Hvala vam lijepo poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi zastupnici. Kao što ste rekli u uvodu ovo je drugo čitanje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. Vlada je bila najavila da će u svom programu borbe protiv korupcije kao jedna od mjera biti i priprema onih zakona koji su regulirali članstvo u nadzornim odborima trgovačkih društava u kojima su često puta dužnosnici nositelji dužnosti bili članovi bilo temeljem ovog ili nekih posebnih zakona, s obzirom da je najava bila da ćemo prirediti propise kojima ćemo onemogućiti da bi se po poziciji u koju se obnaša u političkim tijelima moglo a tom analogijom biti i član nadzornog odbora, predložili smo da ćemo urediti, to se, ispalo je u temelju sa dva zakona, da svi oni dužnosnici koji su po položaju bili članovi nadzornih odbora trgovačkih društava, to više neće moći biti, stupanjem na snagu ovog zakona. Nakon prvog čitanja zakona mi smo u raspravi dobili još neke sugestije koje smo ugradili za drugo čitanje, jedna je od većih mjera ili više intervencija bili su prijedlozi Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa, pa smo njihove sugestije unijeli u ovaj konačni prijedlog zakona, rekao bih koje su možda razlike u odnosu na dosadašnja rješenja. Prijedlogom zakona ukida se dakle mogućnost članstva dužnosnika u nadzornim, odnosno upravnim odborima trgovačkih društava, te se predlaže da članove nadzornih odbora trgovačkih društava u kojima Republika Hrvatska ima većinski paket dionica ili većinski udio imenuje skupština društva, na prijedlog Vlade Republike Hrvatske po prethodno provedenom javnom natječaju. Dakle više ne bi bilo moguće bez javnog natječaja doći na te pozicije. Zakonom je isto tako predviđeno da Vlada donese uredbu kojom će urediti kriterije i način provedbe javnog natječaja, mislili smo da je to korektnije rješenje nego da to rješenje unosimo u ovaj zakon, jer ovaj zakon po svojoj suštini ni nije zakon u čijem tekstu bi trebalo propisivati uvjete natječaja. Dodatak u odnosu na dosadašnji tekst je da se ovaj zakon primjenjuje i na članove državne komisije za kontrolu postupka javne nabave, s obzirom da rade upravo posao koji bi trebao spriječiti bilo kakav oblik pogodovanja drugima. Mislili smo da ovaj zakon treba proširiti i na članove državne komisije. Ono što je razlika i što je bio jedan od prijedloga u mjerilima za poglavlje 23. je da ovo povjerenstvo koje inače je do sada bilo zaduženo provjeriti imovinsko stanje dužnosnika prije stupanja i nakon stupanja na dužnost može vršiti provjeru podataka iz imovinskih kartica dužnosnika, te da to može tako tu provjeru vršiti i za vrijeme trajanja njihova mandata, ne samo nakon prestanka obavljanja te dužnosti. Jedan od prijedloga isto tako je bio da ti članovi nadzornih odbora koji će se ubuduće zapošljavati na temelju javnog natječaja, taj svoj status reguliraju na način da u slučaju promjene vlasti stavljaju svoj mandat na raspolaganje, tako da smo za sve dužnosnike utvrdili iste kriterije, prema tome u slučaju promjene vlasti, svi oni bez obzira da li su bili članovi na drugi način ili su bili izabrani putem javnog natječaja svoj mandat stavljaju na raspolaganje vlasniku, odnosno Vladi. Ovdje smo unijeli i neke rekao bih uvjete po kojima se može, odnosno ne može primati naknada za obnašanje druge javne dužnosti. Ona nije provedena i na razini lokalne samouprave, jer je naša obveza bila i taku smo obvezu preuzeli da će se ovaj zakon odnositi u prvom redu na državnu razinu i na dužnosnike na državnoj razini, a ne i na sve one dužnosnike u lokalnoj samoupravi. Reći ću i to jer je bilo već pitanja i na odborima, jedna od odredbi koja je bila raspravljana, bila je odredba po kojoj trgovačko društvo u kojem dužnosnik ima 20% ili više dionica ili udjela ne može stupati u poslovni odnos s tijelom javne vlasti u kojoj obnaša dužnost. Moram napomenuti da je to odredba koja je prenesena iz drugih propisa, odnosno Zakona o javnoj nabavi, u konkretnom slučaju zbog toga taj postotak je zadržan i u prijedlogu ovog zakona. Ukoliko se pokaže da je u nekim trgovačkim društvima, a takva je bila rasprava, moguće da je previsok ovaj postotak od 20%, mi vjerujem da možemo još u saborskoj proceduri taj odnos urediti. I na koncu prijedlogom zakona proširuje se i krug sankcija koje može izreći povjerenstvo. Povjerenstvo može kao sankciju izreći i prijedlog za razrješenje od javne dužnosti. To je jena od sankcija koja nije bila do sada poznata u ovom zakonu. Mislimo da je ta mjera dobra i da tom mjerom se može dodatno učvrstiti opredjeljenje da samo profesionalci obavljaju te poslove bez utjecaja politike na njihov način obavljanja poslova. Prijedlogom se predviđa i mogućnost izricanja sankcije dužnosti koji ne podnese povjerenstvu izvješće o imovnom stanju na početku mandata, jer je važećim zakonom propisana sama mogućnost izricanja sankcije dužnosniku koji ne podnese izvješće o imovnom stanju na kraju mandata, odnosno po prestanku obnašanja dužnosti. Ovim proširenjem nadopunjava se praznina i mislimo da smo time potpuno pokrili poziciju da bi bilo, što se u zadnje vrijeme govori, transparentno obavljanje njihovih poslova s ovom dodatnom obvezom koju dužnosnici koji bi bili imenovani po natječaju, trgovačka društva, bi imali. Mislim da su to najvažnije izmjene u odnosu na tekst koji je bio i u prvom čitanju i evo, Vlada predlaže u svakom slučaju Hrvatskom saboru da donesemo ovaj zakon. Taj zakon je, to sam govorio i kod prvog čitanja, temelj ukoliko se posebnim zakonima negdje utvrđena prava dužnosnika da budu članovi nadzornih odbora trgovačkih društava i da na temelju ovog propisa i te posebne zakone izmijene i da svi budu na isti način, dakle odabrani putem javnog natječaja sva ova tijela nadzora trgovačkih društava. Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi u ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade RH, kolegice i kolege zastupnici. Na početku da kažem da će klub SDP-a poduprijeti donošenje ovog zakona, ali istodobno u ime kluba želimo upozoriti na neke, da tako kažem, gomilanje nekih zadataka i funkcija tijelu koje nema za to potrebne alate. Naime, u demokratskim sustavima i demokratski sustavi u cjelini uspješno djeluju ako djeluju sve institucije demokratskog društva, demokratske države. Ako neke od institucija ne djeluju onda imamo problem i u takvoj situaciji se gomilaju razna tijela i razna ovlaštenja. Čini mi se da je tako i u hrvatskom sustavu pa se Povjerenstvu za odlučivanje o sukobu interesa daje funkcija represivnog tijela. Ako je politika djelatnost upravljanja javnim dobrima i javnim interesima u interesu te društvene zajednice u kojoj politika djeluje onda suština je da kontrolu nad javnim djelovanjem političara obavljaju državne i društvene institucije, ali i građani te zajednice. A sukob interesa nije kazneno djelo uvijek, ili najčešće nije kazneno djelo, zato se i izdvaja u posebnu kategoriju i u posebno tijelo. Dakle, povjerenstvo bi trebalo biti oči i uši demokratske hrvatske javnosti da li političar svoju funkciju obavlja u društvenom interesu, u interesu sviju ili u interesu privatnom, svojem, s njim povezanih osoba ili u interesu privatnih grupa ili lobija. Za takvu ocjenu potrebno je imati ljude koji imaju, da tako kažem, osjećaj pravednosti i moralnosti u politici, a ne ljude koji su spremni izricati mjere i sankcije. Takvih u društvu ima dosta, ako rade svoj posao nije im potrebna pomoć u tom smislu povjerenstva. To su sudovi, to je policija, to je državna uprava. Za sve ono što povjerenstvo treba utvrditi, a da bi izreklo i sankciju ili da bi uputilo druge da izreknu sankciju postoje druga tijela. Zašto to navodim? Naime, u članku 4., zapravo idemo redom. U članku 4. Konačni prijedlog zakona predviđa rješenje ili bavljenje politikom ili bavljenje biznisom. Pa donosi da tijela javne ovlasti kojima dužnosnik obnaša svoju dužnost ne mogu poslovati sa poduzećima u kojima dužnosnik ima više od 20% udjela. Ja mislim da je to dobra mjera. Čak mislim da ne bi trebalo poslovati uopće gdje dužnosnik ima bilo kakve udjele. Bilo 1 ili 5 ili 20%. Naprosto, ili posao, biznis ili politika u javnom interesu. Drugo, članak 5. Vlada je došla sa prijedlogom kao velikim izumom da će u nadzorne odbore tvrtki gdje Hrvatska država ima većinski paket birati putem natječaja. Pa to uopće nema nikakve logike. Naime, vlasnik odlučuje tko će ga zastupati u nadzornom odboru, a zahtjev javnosti je da kad netko zastupa državu u nadzornom odboru da taj posao obavlja kako treba i da odgovora za obavljeni posao, a Vlada da odgovara za onog koga je imenovala. Dakle, mi sad izbjegavamo pravu odgovornost u radu nadzornih odbora tvrtki koje su u državnom vlasništvu pa sad skrivajući to kažemo da ćemo te članove nadzornih odbora u ime Hrvatske države birati javnim natječajem. Ništa nećemo dobiti. Odgovornost vlasnika za rad nadzornog odbora ostaje. I odgovornost Vlade ostaje. Sljedeće što mislim da je nepotrebno za povjerenstvo to je članak 7., povjerenstvo vrši provjeru podataka iz podnesenih izvješća dužnosnika o imovinskom stanju. To je, na izvjestan način, uvođenje utvrđivanje porijekla imovine. Niti je povjerenstvo osposobljeno za to, ni u okviru zakona kojim mu se nudi ovo, a niti ima kadrove za to, niti ih je potrebno gomilati u tome. Postoji danas rješenje u hrvatskom pravnom sustavu da takvu provjeru vrši Porezna inspekcija, odnosno Ministarstvo financija. I treba izgraditi taj sustav tamo gdje je i osposobljen. Ministarstvo financija i Poreznoj upravi da obavlja funkciju koja joj je dana već dugo vremena. I na kraju, a opet problematiziram da li želimo da je povjerenstvo moralno, sud javnosti Hrvatske ili je represivno tijelo? U članku 9. se predviđa da povjerenstvo može izreći sankciju, dakle prijedlog za razrješenje od javne dužnosti. Ovdje imamo 2 problema. Povjerenstvo kontrolira predstavnike odnosno građana, odnosno zastupnike u Hrvatskom parlamentu. Ne može povjerenstvo nikome predložiti za razrješenje saborskog zastupnika. TE institucije nema. Istodobno Povjerenstvo za ostale dužnosnike o kojima vodi brigu je su li u sukobu interesa, može to zatražiti, pa može zatražiti da se razriješi ministar u Hrvatskom saboru. Imamo dvije kategorije dužnosnika a iste obveze. Nije logično niti je potrebno. Naime, ako Povjerenstvo utvrdi da je u sukobu interesa, obavještava tijelo tome da je njego član, dužnosnik u sukobu interesa i valjda Hrvatska javnost mora iz toga izvući zaključak koji sugerira o čemu se radi. Prema tome, ovdje se radi o Konačnom prijedlogu zakona, dakle ja mislim da bi trebalo da Vlada kao predlagatelj provjeri je li u interesu Hrvatskog društva i razvoja demokracije gomilati tijela sa represivnom moći ili razvijati odgovornost na temelju utjecaja Hrvatskih građana i Hrvatske javnosti. Mislim da bi bilo dobro da se posebno provjeri članak 4. da li uopće firme u kojima dužnosnik ima udjele mogu poslovati sa tijelom u kojem on radi, to je posebno važno i to posebno naglašavamo i molimo predlagatelja da to on amandmanom svojim riješi i da se ne može poslovati sa firmom u kojoj dužnosnik ima bilo kakve udjele, dok je u obnašanju javne dužnosti, u javnom interesu, interesu sviju te društvene zajednice. Hvala lijepo.
Hvala, imamo jedan ispravak, gospodin zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, premda se slažem sa dobrim dijelom rasprave kolege Leke, moram ga ispraviti u jednom dijelu, to je rekao je da Vlada izbjegava odgovornost uvođenjem javnih natječaja za članove nadzornih odbora. Ne izbjegava Vlada odgovornost jer u konačnici vi ste sami rekli da bez obzira na to Vlada je odgovorna za situaciju u tim društvima, Vlada zapravo traži najbolji mogući način da svi oni koji imaju znanja i koji žele sudjelovati u tom procesu da se jave na natječaj, na taj način nudi se prilika mnogim ljudima koji imaju znanja da mogu sudjelovati u radu nadzornih odbora, da se jave na natječaj i da se izaberu zbilja oni koji će tu funkciju najbolje obnašati. Dakle, ne radi se ni u kom slučaju izbjegavanju odgovornosti sa strane Vlade.
Hvala. Na redu je Klub IDS-a i gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. Ovdje je zakonom definirano tko su to sve dužnosnici u Hrvatskoj, ima nas tu 40-tak kategorija od Predsjednika Republike, preko predsjednika potpredsjednika Hrvatskoga sabora, zastupnika, ministara, ravnatelja državnih upravnih organizacija, državnih tajnika, direktora zamjenika direktora Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje itd., da ja sada to sve ne iščitavam. Temeljem istog toga Zakona što je dužnosnicima zabranjeno to je taj članak 6. primiti ili zahtijevati korist ili obećanje koristi radi obavljanja dužnosti, ostvariti ili dobiti pravo u slučaju da se krši načelo jednakosti pred zakonom, zlouporabiti posebna prava dužnosnika koja proizlaze ili su potrebna za obavljanje dužnosti, utjecati na obavljanje poslove itd. Međutim, bit ovoga Zakona izražen je na ovoj strani 2. u članku 4. odnosno članku 5. a članak 4. glasi, da dužnosnici više ne mogu biti članovi uprava ili upravnih odbora trgovačkih društava, upravnih vijeća itd., iznimno dužnosnici kaže se u stavku 7. mogu biti članovi u najviše do dva upravna vijeća ustanova, odnosno nadzorna odbora izvanproračunskih fondova koji su od posebnog državnog interesa, osim ako posebnim zakonom nije određeno da je dužnosnik član upravnog vijeća ustanove odnosno nadzornog odbora izvanproračunskog fonda po položaju, to su zdravstveni, mirovinski itd., Fond za zapošljavanje i slično, Hrvatske vode, ceste autoceste i onda ovaj članak 5. kojim se kaže dsa članovi nadzornih odbora trgovačkih društava u kojim Republika Hrvatska ima većinski paket dionica, ili većinski udio, predlaže glavnoj skupštini, odnosno skupštini društva Vlada Republike Hrvatske na temelju prethodno provedenog javnog natječaja. E sada se postavlja pitanje da li će ovaj Zakon pomoći, da li će odmoći, u načelu ne treba biti protiv ali treba otvoreno razgovarati o ovim ponuđenim solucijama. Evo, jednu Podravku kao što svi znate nadzirali su stručnjaci i jedva je ta Podravka se spasila, izašla iz agonije. Da li sada treba nabrajati ta imena, tih stručnjaka koji su vodili Podravku a bili su autoriteti usuđujem se kazati od nacionalnog značaja. Tvornicu pločica u Orahovici isto tako nadzirali su stručnjaci, ja neću govoriti o njihovim imenima i na kraju je gotovo sve otišlo k vragu. Ja ne znam tako mogu nabrajati unedogled ali često su te osobe van politike bahatije, pohlepnije, neodgovornije od političara iako u Hrvatskoj vrijedi uvriježeno pravilo da nema veće mafije od ljudi koji se bave politikom. Često ti stručnjaci zastupaju vlastite interese, često su nedodirljivi, ja mislim da temeljem ovog Zakona mnogi mogu postati gotovo apsolutno nedodirljivi i zato kada se već ide prema javnom natječaju jedna od obveznih klauzula trebala bi biti da otvorimo i njihove imovinske kartice pa da vidimo kako je netko od njih, kada dolazio i kako je stjecao svoju imovinu. Tko je predlagao recimo još jedan primjer, čitav niz zakona koje ovaj Dom jasno usvaja, pa često su to kako ih mi volimo nazivati, stručnjaci, čije recenzije prolaze, kroz Vladu i tome slično, često ili uglavnom stručnjaka i ovo je sada ovaj Zakon koji je tu pred nama, čin, da se politika na neki način liši ja bih rekao određenog utjecaja. Ok, ja nemam ništa protiv, ali znate ovaj zakon može ili ovim zakonom može sve biti i obrnuto, da svoj utjecaj preko tih ljudi politika dodatno zapravo učvrsti. Ja se bojim da bi moglo biti prije ovo drugo nego ono prvo, jer tko je vidio da je netko na vlasti sam sebe, da se tako izrazim, razvlastio. Da li je ovakav zakon obrazac ponašanja i kod nekih drugih zemalja, to je isto nešto što bi trebalo vidjeti. Ja nemam apsolutno, još jedanput ću reći, ništa protiv ovih predloženih rješenjima, nisam u niti jednom nadzornom odboru, ali bojim se da može biti prije gore no što će tako skoro biti bolje. Ako su ljudi u politici neodgovorni ili gro onih van politike, a koje postavlja politika, bojim se da su apsolutno neodgovorni. Ako su ljudi u politici odgovorni za ovu gospodarsku zbilju, a jesmo u pluralu, svi u većoj ili manjoj mjeri, velike sustave, isto tako treba biti pošten i naglasiti, vodili su u pravilu stručnjaci i gro je toga propalo. Za hrvatsku brodogradnju ja tvrdim nije odgovorna direktno politika. Politika je odgovorna što je usisavala milijarde kuna koji su propadali, ali tko ih je vodio te sustave pa vodili su stručnjaci. Jednu INA-u su isto tako u ovoj zemlji vodili stručnjaci. Jednu Poštansku banku su vodili stručnjaci. Politika je jasno odgovorna vis a vis činjenice što je te pojedince postavlja na ta mjesta. Za HEP s druge strane je odgovorna politika jer je diktirala uvjeta, ali na gro gospodarskog sustava zapravo politika nije imala utjecaja. Jasno da pravdam pomoć politike brodogradnji, samo si čovjek postavlja pitanje dokle će se to dešavati. Jasno da pravdam da politika iz proračuna usmjeri 15,2 milijuna kuna i za pulski tesu, apsolutno jesam za, vlasnik je Vlada. Ali isto tako treba reći da su i tu tvrtku vodili stručnjaci, u nadzornim odborima bili su i sindikalisti, nisu bili ljudi iz lokalne samouprave pod čijim se prozorima u pravilu demonstrira itd., itd. Međutim, zašto ovako govorim? Zato jer svaki primjer je naprosto svijet za sebe. Ja tvrdim da temeljem ovoga zakona biti će dobrih primjera, ali će temeljem ovog zakona gospodo biti i loših primjera. I onda si stvarno čovjek postavlja pitanje kako napisati jedan zakon koji bi naprosto mogao biti takav, dovoljno fleksibilan da izbjegne naprosto te loše primjere. Kad smo već kod ovog sukoba interesa, ja sam uvjeren da se i bez da se recimo zakonom propisuje što je to sukob interesa, svatko tko obnaša bilo koju javnu funkciju vrlo dobro zna što je moralno, što nije moralno pa samim time što je sukob interesa odnosno što nije sukob interesa. Nikada, još jedanput ću kazati, zakonodavac ne može popisati apsolutno sve te slučajeve kada je netko ili nije u sukobu interesa. Nikada se svaka takva situacija ne može naprosto normirati. Niti jedna situacija nije ista, kao što isto tako nitko od nas u ovome Parlamentu ili u zemlji isto nije isti. Mi smo jasno u poslu koji se zove politika, Sabor, izvršna vlast jasno daleko više je primorana donositi političke, gospodarske, ekonomske odluke. Jednako vrijedi za javna, za komunalna, za slična usuđujem se reći poduzeća. U zemlji je zbog niza uhićenja u zadnje vrijeme, govorio sam o tome u nekoliko prilika, neki su govorili, mislim gospodin Srb pred dva, tri dana, gotovo život paraliziran i to nije dobro. Policija je, čak se usuđujem kazati, počela pretjerivati. Čak u jednom slučaju jednoga našega zastupnika, našeg kolege, sugerira što Državno odvjetništvo treba činiti. Samo je jedna stvar, usuđujem se kazati, gora od toga da politika kontrolira Državno odvjetništvo ili pravosuđe, a to je da državno odvjetništvo ili pravosuđe kontrolira policija, a u onoj drugoj još radikalnijoj fazi sutradan, kao u slučaju južne Amerike ili Afrike, vojska. Gospodo, politika je zasigurno posao gdje ljudi moraju donositi odluke. Ja mogu razumjeti da netko u politici pogriješi, to razumijem. Mi smo samo ljudi, mi griješimo, ali ne mogu pravdati da itko za sebe ili za svoga nešto uzme ili si namješta poslove i to je zapravo bit. Ja mogu, može mi se dogoditi da mi ova čaša padne i da se razbije i to mogu shvatit. Ali normalno da tu čašu ni ja ni bilo tko drugi naprosto ne smije uzeti i to je zapravo suština. Tvrdim isto tako da sukoba interesa u ovoj zemlji ima u svim, na svim razinama. Ima ga u politici, ima ga u izvršnoj vlasti, ima ga u pravosuđu, ima ga u policiji, ima ga u medijima, ima ga na televiziji, ima ga u gospodarstvu. Ima sukoba interesa u sindikatima, ima u udrugama. Rekoh zadnji puta kada sam govorio da iz proračuna npr. udrugama ide na godišnjoj razini 630 milijuna kuna. Ako tu pribrojimo još 200, 300, možda 500 milijuna kuna lokalne samouprave pa velikih javnih sustava tu se negdje isto obrće milijardu, možda milijardu i 500 milijuna kuna. Gdje je gospodo ovaj najveći po meni sukob interesa? U diktatu izvršne vlasti ovim Domom. Da su zastupnici npr. neposredno birani ja tvrdim da bi tog diktata bilo zasigurno manje. Gdje ja vidim taj sukob interesa? Pa vidite, sa gotovo pola naših zakona za koje glasamo ili ne glasamo nekoj se skupini u ovoj zemlji pogoduje. Ne možeš danas više pogodovati kroz pretvorbu, ne možeš danas nekome pogodovati kroz poziciju u nekom nadzornom odboru u nekom poduzeću jer se sve to prati, nadzire i tome slično. To je prošlo svršeno vrijeme, ali se može nekoj skupini pogodovati npr. ako se ne donese Zakon o turističkom zemljištu pa onda tajkune oslobađamo 10, 20 godina naknade za kampove koje koriste i tome slično. Ne može se nekome pogodovati direktno nekom poduzeću, ali se može kroz npr. carinske tarife pogodovati pojedincima itd., itd., sada da sve to naprosto ne nabrajam. Jednom riječju 1001 sukob interesa se može pronaći upravo kroz zakonske norme. A ovaj zakon vidimo uglavnom koga tangira? Tangira dužnosnike, ok pozdravljam, nema nikakvog problema, ali isto tako često ponavljam da stranke ponekad imaju daleko manje proračune npr. od pojedinih udruga, od pojedinih sindikata. Udruge imaju često veće proračune i od najvećih stranaka, o kapitalu da ne govorim itd. Međutim, uz izvršnu vlast prava vlast u ovoj zemlji u ovom trenutku su mediji, to je i kapital. A sutra bojim se da bi to moglo biti još izražajnije i da upravo na tim relacijama treba tražiti sukob interesa. Ne daj Bože da stvarna vlast u ovoj zemlji postane policija, na temelju nekih izjava koje smo imali prilike u zadnje vrijeme pratiti. Sve u svemu nema problema. Mi ćemo isto podržati ovaj zakon, ali ponavljam da ima 1001 situaciju koja je zapravo stupkom različita i da ponekad možda ljudi koji su u politici su manje izraženi u tom sukobu interesa od onih koje često nazivamo stručnjacima.
Hvala. Imamo jedan ispravak. Gospodin zastupnik Frano Matušić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa netočno je kolega Kajin da je policija u slučaju jednog našeg kolege iz Sabora kao što ste rekli pokušala utjecati na odvjetništvo i govoriti mu što da radi. Policija je upozorila na nešto drugo, upozorila je moguću spregu jer upravo osoba iz odvjetništva koja je vršila istragu u predmetu je obiteljski, članovi uže obitelji te iste osobe su zaposlenici, odnosno podređeni toj osobi oko koje se vrši istraga. Prema tome tu se može raditi o sukobu interesa, tu možemo govoriti možda o tome, ali nikako o tome da policija želi utjecati na odvjetništvo što treba odvjetništvo raditi. Mislim da ste potpuno pogriješili.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre, državni tajniče sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. A evo nas opet sukobu interesa, malo o izvještajima, malo o zakonu i mislim da će sve ove rasprave pridonijeti da zapravo povjerenstvo bolje radi. Normalno da povjerenstvo doprinosi sigurno i suzbijanju korupcije na svoj način, da sve one imovinske kartice koje su tamo da su javne, da ih mogu svi pogledati, da mogu svi procijeniti da li njihov susjed nešto ima više od onog što je napisao, da mogu također procijeniti na kraju mandata da li se ta razlika drastično povećala ili je eto, tu negdje u skladu sa zakonskim primanjima. Malo, evo rasprava je već krenula, vidim na odborima, oko nadzornih odbora. Pa dok su političari bili u nadzornim odborima, uglavnom jel', jasno u firmama koje su od interesa za Hrvatsku, bilo je itekako puno kritike e političari rade to na svoj način, pa nitko ih ne kontrolira i dalje. Sad kad krećemo sa prijedlogom da to budu članovi nadzornih odbora koji su, pa mogu reći sad već i školovani, pripremljeni, i koje dobivamo putem javnog natječaja, e sad opet ne valja. Ispast će da su oni veći grešnici nego što su bili političari. Pa onda si postavljam pitanje, a što u cijeloj priči valja? Jasno da se svi nećemo složiti oko ovog, ali mislim da smo na tragu tog da se nadzorni odbori depolitiziraju i da struka koja će biti unutra da sigurno vrlo ozbiljno shvati svoj posao. Dobro je da smo, evo još prošle godine, u Povjerenstvu za odlučivanje o sukobu interesa donijeli stvarno jasnu, glasnu, decidiranu odluku da nema nikakvih drugih plaća, nema drugih primanja za dužnosnike osim putnih troškova i osim troškova koji su vezani evo uz boravak negdje. Ako je sjednica negdje drugdje zakazana i slično. Mislim da smo na taj način poprilično tog presjekli jer bilo je velim slučajeva da su evo ljudi dobivali i na nekoliko mjesta, pa mogu reći male plaće, ne može još plaću, ali malu plaću i da se to skupilo podosta. Ovdje, kad govorimo malo o povjerenstvu, činjenica je da nailazimo na bezbroj različitih slučajeva. Svaki slučaj je na svoj način eto specifičan i povjerenstvo dosta o tom raspravlja, o svakom slučaju, osim onih slučajeva koji su onako prilično jasni da može se odmah donijeti odluka i to je dobro. Naime, u samom zakonu, evo čak je predviđeno da povjerenstvo inicira i izmijene zakona što mislim da neće moći jer izmijene zakona iniciraju ipak ili zastupnici, klubovi, Vlada i sl., ali jasno da povjerenstvo posredno to može. Jer tko će drugi ako neće povjerenstvo pogledati i vidjeti, uvidjeti što sve treba u zakonu promijeniti. Evo, što veli uvaženi kolega Kajin da ima 1001 situacija, jel tako', različita, kad tražimo da li negdje postoji sukob interesa ili ne to je točno. Dok smo evo dužnosnike vladajuće koalicije bez problema odradili i to mislim nepristrano i stručno, na sve moguće načine pravdaju se dužnosnici iz oporbe. Meni nije jasno zbog čeg jer je činjenica da postoji sigurno sukob interesa ako neka državna odvjetnica vodi postupak protiv vas, a vi joj zaposlite kćerku i najedanput postupak je riješen vama u korist. Mislim jako zgodno. Nema veze što je to grad Koprivnica i moj kolega Mršić, ali je činjenica da to treba jasno i glasno reći tko je kriv i što je kriv. I tko ispadne kriv na kraju? Ministar policije koji reagira. Pa tko će reagirati na kraju? Mi ćemo šutjeti svi skupa, a korupcija se razvija punom parom. Možemo, vidim da kolege iz oporbe malo su sve glasniji. Ali je činjenica možemo razgovarati i o tom da je predsjednik, evo Nacionalnog vijeća za borbu protiv korupcije ujedno i zamjenik gradonačelnika Rijeke. I na velika usta brani nas svih, sve nas brani od korupcije, a istovremenom gradska firma Rijeka sport svaku investiciju utrostručava, bilo da je riječ o bazenima ili sportskoj dvorani. E onda je to u redu, ali nedo Bog da netko tko je od naših dužnosnika bilo što pogriješi prstom se upire u njega i jasno da na sve moguće načine osuđuje. Da li je sukob interesa kad recimo predsjednik Odbora za informiranje, informatizaciju i medije dva mjeseca provodi sa Šerbedžijom na moru, a ne saziva odbor. Koju korist ima? Neku korist ima od tog, definitivno. Inače bi bio ovdje i svoju dužnost uredno obnašao. Tako je, sad je. Ne, ne u osmom. Lani do 15.7. dva mjeseca se nije pojavljivao, ali je plaćicu uredno dobivao ovdje kao i ove godine. Kolega Vidović, ja vas molim ne branite neobranjivo, jedino ako ne mislite braniti možda kolegu Kotromanovića koji je na dva mjesta primao plaćicu, ne znam na koji način od Kio Orahovice. Da li je to sukob interesa? Pa u svakom slučaju ja mislim da bi se o tom dalo razgovarati. I mislim da svi ovi primjeri koje sam naveo ne bi išli u tisuću i jedan različit primjer što veli kolega Kajin, nego u puno, puno užu grupu o kojem bi povjerenstvo trebalo razgovarati. Govorimo o represiji. Pa povjerenstvo ima neku mogućnost represije kažnjavanjem od dvije do 20000 kuna. Uglavnom kažnjeni su oni koji nisu predali ili na vrijeme imovinsku karticu i nakon opomena. I na kraju tko im, a što je sa onim što nisu po starom zakonu predali uopće karticu. Nije im se dogodilo ništa. Po novom zakonu može se zatražiti razrješenje, ali tu stvarno treba jasno i glasno reći da to teško će ići sa zastupnicima. To će ići vjerojatno sa svima onima koje može razriješiti grad, županija ili općina. Dakle, bezbroj je još vjerojatno slučajeva različitih. Vjerojatno će ovaj zakon biti mijenjan i idućih godina. Po uzoru možda na neke zakone u Europskoj uniji on će se vjerojatno i postrožiti i dati Vijeću i veća prava. Ali u ovom trenutku mislim da je evo sve ono što je napravljeno u ovom zakonu da će doprinijeti, veoma doprinijeti da stvarno povjerenstvo radi i sa više autoriteta i sa više odlučnosti i još konkretnije nego što to radi do sad. A vidjeli smo iz izvješća da je obradilo veliki broj predmeta, znatno veći nego ikada do sada i da se ljudi s povjerenjem obraćaju povjerenstvu jasno kad god su u dilemi da li je netko u sukobu interesa ili nije. Normalno da će Klub zastupnika i zastupnica HDZ-a podržati ovaj zakon. Hvala.
Hvala. Imamo ispravke. Prvi je gospodin zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Evo skoncentrirat ću se samo na dva netočna navoda. Prvi netočan navod je da će ovaj zakon doprinijeti depolitizaciji nadzornih odbora i na takav način kontroli firmi. Zapravo, izabrali vi nadzorni odbor natječajem ili ga imenovali nikad nije problem u nadzornom odboru, uvijek je problem u vlasniku. Ukoliko vlasnik hoće da se firma vodi stručno i ukoliko skupština funkcionira onda će i nadzorni odbori funkcionirati i biti depolitizirani, odnosno politizirani. Drugi navod je uloga policije u hrvatskom društvu. Gospodine Markovinoviću, pročitajte Zakon o državnom odvjetništvu i pročitajte Zakon o kaznenom postupku, pa ćete vidjeti da je neprihvatljivo da policija komentira odluke Državnog odvjetništva. Policija je ukoliko je sumnjala na nešto trebala pokrenuti istragu i utvrditi o čemu je riječ, a ne javno komentirati istragu. I to je složili se vi ili ne pritisak na pravosuđe, odnosno Državno odvjetništvo.
Hvala. Potpredsjednica gospođa Željka Antunović. Ispravak.
Hvala lijepo. Netočan je navod kolege Markovinovića da oporba nastoji primjenjivati druge kriterije u utvrđivanju mogućeg sukoba interesa kada je riječ o oporbenim zastupnicima. Naime, insinuacija da je gradonačelnik Koprivnice koji je inače odlukom Državnog odvjetništva čija je optužba, odnosno prijava koju je podnijela policija odbačena, da je on zaposlio kćer državne odvjetnice ne stoji. U takvom slučaju moglo bi se tumačiti da je svaki gradonačelnik u sukobu interesa u slučaju kad je zaposlen bilo koji njegov sugrađanin koji odlučuje o njegovoj mogućoj odgovornosti. To je naprosto smiješno. To je čista politizacija nečega što spada u nadležnost ili policije ili Državnog odvjetništva nedopustivo.
Hvala. Ispravak gospodin zastupnik Josip Leko.
Kolega Markovinović, vi zaista politizirate na najgori način odlučivanja o sukobu interesa, pa navodite primjere samo oporbenih zastupnika. S obzirom da je vjerodostojnost dužnosnika osnovno polazište kod utvrđivanja sukoba interesa predlažem Povjerenstvu da uzme u obzir situaciju stana premijerke, vozača ministra i interesno povezanih osoba. Izjavu ministra policije da je Državno odvjetništvo nevjerodostojno, izjavu predsjednice Ustavnog suda da je referendum po starom Ustavu dva puta je ušla u sukob interesa. Sama se predstavila kao Ustavni sud i prije odlučivanja dala ocjenu. Sve ti moglo i trebalo Povjerenstvo uzeti u razmatranje. Je li to čini te dužnosnike vjerodostojnim ili ih uvodi u sukob interesa?
Proširila se prilično tema oko, nisu spomenuti u ispravku, jer nitko nije o tom ni govorio. Ali nastojmo samo reći ispravljam netočni navod, pa onda govorite šta hoćete. Samo eto da se to čuje da se ipak ispravlja netočni navod, koji onda poslije ne mora bit u govoru ispravljen, ali je važno da ipak formu neku sačuvamo jel. Idemo dalje, na redu je Klub zastupnika HNS-a, HSU-a, i gospodin zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana gospodo iz ministarstva, cijenjene kolegice i kolege. Za razliku od mog kolege Kajina, mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika nemamo dileme da li je ovaj zakon potreban ili nije raspravljati i donositi u Hrvatskom saboru. Da, njega je potrebno raspravljati i donositi, i ne samo danas, nego i sljedećih godina jer sigurno ovaj zakon jeste doprinos u nadogradnji regulative po materiji sukoba interesa, i sigurno će već ovaj konačni prijedlog preciznije utvrditi oblast sprječavanja sukoba interesa, a to će morati u kontinuitetu činiti se i sljedećih godina. Mislim da vrijeme koje je pred nama, da će se barem jednom godišnje morati na neki način revidirati rješenja u ovom zakonu i nadograđivati, jer to materija koju tek na neki način savladavamo. Da odmah na početku otklonimo svaku dilemu, klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika, iako ima određenih dilema o kojima ću govoriti u nastavku mog izlaganja, podržati će donošenje ovog zakona, dati čvrstu potporu i sudjelovati u unapređivanju ove regulative. Ono čime jesmo zadovoljni, je da su u konačni prijedlog zakona ugrađena određena rješenja koje je sugeriralo povjerenstvo, ugrađena su određena rješenja koja su proistekla iz rasprave u prvom čitanju, dakle ovdje u ovoj sabornici, i to čini na neki način cijelu ovu proceduru korektnom i na neki način ozbiljnom. Htio bi na neki način skrenuti pažnju na nešto što je moj kolega Markovinović ovdje govorio, ovo nije zakon za povjerenstvo. Ovo su, povjerenstvo će se ovim zakonom koristiti, ali ovo su pravila igre za svih nas, za sve obnašatelje javnih dužnosti, i to su na neki način pravila igre u kojima se svi obnašatelji, kojih se svi obnašatelji javnih dužnosti trebaju pridržavati, a cilj je u konačnici sprječavanje korupcije ili sprječavanje stjecanja protupravne koristi. Iz, kao posljedica sukoba interesa koje mogu biti. Može biti stjecanje protupravne koristi s jedne strane, ili s druge strane šteta za građane. I jedno i drugo je dugoročno nedopustivo. Htio bi reći da, da se samo malo osvrnem na sam zakon. Imamo u novom članku, članku 3. jednu terminologiju koja na neki način je bitno različita od terminologije koju koriste poreznici u hrvatskom društvu ili Ministarstvo financija. Mi ovdje govorimo o primanju druge plaće, a poreznici govore o drugom dohotku. Dakle na neki način sugeriram, odnosno ukazujem na neusklađenost u toj terminologiji između dva ministarstva. U suštini po meni je ispravno ono što koristi Ministarstvo financija, sve ono što se isplaćuje u bruto iznosu, a dužnosnik ima zasnovan radni odnos sa drugom institucijom ili u drugoj firmi, sve ostalo što je preko toga isplaćuje druga pravna osoba je ustvari može se tretirati kao drugi dohodak. Drugo na što ukazujem je i jedan termin koji je ovdje upotrijebljen u članku 3., a govori, odnosno dodana je odredba kojom se za dužnosnike volontere koji ne primaju plaću za obnašanje javne dužnosti utvrđuje pravo na naknadu za obnašanje te javne dužnosti. Mislim da je ovdje termin volonter upotrijebljen vrlo kolokvijalno. U onom trenutku kad mi određujemo njemu pravo da prima razliku plaće, dakle drugi dohodak razliku primanja od onog što prima u firmi gdje je zaposlen, u odnosno na ono što bi ga pripadalo u obnašanju javne dužnosti, on više nije volonter. Mi vrlo kolokvijalno upotrebljavamo ovdje izraz volonter, pa čak nije ni onaj volonter koji je npr. zamjenik načelnika općine, koji radi na svom radnom mjestu u firmi, a dobiva drugi dohodak ili dobiva naknadu od tisuću i po ili dvije tisuće kuna bruto, ili neto, sasvim svejedno, za obnašanje te javne dužnosti. Dakle ovdje je ovaj termin volontera kažem upotrijebljen vrlo kolokvijalno. Ono što, gdje mi imamo dilemu u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika je da ovaj zakon još nije odgovorio na pitanje potrebe za umreženosti sa drugim institucijama društva u smislu ukupnosti borbe protiv korupcije. Ovaj zakon još to nije odgovorio, da li predlagač zakona nije imao takvih ambicija ili nije uvažio tu potrebu, je sasvim, sasvim je druga priča, međutim ono što treba reći je realno, kad se ocjenjuje jedan zakon je da predlagač tu poziciju nije predvidio i da u umreženosti sa drugim institucijama ovdje govora nema. Ono što isto tako problematiziramo je dakle članak 2. prijedloga zakona, odnosno članak 5. konačnog prijedloga, koji je dopunjen na način da se utvrđuje da se uredbom Vlade propisuje način provedbe javnog natječaja i uvjeti za obnašanje dužnosti članova nadzornih odbora trgovačkih društava u kojima Republika Hrvatska ima većinski paket. Mi smo tu svjesni, odnosno moramo biti svjesni da je za dosadašnje imenovanje dužnosnika u nadzorne odbore, odnosno ukupno članova nadzornih odbora i upravnih vijeća trgovačkih društva i institucija, bila odgovorna Vlada kao što je ili pak jedinica lokalne samouprave, kao što će to i dalje biti. Dakle, mi nećemo imati imenovanje nego ćemo imati izbor po javnom natječaju, međutim, odgovornost ostaje ili na Vladi ili na jedinici lokalne samouprave. Ja se bojim da se ne dogodi nešto što je opće poznato u Hrvatskom društvu, da ćemo sada postaviti kriterije i da će na ovim izmjenama i dopunama Zakona profitirati određene skupine stručnjaka koje su napravili određene certifikate ili programe obrazovanja za ljude koji će raditi u upravnim vijećima i nadzornim odborima. Stanje se neće bitno promijeniti, neki ljudi će se istrošiti jer će platiti 1000 ili 2000 eura da bi dobili taj certifikat koji u konačnici neće promijeniti bitno kvalitetu rada nadzornih odbora. U suštini mi donošenjem ovih zakona odnosno Vlada kada donese određenu uredbu može raditi u korist tih manjih grupa koje će biti specijalizirane za dopunsko osposobljavanje ili obrazovanje osoba koje će sutra biti članovi nadzornih odbora i upravnih vijeća. Ovdje jedno ključno pitanje, imenovali ili izabrali osobu putem javnog natječaja u nadzorni odbor ili upravno vijeće ključno je pitanje da li ta osoba djeluje na način da trgovačko društvo ili ustanova posluje po Zakonu. Ako mi nemamo takve ljude unutra mi ne možemo dobiti garancije da će oni to tako raditi, imenovali ih ili birali po javnom natječaju a to je ključno pitanje. DA li se oni zalažu da će ta trgovačka društva poštovati Zakon ili neće ili ćemo možda i dalje imati toleranciju da trgovačko društvo plaća račune PR agencije koje nikada nisu ni jednu uslugu koristile, ali su to koristili načelnici ili gradonačelnici općina, a oni su na te dužnosti došli ipak sa nekih stranačkih lista ili pak na neku, sa nekom stranačkom podrškom. Dakle, hoću reći da ovdje je ključno pitanje odgovornosti tih ljudi za opće dobro, za društvenu imovinu za zaštitu interesa države, a ne pojedinca. MI bi mogli lako doći do situacije da sada više ne imenovanjem nego na drugi način da kroz javni natječaj isto tako provedemo političko kadroviranje samo što ćemo eliminirati ljude koji eventualno neće imati odgovarajuću stručnu spremu što je dobro i što ćemo eventualne eliminirati neke ljude koje eventualno bi im kandidatura bila zapriječena zbog toga što su na neki način u kaznenom progonu. To u svakom slučaju je kvalitetan pomak. Međutim, političko kadroviranje se može provesti i kroz javni natječaj, jer uvijek će postojati netko tko će u konačnici donositi odluke, tko će biti određen na temelju javnog natječaja u koju firmu. Zato sam mišljenja da već kada kroz javni natječaj možemo provesti političko kadroviranje onda u svrhu preciznijeg i direktnog utvrđivanja odgovornosti je bolje da ostane imenovanje, jer onda znamo odgovoran je onaj tko imenuje i može se prstom pokazati on je odgovoran za ovo što se događa u određenom trgovačkom društvu, ovako ćemo se skrivati iza mogućih stručnih sprema, iza mogućih certifikata, mi nismo znali a u suštini se opet može odlučivati tko će baš u kom nadzornom odboru ili upravnom vijeću sjediti. Bez obzira na ove nedostatke o kojima sam govorio ovaj Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti je korak naprijed, je korak prema poboljšanju pravnog okvira u kojem se u kojem djeluje Povjerenstvo, ali u kojem bi trebali djelovati svi dužnosnici, to je područje i kriteriji po kojima bi se trebali dužnosnici ponašati. Prema tome, to je jedan pozitivni korak naprijed i Klub narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika će ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti podržati. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo ispravke. Prvi, gospodin zastupnik Damir Kajin.
Da, ispravak netočnog navoda. Nisam ja protiv ovoga zakona, ja sam da se što više situacija predvidi, jer život, složit ćete se svi ovdje sa mnom, je puno kompleksniji no što to možda na prvi pogled izgleda, niti su svi ljudi u politici lopovi niti su svi eksperti poštenjaci. Kada bi se materijalna dobra nas i njih stavila na vagu vidjeli biste koja bi strana naprosto prevagnula. Jednako tako puno je bolje danas biti u ovoj zemlji član neke uprave nekoga trgovačkog društva, nego saborski zastupnik, pa stotinu puta više imaju od nas samih. Međutim, gdje je po meni ovdje veliki problem, čovjeka u politici uvijek se može nadzirati kako najsnažnije preko javnosti, ove druge može nadzirati politika, svaki takav čin biti će naprosto prikazan kao politički linč. Međutim, ono što bi ovaj Zakon trebao regulirati to je gdje j a vidim najveći sukob interesa, gdje bivši ministri, premijeri, potpredsjednici, po isteku mandata odjedanput postaju članovi nadzornih odbora velikih privatnih društava. Bilo bi daleko bolje kada bi se te ljude odmah umirovilo, nego da indirektno kroz takvu jednu formu sugeriraju koga su zastupali čije interese branili kroz svoje mandate. Međutim, još jedanput svaki je slučaj specifičan i to na neki način treba zakonom regulirati.
