Uključeno je. Kolegice i kolege, zatražili smo stanku zbog toga što smo nažalost svjedoci vrlo zabrinjavajućih pojava koje prelaze u svojevrsni trend. Naime, prije dva, tri dana u Splitu je nekoliko mladih ljudi uhićeno i zatvoreno zato što su lijepili plakate u kojima su izražavali svoj politički stav. Nisu nikoga vrijeđali, nisu ništa radili kažnjivo, ali su svejedno zbog toga, zbog, ponavljam, izražavanja svog političkog stava, odnosno neslaganja sa dosadašnjim predsjednikom gospodinom Josipovićem, završili u zatvoru. Što se nalazilo na tim plakatima koje su oni lijepili selotejpom, plakatima u formatu A4 tako strašnoga? Nalazile su se fotografije gospodina Josipovića i aktivistice gospođe Vesne Teršelič iz Udruge dokumenta. Dakle, nekoga kome je gospodin Josipović dodijelio odličje. Bila je fotografija jedna gospodina Josipovića u vojnoj odori bivše JNA i bio je jedan plakat na kojem su spomenute one neke činjenice koje po mišljenju osoba koje su izražavale svoj politički stav tim plakatima nisu sukladne onome što bi trebao zastupati predsjednik Republike i bila je zvijezda petokraka, ne znam da li je i to nešto strašno i uvredljivo i bili su stihovi poznatog hrvatskog pjesnika Antuna Gustava Matoša, nećemo valjda i Matoša proganjati danas u 21. stoljeću. Zašto je važno spomenuti taj događaj? Važno je spomenuti taj događaj jer on tjera sve nas da se pitamo gdje je danas, koncem 2014. godine, u Hrvatskoj koja je članica EU, gdje je granica onoga što je izražavanje političkog stava, a što je nešto što podliježe progonu? Da li izražavanje političkog stava koji se ne sviđa vladajućima i trenutačnom predsjedniku Republike predstavlja razlog za progon, za uhićenje i zatvaranje bilo koga u ovoj zemlji? Da li se svi skupa trebamo zbog toga zabrinuti? Nije li to obrazac ponašanja? Nije li to jedan događaj u slijedu više različitih događaja? Možemo se prisjetiti toga što se događalo kad su neki ljudi pretprošle godine, prošle godine zviždali u Kninu premijeru Milanoviću. Možemo se prisjetiti što se dogodilo Franciškoviću koji je završio u psihijatrijskog ustanovi. I sve to skupa navodi da se zabrinemo što se događa sa demokratskim principima u ovoj zemlji. Dapače, mislim da to treba značiti razlog za uzbunu. Da li opet postoji delikt mišljenja u ovoj zemlji, u Hrvatskoj 2014. godine? Da li netko može i smije biti proganjan zbog izražavanja svog političkog stava, naglašavam političkog stava, ne vrijeđanja, ne činjenja ništa što bi odudaralo od demokratskih principa? Sjetimo se priča o tome kako se po mišljenju vladajućih u ona strašna vremena mraka kada je bio predsjednik Tuđman, kada su se iznosile najneukusnije šale, sprdanja, vrijeđanja u medijima, a nitko za to nije bio uhićen, nitko nije za to završio u zatvoru kao što je i uobičajeno u demokratskim zemljama. Danas u zemlji koja je članica EU ljudi završe u zatvoru zbog izražavanja političkog stava. Dame i gospodo, mislim da svi moramo se ozbiljno zamisliti da li je uistinu u ovoj zemlji dozvoljeno imati drugačiji politički stav pa čak ako hoćete i ismijavati bilo koga tko nije kandidat vladajućih i to je onda u redu i to dapače se smatra duhovitim, smatra se odrazom liberalnog pristupa stvarima, a kada se događa obrnuto, onda ljudi završe u zatvoru. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Hvala i vama. Povreda Poslovnika, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče. Gospodin Reiner je povrijedio Poslovnik, članak 238. jer svojim ponašanjem odstupa od općih pravila ponašanja u Saboru. Naime, napao je sudbenu vlast aludirajući da zakonodavna izvršna upravo su te koje dirigiraju sudbenoj vlasti, ali na jedan izravan način, a i na neizravan način direktno prozvao i napao sudbenu vlast. Nama se ovdje može sviđati da se neki progone neki ne progone i mi imamo o tome svoje mišljenje, ali o tome šutimo poštujući naš Ustav i diobu vlasti. s kojim pravom vi se dirate u sudbenu vlast?
Poštovana zastupnice prepustite drugima da pitamo s kojim pravom. Predsjednik Reiner je iznosio svoja stajališta, ako nisu točna to ćemo vidjeti. Idemo na drugi klub zastupnika, to je Klub zastupnika Hrvatskih laburista i poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Poštovani gospodine predsjedniče. S obzirom da je moj razlog za stanku nije bio ovaj nego rasprava o točci koja je na dnevnom redu, ja o ovoj temi neću govoriti ali molim da mi se omogući da govorim o temi zbog koje sam tražio stanku.
Onda poštovani kolega Lesar može, ali na kraju. Da završimo klubove zastupnika koji su se prijavili za ovu temu. Poštovani zastupnik Branko Vukšić, u ime Kluba nezavisnih zastupnika Linić, Vukšić i Hodžić.
Uvaženi predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege. Ja se sjećam kao novinar fotomontaže na naslovnoj stranici Ferala kada je objavljen tadašnji prvi predsjednik hrvatski dr. Franjo Tuđman i sjećam se da je tada pokrenuta jedna inicijativa da se uvede Feralu porez međutim tadašnji ministar kulture se suprotstavio tome i porez Feralu nije uveden i Feral je nastavio dalje djelovati. Sada je malo prije gospođa Antičević-Marinović govorila o tome da ako mi govorimo o toj temi da vršimo pritisak na izvršnu i na sudsku vlast. Prije svega, ako vidimo neke devijacije u izvršnoj i sudbenoj vlasti nama jest zadaća ovdje progovoriti. Ne mislim da je ovdje riječ o hapšenju jer to su privedeni ljudi koji su lijepili plakate i ne mislim da su zatvoreni u zatvoru nego su dobili kazne. Kako bih postupio na tom mjestu policije sasvim sigurno da je ta nazovimo to represija pretjerana da u 21.stoljeću na taj način reagirati na izražavanje stava ili političke kampanje da je pretjerano, to je moje osobno mišljenje i sasvim sigurno da to gospodin Josipović nije tražio niti je tražio itko od politike. To su oni koji se dodvoravaju politici, to je stvar policijskog ustroja i nadležnosti policije koja radi posao koji ne bi trebala raditi jer to je neki oblik pritiska na ljude koji se bave političkim aktivizmom i to se ne bi smjelo raditi. Prema tome, mi ovdje u Hrvatskome saboru bismo se trebali zalagati za demokraciju, za više sloboda, a ono što je bilo na plakatu u Splitu se može isto tako okarakterizirati kao slobodno političko izražavanja, kao kritika, kao pokušaj podrugivanja nekome na što ljudi imaju pravo. Ako ćemo to početi zabranjivati počet ćemo biti policijska država. Međutim mene više brine jedna druga politika represija koja ovdje nije spomenuta. A to je politička represija koja najavljuje predsjednik HDZ-a koji kaže da će crveni nestati kada HDZ dođe na vlast. Recimo da to izjave republikanci koji su u Americi, crveni jer je njihova boja crvena, a demokrati su plavi mislim da bi to bio skandal velikih razmjera. Znači ljevica će se stjerati u mišju rupu nažalost od ljevice je jako malo u Hrvatskoj ostalo pa se neće imati koga stjerati u mišju rupu. Postoji prijetnja da će se pisati nova povijest, svaka vlast izgleda da će pisati novu povijest, postoji prijetnja da će se ilustrirati što ne treba biti prijetnja. Ja jesam za lustraciju ali lustraciju i onih koje je trebalo lustrirati prije '90.-te ali sam prije svega za lustraciju onih koji su dozvolili pljačku '90.-tih pljačku koja je unesrećila Hrvatsku, to treba lustrirati. To su te neke političke prijetnje na koje ostajemo gluhi, a koje mene stvarno plaše. Ovo što se u Splitu radilo to jest treba osuditi, ja mislim daje to pretjerano i da ne smijemo osujećivati one koji žele izraziti svoje političko mišljenje, da je to tek prekršaj, ako je prekršaj, ako je remećenje javnoga reda i mira. Mislim da je to više bilo izražavanje političkoga stava.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Nenad Stazić u ime kluba SDP-a.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Što znamo iz javno objavljenih izvora? "Prema navodima Policijske uprave Splitsko-dalmatinske jučer su 4 osobe prijavili prekršajno zbog postojanja sumnje u počinjenje prekršaja iz članka 5. Zakona o prekršajima protiv javnog reda i mira. Oni su plakate u Zagrebu, Varaždinu, nekim mjestima u Istri, Vukovaru, Osijeku, Slavonskom Brodu, Trogiru, Orahovici, Lipiku i Pakracu. Dvojica privedenih braća sa nekim inicijalima pušteni su jučer oko 14 sati nakon što su priznali krivnju, drugo dvoje dobili su jučer nalog da se hitno jave u policiju". E sada što kaže članak 5. Zakona o prekršajima protiv javnog reda i mira "Tko tiskane ili snimljene stvari raspačava na neuobičajen, nametljiv ili drzak način te time remeti mir građana kaznit će se kaznom od 25 do 150 eura". Kakav delikt mišljenja? Pri tome u komentaru ovoga članka stoji i vama bi ovo bilo korisno čuti "Sadržaj irelevantan za opstojnost prekršaja". Nebitno je kakav je sadržaj, bitno je da ljudi krše javni red i mir na nametljiv i drzak način. To piše u zakonu. E sad što bi htio HDZ? HDZ se zauzima zato da njihovi članovi ili simpatizeri, ne znam smiju nekažnjeno kršiti zakon i da im nitko ništa ne može bez obzira što na nametljiv i drzak način posve u skladu sa ponašanjem HDZ-a remete javni red i mir i dosađuju drugim mirnim građanima i tu u više mjesta Hrvatske očito u organiziranoj akciji. To je posve u duhu i tradiciji HDZ-ove politike i uobičajenog ponašanja HDZ-a. Oni bi u vrećama nosili novce u svoju stranku pokradene iz javnih poduzeća, držali to tamo sve dok se oko njih ne zatvori krug indicija pa tek onda te novce odnijeli državnom odvjetništvu a držali su ih mjesecima u svojim stranačkim prostorijama, u svom stranačkom sefu i htjeli bi da ih se ne procesurira zbog toga. Ja razumijem njihov način razmišljanja. Ali u civiliziranoj državi kakva želimo da Hrvatska bude to se neće događati. To će se možda događati ako HDZ opet dođe na vlast, onda će se opet krasti, opet nositi u crnim vrećama, opet remetiti javni red i mir, oni i njihovi simpatizeri kako im padne napamet. Ali ovakvo zauzimanje za one koji krše zakon u Saboru, ovakvo, to je ja mislim to je nečuveno. To se ne može dogoditi ni u jednom parlamentu ni jedne civilizirane zemlje da jedna parlamentarna stranka u parlamentu se zauzima za one koji krše zakone. Kolega Vukšiću o tome biste i vi trebali voditi računa jer isto kažete da je ovo pretjerivanje. Znači kada se policija, kada policija provodi zakon, zakon koji je ovaj Sabor donio onda je to pretjerivanje. A šta su trebali ne provoditi zakon, to su trebali po naputku HDZ-a, parlamentarne stranke koja donosi zakone? To je, ovo što se danas dogodilo je apsolutno nečuveno, javnost mora znati, u hrvatskom Parlamentu, u Hrvatskom saboru postoji stranka koja se snažno zauzima za to da se u ovoj zemlji ne provode zakoni ako te zakone krše njihovi simpatizeri. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Imamo povredu Poslovnika, najprije poštovani zastupnik Davorin Mlakar.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Stazić je povrijedio članak 238. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Što bi on volio reći on nije bilo tko, on nije zastupnik samo u Hrvatskom saboru, on je čak potpredsjednik ovog Doma. I on kao potpredsjednik ovog Doma sigurno zna koji je bio razlog za stanku i govoriti u ime kluba. A on je umjesto da je govorio o temi zbog koje je stanka tražena, gospodin Stazić je ponovo kao i često puta do sada pobrkao svoju ulogu. Jer bez obzira što je potpredsjednik Hrvatskoga sabora i bez obzira što si je on umislio on istovremeno nije glavni državni odvjetnik, on nije ni sudac u bilo kojem od ovih sporova a najmanje je osoba koja bi trebala hrvatskoj javnosti i HDZ-u i parlamentarnim strankama davati tumačenje, iskrivljeno, pogrešno i zlonamjerno tumačenje zakonskih odredbi. Stoga vas molim da mu izreknete opomenu zbog ovog nastupa [[Upadica PREDSJEDNIK: Hvala lijepa isteklo je vrijeme.]] I da ga upozorite da se drži svoje uloge u Parlamentu.
Hvala vam lijepa. A poštovani kolega Davorin Mlakar, pa čak da je zastupnik i umišljen nema sankcije po Poslovniku, čak da je umišljen … … [[Upadica se ne čuje.]] Da, prema tome nema povrede Poslovnika. Vi ste naravno iskoristili mogućnost da prijavite povredu Poslovnika kako biste replicirali kolegi Staziću jer po Poslovniku nema mogućnosti replicirati u ovakvim situacijama, iznošenju stajališta kluba. Nova povreda Poslovnika poštovani zastupnik Gordan Jandroković.
Hvala vam gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. I ja smatram da je povrijeđen članak 238. da zastupnik svojim ponašanjem odstupa od općih pravila ponašanja u Saboru jer svojom diskusijom ozbiljno narušava demokratske standarde koji su dostignuti u Republici Hrvatskoj. Gospodin Stazić potpredsjednik Hrvatskoga sabora prvi je zastupnik za kojeg sam čuo ovdje u ovom sazivu Hrvatskoga sabora koji javno zagovara uvođenje verbalnog delikta, opravdava ga i poziva na progon svojih političkih neistomišljenika. Smatram da je to nedopustivo, da biste kao predsjednik Hrvatskoga sabora trebali reagirati, upozoriti ga da demokracija ima svoja pravila, da do njih mi u Hrvatskom saboru prvi trebamo držati a nažalost očito da gospodin Stazić vođen tradicijom 45 godina diktature i netoleriranja drugačijeg političkog mišljenja želi i danas 2014. u članici Europske unije uvoditi verbalni delikt i progoniti političke neistomišljenike.
Kolega Jandroković vi ste također upali u zamku pa ste skoro na drastičniji način kvalificirali i osuđivali. … [[Upadica se ne čuje.]] Jako je dobro da nije, da je kolega Jandroković ovdje to je dobro, apsolutno. Ali ne može on donijeti presudu što je demokratsko, što je nedemokratsko i za to optužiti kolegu a istim se metrom koristi možda i jačim i kraćim nego što je kolega Stazić. Nemojte to raditi, nemojte to koristiti. To građani znaju, to sve znaju građani. Kolega Boro Grubišić u ime kluba HDSSB-a.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Iz svih ovih rasprava i samog razloga za stanku vidi se jedno političko usijanje u predizbornoj kampanji za izbore za predsjednika Republike. Slušam ovdje da je lijepljenje plakata A4 formata, tako je rečeno, kvalificirano kao nametljiv i drzak način remećenja javnog reda i mira. …/Upadica se ne čuje. Ne, ništa neću govoriti zbog čega i zbog koga, ali kada čujemo tu kvalifikaciju onda se pitamo je li to zaista tako da lijepljenje plakata, pa i lijepljenje plakata ili A4 formata ako prodajete neku vikendicu ili stan na drvo u Slavonskom Brodu jer to je isto nametljiv i drzak način remećenja javnog reda i mira. … /Buka u dvorani./… Apsi, što bi rekli ovi, bez h, … nikad h nema. Što sam htio reći? Čuo sam i sadržaj koji je objavljen na tim plakatima A4 formata, među ostalima je i slika valjda gospođe koja vodi neku udrugu dokument. Pa ako je to dokument onda valjda dokumentira tko je gdje i bio. Mene nije sramota kad moji unuci gledaju foto album moj iz davnih godina pa kad vide sliku da sam bio '70. i neke godine u JNA pa kaže vidi dida četnik. /Smijeh./ Ali to je tako bilo, pa nije to, kaže vidi dida u četnicima. Ali šta sad to smeta nekoga što je bio u JNA, pa bio je u JNA, svi ste vi bili u JNA, i ja sam bio i svi oni koji su služili JNA, koji imaju godina toliko. Prema tome, što je tu uopće problematično oko toga ne znam. Ako se netko ponosi time, zvijezdom petokrakom kao simbolom komunizma, zašto se uopće, šta je to nametljivo i drsko remećenje javnog reda i mira? Lopove, kriminalce, pretvorbene prevarante, folirante, tajkune se ne hapsi, a imamo i ustavnu odredbu o pretvorbi i kriminalu u pretvorbi i privatizaciji. To sve stoji. Jučer smo raspravljali o Imunološkom zavodu, danas u nekim tiskovinama nema nijedne riječi, ne zato što bih ja trebao neku pompu nego zato pitanje tko stoji iza toga. … [[Upadica se ne razumije.]] Zna se, da. Dakle, ono što je potrebno da radi naša i Policija i taj PNUSKOK i DORH i USKOK to se ne radi ili se radi po potrebi kad koga treba izvući iz ladice, a toliko imamo subjekata, gospodarskih subjekata koji su propali. Počevši od našeg Đure Đakovića, PIK-a Jasinje u Slavonskom Brodu, veterinarske najjače u državi nekada bivšoj bila, propala, RIZ, Imunološki, ma da ne nabrajam dalje, redom. Šta je s tim, šta je s tom lustracijom osim one političke koja je trebala biti davno provedena jer i kod jednih i kod drugih ima ih za lustraciju koliko god hoćete. Osim toga, kako to da nitko ne osuđuje i nema drskog i nametljivog remećenja javnog reda i mira kada netko ističe ono što je u Europskoj uniji osuđeno i što imamo negdje u kolovozu dan dakle protiv totalitarnih režima i komunizma i … itd. Mi danas imamo pojave da ljudi iskazuju potpuno uredno, počevši od Kumrovca itd., simbole totalitarnih režima. Imaju ih na ulicama u Zagrebu ovdje koliko god hoćete grafita i nitko nije nikoga prijavio za nametljivo i drsko remećenje javnog reda i mira, niti ima potrage za takvima ili istrage, kako god hoćete, očevida, ne znam kako se to već kaže. Igraju kozaračko kolo i užičko kolo po našim gradovima, selima i ulicama. Nitko ne kaže da je to nametljivo i drsko remećenje javnog reda i mira i veličanje jednog od totalitarnih režima. To se uopće ne sankcionira, to se ne prijavljuje. A poglavito me boli to što nema sankcioniranja ili represivnih mjera prema onima koji su uništili ovu državu, zbog kojih smo sada u ovakvoj situaciji kakvoj jesmo, koji su odnijeli srž i supstrat Hrvatske države, na kakav način. Počevši od onih ugovora sa strancima, prodajom i energetike i informacija, dakle kao strateških ciljeva svake države, pa i Hrvatske. O tome ništa, tu i tamo kažem kada je potreba za nekim onda se izvuče. Kada govorimo o nogometu izvuče se netko, kada govorimo o ovome netko se izvuče itd. Zbog toga mene osobno najviše ražalostila na splitskoj rivi u subotu jedna plakata na kojoj je pisalo ZG=BG. To me žalosti, to me boli, bole me podjele u hrvatskom narodu koje Zagreb izjednačuju sa Beogradom zna se u kojem smislu. To me boli. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne znam ja tko to radi, ja sam vidio na televiziji. Nije puno prikazano ali je na dalekovidnici lijepo bila uočljiva ZG=BG. To mi je žao i to ne mogu prežalit takvu plakatu. Zbog te plakate nije nitko… … /Buka u dvorani./… Samo malo. Zbog te plakate nije nitko priveden zbog nametljivog i drskog remećenja javnog reda i mira. Hvala lijepo.
Vrijeme. Zahvaljujem. Sada ćemo još saslušati kolegu Dragutina Lesara koji se javio po nekoj drugoj temi.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Ja sam stanku zatražio zbog točke dnevnog reda koja se zove Lista kandidata za izbor četiri člana Programskog vijeća HRT-a. Vrlo često i u ovoj sabornici javnim istupima žalimo se, prigovaramo na srušeni dignitet i ugled Hrvatskog sabora u javnosti među građanima Republike Hrvatske i razloge takvom stanju tražili smo svugdje, samo ne među sobom. Na dnevnom redu je rasprava o kandidatima za Programsko vijeće HRT-a, a raspravljamo se o svemu samo ne o kandidatima. Samo ne o kandidatima. Primijetio sam još jedan problem kojega opet stvaramo mi u Hrvatskom saboru. Naime, toj četvorici članova Programskog vijeća mandat je istekao 26. listopada ove godine. Matični odbor je postupak predlaganja novih kandidata završio 24. listopada. Raspravu otvaramo 4. studenog s najavom glasanja idući tjedan, dva mjeseca i nekoliko dana nakon isteka mandata. Prosinca. Ja mislim i pozivam odgovorne u Saboru koji mogu utjecati na to da nam se više nikad ne dogodi da Sabor skrivi činjenicu da neko tijelo nije u zakonskom roku izabrano ili popunjeno, jer neoprostivo je da Sabor izbor tijela za koje je zakonom ovlašteno radi nakon isteka mandata dva i više mjeseca. Mislim da tajništvo Hrvatskog sabora i predsjedništvo Hrvatskog sabora mora pozvati sva tijela i institucije koje Sabor bira svoje ili imenuje predstavnike da najave isteke mandata dolaze 6 mjeseci prije isteka mandata, da nam se ovo više ne događa. To je proceduralni problem. Međutim, ono što me zbunilo, uvrijedilo i zabrinulo. U sklopu te rasprave o članovima Programskog vijeća u hrvatskoj sabornici zastupnik Hrvatskog sabora javno je rekao da kad oni dođu na vlast da će pomesti sve koji nisu njima po volji. Prošlo je potpuno nezapaženo i Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice se ogradio od te izjave. Ja neću ovo tretirati kao prijetnju, nego kao najteži oblik vršenja pritiska na novinare i urednike na HRT-u. To je pritisak s porukom da u vremenu koje im je preostalo paze što rade, to je pritisak namijenjen i u funkciji ne samo predsjedničke kampanje, nego i sljedećih parlamentarnih izbora. I kada se to izgovori u Saboru tako javno probajte si zamisliti osjećaj, strah i neizvjesnost novinara i urednika informativnog programa koji između ostalog prate i izvještavanje iz Hrvatskog sabora što se od njih očekuje objektivnost pod prijetnjom da će ih sve pomesti ako oni neće biti zadovoljni njihovim načinom rada. Ja se ne sjećam moguće da je bilo, ali ja se ne sjećam u ovih 11 godina da je netko tako izravno vršio pritisak na javnu televiziju i sve je ostalo bez reakcije. Ako to dozvolimo da Hrvatski sabor, iz Hrvatskog sabora takve poruke idu onda se ljudi u HRT-u mogu zaštititi samo tako da više ništa ne izvještavaju i ne prate jer će se uvijek nekome zamjeriti. I zbog toga gospodine potpredsjedniče smatram da stav Hrvatskog sabora o tom pritisku koji je napravljen bi trebao biti i jači i konkretniji osim vaše replike i moje rasprave.
Zahvaljujem.
Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici u Hrvatskom saboru, nastavljamo u plenarnom zasjedanju Hrvatskog sabora po utvrđenom dnevnom redu. Sada je na redu rasprava o - Listi kandidata za izbor četiri člana Programskog vijeća HRT-a Predlagatelj je Odbor za informiranje, informatizaciju i medije Hrvatskog sabora. U skladu sa člankom 25. Zakona o HRT-u, Hrvatski sabor bira članove Programskog vijeća. Odbor za informiranje, informatizaciju i medije u skladu s člankom 25., stavak 8 Zakona dostavio je listu kandidata koji ispunjavaju uvjete propisane ovim zakonom. Želi li predstavnik Odbora, predsjednik odbora? Da. Poštovani zastupnik Mladen Novak, uvodnu riječ. Izvolite kolega Novak.
Poštovani predsjedniče, uvaženi kolege zastupnici, zastupnice i zastupnici. Odlukom Hrvatskog sabora od 26. listopada 2012. godine izabranoj je 9 Programskog vijeća HRT-a. Na konstituirajućoj sjednici Programskog vijeća ždrijebom je određeno da dvogodišnji mandat ima 4 kandidata. Kako im mandat ističe, odnosno istekao je 26. listopada, Odbor za informiranje, informatizaciju i medije pokrenuo je postupak izbora 4 člana Programskog vijeća HRT-a pa je u gotovo svim dnevnim tiskovinama u RH i web stranicama Hrvatskog sabora i HRT-a te na txt stranicama HRT-a objavio javni poziv 2. rujnog 2014. godine. Odbor je zaprimio 14 kandidatura i sve su pristigle u roku. Razmotrio ih je na svojoj 36. sjednici održanoj 16. listopada 2014. godine. Nakon provedene rasprave donesen je zaključak da će se sa svih 14 kandidata obaviti razgovor. Razgovor s kandidatima obavljen je na 37. sjednici Odbora za informiranje, informatizaciju i medije koja je održana 23. i 24. listopada ove godine. Na razgovor se odazvalo 12 kandidata, ispričali su se Aleksandar Milošević i Bože Mimica. Nakon objavljenih razgovora s kandidatima Odbor je jednoglasno sa 8 glasova za donio zaključak koji ste dobili, znači svih 14 kandidata se prosljeđuje u daljnju proceduru. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani predsjedniče Odbora. Prije nego što otvorim raspravu, želio bih vas poštovane kolegice i kolege obavijestiti o načinu glasovanja i utvrđivanju rezultata o glasovanju. Naime, Zakonom o HRT-u, članak 25., stavak 8, određuje da Hrvatski sabor glasuje pojedinačno o svim predloženicima koji ispunjavaju uvjete za izbor. Odluka o izboru donosi se većinom glasova svih zastupnika, dakle 76 glasova mora dobiti kandidat koji želi proći. A sada otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika, na redu je Klub Nezavisnih zastupnika Linić, Vukšić i Hodžić, a u ime kluba, poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Uvaženi predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene kolegice i kolege. O prvoj promjeni o kojoj razgovaramo na HRT-u, razgovaramo o promijeni ljudi koji su najbolji. Ako išta na HRT-u dobro radi, radi Programsko vijeće. Programsko vijeće jest kompetentno, njih 11 ocjenjuje program, ispunjava sve obaveze koje su propisane zakonom. I stvarno mi je žao što umjesto da razgovaramo o programu, moramo razgovarati prije svega o tome da se mijenja, jer su takva pravila i koja trebamo poštivati, ono što je najbolje. Naravno da je ovo prilika da se progovori o onom što vijeće radi i ocjenjuje program. Vijeće je ukazivalo sve vrijeme svojega mandata, novoosnovano vijeće u kojem nije bilo politiziranja, u kojem nije bilo strančarenja, u kojem je bilo najviše profesionalizma. To vijeće je ukazivalo na velike probleme koji, s kojima se suočavaju na prisavlju. Kada smo ovdje na početku mandata razgovarali o HRT-u zaključili smo da ona uprava treba otići zbog toga što nije ispunjavala uvjete koje propisuje, nije ispunjavala ono što joj nalaže zakon. napravljen je jedan od najvećih pogrešnih poteza, a to je u potpunosti neadekvatna promjena zakona u kojem su ovlasti date jednom čovjeku, a to je ravnatelj HRT-a. Tada sam, neki će se sjetiti, rekao da ni Batman se ne bi mogao nositi sa svim onim ovlastima koje mu zakon omogućava i daje, ne samo Batman čak ni Chuck Norris se ne bi mogao nositi s tim. A ako ne može Chuck Norris onda ne može nitko drugi. Nažalost, u ocjenama koje je Programsko vijeće davalo onome što se radi na HT-u su negativni predznaci. Programsko vijeće ako čitate njihova izvješća, ako pratite njihove sjednice zaključuje da HRT ne ispunjava ili u potpunosti ili djelomično ispunjava ono što je pred nju postavljeno. Sasvim sigurno da HRT onakva kakva jest danas nije javni servis. HRT je ono što se vidi na ekranu, ne ono što misle njihovi direktori i što misle njihovi urednici. HRT je ono što se gleda ikoliko se gleda. Znamo od početka osnutka BBC-a ugledne prestižne javne televizije koja može biti metar za mjerenje uspješnosti javnih televizija je rečeno da javna televizija mora educirati, zabaviti, informirati. Što radi HRT? Koliko ona ima javnih sredstava? Milijardu, 100 i nešto milijuna s tim sredstvima se može napraviti ne dobra, ne odlična nego fantastična televizija. Mnogi oni koji rade komercijalne televizije na potpuno drugom osnovu, skakali bi od sreće u zrak da imaju taj novaca. Međutim ta više od milijarde kuna koju daju i najsiromašniji građani RH ne troše se na pravi način. Prije svega kada smo ovdje u Saboru izabrali glavnog ravnatelja, njegova zadaća je bila da napravi restrukturiranje, da postavi organizacijsku shemu i da postavi one ljude na čelna mjesta program koji će moći napraviti shemu po kojoj će HRT biti ono što treba biti, javna televizija na usluzi građanima. Međutim, HRT nije ono što treba biti. Ako se o nečemu se može i treba HRT natjecati sa komercijalnim televizijama, to je jedan jedini segment i to je segment informiranja. Znači HRT jedino može konkurirati ostalim televizijama jer su njihovi programi, programi javne televizije i programi komercijalnih televizija različiti programi. Međutim HRT i dalje teži natjecanju sa komercijalnim televizija, ali ne u onom segmentu u kom se treba natjecati, a to je informativni program. Informativni program iako ima najveće resurse HRT koja je okljaštrila ukidanjem dopisništava je na začelju. Ona je na začelju ne samo po gledanosti nego po atraktivnosti, po vrijednosti njihovog programa. Nažalost, do dana današnjega nije pronađen koncept koji bi mogao zaokupiti pozornost hrvatskog gledateljstva. I s pravom programi HRT-a su neatraktivni, programi HRT-a nisu oni koji bi mogli educirati, zabaviti, informirati. Ja se nadam da ćemo uskoro raspravljati o izvješću o poslovanju HRT-a, o samom radu Programskog vijeća i da ćemo moći čuti predstavnike HRT-a koji će nam podastrijeti što su to napravili u ovo vrijeme. U programskom smislu, u kadrovskom smislu na HRT-u ne da je bilo lutanja, na HRT-u je pravi kaos. Iz tog kaosa proizlazi program koji vidimo na malim ekranima. Nažalost, taj program ne zadovoljava one koji plaćaju taj program. Umjesto vijeća trebali bismo ovdje i davno prije što su predlagali neki članovi saborski zastupnici opozicije, razmišljati o smjeni i glavnog ravnatelja i nekih drugih ljudi na koje može utjecati jedino glavni ravnatelj. Tako da ćemo mi za vrijeme glasovanja idući tjedan izabrati četvero ljudi. Meni je osobno žao što se na natječaj nije javila gospođa Marina Mućalo profesorica koja je stvarno jedan od kvalitetnih članova vijeća, s tim da govorim bez obzira iz koje kvote izabrani članovi Programskoga vijeća oni su časno, dobro, profesionalno obavljali svoju obvezu koju pred njih postavlja zakona. Ovih 14 članova koje se javilo, mnogi od njih zadovoljavaju ne samo one formalne nego i profesionalne kriterije. Javni su ugledni djelatnici, radnici i poneki od njih oni koji razumiju medije. Nažalost medije mnogi na Hrvatskoj radioteleviziji ne razumiju. Međutim, da se ne bi stekao pogrešan dojam, na Hrvatskoj radioteleviziji rade odlični novinari, odlični urednici. Hrvatska radiotelevizija sasvim sigurno da ima najkvalitetnije ljude. U čemu je problem? Problem je u čovjeku koji treba napraviti strukturu Hrvatske radiotelevizije i organizacijsku i programsku strukturu. Toga nema, to je čisti promašaj. A za taj promašaj je kriv Hrvatski sabor.
Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Klub Hrvatske demokratske zajednice i poštovana zastupnica Sunčana Glavak. Izvolite kolegice Glavak.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Nastaviti ću tamo gdje je možda kolega Vukšić stao da Hrvatski sabor je kriv, kolega Vukšić i zato što Izvješće o radu Hrvatske radiotelevizije iz 2013. eto i na kraju 2014. godine još uvijek nije raspravljeno. Jest, to me je kriv Hrvatski sabor i mi jednostavno nemamo drugog načina progovoriti o radu Hrvatske radiotelevizije ili stanju na HRT-u nego upravo na ovakvim točkama kao što je ova danas. Kada bi se utvrđivala lista kandidata obično bi to prošlo zapravo nezapaženo ili bez rasprave ako je suditi po dosadašnjim iskustvima u radu Hrvatskog sabora. Međutim, situacija je mnogo ozbiljnija, riječ je o četvorici članova programskog vijeća kojima je istekao mandat a dvogodišnje zapravo naše iskustvo koji možda na ovakav ili onakav način malo više pratimo strukturno rad Hrvatske radiotelevizije dakle parametar nam je za činjenicu kako su Izmjene i dopune Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji zapravo pokazale sve svoje manjkavosti i nedostatke. Uloga programskog vijeća izmjenama i dopunama zakona svedena je na ono što možemo staviti pod zajednički nazivnik samo na formalnu ulogu ili na savjetodavnu ulogu što nikako nije dobro. Na to smo upozoravali i prilikom donošenja Izmjena i dopunama Zakona o HRT-u. Osim bazične uloge koju ima Programsko vijeće Hrvatske radiotelevizije a to je kontrola provedbe ugovora između HRT-a i Vlade Republike Hrvatske gdje se zapravo ili kojom se zapravo definira javni interes i sva područja javnog interesa, programsko vijeće svoju ulogu i članovi programskog vijeća nastojali su u potpunosti provesti u svim njima dostupnim zakonskim ovlastima. Međutim, nije bilo puno odjeka barem ako je suditi prema njihovim izvješćima i prema onome što programsko vijeće objavljuje transparentno kako bi javnost imala uvid zapravo u njegov rad. Između ostalog programsko vijeće se osvrnulo na provedbu ugovora između Vlade i HRT-a od tzv. novih medija za koje ih smatraju da i više nisu tako novi ali njima se ne pridaje dovoljna pozornost. Da informativni programski sadržaji kojih se uglavnom politika najviše dotiče jer vjerojatno politike najviše u informativnim sadržajima i ima međutim informativni sadržaji ne čine cjelovit program HRT-a. Dakle IMS je trebao postati nešto što bi bilo reprezentativno na Hrvatskoj radio televiziji međutim dogodilo se upravo suprotno. Stalno su se mijenjale programske sheme, smjenjivali su se urednici i neki odlazili na bolovanja, neki su davali ostavke, neki su odlazili sami od sebe, neki su bili na to prisiljeni. Dakle čitav niz događaja o kojima smo govorili i proteklih godina a oni očito je nisu bili usko vezani uz politiku i dalje traje na Hrvatskoj radioteleviziji. Nejasna urednička odgovornost, to je nešto što može jednako tako zabrinuti kada članovi programskog vijeća to kažu posebno s obzirom na položaj i odgovornost glavnih urednika a povremeno neetično i neprofesionalno ponašanje urednika i novinara. To je nešto zbog čega bi HRT trebao biti doista zabrinut jer ugrožava ispunjavanje jednog od osnovnih misijskih ciljeva HRT-a a to je jačanje povjerenja javnosti u Hrvatsku radioteleviziju koja je na izrazito niskim granama. Jednako tako programsko vijeće propitkivalo je i troškove primjerice produkcije pojedinih dijelova u dramskom i dokumentarnom programu, to je sve ostalo nedostupno. Mi smo u prošlom sazivu i u prošlom sazivu članova odbora propitkivali jednako tako dostupnost trošenja sredstava, visine, plaća odnosno primanja nikada nismo dobili odgovor na to pitanje. Vijeće jednako tako nije zadovoljno onim što se naziva obrazovni program ili što bi trebao biti obrazovni program, obrazovni sadržaji su manjkavi. U području znanosti ukinule su se pojedine emisije, nisu nadomještene novima, nedostatno je ispunjenje proizvodnje programa za djecu i mladež što jednako tako definirano je ugovorom. Ponovo se apostrofira kašnjenje uplate HAVC-u dakle Hrvatska radiotelevizija usporila je ispunjavanje nacionalnog programa poticanja audiovizualnog stvaralaštva od 2010. do 2014. Programsko vijeće jednako tako nije zadovoljno načinom na koji Hrvatska radiotelevizija informira o trendovima gledanosti i slušanosti pojedinih programa. I ono što je zabrinjavajuće HRT zapravo nema dvosmjernu komunikaciju ili dijalog sa javnošću, imaju povjerenika doduše za usluge ali dvosmjerne komunikacije sa javnošću nema. Kada programsko vijeće pita nešto glavnog ravnatelja on naravno kaže da će im odgovoriti na njihova pitanja ali naravno nikada to ne učini. To je nedopustivo jer programsko vijeće zapravo bi trebalo biti u službi cjelokupne hrvatske javnosti i kao što je već rečeno Hrvatska radiotelevizija javno je poduzeće u Hrvatskoj koje dobiva najviše dotacija iz proračuna ili iz džepova poreznih obveznika. I zato imamo svakog trenutka propitkivati i pravo znati na koji način se zapravo taj golemi novac troši. Programsko vijeće upozorilo je između ostalog na to da unutar HRT-a već dulje vrijeme postoji izrazito loša komunikacija vodstva HRT-a s kreativnim osobljem, a što je vjerojatno i posljedica novog organizacijskog ustroja koji unatoč dvogodišnjim nastojanjima još uvijek nije zaživio. Ono što su predložili jest možda i najbolje ili nešto što na najbolji način ocrtava stanje, to je donošenje anexa ugovora u cilju kako bi se ispravile uočene nelogičnosti, evidentiranje sadržaja, postavljanje sadržajnih i formalnih pravila o godišnjem izvješću, tromjesečni nadzor u ispunjavanju kvota i fokusiranje godišnjeg izvješća na kvalitetu usluge, javnih usluga HRT-a. Kolegice i kolege, ljudi koji će sjediti u Programskom vijeću dakle mogu samo i dalje propitkivati, ne znamo hoće li dobiti svoje odgovore ali ono što bismo i mi trebali problematizirati, a što je činilo i vijeće, to je zapravo veliki problem neetičnosti ili problem neetičnosti kod pojedinih urednika odnosno novinara, posebice u vrijeme predizborne utrke koja je u tijeku i mislim da bi Etičko povjerenstvo koje djeluje unutar HRT-a moralo se pozabaviti i time. Nama barem nije bilo dostupno ili nismo nigdje vidjeli da se Etičko povjerenstvo HRT-a pozabavilo ovakvim slučajevima o kojima smo više puta progovarali, diskriminacije pojedinih kandidata ili diskriminacije pojedinih političkih stranaka. Međutim, HRT bi trebao poraditi na svom objektivnom položaju, odnosno objektivno izvješćivati o svim političkim strankama, osigurati nepristran položaj i time pojačati svoju vjerodostojnost. Stalne promjene programskih shema, uredničke smjene, otpuštanja, ostavke i na kraju nešto što će se možda pojaviti kao problem, na što je jednako tako Programsko vijeće upozorilo, a to je ugrožavanje pretplate vezano uz izbornu promidžbu jer naime otvoren je prostor za moguće pokretanje tužbi protiv HRT-a zbog kršenja pravila o zaštiti tržišnog natjecanja. Budući da će se knjižiti kao komercijalni prihod sve ono što će se plaćati za izbornu promidžbu, a na to smo upozoravali i kada se mijenjao Zakon o izboru predsjednika, odnosno kada su se donijela nelogična pravila na koji način će se kandidati odnosno na koji način će se moći izborna promidžba provoditi i na javnom servisu. Trebalo je precizno urediti kako će se tretirati taj komercijalni prihod. On sada nije posebno definiran ni Zakonom o HRT-u, ali ni ugovorom i na to je primjerice i predsjednica Vijeća gospođa Obuljen više puta upozoravala. I na samom kraju, mjerljivost uspjeha neke tvrtke uvijek je prodaja njezinog proizvod. Proizvod HRT-a jest program. Ako je suditi po gledanosti, a sada ću se osvrnuti samo na središnje informativne emisije, onda taj proizvod nije dobar i taj proizvod se ne prodaje dobro. Proizvod središnja informativna emisija HRT-a na trećem je mjestu uz vije komercijalne televizije i mislim da je to mjerljivost trenutnog uspjeha. Ne sumnjajući u čitav niz novinara, urednika koji sjajno rade svoj posao i na HTV-u i na Hrvatskom radiju, još jednom upozoravamo na prisutnu neetičnost u praćenju programa, posebno informativnog i bilo bi dobro da na takav način se ne ugrožava vjerodostojnost javnog servisa. Nadam se da ćemo uspjeti progovoriti i o izvješću o radu HRT-a u ovoj godini jer je doista neshvatljivo da takav dokument stoji ovdje i čeka godinu dana i samo se spušta na našem dnevnom redu. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama poštovana kolegice. Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Boris Blažeković.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poredani su članci Poslovnika 232., 237. i 238. Naime, radi se o tom da koliko ja vidim, a čini mi se da je točka dnevnog reda rasprava o konačnoj listi kandidata za izbor četiri člana Programskog vijeća HRT-a. Ni prošli kolege, jedan i drugi koji su govorili za ovom govornicom uopće o tom nisu govorili, odnosno rekli su vrlo malo, govorili su ili o izvješću o Programskom vijeću HRT-a koji nije tema ili su govorili o samom radu na HRT-u. Naime, moramo uspostavit kriterije. Onda nek budu isti kriteriji za sve. Kad je bila rasprava o misijama Hrvatskih Oružanih snaga u NATO-u i kad sam ja htio progovoriti o radu Hrvatskog izaslanstva u Parlamentarnoj skupštini NATO-a koja se bavi time meni se nije dalo govoriti, a bilo je čini mi se čak bliže ovoj temi, istoj temi nego što je ovo.
