon. Svima nam je na žalost jasno da će se to dogoditi. Svejedno se do 1. listopada neće uspjeti sve obaviti što prijelazne odredbe ovoga zakona tvrde da će se morati napraviti. Jer kad zbrojite te rokove ispada 310 dana. To u realnom životu znači minimalno godina i pol. Za godinu i pol, dakle šta će se događati u međuvremenu ne znamo. Hoćemo opet po ne znam koji puta produljivati ovu agoniju sa bijednim financiranjem Z projekata ili ćemo ne znam optimistički gledati kako ćemo uz otprilike tri do četiri puta manje novaca nego što se davalo za znanost ranije strpati u isti koš sve, strpati i znanstvene novake i znanstvene projekte koje je do sada financiralo Ministarstvo znanosti, a za sad nema novaca više pa da se to prikrije će se staviti u Zakladu za znanost. I jedinstvo uz pomoć znanja, fond koji isto nema nikakve veze nije imao sa Zakladom za znanost. Jer do sada je podsjećam Zaklada za znanost financirala isključivo velike projekte koji su bili usmjereni ka rješavanju bitnih stvari za Republiku Hrvatsku. Sada međutim, ona postaje jedan koš u koji se trpa sve i financiranje pojedinačnih Z projekata i financiranje novaka i jedinstvo uz pomoć znanja i sve to skupa uz značajno manje novaca nego što je to bilo ranije. Prema tome, možemo očekivati da sve one divne floskule koje se svako toliko spominju kako nas jedino znanje može i znanost izvući iz ove duboke krize u kojoj se Hrvatska nalazi ostaju potpuno jasno floskule jer naravno novaca će izvjesno biti manje, a isključivo će politika upravljati sa time tko će dobiti znanstveni projekt i koliko će novaca dobiti iz tog znanstvenog projekta. Prema tome, činjenica je da zapravo ovaj Zakon znači jedan značajan korak natrag, jedan korak koji znači gušenje autonomije i slobode znanstvenoga rada i sasvim sigurno zbog toga će klub Hrvatske demokratske zajednice biti vrlo aktivno protiv toga zakona. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama gospodine potpredsjedniče. Makar ne mogu se složiti u jednom dijelu sa vama. Neću kazati, radi se o članku 214. Sugerirao bih malo blažu varijantu izraza, nije teror većine nego volja većine. Nadam se da se slažete sa mnom. Hvala. Ispred Kluba zastupnika HSU-a kolegica Cvjetović Ljiljana, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre, kolegice i kolege.
Kolega niste dobili riječ Luciću. Ja sam komentirao jer sam smatrao shodnim da zaštitim sve nas ostale zastupnike ovdje u Saboru. I nisam, ja sam rekao da je na rubu povrede Poslovnika. Kolega Šuker, dok ja predsjedavam ako smatrate vi i kolega Mlakar digli ste povredu Poslovnika, ako smatrate da je Poslovnik povrijeđen ja kažem da nisam povrijedio Poslovnik. Možete postupiti Odboru za Ustav, Poslovnik pisani zahtjev. Da, dobro. Kolegice Cvjetović, izvolite. Da, da. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre, kolegice i kolege. Temelj za donošenje ovog zakona je strateški okvir za razvoj od 2006. do 2013. i program Vlade Republike Hrvatske za razdoblje od 2011. do 2015. koji naglašava prednost visokog obrazovanja i znanstvenog istraživanja koja će biti u skladu sa potrebama društvenog razvoja tržišta rada i jačanja konkurentnosti hrvatskih materijalnih i nematerijalnih vrijednosti. Tako se ovim zakonskim prijedlogom precizira zakladna svrha i potpore koje zaklada pruža znanstvenim istraživanjima koji su od strateškog interesa za Republiku Hrvatsku. Raspravljajući o ulozi znanstvenih odbora zaklade mišljenja smo da odbore ne treba ukidati kako se predviđa odredbom stavka 1. članka 4. Prijedloga zakona. Naime, važeća odredba Zakona o Hrvatskoj zakladi za znanost propisuje da su tijela zaklade Upravni odbor, Znanstveni odbori, izvršni direktor i ostala tijela određena Statutom Zaklade. Novom se odredbom ukidaju znanstveni odbori i ostala tijela. Znanstveni odbori zaklade konstituirani su u ožujku i travnju 2011. Kada su započeli sa svojim radom, te uz tehničku, administrativnu podršku Odjela za evaluaciju zaklade provode nezavisan i stručan postupak vrednovanja svih zaprimljenih projektnih prijedloga. Početkom ove godine Zaklada je obilježila 10. Godišnjicu svog osnutka. Obljetnicu je dočekala u vrlo teškoj situaciji jer zakonska rješenja njenog financiranja nisu provedena. Tako zaklada ima uspostavljen sustav i procedure, ali ne i sredstva za ostvarenje programa. Ovim prijedlogom zakona osigurat će se stalni priljev sredstava zakladi, te usmjeravanje njezinih ulaganja u najistaknutija istraživanja uz pomoću jasnih i transparentnih procedura i međunarodne recenzije. Obzirom na činjenicu da financiranje sustava znanosti i visokog obrazovanja u Republici Hrvatskoj nije zadovoljavajućoj razini podržavamo predložene zakonske odredbe kojima je cilj razvoj nacionalnog znanstvenog sustava u cjelini. Na dnevnom redu ove sjednice izvješće Hrvatske zaklade za znanost za 2011. Mišljenja smo da je najprije trebalo provesti raspravu o izvješću, a tek onda raspraviti prijedlog zakona. Na taj bi način rasprava bila puno kvalitetnija jer bismo bili bolje upoznati sa radom zakona i ostvarenjem projekta. Klub zastupnika HSU-a podržat će donošenje Zakona o izmjenama i dopuna Zakona o Hrvatskoj zakladi za znanost. Hvala.
Hvala i vama kolegice. Povreda Poslovnika kolega Mlakar. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Vi se povrijedili Poslovnik članak 209. jer vam lijepo piše da zastupniku koji želi govoriti o povredi Poslovnika predsjedatelj daje riječ čim je ovaj zatražio i ne treba čekati da se završi izlaganje ranije najavljeno. Ja sad digao ovu pločicu prije nego što je kolegica počela govoriti, a s obzirom da vi prema članku 206.predsjedate sjednicom Sabora ako želite davati svoje vrijednosne sudove onda si morate dati riječ kao zastupniku pa govoriti kao zastupnik, a ne kao predsjedavajući sjednice.
Hvala na tumačenju kolega Mlakar. Ja kažem da povreda Poslovnika nije bila u dijelu kao što ste kazali. Naime, ja sam već prije dao riječ kolegici i praksa u ovom Saboru je da kada završi govornik da onda dobije da ga se ne prekida u govoru. Druga stvar ako predsjedam onda u dobroj namjeri sam kazao kolegi potpredsjedniku Reineru što se tiče kvalifikacije da li je teror ili je vladavina, u dobroj namjeri. Povreda Poslovnika opet. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Praksa Hrvatskoga parlamenta ne može biti protivna odredbama Poslovnika. Vi se morate držati odredbi Poslovnika i trebali ste mi dati riječ kada sam ju zatražio sve ovo dalje nepotrebno obrazlaganje.
Također praska povrede Poslovnika da saborski zastupnik ne može govoriti dok ne dobije riječ predsjedatelja. Znači onda bi po toj logici, po vašoj logici stvari tumačenju ne po praksi, morao bih svakih nekoliko sekundi ne ja nego mnogi koji predsjedamo ovdje davati opomene ili nešto slično. Mislim budimo korektni, budimo tolerantni, budimo tolerantni to molim. Izvolite.
Ako je Poslovnikom propisano da dajete riječ kada se govori o povredi Poslovnika odmah prije ostalih zastupnika onda ste vi bili dužni to napraviti.
Neću se ponavljati ali ponovit ću ovo što sam rekao i prije bio, znači ukoliko smatrate da sam povrijedio Poslovnik molim vas u pisanom obliku Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav a nadam se da će to koristiti u tumačenju odnosno novih odredaba Poslovnika da takvih dilema više neće biti. Hvala vam. Nastavljamo s raspravom. U ime kluba HDSSB-a kolega Dražen Đurović. Izvolite. Ispričavam se, evo došlo je do male zabune. Kolega Domagoj Hajduković u ime kluba SDP-a. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi ministre sa suradnicima, dame i gospodo zastupnici. Pregovaračko stajalište RH za poglavlje 25, za neupućene to je Znanost i istraživanje kao i zajedničko stajališta država članica EU u poglavlju 25.naglašavaju potrebe jačanja nacionalnog istraživačkog sustava i unapređivanja sustava vrednovanja znanstvenih projekata, znanstvenika i znanstvenih organizacija. Strateški okvir u razdoblju za 2006.-2013. podcrtava potrebu za ubrzanim stvaranjem nacionalnog prostora temeljenog na izvrsnosti, protočnosti prema međunarodnoj razmjeni znanja, vrednovanju rezultata prema uvaženoj međunarodnoj praksi i uključivanja sustava zaštite intelektualnog vlasništva. U informacije o rezultatima pristupnim pregovorima EU s RH opće uprave Europske komisije za proširenje ističe se kako države članice EU trebaju poduzeti niz političkih mjera i provoditi aktivnosti koje će za cilj imati povećanja ulaganja u istraživanja, osiguravanje mobilnosti istraživača i imati istraživačke institucije koje se ističu kvalitetom te koje su otvorene za sudjelovanje svih istraživačkih subjekata iz Europe. Nastajanje u području inovacija također su potrebne kako bi pridonijeli razvoju vizije Unije kao inovacijske UNIje. Mislim da opredjeljenje RH u ovom pogledu više je nego poznato. Stremimo biti zemlja znanja, zemlja znanosti, zemlja inovacija. Sukladno tim nastojanjima 2001.godine osnovana je Hrvatska zaklada za znanost tada Nacionalna zaklada za znanost koja je trebala biti krovna organizacija za financiranje i unapređivanje hrvatske znanosti. Međutim, problemi Hrvatske zaklade za znanost počinje od njezinog osnivanja jer zaklada od samog početka nije ostvarila zadaće zbog kojih je osnovana. Zašto je tome tako? Prvi dio problema leži u tome što zaklada nije uvijek financirala predmete i projekte koji su trebali imati prioritet odnosno koje su trebale činiti jezgro njezinog djelovanja. Tako su značajna sredstva ulagana u projekte visokog školstva, projekte implementacije bolonjskog procesa, prilagođavanja istog zajedničkom europskom okviru i slično dok su znanstveni projekti bili po strani. Vjerujem da ćete se složiti sa mnom da je školstvo odnosno školstvo bi trebalo biti pa tako i visoko školstvo u nadležnosti Ministarstva znanosti. Zašto se Ministarstvo znanosti u tom dijelu nije dovoljno uključilo? To je već drugo pitanje. Drugi dio problema leži u tome što zaklada tijekom svog postojanja nije imala trajni priliv sredstava iz državnog proračuna. Naime, 2001.godine prilikom osnivanja zaklade sredstva koja su bila alocirana isto iznosila su 100 milijuna kuna. Sljedeće godine dakle 2002. 50 milijuna, 2003. 35 milijuna, dok je ukupno ulaganje RH u zakladu u razdoblju od 2004. do 2011.godine dakle govorim o kumulativnom iznosu iznosilo je 2,8 milijuna kuna. Prema tome, zaklada nije raspolagala s dostatnim sredstvima za ispunjavanje svoje misije a raspoloživim sredstvima kao što sam prije spomenuo nije financirala projekte prema strateškim prioritetima nego se raznim natječajima podržavala široka vaza temeljnih i primijenjenih istraživanja. Iako je zaklada ostvarila neke pomake u organizacijskom i kadrovskom pogledu koje su potrebne za dostizanje europskih standarda pri vrednovanju i praćenju istraživačkih projekta i znanstvenika njezino daljnje jačanje i rekonstruiranje treba voditi prema preuzimanju središnje uloga u financiranju kompetitivnih znanstvenih projekata u RH. To je i u skladu sa svjetskom praksom gdje se znanstveni projekti financiraju iz sredstava zaklada bilo da su to zaklade u državnom, privatnom, korporativnom ili nekom trećem vlasništvu. Problem hrvatske znanstvene scene je u tome što se znanstvena djelatnost financira iz nekoliko izvora koje međusobno nisu povezani. Dakle govorim o Ministarstvu znanosti, o Fondu Jedinstvo uz pomoć znanja te Hrvatskoj zakladi za znanost. Prema tome, ukoliko uzmemo u obzir da trenutno imamo dva uspješna programa za kompetitivne projekte koji pojedinačno ne raspolažu dostatnim sredstvima koja bi generirala značajni iskorak u znanstvenom istraživanju, naš je stav kako je postojeće programe potrebno objediniti kako bi se na jednom mjestu ustanovili neovisni, integralni sustavi potpore znanstvenim istraživanjima. Smatramo kako bi zaklada trebala preuzeti središnju u ulogu u vrednovanju i financiranju znanstvenih projekata i znanstvenika. To bi se trebalo postići tako što će zaklada u svoje dosadašnje djelatnosti provoditi i programe Fonda Jedinstvo uz pomoć znanja te postepenim preuzimanjem programa usavršavanja znanstvenih novaka kroz projekte zaklade koje će nastaviti financirati doktorante i postdoktorante kroz znanstvene projekte. Na taj način ujedinjuju se sva sredstva plasirana u znanost i znanstvena istraživanja u okvir jedne neovisne institucije što će omogućiti povezivanje sličnih i srodnih projekata, kao i zajedničko korištenje postojećih kapaciteta. Prema tome, ovaj zakon predstavlja iskorak prema harmonizaciji i pojačanom i racionalnom kapacitiranju hrvatskih znanstvenih projekata i znanstvenika. Ovim zakonskim prijedlogom precizira se svrha i zadaća zaklade kao i potpore koje zaklada pruža temeljnim primijenjenim i razvojnim znanstvenim istraživanjima koji su od strateškog interesa za Republiku Hrvatsku. Zaključno, ovim zakonskim prijedlogom Republika Hrvatska ispunjava obaveze iz pregovaračkih stajališta Republike Hrvatske za poglavlje 25.-Znanost i istraživanje i Nacionalnog programa za pridruživanje Europskoj uniji te preporuke iz zajedničkog stajališta država članica Europske unije u poglavlju 25. i izvješća Europske komisije o napretku Republike Hrvatske. Također smatramo da će donošenje ovog zakona stvoriti uvjete za stalni priljev sredstava zakladi te usmjeriti njezina ulaganja u najistaknutija istraživanja kao i harmoniziranje i kapacitiranje hrvatskih znanstvenih projekata i znanstvenika. Zbog navedenih razloga Klub zastupnika SDP-a Hrvatske podržat će ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala. Na vaše izlaganje imamo jedan ispravak netočnog navoda, kolega Stjepan Milinković. Izvolite kolega.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Hajduković je netočno rekao da zaklada nije financirala znanstvene projekte u proteklom razdoblju. Netočno je jer je zaklada oko 450 projekata financirala vrijednih više od 70 milijuna kuna, a za koje je odluku donio Upravni odbor za financije, a sad se s ovim predlaže još dakle ukidanje odbora. Pa ja vas pitam tko će onda odobravati financije i te projekte. Hvala lijepo.