Hvala. Potpredsjednica gospođa Željka Antunović ispravak.
Kolega Hrelja je govorio o mogućem sukobu interesa u slučaju članova nadzornih odbora komunalnih poduzeća i naveo je neke primjere. Ja želim reći da ti primjeri nisu potencijalnog sukoba interesa nego kaznenih djela, ili jednostavno rečeno pljačke. Hvala.
Hvala. I Klub HSS-a gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, uvaženi predstavnici predlagača, kolegice i kolege. Kao što nam je poznato, jedan od temeljnih ciljeva ove Vlade je beskompromisna borba protiv korupcije na svim razinama i to ne samo zato što proizlazi iz pretpristupnog procesa u sklopu priprema za članstvo u Europskoj uniji, već i stoga što bez iskorjenjivanja tog zla koje je rastuće društveno tkivo i nanosi veliku štetu, nema niti napretka u daljnjem razvoju Republike Hrvatske. Zakonom o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti smanjena je mogućnost članstva dužnosnika u upravama i nadzornim odborima trgovačkih društava, u upravnim vijećima ustanova i izvanproračunskih fondova. Svrha toga je otklanjanje moguće situacije koja bi ostavila prostor za korupciju. Drugim riječima, unaprijed se izbjegava situacija u kojoj je moguća napast da se privatni interes stavi ispred javnog i sebi ili nekom sebi bliskom pribavi određena korist. Iznimno, dužnosnici mogu biti članovi najviše do dva nadzorna odbora trgovačkih društava, ustanova i izvanproračunskih fondova koji su od posebnog državnog interesa, osim u slučaju kada je posebnim zakonom uređeno da je dužnosnik član nadzornog odbora po položaju. Činjenica je da je ovaj zakon dosad imao nekoliko izmjena i dopuna pa se tako pristupa i ovoj promjeni, međutim taj proces pokazuje razvoj spoznaje o mogućnostima u borbi protiv korupcije. Naime, ovaj zakonski prijedlog predviđen je kao jedna od mjera u revidiranom Akcijskom planu u Strategiji suzbijanja korupcije kojom je predviđeno da se njegovim izmjenama propiše da se članovi nadzornih odbora trgovačkih društava biraju na temelju javnog natječaja, kao i da se uvede obaveza obavještavanja o imovinskom stanju, izvorima i načinu stjecanja imovine i za članove Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave. Uz to se na prijedlog Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa detaljnije uređuju pojedine odredbe zakona zbog čije je primjene u praksi dolazilo do određenih nedoumica, a popunjavaju se i pravne praznine koje su pokazale tijekom njegove primjene. Ujedno se i dopunjuju pojedine odredbe s ciljem unapređenja i poboljšanja učinkovitosti sustava sprečavanja sukoba interesa čime će se unaprijediti i pravni i institucionalni okvir za učinkovito i sustavno suzbijanje korupcije. Nažalost, bojim se da uzroke te štetne pojave niti ovim kao niti nekim drugim zakonskim propisima nećemo zauvijek otkloniti, no na ovaj način unaprijed sužavamo prostor za korupciju i tako utječemo na smanjivanje njezinih negativnih posljedica na javni interesa odnosno opće dobro. Biranje članova nadzornih odbora trgovačkih društava u kojima Republika Hrvatska ima većinski paket dionica ili većinski udio na temelju javnog natječaja, doprinijet će većoj transparentnosti rada što je jedan od preduvjeta u borbi protiv korupcije. U tom slučaju i u tom smislu pozdravljamo to što se ovim zakonskim prijedlogom određuje da se njegove odredbe primjenjuju i na članove Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave. Smatramo da posebno treba istaknuti to što se sada preciznije utvrđuje obaveza dužnosnika na podnošenje imovinskih kartica i to na početku svakog novog mandata, kao i ovlast Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa za provjeru podataka iz imovinskih kartica dužnosnika. Maksimalna transparentnost i veća kontrola osigurat će se i time što će podaci o imovini dužnosnika koje po prestanku obnašanja dužnosti podnosi povjerenstvu, kao i podaci o promjenama imovine za vrijeme obnašanja dužnosti biti javni te će se moći objaviti bez suglasnosti dužnosnika. Naime, prema dosad važećem zakonu objavljuju se samo podaci o imovini koje dužnosnik prijavi na početku mandata, a ovim će se to promijeniti. Isto tako je dobro i to što se zakonom isključuje mogućnost da dužnosnik stupi u poslovni odnos s tijelom javne vlasti u kojem obnaša dužnost za vrijeme njezina obnašanja te godinu dana nakon prestanka obnašanja javne dužnosti čime se sprečava mogućnost stupanja u poslovne odnose na temelju korištenja utjecaja i poznanstava. Uz to dužnosnik koji za vrijeme obnašanja dužnosti za nju prima plaću osim druge plaće ne smije primati niti naknadu za obnašanje druge javne dužnosti, osim ako obavlja djelatnost dopuštenu ovim zakonom. Bitno za povećanje učinkovitosti rada Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa je jasnije definiranje odredbe o pokretanju postupka pred povjerenstvom te se utvrđuje kada je obavezno pokrenuti postupak, a kada se može pokrenuti postupak za utvrđivanje sukoba interesa. Propisuje se i rok za očitovanje dužnosnika o prijavi odnosno o odluci. Naročito važnim smatramo proširenje kruga sankcija koje će moći izreći povjerenstvo budući će uz već postojeće tri sankcije moći izreći i prijedlog za razrješenje od javnih dužnosti koji je predviđen za najteže oblike kršenja zakona i to u slučaju kada dužnosnik namjerno prikriva imovinu. Mijenja se i sankcija obustave isplate neto mjesečne plaće dužnosnika koju dosad nije bilo moguće izvršiti. Naime, propisan je iznos od 10 tisuća do 20 tisuća kuna. Takovu odredbu nije moguće izvršiti u odnosu na veliki broj dužnosnika koji dužnost obnašaju volonterski i za svoj rad ne primaju plaću već samo naknadu te se ovim prijedlogom sankcija obustave isplate neto mjesečne plaće dužnosnika smanjuje na iznos od 2 do 20 tisuća kuna kako bi se uskladila s realnom situacijom i u stvarnosti mogla izvršiti. Predviđena se i mogućnost izricanja sankcije dužnosnika koji ne podnese povjerenstvu izvješće o imovnom stanju na početku mandata što dosad nije bio slučaj, budući da prema pozitivnom zakonskom propisu postoji samo mogućnost izricanja sankcije dužnosniku koji ne podnese izvješće o imovnom stanju po prestanku obnašanja dužnosti odnosno isteku mandata. Ovim zakonskim prijedlogom se utvrđuje da povjerenstvo donosi Pravilnik o postupku verifikacije podataka i izvješća o imovnom stanju dužnosnika te ga se ovlašćuje da provjerava podatke iz imovinskih kartica dužnosnika što je ne samo zahtjev Europske komisije, već tako zakonsko rješenje ima i većina zemalja u našem okruženju. Posebno treba istaknuti odredbu prema kojoj dužnosnik koji je razriješen javne dužnosti zbog povrede ovog zakona ne može obnašati javnu dužnost u vremenu od 2 do 5 godina. Također se utvrđuje obaveza dijela javne vlasti da prije izbora ili imenovanja dužnosnika kod Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa provjere da li predloženi kandidat u posljednjih pet godina bio razriješen od javne dužnosti zbog povrede ovog zakona. Sve navedeno zasigurno će doprinijeti većoj transparentnosti čime će se dodatno suziti prostor za korupciju a ujedno će pridonijeti i jačanju povjerenja građana u sustav. Iz svega toga je rečeno klub Hrvatske seljačke stranke podržati će ovaj zakonski prijedlog. Hvala vam lijepa.
Hvala. U 11,13 prošlo je vrijeme za prijavu od 10 minuta. Obavještavam da je predsjednik Odbora za gospodarstvo, gospodin Dragan Kovačević zakazao sjednicu, danas dvanaestoga u 13,30 sati u Uredu predsjednika odbora, soba 244/II. Ujedno obavještavam kolegice i kolege, da će u ovom vremenu do kraja, dakle do četvrtka se raditi bez stanke, bez pauze i da ćemo nastojati. Imamo 48 točaka dnevnog reda za sada uključene ovdje. Moguće da dođe još koja. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, ministre. Sadržajem prijedloga ovog zakona na neki način ste me prisilili da ga podržim što je dobro, a bilo bi još bolje kada bi Odbor za zakonodavstvo nakon ove sedme izmjene i dopune objavio i pročišćeni tekst zakona s obzirom na značaj i česte promjene da bi se zakon razumio. Pročišćeni tekstovi su od velike koriste, a mi smo u Hrvatskoj negdje usput u brzini donašanja zakona izgubili dobru praksu da nakon treće izmjene zakona objavljujemo pročišćene tekstove. Konačno doživih i to da članovi Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave budu obuhvaćeni ovim zakonom, jer kada god je bio na dnevnom redu Zakon o komisiji nikad se nije prihvaćala moje nastojanje da i oni budu predmet ovog zakona. Jer smatram da se radi o jednoj od državnih komisija sa najvećim mogućim ulaskom u sukob interesa. I uvrštavanjem njih iako u njihovom matičnom zakonu piše da nisu dužnosnici mislim da jako dobro da ste to predložili. Sugestija na članak 3. izmjena i dopuna govori se o dužnosniku koji ne radi profesionalno, pa naknadu koju bi primao do razlike plaće koju bi ostvarivao da radi. Naime, dužnosnici koji ne rade profesionalno ne moraju nužno biti zaposleni i ostvarivati plaću. Što je sa seljakom, obrtnikom ili nezaposlenom građaninu koji obavlja neku dužnost neprofesionalno, koji inače ne prima nikakvu plaću. Tako da ova definicija volonter i plaća nisu dobri pojmovi jer ne obuhvaća one koji nisu u radnom odnosu i ne primaju klasično plaću, pa sugeriram ministru da u članku 3. ovaj pojam "plaće" preimenujete u dohodak, jer dohodak ostvaruju i poljoprivrednici, obrtnici, zanatlije, pa bu onda bar da budemo tu čisti i jasni. Oko članka 4. i ograničenja da trgovačko društvo u kojem dužnosnik ima više od 20% ne može stupati u poslovni odnos s tijelom javne vlasti. Čini mi se da tih 20% je dosta visoko. Ja sam se zalagao da to bude daleko niža granica. Ali očito oko toga je postignut i konsenzus ili će možda uletjeti koji amandman. Ja ga neću davati, ali da ga je pišem ja bih napisao 1%. Znam da vi to ne bi prihvatili, ali dobro. Članak 5. izmjena i dopuna, ministre jel' to treba biti u ovom zakonu? Govori o postupku izbora i imenovanja nadzornih odbora. Meni se čini da to nije materija ovog zakona, da to spada ove odredbe u neki drugi zakon, ne ovaj. Ali kad ste već u sukob interesa unosili odredbe o načinu kako će Vlada predlagati ili birati članove nadzornog odbora, onda usput samo jedan primjer kako se to skrbi u nadzornim odborima. U petak je na prijedlog Vlade Sabor izglasao članove Nadzornog odbora Hrvatskog fonda za privatizaciju. Četiri zastupnika, jer tako piše u zakonu. Tri po dužnosti, po funkciji, jer tako piše u zakonu. Dakle, predsjednik Odbora za gospodarstvo, Odbora za financije, Odbora za turizam po funkciji i dva nezavisna stručnjaka. Je li će oni u buduće ići na natječaj? Sumnjam, ali Vlada je propustila u obrazloženju zakona napisati da Hrvatski fond za privatizaciju Nadzorni odbor nije imao od 2007. godine, od raspuštanja prošlog saziva Sabora. Naprosto se zaboravilo Saboru predložiti imenovanje članova Nadzornog odbora Fonda za privatizaciju, tako da do sada, dakle do petka praktički Fond za privatizaciju uopće nije imao nadzorni odbor. A s druge strane cijelu priču, cijele filmove, romane, press konferencije, okrugle stolove i stručne rasprave smo organizirali o tome kako Vlada mora predlagati članove Nadzornog odbora. A ovdje imamo situaciju da tri godine je bilo propušteno od strane Vlade da Saboru predloži izbor članova nadzornog odbora. I završno. Naravno da pozdravljam što ste prihvatili i moj prijedlog da se u Zakon o sprječavanju sukoba interesa unese sankcija predlaganja razrješenja s dužnosti. To je zapravo najjača sankcija. Međutim, da ne bude zabune. Ova sankcija koja se sada unosi u ovaj zakon može se primjenjivati samo na imenovane dužnosnike, ne i izabrane na izborima, jer Povjerenstvo za sprječavanje sukoba interesa nema kome predlagati razrješenje gradonačelnika, župana, načelnika općine, zastupnika u Hrvatskom saboru, pa bi možda zbog toga ministre i u članku 19.a, dakle čak i u članku 9. izmjena i dopuna, ili u novom članku 19.a zbog jasnoće trebalo reći da se ta mjera, napisati pardon, da se ta mjera može … [[Ne razumije se.]] samo kod imenovanih dužnosnika, jer ako se samo ovako iščitava, moglo bi doći do zabuna. Naime ovo bi bilo moguće da je prihvaćen moj prijedlog zakona, izmjena Zakona o izboru zastupnika, izboru općinskih načelnika, gradonačelnika i župana i članova Vlade, izmjena Zakona o Vladi, gdje sam upravo predlagao to, da sukob interesa i sankcija za to može biti prestanak mandata. Doduše zbog toga što su to izabrani dužnosnici, tamo je moguće samo automatizam, ne i ovaj institut predlaganja mjere razrješenja, jer je to velim moguće samo kod imenovanih dužnosnika. Ali unatoč toga pozdravljam, prihvaćam da smo barem kod imenovanih dužnosnika krenuli s mogućnošću predlaganja ili donošenjem mjere razrješenja pred tijelom koje ga je imenovalo. I na kraju isti članak 9. stavak zadnji, koji govori o sankciji dužnosniku ako je dao netočne podatke o imovini s namjerom da prikrije imovinu. Kako će povjerenstvo dokazivati namjeru? Dakle lagao je, prikrio je dio imovine i sad mu trebamo dokazivati da je to radio s namjerom da prikrije imovinu. Radi se o ljudima koji nisu bez škola, koji nisu bez iskustva, koji u trenutku kandidiranja bez obzira da li za izbor ili imenovanja moraju znati propise. Polažu prisege, manje-više svi i pitanje neprijavljivanje ili netočno ispunjavanje podataka o imovini, ne može biti tretirano na način da se netko zabunio, da nije prijavio vilu, jer je zaboravio, a ne u namjeri da je prikrije. I upravo ovo s namjerom da prikrije imovinu će biti najteži dio posla povjerenstvu o dokazivanju. Svako netočno prijavljivanje mora biti sankcionirano. Zašto? Povjerenstvo nakon svega ima pravo i mogućnost od svakog dužnosnika zatražiti, i daje mu rok od 30 dana da popravi i otkloni blaži sukob interesa. Da dopuni ili promijeni netočne podatke. I ako nakon tog roka popravnog koje mu je dalo povjerenstvo trebamo još dokazivati da je imao namjeru prikrivati imovinu, onda ispada da više vjerujemo njemu nego sami sebi. Preporuka ovu namjeru izbrišite iz namjernog članka. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Evo ovaj Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa je svakako jedan korak naprijed u suzbijanju korupcije i kao takav on je i mjera utvrđena, a ta izmjena i dopuna je mjera utvrđena akcijskim planom borbe protiv korupcije. Dakle u tom smislu ja ću apsolutno podržati ovaj prijedlog izmjena i dopuna, prije svega sve njegove nomotehničke izmjene, odnosno izmjene one naravi koje poboljšavaju zakonski tekst i omogućavaju njegovu jasniju i nedvojbenu primjenu, a na što je upozorilo samo Povjerenstvo za sprječavanje sukoba interesa, na sve one nedorečenosti na koje je naišlo u primjeni ovoga zakona. Prije svega rekla bih da je dobro da i članovi državne komisije za kontrolu postupka javne nabave uđu u krug dužnosnika iz razloga što su oni na neki način ove mjere o sprječavanju sukoba interesa su i u sam zakon kojim su oni osnivani unijete. Drugo, dobro je da je nedvojbeno rečeno da i kod ponovnog izbora, odnosno imenovanja na istu dužnost dužnosnik mora podnijeti izvješće o svojoj imovini i drugim dužnostima, također i precizno određivanje što je sve naknada. Ali glavni razlog, odnosno glavne izmjene ovoga zakona jesu izmjene koje govore o tome da dužnosnici ne mogu biti članovi nadzornog odbora trgovačkih društava u vlasništvu Republike Hrvatske. U tom smislu apsolutno podržavam ovu odredbu kao jednu antikorupcijsku mjeru i tim više se čudim klubu SDP-a da sada izražava sumnju u pogledu te namjere, premda smo ovdje slušali, pa ja bih rekla godinu i više o tome da šta rade dužnosnici u nadzornim odborima. Nedavno je to pred stručnjacima Europske Komisije jedna članica SDP-a iznijela kao dugogodišnji prigovor SDP-a zašto su dužnosnici tu, ali čujemo i od nekih drugih oporbenih klubova da i unatoč ovakvoj odredbi će biti mogući politički utjecaj, pa onda ne znam što bi bilo dovoljno valjda da kažemo da se dvotrećinskom većinom u Saboru imenuju ti članovi, e onda bi bio politički konsenzus. Dakle svakako politički podržavam izmjene ovoga zakona, a sad ću upozoriti na nekoliko odredaba o kojima bi trebalo razmisliti, i gdje bi trebalo drugačiji izričaj da bi namjera bila potpuno ovim zakonskim tekstom i provedena. Dakle, kao prvo u članku 11. u kojemu se kaže da članove nadzornih odbora, upravnih odbora trgovačkih društava u kojima Republika Hrvatska ima većinski paket dionica, ili većinski udio predlaže glavnoj skupštini, odnosno skupštini vlada na temelju prethodno provedenog natječaja, dakle tu dolazimo u situaciju ako bi tekst ostao ovakav, da u slučaju kada Hrvatska nema većinski paket, da je pitanje na koji način bi se tada član nadzornog odbora koji bi trebala imenovati Vlada u ime Republike Hrvatske, kako bi se on onda izabrao, odnosno imenovao i stoga bi trebalo riječ većinski zamijeniti riječju koja ima dionice ili udjele jer kao što znamo nadzorni odbori odražavaju vlasničku strukturu jednako kao i skupštine pa prema tome treba ovdje obuhvatiti i one slučajeve kada RH nema većinski paket dionica i većinski udio. Nadalje, prigovori koji su ovdje iznijeti u odnosu na to da će povjerenstvo vršiti provjeru podataka mislim da je ovo stipulirano dobro. Rečeno je da će to činiti na temelju Pravilnika o postupku verifikacije podataka, a taj pravilnik će se donositi uz prethodnu suglasnost Hrvatskog sabora. Naravno da tim pravilnikom, ja čvrsto vjerujem, neće biti predviđeno da povjerenstvo postaje novo istražno tijelo i da će ono koristiti sve institucije u pribavljanju podataka i na taj način vršiti i provjeru da bi oni koji imaju podnositi izvješće imali i odgovornost za to što u tom izvješću piše. Nadalje, ono što mislim da je dobro, a to je da se utvrdilo sankcija za ne predavanje izvješća i na početku mandata jer je dosada bila samo sankcija ukoliko se izvješće ne preda na kraju mandata. Dobro je da je ovaj raspon novčane kazne proširen pa je tako ispalo da je smanjena novčana kazna što je dobro da bi bila uopće provediva. Jer u odnosu na odredbu da se ne može duže od 3 mjeseca ustezati trećina naknade ili plaće onda je ispadalo da ovaj dosadašnji zakonski minimum koji se mogao izreći zapravo u praksi bio neprovediv. Zato je to dobro. Sljedeće, čuli smo raspravu ovdje da bi se moglo smatrati da bi povjerenstvo imalo pravo podnositi prijedloge za razrješenje neposredno imenovanih dužnosnika. Naravno da to ne može i to se vidi iz daljnjeg članka, 19.a, ali možda da bi bilo odmah nedvojbeno i jasno trebalo bi stipulirati taj stavak na način da se kaže da imenovanom dužnosniku koji, i ja bih predložila također da stoji koji ne podnese izvješće ili da neistinite podatke u tom Izvješću o imovini, da povjerenstvo može izreći sankciju prijedloga za razrješenjem od javne dužnosti. Dakle, da bude jasno određeno da se radi samo o imenovanom dužnosniku koje onda tijelo može i razriješiti. Zašto je bitno da se u ovaj stavak stavi i zapriječi kazna i za nepodnošenje izvješća? Ja smatram zato što sada ukoliko dužnosnik ne podnese izvješće na početku mandata može biti kažnjen nekom novčanom kaznom. Ukoliko ima malu naknadu ta novčana kazna će mu moći biti vrlo malena, a ako nakon novčane kazne ponovno ne podnese izvješće pitanje je što onda? Da li će i dokada unedogled će ga se kažnjavati sa takvim novčanim kaznama? Stoga mislim da bi se u ovaj stavak moglo uključiti i slučaj dakle ako dužnosnik ne podnese izvješće, odnosno ako u tom izvješću da neistinite podatke da može trpiti i ovu sankciju. I još nešto bih upozorila, ja znam, rekao je to i ministar, da je ova odredba članka 11. kojim se uvodi novi stavak 4. da trgovačko društvo u kojem dužnosnik ima 20% ili više udjela i dionica ne može stupati u poslovni odnos s tijelom javne vlasti u kojem dužnosnik obnaša dužnost. To je preuzeti postotak iz Zakona o javnoj nabavi koji tako govori. Međutim, osobno smatram da je to prilično velik postotak i da obzirom na nastojanje u sprečavanju sukoba i interesa zaista bi možda bilo, ne bi bilo dobro kada bi dužnosnik mogao sklapati poslove sa firmom u kojoj ima recimo 19% udjela, ako se radi o velikoj firmi to je onda izuzetno puno. I još nešto što možda nije, se ne odnosi na ovaj zakon, ali sugeriram predlagatelju kao nadležnom za državne službenike. Izmjenom ovog zakona iz 2006. godine, dakle jedan cijeli niz dotada dužnosnika, a sada visokopozicioniranih državnih službenika nije više predmet, logično, ovog zakona jer više nisu dužnosnici. To su bivši pomoćnici ministra kao što znamo, a sada su oni visokopozicionirani državni službenici. Više ne podliježu novom izboru nakon isteka mandata određene strukture, ali sugeriram da se u Zakonu o državnim službenicima onda razmotri glava koja govori o sukobu interesa u obnašanju državne službe pa da se možda tim službenicima visokopozicioniranim koji itekako raspolažu javnim sredstvima gdje je moguć sukob interesa da se možda utvrdi podnašanje neke imovinske kartice onako kako je to predvidio Zakon o sudovima za suce ili za državne odvjetnike pa ne bi bilo nemoguće da onda tu imovinu za tu kategoriju državnih službenika također da bude moguća neka vrsta provjere. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo nekoliko replika. Prvo, uvažena zastupnica Željka Antunović. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegica Lovrin je u svome izlaganju problematizirala stavove nekih zastupnika po kojima ni ove predložene izmjene Zakona o sukobu interesa neće doprinijeti sprečavanju ili kvalitetnijem sprečavanju sukoba interesa. E pa, s tim stavom ja ustvari želim polemizirati. Potpuno je opravdano, kolegice Lovrin, što mnogi od nas u ovoj Sabornici mislimo da nikakve izmjene i dopune ovog pa ni drugih zakona koji bi trebali spriječiti kako sukob interesa pa tako i različite zloupotrebe od strane političkih dužnosnika ili od strane političkih dužnosnika imenovanih i postavljenih ljudi neće doprinijeti sprečavanju zloupotreba zbog toga što i dosadašnje odredbe zakona ili dosadašnji zakon nije naprosto poštovan, nije se primjenjivao. I dosadašnje odredbe mogle su mnogo toga spriječiti. Mnogo toga se moglo napraviti da je postojala politička volja većine. Ali nije postojala politička volja većine. U pravilu se prelazi preko najava ili preko upozorenja da netko krši zakon, da netko ne samo da je u sukobu interesa nego da zloupotrebljava svoj položaj i to ga dovodi kako u sukob interesa tako i u sukob sa zakonom. Loše je, a nema nikakvih naznaka da će se to mijenjati, kad se pozivanjem na veći broj ruku, pozivanjem na veći broj glasova dobiven na izborima toleriraju i sukobi interesa i zloupotrebe zakona i kaznena djela.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice Antunović, vrhunac političke volje jest donošenje zakona. Upravo ova aktualna politička većina u ovom hrvatskom saboru donijela je u zadnjih šest godina niz zakona kojima zloporaba položaja može biti i procesuiranja. Koliko znamo nekih davnih godina za vrijeme koalicijske druge SDP-ove vlasti jesu bili utvrđeni sukobi interesa po ovom Saborskom povjerenstvu ali su ostali nigdje iz jednostavnog razloga jer nije bilo zakona niti institucija koji bi onda te sukobe interesa dalje procesuirali i kao kaznena djela. Dakle, politička volja nedvojbeno je dokazano time što su donijeli paket zakona ojačane institucije, koje mogu onda kvalitetno sankcionirati ono što počinje kao sukob interesa koje će utvrditi Povjerenstvo a vrlo često završava kao kazneno djelo koje je sada moguće i procesuirati.
Zahvaljujem. Druga replika uvaženi zastupnik Goran Marić, izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice Lovrin ukazali ste na jasnijeg izražavanja članka koji predviđa proces natječaja za imenovanje članova nadzornih odbora u trgovačkim društvima gdje ima većinski udio ili većinski paket dionica Republika Hrvatska. Pokazuje se potreba da se natječaj provede i u svim onim trgovačkim društvima u kojima nema većinski paket gdje ima dionice ili udjele jer primjerice 10 ili 15% Podravke, HEP-a, HŽ-a ili Croatia airlinesa vrijedi znatno više nego 100% udio u nekim trgovačkim društvima. Iskustvo nas uči da je ovo sigurno iskorak kako ste kazali jer do sada su u mnogim slučajevima u trgovačkim društvima bili menagera promicani iznad granica svoje kompetentnosti. Ovim natječajima sigurno će se dobiti kvalitetnije upravljanje, samo treba brinuti da ne bismo dobili jednu problematičnu situaciju da treba sve napraviti da se eliminira potpuno utjecaj razno raznih udruga, od udruge poslodavaca, od udruge menadžera od udruge licenciranih članova nadzornih odbora koji su stekli licencije preko sat, dva druženja, plaćajući skupo te licencije, a te licencirane članove nadzornog odbora to je devalvacija struke, devalvacija obrazovanja, to je ignoriranje znanja, ignoriranje iskustva i ja vjerujem da će ovaj proces natječaja sigurno pridonijeti kvalitetnijem upravljanju trgovačkog društva. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvažena zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa naravno kolega Mariću to smo vidjeli vjerojatno su to mnogi zastupnici primijetili da nedostaje u ovom tekstu i nadam se da će Vlada znati da bude donosila Uredbu o natječajima za članove nadzornih odbora procijeniti ja bih rekla da svaka dobra namjera se može izroditi u svoju suprotnost pa se svojedobno u to izrodilo i ona odredba da bi članovi nadzornog odbora morali imati licencu za obnašanje te dužnosti i onda se to provelo to u Dalmaciji kažu na špiritijeru da se to obavilo, mnoge su firme zaradile dobar novac a imamo mnogo ljudi koji imaju taj certifikat, koliko znanja je iza toga to je pitanje ali Vlada će to sigurno znati procijeniti koji su formalni uvjeti potrebni za članstvo. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Sada je na redu uvaženi zastupnik Marin Jurjević, replika.
Ja se slažem i mislim da je dobro da ne mogu političari biti nadzornih odbora, s time da bih se prisjetio jednog drastičnog slučaja to je afera Brodosplit i tadašnji ministar gospodarstva gospodin Vukelić, današnji ministar obrane je bio predsjednik nadzornog odbora Brodosplita, tada se pokazalo da političari, politička većina nije spremna da prihvati niti mogućnost političke odgovornosti kao oblik koji bi bio primjeren banaliziranju jednog ponašanja, za koje smo rekao bih ovdje nalazili dosta opravdanja pa čini mi se da je kolega Hebrang baš rekao, pa tko bi čitao toliko materijala itd. Pa makar ako postignemo to da budući članovi nadzornih odbora, a posebno njihovi predsjednici nađu vremena da pročitaju materijale, izgleda da će to biti ogromni skok, materijale za sjednice nadzornih odbora koje oni trebaju voditi. Ali tada se pokazalo i zbog toga opravdana sumnja moje kolegice Antunović, ni kada Zakoni postoje da se ne poštuju, da nismo spremni niti uzuse dobro poštivati kada su u pitanju političke glave, politički moćnici i politički odabranici.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvažen zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepo. Pa kolega Jurjević ja se nadam da su upravo ove izmjene ovoga Zakona na tragu toga, da budući članovi nadzornih odbora se zaista posvete svojem poslu, člana nadzornog odbora i da imaju vremena i da čitaju one materijale koje trebaju čitati i rade one poslove sukladno Zakonu o trgovačkim društvima koje su im u nadležnosti. Tko je čitao, i tko nije s tim smo se bremenom su se nosile sve Vlade, pa se ja tako sjećam, mi evo postupno idemo, evo donijeli smo izmjenu Zakona da dužnosnik može biti u najviše dva nadzorna odbora pa sada predlažemo da uopće ne može biti, a vi se sjećate, a ja se sjećam nekih Vlada za vrijeme premijera Račana kada je potpredsjednik Vlade, čini mi se, evo tu je može me demantirati, ali mislim da je bio u nekih 20-tak nadzornih odbora o kojima je morao misliti koje materijale morao čitati, da li ih je stigao pročitati, ne vjerujem ali zato smo predložili izmjenu Zakona.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Frane Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegica je s pravom otvorila polemiku oko članka 4. koji govori o tome da trgovačko društvo u kojem dužnosnik ima 20% više udjela ili dionica ne može stupati u poslovni odnos, ona je rekla da bi to trebalo biti manje. Ja mislim da ne bi uopće trebalo stupati. Ako bilo koji postotak dužnosnik ima, u toj tvrtci, toj instituciji, trgovačkom društvu, to trgovačko društvo uopć ene bi smjelo sklapati ugovor sa tim tijelom javne vlasti u kojoj dužnosnik obavlja dužnost. Mi smo imali situaciju da je ministar u Vladi Račanovoj Čačić sklopio ugovor, a njegovo ministarstvo je sklopilo ugovora sa njegovim tvrtkama u vrijednosti preko 600 milijuna kuna. Ne da je to sukob interesa nego je to za neke druge institucije. Međutim, ta ista osoba koja je u međuvremenu naravno postala i predsjednik stranke, predsjednik HNS-a, javno govori o povjerenstvu i njegovim odlukama kao ma kaj god, pa to su neki političari koji su tamo donijeli odluke, pa to je ova politička struktura u Saboru, oni su donijeli pa to ništa ne vrijedi. Dakle, oni ne priznaju uopće rezultate rada tog povjerenstva, dakle stvara se jedan dojam kako bi se naravno prikrio očiti sukob interesa. Da se to danas dogodi naravno da bi odmah letila glava bilo kojem dužnosniku na bilo kojoj razini, međutim ta osoba i dalje obnaša itekako visoku dužnost. I danas također u raspravi se moglo čuti kako SDP brani ono što se događalo u Koprivnici gdje se jasno iščitava sukob interesa jer odvjetnica koja je istraživala slučaj, njen suprug je član SDP-a, zaposlenik u gradskoj tvrtki čiji načelnik odnosno gradonačelnik istražuje se što je radio i na koji način je radio. Doista, ja ne znam da li u SDP-u misle da je javnost slijepa i da ne vidi o čemu se radi.
Hvala. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Pa da, slažem se s vama kolega da bi ovaj postotak ili trebao biti manji ili ga uopće ne bi trebalo biti. Naime, na to su upozorili i stručnjaci Europske komisije gledajući prijedlog ovoga zakona i također Zakona o javnoj nabavi, članka 5.c koji kaže da ne može naručitelj sklapati poslove ako je vlasnik više od 20%. Pa ja ukazujem na to da bi možda i u ovom zakonu bilo mjesto da se taj izbaci potpuno ili smanji. A što se tiče ovoga dužnosnika o kome ste govorili da je povjerenstvo za sukob interesa utvrdilo sukob interesa koji je onda bahato prezreo taj nalaz toga povjerenstva, o tome sam maloprije govorila. Naravno, u to vrijeme, tada vladajuća struktura nije imala niti institucije niti zakone da bi taj sukob interesa na koji se tako bahato reagiralo zapravo bio kasnije procesuiran jer bi se zapravo radilo o kaznenom djelu zloporabe položaja i ovlasti. Hvala.
Zahvaljujem. I Šime Lučin, uvaženi zastupnik tvrdi da ima ispravak netočnog navoda. Prihvaćam. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Pa ispravio bih jedan krivi navod. Kolegica Lovrin je rekla da je SDP protiv ovog zakona i protiv toga da dužnosnici ne sjede u nadzornim odborima. Ne, SDP nije protiv toga, samo kažemo sljedeće, da ovo samo po sebi neće riješiti problem. Imat ćete sad situaciju da umjesto ministara koji su dosada sjedili u nadzornim odborima da će imenovati neke ljude koji će tamo sjediti. Objasnite vi meni kako to će ovaj riješit odnosno regulirat ovaj problem. Ja vjerujem da ćemo mi ove probleme riješiti na način zapravo kad prvi put ovaj Sabor odbije prijedlog većine. I na kraju krajeva, očekivao sam da ćete kao vrsna pravnica i bivša ministrica pravosuđa komentirat upletanje policije u rad pravosuđa.
Zahvaljujem. Nastavljamo dalje sa pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo, poštovani gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, gospođe i gospodo zastupnici. Naime, ovaj zakon je jedan od zakona koji u velikoj mjeri odnosno u potpunosti određuje način ponašanja i djelovanja Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa. Postoji kod samog Povjerenstva dosta velika dvojba čime se, koji treba biti ključni djelokrug obnašanja dužnosti u Povjerenstvu, rada samog Povjerenstva jer ono ni na koji način ne smije i ne treba biti zamjena niti za policiju niti za Državno odvjetništvo, a same prijave koje dolaze Povjerenstvu za odlučivanje o sukobu interesa upućuju na to, odnosno traže upravo takve intervencije od samog Povjerenstva. Dakle, stav je Hrvatske stranke prava da pravosudna tijela koja postaje moraju djelovat, moraju izvršavat svoje obveze, a Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa treba ograničit samo na utvrđivanje da li su pojedine osobe na koje se odnosi sam zakon i mogući sukob interesa u njemu ili nisu. Istina je, ovaj zakon pobliže definira koje su obveze državnih dužnosnika na koje se ovaj zakon odnosi s jedne strane, ali isto tako što je dobro, definira i razrješava određene dvojbe koje dosad nisu bile možda dovoljno jasno definirane postojećim zakonom i kroz to postojala dvojba kada, u kojem trenutku i kako državni dužnosnici trebaju podnosit izvješća i na koji način se podnose određene sankcije. Ono oko čega sam posebno rezerviran je upravo to pitanje definirano ovdje ovim člankom 5. kojim se članovi nadzornih odbora trgovačkih društva u vlasništvu države biraju javnim natječajem. Naime, to je kao ideja plasirano, pojavilo se onog trenutka kad su se pojavili iznimno veliki problemi i nezadovoljstvo u funkcioniranju velikih državnih tvrtki kada su utvrđeni brojni propusti, kriminalne radnje itd., ali moje rezerve odnose se na činjenicu da bez obzira što će se članovi nadzornih odbora upravnih vijeća birati putem natječaja. To ne isključuje politički utjecaj s jedne strane, ali s druge strane komplicira sustav i dolazio u situaciju da imamo puno složeniji sustav u kojem onaj tko donosi odluke, a to je Vlada ponovno može birati članove nadzornih odbora prema određenim preferencijama. Ni dosada nitko nije sprečavao Vladu da izabere kao članove nadzornih odbora stručne ljude, one u koje ima povjerenje, one ljude za koje smatra da će na najbolji mogući način taj posao obnašati. Pitanje je zapravo samo da li udaljavanje državnih dužnosnika i ministara iz upravnih vijeća i nadzornih odbora pojednostavljuje način upravljanja državom ili ga nepotrebno komplicira, hoćemo li mi biti zapravo kroz to dodatno uskraćeni, dodatno usporeni gospodarski tijekovi, a u konačnici to je i pitanje odgovornosti. Oni koji su prošli i određene izborne procedure snose i političku odgovornost, pa i za funkcioniranje najvećih tvrtki u državnom vlasništvu bez obzira o kojoj se od njih radilo. Dakle, postoji tu jedna politička odgovornost, postoji politička odgovornost Vlade. Ukoliko se prelazi na javne natječaje kao način odabira članova nadzornih odbora pitanje je da li će se kroz to samo doći do tog da postoji jedan novi alibi uz nepotrebno kompliciranje cijelog postupka. Smatram da to nije potrebno, da i do sada i u buduće Vlada i bez te odredbe može određivati osobe u nadzorne odbore koji svojom stručnom spremom, svojim znanjem i iskustvom mogu to raditi na takav način da Vlada u njih može imati povjerenja. Zbog toga sam oko ovog zakona bit ću suzdržan. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku. Uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Pa dobro ste kolega rekli da neće spriječiti ni ovaj način, politički utjecaj, ali je dobro da se krenulo u ovo. Međutim, čak je to manje važno. Važno je da se uspostavi odgovornost ljudi koji rade i koji su članovi upravnih i nadzornih odbora. Da bi se uspostavila takva odgovornost nužno je inkorporirati u kazneno zakonodavstvo što smo imali 2003. godine kazneno djelo zlouporabe povjerenja po kojem kaznenom djelu su prvi na odgovornost pozvani članovi upravnih i nadzornih odbora, gdje rečenica nisam znao povlači odgovornost i znači priznanje kao što je svugdje u, a ne opravdanje kao što je svugdje u Europi, pa i u Americi. Dakle, u svom suvremenom svijetu prvi na odgovornost su pozvani članovi upravnih i nadzornih odbora, jer je njihova plaća i odgovornost upravo da znaju što se događa. Eventualno mogu se ekskulpirati od odgovornosti ako im je netko krivo podastrio nekakve dokumente i doveo ih u zabludu. Ali onda je teret dokazivanja na njima. Zato je sasvim neshvatljivo zašto Vlada uporno odbija to kazneno djelo, kazneno djelo dizajnirano kažem upravo za članove upravnih i nadzornih odbora. Onda ne bi bilo ni gužve oko članstva u tim upravnim i nadzornim odborima, jer bi to povlačilo veliku odgovornost. Na kraju krajeva i velika je naknada za taj posao.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Danijel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice, ja se potpuno slažem da postoje, mora postojati sustav odgovornosti članova nadzornih odbora. Pitanje je zapravo na koji način se on može provesti. Ali želim ovom prilikom upozoriti na još jednu opasnost. Naime, tijekom protekle godine zbog unutar stranačkih sukoba došlo je ja bih rekao do ekspanzije jedne tzv. borbe protiv korupcije koja je dovela do potpune blokade odlučivanja u trgovačkim društvima, državnoj upravi i u konačnici to je usporilo gospodarske tijekove, pa je i to jedan od ključnih razloga zašto u ovoj godini imamo, imat ćemo pad bruto društvenog proizvoda. Naime, ne smiju se ni na koji način kriminalizirati političke odluke i poslovne odluke koje su u domeni odlučivanja nadležnih tijela. Jedna takva kriminalizacija je zapravo u ovom trenutku zablokirala Hrvatsku i Hrvatska iz te blokade odlučivanja ne izlazi, a to ima izuzetno teške posljedice po gospodarstvo u Hrvatskoj. Hvala.
Želi li predstavnik Vlade uzeti riječ? Da. Uvaženi Davorin Mlakar, ministar uprave. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Neki su govoreći u ime klubova izrazili svoje rezerve time da neće glasovati za ovaj zakon. Većina možda smo mi tako u klupama razumjeli nije bila protiv niti ideje, pa niti ovog oživotvorenja ove ideje. I ja se zahvaljujem svima koji su uzeli udjela u ovoj raspravi. Vlada je ostala dosljedna svojoj ideji da iz nadzornih odbora i upravnih odbora trgovačkih društava u kojima ona ima vlasničke udjele izbaci dužnosnike, da bi na taj način dokazala da ne želi vršiti politički utjecaj putem ljudi koji su možda bili tako percipirani u javnosti da su samo zbog političke svoje dužnosti bili i članovi tih nadzornih odbora, odnosno upravnih odbora trgovačkih društava. Da se to ne bi događalo, predložili smo zakon koji će uvesti javni natječaj, da na javnom natječaju izaberemo, ako je moguće je li najbolje. Garancija da li će ti biti bolji od onih koji su nekada bili u nadzornim i upravnim odborima nema. Ali vjerujemo da smo time otvorili najširoj javnosti mogućnost da se oni koji ispunjavaju uvjete kandidiraju za ta mjesta. Da li ćemo mi uspjeti za sva poduzeća u vlasništvu države dobiti najbolje ljude temeljem javnog natječaja to ostaje vidjeti provođenjem tih natječaja. Ali smo otvorili mogućnost da se na neki način profesionaliziraju ta mjesta, da nitko više po položaju ne bude član nadzornog odbora, odnosno upravnog odbora i vjerujemo da je to jedna odlična mjera i u demokratizaciji tih položaja ili mjesta. I drugo, u raspravi je puno puta bilo govora o tome, nešto se riješilo ovim zakonom. Ali su možda ti koji su ga kritizirali propustili vidjeti. Dakle, Povjerenstvo za sprječavanje sukoba interesa ne djeluje samo. Ono na temelju ovog zakona može koristiti rad drugih tijela državne vlasti kako bi došli do svih onih saznanja ili spoznaja koje mogu koristiti u donošenju svojih odluka. Govorili smo uvodno o tome da oni sada dobijaju jedan novi značaj time da mogu predlagati i neke sankcije za nepridržavanje odredbi ovog zakona. I mislimo da je to kvalitetan okvir na temelju kojega možemo po javnom natječaju birati ljude u nadzorne odbore društava u vlasništvu. Rekli smo i uvodno i vjerujem da je takvo mišljenje svih, a izneseno je i u raspravi. 20% vlasništva koje limitira poslovanje sa tijelima državne uprave, odnosno sa privatnim poduzećima u kojima bi netko imao više od 20% udjela je norma koja je prenesena iz drugog zakona i ne znači da ona mora ostati i u ovom zakonu. Vlada će se očitovati o tim prijedlozima do trenutka kada će se glasovati o prijedlogu ovog zakona. Ono što mogu reći imamo ovdje amandmane Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Vjerujem da možemo odmah da skratimo tu proceduru prihvatiti. Radi se o tehničkim amandmanima. Jedan govori o novom Bolonjskom procesu, pa nisu više članovi pravnici, nego magistri prava po novome. I drugo je ono što je bilo i u raspravi istaknuto da Povjerenstvo ne može imati inicijativu za predlaganje zakona. Mi bismo prihvatili, pa može postati sastavni dio zakona ovi amandmani, a o svim ostalim prijedlozima iznesenim u raspravi ili amandmanima očitovat ćemo se kod glasovanja. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Dobar dan dame i gospodo zastupnice i zastupnici. Kao što smo najavili sada će biti glasovanje o raspravljenim i zaključenim točkama dnevnoga reda, pa ćemo nakon što se udobno i ugodno smjestite početi sa radom. Prelazimo na glasovanje o raspravljenim točkama dnevnoga reda. Molim uključimo se da utvrdimo kvorum. Uključimo se. Zbog usporenog paljenja crvenog svijetla, potrebno je prekontrolirati svaki put da li se je upalilo tamo gdje želimo. Ja to ponavljam nekoliko puta, ali dogodi se. Rezultat? Da vidimo. Imamo 90 prijavljenih. Možemo početi sa glasovanjem. Prvo, Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. Bilo je drugo čitanje, P.Z. broj 499. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Amandmane je podnio Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav i zajednički zastupnici Ana Lovrin i Goran Marić. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane odbora, te se o njima ne glasuje, jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona, sukladno članku 169. Poslovnika. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o zajedničkim amandmanima dvoje zastupnika, gospodin Pavle Matičić, državni tajnik. Izvolite. Amandman 1. na članak 5.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Vlada prihvaća amandman u formulaciji koja bi glasila: u članku 5. i u članku 13. konačnog prijedloga zakona riječi većinski paket dionica ili većinski udio zamjenjuje se riječima dionice ili udjele.