Hvala lijepa. Poštovani kolega zastupniče Blažeković, ja ne mogu ocjenjivat što je vama sadržaj teme kad je riječ o izboru članova Programskog vijeća. To ne mogu niti želim vama utjecati na to kako ćete vi to ocjenjivati, ali zaista je riječ o izboru Programskog vijeća HRT-a. … [[Upadica se ne razumije.]] Da, da, Programskom vijeću i bez obzira da li se meni sviđalo ili ne sviđalo šta su kolege rekle, da li je to oktroirani pesimizam ili oktroirani optimizam nebitno, govorili su ono što im se sviđa ili ne sviđa programu HRT-a, a za program je odgovorno Programsko vijeće, bar sa stajališta građana, odnosno gledatelja HRT-a ili onih koji sudjeluju u financiranju HRT-a pa ne bih im uskraćivao mogućnost da govore o Programskom vijeću HRT-a. A što se tiče vašeg osjećaja da ste zakinuti, ja mislim da bi bilo dobro da vi to napišete, pa da tražite raspravu, pa ćemo vidjeti kako će završiti rasprava. Hvala vam lijepa. Nema povrede, po mojem sudu nema povrede. Hvala lijepa. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Dobro. Da, da. Sve u redu. Dogovorili smo se. Sada idemo na replike. Imamo replike. Poštovani kolega Boro Grubišić na izlaganje kolegice Sunčane Glavak. Prvo poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Uvažena kolegice Glavak, pa evo ja bih želio pojasniti. Vi ste na samom početku rekli jednu rečenicu onu s kojom sam ja završio da je kriv Hrvatski sabor. Mnogi su se začudili zbog te moje konstatacije. Pa Hrvatski sabor je kriv zbog toga ne samo što je stavljena točka dnevnog reda izvješće o 2013. godini o HRT-u, o radu HRT-a, nego zbog toga što Hrvatski sabor postavlja glavnog ravnatelja. Hrvatski sabor je izglasao zakon koji je opozicija jednoglasno proglasila najgorim dosadašnjim zakonom. I on jest najgori. I Hrvatski sabor snosi odgovornost, svi mi u Hrvatskome saboru, mi što smo bili nedovoljno uvjerljivi da uvjerimo većinu da treba mijenjati. Oni što su prihvatili ono što je loše. Ono što je, HRT ne treba biti najgledanija. BBC nije najgledaniji, ali mora biti najuglednija. Ona morati biti relevantna. Njezin program, mene ne zabrinjava što je za nekoliko postotaka slabija Hrvatska radiotelevizija, gledanost Hrvatske radiotelevizije. HRT ima u svojem programu onih dijelova koji ne mogu biti najgledaniji, koji po samom svom sadržaju nisu najgledaniji od ozbiljne glazbe, od nekih emisija koje su stručne emisije, ona to mora imati. Ali informativni program treba biti prije svega ugledan i treba biti gledan. Nije mi bitno da li je najgledaniji, ali je bitno da se citira, da se ne može govoriti o pristranosti, da se na HRT bude metar za ostale televizije, da svi novinari čeznu da rade na HRT-u, da budu ostale televizije odskočna daska. Međutim, Hrvatska radiotelevizija to nije, a mi ovdje možemo promijeniti stanje.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Sunčana Glavak.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Vukšić, kada sam govorila o mjerljivosti onda je mjerljivost program. Ali sam stavila sa strane sve ostale segmente proizvodnje programa. Isključivo sam samo apostrofirala informativni program i ako ste čuli rekla sam bitna je vjerodostojnost. To je na tragu ovoga što i vi zapravo govorite. Ako ste vjerodostojni onda će vas ljudi pratiti, onda će vjerovat u proizvod koji ste im ponudili. I onda samim time složit ćete se vjerujem sa mnom neće biti najnegledaniji, nego će biti gledan. Zato jer gledatelji očekuju od javnog servisa da dobiju i u informativnom programu vjerodostojnu i istinitu informaciju, a ne da moraju dvojiti je li ovaj ili onaj novinar pristrano ili nepristrano njima ponudio informaciju. Što se tiče ostalih segmenata, dakle obrazovnog, znanstvenog, kulturnog programa i sami znate da je tu upitno ispunjavanje ugovora sa Vladom Republike Hrvatske zato jer su neke emisije su naprosto ukinule, nisu se ponudile nove ili nisu našle svoje mjesto u novim programskim shemama i da smo svjedoci da je dvogodišnje stanje od izmjena i dopuna novog zakona za kojeg kažete da je Hrvatski sabor kriv, ja odmah odmičem svoju krivnju jer nisam glasovala za takav zakon jer smo upozoravali da neće biti dobar. Dakle, želimo da se stanje popravi i ne želimo ni u kom slučaju da se ponovo nekome inputira da politika želi uređivati bilo kakav program. Apsolutno ne, ali mi smo u onom segmentu odgovorni i tu se slažem sa vama kao i Programsko vijeće koje doduše ima fikus ulogu da vidimo ispunjavaju li se te odredbe ugovora između Vlade i HRT-a. U posljednje vrijeme čini mi se da je došlo i do kršenja ili trebalo bi se ispitati na koji način su zapravo sve odredbe zakonom ispoštovane, jer se otvaraju neki tv centri koji zapravo nisu navedeni u ugovoru sa Vladom.
Hvala lijepa. Nova replika, poštovani zastupnik Ante Babić.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče. Pa kolegice Glavak, rekli ste da Programsko vijeće nije bilo zadovoljno mnogim stvarima i da su tražili odgovore od ravnatelja Hrvatske radiotelevizije koji im to nije odgovorio. Podsjetit ću vas i mi smo ovdje u Hrvatskom saboru i preko saborskih odbora tražili određene odgovore od gospodina Radmana posebice na ukidanje dopisništava u Bosni i Hercegovini i nakon popisa stanovništva kada smo saznali broj Hrvata u Bosni i Hercegovini i misija koje se rade za to područje koje su u jednim negledljivim terminima mi nismo dobili nikakav odgovor. Sjećam se u 9 mjesecu Odbor za Hrvate izvan Hrvatske je imao jednu tematsku sjednicu koja je trebala biti posvećena upravo toj temi o ukidanju dopisništava, ali i praćenjima općih izbora u Bosni i Hercegovini. Na kraju je novinar sa HRT-a taj odbor pretvorio u zakašnjelu reakciju predsjednika Odbora ili toga Odbora na udžbenika na ćirilici u Republici Srbiji sa zakašnjenjem od mjesec dana što uopće nije bila tema na tom saborskom Odboru. Toliko o tome na koji i na kakav način izvještava HRT. Ako HRT ne zna ili ne vodi računa o tome a trebala bi, mora znati da je politika prema Hrvatima i opstojnost hrvatskog naroda u BiH strateški interes za RH.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Sunčana Glavak.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Apsolutno ste u pravu kolega Babić, međutim podsjetit ću vas da su argumenti bili kada je glavni ravnatelj pokušao obrazložiti zašto se ukidaju dopisništva da je to proces restrukturiranja HRT-a, da će se na taj način iznaći goleme uštede. Međutim, dogodilo se nešto upravo suprotno. Ja ću sada spomenuti ovdje i slučaj gospodina Leke, našeg predsjednika Sabora. Meni je doista bilo neugodno gledati javljanje predsjednika uživo u program HRT-a iz Njemačke gdje predsjednik Sabora sam lijepo drži mikrofon. Taj primjer kolegice i kolege profesori studentima novinarstva pokazuju kao nešto apsolutno nedopustivo, to se jednostavno ne radi, to je jednostavno sramota. I jednako tako nasred ceste se javljao, pa možda je bio negdje u šopingu doduše, ne znam koja je bila pozadina toga, premijer Milanović gdje se on u New Yorku lijepo nasred ceste javlja, eto uključio se čovjek u središnji Dnevnik pa će nešto s ceste reći. Dakle, to nije profesionalnost i nema nijednog argumenta da na ovakav način je došlo do nekih ušteda. Ja mislim da je došlo do urušavanja kvalitete programa. Sve se svelo na … [[Govornica se ne razumije.]] ljudi pokušavaju naravno odraditi svoj dio posla, međutim to tako ne ide. Ozbiljne kuće to ne rade. To ne radi BBC, to ne rade ozbiljne kuće. U što smo pretvorili program HRT-a? Dakle, to nemojte više nikada dopustiti gospodine Radman, to je sramota za javni servis.
Moram reći da sam ganut vašim osjećajima, zahvaljujem se. To ću znati cijeniti, hvala vam lijepa. Maramicu sam uzeo za potrebe brisanja suza i vaših i svojih. Nova replika i poštovani zastupnik Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa evo kolegice spominjali ste i govorite stalno kako je potrebno popuniti Programsko vijeće i kako je program teško oštećen na HRT-u. Pa naravno kako ne bi bio kada postoje liste za odstrel ljudi koji su stručni i kompetentni, postoje liste kojima će ići stotinu ljudi dopisnika, urednika, čekaju kada će dobiti rješenje za otkaz, da više nisu potrebni. Naravno, u partijskom poretku sve se može bez obzira na kvalitetu, bez obzira na stručnost. Oni koji nisu stručni mogu izvještavati iz New Yorka, mogu iz Washingtona, mogu predsjedniku Sabora uručiti kao štafetu i tako mu staviti u ruke mikrofon, mogu što hoće. Mogu kandidate u predsjedničkoj kampanji odrezati dio njihovoga govora i nastupa, mogu što hoće. I stvarno je pitanje da li Programsko vijeće radi svoj posao ikako ili nikako. Da li je uopće više potrebno? A jednako tako sjećamo se i konsenzusa kad je tražen kad smo donosili prijašnje zakone pa i birali programska vijeća, lijepo smo se dogovorili, sjeli i sve je bilo u redu. Danas toga više nema.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Sunčana Glavak.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, vidim da je sve u redu sa suzama. Kolega Đakić, u pravu ste. Ja ću vas samo podsjetiti da smo obično zakone o HRT-u, pa evo ovdje su i kolege koji su bili u prošlom sazivu odbora i Sabora, uvijek donosili konsenzusom. I to je bilo dobro jer je bilo u javnom interesu jer je riječ o javnom servisu. Ali jednako tako podsjetit ću vas kada je zakon bio drukčiji, sjetit ćete se opstrukcije popunjavanja kvote članova Vijeća HRT-a, odnosno Programskog vijeća HRT-a, a sada zapravo to uopće nije važno. Programsko vijeće HRT-a ispunjava zakonom danu funkciju. Međutim, ovakvim zakonom oni zapravo nemaju što nego propitkivati, davati mišljenja i baviti se sadržajem, da, neki će reći pretvorili smo ih u fikus i imamo još takvih na političkoj sceni možda primjera u RH. I na kraju ponovno ste se podsjetili onoga što se događa na javnom servisu, ali evo opet govorimo o informativnom programu mada bismo mogli govoriti i o sportskom programu, zašto nemamo kvalitetne prijenose, kakvi su oni zapravo, zašto nema dobrih obrazovnih emisija, emisija iz kulture, emisija o Hrvatima izvan Domovine. Dakle, točno je da je na neprimjeren način, na što smo i mi upozoravali, se počelo pratiti još ne u tom trenutku formalne kandidate u ovoj utrci za predsjednika Republike i na najgrublji način zapravo su bile konstruirane slike ili tekstovi. I tu se ponovno vraćam na nužnu vjerodostojnost profesionalaca kojih ima i na HRT-u i na HR-u.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je klub HDSSB-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege zastupnici. Slušajući prethodnike u ovoj raspravi ja sam se priupitao koja je zapravo uloga Programskog vijeća HRT-a? A raspravljamo danas o izboru 4 člana Programskog vijeća javne televizije. Je li to, dakle ta uloga Programskog vijeća, ocjenjivanje programa kao što mi je rečeno u početku? Je li to savjetodavna uloga, dakle savjetovanje o programu i unaprijed davanje preporuka, mišljenja itd.? Je li to zapravo upravo to davanje mišljenja o programu? Je li propitkivanje kako netko reče ovdje o programu, propitkivanje? Ako gledamo, a ja dosta često i pozorno gledam taj naš program, onda kada mi se nešto ne dopada na malim ekranima prebacim na federalnu ili kako reče netko francusku FTV, federalnu televiziju ili pak OBN i ne znam ni ja što. Tamo utorkom imate utakmice Lige prvaka, utorkom, Hrvatska televizija samo srijedom ima susrete nogometne, utorkom nema iako se Liga prvaka igra utorkom i srijedom. Dakle, utorke rezerviram da kažem za bosanskohercegovačke televizije na kojima ima prijenos takvih susreta. Dalje, u vrijeme kada smo sa tugom i sjećanjem se pripremali ili odlazili u Vukovar na dan sjećanja pada Vukovara Hrvatska televizija je to popratila sa, kako znamo sa velikim nizom i pokrila sa velikim nizom kamera i prijenosa, tada se pokušalo u informativnim emisijama stalno provlačiti kolone i više kolona. Iako smo zapravo svi bili, kako zna i predsjednik Sabora, zapravo je bila jedna kolona. Ali taj pokušaj, na jednoj da kažem destabilizaciji situacije u informativnim emisijama koliko je kolona, ko je vodio jednu, ko je drugu, je li neki general ovaj ili onaj šef specijalne, mislim to je nevjerojatno. Drugo, u to isto vrijeme prikazuje se hvale vrijedna dokumentarna emisija, ne samo u isto vrijeme, nego je i počela i ranije, dakle dokumentarna emisija Hrvatska u Prvom svjetskom ratu koje se eto slučajno pogodilo da je baš dan prije pada Vukovara, dakle obilježavanja pada Vukovara prikazana velika i poznata Kolubarska bitka i genijalnost srpske vojske u Prvom svjetskom ratu što je i činjenica. Ali kako se baš pogodilo da tak to bude, zanimljivo? Nadalje, gledao sam neki dan ovdje u Zagrebu, mogu i uhvatiti, u Brodu ne mogu, TV 4 i gost je bio Jakov Sedlar svima znam i poznat, tko što misli o njemu, može reći što god hoće, koji je rekao u emisiji da je 1999.godine u tom intervjuu na Karlovačkoj televiziji snimljena serija, filmska serija Četverored. A da od tada, od 1999.godine kada je prikazan premijerno više nikada nije prikazana na Hrvatskoj televiziji, 15 godina, iako je Hrvatska televizija uložila sredstava u to. Tako je rečeno, 1999.godine snimljena. Ali zato evo sad imamo ovih dana onu seriju ne znam da li se zove Mačak pod šljemom, kako li se zove, koju prikazuju non stop. Dakle, iz da kažem naše partizanske povijesti. A i ono je partizanska povijest Četverored isto. Dakle, Programsko vijeće što radi? Ocjenjuje, daje mišljenje, savjetuje nekoga o programu. Što ono zapravo radi? I izbor članova Programskog vijeća, kako što je vrlo sofisticirana jedna nit u informativnom programu, a govorio sam maloprije o tome svemu, tako je vrlo sofisticiran čini mi se i ne bi htio poimenično nikoga dezavuirati, i izbor članova Programskog vijeća koji će tu nit u kojoj sam govorio provlačiti i dalje bez obzira tko će biti izabran. Dakle, vrlo pomno, sofisticirano, vrlo pažljivo se sve skupa radi. Neću reći podmuklo jer bi možda bila preteška riječ. Neki dan sam razgovarao sa jednim gospodinom i rekao sam, razgovarali smo o Hrvatskoj televiziji, ja sam se poput kolege Vukšića da kažem, neću reći požalio, nego u glavnom i prije u raspravama složio da je njegova glavna odgovornost, on je glavni urednik. Ali on je meni rekao, taj gospodin s kim sam pričao, rekao ne, ne, ne ima ispod njega, tako je doslovce rečeno nije ispod njega bukvalno, nego ima onih koji ruju i koji rade u Hrvatskoj televiziji što hoće, novac hrvatskih platiša, pristojbe kako se zove, pristojba na javni servis ili na televizor, ne znam na što je pristojba. Tako da nismo imali vremena dulje razgovarati o tome, ali čini mi se da bi se moglo dan i noć o nekima ovdje govoriti. To nije ili je postao Programskog vijeća HRT. Ali koliko sam vidio priprema se i izvješće Hrvatske televizije za 2013.godinu pa ćemo imati i prilike, a sad ne bih trošio dragocjeno vrijeme u vezi toga. Danas ovdje evo vidimo da su govornici u Hrvatskom saboru, nije moje da o tome razmišljam i lamentiram, ali evo samo sa oporbene strane imamo govornike. Zanimljivo je da sa ove druge strane nemamo nikoga prijavljenog, ni za program, ni za Programsko vijeće o raspravi u vezi toga. Dakle, Programsko vijeće je odgovorno kažu, čak su to čini mi se riječi našeg predsjednika, dakle odgovorno je za program, ali odgovorno je onda po tome i za rad urednika na Hrvatskoj televiziji i uredničke politike. A urednička politika činila je grijeh i čini grijeh, i riječju što je najopasnije, djelom to su oni koji su, kako reče onaj jedan moj prijatelj ispod glavnog urednika i propustom. A propusta je puno, o njima ćemo govoriti kada bude riječi o izvješću Hrvatske televizije za 2013.godinu. I kada gledamo popis, kada se vratim na meritum stvari dakle na ono o čemu raspravljamo, zapravo čovjek se teško može odlučiti što i kako i koga zaokružiti, izabrati ali o tom ćemo se dogovoriti u klubu. Hvala lijepo.
Razmišljam da li je dozvoljeno, ali moram reći. poštovani zastupniče ne samo vama, dakle ovdje zaista nije izvješće na dnevnom redu o radu Hrvatske radiotelevizije kako ste i sami rekli, niti su prisutni članovi Programskog vijeća Hrvatske radiotelevizije, niti su prisutni urednici, niti ravnatelj Hrvatske radiotelevizije. A u obrani njih ne bi trebao stajati politički ešalon bilo koje stranke jer je javna televizija. Pa sam ja dužan reći radi hrvatske javnosti da se vodi jednostrana rasprava što je moguće, dobro, ali je jednostrana rasprava, nema predstavnika HRT-a ovdje, a na sreću za hrvatske gledatelje dobro je da program HT-a ne uređuje Hrvatski sabor niti pojedinac iz Hrvatskog sabora pa u tom smislu da je rasprava ok, ali uređivanje nije. Imate prijavljene 3 replike pa ćemo sada ići na repliku. Poštovana zastupnica Sunčana Glavak.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kada govorimo o izboru članova Programskog vijeća, onda naravno govorimo i o tome što ti članovi Programskog vijeća rade. To je bila i moja namjera kada sam govorila o radu Programskog vijeća jer svi zajedno moramo znati kada ćemo birati tu četvoricu ljudi i popunjavati Programsko vijeće što su zapravo njihove zadaće i Programsko vijeće, još jednom ponavljam, nadzire Zakon o HRT-u i provedbu programskih načela. To će činiti i članovi kojima ćemo popuniti Programsko vijeće. Međutim, kolega Grubišić tijekom vaše rasprave, evo dobila sam dva, tri maila, došli su od strane Zbora ratnih izvjestitelja i nekih ljudi iz Bjelovarsko-bilogorske županije pa ću ja sada ovdje pred javnošću postaviti i to pitanje, da li se na neki diskriminirajući način radi selekcija ljudi koji će negdje moći ostati raditi, a negdje neće moći ostati raditi? Ako je tome tako, to jest zabrinjavajuće. Dakle, ne ulazeći u temu dalje, mislim da je bitno, vraćam se ponovo na to zašto govorim o Programskom vijeću, važno jer ćemo birati ljude koji će raditi u tom Programskom vijeću i u naše ime propitkivati ono što je njihova dužnost kako bismo mi, koji smo ih imenovali, dobili potrebne odgovore. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolegice Glavak, čini mi se da ste vi ili netko od naših kolega u replikama izrekli čak i jednu drastičnu ocjenu, da je možda potrebno razmišljati i o ukidanju Programskog vijeća, … funkcija Programskog vijeća je minorizirana i svedena na minimum, gledajući ono što se događa i u programu HT-a i što se događa općenito na HT-u. Evo, kažete da mi kontroliramo Programsko vijeće, Hrvatski sabor, da putem njega možemo utjecati na program, ja baš i ne vidim takvu neku silnu povezanost između upravljanja Hrvatskog sabora Programskih vijećem, a Programskog vijeća programom HT-a ili dalekovidnice, kako god hoćete. O mailovima ne znam ništa pa ne mogu ni govoriti. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Poštovani zastupnik Dujomir Marasović, replika.
Štovani gospodine predsjedniče. Kolega Grubišić, vi ste se zapitali retorički što radi Programsko vijeće pa ste rekli da daje mišljenje, da pravi program. Ja smatram da Programsko vijeće ne radi ništa jer mu nije dano da bi nešto moglo raditi. Politika uređuje program HT-a, da li saborska, da li neka druga, ali politika. HRT nažalost pretvorila se u … centralnog … i to na najgori način kada je ovo 46. … hrvatski narod i cijelu javnost Hrvatske i sve stanovnike Hrvatske, ali neće joj to uspjeti i prvo što moramo napraviti kada se promijeni vlast za godinu dana da pometemo sve sa HT-om … koje su došle jako drastično političko vulgarno vrijeđanje hrvatskog naroda kroz program HRT-a. Ali neće nas moći izluditi, hrvatski narod i sve građane jer ima 1000 godina. Davali su Talijani, budi Talijan, ne budi Hrvat, novce, budi Mađar, evo ti novci, budi Mađar, ne budi Hrvat, budi Nijemac, ne budi Hrvat, budi Srbin, ne budi Hrvat, budi Jugoslaven, ne budi Hrvat, budi nitko i ništa, onaj neizjašnjeni, ne budi Hrvat. Pa se opet Hrvati nakon 1000 … mi smo Hrvati, hoćemo Hrvatsku. Za 300 godina su Škote izludili, samo 300 godina su izluđivali, evo 550 … su rekli, 55% nismo Škoti, nego smo Britanci. Ipak smo bolji od mnogih naroda i tvrđi i neće nas ni ova televizija uspjeti izluditi kroz ovu godinu dana još koliko ostaje. A onda poslije treba napraviti posao, da napravimo televiziju na ponos Hrvatske, da ona bude presjek mišljenja, presjek duše, presjek raspoloženja, presjek svega što je u Hrvatskoj, a ne ovo što je sada, čista politička propaganda mentaliteta 1946.
Poštovani zastupniče Dujomir Marasović, ne znam da li koristi vam dati opomenu, ali upozoravam javnost da ste rekli da ćete pomesti i druge. Ma koga ćete vi pomesti? Koga ćete vi pomesti ako zastupate demokratske vrijednosti? Molim odgovor na repliku, poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Kolega Marasović, ja neću biti tako strog prema vama kao što je predsjednik Sabora, ali u dvostranačju koje se provodi od utemeljenja Hrvatske države, moderne i nove neovisne, upravo tako, metete jedni i metete drugi. Jučer je rečeno da je samo 40% ostalo u Centrima za socijalnu skrb onih bivših HDZ-ovih kadrova, a kada vi dođete, vi ćete kako ste sami rekli i potvrdili, pomesti neke druge. Dakle, 100% vi metete. Tako to ide. To je žalost i sramota i tuga Hrvatske države što se ponekad u tome čišćenju, u tim … pometu i oni koji valjaju, bez obzira na stranačku ideologiju ili predznak. A to da HT vrlo sofisticirano na jedan … način radi i pere mozak u nekim emisijama hrvatskim građanima, dakle to je sasvim pouzdano, ljudi to i ne primijete, ali možda ljudi koji malo gledaju dublje, evo vi ste sami zamijetili kako, na koji način se to sve skupa radi. Programsko vijeće bi trebalo o tome voditi računa, ali kada se mete onda se pomete i nema ko voditi računa.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima. Poštovani zastupnik Dragan Crnogorac u ime SDSS-a.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovane kolegice i kolege. Evo kao što je predsjednik rekao, a po Poslovniku je tako kad se otvori rasprava o izboru članova Programskog vijeća HRT-a onda se otvori rasprava o svemu drugom, a najmanje o izboru članova ili možda o ulozi Programskog vijeća. Mi mislim da ne bi bilo loše čak i razmisliti u ovakvim situacijama da li se skratiti rasprava da li rasprave uopće da bude pošto o radu Programskog vijeća i članovima koje mi biramo i predlažemo odnosno pardon, koje biramo, sami se javljaju na natječaj, mi raspravljamo o njihovom izvještaju o radu. Mi u ovom trenutku čak i ne znamo tko su ta 4 kandidata od ovih 14 predloženih kandidata, ali se nadamo da će zastupati interese RH, da će raditi po zakonu i pozitivnim zakonskim propisima, po Zakonu o HRT-u koji je da podsjetim izmijenjen negdje prije zadnje promjene negdje krajem 2010.početkom 2011.godine. Tada je to trebalo napraviti zbog ulaska Hrvatske u EU, ali i toga da su tada programskom vijeću odnosno bolje reći da su ovlasti Programskog vijeća prenesene na novo tijelo koje se zove nadzorni odbor koje ima u svom opisu poslova i imenovanja vodstva HRT-a ali isto tako i razrješenje i prati njegov cjelokupan rad. Program vi ste upravu svi koji su govorili nadgleda Programsko vijeće HRT-a i dalje. Da li je ta izmjena donijela dobro ili loše, ja ne znam, ja samo mogu reći iz mog iskustva da se Programsko vijeće HRT-a kada je imalo i ove ovlasti koje sada ima nadzorni odbor bavilo možda sa previše stvari, a program kao program on se diskutirao, on se razmatrao, davale su se preporuke i mislim da je u tom trenutku Programsko vijeće koje nije bilo zadovoljno moglo nešto konkretno uraditi. U ovom trenutku Programsko vijeće HRT-a može reći da vodstvo HRT-a ne pridržava programskog usmjerenja koje je jedan od osnovnih dokumenta urednicima, redakcijama, novinarima itd. no međutim sada to i zadnju odluku donosi Nadzorni odbor HRT-a. Koja je uloga javne televizije? Mislim da je to pitanje koje se treba postaviti. Uloga javne televizije nije da se natječe sa drugim televizijama. Hrvatska država nije osnovala HRT da bi se bila kompetentna sa drugim privatnim koncesionarima. Zna se koja je zadaća HRT-a, zna se koja je uloga HRT-a. U zadnjim izmjenama kao što sam rekao odnosno tim izmjenama iz 2010.krajem 2011. HRT-u je Sabor na prijedlog Ministarstva kulture kao nadležnog ministarstva oduzelo dio markentiškog prostora iz kojega HRT ostvaruje dobit ili zaradu. Jasno je da HRT osnovni prihod ima od pretplate ili pristojbe i to nisu mala sredstva. I ta sredstva ali i zakon jasno definiraju i distanciraju HRT od drugih privatnih koncesionara koji uzgred budi rečeno, pretpostavljam da većina ili dobar dio njih radi u gubitku ali za nečiji drugi interes. Ali HRT treba raditi za građane RH, program koji HRT treba raditi je da obrazuje građane, da im pruža dovoljno informacija, a ne da se polemizirala ili da se mjeri sa programima drugih televizija. A mjerenje trebaju imati drugi koncesionari na osnovu kvalitete državne televizije. Državna televizija mora biti najprofesionalnija, najkvalitetnija, ljudi koji rade u njoj urednici, novinari moraju apsolutno profesionalno se ponašati pa čak i ovaj primjer kada je predsjednik Sabora držao mikrofon, ako je to istina, ja ne znam ja to nisam vidio. Ali sjećam se rasprave prošlogodišnje o izvještaju HRT-a kada je naš kolega iz kluba SDSS-a gospodin profesor Pupovac podsjetio kakav je nivo govora novinara, spikera na HRT-u dakle na javnoj radioteleviziji. Da, ja se sjećam postoji onaj odjel koji se bavi jezikom, no međutim pitam se gdje je on i ne znam što ti ljudi rade. Znam da rade sigurno svoj posao, ali koliko se njih koristi. Kada govorimo o redakcijama informativnim koja je možda najbitnija radi političkih zbivanja u RH ona je najinteresantnija. Međutim ako se ništa nije promijenilo ja znam da redakcija sportskog programa dobiva najveći dio sredstava za rad. A kada imamo neke događaje koji su izuzetno bitni onda se dosta često kaže nemamo dovoljan broj kamera, jer nemamo dovoljan broj ljudi da to sve možemo popratiti. Trebalo je da skrenuti pažnju novim članovima programskog vijeća kada budu donosili programsko usmjerenje da se a i ono što mi zastupamo da se više radi na drugim redakcijama koje nažalost imaju manje sredstava ili su manje zastupljeni u programskim usmjerenjima. Odnosno njihov značaj i važnost je daleko ispod one koju zahtjeva hrvatsko društvo. Ovdje su spomenute i u prethodnim diskusijama neke redakcije, ja neću da ih posebno spominjem ali znam i sjećam se i znam da nema dovoljno sadržaja kao što je nekada bilo recimo u dječjem programu sjećamo se nekih filmskih ostvarenja i prikaza iz recimo lektire koju djeca imaju u školi kao što je vlak u snijegu itd.. Isto tako možemo se sjetiti sjajnih serija, domaćih serija kojih više nema. Zašto? E pa zato što ima nešto što se kaže da HRT po zakonu mora da odvaja dio sredstava za vanjsku produkciju. Što je apsolutno legitimno. Ali taj dio sredstava se najčešće koristi i ne samo sredstava nego čak i resursa HRT-a kamera i drugih sredstava da bi se zajedno ili u koprodukciji snimili neki filmovi, snimili neki serijali za koje ćete vi reći da su dobri, da su odlični ali ja se pitam kome idu autorska prava. Recimo ja ću reći samo jedan serijal, hrvatski kraljevi. Ali ima ih dosta, ima ih svake godine nekoliko. Ja mislim da bi možda taj dio trebali da smanjimo i zakonom bolje da uredimo kako bi HRT sam sa ljudima koje ima, koji su najprofesionalniji, ja bih rekao ili jedni od najprofesionalnijih koje imamo u Republici Hrvatskoj koje je obrazovao naš obrazovni sistem. A sinoć je baš upravo bila polemika o fakultetima i učilištima kako mladi odlaze a evo ovo je prilika da kažemo da ima prostora i ima državnih sredstava gdje građani kontriraju tom sistemu dakle da ti najbolji mogu tu i ostati da snime, da napišu scenarije, da snime serijale, filmove koji će biti prikazivani na HRT-u, koji će biti autorsko djelo HRT-a. A evo hvala Bogu sada imamo i više kanala otkako smo ušli u Europsku uniju ili nešto prije toga imamo četiri kanala, nemamo više samo dva. Dakle ima sasvim dovoljno prostora da se puno toga prikaže. Ja ću još samo u ovom dijelu kada sam spomenuo građane reći a znam da to njih interesira ovaj dio pretplate, jer kada ne platite pretplatu onda vam vrlo brzo sjedne ovrha. Jako puno građana teško živi i mislim da bi i Vlada trebala razmisliti kako zajedno sa HRT-om ili vodstvom HRT-a mada znam da je to zakonski utemeljeno riješiti to pitanje jer ponekad naknada od odvjetničkog ureda koji radi ovrhe bude puno veće nego što je sam dug za pretplatu. Isto tako ja sam već i u prijašnjim raspravama spominjao i firmu ORFEJ, poslije sam dobio informaciju od glavnog ravnatelja dakle da je HRT izašao i da je prodao udjele u toj svojoj firmi, nažalost. Ona je trebala imati jednu dobru svrhu da upravo djela, odnosno autorska prava koja HRT ima da reproducira i da stavlja na tržište i od toga HRT ima prihod međutim nažalost u ovom trenutku vjerojatno od toga nema ništa. I reći ću ono što se odnosi još na klub Nacionalnih manjina, ali i ne samo na klub Nacionalnih manjina nego bih rekao na obaveze kako HRT-a tako i Vlade Republike Hrvatske ustvari države. Nažalost svih ovih godina na HRT-u nije formirana posebna redakcija za program za nacionalnu manjinu. To u svim ovim godinama su se pronalazili izgovori da nema sredstava, da je nemoguće to napraviti, da zakon to ne dozvoljava. No, međutim ja ću podsjeti da Republika Hrvatska je potpisala čini mi se kao što to kolega Babić zna reći 6 međudržavnih ugovora. Međudržavni ugovori su postali dio dakle pravnog poretka Republike Hrvatske kada su se potpisali i ratificirali i oni po svojoj pravnoj snazi su jači od domaćih zakona. Dakle obaveza je ne samo Vlade kao što je Vlada i preuzela nego HRT-a da poštuje te međudržavne ugovore te da započne sa ostvarivanjem pretpostavki za formiranje redakcije za programe za nacionalne manjine. Kao što sam rekao imamo 4 kanala, imamo sasvim dovoljno prostora da se to pitanje riješi i ono što je najbitnije sve ove godine do sada krovno tijelo nacionalnih manjina, Saveza nacionalne manjine već godina na to upozorava i daje negativne ocjene rada odnosno programa Hrvatske radiotelevizije. Između ostalog na osnovu ovih sporazuma hrvatski narod, odnosno Hrvatska nacionalna manjina u tim zemljama je već ostvarila i ima programe na hrvatskom jeziku u tim zemljama. Nažalost kada Poslovnikom nije drukčije određeno, kada Poslovnikom se ne ograničava samo da se izaberu četiri člana onda dobijemo jednu široku raspravu koja nažalost nekad ode i u krivom pravcu. Meni je žao što i drugi naši kolege se nisu prijavili za raspravu ali što ćemo, Poslovnik nam daje takva prava. Pa evo ja sam morao reći ovih par riječi, možda bi bilo bolje da smo samo ostali kao što tema kaže izbor članova Programskog vijeća HRT-a. Jedino mi je drago, a toga sam se pribojavao, da se ne bi otvorila rasprava o kandidatima koji su se javili za natječaj i to mi je jedino drago što se tiče ove točke dnevnog reda. Hvala vam puno.
Hvala i vama. Idemo na replike. Poštovani zastupnik Branko Vukšić, replika.
Uvaženi kolega Crnogorac, na samom početku ste govorili kako smo mi prethodni govornici otišli u širinu. Vi ste najšire zahvatili zapravo, najmanje ste govorili o Programskom vijeću, govorili ste o drugim segmentima što meni ne smeta jer ste govorili o stvarima o kojima treba govoriti o HRT-u. Ja bih se malo osvrnuo o metenju. Mislim nikad nije bilo više metenja nego u vrijeme HDZ-a, tad se melo. U vrijeme gospodina Sanadera najvažnija osoba na HRT-u je bio gospodin Maček koji nije imao nikakvu funkciju. Prema tome, uvijek su se radile crne liste i danas postoje crne liste i onda su postojale crne liste, samo zavisi koja skupina vlada na HRT-u, ali čak i neslužbene politike. Mislim da se službene politike rijetko kad nego pojedini moćnici koji zlorabe svoje položaje. Govorili ste o vanjskoj produkciji. Na HRT su sada dovedeni ljudi koji se brinu samo o vanjskoj produkciji. Vrlo je upitno kad svaki ravnatelj koji dođe na HRT prvo počne sa tehnikom, kaže treba mijenjati tehniku, a tehnika je uvijek u očajnom stanju na HRT-u. Zašto tehnika? Bože moj, pa od programa se počinje, pa taman da je jedna žarulja u studiju ako je odličan program bit će dobar program. Zašto zbog tehnike, pitajte se zašto zbog tehnike kad se kupuje, što se onda dobiva. Marketing. Vi ste spominjali marketing. BBC nema marketing, mnoge kuće ili nemaju u prime timeu marketing ili nemaju uopće marketing. Mi moramo dati šanse i komercijalnim televizijama da žive. HRT od same pristojbe ima dovoljno sredstava da ima odličan program. Prema tome, nije se smanjio. Da je bolji program mogle bi biti više cijene. HRT ima dampinške cijene, ruši cijene komercijalnim televizijama. Zbog čega? Trebalo bi i tu dovesti neke organe države da malo pročiste što je. I četiri programa. Nažalost, HRT nije iskoristila četiri programa. Četvrti informativni program bi trebao biti najgledaniji program od svih televizija i komercijalnih televizija. Nažalost, za njega gotovo da se ne zna.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dragan Crnogorac.