Hvala. Nastavljamo s raspravom. U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista, kolega Branko Vukšić. Izvolite kolega Vukšić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Uglavnom se volimo razmetati velikim riječima poput onih Hrvatska je zemlja znanja. Koliko li smo puta čuli tu floskulu u vrijeme vladavine recimo HDZ-a. Tadašnji ministar znanosti i obrazovanja Dragan Primorac znao je suflirati ne samo da smo kada su u pitanju znanost i obrazovanje u usponu već da se krećemo prema vrhu u društvu elite. Istina je drukčija. Krećemo se u slobodnom padu prema dnu. Ministar je više skrbio o svojemu imidžu nego o znanosti i obrazovanju. Po onome što se događa po krizi koju duboko proživljavamo prije smo zemlja neznanja nego zemlja znanja. Koliko se to zagrebačko sveučilište cijeni u svijetu? Koliko mi sami cijenimo znanje? Koliko cijenimo znanost? Koliko uključujemo znanstvenike u rješavanje krize? Sve što može potaknuti razvoj, ali što je jednako važno primjenu znanosti u svakodnevnom funkcioniranju društva treba podržati. Može li se znanost razvijati ako se prema znanosti ponašamo maćehinski, ako znanost tretiramo kao potrošnju. Za znanost u pravilu nema novca, za znanost nikad nije bilo dovoljno novca. Nema ga dovoljno ni sada, nema ga ni približno dovoljno. Znanstvenici se guraju na margine, nepoželjni su, mediji ih ignoriraju. I koliko god govorimo da nema novca znamo da se trošilo nenamjenski, da se kralo, otuđivalo, za sve to je bilo novca, za znanost nije bilo novca. Istina, dijelom su tomu i takvom stanju krivi i sami znanstvenici te institucije u kojima su znanstvenici okupljeni. Krivi su jer su se zatvorili, jer su elitistički, zato što svoje znanje ne žele i onda kada to mogu staviti u funkciju društva. Ova će izmjena i dopuna Zakona o Hrvatskoj zakladi za znanost poboljšati stanje znanosti, tako kažu zakonopisci. Može li se to zapravo učiniti kozmetičkom promjenom zakona ili promjenom odnosa politike prema znanosti. Mislim da je potrebno mijenjati politiku prema znanosti. Treba li politika izravno utjecati na znanost? Ne da ne treba već ne smije. Stiče se utisak da se ovaj zakon mijenja samo da bi se mogle napraviti kadrovske promjene. Treba smijeniti njihove da bi sada došli naši. Ovdje se poštuje procedura, ali je smisao sličan onoj logici prvog potpredsjednika Vlade Radimira Čačića, a sjetite se ono tko se maila laća taj od maila i pogiba koji kaže fućkaš proceduru, postavljaj naše, sad je naših pet minuta. S malo procedure ostalo se obavlja iza kulisa. Zakon sasvim sigurno nije i ne može niti jedan zakon osigurati priljev novca. Laburisti naravno neće podržati ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala i vama. U ime kluba HDSSB-a Dražen Đurović. Izvolite kolega.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče Sabora, gospodine ministre, zastupnice i zastupnici. Prethodnici su u više rasprava rekli stvarno sa različitih pozicija, a cijeli niz dobrih i kvalitetnih teza s kojima bih se ja u mnogočemu složio, pa i ovim s lijeve strane i ovima s desne strane u nekim tezama. Recimo zastupnik Vukšić je zgodno spomenuo citat ministra Primorca o tome kako se krećemo u društvu, kako krećemo u društvo elite. Naravno u segmentu znanosti nema govora o tome. Mi ne krećemo. Mi u društvu elite možda jedino krećemo po cijeni benzina tu smo negdje u društvu najelitnijih europskih naroda i pomalo u cijeni struje i plina. Tu isto hvatamo europsku elitu. Također dijelim dojam zapravo i prethodnika, gospodina Vukšića da se tu na neki način ipak radi o smjeni jednih da bi došli drugi. Visoko cijeneć prethodnog predsjednika Upravnog odbora profesora Kostovića i kao svog profesora i kao našeg istaknutog znanstvenika s područja istraživanja mozga, vrlo plodnog autora velikog broja djela, predstojniku akademiku i ostalo i istaknutom dužnosniku HDZ-a prije mislim da nije bilo prilike zapravo raspravljati o izvješću iz prethodne godine. To je točno. Eto imali smo ga priliku pročitati Izvješće o radu Zaklade za prethodnu godinu. Ja zasigurno to izvješće ne bih pozitivno ocijenio. Vrlo je nejasno, vrlo je na čudan način napisano. Financijski pokazatelji su prilično čudni i zaista stječe se dojam da nešto u toj Zakladi treba mijenjat bez cijeneći dakle i predsjednika Upravnog odbora i sve ostale ljude koji se tamo navode u Upravnom odboru i u ostalim dijelovima znači te Zaklade. S druge pak strane moj je dojam i naš je dojam da jako dobro također stoji teza koju je iznio prof. Reiner kako se ovdje radi o pretjeranoj etatizaciji Zaklade i to je i naš dojam. Dakle, država i ministarstvo na pretjeran način žele zagrlit tu zakladu. Naravno da je ona do sada bila u dobroj mjeri u jednom, pod kontrolom jedne političke skupine no ipak nije bila toliko obgrljena politički kao što i vi mislite sada obgrliti, zagrliti i čvrsto držati sa ovim prijedlogom izmjena i dopuna zakona. Ne vidimo točno kud vode ove izmjene, koji su konačni ciljevi. Dakle, postoji mogućnost ukoliko hoćete određene ljude zamijeniti ta mogućnost postoji bez ovih izmjena. Ukoliko se žele promijeniti neke stvari u toj Zakladi, a iz onog izvješća je vidljivo da ih treba mijenjati jer ono izvješće nije izvješće koje može zadovoljiti, izvješće koje govori o radu jedne Hrvatske zaklade za znanost barem je takav moj dojam. Gotovo je na razini jednog polu ozbiljnog ovako polu profesionalno amaterskog rada napisanog tako sa financijskim pokazateljima koji su stvarno zanimljivi na koji način i kako se troši novac. Ali s druge pak strane čemu o ovoliko restriktivno etatistički pritisnuti tu zakladu. Pa ne mogu znanstvene zaklade služit samo tome da država upravlja kako će se projekti provoditi i na sve staviti, položiti ruku. Dakle, poduprli bi novi ustroj Zaklade, ali ne bi bili voljni poduprijet način državnog nadzora i nadzora Ministarstva koji se uspostavlja nad zakladom. Stoga u slučaju ovog zakona klub HDSSB-a bit će suzdržan. Hvala.
Hvala kolega. U ime kluba zastupnika IDS-a, kolega Valter Boljunčić. Izvolite.
Dobro večer još jednom.! Klub IDS-a će dati podršku promjeni Zakona o zakladi. Naime, ovaj dio vezano za znanost prije svega spada u problem financiranja znanosti. Problem financiranja znanosti je vjerojatno najveći problem znanosti danas kojeg imamo pri čemu on se nadovezuje na financiranje i vezu sa privredom, pa i na privatno financiranje gdje je ponekad teško utvrditi razloga tko je uzročnik a tko je posljedica. U znanosti u Hrvatskoj veći je problem, dakle ta jedna strana oko organizacije rada u znanosti nego znanost kao takva. Naime, mi imamo cijeli niz znanstvenika koji u Hrvatskoj ali i vani postižu prilično dobre rezultate ali to nije činjenica da oni su bili neznalice dok nisu prešli granicu te da su odjednom prelaskom granice postali svjetski priznati stručnjaci. Jedna od osnovnih stvari kod financiranja, a mi znamo svi da je iznos koji se daje za znanost malen je u tome da ako postoje ograničeni resursi da se onda što bolje upravlja sa njima. U tom smislu ova promjena zakona će biti jedna centralna jedinica, dakle jedna zaklada koja će upravljati sa sredstvima kojima je do sada upravljao ministarstvo i različiti dakle fondovi koji su se javljali. Ali možda za razliku od samog upravljanja iz strane ministarstva jedan od ciljeva zaklade će biti u tome da na neki način proba ipak privući značajnija sredstva iz privrede ili iz privatnoga financiranja. Prema tome, smatram da ova promjena gdje će biti jedno centralno tijelo za financiranje je dosta bitna zato što će se bolje moći upravljati sa ograničenim resursima. Prije nekoliko godina kod novog ciklusa znanstvenih projekata pričalo se o tome kako 10 do 15000 godišnje na projekte po desetak, petnaest ljudi nije ništa što je točno i da će se financirati jači projekti. Od toga na žalost nije bilo ništa te je ostala situacija kao što je i takva. Između ostalog ako je činjenica da je Hrvatska jedna samo od tri zemlje čija zaklada nije primljena to isto malo govori o tome da bi trebalo onda razmisliti o promjeni te zaklade. Nadalje, dosta se pričalo o tome kako se bira Upravni odbor, Vijeće itd. za promjenom. Međutim, ja imam više dojam da se u cijelom nizu zakona koji su vezani za visoko obrazovanje i za znanost želi na svaku cijenu zadržati status quo, želi se zadržati status quo i tu se nalaze različiti izlici od toga da treba najprije donesti strategiju, da je ona bitna itd. Strategija znanosti koliko mi je poznato ona se radila ona neće odjedanputa donesti nekakva sasvim deseto od onoga što očekuje zajednica i neće onog trena kad se donese strategija novac sam od sebe doći. Prema tome, smatram da su ove promjene potrebne zato što se znanost kod nas nalazi osim financiranja i po organizacijskom principu na dosta niskom nivou. Što se tiče biranja uprave rečeno je da će sad ona biti na neki način direktno podržana, međutim ako se pogledaju odluke koje su bile u staroj zakladi postupak je isti. S time da se u novom prijedlogu to i širi zato što osim, kao što su rekli Rektorski zbor, Senati, Udruga poslodavaca HAZU sada se daje i jedna šira rasprava da bilo tko od znanstvenika iz akademske zajednice da svoj prijedlog u jednoj široj raspravi te na temelju toga da se izabere upravno vijeće. Razlika u odnosu na staro je samo što je u starome bilo definirano da recimo instituti daju 4, sveučilišta 2, HAZU 1 člana, ali to ne treba biti član iz tog područja nego na njihov prijedlog. Tako da smatram da je ovaj novi prijedlog kako se uprava bira budući da su uključeni kao u starom zakonu svi plus i šira zajednica, dakle svi znanstvenici, na neki način daje i veću demokratičnost. Što se tiče odbora za pojedina područja ja se nadam da će to biti riješeno Pravilnikom o radu zato što u ovom zakonu stoji da se mogu formirati stalna i povremena tijela i siguran sam da odbor od 7 članova neće sam odlučivati o svim natječajima koji se javljaju, naročito jer su iz raznih područja za odabir. Prema tome, mi podržavamo promjene koje su potrebne u znanosti. Smatramo ovo jednim od prvih koraka u nizu zakona koji bi trebali doći, bilo o promjenama zakona ili o novim zakonima. Smatramo da se s ograničenim resursima koji postoje u ovom trenutku mora upravljati puno bolje što je jedan od ciljeva zaklade, a samim izdvajanjem dakle dijela sredstava iz ministarstva u zakladu ipak se na neki način distancira i potencira se da je zaklada jedna institucija koja mora i samo svojim djelovanjem prikupiti novac od različitih fundacija, da li se radi iz privrede, da li se radi iz javno-privatnog sektora ili naravno europskih i međunarodnih fondova. A pretpostavljam da će se zbog financiranja i … [[Govornik se ne razumije.]] one uključiti i u ovaj dio oko kolaborationih projekata. Budući da se radi o izmjenama zakona, kažem koji unapređuju postojeću organizaciju i strukturu, pri čemu bih se osvrnuo na činjenicu da ako nije bilo raspravljeno prije u Izvještaju za 2011. to i je i nije toliko značajno jer ako se i prihvati Izvještaj za 2011. što mi inače smo pododbori dali prijedlog to ne znači da se nešto ne treba mijenjati. Prema tome, još jednom da ne duljim jer je bilo dosta rečeno, smatram da je ovaj prijedlog dobar. Klub IDS-a će dati podršku prijedlogu ovoga zakona, ali osnovna činjenica je naravno bez obzira na sve da se pojača financiranje. A u samom financiranju mi dosta puta govorimo koliko koja zemlja Europe daje novca ali pritom se ponekad zaboravlja da taj iznos novca koji se daje ne dolazi sav od države nego dosta i od privatnoga sektora. Mi u ovom trenutku imamo jedan dakle kvaku 22 što privatni sektor možda i nije sposoban prihvatiti ili doktorante ili znanstvena dostignuća. S druge strane automatski znanost to ne proizvodi jer nema gdje da se to ostvari tako da u jednom trenutku treba prekinuti taj začarani krug i dati jedan poticaj koji će krenuti sa privredom. Hvala.
Hvala i vama. Za riječ se javio u ime predlagatelja ministar znanosti, obrazovanja i športa gospodin Željko Jovanović. Izvolite ministre.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Zahvaljujem se svim predstavnicima klubova na doprinosu raspravi o zakonu koji smo vam predložili. Rasprave sve koje su bile zapravo mi u potpunosti potvrđuju ispravnost prijedloga koji je pred vama. Dakle, i sami ste rekli kad je riječ o znanosti politika nije bitna i politike ne smije biti. Uostalom ova zaklada je pokrenuta 2001. godine, tada je bila jedna druga koalicija na vlasti, nakon toga su bile neke druge stranke na vlasti. I glavni argument da ova zaklada na način kako sada funkcionira ne funkcionira za dobrobit znanosti čulo se i iz rasprava svih vas koji su diskutirali ovdje bez obzira da li su podržali ili nisu podržali ovaj prijedlog, pa i sam akademik Reiner je citirajući, citiram ga rekao da je u ovih 8 godina bilo puno dokaza da zaklada radi dobro, a zapravo 2 milijuna 833 tisuće kuna su dokaz da Upravni odbor zaklade nije radio dobro. Budimo realni, Upravni odbor zaklade ima zadatak da osigura dodatne novce za zakladu. To je svrha zaklade kad govorimo o financiranju, a ne da čeka da mu država omogući novce. Prema tome, ako govorimo o radu Upravnog odbora zaklade on svoj posao nije odradio dobro jer nije osigurao dodatna sredstva za financiranje zaklade. Etatizacija, ne znam zašto se toliko bojite da mi želimo etatizirati rad zaklade. Tu navodite kao argument Ministarstvo uprave. Ministarstvo uprave se spominje iz jednostavnog razloga što se mora tražiti njegova suglasnost zbog Općeg zakona o zakladama i fundacijama. To je naša zakonska obveza. U Ministarstvu znanosti, obrazovanja i sporta kada smo preuzeli ministarstvo rekli smo da vlada dosta kaotično stanje i nered u puno segmenata. I da rješavanje tog problema mora ići u dva smjera. I mi to radimo. Dakle, krenuli smo najprije u izmjene svih zakona koji se tiču sektora obrazovanja, znanosti i sporta i svih tih 6 zakona smo uspjeli pripremiti i vi ćete ih raspraviti do ljetne stanke. Dakle to su od Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi, Zakona o Hrvatskoj zakladi za znanost, da ne nabrajam ostale, drugi tjedan će biti u raspravi. Istovremeno krenuli smo u ono što ste i vi rekli da je problem, ali ja vas pitam bez želje da više se uopće vraćamo u prošlost jer od prošlosti više nema koristi, ali zašto nije donijeta Strategija razvoja odgoja, obrazovanja i znanosti? Kako se mijenjao Zakon o zakladi već dva puta kada nije bilo Strategije razvoja odgoja, obrazovanja i znanosti u RH? Dakle, paralelno s ovim zakonskim izmjenama gdje saniramo da to kažem slikovito temelje i krov koji propušta sustav obrazovanja i znanosti radimo i novu strategiju. Na izradi nove Strategije odgoja, obrazovanja i znanosti u RH bit će uključeni svi relevantni sudionici sustava odgoja, obrazovanja i znanosti. Smjernice su izrađene u suradnji sa HAZU-om. Vjerojatno u nekoliko narednih tjedana ćemo imenovati i Nacionalno strateško tijelo i Nacionalno operativno tijelo za razradu Strategije odgoja, obrazovanja i znanosti koja će se raditi na miru, da bude najkvalitetnija da to ne mora biti preko noći do kraja godine, a onda će na temelju nje moći se stvarati jedan potpuno novi sustav odgoja, obrazovanja i znanosti u RH do kraja našeg mandata. I samo nekoliko rečenica oko sumnje u ljude koji će u budućnosti voditi ovu zakladu. Dakle, svi koji sada su u upravnom odboru mogu biti kandidirani. Pa lijepo tu jasno piše da će biti izabrani iz redova vrhunskih znanstvenika, osobito onih koji imaju svjetski priznate znanstvene radove i rezultate, vodeći računa o zastupljenosti svih znanstvenih područja. Kandidate za članove Upravnog odbora zaklade Vlada Republike Hrvatske utvrđuje na temelju prijedloga koji podnose znanstveni instituti, Rektorski zbor, sveučilišni senati, HAZU, HGK, Udruge poslodavaca i da dalje ne nabrajam. Što se tiče neistine da se ukidaju znanstveni odbori tu moram reći dvije stvari. Da li znate svi vi koji govorite o kvaliteti rada znanstvenih odbora kako su se birali znanstveni odbori? Dakle, sve znanstvene odbore imenovao je jedan čovjek. Jedan čovjek je odlučivao tko će biti u znanstvenim odborima. Predsjednik Kostović. Da li je to najbolji put? Ja smatram da nije. Koliki su troškovi znanstvenih odbora da li znate? Proučite izvješće o kojem je govorio gospodin iz HDSSB-a. Dakle znanstveni odbori se ne moraju ukinuti. Članak 9. Upravni odbor može osnovati stalna i povremena znanstvena i stručna povjerenstva sastavljena od domaćih i stranih eksperata radi prikupljanja prijedloga znanstvenih projekata, analize i ocjene tih prijedloga, obrade, zamolbi itd., itd. dakle ostajemo kod prijedloga kako sam ga iznio i prihvaćamo sve amandmane koje je dostavio na tekst ovog zakonskog prijedloga Odbor za zakonodavstvo. Hvala lijepo.