Izvolite. Gospođa Lovrin. Prihvaćen je u izričaju kako je državni tajnik ovdje pročitao. Amandman 2. na članak 9.
Gospodine predsjedniče, Vlada također prihvaća u izmijenjenoj formulaciji koja glasi: u članku 9. u stavku 3. konačnog prijedloga zakona kojim se u članku 19. važećeg zakona iza stavka 3. dodaje se novi stavak 4., riječi dužnosniku, zamjenjuje se riječima imenovanom dužnosniku.
Hvala. Gospođa Lovrin. Prihvaćen je i taj izričaj. Dobro, u izričaju kako je državni tajnik to i pročitao. Hvala lijepa. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti, naravno i sa ovim prihvaćenim amandmanima. Izvolite. Uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova 112 glasova za i jedan suzdržan, ništa protiv, zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na 2. točku – - Izvješće o radu Agencije za zaštitu osobnih podataka za 2009. godinu Podnositelj: Agencija za zaštitu osobnih podataka Agencija za zaštitu osobnih podataka podnijela je izvješće na temelju članka 31. Zakona o zaštiti osobnih podataka. Prijedlog akta primili ste poštom. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za informiranje i informatizaciju i medije, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ne. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. A onda otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba SDP-a, uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Odmah na početku da kažem u ime Kluba zastupnika SDP-a, da Klub zastupnika SDP-a neće podržati Izvješće o radu Agencije za zaštitu osobnih podataka za 2009. godinu. Razlozi zbog kojih nećemo podržati izvješće ove agencije su ukratko ti što smatramo da ova agencija nije neovisna, što je dokazala time da je 2008. godine na pritisak iz Vlade promijenila mišljenje koje se tiče objave registra ili dijela podataka iz registra hrvatskih branitelja. Kao što vam je poznato, taj registar, odnosno jedna njegova neslužbena kopija objavljena je ove godine i izazvala je veliku političku i pravnu strku u Hrvatskoj, međutim razlozi zbog kojih je agencija dakle navela da ne želi objaviti, ili da se ne trebaju objaviti ti podaci ne primjenjuju se u nekim drugim slučajevima. Napretkom tehnologije posebno Interneta povećani su i standardi koje ova agencija mora provoditi i poštivati u zaštititi osobnih podataka. Dakle danas je vrlo lako doći do mnogih osobnih podatka o građanima, i u izvješću agencije spominje se nekoliko slučajeva dakle kršenja Zakona o zaštiti ovih podataka putem Interneta. Mislimo dakle da osim ove političke dimenzije koja je sasvim dovoljna da klub zastupnika ne podrži izvješće ove agencije, dakle dok se u njoj nalazi vodstvo koje je sklono politički pritiscima, također treba reći dakle da i neke druge zakonske odredbe na neki način determiniraju naš stav. Ukratko, i Vlada je u svome očitovanju pozvala agenciju da se sljedeće izvješće bude nešto dopunjenije, da bude nešto bolje. Izvješće je vrlo kratko, ne pokazuje ukupnost rada, ili potrebu za ovakvim načinom rada ove agencije i još jednom dakle da ponovim, zbog toga što nemamo povjerenje u neovisnost ove agencije ne možemo podržati njeno izvješće. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. U ime kluba HSS-a, uvaženi zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi predstavnici predlagača, kolegice i kolege zastupnici. Zaštita osobnih podataka je ustavna kategorija, te je zajamčena svakom građaninu u okviru zaštite ljudskih prava i temeljnih sloboda. Stoga je zakonom uređeno da institucije koje zbog određenih razloga, primjerice otvaranja računa u banci prikupljaju osobne podatke građana, ne smiju ih upotrebljavati osim za svrhu za koju su prikupljeni. Ukoliko građanin smatra da su mu povređena prava, zbog nezakonite obrade osobnih podataka može se obratiti Agenciji za zaštitu osobnih podataka, budući da je svatko tko posjeduje i vodi zbirku osobnih podataka dužan tu zbirku prijaviti agenciji koja vodi središnji registar zbirki osobnih podataka. Treba napomenuti da Republika Hrvatska ima uspostavljen zakonodavni okvir na području zaštite osobnih podataka koji je u najvećem dijelu usklađen s pravnom stečevinom Europske unije. Kako se vidi iz izvješća agencija je aktivno sudjelovala u aktivnostima vezanim uz pridruživanje Europskoj uniji i radnim tijelima u Europi, čime je osigurana razmjena iskustva s drugim zemljama o području zaštite osobnih podataka. Naime, zbog razvoja novih tehnologija koje omogućuju brzu razmjenu informacija, zaštita identiteta i osobnih podataka postaje sve veći izazov, ne samo u Hrvatskoj i Europskoj uniji, već i u čitavom svijetu. U Hrvatskoj je na žalost već bilo slučajeva kada su zbog krađe identiteta građani primjerice morali otplaćivati kredite koje nisu podigli, već je novce uzeo netko drugi, a njima je ostala samo otplata. Zaštita podataka pacijenata, također predstavlja izazov, budući da je kako se ne tako davno moglo pročitati u dnevnom tisku bilo i upada u elektroničke kartone pacijenata. Tako je jedan ravnatelj doma zdravlja policiji prijavio curenje tajnih podataka iz elektroničkih kartona pacijenata, koji su kako tvrdi došli u ruke privatnih osiguravajućih kuća i poliklinika. Kako stoji u izvješću agencije u 2009. godini zaprimila ukupno 189 neupravnih predmeta od čega je udio mišljenja 88, a udio ostalih predmeta odgovaraju očitovanja, odgovori očitovanja iznosi 101. Svi su predmeti riješeni. Posebno se čini zanimljivim podatak da je od tih 189 ukupno zaprimljenih neupravnih predmeta, njih 77 zahtjeva fizičkih osoba, dok je od strane pravnih osoba zaprimljeno 112 predmeta. To znači da su tijekom 2009. godine 77 građana agenciji obratilo s raznim upitima, od toga što se smatra osobnim podatkom, mogu li se ti podaci prikupljati, smije li ih se … [[Ne razumije se.]] suvlasnika objaviti na oglasnoj ploči stambene zgrade, pa do toga smiju li političke stranke koristiti podatke građana u svrhu političkog marketinga. Broj tih upita nije tako velik, ali bojim se da to pokazuje uvijek nedovoljnu osviještenost građana o svojim pravima, kao interes za zaštitu svojih osobnih podataka. Pokazuje to i broj zahtjeva za zaštitu prava i pritužbi građana kojih je u 2009. godini podneseno 102, od čega su 93 podnijeti građani, 6 sindikati i udruge, a 3 mediji. Nakon provedenog postupka donešena su 44 rješenja, po zahtjevu za zaštitu prava, od toga 37 kojima su uvaženi zahtjevi za zaštitu prava i naložene mjere zabrane prikupljanja i daljnje obrade osobnih podataka. Mjere brisanja osobnih podataka i 7 rješenja kojima su zahtjev za zaštitu prava odbijeni. Agencija je također napisala i 52 odgovora, odnosno mišljenja na podnesene zahtjeve, 7 mjera i upozorenja voditeljima zbirki vezano uz utvrđivanje nepravilnosti u postupku i 2 preporuke za unapređenje zaštite osobnih podataka. Zahtjevi su se odnosili na neovlaštenu obradu i korištenje osobnih podataka u svrhe marketinga, neovlašteno davanje osobnih podataka na korištenje drugim korisnicima kao i neovlaštenu javnu objavu osobnih podataka na internetu. Građani su se žalili i na slučajeve prekomjernog prikupljanja osobnih podataka. Neovlašteno korištenje tuđih osobnih podataka u postupcima ovrhe, obradu osobnih podataka u svrhu naplate i potraživanje od strane izvršitelja obrade, neodgovarajuću zaštitu osobnih podataka na računima te javnu objavu podataka o dugovanju građana na oglasnoj ploči stambene zgrade. Koliko je pak sigurna zaštita osobnih podataka građana koji doživi prometnu nezgodu pokazuje i primjer naveden u ovom izvješću kojeg ću navesti kasnije kao ilustraciju. Klub HSS-a će podržati ovo izvješće, pri čemu želimo istaknuti da je i dalje potrebno sustavno raditi na jačanju svijesti građana o potrebi zaštite osobnih podataka kako bi se spriječile zloupotrebe. Također smatramo da je i dalje potrebno sustavno provoditi nadzor nad subjektima koji prikupljaju i obrađuju osobne podatke kako bi se njihova zaštita podigla na adekvatnu razinu sigurnosti jer kako je pokazalo izvješće dio nadziranih institucija primjerice u sektoru zdravstva i socijalne skrbi nije odgovarajuće riješio tu zakonsku odredbu. Pozitivnim držimo činjenicu da je nadzor pokazao da je sektor državne uprave učinio potrebne korake kako bi na odgovarajući način zadovoljio zahtjeve koji proizlaze iz zakonskih propisa, ali s druge strane zabrinjava podatak da u sektoru lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave neki gradovi to nisu učinili te da na području zaštite osobnih podataka još postoje manjkavosti, a slična je situacija je i u dijelu gospodarskih subjekata. No, ohrabruje da su po nalogu agencije utvrđene nepravilnosti otklonjene. Pozitivnim držimo nalaz nadzora u financijskom sektoru gdje su nadzirane neke od banaka i osiguravajućih društava te mirovinskih fondova i to u području informacijske sigurnosti i provođenja tehničke zaštitne mjere, osobni podataka u informacijskim sustavima koji je pokazao da je postignuta visoka razina informacijske sigurnosti. No zabrinjava podatak da je nadzorom u nekim kulturnim ustanovama, hotelima, učeničkim domovima, domovima za starije i nemoćne osobe te turističkim agencijama utvrđeno je da nisu uspostavljene evidencije u zbirkama podataka. Stoga smatramo da će se uz jačanje kapaciteta agencije doprinijeti povećanju svijesti o važnosti zaštite osobnih podataka. Zaključno ću reći da je agencija izvršila ono što je bila dužna te da je povećala suradnju s drugim i bila institut i sa drugim institucijama, bilo građanima, a to je zacijelo doprinijelo i porastu svijesti u području njezinog rada. Stoga će klub HSS-a podržati ovo izvješće. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Ivan Šantek. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavniče agencije, poštovane kolegice i kolege. Klub HDZ-a podržat će navedeno godišnje Izvješće o radu za 2009. godinu Agencije za zaštitu osobnih podataka. Naime, pred nama je godišnje izvješće agencije koja se dostavlja Hrvatskom saboru na temelju odredbe čl. 31. Zakona o zaštiti osobnih podataka. Sukladno čl. 32. Zakona o zaštiti osobnih podataka Agencija za zaštitu osobnih podataka obavlja sljedeće poslove kao javne ovlasti: nadzire provođenje zaštite osobnih podataka, ukazuje na novčane zlouporabe prikupljanjem osobnih podataka, sastavlja listu država i međunarodnih organizacija koje imaju odgovarajuće … [[Govornik se ne razumije.]] osobnih podataka, rješava podnos zahtjeva za utvrđivanje povrede prava zajamčenih zakonom, vodi središnje registre kojim se ujedinjuju jedinice u zbirkama osobnih podataka koji dostavljaju voditelji zbirki sukladno zakonu, a isto tako i sukladno članku 33. zakona agencija obavlja druge poslove. Sredstva za rad agencija osigurana su temeljem čl. 28. Zakona o zaštiti osobnih podataka iz Državnog proračuna RH. U izvještaju su u Poglavlju 6. primjereno opisana suradnja sa tijelima EU oko procesa pridruživanja EU kao i pregled konferencija, radionica na kojima su sudjelovali predstavnici agencije. Tijekom 2009. godine nadzori su provedeni u sljedećim sektorima: lokalna i područna (regionalna) samouprava, financije, gospodarstvo, trgovina, kultura, obrazovanje, zdravstvo, socijalna skrb, telekomunikacije i ostale. Osim gore navedenih nadzora tijekom 2009. godine agencija je riješila i brojne predmete koji su tematski obuhvaćali sljedeća područja: usklađivanje zakonodavstva, pridruživanje EU, … transfer osobnih podataka, projekti, interni akti, prijedlozi, izmjene propisa i drugo. Upiti gore navedenih subjekata uglavnom su se odnosili na slične teme kao i u prethodnom izvještajnom razdoblju pa je agencija donosila mišljenja, preporuke, upute i odgovore iz brojnih područja. Analizirajući broj provedenih nadzora po službenoj dužnosti u pojedinim sektorima razvidno je da je agencija u 2009. godini posebnu pažnju posvetila zaštiti osobnih podataka o zdravlju jer su u prethodnim izvještajnim razdobljima utvrđene povrede zakona i neodgovarajuća tehnička zaštita osobnih podataka o zdravstvenim ustanovama. Isto tako, po svojim zaključcima o radu tijekom 2009. godine agencija je izvršila sve svoje obaveze o davanju mišljenja na prijedloge zakona i podzakonskih akata, donosila tražena izvješća iz svog djelokruga rada, obradila je i odgovorila na sve zahtjeve za zaštitu prava od povrede privatnosti te pojačala suradnju sa svim institucijama i udrugama građana gdje su postojale potrebe i mogućnosti za zajedničko djelovanje. Međutim, kako ističu u izvješću svi ciljevi i zadaci nisu u potpunosti ostvareni. Kako ističu, podizanje svijesti građana, povećanje odgovornosti obveznika o zaštiti primjeni i privatnosti, povećanja informacijske sigurnosti, edukacija mladih o značaju ovog područja i dobro i učinkovito djelovanje na ispunjavanje obaveza kao buduće članice EU su glavni i predstojeći zadaci u narednom periodu. Iz svega gore navedenog vidljivo je da je izvješće za prošlu godinu Agencije za zaštitu osobnih podataka cjelovito i sveobuhvatno i kao takvo klub HDZ-a će ga prihvatiti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-HSU-a uvažena zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici agencije, kolegice i kolege. Agencija je neovisno tijelo nadzora na području zaštite osobnih podataka. Izvješće korektno pokriva segmente rada agencije i daje opise i numeričke pokazatelje rada agencije u područjima međunarodne aktivnosti, davanje mišljenja agencije povodom zakona i međunarodnih ugovora koji tretiraju ili se dotiču zaštite osobnih podataka, nadzor nad tijelima koja sudjeluju u segmentima obrade podataka ili imaju evidencije i zbirke osobnih podataka. Postupanja Agencije po zahtjevu za zaštitu prava. Ne možemo ovdje ne primijeniti da je samo izvješće strukturirano slično izviješću Pučkog pravobranitelja te ima ambiciju predstaviti agenciju kao čuvara segmenta ljudskih prava koji joj je povjeren na nadzor. Iz Izvješća je vidljivo da ovaj posao radi 26 ljudi i da je u prošloj 2009. godini za svoj rad i aktivnosti potrošila gotovo 6 milijuna proračunskih kuna. Klub HNS-a HSU-a razumije da se slijedom procesa pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji te slijedom preuzetih obveza usklađivanja zakonodavnog okvira i nekih drugih međunarodnih obveza čini neophodnim imati neovisno tijelo nadzora na području zaštite osobnih podataka. Ipak nakon pažljivog isčitavanja ovog izvješća posebno dijelova koji opisuju poslove kojima se Agencija bavila i numeričkih pokazatelja obavljenog posla čini nam se da je potrebno zaključiti nekoliko stvari. Prikazani obim posla koji je agencija obavila, troškova koji su napravljeni u proračunu, te broj zaposlenih u Agenciji sugeriraju da je Agencija predimenzionirana. Samo Izvješće koje se odnosi na meritum posla Agencije djeluje kao dobar ogledni primjer metastazirane birokracije. Mislimo da bi Vlada u najkraćem roku morala razmisliti o unutarnjem ustrojstvu Agencije, broju zaposlenih i u sredstvima koje izdvaja iz proračuna za ove aktivnosti, te izaći sa prijedlogom preustroja Agencije kao jednom od mjera smanjenja javne potrošnje u programu gospodarskog oporavka. Iz navedenih razloga Klub HNS-a HSU-a biti će suzdržan oko ovog Izvješća. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja uvaženi Franjo Lacko ravnatelj Agencije izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora, uvažene zastupnice i zastupnici. Ja bih ukratko se osvrnuo i zahvaljujem na izlaganjima Klubova, ali s nečim se mogu složiti s nečim ne. Kada je u pitanju Klub SDP-a iznio ta Agencija znači nije neovisna. Ja moram tu reći da jednostavno mi ne bi, dakle mi smo u skriningu, u promatraju Unije, ni u jednu organizaciju ne bismo bili primljeni da nismo dokazali neovisnost. Kada je u pitanju taj registar onda moram reći to je ipak pravno pitanje, kada je u pitanju Agencija, samo bih se osvrnuo dr. Alija Rajko dakle u stručnom časopisu Informator gdje je bilo svakome dozvoljeno i omogućeno, da se javi da li tamo nešto nije u redu, potvrdio je obrazloživši u tančine da je Agencija s pravom dala, i izjavljivala ona mišljenja, dakle da se to bez promjene Zakona ne može. Tako znači da mi je to žao jer Agencija nije niti može odlučivati da li će se zaista to objaviti. Ja bih zahvalio predstavniku Kluba HSS-a i ja se slažem znači to je područje na kojem nismo uradili sve što smo trebali uraditi, znači to je naš jedan trajni zadatak znači da povećavamo osviještenost građana ali moram reći ona je stalno u uzlaznom trendu i danas ipak kada uzmemo 2005. je rijetko tko uopće znao da agencija startala, znači sada se to zna ali priznajem nedovoljna osviještenost građana, trebamo na tome poraditi više. I na kraju, bih rekao, kada je u pitanju dakle predstavnica HNS-a da vjerujte ja sam htio ovdje vama predočiti, ali sam na kraju morao odustati, komparaciju broja zaposlenih, u agencijama, dakle uredima, i tako za zaštitu podataka Europe, jer to je jedino mjerilo. Onda sam na kraju odustao jer prvo i prvo što oni to punu toga mi daju neslužbeno, vi otiđete na internet stranice, ne možete doći do tih podataka, prema tome jedna Poljska, je velika zemlja, ali 125 ljudi, Čehoslovačka 104. Ovako po broju zaposlenih, znači tvrdim postoji jedna jedina zemlja koja ja bih priznao da je racionalnija od Hrvatske, a to je Finska, međutim, ni jedna druga po broju stanovnika nije. MI smo sa 5, 6 otprilike jednaki, dakle Finska, ne ulazim kako su oni to mogli ima 17, a znate Makedonija već ima koliko Hrvatska, a da ne kažem niz drugih. Prema tome, mislim da Agencija mora biti podložna svakoj provjeri, prema tome Vlada ima mogućnost dakle da vidi i ako se bilo što može dodati, racionalizirati, međutim, ja rado to istićem, uvijek ubacujem unutra proračun da vidite da od prostora, do broja ljudi, svega toga da se zaista postupa u redu. Tu dužnosnici ne mogu više ni kavu popiti na trošak agencije, sa sredstvima se maksimalno racionalno ponašamo. Iz vlastitih sredstava sam izdvojio dio koji inače Hrvatska treba dati iz ovog velikog projekta, najveći projekt koji je Unija dala nekoj zemlji na području zaštite osobnih podataka, je projekt koji je dobila Hrvatska. Bespovratna sredstva u vrijednosti od milijun i 900 tisuća eura. A Hrvatska je agencija zaista do kraja štednjom. Ali mislim da od prostora i svega ostaloga nema nikakvog razloga da se sve to još jednom sagleda i tako. Uvažene zastupnice i zastupnici zahvaljujem što vidim ipak interes da se to izvješće prati, netko je to čak rekao, usporedio to sa Izvješćem Pučkog pravobranitelja, vjerujte da u ovoj velikoj stisci nekoj što imamo oko projekata, nisam uopće vidio. Međutim, drago nam je da se prepoznaje. DA, mi ne smijemo skrivati ambiciju da na području zaštite osobnih podataka jednostavno meritorno odgovorimo znači na sve ali priznajem morat ćemo više objasniti što mi možemo. Dakle, kada bi se u ovoj zemlji zaključilo da je znači tolika razina zaštite potrebna da bi mi čak onda zaposlili forenzičara onda ćemo mi moći razgovarat da bi digli ono kad je u pitanju krađa identiteta i niz mnogih drugih stvari na jedan viši nivo, ali vjerujte sa sredstvima koja imamo pokušali smo odgovoriti na sve zahtjeve koje pred Agencijom stoje. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Izvješće o radu Agencije za zaštitu osobnih podataka za 2009. godinu. Podnositelj je Agencija za zaštitu osobnih podataka. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela i Vladi Republike Hrvatske dajem na glasovanje zaključak koji glasi: prihvaća se Izvješće o radu Agencije za zaštitu osobnih podataka za 2009. godinu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovo izvješće je prihvaćeno većinom glasova, 81 glas za, 8 suzdržanih i 29 protiv.
Prelazimo na 3. točku dnevnog reda. To je - Prijedlog odluke o imenovanju članova Vijeća za vodne usluge Vlada je predložila ovu odluku na temelju članka 217. Zakona o vodama. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Zdravko Krmek, državni tajnik u Ministarstvu regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Poštovane dame i gospodo zastupnici. Evo dopustite mi da kažem nekoliko riječi vezano za Prijedlog odluke o imenovanju članova Vijeća za vodne usluge. Kao što je već poznato, koncem 2009. godine smo donijeli dva vrlo bitna zakona za vodno gospodarstvo, Zakon o vodama i Zakon o financiranju vodnoga gospodarstva i u tim zakonima smo definirali da ćemo imati neovisni regulator vodnih usluga u formi Vijeća za vodno usluge. Ono što treba također posebno reći, a to je da se ovo vijeće osniva radi osiguranja zakonitosti u području određivanja cijene vodnih usluga i isto tako naknade za razvoj i naknade za priključenje koje se nalaze u domeni gradova i općina i u domeni donošenja odluka od strane gradskih odnosno općinskih vijeća. Ono što isto tako treba reći, to je da će Vijeće za vodne usluge isto tako predlagati Vladi Republike Hrvatske podzakonske akte kojima će se definirati ono što je najbitnije od svega, a to je najniža osnovna cijena vodnih usluga i isto tako sve vrste troškova koje se mogu iz ove cijene vodnih usluga pokriti. Isto tako je bitno naznačiti da će Vijeće za vodne usluge također predlagati i podzakonski akte kojima se definiraju mjerila ekonomičnog poslovanja onih koji se bave sa komunalnim aktivnostima unutar gradova i općina. Da točno kažemo, znači to su gradski vodovodi koji će evo zajedno sa gradskim odnosno općinskih vijećima morati isto tako i poštivati mjerila poslovanja koji su bitni da bi cijene vodnih usluga bile posložene na mjerilima tako da građani plaćaju cijenu vodnih usluga u okviru ovih podzakonskih akata koji će biti doneseni. Također će Vijeće za vodne usluge imati i mogućnost da ukoliko neko gradsko ili općinsko vijeće donese nezakonitu odluku da će isto tako moći donijeti rješenje o obustavi takve odluke. Na kraju želim isto tako reći da smo što se tiče samih ljudi koji će biti u ovom Vijeću za vodne usluge, da smo vodili računa da su to ljudi koji imaju potrebito znanje tako da bi mogli donositi ove vrlo, vrlo bitne odluke. Isto tako smo vodili računa da su tu i predstavnici Vlade odnosno ministarstva koje je nadležno za upravljanje vodama. Isto tako tu je i predstavnik zaštite okoliša, predstavnik Ministarstva financija i ono što je isto tako bitno, da su tu predstavnici i udruge županija, udruge gradova odnosno isto tako udruge općina. Ovdje su i predstavnici onih koji plaćaju ove naknade, znači predstavnici gospodarstva, isto tako predstavnici vodovoda. I ono što na kraju želim još jednom posebno reći, posebno istaći to je da će nakon vaše odluke ovo Vijeće za vodne usluge isto tako biti dužno vama podnositi izvješće o radu jer će u iduće četiri godine dobiti vaš mandat. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Ne sporeći da je ovaj Prijedlog odluke o imenovanju članova Vijeća za vodne usluge temeljem odredbe članka 217. stavak 1. Zakona o vodama od prošle godine, od 2009. godine gdje stoji da se to vijeće treba osnovati radi osiguranja zakonitosti u području određivanja cijene vodnih usluga i iz Zakona o vodama naknade za razvoj i naknade za priključenje iz zakona kojim se uređuje financiranje vodnog gospodarstva. Mi u klubu SDP-a nećemo podržati ovaj prijedlog ne zato što nije utemeljen na zakonu, ne zato što možda ljudi koji su ovdje predloženi nisu dovoljno stručni, dapače i koji zavređuju da budu u tom vijeću ako je ono uopće potrebno. Razlog zbog čega nećemo podržati imenovanje članova Vijeća za vodne usluge je prije svega štedljiv razlog. Ako ovih dana slušamo i premijerku i predstavnike Vlade da se na svim područjima mora štediti, ako ovih dana sudjelujemo i slušamo kako je potrošnja u Hrvatskoj izuzetno velika i da će morati doći do ozbiljnih rezova ako mislimo negdje stat na kraj tako jednoj potrošnji. Očito je da onda i ovakovo jedno Vijeće reda radi koje bi se bavilo ovim poslovima ovako kako ovdje piše u ovom trenutku zaista nije potrebno. Ako slušamo da će i žao nam je što to već nije učinjeno biti učinjeni rezovi i oko bespotrebnih agencija kojih imamo određeni broj, ako ovih dana slušamo da ćemo morati otpuštati ili da će se otpuštati 5% ljudi u državnoj upravi onda smatramo da je nepotrebno u ovom trenutku osnivati Vijeće za vodne usluge. Zašto je to tako? Budući da članove tog Vijeća imenuje i razrješuje Hrvatski sabor, a sredstva za rad Vijeća, ponavljam sredstva za rad Vijeća i poslove stručne potpore radu Vijeća osigurava Ministarstvo regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva. Pa kada se to prevede, onda to znači da će ovi ljudi, njih devet imati nekakvu naknadu za rad u tom Vijeću, da će stručnu potporu i stručne poslove radu toga Vijeća davati ljudi iz Ministarstva regionalnog razvoja, šumarstva i vodnoga gospodarstva. Kada bi se to nekako prevelo po mom skromnom znanju to bi ispalo da će u području zakonitosti određivanja cijene vodnih usluga, u području naknade za priključenje iz Zakona o financiranju vodnog gospodarstva naknade za razvoj vodnog gospodarstva, znači to će napraviti stručni, ponavljam stručni ljudi u ministarstvu i onda će pozvati Vijeće da sjedne i da onda to Vijeće potvrdi tu stručnost da je to u redu ili da to nije u redu. Zaista mi se čini da je u ovom trenutku kada se nalazimo pred ozbiljnim problemima i zahtjevima da se u Hrvatskoj učine ozbiljni rezovi da je zaista nepotrebno da onda imenujemo sada dodatno još jedan teret kojega ćemo opet na kraju ako se to ispostavi kao potrebno i nužno morati rezati. Ponavljam, ovo Vijeće je temeljem zakona trebalo osnovati. Zakon smo ako se ja ne varam donijeli prošle godine. Ovo je malo više od, manje od godine dana kada bi trebalo biti osnovano ovo Vijeće. I nigdje nisam čuo da su se dogodile nezakonitosti u području određivanja cijena vodnih usluga, jer je očito je da je onda i samo ministarstvo radilo svoj posao kako treba. Jer negdje je onda previše ljudi. Onda nam ti ljudi ne trebaju u ministarstvu, ako nam je potrebno Vijeće koje će to odrađivati onda nam nisu potrebni ljudi u ministarstvu pogotovo što po ovom prijedlogu u to vijeće imenujemo stručne ljude. Dapače, imenujemo i ljude koji rade u, i u tom ministarstvu i u nekim drugim ministarstvima i u nekim drugim ustanovama i institucijama. Bojim se da je potrebno sa riječi priječi na djela, pa da konačno, ako je kriza takova kakova jest, a jest takova, da onda probamo štediti na svakom koraku djelom, a ne samo na riječima. Evo iz tog razloga mi nećemo podržati imenovanje članova vijeća, ponavljam ne zato što oni nisu dobri, nisu stručni, nego zato što je to u ovom trenutku nepotrebno jer ćemo se suočiti sa činjenicom da ćemo morati na svakom koraku rezati, ponavljam i otpuštati onih 5% ili ne zna koliko više ljudi u državnoj upravi. Pa onda se kako su do sada sve te stručne poslove dobro radili ljudi koji rade u ministarstvu mislimo da bi i do daljnjega to trebalo biti tako. Znači, trebalo bi provoditi štednju ne samo na riječima i na djelu. I to od malih koraka. Pa recimo gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, evo ovo je jedan primjer kako možemo štedjeti u Hrvatskom saboru iako nije vezano ali dozvolite da kažem. U četvrtak 08.07. u 17,30 i 9 sati dobili smo ovoliko listova, papira vjerojatno svi saborski zastupnici u kojima nas Vlada Republike Hrvatske obavještava da će umjesto prof. dr. Ivana Šimonovića za predstavnika odrediti novog ministra pravosuđa Dražena Bošnjakovića. Sjećate se, imali smo onaj set zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima. Evo, bilo je potrebno možda da nam vi usmeno kažete umjesto jednog ministra koji je otišao bit će drugi ministar, da ne štampamo toliko papira i ne dijelimo 150 takovih papira po klupama Hrvatskog sabora. To bi bio jedan mali doprinos da se počne i na ovakvim stvarima štedjeti, pa bi onda ljudi shvatili da ipak u Hrvatskom saboru i u Vladi Republike Hrvatske zaista mislimo štediti na svakom koraku, a od malih stvari se počinje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na prijedlog odluke o imenovanju članova Vijeća za vodne usluge. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog Odluke o imenovanju članova Vijeća za vodne usluge. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog odluke o imenovanju je prihvaćen većinom glasova, 85 glasova za, 2 suzdržana i 31 protiv, u tekstu koji je predložila Vlada Republike Hrvatske.
Prelazimo na točku 4. To je - Statut Agencije za elektroničke medije Predlagatelj: Agencija za elektroničke medije Predlagatelj akta je Agencija za elektroničke medije na temelju članka 66. Zakona o elektroničkim medijima. Prijedlog akta primili ste poštom. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli: Odbor za zakonodavstvo, Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ne. Želi li predstavnik Vlade obrazložiti prijedlog? Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu. Prvo su klubovi na redu i to klub HSS-a, uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, zastupnice i zastupnici, predstavnici Vlade i Agencije. Činjenica je da smo mi u Hrvatskoj imali dugi proces stvaranja zakona koji će regulirati medijsku problematiku i sad se čini da taj posao polako završavamo i približavamo se cilju. Pokazuje to da smo i kao društvo dosegli određenu razinu demokratske zrelosti. Vijeće za elektroničke medije osnovano je Zakonom o elektroničkim medijima 2003. godine kao samostalna i nezavisna pravna osoba sa javnim ovlastima. Godine 2007. dolazi do izmjene Zakona o elektroničkim medijima, gdje se ustanovljuje i Agencija za elektroničke medije. Krajem prošle godine na snagu je stupio novi Zakon o elektroničkim medijima kojim je Agencija dobila dodatne obaveze, te je zbog toga potrebno jačanje njenih kapaciteta sukladno tome ojačana je i služba za monitoring. Sredstva iz kojih se financira rad agencije osiguravaju se u skladu s godišnjim financijskim planom, u iznosu od 0,5% od ukupnog godišnjeg bruto prihoda, koji su u prethodnoj godini ostvarili nakladnici elektroničkih medija obavljajući djelatnosti radiotelevizije. Takav način financira omogućuje agenciji neovisnost, na čije odluke ne utječu neki drugi interesi ekonomski ili politički. Mediji kroz sliku koju posreduju oblikuju javno mnijenje, osim što prenose informacije, te stoga nije svejedno tko ima pristup utjecati na taj prostor, i da li će taj utjecaj koristiti umjesto interesu hrvatskih građana za vlastiti materijalni probitak ili ostvarivanje nekog drugog cilja. Zbog toga smatramo u klubu HSS-a da je izuzetno važno inzistirati na javnosti vlasništva, te pratiti promjene vlasničke strukture nad radio postajama i televizijskim kućama. Naime, danas su mediji urednici i novinari sve više pod pritiskom krupnog kapitala, a kako svoj rad osiguravaju marketinškim aktivnostima prihodom od prodaje oglasnog prostora, pitanje je koliko se ustvari njima mogu othrvati. Znamo da su javno progovorili novinari koji su za dobro obavljen posao istraživačkog novinarstva nagrađeni otkazom. Treba voditi računa prilikom razmatranja dodjele sredstava za programske sadržaje fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija, o programskim sadržajima koji se podupiru, jer se nerijetko financiraju i oni programski sadržaji koji mogu ozbiljno ugroziti fizički, mentalni ili moralni razvoj maloljetnika što je neprihvatljivo. Posebno je osjetljivo pitanje zaštita identiteta djece, bilo da su žrtve, bilo da su počinitelji, a to uostalom traži i pravilnik o načinu postupanja nakladnika televizijske djelatnosti radi zaštite maloljetnika. No kao što pokazuje praksa, identitet djeteta, posebice kad je riječ o manjoj sredini teško ostaje nepoznat, što pridonosi i daljnjoj viktimizaciji. Tijekom rasprave o izvješću o radu vijeća i Agencije za elektroničke medije za 2008. godinu koja je nedavno održana u Hrvatskom saboru, unatoč donošenju pravilnika o načinu postupanja nakladnika televizijske djelatnosti radi zaštite maloljetnika, nije razvidno koliko se njegove odredbe poštuju, odnosno koliko se krše. Činjenica je da nasilni, ali i drugi djeci i mladima neprimjereni sadržaji vrebaju da tako kažem sa svih strana. Zasigurno je teško sve nadzirati jer je i do nakladnika, ne samo da poštuju zakon, već i elementarnu etiku, a tu posebno treba istaknuti internetske portale na kojima neprimjereni sadržaji gotovo da se ne mogu izbjeći. Ne dovodeći ničim u pitanje slobodu medija, mišljenja smo da je potreban sustavni monitoring, jer bi sigurni smo tada bilo i više opomena, a time bi i takvim nakladnicima bio otežan pristup sredstvima iz fonda. S druge strane, zbog želje za što bržim prijenosom informacije, te time i stjecanja bolje pozicije vezano uz marketinško oglašavanje događa se i grubo zadiranje u privatnost javnih osoba, ili pak osoba koje su sa svojim radom iskazale na nekom području. Što je najgore događa se da se objavi i netočna, neistinita informacija koja narušava ugled i dostojanstvo te osobe. Ne želim govoriti ovdje o imenima, ali nekako mi se čini da je, da tako kažem lov na nešto čime će se dovesti u pitanje javni imidž te osobe tim jači što se radi o osobi o kojoj javnost ima pozitivnu sliku, jer je uspjeh postigla vlastitim radom, često uz velika odricanja i žrtve. Tužba kojom ta osoba može reagirati na objavu takvih sadržaja, ipak je premala zadovoljština kada se pokaže da je zbog želje za aktualnošću imperativa da se bude prvi koji je to objavio pogažena etika novinarstva kao profesije, koja ipak traži da se istinitost neke informacije provjeri prije nego bude objavljena. Bilo bi uputno da ima više emisija koje se bave ne samo problemima, već i pozitivnim primjerima osoba sa invaliditetom kao i onih koji se bave zaštitom okoliša, jer senzibilizacija za druge one koji su u potrebi, kao i potreba mijenjanja našeg odnosa prema prirodi i okolišu, sastavni su dio obrazovanja za održivi razvoj, kojem kako stoji u Strategiji održivog razvoja Hrvatska teži, a u čemu je uloga medija od velikog značaja. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke, uz evo ove prijedloge i određene primjedbe podržat će izvješće koje je pred nama. Hvala lijepo.
Na redu je klub HDZ-a, uvažena zastupnica Ljubica Lukačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani ravnatelju, poštovani gospodine državni tajniče. Pa evo pred nama je statut Agencije za elektroničke medije koji je Hrvatskom saboru dostavila Agencija za elektroničke medije. I moram napomenuti da je nama pristigao dakle prvi tekst statuta na koji je Vlada izrazila određene primjedbe, nakon čega je Agencija za elektroničke medije uskladila statut sa izraženim primjedbama Vlade i tako izmijenjeni, odnosno usklađeni statut dostavila Hrvatskome saboru. Sukladno tom statutu, njime je dakle pobliže se uređuje naziv i sjedište Agencije za elektroničke medije, tijela agencije, njihova imenovanja i razrješenje, njihove ovlasti, rad, sredstva za rad agencije, stručne službe agencije, njihovo ustrojstvo i druga pitanja koja su od značaja za rad agencije. Agencija je samostalno i neovisno, neovisna pravna osoba s javnim ovlastima koja mora biti upisana u sudski registar trgovačkog suda, njen osnivač je Republika Hrvatska, a osnivačka prava ostvaruje Vlada Republike Hrvatske, dakle osim u slučajevima kad ih prema Zakonu o elektroničkim medijima i ovom statutu ostvaruje Hrvatski sabor. Klub HDZ-a smatra da je ovako usklađeni statut sa primjedbama Vlade dobar. Vlada je dala i svoje mišljenje i nema primjedbi na ovakav statut, stoga klub Hrvatske demokratske zajednice je suglasan sa svakim statutom i podržava ga. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a, uvažena zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, gospodo iz Vijeća za elektroničke medije. Ja bih u ime kluba SDP-a htjela reći da podupiremo ne samo donošenje ovog statuta, nego vaše napore, dakle i vaš rad kroz Agenciju za elektroničke medije da se na neki način pomalo uvede reda i u medijski prostor. Ovdje je netko rekao da na žalost veliki dio medija, pa čak i televizija koja se financira od pretplate dosta sklona, dakle, svi su nekako skloni ipak boriti se svim mogućim sredstvima za svoje gledatelje. Oni koji su komercijalno orijentirani naravno i za svoje prihode i za zaradu. Međutim, činjenica je da moraju postojati neki mehanizmi u svakom društvu pa i kod nas koji će ipak malo biti korektivni faktor i pomalo uvoditi reda onog trenutka kada želja za zaradom bude jača od narušavanja interesa određene populacije u društvu. Ja ću se zato ovdje možda puno više koncentrirati na problematiku zaštite djece i mladih gdje je Vijeće za elektroničke medije učinilo velike napore i mislim da je i ovaj Dom to nekako prepoznao jer je prije, čini mi se mjesec ili dva, održana jedna tematska zajednička sjednica 2 odbora. Odbora za informiranje i medije i Odbora za obitelj, mladež i šport gdje smo raspravljali ustvari o tome koliko televizija u Hrvatskoj i uopće mediji štite interese i prava djece i koliko utječu na njihov razvoj. Mediji užasno puno utječu na razvoj djece. Djeci je potrebno puno više energije, kažu čak i do 3 puta više energije, da prihvate negativne sadržaje, nasilne sadržaje nego da prihvate pozitivne sadržaje. Prema tome trebalo bi svaki puta utjecati da tih nasilnih sadržaja bude što je moguće manje. Utoliko se podupiremo i dakle odredbe i ponašanje Vijeća za elektroničke medije koje traži da se štićeni prostor za djecu poveća do 23 sata kako bismo i do tog vremena štitili djecu pred malim ekranima od nasilnih sadržaja. Jednako tako podupiremo i zahtjev da se sve emisije koje nisu primjerene za djecu određene dobi označe sa dobnom granicom dobi koja smije gledati te, dakle tu vrstu emisija i dakle da sve emisije budu na primjereni način označene kako bi bile svojevrstan vodič i djeci, ali i njihovim roditeljima. I na kraju, treba reći da ovo Vijeće za elektroničke medije ima neke mehanizme kako natjerati televizije da štite određene kategorije, ovdje prvenstveno je riječ, ili moj naglasak na djeci. Dakle od svojevrsnih opomena do toga da se mogu uzimati na određeni period i koncesije. Evo, jedan mehanizam koji može dati neke rezultate i doista može pomalo uvesti reda. Ali, treba reći da danas u našem medijskom prostoru nisu samo filmovi agresivni, nažalost su i cijele informativne emisije postale poprilično agresivne jer kad u jednoj informativnoj emisiji imate 3 priloga za redom u kojem se govori o tome da je nađen ovdje jedan ubijen pa tamo drugi ubijen, pa treći koji je iskasapljen pa se onda još dodatno govori o tome kako su mu odrezani ne znam dijelovi tijela i tako, doista su nam i informativne emisije u svom sadržaju postale često puta agresivne i nasilne i trebalo bi i tu malo voditi računa. Ja nisam sigurna da sve te informacije nas baš do u detalje zanimaju i ne znam da li su nam baš sve te informacije tako životno potrebne. Možda je puno više informacija koje bi građani trebali dobiti preko sredstava javnog informiranja, od tih detalja koje nas često puta obasipaju sa informativnih emisija pa čak i onda kada se govori o prometnim nezgodama pa se onda govori da nekoga izvlačili su vatrogasci pa onda, dakle evo niz, niz informacija koje mogu doista štetno utjecati i na djecu i na mlade ljude, a čini mi se nekad pomalo i na sve nas. Prema tome velika je uloga Vijeća za elektroničke medije i zbog toga u svim tim vašim akcijama koje radite mislim da imate potporu kluba SDP-a. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je klub HNS-HSU-a, uvažena zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici agencije, kolegice i kolege. Pred nama je dokumenat koji je doživio 2 izdanja. Prvo od 04.03. koje je povučeno zbog nedostataka na koje je ukazala Vlada u svojem mišljenju, a drugo od 09.04. koje također ima neke nedostatke, o tome ćemo mi nešto reći. Nekoliko riječi samo o područjima koja se ovim statutom pobliže uređuju. Dakle, naziv i sjedište Agencije za elektroničke medije, tijela agencije, njihovo imenovanje i razrješenje, njihove ovlasti, prava i obveze, djelokrug agencije, sredstva za rad agencije, stručna služba agencije, njeno ustrojstvo i druga pitanja od značaja za rad agencije. U mišljenju Vlade agencija je neke stvari prihvatila, a neke stvari ne. Nama se čini da su 2 bitne stvari koje nisu prihvaćene pa ću ja zato o tome danas nekoliko riječi reći. Ali, prvo ću spomenuti čl. 8. Statuta gdje stoji odredba kojom se propisuje da ravnatelj agencije ima zamjenika. Čudi me i ne znam zašto niste prihvatili stav i mišljenje Vlade, a mi se s tim slažemo da ovu stvar treba formulirati u vidu posebnog članka. Nije se to dogodilo, nemate čak ni poseban stavak u članku 8. Ono što je po nama puno, puno bitnije isto tako stoji. Prema odredbi članka 66. stavka 9. Zakona o elektroničkim medijima ravnatelj agencije podnosi Godišnje izvješće o radu agencije Hrvatskome saboru. U odnosu na tu odredbu nije sukladno određenje iz članka 8. stavka 2. statuta kojim se propisuje da ravnatelj predlaže izvješće o radu agencije. Nije nam jasno zašto taj stav i tu primjedbu Vlade niste usvojili? Također, u članku 8. stavku 2. nije određeno do kojeg iznosa ravnatelj samostalno raspolaže financijskim sredstvima po pojedinom poslu za potrebe tekućeg poslovanja? Ja ću moliti da nam odgovorite na ova pitanja i sukladno na te odgovore bit će i stav HNS-HSU-a o statutu Agencije za elektroničke medije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je uvažena zastupnica Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvaženi ravnatelju. Ja ću biti vrlo kratka s obzirom da su eto u ime klubova već kolegice više-manje rekle na što se ovo odnosi, dakle predloženi statut odnosi se na organizacijsko ustrojstvo agencije, način upravljanja, mehanizmima financiranja i drugom. Tijela agencije su: ravnatelj agencije i Vijeća za elektroničke medije, a ravnatelj zastupa, predstavlja i rukovodi agencijom te je odgovoran za rad stručnih službi agencije. Što se tiče ravnatelja nešto na tragu onoga što je kolegica govorila, dakle između ostalog čl. 30. statuta regulirano je da agencija može odlukom ravnatelja agencije sklopiti pravni posao ako vrijednost posla ne prelazi 30 tisuća kuna. Između ostalog ono što se definira predloženim Statutom jesu tijela agencije, djelatnost, Fond za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija, stručna služba agencije, imovinsko i financijsko poslovanje Agencije, zatim suradnja sa sindikatima, javnost rada što je naravno iznimno važno. Agencija za elektroničke medije počela je s radom 2008. kao prvni slijednik Vijeća za elektroničke medije a prvi statut Agencije je baš ovdje u Hrvatskom saboru, potvrđen je 14. ožujka odnosno 13. je provedena rasprava a 14. ožujka 2008. potvrđen je prvi Statut agencije. 29. prosinca prošle godine stupio je na snagu novi Zakon o elektroničkim medijima, a u članku 87. obvezao je Agenciju za elektroničke medije da uskladi svoj Statut Agencije sa odredbama novog Zakona pa eto mi ovdje u Hrvatskom saboru dobili smo ga na potvrdu. U svakom slučaju na kraj željela bih samo skrenuti pozornost na članak 24. koji je zapravo definiran kao ostali poslovi Vijeća, mislim da je to iznimno važno, dakle Vijeće podnosi izvještaj Europskoj komisiji sukladno zakonu i ostalim propisima, potiče medijsku pismenost, organizira javna savjetovanja te stručne skupove, te provodi istraživanje u vezi pojedinih pitanja iz područja elektroničkih medija i odlučuje po prigovorima ili žalbama zaposlenika Agencije na rješenja ravnatelja Agencije o njihovim pravima i obvezama te prigovorima članova Vijeća, neriješenja o njihovim pravima temeljem obnašanja dužnosti. Mislim da sve ovo što je izrečeno i od strane kolegica koje su govorile prije mene, da nas samo može usmjeriti u ono, to je ono što želimo u Hrvatskom medijskom prostoru da mediji budu neovisni ali naravno da sve ono što je njima propisano Zakonom da bude regulirano i nadzirano putem Agencije. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Karolina Leaković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine Ljevak pridružila bih se zapravo podršci koja je dolazila do sada iz redova saborskih zastupnika, radu Vijeća odnosno Agencije za elektroničke medije, ali bih isto tako iskoristila ovu priliku i postavila vam nekoliko pitanja za koja smatram da doista predstavljaju interes Hrvatskih građana, ponajprije osvrnula bih se na provedbu članka 23. stavka 7. Zakona o elektroničkim medijima koji govori o tome da se programska osnova nakladnika televizije ili radija na temelju kojeg je dana koncesija,kao i njezine izmjene dakle one su javne i objavljuju se na internetskim stranicama Vijeća za elektroničke medije, a budući da nisam uspjela naći programske osnove, osobito televizija sa nacionalnom koncesijom, odnosno ... nakladnika sa nacionalnom koncesijom, ja bih vas zamolila da mi odgovorite na pitanje jesu li te programske osnove objavljene i ako nisu, zašto nisu odnosno kada ćete ih objaviti. Ponajprije to je u vezi sa člankom 15. stavkom 8. Statuta Agencije za elektroničke medije koja govori o tome da će Vijeće na svojoj internetskoj stranici objaviti podatke propisane zakonom, Izvještaje o svom radu, kaže može objavljivati i druge podatke i druge akte. Dakle, upravo kada se radi o dodjeli koncesije, evo ja sam spomenula televizijske nakladnike sa nacionalnom koncesijom mislim da bi postupak, odnosno da bi programske osnove na temelju kojih je koncesija dodijeljena doista morale biti javno poznate. Ja bih voljela isto tako da se o tome provede javna rasprava jer je do nedavno jedan televizijski nakladnik sa nacionalnom koncesijom dobio koncesiju na 15 godina o čemu smo mi saznali iz vijesti na toj televiziji. Novi Zakon o HRT-u o kojem ćemo raspravljali ako ne danas onda svakako ovih dana Hrvatskom saboru, Vijeće za elektroničke medije zaista daje velike ovlasti i recimo u članku 24. za kojega postoji alternativa, Vijeće za elektroničke medije propisuje da ono svojom odlukom utvrđuje postupak, način izbora, i imenovanje predstavnika u Vijeće HRT-a koje imenuje dvije ili više udruge kao i sastav Povjerenstva za provođenje postupka imenovanja, smatram da je to doista izuzetno važna ako taj naravno članak bude ovdje usvojen izuzetno važna odredba i važna, ili važan dio djelokruga rada Vijeća za elektroničke medije. Nadam se da Vijeće raspolaže financijskim i kadrovskim ili svakim drugim potencijalom da odgovori na izuzetno važne ovlasti kojemu propisuje i daje novi prijedlog odnosno novi Zakon o HRT-U kada on jednom bude usvojen. Također bih željela upozoriti na članak 43. ovog novog Prijedloga zakona o HRT-u koji govori o tome da Vijeće za elektroničke medije obavlja nadzor nad provedbom odredbi Zakona o HRT-u i ugovora između HRT-a i Vlade Republike Hrvatske što uključuje nadzor nad provedbom programskih obveza koje čine sadržaj javnih usluga HRT-a, donošenje Odluke o uvođenju novih audiovizualnih usluga potom davanja ovlaštenja HRT-u za pokretanje novog radijskog ili televizijskoj programskog kanala, odnosno za obavljanja djelatnosti i pružanje audio i audiovizualnih usluga na zahtjev itd., a izuzetno je važno da Vijeće za elektroničke medije provodi nadzor nad korištenjem mjesečne pristojbe i drugih javnih prihoda u skladu sa pravilima o državnim potporama za javne radio difuzijske usluge. Sve to govori o izuzetno važnoj ulogi koju Vijeće za elektroničke medije ima i u tom smislu da mu, ako već nisu osigurana dostatna sredstva ili dostatni kadrovski potencijali to svakako treba učiniti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu, glasovat ćemo kada se za to steknu potrebni uvjeti.