Kolega Vukšić, ja sam i rekao u svojoj raspravi, nažalost kada Poslovnikom drukčije nije uređeno onda se dogodi da o ovakvim pitanjima se rasprave razvuku sat-dva vremena i moje je mišljenje da se to treba drukčije riješiti pitanje, a u okviru rasprave o izvješću rada Programskog vijeća i HRT-a onda trebamo otvoriti sve ove teme. Druga stvar, ja sam rekao da zakonom bi trebalo bolje urediti određene oblasti na HRT-u. Mislim da bi se tada i sve ovo što ste vi govorili ne bi postavljala pitanja nego bi se znalo što svaki novi ravnatelj ili novo vodstvo HRT-a može ili mora raditi. Najbitniji je program, ja se slažem s vama, ali za neke je on ustvari na kraju dnevnog reda. I što ste govorili vezano za čistke, znate kada nešto plaćate, ja … svi građani kada nešto plaćaju i kada vide da se s tim državni organi ili država ili mi s tim poigravamo, oni su čini mi se još ljući i još nesretniji u situaciji u kakvoj se nalazimo jer misle eno mi moramo, nas su tjerali da moramo da platimo pretplatu, a oni s tim rade kako hoće, dovedu kog hoće i zapošljavaju kog hoće. Nije to uvijek tako. Nije to uvijek tako. Ja bih volio da kao što sam rekao se zakonom neke oblasti izuzetno precizno definiraju i onda neće više bit ovakvih rasprava. Kad će to bit ne znamo.
Poštovani zastupnik Dujomir Marasović, replika.
Štovani gospodine predsjedniče. Kolega Crnogorac, vi ste rekli zna se koja je zadaća HRT-a, zna se koja je uloga HRT-a. E bojim se da se ne zna. Ja smatram, ili se zna ali ja ne znam, a netko drugi. Po mom mišljenju HRT ne valja. Zašto ne valja? Ne valja stručno, lektorski nula. Svi voditelji trebalo bi ih poslati na fakultet učit hrvatski jezik. Ako hoće netko tumačit neke povijesne reminiscencije onda se zove Tvrtko Jakovina npr. i vječno on i vječno isti da tumači Tvrtko Jakovina iz svog ugla gledišta hrvatsku povijest i hrvatsku zbilju. Pa valjda ima netko i drugi jel tako. Riječ pomest što sam ja upotrijebio, čemu demagogija? Pomest je lijepa hrvatska riječ, treba metla, treba nova metla. Nije to ubiti, nije to čistka iz komunističkih vremena. To je pomesti ondje gdje se skupi prašine, nečega, treba pomesti. To mi upotrebljavamo dnevno. Ja ostajem gospodine predsjedniče pri tom izrazu, treba pomesti ono što se nakupilo u HRT-u. A što je to, to je da je pretvorena u tvrdu ideološku televiziju komunističke provenijencije. HDZ nije bio najbolji Maček, ne znam za koga je radio, sve što je radio radio je protiv HDZ-a, sigurno nije za HDZ to, Vukšiću. Ali HDZ je bio na dobrom putu s televizijom i doveo ju je praktički gotovo do profesionalizma. Ali ova garnitura napravila je jedan retrogradan proces, nedopustiv retrogradan proces i napravila je ideološku političku televiziju. Oni nisu svjesni što su napravili, to ne može povijesno opstati i treba pomesti na televiziji one stvari koje ne valjaju i napravit tvrdu, profesionalnu televiziju koja će zadovoljavat interese onih građana koji je plaćaju, koja će bit presjek hrvatskog društva. HRT nije presjek hrvatskog društva danas. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dragan Crnogorac.
Zadaća HRT-a propisana je Zakonom o HRT-u i Ustavom Republike Hrvatske pa oni koji žele saznati šta tamo piše nek pročitaju šta piše tamo pa će vidjet koja je zadaća HRT-a. Što se tiče dovođenja ljudi u emisije, vjerojatno i urednici i sami novinari kada to rade, rade sa saznanjima da dovode ljudi koji imaju apsolutan integritet. Kao što znam … [[Govornik se ne razumije.]] je profesor na fakultetu. Mislim ja kada bih razmišljao da ga o nekim temama, odnosno koga ću zvati vjerojatno bi mi on pao jedan od osoba koja ima što da kaže na tu temu. Kada ste rekli o tome, da je HDZ napravio, mačak da. U pravu ste, dovoljno je vremena bilo da i HDZ u odnosu na sve političke stranke u Hrvatskoj demokratizira stanje na HRT-u. Ali ću vam reći jednu stvar iz iskustva. Pustite ljude, ako mislite da tamo ima previše čistki pustite ljude da pokušaju da se izbore svojom profesionalnošću za ona mesta na kojim trebaju biti ako rade na javnoj televiziji. Nećemo mi ništa više pridonijeti ili da ne kažem destabilizirati ako odavde budemo to činili. A u trenutku kada oni dođu do određenog nivoa, da se stvarno tamo profesionalnost ne uvažava i ne poštuje to će vrlo, vrlo jasno znati oni artikulisati u javnosti. Ja se sećam kad su novinari stavljali flaster preko usta, bio sam tamo. Posle toga njima treba podrška i ovde. Ne prije tog, dakle ne prije tog. Pazite šta se radi na HRT-u. Nisam siguran da je došlo dotle, ali ako jeste to će nam sigurno oni znati pokazati u javnosti.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjednik Doma, Nenad Stazić. Replika.
Kolega Crnogorac, kažete da se nadate kako će ovi novi članovi Vijeća raditi po Zakonu o HRT-u i po pozitivnim propisima. Ja se isto nadam, ali im to ne savjetujem. Jer budu li radili tako onda će ih Dujomir Marasović i njegov HDZ pomesti, ne samo njih. Pomest će sve novinare koji im se ne sviđaju, ne samo njih. Pomest će kao što Dujomir Marasović najavljuje i sve urednike na HRT-u. Ne samo njih. Pomest će i tvrtku Jakovina jer mu se ni on ne sviđa, ni njemu ni HDZ-u. A vidite Dujomir Marasović nije bilo tko. To je zastupnik HDZ-a u Hrvatskom saboru i njegove prijetnje treba shvatiti najozbiljnije. To nije rečeno negdje na ulici, to nije rečeno uz kavu. Ta prijetnja je izrečena ovdje u Hrvatskom saboru. I ja pozivam sve novinare ne samo sa HRT-a, nego i sa drugih medija da analiziraju ovu prijetnju. HDZ je u posljednje vrijeme inače neobično voli prijetiti. Prijeti se kemijskom kastracijom kao da smo u srednjem vijeku, a evo sad se prijeti i otklanjanjem, uklanjanjem svih nepoćudnih elemenata. Za Dujomira Marasovića to je ljubazan izraz pomesti. To je otprilike kao i humano preseljenje, pa nećemo reći protjerati, nego ćemo ih humano preseliti. To je Dujomir Marasović i to je HDZ. Govorili ste o ulozi HRT-a kao javnom servisu. Mi smo ovdje trebali razgovarati o tome da li je HRT javni servis ili ima sve više komercijalnih sadržaja, ali ne pod ovom točkom dnevnog reda, nego onda kad ovdje budu predstavnici Programskoga vijeća da mogu odgovarati na naša pitanja. Hvala.
Oprostite, prije je povreda Poslovnika. Poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Članak 235. Vi ste trebali upozoriti gospodina Stazića. On je replicirao Dujomiru Marasoviću, a ne gospodinu Crnogorcu. Druga stvar, ako se ne varam Jozo Kapović je smijenjen samo zbog jednog izvještaja i tu iz Sabora, a o drugim teškim riječima kolega Stazić ne bih govorio. Ali naprosto članak 235. stavak 1. citiram: "Zastupnik koji želi odgovoriti na izlaganje repliku predsjedatelj daje riječ čim završi onoga na čije zastupnik želi odgovoriti." Prema tome, kolega Stazić je replicirao kolegi Crnogorcu i nije mogao nikako replicirati na ono što je Dujomir Marasović rekao. Ako mu se ne sviđa, neka zatraži stanku u ime kluba, pa neka govori.
Poštovani kolega Šuker, sami ste upali u zamku na koju prigovarate. Jozo Kapović nije spomenut ni u jednoj replici, ni u jednoj raspravi i nema veze sa povredom Poslovnika Jozo Kapović nikakve. A odgovor kolege Stazića ili replika kolege Stazića je bila upućena kolegi Crnogorcu, jer su i jedan i drugi govorili o temi o kojoj je riječ a to je o Programskom vijeću i njegovom radu. A što je u to umiješan bio pojam metle nije to kolega Stazić izmislio, niti je to spomenuo. Prva metla je spomenuta od kolege Dujomira Marasovića i druga replika pokušaj relativizacije prve replike nije uspio. Ali nisam ništa tu dodavao. To hrvatska javnost čuje, ocjenjuje i procjenjuje i to je jedino ispravno. Ali nema povrede … … [[Upadica Šuker, ne čuje se.]] Da, žrtva. Da, Jozo Kapović je žrtva ali ne treba biti žrtva Poslovnik niti predsjednik Sabora, nego morate to uzeti u obzir svi kad razgovarate, da akcija i reakcija u Saboru vrijedi kao parlamentarno pravilo. I zato postoji replika i odgovor na repliku, a nećemo rezati jezike ako netko iziđe i to nikad ne radim izvan toga, pa ni vama. E hvala lijepa. Poštovani zastupnik Dragan Crnogorac, odgovor na repliku.
Pa evo, gospodine Staziću jeste i moja bila i kao i vaša ali na drugi način bila sugestija da se ne vrši pritisak na HRT, da se, ja sam iz nekog svog iskustva iznosio na koji način bi to trebalo biti kada stanje se ne može unutar samog HRT-a promeniti. Dakle, ako stvarno ima velikih poteškoća u radu. Ali isto tako, ja ću i apsolutno shvaćam i vas kada ste govorili o tome di, na koju, kada treba da se raspravlja o ovoj temi i shvatio sam to kao poziv da se svi dobro pripremimo kada bude Izvješće o radu Programskog vijeća HRT-a kada budu upravo ovdje ispred nas ljudi koji rade te stvari, koji provode zakon i onda da diskutiramo na te sve teme ili primjedbe koje imamo.
Hvala lijepa. Nova replika, poštovani zastupnik Mile Horvat.
Uvaženi kolega Crnogorac na ovu repliku me potakla vaša konstatacija da smo Zakon o HRT-u mijenjali uoči ulaska u EU, između ostaloga kako bi pokazali da imamo određeni poboljšani tretman prema određenim skupinama u društvu, između ostaloga i prema pripadnicima nacionalnih manjina. Ja ću reći samo da je to jedna opća konstatacija da smo mnoge stvari u našoj legislativi prilagođavali tom trenutku na takav način, a de facto stanje je ostalo isto. Činjenice govore da, izvještaji HRT-a govore da na godišnjem nivou od 164 tisuće sati programa za manjine svega 100-njak sati se za manjinsku problematiku je odvojeno svega 100-njak sati što u postocima iznosi 1,08% zastupljenosti manjinskih tema na programu HRT-a. I dalje je cijela ta problematika financirana na godišnjem nivou sa 2,5 milijuna kuna što je naravno nedostatan novac. I dalje nema ništa od onoga zadanoga obećanja Vlade i ove i prethodnih vlada da će manjine dobiti manjinske redakcije. Da podsjetim ipak u zemljama našeg okruženja nacionalne manjine imaju svoje posebne redakcije i imaju svoje programe, imaju svoje informativne programe na svom matičnom manjinskom jeziku. I to je jedan vjerojatno nivo do kojeg ćemo mi teško u neko dogledno vrijeme doći. I upravo je to razlog da razmišljamo i mi mislimo u klubu nacionalnih manjina da bi u Programskom vijeću od ove 4 kandidata jedan trebao biti pripadnik nacionalnih manjina. Baš zbog toga da se posebno fokusira na rješavanje ovih vrsta problema. Što se tiče ovrha, samo relacija. Mi smo o tom govorili, na 200 kn duga penzionera za neisplaćene tri obveze mjesečne prema HRT-u ovrha ga košta 900 i nešto kuna.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dragan Crnogorac.
Pa ja sam u raspravi govorio o obavezama ne samo HRT-a nego i države što se tiče međudržavnih ugovora. Da, programi koji se realiziraju kroz recimo na televiziji 2 emisije, to je Prizma i Manjinski mozaik koje se, između ostalog Prizma je još uvijek čini mi se privremenog karaktera ali nekih 17 godina. No međutim što je interesantno, što možda kolege ne znaju a evo ja ću ovaj put na vašu repliku odgovoriti ovako, u izvještajima HRT-a o programima za ili o nacionalnim manjinama najčešće ulaze teme kada na primjer određene nacionalne manjine učestvuju u nekim ajde da kažem događajima koji su poslije popraćeni kroz medije, a ne radi se recimo o upoznavanju nacionalnih manjina u RH. Recimo dosta često puta Srbi i Romi se okarakteriziraju i kroz informativne programe da se recimo desio neki incident i onda s to stavi ili se ubroji kako smo realizirali program za nacionalne manjine, pitanje dvojezičnosti u Vukovaru, istjerivanje ili nemogućnost ulaska Roma u škole. Dakle, to sve HRT stavlja u izvještaje da je realizirao kao program nacionalnih manjina. Evo to su neke stvari koje se moraju promijeniti.
Hvala lijepa. Još jednu repliku pa, ili želite odmah nešto reći? Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora s obzirom da je ovdje otvorena tema političke represije nad političkim neistomišljenicima a s obzirom na događaj od prije nekoliko dana kada su 4 čovjeka, 4 osobe kada su uhićene zbog iznošenja svog političkog stava u ime Kluba zastupnika HDZ-a tražim stanku od 15 minuta.
Najprije da završimo replike poštovani zastupniče.
Ne, mislim da morate odmah dati stanku.
Ne, ne prvo završavamo replike. Tako je bilo i tako će ostati. Poštovani zastupnik Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Crnogorac i vi ste proširili poput svih ostalih. Jasno da ne možemo o ovoj temi koja je ovdje napisana raspravljati a da opet ne spomenemo i program i sve ono što ide oko programa. Vi ste spomenuli da izbor Programskog vijeća i tzv. metenje, iako metla može poslužiti za puno toga, ne samo za metenje, ima ona i držalicu itd. Ali i dosada se događalo, a znaju to dobro i ovi sa lijeva i ovi sa desna da se dogovorno glasovalo i biralo putem dogovora ne javnih negoli polutajnih i članove Programskog vijeća i Nadzornog odbora pa čak i suci Ustavnog suda. To se dogovaralo i razgovaralo o tome ovdje, pa to znamo svi. Zašto kriti od hrvatskih građana? Dakle, i takve su se stvari radile dogovorno jel'. Prema tome, ne bih više o toj metli i to, to je već pomalo degutantno. Ono što me ponukalo da vam dam repliku, a to je pristojba ili pretplata kako se kaže. Nekoliko puta sam pokušao ovdje navesti konkretan primjer gdje na primjer dvoje starih ljudi, umirovljenika jel', koji imaju po 1500 kuna svatko mirovinu plaćaju 80 kuna pretplatu, što je dakle potpuno legalno prema Zakonu o HRT pretplati. A eto ne daj Bože da jedno umre ostaje drugo sa 1500 kuna. To drugo, bez obzira baka ili djed, opet moraju platiti 80 kuna što u odnosu na 1500 ili prepolovljene prihode je puno više i puno teže platiti. Pa sam evo tom prilikom, mislim da bi trebalo biti i podržavam da budemo fleksibilni u tom prikupljanju tv pristojbe ili tv pretplate. To je moja podrška evo i vašem prijedlogu. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dragan Crnogorac.
A što raditi kad rasprava ode u drugom pravcu, a imate priliku da raspravljate? A morate se uključiti u nju. Što se tiče izbora članova, vi ste sad spomenuli čak i Ustavni sud pa država je osnovala, država je osnivač HRT-a javne ustanove, ne samo … [[Govornik se ne razumije.]] nego i Ustavnog suda itd. država treba da se brine o njima i treba da napravi izbor. Mi znamo koja su pravila, kandidati su se javili na natječaj, javni poziv a mi ih biramo ovdje u Saboru takva su pravila. Isto tako i za ovaj problem koji ste spominjali, kao što je kolega Horvat spomenuo problem pretplate, ali ovo je dobra tema za raspravo u radu Programskog vijeća i Zakonu o HRT-u uopće. Pa ajmo onda kada to bude na dnevnom redu da kroz svoje rasprave potaknemo ovo pitanje ili eventualno izmjene Zakona o HRT-u ili načinu naplaćivanje obaveze građana RH prema neplaćenim računima za pristojbu HRT-a. Hvala.
Hvala lijepa. Iscrpili smo listu prijavljenih za raspravu, listu prijavljenih za repliku i odgovore na repliku. Time smo zaključili raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti za glasovanje. Lista kandidata za izbor četiri člana Programskog vijeća HRT-a. Predlagatelj liste je Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Rasprava o prijedlogu liste je zaključena. Prije nego pristupamo glasovanju izvijestiti ću vas o načinu glasovanja i utvrđivanju rezultata glasovanja. Zakon o HRT-u člankom 25. stavak 8. određuje da Hrvatski sabor glasuje pojedinačno o svim predloženicima koji ispunjavaju uvjete za izbor. Odluka o izboru donesena je većinom glasova od svih zastupnika u Hrvatskom saboru tj. većinom od 76 najmanje zastupnika koji glasuju za. Poslovnik Hrvatskog sabora određuje u pravilu provođenje tajnog glasovanja u slučaju kad je broj predloženih kandidata veći od broja koji se bira. To je u skladu sa člankom 260. Kod tajnog glasovanja primjenjuju se odredbe Poslovnika od članka 260. dio 267. Poslovnika Hrvatskog sabora. Tajno glasovanje provodi se na glasačkim listićima, glasački listići iste su veličine, boje i oblike i ovjereni su pečatom Sabora. Na glasačkom listiću prezimena kandidata navedena su abecednim redom. Glasačke listiće priprema tajnik Sabora. Predsjedatelju kod tajnog glasovanja uz tajnika plenarne sjednice pomaže i određeni broj zastupnika Hrvatskog sabora. Zastupnici koji pomažu predsjedatelju u provođenju tajnog glasovanja predaju zastupnicima glasačke listiće. Predaju glasačkih listića bilježi na popisu zastupnika tajnik plenarne sjednice zaokruživanjem rednog broja ispred imena zastupnika koji mu je predan zastupnički listić. Broj glasačkih kutija i mjesta na kojima će se postaviti određuje tajnik Sabora. Glasovanju kod svake glasačke kutije prisustvuje jedna od zastupnika izabranih da pomažu predsjedatelju. U slučaju ponovnog glasovanja sjednica se prekida radi pripreme novih glasačkih listića. Ponovno glasovanje provodi se istim postupkom kao i prvo glasovanje. Zastupnik može glasovati samo jednim glasačkim listićem i to osobno, te samo za kandidate navedene na glasačkom listiću. Zastupnik koji glasuje tako da na glasačkom listiću zaokruži redni broj ispred imena kandidata za kojeg glasuje glasački listić na kojem je zaokružen redni broj ispred imena većeg broja kandidata od broja koji se bira, ne popunjeni glasački listić, te listići iz kojeg se ne može sigurno i nedvojbeno utvrditi za kojeg je kandidate zastupnik glasovao smatra se nevažećim. Nakon što su svi nazočni zastupnici predali glasačke listiće i nakon što je predsjedatelj objavio da je glasovanje završeno prelazi se na utvrđivanje rezultata glasovanja u dvorani u kojoj se održava sjednica. Rezultate glasovanja utvrđuje predsjedatelj u nazočnosti zastupnika koji su mu pomagali kod glasovanja na osnovni predanih glasačkih listića. Predsjedatelj objavljuje rezultat izbora i imenovanje na istoj sjednici na kojoj je provedeno glasovanje. Predsjedatelj objavljuje koliko je zastupnika od ukupnog broja zastupnika primilo glasačke listiće, koliko je zastupnika ukupno glasovalo, koliko je bilo nevažećih glasačkih listića, te koliko je zastupnika ukupno glasovalo za izbor odnosno imenovanje pojedinog kandidata. Iza toga predsjedatelje proglašava koji su kandidati izabrani i imenovani. Predlažem da zastupnici koji će mi pomagati kod glasovanja budu poštovana kolegica Marija Lugarić, poštovana kolegica Martina Banić, poštovana kolegica Sonja König i poštovani kolega Zlatko Tušak. Je li se slažete s time? Utvrđujem da se slažete. Hvala lijepa. Određujem stanku od 30 minuta kako bismo mogli provesti postupak glasovanja. Hvala lijepa. STANKA U 10,30 SATI.
Sad smo s obzirom na sve te stanke, idemo dalje raditi posao zbog kojeg nas građani plaćaju. - a) Prijedlog odluke o razrješenju članice Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave b) Prijedlog odluke o imenovanju članice Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave Predlagateljica ove odluke je Vlada Republike Hrvatske u skladu sa člankom 8. Zakona o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave. Prijedlog akta ste primili. Raspravu je proveo Odbor za gospodarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Nema potrebe. Otvaram raspravu. I zaključujem raspravu, jer se za raspravu nitko nije javio.
Prijedlog Odluke o razrješenju članice Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. I Prijedlog Odluke o imenovanju članice Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog Odluke o razrješenju članice Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 93 glasa za, 24 suzdržana i 1 glas protiv donesena Odluka o razrješenju članice Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave u tekstu kako ju je predložila predlagateljica. Dajem na glasovanje Prijedlog Odluke o imenovanju članice Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. Molim glasujte o prijedlogu odluke. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 87 glasova za, 26 suzdržanih glasova i 1 glasom protiv donesena Odluka o imenovanju članice Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave u tekstu kako ju je predložila predlagateljica.
Pa prelazimo na iduću točku dnevnog reda. To je - a) Prijedlog odluke o razrješenju člana Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje b) Prijedlog odluke o imenovanju člana Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje Predlagateljica odluke je Vlada Republike Hrvatske. U skladu sa člankom 89. Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Nema potrebe. Žele li izvjestitelji odbora? Nema odbora, pa onda otvaram raspravu. Za raspravu se u ime kluba HDZ-a javio poštovani potpredsjednik Doma Željko Reiner. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Odmah na početku da kažem, naravno klub HDZ-a neće se protiviti niti razrješenju, a niti imenovanju predloženog kandidata. Zašto je potrebno ipak reći par riječi o toj temi? Potrebno je reći zbog toga što je predloženi kandidat sasvim sigurno znanstvenik koji se bavi odgovarajućom temom i samim time izvjesno je da zadovoljava uvjete da bude izabran u Nacionalno vijeće za odgoj i obrazovanje. Ja sam postavio na odboru pitanje na koje nisam dobio odgovor, a taj je kako i po kojim kriterijima je upravo on odabran od predloženih čini mi se jedno šest ili sedam kandidata koji su dali svoje ponude koji su svi kvalificirani za to. Nisam dobio zapravo jasan odgovor po kojem je kriteriju upravo ovaj kandidat odabran. Ali ponavljam, on je sasvim sigurno kvalificirani znanstvenik koji se bavi politikom, odgojem i obrazovanjem, koji se bavi regulacijom tržišta rada i usklađivanjem sa obrazovnim sustavom i samim time naravno sigurno će moći zadovoljiti one uvjete koje član Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje mora zadovoljiti. Međutim, problem je upravo u tome što radi Nacionalno vijeće za odgoj i obrazovanje. Koja je njegova stvarna uloga, koji je stvarni utjecaj tog nacionalnog vijeća na sve što se zbiva u sustavu odgoja i obrazovanja proteklih tri godine? Kad se to pokuša analizirati onda vidite da nažalost nacionalno vijeće uopće nije ni na koji način bitno uspjelo utjecati na procese koji se zbivaju u odgoju i obrazovanju u Hrvatskoj. Oni su ostali potpuno neprimjetni. Osim što su neki članovi surađivali na izradi Strategije obrazovanja, znanosti i tehnologije koja je izglasavanjem onakvog katastrofalnog proračuna kakav je izglasan prije tri dana zapravo potpuno obezvrijeđena i jasno dana poruka hrvatskoj javnosti, posebice akademskoj javnosti, ali i svekolikoj javnosti, da zapravo ovoj Vladi i ovoj vladajućoj većini nije stalo uopće niti do obrazovanja niti znanosti u Hrvatskoj, dakle osim što su neki članovi Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje sudjelovali u stvaranju te strategije nažalost nacionalno vijeće ni u čem bitnom nije sudjelovalo, ni o čem bitnom nije odlučivalo. A ono ima svoje ingerencije određeno zakonom gdje se kaže da Nacionalno vijeće za odgoj i obrazovanje treba predlagati mjere, aktivnosti, Strategiju razvoja i unapređenja predškolskog, osnovnoškolskog i srednjoškolskog odgoja i obrazovanja, da bi se trebalo brinuti o razvoju nacionalnog kurikuluma, da bi trebalo predlagati i poticati sudjelovanje drugih dionika, posebnih drugih tijela državne uprave i tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave u sustavu predškolskog, osnovnoškolskog i srednjoškolskog odgoja i obrazovanja i usklađivati njihov rad. Da bi trebalo razmatrati i davati svoje mišljenje o drugim pitanjima važnim za razvoj sustava predškolskog, osnovnoškolskog i srednjoškolskog odgoja i obrazovanja u RH itd., itd. Zašto mislim da je važno o tome progovoriti zbog toga što nažalost postoji nekoliko nacionalnih vijeća koji imaju vrlo jasne zakonom određene ingerencije, uloge, a nažalost su marginalizirane. Pritom ne mislim da je to krivica članova tih nacionalnih vijeća ali jest krivica ministarstava koji su za to nadležni pa i cijele Vlade i svih onih koji bi zapravo trebali koristiti se znanjem, sposobnostima, iskustvom, članova tih vijeća da bi se određeni sektor razvijao na najbolji mogući način. Jedno drugo takvo vijeće je Nacionalno zdravstveno vijeće koje je svedeno na funkciju činovnika u Ministarstvu zdravlja i to činovnika, taj posao bi mogao obavljati činovnik sa srednjom stručnom spremom zapravo, jer se naprosto tom nacionalnom vijeću isto nije dalo da radi sve ono što zakon određuje. Ja se nadam i bilo bi mi vrlo drago da i izborom kandidata koji je predložen, ali i omogućavanjem ostalim članovima Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje se taj vrlo loš trend njihovog načina funkcioniranja promijeni i da se uistinu pokuša iskoristiti potencijal koji ti znanstvenici, koji ti stručnjaci koji su članovi tih vijeća imaju kako bi se stvorili bolji dokumenti, kako bi se stvorilo bolje okruženje u područjima u ingerenciji nacionalnog vijeća. Evo, sa tom željom da i ovo Nacionalno vijeće za odgoj i obrazovanje uistinu napokon počne igrati onu ulogu koju bi trebalo igrati u razvitku hrvatskog odgoja i obrazovanja želim sve najbolje novom članu vijeća za koje sam uvjeren da ćete ga izabrati. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo 4 replike. Prvo poštovani Igor Kolman, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega Reiner s obzirom da raspravljamo o dojmovima onda bih ja svoj dojam u jednom dijelu u ovoj replici rekao. Naime, ja sam bio na istoj sjednici odbora o kojoj je kolega Reiner na početku svog izlaganja govorio i čuo sam taj odgovor zašto je ovaj kandidat izabran u odnosu na ostale i meni se za razliku od kolege Reinera taj odgovor činio više nego zadovoljavajući. Dakle, radi se o znanstveniku uz slaganje s time da su i ostali kandidati bili kvalitetni kandidati ali u ovom slučaju radi se o znanstveniku koji se intenzivno i u neusporedivo većoj mjeri od ostalih kandidata bavi upravo obrazovnim politikama odnosno onim politikama koje su ovdje u primjeni. I dakle meni kao zastupniku koji je sjedio na istom mjestu se taj odgovor činio više nego zadovoljavajući. I zbog toga sam imao potrebu replicirati da ne bismo ostavili samo taj jedan jednostrani dojam ovdje u zraku.
Zahvaljujem. Na repliku odgovara uvaženi potpredsjednik Doma Željko Reiner.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi kolega Kolman vi znate da ja nisam bio ni na odboru zapravo sretan, ja sam očekivao jedan konkretni odgovor. Dakle, konkretni odgovor koji bi rekao koje su stvarne prednosti tog kandidata. Opet, ne ulazeći uopće niti u političke afinitete ovog kandidata ili drugih kandidata, ne ulazeći u svjetonazorske orijentacije niti ovog niti drugog kandidata. Ali sam očekivao dobiti konkretni odgovor po čemu je on bolji, jer o tom se radi, od ostalih kandidata. Takav odgovor kao što se sjećate nisam dobio, dobio sam jednu lakonsku rečenicu koju ste vi ovdje ponovili. No, stvarni odgovor nisam dobio. Ponovno kažem mislim da je tak kandidat apsolutno kvalificiran i to uopće ne dovodim u pitanje, ali bih volio kao i u mnogim drugim stvarima gdje postoje opravdanje da se to opravdanje potkrijepi argumentima. Hvala lijepa.
Replikom ustaje i poštovani Željko Jovanović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa kolega Kolman je djelomično odgovorio, ali evo ja bi se nadovezao također na sve što je rečeno na Odboru za obrazovanje, znanosti i kulturi, ali očito kolegi Jokiću prijeti opasnost da bude pometen u slučaju da HDZ dođe na vlast, to je na tragu svega što smo danas čuli u ovoj sabornici. Dakle, i na odboru je jasno rečeno da je kolega Jokić čovjek koji u Hrvatskoj jedan od rijetkih stručnih, znanstvenih kadrova koji se bavi obrazovnim politikama i da kao takav je dao nemjerljiv doprinos izradi Nacionalne strategije razvoja obrazovanja, znanosti i tehnologije posebno u području predtercijarnog obrazovanja koje je izuzetno bitno za unaprjeđenje kvalitete sustava obrazovanja u RH. Što se tiče odnosa prema strategiji, dajmo demistificirajmo 77 amandmana kolege Reinera koje on u igrokazu izveo u ovoj Sabornici a da je pritom tražio da se skine 43 milijuna kuna sa stavke predsjednika RH na koje je osigurano 41 milijun. Dakle, nije znao ni zbrojiti svoje amandmane. A koliku podršku je njegov klub dao tim amandmanima dokaz je da nije dobio većinu ni u svom klubu za amandmane koje je u igrokazu predočio u ovoj Sabornici.
Na repliku odgovara poštovani Željko Reiner. Ne ili da.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Jovanović, prvo vi naravno ne morate "braniti" kolegu Jokića jer kao što ste dobro čuli ja sam rekao da apsolutno smatram da je on kvalificiran. Prema tome, ako govorimo o igrokazu, ovo što vi sad raditi je igrokaz. Međutim, vama se čini da je igrokaz kad sam ja pokušao predočiti potpuno ignoriranje Strategije odgoja, obrazovanja, znanosti i tehnologije koje se ovdje donosila sa ogromnom pompom i u kojoj ste se vi i ostali članovi vaše stranke i koalicije zaklinjali da ćete je provesti. Ja sam tada rekao da je to farsa i da ću se prvi ustati ovdje i ispričati ako se sjećate, ko se ne sjeća može pogledati moj fonogram, ispričati ako se znanosti i obrazovanju u ovom proračunu da makar i malo više novaca i na taj način naznači da se uistinu želi početi, barem početi provoditi ta strategija. Niste to učinili i naravno dezavuirali ste i strategiju i ljude koji su je radili i napravili zapravo smiješnim sve to skupa. Prema tome, s kojim pravom vi možete to govoriti? A priča o tome koliko novaca ima u uredu predsjednika, vrlo dobro znate da onaj novac koji je naveden pod jednom stavkom nije sav novac koji financira taj ured, da postoji pod nizom drugih stavaka itekakva sredstva koja se troše za funkcioniranje tog ureda. Prema tome, nemojte opet obmanjivati hrvatsku javnost kao i neki drugi koji su preko medija to pokušali. Hvala lijepo.
Treća replika i uvaženi Damir Tomić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolege Reiner, uporno ove tri godine pokušavate nametnuti tezu kako ova Vlada ne brine o obrazovanju. I uporno ste kako vam je kolega Jovanović rekao u ovom igrokazu vaših amandmana pokušali pokazati kako ste vi jedini zaštitnik hrvatskog obrazovanja a to ste nam pokazali u onih 8 godina svoga mandata kada ste jedino štitili crne torbe i plaće svojih zaposlenika koje sada niste u stanju isplatiti a vodili bi državu. Ali bilo bi dovoljno korektno kada ste se već obrušili na strategiju da kažete da je strategija dokument koji će se provoditi u slijedećim godinama a ne samo u slijedećoj godini i da je baš u ovom proračunu koji sada slijedi osigurano 16 milijuna kuna za provođenje te iste. Hvala.
Na repliku odgovara poštovani potpredsjednik doma Željko Reiner.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi kolega, dakle naravno kad se nema argumenata onda se ide agresivno, onda se ide optužbama itd. Ja sam vrlo jasno u svojim amandmanima argumentirao zbog čega bi trebalo dati na određenim stavkama određena sredstva. Nisam čuo niti jedan protuargument vaše stranke zbog čega to ne bi trebalo napraviti, niti jedan jedini argument. Točno je da ste vi nakon što su uneseni rokovi u strategiju, onda shvativši da ju ne želite provoditi izbacili te rokove u zadnjoj verziji i onda je usvojena kao dokument bez ikakvog roka. Prema tome, može se provoditi ove godine, 2020.godine, 2100.godine valjda jer rokova nema jer ste ih izbacili. Vjerojatno svjesni toga da nećete ju provoditi, ali ćete onda kad pređete u opoziciju optuživati nas koji ćemo biti tada vladajući da ne provodimo strategiju koju ste vi fantastično i povijesno donijeli. To je očito cilj vaše replike. Hvala vam lijepo
Posljednja replika poštovani Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi kolege akademičar Reiner, moja replika, nadam se da nećete moju repliku doživjeti kao agresivnu jer ja ću je bazirati samo na onome što ste vi izrekli kako ste ponašali vi i vaš klub. Naime, prilikom donošenja proračuna i sada puna su vam usta Strategije obrazovanja, o tome kako se strategija nema namjere provoditi, o tome kako je strategija sada nešto divno i krasno, a mi smo zločesti sa ove strane Sabornice, i ova Vlada tu strategiju ne želi provoditi. Ali dragi kolega, želim vas podsjetiti na nekoliko stvari. Za tu strategiju se nikad niste izjasnili za, ni vi niti vaš klub, niti na odboru niti u ovoj Sabornici kada smo o njoj glasovali. Nakon što je predlagač saslušao sve vaše argumente, ne samo vaše nego je bilo još par kolega iz vašeg kluba koji su također bili uključeni u raspravu i sve vaše primjedbe je uvrstio u konačni tekst strategije i tad niste bili za i tad to nije bila dovoljno dobra strategija iako su sve vaše primjedbe uvažene. A podsjetit ću vas tko je tražio izdvajanje rokova pa izdvajanje sažetka strategije pa je strategija preopširna pa je strategija presažeta, mislim da su to radili upravo neki sa vaše strane sabornice. I sada pokušavate i hrvatsku javnost i nas uvjeriti da vi tu želite … za provođenje strategije. Kao što je to kolega već prije mene i rekao, 16 milijuna kuna je osigurano za provedbu strategije i to nije proces koji traje godinu dana, to je proces koji traje desecima godina.
Na repliku odgovara uvaženi potpredsjednik Doma, Željko Reiner. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa uvaženi kolega Hajduković, prvo idemo od kraja. Nije to proces koji traje desetljećima jer je strategija točno određenog roka, prema tome opet nemojmo pričati stvari koje ne stoje. S druge strane, da vas podsjetim što smo mi rekli, što sam ja rekao, ja nisam jednu riječ rekao da nešto u strategiji je krivo ili da ne valja, ja sam rekao i stoji iza toga da je nažalost takva strategija popis lijepih želja koji se zbog nedostatka novca neće ostvariti. I to se događa, to se uistinu događa, to se ovim proračunom događa. Na to sam skretao pozornost, na to je više mojih kolega skretalo pozornost. Ne ukazujući niti na nekakve bitne promašaje te strategije i naravno nismo bili za nju, ali nismo bili ni protiv nje. Jednostavno smo bili vrlo skeptični da će se ona, makar i u segmentima provoditi i to se pokazalo za istinito. Prema tome, ne vidim u čemu je taj problem i u čemu je zapravo nekakvo neslaganje između vas i mene osim u činjenici da se strategija kakva je usvojena zapravo ne provodi. I tada smo izražavali sumnju da je ideja da se ona uopće ne želi zapravo stvarno provesti. Nažalost, to se i pokazuje sada. Da se želi provesti, izdvojili bi se neki ozbiljniji novci za provođenje te strategije što se nije učinilo. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu o ovoj točki dnevnog reda. Glasat ćemo kad se steknu uvjeti.
Prijedlog Odluke o razrješenju člana Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje. I Prijedlog Odluke o imenovanju člana Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje. Rasprava o prijedlozima odluka je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog Odluke o razrješenju člana Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 107 za i 9 suzdržanih glasova donesena Odluka o razrješenju člana Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje u tekstu kako ju je predložila predlagateljica. Dajem na glasovanje Prijedlog Odluke o imenovanju člana Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje. Molim glasujte o prijedlogu odluke. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 106 glasova za, 10 suzdržanih i ništa protiv donesena Odluka o imenovanju člana Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje u tekstu kako ju je predložila predlagateljica.