Hvala ministre. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom. Prvi se prijavio zastupnik Jasen Mesić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo s obzirom da smo imali priliku čuti i ministra, počet ću čisto načelno. Izmjene konačni prijedlog ovog zakona o izmjenama i dopunama ima 1, 2, 8, 16, 17, 18, 19, 20, 21 članak. To po meni zavređuje prijedlog novog zakona sasvim sigurno jer ako je samo promjena problem u tome da uprava zaklade nije radila dobro ili da su se dešavale ovakve stvari koje je sada rekao ministar onda se to riješi izmjenom u dva članka. Načelno isto tako želim reći da je o ovome raspravljao i rektorski kolegij koliko sam upoznat Sveučilišta u Zagrebu. I ovo pitanje što ste rekli pitanje etatizacije nije došlo samo ovdje iz zastupničkih klupa nego je došlo iz rektorata sveučilišta. A nisam baš siguran i ne vjerujem baš da rektoratu sveučilišta nije stalo do toga da se Zaklada za znanost da bolje funkcionira da bolje djeluje, nisam baš siguran da u nekim analizama koje rektorat Sveučilišta u Zagrebu napravi u direktorat kaže ovo je veća kontrola država i ministarstva zaklade nego što je bila do sada. Ne doživljavam to kao političku ocjenu, to doživljavam kao određenu stručnu analizu. U obrazloženju donošenja zakona spominje se već u prvom poglavlju jačanje konkurentnosti, inteligentni razvoj društva. To piše inteligentni razvoj društva, nisam baš siguran što to treba značiti. I što jačanje konkurentnosti recimo znači za društvene i humanističke znanosti, doduše piše se tamo da će se financirati projekti i iz tog razdoblja, međutim onda je trebalo tome dodati makar jednu rečenicu. Ja nisam siguran baš da studij sociologije, psihologije, filozofije, etnologije, arheologije, povijesti i svega ostaloga imaju za cilj jačanje konkurentnosti. Isto tako želim reći da je na neki način ovo fuzioniranje sa jedinstvo sa Fondom jedinstvom uz pomoć znanja, da jedinstvo za pomoć zvanja je uveden kroz kredit svjetske banke. Trebalo bi vidjeti da li su ovdje ispoštivani svi uvjeti koji su dobiveni prilikom realizacije tog kredita. Ono što želim drugo reći je da su možda najbitnije tu ipak prelazne i završne odredbe. A ono što želim isto tako reći je da je potpuno zanemareno nešto što se smatra intelektualnim vlasništvo i da na neki način se ovim izmjenama i dopunama Zakona o zakladi za znanost potpuno gubi iz vida to pitanje intelektualnog vlasništva koji bi na neki način trebao biti kapital kojim bi morali uroditi ovi projekti koji se zaklade financiraju. Ocjena sredstava potrebitih za donošenje za provedbu ovog zakona. Moram reći da se ovdje najviše toga bazira upravo na projekcijama za 2013. i 2014. godinu. da li možemo u to vjerovati da ćemo imati povećanje u 2013., 2014.godini gospodine ministre kao što je ovdje navedeno u obrazloženju zakona? Nisam baš siguran. Nadam se da da, vjerujem da bi svi ovdje željeli da za znanost ima što više sredstava. Iskreno rečeno sumnjam u to. I razlozi za donošenje zakona po hitnom postupku. Ako je već u obrazloženju zakona piše i ako je točno ovo a je što je rekao gospodin potpredsjednik Sabora, gospodin Reiner da će za implementaciju svega ovoga trebati više od 300 dana, onda mi je potpuno nejasno zašto idemo na donošenje zakona u hitnom postupku i kakav to konkretniji rezultat može ostvariti za hrvatsku znanost od onog da idemo na prvo i na drugo čitanje osim što ako se ide po hitnom postupku će se prije ostvariti prijelazne i završne odredbe. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sljedeća za raspravu Martina Banić. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskoj zakladi za znanost s konačnim prijedlogom zakona. Hrvatska zaklada za znanost osnovana je Zakonom o Nacionalnoj zakladi za znanost visokoškolstvo i tehnologijski razvoj u RH u prosincu 2001. Ideja zaklade je bila jasna od početka svog rada zaklada je pokrenula velik broj programa kojima su se podupirala područja i pitanja u sustavu znanosti i visokog obrazovanja koja su prepoznata kao prioritetna. Nakon što je Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta osnovalo Fond "Jedinstvo uz pomoć znanja" za dio tih programa nije više zaklada raspisivala natječaji da se ne bi preklapali programi zaklade i fonda. Prema evaluacijskoj studiji Ekonomskog instituta UKF projekti su imali brojne koristi koje su imale posebne značenje za jačanje istraživačkog potencijala hrvatskih znanstvenika. Razvidno je da imamo dva uspješna programa. No predlagatelj zakona ujedinjuje navedene projekte i pri tome u potpunosti zanemaruje činjenicu da će se sada sva znanost u RH financirati od strane zaklade. Svjesni smo da je zaklada proteklih godina bila suočena s problemima zbog izostanka trajne državne potpore, no ipak su stvorene organizacijske i kadrovske pretpostavke za ostvarivanje europskih standarda u vrednovanju, praćenju i financiranju istraživačkih projekata i znanstvenika. Doduše dobro zvuči kada čujemo da je u državnom proračunu za 2012.godinu za aktivnosti zaklade predviđeno 10 milijuna kuna. Ali jasno je da ta sredstva nećemo moći utrošiti jer prije toga je potrebno imenovati upravni odbor zaklade, izvršnog direktora, potom upravni odbor zaklade treba uskladiti statut zaklade s odredbama ovog zakona, dostaviti ga na suglasnost ministarstvu nadležnom za znanost, pa po dobivanju te suglasnosti opet je potrebna suglasnost ministarstva nadležnog za upravu. Zatim je potrebno donijeti opći akt te zaklade, akcijski plan, raspisivanje javnih poziva za podnošenje prijava za znanstvene projekte, a potrebno je i u roku od šest mjeseci od dana konstituiranja Upravnog odbora zaklade donijeti prijedlog strateškog plana zaklade za petogodišnje razdoblje. Iz svega navedenog je jasno da u ovoj godini od planiranih 10 milijuna kuna neće biti moguće ništa utrošiti, obzirom na rokove koje sam upravo spomenula. Kolegice i kolege, teško se oteti dojmu da prijedlogom zakona o kojem danas raspravljamo najviše se mijenja u kadrovskom smislu. Prema prijedlogu upravni odbor zaklade imat će 7 članova, članove imenuje Hrvatski sabor na prijedlog Vlade iz redova vrhunskih znanstvenika, a kandidati za članove upravnog odbora zaklade Vlada utvrđuje na temelju prijedloga rektorskog zbora, sveučilišnih senata, Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti itd. Dosad smo imali 9 članova upravnog odbora zaklade, sad je predloženo da se taj broj smanji na 7. Unosi se i promjena i u načinu izbora članova upravnog odbora. Do sada je Vlada kandidate utvrđivala na sljedeći način: 4 na prijedlog javnih znanstvenih instituta, 2 na prijedlog rektorskog zbora, a po jedan na prijedlog HAZU, Nacionalnog vijeća za znanost i Hrvatske udruge poslodavaca. Ubuduće će Vlada kandidate utvrđivati samostalno te se može dogoditi da primjerice nema predstavnika HAZU jer Vlada to sad može, a i ne mora učiniti. Takve promjene sigurno neće doprinijeti transparentnosti u radu zaklade. No nije to jedini problem, prijedlogom zakona o kojem danas raspravljamo preciznije se uređuje koje akte donosi zaklada. Tako će upravni odbor zaklade ovim izmjenama izgubiti na nezavisnosti. Razlog tome je što upravni odbor zaklade neće moći donijeti godišnji program rada i financijski plan bez prethodne suglasnosti ministarstva. Na taj način zaklada postaje produžena ruka ministarstva koje praktički nadzire sve ključne komponente rada zaklade. Zaključno mogu kazati da ponovno donosimo zakon po hitnom postupku, pokušavajući na taj način što prije provesti kadrovsku transformaciju Zaklade za znanost. Izmjenama i dopunama zakona mijenja se 12 od 20 članaka, a izmjene koje su predložene uz kadrovske križaljke u dobrom dijelu zadiru i u postojeći način financiranja znanstvenih istraživanja u Republici Hrvatskoj. Pitanje koje se postavlja je svakako razlog zbog kojeg mijenjamo zakon. Razlog bi trebao biti s ciljem stvaranja što boljih uvjeta za mlade znanstvenike, a pred nama je ponovno konačni prijedlog zakona kojem je jedini cilj zbrinjavanje podobnih. Hvala.
Zahvaljujem. Sljedeći za raspravu prijavio se Stjepan Milinković. Izvolite kolega.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, kolegice i kolege. Dakle, u ocjeni stanja prijedloga ovoga zakona stoji da je temelj za donošenje predloženog zakona strateški okvir za razvoj od 2006. do 2013., a koji naglašava predanost visokom obrazovanju i znanstvenim istraživanjima koji će biti u skladu sa potrebama društvenog razvoja te tržišta rada, jačanja konkurentnosti hrvatskih materijalnih i nematerijalnih vrijednosti. Ja duboko vjerujem da nitko ovdje u Visokom domu nema primjedbi na ove naglaske. Uistinu kod mene bi u Podravini rekli da bi reč rekel. Ali kaže da drugi temelj ovoga zakona je program Vlade 2011. do 2015., e tu bi se imalo što za reći. Tu bi se uistinu imalo što za reći jer u tom programu je uistinu dosta toga postavljeno što se sada ne izvršava. Imamo mi reći po svim područjima i uistinu od prometne infrastrukture mi iz moje sredine, bio je naglasak prometne infrastrukture, autoceste, e sad ništa, stalo, ne radi se dalje ništa po tom pitanju. Da ne govorimo o pitanju poljoprivrede, pa nikad lošije stanje, a bilo je rečeno radit ćemo, napravit ćemo u tome dijelu pa vidite što se dogodilo. Molim lijepo. … [[Upadica se ne razumije.]] Tako je, sve, bit će dobro. Pa i u obrazovanju nisam vidio da se u proračunu neka velika …, naravno da mi smo isto tako imali i obvezu poglavlja 25 o čemu je govoreno. Ne želim se ponavljati i gdje se ističu potreba jačanja nacionalnog istraživačkog sustava i unapređivanje sustava vrednovanja znanstvenih projekata. Pa u izvješću dakle informacije o rezultatima isto tako se inzistira na tome jačanju. I u tom dijelu zasigurno je i ova zaklada odigrala značajnu ulogu i ostvarila određene rezultate o čemu je bilo govora. Ali gledajte i ja sam primijetio ovu okolnost o čemu je govorio potpredsjednik Reiner da je godišnje izvješće Hrvatske zaklade za znanost dakle poslije ove točke što su svi, evo i kolegica iz HSU-a je primijetila da to nema logičnosti, nema logičnosti da ide. I pogledajte sad, u tome dakle izvješću Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu koji potpisuje kolega Boljunčić koji je ovdje kaže se da je pokrenula zaklada, pokrenula je niz programa koji su prepoznati u hrvatskoj znanstvenoj javnosti. O doprinosu zaklade u sustav visokog obrazovanja i znanosti u posljednjih 10 godina govori podatak da je više od 450 projekata u vrijednosti 70 milijuna kuna upravni odbor odobrio za financiranje. I isto tako kako bi osigurao izvor i financiranje najboljih projekata zaklada je razvila stručan, strog postupak kompetitivnog vrednovanja projektnih prijedloga. Dakle sve to dovoljno govori. Dakle upravni odbor zaklade napravio je iskorak u radu zaklade raspisivanjem natječaja za istraživačke projekte i suradne istraživačke programe i koji su pridonijeli porastu projektnih prijedloga za natječaje zaklade. Dakle, sve ovo govori da su dobre stvari napravljene, sve je ovo dobro. Ja ne vidim dakle jednu ekipu, ajmo reći jednostavnim rječnikom, sad je završilo europsko prvenstvo u nogometu, tko je ostvario dobre rezultate ne treba mijenjat. Pa vidjeli ste što se dogodilo sa trenerima onim koje su dosta mijenjali, a onaj stari iskusni lisac … vidite što je napravio. E vidite tu je… … [[Upadica se ne razumije.]] E tako je. A mi u medicini imamo drugi jedan, jedno drugo pravilo, pa evo moj Boro kolega gore on ne reže tamo gdje nema tumora. Boro jel ti režeš, ne režeš. Radi se o tome dakle da nema potrebe i mislim da ovaj način, sve su prethodnici rekli u ovom drugom dijelu, mislim da nema potrebe. Ali me brine još jedan moment, još jedan moment odnosi, stalno se govori o znanosti, unapređenje znanosti. A pred nama je još jedan problem. Kroz nekoliko dana je na, dakle jedna točka dnevnog reda razrješenje predsjednika odbora za znanost, profesora Pavelića, razrješenje piše zato što je protiv njega pokrenuta kaznena prijava, podignuta kaznena prijava. Ja sam to pročitao. Molim lijepo možda ako griješim ispravite me. Vidim da je tu, pa ja ne vidim, a prije 10 dana, 5 dana smo imali slučaj gdje je potpredsjednik osuđen dakle za neku stvar i sad su to svi nastavili tumačiti. Meni to nekako ne čini se logičnim i nekako tu su kriteriji neuravnoteženi. I u tom smislu evo u ovim okolnostima kao što sam rekao mi, dakle moramo pristupati određenim stvarima kvalitetno sa argumentima, a meni di je nešto nejasno ja to ne mogu podržati i iz tih razloga neću podržati ovaj prijedlog. Hvala vam lijepo.
Hvala. Imamo dvije replike. Prvi se javio Boro Grubišić, izvolite kolega.