4., prelazimo na Statut Agencije za elektronične medije. Predlagatelj Agencija za elektronične medije. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje odluku o potvrđivanju statuta Agencije za elektronične medije. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj statut agencije je prihvaćen jednoglasno sa 115 glasova.
Idemo na točku 5. - Prijedlog odluke o nedavanju vjerodostojnog tumačenja članka 41. stavka 1. članka 42. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima ("Narodne novine" br. 91/96., 68/98., 137/99., 22/., 73/00., 114/06., 146/08., 38/09. i 153/09.), Predlagatelj: Odbor za zakonodavstvo. Odbor je predložio ovu Odluku na temelju članka 173. stavak 3. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prijedlog akta primili ste poštom, raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ne. Želi li izvjestitelj Odbora uzeti riječ? KOLIKO vidim ne. Otvaram raspravu. Nema nitko prijavljen. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se za to steknu potrebni uvjeti.
Prijedlog Odluke o nedavanju vjerodostojnog tumačenja članka 41. stavka 1. i članka 42. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima, "Narodne novine" broj 91/96., 68/98., 137/99., 22, 63, 114/06. i 146/08., … [[Ne razumije se.]] Predlagatelj Odbor za zakonodavstvo. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog Odluke o nedavanju vjerodostojnog tumačenja, kako sam već pročitao. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog odluke je prihvaćen većinom glasova 110 glasova za, jedan suzdržan i jedan protiv.
Sada prelazimo na točku 6. predlažem, da se točka 6. i točka 7. spoje i da ih zajedno raspravimo. Ima li ne daj Bože netko protiv? Nema. Znači možemo točku 6. i točku 7. zajedno raspravljati. Dakle - Prijedlog zakona o Hrvatskoj radioteleviziji, prvo čitanje, P.Z.E. br. 586. - Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji, prvo čitanje, P.Z. br. 559. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Materijale ste primili poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona, članak 144. do 150. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za informiranje, informatizaciju i medije, Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Nina Obuljen, državna tajnica u Ministarstvu kulture. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, zahvaljujem se. Uvažene zastupnice i zastupnici. Pred vama je Nacrt prijedloga Zakona o HRT-u. Izrada novog Zakona o HRT-u započela je krajem 2009. godine osnivanjem Radne skupine u Ministarstvu kulture, a u svrhu usklađenja važećeg Zakona o HRT-u s pravnom stečevinom Europske unije u području zaštite tržišnog natjecanja i to posebno usklađivanjem s odredbama odluke Vlade Republike Hrvatske o objavljivanju pravila o državnim potporama za javne radiodifuzijske usluge. Osnovni ciljevi donošenja ovoga novoga zakona mogu se sažeti u nekoliko osnovnih točaka. Dakle, kao prvo cilj je održati, osnažiti i afirmirati HRT kao neovisan i stabilan javni servis što je važno za kulturnu i medijsku raznolikost, za pluralizam i za demokraciju. Osigurati uvjete u kojima će HRT obavljati svoju javnu funkciju, a da u isto vrijeme ne narušava tržišnu utakmicu jer ovaj zakon i neposredno i posredno utječe ne samo na HRT nego i na cjelovito tržište elektroničkih medija u Republici Hrvatskoj. Osigurati odgovorno i stabilno upravljanje HRT-om te financijsku stabilnost HRT-a sukladno hrvatskoj tradiciji i preporukama Europske unije. Usklađenje se provodi dakle sa priopćenjem Europske komisije o primjeni pravila o državnim potporama za javne radio difuzijske usluge, Direktivom Europske komisije o transparentnosti financijskih odnosa između država članica i javnih poduzetnika, Zakonom o elektroničkim medijima koji je ovaj Sabor usvojio krajem prošle godine te Strategijom prelaska s analognom na digitalno emitiranje televizijskih programa u Republici Hrvatskoj. Dozvolite mi da uvodno vrlo kratko objasnim koji su to osnovni zahtjevi za usklađenje, a koji se tiču pravne stečevine Europske unije u području tržišnog natjecanja. Dakle, HRT-u kao javnoj televiziji koja prima pristojbu povjereno je ispunjavanje obveze javnih usluga koje moraju biti jasno određene od strane države. Zatim, da se unaprijed na nepristran i transparentan način utvrde mjerila za izračunavanje iznosa naknade za javne usluge, da se riješi pitanje dvostrukog financiranja HRT-a te da se uvede nadzor na tijelo koje kontrolira HRT u izvršavanju preuzetim ugovornih obveza. Na Nacrtu prijedloga Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji radila je radna skupina u kojoj su bili predstavnici udruga i zainteresirane javnosti. Tekst koji je stavljen na javnu raspravu u travnju ove godine rezultat je brojnih konzultacija te su oko brojnih pitanja predstavnici udruga postigli konsenzus. Naglašavam ovdje da u dokumentu u kojem je najavljena javna rasprava precizno su navedena pitanja oko kojih radna skupina nije postigla konsenzus od kojih su neka i nakon javne rasprave ostala otvorena pa je Vlada nekoliko članaka poslala u Saboru u alternativama. Javna rasprava je trajala mjesec dana. Tijekom rasprave Ministarstvo kulture je zaprimilo preko 40 prijedloga i mišljenja o tekstu nacrta prijedloga, a održani su i brojni okrugli stolovi na tu temu. Zaprimili smo isto tako i mišljenja središnjih tijela državne uprave i drugih tijela o nacrtu prijedloga zakona i sva smo ta mišljenja u mjeri u kojoj smo mogli pokušali ugraditi u ovaj prijedlog koji je pred vama. Po završetku javne rasprave tekst je detaljno revidiran i upućen Europskoj komisiji. U svojim mišljenjima od 24. lipnja ove godine Opća uprava za informacijsko društvo i medije i Opća uprava za tržišno natjecanje dali su pozitivnu ocjenu u svega nekoliko tehničkih prijedloga za poboljšanje teksta zakona što je razmotreno i ugrađeno u prijedlog koji je pred vama. Nacrtom prijedloga zakona uređuje se status HRT-a kao javne ustanove koju Republika Hrvatska obvezuje na obavljanje djelatnosti pružanja javnih radiodifuzijskih usluga. Nacrtom prijedloga zakona ne uređuje se kao do sada ustrojstvo HRT-a već se to sukladno praksi u većini europskih zemalja ali i u većini javnih ustanova prepušta Statutu HRT-a. Člankom 3. definira se javna djelatnost, a stavak 2. članka iz članka 3. uz postojeće televizijske i radijske programske kanale predviđa i pokretanje dva nova specijalizirana televizijska programska kanala, a sukladno Strategiji prelaska s analogno na digitalno emitiranje televizijskih programa u Republici Hrvatskoj. Uređuju se puno preciznije nego što je to bilo do sada i pokretanje novih usluga. Ono što je važno je da se ovim prijedlogom zakona precizno definira i komercijalna djelatnost što je uređeno člankom 4. Dio zakona koji se odnosi na programska načela naslanja na smjernice i ideje važećeg zakona, s tim da je novi izričaj poboljšan te usklađen s nekim prijedlozima iz javne rasprave. Definicija sadržaja i funkcije javnih usluga jedan je od središnjih dijelova ovoga zakona. Nacrtom prijedloga zakona detaljno se uređuje koje to u sluge HRT pruža te se predviđa i sklapanje ugovora između HRT-a i Vlade Republike Hrvatske kojim će se pobliže urediti programske obveze HRT-a u petogodišnjem razdoblju, kao i financijski okvir njegovog poslovanja. Ovako precizno definiran sadržaj javne usluge obveza je usklađivanja zakona s pravilima o državnim potporama, ali će zasigurno omogućiti i puno kvalitetniji rad svih tijela HRT-a, a posebno tijela programskog i financijskog nadzora. Opseg javne funkcije znatno je šire definiran od sadašnjeg zakona, a predviđeno je i provođenje testa javne vrijednosti za sve usluge koje će pružati HRT. Posebno se uređuje i tretman tzv. premijskih športova odnosno visoko komercijalnih športova i uvjeti za eventualno pokretanje specijaliziranih televizijskih programskih kanala posvećenih športu. Što se tiče članaka 10., 11. i 12. radi se o usklađenju sa Zakonom o elektroničkim medijima. Dakle, to su članci koji uređuju kvote za hrvatska audiovizualna djela, odnosno europska djela te djela neovisnih producenata. Ova su pitanja detaljno razmotrena u javnoj raspravi i prijedlog koji je pred vama predstavlja kompromis, ako tako mogu reći, između predstavnika HRT-a i predstavnika producentskih udruga. Uvođenje ugovora zasigurno je jedna od najvećih novina ovog zakona. Oslonili smo se na Europski model kakav imaju brojne države, najpoznatija vjerojatno Povelja BBC-a, Belgija, Danska itd., i moram naglasiti da oko ovog pitanja nije bilo prijepora unutar radne skupine. Ugovorom se definiraju programske obveze HRT-a te iznos i izvor sredstava za njihovo financiranje, a ugovor sadrži vrstu, opseg i sadržaj svih javnih usluga koje HRT pruža prema ovom Zakonu. Potpisuju ga HRT i Vlada uz važnu ulogu programskog vijeća i obveznu javnu raspravu. Predviđeno je da se ugovor potpisuje na pet godina, s tim da bi prvi ugovor bio potpisan na tri godine, jer pretpostavljamo da bi dosta teško bilo sastaviti taj prvi nacrt ugovora. Isto tako u tekst su ugrađeni i brojni osigurači u slučaju da se ne potpiše ugovor, u slučaju da se on primjenjuje kao samo regulativni akt u dijelu u kojem neće biti u suprotnosti s pravilima o državnim potporama. Postojanje ugovora sigurno će osigurati da Programsko vijeće kvalitetnije može obavljati svoju funkciju jer će postojati ugovorom određena jasna mjerila za ispunjavanje javne funkcije. Ovo gi trebalo osigurati bolju organizaciju i planiranje na HRT-u, transparentniji trošenje sredstava za financiranje, ali i mogućnost da javnost zbog kojeg HRT postoji točno zna što plaća i kakvu uslugu za ta sredstva može očekivati. Uređuju se tijela HRT-a i to je dio u kojem se određeni članci poslani Saboru u prvo čitanje u alternativama. Uvodi se uprava koja ima predsjednika i dva člana koja na temelju javnog natječaja imenuje programsko vijeće i nadzorni odbor na zajedničkoj sjednici kao jedno tijelo dvotrećinskom većinom. Uprava HRT-a upravlja i vodi rad i poslovanje te izrađuje prijedloge programa rada, financijskog plana i drugo.Nadzorni odbor HRT-a ima pet članova, od kojih četiri člana na temelju javnog poziva na prijedlog Vlade imenuje Hrvatski sabor a jednog člana imenuje radničko vijeće HRT-a. Nadzorni odbor HRT-a ima široke ovlasti glede kontrole financijskog poslovanja tako da donosi financijski plan, odobrava opće akte o financijskom poslovanju, o plaćama, materijalnim plaćama i naknadama, odobrava raspolaganje imovinom HRT-a te daje prethodnu suglasnost o sklapanju ugovora o zajmu ili kreditu. Programsko vijeće ima 15 članova koje izravno imenuju institucije i udruge civilnog društva. Za izbor programskog vijeća predviđena je alternativa, prema kojoj programsko vijeće ima 11 članova a bira ih i razrješava Hrvatski sabor na temelju javnog poziva koji raspisuje Odbor za informiranje, informatizaciju i medije Hrvatskoga sabora. Ovo je rješenje koje se nalazi i u postojećem Zakonu s tim da je poboljšano odredbama o zabrani i sprečavanju sukobu interesa te odredbama koje uređuju da određeni broj članova Programskog vijeća mora doći iz određenih područja. Programsko vijeće prati provedbu programskih načela i obveza utvrđenih Zakonom i ugovorom a ono također imenuje glavne urednike na prijedlog uprave nakon provedenog natječajnoj postupka i pribavljenog mišljenja urednika i novinara. Kao što sam već na odborima naglasila način izbora programskog vijeća i imenovanje uprave teme su koje su tijekom javne rasprave pobudile najveći interes ali oko kojih je bilo dosta prijepora. Vlada je stoga prihvatila prijedlog Ministarstva kulture da ove članke pošalje u alternativama što smo se obvezali tijekom rasprave, s time da ovaj Visoki dom da svoje mišljenje o tim predloženim alternativama. Ukoliko se odluči za model izravnog izbora predstavnika civilnog društva zalagat ćemo se i takav ćemo prijedlog poslati u drugo čitanje za zadržavanje predloženog modela zajedničkog tijela. Dakle, nadzorni odbori i programsko vijeće koje bi biralo upravu. Ukoliko odluka bude da se članove programskog vijeća bira po sadašnjem modelu uz već ugrađena poboljšanja koja sam spomenula biti će zasigurno biti potrebno razmotriti ovaj model zajedničkog tijela koji u tom slučaju gubi svoju funkciju. Prijedlogom novog Zakona uređuju se sredstva za rad i HRT-a i provedba nadzora i to na način da za obavljanje svoje djelatnosti HRT i dalje može koristiti kako sredstva pristojbe tako i komercijalne prihode odnosno oglašavanje. Pristojbu plaća svatko tko ima radijski i televizijski prijemni, odnosno drugi uređaj za prijem radijskog ili audiovizualnog programa na području Republike Hrvatske i dužan je HRT-u plaćati ovu pristojbu osim u slučajevima koje predvidi Zakon. Visina mjesečne pristojbe iznosi najviše 1,5% prosječne neto mjesečne plaće, na temelju statističkih podataka za prethodnu godinu. Visinu mjesečne pristojbe za svaku godinu utvrđuje svojom odlukom nadzorni odbor HRT-a uz prethodno odobrenje Vijeća za elektroničke medije da je pristojba u skladu s ugovorom, odnosno sukladna pravilima o državnim potporama. Oko pitanja pristojbe bilo je dosta rasprave u medijima, ali i u odborima, a posebno oko prijedloga da se naplata pristojbe u jednom dijelu a to je u dijelu evidencije o obveznicima koji ne izvršavaju svoju obvezu veže uz naplatu električne energije. Ovo je model koji je preporučen u dokumentu koji se naziva model Zakona o javnim radio difuzijskim servisima, a može se naći kao informacija Europske radio difuzijske udruge. Naime, zbog tehnološkog napretka sve je teže održati stabilno financiranje, oslanjajući se isključivo na prijavu televizijskih i radijskih prijamnika, u vremenu kada mnogi drugi prijamnici osobito računala, mobilni telefoni, postaju uređaji na kojima se jednako kao na klasičnim televizorima ili radijima mogu pratiti svi programi i primati sve usluge. Vezano uz primjedbe da će pristojbu morati plaćati oni koji nisu u mogućnosti primati signal bez obzira je li digitalni ili analogni, naglašavam da to neće biti slučaj jer se predviđa potpisivanje izjave za one koji ne koriste ove usluge. Kao što sam rekla predviđa se zadržavanje oglašavanja u vremenu od 9 minuta, s tim da se dakle na televizijskim programskim kanalima, s tim da je predviđeno da se u udarnom terminu ograniči oglašavanje između 18 i 22 sata na 6 minuta. Predviđena je i alternativa u kojoj se zabranjuje u cijelosti oglašavanje na specijaliziranim televizijskim programskim kanalima. Radi provedbe nadzora nad korištenjem javnih prihoda uvodi se vođenje odvojenog računovodstva za javne prihode te propisuje da HRT svoju komercijalnu djelatnost mora obavljati u skladu s propisima o tržišnom natjecanju. HRT ne smije koristiti sredstva pristojbe i druge javne prihode za financiranje komercijalne djelatnosti tzv. križno subvencioniranje, HRT može zadržati godišnju prekomjernu naknadu iznad neto troškova obavljanja djelatnosti pružanja javnih usluga u iznosu do 10% godišnjim financijskim planom priznatih proračunskih troškova. Ovo su sve odredbe koje su izravno u vezi sa usklađivanjem sa pravilima o tržišnom natjecanju. To se isto tako odnosi i na vanjski nadzor nad provedbom ovog zakona, koji se povjerava Vijeću za elektroničke medije, kao nezavisnom regulatoru, a predviđena je i prekršajna odgovornost HRT-a za slučaj kršenja zakonskih odredbi. Na kraju dozvolite mi da iskoristim ovu priliku kako bi se zahvalila svim pojedincima, stručnjacima, svim predstavnicima udruga koji su zajedno s Ministarstvom kulture radili na nacrtu ovog teksta. Održali smo brojne konzultacije i sastanke, često u teškim uvjetima, u uzavreloj atmosferi, uz brojne optužbe, ali i brojne pohvale. Trudili smo se saslušati sve primjedbe i prijedloge. Naravno da je teško doći do teksta koji bi zadovoljio sve zainteresirane strane, ali ispred vas je nacrt zakona koji uz pozitivno mišljenje Europske Komisije, u svom najvećem dijelu ima i potporu udruga i stručnjaka, a prijedlozi za brojna rješenja koja predlažemo stigli su upravo od strane tih istih udruga i stručnjaka. Vlada upućuje ovaj zakon u dva čitanja, iako se radi o uvjetu za zatvaranje poglavlja 8. zaštita tržišnog natjecanja, jer očekujemo kako će nakon provedene rasprave tekst biti poboljšan, te da će nakon drugog čitanja Sabor donijeti zakon koji će osigurati da HRT kao neovisan javni medij kvalitetnije ispunja svoju funkciju, a tijela nadzora i programskog i financijskog prema jasnim parametrima i mjerilima prate rad HRT-a. Ja se zahvaljujem.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Odbor za informiranje i [[Upadica: Ne, ne. Odbor za Hrvate.]] A odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske, uvažena zastupnica Roksandić. Izvolite.
Hvala. Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo Odbor za Hrvate je na svojoj sjednici raspravljao o ovom predloženom zakonu i želimo iskazati neke svoje prijedloge vezane uz zakon, zato smo se i javili. U raspravi članovi odbora su naglasili važnost Hrvatske radiotelevizije kao javnog servisa koji ima zakonsku obvezu obostranog povezivanja Republike Hrvatske s Hrvatima koji žive izvan Republike Hrvatske. Članovi odbori podsjetili su i na našu tematsku sjednicu koju smo imali, a bila je vezana upravo uz položaj i praćenje pitanja i života Hrvata izvan Republike Hrvatske. Također smo iskazali i očekivanje da će ovim zakonskim prijedlogom Vlada Republike Hrvatske, a u skladu sa ustavnom obvezom prema Hrvatima u svijetu osigurati promjene kako bi programski sadržaj HRT-a namijenjenim Hrvatima izvan Republike Hrvatske bili opsežniji, raznolikiji i emitirani u boljim terminima. S tim u svezi predloženo je i nekoliko dopuna ovoga zakona. Predlaže se dopuna članka 5. u programskim načelima na način da se ugradi odredba kako Hrvatska radiotelevizija svojim programom mora zadovoljiti interese hrvatske javnosti za život Hrvata izvan RH, kao interes Hrvata koji žive izvan granica Republike Hrvatske, o svim važnim pitanjima koja se odnose na Republiku Hrvatsku. Također u definiciji sadržaja i funkcije javnih usluga u članku 9. predlaže se dopuna odredbe prema kojoj će Hrvatska radiotelevizija, citiram proizvoditi i obavljati programe namijenjene informiranju pripadnika hrvatskog naroda izvan Republike Hrvatske na način da se umjesto termin informirati, upotrijebi prikladan termin koji će obvezati Hrvatsku radioteleviziju na proizvodnju cjelovitog programa, u što spada je li informiranje, za pripadnike hrvatskog naroda i njihovih potomaka u svijetu, te da u taj program bude uključen i program namijenjen javnosti na prostoru RH, koji se odnosi na život, probleme, događaje Hrvata koji žive izvan Republike Hrvatske. Prema mišljenju najvećeg broja članova odbora, a s ciljem osiguranja boljeg zastupanja javnosti, te provođenja nadzora programa u članku 25. u sastavu programskog vijeća, predlažemo ugraditi odredbu kojom se može imenovati i jedan član predstavnik udruge Hrvata povratnika ili hrvatskih udruga koje djeluju izvan Republike Hrvatske. Nakon provedene rasprave većinom glasova, 6 za, jednim protiv i jednim suzdržanim, predloženo je Hrvatskom saboru donošenje zaključaka: prihvaća se Prijedlog Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji, spomenuti prijedlozi, tj. promjene i dopune članka 5., 9. i 24. iznesene u raspravi odbora upućuju se predlagatelju s molbom da se uvrste u konačni prijedlog zakona.
Zahvaljujem. Želi li još netko od odbora? Ne. A da, uvažena zastupnica Ljubica Lukačić, Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Odbor za informiranje, informatizaciju i medije razmotrio je na sjednici, na 27. sjednici održanoj 8. srpnja 2010. godine Prijedlog Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji, koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 1. srpnja 2010. godine. Odbor je navedeni prijedlog zakona razmotrio kao matično radno tijelo. U uvodnom obrazloženju predstavnica predlagatelja istaknula je da će se predloženim zakonom uskladiti rad i poslovanje HRT-a s novim Zakonom o elektroničkim medijima, i odlukom Vlade Republike Hrvatske o objavljivanju pravila o državnim potporama za javne … [[Ne razumije se.]] usluge. O njemu je provedena javna rasprava i za neke članke dana je alternativa, da bi se kroz raspravu u prvom čitanju došlo do što boljih rješenja. Njime se između ostalog definira komercijalna djelatnost koju HRT može obavljati, utvrđuje definicija sadržaj i funkcija javnih usluga HRT-a, uređuje sadržaj i postupak utvrđivanja ugovora o programskim obvezama HRT-a koje se ugovor sklapa između HRT-a i Vlade Republike Hrvatske. Uređuje se postupak izbora i djelokrug tijela HRT-a, uprave HRT-a, nadzornog odbora i programskog vijeća HRT-a. Također se uređuju i sredstva za rad HRT-a, plaćanje mjesečne pristojbe, propisuje se sadržaj statuta kao općeg akta HRT-a, te uređuje nadzor nad radom HRT-a. U raspravi na odboru skrenuta je pozornost na članak 14. stavak 5. gdje bi se ugovorom između HRT-a i Vlade Republike Hrvatske rezale mogućnosti HRT-a jer se njime uređuju sadržaj na internetskom portalu HRT-a koji mogu služiti isključivo za obavijesti o HRT-u, njegovom programu, te dati pregled dnevnih vijesti koje ne mogu prelaziti opseg skraćenih pregleda objavljenih u dnevnim novinama i ostalim časopisima. Što se tiče nadzornog odbora istaknuto je da mu je dan niz funkcija koje su upravljačke, a ne funkcije nadzora. Isto tako izneseno je i mišljenje da nemaju smisla ni zajedničke sjednice programskog vijeća i nadzornog odbora jer se ovdje radi o 2 različite funkcije ovih tijela. Kod rasprave o alternativama oko izbora članova Programskog vijeća HRT-a izneseno je mišljenje da su obje alternative već isprobane u praksi i obje su se pokazale da imaju nedostatke. Osobito nije dobar neposredan izbor članova pojedinih institucija i udruga jer bi se oni mogli ponašati kao delegati onih struktura iz kojih su izabrani. Izneseno je i mišljenje da je alternativa na članak 24. dobra uz moguća poboljšanja. Tako je predloženo da se u stavak 8. doda da barem jedan član mora biti izabran kao stručni predstavnik osoba s invaliditetom. O alternativi na članak 26. u stavku 2. propisano je slično rješenje kao što je u važećem zakonu a koje nije zadovoljavajuće da postupak za prestanak mandata člana Vijeća HRT-a pokreće Vijeće HRT-a ili nadzorni odbor. Izneseno je i mišljenje da će HRT biti pod stalnim pritiskom jer odluka o visini pristojbe donosi nadzorni odbor, a njega čini 5 članova od kojih se 4 biraju na prijedlog Vlade RH, a 1 član je predstavnik Radničkog vijeća HRT-a. Nadalje, skrenuta je pozornost da su pristojbu dužni plaćati i svaka fizička i pravna osoba koja ima u vlasništvu radijski ili tv prijemnik odnosno drugi uređaj za prijam radijskog ili audiovizualnog programa, a koja je obveznik plaćanja električne energije. A zaboravlja se da signal u potpunosti ne pokriva cijelo područje RH. Postavlja se pitanje što će biti s onima koji plaćaju električnu energiju, a nemaju signala? Istaknuto je mišljenje da se ne može naplatiti usluga koja se ne isporučuje. Predloženo je da se smanji pristojba za osobe s invaliditetom, a određene kategorije da budu oslobođene plaćanja pristojbe. Posebno oni koji žive ispod granice siromaštva te da to bude regulirano zakonom. Na kraju je izrečena pohvala jer je prijedlog zakona prošao javnu raspravu i bit će raspravljen u 2 čitanja. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova, 7 za i 3 glasa protiv, odlučio predložiti Hrvatskom saboru sljedeće zaključke: prihvaća se prijedlog Zakona o HRT-u, sve primjedbe, mišljenja i prijedlozi izneseni u raspravi uputit će se predlagatelju da bi uzeo u obzir prilikom izrade konačnog prijedloga zakona. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. U ime kluba HSS-a uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, zastupnice i zastupnici, gospođo državna tajnice sa suradnicima. Izmjena regulative o javnoj televiziji izrazito je osjetljiva iz perspektive daljnjeg unapređenja demokratskih standarda i medijskih sloboda u Hrvatskoj s naglaskom na autonomiju HRT-a koja je čvrsto povezana s imperativom transparentnog financiranja i upravljanja javnim prihodima usmjerenim na pružanje javnih usluga, niza javnih programskih sadržaja HRT-a. Proces izrade zakona koje je vodilo Ministarstvo kulture upotpunjen je javnom raspravom na zahtjev zainteresiranih strana i udruga pa su svi mogli dostaviti svoje primjedbe što je povećalo donošenje kvalitetnijih, izvedljivijih i od zainteresirane javnosti bolje prihvaćenih rješenja, a taj prostor za raspravu još uvijek je otvoren jer je zakon u prvom čitanju. Moram reći da i mi u HSS-u smatramo da je nužno oko pojedinih prijedloga u ovom zakonu još jednom sjesti i razgovarati i dobro je da imamo to vrijeme pred sobom te ćemo podržati upućivanje ovog zakona u drugo čitanje. Prijedlogom zakona se uređuje status HRT-a kao javne ustanove koju RH obavezuje na obavljanje djelatnosti pružanja javnih radio-fuzijskih usluga. Prijedlogom zakona ne uređuje se unutarnje ustrojstvo HRT-a već se to sukladno većini europskih zemalja prepušta Statutu HRT-a. Prijedlogom zakona detaljno se uređuje koje javne usluge pruža HRT te se predviđa člankom 13. sklapanje Ugovora između HRT-a i Vlade RH kojim će se pobliže urediti programske obaveze HRT-a u 5-godišnjem razdoblju kao i financijski okvir njegova poslovanja. Nije sasvim jasno što to znači. Da li to znači da će uz pristojbu i marketinški prostor koji HRT ima Vlada Republike Hrvatske dodatno plaćati obaveze za obavljanje javnih usluga koje HRT provodi temeljem ovog zakona što nam se ne čini prihvatljivim. Plaćanje pretplate je naknada HRT-u za obavljanje javnih usluga, a plaćaju je svi porezni obveznici i građani RH i HRT iz pristojbe ubere 1,2 milijardi kuna godišnje. Stoga smatramo da dodatne financijske obaveze koje bi plaćala Vlada za javne usluge HRT-u nemaju temelja. Ovim prijedlogom zakona je utvrđeno da za obavljanje svoje djelatnosti HRT može koristiti sredstva pristojbe i komercijalne prihode, odnosno oglašavanje. Oglašavanje na radijskim programskim kanalima ograničeno je na 9 minuta. Oglašavanje na televizijskim programskim kanalima ograničeno je na 9 minuta s time da je oglašavanje u udarnom terminu između 18 i 22 sata ograničeno na 6 minuta. Predviđena je i alternativa kojom se zabranjuje oglašavanje na specijaliziranim televizijskim programskim kanalima. Radi provedbe nadzora nad korištenjem javnih prihoda uvodi se vođenje odvojenog računovodstva za javne prihode te propisuje da HRT svoju komercijalnu djelatnost mora obavljati u skladu s propisima o tržišnom natjecanju. To znači da ne smije snižavati cijenu oglašavanja pri kupnji prava za prijenos športskih događanja ne smije nuditi cijenu koja je pak iznad tržišne. Nama u HSS-u obratili su se predstavnici NOVE-tv, RTL-a, EPH, Radio Antene, Novog lista, NCL-a, Glasa Slavonije, Adriatic medije, Anima medije Zagreb te su iznijeli primjedbe na novi Zakon o HRT-u tražeći ukidanje oglašavanja na programima HRT-a ili bar smanjenje trajanja oglašavanja u općim tv programima HRT-a. Tražili su jasno definiranje javne usluge HRT-a te strogo razgraničenje od komercijalnih aktivnosti, ograničavanje broja specijaliziranih tv programskih kanala i komercijalnih aktivnosti HRT-a te sprečavanje favoriziranja HRT-a u procesu digitalizacije. Njihov je stav, citiram: "da su svi mediji žrtve nekontroliranih komercijalnih aktivnosti javne televizije što je dovelo do razaranja medijskog tržišta, a predloženim Zakonom o HRT-u dodatno će produbiti krizu u medijima i ozbiljno ugroziti pluralizam medija u Hrvatskoj. Kraj citata. Ima i drugih razmišljanja koja su došla do nas, a to je prijedlog da marketinški prostor na HRT-u se ne smije smanjivati, da ga treba jasno regulirati jer nezavisna produkcija opstaje isključivo zahvaljujući HRT-u. Mnogobrojni stručnjaci istaknuli su da su svjesni da HRT ne može biti BBC koji uopće nema marketinški prostor, ali da bi se mogli ugledati na skandinavske zemlje i jasno ograničiti mogućnost oglašavanja samo u vrijeme emitiranja nekih posebnih emisija koje imaju izuzetnu važnost i od javnog su interesa kao što je primjerice prijenos sa Olimpijade ili sličnih sadržaja. HRT ne treba ekonomski slabiti, ali na HRT-u treba uvesti red i to je svakom valjda jasno. Komercijalnim televizijama treba dati prostora da dišu i to ne bi trebalo dovoditi u pitanje. Gdje je onda zlatna sredina? Trebali bi je svi zajednički pronaći. Činjenica je da je vidljivo upravo u financijskom dijelu izvješća o poslovanju HRT-a koje smo primili u ožujku, a odnosi se na 2008. godinu, da je taj marketinški dio na HRT-u bio siva zona poslovanja, da su čak odbori koji su ga raspravljali ovdje u Hrvatskom saboru izrazili sumnju u njegovu vjerodostojnost, da su mediji izvještavali da je HRT ispod realne cijene prodavao marketinški prostor, a čak su se mogli čuti i zaključci da je poslovanje HRT-a na rubu provalije i da nije u skladu sa zakonom. Zbog toga ne treba čuditi da se uvodi nova institucija za kontrolu financijskog poslovanja HRT-a, a to je nadzorni odbor i mi u HSS-u tu odredbu podržavamo. Nadzorni odbor HRT-a ima pet članova od kojih 4 člana na temelju javnog poziva na prijedlog Vlade Republike Hrvatske imenuje Hrvatski sabor, a jednog člana imenuje Radničko vijeće HRT-a. Nadzorni odbor HRT-a ima široke ovlasti kada je riječ o kontroli financijskog poslovanja HRT-a, tako da donosi financijski plan HRT-a, odobrava opće akte o financijskom poslovanju HRT-a, opće akte o plaćama i drugim materijalnim pravima radnika HRT-a i naknadama za vanjske suradnike. Odobrava raspolaganje imovinom HRT-a, te daje prethodnu suglasnost na sklapanje ugovora o zajmu ili kreditu. Nadzorni odbor utvrđuje visinu mjesečne pristojbe uz suglasnost Vijeća za elektroničke medije. Stanje u samom programu HTV-a je zabrinjavajuće. Emitira se sve i svašta što nikako ne može biti javni interes i što je u suprotnosti s onim što većina građana smatra prihvatljivim za emitiranje na javnoj televiziji. Naravno da stoga ne treba čuditi da stanje nije ništa bolje niti na komercijalnim televizijama, jer se zahvaljujući emitiranju pojedinih neprihvatljivih sadržaja kako prenose mediji događa da se prema zadnjem istraživanju 70% djevojčica u dobi do 9 godina iz zagrebačkih osnovnih škola izjašnjava da kad odrastu žele biti Simona Gotovac. Toliko o vrijednostima koje se promoviraju u našim medijima. Tim više je važno da se ulože napori kako bi HRT bio javni servis u službi zaštite interesa svih građana, a ključnu ulogu u tome treba imati i novi zakon i Programsko vijeće. Programsko vijeće prati provedbu programskih načela i obaveza utvrđenih zakonom i ugovorom između HRT-a i Vlade i HRT-a. Ono također imenuje glavne urednike na prijedlog uprave HRT-a nakon provedenog natječajnog postupka i pribavljenog mišljenja urednika i novinara ili drugog osoblja koje kreativno sudjeluje u stvaranju programa za koji će biti odgovoran glavni urednik. Programsko vijeće HRT-a ima 15 članova koje izravno imenuju institucije i udruge civilnog društva. Za izbor programskog vijeća predviđena je i alternativa prema kojoj Programsko vijeće ima 11 članova, a bira ih i razrješava Hrvatski sabor na temelju javnog poziva koji raspisuje Odbor za informiranje, informatizaciju i medije Hrvatskog sabora. Prijedloge za kandidate mogu odboru uputiti institucije, udruge i građani, s time da u sastavu Vijeća barem jedan član mora biti izabran po strukovnom kriteriju i to iz reda stručnjaka za medije, novinarske struke, nacionalnih manjina, stručnih zagovornika prava i potrebe djece, audio-vizualnih stručnjaka predložen od strukovnih udruga, stručnjaka za glazbu predložen od strukovnih udruga i udruga branitelja. Proizvodnja i prodaja kvalitetnog programskog sadržaja od javnog interesa, te ono zbog čega HRT postoji, te ono zbog čega je HRT ustrojen i to je ono što je misija i vizija koju treba ostvariti – podići kvalitetu programa na svim razinama. Dakle, više kvalitetnog programa, igranog, dokumentarnog, dječjeg, obrazovnog. Svaki od tih projekata mora unaprijed opravdati svoju svrhu, tako da bude konkurentan na zajedničkom europskom tržištu. Ima snaga na HRT-u s kojima se to može postići. Ima pametnih glava koje to mogu proizvoditi kao što su to činili i ranije. Puno je brojki koje svjedoče da stanje na HRT-u nije normalno, ali sve to treba dobro analizirati i postaviti ciljeve kamo stremimo i u kojem to roku postići. A onda sukladno ciljevima napraviti kvalitetan plan i realizirati ga. Preduvjet za to je naravno kvalitetan zakon i kao što sam rekla Klub zastupnika HSS-a podržati će ovaj zakon u prvom čitanju i njegovo upućivanje u drugo čitanje. Također ću reći nekoliko rečenica o Prijedlogu izmjena Zakona o HRT-u koji je također u proceduri i rasprava je objedinjena. Tim izmjenama zakona smanjuje se visina pristojbe koju građani plaćaju za javni servis sa 1,5 na 1,125% prosječne neto plaće zaposlenih u Hrvatskoj. Pristojba bi tako iznosila 60 umjesto dosadašnjih 80 kuna, a procjenjuje se da će se prihodi HRT-a po osnovi te pristojbe smanjiti za 25% dok bi se ukupni prihodi smanjili za 20%. HRT će istina ovom odlukom ostati bez oko 300 milijuna kuna godišnje. Naime, prošle godine je HRT od pristojbi utržio oko 1,2 milijarde kuna. Sadašnja visina pristojbe predstavlja značajan teret građanima s obzirom na trenutačnu gospodarsku situaciju i naš je stav da pristojbu treba uskladiti sa umanjenom platežnom moći građana. Od donošenja Zakona o HRT-u 2003. do danas nastupile su znatne promjene u način određivanja sadržaja, funkcije javne televizije, te tehnološki razvitak koji je neminovan. Također, Zakon o elektroničkim medijima omogućuje HRT-u proizvodnju i emitiranje specijaliziranog radijskog i televizijskog programa radi ostvarivanja njezine uloge javne televizije. Nastupile su značajne promjene u unutarnjoj organizaciji javnih televizija u Europi, te se traži funkcionalniji pristup obavljanja djelatnosti u novim tržišnim okolnostima povećanog broja komercijalnih nakladnika uz obavezu poštivanja pravila o državnim potporama, a imajući u vidu način financiranja javne televizije putem pristojbe i komercijalnih prihoda. Odredbom članka 2. Konačnog prijedloga zakona propisano je da zakon stupa na snagu 1. kolovoza 2010. godine. Amandmanom koji je Vlada uputila 17. lipnja uređeno je da zakon stupa na snagu 1. studenog 2010. kako bi se u navedenom razdoblju izradio program preustroja Hrvatske radiotelevizije i plan podmirenja nepodmirenih obaveza državi i dobavljačima što je za nas u HSS-u prihvatljivo i mi ćemo ove izmjene i dopune Zakona o HRT-u podržati. Dozvolite mi da kažem i jedan naš temeljni prigovor koji ide na račun predsjednika saborskog Odbora za medije koji mjesecima nije sazvao sjednicu Odbora, koji na tu sjednicu, bez obzira što je u ožujku stiglo Izvješće o radu Vijeća HRT-a i provedbi programskih načela i obaveza utvrđenih zakonom u programima Hrvatskog radija i Hrvatske televizije nije također stavio na tu sjednicu do evo prošlog tjedna. Dakle, skoro 4 mjeseca mi smo čekali kao zastupnici da matični odbor raspravi izvješće i više od mjesec dana čekalo se da se rasprave ove izmjene i dopune Zakona o HRT-u i novi Zakon o HRT-u što mislimo da je nedopustivo da opstruira rad ovog Sabora i da nije dobro na ovim temama, posebno kad je riječ o stanju na HRT-u se politički nadmetati i pokušati skupljati jeftine političke bodove. Jer stanje na HRT-u treba biti naš zajednički interes, bez obzira na političku pripadnost, mi moramo zajednički donijeti što bolje zakone da bi se omogućilo HRT-u da bude javni servis. To očekuju naravno i naši građani sa aspekte pristojbe koju plaćaju. I evo, mi u klubu HSS-a bi molili da se ubuduće pristupi odgovornije načinu rada kad je riječ o matičnim odborima i da se ovakve situacije koje su se događale više ne ponavljaju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je klub HDZ-a, uvaženi zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepa, štovani gospodine potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice, predstavnici ministarstva. Pred nama je novi Zakon o HRT-u koji treba popraviti sve ono što nije dosad valjalo. Neću govoriti puno o zakonu jer je državna tajnica bila vrlo iscrpna, govorit ću samo neke primjedbe našega kluba. No prije toga bih uvodno rekao zašto treba taj novi zakon, zašto je neophodno da ga donesemo i što od njega očekujemo. Od njega očekujemo da riješi dva problema koji su danas u javnosti istaknuta, a tiču se HRT-a. Jedan je financijsko poslovanje koje je izvan svih pravnih okvira i drugo je kvaliteta programa. Najprije nešto o financijama. Dugotrajna kriza upravljanja uzrokovana je time što zapravo u sadašnjem zakonu ne postoji institucija koja će nadzirati financijsko poslovanje HRT-a. Programsko vijeće to ne radi. Nažalost, ne postoji niti vanjska institucija koja bi ga nadzirala i to je jedinih milijardu i 200 milijuna kuna koji padnu s neba, doprinos je mana s neba, a nad kojima nitko ne odgovara i nema odgovornost nikakvu. Izvješće koje je spomenula kolegica koje će uskoro doći pred nas za 2008. godinu je prava idila. Prihodi milijardu 549 milijuna kuna, rashodi milijardu 545, dobit 4 milijuna 100 tisuća kuna. Izvanredno, prekrasno. Međutim, čitamo mi i novine. Što kažu novine? PDV na inozemne fakture nije plaćen, dug 74 milijuna kuna državi, kamata na to 103 milijuna kuna. Za 2009. godinu još 55 milijuna, ukupno 160 milijuna kuna. Čitamo dalje da ta idila nije baš takva kao što se prikazuje u izvješću HTV-a, da navodno kažu mediji bivši ravnatelj Vanja Sutlić još uvijek prima plaću tamo, da dužnosnici imaju menadžerske ugovore pa je npr. jedna visoko pozicionirana djelatnica iz računovodstva otišla u mirovinu i dobila nekoliko stotina tisuća kuna otpremnine. Batmana su platili 250 tisuća dolara, gledanost je bila 4%. Lažni honorarci, čitamo u novinama, koji nikad nisu ništa radili primaju plaću između 3 i 7 tisuća kuna mjesečno. Navodno je takvih 26. Dakle, ono što je još gore od svega toga to je nekontrolirana nabavka vanjskih produkcija bez javne nabave, a opet po medijima osnovane su brojne privatne tvrtke u vlasništvu ili suvlasništvu direktno ili indirektno zaposlenih preko kojih se nabavljaju te strane produkcije za veliki novac. Pa se onda ne čudim što mi je jedan bivši dužnosnik HTV-a rekao kad smo razgovarali o stanju u HTV-u nema tu nikakvih političkih struja. Samo i isključivo financijske interesne struje. Prema ovim izvješćima i prema ovim rezultatima doista čovjek to može i povjerovati. Zašto je to tako loše upravljanje sa novcem? Osim zakona koji u to vrijeme nije predvidio mogućnosti zloupotrebe, danas ćemo nadam se ovim zakonom to ispraviti. To je i zbog toga što pristojbe spadaju u državne potpore. Prema tumačenju naše Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja i prema poglavlju 8. Europske unije sve pristojbe koje se plaćaju javnim medijima spadaju u kategoriju potpora. Prema tome, moraju se u tim okvirima i regulirati. Kod nas najveće potpore primaju oni nad čijim potporama i financijskih poslovanjem postoji dobar nadzor i dobra kontrola, osim nad HRT-om. Samo bih spomenuo da HRT prima potporu u visini od milijardi i 200 milijuna kuna kroz pristojbu i da je otprilike 12% ukupnih potpora koje Hrvatska godišnje daje, da je to više od potpore brodogradilištima, da je to više od potpore ukupnoj industriji čelika. Dakle, radi se o vrlo velikim sredstvima koja ne samo što su izvan kontrole nego kao potpora utječu na tržišnu utakmicu. Zbog tih potpora u svom tržišnom dijelu HTV može snižavati cijene oglasnih minutaža i oglasnih prostora, a to opet onemogućava komercijalnim televizijama da se razviju i da prave ono što zovemo medijski pluralizam, a medijski pluralizam jest temelj svake demokracije. Prema tome, u ovom novom zakonu očekujemo da se i medijski pluralizam stavi u okvire koje propisuje Europska unija. Koliko iznosi ta potpora u odnosu na druge zemlje? Ja ću samo spomenuti jednu tablicu koju je izdala Europska unija koja govori koji je to dio bruto domaćeg proizvoda po glavi stanovnika. Pa npr. u Slovačkoj to je 0,3% godišnja potpora koju plaćaju stanovnici, 0,3% BDP-a po glavi stanovnika. U Poljskoj 0,4, u Hrvatskoj 1,5. Tri do četiri puta više. Ili u apsolutnim vrijednostima godišnje stanovnik Slovačke plaća svoju javnu televiziju 40 eura po stanovniku, Poljska 45 eura, u Hrvatskoj 120 eura. I tu treba tražit razloge koje ovaj zakon nadam se dovodi u pravne okvire ovakvom ja bih rekao neodgovornom raspolaganju sa tim novcem. Što je posljedica toga? Posljedica toga je 3500 zaposlenih plus oko 1000 honoraraca. Za proizvodnju radijskog programa koji uzme otprilike trećinu tog novca i dva 24-satna programa. I kad to izračunate koliko na jedan 24-satni program otpada onda je to po 24-satnom programu negdje oko 1100, 1200 zaposlenih. A znate koliko ima za dvadeset i četiri satni program komercijalna televizija? 4 do 5 puta manje, oko 300 i nešto zaposlenih, 4 do 5 puta manje. Radi se dakle, o ja slobodno sad kažem jednom bahatom odnosu prema novcu koji pada s neba i to je nešto što ovaj zakon treba ispraviti i dovesti pod strogu kontrolu. Ono što bi u ovom izlaganju trebalo spomenuti to je i sam program. Mi donosimo novi zakon ne samo zbog financija, nego i zbog programa. Nad programom odgovornost ima Programsko vijeće, programsko vijeće koje je danas u krizi i koje doslovno ja bih rekao ne prati program HRT-a, ne prati ga usuđujem se reći jer ne reagira na njega i po svim zapisnicima vidimo da vrlo rijetko reagira. Primjerice, ne reagira na najvažniji ili jedan od najvažnijih dijelova javne televizije informativni program. Kakav je informativni program televizije? Nadam se da će po novom zakonu novo vijeće uzeti kontrolu i nad tim. Informativni program je neobjektivan program i to je ono što se u javnoj televiziji ne smije tolerirati. Citirat ću projekt dr. Viktorije Car sa Fakulteta političkih znanosti. Ona je u svom znanstvenom projektu analizirala sadržaj informativnih emisija i to sa stajališta da li su informacije jednostrane ili u njima vrijedi pluralizam. HTV je definitivno zakazala. Po tome ispada da su informativne emisije HTV-a u 58% svojih vijesti koje donose te vijesti obrađene jednostrano, dakle nema pluralističkog demokratskog pristupa. I kad gledate dnevnike HTV-a to možete zaključiti i bez velikih znanstvenih analiza, kad na primjer gospodin Zoran Šprajc po tome poznat daje svoje komentare na vijest. Pa ne plaćam ja njemu pristojbu da čujem njegov komentar. Ja plaćam da čujem objektivnu informaciju. Ja ne plaćam gospodina Šprajca da bi se smijao, umirao od smijeha na sceni s beogradskih ulica kada se jedan prolaznik utapa u bujici vode i borio za vlastiti život, a gospodin Šprajc komentirajući to padne u smijeh takav da nije mogao dalje govoriti. To je neozbiljno za javnu televiziju. Ili kad na primjer gospodin Šprajc u nedavnom intervjuu sa premijerkom gospođom Jadrankom Kosor imenuje jednu veliku tvrtku velikog poslodavca kao najvećeg dužnika i najslabijeg platišu. Pa da je to napravio u jednoj pravoj demokratskoj pravnoj državi platio bi takvu odštetu za štetu poslovnu nanesenu toj tvrtki, da se više nikad ne bi igrao sa takvim podacima. To nije javna televizija. Javna televizija mora imati objektivnu informaciju temeljenu na pluralizmu. Javna televizija ne može biti televizija jedne stranke, jednog političkog pogleda ili još bolje jedne financijske grupacije. Često puta se politizira sa programom pogotovo informativnim programom. Na primjer sad čitam ovih dana kako je gospođa Hloverka Novak Srzić ponovno imenovana na jednu dužnost kao ona pripada HDZ-u, HDZ ju je postavio. Ja kao potpredsjednik HDZ-a mogu odgovorno reći da ju apsolutno ne smatram svojom. Prije svega zato, radi se dakle ne o političkim, nego o drugim interesnim lobijima. Ne smatram je svojom zato jer mi je kao kandidatu za predsjednika, a tada je bila urednik informativnog programa dala tek sedmo mjesto po minutaži u predizbornoj kampanji, a Boga mi je ne smatram kad moram tako reći niti demokršćanskom opcijom kad sjeda u krilo ministru Šukeru. To ne može biti pripadnika demokršćanske opcije. Nekulturno je sjesti ministru Šukeru u krilo i to proglasiti tržišnom utakmicom. Ako ništa drugo zbog neravnopravnosti spolova recimo ja ne mogu sjesti ministru Šukeru u krilo. Dakle, nema govora o ravnopravnoj utakmici tržišnoj. Mislim da javna televizija ne smije služiti za takve sprdačine, nego da treba njezin ustroj i upravljanje njom tako ustrojiti da se to više ne ponavlja. I nekoliko riječi konkretno o samom zakonu. Dakle, zakon je ustrojen da kažem tako u dvije uspravnice. Jedna koja će nadzirati financijsko, a druga programsko uređenje i izvršenje ovoga zakona. Prva uspravnica ima nadzorni odbor i ima upravu i to je mislim nešto što je moderno rješenje što je u skladu sa većinom vrlo različitih rješenja u zemljama Europske unije. Taj nadzorni odbor će biti imenovan na prijedlog Vlade od strane Sabora što smatram da je vrlo dobro. Ta uprava će biti imenovana od strane nadzornog odbora po proceduri koja mislim da je dobro pogođena. Ono što je novo i što mislim da je kvalitetno i gdje vidim najveći iskorak ovoga zakona je ugovor koji će uprava potpisivati sa Vladom. To je ugovor o petogodišnjem programu. Ovdje se mora obvezati javno televiziju na javno djelovanje. Ovdje se mora njezino tržište svesti na najmanju moguću mjeru, ovdje se treba, a zakon to predviđa potpuno odvojiti financijsku evidenciju tržišnog dijela od financijske evidencije ovog dijela koji je financiran iz pristojbe. Dakle, iz džepova svih naših građana. Razdvajanje financijskog nadzora od programskog dijela bi trebalo biti puno oštrije nego što je zakon predvidio. Zato smatram da bi Programsko vijeće trebalo i to misli naš klub, trebalo biti odgovorno za program, ne za financiranje. Trebalo bi biti odgovorno za izbore urednika, neovisno biranje urednika jer to je politika programa. Kroz urednike se vodi politika programa i to bi morala biti funkcija neovisnog Programskog vijeća. Zato smatram da bi u članku 17. trebalo izbjeći kombinaciju u kojoj Programsko vijeće i Nadzorni odbor zajednički donose financijski plan. Mislim da ne bi smjelo Programsko vijeće ulaziti u financijski plan, nego se strogo držati nadzora nad samim programom. Isto tako, ne mogu se složiti da članovi vijeća biraju različite udruge, profesionalni umjetnici, udruge glumaca, civilne, ekološke inicijative jer je to i tehnički nemoguće. Tko će ih natjerati da imenuju svog člana? Nikad nećemo doći do takvog Programskog vijeća zato smatram da ga i dalje treba imenovati Hrvatski sabor po principima koje treba odrediti alternativnim člankom 17. ovoga zakona. I ne na kraju upitno je da li treba navoditi profesije budućih članova vijeća, jer se uvijek onda možemo pitati, a zašto neke profesije nedostaju. Ja odmah pitam zašto na primjer nema stručnjaka za zdravstvo. Vi ćete pitati zašto nema stručnjaka za sudstvo. Treći će pitati zašto nema stručnjaka za neke socijalne kategorije itd. Mislim da je osjetljivo određivati neke profesije, a druge izbaciti iz strukture budućega vijeća. I da zaključim. Smatram da je ovaj zakon apsolutno dobro došao, da je kvalitetan uz ove neke izmjene koje smo predložili i koje će se u raspravi sigurno do drugog čitanja još iskristalizirati, da će to biti vrlo dobar zakon koji ima dva važna zadatka. Jedan mu je da očisti HRT od bahatog ponašanja prema novcu koji plaćaju građanke i građani ove države. I drugo da se uvede postupno omogućavanje pluralizma i onim kućama koje žive na tržištu, a to znači da postupno treba taj marketinški ili tržišni dio HTV-a dovesti u regulaciju i odnose sa običajima Europske unije. Pod ta dva uvjeta predlažem da prihvatimo ovaj zakon u prvom čitanju. Hvala lijepo.
Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Gvozden Flego. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodin Hebrang je bio rekao da se u Slovačkoj za javnu televiziju izdvaja 0,3% bruto nacionalnog proizvoda, u Hrvatskoj 1 i pol posto. Taj podatak je posve netočan, jer ako podijelite milijardu i pol kuna prihoda HTV-a, podijelite sa 250 milijardi bruto domaćeg proizvoda, onda ćete dobiti u najboljem slučaju 0,06% bruto domaćeg proizvoda, a nikako 1 i pol posto.
Zahvaljujem. Na redu je klub IDS-a, uvaženi zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, uvažena gospodo zastupnici. Dozvolite mi najprije da nešto kažem o ovome Zakonu o Hrvatskoj radioteleviziji, P.Z. broj 559, gdje se ovdje predviđa ili bolje rečeno predlaže smanjenje televizijske pretplate za tih 25%. Apsolutno ja se slažem da je logično u ovoj zemlji smanjivati parafiskalne namete. Ja ne jedanput, više puta sam rekao da prema ovoj državnoj klasifikaciji, mi danas imamo 245 takvih parafiskalnih nameta, za tih 245 parafiskalnih nameta, to su podaci iz 2009., danas ih imamo možda jedan ili dva više. Znači 2002. za tih 245 parafiskalnih davanja ova država ili razne institucije uprihodovali su 5,2 milijarde kuna, a prošle 2009. za tih 245 davanja država je uprihodovala čak 12,5 milijardi kuna. Znači plus 7,3 milijarde kuna u 7 godina. Jasno to je nedopustivo, a jedan od takvih davanja zasigurno je ta televizijska pristojba. 2008. kao što smo čuli od gospodina Hebranga prihod HRT-a bio je milijardu 549 milijuna kuna. Na televizijsku pristojbu otpada 68,8% ukupnog tog iznosa, a prihodi od marketinga su 22,2%. Od tv pristojbe 2008. HRT uprihodovala je jednu milijardu i 43 milijuna kuna, od tv promidžbe HRT i Hrvatski radio zajedno ostvaruju 345 milijuna kuna. Za plaće na Hrvatskoj radioteleviziji ide negdje oko 523 milijuna kuna, za materijalne rashode 671 milijun kuna i zato, ja se tu slažem, rijetko ali ovom prilikom sa gospodinom Hebrangom da je HRT jednako novac. Zašto se ponekad udara po Saboru? Zamislite da je netko ovdje u Saboru dobio otpremninu 300, 400 tisuća kuna kao što dobija u ovim institucije. Pa nas bi naprosto rastrgali. Nama je problem ako netko dobije novine, ili ne daj bože parking, parking ne možete dobiti, nego novine, pa onda se po nama udara. Na Hrvatskoj radioteleviziji radi 3 hiljade 629 ljudi, od toga na radiju radi 721, na televiziji radi 2 tisuće 118 ljudi, u glazbenoj produkciji 178 ljudi, na općim poslovima 614. Toliko znači o uvodu. Međutim što bi značila po meni primjena ovoga zakona? Znači smanjenje te televizijske pristojbe za 25%, ili sa milijun 43 milijuna kuna na neki 750 milijuna kuna, kao što je konstatirala prije i gospođa Petir. Što bi to značilo za Hrvatsku radioteleviziju? Ja kažem kad bi do toga došlo, da bi to naprosto izazvalo jedan sveopći kaos. Jasno protiv sam da svatko i to moram isto tako kazati prije nego o tome budem kasnije govorio, i protiv sam i toga da svatko tko sad ima priključak za struju plaća Hrvatskoj televiziji televiziju pristojbu. Apsolutno sam protiv toga, ja imam dva priključka za struju i ja mislim da im je dosta jedna televizijska pretplata, ili zar bi šta ja znam moj otac zbog toga što ima priključak u štali za par junaca isto tako morao plaćati televizijsku pretplatu ili pristojbu. To im jednostavno ne treba omogućiti. A oni to pokušavaju da bi došli do nekih 600 tisuća novih korisnika i mislim da je to naprosto pretjerivanje. Razumljivo je da će i na Hrvatskoj radioteleviziji doći dan kada će se morati preispitivati rashodi. Ja apsolutno sam protiv toga da se tamo smanjuju plaće, da se smanjuju radna mjesta itd., a to da je na Hrvatskoj radioteleviziji isto tako vjerojatno ima viška zaposlenih, u to uopće nitko ne treba sumnjati. Da na Hrvatskoj radioteleviziji ima i bezočne otimačine i to je vjerojatno točno, ne znam od vanjske produkcije itd. To što na Hrvatskoj radioteleviziji na stotine ljudi recimo prima veće plaće od ministara, to je možda najmanje bitno. Bitnije je kada bi u tom mediju bilo i znatno manje zaposlenih da se zapravo ništa ne bi promijenilo. Međutim isto tako želim naglasiti da sam protiv apsolutno bilo kojeg otpuštanja ljudi. Isto je tako mogu reći sa cjelokupnom javnom upravom. Kad bi javna uprava imala 20 ili 30% manje zaposlenih, ja tvrdim da se apsolutno u ovoj zemlji ništa ne bi dramatično dešavalo. Od 2003. do 2009. u Hrvatskoj je zaposleno 85 tisuća novih ljudi, a na tih ili u tih 85 tisuća, njih 30 tisuća zaposleno je u javnom sektoru, nije bitno da li je riječ o školama ili bolnicama, administraciji ili negdje drugdje, u predsjednikovom uredu, u uredima Sabora, županija, u komunalnim poduzećima itd., itd. Međutim sada da dođem do te političke ocjene, što je bit tog zakona, kako ga ja zovem smanjenje pretplate za 25%? Ja tvrdim da je bit zapravo politički diktat. Ili ćete gospodo na Hrvatskoj radioteleviziji biti naš servis ili nećete biti ničiji servis, a samim time nećete biti niti javni servis. To što bi onda takvi servisi možda završili kao Vjesnik, ja mislim da nekome tko šalje tu poruku zapravo nije pretežno, nije ni bitno jer polaze od principa sve za vlast, vlast nizašto. Kada je donesena ova odluka, ja bih rekao, o discipliniranju HRT-a ovakvim prijedlogom? Donesena je na sjednici Vlade nakon što je, kad ga je već spomenuo gospodin Hebrang pa i ja ću, gospodin Šprajc otvoreno u Dnevniku podržao sindikalni referendum. Ja tvrdim da je taj Dnevnik na neki način bio benzin, ili bolje rečeno benzin na vatru, da su građani naprosto unisono nakon toga krenuli potpisivati tu peticiju. Gledavši taj Dnevnik i ja sam sam pomislio pa nećete gospodo na televiziji dugo i doista nije prošlo niti 24 sata i odgovor je odmah uslijedio kroz tzv. televizijsku pretplatu. Međutim, još jedanput kažem televizija sigurno ima jako puno ovih dubioza, ali se na taj način s njome nitko ne može poigravati. Razumljivo, svatko normalan ja bih rekao u ovoj zemlji, je da plaća manju televizijsku pretplatu ili bilo koji porez da plaća ga manje, a ne više. Samo nenormalan čovjek bi valjda pristao da plaća više ako može plaćati manje, ali ja mislim da ovaj pristup Vlade je zapravo pokušaj ovladavanja samom televizijom. Ponavljam, još jedanput ću reći HRT se mora restrukturirati, mogu i ja citirati ove tekstove koje spominje gospodin Hebrang. Pa evo npr. i gospodin Jurdana piše u Nacionalu da tu količinu programa na BBC-u radi 600 ljudi koliko ih ovdje radi, ne znam 1500 ili 2000, da li je to točno ne znam, ali ja se usuđujem kazati da je u ovoj zemlji još uvijek HRT najbolji javni servis. I nije da se ja tu nekome upucavam, ulizujem jer se istovremeno moram zamjerati drugim nacionalnim ili komercijalnim televizijama, ali ja se usuđujem ipak kazati da je HRT najotvorenija televizija. Ja tvrdim, za razliku od gospodina Hebranga, da su oni jedini korektno, koliko toliko korektno odradili predsjedničke izbore i mislim da bi bez HRT-a bilo bitno, bitno drugačije. Još jedanput, apsolutno, nema nikakve dileme pa jasno da ima i na HRT-u ljudi koji su servilni do svih vlada, ima. Ima onih, točno je, koji su i opoziciono nastrojeni, to je točno. Ima onih koji isto tako pokušavaju što ja znam činiti jednu distinkciju između, nadići ili nadilaziti i vlast i opoziciju. Ima onih koji su isto tako i tamo i to treba kazati skloni novcu, kapitalu itd., njihovom utjecaju, ali još jedanput kažem HRT je jedini medij o kojemu ovdje, ovdje za saborskom govornicom možemo do mile volje razglabati, a tek hoćemo jasno kada dođe na dnevni red ovo poslovanje HRT-a. HRT isto tako o nama može razglabati 24 sata na dan, tko joj brani, neka to radi. Mi o njima 1, 2 ili 3 puta godišnje. O komercijalnim televizijama nikada i ne daj Bože da nekome to padne na um zato jer eto oni su privatni, ali zašto ne reći i o njihovoj toj uređivačkoj, toj kako se zove koncepciji. I da kažem i to da ne zaboravim, ovaj Sabor kakav god da je, ali tvrdim da je puno bolje mjesto no što su mnogi, mnogi mediji koji su na neki način sud javnosti. Ono čega se međutim bojim je, ja je zovem nebulozom koja je u pripremi, da svi koji imaju ne znam struju ili to brojilo ili kako se to već zove, znači svoj dom, vikendicu itd., za svako takvo jedno brojilo moraju plaćati tv pretplatu. Ja mislim da im je dovoljno da platimo samo jednu, ne dvije ili više ako imate 2 takva brojila. Mislim isto tako, da budem otvoren, da je apsurd plaćati ovim malim trgovcima i slično, obrtnicima, ugostiteljima ZAMP ako plaćaju tv pretplatu neka se kroz tu formu taj novac nekako okrene. Mislim da je apsurd da svaka soba u hotelu mora platiti tv pretplatu. Znači, ako želimo ta pitanja regulirati onda za to jesam, ali sam protiv da ovakvim recimo zakonom pokušava se uništiti HRT, a onda je kupiti prebacivanjem još većega troška na cjelokupno građanstvo RH. Drugo što želim kazati kada već govorim o imenima, ja osobno nemam ništa protiv nikoga, pa niti gospođe Hloverke. Dapače, tvrdim o njoj se puno govorilo zadnji tjedan, da je jedino HRT pošteno pratila predsjedničke izbore. To sam spreman reći, gdje je gospođa Hloverka bila glavni akter. To treba reći. Zato ja ću uvijek braniti HRT kao javni servis. HRT je često loš servis, ali je još uvijek puno bolji od mnogih drugih. Međutim, svi mi isto tako znamo tko ima HRT na neki način usuđujem se kazati ima i Hrvatsku. HRT nije Hrvatska, ali bez HRT-a bilo bi teže, ja bih rekao, do vlasti. Međutim, ove 2010. ili 2007. HRT znamo ne osvaja se kao '90-te specijalcima, otkazima itd., ona se preuzima političkim akvizicijama, a ja mislim osoba o kojoj govorim je jedna od njih. Pa bila ona demokršćanka ili ne. Jednako tako sve političke bitke prelamaju se na neki način u ovoj zemlji i na HRT-u. Jednako tako bez HRT-a vi jednostavno ne možete mijenjati niti prilike u društvu. Mislim na ono razdoblje koje će doći nakon budućih izbora i zato ja mislim da bi svi kadrovi trebali staviti koji su na taj način došli svoje mandate i na raspolaganje. Stoga nije presudan ja bih rekao ovaj Zakon o HRT-u da li će Sabor imati ovakav ili onakav utjecaj pa i engleski parlament ima utjecaj na BBC, već da odlaskom jedne ekipe na vlasti ne ostanu njihovi poltroni u drugim možda još i moćnijim institucijama. Ja se čak usuđujem kazati da 3. siječanjska vlast, u svojoj dobroćudnosti pa i naivnosti su odgovorni na neki način za ovo stanje Hrvatske radiotelevizije. Prošlo je 7 godina od te 3. siječanjske vlasti, jasno ta vlast nije odgovorna za gospodarski slom, za financijsku propast, možda je u ovom konkretnom slučaju odgovorna za stanje na Hrvatskoj radio televiziji i još jedanput ću reći, crveno mi se tu pali, da bit ove priče o Hrvatskoj radioteleviziji je ogroman novac. Sve drugo ja mislim da na Hrvatskoj radioteleviziji je drugorazredno pitanje, a kada će se to sve normalno odraziti, kakve su to akvizicije koje su došle to ćemo vidjeti pred redovne ili izvanredne iduće parlamentarne izbore. I samo još dvije rečenice mislim da su dvije točke spojene, pa da smo trebali govoriti 20 minuta, vanjska produkcija bez HRT-a ne može postojati, zato su svi producenti u ovom trenutku na strani Hrvatske radiotelevizije bez HRT-a ni njih nema, Hrvatski film bez HRT-a ne bi postojao, zato su ako se to tako zove režiseri na strani Hrvatske radiotelevizije, mogućnost da svi u Saboru bez HRT-a isto tako ne bi postojala, i zato sam ja apsolutno za HRT. Jednu kampanju izbornu bez HRT-a vi ne možete voditi i zato mislim da to mora doista biti javni servis, nikako stranački servis jer u tome će se uvijek male stranke naspram onih koje pretendiraju obnašati vlast, izgubiti. To je ono što sam htio reći, ako ima još vremena.
Nema vremena kolega Kajin, vidite da vam već treći put žmiga. Hvala lijepo. Imamo tri prijave ispravaka navoda, najprije uvaženi kolega Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. U nizu netočnosti koje je kolega Kajin izrekao ja ću samo jednu, a to je da ovim prijedlogom zakona koji u prvom čitanju se vrši ili pokušava se izvršiti pritisak na Hrvatsku televiziju ili ćete biti naši ili nećete nikako ni plaćeni niti imati novaca. To je apsolutno netočno. Jer nedvosmisleno stoji u općim odredbama ovoga Zakona u članku 1. stavku 4. u obavljanju svoje djelatnosti Hrvatska radiotelevizija je neovisna od bilo kakvog političkog utjecaja ili pritisaka promicatelja komercijalnog interesa. Jasno i nedvosmisleno se govori tome da će ona i dalje biti javni servis Hrvatskih građana.
Hvala. Drugi se za ispravak javio uvaženi kolega Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Netočno je kolega Kajin da ovaj Zakon želi uništiti Hrvatsku radioteleviziju. Ovaj Zakon želi uvesti reda među ostalim i u financijskom poslovanju Hrvatske radiotelevizije. Netočno je dovoditi bilo kakav komentar, bilo koga sa Hrvatske radiotelevizije sa smanjenjem pristojbe, to je jednostavno netočno. Taj dio gospodarskih mjera u koje spada smanjivanje ili oslobađanje parafiskalnih nameta među koje pripada i pristojba za Hrvatsku radioteleviziju. Ali na žalost vas je kolega Kajin uzaludno više ispravljati jer to doista više nema smisla.
Hvala. I uvažena kolegica Suzana Bilić VArdić. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolega Kajin je rekao da kada bi se dogodilo citiram: "da televizija ne dobije onih 300 milijuna od pristojbe da bi to izazvalo sveopći kaos.". Kolega Kajin to prije svega to nije točno, ako ćemo pravo za pravo ne čini li se vama da na televiziji i dok ovo nije stupilo na snagu ove izmjene i dopune Zakona vlada kaos kojem programsko vijeće po sadašnjemu Zakonu nije doraslo i ne može ga riješiti i zbog toga su ovakvi prijedlozi zakonska rješenja stavljena u ovome Prijedlogu zakona. Druga stvar, rekli ste da je nebulozno da se pristojba plaća prema priključku za struju. Pa kolega dragi, to imaju i neke druge zemlje i mogli ste se informirati, a vrlo zanimljivo kada se zalažete za skidanje parafiskalnih nameta jedino tu sada branite i stavljate ogradu kada se radi o Hrvatskoj radioteleviziji.
Hvala. Idemo dalje sa raspravom. U ime Kluba SDP-a uvaženi kolega Antun Vujić. Izvolite kolega.
Gospodine potpredsjedniče Sabora, uvaženi predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Imamo objedinjeno čitanje dvaju prijedloga zakona, jedan je dakle izmjene i dopune i tiče se pristojbe i drugo je ovaj neusporedivo veći i značajniji radi se o novom Zakonu o HRT-u. Da odmah ne bi previše jedno s drugim miješali samo ću reći nekoliko riječi o onom prvom što sam spomenuo, dakle o izmjeni pristojbe. Nije u redu i djeluje potpuno nepromišljeno da se istodobno u Sabor podnose dva prijedloga koji su međusobno različiti jedan dakle realizira pristojbu na 1,5, a drugi na 1,25, ali čak kada bi to bilo neka privremena mjera, nešto i moguće pa i kada ne bi previše ..., mislim oni koji su to predložili o smanjenju pristojbe nisu izračunali nekoliko elementarnih stvari. Ovo smanjenje pristojbe obuhvaća negdje oko 300 milijuna kuna, 300 milijuna kuna manje u poslovnoj godini, ja ne znam što to znači i tko će na sebe preuzeti tu odgovornost. 100, tisuću plaća je otprilike 100 milijuna kuna, za koliko se to ukidaju sredstva i mogućnost da funkcionira javna televizija neka uzmu na sebe odgovornost oni koji to predlažu. Jer jedno je biti kritičan prema javnoj televiziji, jedno je tražiti bolja rješenja, jedno je kritizirati ako treba i oštro neka rješenja a drugo je jedini javni medij koji u posjedu ovdje javnosti, naš kao građana, a nije privatan, govorim o zbilji ..., dovoditi u situaciju da ne može poslovati. Protiv toga se energično izjašnjavamo i nadamo se da će biti dovoljno pameti da se ovakve mjere vatrogasne prirode a bez efekta ne ide i da će se od toga odustati. Međutim, nije moguće govoriti o novom zakonu o javnoj televiziji a da se ne kaže nekoliko stvari koje čine ekologiju donošenja ovog Zakona, a to je znači opće i političke uvjete u kojima se on donosi. Kada smo dakle pred nekih 7, 8 godina donosili zakon 2003. ovaj sadašnji prije ovoga o javnoj televiziji. Tada smo prepoznavali otprilike jednoga ključnoga, pod navodnicima ili bez navodnika neprijatelja, javne televizije. A to su bili oni i one strukture i ona razmišljanja koja su željeli javnu televiziju podvesti da bude stranačka televizija. I tada smo se potrudili da u tom vremenu i u onim prilikama u dva prijedloga zakona, jer prvi nije išao pa se moralo ići, a drugi nađemo neka rješenja koja su kakva bila omogućila 7 godina stabilizacije javne televizije i do onih rasprava koje su sada krenule i do ovoga rasula koje sada se tamo odvija je ipak ta televizija po općem mišljenju, a i ovdje se to čulo od nekih koji su raspravljali, a tako se inače misli i u Europskim tijelima uključujući i europska televizijska zajednička tijela, jedna od najboljih javnih televizija u ovom prostoru i jedna od ozbiljnih tekovina ove javnosti. Danas nije samo problem politički odnos prema televiziji i zaštita televizije od političkih nego i od komercijalnih interesa. Ovo je novina u kojoj se mnogim diskutantima, a neke smo ovdje i slušali, miješali dvije stvari. Pa zagovarajući neka politička rješenja zapravo, ne znam da li namjerno, a možda i namjerno, možda i slučajno zagovaraju i takva komercijalna rješenja koja štete interesu javne televizije i koja nemaju nikakve veze niti sa ikakvim zahtjevima europskih tijela, Europske komisije nego ima veze sa našim sposobnostima da se othrvamo onoj vrsti komercijalizacije protiv koje su sve zemlje nešto uspjele. Neke tradicijom koje su imale, neke standardima koje su postavljale, neke zakonima koje su donosile, a neke i javnim mnijenjem koje je imuno na to da mu glavu pune oni kojima je Big Brother jedina stvarnost pa zapravo čak i poželjna stvarnost u društvu. Dakle, imamo dva ambijenta spram kojih treba postaviti ovaj zakon. I odmah ću reći da ima čitav niz formulacija i drago mi je da to mogu reći, koje je Ministarstvo kulture dobro učinilo i u mnogim aspektima inovacija tih je trebalo postupiti. Prošli zakon je trebalo mijenjati, ali na način da se zadrži njegov smjer, trebalo je unapređivati neka institucionalna rješenja koja su se pokazala nedostatnim. U to se krenulo, ali nažalost u pogrešnom smjeru prema mišljenju kluba SDP-a. Dakle, krenulo se ne u daljnju zaštitu javne televizije, njenog društvenog značaja, njene društvenosti nego u podržavljenje javne televizije i podvrgavanje javne televizije odgovarajućim političkim rješenjima tj. političkim institucijama odnosno grubo rečeno političkoj moći. Ja ne znam da li se dovoljno razmišlja, ako bi se dovoljno razmišljalo onda ću ja kao SDP reći, nezavisno što očekujemo od idućih izbora, ne bih volio da javna televizija bude SDP-ovska. A nadam se da bi moglo toliko pameti biti i na drugoj strani pa da se kaže gospodo, nezavisno od idućih izbora, ne bih volio da javna televizija bude HDZ-ovska jer javna televizija ne može biti stranačka, ne može biti niti Vladina. Institucije koje se sada predlažu nužno nju dovode u taj u taj položaj. Nadzorni odbor je trebao služiti zaista da se zaštite oni elementi financijskog poslovanja i oni elementi od kojih se traži u novom zakonu da se razriješe vezano na dvojno knjigovodstvo od onih koji eventualno kao programsko vijeće moraju kompetencije … [[Govornik se ne razumije.]] To smo i mi predlagali, odnosno i mi smo toga svjesni i da se mene pitalo ja bih također to predložio. Ali ne bih predložio da nadzorni odbor postane faktički upravljačko tijelo koje s jedne strane ukida autonomiju javne televizije kao javne televizije, kao upravljačko tijelo i ne dopušta sve do toga da se imenuje i tko će zastupati, ono imenuje i tko će zastupati javnu televiziju od trećih … [[Govornik se ne razumije.]] u ne znam kakvim slučajevima, čitav niz stvari. Da preko javnih sjednica zapravo kao predstavnik Vlade faktički može vršiti majorizaciju i da zapravo gubimo ovaj element programskoga vijeća kao onoga što treba da štiti interese javnosti. Naravno, kod rušenja programskoga vijeća ovako kako je nastupilo, kod opstrukcije izbora 11.-og člana programskoga vijeća, kod svih nevolja koje smo imali, kod sadašnje serije ostavki kao da se ide kompromitirati ta institucija, a koju ćemo naći pametniju instituciju od te. Imali smo, čuli smo, imali smo direktno biranje pa šta se tada događalo. Tada su htjeli formirati političku stranku u vijeću, neki koji su mislili da su tamo zaduženi da rade program i da ukidaju slobodu novinara jer da će oni uređivati dnevnike. To ne valja. A šta ima bolje od ovoga, nema. A da li smo se potrudili da možda nađemo kvalitetnije ljude kada smo birali, nismo, jer stranke biraju i predlažu one koji su im poslušni, a ne one koji su na kvaliteti da mogu to nešto biti. A kad se jedan takav nađe pa ga eventualno udruge podrže i to masovno, onda se njega ruši. Ne želim vraćati na to, ali stvorili smo vrlo, vrlo loš ambijent za donošenje ovoga zakona. To nije usluga niti ministarstvu jer u takvom ambijentu zapravo mi počinjemo govoriti ponovno samo politički, nadmećemo se ovdje, a nećemo da vidimo realne stvari. Drugi skup, ovo je dakle politički problem i politički dio ovog aspekta spram kojega dakle vidimo negativnu tendenciju koju otvara ovaj zakon, možda ne sa željom, ali via fakti će to tako biti jer majorizacija na zajedničkim sjednicama programskog vijeća i nadzornog odbora, a i ako ne bude vidimo da postoji neko rješenje u kojemu to neće biti pozicija samog nadzornog odbora je takva da je faktički majorizirajuća. Ono također ne samo da ima određene ingerencije kao što sam rekao koje su upravljačke, ono mislim uspostavlja cijelu liniju odlučivanja, ono uspostavlja faktore, ono uspostavlja kadrovska rješenja itd. To ne može nikako biti. A druga linija koja sada ide na ovu političku našu nesposobnost da ocijenimo što nećemo je komercijalna linija. Pitanje što je pristojba, je li to potpora ili nije, je riješeno Zaista tako kako se sada čuje zato što je netko u Europi, ali ne za samu Europu jer se oni znaju od toga branit, rekao ne, ne, sve su to državne potpore jer to je nama tako jasnije i lakše obračunavati. Međutim, javna potpora i javni interes za javnom potporom je jedno, a državna potpora u smislu brodogradilišta je drugo. Nema toga naroda koji ne može sebi u području informiranja osigurati da ima javno informiranje. Taj narod koji bi to na taj način pristao je nezreo kao politički narod. I to se ne smije dopustiti, a to se dopušta zato što je klima pseudo-liberalna stvorena po kojoj je sve javna pristojba pa ćemo sada javne pristojbe progoniti. Visina pretplate je prosječna kao i u drugim zemljama. Na listi koju ja dobro poznam, nemam je kod sebe da mašem s njom, je naravno na očekivanom mjestu, negdje iza Slovenije i negdje ispred Bosne i Hercegovine itd. Međutim, ovo što je sada namijenjeno u članku 14. a u stavku 5. ovoga Zakona pokazuje i na drugi način gdje se po mome mišljenju i po našem mišljenju nije shvatilo u kom smislu se vodi borba za očuvanje jednoga velikog javnog medija u Hrvatskoj. U članku 14. na zahtjev komercijalnih televizija i komercijalnih izdavača uključujući i novinske izdavače se javlja formulacija u kojem zapravo da pojednostavim u novim medijima na web portalu javna televizija ne smije imati bolji portal od komercijalnih ili od novinskih, nego oni mogu imati takav pregled dnevnih vijesti koje ne mogu prelaziti opseg skraćenog pregleda objavljenih u dnevnim novinama i ostalim časopisima. Nije ovo jedino mjesto takvo, ali je najeklatantnije. Zašto? Zašto ne bi javni portal, javne televizije mogao biti bolji od svih drugih portala? Koji je to interes, mislim koji to ne dopušta? Interes Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja ... [[Govornik se ne razumije.]] se. Nije točno, jer ću vam sada pročitati, jer se o takvim stvarima vodila rasprava, pa se između ostaloga vodila rasprava i u Danskoj, pa je tamo sasvim jednostavno zaključeno i sada citiram sudska odluka, presuda od 22. listopada 2008. citat: "Učinak koji javni servis može imati na komercijalnu ponudu rivala ne može biti kriterij koji nameće europski Zakon o tržišnom natjecanju da bi se ocijenilo područje koje obuhvaća odgovarajuća zadaća." Dakle, ne može se propisati da ne smije javna televizija imati bolje vijesti na portalima od komercijalnih televizija ili od novina. Meni nije jasno kako se ovakve formulacije mogu naći. Ja znam da se u ovoj zemlji vodi bitka, između mislim neoliberalnim shvaćanjima i drugih shvaćanja, između mislim različitih interesa ali neka se vodi ta bitka, neka se vodi bitka u smislu zaštite tržišnog natjecanja. Je li ovo zaštita tržišnog natjecanja ili je ovo zapravo likvidacija jednoga javnog prava. Ja mislim da su odgovori vrlo jednostavno i da ovaj Sabor ne može dopustiti da bude instrument privatnih interesa, pa onda i onih koji te privatne interese nama tumače kao europske interese dok oni u međuvremenu nisu europski interesi jer tamo nisu na taj način regulirani. Ima mnogo toga i ja ću ponovno reći mnogo toga i što je dobro. Ali na žalost dva ključna smjera, smjera ovoga zakona nisu išla samo u dopune i u popravke i unapređenja prethodnog zakona nego su išla i u smjeru podržavljenja. To podržavljenje će značiti u perspektivi postrančanjenje tko god bio u tom položaju to će značiti, a to ne bi smjelo značiti. I drugo, na drugoj strani prihvatio se zapravo na mala vrata diktat komercijalnih interesa koji ovdje oprostite gospodo nisu došli za to da rade javni program televizijski. Oni nisu uopće došli ni zbog kakvog drugoga razloga ovdje, nego da zarade. To je interes komercijalnih televizija, da prodaju zabavu i to onu vrstu zabave na kojoj će zaraditi. Hoćemo li mi sada proglasiti nezainteresiranost za sudbinu javne televizije u odnosu na jednoj strani od takvog tipa komercijalnih televizija i na drugoj strani hoćemo li biti nezainteresirani ili tako slijepi da mislimo ako netko ima vlast u jednom trenutku, da će je zadržati oduvijek, pa da prenosi borbu koja je već jedanput dobivena protiv stranačkog oblika vlasti nad tom javnom televizijom, nad novim oblikom konflikta u kojem će možda ostati i kratkih rukava. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolegi Vujiću. U ime kluba nacionalnih manjina uvažena kolegica zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvažena tajnice, kolegice i kolege. Klub nacionalnih manjina podržat će i Prijedlog zakona o Hrvatskoj radioteleviziji kao izmjene postojećeg zakona. No, izražavamo žaljenje što zaista možda ranije ipak nismo raspravili Izvješće o radu Programskog vijeća, Izvješće o poslovanju same televizije, odnosno što nismo razlučili što je dobro, što loše kako bismo možda na zdravijim temeljima mogli zidati ovaj zakon. Naime, ja ću se prisjetiti vremena upravo kad smo početkom desetljeća 2001., 2003. kad je ovaj Visoki dom upravo se bavio temom kako transformirati Hrvatsku televiziju u javni servis koji je trebao biti namijenjen širokoj javnosti, kontroliran od javnosti, ali svakako i financiran od javnosti. Tada smo već govorili o preglomaznom sustavu od 3600 zaposlenih, o nužnosti restrukturiranja, o reorganizaciji i njenom efikasnom funkcioniranju. U međuvremenu izdvojeni su odašiljači i veze transformirani u trgovačko društvo, smanjili smo za jedan program. Izmijenjen je sastav i način izbora Programskog vijeća na način da su maknuti političari kao krivci za sve. Pretplata za korištenje je preimenovana u pristojbu kako HRT ne bi morao plaćati PDV itd. Što imamo danas nakon osam godina, odnosno osam godina kasnije. Isti, ako ne i veći broj zaposlenih, iako su nas već tada eksperti upozoravali da iza tri programa na HRT-u, za tri programa radija da je nužno restrukturiranje provesti time, a na temelju toga onda definirati potreban broj djelatnika. Danas to možemo uporediti, a tada nismo mogli i sa komercijalnim televizijama gdje danas 2 komercijalna programa imaju negdje zaposleno oko 600 djelatnika. Naša televizija, kažem netko kaže 3600, netko kaže i više od 4000. Ali očito da stvari na bolje nismo izmijenili. Možda je tome kriva i naša velika pristojba, jer nemojmo zaboraviti da mi plaćamo u Hrvatskoj 120 eura godišnje pristojbe na temelju 11000 eura bruto domaćeg proizvoda per capita i u rangu smo pristojbe sa Italijom koja plaća 106 eura godišnje, a gdje je bruto domaći proizvod po glavi stanovnika gotovo 28000. Ili jedna Francuska koja plaća godišnje pristojbe 120 eura gdje je bruto domaći proizvod više od 30000 eura per capita, da ne nabrajam Belgija ili neke druge razvijene zemlje. A možda bi bilo dobro da smo upravo ovdje danas je već netko spominjao Slovačku koja ima godišnju pretplatu od 40 eura, a ima bruto domaći proizvod negdje na razini našeg proizvoda per capita, odnosno čak nešto više. Mi imamo nepunih 11000. Slovačka ima 12 i pol tisuća. Ili Poljska koja jednako tako plaća svega 45 eura. Doduše, kod njih je bruto domaći proizvod znatno niži. Jednom riječju naša pristojba je u rangu najviših u Europi kada se prati bruto domaći proizvod po glavi stanovnika. Rasipnost na televiziji, isisavanje novca raznim fiktivnim ugovorima, nebriga o naplati potraživanja, gurnula je Hrvatsku televiziju u sferu nelikvidnosti, a moram reći i sumnjivog poslovanja i vrlo često smo bili svjedoci po medijima kako se isisavao novac. Sjetimo se 37 fantoma prevoditelja koji nisu preveli ni jednu jedinu riječ, a isplaćeni su im honorari. Ili pak fiktivni ugovori za snimateljske, montažerske i ine poslove. Ili pak muzičari i njihovi honorari za neodsviranu niti jednu notu. Reći ćete to su objavili mediji, no ako sve vjerujemo medijima zašto ne bismo sada, odnosno možda će biti dobro da nam USKOK da odgovor na ovo kako se poslovalo i na HRT-u. Programsko vijeće HRT-a provodi programska načela i prati izvršenje obveza temeljem zakona. Iz kluba nacionalnih manjina u više navrata smo upozoravali da se krši ustavni Zakon o nacionalnim manjinama, kao i europska povelja o regionalnim ili manjinskim jezicima, na televiziji nema programa na jezicima nacionalnih manjina, a ja ću vas prisjetiti naših obveza da smo dužni emitirati emisije na talijanskom, mađarskom, češkom, slovačkom, ruskom, ukrajinskom i srpskom jeziku. Nedovoljna je zastupljenost manjinskih tema u informativnim programima Hrvatske televizije, izuzimam radio jer tu ima dosta emisija na manjinskim jezicima, vrlo često teme se obrađuju ako ih ima, one su obrađene senzacionalistički, s manjkom objektivizma, što zasigurno ne pridonosi niti senzibiliziranju javnosti o problemima i interesima manjina, a ne zaboravimo ipak se radi o javnoj televiziji koja oblikuje javno mnijenje. U manjinske emisije svrstavaju se emisije koje nemaju nikakve veze s manjinama, dovoljno je da se spomene da u jednoj udruzi pilatesa ima Čehinje ili Mađarice, da se ta emisija svrsta u manjinsku emisiju. Hrvatska zaista priznaje veliki broj manjina 22, ali po kojem kriteriju emisija "Moji Kenijski korijeni" ili pak emisije o sljedbenicima hare krišne je svrstana u manjinske emisije, to očito ni HRT ne zna. Pokušavajući upozoriti na neizvršavanje uloge javnog medija, upozoravajući na neprovedbu Zakona o HRT-u, često smo bili optuživani za miješanje ne samo u uređivačku politiku već i narušavanje slobode medija i slobode novinarske struke. Bilo bi zanimljivo čuti šta znači otkaz novinarima po principu šutnja ili otkaz, samo zato što su imali svoje mišljenje ili ga javno izrekli. Stiče se dojam da se HRT-om vladalo kao da se radi o privatnom vlasništvu, ne javnom servisu, ne servisu financiranom od građana i u službi građana, ili pak se radi o nečem trećem o čemu je govorio kolega Vujić. Slobodno društvo i slobodni mediji su nerazdvojni, bez pravodobnih istinitih i kvalitetnih informacija nemoguće je donositi niti kvalitetne odluke. Sloboda i pluralizam javnih medija odlučni su za stvaranje demokracije, ali i njeno čuvanje. Što više informacija i to istinitih i objektivnih veća je mogućnost balansiranja mišljenja objektiviziranja događaja. Hoćemo li novim zakonom održati pluralizam medija uz normalno održavanje komercijalnih televizija, ili ćemo se dovesti do apsurda sjevernokorejskog modela, modela samo sa državnim medijima, zasigurno ovisi o nama i o tome kako ćemo urediti medijsko tržište, ponašat će se i mediji. Naime, mislim da su tri temeljne stvari koje je bitno postaviti kvalitetno, a to je medijsko oglašavanje, to je visina pristojbe kao sustav potpore i malo nejasno financiranje iz državnog proračuna gdje se spominje članak 9., 10., 11. i 12., gdje se nameće koliko mora biti hrvatskog programa, hrvatske glazbe, europskog programa, i dalje se govori o potpisivanju ugovora između Vlade i televizije, što bih molila tajnicu da malo detaljnije pojasni, jer ispada da sve ono što je javni servis, na kraju će se još posebno plaćati iz državnog proračuna, što na neki način nije jasno definirano, pa bih voljela da dobijemo u tom dijelu pojašnjenje. Naime kada se radi o medijskom oglašavanju, zasigurno da bi trebalo vidjeti koji prostor može zauzimati Hrvatska televizija kao javna televizija, jer ipak kod nad oglašavanje u 70% dijelova odvija se putem televizije, vrlo često se naša televizija pojavljivala sa … [[Ne razumije se.]] cijenama, netržišnim cijenama i zaista je uništavala i oglašivački prostor, ali kažem i taj pluralizam medija, odnosno uništavanjem komercijalnih televizija, da li činimo uslugu, da li ćemo zaista ostati danas sutra samo na državnoj televiziji. Normalno da treba vidjeti i visinu pristojbe, slažem se sa prijedlogom da pristojba mora biti manja, ali slažem se jednako tako da se paralelno zaista mora provesti restrukturiranje na Hrvatskoj televiziji, i konačno vidjeti šta to ta televizija treba proizvoditi, šta to treba emitirati, odnosno sa kojim brojem ljudi, jer zasigurno da li baš se mora prenositi Formula 1 koju gleda 2, 3% gledatelja, da li je to javni interes ili je javni interes nešto drugo, što se može proizvesti sa manje sredstava. Kad sam kod objektivnog informiranja, ne mogu prešutjeti činjenicu kako smo bili objektivno informirani u momentu kada je Vlada najavila smanjenje pristojbe. Inače kada god se najavi bilo kakvo posezanje u džepove umirovljenika, radnika, odnosno drugim riječima stanovnika Hrvatske, odmah se to preračunava u litre mlijeka, kilograme kruha, međutim ovdje se uopće nije željelo pitati jednog prosječnog građanina što on misli o snižavanju pristojbe, već naprotiv tražilo se vrhunske europske stručnjake. Tu je još jedanput televizija zakazala i pokazala da nema objektivnog, da nema istinitog informiranja, odnosno da nema mjerila za sve jednaka. Stoga evo, mi ćemo zaista podržati ove izmjene, ali mislim da bismo, kao što HRT mora zadovoljiti interese javnosti na državnoj razini, želim još naglasiti da je vrlo važno da i na regionalnoj i lokalnoj razini bude odgovarajuća zastupljenost informativnog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog programa, jer da bi javnost bila informirana o činjenicama, događajima i pojavama da bi građani osjećali da je televizija njihovog života, da prati njihove aktivnosti, mislim da bi se daleko više trebali koristiti regionalni programi koji su u zadnje vrijeme zapostavljeni, u njih se ne ulaže. Posebno se ne ulaže u kadrove tako da lokalne televizije, odnosno regionalna televizija danas premalo je sastavni dio svakodnevnog života svakog našeg građanina. A mislim da dok god građani ne osjete da je televizija njihova i teže će plaćati. Rekla sam podržavamo i smanjenje, treba voditi računa o tome kako televizija da se restrukturira. Ujedno vas molim, kažem pojašnjenje članka 13. koji se upravo odnosi na dodatne ugovore u izvršenju programa, ali nismo i dosada imali posebne članke koji su definirali na koji način će se riješiti specifične emisije kada su u pitanju bilo naša dijaspora, bilo manjine, bilo neke ekskluzivne, odnosno emisije koje prati manji broj građana, ali svaki puta su ugovori zakazali. Ovdje se bojim opet da je to preširoko i da opet zbog širine možda se opet izbjegne nerealizacija članka 13. i da ponovno ostanemo zakinuti za one emisije koje sam spomenula za koje je Klub nacionalnih manjina zainteresiran, a to je informiranje na jezicima nacionalnih manjina što je naša obveza i prema međunarodnim aktima. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Nastavljamo raspravu po klubovima. U ime kluba HDSSB-a kolega zastupnik Boro Grubišić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodo iz ministarstva, kolegice i kolege. Ja ću samo produžiti ovu raspravu koju je gospođa Čuhnil maloprije započela, a to je restrukturiranje kako reče Hrvatske televizije. Pa kad je riječ o restrukturiranju HRT-a koja uvođenjem ove nove zakonske odredbe ili stope od 1,25 od prosječne plaće u RH u odnosu na prijašnju stopu od 1,5% onda me nekako ta riječ restrukturiranje podsjeća i na restrukturiranje brodogradilišta. S time da postoji bitna razlika, da je u restrukturiranju televizije ili HRT-a predviđeno smanjenje sredstava od oko 20% ukupno, a u hrvatskim brodogradilištima to uobičajeno rezultira ulaganjem sredstava u brodogradilišta. Ima još nešto što je zanimljivo, nekako bih rekao slično iako brodogradilišta nisu tema, ali me ova riječ restrukturiranje podsjetilo, a to je da i jedni i drugi, dakle i HRT i brodogradilišta loše stoje, a kooperanti poglavito oni koji imaju dobre VIP ili neke druge veze ili kako to netko reče ovdje nekontrolirana nabavka vanjskih produkcija dobro stoje. Dakle kooperanti, govorim o brodogradilištu ili brodogradilištima, a nekontrolirana vanjska produkcija HRT-a kao pandan ovim kooperantima također odlično financijski stoji. Vrlo zanimljiva činjenica i na koju treba u svakom slučaju upozoriti i uprijeti prst. 245 ili 248 parafiskalnih nameta u RH koji su narasli na ukupno opterećenje građana od 12,5 milijardi kuna među kojima je i kako narod to više voli reći pretplata negoli pristojba, a sad govorimo i o potpori, pretplata, pristojba, potpora, tako svejedno – ona iznosi 80 kuna po jednom ili po domaćinstvu ili po jednom tv prijamniku. I evo, nekako postoji namjera kako sam čuo i kao pročitao da se gotovo svaka utičnica uključi u to da postoji mogućnost nabavke tv prijemnika pa onda i nove ili povećanja broja tv pretplatnika. Izračun od 1,5% od prosječne plaće u RH pa onda time i nekakvo povećanje kako rastu i prosječne plaće u RH, daj Bože da rastu i dalje, je jednaka za svo građanstvo, za sve građane, za sve one koji imaju tv prijamnik. Bilo da je on nekakav od stotina menadžera na željeznici ili ne znam gdje, dalekovodu ili gdje, koji imaju plaću preko 30 tisuća kuna, bilo da je on umirovljenik koji ima 1500 ili 1800 kuna, a posjeduje televizor. Govorim to zbog toga što postoje i druge mogućnosti izračunavanja visine tv pristojbe. Govorim i o razlikama u našim županijama, da ne kažem regijama u visini prosječnih plaća. Počevši od Istarske županije, u usporedbi npr. sa Brodsko-posavskom županijom gdje prosječna plaća je gotovo dvostruko veća u Istarskoj negoli u Brodsko-posavskoj. Zatim, od Zagreba, Gradu Zagrebu i još nekim drugim županijama, Primorsko-goranskoj itd. Ali, tv pristojba je jednaka, jednaka za sve. Kada bismo i to uzeli u obzir, dakle izračunavanje po županijama, najvjerojatnije da bismo dobili istu količinu novca to je milijardu i 200 milijuna, ali drugačije raspodijeljenu po određenim županijama. Ni to nije dobro. Uveli smo OIB – osobni identifikacijski broj kojim možemo točno vidjeti i izračunati, dakle javno, transparentno koliko tko zarađuje. Dakle, od pojedinca do pojedinca, od građana do građana. Ali, ne postoji čini mi se ni volja, a nekome se čini možda i veliki posao iako je sve kompjuterizirano da točno odredi eventualno pristojbu onu 1,5% ili 1,25%, ali u odnosu na njegovu plaću, na njegova primanja. Zbog čega ravno, da ne kažem po … [[Govornik se ne razumije.]] odrezano svima jednako 80 kuna? Ako ćemo ovu mjeru ili zakonski prijedlog proglašavati eto rezanjem parafiskalnih nekako da ne kažem, da ne bi populističkom mjerom rezanjem 20 kuna davanja građanstva, ako ćemo time kako netko reče ovdje pokušavati disciplinirati javni servis, javnu radio televiziju i to postoji sumnja koja je iskazana u prijašnjim raspravama, onda postoji ovakav drugi način razmišljanja o visini i načinu naplate pristojbe ili pretplate, ili pak potpora ovom javnom informativnom servisu. Kažu da se iza brda valja diktat komercijalnih televizija, koji se javna televizija nastoji njen utjecaj, njena kvaliteta, smanjiti, a dio dakle, da kažem kolača da preuzmu komercijalne televizije, hoćemo li to dopustiti. Nakon svih mogućih privatizacija, nakon T-mobilea, banaka itd., hoće li ovdje doći do određenih promjena u medijskom polju. Točno je da Hrvatska radiotelevizija ima 3 i pol tisuće, ajde da me netko ne hvata za riječ i ispravak netočnog navoda, ali da kažem oko 3 i pol, 3 i 629 reče gospodin Hebrang u svom izlaganju i plus gotovo tisuću kako reče honoraraca koji uz kao kooperanti Hrvatske radiotelevizije zarađuju dodatno. Točno je to da BBC ima za gotovo 80% manje zaposlenih. Pogleda li se produkcija jednog BBC-a i naše Hrvatske radiotelevizije koja produkcije, pogotovo zabavnog karaktera glazbenog karaktera vrši gotovo uvijek uz potporu uvijek u suradnji sa ovim vanjskim produkcijama, onda vidimo da je ta razlika drastična, iako je broj uposlenika jedne i druge televizije također velik ali u korist dakle BBC-a. E sada kako će djelovati ova mjera na Hrvatsku televiziju. Imam informaciju i razgovarao sam s nekim djelatnicima Hrvatske radio televizije koji kažu da kada netko bude smijenjen sa mjesta urednika programa bilo koje vrste njegov se koeficijent ne mijenja, ovaj novi dobiva taj koeficijent, ali onome koji je prije bio i otišao na obično novinarsko mjesto koeficijent je ostao isti i plaća ista, koliko je takvih. Nadalje, otpremnine o kojima je netko govorio su također bile ogromne, dalje, ima niz drugih stvari govorit ću o ovim vanjskim suradnicima, o potpori nekoj tehničkoj itd. Koliko toga ima, i zbog čega i televizija i oni koji tamo rade ne bi bili kooperabilni ili suosjećali sa ovim stanjem u društvu a oni su javna televizija, javni servis dakle Hrvatska radiotelevizija, jasno da i oni moraju znati da ne nema raskoši i komotnosti u financiranju svega ovoga i onoga kome pripada, i što kome ne pripada. A naveo sam primjere gdje nekima zaista ne pripadaju ogromna novčana sredstva. Kada gledamo s te strane, onda ova mjera koju netko spominje populističkom dakle smanje za 20 kuna, netko je ocjenjuje discipliniranjem Hrvatske radiotelevizije da bi ona prešla u državnu televiziju ili vladin servis kao što je to bio Vjesnik ili je još uvijek, ono informacija a ne senzacija, evo dokle je dospio i taj Vjesnik. Ne bih volio da tako završi i Hrvatska radiotelevizija. Danas će biti, ili jest grupacija stranaka na vlasti, i sada bi ta televizija trebala biti servis te stranke i te države koju vodi ta grupacija, sutra će možda biti neka druga stranačka grupacija na vlasti, a što bi trebalo ponovno da mijenjamo sve skupa, ili da pokušamo zadržati jednu neovisnost i jednu javnost rada i neovisnost i komentara i informacija, točnost informacija sve ono što piše u ovim papirima. Uz to moram spomenuti da je zaista točno kada je netko ovdje rekao da time gube ili su da kažem u informativnom deficitu tzv. male stranke. Ja se ne sjećam kada je netko iz konkretnog primjera, iz HDSSB-a bio pozvan u informativnu neku emisiju, u središnju informativnu emisiju "Otvoreno" itd., a vidimo gotovo uvijek ista lica. Bilo da su u svađalačkom tonu bilo da su nasmiješenom brkatom tonu itd. Gotovo uvijek ista lica. Kada se govori o potpori pretplati ili pristojbi onda se govori o komercijalnom dijelu, a to je reklame. Vjerujte mi ovo Svjetsko nogometno prvenstvo je bilo zaista gledano ali zaista mi se već povraća od Karlovačkog piva i nekih drugih stvari jer u ne pravo vrijeme, u vrijeme kada bi čovjek trebao pogledati jesu li se dva trenera rukovala poslije utakmice, imate Karlovačko pivo. Dobro, vrućina je pa se može nekako i podnijeti ali doista neke stvari su pretjerane. Nadalje, imenovanje v.d. direktorice Hloverke Novak-SRzić koja je spomenuta ovdje od kolege Hebranga, i koja je opstala i u vrijeme koalicijske vlade SDP-a, HNS-a, HSLS-a i ne znam kojih sve ne, HSS-a zaboravio sam i njih reći i koja u određenim emisijama gotovo tendenciozno pokušava omesti određene sugovornike i što vidi cijela nacija, je zaista potez koji zaista nije na čast onima koji su takvu odluku donijeli. U ovoj državi ništa ne ide bez politike, politika je u sve umiješala prste, pa ne sumnjam i u Hrvatsku radioteleviziju i ništa ne ide bez novaca. Jedno ide s drugim, jedno i drugo se reflektira na Hrvatsku radioteleviziju kako god to uzeli, s bilo koje strane. I zbog toga ne bismo ili ne bih volio da Hrvatska radiotelevizija prestane biti javni servis i da od nje postane bilo državna, bilo Vladina televizija. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. Prije nego nastavimo s raspravom po klubovima imamo jednu prijavu ispravka navoda. Uvažena kolegica Suzana Bilić Vardić. Izvolite, kolegice.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Kolega Grubišić je u svojoj raspravi izjavio da se ovdje nameće intencija da HRT postane Vladin servis. Kolega Grubišiću ni slučajno, jer u članku 1. Prijedloga zakona o Hrvatskoj radioteleviziji stoji da Hrvatska radiotelevizija obavlja djelatnost i pružanje javnih radiodifuzijskih usluga te Republika Hrvatska za to osigurava samostalno i neovisno financiranje sukladno ovom Zakonu o državnim potporama za javne radiodifuzijske usluge, a stavak 4. istoga članka kaže u obavljanju svoje djelatnosti Hrvatska radiotelevizija je neovisna od bilo kakvog političkog utjecaja i pritisaka promicatelja komercijalnih interesa.
Povreda Poslovnika, kolega Grubišić.
Po članku 209. gospođa Bilić Vardić ako nema šta drugo da ispravlja ne mora ispravljati moje mišljenje, dakle moj stav. A trebalo bi po institutu ispravka netočnog navoda navoditi dakle argument, činjenicu koju sam ja pogriješio, a moj stav ne može na osnovu ovoga instituta. Hvala lijepo.
Ona je ispravlja stav u skladu s onim što piše u tekstu zakona i tu se nije složila između stava i ovoga, prema tome, ok. Idemo dalje s raspravom. Klub HNS-a, HSU-a, uvaženi kolega Silvano Hrelja. Izvolite, kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospodo, kolegice i kolege. Ispred kluba Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika ističem zadovoljstvo da je dobro da ovi zakoni idu u dva čitanja, da vjerojatno jedan od ova dva, onaj kraći nikad neće vidjeti drugo čitanje jer će u međuvremenu otpasti, a da se onaj zakon, konačni prijedlog može nadograđivati. Zašto to tvrdim? Pa da je bilo političke volje i odgovornosti prema stanju pojedinih socijalnih struktura u Hrvatskoj, a pogotovo umirovljenika onda bi se Vlada vjerojatno pozitivno očitala na prijedlog izmjena i dopuna Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji koji je samo u travnju 2009. ponudio ovom Saboru tada u koalicijskom klubu HSLS-HSU. Naime, mi smo nudili da umirovljenička domaćinstva plaćaju pristojbu, radiotelevizijsku pristojbu po stopi od 1,5% na prosječnu mirovinu i tada nam je Vlada odgovorila da je to, da bi HTV ostao bez velikog dijela svojih prihoda, da bi to ugrozilo njihovo poslovanje, a radilo se negdje po našim procjenama od oko 70 milijuna kuna. Danas raspravljamo o prijedlogu zakona koji umanjuje na godišnjoj razini prihode Hrvatske radiotelevizije za 300 milijuna kuna. Sad mi nikako nije jasno da je odbijeno nešto što smo nudili koje je na neki način umanjivalo prihode Hrvatske radiotelevizije za 70 milijuna, a nudi se nešto što umanjuje njihove prihode za 300 milijuna kuna. S time da je naš prijedlog bio socijalno prihvatljiviji, pravičniji i dao se nadograđivati. Naravno, smatramo da je bila opravdana primjedba Vlade da postoji još socijalnih struktura kojima je problem platiti tako visoku radiotelevizijsku pristojbu. S time smo se i tad složili i moglo se na tom tragu napraviti prijedlog izmjena i dopuna Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji. Naravno, sigurno smo i tada i danas spremni razgovarati da se na najmanju moguću mjeru, na simboličnu mjeru smanji RTV pristojba za nezaposlene, za ljude sa vrlo niskim primanjima, dakle po određenim socijalnim cenzusima, a mi smo tu obuhvatili kategoriju umirovljeničkih domaćinstava, dakle ne milijun i 170 tisuća umirovljenika nego umirovljenička domaćinstva kojima je mirovina isključivi izvor prihoda. Argumentirali smo to na način da smo u prijedlogu zakona upotrijebili jedan prosjek mirovina u Zrinskom Topolovcu, ako se ne varam to je u Bjelovarsko-bilogorskoj županiji gdje je 997 kuna prosječna mirovina. Vi znate što znači uzeti 960 kuna godišnje tv pretplate, to je 1/12 primanja jednog takvog umirovljeničkog domaćinstva, a tamo čim je takav niski prosjek tamo ima puno takvih umirovljeničkih domaćinstava. Mi smo predlagali tada smanjenje radiotelevizijske pristojbe za 50 kuna odnosno za takva domaćinstva da to bude najviše 30 kuna. Što znači prijedlog Vlade da se koeficijent sa 1,5 na prosječnu plaću spusti na 1,125. To znači svima skinuti radiotelevizijsku pristojbu za 20 kuna. Vjerojatno potpredsjedniku Friščiću, meni, tih 20 kuna ne znači previše u životu i zašto to nama skidaju, zašto skidaju svima onima kojima tih 20 kuna ne znači puno u životu. Zašto svima ravnomjerno, zašto samo jedan takav kriterij u ovoj socijalnoj situaciji? Dakle, ja ne govorim ovo samo zato da bih ukazao na neku nelogičnost, nego da bih sugerirao Vladi već ako ima namjeru iako iz ova dva zakona ne vidi se prava namjera da se to želi smanjiti, onda nek' to napravi uvažavajuće socijalno stanje u Republici Hrvatskoj, a ne hajmo smanjimo koeficijent pa i tko može i tko ne može platiti, hajmo mu skinuti 20 kuna. Ovako oprostite, ali ne mogu se otet dojmu istovremeno predlaganje izmjena i dopuna Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji kojima se predviđa smanjenje pristojbe u isto vrijeme kad se predlaže i posve novi Zakon o Hrvatskoj radioteleviziji zapravo može biti politički trik kojim se sprema velika čistka na Hrvatskoj radioteleviziji. Naime, vršitelj dužnosti ravnatelja gospodin Popovac i premijerka Kosor dogovorili su se da se odgodi primjena smanjenja pristojbe do 1. studenog pod uvjetom da Ravnateljstvo Hrvatske radiotelevizije pripremi program restrukturiranja i racionalizacije poslovanja. Čemu onda sad prijedlog izmjena i dopuna zakona ako se novim zakonom kani visina pristojbe već negdje u to vrije, dakle studeni/prosinac kad zakon stupi na snagu vratiti na staro. Pa nije ovo jedna obmana. Time je zapravo Vladi odano postojeće v.d. ravnateljstvo dobili placet za masovna otpuštanja i reorganizaciju za koju se pretpostavlja da će obuhvatiti oko 1000 od ukupno 3600 djelatnika ili zaposlenih u sustavu Hrvatske radiotelevizije. Vrijednost tako zamišljene kadrovske racionalizacije na godišnjoj razini iznosi nešto više od sto milijuna kuna, a efekt smanjenja pristojbe za 25% iznosio bi oko 300 milijuna kuna. Dakle, ostatak od oko 200 milijuna kuna bi se morao uštedjeti na programu i produkciji. Zahvati li tako zamišljena racionalizacija dramski, dokumentarni, obrazovni, kulturni i filmski program, a na te segmente otpada većina ukupnih troškova sustava Hrvatske radiotelevizije, onda se može odmah pretpostaviti da će elementi koji čine javni servis biti bitno reducirani, a to složit ćete se nije dobro. Zato se pretpostavlja da se najava smanjenja visine pristojbe koja je izazvala psihološki šok kod svih zaposlenih zapravo kani iskoristiti kao pokriće za otpuštanje prije svega onog dijela zaposlenih koji se suprotstavljaju postojećem stanju visoke politizacije ili pokušaja visoke, novih pokušaja visoke politizacije Hrvatske televizije. Ako se na tako izvršene predradnje nasloni novi Zakon o Hrvatskoj radioteleviziji onakav kakav je predložen, onda to znači da će faktičko podržavljenje sustava HRT-a biti zapravo moguće postrančarenje u ime HDZ-a i da će Hrvatska radiotelevizija mjesecima prije izbora biti potpuno u funkciji jačanja rejtinga te stranke. Jednom kad se na HTV-u i Hrvatskom radiju pod izlikom racionalizacije riješe nepoćudnih novinara, urednika i producenata u sljedećoj fazi podržavljenja pod navodnicima na njihova mjesta stižu samo i isključivo podobni i ucjenjivi kadrovi. Takvu strukturu koje su dosadašnjim manevrima dosadašnjeg rukovodstva, ali i prethodnika takva je struktura već izgrađena otprilike 60% ali je u drugom planu i nju neće biti moguće mijenjati nakon promjene Vlade. Ravnateljstvo možda da, ali će čitav sustav sve do dna biti na neki način napunjen uglavnom vladajućima, bliskim odanim kadrovima. Nadalje je vjerovati je da će nova Vlada imenovanje novog nadzornog odbora presudno utjecati na depolitizaciju HRT-a prilično je naivno, jer će bliskim vlasti kadrova biti previše, a ostali dio će već biti istjerani iz HRT-a na burzu ili druge informativne sustave. Neki od njih će se vjerojatno kroz sindikalne ili prosvjede udruga već politički obilježiti, pa će njihov angažman biti opet tumačen kao političko mentorstvo nad HRT-om. Po meni srednjoročno, suvislo rješenje koliko god to nesuvislo sad izgledalo jeste održati ovakvu situaciju napetosti među suprotstavljenim strujama u Prisavlju koliko god bio ovo situacija uređenog nereda ili hajmo reći ravnoteže neizvjesnosti moguće je da ovo nefunkcionalno i krnje rukovodstvo bude možda najbolje rješenje nego neka druga ishitrena rješenja. Programsko vijeće koje ne može izabrati ravnatelja, te ovakvo v.d. ravnateljstvo pokušati će javnim pritiskom spriječiti masovne čistke i promjene, zadržati status privremenosti svima koji su v.d. a svi ne smiju biti, odnosno ne smiju biti sigurni da će trajno domoći tih mjesta i u međuvremenu pripremiti model zakona koji će osigurati angažman stručnog poslovodstva i stvarnu depolitizaciju Hrvatske radiotelevizije nakon izbora. Država može i treba zadržati utjecaj na kvalitetu poslovanja sustava Hrvatske radio televizije ali se mora potpuno izmaknuti iz programskog prostora. Tu postoje dobra rješenja koje su predviđene u prijedlogu novog zakona vezano uz ovaj petogodišnji ugovor kojim se definiraju usluge javnog servisa. Osobito u dijelu informativnog programa gdje je mišljenje većine novinara o kandidatima za glavna urednička mjesta ipak mora biti respektirano kao obvezujuće. Što se produkcije tiče u njoj se događaju najveći problemi u gospodarenju novcem. Ona je problem uspješnog poslovodstva, a ne političkog utjecaja. Kakva će biti daljnja rješenja vezano uz ovaj Zakon o Hrvatskoj radioteleviziji to ne znamo. Znamo samo da ćemo u ovom dijelu saborskog zasjedanja riješiti prvo čitanje. Kakav ćemo prijedlog zakona dobiti u drugom ovisi o predlagačima, međutim ja imam još par sugestija koje želim ovdje podijeliti sa vama, a sugestije su bazirane na obraćanju meni jednog velikog dijela umirovljeničkih udruga u kojem se ukazuje da su praktički, da postoji vrlo malo programa vezano uz naravno starije i nemoćne osobe, a nikad dovoljno programa uz djecu, mlađe, dakle i svih onih programa koju su dužni educirati naše građane o poštivanju privatnosti, dostojanstva ugleda i časti čovjeka i nedostaje emisija koje upoznaju naše građane o temeljnim pravima drugih. Naravno dajem sugestiju da Hrvatska radiotelevizija treba prilagođavati, proizvoditi, suproizvoditi i objavljivati programe namijenjene osobama treće životne dobi i mislim da je taj zakon ovdje sadržajno nedostatan i o tome treba voditi računa, kao što bi trebalo povesti računa da u upravljačke strukture isto tako struktura građana treće životne dobi, preko rada njihovih udruga imaju svog predstavnika, dakle ne u onom dijelu koji će govoriti o funkcioniranju, odnosno financiranju sustava, nego onom dijelu koji će govoriti o programu. Dakle potrebno je na neki način uvažiti ovih gotovo i milijun i pol građana Hrvatske, dakle starijih od 60 godina koji doista imaju posebne potrebe. Evo klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika dati će svim svojim članovima kluba da glasuju po savjesti, bez obzira što je ovo u prvom čitanju kada je uobičajeno da svi dižemo ruke. Radi se o jednom ozbiljnom zakonu, gdje već u prvom čitanju možemo na neki način izraziti svoje zadovoljstvo ili nezadovoljstvo predloženim rješenjima. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolegi Hrelji. Imamo tri prijave ispravka navoda. Najprije uvažena kolegica Đurđica Sumrak. Izvolite kolegice.
Hvala vam lijepo potpredsjedniče. Evo kolega Hrelja. Iznijeli ste niz netočnih navoda, između ostalog jedan je koji je mene užasno zasmetao, a to je da je ovo ravnateljstvo inače ravnateljstvo HRT-a odano Vladi. Pa kad bi to tako bilo onda ja sada vama ću reagirati kao obična gledateljica, ne kao članica stranke i ljudi koji, evo imam tu napisano, ali to ću se očitovati kasnije, ne zanima ih niti vaše šetnje po Kastvi, niti znojenje na Bjelolasici, davanje izjava, briga valjda šport, ne znam šta, a ponajmanje čekanje da se šaran ispeče na rašljama i da biste vi rekli o gospodarskom oporavku ima za to jer je to u svim, apsolutno u svim. … [[Upadica se ne razumije.]] Upravo vam to govorim, vidite sad ste dobro rekli. Dakle ovo ravnateljstvo i uređivači nisu apsolutno podložni ni ovoj Vladi, niti ovoj. … [[Upadica se ne razumije.]] Da, a vi vjerojatno jeste.
Hvala. Dalje uvaženi kolega Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa netočno je da iza ovog prijedloga stoji pokušaj podržavljenja ili kako ste vi rekli kolega pokušaj. … [[Upadica se ne razumije.]] Čistki itd., postrančarenja televizije itd. Netočno. Riječ je o prijedlogu zakona koji želi uvesti red i želi uvesti nadzor nad financijskim poslovanjem. Nevjerojatno je da jedna institucija koja dobiva milijardu i 200 milijuna kuna javnih sredstava, odnosno sredstava poreznih obveznika, da nema nikakav nadzor nad financijskim poslovanjem. Takva institucija u Hrvatskoj ne postoji osim HRT-a. Prema tome možemo li mi sebi priuštiti takav ekskluzivitet, odnosno HRT da on bude izuzet od takvog nadzora? Nitko to sebi ne može priuštiti i mi ne smijemo dopustiti da ta sredstva ostanu bez nadzora jer će se događati ono što možemo vidjeti iz medija da se događa. Ja ne mogu tvrditi da je sve točno ono što se piše u medijima kolike otpremnine se daju za ljude koji ne napuštaju zapravo posao, kolike su plaće itd., ali to treba utvrditi, to netko treba nadzirati i zato je ovaj zakon i ovaj prijedlog zakona dobar.
Hvala. I uvaženi kolega Kruno Markovinović, ispravak navoda.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo moram ispraviti svog kolegu Hrelju koji je rekao da je najavljena tv pretplata izazvala šok kod svih zaposlenih na televiziji. Ma nema šanse. Nije izazvala šok sigurno kod svih onih dilera vlastite produkcije koju jasno za skupe novce prodaju televiziji, financijskih magova koji zarađuju ogromne novce na uvozu nekvalitetnih serija i nekvalitetnih filmova za ogromne novce, nije izazvala šok ni kod one koji besciljno lutaju po televizijskim hodnicima i tako i tako ništa ne rade, pa ako manje plate i bit će problem. Ali izazvala šok točno kod svih novinara koji znaju da su prvi na udaru, kod tehničkog osoblja, dakle kod svih onih koji rade i čiji je rad mjerljiv.
Hvala. Karolina Leaković, uvažena kolegica prijavila se za pojedinačnu raspravu, jer smo iscrpili sve prijave po klubovima. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. I zapravo na samom početku izražavam nezadovoljstvo što danas raspravljamo o oba prijedloga, zato što smatram da prijedlog izmjena Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji, odnosno prijedlog koji se odnosi na smanjenje iznosa, odnosno postotka pristojbe zapravo nije trebao biti uopće na dnevnom redu ovog Hrvatskoga sabora, jer se ionako novim Zakonom o HRT-u drugačije zapravo definira prikupljanje i raspodjela sredstava pristojbe, pa doista ne vidim zašto je Vlada Republike Hrvatske osim zbog svojih kratkoročnih interesa uputila ovaj prijedlog izmjena zakona u saborsku proceduru, i mi smo naravno na taj način govorili i predlagateljima na saborskim odborima, što znači da ja osobno neću podržati prijedlog izmjena Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji, a isto tako ima izuzetno mnogo zamjerki o prijedlogu novog Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji, koji jest prošao široku javnu raspravu, međutim i u toj javnoj raspravi su se zapravo iskristalizirale brojne primjedbe i strukovnih udruga, ali dakle i svih ostalih zainteresiranih dijelova javnosti, koji su zapravo upozorili na to da su za HRT tri zapravo moguća raspleta kada je riječ o budućnosti javne televizije, znači etatizacija, amputacija ili sanacija. Na žalost upravo ovim prijedlogom zakona koji nije u dobroj mjeri uvažio prijedloge i primjedbe koji su iznesene u javnoj raspravi, iako to predstavnika predlagatelja, dakle iako ona tvrdi suprotno, dakle na djelu je doista etatizacija, odnosno podržavljenje javne televizije, i na djelu je amputacija zapravo njezine uloge kao ne samo informativnog servisa, nego i kao vrlo važne karike u hrvatskoj kulturnoj industriji, a ponajprije dakle u filmskoj proizvodnji, zbog toga što je, ja se nadam svima jasno da hrvatskoga filma zapravo nema i teško da će ga biti ako u financiranju hrvatskoga filma i njegove produkcije ne sudjeluje i Hrvatska radiotelevizija. To će vam reći svi koji se filmom bave i koji su zapravo uključeni u taj dio, na kraju krajeva kulturne industrije. Zapravo bih samo nešto kratko rekla doista o tome da u sredini jedne fiskalne godine je zapravo vrlo teško očekivati da će se dogoditi sanacija ili restrukturiranje na način na koji to Vlada predlaže ako se jednom gospodarskom subjektu, odnosno ako se evo recimo javnoj televiziji u pola godine zapravo oduzimaju sredstva koja se koriste za izvršavanje javnih usluga, odnosno za ostvarenje programa bio on ne samo informativni nego ponajprije dokumentarni, obrazovni, dječji, dramski itd. A to stoji i u članku 16. Prijedloga Zakona o HRT-u koji govori da se samostalnost HRT-a ostvaruje neovisnim i stabilnim financiranjem djelatnosti pružanja javnih usluga. Upravo ovaj prijedlog zakona o izmjeni i Zakona o HRT-u dovoljno govori o tome koliko je Vladi stalo do neovisnog i stabilnog financiranja djelatnosti i pružanja javnih usluga ako predlaže smanjenje pristojbe od koje se evo financiraju javne usluge. Isto je tako važno reći da sniženje pretplate neće smanjiti višak zaposlenih nego će ga zapravo povećati jer s manje novca će se proizvoditi manje programa, a to znači da će se ne samo otpuštati mnogi djelatnici HRT-a to je javna tajna, o tome se govori svugdje, najmanje nažalost ovdje u Hrvatskome saboru, nego će se isto tako otkazivati i ugovori brojnim vanjskim suradnicama i suradnicima. Znači, o HRT-u ne ovise samo ljudi koji su ondje stalno zaposleni nego i mnogi drugi, autorice i autori, kreativci koji evo sudjeluju u ostvarivanju programa HRT-a jer ponavljam HRT nije samo informativni program nego je funkcija HRT-a zapravo ostvarivati javnu uslugu i u ovim drugim dijelovima svojega programa. Također, dakle bih željela upozoriti na članke 10. i članke 11. na koje upozoravaju i strukovne udruge. Ponajprije dakle udruge nezavisnih producenata i udruge hrvatskih filmskih redatelja, a ti članci govore o postotku programa koji se mora emitirati na hrvatskome jeziku i govore o iznosu koji je HRT dužna, dakle za proizvodnju programa, osigurati za nabavu europskih djela neovisnih proizvođača, odnosno djela proizvođača ili hrvatskih producenata. Producenti su izrazili nezadovoljstvo time što se smanjuje udio, odnosno postotak djela koja se moraju emitirati izvorno na hrvatskome jeziku jer oni smatraju dakako da je ovako rigidno formuliran postotak zapravo na neki način pljuska i domaćoj produkciji i da neće biti u mogućnosti na način na koji su to možda nekih prijašnjih godina mogli raditi, dakle sudjelovati na natječajima za pružanje usluga, odnosno produkciju domaćega obrazovnoga, znanstvenoga ili igranoga i dokumentarnoga programa. Naravno, čuli smo već mnogo primjedbi na ugovor koji će HRT potpisivati s Vladom RH koji je zapravo definiran člankom 13., a dakako ja smatram da je upravo dio članka 13. koji govori o programskim obvezama HRT-a o iznosu i izvoru sredstava za njihovo financiranje, dakle koji se utvrđuje Ugovorom između HRT-a i Vlade RH u koliziji sa člankom 16. stavkom 2. koji govori o samostalnosti HRT-a koja se ostvaruje kroz samostalno obavljanje djelatnosti te programsku i uredničku samostalnost, a naročito u planiranju i proizvodnji programa te utvrđivanju programske sheme. Voljela bih znati kako će to HRT biti samostalan i neovisan i kako će to jamčiti samostalnost, dakle programsku i uredničku samostalnost na HTV-u ako će se Ugovorom između HRT-a i Vlade RH definirati vrsta, opseg i sadržaj svih javnih usluga koje HRT pruža prema ovome zakonu, a dakle potpuno nije jasno što sadržava taj ugovor i na koji će način biti u tom ugovoru definirana samostalnost HRT-a i njegovih urednika i urednica. Smatram također da je dakle potrebno preciznije definirati poslove HRT-a i da nije zapravo dobra formulacija sklapanja Ugovora između HRT-a i Vlade RH zato što, ako bi se dakle ugovorom detaljno formulirali ti poslovi i ako bi ta odredba u ugovoru bila precizna ona zapravo bila nefleksibilna spram uredničko-autorske autonomije. Kratko ću nešto reći i naravno o ulozi nadzornoga odbora i o članovima Programskoga vijeća, odnosno o izboru članova Programskoga vijeća jer je zapravo kao što je već i rečeno na neki način o tim 2 tijelima HRT-a, o njihovoj ulozi i o načinu njihova rada zapravo bilo je najviše prijepora tijekom javne rasprave i nije o tome još postignut konsenzus. Zato su ovdje i neki članci doista poslani u alternativi. Ne podržavam zapravo način izbora članova Nadzornog odbora HRT-a zbog toga što ono takav način izbora u kojemu Vlada Republike Hrvatske zapravo, odnosno Hrvatski sabor na prijedlog Vlade RH imenuje predsjednika i 3 člana nadzornoga odbora dok je jedan član predstavnik Radničkoga Vijeća HRT-a. Zapravo omogućuje majorizaciju vladajuće većine, a isto tako kada je riječ o izboru članova Programskoga vijeća HRT-a za kojega smatram da će se ako se usvoji sadašnji prijedlog članka 24. zapravo pretvoriti u jedan debatni klub bez ikakve mogućnosti kvalitetnoga rada, dovesti doista do direktne kontrole i podržavljenja HRT-a evo nakon 7 godina od kad je donesen prvi Zakon o HRT-u. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Kolega Matušić, ispravak navoda. Izvolite.
Pa ispravit ću još, pa ne znam po koji put, navod da je riječ o pokušaju podržavljenja HRT-a. To je teza koju je danas plasirao kolega Vujić koju sad vi iz SDP-a uporno ponavljate kao papagaji, a očito proizlazi iz činjenice da ne možete prihvatiti činjenicu da je zakon kojeg ste vi donosili prije 6 ili 7 godina da je toliko loš da je doveo do ove loše situacije na HRT-u i da se taj zakon jednostavno mora mijenjati jer je situacija dovedena do te mjere u jednu neizdrživu situaciju da jednostavno treba promijeniti zakon. I drugo trebate uzeti u obzir, kada govorite o javnim sadržajima, trebate uzeti u obzir, ono što je tvrdio fakultet političkih znanosti nedavno, da komercijalne televizije imaju više javnog sadržaja nego HRT. A HRT dobiva milijardu i 200 milijuna kuna od pristojbe. Dakle, ja ne kažem da je to u potpunosti točno, treba vidjeti čime se rukovodio Fakultet političkih znanosti kada je ustvrdio tu činjenicu, ali treba uzeti u obzir i to ali da dolazi ... to je jednostavno teza koja ne pije vodu, jednostavno treba uvesti nadzor nad financijama HRT-a i to je ono što se želi postići ovdje. I to je zeleno svjetlo od Europske komisije, od njenih tijela.