Sada ćemo objedinjeno raspraviti iduće dvije točke dnevnog reda. To su - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javno-privatnom partnerstvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 748 - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o osnivanju agencije za investicije i konkurentnost, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 752 Predlagateljica oba zakona je Vlada RH. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu o oba zakonska prijedloga proveli su Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Pitam, želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedloge? Da. Poštovani zamjenik ministra gospodarstva, Alen Leverić. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Uvažene saborske zastupnice i zastupnici. Ja bih prvo oko izmjene i dopune Zakona o javno-privatnom partnerstvu. Ovim zakonom provodi se planirana mjera za smanjivanje deficita, spajanjem agencija, znači osnova … su izmjene i dopune ova zakona koji se ovdje predlažu je da se agencije objedine i da smanje troškovi poslovanja tih agencija i to je jedan u nizu izmjena i dopuna zakona koji će uslijediti u sljedećim mjesecima jer je Ministarstvo gospodarstva sukladno odluci Vlade od 26. rujna prošle godine kreće u spajanje agencije i smanjivanje njihovih troškova. Također kroz ovaj zakon proširuje se pravna osnova za provedbu projekata, usklađuju se definicije ukupnih životnih troškova s normama ISO 15686 HRN, pojednostavljuju se postupci u pripremi i nabave projekata uvođenjem procedure tzv. projekti javno-privatnog partnerstva male vrijednosti. Sudska zaštita protiv akata agencije se usklađuje sa zakonom u općem upravnom postupku te zastara u vezi s prekršajnim odredbama s Prekršajnim zakonom. Isto tako pripajanjem Agencije za javno-privatno partnerstvo pripaja se Agencija za investicije i konkurentnost, kao što sam i sam rekao na početku, reducirat će se troškovi poslovanja, ali će se povećati ukupna efikasnost na tržištu pripreme i provedbe javnih i privatnih projekata općenito. Mogli ste vidjeti da u prijedlogu proračuna za 2015. godinu koji je usvojen smanjuju se troškovi i za Agencije u ukupnom iznosu od 5 milijuna u odnosu na 2014. godinu. Što se tiče izmjene i dopune Zakona o osnivanju agencije za investicije i konkurentnost, sukladno izmjenama koje se ovdje donose, ovdje je vrlo bitno istaknuti da će se povećati broj članova Upravnog vijeća sa 7 na 9 članova, znamo da nema troškova, ne postoje troškovi za članove Upravnog vijeća, znači nema utjecaja na proračun. Važno je napomenuti kako bi se trebalo provedbom spajanja, kao što sam rekao smanjili su se rashodi i ono što je vrlo bitno ovdje da će Agencije za investicije i konkurentnost preuzeti poslove i djelatnike Agencije za javno-privatno partnerstvo, njezinu opremu i financijska sredstva za obavljanje preuzetih poslova što je na kraju racionalnije organizacija učinkovitijih rezultata. Evo, toliko. Hvala.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba, oprostite, ispričavam se. Imamo jednu repliku, poštovani Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjeniče, sad meni nije jasno, imate nešto što je napisano u ovim materijalima, o čemu mi raspravljamo, a sasvim druge podatke iznosite u svom obrazloženju zakona. Dakle, ovdje piše proračun Agencije za javno-privatno partnerstvo u 2014. iznosi toliko, Agencije za investicije i konkurentnost iznosi toliko, a veli koji ukupni troškovi bit će u sljedećoj proračunskoj godini smanjili za okvirno pola milijuna kuna. Vi ste govorili, to piše u vašem dokumentu ovdje. Ovaj dokument je jedini koji imaju zastupnici. A vi govorite da je u proračunu smanjeno još nešto. Druga stvar, prema Zakonu o fiskalnoj odgovornosti, vi ste u ocjeni izvora potrebnih sredstava napravili procjenu i ocjenu fiskalnog učinka, vi ste ovdje napisali provođenje ovog zakona neće zahtijevati osiguranje potrebnih sredstava odnosno dodatnih sredstava. Fiskalni učinak može biti u plusu i minusu. Vi ste to zbog hrvatskih zastupnika dužni napisati. Ja vam samo ponavljam pročitajte fonogram što ste rekli sada i pročitajte materijale koje ste vi dostavili ovom Visokom domu prije mjesec dana, a u međuvremenu smo izglasali državni proračun. I prema tome ja mislim da vi kao predlagatelj ste bili dužni s obzirom da se materijal koji smo ovdje dobili promijenio u svom uvodnom obrazloženju reći da više ne stoji to, to i to nego da je sada nova pozicija to, to i to. Međutim vi ste napisali jedno, a govorite drugo. Prema tome to samo govori o vjerodostojnosti i to samo govori o tome koliko se drži do ovog Visokog doma i do saborskih zastupnika. Dakle raspravljamo o jednom materijalu, a u hrvatskom proračunu koji je usvojen prije nekoliko dana je sasvim druga priča.
Otvaram raspravu. U ime Kluba nezavisnih zastupnika gospodina Linića, Vukšića i Hodžića govorit će poštovani zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Odmah ćemo reći da će klub podržati promjene ovih zakona i prijedlog da se dvije agencije koje danas djeluju spoje u jednu agenciju, da jednostavno i racionaliziramo same rashode, ali s druge strane da u toj racionalizaciji imamo veći broj stručnjaka koji bi mogli zajednički raditi i na projektu dizanja konkurentnosti privatnog sektora i investicija u privatnom sektoru, ali i s druge strane na projektima javno-privatnog partnerstva i tu ne vidimo ništa spornoga. Ali ono što je važno ovo je treća godina u kojoj godini manje-više djeluju te agencije ili nešto manje s obzirom da su dobrim dijelom u toku 2012.godine formirane, da probamo reći efikasnost samih zakonskih prijedloga jel polazim da ljudi koji su radili su dovoljno stručni, ali je bitno da li su zakonski prijedlozi tako napisani da smo mogli biti zadovoljni sa učincima tih zakona. i ono što fali u obrazloženju ovih zakona su učinci. Zašto su formirane ove dvije agencije? Prije svega zato da jedna od njih pokuša riješiti problem investicija u javnom sektoru, a kada govorim o tome onda govorim o obrazovanju, govorim o zdravstvu, govorim o socijalnoj politici i socijalnoj zaštiti, pravosuđu, vjerojatno i tijela državne uprave. Jednostavno nemamo niti dovoljno kapaciteta, nemamo dovoljno financijskih sredstava, vrlo smo spori pa je to bio razlog da pokušamo podići investicijski ciklus u dijelu investicija i upravljanje objektima, građevinama javnog sektora. Zašto? Zato što je to u zemljama Europe imalo velikog efekta, brže su se gradili, veće su uštede bile na upravljanju, bolje održavanje takvih objekata, a s druge strane i ono što je osnovni problem, to je da je smanjeno zaduživanje država i preneseno na privatni sektor. Prema tome, javno-privatno partnerstvo u Europi je imalo niz, niz efekata. Od tog da su se riješila pitanja financija pa do efikasnosti privatnog sektora u odnosu na javni sektor. Što možemo reći u Hrvatskoj, da kako god smo pristupili ovakvim zakonskim rješenjima osim što imamo negdje u toku 10 postupaka javno-privatnog partnerstva koji u ovom trenutku vjerojatno u onom dijelu projekata, izrade projekata, izrade elaborata mi u biti u izvođenju nemamo nijedan projekt. Oni projekti su neki ranije započeti, a ne po ovim zakonskim prijedlozima. I ono što bi bilo dobro da probamo ocijeniti što je problem, zaista što je problem da nemamo veću efikasnost u provođenju ovih zakona? da li je ipak problem sam prijedlog zakona, da li smo previše zakomplicirali što mogu pretpostaviti jel sada vidimo da uvodimo institut malih projekta javno-privatnog partnerstva da bi ubrzali procedure, da li je problem ja bih rekao što nema dovoljno partnera ili je problem u tom dijelu što nemamo dovoljno snage u nadležnim ministarstvima da se okrenemo tim projektima? Ja ocjenjujem da je ipak najveći problem ministarstva, odnos agencije i naravno pristup javno-privatnom partnerstvu i to je razlog da nemamo veću efikasnost u tom dijelu. Ja bi rekao još jedan problem, a taj još jedan problem upravljanje imovinom RH gdje mi ne shvaćamo da imamo ogromno bogatstvo u imovini i da u biti moramo tražiti partnera da se tu imovinu jednostavno nastoji doraditi, doinvestirati kako god hoćemo i pripremiti da li za potrebe pravosuđe, da li za potrebe zdravstva jer jednostavno najgore je kada idemo uvijek od početka graditi investicije. Jel ako gradimo objekte kroz javno-privatno partnerstvo onda su to enormni rashodi, onda je to ogroman iznos zaduživanja i očito za hrvatske pojmove povratak negdje 15 ili 20 godina nedovoljno vremensko razdoblje pa će u biti javno privatno partnerstvo na rashodovnoj strani kroz godine nositi daleko veće rashode nego što možemo to osigurati u državnom proračunu gdje vidimo da u državnom proračunu neprekidno režemo. I tada zaista možemo zaključiti, zakone smo donijeli ali ih nismo pretočili u život i jednostavno to je razlog da imamo nedovoljno investicija, zaista imamo nedovoljno investicija pa je i to razlog da smo sa milijun i pol tisuća zaposlenih došli milijun 340 sa naznakom da do kraja godine možda ćemo se spustiti na samo milijun i 300 zaposlenih. Prema tome, pokušaj je da nedostatak financijskih sredstava jer smo prezaduženi preko 80% bruto društvenog proizvoda imamo javnog duga. Znači nama treba zajednički partner da bi odmakli financiranje kroz takvu organizaciju od zaduživanja same države, da bi povećali brzinu i efikasnost. Sada vidimo da u tom smislu ovaj mandat Vlade neće dati efekata. Ali isto je to kada govorimo i o potpori privatnim poduzetnicima i jačanju njihove konkurentnosti. Ja bih rekao da tu možemo naći i neki drugi razlog zašto nemamo veće investicije, zašto nemamo veće korištenje jednostavno ljudi u agenciji koji mogu biti dovoljno profesionalni. Pa to vam je odgovor da nismo uspjeli konsolidirati gospodarski sektor, da još uvijek imamo previše ukupnog duga u tom sektoru, prezaduženost, da još uvijek imamo i ogromnu nelikvidnost i pravnu nesigurnost gospodarskih subjekata jer nažalost vidimo da nam ni sam Zakon o financijskom poslovanju koji je trebao podignuti efikasnost naplate nije profunkcionirao. I tog trenutka neovisno o mogućnosti da kroz ove zakone budemo uz te poduzetnike u jačim investicijama i pomognemo im jednostavno i nismo uspjeli do kraja jer nismo riješili ostale probleme hrvatskog gospodarstva. I kada želimo reći da osim što je dobro spajanje, ja prije svega manje vidim na uštedama a više na tome da ćemo stručnjake imati na jednom okupu tada smatram da jedno od rješenja mora biti da ponovno Strategiju upravljanja imovinom Republike Hrvatske preispita Vlada i da nova agencija jednostavno itekako ozbiljnije priđe upravljanju državnom imovinom. Jer te vrijednosti Hrvatske države kada bi više ponudili i privatnim investitorima za njihove potrebe i kada bi jednostavno više ih upotrijebili za javne službe, javni sektor koji nam je neophodan za ulaganje u javno privatni partnerski odnos itekako je važno upravljanje te imovine. Iz razloga što tada ćemo povećati efikasnost i konkurentnost privatnog sektora za njihove investicije ali s druge strane i učešće države u javno privatnom partnerstvu. Iz razloga što ako je učešće države premalo, ako idemo na nove objekte tada moramo shvatiti niti jedan ministar neće podržati te projekte to je u narednih 15 ili 20 godina ni manje ni više nego do 100% više potrebnih sredstava nego što je to na pozicijama koje danas bilježimo. I zato sa većim učešćem države a imamo tu imovinu mi možemo značajno, značajno smanjiti rashode u narednih 15 i 20 i podnijeti, i dovesti ih na veličinu gdje se to može i uvažiti. Ali naravno i 30 i 40% veći rashodi znače da je neophodno provoditi i reforme u sektorima obrazovanja, zdravstva, socijalne zaštite jer reforme će smanjiti rashodovnu stranu a onda nova ulaganja, nove investicije mogu dobiti prostora za povećanje. Također moramo shvatiti i vidimo što smo radili u zadnje 2, 3 godine da smo potpuno zaustavljajući održavanje doveli do problema funkcioniranje pojedinih ustanova. U mnogim bolnicama možemo reći zastrašujuće stanje, u onim, ja bih rekao najosnovnijim stvarima kako nam izgledaju wc-i, kupatila, kuhinje, vešeraj i sve ostalo to je nešto što smo potpuno zapustili. Zašto? Pa zato što teško održavamo sustav, sustav zdravstva a to su lijekovi, liječnici i njihov rad a u isto vrijeme smo objekte zapustili. Zato je javno privatno partnerstvo ne jamac da ćemo promijeniti tu situaciju nego će biti daleko odgovorniji i ozbiljniji pristup u budućnosti održavanja. Zaista kada budemo imali partnera koji će upravljati budite uvjereni da ćemo morati platiti održavanje tih objekata, opremanje sa novom opremom i ja bih rekao držanjem određenog standarda kojeg privatnik sigurno neće zapustiti jer ga neće zanimati stanje u proračunu, to će morati nadoknaditi. Prema tome, ono što je zakoni prihvatljivi, vidimo usklađeni i sa europskim normama i direktivama ali ono što moramo shvatiti to je da nismo proveli potrebne reforme, nismo jednostavno ti koji dajemo potporu ovim agencijama. Nadležni ministri nisu uz te agencije i boje se jer jednostavno problem će biti kako u narednih 15 godina funkcionirati i financirati te zajedničke tvrtke. Ono što možda još želim reći, da je naš najveći problem očito kad gledamo probleme u državnom proračunu da javno privatno partnerstvo u sektorima javnih usluga će ipak trebat ugovarat na preko 30 i 40 godina i ponavljam, uz značajnije učešće Hrvatske države. Tek tada ćemo mi imati veću snagu i ja bih rekao odlučnost na strani ministara, što u ovom trenutku je bilo nedostatno. I pokušajmo shvatiti da jedan i drugi zakon je itekako važan da napokon okrenemo trend broja zaposlenih, od milijun i 300 iduću godinu pa da polako počnemo vraćat na brojke koje će građanima značit vlastitu plaću i vlastitu sigurnost. Klub će podržat ova dva prijedlog.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvo poštovana kolegica Marina Lovrić Merzel. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Kolega Linić, ja se apsolutno slažem sa ovim izrečenim. Sada o projektu javno privatnog partnerstva želim reći o samim agencijama, da je to vani pozitivno, da se vide rezultati, a kako se to u pravilu vidi kod nas, vidimo da u ovom trenutku u samoj fazi realizacije, izgradnje po javnom privatnom partnerstvu u pravilu nema niti jednog subjekta osim pripreme dokumentacije. Ali isto tako sa druge strane možemo vidjeti da li je to neusklađenost ili nisu dobri zakoni, da li je to nepotpora ministarstava ili ministara, da li je to problem rada agencija. Mislim na prijašnju agenciju CEI i jedan primjer. Kada točno prije dvije godine donesete dva projekta u današnju agenciju i platite glavne projekte po nekoliko milijuna kuna, a ta agencija treba sprovesti javni natječaj da bi se izabrao partner i to međunarodni, traje točno više od dvije godine. Gotov projekt, gotova građevinska dozvola, utrošeni milijuni kuna, agenciji treba dvije godine da bi provela dva kruga javni natječaj i ne bi izabrala niti jednog partnera. Znači postavlja se pitanje i rada agencije, da li imaju dovoljno potpore, da li su dovoljno educirani, da li su ti zakoni i zakonske odredbe u pravilu prilagođene onom što se nudi danas kod nas ili što se može dobiti kao svježi kapital izvana. I isto tako meni je drago da je država preuzela obvezu od 21 milijun kuna u novom proračunu kad govorimo o Varaždinskoj županiji i najvećem projektu javno privatnog partnerstva koji je prije nekoliko godina proveden, a isto tako i za Koprivničko-križevačku županiju. Tu smatram i vjerujem da će biti daljnja potpora u projektima javno privatnog partnerstva koji su itekako potrebni u Republici Hrvatskoj.
Na repliku odgovara poštovani Slavko Linić.
Možda kolegici odgovori jer je u pitanju natječaj, u pitanju je donošenje odluka i mislim da u današnje vrijeme svakom zaposlenom u upravi će bit vrlo teško donosit odluke. Vrlo teško. A kod javno privatnog partnerstva gdje je puno nepoznanica, gdje s jedne strane imate ministre koji se boje za svoje proračune, boje se što će sutra kad iznos bude 40, 50% veći, da li će netko odgovarat za odluku. Ja polazim da je to jedan od najvećih razloga da nam natječaji traju enormno dugo, da smo nesigurni i da u biti strah od donošenja odluke je ono što paralizira provođenje ovakvih zakona. Strah od odluke, neizvjesnost. A budimo iskreni, i oni koji rade projekte su toliko puta površni da su projekti koji puta i nerealni. Tako da ja nažalost ne očekujem da će se bitno promijeniti dinamika koja je itekako potrebna i što će nam zakoni ako oni ne daju efikasnost u dizanju investicija i pogotovo ne riješe probleme zdravstva, socijale koje bi trebalo riješiti, onda moramo shvatiti da se nešto ipak mora promijeniti, da lakše donosimo odluku a da se odluke mogu mijenjati ukoliko se u izvođenju projekata vide nedostaci.
Zahvaljujem. Druga replika, poštovana Nada Turina-Đurić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Linić, vi ste govorili ustvari o manjkavostima sustava, odnosno o tome zbog čega taj model koji je već živi i u javnosti, ali negdje i u praksi, ne baš nažalost prečesto, zašto on nije intenziviran, zašto nije bio veći i jači. Naravno, sve ovo što ste rekli jest manjkavost sustava kao takvog postoji, međutim taj model je ja bih rekla dočeka i u neku ruku od jednog dijela političke javnosti na nož. Nakon što su neki od projekata započeti i realizirani, mi smo tek onda donijeli ustvari Zakon o javno privatnom partnerstvu i prijašnji projekti su napravljeni izvan svega toga. Pa ja bih se ovdje usudila reći da pogotovo lokalna samouprava koja je ovdje imala, po meni ima i danas, vrlo veliku šansu da organizira važne i velike projekte iz sfere školstva, zdravstva pogotovo, nije jednim dijelom ušla u sve to jer imamo mi nažalost u našim samoupravama i one ljude koji vode te samouprave, koji prvo uopće nisu prepoznali, drugo to im je jako složeno i jest složeno i jest vrlo striktno određeno na koji način se ti projekti mogu realizirati. Tu ima vrlo malo prostora za bilo kakvu korupciju u suštini ako se projekt napravi kako spada i komocija upravo oni koji su trebali prijavljivat projekte, jer da ih je bilo puno više ja pretpostavljam da bi jedan dio bio i realiziran odnosno prihvaćen i ušao u taj model, jednostavno nisu htjeli jer je daleko komotnije tradicionalno graditi, zaduživati se, potom dodavati radove pa onda to kasnije i održavati. A iz svega toga vrlo dobro znamo da pojedinci su [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] u našoj politici imali itekako velike koristi.
Na ovu repliku odgovara uvaženi Slavko Linić. Izvolite.
Onda moram sad biti zločest malo i pokušati reći da ipak oni koji su najviše provodili projekte javno-privatnog partnerstva sa razine lokalne samouprave su bili županija i neke općine Varaždina i Varaždinske županije. Ali budimo iskreni što je osnovni problem? Nije javno-privatno partnerstvo skuplje financiranje. Ali automatski ugrađujete redovito održavanje, veći standard itd. I to su veći rashodi za jedinice lokalne samouprave. To su veći. I jedan od problema ove Vlade je bila da te povećane rashode koje nisu jedinice mogle pokrivati rješavamo nekim izvanrednim lijekovima, dodatnim ja bih rekao stavkama u proračun. A što sada reći nakon što imate poruku Vlade, pa ne treba jedinicama lokalne samouprave. One se razbacuju, imaju previše broja zaposlenih, oni neracionalno troše, pa smo im smanjili osnovne prihode, osnovne prihode koji su upravo služili za financiranje obrazovanja, zdravstva i ostalog. Kako sad možemo očekivati da će i jedna jedinica lokalne samouprave ući u javno-privatno partnerstvo. Jer ponovno ponavljam, javno-privatno nije skuplje ali je sigurno veći iznos stavke izdataka u državnom ili lokalnom. Zašto? Pa zato jer su to sada kvalitetni objekti, objekti koji se kvalitetno održavaju i koji normalno funkcioniraju, bolju opremu i sve ostalo. Prema tome, naš najveći problem da moramo shvatiti da ako hoćemo jedinice lokalne samouprave moramo kvalitetno riješiti njihovo temeljno financiranje. A temeljno financiranje reći što su to namjenski prihodi. Pa je to razlog, niti smo donesli Zakon o oporezivanju nekretnina što je temeljni prihod, a nit smo odnose u Zakonu o porezu na dohodak riješili. I bit će problema. Jednostavno neće bit odluka.
I treća posljednja replika, poštovani Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Linić, kazali ste da ćete podržati ovaj prijedlog zakona i da ne vidite nikakav problem u spajanju nečega, jer to će racionalizirati poslovanje. Ali prije dvije godine pri osnivanju ove dvije agencije, Agencije za investicije i konkurentnost i Agencije za javno-privatno partnerstvo također nije bio nikakav problem. Kako to da mogu dvije oprečne situacije dovesti do istog zaključka? Nikakav problem ni onda, ni sada. Onda su prštala obećanja, prštale su opravdanja, prštali su razlozi, prštao je optimizam kad se osnivalo agencije. Agencije će riješiti stvar. Nema novih troškova rečeno je, a sada se racionalizira. A što se može racionalizirati ako nije bilo troškova dodatnih? Što se može racionalizirati? Kažete da moramo povećati broj zaposlenih. Pa naravno, to je osnovni problem u Republici Hrvatskoj gospodarski. Ali kakve veze imaju agencije sa brojem zaposlenih? Do sada nikakve to u korelaciji nikakvoj ne možemo povezati agenciju sa brojem zaposlenih. Da bismo mi, kad bismo imali korelaciju broja agencija sa brojem zaposlenih mi bismo imali najmanju stopu nezaposlenosti u Europi. Prema tome, to nije problem. Bojim se da su agencije problem, a ne da se njima rješava stvar. I ovo je potvrda da se pogriješilo. Ili se pogriješilo prije dvije godine ili se griješi i sada. Ali ako se nešto mijenja znači da se griješi kad se toliko sad opravdava. I ono što nam predstavlja potvrdu da se pogriješilo, a nije nam jamstvo da će biti bolje. Pa kako onda možemo tako olako podržavati nešto što ničim nije objašnjeno ni šta je loše, ni čime će bit bolje. Meni ovdje nedostaje puno toga. Hvala lijepa.
Na repliku odgovara Slavko Linić.
U svom uvodnom izlaganju i pokušao sam reći da agencija je ta koja je pretpostavka da biste mogli imati javno privatno partnerski odnos, znači odnos između javnih sredstava i privatnika. Morate imati agenciju. Isto tako, privatnim poduzetnicima koji se boje ulazit u Hrvatsku netko treba u ime države pomoći. Znači, zakonske pretpostavke su učinjene, a u ovom materijalu je malo nedovoljno kritike kako upravljamo sa imovinom Republike Hrvatske. Tu je nedovoljno kritike da rečemo vrlo jasno što je CERP, što je DUDI. Zašto se više imovine ne stavlja u funkciju privatnika, poklanja im se ako treba kao potpora, a isto tako zašto više te imovine racionalne ne upotrebljavamo za potrebe zdravstva, obrazovanja, socijale da jednostavno lakše sa većim učešćem uđe unutra. Loše je. A s druge strane, budimo iskreni ekonomska politika Vlade u oporavku gospodarstva nije dala rezultate. Ja ću samo odgovoriti o Zakonu o financijskom poslovanju. Zakon o financijskom poslovanju je trebao riješiti nelikvidnost, jer pravosuđe je nije riješilo, vrlo je sporo i trebalo je administrativnim propisima Zakona o financijskom poslovanju, 60 dana. Pa o čemu mi to pričamo? Hrvatske željeznice najveće neplatiše, zdravstvo neplatiše. Znači, ni sama država i državna tijela i institucije i trgovačka društva ne plaćaju. To je onda znak da pojačavate nelikvidnost i da se opet nelikvidnost vraća blizu 40 milijardi i proći 40 milijardi. To su problemi koje nismo riješili. Pa o takvoj jednoj situaciji teško da možete dobiti i investicije. I zato velimo, ovo su zakoni koji su osigurali institucije, koji mogu dati potporu. Ali ta potpora bez ostalih mjera neće dati efekte. A s druge strane budimo iskreni sve će teže doći do odlučivanja, jer [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] o ovim agencijama se odlučuje i kroz nadležna ministarstva.
U ime kluba Hrvatskih laburista – stranke rada govorit će poštovani Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. 2008. kada je Hrvatska uvodila model javno-privatnog partnerstva bio sam protiv modela javno-privatnog partnerstva i ostajem protiv modela javno-privatnog partnerstva. Tada sam rekao i sada ponavljam javno-privatno partnerstvo znači javni novac ili novac javni, profit privatni i ništa drugo. Točno je da investicije kroz model javno-privatnog partnerstva kao investicije nisu skuplje ili veće nego da se ide kroz vlastita sredstva ili zaduženja. Ali je kasniji trošak veći nego da je bila vlastita investicija. Zašto? Privatni partner s kim god da ulazi u partnerstvo, općinom, gradom, županijom ili državom planira dobit. Koliko? Što su mu parametri? Dobit mora biti veća od kamate jer će inače kroz ulaganje kapitala u financijsku industriju, kroz kamatu zaraditi isto. U javno-privatnom partnerstvu želi ostvariti veću dobit no što je kamata. I samo oni koji su bili sigurni da će ostvariti veću dobit no što je kamata su ulazili u te projekte. I u sve dosada koje postoje. Danas je kamata u Hrvatskoj između 5 i 6%. Svi oni planiraju dobit 7, 8, 9 ako mogu i više posto. I zato je model skuplji nego izravno ulaganje. Međutim, što je naš problem? Ni općine ni gradovi ni županija ni država nema vlastitog novca i investicije može pokretati eventualno novim zaduživanjem, povećavanjem javnog duga koji se više povećavat ne može, ne smije. Općinama, gradovima i županijama smo smanjili investicijski potencijal ovim promjenama prošli tjedan. Država u problemima i zbog toga je i tada model javno-privatnog partnerstva uveden i danas se još uvijek tumači i prezentira kao jako uspješan model. Ako je to tako ili da bi bio siguran u to pitam gospodina Leverića da li je Vlada napravila predlažući ovaj zakon analizu dosada provedenih projekata javno-privatnog partnerstva, njihovih fiskalnih učinaka i kvalitete koju smo time dobili? Da li se netko pozabavio analizom svega što je od 2008. prošlo kao model javnog partnerstva? Recimo da li postoji takva analiza za Spaladium Arenu u Splitu? Da li postoji analiza uspješnog projekta Arena Zagreb? To su dva najveća projekta javno-privatnog partnerstva realizirana dosad u Hrvatskoj. Koji je rezultat ta dva modela? I sad mene nije briga tko su bili partneri, bila je država, lokalna ili središnja s jedne i privatni partner s druge strane. Tko je izgubio? Da li je privatni partner izgubio na jednom i drugom slučaju? U obrazloženju zakona u opisu stanja piše da je od 2008. do 2012. odobreno 3 projekta, od 2012. do 2014. u najavi 10, a u postupku javne nabave 3. To je Vlada napisala u opisu stanja. Ja naprosto ne mogu vjerovati da Vlada nema točne podatke. To je u resoru gospodarstva koje očito ne surađuje s nikim drugim u ovoj Vladi. A prije dva dana smo od Ministarstva financija dobili odgovor na zastupničko pitanje kolege Bubala iz kojeg je vidljivo sljedeće: dakle, ovi u gospodarstvu očito ne znaju za sve projekte JPP posluje u Hrvatskoj. Od 2008. do 2014. piše Ministarstvo financija da su sklopljeni 14 ugovora za 14 projekata javno-privatnog partnerstva kapitalne vrijednosti 2,5 milijarde kuna od čega 63% za obrazovanje, 25% sportu, 11% prometna infrastruktura i 1% javna rasvjeta. Dakle, objekti u tim funkcijama, ne djelatnosti. Nadalje, od 2011. do 2014. dakle u mandatu ove Vlade sklopljena su 2 ugovora za javno-privatno partnerstvo, odnosno to je bilo od 2011. do 2013. jer u 2014. nije sklopljen nijedan ugovor za javno-privatno partnerstvo, nijedan. Ta dva projekta koja jesu u ovom mandatu ugovorena su Zračna luka Zagreb, milijardu i 400 milijuna kuna i Dom za starije i nemoćne od 22 milijuna kuna. U pripremi, piše Ministarstvo financija, je još 10 projekata vrijednosti 5,3 milijarde kuna kapitalnog ulaganja. Što znači da je od osnivanja agencije i uvođenja modela javno-privatnog partnerstva godišnje išlo otprilike 3,5 projekta i negdje u prosjeku milijarda do milijarda i 100 kuna godišnje provođenje tog modela. Vrijednost svih 24 projekta, 14 realiziranih i ugovorenih i 10 u pripremi je 7 milijardi i 800 milijuna kuna. Dakle, ukupna vrijednost projekata javno-privatnog partnerstva je 7 milijardi i 800 milijuna kuna. Ako su privatni partneri planirali dobit konzervativno 7%, ako je kamata 5 do 6, sa 7%, to znači da na godišnjem nivou oni očekuju profit od otprilike pola milijarde kuna. Projekti se sklapaju na 20, 30 godina kako koji pa puta pola milijarde i otprilike ćete vidjeti koliki je taj profit koji će završiti u privatnim rukama. Odobreno je od onih deset u pripremi četiri, četiri su odobrena i to bolnica Popovača, Trg pravde u Zagreba, Istra i Poreč, Grad Poreč kao zajednički projekt škole i u Varaždinu škole. Tih četiri projekata je vrijednost 1 milijardu i 800 milijuna kuna. I sada pitam u tim projektima koje sam dosada spomenuo koliko je novih radnih mjesta otvoreno, koji od ovih projekata dosada realiziranih je bio u funkciji novih radnih mjesta u školama, domovima, javnoj rasvjeti, bolnicama? To nisu bili projekti za nova radna mjesta, to je bila nasušna potreba obnavljanja objekata i zgrada koji su se urušavali, koji više nisu postojali uvjeti za normalno funkcioniranje i trebalo je hitno intervenirati. Vlastitog novca nije bilo, išlo se u projekat javnog-privatnog partnerstva, novog zapošljavanja nije bilo. One su imale efekat u trenutku izgradnje, trajanja građevinskih radova, tehničkih, tehnoloških. Nakon toga više ne. Ako je problem u zaduživanju, odnosno nemogućnosti zaduživanja s novčane strane, što je sa imovinom u državnom vlasništvu? Donijeli smo strategiju upravljanja i raspolaganja državnom imovinom, donijeli smo Zakon o upravljanju i raspolaganju državnom imovinom, donijeli smo Zakon o strateškim investicijskim projektima. I sve što god je Vlada predlagala u cilju povećanja investicija pa i ovaj model javnog-privatnog partnerstva je Sabor prihvaćao. Ni jedan zakonodavni prijedlog s kojim se Vlada pojavila pred Hrvatskim saborom Vladi nije odbijen. Neki zakoni su se i tri, četiri puta mijenjali. I nema stavljanja državne imovine u funkciju. Postoji li kakva suradnja, veza, vizija između DUUDI-ja, dakle Ureda za upravljanje državnom imovinom i ovih masu agencija zaduženih za investicije. Poticaji investicije, razvoj investicija, praćenje investicija, javno-privatno partnerstvo. Pa primjerice postoji li neki ozbiljan projekt državnog nivoa koji će se ići u program javno-privatnog partnerstva u kojem država ulaže svoje nekretnine, postojeću imovinu, svoje nekretnine? Je li moguće da od svih tih državnih nekretnina koje imamo i zemljišta, i zgrada i objekata ni jedan nije podoban za nacionalni projekat kroz javno-privatno partnerstvo? Trg pravde u Zagrebu to je vjerojatno na Savi projekat, ne znam. Koja je vizija, koja je ideja, kako Vlada tu državnu imovinu, te nekretnine misli staviti u funkciju javnog-privatnog partnerstva da bi se izbjegla nova zaduženja a došlo do cilja i zadovoljite potrebe koje imamo? Niti riječi. Treba promijeniti zakon, jedanput, dvaput, triput i onda će to ići. Mi imao na ovoj sjednici na dnevnom redu izmjene Zakona o strateškim investicijskim projektima jer očito nešto ne štima, opet ga treba mijenjati. Ni tamo nemate nikakve naznake da s obzirom na izostanak i nemogućnost središnje države i javnih poduzeća, molim to je sada istina, javna poduzeća u Hrvatskoj ne investiraju, podbacila su vam sva javna poduzeća u resoru Ministarstva gospodarstva, ali baš sva i HEP gdje ste nabili građanima povećanje cijena 25% uz izliku za investiranja, dakle sve je … [[Govornik se ne razumije.]] sad treba mijenjati Zakon o strateškim investicijskim projektima a o državnoj imovini niti a nitko da prozbori. Pa primjerice upropaštavate Imunološki zavod, najavljujete njegovu privatizaciju, pa što niste recimo kod njega primijenili model javno-privatnog partnerstva? Sad se bavite posuđivanje novca po Hrvatskoj tko će dati kredit Imunološkom da isplate plaće i da mogu nekoliko mjeseci još poslovati. To je strategija gospodarskog razvoja kroz ove zakone. I to je jedino što imamo prilike čuti. I kada sam pogledao sve projekte, i one stare odobrene, i one koje agencija piše kao namjera provedba projekata i koji su u registru JPP-a ne postoji ni jedan. Razvojnog značenja ili otvaranja novih radnih mjesta. I na kraju, Hrvatski sabor je usvojio državni proračun za 2015. s projekcijama 2016. i 2017. Vjerovali ili ne u državnom proračunu za 2015.je stavka Agencija za javno privatno partnerstvo 3 milijuna, projekcija za 2016. 3 milijuna, 2017. 3 milijuna. A sada je došao zakon prema kojem se ta agencija spaja s drugom agencijom. Pa kad se proračun pisao to nisu znali, niste znali da ćete spajati agencije pa da ovaj zakon dođe dan prije proračuna i u proračunu je nova stavka pod novim imenom? Samo u par dana razmaka od usvajanja državnog proračuna dolazite sa zakonom o spajanju dvije agencije a u proračunu ste ostavili odvojene stavke. To da se radi o dva različita resora još bi mogao razumjet, ali obje su u vašem resoru. O čem se radi? Jedni su na jednom katu, drugi na drugom pa niste mogli dogovorit? Vidite gospodine Leverić to je to igranje. Tražite potporu u Saboru radikalnim promjenama zakona uvjeravajući da su one nužne za poticanje ulaganja, a ni jednu činjenicu, podatak, analizu i rezultate niste dali nego vaš jedini argument je cijelo vrijeme kada se ovaj zakon promijeni, bit će bolje, onda ćemo nešto lakše raditi. To nije argument, to je izgovor ili razlog zašto do sada nešto nije bilo dobro. Niste uspjeli u uvodnom obrazloženju ni pisanom materijalu dati ni jedan suvisli podatak o uspjesima, rezultatima i učincima modela javno-privatnog partnerstva na razvoj gospodarstva u Hrvatskoj i zbog toga nećemo podržati zakon.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvi se javio poštovani Boro Grubišić.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine Lesar, pozorno sam slušao vaše izlaganje i gotovo iza svake stavke koju ste rekli stojim i ja i podržavam. Ali evo ono zbog čega sam se javio na repliku su vaše riječi. Ovako citiram, smanjili smo investicijski potencijal lokalne samouprave nedavno donesenim zakonima. To je jedno, i drugo, država je u problemima kao što zapravo svi i vidimo. No je li baš tako, naročito ovo drugo? Dakle, ovdje smo čuli i rasprave i prije vas, a i vi ste govorili o situaciji sa rezultatima javno-privatnog partnerstva od 2008. do 2014. počevši od Spaladijum Arene, Arene Zagreb i niz drugih objekata koji su napravljeni, ali vidite i pored toga što je država u problemima, bez ikakvih posebnih problema, kažu da se štedi na spajanju agencija, ali npr. naša porezna uprava mijenja, dakle lažnim natječajem sa lažnim nazivom kompletnu telefoniju i troši 10 milijuna i 300 tisuća kuna na ono što je potpuno nepotrebno i takvu telefonsku instalaciju koju sada ima nema ni MUP, dakle Ministarstvo unutarnjih poslova. Nažalost nakon 2, 3 godine nekome se pogoduje, nekome se dopalo da surađuje sa određenim tvrtkama ili klasterima ili kako god hoćete i nabavlja se potpuno nova telefonska oprema i to pod lažnim nazivom da ne bi neki drugi koji su također mogli biti konkurenti na natječaju, ne bi prepoznali to. Evo, primjera gdje se zaista razbacuju novci, a vi kažete da i oni kažu da je država u problemima. Priznajemo svi skupa. Nažalost, oni koji bi zapravo najviše trebali oko toga brinuti, to je porezna uprava, razbacuje novce. Evo, toliko. Hvala lijepo.
Na repliku odgovara poštovani Dragutin Lesar.
Uvaženi kolega Grubišić, od svih ovih velikih ili srednjih ili malih projekata javno-privatnog partnerstva od 2008. do sada, nacionalna velika su dva. To je Zračna luka ili Terminal zračne luke u Zagrebu sa milijardu i pol i Trg pravde u Zagrebu, milijardu i 400. Ono što me … sumnju odnosno propitivanje da li je Zračna luka Zagreb model EPP-a uistinu ili model privatizacije jer je zračna luka prodana pa se onda ulaganje stranog partnera tumačilo ili provodilo kao dokapitalizacija. Ravnomjerno raspoređivanje diljem Hrvatske i ulaganje onome što doprinosi novim radnim mjestima svakom zainteresiranom mogu dati ovaj popis i zajednički idemo tražiti koliko je novih radnih mjesta ovaj model donio.
Nova replika, poštovani Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Lesar kazali ste javni novac, privatni profit, da je to model funkcioniranja javno-privatnog partnerstva. U hrvatskom slučaju, u hrvatskim okolnostima je to tako. Samo bih dodao, ne javni samo novac nego i javni rizik, javna nesigurnost, javni …, a privatni profit, privatna sigurnost i privatno jamstvo koje mu daje javnost i država. Nisam unaprijed protiv javno-privatnog partnerstva, ali po hrvatskom modelu to je javno-privatna pljačka, a ne partnerstvo. Mi nismo još zrelo društvo za javno-privatno partnerstvo, mi imamo nedopustivo nisku razinu političke higijene da bismo mogli u to ulaziti, mi ne brinemo o budućnosti Hrvatske i mi nemamo dovoljnu razinu samosvijesti da bismo ulazili u takve neizvjesne projekte. Kad govorite je li itko napravio analizu, pa kad bi je netko napravio stvarnu ekonomsku analizu učinaka javno-privatnog partnerstva u dosadašnjim iskustvima, pa izgubili bi neki razum. To je strašno što se radi, koji bi bili pokazatelji, zato nitko i ne radi analizu osim jedne strane. Kolika je dobit onih koji su u tome sudjelovali. Spomenuli ste vi neke projekte, a samo spomenimo projekte Zračne luke Zagreb i autocestu Zagreb-Macelj. Tko je imao pravo i zbog čega je mijenjao ugovore javno-privatnog partnerstva u Zračnoj luci Zagreb? Nakon svih postojećih ugovora. Na čiju štetu i u čiju korist je to netko mijenjao, ajmo napraviti analizu, ajmo napraviti javnu raspravu o tome, ajmo neka ministarstvo donese elaborat o tome što se radi u Zračnoj luci Zagreb, na štetu države, na štetu Hrvatske i na štetu svih Hrvata. Studenti bi trebali imati u udžbenicima primjer slučaj Zračne luke Zagreb koji bi … naslov imao ekonomski primjer mentalnog deformiteta u zračnoj luci, a Zagreb-Macelj bi mogao na obilaznici pisati ekonomski … sumu kada uđe na Zagreb-Macelj autocestu. Hvala lijepo.