Kolega Milinković, prije svega ova vaša osobna opaska ili zapažanje da ne režem, ne režem zato što mi HDZ nije dao na kirurgiju pristupiti. Ali dobro, to nema veza sa Zakladom za znanost kao što ste i vi upotrijebili poljoprivredu i autoceste u Zakladu za znanost. Naime, radi se zapravo o tome da zaista nismo saslušali u Saboru i Izvješće Zaklade za 2011. godinu, pa da temeljem toga i nekakve kvalificirane rasprave. Onda možemo argumente i jedna i druga, pa i ova naša treća strana staviti na stol, pa vidjeti što se tu radilo i što se nije radilo. Sama ta činjenica već baca sumnju, dakle da ovaj Zakon, zakonski prijedlog ide sad, a bez izvješća za 2011. Već baca sumnju barem evo toliko, možda sam blago rekao na upravo ovo da kažem eventualno nekakvo novo kadroviranje kao što je i onaj zakonski prijedlog o HRT-u potpuno ista stvar preuzimanje televizije, preuzimanje Zaklade za znanost. A s obzirom da su loši kao gospodin Đurović je rekao da su financijski rezultati diletantski napisani, odnosno u izvješću kojega je on vidio. Pa ja mislim da bi bilo najbolje s obzirom da je Dinamo uvijek dobro stajao, da gospodin Mamić bude u toj Zakladi za znanost jer on izvrsno radi taj posao menadžerski i osigurao bi sigurno sredstva za znanost. Evo hvala lijepo. I nogomet je znanost na kraju krajeva.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, Stjepan Milinković. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Grubišić, slažem se s vama da hitnja nije u nikom slučaju nije dobra i svi su se ovdje prethodnici suglasili da nema nikakve hitnje, da je dobra priprema, kvalitetna priprema vrlo odlaže sve sumnje, dakle da se nešto radi na drugačiji način. A ovdje uistinu su svi prethodnici, pa čak i sa lijeve strane su na neki način izrazili određene svoje rezerve. Ali mene još više brine u svemu tome kad se ide, nastoji se, ide se takvom brzinom, takvom silinom i onda te se nastoji uvjeravati kako je to sve dobro. dobro je povećanje cijena, pa to će sve dobro, unaprijedit će. Pa ne može nikako! Ja svom tamo ne mogu ovome prijatelju mojem reći koji kaže da bi reč rekel ne mogu mu reći da je dobro, jer on ima mi odmah stotinu proturječi. Kaže da to nije dobro, da ove okolnosti koje narušavaju standard građana, kvalitetu života zasigurno ne doprinosi dovoljno.
Hvala. Imamo još jednu repliku, kolega Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolega Milinković, meni je zaista dirljiva briga vas i vaših kolega iz HDZ-a za Zakladu za znanost posebno ako uzmemo u obzir, dakle da je u razdoblju od 2004. godine do 2009. godine Zaklada za znanost od Republike Hrvatske, dakle direktno iz državnog proračuna dobila 2,8 milijuna kuna. Dakle, ako to podijelimo na godišnju razinu to je nekih 350 tisuća kuna. Dakle, to je za razvoj znanosti jako, jako malo. I slažem se s vama da Zaklada zaista je poticala određene znanstvene projekte ali budući da su sredstva bila izuzetno ograničena to su mogli biti vrlo mali partikularni projekti koji kao takvi nisu mogli načiniti neki značajniji iskorak u našem znanstvenom outputu što ovdje želimo podcrtati. I isto ste spomenuli nogomet. Pa, ja bih rekao da su naši dečki dali sve od sebe, da su se borili i da su postigli određeni rezultat. Da li ćemo s njim biti zadovoljni ili ne, pa ja osobno bih bio puno zadovoljniji da smo ušli u barem četvrt finale. Ali očito da sa ovakvom postavkom nešto će se i tu morati mijenjati da bi postigli bolji rezultat. Tako i sada mijenjamo da bi kapitalizirali naše znanstvene rezultate što mislim da zaista Hrvatska tu može jako puno ponuditi. Hvala.
Hvala. Izvolite. Ja bih samo molio, evo oprostite kolega dajte molim vas da kad vam uputimo pogled s govornice, kad dižete držite toliko evo ja je nisam primijetio.
Ja iz poštovanja gledam svoga sugovornika, gospodine potpredsjedniče [[Upadica Batinić: Pa dobro, ali palica može stajati u zraku. Izvolite.]] Ja dakle, da čujem što će mi reći. Ja cijenim vaše razmišljanje kolega Hajduković, ali nama je briga za sve. Rekao sam za kvalitetu življenja svih naših građana. Za poljoprivrednike ovi koji su u katastrofalnom stanju, koji ne dobivaju potpore u poljoprivredi, koje suša udara sa svih strana, a znanost doživljavamo kao cvijet svega toga najviše o čemu se mora raspravljati. I lijepo je da vi ovako govorite da su naši lijepo igrali i da su dobro postigli. Ali ovdje se računa, molim evo gledam ja njega. E dobro sad, ali se radi ovo. Ali meni se čini da ovaj prijedlog zakona, ovakva brzina i ova vaša uvjeravanja da nas vode u drugu ligu. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeći za raspravu Ante Babić, izvolite kolega.
poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa evo, nekoliko dana na ovakvim uvjetima raditi nije baš lako i ovako dugo pa očito i kolege sebi dopuštaju neke packe, psine lagane moglo bi se reći. Ali ovo je preozbiljna stvar i ne bi trebalo govoriti o izmjenama i dopunama ovoga zakona nekakvim doskočicama već ući u meritum. Kolegica Banić je govorila zapravo o Hrvatskoj zakladi za znanost, njenom osnivanju. Kolega Mesić je također pobrojao zakone koji se mijenjaju i rekao je da bi se trebao napraviti jedan novi zakon, pa ja glede toga neću se ponavljati da ne oduzimam dragocjeno vrijeme. Ali ću napomenuti da zaklada ima ovih pet znanstvenih odbora i treba ih napomenuti za prirodne znanosti, tehničke znanosti i tehnologiju, biotehnologiju i poljoprivredu, biomedicinu, zdravlje, društvene i humanističke znanosti i nacionalni identitet. Ono što je bitno i što sam često se dopisivao sa zakladom to je pomaganje Zaklade, odnosno davanje potpore znanstvenicima iz inozemstva. Vjerujem, a i nedavno sam bio na jednom hrvatskom svjetskom kongresu da velika većina naših znanstvenika koji su integrirani u države u kojima živi može puno pridonijeti ne samo ovoj zakladi već i državi u cijelosti. Pa smo između ostalog govorili o tome, ukoliko nije moguće preko zaklade, odnosno ići preko državnih institucija da se ide možda preko jedinica lokalne uprave i samouprave, pa da se kroz to pomogne poglavito zbog toga što će se iz kohezijskih fondova moći povući određena sredstva a to smo čuli u prethodnom izlaganju od ministra gospodina Grčića. No, ono što mi nije drago, ono čega se plašim, a imam razloga za to da izmjene i prijedlozi ovoga zakona mijenjaju se ne samo zbog tih tehničkih detalja umjesto 8, 7 članova odbora i nekih sitnih stvari vezano za skraćenicu same zaklade nego ova hitnost njegova donošenja se obrazložila zbog usklađivanja hrvatskog sustava znanosti i visokog obrazovanja s europskim istraživačkim prostorom. Skoro za povjerovati. No, nemojmo se igrati s vatrom. Izmjene i dopune ovoga zakona služe da se pod kontrolom države izabere novi podobni upravni odbor, a to može biti opasno jer Europska komisija će teško pomoći financirati projekte ne zakladi, u ovom slučaju zaklada je nešto skroz drugo ona je zaklada kao neovisno osnovana neprofitna organizacija sa svojim vlastitim izvorom sredstava i institucija je koja ima svoju imovinu. Ovdje bi se možda moglo više raditi o agenciji pod političkim patronatom. Zaklade zapravo moraju biti neovisne. U ovom slučaju Vlada imenuje i prihvaća prijedloge, a to nije znanstvena neovisnost. Stvara se struktura koja će biti potpuno podložna politici, a znanost po definiciji mora biti neovisna. Isto tako usvajanjem ovih izmjena i dopuna možda neće biti vremenski moguće se napraviti do 1. listopada 2012. A u izlaganju gospodina Reinera čuli smo da u science Europe Hrvatska uopće nije niti pozvana. No još bizarnije je da nije donesena Strategija za znanost, a čuli smo ovdje i svjedoci smo toga da nije bilo niti i Izvješće Hrvatske zaklade za znanost niti donesen Zakon o visokom obrazovanju, a donosimo izmjene i dopune ovoga zakona, što svakako nije dobro. I isto tako sve ono što je dosada bilo provedeno kroz Ministarstvo znanosti sada će se prebaciti na zakladu. U tom kontekstu će zaklada možda imati više sredstava ali ih neće moći nažalost koristiti nezavisno ili po projektima već po političkoj naredbi. E sad ona floskula društvo temeljeno na znanju, ostat će izgleda samo floskula. Ja sam jedan od onih koji vjeruju u društvo znanja i mogućnosti da nam ono ozbiljno pomogne u izlasku iz krize. Želim vjerovati da kao i Finci možemo imati svoj Comitet for the future te upornim radom i marljivošću izići iz krize. Meni je žao što izmjene i dopune ovoga zakona ne idu u tome smjeru. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Miroslav Tuđman i njegova rasprava od 10 minuta.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Dozvolite ovdje ću ponoviti neke primjedbe koje su već rečene, a iznijeti i neke koje su rečene na Sveučilištu u Zagrebu tako da nisu samo moje. Hrvatska zaklada za znanost podsjetit ću utemeljena je da podupire velike probrane i izvrsne projekte. S time da dođe ne samo do konsolidacije unutarnjeg vrednovanja projekata na nacionalnom planu nego i integracije u europski znanstveni prostor. Hrvatska zaklada za znanost trebala je biti pandan European science foundation, odnosno ono što bi trebao biti science Europe što kao što je rekao akademik Reiner nije ni pozvana. Ono što nije rečeno, a što bi trebalo naglasiti da će Hrvatska zaklada za znanost moći biti prihvaćena u ta tijela ako je neovisna po državi, odnosno izvršnoj vlasti i ako ne bude pokušana biti stavljena pod nadzor Vlade. Ono što se u prijedlogu ovoga zakona događa, kao što smo već čuli, Vlada će imenovati upravni odbor, odnosno tijela i svi akti će, odnosno ključni akti, prva tri ključna akta će prihvaćati Vlada a ne što bi bilo normalnije i logičnije Sabor ako će zaklada podnositi izvješće Saboru. S druge strane činjenica je da u ovim novim okolnostima koji se predlažu kao zadaće zaklade zaklada neće moći osigurati sustav podloge za veći broj projekata sa svih područja. Pogotovo sa područja gdje nije poželjno imati velike mega projekte tj. za manje projekte koji omogućuju veću inicijativu i kreativnost, odnosno da budem precizniji za područja humanističkih znanosti. Danas se, odnosno ovih godina se za humanističke znanosti izdvajalo brojke se kreću od 6 do 8% ukupno za znanost. Ovakvim odredbama ove zaklade izgleda da će to biti još i manje. Zato bi trebalo osigurati takav sustav financiranja za niz projekata, mislim na ovih malih, pod navodnicima "malih" projekata u društvenim i humanističkim znanostima. Takvu politiku financiranja za projekte koja se provodi samo za projekte ove velike projekte ili mega projekte možemo doći u situaciji da po tim pokazateljima bude izostavljeno dvije trećine znanstvenika tako da ćemo doći do paradoksalne situacije i teze da nam dvije trećine znanstvenika naprosto nisu produktivni. Što je upravo suprotno sa podacima koji su iznijeti ne po financijskim pokazateljima kako se financira znanost kod nas nego produktivnosti znanstvenika da smo mi bolji po tom pokazatelju nego europski prosjek. Što je poanta cijele ove stvari i o čemu moramo voditi računa? Postoji razlika između europskih prioriteta i nacionalnih prioriteta kod financiranja znanosti. Ta dva kriterija se preklapaju, ali se ne poklapaju. Postojeći zakon kako stoji u odredbi zakona i kako je ministar danas rekao, citiram: "Preferira integraciju znanstvenog sustava u europski istraživački prostor.", članak 6. zakona. To je mogao biti prioritet dosadašnjeg zakona, odnosno dosadašnje zaklade jer je Ministarstvo znanosti financiralo sve ostale projekte. Intencija da Hrvatski zavod za zakladu ubuduće financira sve projekte treba, znači da treba mijenjati postojeće odredbe, ovu odredbu ovoga zakona naprosto zato što će nam ovi mali projekti ispasti iz toga. Što će se dogoditi? Ako slijedimo samo ovu postojeću dosadašnju logiku koja je bila prioritet zaklade zbog toga što je ona imala specifičnu ulogu jer je Ministarstvo znanosti financiralo sve ostalo može nam se naprosto dogoditi da postanemo kolonija, u znanstvenom smislu, moćnih država i multinacionalnih kompanija. Može nam se dogoditi da zbog toga mladi stručnjaci i znanstvenici naprosto se okrenu i odu u velike strane istraživačke centre. Za razliku za nacionalne prioritete u planiranju znanosti jednako su važne i društvene i humanističke znanosti jer naprosto problemi sa kojima smo danas suočeni od globalnih problema, globalnog tržišta, globalnih komunikacija, globalnih kriza,međunarodnih integracija, bez obzira sa kojih stajališta ih gledamo pravni, politički, ekonomski kao i ako hoćete u jednom drugom smislu i za opstanak demokracije, demokracijskih modela u međunarodnim integracijama, zaštita … itd. ne mogu se rješavati samo na razini tehničkih, prirodnih, medicinskih znanosti odnosno samo sa tim znanostima bez humanističkih znanosti odnosno mogu se rješavati jedino multidisciplinarno i transdisciplinarno. Ključ je jasna stvar u strategija i ministar je danas rekao dao je primjedbu da ne postoji strategija znanstvenog razvoja, a onda nije zaključio da treba prvo definirati tu strategiju nego je rekao da trebamo do ljeta donesti novih zakona pa ćemo onda tek prilagođavati strategiju, a cijela izmjena ovog zakona opet na onome što smo jutros razgovarali kako osigurati da naši ljudi, ljudi od povjerenja dođu na ključna mjesta. Ako je prigovor akademiku Kostoviću da je on sam imenovao ljude u odbore da je to krivo radio onda naprosto ga je trebalo razriješiti zbog toga što je krivo radio posao, očigledno to nije tako. Isto tako teza da zaklada nije osigurala dodatne fondove je dosta problematična, jer problem je u nečem drugom što neće riješiti ni ovaj zakon niti drugi zakon. Izdvajanja ako gledate za znanost koje Hrvatska izdvaja, a suglasan sam s onima da su to premala sredstva ali ako gledate u prosjeku ta sredstva su 50% od onoga što druge zemlje slične veličine izdvajaju za znanost, međutim drugih 50% dolazi iz gospodarstva. A mi smo u takvoj situaciji da nam ključne pozicije drže multinacionalne kompanije, velike banke i svi ostali koji su svoja istraživačka središta, istraživačke centre izmjestili iz Hrvatske vani pa prema tome nemaju potrebe da to rade u Hrvatskoj pa ni da angažiraju hrvatske znanstvenike i istraživače, a mali gospodarstvenici ili srednji su preslabi i nisu stimulirani da izdvajaju sredstva za znanost i čini mi se da je to ključ problema. Prema tome, zaključno, trebalo bi upozoriti odnosno držati se toga standarda da onoga što očekuje EU da donesemo takav Zakon o znanosti koji neće dovoditi u sumnju da je to etatizacija odnosno pod kontrolom politike, unijeti odredbe da vođenje znanstvene politike treba voditi prema nacionalnim prioritetima i prema europskim prioritetima, a ne samo prema europskim prioritetima i kriterijima. S druge strane posebno bih ovdje želio naglasiti brigu za humanističke i društvene znanosti jer one ne podliježu istim kriterijima vrednovanja kao i prirodne znanosti. Osnovni kriterij danas za vrednovanje su objavljivanje u međunarodnim časopisima, uključenost u ove baze podataka, međutim svi oni koji su upoznati sa tom problematikom znaju da ti kriteriji naprosto nisu adekvatni kada je riječ o humanističkim i društvenim znanostima na isti način kao kada je riječ o prirodnim, tehničkim, medicinskim znanostima. To ne znači da ne treba poštivati i tražiti izvrsnost i u ovom kriterijima ali ne smijemo se povoditi da po istim kriterijima sve ove znanosti vrednujemo. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Riječ ima poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicima. Pa evo već 6 mjeseci rekla bih ovog saziva Sabora mi ništa drugo ne radimo doli sa malim iznimkama mijenjamo donijete zakone u zadnjih nekoliko godina kojima smo se trudili pa zajedno i sa sadašnjim ministrom, a nekadašnjim predsjednikom Nacionalnog vijeća za borbu protiv korupcije kojima smo se trudili donositi zakone i poboljšati one stare na način da izbjegnemo politizaciju i utjecaj politike tamo gdje je ne smije biti ili je ne bi trebalo biti i jednako tako da povećamo transparentnost da povećamo demokratske standarde. Sustavno izmjenjujemo te zakone, mijenjamo na način da sve to što smo učinili zapravo srozavamo i da uz sva moguća društvena područja javna djelovanja gdje god toga ima zapravo uvodimo daljnju politizaciju i utjecaj politike od sustava državne uprave od Zakona o HRT-u da ne nabrajam dalje. I ako sam imala i trunak sumnje što je pravi razlog donošenja ovoga zakona izmjena i dopuna zakona, ako sam imala i trunčicu sumnje dok sam čitala taj prijedlog izmjena i dopuna i dok sam slušala raspravu svojih kolega, njega ste gospodine ministre vi potpuno otklonili svojim obrazloženjem ovdje za saborskom govornicom. Možda vam je izletilo nešto što niste željeli možda kao u Šumi striborovoj, jednoj snaši nešto ali evo. Dakle, kada ste nam ovim riječima rekli vi koji govorite o znanstvenim odborima, vi koji se toliko za njih pa vi uopće znate kako su oni imenovani? Pa tko ih je imenovao? Imenovao ih je jedan čovjek, KOstović je njih imenovao sve. E tu ste mi otklonili taj trunak sumnje da ovaj zakon zapravo donijet samo zato da se makne akademik KOstović i upravni odbor koji možda nije po ukusu vašem i po ukusu ove Vlade. A zašto niste, čitam odredbu postojećeg i važećeg zakona i zaista biste mogli u demokratskim državama to je običaj da se poštuju zakoni koji su na snazi pa čak i onda ako ih vi mislite jednog dana mijenjati. Dok ih niste promijenili morate poštovati zakone Hrvatske države. Jer nije revolucija kada se promijeni politička opcija na čelu jedne države, nije to revolucija, pa ćemo ukinuti i pobit sve. Ne, provodit ćemo te zakone, mijenjat ćemo ih ako to politička druga opcija želi, ako u demokratskoj proceduri to uspije. Dakle, ja čitam postojeći zakon koji kaže, govori o zadaćama znanstvenih odbora i kaže da članove znanstvenih odbora upravni odbor zaklade imenuje posebnom odlukom na temelju provedenog javnog natječaja. Članovi znanstvenih odbora moraju biti vodeći znanstvenici s iskustvom itd., itd. Pa vas pitam ako je akademik Kostović kao predsjednik upravnog odbora slučajno postupio protivno odredbi ovog zakona zašto niste zatražili sukladno postojećem zakonu njegovo razrješenje. Ne, nego predlažete izmjenu zakona koja doduše od 21 članka mijenja njih 16, ali rekla bih da ove druge možda i nisu toliko bitni jer je to ono pretumbavanje iz jednog članka u drugi uglavnom istog sadržaja. Osim toga što ukidate znanstvene odbore u potpunosti, osim što jačate politički utjecaj na zakladu, dakle na način prije svega da se sada, dakle morali ste promijenit odredbe o upravnom odboru jednostavno zato da biste mogli promijenit članove i predsjednika upravnog odbora pa sad kažete on nema 8 članova nego ima 7 članova, big deal. I do sada su ti članovi, tih 7 članova dakle birani u Saboru na prijedlog Vlade, ali iz točno na prijedlog po točno utvrđenim znanstvenim područjima djelovanja, dakle na prijedlog javnih znanstvenih instituta su bila 4 člana, 2 člana na prijedlog rektorskog zbora, 1 na prijedlog HAZU, 1 Nacionalnog vijeća za područje znanosti i 1 Hrvatske udruge poslodavaca. Dakle, nije se moglo dogodit da prijedloge u jednoj hrpi se prijedlozi dostavljaju pa onda Vlada predloži 7 članova, može sve iz znanstveno-istraživačkih instituta, može sve iz akademije. Dakle točno se znalo na prijedlog koga ide koliko članova upravnog odbora da bi cijela znanstvena javnost bila zapravo zastupljena u tom upravnom odboru. Možda će Vlada i sada tako postupit, ali možda Vlada i neće tako postupit. Imamo nedavno neka recentna iskustva gdje je Vlada donosila ad hoc prijedloge za neke međunarodne institucije pa to nije prošlo baš najbolje. Druga politizacija gdje je do sada zaklada donosila statut samostalno i svoje akte, međutim sada da bi donijela statut, pravilnik o unutarnjem ustroju, pravilnik o upravljanju rezultatima znanstvenih projekata itd., da bi sve to donijela morat će prethodno dobit blagoslov ministra. Možda bi bilo logično i tako je to uobičajeno ovdje da za one zaklade ili institucije uopće koje se osnivaju zakonom i koje biraju Hrvatski sabor, dakle da i njihovi statuti dolaze na potvrdu u Hrvatski sabor, ali ne da na njih daje suglasnost ministar i to ne samo na statut već i na još nekoliko podzakonskih akata. Primjećujem još da se, ne znam koji je to razlog, možda ima nekakav pametan, ja ga nisam dokučila, ne samo ovim zakonom nego još u nekoliko zakona se mandati produžuju na pet godina pa mandat ovom upravnom odboru i izvršnom direktoru nije 4 godine kako je to uobičajeno nekako da su kod nas mandati nego evo sad se povećavaju na pet godina. Dakle ukidaju se znanstveni odbori. Kako će se sukladno članku predloženom članku 3.a sada provodit stručna kaže postupak vrednovanja provodi se objektivnom, mjerodavnom, znanstvenom i stručnom recenzijom. Tko će te mjerodavne i objektivne recenzije činit to se sada ne zna, nemamo pojma. One će se činit, tko i kako će ih činit to ne znamo. Dosadašnjim zakonom je to bilo predviđeno da to rade u zadaćama znanstvenih odbora koji smo vidjeli da su imali jedan transparentan način izbora. Naravno ako nije bio poštivan trebalo je to sankcionirati. Kako će bit od sada to ne znamo. Još nešto, kod razloga i to također ne znam koji je razlog, možda ćemo ga čut, u razlozima za razrješenje članova upravnog odbora, dakle pretpostavljam i predsjednika jer je jedan od članova i predsjednik upravnog odbora pa se valjda to odnosi i na njega. Dakle razlozi za razrješenje je osobni zahtjev, ako ne obavlja savjesno dužnosti, ako ne sudjeluje u radu na sjednicama ili na drugi način ne ispunjava obveze, ako se utvrdi da ima osobne ili poslovne interese koji su suprotni interesima zaklade, dakle ako je u sukobu interesa, ali je izostalo nešto što u postojećem zakonu stoji, a to je ako šteti ugledu zaklade. Dakle taj razlog postoji za razrješenje izvršnog direktora, za razrješenje člana upravnog odbora i predsjednika ne postoji. Podsjećam vas da ste nam upravo u saborsku proceduru uputili razrješenje predsjednika Nacionalnog vijeća za znanost gdje ste kao razlog naveli njegovog razrješenja upravo to da je naštetio ugledu nacionalnoga vijeća jer to tamo postoji, jer je podignuta optužnica. Dakle ne znam da li je za dosadašnje članove upravnog odbora koje ćete smijeniti jer ste donijeli novi zakon to vrijedilo, a sada za ove buduće ukoliko recimo bude protiv nekoga ajde recimo podignuta optužnica ili na bilo koji drugi način svojim ponašanjem naštetio ugledu zaklade vi ga nećete moć razriješit jer ste iz ovog prijedloga zakona taj razlog za razrješenje ispustili. Evo i naravno prijelazne i završne odredbe govore sve. U roku od 45 dana će se izabrat, donijet statut, izabrat će se upravni odbor, u daljnjem roku od 30 dana upravni odbor će izabrati izvršnog direktora i bit ćemo svi sretni, odnosno vi sretni, imat ćete novi upravni odbor, novog predsjednika, novog izvršnog direktora, Kostovića više neće biti. Hvala.
Hvala i vama poštovana zastupnice. Poštovani zastupnik Željko Reiner ima jednu repliku na vaše izlaganje. Izvolite.
Uvažena zastupnica Lovrin je spomenula nešto što je gospodin ministar vjerojatno omaškom rekao, ali mislim da je to važno jasno razjasniti svima neupućenima. Vjerojatno je on zabunom rekao da je jedna osoba imenovala sve odbore, znanstvene odbore. Treba jasno reći na koji način su imenovani bili odbori. Postoje međunarodni, transparentni, javni natječaj i jasno određeni kriteriji, pozivni natječaj da se svi koji žele jave na taj natječaj. U prvom natječaju nije bio, nisu se javili dovoljno ljudi, pa je onda još dva puta Upravni odbor raspisao javni ponavljao javni natječaj dok nisu se javili dovoljan broj kandidata za ta mjesta i onda je Upravni odbor na temelju životopisa, znanstvenih postignuća, znanstvenih djela objavljenih itd. odabrao one članove znanstvenih odbora. Neki su onda iz osobnih razloga odstupili i ponovo je, dakle po peti puta bio napravljen javni poziv za izbor i imenovanje članova koji je još dva puta onda ponavljan dok nisu se na isti vrlo transparentni način zamijenili oni koji su razriješili na vlastiti način članstva. Prema tome, nema govora o tome da je jedna osoba osobno imenovala sve te puste ljude, članove znanstvenih odbora. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. I još odgovor na repliku poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Pa kolega Reiner, nije se zabunio gospodin ministar. Gospodin ministar je sa dozom žući i ljutnje rekao ne znate vi tko je imenovao sve te znanstvene odbore. To je imenovao jedan čovjek, to je bio Kostović. A ja sam, pitam ministra zašto nije proveo zakonsku proceduru da ga razriješi ako nije postupao sukladno zakonu. Pa upravo sad vidimo zašto? Zato što nije mogao pokrenuti zakonsku proceduru jer bi se pokazalo da to što govori nije istina. Ali to je njegov dojam jer mu se dotični gospodin, akademik Kostović kao predsjednik Upravnog odbora ne dopada. Ne dopadaju mu se možda niti članovi tih znanstvenih odbora, pa ih treba nekako promijeniti. Kako će ih promijeniti? Ukinut će ih, izmjenom zakona će ukinuti znanstvene odbore, a Kostovića će smijeniti zato što će reći da Upravni odbor nema više sedam članova, nego ima 8 članova i treba mu bože moj imenovati novi Upravni odbor. Dakle, to je razlog. Ništa se nismo zabunili, ali ne bismo mogli provesti, ne bi mogao ministar provesti zakonsku proceduru jer bi se u utvrđenju činjenica u postupku pokazalo da ta tvrdnja nije točna.
Hvala lijepa. Sljedeći za raspravu se prijavio poštovani zastupnik Davornin Mlakar. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Rekao bih poodmaklo vrijeme u četvrtak, strateški dobro da što manje javnosti sudjeluje u ovoj raspravi iako je tema samo, reći ću samo Zaklada za znanost. Raspravlja se o znanosti i vjerujem da je njoj, da smo dužni posvetiti puno više vremena i puno više odnosa s javnošću, razgovora s javnošću osobito onom znanstvenom koja je bila s vrlo kratkim rokovima očitovanja pitana da da svoje primjedbe na ovaj zakon, primjedbe koje predlagatelj uglavnom nije prihvatio pa je ostalo da mi zastupnici probamo biti njihov glas i na neki način komentirati ovaj prijedlog zakona. Meni neće dosaditi, možda ću ja drugima ići na živce ali ja ću ponoviti argumente koje govorim svaki puta kada se sličnim stilom nalaze zakoni pred ovim Zastupničkim domom. Dakle, iznimno, jedino i samo se zakon u hitnom postupku može donijeti kada to zahtijevaju interesi obrane i drugi osobito opravdani državni razlozi, odnosno kad je to nužno radi sprječavanja ili otklanjanja većih poremećaja u gospodarstvu. U bilo kojem drugom slučaju osim onih zakona usklađivanja sa Europskom unijom, zakoni se donose u dva čitanja. Tako da je potpuno već nevjerojatna lakoća predlagatelja ove Vlade da usprkos svim našim nastojanjima i da ih upozorimo da krše odredbe Poslovnika oni to i dalje čine sa smješkom a reći ću vam kako to izgleda i u obrazloženju ovoga zakona. Kaže predlagatelj da je predloženi zakon potrebno donijeti po hitnom postupku radi ubrzanja usklađivanja hrvatskog sustava znanosti i visokog obrazovanja sa europskim istraživačkim prostorom i europskim prostorom visokog obrazovanja. Kad bi bilo točno da će nas ovaj zakon uskladiti sa europskim istraživačkim prostorom, kad bi to i bilo točno to još uvijek nije razlog da se ovaj zakon donosi po hitnom postupku. I zbog toga ponovo molim i apeliram i mislim da bi vrijedilo ne podcjenjivati ovaj Dom jer svi mi imamo nešto reći o zakonima koji se nalaze u proceduri i puno više i bolje možemo o tome razgovarati i dati svoje prijedloge pa ih vi odbijajte, smatrajte nesuvislima. Ali dajte barem priliku da pomognemo da i ti tekstovi budu bolji. Drugi dio ovog zakona je također jedna nonšalancija predlagatelja koju konstantno primjećujemo i osjećamo. U ovom slučaju to se nalazi u članku 21. ovog istog prijedloga. Ovaj zakon stupa na snagu danom objave u Narodnim novinama. Rekao sam neki dan. Demokratski doseg je da se svim građanima ove zemlje, da se svima onima na koje se zakoni odnose ostavi vrijeme da se upoznaju i sa sadržajem zakona. Osnovno je pravilo da se da osam dana rok prije stupanja zakona na snagu, da se cijela javnost upozna sa sadržajem zakona, a ovdje baš nikakvog razloga ne vidim da se bilo kome uskraćuje i taj rok od 8 dana. Nastavno tome čitamo i mišljenje ove iste Vlade koja je poslala ovaj zakon u proceduru po hitnom postupku, a radi se o Godišnjem izvješću ove iste Hrvatske zaklade za znanost za 2011. godinu, pa se ukratko kaže da ne kažem sve: "Predlaže se Saboru da prihvati izvješće, kaže se da je zbog prenošenja sredstava iz ranijih godina Zaklada raspolaže sa 69 milijuna 478 tisuća i 100 kuna i da se još proračunom za 2012. godinu toj zakladi dodaje 10 milijuna kuna radi financiranja njenih aktivnosti." Dakle, kad čitate ovo iako ima neka naznaka pripreme Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskoj zakladi za znanost tu naravno nećete naći ovo što su mnogi već govorili, a to je suštinu ovog prijedloga. Mijenjajmo tijela koja upravljaju zakladom jer nismo zadovoljni osobama neću govoriti o imenima koja su to do sada radila. Dakle, određene financije i u ovoj godini za rad zaklade postoje. Ali ono što nitko nije rekao što je taj sadržaj na što će se ta sredstva, dakle govorimo o 79 milijuna kuna u ovoj godini utrošiti. Tek kad iščitate sve ono što je predlagatelj ovdje naveo onda ćete vidjeti da je on spojio i ono što je radila Zaklada za znanost koja je financirala nešto kao nezavisno tijelo, ali i ono što je financiralo Ministarstvo znanosti. A onda dolazite do činjenice da ne da će biti dovoljno ovih 70 milijuna nego da prema potrebama znanosti, ja ću govoriti općenito, će nedostajati 300 milijuna kuna da bi se isfinanciralo ono što se dosada financiralo i kroz zakladu i preko ili putem Ministarstvo znanosti, prosvjete ili obrazovanja i športa. Nastavno tome upoznat sam sa činjenicom da su svi i znanstveni instituti i sveučilište dobili priliku očitovati se o ovom zakonu, naravno u vrlo kratkim rokovima, i da njihove primjedbe uglavnom nisu prihvaćene. I oni su se očitovali o činjenici da i ovaj zakon predlažete po hitnom postupku, da i ovaj zakon moramo donijeti u nekoliko dana, da time izgubimo iz vida sve ono što je suština zakona, a što će se pokazati problemom u vrlo bliskoj budućnosti. Da ne govorim o tome da znanstvene novake koje stavljate u kontekst projekata koje ćete financirati u roku od tri godine, morate biti svjesni da u te tri godine ti znanstveni novaci neće ostvariti osnovnu svrhu zbog kojih sudjeluju u projektima da bi stjecali akademska zvanja i da vrlo često ćete biti u problemu da će vam projekti koje se financira iz ove zaklade trajati tri godine, ali da u tri godine čak i osobito nadareni ne uspiju nakon diplome doći i obraniti doktorat. Dakle, doći do doktorata i obraniti ga i kod vrlo uspješnih je to trajalo uglavnom po četiri godine. E sad, posebno pitanje ovo što su kolege govorili pa nema potrebe da ponavljam, da ustvari nije intencija ovoga zakona da se bilo što pospješi u našoj znanosti. Vjerujem da znanost nije ni zavrijedila hitni postupak, i dapače da je zavrijedila raspravu i vrijeme koje bi se trebalo posvetiti jer su svima puna usta hvalospjeva o tome koliko nam znanost znači, a onda smo u super brzom postupku odlučili u hitnoj proceduri promijeniti zakladu ne govoreći o svemu onom što je dosada kroz tu zakladu napravljeno i isfinancirano i tvrditi da će neka nova grupa i to nažalost evo ne bih htio da to bilo koga time uvrijedim što ću reći službenika procjenjuje ono što su dosada radili znanstvenici od ugleda i to ne samo domaći nego i strani stručnjaci. I umjesto svega onoga što je dosada bilo dobro da bi procijenilo projekte koje ta znanost, odnosno zaklada financira, sada uređujemo to na način da upravni odbor ustrojava ured zaklade, govorim o članku 9., radi organizacije, provedbe evaluacijskih postupaka, pripreme prijedloga upravnom odboru projekata za financiranje i vođenje administrativnih stručnih poslova itd. Istovremeno pokazuje se koliko vam se žurilo da niste čak uspjeli svladati ni onu pravnu terminologiju koja bi bila nužna za izmjene ovoga zakona pa tako u članku 11. u stavku 2. pišete da zakladom rukovodi izvršni direktor koji sklapa radni odnos na puno radno vrijeme. To nije pravni termin, to nije termin iz našeg radnog zakonodavstva niti iz Zakona o državnim službenicima niti iz Zakona o javnim službenicima. Pa bi bilo dobro barem da terminološki se uskladite sa zakonima koji su na snazi jer radni odnos na puno radno vrijeme zasada još u našem zakonodavstvu ne postoji. I ono što je već bilo rečeno osim prijelaznih i završnih odredbi samo bih se osvrnuo na stavak 2. članka 19. – ovdje ste rekli sve. Ono što je bio posao zaklade i ono što je bio, na neki način nadležnost Fonda Jedinstvo uz pomoć znanja, koji je bio u sustavu ministarstva sada je spojeno u jednu bezobličnu masu. Umjesto 370 imat će 70 milijuna kuna i vi ćete nam i dalje pričati da ćete time pomagati hrvatsku znanost. Žalosno, bojim se da s ovim zakonom nismo ništa dobili.
Hvala lijepa. Na vaše izlaganje poštovani zastupnik Željko Reiner ima repliku.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče. Uvaženi zastupnik Mlakar je spomenuo i referirao se na Izvješće zaklade koje ćemo naravno potpuno besmisleno post festum raspravljati ili nećemo raspravljati pa bih ja samo htio isto razjasniti jednu stvar koja je ovdje izrečena, ne od uvaženog zastupnika nego od gospodina ministra, a to je jedno pitanje. Znate li vi koliko novaca to košta? Pa sad ja ću vam reći koliko novaca to košta. Zaklada je plaćala za inozemnu recenziju, inozemnim recenzentima, dakle vrhunskim svjetskim stručnjacima za recenziju znanstvenog projekta koji se itekako temeljito treba analizirati, vrednovati itd., 50 eura. 50 eura su dobili vrhunski inozemni znanstvenici da bi evaluirali to. Ako je to puno onda i to pokazuje odnos naš prema znanosti. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Bila je to replika poštovanog potpredsjednika Hrvatskog sabora. A sada 10 minuta ima za raspravu poštovani zastupnik Dinko Bošnjak. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre, kolege zastupnici. Hrvatska zaklada za znanost osnovana je Zakonom o Nacionalnoj zakladi za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj pod nazivom Nacionalna zaklada za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj RH u prosincu 2001. godine. Od početka rada zaklada intenzivno radi na programima koji obuhvaćaju sustave znanosti i visokog obrazovanja tako da je pokrenuto niz projekata kojima su obuhvaćeni stariji i mlađi znanstvenici što je realizirano kroz programe senior, … gost i povratnik. Nakon što je Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta osnovalo Fond Jedinstvo uz pomoć znanja za dio ovih programa zaklada više nije raspisivala nove natječaje kako se ne bi preklapali programski ciljevi s kojima je osnovan ovaj fond s programima zaklade. Također, zaklada je svojim programima podupirala mlade znanstvenike i partnerstvo s gospodarstvom. Veliki program u radu zaklade proizlazi iz … kontinuiranog financiranja iz državnog proračuna tako da se postojećim sredstvima zaklada nije financirala projekte prema strateškim prioritetima nego se raznim natječajima podržavala široka baza temeljnih i primijenjenih istraživanja. Pored navedenih teškoća u proteklih godina zaklada je stvorila organizacijske i kadrovske pretpostavke za ostvarivanje europskih standarda u vrednovanju, praćenju i financiranju istraživačkih projekata i znanstvenika. Zaklada je od osnutka do kraja 2011.godine sredstvima fonda financirala 91 projekat znanstveno tehnološki projekat. Tako da su u aktivnost fonda uloženo preko 57 milijuna kuna. Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta kao nositelj projekta osiguralo je više od 39 milijuna kuna što iznosi 65% ukupne vrijednosti potrebne za provedbu projekta dok se preostala sredstva osigurala međunarodna znanstveno istraživačke institucije 8,7 milijuna kuna, privatni sektor 5,5 milijuna kuna te javne istraživačke institucije u RH 6,1 milijun kuna. Za programe Hrvatske zaklade za znanost u 2012.godini predviđeno je 10 milijuna kuna što će biti teško realizirati budući da još nije proveden postupak izbora tijela, procedure natječaja tako da je moguće da se ta sredstva u toku ove godine i ne iskoriste. Nikako se ne možemo oteti dojmu da je ovo kozmetička izmjene isključivo odnose se kako bi se uveli politički podobni a ne sposobni. Prijedlog ovih promjena zakona Hrvatska zaklada za znanost neće biti neovisna institucija iako svaki novi prijedlog zakona trebao bi biti korak naprijed a ne natrag. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći za raspravu prijavio se potpredsjednik Doma poštovani zastupnik Željko Reiner. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine ministre. Pa dozvolite mi možda samo vrlo kratko da kažem nešto što još nije bilo rečeno da previše ne zlorabimo vrijeme svih nas ovdje. Činjenica jedna zakon se donosi po hitnom postupku protivno našem vlastitom Poslovniku jer se ne radi niti o pitanjima vezanima uz obranu niti o nečemu što bi izazvalo velike probleme u gospodarstvu. Činjenica da će se zakon donijeti usprkos tome što je Akademska zajednica se vrlo jasno izjasnila protiv njega. Izjasnilo se i Sveučilište u Zagrebu, potpisima su se izjasnili 24 ravnatelja svih javnih instituta. Prema tome, većina onih koji su ovdje diskutirali izjasnili su se protiv, međutim naravno svejedno taj zakon će se donijeti. Htio bih samo vrlo jasno reći da i slijedom izvješća zaklade koje je Vlada prihvatila zaklada je u proteklom razdoblju stvorila određene organizacijske i kadrovske pretpostavke za ostvarenje europskih standarda u vrednovanju, praćenju, financiranju istraživačkih projekata i znanstvenika. Međutim upravo to uloga akademske zajednice kroz obvezatno sudjelovanje i Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, Rektorskog zbora sveučilišta, javnih instituta u predlaganju članova upravnog odbora, zapravo se sada potpuno nepotrebno ukida iako je rečeno od strane onih koji su naravno branili to da sada oni mogu biti članovi. Do sada su oni morali obvezatno biti članovi, sada oni smiju predlagati a Vlada može izabrati ili ne izabrati iz jedne od tih institucije ili iz dvije te institucije više njih, sve njih itd. prema tome stvara se naravno jedna potpuna ovisnost o politici koja nije dobra. Nepotrebno se ukidaju znanstveni odbori koji su bili glavno jamstvo neovisnog sustava vrednovanja, naravno opet neki koji su to branili su rekli pa oni se mogu formirati. Nitko ne kaže da se ne moraju formirati, pa to je otprilike slična paralela kao da mi imamo nekakav zakon koji kaže zakoni se mogu raspravljati u Saboru pa sada neki će se raspraviti, neki ne,možda nijedan se neće itd. čim kaže mogu onda to ništa ne znači, kada je to obveza onda naravno se oni moraju tako napraviti. Druga stvar je isto tako važna da ti znanstveni odbori koji su naglašavam izabrani kroz više transparentnih međunarodnih natječaja i koji su bili glavno jamstvo neovisnog vrednovanja projekata zaklade i to po jasnim kriterijima izvrsnosti, sada zapravo nestaju i ne zna se kako će se vrednovati projekti. Hoće li njih vrednovati neki činovnici, hoće li njih vrednovati podobni, izabrani uski krug znanstvenika ili pak ne. Ono što također je loše iako se u uvodu spominje tema intelektualnog vlasništva budući da se anulira stavak 2. Članka 16.sadašnjeg zakona de facto se odustaje od razrade tog jednog vrlo značajnog i važnog pitanja reguliranja prava eksploatacije znanstvenih i tehnoloških rezultata, cijelog sustava patentiranja u korištenju prava koje su temeljene na intelektualnom vlasništvu tako da to je nešto što isto sasvim sigurno nije dobro. Ovo uvođenje izvršnog direktora koji se zapošljava na 4 godine nespretno naravno pravno rečeno jer nema veze s našom pravnom regulativom o radnim odnosima ali taj izvršni direktor zaklade i čitav segment administrativnih službenika koji naravno bi trebali biti prvo visoko profesionalni, a drugo neovisni o političkim promjenama, oni postaju budući da su zaposleni na 4 godine izravno ovisni o političkoj opciji koja će u datom trenutku voditi resorno ministarstvo bilo kojoj političkoj opciji, ali to nije svejedno dobro. Ono što također nije dobro je ta jedna nevjerojatna brzina. Ja sam već spomenuo potpuno neopravdani u Poslovniku neutemeljeni žurni postupak ali koji ima cilj što brže smijeniti sadašnja upravna tijela zaklade jer da je predlagač uistinu htio da to se napravi zato jer je to zbog nečega jako brzo potrebno, zanimljivo je kako da u proteklih 4 mjeseca nije uopće se angažiralo niti sadašnje vodstvo zaklade da sudjeluje u tome, nego je jednostavno se došlo pred ovaj Visoki dom sa jednim prijedlogom zakona koji je takav kakav jest naravno nesretan i vrlo je vjerojatno da će se on u skorije vrijeme morati mijenjati. Smanjenjem ukupnog izdvajanja u znanost, uključivanjem naglašavam vladinih programa a to je Fond jedinstva uz pomoć znanja, bez ikakvih dodatnih sredstava posebno sa nejasnim kriterijima u predlaganju članova upravnog odbora, ukidanjem tijela zaklade koje osiguravaju neovisni sustav vrednovanja Hrvatska se recimo to vrlo jasno udaljava a ne približava kao što su neki pokušali uvjeriti nas, ona se udaljava od pregovaračkih stajališta i te predložene izmjene zakona jasno ugrožavaju neovisnost rada zaklade rujniraju je a to je u suprotnosti s obvezama iz pregovaračkih stajališta RH za poglavlje 25 i sve se to jasno radi sa jasnom namjerom. Međutim to će sigurno ugroziti učlanjenje zaklade u relevantna europska udruženja kao što je recimo Science Europe. I to treba vrlo jasno reći dakle to je udaljavanje, a ne približavanje onome što je Europa stavila kao kriterij. Dokidanje zaklade takve kakva jest bila do sada kao nezavisna i samostalna institucija u hrvatskom istraživačkom sustavu je u potpunoj suprotnosti prakse europskih zaklada i institucija koje financiraju istraživanja i time će se sigurno značajno narušiti i usporiti uključivanje hrvatskog istraživačkog sustava u europski znanstveni prostor. Prema tome, mislim da bi trebao itekako dobro razmisliti da li uistinu inzistirati prvo na žurnom postupku, a drugo uopće na promjenama koje ovaj zakon inaugurira. Hvala lijepo.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Molim ministra Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta poštovanog Željka Jovanovića da uzme riječ.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Uvažene zastupnice i zastupnici. Hvala svima na doprinosu u raspravi o zakonu koji je bio pred vama. Nažalost, niti jedan kvalitetan suštinski prijedlog nisam čuo temeljem kojeg bi trebalo promijeniti zakon koji je pred vama. Dapače, sve ono što je rečeno danas u ovoj raspravi pokazuje da smo u pravu s ovakvim prijedlogom, jer ukoliko u 8 godina nisu stvorene pretpostavke za kvalitetniji rad zaklade, da ona postane dio europskog istraživačkog prostora onda je bilo nešto potrebno promijeniti i to po hitnom postupku. Zato su ove promjene pred vama. Ja pozivam da u petak glasate za njih, a uvjeren sam da ćete vrlo brzo uvjeriti se u kojoj mjeri će ove promjene donijeti napredak u hrvatskoj znanosti za razliku od osmogodišnje stagnacije koje smo danas svjedoci. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani ministre. Rasprava o tekstu zakona je završena. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o Hrvatskoj zakladi za znanost, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 113. Rasprava je zaključena. Predlagatelj je prihvatio amandmane koje je podnio Odbor za zakonodavstvo. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 79 glasova, 32 protiv i 3 suzdržana donesen Zakon o izmjenama i dopuni Zakona o Hrvatskoj zakladi za znanost.
Sada idemo raditi na sljedećoj točci dnevnog reda - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o akademskim i stručnim nazivima i akademskom stupnju, prvo čitanje, PZ br. 110 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika Hrvatskog sabora koji se odnose na prvo čitanje, članci 144. do 150. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Izvješća tih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani Željko Jovanović, ministar Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta Republike Hrvatske. Izvolite poštovani ministre.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Uvažene zastupnice i zastupnici. Pred vama je Nacrt prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o akademskim i stručnim nazivima i akademskom stupnju. Zakon o akademskim i stručnim nazivima i akademskom stupnju donesen je 2007. godine kako bi se uredio sustav akademskih i stručnih naziva uvedenih provedbom bolonjskog procesa. Danas tekst koji je pred vama, koji ide u dva čitanja je sa ciljem osnovnim ispravka nepravdi prema dijelu osoba koje su završile obrazovanje u predbolonjskom procesu. Rasprava je trajala mjesec dana. Na temelju rasprave niti jedan prijedlog nije primljen na mrežne stranice ministarstva, osim jednog dijela koji se tiče doktorskih studija i koji je uvršten u tekst. U međuvremenu nakon što je nacrt prijedloga predstavljen na sjednici Vlade Republike Hrvatske održana je i sjednica rektorskog zbora na kojoj smo dodatno predstavili ovaj zakon i gdje smo se sa rektorskim zborom usuglasili oko jedne izmjene i primjedbe koja se tiče na izmjenu i dopunu zakona i to na stavak kojim se stručni naziv koji se stekao završetkom poslijediplomskog stručnog studija na veleučilištu ili visokoj školi izjednačava sa akademskim nazivom sveučilišni specijalist dodatno raspravi i nađe kvalitetnije rješenje. Inače, u samom zakonu istaknut ću tri osnovne promjene kojima pokušavamo ispraviti nepravde dakle prema osobama koje su završile predbolonjske stručne studije. Prvo, osobe koje su završile predbolonjski stručni studij od 4 godine i stekle visoku stručnu spremu prema dosad važećem zakonu mogle su koristiti isključivo stručni naziv stručnog prvostupnika. Takve su osobe zakinute u pravima u odnosu na one koje su završile predbolonjski sveučilišni studij od 4 godine i stekli visoku stručnu spremu, a koje mogu koristiti akademski naziv magistar struke. Stoga je predloženo da takvim osobama omogućimo korištenje stručnog naziva stručni specijalist odgovarajućoj drugoj razini visokog obrazovanja. Da bude jasnije, izložit ću vam jedan primjer. Dakle osoba koja je na Američkom koledžu za menadžment i tehnologiju u Dubrovniku 2005. godine završila četverogodišnji stručni dodiplomski studij izjednačena je sa nazivom stručni prvostupnik. Da je ta osoba završila četverogodišnji sveučilišni diplomski studij bila bi izjednačena s nazivom magistar struke. Dakle budući da je završila stručni studij izjednačava se sa prvom razinom bolonjskih studija, a da je završila sveučilišni studij izjednačila bi se s drugom razinom bolonjskih studija. Ovo je neopravdana diskriminacija, protivna ustavu i predloženom promjenom zakona osiguravamo da svi građani Hrvatske imaju pravo na ekvivalentno i dosljedno izjednačavanje starih i novih naziva. Drugi primjer koji je zapravo i potaknuo sve ove promjene od tog dijela akademske zajednice smo i dobili najviše primjedbi, odnosi se na četverogodišnje stručne studijske programe za učitelje. Osobe koje su završile nekadašnji poslijediplomske, stručne ili umjetničke studije što su se izvodili na veleučilištima ili visokim školama danas su izjednačene s nazivom stručni specijalist. Da su te iste studije završile na sveučilištu zvali bi se sveučilišni specijalisti. I jedni i drugi studiji su bili jednaki, magistar za stručni studij te je stoga nužno osigurati im jednaka prava. Ove promjene su najviše vezane uz Visoku policijsku školu, Visoku školu za sigurnost te međunarodnu diplomsku poslovnu školu. Treće, kao zasebna kategorija nedorečenosti u zakonu koji je donijet 2007. pokazali su se studiji koji su ustrojeni prema starim odredbama, a koji se više ne izvode u Republici Hrvatskoj jer nemaju pravnog sljednika ili se izvode ali nisu iste vrste. Danas važeći zakon ne regulira kako vrednovati tako stečene nazive. Za takve slučajeve u tekstu koji mi predlažemo, predlažemo da se odluka prepusti pravnom sljedniku uz prethodno pribavljeno i obvezujuće mišljenje Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje. Dakle sveučilište će nakon što pribavi mišljenje nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje odlučiti kako postupiti u tim slučajevima. Evo to je ovaj primjer koji sam spomenuo za učitelje. Dakle u Republici Hrvatskoj tijekom '90.-tih godina izvodili su se stručni učiteljski studiji na veleučilištima i visokim školama. Ti studiji omogućavali su osobama pristup istim radnim mjestima kao i ekvivalentni sveučilišni studiji. Takvi studiji za učitelje u Republici Hrvatskoj se više ne izvode, nego su pretvoreni u sveučilišne studije bez neke značajnije promjene u sadržaju obrazovanja. Trenutno važeće odredbe Zakona diskriminiraju osobe koje su završile takve vrste studija zato što im daju niža prava od osoba koje danas završavaju studije, koje su po svojem sadržaju potpuno ekvivalentni. Predložena zakonska izmjena osigurava da se za slučaj studija koji se više ne izvodi provodi poseban akademski postupak u kojem će se utvrditi izjednačavanje naziva. I četvrto, to je jedina primjedba koja je došla u zakonsko vrijeme u javnoj raspravi od akademske zajednice. Regulira da se završetkom doktorata znanosti, današnje važeće odredbe uz naziva doktora naznačava i znanstveno područje, polje i grana. Tako se praksa pokazala neusklađena sa dobrim europskim praksama i ograničavajuća prilikom pristupa tržištu rada u Hrvatskoj i inozemstvu. Akademska zajednica zatražila je od Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta skraćivanje ove odredbe. Primjer što je to. Postojeći zakonski okvir predviđa navođenje područja, polja i grane u nazivu doktora znanosti. Ovakva razina specijalizacije u titulama u suprotnosti je sa realnošću suvremenog znanstvenog rada koji je sve više interdisciplinaran. Uz to, takva specifičnost u nazivima predstavlja i problem u ostvarivanju prava na tržištu rada, pa prema postojećem zakonu pretpostavlja da se doktori znanosti, da nemaju doktori znanosti kompetencije izvan područja, polja, grana koje su im navedene na diplomi što otežava njihovo zapošljavanje unutar akademskih radnih mjesta ali i izvan njih. Ministarstvo stoga predlaže i da se uvaži prijedlog akademske zajednice i da se isključi obveza navođenja znanstvenog područja, ali da se daje autonomija sveučilištima da uz područje u diplomama definiraju polja ako tako to odrede. Prema tome, da zaključim. Sve navedene izmjene i dopune zakonskog teksta predloženi su sa ciljem zaštite stečenih prava osoba koje su studij završile sukladno ranije važećim propisima te omogućavanju širene znanstvenog djelovanja doktorima znanosti kao i osnaživanje njihove ravnopravnosti na tržištu rada. Iz tog razloga predlažemo Saboru da ovaj zakon u dva čitanja usvoji na način koji će biti najkvalitetniji u cilju koji sam predložio. Hvala lijepo.
Hvala ministre. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a, potpredsjednik Željko Reiner. Izvolite potpredsjedniče.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine ministre. Na žalost, mi smo svi skupa otvorili jednu pandorinu kutiju kad smo svojedobno počeli izjednačavati stare nazive sa novim nazivima. Vjerojatno, uvijek je teško govoriti o prošlosti. Naravno i zašto smo tad napravili, jesmo li najpametnije postupili. Ne, činjenica je da ni jedna zemlja nije radila ekvivalencije stručnih i sveučilišnih naziva. Prema tome, valjda da smo tada postupili pametnije ne bismo se nalazili danas u ovim problemima i ne bi se i ovaj zakon morao mijenjati. Međutim, činjenica je da neki ljudi uistinu imaju stvarnih problema vezanih uz to. Meni je vrlo drago da je predlagač prihvatio prijedloge akademske zajednice, a još mi je draže kad čujem da će između prvog i drugog čitanja zapravo na neki način uzeti u obzir i razmotriti ono što je Rektorski zbor predložio, jer je Rektorski zbor zapravo išao ka jednom prijedlogu da se ispravljajući neke nepravde koje su izazivale probleme ljudima u svakodnevnom životu, iako objektivno zapravo nije trebalo izazivati probleme jer je važno naravno kakva su znanja ljudi stekli, a ne možda kakva im piše diploma. I u našoj maloj sredini se vrlo dobro uvijek zna tko je završio koju školu i da li je ta škola adekvatna. Samo se često pravimo da ne znamo ili želimo praviti da ne znamo itd. Prema tome, stvarnih problema ja mislim nije trebalo biti za te ljude. Međutim, uistinu neki od njih su očito imali problema pa se onda to stvorilo iz toga jedan problem. I eto sad se tu nalazimo u situaciji u kojoj se nalazimo. Radi se o relativno malom broju ljudi. Naravno kad netko ima svoj problem onda je njegov problem najveći i jedini, ali objektivno je to malen broj ljudi. Hoće li rješenje najpametnije biti to da se možda zadrži stanje kakvo jest, jer mi imamo presedane da tako kažem kad smo zadržali situaciju. Mi imamo magistre znanosti kojih više ne postoji. Dakle, mi ih više nemamo. Ali svejedno oni postoje, oni jesu magistri znanosti, nitko ih nije preveo u nekakve ne znam polu doktore znanosti ili ne znam šta već ne. Prema tome, oni jesu i dalje magistri znanosti. To im ništa ne smeta. Dapače, cijeni ih se, vrednuju se po tome. Tako da možda jedna od solucija, ja sam uvjeren da će i predlagač o tome razmisliti da možda ovo može ostati tako s time da se postigne neki konsenzus da ti ljudi naravno mogu raditi poslove koje su i do sada radili, odnosno koje trebaju raditi. Ali u svakom slučaju ostali dio ovoga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o akademskim i stručnim nazivima i akademskom stupnju zapravo znači naprosto pokušaj da se sukladno onome što je izazvalo probleme svojedobno prije dosta godina ti problemi smanje na minimum. Pa evo ja tako to doživljavam, a nadam se da tijekom ovog razdoblja do drugog čitanja će i ova sporna stvar se razriješiti kako bismo onda svi to mogli prihvatiti. Hvala lijepo.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika Hrvatske narodne stranke Igor Kolman. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice zastupnice, kolege zastupnici, poštovani gospodine ministre i poštovana pomoćnice ministra. Dakle, čuli smo zapravo već dva paralelna problema imamo na neki način u Hrvatskoj u sustavu visokog obrazovanja. Kad su nazivi u pitanju jedno je taj prijelaz iz predbolonjskog, hajmo ga uvjetno rečeno nazvati bolonjski sustav koji je onda, dakle doveo do potrebe usklađivanja naziva ili kvalifikacija ili titule kako god ćemo to reći stečenih u predbolonjsko vrijeme s onim stečeno nakon toga. I drugi problem su zapravo ta dva paralelna sustava stručnih i veleučilišnih studija. Ono što mi u klubu HNS-a i to želim na početku reći apsolutno podržavamo je namjera zakonodavca u ovom slučaju da se tu uvede reda, pogotovo da se uvede reda na način da zaista ljudi ne budu zakinuti i da oni koji su završili bilo koji oblik visokog obrazovanja zaista i u svom akademskom nazivu imaju vidljivo koju razinu obrazovanja su završili i koju kvalifikaciju su stekli. Dakle, jedna od izmjena predviđenih u ovom zakonu je da se područje znanstvenog djelovanja doktora znanosti ne ograničava na granu već da se uz akademski stupanj doktora znanosti navodi samo znanstveno područje i eventualno polje. Apsolutno se s time slažemo. Obrazloženje je da će to olakšati pristup tržištu rada i to je naravno posebno pohvalno i nadamo se zaista da će tako i biti. I isto je tako sigurno da ta vrsta označavanja onda je i više u skladu zapravo sa suvremenim tendencijama u znanosti koja sve više ide multidisciplinarno, interdisciplinarno. Dakle, teško je zapravo u mnogim slučajevima i ovdje biti potpuno precizan, a bez da ljude onda zapravo ograničite u onome što zaista su stekli kao obrazovanje ili kao znanstveni nivo. Druga promjena predviđa da osobe koje su prema ranije važećim propisima završile stručni dodiplomski studij u trajanju od 4 godine imaju pravo se koristiti sadašnjim nazivom za visoku stručnu spremu, dakle stručnim specijalistom. To je apsolutno o.k. dakle, to je isto nešto gdje se izbjegava diskriminacija zapravo jer onda ljudi koji su to završili dodiplomski studij četverogodišnji u sveučilišnom studiju imaju na neki način veća pravo u ovom trenutku nego što imaju oni koji su završili u sustavu visokih škola ili veleučilišta. Treća promjena predviđa da osobe koje su završile nekadašnje poslijediplomske stručne ili umjetničke studije koje su se izvodile na sveučilištima ili visokim školama imaju pravo koristiti se nazivom sveučilišni specijalist. I oko ove točke izgleda da smo zapravo se svi složili da se ne slažemo. Dakle, tu zaista treba stati malo na loptu. Logika je, nama se u HNS-u čini, ovdje vrlo jednostavna. Ne može nešto što nije sveučilišni studij bilo nositi sa sobom akademski naziv sveučilišnog specijalista. I to nam se čini da je ta temeljna logiku koju bismo trebali poštivati. Ono što je važno i to ću ponovno naglasiti je da je apsolutno nužno ovim izmjenama i dopunama do drugog čitanja stvoriti situaciju koja nikoga zaista neće zakinuti, gdje nitko neće biti diskriminiran i gdje zaista nikome neće biti na neki način oduzeto ono obrazovanje koje je stekao bez obzira u okviru koje institucije ga je stekao. Ali, ovaj prijedlog dakle naziva sveučilišnog specijalista koji bi se koristio u slučajevima kada studij nije završen na sveučilištu nam se čini potpuno neprihvatljivim. Dakle, zato vas molimo i drago nam je zapravo da ste već na neki način i uvaženi gospodin ministar je već rekao, dakle da ćemo do drugog čitanja naći neko bolje rješenje. Ono mora zadovoljavati dva kriterija. Dakle, nitko ne smije biti diskriminiran niti oštećen i ono što nije bilo sveučilišni studij ne može biti sveučilišni specijalist. Dakle, morat ćemo tu biti kreativniji, a bez da ljude zakidamo. I samo završno da vam ne oduzimam vrijeme u ovaj kasni čas reći ću rečenicu koju sam rekao i na odboru i koja je zapravo sukus svega ovoga. Sveučilište je sveučilište, a nesveučilište uvjetno rečeno je nesveučilište. To ne govori niti dobro niti loše, niti o jednom niti o drugom, ali je to svakako činjenica koju treba uvažavati u ovom kontekstu ovih izmjena i dopuna. I ja se nadam zaista da ćemo u drugom čitanju onda imati prijedlog s kojim ćemo se jednoglasno u ovoj sabornici moći složiti. Hvala vam puno.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista Branko Vukšić. Izvolite kolega.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre i suradnica, poštovane kolegice i kolege. Najveći prijepor izmjena i dopuna zakona o akademskim i stručnim nazivima i akademskom stupnju izaziva izjednačavanje stručnog specijalista i sveučilišnog specijalista u sveučilišnog specijalista. Ovo je zapravo izjednačavanje zvanja i naziva na temelju obrazovanja u različitim institucijama. U potpunosti se sa kolegom koji je prije govorio slažem. Čak i s različitom kvalitetom ponegdje. Znači, osoba koja je završila stručni studij jest stručni specijalist, osoba koja je završila studij na sveučilištu jest sveučilišni specijalist. Čista logika. Riječ je o studijima različitih koncepcija, imao sam sreću ili nesreću pohađao sam i sveučilišni i ovaj stručni studij, različitih programa s različitom literaturom, različitih namjena i različitog tipa obrazovanja. No nitko, barem ne mi Hrvatski laburisti, ne misli da je različito lošije. To je naprosto drukčije, to nije isto. A različito se, priznat ćete, ne može i ne smije imenovati istim imenom ako je različito. Važna su stečena znanja te stečene vještine, primjene tih znanja u praksi, a nije važan sam naziv. Stupnjevanje treba razlikovati od nazivlja ili titule. Da, treba napraviti reda u tome, ali ne treba brzati i u potpunosti se slažem s gospođom ministricom Vesnom Pusić koja na Vladi nije podržala ovaj prijedlog zakona s punim opravdanjem. Hvala.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Domagoj Hajduković. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi ministre sa suradnicima. Pa evo već je dosta toga rečeno o ovome i ovaj zakon ja doživljavam samo kao upravljanje manjkavosti prošlog zakona. Dakle, neravnopravnost koju smo, koju su i moje kolege uočili između kategorija studenata koji su diplomirali prije zakona i onih kojih su diplomirali poslije. Dakle, zakinuti su oni koji su diplomirali prije zakona, odnosno čiji studiji nisu bili usklađeni s postojećim zakonom, odnosno sa postojećim standardima koje nameće bolonjski proces. Ono što je naša zadaća, a vjerujem i zadaća ovog ministarstva je jednostavno to harmonizirati, uskladiti kao što je kolega Kolman evo spomenuo sa intencijom da nitko ne bude zakinut ali dakle omogućiti svima da pod jednakim uvjetima mogu prevesti svoje titule stečene, odnosno akademske stupnjeve stečene prije bolonjskog procesa prevesti dakle da tako to uvjetno kažem u ove sadašnje. Naime, prema važećim odredbama osobe koje su stekle visoku stručnu spremu, dakle koje su završile 4-godišnji program, izjednačene su sa stručnim prvostupnikom, odnosno ono što se kolokvijalno kaže baccalar takozvan. Dakle, stručnim prvostupnikom, odnosno one su zakinute. Dakle, stekle su visoku stručnu spremu, a izjednačene su sa prvim stupnjem visoke stručne spreme ako govorimo u bolonjskom procesu. Ono što je paradoks zapravo kod ovoga je da iako su oni dakle prevode svoje zvanje, odnosno svoj akademski stupanj u prvi stupanj prema bolonjskom oni zadržavaju stečena prava koja pripadaju drugom stupnju. Dakle, da ako govorimo ne znam o profesoru koji prevede svoju titulu u prvostupnika on zadržava prava dakle onog višeg stupnja. Dakle, ovo govorim samo arbitrarno ne treba možda uzeti, ovo možda nije i najbolji primjer. Pozdravljam to da visokoj stručnoj spremi treba omogućiti upotrebu naziva stručni specijalist i to bi po nekoj logici i bila zapravo stručna sprema koja im i pripada po pravu, dakle ako govorimo sada u bolonjskom procesu. Međutim, isto mi je tako drago kao što je evo kolege prije mene su to spomenule dakle da je ovo prvo čitanje zakona jer očito tu će trebati ispeglati još neke stvari. Naime, ostaje pitanje, a budući da će evo kolege raspravljati i nakon mene o tome ne bih o tome dužio, o zanimanjima, odnosno stupnjevima koji više ne postoje. Dakle, ne postoje više programi koji obrazuju po tim planovima da tako kažem, odnosno koji studenti nakon završenih tih programa više ne stječu ta zvanja. Govorim recimo npr. diplomirani učitelj, diplomirani kriminalist itd., itd. Znači, i tu treba pronaći rješenje. Drago mi je da je jedan dio inicijative ostavljen i na sveučilištu, dakle da se sluša i poštuje autonomija sveučilišta. Dakle, da se ne poštuje samo kad su financije u pitanju nego da se zaista sveučilište pita i kad se odlučuje ovako o nekim ja bih rekao i korijenskim pitanjima budući da je ovo jedno od takvih. I pozdravljam naravno konačno usistavljivanje stručnih i akademskih naziva iz bolonje, mislim da je tu dosta zbrke bilo. Evo ja iskreno govoreći dok nisam postao član Sabora odnosno zastupnik u Saboru nisam znao kako se točno moja titula piše niti da li ide prije imena, iza imena itd. mislim da kolega Babić iz HDZ-a i ja jedini imamo tu titulu, dakle sveučilišni specijalist univ.spec. tzv. tako da je tu postojalo dosta zbrke i vjerujem da je ovaj zakon jedan mali doprinos tome da se konačno akademsko nazivlje u sustavi odnosno da se postave jasna pravila i standardi i pri davanju novih odnosno stjecanju novih titula ali pri prevođenju starih u nove. Zbog toga evo ministre pozdravljam ovaj zakon. Dakle dobro je da je prvo čitanje i u prvom čitanju će imati moju podršku, a vjerujem da ćemo do drugog čitanja naći još kvalitetnije rješenje. Hvala.
Hvala. Sljedeća za raspravu Dunja Špoljar. Izvolite.
Hvala. Poštovani potpredsjedniče, uvaženi ministre, kolegice i kolege zastupnici. Kao učiteljica u ime učiteljica i učitelja o statusu učitelja i učitelja u svjetlu dosadašnje nepravde nepriznavanja akademskih i stručnih naziva i akademskog stupnja reći ću učiteljica ili jesi ili nisi. To nije posao. Biti učiteljica je poslanje. Učiteljski posao se ne voli, on se živi. Učiteljice nemaju radnog staža, one na svoju sreću idu cijeli život u školu. Stoga su uvijek ambiciozno i marljivo prihvaćale mogućnost napredovanja u struci podizanjem razine vlastitog školovanja. Nakon završene više škole ma kako se zvala Pedagoška akademija ili Visoka učiteljska škola ili Filozofski fakultet OUR Pedagogijske znanosti postale su učiteljice i njima je ponuđeno da se doškoluju u zvanje diplomirane učiteljice s pojačanim predmetom. Naravno da su spremno prihvatile, same financirale 10 do 15 tisuća kuna školarine, uz prijevoz, smještaj u Zagrebu, Petrinji ili Čakovcu, pri tome su zadaće ispravljale i pripreme pisale noću, nemale nijednu privilegiju na radnom mjestu, uskratile vlastitoj djeci vikende i u roku diplomirale. Diplomirale prema istom programu koji danas kroz pet godina školovanja producira bolonjske magistrice struke. Danas su prvostupnice, a program pojačanog predmeta više se uopće ne spominje. 2004.godine uz ugledne goste nadahnute govore i šampanjac upisani su prvi učitelji i učiteljice poslijediplomci na Učiteljskom fakultetu u Zagrebu. Bio je to veliki napredak u struci i davao je nadu promocije zvanja učiteljice vertikalnim napredovanjem na koju mogućnost se čekalo desetljećima. U službenom programu poslijediplomskog studija među ostalim stoji citiram "Potpuno istovjetan poslijediplomski studij ostvaruje se već u drugom s drugom godinom studenata na Sveučilištu u Ljubljani ali je njihov poslijediplomski studij vrednovan kao poslijediplomski znanstveni studij". Naime, na sveučilištima u Sloveniji za istovjetan dodiplomski studij za učitelje osnovne škole dodjeljuje se zvanje profesor razrednog pouka. Cijena prava sitnica za učiteljice koje su uglavnom dizale kredite četrdesetak tisuća kuna bez putnih troškova i troškova stanovanja. Stotine učitelja i učitelja koji su imali smo završenu dvogodišnju ili trogodišnju Pedagošku akademiju su u proteklih pet godina prelazili preko Save u susjednu državu da steknu visoku stručnu spremu i naziv profesorica razredne nastave te su tako inovirali novu podvrstu turizma puneći proračun susjedima tzv. obrazovni turizam. Ako pokušam sistematizirati totalni kaos u obrazovanosti učitelja to bi po prilici izgledalo ovako, 9 skupina, A sa srednjom pedagoškom školom, B viša školska sprema učitelji s dvije godine studiranja pri Pedagoškoj akademiji, C visoka stručna sprema, učitelji s 4 godine studiranja pri visokim učiteljskim školama ili učiteljskim akademijama, D visoka stručna sprema učitelji s 4 godine studija na Učiteljskom fakultetu, E učitelji s dopunskim studijem 2+2 s pojačanim pri visokim školama, da skratim malo, F učitelji s dopunskim studijem s pojačanim predmetom na fakultetu, G nova generacija bolonjaca s 5 godina studija pri učiteljskim fakultetima, H profesori razredne nastave i na kraju I stotinjak magistara odgojnih znanosti koji su 4+2 godine školovanja pri Učiteljskom fakultetu u Zagrebu. Posebna nepravda učinjena je ovim zadnjim nabrojenima diplomiranim učiteljima razredne nastave koji su završili poslijediplomski stručni studij na Zagrebačkom učiteljskom fakultetu. Ne prizna im se ni naziv, ni stupanj, ni dodatak na plaću. Posebno naglašavam, nije najveći problem dodatak na plaću. Najveći problem je sustavna degradacija, nepriznavanje postignutih kompetencija, društvena ignorancija i opće prihvaćen stav. Mala djeca mala znanost pa tako slijedi i mala plaća. Smatram da je prihvaćanje ovog prijedloga izmjena i dopuna zakona odlična prilika da hrvatska javnost pokaže učiteljima da su svjesni da djeca sa njima učiteljima i učiteljicama provode većinu vremena u danu i one im pomažu oblikovati karakter, uče ih osnovna znanja i vještine koje su im potrebni kako bi preživjeli u ovom svijetu. Odgajaju ih da postanu samostalni, pravedni, samopouzdani, nauče ih čitati, pisati, računati, nauče se radovati se uspjehu i savladati neuspjeh, nauče ih vezati cipele, jesti raznoliku hranu, poštovati potrebe drugih i drugačijih, prilika je to da se prepozna njihov značaj i cijeni njihov društveni doprinos, ne privilegijama nego samo priznavanjem onog za što su do sada bili uskraćeni. Postavimo nove kriterije za početak prihvaćanja ovog prijedlog zakona, a to bi bilo mala djeca puno znanja velika odgovornost i na kraju adekvatne plaće. Hvala.
Hvala i vama kolegice. Sljedeći za raspravu Ante Babić. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o akademskim i stručnim nazivima i akademskom stupnju. Riječ je o čito tehničkom problemu koji je sažet tek u nekoliko članaka. Očito da se predlagatelj vodio brigom o ustavnom načelu stečenog prava. I kao što je u ime Kluba zastupnika rekao akademik Reiner zapravo ne znamo da li postoji iti jedna zemlja u Europi koja je pokušala izjednačiti stručni i znanstveni studij pa nam se dogodilo to što se dogodilo i kolegica Špoljar je rekla vezano za učitelje da je sreća biti učiteljica pa sam ja htio pitati što onda radi u Hrvatskom saboru, ali dok je nabrajala ovih 9 kategorija razumio sam zbog čega, razumljivo. No naime ovim zakonskim prijedlogom žele se izjednačiti u pravima i privilegijama kolokvijalno rečeno stari i novi nositelji sveučilišnih diploma. Ubuduće bi poslijediplomski sveučilišni studij s pravom na visoku stručnu spremu bio sankcioniran sveučilišnom diplomom samo s naznakom znanstvenog područja. Novina u ovom prijedlogu je da se zakonski uredi pitanje stjecanja akademskog stupnja doktora, odnosno doktorice znanosti i doktora odnosno doktorice umjetnosti. Tako će ubuduće stručni dodiplomski studij s najmanje četiri godine studija osiguravati nositelju diplome visoku školsku spremu i bit će izjednačen s pravima sa stručnim nazivom stručni specijalist, odnosno specijalistica uz obaveznu naznaku struke. Također će poslijediplomski stručni ili umjetnički studij biti izjednačen s akademskim nazivom sveučilišni specijalist, odnosno specijalistica uz naznaku struke. Konačno, nas raduje da ovom tornadu nerazumnog trošenja proračunskih sredstava ove izmjene i dopune zakona neće dodatno opteretiti proračunska sredstva Republike Hrvatske, no s ovom Vladom ne znam, to nije uvijek sigurno. Moguće je da će neki doživjeti ove izmjene i dopune tek kao kozmetički pripravak. Ipak ono što je najbitnije nije problem u nazivu već po onoj kineskoj: nije važno je li mačka crna ili bijela, bitno je da lovi miša. Od pukog naziva diplomirani ekonomist ili magistar ekonomije važnije je da dobijemo prave i široko obrazovane ekonomske stručnjake. … [[Ne razumije se.]] pametnom na znanje. Hvala.
Hvala. I još imamo prijavljenu… Pardon. Kolegice Špoljar, replika. Izvolite.
Vrlo kratko. Zadovoljstvo je biti u Saboru i prenositi misli riječima onih koje zastupam ovdje, a nadam se da to svi od nas znaju. I čast mi je da u ime učiteljica u ovom Saboru mogu progovoriti.
Hvala. I sljedeći se prijavio Miroslav Tuđman. Izvolite kolega.
Hvala, gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. S obzirom na ovo vrijeme, kasno vrijeme dozvolite samo nekoliko napomena. Kao ilustraciju počeo bih sa onom izjavom što je Humboldt prije skoro 200 godina rekao studentima: nismo mi ovdje zbog vas niti ste vi ovdje zbog nas, mi smo ovdje zbog znanosti. Ta funkcija sveučilišta da se bavi znanošću desetljećima je dominirala. Da skratim tu priču, danas se smatra da sveučilište ima četiri svoje glavne funkcije: znanost, istraživanje, obuku ili trening i ono što Amerikanci kažu active citizenship ili što bi mi mogli prevesti kao odgovorni građani, odgovorni članovi društva. Ako je intencija zakona, ovoga zakona da ispravi nepravde koje su unijete sa ovim promjenama u sustavu zakona može se dogoditi da sa ovakvim prijedlozima unesemo daleko dublje nepravde potiranjem razlika između sveučilišta i veleučilišta. Zato čini mi se čisto kratko, mislim da bi bilo puno jednostavnije ne da se išlo u pokušaj izjednačavanja terminologije i nazivlja zato što ta terminologija i nazivlje jeste različito, bit će različito, ostat će različito. Ljudi će se razlikovati konačno kao što se razlikuju i veleučilišta i sveučilišta po kompetencijama koje se na temelju od njih stiču i po kompetencijama onih koji tamo rade. Mislim da bi bilo puno jednostavnije da se naprosto išlo u izjednačavanje pojedinih studija s obzirom na godinu studija u stupnju obrazovanja pa da se kaže oni sa 4, 5 godina su tog i tog stupnja,a ne da se išlo u niveliranje, izjednačavanje toga nazivlja. Čini mi se da bi to bilo puno praktičnije, operativnije jer onda ne bi svi oni koji imaju tu potrebu da izjednače morali raditi te nisu nostrifikacije, ali revalorizacije svojih diploma i riješili bismo se čitavog niza administriranja, a vjerojatno ako to ne ide na trošak države u svakom slučaju će biti vremenski, a vjerojatno i materijalni trošak zainteresiranih. Hvala.
Hvala i vama. I završno u ime predlagatelja ministar znanosti, obrazovanja i sporta Željko Jovanović. Izvolite ministre.
Hvala, gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažene zastupnice i zastupnici, zahvaljujem se na vašim primjedbama. Drago mi je da sam svjedočio jednoj točki koja je bila isključivo stručna rasprava, bez ikakvih političkih dobacivanja, dakle to je dokaz da se u Saboru može raspravljat stručno. Nadam se da će biti što više takvih rasprava i da ćemo donositi rješenja koja će uvijek u cilju i interesu imati zadovoljavanje svih potreba naših građana i ispravljanje svih nepravdi koje su donijete u bilo kojem trenutku. Uvjeren sam da ćemo do drugog čitanja imati najkvalitetnije rješenje zahvaljujući i raspravama koje ste danas imali ovdje i svim prijedlozima koje ćete nam dostaviti između ova dva čitanja. Hvala lijepo.
Zahvaljujem ministru. Ovime smo iscrpili prijavljene. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Prelazimo na prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o akademskim i stručnim nazivima i akademskom stupnju, prvo čitanje, PZ br. 110. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasanje sljedeći zaključak: 1. Prihvaća se prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o akademskim i stručnim nazivima i akademskom stupnju i 1. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 79 glasova za, 7 protiv i 28 suzdržanih donesen predloženi zaključak.
Imamo još jednu točku - a) Prijedlog odluke o razrješenju predsjednika Nacionalnog vijeća za znanost b) Prijedlog odluke o razrješenju članice Nacionalnog vijeća za znanost c) Prijedlog odluke o imenovanju predsjednice i člana Nacionalnog vijeća za znanost Predlagatelj odluke je Vlada Republike Hrvatske, sukladno članku 11. stavak 1. Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu je proveo Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ne. Nema potrebe. Hvala ministre. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Zahvaljujem kolegice i kolege. Sutra nastavljamo s radom u 9,30 Prijedlog zakona o zabavnim i posebnim automatima za igru, prvo čitanje, PZ br. 114. Doviđenja.
Prelazimo na prijedlog Odluke o razrješenju predsjednika Nacionalnog vijeća za znanost. Dajem na glasanje prijedlog odluke o razrješenju. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova 82 glasa za, 24 protiv i 4 suzdržana donesene odluka o razrješenju predsjednika Nacionalnog vijeća za znanost. Prelazimo na izjašnjavanju Prijedlog odluke o razrješenju članice Nacionalnog vijeća za znanost. Dajem na glasanje prijedlog odluke o razrješenju. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Molim rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova 82 glasa za, 24 protiv i 4 suzdržana donesena odluka o razrješenju članice Nacionalnog vijeća za znanost. Prelazimo na odlučivanje o Prijedlogu odluke o imenovanju predsjednica i člana Nacionalnog vijeća za znanost. Dajem na glasanje prijedlog odluke o imenovanju. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Molim rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova 81 glas za, 25 protiv i 5 suzdržanih donesena odluka imenovanju predsjednica i člana Nacionalnog vijeća za znanost.