Za pojedinačnu raspravu prijavila se uvažena kolegica zastupnica, potpredsjednica Sabora Željka Antunović. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo, ja ću se za početak pridružiti stavovima onih koji smatraju apsurdom i nedopustivim da mi istovremeno imamo u proceduri dva zakona koji se odnose na istu problematiku. Ja već par dana slušam o tome kako je to nedopustivo, kako je to presedan u Saborskoj praksi, ustvari nisam čula ni od koga iz vladajuće većine neki opravdan razlog, ja bih stvarno voljela znati zbog čega onaj prijedlog izmjena i dopuna staro, kako kaže malo prije kolega Matušić ne važećeg, odnosno katastrofalno lošeg zakona zašto je on uopće u proceduri. Mogu shvatiti da je on bio pušten u proceduru, a kada se javio novi Prijedlog zakona koji regulira to područje i kada su i jedan i drugi zakon u redovnoj proceduri i ne postoji nikakva šansa da će jedan biti donesen prije drugoga, zašto se ne odustane od te apsurdne prakse i zašto se ne raspravlja o jednom jedinom prijedlogu zakona, kažem i jedan i drugi prijedlog, jednu te istu proceduru, temu obrađuju. Upravo iz ove činjenice da se evo nikako ne povlači ovaj Prijedlog izmjena i dopuna, ja ću iznijeti svoju tezu ali i argumente, da nešto nije onako kako bi trebalo biti, ili kako se kaže kolokvijalno, nešto zaudara. Kada govorimo o Izmjenama i dopunama ovog Zakona, kada govorimo o tome kako ćemo ubuduće regulirati i definirati Hrvatsku radioteleviziju kao javni servis. Naime, uporno odbijanje toga da se ovaj prvi prijedlog koji uređuje samo način financiranja, odnosno visinu financiranja HRT-a kao javnog servisa ne povuče iz procedure ukazuje na određenu vrstu pritiska prema svim zaposlenicima HRT-a, i dovodi u pitanje, onu tezu koja ovdje jako naglašena u ovom Zakonu a to je da je jedino jamstvo i garancija toga da će HRT biti javni servis, njegovo slobodno, neovisno i stabilno financiranja. Neprestana prijetnja da će se to stabilno financiranje naprasno prepoloviti, smanjiti, dovesti u pitanje, učiniti zapravo upitnost stabilnim, stvara jedsan po meni krajnje nepotreban pritisak na Hrvatsku radioteleviziju. Ovo govorim samo iz jednog aspekta i to uvodno prije nego što sam progovorila i o onim primjedbama i onime što držim problematičnim na Hrvatskoj radioteleviziji, i što mislim da treba podrobnije urediti izmjenama zakona, novim zakonom. Bez obzira što smo mi do sada imali dobar zakon koji je na dobar način stvarao uvjete za formiranje radija i televizije kao javnog servisa to se na žalost nije dogodilo. Nisu zadovoljni oni koji se bave politikom, ni oni na vlasti, ni oni u oporbi, nije zadovoljna javnost, nisu zadovoljne strukovne udruge, one udruge koje su na neki način profesionalno vezane uz djelatnost HRT-a i to djelatnost HRT-a kao javnog servisa, čini mi se da su zadovoljni samo oni koji su sa HRT-om povezani na bazi komercijalnog servisa. Oni su dobro funkcionirali jer je HRT velika produkcijska kuća, jer je HRT kuća koja je raspolagala velikim novcem i koja je imala dovoljno novaca da osim stvaranja nekomercijalnih programa ulaže i u krajnje komercijalne programe, pri čemu nije bilo jasno razgraničeno što je to komercijalno a što to spada u onaj nekomercijalni i javni program. I mislim da u novom prijedlogu zakona odredbe koje će razdvojiti komercijalno od javnog trebaju naći svoje mjesto, mislim da u ovom Prijedlogu ima takvih odredbi i što se mene tiče taj dio sam spremna podržati. Međutim, cijeli Zakon ne garantira da će HRT u budućnosti biti više javni servis nego što je to bio do sada. Naprotiv, ja mislim da će primjenom svih odredbi ovog zakona ako ostane ovdje kako je to napisano, taj javni interes biti ugrožen još više nego što je to bio do sada. Prethodni Zakon je onemogućio i uravnotežio pritisak politike na javni servis. Taj javni servis je kroz cijelo ovo vrijeme bio rasterećen političkih pritisaka ali na žalost nije bio rasterećen onih drugih pritisaka, pritisaka oglašivača, pritisaka koji stvara konkurencija iz privatnih medija, sve to je utjecalo na nekakve, na događaje unutar HRT-a s kojima javnost ne može biti zadovoljna, s kojima ne mogu biti zadovoljni svi oni koji istinski žele da HRT bude javni servis. Ovaj Zakon načinom kako uređuje upravljanje HRT-om, načinom na koji uređuje kadroviranje na HRT-u onih ključnih pozicija, onih koji upravljaju HRT-om ne garantira da će taj odabir i upravljanje HRT-om biti rasterećen političkog pritiska. Naime, u članku 17. gdje se govori o tijelima HRT-a govori se da će zajedničkim djelovanjem programsko vijeće i nadzorni odbor, kao jedno tijelo, dvotrećinskom većinom odlučivati između ostalog o imenovanju predsjednika uprave i razrješenju predsjednika uprave HRT-a, isto tako o članovima upravljanje, statutu, programu rada HRT-a o svim onim ključnim stvarima koje u nekom periodu određuju funkcioniranje HRT-a. Kad se sagleda kako se predlaže formirati nadzorni odbor i kako se predlaže formirati programsko vijeće onda je potpuno jasno, više nego jasno da će utjecaj vlasti ili utjecaj većine, političke većine u Saboru i Vladi imati presudan utjecaj na ključne odluke u HRT-u. To je majorizacija, kako je maloprije kolegica rekla, utjecaja politike odnosno utjecaja vlasti, vladajuće politike. Često puta se govori o tome da nezavisni pojedinci ili nezavisna tijela trebaju bitno imati ključni i bitni utjecaj unutar HRT-a, prije svega na programe, pa onda isto tako i na upravljanje HRT-om. Ja mislim da nema takvih pojedinaca koji su potpuno neovisni i slobodni i zato ja spadam u one koja ne zagovara da se pravimo slijepi kraj zdravih očiju i da biramo neke institucije koje će delegirati svoje ljude i da kažemo da su to nezavisni ljudi. Nisu oni nezavisni, oni imaju svoje mišljenje i sigurno će zastupati neke svoje interese. Ono što ja zagovaram i tražim i mislim da bi bilo dobro da se ovim zakonom riješi i definira, da se ti različiti i pojedinačni interesi uravnoteže i da nitko nema apsolutnu većinu ili da ničiji interes ne bude onaj koji će presuđivati i odlučivati što je dobro, što nije dobro, što je javno, što nije javno. Mi imamo previše iskustava sa različitim nezavisnim vijećima HRT-a i znamo koliko ona ustvari uopće nisu bila nezavisna, koliko su to bile grupe, lobističke grupe koje su vukle ili tjerale vodu na svoj mlin u okviru jedne javne ustanove, u okviru HRT-a kao javnog servisa. I zato se ja, pošto nema niti prostora niti vremena da govorim o svim detaljima, zalažem za one odredbe u ovom prijedlogu zakona koje Programsko vijeće HRT-a ne biraju po prvoj alternativi nego po drugoj alternativi, odnosno mislim da je puno bolje ono rješenje koje je iz postojećeg zakona, koje se također pokazalo ne uvijek idealnim, koje je zbog nemogućnosti majorizacije bilo koga dovelo ovog trenutka do blokade, ali bolje da imamo blokadu nego da imamo majorizaciju jedne političke volje u odnosu na drugu. Vrijeme mi je isteklo. Hvala lijepa.
Žao mi je što vam je vrijeme isteklo. Hvala. Replika, gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem. Želim replicirati da ima kolegica mogućnosti odgovoriti i još dodatno reći što misli. Naime, upravo ste vi kolegice rekli da nitko nije zadovoljan osim onih sudjeluju u prodavanju odnosno proizvodnji komercijalnog, odnosno isključivo komercijalnog dijela kad govorimo o televizijskom proizvodu. Dakle, nitko drugi iz javnog sektora nije zadovoljan, to ste vi rekli pa ste nabrajali strukovne udruge, ovo, ono, politiku itd. Dakle, vi ste priznali da nitko nije zadovoljan s onim što HRT radi osim onih koji proizvode komercijalni program i koji zarađuju na tom komercijalnom programu. Stoga me čudi da se vi protivite upravo onomu što mi tražimo, da se uvede nadzor nad ovim dijelom koji se financira iz javnog dijela iz pristojbi, da se tu uvede nadzor nad tim financijama u što se troši taj novac i za koje sadržaje i ništa drugo. Ja mislim da vi podcjenjujete novinare kad govorite na način da je to sad vrsta pritiska na sve one koji rade na HRT-u da će sad oni drugačije će se počet ponašat, drugačije će stavove imati. To jednostavno nije točno i to je neprihvatljivo. Ja mislim da apsoluto podcjenjujete ljude koji rade na HRT-u jer sasvim sigurno oni zbog toga neće promijeniti svoje mišljenje. Hoće li pristojba biti manja 25% ili neće biti, oni zbog toga neće mijenjali svoja mišljenja niti svoje stavove. U to sam sasvim siguran. Ali da želimo uvesti reda u ovom dijelu financijskom, želimo i to jasno kažemo jer milijardu i 200 milijuna kuna koje se danas dobivaju iz te pristojbe su potpuno bez nadzora. Situacija koja je sada u Programskom vijeću je također dovedena do te apsurdnosti da jednostavno je rezultat lošeg zakona kojeg treba promijeniti. I to je ono što želimo sad napravit i ništa više od toga, nikakav utjecaj, nikakva majorizacija kao što vi to pokušavate prezentirati. Rekao sam već, to je teza kolege Vujića koju vi nažalost ponavljate kao papagaj, ali što možemo.
Odgovor na repliku. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Na žalost, na žalost moju veliku i vašu žalost. Kolegice, izvolite.
Ja ne znam otkud kolega Matušić izvlači ove svoje teze, mislim da se ja protivim nadzoru. Naprotiv, uopće se ja ne protivim nadzoru, ja se protivim nadzoru na vaš način, a vaš način je ne da vi nešto nadzirete nego da to stavite u, da ujarmite to odnosno da podjarmite to. Prebrojite jednostavno broj članova Nadzornog odbora, prebrojite broj članova Programskog vijeća, način kako se ta tijela po prijedlogu formiraju pa ćete lijepo doći do toga tko odlučuje o tome tko će birati ravnatelja, tko će birati upravu, tko će donositi sve ključne odluke na HRT-u. Nipošto se ja ne protivim nadzoru, ja itekako mislim da nadzora treba biti, a ja zagovaram jednu nepristranost i zagovaram onaj sustav, ponovit ću, koji će uravnotežiti različite političke i komercijalne interese i omogućiti da profesionalizam na HRT-u zavlada. I ne samo da profesionalizam sam od sebe proradi i postane ono što će biti garancija javnog servisa nego da sustav proizvodi taj profesionalizam kojeg nažalost ponekad ima više na komercijalnim televizijama danas nego na HRT-u.
Gospođa zastupnica Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Pa na početku bih htjela reći ništa se zaboga neće loše neće dogoditi HRT-u, osim što ćemo napokon znati i to će urediti ovaj zakon koji ide, ponavljam, u dva čitanja i da naravno da će biti saslušano sve što će ovdje biti korisno i pametno izrečeno. Dakle, financiranje treba biti transparentno. Ja se nadam da je to napokon ovdje upamćeno iako će netko od kolega reći da kolege s moje desne strane ponavljaju kao papagaji ili možda je to zbog onog kukuriku pa ne znam više s tim pticama, životinjama i tako. Dakle, za ono što dobivamo na javnom televiziji napokon ćemo dobiti i pravi račun i nećemo samo na računu imati napisano emisije, nego ćemo točno znati što plaćamo i zašto to plaćamo i u konačnici račun će biti i potpisan. Što se tiče novinara i pozivanja na njihovu profesionalnost ja mislim da veliki dio novinara na Hrvatskoj radioteleviziji vrlo časno i profesionalno obavlja svoju funkciju, a što se tiče onih koji se možda malo skrivaju mislim da oni neće biti zadovoljni donošenjem ovog zakona, jer će se napokon znati tko, što, koliko i kada radi. No, vratimo se ciljevima zbog kojih se donosi ovaj zakon. Dakle, želi se održati, osnažiti i afirmirati Hrvatska radiotelevizija kao neovisan i stabilni javni servis što je važno za kulturnu i medijsku raznolikost, pluralizam, a svakako i za demokraciju. Vidim da se dobro zabavljaju kolege tu s moje desne strane. Smiješno je jel'? Pa to vam piše u ovome što, na što se odnosi zakon. Ne znam što je smiješno. Dakle, jednako tako žele se osigurati uvjeti u kojima će Hrvatska radiotelevizija obavljati svoju javnu funkciju, a u isto vrijeme da ne narušava tržišnu utakmicu jer ovaj zakon neposredno i posredno utječe ne samo na HRT, nego i na cjelovito tržište elektroničkih medija u Republici Hrvatskoj. Jednako tako želi se osigurati odgovorno i stabilno upravljanje HRT-om i financijska stabilnost Hrvatske radiotelevizije sukladno hrvatskoj tradiciji i preporukama Europske unije. U izradi novog zakona predlagatelj je bio suočen i sa sadašnjim stanjem na HRT-u. To smo već danas i čuli. Dakle, nismo imali tako savršen zakon. Imamo krizu upravljanja što je dakako posljedica lošeg zakonodavnog okvira. Imali smo krizu nadzora, financijsku situaciju, čuli smo kakva je. Ovisnost sektora kreativnih industrija o HRT-u, krizu na tržištu oglašavanja, potrebu restrukturiranja i digitalizacije. Nacrtom Prijedloga zakona o HRT-u uređuje se i status HRT-a kao javne ustanove koju Republika Hrvatska obvezuje na obavljanje djelatnosti pružanja javnih radio difuzijskih usluga. Definira se javna djelatnost. Bilo je ovdje upita na koji način će se to riješiti. Dakle, člankom 3. se definira javna djelatnost. Uz postojeće televizijske i radijske programske kanale predviđa se i pokretanje dva nova specijalizirana televizijska programska kanala, a važno je da se ovim prijedlogom zakona definira i komercijalna djelatnost. Mnogo je oko toga bilo upita. Definicija sadržaj i funkcije javnih usluga jedan je od najvažnijih dijelova ovog zakona. Naime, Nacrtom prijedloga zakona detaljno se uređuje koje javne usluge pruža Hrvatska radiotelevizija, te se predviđa i sklapanje ugovora između HRT-a i Vlade Republike Hrvatske kojim će se pobliže urediti programske obveze HRT-a u petogodišnjem razdoblju kao i financijski okvir njegova poslovanja. Čuli smo za početak to bi bilo na tri godine, a u kasnijim godinama bilo bi na pet godina. Ovako precizno definiran sadržaj javne usluge obveza je usklađivanja zakona s pravilima o državnim potporama, ali će zasigurno omogućiti kvalitetniji rad svih tijela HRT-a posebno tijela programskog i financijskog nadzora. Sada nekoliko riječi o ugovoru. Dakle, uvođenje ugovora jedna je od najvećih novina ovog zakona. Ono što smo čuli i od predlagatelja, državna tajnica je o tome govorila oslonili su se na europski model kakav imaju brojne države. Govorili smo već o BBC-u, govorili smo o Belgiji, govorili smo o Danskoj, a ono na što želim podsjetiti to je da je za sve ovo postignut konsenzus unutar radne skupine. Ugovorom se jednako tako i definiraju programske obveze HRT-a, te iznos i izvor sredstava za njihovo financiranje, a ugovor će sadržavati vrstu, opseg i sadržaj svih javnih usluga koje HRT pruža prema zakonu. Još jednom podsjećam i o tome je bilo dosta prijepora tko ga potpisuje. Dakle, Hrvatska radiotelevizija i Vlada uz važnu ulogu Programskog vijeća i obveznu javnu raspravu. Način pregovaranja ugovora, bit će to dakle demokratska javna rasprava. Vodit će je Hrvatska radiotelevizija, a ono što zakon predviđa to su tzv. osigurači koje u ovom postojećem zakonu nismo imali, a osigurači će omogućiti da ne dođe do ovoga što imamo danas, a to je kaos, a to je da ne može HRT funkcionirati. Dakle, primjerice ako se ne potpiše ugovor primijenit će se kao samo regulativni akt u dijelu u kojem nije u suprotnosti s pravilima o državnim potporama, uvođenje značajno novih usluga, negativna definicija usluga koja se ne smije pružati. Postojanje ugovora osigurat će da Programsko vijeće može kvalitetnije obavljati svoju funkciju gdje će postojati ugovorom određena jasna mjerila za ispunjavanje te javne funkcije. Ovo bi trebalo osigurati i naravno bolju organizaciju i planiranje na Hrvatskoj radioteleviziji, jer ne može se jedno isplanirati. Onda za to nema novaca i dovodimo, dakle u zabludu program i one koji bi za to trebali osigurati novac. Još jednom ponavljam transparentnije trošenje sredstava za financiranje i mogućnost da zainteresirana javnost zbog koje Hrvatska radio televizija i postoji točno zna što plaća i kavu uslugu za ta sredstva može očekivati. O upravi je već bilo riječi. Htjela bih samo nekoliko riječi o Programskom vijeću. Dakle, dva su prijedloga. Ja sam osobno za ovu alternativu za 11 članova vijeća. Dakle, jedno je prijedlog 15, drugo je 11. Ja smatram da bi Programsko vijeće trebalo imati 11 članova. Osvrnut ću se još samo na nešto, na primjedbu koja se bila pojavila i na, eto na Odboru za informatizaciju i medije. Riječ je o primjedbi da će pristojbu morati plaćati i oni koji nisu u mogućnosti primati digitalni ili analogni signal. To neće biti slučaj. Dakle, nema takvog straha, jer se predviđa potpisivanje izjave. Još nekoliko riječi o oglašavanju na radijskim programskih kanalima. Ono je ograničeno na 9 minuta, a na televizijskim kanalima na 9 minuta, s time da u onome što nazivamo prime time između 18,00 i 22,00 sata riječ je o 6 minuta. Napomena pri kraju. Hrvatska radio televizija ne smije koristiti sredstva pristojbe i druge javne prihode za financiranje komercijalnih djelatnosti Hrvatske radiotelevizije što je jasno predviđeno i definirano zakonom. Dakle, Vlada upućuje zakon u dva čitanja. Mislim da će dosta toga još biti izrečeno, ali ne treba se bojati nikako zakona. Ne treba se bojati nesavršenosti zakonskih koje su eto bile u postojećem zakonu i koji nam je na neki način proizveo kaos, već mislim da svi zajedno trebamo raditi u interesu javne televizije, a ne čisto iz političkih razloga govoriti da će ona postati ovakva ili onakva ja doista iskreno mislim da na Hrvatskoj radioteleviziji ima kvalitetnog novinarskog kadra koji može profesionalno obavljati svoju dužnost, nadam se da će to tako i biti, a mi smo ovdje svi zajedno da bismo im osigurali zato zakonski okvir, a mislim da smo na dobrom putu. Hvala vam lijepa.
Hvala. Tri ispravka, jedna replika. Prvi ispravak, potpredsjednica Doma gospođa Željka Antunović. Izvolite.
Ma vrlo kratko. Htjela sam samo ispraviti kolegicu Glavak, ona je govorila o glasanju papagaja. Kolegice Glavak, papagaji se ne glasaju kukuriku.
Kako se kliče papagaj? Druga replika, gospođa zastupnica Karolina Leaković.
Također sam poštovani potpredsjedniče podigla pločicu ispravak netočnog navoda, ne replika, tako da bih ispravila.
Pa ispravak.
Aha, u redu. Dakle kolegica je u svom izlaganju navela kako su Zakonom o HRT-u precizno definirane javne usluge koje pruža HRT. To nije točno. One nisu precizno definirane, one se naime precizno definiraju kako to kaže članak 13. ugovorom između HRT-a i Vlade RH koji sadrže vrstu, opseg i sadržaj svih javnih usluga koje HRT pruža prema ovom zakonu. Dakle nisu definirane precizno zakonom, nego ugovorom o HRT-u.
I gospodin zastupnik Silvano Hrelja. Ispravak.
Uvažena kolegica je konstatirala i taj navod ispravljam da je loše upravljanje Hrvatskom radiotelevizijom posljedica lošeg zakonodavnog okvira. Kad bi to bilo tako onda je potpuno bespredmetna ova danas rasprava. Uzroci su puno dublji nego što se može kroz ovakvu jednu rečenicu definirati. Radi se i o nedostatku i vizije i misije i doživljavanja stvarne uloge Hrvatske radiotelevizije kao javnog servisa.
Replika, gospođa zastupnica Đurđica Sumrak.
Evo hvala vam gospodine potpredsjedniče. Kolegice Glavak, ja se doista slažem sa vašom raspravom i iskoristit ću priliku u ovoj replici da se evo ga na ovaj način još jedanputa samo izrazim zašto je potrebno donesti ovakav jedan zakon, zašto se moramo zalagati da doista Hrvatska radiotelevizija postane javni servis građanima Republike Hrvatske, i da doista o tome govorimo, a evo što je se desilo 1. srpnja 2010. Piše Hrvatska obrtnička komora, i predsjednik obrtničke komore gospodin Mate Topić i obraća se Hrvatskoj radioteleviziji, naravno ovdje je molio da i mi u ovoj raspravi jednako tako na to upozorimo. Dakle 1. srpnja održavala se je svečana akademija povodom Dana Hrvatske obrtničke komore u Zagrebu, pokroviteljica je bila gospođa Jadranka Kosor, odnosno Vlada Republike Hrvatske. U svibnju mjesecu uputili su dopis Hrvatskoj radioteleviziji vezano uz snimanje i tako. Međutim evo nitko se nije obratio, nitko se nije našao za shodno da dođe, doduše poslali su novinarku, i njihovo pismo je sljedeće, ja vas lijepo molim da to poslušate, što kažu hrvatski obrtnici, a njih nema malo. U vrijeme kada smo se sa svih strana obasipani negativnim vijestima, o zatvaranju malih i velikih gospodarskih subjekata, i gubicima radnih mjesta, smatramo da jedna pozitivna priča o podjeli nagrada obrtnicima, koji su uspjeli unaprijediti svoj posao tijekom proteklih godina, a posebice u vrijeme gospodarske i financijske krize i koji su zapošljavali nove radnike i otvarali nove pogone, svakako zaslužuje svoje mjesto u središnjoj informativnoj emisiji. Preko 92 tisuće obrtnika i oko 220 tisuća zaposlenih u obrtu, kao važan dio hrvatskog sugospodarstva, ali kao građani.
Molim zaključite.
Evo samo molim vas sekundu jednu. Kao građani Republike Hrvatske i obveznici pretplate HRT-a. Jednako tako i oni imaju pravo na svoju minutu, i to je upravo ono o čemu smo govorili o prilozima kukuriku, znojenja i o prilozima šarana sa … [[Ne razumije se.]]
Hvala. Gospođa zastupnica, odgovor na repliku. Gospođa zastupnica Sunčana Glavak.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolegica Sumrak se osvrnula, i naravno da kao zastupnica, ako nešto dođe njoj kao zastupnici u ruke i da mora u ime eto Obrtničke komore, odnosno javnosti koja se njoj obraća i progovoriti. Ja bih se samo željela još jednom osvrnuti, da, točno, imamo krizu upravljanja, što je posljedica lošeg zakonodavnog okvira, ako netko to možda nije razumio. Dakle prevedeno nismo imali dobar zakon i moramo ga mijenjati. Ja se nadam da je to sad napokon svi razumiju. A što će novi zakon donijeti? Novi zakon, još jednom ponavljam, uvest će reda i građani u Hrvatskoj, ako kažu za sve imamo pravo znati, pa imamo pravo znati i za milijunske iznose koje mi ulažemo u Hrvatsku radioteleviziju, kažem mi, svaki građanin ponaosob, i on ima pravo znati kuda i na koji način se taj novac troši. Ako netko nije razumio, možemo još petsto puta ponavljati ovu notornu činjenicu. Hvala lijepa.
I gospodin zastupnik Ante Kulušić, izvolite.
Kolegice Glavak, slažem se s vama da se svi moramo zalagati za objektivnu javnu televiziju, međutim dok god javna televizija bez obzira koja je vlada i stranka na vlasti, dok god pojedini urednici naređuju novinarima što će govoriti, nema sreće od javne televizije, a to na žalost svi u Hrvatskoj dobro znamo. Hvala.
Gospodin zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Kad govorimo o Zakonu o Hrvatskoj televiziji, naravno diskutiramo o cijeloj problematici stanja na Hrvatskoj televiziji i ocjenjujemo pritom jesmo li zadovoljni, nismo, koje su temeljne zadaće Hrvatske televizije kao javnog medija, na koji način se ispunjavaju očekivanja javnosti, kako na to gledaju političke stranke, kako na to gledaju različite druge interesne skupine. I u samom zakonu je upisano prilično lijepo što je Hrvatska radiotelevizija dužna, no pitanje je zapravo da li se to na adekvatan način ispunjava. Da li su time zadovoljni oni koji Hrvatsku televiziju plaćaju, a to su prije svega pretplatnici. Naravno Republika Hrvatska ukoliko želi imati kvalitetan javni servis, pravu informaciju, dostupnost svim državljanima Republike Hrvatske, onda to treba i platiti. Pitanje je zapravo cijene koliko to treba platiti, da li ono što se plaća adekvatna usluga za osigurana sredstva. Što mi to želimo, na koji način želimo, jesmo li zadovoljni, nismo, najviše prijepora uvijek i zasigurno izaziva i pitanje političke ravnopravnosti, različitih političkih opcija na Hrvatskoj televiziji, ali promotrimo to malo možda i sa stanovišta športa. Jesmo li zadovoljni načinom na koji se prikazuju uspjesi hrvatskih sportaša? Ili se to sve skupa svodi na javnoj televiziji na sportaše koji su profesionalci, koji zarađuju iznimno velike novce, a pritom potpuno zanemarujemo upravo one sportaše koji donose Hrvatskoj olimpijske medalje, koji uz to vrijedno studiraju i koji će vjerojatno biti stupovi društva. Pa možda i onaj dio hrvatske populacije koji bi ih možda nazvali i najvredniji dio hrvatske populacije. Ima li on prostora adekvatnog na HRT-u? Ili sportska redakcija se isto tako koristi za neke dodatne izvore prihoda, novinara, urednika. Imaju li neki novinari i urednici svoje vlastite marketinške agencije s kojima onda sportaši koji žele osigurati sebi neki prostor i imati dodatne sponzore sklapaju ugovore, a ovi im zauzvrat osiguravaju određeni prostor na HRT-u kako bi se kroz to vratile usluge onima koji sponzoriraju upravo te sportaše. Je li to jedan zdrav odnos? Je li to jedan odnos koji je dopustiv ukoliko se radi o televiziji koju plaćaju svi pretplatnici u RH? A kako je onda tek kada je u pitanju politička promidžba? Da li je prihvatljivo imati i one tzv. bonuse u predizbornoj kampanji kada temeljem veličine narudžbi se spušta cijena i do 50%, ali samo za neke. To naravno nije ravnopravnost i to je nešto što nije prihvatljivo jer otvara mogućnost različitim manipulacijama. A onda se postavlja i pitanje kada su u pitanju i političke emisije prije svega, postoji li tu ravnopravnost doista? Da li su sve političke opcije, svi stavovi i sva mišljenja ravnopravno zastupljeni? Sigurno je da nisu i ne možemo time biti zadovoljni. Ali kada je u pitanju ovaj model, novopredloženi, financiranje HRT-a na temelju priključka na elektroenergetsku mrežu onda je to jedan besmislen prijedlog. Pitanje je zapravo koliko košta Hrvatskoj televiziji sustav naplate pristojbe i da li je on najjeftniji objektivno mogući? Mi smo dosad imali jedan sustav posebne naplate, dakle HRT-a imala je jedno posebno pravo naplate pristojbe. Na toj naplati pristojbi radi određeni broj ljudi, ali je pitanje da li je to efikasno? Da li se to može urediti na efikasniji način da manji ljudi radi jedan posao koji je možda bespotreban? A sada dolazimo s novim prijedlogom na temelju priključka na elektro-energetsku mrežu, a za slučaj da se ne radi o takvim korisnicima onda na motorna vozila. I onda dakle uključujemo u cijeli taj sustav i HEP, odnosno operatora distributivne mreže elektroenergetske koji mora dostaviti podatke o pretplatnicima, a isto tako moraju se dostavljati onda i podaci o vlasnicima motornih vozila jer oni isto tako ulaze u ovaj sustav naplate. Da li je to jedan optimalan sustav naplate ili je možda jednostavnije, jeftinije iz državnog proračuna na temelju prikupljenih sredstava porezom platiti određeni iznos HRT-u koji je potreban za onu uslugu koja se pruža? To je sigurno jeftinije, ali zašto onda ulazimo u jedne ovako komplicirane procese koji traže samo više i više zaposlenika koji ne rade u biti nešto produktivno nego samo prebacuju novce s jedne strane na drugu. Pa nemojmo tako komplicirati ono što nije potrebno. Možemo to riješiti iz državnog proračuna. Naravno da je nezgodno u ovom trenutku bilo odvajati sredstva iz državnog proračuna jer ovdje postoji već uhodana posebna pristojba. Ali je to jeftiniji način prikupljanja sredstava. Ovaj model po električnom priključku ja ne znam da li postoji igdje na svijetu? Sumnjam, vjerojatno ne. I doista je kroz to ja bih rekao i besmislen. I onda je pitanje u konačnici samih kaznenih odredbi za neprimjenjivanje ovih zakona gdje se kaže ako se kupuju prava za prijenos viša od cijene koja je na tržištu, a to je već kazneno djelo. Dakle, tu se ulazi u područje kaznenog zakonodavstva i zato postoje posebne institucije za to predviđene u našem društvu. Oni se trebaju baviti takvim situacijama. Dakle, nešto što izlazi iz okvira uobičajenog poslovanja, nešto što ulazi u područje kaznenog i krivičnog zakonodavstva trebaju rješavati za to nadležne institucije. A što se tiče kaznenih odredbi po kojima zapravo HRT treba plaćati kaznu, kome? Republici Hrvatskoj u trošak državnog proračuna u slučaju da se ne pridržava ovoga. Kaznene odredbe za ovlaštene osobe su nešto drugo. To itekako ima smisla, a da li se one primjenjuju i koliko je takvih situacija dosad bilo to je dvojbeno. Dakle, upravo zbog ovog besmislenog sustava naplate koji zapravo povećava trošak cijelog postupka naplate pristojbe i osiguranja sredstava za HRT neću podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Nema je. Gubi pravo na riječ. Gospodin zastupnik Gvozden Flego, izvolite.
Javna televizija zasigurno promiče javno dobro ili to joj mora biti u definiciji i ja ću vam također spomenuti jedno istraživanje Centra za istraživanje medija i komunikacije, dakle znanstveno-istraživačke jedinice Fakulteta političkih znanosti koje utvrđuje, dakle prati razvoj televizijskog programa od '59. do 2009. godine. i utvrđuje da su programi od visoke društvene vrijednosti na HRT-u zastupljene sa 61%, na jednoj privatnoj televiziji ili komercijalnoj televiziji sa 9%, a na drugoj komercijalnoj televiziji sa 11%. I to govori o značaju javne televizije. O značaju javne televizije ili Public Service Broadcasting, kolega Matušić, organ u kojem smo vi i ja član, naime Parlamentarne skupštine Vijeća Europe donijelo je 10-ak dokumenata o značaju javne televizije, o potrebi da se na nacionalnoj i europskoj razini potpomaže javna televizija i javni radio i o odgovarajućoj, dakle o adekvatnom načinu upravljanja javne televizije da bi ona ostala neovisna. Dakle, riječ je o 2000, od '94. godine od sastanka ministara u Pragu pa do recimo Reykyaviske konferencije ili o komunikaciji Europske komisije iz 7. mjeseca 2009. koji se svi zalažu, ili u krajnjoj konzekvenci o preporukama ministarskog sastanka temeljem, dakle preporuka Parlamentarne skupštine Vijeća Europe 1878. iz 2009. godine i 1083. sastanka ministara 21.04.2010. gdje kažu da je ključna podrška Public Service Broadcasting, dakle usluzi javnog emitiranja televizije i radija. Zato jer unapređuju demokraciju, jer unapređuju ljudska prava, zato jer su javni mediji u daleko najvećoj mjeri oni koji imaju sadržaje od općeg državnog interesa, a ne pretežu da ne spominjem reality show i ostale situacije. Problem sa ovim Zakonom se meni čini u tome što ako ste dobro slušali predsjednika Kluba vladajuće koalicije, ako ste ga dobro slušali, u tome što nadzorni odbor nije samo tijelo financijskoga nadzora, nego je nadzorni odbor tijelo uprave javnom televizijom. To je problem. Problem je da nadzorni odbor ulazi u sve ključne djelatnosti javne televizije, predlaže ga Vlada. Problem je u tome da nadzorni odbor kao što vam piše u članku 17. zajedno sa Vijećem HRT-a kao jedno tijelo donose cijeli niz odluka koje su ključne za javnu televiziju. Recimo, imenuje predsjednika uprave, recimo donosi program rada, što je u ingerenciji vijeća HRT-a, dakle program rada je supstencijalna djelatnost televizije. Sada najedanput nadzorni odbor sa vijećem donosi program rada Hrvatske radiotelevizije. I zapravo nam se država uvlači u javnu djelatnost, bolje rečeno Vlada, a ako već imamo javnu instituciju, kao što je školstvo, kao što je zdravstvo, kao što je javna televizija, kao što su recimo javni mediji, onda je optimalno da njima upravlja najviša ali i najšira politička instanca, a to je parlament, Sabor a ne Vlada. O ingerencijama nacionalnog odbora vrlo rječito govori i članak 13, nadzornog odbora oprostite, članak 13. po kojem Vlada sa Hrvatskom radiotelevizijom sklapa ugovor i Vlada naručuje javne usluge od javne televizije, Vlada. Pri čemu će takva javna televizija postati ne samo ispolitizirana, ne samo Vladina nego uglavnom stranačka, pri čemu ne mislim samo na vas, nego mislim i na nas. Nemojte misliti da kod nas ne bi bilo ljudi koji ne bi imali apetita vladati televizijom. I zato je Zakon taj koji regulatorno to treba spriječiti. A ne unapređivati i omogućavati. I zato se trebamo koristiti onim ne samo iskustvima nego i normativnim zahtjevima onoga društva kojem težimo i za koji vjerujemo da ćemo za 2, 3 godine biti tamo, dakle Europskim standardima. Meni se čini da postoji još koja poteškoća za nezavisnost javne televizije, to je Vijeće za elektroničke medije, parainstitucija koja je dobila ogromne ovlasti. Pazite, Vijeće za elektroničke medije, a ne na primjer Saborski odbor, ili izborni stožer koji će imenovati Saborski odbor ili plenum Sabora, raspisuje i provodi proceduru izbora članova Vijeća HRT-a, itd. Tako da mi se čini, onda nadzorni odbor odlučuje o visini pristojbe zajedno sa Vijećem za elektroničke medije i tu mi se čini da postoji jedna prevlast Vlade i politike nad javnošću javne institucije i nad njezinom nezavisnošću, i tu mi se čini da postoji ona disproporcija protiv koje mi dižemo svoj glas i mislimo da ona naprosto nije dobra i da u krajnjoj konzekvenci koje politički svrhovita. Postoji nekoliko tehnikalija, ja ću samo spomenuti neke koje su mi ubole oko, da ne velim zasvirale u uhu, sportski događaji premijskog sadržaja, članak 9. stavak 3., stavak 4., članak 21. stavak 3., studiji medija, ne postoji studij medija postoji studio novinarstva i komunikacija barem za sada ili studij o medijima. I konačno imate kontradikciju članku 31. stavak 2. i članku 37. stavak 1., na jednom mjestu se začudno pristojbe i prihodi Hrvatske radiotelevizije razumiju kao državna potpora, što ste doslovce prepisali iz nekih Europskih dokumenata, jer na primjer BBC dobiva državnu potporu ali se to ne odnosi na sve članice Europske unije, a ne odnosi se niti na Hrvatsku. DA biste sasvim ispravno primijenili adekvatnu terminologiju u članku 31. stavak 2. gdje se govori o javnim i komercijalnim prihodima Hrvatske radiotelevizije, ne o državnoj potpori. I konačno s obzirom da je ovaj Zakon ključan i za demokraciju i za ljudska prava i za naprosto za dostupnost informacija, ja bih jako volio kada bi on bio donesen konsenzusom i nadam se da će predlagači naći načina da taj konsenzus na razini možda svojevrsnih stručnjaka, između onih koji bi predložili vladajući, one koji bi predložila opozicije, postigne odgovarajući dogovor i time utemelji barem normativno Hrvatsku televiziju na onaj način koji bi bio svima prihvatljiv i svima zadovoljavajući. Hvala vam lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Ljubica LUkačić. Izvolite. Valjda replika. Gospodin Frano Matušić, replika.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Flego ne vidim razloga, očito je došlo do nekog nerazumijevanja. Naime, sasvim sigurno da javna podrška, odnosno javno financiranje koje ide prema javnoj televiziji da je izuzetno značajno i da o njemu ovisi javna televizija i naravno da o njemu ovisi funkcioniranje, ono nije upitno, ono neće biti upitno niti u budućnosti i nije upitno. Kada govorimo o smanjenju onda govorimo koji su razlozi smanjenja u trenutnim okolnostima, međutim nije upitna uopće potpora javnoj televiziji. Ali ta potpora mora se jasno pratiti na koji način se ona troši. Dakle, vrlo je bitno vidjeti koji su to sadržaji vezani uz tu potporu jer ne može se doista, puno toga se ne može svesti da je u interesu javnog dobra što vidimo na javnoj televiziji. Ja mislim da se tu slažemo i jedna i druga strana. I apsolutno se slažem da je i vladajućoj koaliciji i vama koji ste sada u oporbi, da je apsolutno bilo u interesu da donesemo zakon koji će apsolutno i dalje naravno i uvijek jamčiti neovisnost rada javne televizije i to je u interesu svih nas. Ali želimo doći do rješenja koja će biti na tragu toga da točno znamo kako i zašto su utrošena sredstva koja se daju javnoj televiziji za javno dobro i za opće dobro. I vjerujem da se i tu slažemo. I vjerujem da ćemo se složiti da sadašnja situacija nije dobra, a ona jest nažalost rezultat zakona koji je donesen prije 7 godina, koji je očito loš jer takav je okvir u kojem se očito ne mogu riješiti pojedine situacije, ne mogu se riješiti pojedini problemi koji se danas pojavljuju i pojavljuju se u tako akutnoj fazi koja nije jednostavno prihvatljiva i ne može se dalje podnositi. I zato je bitno da ovaj zakon čim prije donesemo, možemo govoriti o tome da je određene dijelove potrebno popraviti, možda ovaj dio u kojem ste govorili o zadiranju Nadzornog odbora možda u djelokrug nekih drugih tijela kao što je Programsko vijeće. Naravno, ovo je prvo čitanje i naravno da sasvim sigurno da treba razmotriti i taj prijedlog da se iz toga možda izvuče samo djelovanje Nadzornog odbora jer njegova primarna funkcija jest nadzor, financijski nadzor same institucije, same televizije. Dakle, ja mislim da u tom pogledu apsolutno nema razlike u našim pogledima.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Flego.
Hvala lijepa. Kolega Matušić je počeo sa nesporazumima kod onoga što je govorio, je nesporazume nisam uspio detektirati zapravo. U velikoj većini slučajeva se slažemo, osim ako sam vas dobro razumio, u tome da je europski pogled na naše postojeće rješenje neadekvatan, ako sam dobro razumio. Ali gledajte, mi smo i do sada imali mogućnosti nadzora nad trošenjem sredstava Hrvatske televizije. Ako se ne varam, bile su revizije redovito u toj kući. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, ne, bila je državna revizija u HTV-u. … [[Upadica se ne razumije.]] Ali je bila. Dakle, meni se čini da zakon, postojeće zakonsko rješenje nije loše nego da je sadašnje stanje posljedica neprimjene tih zakonskih rješenja, a ne doslovne primjene zakona. I na kraju, svakako bih se volio složiti s vama da bi bilo potrebno zajednički donijeti zakona, pa makar minimalistički, oko kojeg se svi možemo složiti i onda zajedno raditi na njegovom daljnjem poboljšanju. Hvala vam lijepo.
I gospođa zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepo, gospodine potpredsjedniče. Poštovana gospođo državna tajnice sa suradnikom. Kolegice i kolege. Pa evo na početku svoje rasprave ja ću prije svega istaknuti da mi je drago što je Zakon o Hrvatskoj radioteleviziji došao u proceduru i naravno, svi očekujemo da će on biti daleko bolji nego što je ovaj sada koji je na snazi. Često puta nam se događalo da neke odredbe ovog zakona i nismo baš, neću reći dobro razumjeli, možda ih jesmo razumjeli, ali su bile vrlo nezgodne u primjeni u praksi pa evo vjerujem da će se to ovim prijedlogom zakona riješiti. Naravno, Hrvatska radiotelevizija je javni servis, javna televizija i to nije sporno, to svi želimo i mislim da to uopće ne dolazi u pitanje. Međutim evo ja ću se kratko osvrnuti na nekoliko primjedbi na samom početku koje su, odnosno prije bih rekla dobrih prijedloga koji su tijekom ove rasprave meni uputili iz Hrvatskog saveza gluhih i nagluhih. Dakle, oni imaju nekoliko prijedloga pa evo malo razmislite o tome. Mislim da do drugog čitanja ima dakle prostora da se i oko tih stvari, da nađemo nekakvo zajedničko rješenje. Naime, oni predlažu da u članku 6. u stavku 2. kada se govori da je HRT dužan postupno učiniti dostupnim svoje audiovizualne medijske usluge osobama s oštećenjem sluha i vida. Predlažu da se ova riječ postupno briše. Ja ću vam probati objasniti i zašto. Kada govorimo o postupnoj dostupnosti da tako kažem onda se nažalost osobe s invaliditetom na neki način boje da to nikada neće biti. I unazad nekoliko godina osobe s invaliditet s Hrvatskom radiotelevizijom dogovaraju, razgovaraju, pregovaraju i ja moram onaj dio koji je dobro učinjen pohvaliti, a ima dobrih stvari, ali ima svakako nekih stvari gdje mislimo da čelni ljudi na Hrvatskoj radioteleviziji ili nisu imali sluha ili nisu razumjeli. Neke stvari se evo do današnjeg dana nisu riješile. Konvencija o pravima osoba s invaliditetom koju je Hrvatska potpisala jasno regulira te stvari pa između ostalog evo neću nabrajati sve detalje, ali ću reći da regulira podizanje razine svijesti, pristupačnost itd. Pa tko drugi nego Hrvatska radiotelevizija prije svega mora prednjačiti u podizanju razine svijesti. Dakle, ako ovdje ostane postupno nisam baš sigurna hoće li to biti podizanje razine svijesti o svim osobama s invaliditetom i svim osobama s invaliditetom jer nemojmo zaboraviti, treba na neki način senzibilizirati i podizati svijest ne samo onima koji nemaju invaliditeta nego i samim osoba s invaliditetom. Dakle, to je onako jedna dobronamjerna primjedba. Sljedeća bi se odnosila na članak 8. kada oni misle da bi trebalo staviti da to gdje se govori da je HRT dužan u programima služiti se hrvatskim jezikom i latiničnim pismom, oni misle da bi tu trebalo staviti i znakovni jezik, neovisno o tome što Hrvatska još nema zakon o znakovnom jeziku, ali je konvencija predvidjela znakovni jezik kao eto službeni jezik za osobe oštećena sluha. Nadalje, jedan evo od mojih nekakvih razmišljanja je i članak 9. stavak 2. alineja 7. što evo pohvaljujem i moram odmah reći dobro je da se u ovom zakonu toliko vodilo računa o osobama sa invaliditetom. Ovdje se kaže da je HRT, dakle dužan prilagođavati, proizvoditi, suproizvoditi i objavljivati programe namijenjene osobama sa invaliditetom i djece s teškoćama u razvoju. Ja mislim da ovo nije najsretnije rečeno. Dakle, ne programe namijenjene nama, dakle osobama sa invaliditetom i djeci s teškoćama u razvoju jer neću reći da nama najmanje treba, ali mi sigurno znamo više o tome nego ostali. Međutim, mislim da bi bilo sretno rješenje kada bi se ovdje reklo programe o osobama sa invaliditetom i djeci s teškoćama u razvoju. Dakle, malo drugačije rečeno ali bi se tada to odnosilo, dakle to bi bili programi o nama koji bi vrijedili jednako za sve, koji bi svi mogli gledati i time bi naravno kada govorimo da su to programi o osobama sa invaliditetom onda na neki način podižemo kao što sam već i malo prije rekla razinu svijesti svima drugima. I još u istom članku, a u stavku 4. evo Hrvatski savez gluhih i nagluhih smatra da bi trebalo uvrstiti šport osoba sa invaliditetom. Mi svi znamo evo ja sam u nekoliko navrata i spominjala para olimpijske, zimske para olimpijske igre ove godine održane u Kanadi. Hrvatska televizija nije stigla doći zato što su programi bili pomaknuti. Dakle, ja se usuđujem reći da šport osoba sa invaliditetom nije uvijek jednako atraktivan kao šport osoba bez invaliditeta, a nemojmo zaboraviti veliki broj medalja koje su naši para olimpijci osvojili u Vancuveru i Hrvatsku su počastili, dakle velikim slavljem i prezentirali Hrvatsku u Pekingu na para olimpijadi, na najsvjetliji mogući način bolje od hrvatskih olimpijaca. Dakle, mislimo da bi tu trebalo uvrstiti i šport osoba sa invaliditetom. Nadalje, što se tiče Programskoga vijeća HRT-a ja osobno smatram da Vijeće treba imati kao što to ima i sada 11 članova, da je to sasvim dovoljno. Međutim, založila bih se, evo na neki način za alternativu članka 24. Mislim da je on bolje rješenje i evo koliko iz rasprave možemo vidjeti i većina kolega nekako podržava tu alternativu naravno uz doradu. Upravo taj članak i u sadašnjem zakonu, dakle ima neke iste odrednice. Mislim da bi ga trebalo još malo doraditi kako nam ne bi bio nejasan i kako bismo, a kada je u pitanju izbor članova Programskoga vijeća HRT-a znali točno što i kako trebamo činiti. I ako on ostane evo ovakav, odnosno dajem ono na razmišljanje da se uvrsti i jedan stručni predstavnik osoba sa invaliditetom među sve ove koji već ovdje postoje. I evo vidim da mi vrijeme polako ističe. Kratko ću se osvrnuti još na pristojbu. Što se pristojbe tiče ja podržavam da se ona treba općenito, dakle da se ona treba smanjiti iz razloga što u ovim trenucima evo to hrvatski građani sasvim sigurno željno očekuju, a kada je u pitanju članak 34. koji govori o pristojbi, onda evo predlažem da razmislimo o tome kada nadzorni odbor donosi odluku o visini pristojbe ovdje je navedeno da će, da može donijeti odluku i o oslobađanju određenih kategorija od plaćanja pristojbe. Kad se kaže da može onda je pitanje da li će to i biti. Predlažem da evo razmislimo o tome da se tu stavi obveza nadzornom odboru da će donijeti, dakle odluku o oslobađanju od plaćanja pristojbe određenih kategorija. Pritom, naravno mislim ovdje na osobe sa invaliditetom, s time da predlažem da nadzorni odbor u suradnji sa povjerenstvom Vlade Republike Hrvatske, za osobe sa invaliditetom prethodno izradi uvjete, dakle pod kojima će oslobađati osobe sa invaliditetom od plaćanja pristojbe. Naravno da ne mogu biti oslobođeni svi, ali određene kategorije svakako bi morale biti. Naravno mora se znati po kojim kriterijima, da nam se ne bi dogodilo da imamo situaciju upravo ovakvu kakva je danas i koja već traje jako dugo. U svakom slučaju, evo ja podržavam donošenje ovog zakona u prvom čitanju. Hvala vam lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođo državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo, Prijedlog zakona o Hrvatskoj radioteleviziji znači usklađenje postojećeg zakona sa Zakonom o elektroničkim medijima i odredbama Odluke Vlade Republike Hrvatske o objavljivanju pravila o državnim potporama za radio difuzijske usluge. Želim naglasiti da je usklađenje zakona počelo u listopadu 2009. godine kada je u Ministarstvu kulture imenom osnovana radna skupina. Dakle, paralelno dok se u ministarstvu pripremao i Konačni prijedlog zakona o elektroničkim medijima. Ovaj zakon ide u dva čitanja što svjedoči da se ne radi niti o kakvoj žurbi, a kamoli o bilo kakvom pritisku na HRT što se danas kolege sa lijeve strane ove sabornice pokušavaju, naime tvrde i pokušavaju uvjeriti javnost da se ovim zakonom vrši pritisak na Hrvatsku radioteleviziju. Ovim prijedlogom zakona uređuje se djelatnost HRT-a koju HRT obavlja na dva načina, prvo kao javnu uslugu i kao komercijalnu djelatnost pri tome s jasno razgraničenim izvorima i namjenom trošenja sredstava pa se u ovom prijedlogu zakona propisuje i vođenje dvostrukoga računovodstva kako ne bi došlo do korištenja sredstava koje se dobivaju iz pristojbe, za komercijalne sadržaje, kao niti onih iz koje dobije obavljanjem usluga, odnosno komercijalnim, iz komercijalne djelatnosti za javnu namjenu. Posebno me raduje što je u članku 5. inače je predlagatelj rekao da su programska načela u ovome zakonu, prijedlogu zakona neznatno promijenjena u odnosu na postojeće, ali me raduje da su u članku 5. dopunjena umjetničkim, dječjim i športskim sadržajima. Drago mi je da smo se svi u raspravi složili o potrebi uvođenja nadzornoga odbora. Naime tijela HRT-a ovim zakonom se mijenjaju, od postojećeg glavnog ravnatelja HRT-a, ravnateljstva i programskoga vijeća, prijedlog zakona uvodi nadzorni odbor u upravu HRT-a i programsko vijeće. Kako u prijedlogu zakona koji ima 58. članaka i nešto je kraći u odnosu na stari koji je imao 67., a vjerujem da dio toga ide, proizlazi iz činjenice da se ovim prijedlogom zakona ne definira i ne uređuje unutarnje ustrojstvo HRT-a, jer je to prepušteno da to bude uređeno statutom, ipak dakle od ovih 58. članaka čak za pet članaka dane su alternative i to u članku 23. stavku 2. kojim se određuje broj i sastav programskoga vijeća, u članku 24. u kojem se govori o imenovanju članova programskoga vijeća, članku 26. postupak razrješenja članova programskoga vijeća, u članku 36. stavku 3. ograničava se emitiranje promidžbenih poruka na specijaliziranim kanalima, i članku 50. u poglavlju prijelazne i završne odredbe utvrđuje se obveza raspisivanja natječaja za novo programsko vijeće, po onoj alternativi hoće li to raditi Sabor, odnosno saborski Odbor za medije ili Vijeće za elektroničke medije. Moram odmah reći da sam stava da se u konačnome prijedlogu zakona ostanu ove alternative. Reći ću i zašto. Ovdje su se neki bunili zbog ovlasti, ili djelokruga koji je dan ovim prijedlogom zakona nadzornome odboru. Prije svega kolegice i kolege mislim da se svi slažemo da ako je ukupno prihod koji Hrvatska radiotelevizija na razini godine ostvari u iznosu od milijardu i pol, da je potrebno uvesti tijelo, to smo se složili, samo evo očito da je, da se nismo složili o sastavu toga nadzornoga odbora, ali da potrošnju milijardu i pol treba kontrolirati i nadzirati. Pod krinkom etatizacije Hrvatske radiotelevizije, kolegice i kolege s lijeve strane sabornice, odričete odgovornost vlasnika za poslovanje ove javne ustanove, čiji je osnivač Republika Hrvatska, a osnivačka prava ostvaruje Vlada Republike Hrvatske. Iako ste, da vas podsjetim kolegice i kolege, jutrost u raspravi o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti, zbog utvrđenog izbora članova nadzornih odbora trgovačkih društava u većinskom vlasništvu države putem javnih natječaja tvrdili da se time ne skida odgovornost Vlade za poslovanje trgovačkih društava u većinskom vlasništvu države. Programsko vijeće zaduženo je za program i ostvarenja programskih načela, u čemu ćemo ovim prijedlogom zakona jednom od velikih novina, a to je ugovorom koji potpisuje nadzorni odbor sa Vladom Republike Hrvatske, programskome vijeću biti u mnogome olakšan posao praćenja i nadziranja provedbe programskih načela u programu Hrvatske radiotelevizije. U zakonu se još jasnije negoli što je to u ovom postojećem definira i uloga neovisnog regulatora, a to je Vijeće za elektroničke medije, kojem se daje određena uloga u nadziranju rada Hrvatske radiotelevizije. Osobno sam za to da nadzorni odbor, ma koliko se neki protivili, jednako kao što u trgovačkim društvima bira i postavlja upravu, zalažem se za to da to bude u nadležnosti nadzornoga odbora i na Hrvatskoj radioteleviziji, zbog toga što ovaj način, što ovaj način da to čine zajedno programsko vijeće i nadzorni odbor u mnogome komplicira situaciju. Kod sastava i broja članova programskoga vijeća rekla sam već zalažem se za alternativu, ne mislim da treba povećavati broj članova programskoga vijeća s postojećih 11 na 15, jer i sa ovih 11 smo imali poprilično problema. Ono što predlažem još u izradi konačnog prijedloga zakona, negdje definirati formu izvješća koju su, kako programsko vijeće, a tako i uprava HRT-a i nadzorni odbor dužni dostaviti Hrvatskome saboru. Budući da dosadašnja izvješća niti postojećeg ravnateljstva o financijskom poslovanju, niti programskoga vijeća o ostvarenju programskih načela i ostalo nisu to ostvarila, pa na žalost niti ovo za 2008. koje čeka na red da bude čini mi se jednoglasno neprihvaćeno. Od novina u ovome zakonu vidim da i članovi vijeća, programskoga vijeća, imaju godišnju naknadu za rad, dok je, što pozdravljam, dok je u postojećem zakonu bilo da za svoj rad ne primaju financijsku, ne primaju nikakvu financijsku naknadu. Osvrnula bih se i na članak 34. u kojem je utvrđeno da visina mjesečne pristojbe, koja iznosi najviše 1 i pol posto, i to je ona razlika, kolegama sa lijeve strane, između izmjene i dopune Zakona o HRT-u, i ovoga prijedloga zakona, da je ovdje utvrđena do najviše 1 i pol posto prosječne neto mjesečne plaće zaposlenih u Republici Hrvatskoj, da visinu mjesečne pristojbe za svaku godinu utvrđuje svojom odlukom nadzorni odbor, uz prethodno odobrenje Vijeća za elektroničke medije da je pristojba u skladu s ugovorom iz članka 13. ovoga zakona. Ovom odlukom mogu se utvrditi povlastice za određene kategorije obveznika plaćanja. Predlagatelja bih htjela uputiti na probleme s kojima su mi se obraćali ravnatelji škola, jer su televizori u školama, u ono jedno vrijeme kad su oni bili nastavna pomagala, svaka učionica imala televizor, a na temelju toga je onda škola trebala za svaki postojeći televizor plaćati pristojbu koja je njima otežavala. Vidjela sam da u obrazloženju da ovdje postoji mogućnost da se plaća za jedan, pa bi umnogome to olakšalo i … [[Govornica se ne razumije.]] i školama poslovanje, ali ne samo školama možda i nekim socijalnim ustanovama i drugima. Iz svega rečenoga podržat ću ovaj zakon i evo toplo preporučam da u konačnome prijedlogu zakona budu ugrađene odredbe ovih alternativnih članaka. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Proceduralni način na koji donosimo i na koji raspravljamo o ovome Zakonu o HRT-u i kreativnost Vlade u ovom proceduralnom gropu nadilazi gospodine potpredsjedniče i vaše najkreativnije trenutke. Dakle, mi u prijedlogu dnevnog reda imamo 2 prijedloga Zakona o HRT-u. Jedan mali od 2 članka koji je Zakon o izmjeni zakona i drugi je veliki i jedan sustavni Zakon o HRT-u. Ovaj prvi, mali zakon, došao je po hitnom postupku, a kao razlog hitnosti navodi se citirat ću: "sprečavanje ili otklanjanje većih poremećaja u gospodarsku u okviru gospodarskog oporavka." A ovaj drugi zakon je došao mjesec dana nakon toga po redovnoj proceduri i u njemu se ne nalazi ono što se mijenja u ovome malome zakonu. Dakle, po prijedlogu ovoga maloga zakona pretplata bi trebala biti 60 kuna zbog naravno ovih uklanjanja gospodarskih teškoća, a po ovome velikom zakonu trebala bi ponovno biti 80 kuna. To znači da ustvari Ministarstvo kulture izravno radi protiv programa gospodarskog oporavka Vlade RH. Na javnoj televiziji je bila jedna britanska serija koja ustvari se može, u kojoj bi se ovakve stvari bile moguće, zove se Leteći cirkus Monthya Phytona i mislim da me to upravo podsjetilo na to. A sada idemo mi o ovome malome zakonu. Dakle, Zakon o izmjenama Zakona o HRT-u ima samo 2 članka. Jedan govori da će se broj 1,5 zamijeniti brojem 1,125. Prevedeno na jezik brojki značilo je da će se tv pretplata s 80 kuna smanjiti na 60 kuna. Kad smo već objedinili raspravu meni bi bilo prirodnije da se ovaj Zakon o smanjenju pretplate objedinio tamo s pedagoškim standardima jer ovo je jedan čisti pedagoški zakon gdje se pedagoške mjere provode protiv ravnateljstva i uprave HRT-a ne bi li se oni malo skulirali i doveli onako malo u redu jer je očito stvar izmakla kontroli. I doista, nakon što je trebalo biti smanjeno na 60 kuna najprije su se pobunili novinari, ali i uprava. Pa je onda uprava došla kod premijerke pa su se onda oni lijepo popričali, vjerojatno je pao nekakav dogovor o nenapadanju tako da će neko vrijeme pretplata ostati 80 kuna, a s druge strane uprava će malo reći novinarima da ipak malo u rukavicama izvještavaju o premijerki, to barem piše na portalu Indeks, 05.07.2010. godine. No, da se ovi ne bi previše opustili zakon nije povučen iz procedure nego je poslan iz hitne procedure u redovni postupak pa ćemo vidjeti da li će ovi iz mladeži HDZ-a s uprave biti dobri pa ukoliko ne budu dobri onda će zakon ponovno doći u drugo čitanje i pretplata će se smanjiti, a ako budu dobri onda će se još malo ta rasprava produživati. Nešto slično dogodilo se prije koju godinu kada je nekoliko dana uporno ministar Šuker uporno ponavljao da će se naplatiti PDV od HRT-a, a onda kad su se ovi svi pobunili onda su vjerojatno ponovno došli do tadašnjeg premijera Sanadera i onda nakon dogovora su se trijumfalno dogovorili da se taj porez ipak neće naplatiti i naravno, dakle vidimo da se povijest ponavlja. Kada se televizija otme kontroli onda se malo priprijeti ovim financijskim sankcijama i onda se ponovno sve vrati u normalu. Epilog nam je poznat, na kraju je gospođa Hloverka došla za direktoricu programa i onda se po Facebooku počelo pojavljivati dosta slika ljudi i javnih, ali i ovih drugih sa cenzurom. Komentari o tome, već smo dosta naslušali se komentara o tome. Ja mogu samo konstatirati svaki put kad se približe izbori onda se gospođa Hloverka vrati na neku rukovodnu funkciju. '99. vas nije spasio Obrad Kosovac, neće vas ni sada gospođa Hloverka. Što se tiče drugih odredbi ovih zakona koji se mijenjaju, dakle sada se dolazi do jedne tehničke novine, a to je dakle da će sada obveznici plaćanja tv pretplate po prijedlogu iz članka 33. biti oni koji imaju priključak na struju. Doduše, treba reći dakle, formulacija je ovakva: "svatko tko ima u vlasništvu ili posjedu radijski i televizijski prijamnik, odnosno drugi uređaj za prijem radijskog ili audiovizualnog programa dužan je HRT-u plaćati mjesečnu pristojbu." Obzirom na tehnološki napredak danas se program televizije i HRT-a može gledati preko laptopa, može se gledati preko ovih malo jačih mobitela. Prema tome upitno je što je to prijemnik i što je to prijemnik za prijem audiovizualnih sadržaja? Prema tome možda bi ipak trebalo malo preciznije definirati u članku 33. što se događa. Ove novine sa time dakle da se uvodi nadzorni odbor pa onda će on imati utjecaja, ovo što je gospodin Flego govorio, na ove programske stvari itd., dakle to je logično. To je jedan pokušaj malo većeg djelovanja Vlade na program javne televizije nego što je to dosad slučaj. Prema tome ovo ide po onome ako prođe prođe. Dakle, mi ćemo to dati u prvo čitanje, o tome će se nešto pričati. Možda nešto ostane, možda nešto ne. Ako ovi iz Europe prešute onda ćemo to uspjeti, ako nas malo udare po prstima onda ćemo to ublažiti kako to već obično ide kad je u pitanju odnos prema medijima. Prilikom svakog državnog udara u bilo kojoj afričkoj ili latinsko američkoj zemlji jedna od prvih zgrada koju vojska, ako ona radi državni udar obično to radi vojska, zauzme je zgrada televizije. Dakle, ako se ne zauzme televizija ko da se ništa nije ni dogodilo. E, tako da pred svake izbore se tako pokuša malo, naravno ne na taj način, malo institucionalno zauzeti televizija pa koliko se uspije, uspije i prema tome nadam se samo da nakon izmjena ovoga zakona će, dakle HRT neće postati Hrvatska dalekovidnica Zagreb – skraćeno HDZ. Zahvaljujem.
Duboko sam dirnut i ganut vašim dubokoumnim bračkim humorom kojim ste prepoznali u meni jednoga vrsnog projektanta i produktivnog koji stoji, kreativnog koji nije nadmašio ovoga predlagatelja zakona. Ja vam iskreno, od sveg srca zahvaljujem i na partijski sud ga molim nemojte stavljati jer poštovani zastupnik to nije zaslužio, ova pohvala koja je meni uputio malo je začinjena sa dosta ironije, tako da budite uvjereni da on nije mislio neiskreno prema meni kada je rekao da iz moje projekte radionice to. Molim ne tražite za njega ni milosti ni olakotne okolnosti, dovoljno mu je ovo što je izgovorio kazna najveća, a vi o tom po tom. Gospodin zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Mislim da danas razgovaramo o jednoj tako ozbiljnoj temi da bi svakoj političko opciji ovdje trebalo biti jasno da govor o javnoj televiziji nije nešto što je za jednokratnu upotrebu, pa se baci, što služi samo nekoj političkoj opciji, pa što kasnije bude, nego je to nešto što je zaista od općeg interesa, a posebno u društvu u kojem da tako kažem terorizirano sa navalom prosječnosti, sa navalom zaglupljivanja, često i preko medija bez da se vrijeđaju pošteni, pametni, vrijedni djelatnici u medijima, što je dobar humus na kojem uspijeva populizam svih vrsta. Dakle, taj teror trivijalnosti, ponekad teror podcjenjivanja zdrave pameti pojedinca, može biti uspješan u društvu koje je natprosječno loše obrazovano, kao što je naše. U društvu u kojem je još uvijek usmena predaja glavni oblik prenošenja misli i ideja. Pa kada tome dodate sliku onda dobijete nešto što se može zvati a i ne mora televizija, i dobijete konzumenta, prosječni naš građanin godišnje ne pročita niti jednu cijelu knjigu. Dakle, u takvim uvjetima odgovornost javne televizije je itekako važna i za mene je podatak koji iznio naš kolega Gvozden Flego da Hrvatska televizija sa 60% de facto svojih sadržaja pokriva ono što bi bio javni interes ili nešto što je u komercijalnim televizija zastupljeno kod jedne sa 9 a kod druge sa 11%, govori ipak o tome da imamo posla sa vrlo osjetljivom stvari kada govorimo o televiziji, a naročito kada uređujemo njezinu budućnost kao što to ovdje radimo preko ovih Prijedloga zakona. Ukoliko su zaista sapunice postale personifikacija za nešto što se zbiva na televiziji onda zaista moramo biti oprezni da mi koji bi trebali biti najviše zainteresirani da se to ne desi ne nasapunamo dasku Hrvatskoj radio televiziji ovakvim prijedlozima koji zbog one jednokratne i politički sebične dimenzije života, možda ne bi nju sveli na neku sluškinju politike, na ono što se ovdje često nazivalo etatizacijom javne televizije, njegovo podržavljenje ili dakle upiranjem dakle u nečija politička kola. Ova uloga nadzornog odbora kako je predviđena, upozorava na to. Ja sam zadnji koji bi tolerirao i kojemu je drago da se dešavaju neke stvari koje su mutne ili mogu biti mutne oko financija i financijske situacije na televiziji ali to nikome ne može biti opravdanje da uništimo bit onoga što bi trebala biti javna televizija ili da pokažemo na neosjetljivost, na onih značajnih 60% sadržaja programa koji itekako je važan u situaciji koja nam prijeti da kompletno društvo ne požuti, da kompletno društvo ne postane konzument zaista takvih sadržaja, koji će ugroziti na kraju krajeva njegovu moć rasuđivanja o tome što je javni interes. Isto tako iznenađuju one odredbe vezane za web stranice Hrvatske radiotelevizije, za njenu poziciju na internetu, koja bi unaprijed trebala biti u hendikepiranom položaju u odnosu na druge portale. To mi zaista nije jasno. To mi zaista nije jasno zbog čega ne bi se omogućilo ako će ona raditi najbolju stranicu, da ona bude najbolje, uopće mi nije jasno koja je to logika predlagatelja navela da de facto Hrvatska radio televizija kao medij koji zastupa ono što zovemo javna televizija, ono što daje sadržaje koje nikako neće dodavati striktno komercijalne televizijske kuće, da mi to na neki način stavljamo da je to upitno za nas i da mislimo da treba bit u podređenom položaju na Internetu. Što se tiče ove elektro pretplate, nije slučajno da su se pobudile i da su se ovdje čule ideje i razmišljanja o tome da to služi zastrašivanju zaposlenika, pred prijetnjom otpuštanja dijela zaposlenika zbog toga što će biti 300 milijuna kuna manje, i zbog toga što se stvorila priča o neradu na Hrvatskoj radioteleviziji. Dakle, čini mi se da to može zadobiti tu jednu političku konotaciju pod firmom provjetravanja hrvatske televizije, otvaranja prozora da kroz te prozore ne budu bačeni bili svi oni koji ne misle kao što to misle oni koji su trenutno najmoćniji u društvu. Pošto je ovo demokracija, parlamentarna demokracija, za pretpostaviti je da će se vlasti tu i tamo mijenjati i vladajuće strukture pa dajmo sami sebi stavimo jedan osigurač da ta javna televizija ne bude podložna tim smjenama nego da bez obzira koja politička opcija bude na vlasti da sačuva svoju objektivnost, a ove diskusije koje su se čule iz naših redova su odraz straha da tomu nije tako u ovim prijedlozima.
Jedna replika, gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Dragi kolega Jurjeviću, vi govorite o osiguraču da se on konačno skine odnosno uvede, ali očito po vladi i njezinim namjerama i ovakvim prijedlozima je očito pregorio osigurač. Naime, u izmjenama zakona s kojega je skinuta hitnost postupka, a gdje je predviđeno upravo smanjenje te pretplate od 1,5 na 1,25% prosječne plaće taj će se zakon, kako ovdje stoji, početi primjenjivati od 1.8., od 1. kolovoza, a to je nemoguće jer je skinuta hitnost postupka i nema nikakvog izgleda da doživi drugo čitanje odnosno konačni prijedlog do tog razdoblja, odnosno do tog roka. A u novom zakonu planirana pretplata je 1,5% prosječne plaće, a zakon je također u prvom čitanju, a stupit će na snagu osmog dana od dana objave. Dakle, a istovremeno će prestati važiti postojeći zakon kojim umanjujemo pretplatu. Dakle, zbog čega mi ovo, o čemu mi onda ovdje raspravljamo o nečem što nije moguće da se dogodi jer to što nije moguće sama Vlada predlaže i proizvodi ovdje za građane štetu. Trošimo ovdje struju, trošimo vrijeme, sve to plaćaju poreski obveznici. Dakle, očito je da je jedina namjera bila iracionalne naravi odnosno staviti u red ili na neki način preplašiti zaposlenike na tv pa onda poslati jednu očitu poruku kad smo već upropastili tešku industriju neka televizija u ovo izborno vrijeme ostaje naša jedina teška industrija.
Odgovor na repliku.
Pa vi ste dobro ukazali na jednu vrstu logičke ekvilibristike i raznih akrobacija, a vezano za pretplatu i upravo to nažalost daje aromu da se nešto čudno dešava ili neki neugodan miris da bi se moglo raditi o dimnoj bombi, dimnoj zavjesi koja se stvara ne bi li se onda u tom dimu nešto drugo odigralo. Zbog toga i … [[Govornik se ne razumije.]] o kojim sam govorio, da to služi samo zato da bi se jedan dio preventivno prisilio da ne misli onako kako bi inače mislio nego misli onako kako je poželjno misliti. A radi se o javnoj televiziji i tu je uvijek opasnost da ne napravimo dugoročnu štetu. Jer oni koji kuju ovakve zakone sa ovakvim dilemama koje ostaju de facto i sami sebi kopaju rupu pa možda i ne znaju da su u ovom trenutku neka vrsta, makar to izgledala kontradikcija, duhovnih fizičkih radnika.
Možda ima aromu bibera, papra. Razlika je papriti i zabiberiti. Gospodin zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnikom. Cijenjeni kolegice i kolege. Kad bude na dnevnom redu Godišnje izvješće o poslovanju HRT-a za 2008. godinu onda ćemo vidjeti koliko problema tamo doista ima, a danas samo smo naznačili neke probleme, a na HRT-u ima problema. Čuli smo od kolegice Čuhnil kako se uz 2% gledanosti prenose autoutrke. Ja bih je nadopunio da ne samo autoutrke nego i trening autoutrka prenose, a skoro nitko da ne gleda. HTV primjerice koristi kodirani satelitski program da Hrvati po Argentini, Americi, Njemačkoj ne mogu gledati ako ne plate i imaju od toga nešto koristi HRT, od prodaje tih kartica. Ali ne treba ga kodirati i ne treba to Hrvatima prodavati jer ima prostora u racionalizaciji poslovanja da se to ne naplaćuje. Samo u jednoj godini pozicija ostali vanjski troškovi porasli su za 80 milijuna kuna, sa 586 milijuna na 666 milijuna kuna. Više se može uštedjeti ne posjećujući čuveni restoran "Marijino zvono" nego što se može prihodovati od prodaje kartica. Primjerice, kad je HTV u pitanju više smo imali prigode pratiti suđenje Šešelju i Karadžiću nego svim generalima hrvatskim koji su u Haagu. Danas se pitamo u zadnje vrijeme jel uopće se njima sudi jer nemamo nikakve informacije skoro o tome. Ali nije problem da se tamo ne radi, da HTV-u stvarno pojedinci rade iscrpljujuće, ali problem je što su mnoge neracionalne tamo odluke i mnoge nelogičnosti. Primjerice, ne može se zbog viška radnika nekoga slati u mirovinu i davati visoke otpremnine, a kasnije ga honorarno angažirati ili umjesto njega primati druge zaposlenike. Zato je nužan novi zakon koji će pripomoći u izlasku HRT-a iz ove situacije. Ja ću se samo osvrnuti na onaj dio koji govori o tijelima HRT-a, a to su Uprava HRT-a, Nadzorni odbor i Programsko vijeće. Nelogično je, i to je kolega Flego čini mi se isto tako govorio, ja još nisam u praksi niti u literaturi sreo ni pročitao da dva tijela odvojena donose odluke kao jedno tijelo. Što to znači kao jedno tijelo? Jednostavno dolazi do potrebe razdvajanja tijela i da se zna ingerencije i jednog i drugog tijela. Nije logično niti će polučiti pozitivne rezultate da Nadzorni odbor i Programsko vijeće kao jedno tijelo donose odluku o upravi društva. Kao što je nelogično, a isto čini mi se da je kolega Flego govorio, da program rada donosi Nadzorni odbor. Ne, Nadzorni odbor treba donijeti plan poslovanja HRT-a, a program rada Programsko vijeće. Nadzorni odbor po mom mišljenju treba birati upravu, a Programsko vijeće birati urednike, glavnog urednika. Kad je riječ o uvjetima za predsjednika i članove Uprave HRT-a čini mi se neprihvatljivim da se propisuje da ima završeni diplomski i sveučilišni studij ili specijalistički studij. Mislim da tu nema, to je vrlo odgovorno mjesto i da nema mjesta specijalističkim studijama, a isto tako kaže se samo 10 godina radnog iskustva, a ne kaže se nakon stečenog obrazovanja. Može netko imati 10 godina radnog iskustva, a onda prije mjesec dana steći taj čuveni specijalistički studij i ima uvjete formalno. To neće biti dobro za vođenje HRT-a u buduće. Dobro da je predstavnik zaposleničkog Vijeća HRT-a član u Nadzornom odboru. Ali isto tako i za članove Nadzornog odbora sad se definira posebno da je to iz područja diplomski i sveučilišni studij ili specijalistički diplomski studij, stručni iz područja ekonomije, prava i elektroničkih komunikacija ili medija, a to za članove uprave nema. Tamo može bilo koje struke biti član Uprave HRT-a. To nije dobro. Veća specijalizacija je potrebnija za upravu društva nego za nadzorni odbor. Isto tako imam malo neprihvatljivog izražavanja najmanje po jedan član nadzornog odbora. Najmanje po 10 godina radnog staža. Što to po znači to mi nije jasno i to treba samo izbaciti. U članku 22. Nadzorni odbor u opisu njegova djelovanja i djelokruga, opisu nadležnosti nema uopće da imenuje upravu HRT-a a sve drugo se navodi, a zapravo to bi mu trebala biti najvažnija funkcija. Ovdje je dvojba 15. ili 11. članova Programskog vijeća. Tu ne treba uopće biti dvojbe, 11, ni jednoga više. Kad je riječ o onima koji bi trebali biti u Vijeću HT HRT-a vidim da je ovdje što god otvorim, gdje god provirim ne može ništa bez interesnih skupina. Pa dajte može li išta u ovoj Hrvatskoj se dogoditi da Udruga poslodavaca nije nazočna. Pa što Udruga poslodavaca, poslovni partner HRT-a ima raditi u Programskom vijeću HRT-a. Oni koji plaćaju propagandu, promidžbu, oni koji su najveći poslovni partneri, oni koji se reklamiraju da trebaju uređivati i biti u Programskom vijeću. Valjda oni kojima najskuplje impulse na svijetu plaćamo za telefoniranje trebaju oni nam odlučivati što će se bit na HRT-u. Podržavam apsolutno ovakav, donošenje zakona sa svim opaskama koje sam rekao. Ali ako je bilo koja interesna skupina pa i sindikalna udruga što je predviđeno, a kamoli Udruga poslodavaca sindikat nek' štiti interese zaposlenika, a ne može uređivati program HRT-a. Ako ostane Udruga poslodavaca u ovom zakonu moja ruka ne može se dignuti za takav zakon. Vijeće za elektroničke medije. Ovdje je alternativno da ili ne, ma ne. Vijeće za elektroničke medije ne može nikako učinkovito provoditi proces ili voditi proces imenovanja i odabira članova Programskog vijeća HRT-a. Bolja je, znatno bolja je varijanta koja predviđa članak 24. alternativa da to postupak izbora pokreće Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Naglasio bih i jedan problem PDV-a na pristojbu koji nije riješen, koji se ne tiče ovoga zakona. Ali još jedanput skrećem da po Zakonu o PDV-u pristojba HRT-a nije oslobođena PDV-a i molim vas imajte to u vidu i da se to konačno zakonski regulira. A ova nagađanja kolege Bauka oko toga da PDV se u skladu s dogovorom Vlade obračunava ili ne obračunava, ne radi se samo o tome da HRT nije platio PDV na ono što je obračunao i što je trebao obračunati po zakonu i dug je veći od 100 milijuna kuna. A što se tiče dvojbe kolege Vujića koji je kazao i kaže da javna televizija, HRT kao javna televizija ne bi trebala biti ni SDP-ova ni HDZ-ova. Ja se slažem. Ona bi trebala biti jedino hrvatska. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Marijana Petir.
Poštovani kolega Marić, kad ste govorili o određenim situacijama koje se događaju na HTV-u, a vezano uz prikazivanje naših generala i nekih drugih moram reći da mi se čini da se počesto zove goste u informativne emisije prema jednoj ideološkoj orijentaciji, ne prema stručnosti. Naime, zapanjujuće je da se u informativno-političke emisije zovu gosti koje se predstavlja kao primjerice one koji su najobjektivniji sagledati Domovinski rat i operaciju "Oluja", a s druge strane je opće poznato da su njihovi argumenti u Haagu na sudu doživjeli potpuni debakl. Ili zovu se primjerice gosti koji trebaju tumačiti poticaje u poljoprivredi, a cijeli život žive kao proleteri i nikad ništa konkretno nisu radili, jer uglavnom dobivaju plaću od onog što izdvajaju članovi njihovih sindikata ili porezni obaveznici. Redovita pojava je i pojava nekih tzv. nezavisnih političkih komentatora za koje se zna da su bili ili su još uvijek članovi nekih savjetodavnih tijela pojedinih političkih partija, a na televiziji se prikazuju ka najobjektivniji mislioci o situaciji u Hrvatskoj, pa se stječe dojam da u stvari nema komentatora koji bi pripadali demokršćanskoj opciji ili onih koji bi mogli reći i nešto u prilog druge strane. To naravno pokazuje pravu sliku informativnog programa HRT-a koji obiluje sa dosta pristranih i neobjektivnih informacija i komentara.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Pa kolegice Petir, s pravom ste primijetili gledajući te emisije i ta gostovanja, ne treba ni najavljivati tko će biti gost, kad znam tko vodi emisiju, znam unaprijed i tko će biti gost, jer se prepoznaju već, vrti se njih 30-ak, uvijek jedni te isti govore o svim mogućim temama, bez obzira o čemu se radi, a najviše je tobože tih nezavisnih stručnjaka, posebno ekonomskih stručnjaka koji su naslonjeni na određena interesna područja i na interesne kompanije, po čemu je, a vidim u zadnje vrijeme najčešće se, o čemu je nezavisni ekonomski stručnjak zaposlenik Splitske banke, predstavnik jedne kompanije privatne banke, a predstavlja se svaki dan, svaku večer kao nezavisni ekonomski stručnjak. Isto tako analitičari razni, politički analitičari. Uvijek u svakom tom nastupu se vidi i njihov svjetonazor, onda automatski nisu nezavisni. Ali najveći problem na HTV-u su urednici, posebice oni koji su smijenjeni, ništa ne rade, primaju veliku plaću, a umjesto njih rade mladi ljudi koji za 4 i po tisuće kuna rade od jutra do mraka, a ovima nitko ne smanjuje plaće, uživaju od 15 do 16, 17 tisuća i nemaju nikakve odgovornosti niti ne dolaze na posao uopće. Hvala lijepa.
Sad ću ja najaviti klub SDP-a, gospodin zastupnik Antun Vujić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Biti ću … [[Ne razumije se.]] zbog jedne iznimne obaveze, samo da ovo kažem. Bilo je izuzetno kvalitetnih rasprava i čak nezavisno o pozicijama u ovome Saboru, čulo se različitih mišljenja koje bi sigurno trebalo ugraditi. Ja bih rekao nešto što smatram da je možda najbitnije, da se preispita, pa ćemo možda i mi moći preispitati odnos prema ovome. Rekao bih to vrlo rafalno. Prvo ugovor uopće ne treba, ne treba zbog toga što se, i po njemu je samo Vlada posrednik između pretplate i programa, ako imamo programsko vijeće koje funkcionira onda ne treba nitko poseban raditi ugovor. Članak 14. stavak 5. gdje je vezano na to da televizija ne smije imati bolji program na multimedijalni, nego privatni nakladnici, to treba brisati, jer ne vidim kakav je to uopće interes, a osim toga međunarodna praksa bi to sigurno mogla dopustiti. Nužno je razdvojiti funkcije. Nadzorni odbor ima da ima nadzornu i financijsku funkciju. Programsko vijeće ima programsku funkciju, a uprava ima poslovanje, i zašto to uopće brkati. Na taj način možemo dobiti normalnu strukturu odlučivanja. Alternativa izbor u Saboru ili neposredno. Izbor u Saboru sa pojačanjem i sa nalaženjem načina kako da se obavežu stranke da iznalaze prvenstveno konsenzusom moguće kandidate, a ne na način da suprotstavljaju jedni drugima već od samoga početka. Pristojba ne može biti predmet dogovora između nadzornog odbora i Vijeća za elektroničke medije, niti Vlade niti bilo koga, ona može biti samo donesena po zakonu i to je mislim nekoliko od ključnih elemenata ovdje bilo čitav niz izuzetno kvalitetnih prijedloga, ja vjerujem, pa ćemo po tome i suditi što može napraviti u nekom papiru koji će se pojaviti dovoljno na vrijeme prije drugog čitanja, ukoliko nekad ovakve stvari budu unutra ugrađene, a predlažem da se možda nađu i način i manje formalnih veza da se dođe do pozitivnog zakona, onda ćemo rado u tome pomoći. Hvala lijepa.
Hvala. Niste iskoristili svih 5 minuta. Završni osvrt, državna tajnica Nina Obuljen. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče, zahvaljujem se svim zastupnicama i zastupnicima na prijedlozima koje ćemo, naravno s obzirom da se radi o prvom čitanju pažljivo razmotriti. Dozvolite mi vrlo kratko ako se mogu osvrnuti na neka pitanja koja su postavljena. Kao prvo odnos između pravila o zaštiti tržišnog natjecanja i čuvanja javne funkcije. Doista je ovdje bilo dosta pozivanja i na amsterdamski protokol i na preporuke Vijeća Europe i ovo nije dilema koja je samo hrvatska dilema, ovo je dilema svih zakonodavaca u Europi, jer doista postoje određeni konflikti između zahtjeva za zaštitu tržišnog natjecanja i zahtjeva za čuvanjem javne funkcije i neovisnosti javnih servisa. Mi smo se rukovodili i jednim i drugim dokumentima i trudili se doći do jednog balansiranog teksta koji u isto vrijeme osigurava neovisnost, dakle pravo građana na javni servis i javno informiranje. Spominjani su ovdje zahtjevi komercijalnih nakladnika, mislim da je vrlo važno reći da osim udruga i predstavnika HRT-a mi smo u nekoliko navrata konzultirali i komercijalne nakladnike, svjesni smo da je njihova pozicija u Republici Hrvatskoj u ovom trenutku teška, jer je složena gospodarska situacija, pali su prihodi od oglašavanja, ali u isto vrijeme moramo voditi računa da to ne smije ugroziti neovisnost i obveze koje HRT kao javni servis mora pružiti javnosti. Vezano uz državne potpore, mislim da treba još jednu stvar vrlo jasno reći. Dakle državne potpore su dozvoljene ako su u skladu sa pravilima. Mi nismo prepisivali neke međunarodne dokumente, dakle odluka o pravilima za državne potpore za javnu radiodifuziju objavljene u Narodnim novinama, raspravljene i u ovom tijelu i moram reći da je HRT ranije počeo uvoditi pravila, bilo bi nam vjerojatno puno lakše i imali bi puno jednostavniju situaciju, posebno u dijelu u kojem je potrebno izračunati stvarnu cijenu koštanja javne usluge koju pruža HRT. Bilo je dosta riječi oko upravljanja. Mi smo svjesni da javni RTV servis se ne definira se o to je li on javan ili državni, načinom izbora tijela upravljanja, nego standardima i načinima ispunjavanja javne funkcije. Vodit ćemo računa o svim prijedlozima koji su ovdje izrečeni vezano uz programsko vijeće. Moram naglasiti da niti u prvoj alternativi, a posebno u drugoj programsko vijeće nije zamišljeno kao tijelo koje će interesno zastupati partikularne interese. Ono će u prvom redu pratiti ispunjavanje ugovora, i ono što možda ovdje nije dovoljno spomenuto, birat će povjerenika za usluge HRT-a, još jedna funkcija koja će omogućiti da se kvalitetnije prati je li HRT ispunja svoju javnu funkciju. Vezano uz zajedničko tijelo, formiranje zajedničkog tijela između programskog vijeća i nadzornog odbora. Naime u mnogim europskim državama postoji model gdje jedno tijelo ujedinjuje u sebi i nadzor nad poslovanjem, i nadzor nad programom. To mu je tako zato da u takvom javnom radio servisu ne bi došlo do konflikta i sukoba između onih koji nadgledaju program i onih koji nadgledaju poslovanje, jer je u mnogim dijelovima te funkcije nemoguće odvojiti. Ja sam u uvodnoj riječi spomenula da ovo zajedničko tijelo je primarno osmišljeno u situaciju koju bi udruge birale izravno članove programskog vijeća ukoliko, a čini nam se već iz ove rasprave da je ovo tijelo puno sklonije da Programsko vijeće se bira i dalje kroz Sabor u tom slučaju sigurno ćemo razmotriti ovu funkciju ovakvog zajedničkog tijela za čim više vjerojatno neće biti potrebe. Vezano uz ovlasti nadzornog odbora, dakle kada se bude radio prijedlog za drugo čitanje sigurno da ćemo usvojiti i ova pitanja koja su bila vezana uz nadzorni odbor. Međutim, ja moram naglasiti nadzorni odbor s jedne strane obveza je zato jer je to jedina javna ustanova koja nema u ovom trenutku tijelo koje nadzire financije, ali isto tako obveza je i vezano uz punu primjenu Pravila o državnim potporama. U tom smislu mislim da je važno naglasiti i neka pitanja koja su bila vezana uz pristojbu. Dakle, Pravilo o državnim potporama ponavljam objavljene su u "Narodnim novinama" na snazi su i u RH. Dakle, ona traže ex ante utvrđivanje pristojbe. Dakle prvo definirati uslugu, zatim odrediti cijenu i nakon toga odrediti visinu pristojbe. I zato je odredba do 1,5%, dakle do 1,5%, a visina pristojbe će se utvrđivati sukladno obvezama koje su usvojene u ugovoru. Bilo je dosta riječi oko vezivanja naplate električne struje, dakle pristojbe uz posjedovanje priključka za električnu struju. Dakle, ne radi se o tome da će se plaćati za svaki priključak,jasno je da se radi o kućanstvu. Isto tako prijedlog iz članka 33. koji govori o ostalim uređajima vodi računa upravo o tehnološkom razvoju i činjenici da je sadašnji način ubiranja pristojbe će postati gotovo nemoguć kroz nekoliko godina kada svaki laptop, svaki mobitel zapravo postaje prijamnik. U tom smislu su i preporuke EBU-a Europske radiodifuzijske udruge koja preporuča državama članicama da razmotre nove načine osiguranja pristojbe jer je pristojba neovisnost ubiranja pristojbe zapravo temelj za financijsku neovisnost, a time i programsku neovisnost javnog radio servisa. Pitanje PDV-a u ovom trenutku je riješeno. Dakle, jasno je da se na pristojbu ne plaća PDV, ali novi Pravilnik o PDV-u koji je stupio na snagu ove godine zapravo će vrlo jasno definirati da u onom dijelu u kojem HRT ostvaruje komercijalne prihode na to će morati plaćati PDV, uostalom kao i sve ostale javne ustanove. Bilo je riječi i o najavama otpuštanja, o prijetnjama novinarima, ja to ne bih u ovom trenutku komentirala, ali ono što moram reći iz pozicije osobe koja je vodila javnu raspravu da smo imali vrlo dobru suradnju i sa predstavnicima HRT-a, sa novinarima, urednicima HRT-a koji su vrhunski profesionalci, koji poznaju europske modele, žele raditi na jednom kvalitetnom javnom radio servisu, nisu se složili svi, nismo se složili svi oko svih prijedloga koji se nalaze pred vama, ali vjerujem da ćemo do drugog čitanja biti u mogućnosti izaći sa jednim tekstom koji će zadovoljiti sva očekivanja, a vidimo da su očekivanja vrlo visoka. Ne mogu ne spomenuti i ugovor jer je ovdje bilo dosta riječi o tome. Kada smo krenuli u pripreme zakona bili smo pred dilemom hoćemo li precizno sve definirati u zakonu i tada riskirati da zakon relativno često ide u izmjene, ili ćemo ići modelom da detaljnije uredimo javnu uslugu i javnu funkciju, ali ipak da ostavimo instrument ugovora kao instrument koji će osigurati da se u 5-godišnjem razdoblju razmotri je li HRT na adekvatan način ispunio javnu uslugu? Treba li pokretati nove usluge ili ne? U tom smislu i ovi članci 9., 10., 11., 12. i 13. koje ste spominjali i pitanje zašto sredstva državnog proračuna i u ovom trenutku iz sredstava državnog proračuna mimo pristojbe i mimo komercijalnih prihoda financiraju se neki posebni programi npr. satelitski program ili Glas Hrvatske. Dakle, ostavljamo mogućnost da ukoliko se tako ugovori tim ugovorom i ako postoji potreba da se neke posebne usluge financiraju posebno sredstvima iz državnog proračuna i ako naravno Vlada za to bude imala sredstava da se to omogući npr. digitalizacija arhiva ili nešto slično. Isto tako što se tiče ugovora mislim da nema nikakve kolizije kao što je bilo rečeno sa neovisnošću HRT-a jer će upravo potpisivanje ugovora i činjenica da postoji ugovor osigurati ne samo da Programsko vijeće i nadzorni odbor nego i javnost zbog koje HRT pruža svoje usluge može na najbolji mogući način pratiti je li doista dobila onu uslugu za koju je odvojila novce. Na kraju, ja bih samo željela reći da ćemo razmotriti sve prijedloge i da se nadamo da ćemo za drugo čitanje uvrstiti sve one prijedloge, korisne prijedloge koji su ovdje danas izrečeni. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu o pogledu ova 2 prijedloga zakona. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9,30 sa raspravom o Konačnom prijedlogu Zakona o popisu stanovništva, kućanstva i stanova u RH 2011. godine.
Prelazimo na Prijedlog Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji. To je prvo čitanje, P.Z.E. broj 586. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prvo, prihvaća se Prijedlog Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji, drugo sve primjedbe i prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi dostavit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj Prijedlog zakona o Hrvatskoj radioteleviziji u prvom čitanju prihvaćen je većinom glasova 76 glasova za, 8 suzdržanih, 35 protiv. Dobro jutro gospođe i gospodo zastupnice i zastupnici, nastavljamo sa najavljenom točkom dnevnog reda - Konačni prijedlog zakona o popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 578 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, prijedlog akta primili ste poštom. Hitni postupak primjenjuje se u skladu sa člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje Zakona, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Europske integracije, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Amandman je podnio Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Državni tajnik u Ministarstvu uprave gospodin Pavle Matičić.