Na repliku odgovara poštovani Dragutin Lesar.
Kolega Marić, ja sam spreman riskirati da izgubimo razum, ako dobijemo analize efekata javno-privatnog partnerstva, zbog budućih generacija. Pa vjerojatno bi tada dobili odgovor na pitanje da li je netko od tih privatnih partnera koji je bio u projektima od prije nekoliko godina u međuvremenu otišao u stečaj, završio u predstečajnoj nagodbi, propao, da li je čak i to doprinijelo tome ili ne. U ovim projektima i modelima koje ste vi spomenuli kao što su Zagreb-Macelj autocesta to je … Istra, ista. Država je ušla u najboljoj vjeri i namjeri i onda je privatnom partneru obećala prvo ga oslabila PDV-a a onda obećala ako nećeš imati promet koliko smo planirali vi ćete mu iz državnog proračuna dati razliku. A privatni partner također unosi rizik u model, … rizika takvog kada država garantira planirani promet, planirani prihod. Zbog toga ta analiza bila izuzetno korisna za sve one koji će ubuduće predlagati zakonodavna rješenja i rukovoditi ovom agencijom sada novom spojenom, duplom da više ne budemo u strahu da će opet pogriješiti kod odobravanja nekih modela odnosno projekta.
Sljedeća replika poštovani Dujomir Marasović.
Štovani gospodine dopredsjedniče. Više umirem od straha da li ćete mi vi 10, 15 puta prozvati time pozivajući ljude na linč protiv mene, ali evo zato vas pitam mogu li se obratiti gospodinu Lesaru repliku, pa ako mogu onda bi ja replicira gospodinu Lesaru. On je rekao da je ovaj zakon privatno-javno partnerstvo profit i ništa drugo, veća dobit nego što je kamata. Obratit ću vam se osobno odnosno kao zastupnik zastupniku ne kao predsjedniku kluba Laburista jer vaši su se od vas davno ogradili. Moji da li će od mene ne znam, ali vaši su se ogradili. Prema tome ja ne priznam da vi govorite u ime toga, ne priznam. Priznam ali ne vjerujem nije uvjerljivo. Dakle javno-privatno partnerstvo profit i ništa drugo, pa nego što? Onaj ko ulaže mora dobiti profit i to veći od kamate normalno jer bi svi onda investitori davali u banku, a ne bi investirali. Kad bi bilo po vašem filozofsko teološkom razmatranju u Hrvatskoj se ne bi ništa pokrenulo i ništa uložilo. Treba razdvojiti kriminal od poštenja i ako ćemo na jednoj poštenoj osnovi onda treba ulagati kroz privatno-javno partnerstvo. Dakako da je povrat kapitala smatra se u 10 godina on mora biti 10% i ništa više. I mi trebamo uložiti u sve što možemo i tako dovesti kapital i domaći 130 milijardi ovdje aktivirati ako je to moguće. Po vašem ništa ne treba u Hrvatskoj raditi,niti jednu lopatu pomaknuti, niti jedan stroj pokrenuti, a daj novce za što, za sve. Imamo sada evo bolnicu ja ću vam reći bio sam u jednoj ponudi bolnici Splitskoj, voda, privatno-javno partnerstvo čovjek daje, ljudi daju, agencije daju plaća se po kubikaži, a zna se koliko je cijena vode. On smanji sa 100 kubika na 50 kubika, cijenu vode određuje grad to je čist posao ali se ljudi ne usuđuju, ravnatelji se nisu usudili u to ići jer će ih optužiti da su lopovi jer bi završio u Remetincu, tako u nijednoj bolnici to nije napravljeno, a trebalo je.
Kolega Marasoviću ja nisam nikoga pozivao na linč protiv vas, ja sam samo ljude upozorio da se čuvaju kada vi stanete mesti. A sada odgovor na repliku poštovani Dragutin Lesar.
Hvala.
Posljednja replika poštovana Jadranka Kosor.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, poštovani kolega Lesar. Dakle spominjali ste radikalne promjene … zakona odnosno najave da će biti bolje. Ja vjerujem da ćemo se složiti odnosno vi i ja svakako da, niti se ovdje radi o promjenama, a kamoli radikalnim i da ova promjena zakona odnosno zakon koji samo govori o tome da se dvije agencije spajaju da se i zakoni lijepe jedan na drugi neće dovesti do pomaka u onom što je osobito važno o čemu svi govorimo. I mislim da je ako se već išlo u to onda smo ovaj zakon morali imati na klupama prije donošenja proračuna za 2015.godinu. Jer i danas i sada evo iz obrazloženja koje je pred nama, a to svakako mora biti u projekciji proračuna, ne samo odnosno u proračunu za 2015.i projekcijama za sljedeće dvije godine koliki će zapravo proračun biti te agencije, koje će djelatnosti biti jer navodi se među ostalim i organiziranje konferencija. Ja mislim da organiziranje konferencija ni na koji način neće doprinijeti jer konferencije organiziraju i ministarstva i udruge itd. to ne jamči pomak u onom smjeru o kojima govorite, a pogotovo i podatak koji ste spomenuli vezan za samo dva projekta javno-privatnog partnerstva u ovoj godini koja završava niti jedan, a broj zaposlenih ostaje isti. Dakle nema racionalizacije čak ni toga u smislu da se ako se dvije agencije spajaju da se onda moda racionalizira u smislu smanjenja broja zaposlenih što bi također bio jedan mali koračić naprijed. Dakle ni radikalne promjene niti će biti bolje, nažalost.
Na repliku odgovara uvaženi Dragutin Lesar. Izvolite.
Da, kolegice Kosor ovo je činjenica da usvojimo proračun i tjedan dana nakon toga se mijenja zakonodavstvo koje bitno utječe na stavke u proračunu i ne samo po nazivima nego po iznosima. I sada probam proniknuti zašto je ministarstvo u proračunu ostavilo obje stavke dvije agencije, a onda ga ide spajati. Vjerojatno žele te dvije stavke spojiti kasnije u jedno kao jedinstveni proračun jel da se to o tome govorilo ranije onda bi se moglo možda dati argumente da nakon spajanja ukupni proračun može biti manji kada se spoji i logika bi bila da bude manji. Ali to vam samo govori o odnosu onih koji predlažu i zakone i državni proračun prema nama i njihovom poimanju društvene odgovornosti u upravljanju javnim novcem.
Zahvaljujem. Nastavljamo raspravom po klubovima. U ime kluba HNS-a govoriti će dvoje zastupnika, poštovana Nada Turina-Đurić a poslije nje i Igor Kolman.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče, kolegice i kolege. Hrvatska narodna stranka će podržati Prijedlog izmjena ovih zakona i Zakona o javnom-privatnom partnerstvu i o Agenciji za investicije i konkurentnost. Htjeli bi nešto reći zbog čega mislimo da posebno treba pozdraviti ovaj zakon u ovom dijelu spajanja agencija. Dobro je da se i nakon nekog vremena shvati da nešto što se radi na dva mjesta može raditi efikasnije i bolje na jednom mjestu. Mislim da tu posebno ne treba ništa govoriti. Ovo što je kolega upozorio na samom početku a to je vezano za planirana sredstva za iduću godinu, pretpostavljam da nadležno ministarstvo će reagirati u smjeru da to riješi čim prije kako ne bi došli u potencijalne probleme. Ali ono što je ovdje važnije je ovaj dio gdje se javno-privatno partnerstvo, gdje se u okviru modela javno-privatnog partnerstva nudi još jedan mode. Model koji daje mogućnost da se ide u tzv. manje projekte, projekte male vrijednosti. To je pojednostavljeni model javno-privatnog partnerstva i vrijednost tih projekata je manja od 5 milijuna eura. Zašto mislimo da je važno pogotovo u ovom momentu kada evo unatrag nekoliko dana govorili smo o financiranju jedinica lokalne samouprave o dosta velikim izmjenama koje se odnose na to i problemima koji će nastati sigurno u onom dijelu koji se odnosi na moguće i potencijalne investicije jedinica lokalne samouprave. Evo baš kroz ovaj model koji je dodan, projekte manje vrijednosti u javno-privatnom partnerstvu za projekte energetske učinkovitosti, odnosno projekte izmjene javne rasvjete, zamjena javne rasvjete, energetski učinkovitom javnom rasvjetom mislim da je dobra prilika da jedinice lokalne samouprave i u standardu svojih građana ali i učinkovitosti, odnosno uštedi određenih sredstava a ipak pokretanju vrlo velikih projekata učine nešto na svojem području. Nitko nije danas još čini mi se govorio o tome ali ovaj, uvođenje tih projekata male vrijednosti, mogućnost ulaganja u projekte javne rasvjete na području jedinica lokalne samouprave se procjenjuje da će dati jedan novi, ne preveliki ali ipak značajan i investicijski zamah na razini lokalne samouprave. Tu je dosta rečeno i o modelu javno-privatnog partnerstva, o njegovoj dosadašnjoj učinkovitosti, odnosno učinkovitosti agencije nadležnog ministarstva koje to prati. Mislim da se svi mi možemo prisjetiti vremena kada je taj model predstavljen kao hrvatski new deal, ja sam osobno bila na tom sastanku kada su pozvani svi župani pa i gradonačelnici većih gradova u to vrijeme je Varaždinska županija krenula sa tim projektom sasvim i Koprivnica, krenula sa projektom ulaganja u školstvo kroz model javno-privatnog partnerstva i tada je bio dogovor svih nas da zajedno sa Vladom se ide u koncipiranje zakona koji će posložiti priču kako treba. Međutim, u međuvremenu su ipak ovi projekti, neki od tih projekata napravljeni ustvari bez zakona. U međuvremenu su doneseni zakoni koji kažu da su jedni od najboljih i da je institucionalni okvir među najboljima u Europi. Znači da imamo sve zakonske preduvjete da se sa tim projektima krene. I onda je tu, neki od kolega su govorili zašto to nismo iskoristili. Naime, javno-privatno partnerstvo kao takvo nije nikakav imperativ, to nije nešto što se mora. To je znači prijedlog projekta, naravno mora zadovoljavati određene kriterije i to vrlo, vrlo zahtjevne kriterije jer imala sam evo sreću ili kako bih rekla možda i nesreću sudjelovati u jednom takvom i znam koja je procedura da se dođe do faze da se raspisuju uopće natječaji za odabir privatnog partnera. Vrlo je složeno, precizno i gotovo je, neću reći nemoguće ali skoro je nemoguće po zakonu kojeg mi sada imamo, gotovo je nemoguće napraviti propust, veći propust koji bi mogao imati učinak štete prema javnom partneru. Ali naravno do te faze treba doći. I činjenica je da je predlaganje takvih i projektiranje takvih projekata i izlaganje dokumentacije traje minimalno godinu dana. Tako da je jedan dobar dio onih koji su bili zaduženi, koji jesu po logici stvari zaduženi da predlažu takve projekte a to su čelnici lokalne i regionalne samouprave pa i pojedinih velikih institucija. Uočivši tu složenost cijele te priče a znajući da će možda negdje moći po tradicionalnom modelu još uvijek molit da li od države, iz nadležnih ministarstva koje su zadužene da li iz nekih drugih izvora kredita se upuštali na taj način. Malo prije sam u replici gospodinu Liniću rekla, meni tu još jedna, bilo mi je zamjetno kada su kolege reagirale, do na nož dočekivali taj model da taj model ne nudi prostor za manipulacije, odnosno vrlo teško nudi po sadašnjem zakonu, ne kažem šta je bilo moguće i nekada. Međutim, po sadašnjem zakonu gotovo da ne postoji prostor za manipulaciju. Po tradicionalnom modelu financiranja nažalost mi svi znamo da postoje mogućnosti i i dodatnih radova i naravno računanja na to, ja se ne sjećam dal vi znate da je neki objekt veći napravljen po tradicionalnom modelu, a da je savršen do te mjere da nakon mjesec dana nisu morali ti isti građevinari koji su ga gradili morali dolazit popravljat krovove, mijenjat oluke, curila je voda. Vrlo rijetko da ti objekti koji su po tradicionalnom modelu napravljeni nemaju x dodatnih radova. Naravno kad je mala investicija je to manje novaca, a kad su velike investicije puno novaca i nažalost to je određeni prostor i ne mali prostor za manipulaciju i za korupciju. Javno privatno partnerstvo to ne dozvoljava. Da li je skuplje, relativno šta je skuplje kad vi znate da gradite objekt na način da ćete ga 25 ili 30 godina, ovisno na koji rok je ugovoren, da ćete taj objekt dobiti odnosno vratiti javnom partneru, javnom korisniku u gotovo neoštećenom obliku, znači gotovo nov objekt. Znači to je relativno šta onda to košta s obzirom na ono što smo mi inače u tradicionalnom modelu radili i radimo, a to je da izgradimo velebne objekte, savršeno ih opremimo, a onda za 5, 6 ili 10 godina ti objekti zbog neulaganja i neodržavanja postanu rujne, u koje onda treba ponovno ulagati velike novce. Toliko o generalno javno privatnom partnerstvu za kojeg se naravno mi zalažemo i vidimo ga kao šansu, a ne kao imperativ da neke projekte počnemo tako raditi, ne samo da ih počnemo raditi nego da kroz te projekte damo i dodatan zamah i određenim sektorima koji su sada skoro pa na koljenima, od građevinskog pa do svih ostalih koji su sa tim povezani. Znači puno bi učinili kad bi neke od ovih projekata priveli kroz ovaj model. Hvala lijepo.
Nastavit će kolega Igor Kolman.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege, zastupnice i zastupnici, uvaženi zamjeniče. Dakle dvije nam se čine zapravo ključne prednosti ovoga spajanja, agencija, povećanje efikasnosti, smanjenje troškova i ja moram reći meni se čini da je i logično i možda je to trebalo i prije, ali barem se sada radi i da upravnom vijeću imamo i predstavnike sektora graditeljstva i pravosuđa koji jesu vrlo često sektori u kojima investicije bilo imaju problema, bilo trebaju pomoć i u tom smislu je i taj sastav upravnog vijeća ove nove jedinstvene agencije pozitivan. Što se tiče Agencije za investicije i konkurentnost, ona je da podsjetimo osnovana 2012. godine s ciljem povećanja konkurentnosti hrvatskog gospodarstva i privlačenja i realizacije investicijskih projekata. Njezina misija je da uslugama i profesionalnim odnosom omogući ulagačima da uspješno i brzo ostvare svoje poslovne projekte u Republici Hrvatskoj i da svojim djelovanjem kroz poticanje specijalizacije sektora, stvaranjem klastera konkurentnosti i identificiranjem mjera za pojednostavljenje poslovanja podigne razinu konkurentnosti. Ono što treba naglasiti je da osim Agencije za investicije i konkurentnost koja je nadležna za pružanje podrške velikim gospodarskim subjektima, privatnim investitorima koji zapošljavaju ili preko 250 zaposlenih i ostvaruju godišnji prihod veći od 50 milijuna eura, odnosno imaju više od 43 milijuna eura u dugotrajnoj imovini društva. U Hrvatskoj postoji još nekoliko institucija koje prate realizaciju investicijskih projekata, HAMAG bikro koji je odgovoran za praćenje projekata srednjih, malih i mikro poduzetnika i CEI koji prati energetske i infrastrukturne projekte. Ono što je isto važno naglasiti i to je jedan od problema s kojim se investitori susreću je da ne postoji obaveza investitora da se obrati bilo kojoj od tih institucija za realizaciju projekta i zbog toga ima slučajeva da investitori ne apliciraju recimo za poticaje na koje imaju pravo ili za stručnu pomoć na koju imaju pravo i koju bi dobili u jednoj od ovakvih agencija. U ovom slučaju govorim o Agenciji za investicije i konkurentnost. Ono što je najvažnije u cijeloj ovoj priči oko agencije je sljedeće. Ona trenutno u ovom trenutku prati 109 aktivnih investicijskih projekata ukupne vrijednosti 7 milijardi i 200 milijuna eura koji bi trebali otvoriti 16 856 novih radnih mjesta. U portfelju agencije se također nalazi 41 projekt koji traži strateškog partnera za nastavak realizacije projekta, a ukupna vrijednost tih projekata je 1,7 milijardi eura, s time da se procjenjuje da bi njihovom realizacijom trebalo doći do otvaranja 686 novih radnih mjesta. AIK odnosno Agencija za investicije i konkurentnost, investitorima pomaže na neki način to možemo podijeliti u 4 faze. Jedno je inicijalna podrška investitorima, dakle to je ono kad se ostvari prvi kontakt i radi se prva analiza. Drugo je detaljna podrška investitorima u koje se identificiraju procedure, zahtjevi i postupci koje treba proći i u kojima agencija onda asistira i sudjeluje. Treća razina je operativna podrška investitorima tijekom realizacije projekta. Treba naglasiti da oni projekti koji idu kroz agenciju su puno uspješniji u ostvarivanju zahtjeva i potreba dobivanju dozvola i poštivanju rokova od onih projekata koji ne idu kroz agenciju. I zadnja faza je postinvesticijska podrška, dakle agencija ostaje u kontaktu s investitorom i dalje traži nove mogućnosti širenja poslovanja i razvoja investitora koji su u jednom trenutku prošli kroz postupke agencije. Naravno da to sve skupa traje, to se ne može ostvarit od danas do sutra. Sve su to projekti koji traju i više godina i upravo su u ovom trenutku u tijeku. Turizam je prvi sektor po obimu investicija, slijede ga usluge, proizvodnja, nekretnine, infrastruktura, farmaceutika i onda zadnje ostalo ponavljam sveukupno 7 milijardi 200 milijuna eura u trenutno aktivnim projektima koje agencija prati. 44% investitora su iz Republike Hrvatske, s time da oni planiraju ostvariti nešto više od 50% ukupne vrijednosti prikazanih projekata, ostali su investitori uglavnom iz tradicionalno Hrvatskoj okrenutih tržišta kao što su Njemačka, Austrija, Italija, Izrael, Sjedinjene Američke Države s time da se intenzivno u ovom trenutku radi na privlačenju investitora sa arapskog poluotoka, Kine, Koreje i Rusije jer su oni prepoznati kao poslovno zanimljivi. Ono što želim posebno naglasiti pri kraju je da su oni projekti kojima je Agencija za investicije i konkurentnost pružala podršku, na primjer dozvole potrebne za realizaciju projekata u prosjeku dobivali za jednu trećinu. Često se to veli tri puta kraće, za jednu trećinu vremena koje je zakonom predviđeno kao vrijeme na raspolaganju za dobivanje dozvole. Prema preliminarnim podacima HNB-a inozemna ulaganja u RH su u prvoj polovici ove godine bila 2 milijarde i 170 milijuna eura što je više, četiri puta više nego cijele prošle godine. I to su rezultati između ostaloga i rada ove agencije. I dogodio se jedan zgodan lapsus u jednom trenutku u jednom članku u ovom zakonu piše Agencija za investicije i konkretnost, umjesto konkurentnost. Da, dakle ja vjerujem da će ovim i mi vjerujemo da će ovim promjenama i daljnjim nastavkom rada ova agencija zaista i konkretno i konkurentno raditi na tome da hrvatsko gospodarstvo i investicije postanu i konkurentni i konkretni. Hvala.
Zahvaljujem. Prije nego što oglasim stanku jedna obavijest. Imamo po ovoj točki dnevnog reda prijavljeno još tri kluba, a onda bismo poslije podne raspravili objedinjeno točke 23. i 24. To je Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti i Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o pružanju usluga u turizmu. Te nakon toga još točke 27. i 28. Hvala lijepo. Oglašavam stanku.
Nastavljamo sa raspravom. U ime kluba HDZ-a, kolega Ivan Šuker.
Pardon. Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Gospodine zamjeniče ministra, mnogobrojne kolegice i kolege. Dakle, možemo komotno reći da ovaj Zakon o javno-privatnom partnerstvu je sigurno jedan od najkontraverznijih zakona koji je donesen u RH jer kod njega je, vlada jedna velika podjela kako kod stručne javnosti, tako i kod onih koji su ga primjenjivali. Međutim, mislim da kad govorimo o ovom zakonu onda treba naprosto upozoriti na određene stvari koje su, mogu biti zamka, itd., ali kad dođemo do toga, s obzirom da su objedinjene dvije točke dnevnog reda, vrlo interesantno je da dvije agencije i ovaj zakon koji su doneseni 2012. godine, pompozno najavljeni, međutim koji je stvarni efekat svega ovoga skupa? Kad uzmemo da je zračna luka jedan projekat koji se jako dugo kotrlja i ima oko sebe puno … što se tiče tog javnog i privatnog partnerstva, međutim i kod ovih točki dnevnog reda i kod mnogih o kojima raspravljamo nažalost fali ono što je ključno, a to je koliki trošak je bio provedbe ovoga i koji je učinak toga? Jer ne možemo preći samo preko toga lako da smo donijeli odluku da imamo dvije agencije i sad smo se sjetili da nam ne trebaju dvije, to će biti jedna. Zašto se to dogodilo što se dogodilo, ali kažem, nažalost mi u Hrvatskoj ne držimo se onih propisa koje sami doneseno ovdje jer prema Zakonu o fiskalnoj odgovornosti i u obrazloženju zakona, a to sam rekao i u svojoj replici zamjeniku ministra, bi to naprosto moralo stajati, koji je fiskalni učinak se želi postići, što će se postići sa ovim zakonima. Međutim, kada govorimo o Zakonu o javno-privatnom partnerstvu i općenito kada govorimo o javno-privatnom partnerstvu onda trebamo vidjeti gdje se rodio taj zakon, gdje se rodio taj model gospodarski, da tako kažemo, pa onda nikako nemojmo zaboraviti da je on nastao u vrijeme velike krize u Engleskoj kao jedan od projekata Margaret Tacher da oživi englesko gospodarstvo, ali isključivo zbog jedne stvari jer to je isto jedan od proizvoda, da tako kažem, financijske industrije, međutim s obzirom na moć Engleske, itd., oni su se uspjeli izboriti u eurostatu da po metodologiji eurostata trošak javno-privatnog partnerstva se računa u deficit proračuna jedinica lokalne samouprave tako i državnog proračuna u onom trenutku kada se plača. Dakle, ako javno-privatno partnerstvo traje 40 godina, taj trošak, to ima i u međunarodnim računovodstvenim standardima, a i u našem Zakonu o računovodstvu, tzv. pojam vremenskog razgraničenja troškova, dok istovremeno bilo kakva investicija iz državnog proračuna je praktički trošak u onom trenutku kada nastane, što se tiče deficita i to je bio jedan od razloga zašto su Englezi, s obzirom da su bili interesantni mnogim investitorima, mogli si dozvoliti da putem toga rade velike investicije, prije svega u javnom sektoru, na takav način zaposle svoju građevinsku industriju, a građevinska industrija vuče puno toga za sobom i sada za takav obim investicija, oni bi sigurno skočili na deficit 13, 14, 15, a možda i 16%, međutim, oni su se dosjetili ovoga i dakle, to se prezentira kao jedan novi proizvod kao takav se drugačije vodi po metodologiji eurostata i takav je kakav je. I logična stvar da i u Hrvatskoj je došla ideja da bi se određeni projekti iz javnog sektora mogli graditi po ovom modelu. Međutim, kada idete u ovakav nekakav zakon i ovakve nekakve projekte, onda je pametno, lukavo, pa ako hoću reći i gospodarski, dobro domaćinski raspitati se kod onih koji primjenjuju i onih koji su financirali takav model, iz jednostavnog razloga da čovjek u ugovoru pokuša izbjeći sve zamke koje ga slijede. Dakle, ključna je stvar kod javno-privatnog partnerstva kada ga ugovarate, a to su troškovi održavanja. Jer s obzirom da se radi u većini slučajeva o građevinskim objektima, onda logična stvar da u prvih 10, 15 godina izuzev nekih tehničkih sitnih kvarova, troškovi održavanja su minimalni i vi ako na to ne pazite, ako te troškove, da tako kažem nemaju nekakav progresivni rast, sigurno da će taj ugovor biti nepovoljan za vas. I niz, niz drugih detalja, upravo kod tog održavanja, oko statusa te nekretnine nakon isteka roka javno-privatnog partnerstva je nešto što je za onoga tko ulazi u taj projekat čak daleko bitnije od samog projekta jer ako napravite loš ugovor, a budite sigurni oni koji vam daju novce, oni će na sve moguće i nemoguće načine pokušati … čim više od vas i ako ste neiskusni u toj cijeloj priči, ako ne znate za sve ove gafove koji su se događali nekima prije vas, onda je sigurno da ćete imati ovo što imate. Što se može dogoditi sa projektom javno-privatnog partnerstva, imamo primjer u sjevernoj Hrvatskoj. Dakle, puno škola i dvorana je napravljeno po tom konceptu. A sjećate se kolegice i kolege amandmana Vlade od prije 2 godine na rebalans državnog proračuna kada je te godine, mislim da je 40-ak milijuna, ove godine je bilo 25 a za 2015. mislim da je smanjeno na 23 milijuna pomoći iz državnog proračuna tim jedinicama lokalne samouprave jer oni nisu u stanju financirati te projekte koje im je nametnuo netko odozgora, provodio natječaje, gradio, a oni su preuzeli obvezu plaćanja toga svega skupa. I kada tu sliku preslikamo na ovo što se dogodilo proteklih tjedan dana jedinicama lokalne samouprave onda si mi u Hrvatskoj moramo postaviti jedno veliko, veliko pitanje odgovornosti oko donošenja određenih zakona. Uzmimo slučaj da je javno-privatno partnerstvo punim zamahom kao što se to govorilo zaživjelo u Hrvatskoj, da su mnoge jedinice lokalne samouprave popisale ugovore i krenule u projekte a netko im je sada skresao 20% izbornih prihoda. Možete misliti što se njima događa u sljedećih 30 godina jer to su projekti koji najmanje se ugovori sklapaju na 30 godina a neki i više. Dakle to kada govorimo o toj pravnoj sigurnosti ne samo privatnih investitora nego i o pravnoj sigurnosti koju osjećaju čelnici jedinica lokalne samouprave kada idu u ovakve dugoročne procese. Dakle s jedne strane kada pogledate ovaj zakon on vam se čini izuzetno primamljivi, vi samo raspišete natječaj, sklopite ugovor, netko će vam napraviti zgradu, vi je trebate napuniti i trebate nekome plaćati sljedećih 40 godina. I to je divno i krasno. Sada uzmite da imate novce i to trebate napraviti za jednu jedinicu lokalne samouprave ili državu koja a možemo reći nema šansu i da bankrotira. Jel ima ljepšeg i bezbrižnijeg ulaganja novaca? Nema. I logična stvar tko ima tako bezbrižno ulaganje novaca onom kome je dao novce na upravljanje je sigurno dobar investitor i onaj tko dobro upravlja sa novcima. Međutim, postavlja se pitanje, spomenuo sam slučaj ovih naših sjevernih, sjeverne županije i njenih općina i gradova što im se dogodilo i ovo što se dogodilo jedinicama lokalne samouprave sad nedavno Izmjenama zakona o financiranju jedinica lokalne samouprave kada su jedinice lokalne samouprave ostale bez puno novaca. Ono što je meni pomalo čudno kada netko kaže da je u Hrvatskoj od 5 milijuna eura, to je po sadašnjem tečaju nešto manje od 38 milijuna kuna, kada tome pridodate 25% PDV-a doći ćete na nekakvih 47 milijuna kuna. To je za mnoge jedinice lokalne samouprave u Hrvatskoj ne investicija nego nešto ogromno. I mi kada govorimo o malim i srednjim investicijama onda trebamo znati prije svega gdje se one događaju i gdje se one odvijaju i onda ih tako treba i kategorizirati. Ne možete investiciju od 5 milijuna eura koja se događa u gradu Zagrebu da ona ima isti i jednak efekat kao investicija koja se događa recimo u Kninu, Gospiću pa i u nekom drugom gradu. Dakle to je naprosto taj, tih 5 milijuna je vrlo rastezljiv, vrlo relativan pojam. I ako mi kažemo da želimo olakšati da se dođe lakše do dokumenata i do svega skupa onda se postavlja pitanje a čemu sva ta priča o reformama, o poticaju ulaganja, o strateškim investicijama, ono milijun zakona smo donijeli upravo zbog toga da eliminiramo ovo što sada kažemo da želimo posebno izdvojiti te, i malo javno privatno partnerstvo do 5 milijuna kuna. Sada kažemo da to zakonom posebno obrađujemo samo zbog toga što želimo ubrzati neke stvari. Pa zašto smo donosili onda sve one druge zakone? Shvaćate mislim to je, jedno s drugim u kontradiktornosti. Jer ako imate Zakon o strateškim investicijama, ako imate one zakone da vas netko od Ministarstva vanjskih poslova, da vas netko za rukicu voda oko nekakvim investicija itd., čemu onda još ovo sve skupa. Možete misliti koliko je to dualizma i koliko je to sukoba oko toga kako treba pomoći investitorima u razno raznim zakonima. Mislim da to je tema koja je definitivno tema broj 1. pa možemo čak reći i tema svih tema u Republici Hrvatskoj ali ona mora biti obrađena u jednom zakonu a ne definirati ovo ovako. A ono što me posebno zaintrigiralo je ukupni životni troškovi, veli označavaju ukupne troškove javne građevine, građenje i održavanje, zamjenu materijala, financiranje i druge troškove definirane normom HRN ISO itd., s uključenim rizicima te po potrebi troškovima uporabe čišćenja, energenti, sigurnost i drugo. Gledajte, ako govorimo o nečemu što ima svoju definiciju mi ne možemo na ovako širok pojam ostaviti definiciju ukupnih životnih troškova. Iako ti ukupni životni troškovi kada ih … [[Govornik se ne razumije.]] u svakodnevnoj upravi životni troškovi se koriste za nešto drugo. Pa prema tome ovo životni bi možda trebalo promijeniti ali to je vrlo, vrlo rastezljiv pojam i mislim da se on može zlorabiti ovisno kako kome bude trebalo u kojoj situaciji. Tim više što sam rekao da možda jedna od najdiskutabilnijih stvari, najproblematičnijih stvari prilikom sklapanja Ugovora o javno-privatnom partnerstvu je upravo ovaj Ugovor o održavanju. No postavlja se pitanje zašto ja ne bi sam održavao tu zgradu koju je netko napravio i meni dao da recimo unutra bude škola ili starački dom. Zašto bi ja to ovome koji je to napravio dao njemu na održavanje. Ako recimo prvih 10 godina praktički neću imati nikakvih troškova održavanja. A ako sklopite s ovim ugovor on vam sigurno prvih godina neće zaračunati to na takav način. Međutim, kada se računaju ukupni životni troškovi onda ovi troškovi energije i materijala sve skupa njemu se prizna u to računanje a pitanje da li se vama prizna ako nemate u ugovoru ugovoreno s njim održavanje. Dakle tu trebamo jasno definirati da bez obzira tko održava zgradu ta kategorija ulazi u ukupan iznos za izračunavanje ovih životnih troškova. Kažem s obzirom da ne mora biti da onaj tko je napravio zgradu i čija je zgrada da se on bavi održavanjem, može biti netko drugi. Na kraju krajeva, ja mogu po nekakvoj procjeni povjerit nekakvoj trećoj osobi da mi radi taj posao. Jel tako il nije? Dakle to su stvari koje se naprosto moraju raščlaniti i raščistiti i veli kapitalnu vrijednost projekta označava ukupno procijenjene troškove izgradnje javne građevine. Meni sad nije jasno što znači procijenjena jer ako se zgrada gradi onda imaju nekakvi građevinski dnevnici, imaju privremeni, imaju okončane situacije i zna se koliko to zgrada košta. Zašto bi mi nju išli procjenjivat? Zbog toga da netko napumpa vrijednost zgrade? Mislim nema potrebe za procjenom ako se radi o novom objektu. Dakle svi dokumenti imaju, koliko ta zgrada košta. Druga stvar da se radi, pa i onda kad se radi o rabljenom objektu kad se on preuređuje isto tako ima kolika je njegova procjena, onda se točno zna koliko su građevinski radovi da se ono uredi. Točno se zna jer se radi po nekakvim knjigama. Prema tome ja bih ovdje bježao od procjene, ova procjena može bit vrlo opasna i to vam govorim iz iskustva, iz razgovora sa ljudima iz Svjetske banke, sa ljudima iz Europske banke za obnovu i razvoj koji su nudili tehničku pomoć Republici Hrvatskoj i upozoravali su na mnoge stvari što se tiče javno privatnog partnerstva. I na kraju da završim, kao što sam rekao, zakon je po mnogočemu kontroverzan kao što to u Hrvatskoj previše biva, ima nekih objekata koji po tome savršeno funkcioniraju, ima koji ne funkcioniraju dobro, međutim mi moramo u Hrvatskoj biti svjesni da se ništa neće dogodit samo od sebe. Dogodit će se nešto ako mi pripremimo i stvorimo preduvjete da se to dogodi. Ništa se samo od sebe neće dogoditi, niti donošenjem izmjena ovog zakona se ništa revolucionarno neće dogoditi, kao što se nije dogodilo ni u protekle 2,5 godine. Hvala lijepo.
Branko Vukšić, replika.
Uvaženi kolega Šuker, pozorno sam slušao vašu raspravu i s velikim, velikim dijelom rasprave se slažem, zapravo drago mi je koliko ste oprezno govorili o ovom problemu i drago mi je što ste u toku rasprave spomenuli britansko iskustvo. Ja sam tražio iskustva država koje su države napravile analizu javno privatnog partnerstva i našao sam jedino, to je možda moja pogreška, da je jedino Novi Zeland radio službenu, javnu analizu o javno privatnom partnerstvu i to 2009. godine je radio, s tim da postoji premalen broj dokaza o koristi javno privatnog partnerstva. To je zaključak analize na Novom Zelandu. Kad su Britanci radili analizu javno privatnog partnerstva došli su do jednog zaključka, da jedino mogu konstatirati nedvojbeno ogroman profit privatnih partnera. To je bio zaključak. Vi ste spomenuli primjer SZ Hrvatske, ja sam prije dvije godine ovdje govorio, ako se sjećate bio jako napadnut kad sam stavio pod upitnik. To je ideološko pitanje, to nije samo pitanje, to je opredjeljenje kako ćemo radit, s kim ćemo raditi. Javno privatno partnerstvo je nalik braku, važan je izbor partnera i vrlo je važan onaj dogovor koji ste upravo govorili, održavanje, profiti, na koji način se to postiže i drugo, kontrola svega toga i uloga države u tome, naročito kad je država naručitelj ili lokalna samouprava. Što se sad događa u vrijeme krize? Sklapali su se ugovori prije krize, a sada se trebaju vraćati dugovi. I ovo što ste rekli, lokalna samouprava koja je u velikom škripcu jer je država centralizirana. Umjesto da decentraliziramo i damo većeg oduška lokalnoj samoupravi, nažalost mi radimo suprotno i sasvim sigurno da ti modeli ne prolaze kod nas.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
Da, kolega Vukšić, upravo zemlje Commonwealtha su u principu jedine koje su to značajnije primijenile, ali ja sam točno rekao i to je činjenica zašto je to Engleska radila. Isključivo da u dvije, tri ili četiri godine ne bude imala deficit 15 ili 20%. I ono je istina, s obzirom na moć svoje industrije i svega uspjela pokrenut gospodarstvo s tim, uspjela nadomjestit sve one strateške grane koje su zatvarale i oni su to uspjeli jer su veliki i moćni. Isto tako dakle ključna je priča oko toga kad preuzmete objekt što ste vi ugovorili s onim koji ulaže, jer da se mi razumijemo nitko nikome neda novce ako neće zaraditi. Svatko želi pobrati čim više i ima čim veći profit uz čim manje rizika. To je činjenica. I ako mi se bavimo sa nekim benignim stvarima, a ne definiramo ovu priču oko sklapanja ugovora, upozoravanje upravo ljudi u jedinicama lokalne samouprave na što moraju paziti, onda će se dogoditi ovo što će se dogodit. Pa ne treba čovjek biti previše, imat znanja o nečemu pa na kraju krajeva počnimo od kuće, stana pa i škole i svega, pa nova građevina praktički nema ništa. Vi u školi morate pokrečit zidove i napravit nekakve sitne prepravke i to je trošak održavanja. Međutim, 40 godina pitanje je i kvalitete gradnje. Ima građevinskih objekata koji imaju bez problema uporabni vijek trajanja 70-80 godina sa nekakvim preinakama, ali ako ja sklapam s vama ugovor na 40 godina onda ću ja tako i gradnju, skupoću gradnje prilagodit. Prema tome, vrlo bitno je vidjeti projektnu dokumentaciju, kakvu kvalitetu građevinskog materijala, koje … i sve skupa, o tome mogu govorit građevinari, treba bit unutra da bi taj objekt to sve skupa izdržao. A da ne govorim o kvaliteti stolarije itd., jer ja mogu ugradit stolariju koja će bit daleko jeftinija, ali nakon 20 godina reći ja je moram promijeniti. Ali isto tako mogu ugraditi onu koja može izdržati 40 godina. Dakle tu je puno, puno detalja koje vi nažalost u zakonu ne možete naći, a to je ključ uspjeha ili neuspjeha ovog projekta za onoga tko ga radi.
U ime kluba zastupnika SDP-a kolega Saša Đujić.
Hvala gospođo potpredsjednice. Gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Javno privatno partnerstvo je zajedničko kooperativno djelovanje javnog sektora s privatnim sektorom proizvodnje javnih proizvoda ili pružanju javnih usluga. Cilj javno-privatnog partnerstva je ekonomičnija, djelotvornija i učinkovitija, odnosno uspješnija proizvodnja javnih proizvoda ili usluga u odnosu na tradicionalan način pružanja javnih usluga. Javno-privatno partnerstvo može se upisati kao kooperacija između javnog i privatnog sektora na području planiranja proizvodnje pružanja, financiranja, poslovanja ili naplate javnih poslova. Javni sektor se tom prilikom javlja kao proizvođač i ponuđač takve suradnje, kao partner koji ugovorno definira vrste i obim poslova ili usluga koje namjerava prenijeti na privatni sektor i koji obavljanje javnih poslova nudi privatnome sektoru. Privatni sektor se javlja kao partner koji potražuje takvu suradnju ukoliko može ostvariti poslovni interes, odnosno profit i koji je dužan kvalitetno izvršavati ugovoreno dobivene i definirane poslove. Javne poslove može javna uprava obavljati u vlastitoj režiji, tj. vlastitim sredstvima i vlastitim osobljem, međutim u pojedinim slučajevima javna uprava nije u mogućnosti neposredno obavljati javne poslove u vlastitim režijama, najčešće iz dva razloga. Prvi je zbog nedovoljne stručnosti djelatnika javne uprave kada su u pitanju specifično stručni poslovi i drugi je onaj najprisutniji, zbog velikih troškova izvedbe javnih poslova u vlastitoj režiji. Ono što karakterizira projekte javno-privatnog partnerstva su dugoročna ugovorna suradnja, najčešće od 20 do 25 godina između javnog i privatnog sektora, stvarna raspodjela poslovnog rizika i sveobuhvatna odgovornost na strani privatnog sektora. Nedostatak novca u javnom sektoru u posljednjih 20 godina istaknuo je potrebu za modelima javno-privatnog partnerstva kao rješenja za nadomjestak javnog novca u projektima od javnog interesa. Treba naglasiti da je javno-privatno partnerstvo dobar model za zadovoljenje javnih potreba s jedne strane u nedostatku mogućnosti da ih javna uprava sama zadovolji i zadovoljavanja poslovnih interesa privatnih partnera s druge strane, a sve u cilju poboljšanja kvalitete i pristupačnosti javnih usluga građanima. Zbog tih potreba mnoge zemlje u Europi pa tako i Hrvatska morale su zakonski propisati okvire za provedbu projekata javno-privatnog partnerstva. Zakonom o javno-privatnom partnerstvu uređuje se postupak predlaganja i odobravanja projekata, sadržaj ugovora i druga bitna pitanja iz područja javno-privatnog partnerstva. Podatak da je od stupanja na snagu prijašnjeg Zakona o javno-privatnom partnerstvu iz 2008. do stupanja na snagu aktualnog zakona 2012. godine, odobreno samo 3 projekta javno-privatnog partnerstva, a od 2012. do danas u najavi imamo 10 novih projekata javno-privatnog partnerstva ukupne vrijednosti 5 milijardi kuna od kojih su 3 u postupku javne nabave, potvrđuje opravdanost potrebe za izmjenama ovoga zakona. Možemo slobodno reći da iako se od 2012. godine vidi napredak u odnosu na poboljšanje razdoblja na prijašnje razdoblje, još uvijek ne možemo biti zadovoljni brojem projekata javno-privatnog partnerstva. Naravno treba jasno reći da ništa ne ide preko noći i na brzinu i da se vide pomaci, ali u buduće treba intenzivnije raditi na ovom pitanju i nadamo se da će i ove promjene zakona doprinijeti povećanju efikasnosti i učinkovitosti po pitanju projekata javno-privatnog partnerstva. Naravno, došlo je i do promjene okolnosti aktivnosti na tržištima javno-privatnog partnerstva što također samo potvrđuje potrebe donošenja ovih izmjena. Zbog svega toga klub SDP-a podržava izmjene ovog zakona i još jednom naglašavamo da se nadamo povećanju efikasnosti i učinkovitosti po pitanjima ovih projekata. Također podržavamo i objedinjavanje agencija u cilju smanjenja troškova, ali ono što je puno važnije, objedinjavanje agencija u cilju poboljšanja učinkovitosti i efikasnosti. Sigurno je da će jedinstvena agencija biti efikasnija i bolja u obavljaju svojih zadanih ciljeva, povećanju broja projekata i povećanju kvalitete usluge. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. O prijedlozima zakona glasat ćemo naknadno.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javno-privatnom partnerstvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 748. Rasprava o konačnom prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona, molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 80 glasova za, ništa suzdržanih glasova i 32 glasova protiv donesen zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javno-privatnom partnerstvu u tekstu kako ga je predložila Vlada RH.
Sad ćemo opet po dogovoru objediniti dva zakona. - Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 753 - Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o pružanju usluga u turizmu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 747 Predlagateljica zakona je Vlada RH. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za turizam. Njihova ste izvješća primili. A uvodno će nam obrazložiti prijedloge zakona zamjenik ministra turizma, gospodin Daglas Koraca. Izvolite zamjeniče.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Poštovani zastupnici i zastupnice. Ovim zakonima predlažemo urediti materiju koja je uređena uredbama o izmjeni Zakona ugostiteljskih djelatnosti i o uredbama o izmjeni Zakona o pružanju usluga u turizmu koji je Vlada donijela u srpnju ove godine. S obzirom da prema zakonu ovlasti Vlade uredbama uređuju pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora, navedene uredbe može ostati na snazi do konca, najdulje do konca ove godine pa je potrebno isto pitanje urediti i zakonom. Važećim zakonima uređeni su načini i uvjeti pod kojima pravne i fizičke osobe mogu obavljati ugostiteljsku djelatnost i pružati usluge u turizmu kao i ovlaštenja turističkih inspektora u provođenju inspekcijskog nadzora u tom području. U samoj primjeni navedenih zakona uočene su nejasnoće u postupanju nadležnih inspektora u sankcioniranju, a ocijenilo se potrebom jasnije definirati provođenje samog inspekcijskog nadzora koji je u području ugostiteljstva podijeljen između turističke inspekcije u nadležnosti Ministarstva turizma i carinske uprave u nadležnosti Ministarstva financija. Ovim se zakonima stoga predlaže da se turističkim inspektorima utvrdi jasno ovlaštenje za zabranu obavljanja djelatnosti, odnosno pružanja ugostiteljskih usluga i pružanja usluga u turizmu, ukoliko se djelatnost obavlja, odnosno ugostiteljske usluge se pružaju suprotno izravnom rješenju, a ukoliko se ugostiteljska djelatnost i usluge pružaju bez rješenja, onda će postupati carinska uprava sukladno svojoj nadležnosti. Evo, hvala lijepo.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Kolege Grubišića i Kajina nema pa Klub Nezavisnih zastupnika gubi pravo rasprave po ovoj točci. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolegica Branka Juričev-Martinčev.
Hvala poštovana potpredsjednice. Poštovani zamjeniče ministra i pomoćnice, kolegice i kolege. Pa Prijedlogom zakona o izmjeni Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti i prijedlogom Zakona o izmjeni Zakona o pružanju usluga u turizmu kako se navodi samo se žele trajno otkloniti uočene nejasnoće u postupanju nadležnih inspektora u područjima ugostiteljstva, odnosno turizmu. Ovim se zakonom predlaže urediti materija koja je sad uređena uredbom o izmjenama jednog i drugog zakona koju je Vlada donijela u srpnju ove godine, a s obzirom na to da prema Zakonu o ovlastima Vlade RH uredba može ostati na snazi najdulje do 31. prosinca. Danas imamo ova dva zakona kao točke dnevnog reda. Naime, u praksi su uočene nejasnoće u postupanju nadležnih inspektora u sankcioniranju obavljanja ugostiteljske djelatnosti, odnosno pružanja usluga u turizmu. Bilo je potrebno jasnije definirati provođenje inspekcijskog nadzora između Turističke inspekcije Ministarstva turizma i Carinske uprave Ministarstva financija. Po do sada važećim člancima zakona proizlazilo je da obavljanje ugostiteljske djelatnosti i pružanje ugostiteljskih usluga bez rješenja nadležnog tijela odnosno bez upisa u upisnik ili bez odobrenja kao i u slučajevima kada se radi o pružanju usluga u turizmu bez rješenja, odnosno bez upisa u upisnik i slično može biti sankcionirano i od turističkog inspektora. Ovim zakonom se predlaže da turistički inspektor ima ovlasti samo ukoliko se djelatnost, odnosno usluge pružaju suprotno izdanom rješenju nadležnog tijela, a da za rad bez rješenja postupa Carinska uprava. Mislim da će praksa upravo pokazati vrlo brzo da je potrebno napraviti suprotno. Vrlo brzo će se tražiti da i turistički inspektor može i mora sankcionirati one koji obavljaju ugostiteljsku djelatnost, odnosno pružaju ugostiteljske usluge ili pak pružaju usluge u turizmu. Mi iz kluba HDZ-a smo upozoravali i prilikom donošenja cijelog paketa izmjena i dopuna zakona kojim se nakon 15 godina potezom pera u hitnom postupku izbrisao državni inspektorat i sad ponovno moramo upozoriti. Specijalizacijom i sužavanjem nadležnosti sve češće će inspektor na terenu za utvrđeni prekršaj biti nenadležan što znači da će odlaziti iz objekta, s terena polovično obavljenog posla ili neobavljenog posla. A dok svoj dopis uputi onom nadležnom inspektoru nepravilnosti najčešće više neće moći ni utvrditi. I što je najapsurdnije u obrazloženju zbog čega se ide u ove izmjene i to u hitnom postupku stoji da je to potrebno prvenstveno radi zaštite potrošača kako bi se osigurala učinkovitost inspekcijskog nadzora. Ovim izmjenama potvrđuje se da turistički inspektor nije nadležan za rad neregistriranog obavljanja ugostiteljske djelatnosti, odnosno pružanja usluga u turizmu za tzv. rad na crno. Da bi našim građanima bilo jasnije, a i vama poštovane kolegice i kolege na primjer turistički inspektor dođe u jedno turističko mjesto, naselje, ulicu ili još bolje brodom na otok. Gotovo svaka obitelj se bavi iznajmljivanjem soba ili apartmana. Gotovo u svakoj kući će zateći goste. S obzirom na ovu krizu to je dodatni izvor prihoda svima onima uz obalu. Turistički inspektor uđe u jednu koja ima propisanu pločicu na vratima. Znate da svi oni koji imaju rješenje za rad moraju imati pločicu, plavu pločicu na kojoj piše soba ili apartman sa naznačenim zvjezdicama dobivenu od Ministarstva turizma. U taj objekt može ući naš inspektor i sad zna da ima rješenje za pružanje ugostiteljskih usluga u domaćinstvu. U nadzoru pregledava rješenje za rad, prijavu gostiju, knjigu gostiju, ulazi u sobe i apartmane, provjerava sve ono što treba imati s obzirom na broj zvjezdica za koje posjeduje rješenje. Broji noćne ormariće, noćne lampe, broj ručnika i vješalica u ormarima. I onda utvrdi da u ormaru nema četiri vješalice po krevetu u sobi kako to propisuje zakon za broj zvjezdica za koje ima rješenje. I piše zapisnik kako bi naplatio mandatnu kaznu ili proslijedio zapisnik sucu za prekršaje. I tada ogorčeni iznajmljivač poziva tog turističkog inspektora da uđe kod njegovog susjeda koji nema ni rješenje za rad, ni čuvenu pločicu, signal našem inspektoru da može ući u taj objekt, ne izdaje račune, ne plaća porez i pun je stranaca. Turistički inspektor sve to vidi i ništa ne može. On treba doći u svoj ured, napisati dopis Carinskoj upravi o pretpostavci da se u tom objektu radi na crno. Onda će oni naravno kad dobiju dopis poštom, kad njihov nadređeni rasporedi taj predmet jednom od inspektora Carinske uprave treba vidjeti kad je slobodno vozilo, odnosno ako je u pitanju prijevoz brodom dogovoriti prijevoz brodom i ići u to naselje poslati u nadzor svog inspektora. Do tada su gosti iz te kuće već davno preplanuli napustili Lijepu našu i platili smještaj našem iznajmljivaču. A kad su u pitanju usluge u turizmu situacija je još smješnija. Na primjer, turistički inspektor ide u nadzor rada turističkih vodiča i na terenu zatiče više njih. Oni koji imaju rješenje o odobrenju oni se mogu kontrolirati i kažnjavati, a oni bez rješenja ne. Pitam se šta će biti kad nakon nekoliko dana u najboljem slučaju ako ne i nakon nekoliko tjedana dođe carinski inspektor na to isto mjesto u neku katedralu i na neki trg i potraži tog turističkog vodiča. I ovom prilikom želimo istaći da ovaj ustroj je složeniji, tromiji i skuplji i Hrvatska demokratska zajednica je ne može podržati. Hvala.
Đurđica Sumrak, replika.
Uvažena kolegice ovo što ste danas i sada nam ovdje rekli i naveli ove primjere spada u rubriku vjerovali ili ne. Zaista teško je uopće pojmiti ovakav način kakav su ustrojili radom na ovaj način inspekciju. Ali Ministarstvo turizma jednako tako i ovo će ući u rubriku vjerovali ili ne na otvorena pitanja izazovi i istraživanja eksploatacije ugljikovodika u Jadranskom moru imali smo tematsku sjednicu i vidite vjerovali ili ne Ministarstvo turizma na to se očitovalo pa najblaže rečeno pozitivno. Ali vjerovali ili ne a znate i sami da niti je izrađena strateška studija procjene dakle zaštite okoliša, međutim ne zna se kakav će utjecaj imati na okoliš, na turizam prvenstveno bušotine u moru. Jer se to ne zna. Ali natječaj je prošao, SPECTRUM je dobio sve. Nema problema rekla nam je izvjestiteljica da natječaj je, oni su dobili dozvolu ali tek kad ova strategija koju namjeravaju u tri mjeseca izraditi a jako dobro znamo da je to nemoguće. Pa ako smo mi turistička zemlja i ako se želimo baviti turizmom pa očigledno da ovo je Ministarstvo turizma trebalo drugačije reagirati ali obzirom na sve što se dešava u Hrvatskoj vjerovali ili ne ni ovo neće dobro proći.
Odgovor na repliku, Branka Juričev-Martinčev.
Hvala lijepo. Pa poštovana kolegice Sumrak svi kažu da je turizam jedna od najvažnijih gospodarskih grana. Međutim, prilikom donošenja proračuna za narednu godinu i projekcija za 2016. i 2017. vidimo koji status ima Ministarstvo turizma u našoj Vladi, u našem državnom proračunu. 234 skromna milijuna u 2014. godini za 12% odnosno najviše su snižena upravo u Ministarstvu turizma, svega 205 milijuna sa tendencijom smanjenja. Da li stvarno očekujemo da se turizam razvija sam po sebi i samo zahvaljujući suncu i moru ili smo spremni i nešto izdvojiti za taj turizam. Fond za turizam koji je imao i iznosio 20 milijuna u ovoj godini je za 50% manji. Jedan od najboljih projekata rekla bih ne samo Ministarstva turizma nego i ove Vlade su bili projekti unutar ovog fonda. Nažalost, nije bilo sluha da se nastavi bar u onom iznosu u kojem su bili dosada.
Kolegice i kolege kako imamo predstavnike većine ovdje klubova sutra imamo problem što nema dosta predstavnika predlagatelja pa ćemo sutra raditi točku 39. Izvješće o radu Probacijske službe za 2013., Izvješće o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda za 2013. pa osigurajte da vam predstavnici klubova budu koji će raspravljati o ovim temama. U ime kluba Hrvatskih laburista kolega Nenad Pleše.
Zahvaljujem uvažena potpredsjednice Hrvatskog sabora, zamjeniče ministra sa suradnicom. Pa evo poslije ovakve rasprave kolegice Branke teško je nešto dodati. Ona je to iz prakse sve lijepo ispričala, ja se mogu samo malo nadovezati na nju i reći da su to treće izmjene ove godine u uslugama, turizmu i u ugostiteljstvu. Kad bi se sagledavala oba ova zakona onda bi se moglo slobodno onako zdravo seljački reći da tu se nije znalo tko pije, tko plaća, tko ima nadležnosti kad postupa u kojim prilikama. Međutim, evo Carinska uprava je postupala u slučajevima neregistrirane djelatnosti pružanja ugostiteljskih usluga bez rješenja, bez upisa u registar ili upisnik, a to isto je mogla raditi i Turistička inspekcija važećeg članka 40. njihove djelatnosti. Turistička inspekcija ovlaštena je za zabranu obavljanja ugostiteljske djelatnosti ako se obavlja suprotno izdanom rješenju nadležnog tijela i to u dijelu u kome se djelatnost obavlja ili pružaju usluge suprotno izdanom rješenju. Carinska pak uprava znači sad postupa kada se ugostiteljska djelatnost pruža bez ikakvog rješenja. Mislim da je tim kratkim izmjenama zakona samo to malo pojašnjeno. A budući da 31. prosinca ističu ove zakonske uredbe koje je Vlada donijela temeljem zakonskih ovlasti još negdje u srpnju mjesecu potrebno je donijeti ove izmjene kako na narednu turističku sezonu ne bi opet krenuli da se ne zna tko pije, a tko plaća. Ja bih volio piti, samo neka netko drugi plaća. Evo, hvala lijepo.
U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Boris Blažeković.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospodine zamjeniče. Prvo bih htio reći dvije, tri riječi o samom zakonu, posebno o Zakonu o ugostiteljskoj djelatnosti. Naime, pa zamolio bih vas u ministarstvu da taj zakon konačno napravite malo, on je odličan u svom sadržaju i on ima odlične sadržajne elemente i zaista se brine i trudi se da ugostitelji pružaju kvalitetnu uslugu korisnicima, ali imamo, neki put se dobije doma kad se to počne čitati i sklapati gdje je koji zakon i gdje se šta dodaje, ne dodaje, šta sve treba ugostitelj unutar tog zakona pronaći da sve pronašao, kao da je taj zakon protiv ugostitelja. Znamo da bi bilo dobro da zakon dobije tu notu, da je on i za ugostitelje. Jer on nije samo u toj djelatnosti, nego on mora i pomoći i olakšat ugostiteljima zajedno sa svim pravilnicima koji dolaze uz sve to zajedno, mora pomoći ugostiteljima da što jednostavnije, što kvalitetnije mogu obavljati svoju djelatnost i na njihovo zadovoljstvo. Ne smo na zadovoljstvo korisnika. Što se tiče samih ovih izmjena u toj objedinjenoj raspravi izmjena Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti i izmjena Zakona o pružanju usluga u turizmu, u samoj ocjeni stanja u par paragrafa je identičan tekst. Dozvolite mi da zbog eventualno zainteresirane javnosti taj tek i pročitam koji kaže: "Da u praksi su bile uočene nejasnoće u postupanju nadležnih inspektora u sankcioniranju obavljanja ugostiteljske djelatnosti koja se obavlja suprotno izdanom rješenju za obavljanje ugostiteljske djelatnosti, odnosno sankcioniranju pružanja ugostiteljskih usluga suprotno rješenju o odobrenju za pružanje ugostiteljskih usluga. Te se ocijenilo potrebnim jasnije definirati provođenje inspekcijskog nadzora a koju u području ugostiteljstva podijeljen između turističke inspekcije Ministarstva turizma i carinske uprave Ministarstva financija." Naime, službenici carinske uprave postupaju prema odredbama Zakona o zabrani i sprječavanju obavljanja neregistrirane djelatnosti. U provođenju inspekcijskog nadzora u području ugostiteljstva u slučajevima kad se radi o obavljanju gospodarske djelatnosti odnosno pružanju ugostiteljskih usluga bez rješenja nadzornog tijela, odnosno bez upisa u upisani registar, odnosno upisnik ili bez odobrenja iz odredbi članka 40. tog važećeg Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti. Proizlazilo bi da isto može biti sankcionirano od turističkih inspektora. Stoga se radi jasnijeg tumačenja razgraničenja postupanje između carinske uprave i turističke inspekcije ovim zakonom predlaže da se turističkim inspektorima utvrdi jasno ovlaštenje za zabranu obavljanja ugostiteljske djelatnosti, odnosno pružanju ugostiteljskih usluga samo ukoliko se djelatnost ili usluge pružaju suprotno izdanom rješenju nadležnog tijela i to u djelu u kojem se djelatnost obavlja ili usluge pružaju suprotno izdanom rješenju a što je u skladu s člankom 3. Zakona o turističkoj inspekciji. U slučaju kada se ugostiteljska djelatnost obavlja odnosno ugostiteljske usluge pružaju bez ikakvog rješenja postupat će carinska uprava sukladno svojoj nadležnosti. Donošenjem predloženog zakona osiguralo bi se u potpunosti na jasan način provođenje inspekcijskog nazora u području ugostiteljstva a time i poduzimanje mjera za zabranu sprječavanja obavljanja neregistrirane djelatnosti u području ugostiteljstva od strane carinske uprave. To stoji kažem u obrazloženju zakona i jednog prijedloga izmjena zakona i jednog i drugog zakona. Odnose se, prvo u ugostiteljskoj djelatnosti, odnose se iz članka 1. na članke 19., 20., 22., ,23., 25., 30., 33. i 38. Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti i ti članici točno utvrđuju o čemu se, koje se djelatnosti mogu obavljati a koje treba turistička inspekcija nadgledati. I radi se o npr. o članku 19. "Ugostitelj može obavljati ugostiteljsku djelatnost ako ishodi rješenje nadležnog ureda odnosno ministarstva da ugostiteljski objekt ispunjava propisane, uvjete propisane zakonom i propisima donesenim na temelju zakona." U članku 20. koji se isto tiče "Nadležni ured na zahtjev ugostitelja utvrđuje jesu li ispunjeni minimalni uvjeti za vrstu ugostiteljskih objekata koji se ne karakteriziraju te utvrđuju ispunjavanje uvjeta za posebni standard, dodjelu … i kvalitete za ugostiteljske objekte iz skupina restorani i barovi." Članak 22. "Ministarstvo na zahtjev ugostitelja rješenjem utvrđuje ispunjavanje uvjeta za vrstu kategorije ugostiteljskog objekta iz skupine hoteli." U članku 23. "Ministarstvo … svake godine provodi ponovnu kategoriju ugostiteljskih objekata, sve tri godine." U članku 25. "Rješenje iz članka 20. stavka 3., članka 22. stavka 1. ovog zakona inače su ugostitelji uz slijedeće uvijete pa kaže: da je registriran za obavljanje ugostiteljske djelatnosti, da ima pravo korištenja poslovnim prostorom ili objektom, da ugostiteljski objekt u kojem će se obavljati ugostiteljska djelatnost ispunjava uvjete propisne za određenu vrstu odnosno kategoriju ugostiteljskog objekata, da ispunjava i druge uvjete propisne ovim zakonom i propisima donesenim temeljem ovog zakona, da građevina koja je odnosno koji ugostiteljski objekt ispunjava uvjete sukladno posebnim propisima bez kojih prema tom propisu ministarstvo naređuje ne može izdati rješenje itd." Članak 33.govori "Za pružanje ugostiteljskih usluga u domaćinstvo, … je dužan ishoditi rješenje." Dotiče se i toga, dotiče se i usluga u seljačkom domaćinstvu, te se za pružanje usluga u seljačkom domaćinstvu poljoprivredno gospodarstvo je dužno ishoditi rješenje nadležnog ureda za odobrenje za pružanje ugostiteljskih usluga. Naime, obuhvaćene su praktički sve ugostiteljske djelatnosti, sve vrste ugostiteljske djelatnosti u svim objektima iz Zakona o ugostiteljskim djelatnostima. Slično je i iz prijedloga Zakona o pružanju usluga u turizmu s konačnim prijedlogom zakona koji tretira i turističke agencije, i turističke vodiče, i seoski, zdravstveni, kulturni, wellnes, kongresni turizam turizam za mlade, pustolovni lovni športski golf turizam, športski rekreacijski ribolov na moru, ronilački turizam, športski ribolov na slatkim vodama, … djelatnost u uzgoju morskih i slatkovodnih riba, rakova, školjaka, itd., a ostale turističke usluge su iznajmljivanje pribora i opreme za šport i rekreaciju kao što su sandoline, daske za … na vodi, bicikli, suncobrane, ležaljke, itd., itd., To su sve djelatnosti koje bi trebali kontrolirati i njihovu ispravnost trebali kontrolirati turistički inspektori. Podjela i razdvajanje inspekcija ukupno je jedna dvojbena tema i to stvarno se može pogledati sa raznih stanovišta. Iz mojeg osobnog iskustva, a bilo je dugogodišnje, neki put je bolje da ima više inspektora, a neki put je bolje da jedan inspektor sam i da je objedinjeno znanje i kompetencije u jednom inspektoru, ali suština bilo kakve inspekcije trebala bi biti dvojaka jedno, svakako ispravnost u radu i zaštita konzumenata usluga, odnosno podržača, a drugo ono što sam rekao na početku, suštine inspekcija ne smiju biti kazne, suština inspekcija mora biti pomoć i asistencija djelatnicima, odnosno ljudima koji pružaju usluge i u ugostiteljstvu i u turizmu. Klub HNS-a liberalnih demokrata prihvatit će prijedloge jednog i drugog zakona. Hvala.
Hvala. Dražen Đurović, replika.
Hvala. Pa kolega Blažeković, ja se inače relativno rijetko slažem sa vašim stavovima i moram priznati da se ovaj put slažem s vama, posebno u ocjeni toga da zakoni i ovaj Zakon o ugostiteljskoj djelatnosti zaista ne bi trebali biti restriktivni i promatrati onoga koji je predmet zakona kao prekršitelja i razmišljati samo kako ćemo u zakonu ugraditi što više raznoraznih odredbi restriktivnih koje će zapravo otežavati djelatnost. Na kraju, taj način promatranja, rad svih oblika poduzetništva zapravo nas je doveo na neki način u situaciju da je teško danas to poduzetništvo u Hrvatskoj pa je teško danas i to poduzetništvo u ugostiteljstvu. I na kraju danas, mi danas još dodatno razrađujemo restriktivne odredbe i razne inspekcijske nadzore koji će se u ovoj djelatnosti događati. Svi smo mi na kraju, putujemo i u državama izvan RH i članicama EU, SAD-u i vidimo zapravo kako ovako jednostavno funkcioniraju i te ugostiteljske i razne poduzetničke djelatnosti vezane za ugostiteljstvo dok je kod nas to jedna velika teška misa, to je pitanje imaš li naljepnicu, nemaš li naljepnicu, imaš …, imaš li …, jesi li sve riješio, mislim, i na kraju naravno da je zaista i ta djelatnost danas jedna bremenita i opterećena mnogobrojnim propisima i pritiscima koji smo mi ovdje nekad svjesno, nekad nesvjesno polako donosili, kako u tu ugostiteljsku djelatnost, tako i u brojne druge djelatnosti. Zato se zapravo slažem i podržavam taj vaš stav o tome da bi zapravo trebali razmišljati kako da idemo pro, a i poduzetništvo i ugostiteljstvo, a ne stalno kako da smišljamo različite restriktivne odredbe kojima zapravo na neki način usporavamo ili otežavamo te djelatnosti. Hvala.
Đurđica Sumrak, replika.
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Ma kolega Blažeković, javila sam se za repliku samo zbog toga jer sam vidjela da je vama jako neugodno o ovome govoriti, barem sam takav dojam stekla jer ste pročitali sve ovo, a slušajući prethodno kolegicu koja je zorno objasnila, koja je i gradonačelnica turističkog grada, zaista ne stiče se dojam, nego to je, imamo carinsku inspekciju i turističku inspekciju. Znači, loše je ako si se prijavio i ako imaš sve prijavljeno, susjed do tebe nema ništa prijavljeno, ti ćeš platiti kaznu, a ovaj do tebe dok dođe inspektor kao što je rekla kolegica Martinčev, e onda ćemo već lako, više neće biti ovih gostiju, to će već biti nekakvi rođaci. Osim toga terminologija je katastrofa, mislim, carinska inspekcija i turistička. Jasno je da je turistička turistička, carinska je u narodu nešto sasvim drugo i kada se u jednom objektu negdje na moru, kad mu dođe carinska on padne u nesvijest jer nema pojma o čemu se radi. Prema tome, znam da ćete vi to podržati, ali ovo zaista vrijeđa inteligenciju, vrijeđa sve. Pa nećemo sada podržavati još i sivu ekonomiju zato da bi rekli da nećemo biti restriktivni prema nekome, ne možemo da netko plaća porez, a da susjed pored njega ne treba to platiti jer će na neki način lako se riješiti svojih gostiju ili zatvoriti nekakav objekt na brzinu dok se taj carinski inspektor ne pojavi.
Odgovor na repliku, Boris Blažeković.
Hvala potpredsjednice. Hvala na replici gospođo Sumrak, ali potpuno krivo. Uopće mi nije bilo neugodno govoriti o tome jedino imam osobni problem sa tim zakonom iz razloga jer je on strahovito dugačak, kompliciran i poziva se na razne, ne taj, nego Zakon o ugostiteljstvu, o ugostiteljskoj djelatnosti, o njemu govorim specifično. Ovaj o turističkoj djelatnosti je puno jednostavniji. I u tom kontekstu ne znam točno za što da se uhvatim, ali što se samih inspekcija tiče i što se ovog primjera koji je vaša kolegica navela, koji jasno postoji, zato postoje inspekcije, zato donosimo ova dva prijedloga izmjene zakona da toga ne bi bilo jer… Kolegice Sumrak, ilegalno poslovanje, pa to nije krivnja države, nego onog tko ilegalno posluje. Pa to nije kriva država zato što netko krade, nego treba naći nekog tko će toga tko krade uloviti u kazniti, zato postoji država. Pa to je funkcija države i zato sve ovo što ste vi rekli stoji ali zato postoje inspekcije i zato će Hrvatska stranka … i ja osobno snažno podržati ovakve zakone koji daju vrlo konkretne jasne ingerencije i kompetencije inspekcijama da rade svoj posao, a to je da sve što je nepravilno, protuzakonito da se to prijavi i da se to na koncu procesuira i kažnjava i da toga bude što manje. Tome služe i ovakvi zakoni, a ništa mi moram priznati nije bilo neugodno govoriti.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Đurđica Plančić. Izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Poštovani zamjeniče ministra sa suradnicom, kolegice i kolege. Posljednje izmjene i dopune ovih zakona izvršili smo u veljači ove godine i to prvenstveno radi njihovog usklađivanja sa Zakonom o ustrojstvu i djelokrugu ministarstava i drugih središnjih tijela državne uprave. Tim je zakonom ukinut Državni inspektorat pa je valjalo urediti inspekcijskog nadzora u području ugostiteljstva i turizma. Provođenje inspekcijskog nadzora izmjenama Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti kao i Zakona pružanja usluga u turizmu podijeljeno je između turističke inspekcije i Ministarstva turizma i Carinske uprave Ministarstva financija i to na takav način da turistička inspekcija nadzire i postupa u slučajevima kada se ugostiteljska djelatnost odnosno turistička djelatnost obavlja suprotno izdanim rješenjima nadležnih tijela, dok će inspektori Carinske uprave postupiti u slučaju kad se te djelatnosti obavljaju bez odobrenja tj. sasvim neregistrirano. Ove izmjene klub SDP-a je podržao. Međutim u praksi je došlo do djelomičnog preklapanja u njihovom postupanju. Budući iz važećih odredbi odgovarajućih zakona proizlazi da bi i u slučaju kada se ustanovi rad bez odobrenja turistički inspektori bi trebali rješenjem zabraniti daljnje obavljanje djelatnosti. Da bi se ova nejasnoća otklonila i omogućio efikasniji nadzor tijekom protekle turističke sezone, Vlada je u srpnju donijela odgovarajuće uredbe. Navedene uredbe na snazi su samo do kraja ove godine pa je nužno u hitnoj proceduri osigurati trajno otklanjanje ovih nejasnoća. Ovim izmjenama zakona uvrštavamo sadržaj tih uredbi u odgovarajuće zakone i tako osiguravamo preciznije razgraničenje nadležnosti ovih inspekcija, a to je nužno zbog kvalitetnije zaštite potrošača u budućnosti i zato će klub SDP-a naravno podržati donošenje ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Kolegica Branka Juričev-Martinčev, replika.
Poštovana kolegice, ja znam da je jako teško ovo braniti ali rekli ste efikasniji nadzor. Vi ste iz Starigrada, dva sata vožnje brodom iz Splita, recite mi šta je u ovom zakonu efikasnije kada turistički inspektor kao što sam rekla nađe turističkog vodiča jednog koji radi i može ga kažnjavati i drugog bez rješenja treba mu dva sata za doći u Split, napisati dopis, proslijediti Carinskoj upravi, ovaj rasporediti djelatnika i poslati ga ponovno dva sata do Starigrada, šta mislite da ćete ga zateći ponovo? Gdje je tu efikasnost. Hvala.
Đurđica Plančić, odgovor na repliku.
Kolegice ja nisam rekla nisam tvrdila da nije bilo problema i da se ne radi na tome da se ta efikasnost … a ja ne vidim koji bi bio problem da dvije inspekcije istovremeno budu na terenu ili neovisno jedna od dugoj i da svaka rješava svoj dio posla. Mislim ja ne vidim u čemu bi to bilo pomanjkanje efikasnosti.
Kolega Silvano Hrelja, replika.
Uvažena kolegice posjetili ste me u svojoj raspravi na česte izmjene ovih zakona o ugostiteljskoj djelatnosti i o pružanju usluga u turizmu,međutim nikako da dođe na red jedna izmjena koju Udruga umirovljenika traže godinama, a to je da mogu bez straha od inspektora u svom zatvorenom krugu za svoje članove skuhati kavu, popiti pivo itd. dakle bez nekih namjera da stvore neki profit i da konkuriraju bilo kome na tržištu po povlaštenim cijenama. Naime, treba razumjeti sa kojim prosjecima mirovine ljudi žive, a sa time ne prestaje potreba i za druženjem i da se neko osjeća kao normalan čovjek. Pa ja bih volio da mi date na neki način podršku da i to riješimo naravno u strogo kontroliranim uvjetima, ne da to može svako zlorabiti nego da to postoji jedno pravo umirovljenika jer udruge već godinama to zahtijevaju.
Đurđica Plančić, odgovor na repliku.
Pa poštovani kolega poznato mi je to vaše nastojanje da se udrugama umirovljenika omogući pružanje tih ugostiteljskih usluga, međutim ja vjerujem da nisu samo udruge umirovljenika te koje bi htjele na taj način obavljati ugostiteljsku djelatnost pa pretpostavljam da je to razlog što se ne pravi iznimka za udruge umirovljenika.
U ime predlagatelja završno će se obratiti zamjenik ministra turizma Daglas Koraca. Izvolite zamjeniče.
Hvala lijepa gospođo zamjenice. Zahvaljujem se svim zastupnicima i zastupnicama na raspravi i želio bih se samo osvrnuti na ove opaske vezano za dobronamjernost ovih zakonskih regulativa i na ove ostale opaske što je kolega Hrelja iznio. I želio bih samo reći da naravno da nam je cilj ovim izmjenama zakona i općenito cijelim zakonom da se olakša poduzetnicima poslovanje ne da im se oteža. A cjeloviti tekstovi zakona se nalaze trenutno na radnim grupama i gdje se usuglašavaju svi stavovi a do kraja ove godine možemo očekivati i prezentaciju na javnim raspravama. Evo hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O prijedlozima zakona glasati ćemo naknadno.
Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 753. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona, molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 86 glas za, 5 suzdržanih glasova i 25 glasova protiv donesen zakon o izmjeni Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Prijeći ćemo na: - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznim osiguranjima u prometu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 764; Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun. Izvješće ste primili na sjednici. Uvodno će obrazložiti zakon zamjenik ministra financija kolega Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, poštovane dame i gospodo zastupnici. Dozvolite da u kratkim crtama predstavim ovu Izmjenu i dopunu zakona o obveznim osiguranjima u prometu. Najvažnija promjena ovih izmjena i dopuna i o njoj ću uzeti najviše vašeg vremena jest brisanje odredbe sukladno kojoj vozač a koji je oštećena osoba u prometnoj nezgodi a ukoliko nije osigurao svoje vozilo nije imao pravo na naknadu štete od strane osiguratelja osobe koja je kriva za prometnu nezgodu. Naime, takva odredba bila je uvedena 1.7.2013. prilikom primanja u Europsku uniju kroz niz zakona, kroz paket zakona koji smo tada donijeli imali puno izmjena i dopuna u ovom prijedlogu zakona a cilj takve odluke bio je da se dakle smanji broj neosiguranih vozila na cestama i da se ljude motivira na plaćanje obveznog osiguranja. Međutim, s obzirom da odredba nije postigla u potpunosti svoju svrhu ovim izmjenama i dopunama se dakle taj dio zakona koji je dakle usvojen 1.7.2013. ukida. Osnovni razlog je kao što je rekao što se u praksi pokazalo da su oštećene a ne osigurane osobe temeljem Zakona o obveznim odnosima odštetu potraživali izravno od štetnika, dakle uredno osigurane osobe što je protivno i svrsi i smislu obveznih osiguranja i protivno zapravo namjeri zbog koji je ova odredba uvedena. Stoga će brisanjem ove odredbe osiguranje štetnika ponovno će se dakle pokrivati iz štete koje, osiguranje štetnika će ponovno pokrivati i štete koje je isto prouzročio neosiguranim vozilima. Budući da se u međuvremenu pojavilo 45 odštetnih zahtjeva čija je procijenjena vrijednost nešto manja od 6 milijuna kuna a temeljem odredbe koja se sada ukida zakon bi imao retroaktivni učinak te će se primjenjivati dakle prema ovom prijedlogu na sve postupke koje nisu pravomoćno okončani a sa danom stupanja na snagu ovoga zakona. Da ne bi stavljali neproporcionalan teret sada na osiguravajuća društva u ovom prijedlogu izmjena i dopuna koji vam dakle predlažemo ispred Vlade, rokovi i kamate bi počeli teći od dana nastupanja na snagu ovih izmjena zakona a ne od dana podnošenja odštetnog zahtjeva što je bio jedan od prijedloga u raspravi ali kažem od toga smo odustali i kažemo da bi bilo dobro da to bude od dana nastupanja izmjena i dopuna zakona dakle da rokovi i kamate kreću. Druga značajnija izmjena ovoga je to da se kroz članak 4. ovoga prijedloga zakona uvodi novina sukladno kojoj je društvo za osiguranje ima pravo regresa, dakle cjelokupno isplaćenog iznosa štete, kamate i troškova od osobe odgovorne za štetu ako je osigurana kod navedenog društva. Ukoliko je štetu prouzročila kaznenim dijelom obijesne vožnje u cestovnom prometu a ukoliko je za isto djelo donesena pravomoćna sudska presuda, dakle usklađenje sa drugim zakonima. Ima još jedan manji broj sitnih izmjena ali mislim da za ovo uvodno slovo da će ovo biti dovoljno. Hvala vam lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba Hrvatskih laburista kolega Nenad Pleše. Izvolite.
Zahvaljujem uvažena potpredsjednice Hrvatskoga sabora, zamjeniče ministra sa suradnicom, kolegice i kolege. Pa evo ovo današnje popodne uglavnom rješava neke tehničke zakone koji nisu reko teške naravi, teške prirode, lako se složiti s njima i podržati. A naročito kada govorimo o ovom Zakonu o obaveznom osiguranju vozila onda čovjek najviše nauči o njemu kada mu se dogodi nešto tako pa kada ima problem pa onda kada ne zna kako ga riješiti. Tu nije uopće nikakav problem kod ovog zakona jer i u javnom raspravi nisu zaprimljene nikakve primjedbe na njoj. Osim toga dolazi do usklađenja sa Direktivom 2009/103 Europske unije koja sada to rješava na jedan normalniji način jer normalno da je svima nama u interesu koji imamo osigurana vozila da u slučaju nezgode naša osiguravajuća kuća pokriva troškove drugom vozilu, drugom osiguraniku ako njegovo vozilo isto tako nije osigurano. Međutim, puno više nas boli ona situacija kada učestvujemo u takvoj nezgodi gdje mi imamo osigurano vozilo, nismo krivci a krivac je vozač vozila koje nije osigurano onda su daleko veći problemi i daleko teže je to sve skupa rješavati i onda moramo to tužbom utuživati, tražiti potraživanja. I dok dođemo do svojih novaca prođe vremena i vremena. Znači u ovom zakonu ima pravo naknade štete za neosigurano vozilo kada je na njemu počinjena šteta a isto tako osigurana osoba gubi pravo naknade štete ako je ona prouzrokovana obijesnom vožnjom a to je i dokazano. Intencija zakonodavca je bila da se smanji broj vozila, neosiguran vozila na cestama međutim, sigurno isto represivna mjera o kažnjavaju u visini od 5 do 50 tisuća kuna kazne za takve neodgovorne vozače sigurno je daleko djelotvornija. Evo toliko ukratko. Klub Hrvatskih laburista će podržati ovaj zakon.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Ante Kulušić. Izvolite kolega.
Gospođo potpredsjednice, gospodine zamjeniče sa kolegicom, kolegice i kolege. Pred nama se nalazi Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznim osiguranjima u prometu. Zadnji put smo o istom zakonu ovdje u Hrvatskom saboru raspravljali 11. lipnja 2013. godine kada moramo priznati nije bio baš velik interes za raspravu o ovom zakonu jer se za izlaganje nije prijavio nitko, niti klub, niti pojedinačno i zato smo nažalost izglasali nešto što spada u kategoriju vjerovali ili ne. Donijeli smo zakon u kojem stoji da vlasnik u kojem stoji da vlasnik registriranog motornog vozila ako napravi, skrivi prometnu nezgodu štetu ne plaća njegovo osiguravajuće društvo nego on sam. To je nešto nevjerojatno. Ja sam 33 godine radio u osiguranju. Kako je to promaklo, očito je promaklo zato što svi mi ove zakone donesemo na brzinu, bez rasprave, bez ičega i danas nakon što se pojavilo takvih na sreću samo 50 i nešto slučajeva koliko smo jučer čuli na odboru, zakon se mijenja. Ovaj zakon se trebao promijeniti nakon prve takve nezgode koja se dogodila pa vidim gospodin Hrelja gleda, jeste me razumili šta sam rekao? Vi imate registrirano motorno vozilo i udarili ste nekog tko je neregistriran, ne plaća vaše osiguranje nego vi sami osobno ili ja ili bilo tko drugi. To je nešto nevjerojatno što je bilo. Klub HDZ-a podržava tu izmjenu, međutim upitno je da li se zakon može retroaktivno primijeniti od 11. lipnja 2013. godine kad smo ga donijeli. Klub HDZ-a predlaže da se obvežemo da se uvedu stroža kontrola neregistriranih motornih vozila tj. da se po hitnom postupku skidaju tablice kako ne bi neregistrirana motorna vozila bila na cestama, odnosno da ne bi bila aktivna u prometu. Međutim, evo nas danas ovdje ponovo i raspravljamo o obveznom osiguranju u prometu pa smatram potrebnim reći par stvari isto u ime kluba HDZ-a. Naime, zadnji put kad se mijenjao zakon radilo se uglavnom o usklađivanju zakonodavstva Republike Hrvatske u području obveznih osiguranja u prometu sa Direktivom 103 iz 2009. godine. Tada su se najvažnije novine zakona u odnosu na tadašnji postojeći zakon odnosile na to da se poveća osigurana svota u ugovorima osiguranja od automobilske odgovornosti, produžio bi se rok za rješavanje odštetnih zahtjeva za materijalnu i nematerijalnu štetu na 60 dana, umjesto do tada 30 dana. Direktiva dopušta do 90 dana. Nadalje, bile su unesene odredbe o osiguranju da se osigurane osobe ako je nastala šteta kaznenim djelom obijesne vožnje u cestovnom prometu za koju je donesena pravomoćna presuda gubi pravo iz osiguranja. Danas pred sobom imamo zakon koji je Vlada donijela na svojoj sjednici 26. studenoga i uputila ga u Hrvatski sabor i njime se između ostaloga u sustav pokrivanja šteta uključuju i neosigurana vozila, ono o čemu sam maloprije govorio. S obzirom na veliki broj smrtnosti u prometnim nezgodama bitno je da svi zajedno radimo na smanjenju broja smrtnosti, da nam sigurnost na cestama bude svima najbitnija stavka kako bi smrtnost u nesrećama bila što manja. Shodno tome, možda ovo o neosiguranim automobilima nije najbolje rješenje za neke vozače i možda neće biti motivirajuće nekim vozačima za očuvanje vlastitog automobila pa evo samo tu stavku ovdje bih istaknuo da se o tome razmisli. Također u ovom zakonu se predlaže da se osiguranje vlasnika tj. korisnika osiguranog vozila pokriva štete na neosiguranim vozilima. Novost je da će društvo za osiguranje imati pravo naplate regresa od osoba osiguranih za štetu koja je nastala zbog obijesne vožnje za što je donesena pravomoćna sudska presuda i to sa kamatama. Drugim riječima, po novome društvo za osiguranje koje svom osiguraniku isplati odštetu za posljedice iz neke prometne nezgode koja je prouzročena namjerna, bilo kao kazneno djelo obijesne vožnje u cestovnom prometu, a za to je donesena pravomoćna sudska presuda, od osobe koja je za štetu odgovorna to društvo za osiguranje može potraživati cijeli isplaćeni iznos plus kamate. Ono što je najbitnije u ovom zakonu, to ću ponovit ono što sam već kazao, jest činjenica da sada vlasnici vozila koji su uredno imali i plaćali policu obveznog osiguranja od automobilske odgovornosti neće više ostati bez zaštite ako budu sudionici prometne nesreće, odnosno neće više oni morati plaćati tu štetu. Pozdravljamo i odredbu da je sada osigurateljima postrožava obaveza isplate osiguranicima iznosa naknade šteta ili nespornog dijela iznosa štete u roku od 60 dana od primitka odštetnog zahtjeva. Međutim, na kraju ću ponoviti to da će klub HDZ-a podržati ovu promjenu zakona. Tragedija je što se ovaj zakon nije i prije promijenio nego smo morali čekati godinu i pol dana. Hvala lijepa.
Silvano Hrelja, replika.
Uvaženi kolega, malo ste me trgnuli kad sam izazvao vašu pažnju, ali to nije bez razloga. Naravno da ćemo i mi podržati ove izmjene i dopune zakona, međutim to me asociralo na neke moje frustracije iz dva prethodna mandata kad sam predlagao promjene Zakona o cestama, a u kontekstu obveznih osiguranja u prometu upravo zbog jednog drugog slučaja, zbog naleta divljači. Ogromne štete plaćaju naši građani zbog možda nečinjenja jednog iskoraka da se vozači osiguraju obveznim osiguranjem od tih šteta. Naime, naplata štete nije problem za autoceste koje su ograđene tu, ako se dogodi onda autoceste su osigurane i uredno isplaćuju takve štete. Međutim, na državnim i lokalnim cestama imate potraživanja od lovačkih društava koji nemaju svoje imovine ili pak imaju formalno osiguranje od sitne divljači. A vi naletite na srndača ili na divlju svinju gdje imate veliku štetu na automobilu. Vi to od ŽUC-eva ne možete naplatiti. Postoji jedna iznimka u Krapinsko-zagorskoj županiji ŽUC se osigurao za takve slučajeve i njihovi vozači u toj županiji su u povoljnijem položaju nego ostali u Hrvatskoj. Ja sam predlagao već dva puta u izmjenama Zakona o cestama vezano uz obavezna osiguranja da se to prebaci, da se vozači osiguraju obveznim osiguranjem protiv šteta od naleta divljači. Mislim da bi to bilo cjelovitije rješenje i da bi osiguravatelji imali za tko nešto interesa.
Ante Kulušić, odgovor na repliku.
Pa kolega Hrelja, apsolutno se slažem sa vama. A ja znam u mojoj županiji u Šibensko-kninskoj lovačka društva su osigurana iz odgovornosti divljači. Znam da prometna policija izlazi na mjesto nezgode i da osiguravajuća društva plaćaju štete. Međutim, to mora bit sustavno doneseno da sva lovačka društva, da jednostavno lovačko društvo ne može postojati ukoliko nema osiguranje iz odgovornosti. Može to, jer svi mi znamo da lovačka društva više-manje dobro posluju danas i da imaju novaca i da nije teško platiti osiguranje od odgovornosti od divljači. Hvala.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolega Peđa Grbin. Izvolite kolega.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani zamjeniče ministra, poštovane kolegice i kolege. Pa kolege koji su mi prethodili u raspravama su rekle sve, gotovo sve i malo ostaje za tome dodati. Međutim, moram, ipak moram dvije stvari objasniti, pa ću krenuti redom. Dakle, činjenica je da je Zakon o obveznim osiguranjima u prometu izglasan jednoglasno i da se možda nije dovoljno posvetilo pažnje. A isto tako je činjenica da su se u ministarstvu ipak oglušili u neka upozorenja koja smo slali da će se ova situacija dogoditi tim više što se ovdje radi o isključenju pokrića koje nije predviđeno direktivom Parlamenta i Vijeća broj 2009 iz, pardon broj 103 iz 2009. godine. I upravo u tome, u toj neusklađenosti sa direktivom leži i razlog zašto se ovdje mora primijeniti retroaktivna primjena zakona. Dakle, što se dogodilo? Zakon je predvidio jednu situaciju koju je možda najbolje opisati primjerom. Vi upravljate motornim vozilom i iskrivite prometnu nezgodu. I u toj prometnoj nezgodi udarite u dva vozila. Jedno je osigurano i registrirano, drugo nije. Za ovo vozilo koje je osigurano i registrirano vaše će osiguranje platiti štetu, za ovo vozilo koje nije vi ćete je morati platiti iz svog džepa. Ali nije tu jedini problem. Problem je u tome što direktiva koja je nadređena hrvatskom pravu kaže suprotno. I vi tada ne samo da to morate platiti iz svog džepa, nego di dolazi problem za državu? Imate pravo to potraživati od Republike Hrvatske, jer se Republika Hrvatska nije uskladila sa pravom EU. I dužna je zbog toga nadoknaditi onu štetu građanima koja takvim postupanjem nastane. I mi moramo ovo iz našeg pravnog sustava ovu grešku ukloniti. E sad, zašto retroaktivnost? Pa upravo zato što od 1. srpnja 2013. godine kad je zakon stupio na snagu, on je od prvog dana u neskladu sa direktivom. On je smanjio osigurateljno pokriće i osiguranje će se možda buniti da im se sad nameće neka obveza koju prije nisu imale. Ali ja ću im odgovoriti da li je i jedno osiguravajuće društvo zbog toga što je smanjeno pokriće smanjilo i premiju osiguranja koju mi plaćamo? Nije. Jednostavno premija se zbog ovoga nije mijenjala. Drugi su razlozi, ali ovo nitko nije naveo kao razlog smanjenja svoje premije. Neću govoriti o drugim odredbama ovog zakona, zamjenik ministra je to vrlo lijepo obrazložio. Dodat ću samo jednu stvar koja se odnosi na odredbu o retroaktivnosti koja je predviđena u zakonu. Odbor za zakonodavstvo je na svojoj sjednici predložio jedan amandman upravo zato što smatramo da ova odredba ovako kako je predviđena u zakonu ne predviđa sve situacije. Ona govori o postupcima u tijeku. Međutim, čitav niz naših građana nije podnosio zahtjeve upravo zato što su ili oni sami ili odvjetnici kojima su se obratili znali da ovaj zakon ne predviđa to osigurateljno pokriće, pa i nije bilo razloga da se obraćaju osiguranju. Ako ćemo se opredijeliti na retroaktivnu primjenu samo u onim postupcima koji su u tijeku na taj način ćemo zapostaviti sve one građane koji su u biti se ponašali u skladu sa zakonom i nisu tražili naknadu štete, te predlažemo ministarstvu, odnosno Vladi da se prihvati ovaj amandman. U svakom slučaju zakon treba podržati, jer popravlja postojeće stanje u onom dijelu gdje je ono bilo krivo. Znači, kod tog osigurateljnog pokrića. A opet s druge strane unosi neke kvalitetne novine koje se tiču odredba oko rokova za obrazloženi odgovor ili isplatu naknade štete, pitanje regresa od počinitelja kaznenog djela obijesne vožnje itd. Evo Klub zastupnika SDP-a podržat će ovaj zakon. Hvala.
U ime predlagatelja završno Igor Rađenović.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa evo, zaista dvije rečenice da se zahvalim svim kolegama koji su u ime klubova i unutar replika sudjelovali u raspravi. Nismo ni mi bili najsretniji sa tim rješenjem, barem ja kad sam vidio da zapravo popravljamo jednu pogrešku koja je prošla. Ali kažu da je bolje popraviti, nego ostaviti i praviti se da nešto ne vidite. Jer očigledno je problem na tom polju postojao. Ponukao me zapravo i kolega Grbin koji je govorio na kraju da je vrlo važno i da možemo i ovim putem evo i apelirati na naše građane i na sve dionike kako je to popularno reći u cijelom ovom sustavu da je važno sustav osiguranja što je moguće dići na višu razinu i da zaista što je moguće više vozila zapravo sva vozila u RH moraju i trebaju biti osigurana. Dakako i ona vozila, i tu je dosta složena i europska dinamika i međunarodni odnosi, i ona vozila koja se nalaze na hrvatskim cestama i u turističkoj sezoni i slično. Tu svi iz svog aspekta čine određene napore. Puno je manje tih vozila, procjena je da ih je znatno manje, da ih je manje od 50 tisuća ukupno u Hrvatskoj, a ta koja i jesu sad su puno rjeđe u prometu. MUP tu čini velike napore. I evo sukladno i Zakonu o sigurnosti prometa na cestama mislim da svi zajedno trebamo potaknuti kažem sve da naprave ono što je dužnost. Pokazalo se da zadnjih mjeseci, a to je jedan od benefita i ulaza u EU da zadnjih mjeseci padaju premije osiguranja i vjerujem da je i to, da je i to jedan od razloga da zapravo bude nešto više osiguranih vozila tj. da sva vozila budu osigurana i da sa tog aspekta kažem i naši građani shvate prednosti tih pomaka. Jedan od benefita ulaska u EU ako smo možda na brzinu donosili i neke zakone pa su nam se potkrale i ovakve pogreške, jedan od benefita je upravo to snižavanje premija osiguranja i tržišna utakmica koja se događa na tom polju. Vjerujem da će ona i u budućnosti izroditi sa što većim brojem osiguranih vozila, a da ne bi imali ovako nezgodnih situacija kako netko reče tek kad se čovjek suoči sa tim onda vidi koliko su ovo zapravo i važni zakoni. Još jednom hvala svima na podršci i vjerujem da će prilikom izglasavanja ovaj zakon dobiti potporu svih zastupnika. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo naknadno.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznim osiguranjima u prometu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 764. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim predstavnika Vlade poštovanog zamjenika ministra financija Igora Rađenovića da se očituje.
Amandman Odbora za zakonodavstvo Vlada prihvaća.
Hvala lijepa. Postao sastavnim dijelom Konačnog prijedloga Zakona. Zaključujem raspravu. I dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 109. glasova za, 4 suzdržana glasa donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o obveznim osiguranjima u prometu u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanom.
Prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o morskom ribarstvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. 767; Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za poljoprivredu. Izvješća ste primili na sjednici. Uvodno će obrazložiti prijedlog ministar poljoprivrede Tihomir Jakovina. Izvolite ministre.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege saborski zastupnici. Zakonom o morskom ribarstvu NN 81/2013. i br. 14/2014. na nacionalnoj razini je uređeno gospodarenje, zaštita obnovljivih bioloških bogatstava mora, način i uvjeti obavljanja ribolova i uzgoja, praćenje ulova i uzgoja kroz prikupljanje podataka, potpore u ribarstvu i uređenje tržišta, nadzora i inspekcija, kao i druga pitanja bitna za morsko ribarstvo. Obzirom na nove okolnosti koje su nastupile u razdoblju od donošenja Zakona o morskom ribarstvu ovaj prijedlog unosi izmjene koje omogućavaju provedbu zajedničke ribarstvene politike EU na odgovarajući način kroz uspostavu sustava kontrole i nadzora u ribarstvu čime se u potpunosti implementira sustav negativnih prekršajnih bodova za teške prekršaje u hrvatsko zakonodavstvo zbog čega je RH dobila upozorenje kroz EU pilot i nalog za uspostavu navedenog sustava u što kraćem roku. Propisana su nova prekršajna djela kao i odgovarajuće sankcije koje se odnose na propisivanje i dodjelu negativnih bodova za teške prekršaje u morskom ribarstvu. Radi poboljšanja sustava nadzora i kontrole u području ribarstva i davanja stvarne nadležnosti ovlaštenim osobama iz drugih tijela državne uprave da uz ribarske inspektore mogu nadzirati i kontrolirati provedbu propisa u morskom ribarstvu propisuje se da ovlaštene osobe ministarstva nadležnog za pomorstvo policijski službenici, carinski službenici i ovlaštene osobe Obalne straže koje provode nadzor moraju biti stručno osposobljene iz područja morskog ribarstva od strane Ministarstva poljoprivrede i to temeljem pravilnika koji će se donijeti temeljem ovoga zakona. Predložene izmjene potrebne su i radi definiranja mehanizama prelaska malih ribara iz kategorije malog ribolova u kategoriju malog obalnog ribolova obzirom da su kriteriji koji su propisani ranijim pravnim okvirom bili u praksi neprimjenjivi te su naišli na opći otpor javnosti kada su se trebali primijeniti. Imajući ovo u vidu predložene izmjene osiguravaju podlogu za donošenje jasnih kriterija i za određivanje broja malih obalnih ribolova slijedom dogovora postignutog u procesu pristupanja EU. Spomenutim dogovorom je na odgovarajući način uvažena specifičnost malog ribolova za osobne potrebe i omogućen mehanizam prelaska ranije negospodarske kategorije u izrazito ograničenu kategoriju gospodarskog ribolova tako da je omogućeno zadržavanje 3500 plovila u Registru flote RH iz ranije kategorije malog ribolova uz njegov prelazak u kategoriju malog obalnog ribolova koja je uspostavljena Zakonom o morskom ribarstvu iz 2010. godine. Kako mali ribolov prestaje u potpunosti postojati 1. siječnja 2015. godine do tog je roka potrebno stvoriti sve pravne i tehničke preduvjete za primjenu spomenutog mehanizma prelaska malih ribara iz ranije kategorije malog ribolova u kategoriju malog obalnog ribolova. To podrazumijeva donošenje Pravilnika o broju nositelja važećih odobrenja za mali ribolov kojima će se izdati povlastica za mali obalni ribolov i propisivanje kriterija za izdavanje potrebnog broja povlastica za mali obalni ribolov nositeljima važećih odobrenja za obavljanje malog ribolova. Izmjenama zakona ukida se dobna granica i imovinski cenzus kao kriterij za izdavanje povlastica, a daje podloga za donošenje kriterija za stvaranje rang liste temeljem koje bi se izdavale povlastice za mali obalni ribolov i koja bi bila podložna reviziji svake godine. Rang lista će se kreirati sustavom bodovanja koji će osigurati transparentnost i pravednost a bodovat će se s obzirom na prebivalište, otočani na udaljenim otocima, ostali otočani, priobalje, trajanje prebivališta na otocima, razvijenost priobalnih općina i gradova. Iduća kategorija je dob, znači preko 65 godina, od 50 do 65 godina, mlađi od 50 godina, individualnost, status branitelja, imovinsko stanje i socijalni status, umirovljenici, zaposleni, nezaposleni i slično. S obzirom na veliki broj sudionika ranije kategorije malog ribolova za osobne potrebe a imajući u vidu socijalne implikacije kako mehanizam kompenzacije za gubitak prava na mali ribolov za osobne potrebe predviđeno je izdavanje godišnje dozvole za rekreacijski ribolov i dozvole za ribolov pridinim parangalom bez naknade svim malim ribarima koji neće priječi u kategoriju malog obalnog ribolova ili se neće naći među prvih 3 500 na rang listi za određenu godinu. Ovo predstavlja izuzetno zahtjevan tehnički zadatak za nadležnu administraciju s kojim je potrebno započeti što prije kako bi ovaj sustav bio spreman u 2015.godini. Slijedom navedenog a u skladu sa člankom 206.stavkom 1. Poslovnika Hrvatskog sabora predlažem poštovanom domu donošenje zakona po hitnom postupku. Zahvaljujem.
Branko Bačić replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Poštovani gospodine ministre, i u izmjeni zakona, odnosno u predloženoj izmjeni zakona a i u vašem uvodnom obrazloženju govorite kako će se mijenjati članak 21. u kojemu su naznačene odredbe o mogućnosti obavljanja malog obalnog ribolova, a koja će se mogućnost odnositi na osobe koje su do danas imale dozvolu za obavljanje malog ribolova. Između ostalog naveli ste i razloge, odnosno kriterije koje će trebati ispuniti prema rang listi koju ćete vi pripremiti nakon što donesete pravilnik kojim ćete definirati kriterije po kojima bi osobe koje posjeduju dozvolu mogli biti prebačeni u kategoriju malog obalnog ribolova. S obzirom da je prema mojim podacima, je da su oni točni, negdje oko 10 tisuća korisnika dozvole u ovom trenutku za obavljanje malog ribolova. Bilo bi dobro možda da ste u svom uvodnom dijelu i rekli koliko otprilike očekujete da bi prema vašem pravilniku bilo moguće izdati za iduću godinu tih dozvola za mali obalni ribolov ili je to ono što vjerujte od svega najviše interesira osobe koje u ovom trenutku imaju dozvolu za mali ribolova. Naime, nije svejedno hoće li biti 3 500 koliko se nagađa odnosno prema onome što i piše čini mi se negdje u obrazloženju ili će to biti nešto veći broj. To je vrlo važno da bi se na kraju onda mogli i odrediti prema ovom zakonu u samoj raspravi koja će i večeras slijediti nakon vašeg uvodnog izlaganja. Hvala.
Odgovor na repliku ministar Tihomir Jakovovina.
Zahvaljujem poštovani zastupniče. 3 500 je broj koji nam je limitiran, koji je ispregovaran i koji ćemo u 2015. godini izdati. Ukupno negdje oko 9 600 koji se sad bave i rekli smo koje su kompenzacijske mjere za one koji neće biti ili će biti ispod rang liste od 3 500 ili neće uči kao kompenzacijska mjera. Administracija će napraviti maksimalne napore i moći ćemo u zadanim rokovima izdati dozvole. Do samog izdavanja licence oni će raditi na osnovu …
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne žele. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Ante Sanader. Izvolite.
Poštovana potpredsjednice, uvaženi ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo pred nama jedan na oko brzi zakon, ali ne radi se o takvom, radi se o zakonu koji je izuzetno važan za cijelu Dalmaciju, za cijelo morsko područje ili područje naših otoka gdje je ovaj zakon za naše ljude vrlo, vrlo važan i donijet će sigurno, donio je veliki interes i donijet će velike reakcije i razgovore o ovom zakonu. Mi smo ovaj zakon, ovaj konačni prijedlog zadnji put raspravljali na 12. sjednici 22.01.2014. godine i opet je to bilo u jednoj objedinjenoj raspravi sa još 16 zakona i on je bio 17. Jasno mi je da je ovo zakon koji moramo uskladiti sa EU ili europskim direktivama i da u tom smislu i u pregovorima je razgovarano i pregovarano o ovom zakonu ali je također smatram danas vrlo važno progovoriti o važnim stvarima koje donosi ovaj zakon jer mnoge obitelji su godinama živjele od dodatnog ribarstva i od ovog malog ribolova koji je bio vrlo važan dodatni prihod ili glavni prihod mnogim obiteljima na našim otocima i u Dalmaciji. Ona samo razgovarali o Državnom inspektoratu i njenom prelasku i novim inspekcijama koje se brinu o ovom području. Evo, znamo da je rok zakona 31.12. odnosno sa 1.siječnjem da se mora ovaj zakon počet primjenjivat, ali iz svega imam osjećaj da se nije dostatna pažnja poklonila ovom zakonu. I kad znamo, a evo i sami broj ovdje 3 500 tisuće ljudi je registrirano u malom ribarstvu i koliko to za njih znači, i koliko im je važan ovaj zakon u današnje vrijeme kad je svaki posao, svaka kuna i svaka zarada prevažna našim građanima kojima je ovo izvor prihoda, onda svakako i mi smo dužni konkretnu i korektnu pažnju posvetiti ovom zakonu. Kaže se ovdje da zakon neće imati nikakve financijske izdatke, a onda istovremeno kažemo da se moraju osposobiti svi ovi koji će se brinuti za nadzor ovog zakona pa mi nije jasno kako će se onda to sve besplatno školovati sve ove ljude koji su dužni sad se prekvalificirati odnosno sutra bit nadzor nad ovim zakonom. A kad govorimo o samom zakonu, onda bih bilo interesantno ovdje pogledati članak 15. i mislim da povlasticu za ribolov, njegov stavak 1., povlasticu za ribolov ovlaštenik povlastice mora pohraniti u ministarstvo. Ovaj 1. stavak ako je duže od 6 mjeseci, nije obavljao gospodarski ribolov. Vi znate da postoji mogućnosti jer poslije ste rekli da ne može se prenositi, da nije obiteljski, da je na jednu osobu je li to rok diskutabilan odnosno mislim da tu ne bi trebalo vezati rokovima da ne bi trebao vezati nikakvim rokovima ovo 6 mjeseci ili 3 mjeseca ili 9 mjeseci čovjek registriran, može biti bolest u obitelji, mogu biti nekakvi problemi koje čovjek ima pa da nije mogao određeno vrijeme izlaziti na more ili od vremenskih situacija do tih bolesti bi trebalo voditi računa, a možda da ne bi trebalo ograničiti taj rok na 6 mjeseci jer mislim da će to stvoriti ljudima velike probleme. Također u članku 19.u stavku 4.u slučajevima kada se gospodarski ribolov obavlja ronjenjem uz uporabu ronilačkih aparata odnosno osobe koje rone moraju biti stručno osposobljene za ronjenje, što dokazuju uvjerenjem o stručnoj osposobljenosti za ronjenje koju je izdala ovlaštena organizacija. Tu bi trebali precizirati ovlaštena organizacija jer kada se to dođe na teren ili kada dođu inspektori ili kada dođu ovi koji će nadzirati zakon onda se to uvijek tumači na različite načine. Postoje ronilački klubovi koji su ovlašteni koji imaju ovlaštenje za osposobljavanje ronilaca i sada tu nije definirano koja je to zvjezdica ali mislim da bi tu trebalo konkretizirati jer ovdje kažu sukladno posebnim propisima, a sada koji su to posebni propisi mislim da ovakve opće formulacije mogu stvoriti probleme ljudima na trenu. Jer znate oni koji sada tumače zakon i koji provode zakon i nadležni inspektori su ti koji onda nama mogu na terenu praviti probleme pa mislim da bi bilo korisno ovdje navesti da su to ronilački klubovi koji imaju ta ovlaštenja i koji daju tu nadležnost. U sljedećem članku 21.u uvjetima za dobivanje povlastica za mali obalni ribolov je rečeno, ovaj stavak 3.na njega primjedba sa navršenih 60 godina. znamo u kojem vremenu živimo, znamo da su mnogi ljudi u mirovini puno mlađi i da u tom smislu bi ne znam kako ste došli do ove brojke 60 godina, ali mislim da bi tu brojku trebalo spustiti jer svi oni koji rade i od 30 godina nažalost prihodi su i osobni dohoci su jako mali i slabi i da bi trebalo omogućiti ljudima i mlađim ljudima bez obzira na ovaj prethodni stavak 2.koji je rekao 50% proračunske osnovice bla, bla, bla ali mislim da tih 60 godina nije dobro definira cifra da to treba smanjiti, kažem zbog velikog broja umirovljenika, zbog velikog broja ljudi kojima je potreban ovaj ribolov i sa manjim godinama starosti. Također u stavku 3.povlastice za mali obalni ribolov je neprenosiva. Mislim da bi se i tu trebalo razmisliti da i ta formulacija bi trebala biti drugačija, mislim da bi trebalo ja znam da je cijeli zakon koncipiran na način da se daje osobi da se sve odnosi na osobu, ali ovaj zakon je i obiteljski. Jer vi znate bar je tako tradicija cijela ta tradicija na našim otocima i u priobalju i primorju da su se obitelji bavile s tim, da i "mala djeca" da djeca iznad 15, 16 godina već idu na more, da su aktivni sudionici na moru, da rade u tom malom ribolovu i da se to radi praktično obiteljski. Trebalo bi razmisliti o toj formulaciji da li to ovako strogo vezati da je to neprenosivo jer mislim da bi trebali biti tolerantni ako to ne sprečavaju ne znam neki europski zakoni, direktive ili što već može sprečavati da ne damo mogućnost da se može prenositi na članove obitelji. Jer ako smo rekli da u ovom stavku prethodnom ukupni dohodak u kalendarskoj godini po članu kućanstva mjesečno ne prelazi 50% proračunske osnovice Porezne uprave, onda da i ovdje date mogućnost da se ova povlastica može prenositi među članovima obitelji jer smo im već stavili cenzus tamo koliko postotak njihov prihod pa da se da onda ovdje mogućnost da to ne bude tako strogo da su one ne prenosive. Dalje u članku 78.mislim da bi malo trebali razdijeliti ove kazne jer smo svrstali sve u istu kaznu svih 60 i nešto sve smo stavili pod isto da bi se to trebalo razdvojiti. Jer nije isto neki mali prekršaj, a kada dođete kod suca za prekršaje nažalost uvijek se zakon najstrože provodi nad ovim najslabijima i za neki mali prekršaj da bude ista kategorija kao i ovaj da su u istom članku da bi to trebao biti neki prekršaj 2, 3 tisuće kuna bude za te manje prekršaje, jer kada dođete kod suca za prekršaje čovjek može imati neki prekršaj za auto i onda dođe ponovo si ti ovdje kod suca za prekršaje pa ga on na drugi način gleda i za taj mali prekršaj ga može kazniti sa kaznom 10 tisuća kuna. A vi znate kako žive ljudi za koje se donosi ovaj zakon i da bi tu trebalo imati tolerancije na način da imamo razumijevanja za socijalnu situaciju, za njihovo stanje i predlažem u ime kluba da se ovaj članak 78.razdijeli i da imamo manje kazne od 2 ili od 4, 5 tisuća kuna pa od 5 do 10, a od 10 do 15 da bi se nekako pomoglo ljudima ako već dođu u tu situaciju da ih se ne svrstava onog malog ribara sa nekom sitnicom sa nekim tko je stvarno napravio veliki prekršaj. Evo nadam se da ćete uvažiti ove primjedbe i sve ovo što je rečeno, uzimajući u obzir da je ovaj zakon prevažan za veliki broj ljudi u priobalju u situaciju u kojoj jesmo u teškoj ekonomskoj situaciji kakva je, u ovolikom broju nezaposlenih i da ćete uvažavajući ovo pomoći tim ljudima koji mogu reći da spadaju među najugroženije jer znamo kako je stanje i u našem ribarstvu i kako teško žive ribari i ovi mali, a i oni veći. Hvala.
Đurđica Plančić, replika.
Kolega Sanader u svome ste izlaganju rekli negdje pri početku kako ste nezadovoljni pažnjom koju je predlagateljica zakona poklonila ovom zakonu i ovoj izmjeni s obzirom na važnost materije koju regulira. E pa vidite ja mislim da je upravo suprotno i da ova izmjena zapravo pokazuje veliku želju predlagateljice da se ova transformacija koja je nužna i koja je nažalost takva kakva je što bezbolnije izvrši. Pogotovo kada znamo da je situacija mogla biti i puno drugačija i da su naši pregovarači u vrijeme kada su bili u prilici iskoristili ono što je iskoristilo 11 drugih zemalja Europske unije i koja je za svoje specifične tradicijske načine ribolova uspjela zadržati postojeću situaciju bez da se dovede u ovu situaciju. Hvala.
Ante Sanader, odgovor na repliku.
Evo poštovana potpredsjednice. Kolegice kada sam to rekao onda sam mislio na to, na teško stanje koje je kod malih ribara, na njihovo teško financijsko stanje, na inače stanje u ribarstvu kakvo je i našu odgovornost da uvijek imamo posebno razumijevanje za te najugroženije kategorije stanovništva. Sigurno ti ljudi nisu, vole ribarstvo i žive taj život, to je život obiteljski, tradicijskih mnogih obitelji na priobalju i otocima ali voljeli bi oni raditi sigurno nešto drugo i nešto jednostavnije, neki lakši posao. A kada sam ovo govorio onda sam mislio i na to da je danas 4.12. da je 1.1. za nekih 27 dana i da je premalo ostalo vremena, da se ovaj zakon mogao i prije pripremiti i uz još jaču raspravu i jaču diskusiju oko njega stvoriti mogućnost da on bude najbolji mogući za male ribare.
U ime kluba Hrvatskih laburista kolega Nenad Pleše. Izvolite.
Zahvaljujem uvažena potpredsjednice Hrvatskog sabora, ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Kada o ribarstvu priča netko tko je iz Dalmacije to je normalno kada dođe o ribarstvu pričati netko tko je iz Gorskog Kotara onda je to malo čudno ali ne brinite se, ja sam se potrudio i konzultirati da mogu raspravljati o ovom zakonu. Evo mali ribolov za osobne potrebe prestaje nam važiti 1.1.2015. godine za nekih 20 i nešto dana. Internetsko savjetovanje o pitanju toga zakona trajalo je svega 9 dana pristigla je samo jedna primjedba i to profesionalnog ribara i ta primjedba se ticala pravilnika a ne ovog zakona. Rekao sam kategorija malog ribolova odlazi u povijest dolazi malog obalnog ribolova. A sve zato iz nužnosti održivog gospodarenja biološkim bogatstvima mora kojeg posjedujemo. Da bi to bilo tako provoditi će se i kontrola a oni koji će provoditi tu kontrolu morati će biti stručne osobe i morati će se stručno usavršiti da bi to mogle kvalitetno i obavljati. Samom kontrolom kada se uoče određene nepravilnosti biti će dodijeljeni i kazneni bodovi šta je i preporukom Uredbe Vijeća Europe. Da bi sve to tako išlo mali ribolov za osobne potrebe kakav je bio definiran ranijim pravnim okvirima prestaje do roka od 1. siječnja potrebno je stvoriti sve pravne i tehničke preduvjete za primjenu spomenutog mehanizma a to je donošenje pravilnika o broju nositelja važećih odobrenja za mali ribolov kojima će se izdati povlastice za mali obalni ribolov. Isto tako propisivanje kriterija za izdavanje potrebnog broja povlastica za mali obalni ribolov, nositeljima važećih odobrenja za obavljanje malog ribolova. Ministar će pravilnikom utvrditi broj odobrenja kojom će se izdati povlastice za mali obalni ribolov. Ja sam htio baš isto tako pitati koji je to broj ali u prethodnoj raspravi je rečeno da je oko 3,5 tisuće tih povlastica koje će biti dodijeljene a znači da će i dosta velik broj malih ribara koji su do sada ribarili ostati bez tih povlastica. Međutim, ipak i ovim zakonom se konačno omogućava mali ribolov svima onima koji su ga i do sada imali ali se ne predviđa dobivanje odobrenja novih što nije dobro jer mi starimo, u naša mjesta dolaze mlađi, djeca i ne bi bilo dobro ako oni ne bi nastavili tradiciju tog malog ribarenja. Članak 6. kojim se iz članka 21. postojećeg zakona briše stavak 1. zaista je bio ponižavajući jer doslovno kaže da mali ribolovac može biti samo siromašan i star čovjek. Po meni u ovom članku nužno je ubaciti u stavak 2. i to sam i amandmanom već dostavio na klupe kao uvjet za dobivanje povlastica za mali ribolov je i neprekinuto obitavanje na otocima i priobalju u vremenu minimalno 15 godina. Vi ste ministre danas naveli neke nove momente kojima ćete se služiti kada ćete raditi rekao bih rang listu malih ribara koji će dobivati tu povlasticu. Nadamo se da će ljudi biti zadovoljni samo evo vjerojatno mali broj ljudi koji će biti obuhvaćeno tim novim načinom dodjele povlastica. Na ovaj način omogućilo bi se nastavak izdavanja povlastica za mali obalni ribolov našoj djeci u budućnosti. A održala bi se i tradicija i onemogućile su se manipulacije koje su se do sada dešavale jer vjerujte, bez malog ribolova u budućnosti nestaje i veliki ribolov jer to nije stvar koja se može naučiti preko noći već se uči i pronosi generacijama. Stoga je nužno omogućiti nastavak ove djelatnosti na legalan način, prvenstveno zbog tradicije i ljubavi prema Hrvatskoj kako poznajemo i najčešće prezentiramo na spotovima i razglednicama. Veoma je bitno i koji će sve alati u ovom malom ribolovu biti dozvoljeni ja do sada nisam uspio pronaći, pa bi i to bila jedna od tema za raspravu jer tvrdim da korištenje tradicijskih alata ne ugrožava riblji fond. Ovoj temi nikako ne bi smjeli dominirati profesionalni ribari jer oni koriste sasvim drugačija sredstva koja danas zaista više nisu tradicijska. Nekada su mreže plivarice bile puno kraće i niže, a sada su mnogo duže i više, praktički dođu do dna pa love ribe koje … na dnu a samo ime im kaže da plivaju i love ribu na površinu, a ne prema dnu. Svi alati iz malog obalnog ribolova su zaista tradicijski, koriste se gotovo nepromijenjeno već godinama. Najbitnije je da onaj koji od nečega i za nešto živi nikada neće doprinijeti nestanku istoga, bez obzira na zakone i propise. Pa nitko ne treba imati straha da će zbog malih ribara nestati ribe, već oni pridonijeti čuvanju zakona i propisa koji moraju biti adekvatni i stvarni. Najveći problem današnjice je ronjenje i lov ribe s bocama, o čemu je nešto govorio kolega Ante Sanader, što je zakonski oduvijek zabranjeno ali se često prakticira, a jako slabo kažnjava. Takvi ronioci uništavaju riblji …, najčešće love ribe i druge morske organizme bez ikakve milosti i reda, čisteći sve pred sobom, a najčešće ribu koja ne bježi i koja mirno leži jer je puna ikre. Nije rijetkost da turisti svoje ljetovanje plaćaju upravo ulovljenom ribom na ovakav zabranjen način, što je nedopustivo i što treba najhitnije onemogućiti. U članku 6. ovih izmjena kažemo u podstavku 11. da nositeljima važećih odobrenja za mali ribolov koji ne udovoljavaju kriterijima za uvrštavanje na rang listu iz stavka 7. ovog članka, ministarstvo će na njihov zahtjev izdati godišnje dozvole za rekreacijski ribolov i ribolov … parangalima bez naknade, a važeća odobrenja za obavljanje malog ribolova ukinuti. To je evo bar nešto da im se kompenzira na taj način. Zaista mi je želja da ne bi pod izlikom da očuvamo more i morske sastojbine koje imamo, da se na taj način pod tom izlikom uništava jedna tradicija koja je godinama vezana za ljude koji su i živjeli od tog malog i sitnog ribarenja. Isto tako i ljudi koji se bave turizmom vrlo često znaju na svojim brodicama svoje goste voziti na more pa zajedno sa njima loviti određenu količinu ribe da bi kasnije zajedno pripremili i na taj način obogatili turističku ponudu. Ne bi smjelo ovim i ovakvim zakonom da se recimo i takve stvari dovode u pitanje. Hvala lijepo.
Ante Sanader, replika.
Hvala potpredsjednice. Evo poštovani kolega, htio bih samo kratko se osvrnut na ovo što ste rekli vezano da je bila samo jedna primjedba na javnoj raspravi, ali javna rasprava je bila kratka, sami ste rekli nekoliko dana. Međutim, držim da smo mi ti koji sad trebamo biti umjesto njih jer ribari nisu ljudi koji imaju vremena ići po javnim raspravama, niti pratit zakone koji se donose u Saboru, ni raspravljat na svojim udrugama kojih imaju, a i nemaju sredstava da oni mogu radit neke jake cehove i udruge. Međutim, držim da smo mi ti koji sad trebamo se borit za njihova prava i njihove interese, ali evo i razumijevanje ljudi, pomoćnika ministra za koje držim da znaju posao i da su ljudi od struke. I mi smo svi zajedno ti, oni nas plaćaju i mi dobivamo dio sredstava iz njihova prihoda, da mi moramo za njih izborit najbolje uvjete da mogu nastavit obavljat ovu djelatnost koju rade i uvjeren sam razumijevanje evo i ljudi ovih pomoćnika ministara da će uvažit ovo o čemu smo govorili i vi što ste govorili, da se pomogne tim ljudima jer oni sigurno spadaju u kategoriju onih kojima je najpotrebnija pomoć, a to ne znači da, oni nisu neuki ali oni nemaju vremena se bavit zakonima i pratiti provođenje zakona u ovom Saboru.
Nenad Pleše, odgovor na repliku.
Zahvaljujem se. Pa kolega Sanader, u potpunosti se slažemo u tome, konačno i od njihovih ruku i od njihovog rada mi dobivamo ovdje isto osobne dohotke i zastupamo isto tako i te ribare koji, kako i sami kažete, je od velikog rada i truda, izlazaka na more, spremanja i pospremanja te ribe, nemaju toliko vremena se baviti zakonima, ali evo zato sam si ja uzeo tu slobodu i pravo kao zastupnik koji dolazim iz šume, iz Gorskog kotara, da se konzultiram s ljudima koji žive na moru i koji žive isto tako i od ribe i da prenesem njihova razmišljanja vezano uz te zakone.
Ingrid Antičević-Marinović, replika.
Kolega Pleše, ja vam se zahvaljujem što ste rekli nešto što nitko ovdje nije spomenuo, a što je veliki problem i više nije sporadični i zahtijevam najstrože kažnjavanje prema onima, uglavnom to rade turisti koji plaćaju ribom ljetovanje kako ste rekli to je na žalost istina. Mi smo zemlja zaista turistička koji moramo biti još ljubazniji, gostoljubivi. Međutim, to ne znači da ne smijemo reagirati. Mislim da se tu ne reagira adekvatno. Ja mislim da nije to samo pitanje zakona nego prije svega tijela progona, Prekršajnog suda koji dakle, mi idemo nekom linijom da se ne bi zamjerili turistima. Mi zaista dole na obalu, pogotovo u teškim vremenima zaista ljudi žive i preživljavaju od turizma. Mnogi su dakle preselili se iz svog vlastitog kreveta gotovo na jedne, na pomoćne ležajeve kako bi zaradili nešto. Međutim, biti tolerantan prema ovoj pojavi ne znači uopće da ne vodimo računa o turizmu i ne trebamo gledati da se mi tobože ne zamjerimo tim ljudima. Jer ti ljudi nas ne cijene. Mi moramo, dakle biti ljubazni, ali i voditi računa o svojim zakonima. I još nešto ću vam reći. Navečer, a to je počelo sa onim kanticama kad navečer idu, umjesto da idu negdje drugdje. Naravno to su takva platežna moć tih turista. Vi imate dojam da u malim uvalama gdje je uvijek bilo i priljepaka i ježinaca i malih školjkica to je preokrenuto po 10, 20 puta. Tu više nema nikakvog života. Imate dojam kao da ulazite u nekakav umjetni bazen gdje je malo kamenje nabacano i pijesak. Života tu nema gdje se oni kupaju. To treba sankcionirati, jer taj mali ježinac, priljepak sve to na neki način ta jedna ljepota koju naše uvalice i naše plaže imaju. A ovo o čemu ste vi uvodno, što sam uvodno napomenula to je jedan veliki problem. Hvala.
Nenad Pleše, odgovor na repliku.
Pa kolegice Ingrid, ne možemo ne se složiti, ne poduprijeti jedno drugoga u tim naumima jer stvarno mi pod tim da smo uvijek dobri, uljudni domaćini, da nas isto ti gosti znaju i iskorištavati, a to je njihovo, pokazuje njihovu moralnu stranu. Boce na leđa, puške u ruke to je oprema, skupa oprema i koju si mi ne možemo priuštiti. Međutim, evo oni kad dolaze ovamo k nama na godišnji odmor to mogu sebi priuštiti i iskoristiti sebi to pravo da mogu izlovljavati i ribu i sastojbine sa morskog dna koje mi volimo čuvati kao svoje blago. Zato vjerujem da će i ti inspektori koji će vršit kontrolu i ovih malih obalnih ribara isto pozabavit se i ovakvim ribarima koji love pod morem da i njih sankcioniraju puno strože nego šta se treba sankcionirati naše ljude, naše obalne ribare.
Zahvaljujem. Slijedi pojedinačna rasprava Damira Rilje, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Slijedom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o morskom ribarstvu iznio bih neka svoja osobna razmišljanja. Temelj ovih izmjena zakona kako smo već čuli i kao što u ovim materijalima piše zbog usklađivanjem sa zakonodavstvom EU zapravo se posebno očituju dvije krupne promjene. Donošenje pravilnika o broju nositelja važećih odobrenja za mali ribolov kojima će se izdati povlastica za mali obalni ribolov i propisivanje kriterija za izdavanje, te potrebnog broja povlastica za mali i obalni ribolov nositeljima važećih odobrenja za obavljanje malog ribolova. Kako piše u članku 6. ovog zakona i kako se navodi, dakle utvrdit će se po tom članku dodjela istih odobrenja. No, naime tijekom procesa pristupanja RH Europskoj uniji dogovoreno je kako će se na odgovarajući način uvažiti specifičnost malog ribolova za osobne potrebe. Imajući u vidu kako je planiran prelazak oko 3 i pol tisuće malih ribara od njih oko 13 i pol do 14 tisuća postojećih iz kategorije malog ribolova za osobne potrebe u kategoriju malog obalnog ribolova koja je uspostavljena Zakonom o morskom ribarstvu iz 2010. godine i koja predstavlja ograničenu kategoriju gospodarskog ribolova. Mali ribolov za osobne potrebe kakav je bio definiran ranijim pravnim okvirom prestaje u potpunosti postojati 1. siječnja 2015. godine, te je do tog roka potrebno stvoriti sve pravne i tehničke preduvjete za primjenu spomenutog mehanizma. Tako se u ovom članku određuje da će ministar pravilnikom propisati broj nositelja važećih odobrenja za mali ribolov kojima će se izdati povlastice za mali obalni ribolov, te će u navedenom pravilniku donijeti kriterije za rang listu sudionika u malom obalnom ribolovu. Nositeljima važećih odobrenja za mali ribolov koji ne udovoljavaju kriterijima za uvrštavanje na navedenu rang listu ministarstvo će na njihov zahtjev izdati godišnje dozvole za rekreacijski ribolov i ribolov … [[Govornik se ne razumije.]] parangalima bez naknade. Drugim riječima, to bi bila ova razlika između tri i pol tisuće do ostatka. E o sadašnjem stanju u gospodarskom ribolovu posebice u morskom malom obalnom ribolovu i osobama koje se njime bave, a moraju imati više od 60 godina života najviše se govori i raspravlja na skupovima malih ribara na cijelom području otočne i priobalne Hrvatske, odnosno u Dalmaciji, Istri i Kvarneru. Čini se kako to ipak najviše oduzima mogućnosti maloribarskim obiteljima kojima je maloobalni ribolov temeljni izvor življenja. Osim tradicije ribarenja koja se u tim krajevima Hrvatske stoljećima njeguje i prenosi s predaka na potomke. Mislim da je potrebno naglasiti socijalni značaj ove problematike i proširiti prava na mlađe osobe i obitelji koje su ostale živjeti na otocima kao i druge socijalne kategorije u priobalju uvažavajući pritome kriterije i starosti i naravno cenzusa odgovarajućih primanja. Mnogi od njih podsjećaju kako je potrebno donijeti na razini države odluku o opredjeljenju kako nastaviti mali obalni ribolov u hrvatskom Jadranu kao i potrebu boljeg angažmana i oglašavanja resornog ministarstva. Stručnjaci i zainteresirana javnost u hrvatskom morskom ribarstvu tumače kako se mali morski obalni ribolov može prenamijeniti u rekreacijski ribolov uz mogućnost uporabe mreža stajačica posebice na našim otocima. Ističu kako se to može postići samo uz dobru želju i pomoć ministarstva i drugih mjerodavnih državnih institucija. Mali ribari naglašavaju kako je problem u tome što se odgovarajuće hrvatske institucije točno nisu izjasnile o tome pitajući se jesu li one u dovoljnoj mjeri angažirane, a oni koji su upućeni u tu problematiku usput spominju kako je mali obalni ribolov bio i nekakav sinonim morskog ribokrivolova što su ipak stručnjaci iz ove domene demantirali. Poručuju kako se ta kategorija unatoč svemu nikako ne može sagledavati uopćeno i na temelju neznatnog dijela malih ribara. Ujedno podsjećaju kako prema nekim zadnjim podacima u hrvatskom Jadranu kao što sam već rekao ima oko 13,5 do 14 tisuća malih morskih obalnih ribara koji su mogli uloviti do 5 kg ribe dnevno. Također, postoje tumačenja kako će oni dio te količine moći loviti u malom morskom obalnom ribolovu i dio u sportskom rekreacijskom ribolovu, dakako uz predviđene zakonske uvjete. Tvrdi se međutim kako će isti broj sudionika i dalje biti u malom morskom obalnom ribolovu u kojem će svaki od njih moći uloviti istu količinu ribe kao i prije. Dakle, ukupno oko 5 kg dnevno. No tu je i dodatni problem vezan za riblji fond koji muči male ribare jer mrežama stajaćicama više neće smjeti loviti pojedine vrste ribe. Mnogi od njih kažu kako je problem i u tome što se mali morski ribolov prebacuje u sportski rekreacijski ribolov u jednom dijelu onih koji neće dobiti dozvolu. Računaju kako prema nekim statističkim podacima u Jadranu s hrvatske i talijanske obale ima oko 40 tisuća ribara u malom morskom obalnom ribolovu dok je sportskih rekreativaca više od 80 tisuća od kojih tek oko 60% imaju odgovarajuću dozvolu. Postoje tvrdnje stručne javnosti kako ukidanje malog ribolova prema nekim tumačenjima baš i nije striktno vezano za EU propise. Doduše točno je kako EU poznaje samo gospodarski i sportsko rekreacijski ribolov, a ne i druge kategorije. Ipak, ono što se zaboravlja reći je to što i u EU pojedine države, primjerice Grčka, Cipar, Danska, Finska, Švedska dopuštaju rekreacijski ribolov uz upotrebu mreža ukupne duljine od 150 do 210 metara. Dakle, to je slično kao i u našem malom ribolovu gdje je duljina ribarskih mreža ograničena na 200 metara duljine. Takav ribolov je dopušten lokalnim stanovnicima za njihove potrebe ali bez mogućnosti prodaje ulova. Prema tome, jasno je kako mali ribolov postoji u EU ali se podvlači pod rekreacijski. Tvrdnja kako će se ukidanjem malog ribolova pridonijeti oporavku populacije ribe i drugih morskih organizama nije baš do kraja argumentirana tvrdnja. Naime, svi sadašnji mali ribari koji imaju mogućnost ulova do 5 kg ribe dnevno će se ukidanjem te kategorije prebaciti ili u mali obalni ribolov ako ispunjavaju zadane uvjete ili u sportsko rekreacijski. Tako će i nakon ukidanja malog ribolova i dalje postojati potpuno isti broj sudionika u ribolovu koji će svaki od njih opet moći uloviti istih do 5 kg ribe otprilike ali će to morati raditi s drugim alatima. Dakle, ribolovni napor će ostati isti i nikakve koristi po riblje populacije velikih neće biti. Štoviše postavlja se pitanje štetnosti učinaka prelaska ulova sa mreža na udičarske alate u odnosu na pojedine riblje vrste. Uistinu bilo bi neophodno dodatnim naporima osigurati mogućnost usklađivanjem propisa funkcioniranja malog ribarstva koji će zadovoljiti i RH i zakonske okvire ali svakako i široj zainteresiranoj populaciji u priobalju na otocima koliko je god to moguće. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo još jednu pojedinačnu raspravu u trajanju od 10 minuta. Poštovani Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre sa suradnicima. Pa ova poslijepodnevna rasprava o izmjenama Zakona o morskom ribarstvu u velikom se dijelu, iako nas je malo govornika, poklapa sa raspravom koja je vođena kada je donesen Zakon o morskom ribarstvu pa i uglavnom primjedbe koje su iznesene u samoj raspravi su otprilike identične onima koje su bile iznesene kada se donosio osnovni zakon. Ja ću u svojoj raspravi se osvrnuti na dvije stvari. Jedna će se odnositi na ovih dana aktualna događanja oko iskorištavanja i istraživanja ugljikovodika u Jadranu, a druga na temu malog obalnog ribolova koji će stupiti na snagu 1. siječnja. Dakle, htio bih samo reći da ribolov je iznimno važna gospodarska djelatnost, da se u prosjeku godišnje ulovi oko 55 tisuća tona ribe u Hrvatskoj, a od toga prema podacima koje sam dobio negdje oko 500 milijuna dolara Hrvatska izveze ulovljene ribe što doista nije zanemariva djelatnost u Hrvatskoj. Prema tome, itekako treba voditi računa o toj djelatnosti jer ona za nas koji živimo na otocima i uz more je itekako važan segment gospodarske djelatnosti i kao što je to gospodin Rilje prije govorio ne samo da je to gospodarska djelatnost nego uz određene djelatnosti koje se na otocima i uz priobalje obavljaju ona često puta je dodatan izvor prihoda koji omogućava preživljavanje kao što ste rekli na otocima i na obali. Kad sam rekao da ću se osvrnuti na dio koji se odnosi na istraživanje i eksploataciju ugljikovodika očekivao sam da će Ministarstvo poljoprivrede kao resorno ministarstvo za segment ribarstva imati svoj snažniji utjecaj u definiranju istražnih polja. Naime, vi ministre jako dobro znate da je jedno od istražnih polja na kojima bi se moglo vršiti istraživanja a kasnije i eksploatacija ugljikovodika tj. plina odnosno nafte i prostor Jabučke kotline. Jabučka kotlina je najizdašnije prirodno stanište morske ribe na Jadranu uključujući i istočnu i zapadnu obalu Jadrana i u tom dijelu je nadležno ministarstvo. Pri tome ne eskulpiram i obvezu Ministarstva zaštite okoliša, trebalo je snažnije stati u obranu očuvanja tog prirodnog resursa kao što sam rekao najvažnijeg staništa ribe u Jadranu. Nedopustivo je da niti ovo ministarstvo dakle poljoprivrede, šumarstva zajedno sa Ministarstvom zaštite okoliša nije stalo u obranu eko sustava i biološke raznovrsnosti Jadrana što je nužan preduvjet kvalitetnom ribolovu na Jadranu. Prije nego što se napravi strateška procjena utjecaja na okoliš koja bi onda siguran sam definirala i postupanje u Jabučkoj kotlini. Dakle, nije se moglo raspisati natječaj za istraživanje ugljikovodika u Jabučkoj kotlini prije nego što se izradi strateška procjena utjecaja na okoliš koja bi siguran sam odredila posebne uvjete zaštite i postupanja u tom dijelu Jadrana. Prema tome, držim da tu ministarstvo nije propustiti, posebno to nije smjelo propustiti Ministarstvo zaštite okoliša i prirode i naložiti Agenciji za ugljikovodike da raspiše natječaj tek nakon što se izradi strateška procjena utjecaja na okoliš koja bi onda, strateška studija, propisala uvjete i mogućnosti istraživanja i eksploatacije ugljikovodika u Jadranu. Ovako ispada, nakon što smo završili natječaj danas smo čuli i koje su to sve svjetske kompanije javile i koje su zainteresirane za istraživanje ugljikovodika stječe se dojam da je strateška studija koja dolazi … samo dokument koji će pokriti natječaj koji je već ranije definiran i koji je već riješen. Ja sam to već i govorio, bojim se da se ne dogodi na određen način blamaža RH ako strateška procjena utjecaja na okoliš pokaže da upravo na polje na koje se javila jedna od svjetskih naftnih kompanija ne bude bilo moguće obavljati istraživanje i eksploataciju jer će ta strateška procjena utjecaja na okoliš definirati da upravo to polje, na tom se polju ne smiju takva istraživanja obavljati bilo iz razloga što je to Jabučka kotlina ili iz razloga što je neko od tih polja se proteže preko ekološke mreže natura 2000 koju smo već utvrdili prilikom ulaska Hrvatske u punopravno članstvo u EU. Dakle, to je jedan segment što sam trebao reći čini mi se Ministarstvu poljoprivrede. S druge strane se pridružujem svim kolegama zastupnicima koji su govorili o zaštiti i brzi države za sve korisnike dozvole odnosno buduće povlastice za obavljanje malog obalnog ribolova. Gospodin Rilje je rekao da je prema njegovim podacima oko 13 tisuća takvih korisnika odnosno sudionika u malom ribolovu. Ja sam maloprije govorio o 10 tisuća. Vjerojatno je taj podatak točan jer gotovo malo koji otočanin ili otočno domaćinstvo nije na ovaj ili onaj način korisnik dozvole za mali ribolov. Činjenica da temeljem ovog zakona se radi iskorak u odnosu na postojeći zakon. Po meni ovo jeste jedan iskorak ali za sve one korisnike dozvole za bavljenje malog ribolova nije dovoljno. Ja ću tijekom rasprave, sam vam i napisao amandman, ja držim da treba na drugačiji način pristupiti rješavanju mogućnosti daljnjeg obavljanja malog obalnog ribolova. Mali obalni ribolov je kao što je već i rečeno jedan od načina preživljavanja na hrvatskim otocima, pa i u priobalnom dijelu Hrvatske ali evo posebno želim izdvojiti na hrvatskim otocima na kojima je strašna depopulacija to svi znamo. I inače u RH depopulacija stanovništava ide prema svim prostorima, ali otoci su opet na određeni način specifični s obzirom na svoj položaj. Dakle, ne samo da je to način preživljavanja to je jedan tradicijski način života imati mali kajić, malu barku, imati nekakvu mrežicu, bacati itd. i od toga na određeni način rekao sam živjeti. Stoga je jasno nezadovoljstvo otočana koji su na ovakav način reagirali ne sada i prije, dakle ja ne govorim da je to, da je ovaj način rješavanja, eksplozivitet ove Vlade i gospodina ministra, držim da su propusti bili i prije tako da ne bi želio nikoga ekskulpirati. Odgovornost za ono što se moglo dogoditi, ali držim da je sada na Vladi mogućnost obveza i alat da na određeni način kvalitetnije pristupi upravo tim korisnicima dozvole za mali ribolov. Ja držim da je moguće u daljnjem radu Vlade i ovog Sabora omogućiti da svi oni koji su imali dozvolu za mali ribolov, da od 1.siječnja preuzmu povlasticu za mali obalni ribolov. Dakle, svi oni koji su imali da nastave sa obavljanjem tih djelatnosti. I s druge strane da povlastica bude prenosiva. Ja sam uvjeren da od ovih 13 tisuća korisnika dozvole za mali ribolov su u pravilu to ili u većem dijelu su starije osobe što znači nakon njihove smrti praktično ta povlastica nije moguća. Ja držim da se to uz određene kriterije koje propiše ministar može dati njihovim nasljednicama ili svima onima koji su zainteresirani i koji na taj način žive na hrvatskim otocima i u priobalnom dijelu Hrvatske. Dakle, s jedne strane da utvrdimo način da se ne, da svi oni koji su korisnici ove dozvole i dalje nastave obavljati tu djelatnost s jedne strane. A s druge strane da se omogući njihovim nasljednicama da oni kasnije ako su jasno zainteresirani mogu koristiti tu istu povlasticu a da kriterije za to kako ne bi bilo zloupotrebe propiše ministar. Na taj način držim da bi se omogućilo u ovim teškim trenucima, u krizi ljudima kojima to baš nije beznačajan izvor prihoda i mogućnost preživljavanja da i dalje mogu se tom djelatnošću baviti i tu djelatnost obavljati. Ovako na ovaj način izvan sustava će ostati negdje oko 8, 9 tisuća Hrvatskih građana koji su na ovaj način svakako mogli zadovoljiti svoje životne potrebe, a mogućnost koja im se daje kroz obavljanje rekreacijskog ribolova i ribolova prirodnim parangalima ne mislim da će biti ono što će ih zadovoljiti jer ti alati nisu oni isti koji su propisani u mogućnosti obavljanja malog obalnog ribolova. Pa u tom smislu gospodine ministre s obzirom da je prema zakonskoj regulativi u EU moguće … gospodarski ribolov i rekreacijski ribolov. Ne vidim da ne možemo ako ne postoje neki drugi razlozi kroz rekreacijski ribolov podvući sve one korisnike dozvole za mali ribolov koji danas tu istu djelatnost obavljaju. Vjerojatno treba malo više zauzimanja, a vjerujem da bi na taj način brojni korisnici sadašnje dozvole za mali ribolov našli svoj način preživljavanja na hrvatskim otocima i u hrvatskom primorju. Hvala.
Završene minute ove rasprave pripadaju ministru poljoprivrede poštovanom Tihomiru Jakovini.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Pomno sam slušao sve vaše rasprave i pokušat ću čak ne iskoristiti sve vrijeme koje imam na dobar način odgovoriti na većinu dijela rasprave. Mislim da zapravo prvo da riješimo ovu dilemu oko brojki 13,5 14 odnosno 10 tisuća, ona je oko 9.600. Dio oni koji su imali … jednostavno ili neplaćenim ili prestankom djelatnosti izišli iz registra ima ih oko 9.600. Poštovani kolega Bačić vrlo je teško dati svih 9.600 mogu nastaviti sa djelatnošću na isti način i sa istim alatima ako smo u fazi pregovora i pristupanja dogovorili i obvezali se da ćemo taj broj svesti na 3,5 tisuće onih koji mogu raditi. Drugu stvar koju bi htio ispraviti, čuo sam u ovom Domu da je to važan izvor prihoda i punjenju proračuna, ne, svi oni koji su lovili i prodavali ribu su bili u teškom prekršaju. Tek ovom izmjenom zakona dajemo mogućnost da se 5kg u ovoj kategoriji malog obalnog ribolova može tržiti pod kontroliranim uvjetima. Svi oni koji su radili, radili su na crno i krali su od ove države. Znači ne može biti izvor prihoda kao ni teza da je zastupanje interesa tih ljudi koji pune državni proračun. To je bio mali ribolov za osobne potrebe. Još jednom naglašavam, kategorija malog ribolova za osobne potrebe prevodimo u kategoriju 3,5 tisuće korisnika malog obalnog ribolova koji će imati mogućnosti dio svoga ulova pod kontroliranim i transparentnim uvjetima plasirati na tržište. Kada govorimo zapravo o zaštiti interesa i tome kako je sektor ili ceh, a govorimo o gospodarskim kategorijama ribolova sve ove godine gledao na ovu kategoriju onda ste trebali čuti na strukovnim organizacijama ili i u komori obrtničkoj i u Gospodarskoj komori kako ribari stvarno gledaju na ovu kategoriju. Maksimalni smo na ovaj način učinili mogućnost nastavka ili bavljenja tom djelatnošću pod transparentnim kriterijima i tu moram sada ispraviti jednu tezu koja se u više navrata čini mi se u vašem pisanom amandmanu, mislim da je nejasnoća cijeli stavak se briše. Ograničenje od 60 godina više ne postoji mi smo ga dali u prijedlogu zakona da se cijeli stavak 1.u tom članku briše, a kriteriji su kombinirani i dobni i prostorni i branitelji i invalidi i sve one kategorije koje jesu, tako da se može desiti da neko ko je mlađi puno mlađi po dobu starosti ali u kombinaciji prebivališta … invaliditeta branitelji i ostalo bude među ovih 3,5 tisuće koji će dobiti licencu. Zašto nismo napravili prenosivom? Zato da ovih 9.600 ćemo imati rang listu i 3.500 koji će ući unutra, a onog trenutka kada iz te kategorije netko bude izlazio van znači imamo onaj ispod crte koji nisu u tom trenutku zadovoljavali, bili su 3.501, 7., 10., 15.i on će na taj način moći doći u situaciju da se bavi ovom kategorijom ribolova. Ako je učinimo prenosivom mi cementiramo stanje jednom kada damo 3.500 povlastica de facto da ona za sva vremena ostanu samo za tih 3.500 obitelji. Mislimo da dajemo na ovaj način mogućnost puno širem krugu. Od primjedbi koje su još bile možda samo čini mi se na članak 9.da ste imali gospodine Sanader vezano za dodatne troškove za edukaciju djelatnika ili ovlaštenika ostalih ovlaštenih osoba ministarstava za pomorstvo, policijskih službenika, carinskih službenika i ovlaštenih osoba obalne straže koji će provoditi nadzor, do sada su te osobe ako su radile te poslove morali polagati dio državnog stručnog ispada, dolaziti u Zagreb, taj ispit plaćati 700 kuna i ostalo. Na ovaj način i ovim prijedlogom zakona mi smo osmislili model edukacije koji će se odvijati u matičnim njihovim gradovima bez financijskih troškova za te osobe koje će dobiti mogućnost inspekcijskog nadzora. Ronilački klubovi je bilo pitanje, Zakon o radu jednostavna gospodarska djelatnost ronilačkih klubova bez obzira na njihovu stručnost i osposobljenost ne daje mogućnost da se bave ovom gospodarskom djelatnošću. Za neprenosivo smo odgovorili. Razrada prekršajnih uredbi očekuje se odnosno u tijeku su izmjene još nekih uredbi vezanih za zajedničku ribarstvenu politiku. Njih ćemo implementirati u dodatnoj razradi prekršajnih u idućoj promjeni zakona ali ako i budemo radili novi zakon u idućoj godini kada budemo imali te uredbe EU onda ćemo i parlamenta onda ćemo imati i implementaciju njih sa razredom prekršajnih odredbi. Čini mi se da je poštovana kolegica Antičević rekla da je nedostatno ili uvijek nedostatan dovoljno inspekcijskog nadzora, slažem se i inspekcijske službe u ribarstvu ćemo dodatno ojačati, osnažiti, učiniti zaštitu i našeg bogatstva s kojim se ponosimo našeg Jadrana i kroz bolji i učinkovitiji rad inspekcijske službe. Za to ćemo koristiti značajna sredstva koja će nam biti na raspolaganju u idućem periodu iz proračuna EU. Govorim gotovo o 30 milijuna eura u narednom periodu za nadzor i kontrolu. To je i ona najava da ćemo uvesti bespilotne letjelice koje ćemo koristiti zajedno sa ostalim resorima za zaštitu našeg ribolovnog potencijala odnosno bogatstva mora. Evo u par najkraćih stavki sam pokušao objasniti ili razjasniti ono što je u raspravama bilo problematično. Zahvaljujem na konstruktivnoj raspravi. Moram samo na kraju primijetiti da nikada nisam ovako kratko bio na obrani jednog svoga zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem sada ćemo čuti još 4 replike. Prvo poštovani Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre ja nisam sudjelovao u pregovorima u poglavlju ribarstvo doduše jesam u dijelu koji se odnosi na pomorsko dobro i morske luke, međutim ja imam informacije da u tim pregovorima za ribarstvo nije nigdje spomenut izrijekom broj 3,5 tisuće dozvola za obavljanje malog otočnog ribolova pa to nije teško provjeriti, ja ću se potruditi provjeriti do amandmana kada budete odgovarali na amandmane. Ja razumijem Ceh ribara koji obavljaju gospodarski ribolov, ja njih razumijem iako ono što je gospodin Rilje rekao pitanje hoće li ribolovni napor biti umanjen kada se sada izda 3,5 tisuće povlastica za mali obalni ribolov i sve druge prenese u rekreacijski ribolov, pitanje je što će sa time biti i da li će se sa time doista smanjiti ta konkurencija koje se navodno boji Ceh ribara iako ja u tome konkurenciju ne vidim jer su oni i danas, funkcioniraju uz 9600 dozvola za mali ribolov. I zašto prenosiva, zašto ja mislim da bi trebalo omogućiti prijenos povlastice za mali obalni ribolov. Prirodnim putem će se smanjivati jasno broj sudionika u malom obalnom ribolovu. Pitanje je što će se sa tim brojnim brodicama, brojnim ribolovnim alatima događati u obiteljima u koji danas te brodice i ti ribolovni alati postoje. Zašto se ne bi omogućilo kroz pravilnik koji je u vašim rukama da se te brodice, taj ribolovni alat koji se desetljećima prikupljao, stvarao ostane sa strane i ne omogućiti njihovim nasljednicima koji također ispunjavaju uvjete koje vi propišete da nastave obavljati mali obalni ribolov. Dakle ja vas molim da evo u tom smislu i pokušamo napraviti sve da se doista omogući i otočanima i svima onima koji od toga žive da na taj način i dalje ostave. Hvala.
Na repliku odgovara ministar Tihomir Jakovina.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Štovani kolega zastupniče, ugovor o pristupanju točno stoji naznačeno 3,5 tisuće plovila odnosno registriranih djelatnika po ovom obliku ribolova. Ja bih volio da je veći broj ali nažalost tako je ispregovarano, to je naša obaveza i zapravo tempiranjem donošenjem ovoga zakona smo omogućili da se i kroz 2014. godinu za sve njih još omogući da se radi o postojećoj regulativi, sada je jednostavno obaveza naša da kombinacijom ovih po nama najboljih parametara za određivanje njih koji će se moći nastaviti dalje baviti malim obalnim ribolovom na neki način dobro i kvalitetno izreguliramo cijelu djelatnost. Kompenzacijske mjere sam naveo, svi oni koji se ne budu mogli nastaviti baviti malim obalnim ribolovom moći će imati godišnje dozvole za rekreacijski ribolov, moći će imati … [[Govornik se ne razumije.]] bez naknada. Još jednom stojimo po mogućnosti da svih ovih 9600 ili će ih biti relativno možda i manji broj znači kada budu registrirani će biti na nekoj određenoj rang listi i ako ne uđu među 3,5 tisuće treba im dati mogućnost da oni koji budu izlazili se nastave baviti djelatnostima. Razlika je samo jedna, jednostruka mreža stajačica 200 metara. Ako govorimo za osobne potrebe, ako govorimo da je do sada bio izvor prihoda ili lakšeg življenja uz tradiciju, kulturu i sve ostalo što su imali oni koji su se bavili tom vrstom ribolova onda nema velike razlike. Samo uvodimo red u jedan sustav. Zahvaljujem.
Druga replika poštovani Damir Rilje.
Poštovani potpredsjedniče. Uvaženi ministre, ja samo evo, ja sam pronašao podatak da u 2007. 10 tisuća i kasnije od Ceha ribara isto tako eto taj podatak i na nekoliko mjesta sam ga našao pa ga onda mislim mogu koliko toliko koristiti. Ali eto vaš je vjerojatno vjerodostojan. … [[Govornik se ne razumije.]] koliko ja znam da se koristi jako puno ljudi. Spomenuto je 5kg, vi ste tu pričali što se tiče 5kg preprodaje i nešto crno tako ste govorili, svi sadašnji mali ribari koji imaju dozvolu otprilike to je bila računica što bi se desilo kod takvog izlova u prosjeku kod 5kg izlova ribe dnevno i što će se dogoditi ukidanjem te kategorije. Naravno i da će se nakon tog ukidanja davati ovim koji će se baviti rekreacijskim ribolovom mogućnost samo da se drugim alatima uhvati toliko ribe i zapravo pravi crnjak je u rekreacijskom ribolovu. Jer tamo veliki broj ljudi pretpostavljam nema dozvolu ali evo ne bi želio govoriti previše o tome ali po nekim podacima do kojih sam došao je to otprilike tako a ima ih jako puno. I malo prije smo iz razgovora čuli pod rekreacijski se može puno toga od puške do svega ostaloga reći, do turističkoga ono što se kaže izlova ribe. Eto hvala lijepo.
Nova replika Nenad Pleše.
Evo dobro je, u redu je, zahvaljujem uvaženi potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Ministre, možda se provuklo kroz raspravu ono 60 godina, meni je jasno to se ukida u članku 21. stavka 1. i nisam nego moja intencija je i amandmana koje sam ponesao da se mogu i mlađe osobe biti mali obalni ribari koji će nastaviti tradiciju svojih očeva i koji će to, jer to je bit tog ribarenja. Nije sad to ulov 5, 6, 10kg ribe nego tradicija jedna koja će, gdje je prepoznata i Hrvatska po njoj.
I posljednja replika poštovani Ante Sanader.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, evo malo ste burno reagirali na ovo proračunsko punjenje proračuna, ja sam to rekao punjenje proračuna a nisam mislio da su oni zarađivali do sada kada su lovili te ribice pa bi onda od toga imali i silnu zaradu pa su punili i spašavali proračun. Ali sigurno svojim ulovom pomogli su svoj kućni budžet i onda su bili u stanju plaćati sve obveze prema državi iz drugih primjera. I mislim da mi nažalost imamo puno onih koji imaju jahte, vile, avione i koje mi trebamo progonit kao država ove male ribare i one, oni su zadnji u repu na koje mi trebamo trenirat strogoću. Kad strogoću odradimo na onima što treba onda je lako, a ribari će sami se riješit. Ali dobro, pozdravljam normalno uvođenje svakog reda i tu nema alternative. Niste odgovorili, nisam razumio ili nisam čuo, niste odgovorili ovo za godine. Postoji li mogućnost da smanje onih 60 godina, da to ne bude ta granica 60 godina, da se daje mlađim umirovljenicima, odnosno ljudima mlađim koji ne ispunjavaju onaj prihodni cenzus da mogu dobit ove dozvole i da se mogu bavit s tim i da ovu raspodjelu malo raspodijelit ove kazne da ne bude sve u jednu hrpu, ovi od 2 do 15 tisuća da to bude neke 2-3 grupe, pa za one manje prekršaje dajte manje kazne jer suci za prekršaje onda njima ostaje ovo da kažnjavaju.
Na repliku odgovara ministar Jakovina.
Poštovani kolega zastupniče, moram malo onda sporije pričat. Nisam burno reagirao, dapače čak pozdravljam današnju raspravu o ovom zakonu. Ponovio sam već imamo gradaciju kazni, a one će biti usklađene i sa novom uredbom tako da ćemo kod idućih izmjena i dopuna vjerojatno imati na neki način veću gradaciju samih kazni. A što se tiče cenzusa dobnoga odnosno godina, taj cijeli stavak se briše. Prvi stavak u članku 21. se briše tih 60 godina jer ono više nije kriterij za dobivanje nego smo rekli da će bit kriterij zapravo vezan za više kriterija koji će odrediti. To nije samo dobna granica i imovinski cenzus nego nam je to, bodovat će se i s obzirom na prebivalište i s obzirom na dob i na potencijalnu invalidnost, status branitelja, imovinsko stanje i socijalni status. To su sve kriteriji na osnovu čega će se moći ishoditi, dobiti licenca. 60 godina više ne, to je nešto što je bilo u starom zakonu i što mičemo iz članka 21.brišući cijeli prvi stavak. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Zahvaljujem ministru Jakovini, kolegama i kolegicama na sudjelovanju u raspravi. Sad ćemo prekinuti s radom. Sutra ćemo kao što je to već najavljeno, raspraviti točke 39. i 40. Hvala lijepa.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o morskom ribarstvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 767. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli zastupnik Nenad Pleše i zastupnik Branko Bačić. Molim predstavnika Vlade, poštovana Snježana Španjol, zamjenica ministra poljoprivrede da se očituje o amandmanu Nenada Pleše, zastupnika.
Hvala lijepo. Poštovani predsjedniče, poštovane gospođe zastupnici i gospodo zastupnici. Amandman se ne prihvaća uz sljedeće obrazloženje. Predloženom izmjenom članka 21. točke 2. i 3. iz stavka 1. važećeg zakona stavljaju se van snage tako da imovinski cenzusi i godine života od 60 godina više nisu uvjet za dobivanje i povlastice za mali obalni ribolov.
Podnositelj amandmana poštovani zastupnik Nenad Pleše.
Ja sam, predloženim amandmanom jasno piše da pod 1. uvjet za dobivanje povlastica za mali obalni ribolov je posjedovanje važećeg odobrenja a važeće odobrenje za osobe starije od 60, 65 godina. Predloženim amandmanom ja sam htio da se ta tradicija ostavi i na osobe mlađe jer stari ribari stare a to je tradicijski i prelazi s koljena na koljeno. Ako neće biti malih ribara neće biti ni velikih ribara. I zbog toga sam ja predložio ovaj zakon. Molim glasovanje.
Hvala lijepa. Molim da glasujemo o amandmanu poštovanog zastupnika Nenada Pleše a kojeg Vlada ne prihvaća. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Idemo na amandman poštovanog zastupnika Branka Bačića na članak 21. stavak 1. itd..
Amandman se ne prihvaća uz sljedeće obrazloženje. Predloženom izmjenom članka 21. točke 2. i 3. iz stavka 1. važećeg zakona stavljaju se van snage tako da imovinski cenzus i godine života od 60 godina više nisu uvjet za dobivanje povlastica za mali obalni ribolov. Povlastica za mali obalni ribolov je neprenosiva iz razloga da se i onima koji neće biti na listi od 3500 nositelja koji će prijeći u mali obalni ribolov omogući ulazak u tu kategoriju u budućem razdoblju s obzirom na prestanak obavljanja djelatnosti postojećeg nositelja povlastica za mali obalni ribolov. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovana zamjenice ministra. Nema prisutnog poštovanog podnositelja amandmana Branka Bačića. Molim da glasujemo o amandmanu kolege Bačića kojeg Vlada ne prihvaća. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona i molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 105 glasova za, 3 glasa suzdržanih i 3 protiv donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o morskom ribarstvu u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima.