Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo, uvaženi zastupnici Hrvatskog sabora. Ovo Izvješće o radu koje predstavljam je obimno i pripremljeno je prema standardnoj i u ovom Saboru već prihvaćenoj metodologiji. Ono sadrži uz statističke i druge podatke o radu ureda, o radu i postupanju po pritužbama, o terenskom radu i suradnji sa drugim tijelima i udrugama i prikaz i ocjenu stupnja poštovanja ljudskih prava. Ali pored upozorenja prijedloga i preporuka koje su tokom godine upućena ministarstvima i drugim tijelima uprave, središnje i lokalne, odnosno područne Izvješće u svom zaključnom dijelu sadrži i prijedloge za koje se traži potpora zastupnika, a odnose se na pitanje sustava ili na najvažnija pitanja čije rješavanje je pretpostavaka za potpuniju zaštitu i ostvarivanje prava građana. A time i za bitno unapređenje odnosa građana i tijela državne vlasti, prije svega upravnih i sudbenih. Temeljna zadaća pučkog pravobranitelja je da postupajući po pritužbama građana, dakle prvenstveno po pritužbama građana, a ponekad i iznimno i na vlastitu inicijativu štiti građane od nezakonitog, nepravilnog, ali i lošeg rada tijela državne i lokalne uprave i drugih tijela s javnim ovlastima. Kada ocjenjuje postupke i akte tih tijela pučki pravobranitelj, kao i uostalom niti druge institucije ombudsmana u drugim zemljama, nije ovlašten davati obvezujuće naloge, niti ukidati ili poništavati akte. Njegove ovlasti su davanje obavještenja, prijedloga upozorenja i preporuka, a tijela kojima su upućena dužna su se o njima očitovati. Kad ta tijela ne postupe prema prijedlozima, upozorenjima ili preporukama, pučki pravobranitelj može o tome obavijestiti Hrvatski sabor i javnost, bilo putem godišnjeg izvješća, što ja i ovom prilikom činim, bilo putem posebnih obraćanja neposredno ili putem saborskog odbora, što smo također činili ove godine. Dakle radi se o jednoj dodatnoj, fleksibilnoj i manje formalnoj, ali bržoj i jednostavnijoj zaštiti koja u nemalom broju slučajeva može osloboditi građane dugotrajnog i mukotrpnog formalnog postupka ili im omogućiti da svoja prava ostvare brže i potpunije. Posebno je važno što se intervencija pučkog pravobranitelja ne ograničava samo na ocjenu zakonitosti u užem smislu, nego i na poštovanje zahtjeva dobre i građanima prijateljske uprave i upravne prakse, često i sa stajališta načela pravičnosti i morala. Kroz takvu zaštitu pučki pravobranitelj djeluje u dva smjera. Pravovremeno upozorava na moguće ugroze i povrede prava i pomaže njihovom punom ostvarenju, ali i doprinosi demokratskoj kontroli uprave, a time i njenom poboljšanju i unapređenju. O učincima i rezultatima, pa i problemima u ostvarivanju te zadaće, ovo Izvješće sadrži dovoljno potrebnih podataka i neću ih ponavljati u ovom uvodnom izlaganju. Samo nekoliko najvažnijih. Dovoljno je reći da je Ured u 2005. godini postupao, a to znači otvorio predmete po 2 tisuće 433 pismene pritužbe. Od toga tisuću 653 novih, zaprimljenih u 2005. godini. Neposredno se dolaskom Uredu obratilo 746 građana, a putem telefona Uredu se svakodnevno obraćaju deseci građana. Broj primljenih pritužbi u 2005. godini manji je u odnosu 2004. i 2003. godinu kada je pučki pravobranitelj prema programu financiranom putem donacije norveške Vlade i putem misije OESS-a obilazio županije i lokalne jedinice pogođene ratnim zbivanjima i tamo neposredno primao pritužbe. I taj sadašnji broj odgovara ranijem višegodišnjem prosjeku. Ti podaci rječito govore o značenju i o ulozi terenskog rada i potrebi nazočnosti pučkog pravobranitelja i u lokalnim sredinama, kako bi se građanima kojima je .to potrebno omogućio neposredan pristup. Potvrda te važnosti je i broj pritužbi ove godine osoba lišenih slobode koje je višestruko, 4 puta povećan ove godine, a nakon programa obilaska zatvora, kaznionica i odgojnih zavoda. Ja ne trebam podsjećati Sabor jer vi ste donosili proračun da pučki pravobranitelj ni ove godine nije dobio sredstva za obilazak županija. Tako da ja ovim putem obavještavam Sabor da sam ja u pregovorima i s jednim preliminarnim ugovorom ove godine ponovne sa misijom OESS-a koja pokušava preko donacije norveške Vlade i ove godine dobiti sredstva za obilazak županija. Prvi obilazak mi imamo već sljedećeg tjedna, idemo u Sisačko-moslavačku županiju. Što se tiče pritužbi, iz statistike je vidljivo da je najveći broj pritužbi u vezi s posljedicama rata još uvijek i raspadom bivše države. To su pritužbe iz područja mirovinsko-invalidskog osiguranja. Tu se uključuju i one iz međudržavnog ugovora, dakle osoba koje su stekli mirovine stažem u nekoliko bivših republika. Zatim su to pitanja obnove, povrata imovine i drugih imovinskih prava te statusnih i socijalnih prava. Dugotrajnost upravnog rješavanja i dalje je najčešći razlog pritužbi u tim ovlastima, mirovinsko-invalidskog, imovinskopravnih odnosa obnove, graditeljstva i prostornog uređenja i to kako u prvostupanjskog tako osobito u drugostupanjskom postupku. U drugostupanjskom postupku u nekim oblasti postupak po žalbama umjesto onih zakonskih 2 mjeseca traje 2 do 3 pa i više godina. I to nažalost trajno. Osim na dugotrajnost postupka građani se učestalo žale da ne dobivaju odgovore na svoje upite i predstavke, niti su im poznati razlozi zbog kojih ti postupci traju tako dugo, odnosno kada bar približno mogu očekivati rješenja. Za razliku od građana, istine radi valja reći, da pučki pravobranitelj u pravilu dobiva očitovanja i odgovore na svoje upite osobito kada se obraća ministarstvima i drugim čelnicima središnjih državnih tijela. Iz izvješća je vidljivo da se odnos i suradnja sa središnjim upravnim tijelima bitno poboljšala uz navedene izuzetke koje smo naveli što se ne može reći i za sve područne službe pa i neke lokalne jedinice. Također je iz izvješća vidljivo da su mnoge intervencije pučkog pravobranitelja zbog dugotrajnosti postupaka imale rezultata te su građani dobili ili traženi akt ili pak valjano obrazloženje zbog čega to još nije moguće. Sve to govori da se mnoga državna pa i lokalna tijela još uvijek prema građanima ponašaju više s pozicije vlasti nego kao njima odgovorni javni servis, jer ako se zahtjevi građana učestalo ne rješavaju zakonskim pa ni razumnim rokovima, a da građani pritom nisu obaviješteni o razlozima za to niti o rokovima kada mogu očekivati rješenje to jasno govori o tome da ta tijela i službenici ne poštuju građane i ne osjećaju se odgovorni prema njima. Stoga je potrebno zaoštriti odgovornost uprave građanima posebno čelnih dužnosnika i jasno naglasiti da za rješavanje predmeta i zahtjeva građana osim neposrednih izvršitelja su osobno odgovorni i svi rukovodeći službenici i dužnosnici uključivo i ministre i druge čelnike središnjih upravnih tijela. Zabrinjavajuće je pa i donekle paradoksalno da dok bilježimo sve bolju suradnju ministarstava s pučkim pravobraniteljem, istodobno se neposredni odnosi uprave i građana bitno ne mijenjaju na bolje. Stoga predlažemo i tražimo potporu Sabora za prijedloge i preporuke koji su prvenstveno usmjerene na stvaranje nekih bitnih pretpostavki za primjereniji pa i zakoniti odnos građana i uprave. Smatramo da je vrijeme za beziznimnu primjenu odredbe članka 296. Zakona o općem upravnom postupku prema kojem se nakon isteka zakonskog roka za rješavanje stranka mora obavijestiti o razlozima zbog kojih stvar nije riješena i o tome koje će se radnje poduzeti u svrhu rješavanja. U tom smislu mi od početka ove godine svim ministarstvima upravo po pritužbama građana upućujemo takav zahtjev da su dužne neposredno obavijestiti građane kako bi se izbjegli svi postupci okolni zbog šutnje administracije, obraćanja pučkom pravobranitelju, Saboru, odborima itd. Drugo, mislimo da bi ministri i drugi čelnici u resorima u kojima se trajno ne rješava u zakonskim pa ni u razumnim rokovima, to sam rekao u ime imovinskopravnih obnova, mirovinsko-invalidsko, graditeljstvo u nekim predmetima bilo u prvom stupnju ili što je još češće u drugom stupnju po žalbama, da bi trebali donijeti programe rješavanja zaostataka i poboljšanja ažurnosti, a kada to iz objektivnih razloga nije moguće zbog nedostatka jer ima i objektivnih razloga nedostatak kadrova, materijalnih sredstava, posebne zapreke složenosti propisa, trebali bi o tome obavijestiti Vladu i javnost na prikladan način. Kao treće, službe i odjeli u ministarstvima i središnjim državnim tijelima koji rješavaju po žalbama treba ojačati ali i osposobiti za pružanje stručne pomoći i kontrolu prvostupanjskih tijela, ali i za rješavanje predmeta u meritumu kad god je to opravdano i moguće. Još uvijek imamo višestruka ukidanja, vraćanja na ponovni postupak onda kad to nije opravdano pa ni zakonski ne bi trebalo biti moguće. I kao četvrto, temeljna pretpostavka za sustavno praćenje kontrole i ocjenjivanje rada uprave od vrha do dna je ponovna uspostava sustavne evidencije u rješavanju upravnih stvari putem jedinstvene informatičke obrade i vođenja podataka. Početni korak treba biti donošenje uputstva, naputka iz članka 298. stavka 3. Zakona o općem upravnom postupku kojim državni tajnik Središnjeg državnog ureda za upravu treba propisati jedinstvenu metodologiju, obrasce i rokove za dostavu podataka kao i obveze središnjih u odnosu na područna upravna tijela. Na kraju sam kao opće pretpostavke za bolji rad uprave u smislu profesionalnosti, kvalitete i motiviranosti naveo potrebu smanjivanja razlike u plaćama osobito onih najobrazovanijih i najstručnijih u državnoj upravi u odnosu na odgovarajuće u drugim službama i gospodarstvu, ali i na zaposlene u područnim i lokalnim jedinicama kao i potrebu naravno prekidanja začaranog kruga u mnogim sredinama, postavljanja politički podobnih i osobno lojanih nakon svake promjene na izborima ili čak promjene ministra ili drugog čelnika upravnog tijela. To se naravno ne bi odnosilo na zakonom propisane funkcije. Također naravno upozorio sam ono što je poznato i o čemu se u Saboru često govori i na potrebu daljnje decentralizacije i brzog prenošenja upravnih poslova i financijskih sredstava prema već donijetima propisima na lokalnu i područnu razinu bliže građanima i njima neposredno odgovornim tijelima. Gospođe i gospodo zastupnici iako izvješće koje je na raspravi sadrži ukupno 160 kartica, stranica teksta, od čega se bar 150 odnosi na državnu i lokalnu upravu, onih par stranica koje su osvrt na pritužbe i stanje u pravosuđu i ovaj put su zaokupile najveću javnu pažnju. U tom dijelu kao i prošle godine upozorio sam na broj pritužbi na rad sudova koje građani upućuju pučkom pravobranitelju iako je poznato da u odnosu na sudove nema one ovlasti koje ima prema upravnim tijelima. Također sam ocijenio da je dugotrajnost sudskih postupaka i dalje jedan od glavnih problema hrvatskog pravosuđa, ali naravno i hrvatskih građana te da je upitna učinkovitost mjera predviđenih novim Zakonom o sudovima, pravosudna inspekcija koja nema nikakvih drugih ovlasti nego što je imala ta služba u ministarstvu i do sada i naravno što se tiče tužbi pred redovnim sudovima zbog prekoračenja razumnog roka. To je također jedna mjera koja je nužna i potrebna, ali neće sama po sebi riješiti problem dugotrajnosti postupka. Međutim ono što smatram vrlo važnim naglasiti to je da smo vrlo pozitivno ocijenili mjere za rješavanje zaostalih predmeta i praćenje rada sudaca koje je krajem prošle godine počeo provoditi Vrhovni sud u suradnji sa županijskim sudovima, po meni … ispravno tumačeći svoje zadaće i ovlasti. Očekujem da će te mjere prerasti u stalan sustav praćenja kontrole i ocjenjivanja rada svih sudova i sudaca jer je to jedini način za poduzimanje učinkovitih mjera sve to uklanjanja iz sustava sudaca koji ne mogu zadovoljiti potrebne standarde, kvalitete i nepristranosti. Založio sam se za punu potporu Vrhovnom sudu posebno kadrovsku i materijalnu uvjeren da je najbolji put za ažurniji i bolji rad sudova i sudaca dobra sudska uprava i dobar sudski menadžment i da primarnu i temeljnu kontrolu koristeći sve ovlasti iz zakona treba uspostaviti unutar sudbenog sustava prvenstveno a ne izvan njega. Tek na kraju, a ne kao najvažnije, ponovio sam prošlogodišnji prijedlog da se razmotri i potreba da se određeni oblici kontrole po pritužbama građana kao dodanu zaštitu protiv dugotrajnosti postupaka i nepravilnog postupanja u poslovima sudske uprave po uzoru na mnoge europske zemlje povjeri pučkom pravobranitelju kao opunomoćeniku Hrvatskoga sabora. Načelno stajalište Sabora u tom pitanju moglo bi biti podloga za uređenje tog pitanja pri eventualnim, a vjerojatnim izmjenama Ustavnog i zakonskog statusa pučkog pravobranitelja. Također smo iznijeli stajalište da je dugotrajnost sudskih postupaka, iako u velikoj mjeri uzrokovano i razlozima izvan sudstva, ipak je posljedica kadrovskog stanja u pravosuđu. Podsjetio sam na poznatu i nespornu činjenicu da je ponovnim imenovanjem svih sudaca po prvom državnom sudbenom vijeću nakon donošenja Zakona o sudovima iz 93. jednom broju kvalitetnih i iskusnih sudaca prestala sudačka dužnost te da je istodobno jedan broj sudaca imenovan i po kriteriju političke podobnosti i lojalnosti i interesnim grupama nego po kriteriju stručnosti i nepristranosti. Ocjenu o tome dao je najbolju Ustavni sud ukinuvši nekoliko desetaka takvih odluka pri čemu je utvrđen i nedostatak potrebnih kriterija za imenovanje i napredovanje sudaca. Stoga i danas u sustavu ima i nestručnih, ali i sa stajališta nepristranosti upitnih sudaca jer nisu ni imenovani po kriteriju stručnosti i nepristranosti nego povezanosti s političkim, financijskih i drugim interesnim grupama. Iako malobrojni u odnosu na ukupan broj sudaca, ti suci bitno utječu i na opću lošu sliku i percepciju sudstva i sudačke profesije. Stalnost sudaca ne znači i njihovu nedodirljivost. Kao i druge dužnosti i profesije suci moraju biti podvrgnuti ocjeni njihove sposobnosti da zadovolje standarde kvalitetnog i nepristranog sudovanja. Za nezavisnost sudstva i sudaca bitno je da sustav praćenja, ocjenjivanja pa i eliminacije funkcionira unutar sudbenog sustava. Svoju ulogu imaju predsjednici sudova u tome, državno sudbeno vijeće, ali i udruga sudaca. Ako taj sustav ne funkcionira nije nerealno očekivati da će jačati pritisak i izvana, što za nezavisnost sudstva ne mora biti uvijek najbolje. U tom smislu smatram da bi i Udruga hrvatskih sudaca trebala takva upozorenja i prijedloge smatrati dobronamjernim i u interesu samostalnosti i nezavisnosti sudstva. U pritužbama pučkom pravobranitelju građani u pravilu ne navode nacionalnost ili etničko podrijetlo iako ima i manji broj pritužbi na diskriminaciju po nacionalnoj osnovi u vezi sa zapošljavanjem, pravima iz rada, statusnim pitanjima i postupanju policije. Za zaštitu kolektivnih prava pripadnici manjina uglavnom se obraćaju drugim specijaliziranim tijelima. Međutim, u onom dijelu pritužbi na rad i postupanje uprave, osobito zbog dugotrajnosti postupka, veliki je udio pritužbi građana srpske nacionalnosti, posebno u pitanjima obnove, povrata imovine, stambenog zbrinjavanja, statusnih pitanja i mirovinsko-invalidskog osiguranja u kojima se taj udio penje i na 70%. Rad pučkog pravobranitelja i problemi koji se javljaju u tim oblastima detaljno su prikazani u posebnom dijelu Izvješća. Unatoč rezultatima u pitanju povrata imovine i obnove u kojoj žalbeni postupci i dalje predugo traju, i tek početnim radnjama i aktivnostima o stambenom zbrinjavanju, valja reći da još uvijek i birokratskog i neprimjerenog pa i nezakonitog postupanja upravnih službenika, više na područnoj i lokalnoj nego na državnoj razini. Čini se da neki od njih još uvijek ne razumiju ili ne prihvaćaju da se radi o hrvatskim građanima, jednakim pred zakonom, ali i o ljudima koji godinama nakon rata još uvijek ne mogu stvoriti elementarne uvjete za život i integraciju u hrvatskom društvu. U tom pogledu važna je i uloga policije, ali i svih posebno lokalnih tijela vlasti koji moraju osigurati pripadnicima nacionalnih manjina punu sigurnost i zaštitu od incidenata motiviranih etničkom netolerancijom. Povećan broj takvih incidenata u drugom polugodištu 2005. godine upozorava i zahtijeva ne samo javnu osudu pa i najviših državnih tijela i dužnosnika nego i konkretne organizacijske i zakonske mjere. Povratak, obnove i stambeno zbrinjavanje samo su početni elementarni uvjeti. Uz to je nužno brže nego do sada poticati ozračje ili stimulirati uključivanje povratnika u politički i gospodarski život kroz političko predstavništvo, zapošljavanje, osobito u državnoj i lokalnoj upravi i pravosuđu, te ostvarivanje drugih prava iz Ustavnog zakona. Iako ne stoje neke ocjene da se ukupno stanje u tom pogledu u odnosu na ranije godine pogoršalo, valja reći da se stanje ipak u nekim ovlastima ne poboljšava dovoljno brzo i temeljito za demokratsku zemlju pred vratima Europske unije i da su Srbi i Srbi povratnici i dalje kategorija stanovništva koja zahtijeva punu državnu i društvenu pažnju. Kad se radi i o drugim kategorijama stanovništva koji zahtijevaju punu državnu i društvenu pažnju primijetili ste vjerojatno da u ovogodišnjem izvješću nema dijela izvješća koji bi se bavio pitanjima Roma. To je upravo zato što mi nismo jedna opća institucija za zaštitu ljudskih prava nego što je naša temeljna zadaća da postupamo po pritužbama građana. Mi pritužbi građana Roma nemamo prema tome, mi uz sve ostale specijalizirane institucije nismo smatrali da se treba posebno na to osvrtati. Samo bih upozorio na onaj dio koji opisuje obilazak Međimurske županije gdje sam upozoren od Ureda za nacionalne manjine, gdje su citirane izjave tamošnjih predstavnika Roma, da to nisu stajališta i izjave, odnosno pogledi pučkog pravobranitelja. Ti dijelovi izvješća su dati u obliku jednog ustvari skraćenog zapisnika gdje je na neki način samo izloženo ono što je tamo rečeno. Ja sam već u prošlogodišnjem izvješću ocijenio da je paradoksalno da u Međimurskoj županiji koja je možda i najviše napravila po pitanju Roma, da postoji percepcija da je tamo, da su Romi najnezadovoljniji. To naprosto nije istina i taj dio izvješća treba promatrati u tom smislu. Uz pritužbe na nezakonit ili nepravilan rad kao i na dugotrajnost postupaka pred tijelima državne uprave sve se više građana obraća pučkom pravobranitelju ukazujući na povredu i ugroženost radnih i socijalnih prava i upozoravajući na opće stanje socijalne nesigurnosti nekih kategorija i slojeva stanovništva. Građani se uglavnom pozivaju na ustavna načela i prava na rad, zdravstvenu zaštitu, socijalnu sigurnost i dostojan život. Najugroženije kategorije su nezaposleni, zatim zaposleni na crno, dio zaposlenih kod onih poslodavaca koji sustavno krše prava zaposlenika te umirovljenici s najnižim primanjima, osobito novoumirovljeni nakon stupanja na snagu novog Mirovinskog zakona, dakle od 99. godine. Uz nezaposlene najugroženija kategorija su oni zaposleni kod poslodavaca koji trajno i sustavno kršeći zakonske propise uskraćuju njihova prava, a bez dovoljne kontrole i zaštite nadležnih državnih tijela. Dakle, inspekcija i drugih upravnih službi. Nažalost, i sudski postupci za zaštitu prava iz rada traju nedopustivo dugo i ne predstavljaju efikasno sredstvo pravne zaštite. Umirovljenici upozoravaju na nepovoljan odnos mirovina prema prosječnim plaćama i činjenicu da ionako niske mirovine koje ne pokrivaju normalne životne troškove i dalje stalno zaostaju za rastom troškova, osobito komunalnih usluga. Stoga raste broj ovrha na mirovinama i imovinom najsiromašnijih. Također je velik broj pritužbi na neopravdane razlike u visini mirovina istih kategorija između tzv. starih i novih umirovljenika, to nije samo socijalno pitanje i pitanje siromaštva, to je već pitanje jednakosti i pravednosti jer teško je ljudima objasniti da samo datum odlaska u mirovinu pod istim uvjetima pod kojima i onaj koji je otišao 6 mjeseci ranije da su mirovine manje od 20, 30%. Nije sporno da ta važna pitanja nije moguće na duži rok rješavati samo socijalnim mjerama i preraspodjelom, ali ipak valja upozoriti na prag socijalne izdržljivosti navedenih kategorija, ali i nažalost i zaposlenih s najnižim primanjima. Ako se trendovi u tom smislu ne promijene, a država tu ima ne malu ulogu jačati će pritisci na preraspodjelu u korist veće socijalne jednakosti i stoga građani s pravom očekuju da ta pitanja zauzmu središnje mjesto u društvenim političkim raspravama. I na kraju, u prošlogodišnjem izvješću upozorili smo Hrvatski sabor na višegodišnji deficit u kadrovskom i materijalnom razvoju institucije pučkog pravobranitelja koja višestruko zaostaje za istim ili odgovarajućim u nama usporedivim državama. Ukazali smo na to da proračun pučkog pravobranitelja dovodi u pitanje i dostignutu razinu zaštite prava građana, a da se ne govori o novim obvezama utvrđenim promjenama iz 2000. godine. Osobito se to odnosi na mogućnost rada na terenu bez čega je na žalost pristup velikog broja građana otežan pa i onemogućen. U izvješću smo stoga predložili plan bilo jačanja institucije do 2008. godine, a kojim je za 2006. bilo predviđeno povećanje proračuna, tj. 7 novozaposlenih što je Sabor zaključkom od 3. lipnja prihvatio obvezavši Vladu da u skladu s tim osigura sredstva. Unatoč izričitom i nedvosmislenom zaključku Ministarstvo financija je pripremilo nacrt, a Vlada Republike Hrvatske prijedlog u iznosu koji je 11% veći u odnosu na 2005. godinu ne prihvativši čak ni amandman Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina kojom je predloženo povećanje za ured kako bi se bar djelomično ispoštovao zaključak Hrvatskog sabora. I na kraju, ali ne manje važno želim upozoriti na neprimjeren način na koji se u postupku pripreme nacrta i prijedloga proračuna tretira ustavna, ali i saborska institucija pučkog pravobranitelja. Nije mi poznato da li je isti tretman i za druga saborska tijela i institucije. Smatram neprihvatljivim da proračun pučkog pravobranitelja do visoke faze pripreme za prijedlog pred Vladom priprema Ministarstvo financija bez konzultacije i suradnje s pučkim pravobraniteljem neposredno ili putem saborskih odbora. Posebno smatram neprihvatljivim da u proračunima takvih saborskih institucija ne raspravljaju matični odbori Hrvatskog sabora ne pred samu sjednicu Sabora nego prije utvrđivanja prijedloga na Vladi Republike Hrvatske. U tom smislu postupak donošenja za 2006. godinu sa stajališta pučkog pravobranitelja bio je neprimjeren, a s obzirom na spomenuti zaključak saborske sjednice i nedopustiv. Nacrt je pripremljen bez sudjelovanja pučkog pravobranitelja, a matični odbor ga je dobio na raspravu u … [[Govornik se ne razumije.]] , nakon utvrđivanja prijedloga na Vladi kada ni amandmanom nije bilo moguće ništa primijeniti. Stoga nije pretjerano reći da je proračun pučkog pravobranitelja ustvari određene u Ministarstvu financija upravnog tijela čiji rad i postupanje pučki pravobranitelj temeljem Ustava nadzire u ime Hrvatskog sabora. Stoga molim Hrvatski sabor da poduzme sve potrebno kako bi saborska tijela, a nije tijela državne uprave ubuduće odlučujuće utjecala na proračun pučkog pravobranitelja, a time i na njegov ukupan rad i djelovanja. Sa stajališta diobe vlasti i ustavne uloge Hrvatskog sabora takva bi praksa bila primjerenija i korisnija. Hvala lijepo gospodine predsjedniče.
Hvala. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, predsjednik Odbora poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora raspravio je na 53. sjednici održanoj 9. svibnja 2006. godine izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2005. godinu koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnio pučki pravobranitelj Republike Hrvatske. Odbor je na temelju svog djelokruga iz članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora raspravio ovo izvješće kao matično radno tijelo. Odbor je u raspravi utvrdio da je pučki pravobranitelj podnio izvješće sukladno članku 8. Zakona o pučkom pravobranitelju. Odbor je u raspravi podržao aktivnosti pučkog pravobranitelja iznesene u izvješću, posebice glede osiguranja zaštite ustavnih i zakonskih prava građana u postupcima koji se vode u tijelima državne uprave i zaštite ljudskih prava u zatvorima, kaznionicama i odgojnim zavodima. Odbor drži da je stanje u pravosuđu kompleksan problem te smatra neodgovarajućom i preoštrom ocjenom pučkog pravobranitelja da je uzrok nezadovoljavajućeg stanja u pravosuđu razrješenje sudaca nakon donošenja Zakona o sudovima 1993. godine i imenovanje neiskusnih i politički podobnih sudaca. Odbor smatra da prigodom donošenje državnog proračuna za pojedinu godinu treba voditi računa da se na temelju predloženog plana pučkog pravobranitelja i u skladu s mogućnostima osiguraju financijska sredstva za aktivnosti pučkog pravobranitelja. Član Odbora, kolega Dragutin Lesar, predložio je da Odbor predloži zaključak kojim će se obvezati Vlada Republike Hrvatske da podnese izvješće o izvršenju zaključka koji je donio Hrvatski sabor prigodom prihvaćanja izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2004. godinu što Odbor nije prihvatio jer je za taj zaključak glasalo samo dvoje članova. S tim u vezi uvaženi kolega, član Odbora zatražio je da se sukladno članku 51. Poslovnika Hrvatskog sabora izdvoji njegovo mišljenje držeći da Hrvatski sabor i njegova radna tijela te Vlada Republike Hrvatske nisu postupili po naprijed navedenim zaključcima. Nakon toga Odbor je jednoglasno sa 8 glasova za predložio Hrvatskom saboru da se donese zaključak o prihvaćanju Izvješće pučkog pravobranitelja za 2005. godinu. Hvala.
Hvala. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Odbor za pravosuđe, za rad, socijalnu politiku i zdravstvo, lokalnu i područnu samoupravu, Odbor za useljeništvo. Poštovani zastupnik Ivan Bagarić u ime Odbora za useljeništvo.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo! Odbor za useljeništvo na 22. sjednici odbora održanoj 18. svibnja 2006. godine raspravio je Izvješće o radu pučkog pravobranitelja koje je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnio pučki pravobranitelj aktom od 31. ožujka 2006. godine. Odbor je izvješće raspravio u svojstvu zainteresiranog radnog tijela sukladno članku 140. Poslovnika Hrvatskoga sabora. U podužoj raspravi o dijelu izvješća koje se odnosi na pitanja iz djelokruga odbora članovi odbora su procijenili da izvješća pučkog pravobranitelja iz godine u godinu pokazuju isti nedostatak koji nastaje zbog neodgovarajuće metodologije pri izradi izvješća. Iz izvješća se ne vidi osnovanost pritužbi građana niti se izvješća mogu uspoređivati. Naime, svake godine se u izvješću kaže da se broj predmeta povećao jer je pučko pravobranitelj bio dostupniji građanima te se nameće pitanje koliki bi tek bio broj predmeta da je pučki pravobranitelj dostupniji ljudima i da je obišao veći broj županija ili češće ih obišao. U raspravi su članovi odbora iznijeli mišljenje da je potrebno proširiti nadležnost pučkog pravobranitelja na rad sudova jer pravosuđe nije izvan zakona te se opravdano može postaviti pitanje učinkovitosti pravosuđa. U raspravi su svi članovi izrazili veliko nezadovoljstvo radom Uprave za inspekciju i upravna pitanja MUP-a te nekih diplomatskih predstavništava kojima se stranke obraćaju sa zahtjevima za ostvarivanje svojih zakonskih prava. To se posebice odnosi na zahtjeve za stalnim boravkom i za primitkom u hrvatsko državljanstvo. Nije utješno obrazloženje predstavnika MUP-a koji otklanjanju kritike pomanjkanjem ljudstva i financijskih sredstava jer broj tužbi Ustavnom sudu protiv rješenja MUP-a te presuda Upravnog suda kojima Upravni sud tužbe prihvaća ukazuje na propuste administracije. Upravni sud poništava svaki drugi upravni akt koji izdaju ministarstva zbog toga što državna i lokalna administracija doslovno krši ili ne vodi brigu o Zakonu o upravnom postupku. I s postojećim ljudskim sredstvima, ljudskim resursima i sredstvima navedena uprava MUP-a trebala bi se bolje tehnički posložiti i biti učinkovitijom. Odnos službenika prema građanstvu je također povremeno takav da se prema strankama ponašaju kao monopolisti koji bez dovoljne argumentacije zahtjeve odbijaju i rješavaju ih zapravo ne poštivajući zakonske rokove ni odluke Upravnog suda i ne drže se načela Zakona o upravnom postupku. Ne informiraju korisnike o zakonskim mogućnostima koje su za korisnike povoljnije. U skladu s odredbama članka 14. ZUP-a tijelo koje vodi postupak brinut će se da neznanje i neukus stranke i drugih osoba koje sudjeluju u postupku ne bude na štetu prava koja im po zakonu pripadaju. Odredbom članka 140. ZUP-a propisano je da je službena osoba koja vodi postupak dužna po potrebi upozoriti stranku na njezina prava u postupku te ukazati na pravne posljedice njezinih radnji i propusta u postupku. Umjesto da neinformirane stranke pouče službenici nerijetko iznalaze načine kako strankama doslovno otežati stjecanje stalnog boravka i državljanstva i kako zapravo odbiti zahtjev onih koji stvarno ispunjavaju uvjete za stjecanje hrvatskog državljanstva. Najviše poteškoća imaju pripadnici hrvatskoga naroda koji zahtjeve podnose na temelju članka 16. i 30. Zakona o hrvatskom državljanstvu. Za nezakonito odbijanje zahtjeva nitko ne odgovara kao ni za štetu koja se time strankama nanosi. Teške posljedice lošeg ustrojstva i rada Uprave za inspekcijske i upravne poslove pogađaju najviše one koji su najsiromašniji jer ne mogu u zakonskom roku dobiti hrvatsko državljanstvo. Siromašne obitelji useljenika prisiljene su iz mjesečne plaće izdvajati dio sredstava za dodatno zdravstveno osiguranje vlastite djece. Takvo postupanje upravnih tijela prema građanstvu se nažalost ne mijenja i ono traje i ono zahtijeva određene promjene. To pokazuju i izvješća Odbora za iseljeništvo u ranijim izvješćima pučkog pravobranitelja. Mijenjaju se samo oni koji zapravo s vremena na vrijeme su prisiljeni intervenirati i uskakati kako bi riješili pojedini predmet. Jesu li uzroci ovakve promjene zakona u neznanju službenika. Kad se dokaz pripadnosti hrvatskom narodu traži jedino i isključivo iz starijih javnih isprava u kojima se stranka izjašnjavala Hrvatom odnosno Hrvaticom ili u nepoznavanju Zakona o upravnom postupku nije se u raspravi moglo utvrditi. Zamjenik pučkog pravobranitelja je ukazao da se dokazivanje pripadnosti može utvrditi i svjedocima a ne samo jedino i isključivo starim javnim ispravama a valjalo bi imati na umu da se mnogi Hrvati ni prije ni sada u javnim ispravama nisu imali mogućnosti izjasniti Hrvatima. Zbog neopravdano negativno riješenih zahtjeva stranke su prisiljene pokrenuti upravni spor na Upravnom sudu Republike Hrvatske, čekati na rješenje Upravnog suda nekoliko godina a potom još bar godina dana na novo rješenje MUP-a. Postavljeno je pitanje opravdanosti odbijanja zahtjeva punoljetnom članu obitelji čiji jedan od roditelja nije hrvatskog porijekla a punoljetni potomak te obitelji se izjašnjava pripadnikom hrvatskoga naroda. MUP takve zahtjeve zadnjih godina redovito rješava negativno. Posljedice su da roditelji imaju hrvatsko državljanstvo jedno temeljem podrijetla a drugo temeljem braka a odrasla djeca moraju ostati sa stranim državljanstvom. U raspravi je izneseno uvjerenje da bi trebalo mijenjati pravilnike i naputke koji onemogućavaju primjenu Zakona o hrvatskom državljanstvu poput primjerice nigdje objavljenog pravilnika koji određuje da se iseljenicima imaju smatrati samo oni koji su iz Republike Hrvatske iselili iz ekonomskih razloga između dva rata, dva svjetska rata. Zbog toga supruga i odrasla djeca iseljenika iz Hrvatske u Makedoniju ili Crnu Goru ne mogu dobiti hrvatsko državljanstvo na temelju članka 11. ali na temelju tog istog članka može dobiti hrvatsko državljanstvo supružnik i djeca Hrvata koji su iselili u Peru ili recimo Paragvaj, Ujedinjene Arapske Emirate, Siriju, Irak, Iran itd. Nakon provedene rasprave odbor je odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese zaključak da se prihvaća Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2004. godinu. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba HDZ-a poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospodine pučki pravobranitelju sa pomoćnicima, vidim da ste u kompletnom sastavu, tu je i predstavnik Vlade, kolegice i kolege! Institucija pučkog pravobranitelja je doista vrlo značajna institucija u našem sustavu i mi moramo raditi na njenoj afirmaciji što je moguće većoj. Iz svake godine u godinu čini mi se da u ovim izvješćima pridajemo sve veći značaj i da su rasprave sve kvalitetnije a i zaključci koje donosimo u ovom Saboru. Pučko pravobranitelj je naš opunomoćenik, na neki način naša produžena ruka u komunikaciji građana sa državnim tijelima, sa tijelima koja imaju javne ovlasti, sa lokalnom samoupravom i pučki pravobranitelj u onoj neposrednoj praksi vidi kako funkcionira sustav i on svakodnevno komunicira sa građanima, sagledava probleme koji su prisutni na terenu. Vidi teškoće koje naši građani imaju u ostvarivanju i zaštiti svojih prava pred tim državnim tijelima. I stoga on je u prilici možda najbolje osjetiti kako funkcionira sustav. On je možda najbolje od nas u prilici vidjeti gdje su problemi? Vidjeti gdje je potrebno napraviti određena poboljšanja? Gdje je potrebno učiniti neke promjene? I upravo zato ova izvješća su vrlo značajna i ova izvješća ukazuju na ono gdje treba stvari promijeniti, gdje treba stvari mijenjati? Međutim moram jednu drugu stvar reći. Nama u ovom Saboru manjka jedna druga stvar. Nama manjka jedno cjelovito izvješće o funkcioniranju naših državnih tijela. To je što mi nemamo jedno izvješće kako funkcioniraju naša ministarstva? Naši županijski uredi? Koliko godišnje oni riješe upravnih predmeta? Koliko tih predmeta, u kojem roku su riješili? Jer ovo je budimo iskreni jedna zbirka pritužbi. Ovo je zbirka da kažemo plača, zbirka poteškoća sa kojima se ljudi suočavaju koja naravno nema uvid u svim onim predmetima gdje ljudi i ostvaruju korektno svoja prava. U kojima korektno zaštićuju svoje interese i tek kada bismo sučelili ovo, da kažem realno izvješće, ovom izvješću mogli bismo imali pravu sliku. Ne želim time umanjiti vrijednost ovoga jer ovo ukazuje zaista na niz problema koji u praksi jesu, ali mislim da bismo u narednim godinama čini mi se da bi to bilo dobro putem našeg Središnjeg državnog ureda da se napravi jedno takvo izvješće. Da se prikupe podaci od svih ministarstava o stanju zaprimljenih riješenih predmeta. To je ono što imamo u pravosuđu. U pravosuđu točno znamo koliko imamo neriješenih predmeta. Točno znamo sada koliki je dugi niz godina u pojedinom predmetu potreban da se on riješi. To u upravnoj oblasti nemamo. Naravno uprava je i daleko šira. Uprava je zaista vrlo široko područje i takvo jedno izvješće bio bi zaista problem i napraviti. Međutim pučki pravobranitelj je ovdje istakao i obvezu Središnjeg državnog ureda da se sačini pravilnik, da se napravi pravilnik koji propisuje ta izvješća o stanju riješenosti tih predmeta. Kad to budemo imali onda ćemo vidjeti i niz ja mislim dobrih stvari koje se u našoj upravi dešavaju, a ako ćemo suditi našu upravu samo po ovome onda je zapravo slika o njoj prilično crna. Međutim svjedoci smo evo i raznih napisa u novinama gdje su ljudi bili zadovoljni. Ja se sjećam prije par godina kada je onaj na auto-cesti, na izlazu auto-ceste kod Popovače gdje je jedan investitor radio ogromni projekt, čini mi se tvornicu stočne hrane, najveću za ovaj dio Europe koji je izuzetno pohvalno se izrazio kako je svu dokumentaciju dobio na vrijeme i kako je to bilo zapravo jako žurno i kako je to bilo jako kvalitetno. Takvih primjera naravno, takvi ljudi neće doći pučkom pravobranitelju jer nemaju zašto mu doći je li? Oni su zadovoljni. A ja vjerujem da ima puno ljudi kojima se predmeti rješavaju vrlo korektno i vrlo brzo. Sama činjenica da u 2005. godini je pučki pravobranitelj zaprimio 1600 i nešto pritužbi, dakle jedno 500 manje nego godinu dana ranije, po meni nije činjenica radi koje treba otvarati šampanjac jer kada bismo tome pridodali sve ove pritužbe koje i mi kao saborski zastupnici na terenu dobijemo i koje pokušavamo ljudima pomoći vidjeli bismo zaista da dosta ljudi nailazi na taj jedan, na taj jedan zid administracije, zid uprave. Izvješće je poslovično, ja bih rekao tradicionalno dobro napravljeno. Kao i svake godine pruža jednu vrlo konkretnu sliku onoga što se na terenu događa. Vrlo je detaljno razrađeno po svim oblastima. U detalje su opisani neki primjeri koji oslikavaju one ključne probleme koji se ovdje dešavaju i stoga pohvale za samu metodologiju i način izvješća i što mislim da i sljedećim godinama treba, treba nastaviti. Ono što mi se čini vrlo značajnim i pozitivnim u radu pučkog pravobranitelja je da i kontaktira sa čelnicima državnih tijela. To znači kada vidi problem on zatraži da se organizira sastanak na razini Ministarstva gdje se to iznosi i gdje na jedan neposredan način čelniku Ministarstva i drugog državnog tijela iznosi problem, gdje se traže određena kvalitetna rješenja i mislim da takav jedan način rada može sasvim sigurno doprinijeti jednoj kvaliteti i jednom zapravo našem ostvarenju cilja, a to je polja uprava. Izvješće bih podijelio na dva dijela, a to je onaj jedan prvi dio i temeljni zapravo koji je, a to je funkcioniranje uprave gdje je vrlo detaljno i vrlo precizno po specijaliziranim dijelovima dat i broj pritužbi koje su podnijete i oblici i poteškoće koje jesu. Što se tiče funkcioniranja uprave mislim da tu svima nam je jasno kakvu upravu želimo? Želimo efikasnu upravu, želimo stručnu upravu, želimo jeftinu upravu i to je cilj i program svake političke stranke koja participira u ovom Saboru. Međutim iz ovih pritužbi vidimo da postoje pojave da se postupci vode dugotrajno. Vidimo da ljudu u nekim postupcima vrlo teško ostvaruju svoja prava i također ima i jedan dio koji je pučki pravobranitelj dobro ocijenio, a to je i slaba opremljenost u našoj upravi. Upozoreni su i, upozoreni smo i na loše plaće, na potcijenjenost onih visokih stručnih kadrova koji u upravi jesu. Ja moram reći da i ja za ovom govornicom već evo treću godinu za redom se zalažem za bolje nagrađivanje naših ljudi u upravi jer doista to sam nekoliko puta govorio ako pogledate u poreznoj upravi jedan inspektor koji mora imati visoku stručnu spremu, koji mora imati položen državni stručni ispit, koji mora zaista biti vrlo educiran za obavljanje svog posla. Koji vrlo često na terenu nije uopće ugodan mislim da se plaće kreću između 4 do 5 tisuća kuna ovisno o godinama njegovog staža. To je nešto sa čime zaista nećemo privući dobre kadrove. To je nešto što u budućnosti trebamo zaista poduzeti sve mjere da dobijemo u državnu upravu kvalitetne i dobre ljude jer državna uprava je naravno i temelj funkcioniranja države i provođenja zakona. Što se tiče same uprave ako kompariramo sa pravosuđem vidimo da u pravosuđu se zaista dosta toga pozitivnog događa i u mandatu ranije Vlade i u ove dvije i pol godine niz je zakonskih promjena i onih procesnih, Zakon o parničnom postupku se mijenjao, a u upravnom postupku da takve trendove zapravo nemamo. Zakon o upravnom postupku se ne mijenja dugi niz godina iako imamo drugačije uvjete u kojima radimo, imamo i drugačije zahtjeve stranaka, tako da s te strane mislim da Zakon o upravnom postupku bi bilo dobro osuvremeniti, pružiti neke mogućnosti koje nude nove tehnološke mogućnosti, pa i vezano za dostavu i vezano za komunikaciju sa strankama i to ćemo u narednom razdoblju sasvim sigurno morati učiniti jer vidimo da je ova Vlada učinila dosta u informatizaciji naših upravnih tijela, a informatizacija će sasvim sigurno i povećati efikasnost i kvalitetu i brzinu rad. To je ono što našim građanima treba. Pučki pravobranitelj se ovdje u svom izvješću dotaknuo u dobroj mjeri i rada pravosuđa i iako to nije u okviru njegove ustavne nadležnosti. Međutim, kako on je dobio i dobiva sve ove godine niz pritužbi vezane za rad pravosuđa mislim da je i dobro da je dao svoje očitovanje. Ne moram reći da se sa jednim dijelom njegove ocjene stanja u pravosuđu mi ne možemo složiti pogotovo u onom dijelu u kome se govori o tome da jedan od značajnih ili ako ne najznačajnijih uzrok lošeg stanja u pravosuđu 1993. godina Zakon o sudovima, smjene kvalitetnih sudaca. Postavljanje politički podobnih, neiskusnih sudaca i da je to jedan od temeljnih uzroka ovakvog stanja u pravosuđu koje mi imamo. Ja ne želim reći da u tome nema jedan dio koji je i točan '93. godine doista je došlo do, dolazilo je do promjene cijelog sustava. Mi moramo znati da suci do devedesetih godina imenovale su ih bivše skupštine općina. Svi su morali biti članovi stranke, svi su morali znači biti politički opredijeljeni i kada se mijenjao sustav u jednim takvim promjenama vjerojatno je stradalo i vjerojatno je bilo razriješeno i dio sudaca koji su bili kvalitetni, koji su dobro radili, koji su primjenjivali zakone koji su tada bili na snazi. Ali kao što ste sami rekli, oni koji su otvorili i koji su tražili sudsku zaštitu mnogi od njih su i uspjeli u tim postupcima i dakle nije im uskraćena ta zaštita. Međutim, novi sustav donosi naravno nova pravila i mislim da suci koji su tada imenovani da su imenovani u zakonskom postupku, po zakonskim uvjetima i tako da mislim da ne bi trebalo krivicu za lođe stanje u pravosuđu na njih svaljivati. Meni je drago da ste afirmirali i da vidite činjenicu da se u pravosuđu događaju i pozitivne stvari, jer zaista u ovih nekoliko godina se na području pravosuđa učinilo puno toga i moram reći da smo bili u jednom izaslanstvu Hrvatskog sabora u Bruxellesu gdje smo sudjelovali u razgovoru sa predstavnicima Europskog parlamenta i mogu reći da je bilo vrlo ugodno biti predstavnik Hrvatske u tim danima. Jer ocjene koje su predstavnici Europskog parlamenta izrekli su vrlo pozitivne na sve ono što se u pravosuđu događa i oni jako budno prate i naravno vide sve što se kod nas dešava. Vi ste i sami pozdravili ovu mjeru da se prate oni postupci i predmeti koji su dugotrajni, da Vrhovni sud u okviru svojih nadležnosti poduzima sve mjere za rasterećenje onih sudova koji su opterećeni i da se predmeti distribuiraju na manje opterećene sudove. To je način rada kojim je Državno odvjetništvo doseglo vrlo visoki stupanj ažurnosti. Također vidimo i svjedoci smo da se sudovi informatiziraju zadnje godine. Zemljišno-knjižni odjeli su sada gotovo svi digitalizirani. Vrlo lako je moguće izvršiti uvid prava vlasništva. Lakše je upisati pravo vlasništva, nego što je to bilo do sada. Sudski savjetnici dobili su puno veće ovlasti, ali ono što sam ja vrlo često govorio ovdje problem je malo čini mi se u jednom mentalitetu, u jednom načinu rada pa za kojeg bih rekao da baš seže prije tih devedesetih godina, a to je zapravo da se u samom postupku ne ide u meritum stvari nego zapravo da se poput ringišpila vrtimo oko merituma i razno raznim procesnim zapravo smicalicama, odugovlaćenjima dolazimo do postupaka koji dugo traju. Međutim, i u tom dijelu imamo pravosudnu akademiju koja radi jako puno ovih godina na edukaciji sudaca i to je sve zajedno jedan proces koji neće moći tako brzo završiti i to je jedan problem koji se ne može preko noći riješiti. Vrlo dobro ste ukazali i na problem besplatne pravne pomoći i to je nešto što smo već iz ministarstva dobili kao naznaku da je u pripremi taj zakon. Nešto slično bi trebalo možda biti i u samoj upravi. Obzirom da vidim da mi vrijeme ističe, Klub Hrvatske demokratske zajednice uvažava sve ove primjedbe koje su izrečene na funkcioniranje sustava. Primamo na znanje ovo izvješće. Obvezujemo Vladu Republike Hrvatske. Tražimo od resornih ministarstava i njihovih čelnika da poduzmu sve potrebne mjere kako bi se ove pojave koje su ovdje uočene i koje su ovdje navedene kako bi se svele na što je moguće manju mjeru. Hvala lijepo.
Hvala. Klub SDSS-a, poštovani zastupnik Ratko Gajica. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine pučki pravobranitelju sa suradnicima, kolegice i kolege. Ja ću na početku, jer imam za to potrebu izraziti podršku pučkom pravobranitelju i njegovim suradnicima ne samo zbog toga što ovdje imamo jedan izvještaj koji je dobro napravljen po mom mišljenju, nego i zbog toga što u njemu imamo ocjene koje upiru prstom točno tamo gdje treba i zbog toga što je pučki pravobranitelj i ovdje iskazao čvrst i hrabar stav baš u odnosu na pitanja koja su važna, koja govore o tome funkcionira li sustav i koja moramo zajedno popravljati. I zbog toga ja neću govoriti o tome pohvale, mislim da zaslužuje podršku i zaslužuje respekt upravo zbog sadržaja, metode i ponajviše zbog stava koji se njime izražava. Ja ću ovdje izreći nekoliko stvari koje mi se čine važnim, a predstavljaju neka vrsta komentara i podrške samom izvješću. Pučki pravobranitelj ukazuje na nepravilnosti u funkcioniranju državnog aparata. Jedan put upravnog, drugi put sudskog itd. i kad gledamo izvješće onda nije problem u tome, ili nije ključna stvar u tome imamo li 500 slučajeva ili hiljadu i petsto slučajeva, ili 2 tisuće i 500 slučajeva. Radi se o tome da izvješće i ljudi koji su to radili na ilustrativan način kažu u važnim stvari u kojima se proceduralno i suštinski odlučuje o pravima i obvezama ljudi imamo felera. To znači da postoji feler u funkcioniranju države. I mi prije svega zbog toga to moramo uvažiti kao ključnu dijagnozu, kao važnu dijagnozu. E sad, po ovim segmentima kako su oni dati, a i mimo toga ja ću izreći nekoliko sljedećih stvari. Prvo, ovo nedosljednosti ili nepravilnosti u upravnom postupku. Pučki pravobranitelj pitanje upravnog postupka, s obzirom da se u tom postupku da kažemo kako u najvećoj količini odlučuje o pravima i obavezama ljudi to smatra važnim. I sad, s pravom ste vi gospodine Marušiću rekli, tu bi trebalo težiti načelu pravičnosti i pristojnosti. Upravni postupak Zakonom o upravnom postupku propisuje nekoliko važnih stvari koje neprestano nekako moramo imati kao orijentir. On govori o preciznoj proceduri, ono govori o dokaznom postupku koji se mora poštovani baš onako kako piše u zakonu, on govori o rokovima koji podrazumijevaju efikasnost, on poznaje hitnost slučaja, on poznaje postupanje po službenoj dužnosti kad treba nešto pribaviti, on poznaje ulogu punomoći, on poznaje pristojan odnos prema stranci. Naravno da ima službenika koji u svemu tome o.k. Ali i još više ima i službenika i ureda koji u tome u većini nisu u redu. Ja vam sad mogu govoriti i pojedinačno gdje u jednom gradu priznaju punomoć, u drugom gradu u istoj stvari ne priznaju tu punomoć, a radi se o istoj polici, npr. E sad, druga stvar koju u tome želim spomenuti. To je, mi imamo, sad neću govoriti područja posebne skrbi svugdje, ali ukupno uzevši, tamo gdje su problemi najveći tamo je postava uprave najlošija. I tamo ovo što propisuje Zakon o upravnom postupku tamo se to, tamo je najgore. I tamo su obični mali ljudi u najvećem broju na šalteru manji od makova zrna. Jedan put u policiji, a drugi put i na poštanskom šalteru. Ista je to, treba važiti ista procedura. Ja mislim da ne mogu ovdje praviti, niti mi možemo praviti inventuru ni pojedinačnih slučajeva, ni ponašanja pojedinačnih službenika, ni ponašanja pojedinačno centralnog ureda za upravu. Ali na tragu ovog što je kolega Bošnjaković rekao ima potrebe da se u toj stvari napravi inventura po cijeloj vertikali. Pa da vidimo što je tu. Naprosto zato što se sustav mora popraviti. Druga stvar koju želim komentirati, ovo pitanje sudsko-pravne zaštite. Koliko, ja ću izdvojiti dvije stvari koje mi se čine tu važnim. Kod postupanja sudaca ili u sudskoj praksi dva su ključna problema po mom mišljenju. Prvi je sudac ili suci, jer se može govoriti o množini, nemaju građansku i stručnu hrabrost da stanu iza neke odluke na kriteriju pravičnosti. I ponašaju se na način, ako sam ja pogriješio neću se zamjeriti, ako sam ja pogriješio popravit će onaj gore na višoj instanci. To formalno jeste tako, ali to u praksi često nije tako. Jesu li razlozi takve neodlučnosti, jesu li razlozi takve kalkulacije oni koje je ovdje, na koje je ukazao gospodin Malčić u proceduri imenovanja sudaca, ne znam jesu li u cjelini. Ali dobrim dijelom jesu. Uvjeren sam, dobrim dijelom jesu. I sad još jedna stvar koja, koja se za sudove može vezati. Znate, mi smo govoreći o Zakonu o sudovima rekli autonomija sudstva, uloga predsjednika, pa smo onda govorili o glasnogovorništvu i mi smo time sudove opremili svim onim u čemu oni moju mogu odigrati, svoju rolu na pravi način. E sad, predsjednik suda je neka vrsta managementa. Prema tome, odgovara što se tamo radi. On mora vidjeti koliko ih je hitnih slučajeva, koliko je u zaostatku, gdje smo mi u toj našoj statistici. Prema tome, sudska uprava i pitanje managementa u sudu, to mi o tome ne razmišljamo na pravilan način. I ne tjeramo ljude koji su za to odgovorni da to rade na pravilan način. I mi smo, i zato kad povežem i upravu i pravosuđe sustav u toj stvari tralja na starinski način. Ne funkcionira na razini kakva nama sada treba, kakva nam treba u ovom stupnju kako bih rekao društvenih odnosa u državi. I još više, prema onom kriteriju pravičnost i pristojnost. Sljedeća stvar koju tangira ovaj izvještaj. Ja ću spomenuti stvar kojoj sam bio svjedokom ovih dana, koja zapravo me mogao bih reći zaprepašćuje. U, reći ću najprije primjer, u Podunavlju je ovih dana napravljena frka oko otkupa stanova onim ljudima, ili onih ljudi, ili za one ljude koji na to imaju pravo. I radi se ukupno oko 3 hiljade slučajeva. Ja sam i još neki ljudi morao kopati odluku Vlade iz 98. i odluku Vlade iz 99. koja to regulira. Ljudi koji su u ministarstvu za to nadležni kažu to nema ili mi za to neznamo. I sad kad je to zaboravljeno, oni su svrstani u kategoriju stambenog zbrinjavanja, dakle u posve druge propozicije i nastaje javna svađa oko toga. Ja ne razumijem, e sad šta je posljedica. Posljedica je napravili smo improvizaciju. Improvizacija u sedam godina postaje praksa. Dakle improvizirana nezakonitost postala je praksa, a za sve postoje norme, odluke kojih se samo treba održat i ja to ne razumijem. Zapravo razumijem kao, mogu čak razumjeti kao manipulaciju, a mogu razumjeti i kao prevaru jer ima ljudi koji su vjerojatno i tako to htjeli. Treća stvar, četvrta koju ovdje želim spomenuti. Kad su u pitanju prava malih ljudi, sada ću se izdvojiti malo od onog što je uprava i što je pravosuđe. Ja ću navesti ovdje tri stvari preko kojih se to također štipa, najblaže govoreći. Prvo ograničenja zbog toga što nema novaca. Ja i sam ovih dana učestvujem u nekim razgovorima oko toga, dajte ljudima priključite struju koji to traže 10 godina i u HEP-u muku mučimo da skupimo 50 milijuna da se odradi jedna rata, jedan broj ljudi koji će dobiti struju ove godine, a oni tamo će još za jednu godinu iza pa još za treću godinu. Razumijete? 50 milijuna je problem, a znam neke naslove preko kojih je iscurilo toliko 50 milijuna usuđujem se reći za manje potrebe ili bar za manje elementarne potrebe. Ili taj isti HEP kaže u te troškove neka uđe trošak priključka 3 tisuće kuna. Pa to je valjda kad sam imao struju, to je valjda netko dužan da sam sanira. Druga stvar koja je ograničenje prava običnog čovjeka, neprimjenjivanjem zakona. Moji kolege iz manjinskog kluba muku mučimo oko toga da se provedu neke odredbe Ustavnog zakona o pravima manjina ili se radi o participaciji ili se radi o zapošljavanju ili se radi o dvojezičnosti, također je sve posve jasno propisano, ali ne ide. Treća stvar koja je kršenje prava, to je ograničavanje od strane, odnosno samovoljom lokalnih organa. Samovoljom lokalnih organa. U jednoj općini načelnik općine ljudima koji su dobili rješenje da imaju pravo na obnovu kuže kaže, vi tu ne možete praviti kuću. Prema tome rješenje o obnovi donijeto od ministarstva ne može se provesti i sada treba cijeli jedan mehanizam političkoga pritiska da se čovjek udobrovolji. Ja ću na kraju, ovo sam naveo sve ovo zbog želje da ono na što ukazuje pučki pravobranitelj i njegov ured, a koji je upravljen na to da popravljamo felere u sustavu, svugdje tamo gdje, a svugdje smo dužni, a svugdje tamo gdje možemo odmah a možemo u mnogočemu, dakle moja priča ili moja ilustracija je upravljena na to dajte da vidimo da je feler u sustavu i da tako stvar postavimo, dakle da tome damo taj rang ozbiljnosti. I zbog toga ja mislim da svi moramo stati iza ovog izvještaja na način da preko njega detektiramo problem funkcioniranja sustava i da smo svi za to odgovorni ne samo pučki pravobranitelj. Svidjelo mi se ovo što gospodin Bošnjaković kaže, pučki pravobranitelj je naša produžena ruka. Mi tu produženu ruku moramo više koristiti ili moramo koristiti na bolji način pogotovo kada je ruka, a moja je procjena da jeste, tako dobra, a čini mi se da je dobra. I zbog toga ja mislim da ovaj izvještaj treba prihvatiti kao dobar, čak bi rekao bez izuzetaka, ali i kao izvor preko kojeg moramo vidjeti svoju odgovornost pa da onda popravljamo ono što ovdje piše jer se tu radi na neki način o kontinuiranoj priči u posljednja dva-tri izvještaja. Posve na kraju imam potrebu mada možda to nije uobičajeno, stati na stranu pučkog pravobranitelja i iza nekih njegovih javnih ocjena o stanju u sudstvu jer mislim da je u pravu. Zahvaljujem.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine pučki pravobranitelju, kolegice i kolege. Klub Hrvatske narodne stranke podržat će ovo izvješće smatrajuć ga vrlo kvalitetnim, prije i iznad svega zbog sadržaja koji obuhvaća zbog pregleda i pogleda na ono što ljude tišti, što ih je pogodilo, a onda a to mi se čini najvažnije, zbog čistih, jasnih i principijelnih stavova pučkog pravobranitelja upravo onakvih kakve treba od osobe koja obnaša tu funkciju i očekivati. Naime tko se obraća pučkom pravobranitelju? Ako pogledamo ove brojke one i ne zvuče impozantno, 1600 i nešto predmeta, nije to neka strašna brojka, ali zamislimo se malo, to je 1600 i nešto onih ljudi koje je sistem ostavio na cjedilu, koji nisu našli drugi put kroz sustav, prema kojima je uprava bila osorna, arogantna, bezobrazna, kasnila, ignorirala ih, prema kojima sudstvo nije bilo pravedno, prema kojima policija nije bila korektna, koje je poslodavac prevario a nitko im pomogao nije i tome sl. Dakle 1600 ljudi kojima je sudbina zapravo skrenuta u krivu stranu zbog nefunkcioniranja određenih sustava države. Upravo tu je funkcija pučkog pravobranitelja da pokuša pomoći tim ljudima koliko je to moguće i u najmanju ruku da upozori organe države, a putem ovog Doma i javnost na to što se ljudima događa. To je ovaj suštinski dio, to je meritum stvari. treba isto tako pohvaliti i formu izvješća koja je pregledna i jasna i ima nešto što materijal ovakvog obujma mora imati, a to je sadržaj otraga. To pokazuje volju i nakanu onog tko je materijal sastavljao da da mogućnost ljudima koji su to dobili da stvarno pročitaju i vide što ima unutra. Ako nema sadržaja na 160 stranica nitko normalan sa normalnim živcima se u tom materijalu snaći ne može. Ovaj materijal je dovoljno pregledan i zahvaljujući sadržaju da se u njemu može snaći. S druge strane, na početku izvješća je osvrt na prošlo izvješće i neke naznake što su tijela saborska i što je Sabor u cjelini rekao u prošlom izvješću, što je tražio od Vlade, što je obećano. Da bi na kraju izvješća bilo rečeno i što je napravljeno od toga. Interesantno je stanje po županijama. Ponešto indikativno, čini mi se. Najveći broj pritužbi je u županijama koje obuhvaćaju područje od posebne državne skrbi. Ta područja su ekonomski devastirana, populacijski, dobrim dijelom devastirana, u ratu pregažena i opustošena. To je dio zemlje gdje ljudi inače najlošije žive po svim kriterijima. Jedan od njih je rekao i kolega Gajica. Očito je da se upravo na tom teritoriju Republike Hrvatske država treba najčvršće postaviti i najviše pomoći svojim građanima. U onim dijelovima države koji nisu bili toliko pogođeni ratom kao što su to sjeverozapadne županije građani su se, mogu slobodno reći i uprkos lošoj vlasti, lokalno organizirali u županijama, u gradovima, u općinama i tamo sustav barem na lokalnoj razini, a to je ono što se ljudi najviše tiče, funkcionira. Ovdje je to nemoguće, tu država treba najviše pomoći i ove brojke ne govore o tome da država obavlja svoj posao na zadovoljavajući način. Obraćanja je manje nego u prethodnoj godini, obraćanja pučkom pravobranitelju. To se vidi iz tablice na stranici 11. Međutim, u dva ili tri područja obraćanja je ipak više. Jedno od njih je graditeljstvo. Pretpostavljam da je to zbog principijelnijeg i oštrijeg postupanja državnih organa, svi imamo priliku vidjeti slučajeve. I ovih dana, a bilo ih je i u zadnjih godinu dana. Najveći porast je u području pritužbi osoba lišenih slobode. Zašto? Zato što je pučki pravobranitelj našao dovoljno sredstava da obiđe hrvatske zatvore i ustanovi da je situacija u njima zapravo puno, puno lošija od američkih filmova. Da su ti ljudi ne samo lišeni slobode nego i lišeni elementarnih prava na higijenu, na komunikacije, na normalno ophođenje, pa čak i na pristojnu hranu. Htio bih se u ime Kluba HNS-a osvrnuti na neke od tema koje obrađuje u svom izvješću gospodin pučki pravobranitelj. Prva i čini mi se najvažnija tema, a to je ona o kojoj zadnjih par mjeseci jako puno razgovaramo u ovom Saboru jeste pitanje sudova. S jedne strane dugotrajnost procesa koja u praksi provode ono načelo da je zakašnjela pravda zapravo nepravda bez obzira kako glasi i zvuči. I činjenica da kompletna država nije našla dovoljno snage da u razumnom roku, a taj razumni rok je već davno prošao, popravi stanje u pravosuđu tako da čovjek može očekivati zaštitu svog prava putem pravosudnog sustava u nekom roku koji mu može nešto značiti. Parnica koja završi za 15 godina potpuno vam je nakon tih 15 godina kako je završila. Izgubili ste i novac i 15 godina života i živce i sve drugo. Jedan od značajnih uzroka, ako ne i najznačajniji, a tu se Hrvatska narodna stranka u potpunosti slaže sa stavom gospodina pučkog pravobranitelja jesu i promjene, kadrovske, osobne promjene do kojih je na neprimjeren način došlo u sudstvu 1993. godine. To su bili potezi koji su obavljeni brzo, ali i posljedice toga traju dugo. Trajat će još i bit će ih vrlo teško ukloniti, primjenjujući demokratske metode funkcioniranja društva i odnosa prema sudskoj vlasti koje danas imamo. Bilo bi razumno jednostavno napraviti isto ono što je napravljeno 93., ali tu bi se stvari samo poništile. Ništa kvalitetno novo se ne bi dogodilo. Jedna od značajnih grupi pritužbi koje dolaze pučkom pravobranitelju su i pritužbe na nove mirovine, odnosno na promjene Mirovinskog zakona i primjene tih promjena u praksi po kojima ljudi koji su do 99. odlazili u mirovinu i po jednom sistemu, poslije 99. po drugom sistemu i po tom drugom sistemu dobiju uglavnom 20, 30, 40% manju penziju. Ne znam sa koliko strana taj, kako ga drukčije nazvati nego vapaj ljudi koji su ostavljeni da nakon 40 godina, 40 godina, ima ovdje zastupnika koji su mlađi od 40 godina. Nakon 40 godina rada dobivaju tisuću, tisuću 100, tisuću 200 kuna penzije sa čim se u Hrvatskoj jednostavno ne može prehraniti, a kamoli šta drugo napraviti. S koliko strana treba doći taj vapaj da se vlast, Vlada, zakonodavac, mi ovdje odlučimo nešto napraviti. Jedna od tih strana je i gospodin pučki pravobranitelj. Primjedbi na funkcioniranje zdravstvenog sustava, odnosno pritužbi pučkom pravobranitelju isto tako je bilo puno. Većina primjera koji su ovdje navedeni ne tiču se plaćanja prijevoza, ona kilometraža, odnosno neplaćanja prijevoza nakon, ispod određene kilometraže što je predloženo da se promijeni, ja se nadam da će taj pakt zakona uskoro doći na odlučivanje i da ćemo tu vrstu i tu nepravdu maknuti iz našeg sustava, da se neće događati da bolesno dijete ne može na 55 kilometara putovati jer mu nema tko platiti prijevoz. Također značajan broj pritužbi odnosi se na stambenu problematiku, dakle stambeno zbrinjavanje i otkup stanova gdje se i prošle godine, a i prethodnih godina dogodilo, događaju zapravo stvari koje su teško pojmljive. Radi se o ključnoj potrebi, o egzistencijalnoj potrebi svakog građana, a događaju se stvari primjerice slučaj jedan znam da je lokalna samouprave prodala građanima stanove u kući koja je bila konficirana. Ljudi su bili svjesni da je ta kuća konficirana i da zapravo nemaju pravo na otkup i nisu ni tražili otkup tamo '90., '91. kad se taj otkup radio. Međutim, '93. godine lokalna samouprava, grad im je ponudio te stanove na otkup i ljudi su prihvatili, stanove otkupili uglavnom u gotovom novcu, uložili određenu količinu novaca u te stanove, instalirali si centralno grijanje i tome slično da bi '98. ili '99. bivši vlasnik došao i rekao ljudi to je moje, zatražio povrat i dobio povrat. I dobro on je dobio povrat, međutim grad koji je prodao te stanove ljudima se ograđuje, to je bio nekakav tamo stambeni fond, a ne današnje stambeno d.o.o. poduzeće i to se nas zapravo ništa ne tiče. Ne samo da se ljudima nisu ispričali, da im nisu rekli oprostite kolika vam je šteta, što ste uložili unutra, nego im nisu ni vratili novac koji su platili tom gradu. Dakle, vlast, država, država, lokalna država im je prodala stvar. Vlasnik ih je tužio sudu, oni su sud naravno izgubili, na njihovu primjedbu sudu da su bona fide kupovali te stanove ne na placu nego od grada, odgovor je bio bili ste dužni provjeriti je li taj koji vam prodaje vlasnik. Pa nisu kupovali od švercera, kupovali su od grad i grad ih je prevario i danas ne samo da im ne daje, da im ne plaća nekakvu odštetu nego im ne da njihov novac natrag. U svakoj normalnoj državi taj grad bi lijepo pozvao ljude i rekao oprostite evo ovdje su vam stanovi naši koje vam dajemo. Mislim dajte šutite o tom, to stvarno nema smisla, zabrljali smo i nećemo više nikad. E to kod nas nije slučaj. Primjedbe osoba lišenih slobode opisane su na stranici 95 ovog Izvješća i to što ovdje možemo pročitati je zapravo strašno. Spavaonice su mračne, vlažne, zagušljive, posteljina prljava, mogućnosti održavanja higijene, fizioloških potreba nikakve, kaznionice su prekapacitirane, izgleda kao sinopsis za loši film. Pred par dana smo imali ovdje raspravu o Kaznenom zakonu i svi smo se složili da je svakako potrebno povećati kazne. Kazne su povećane, kud će ti ljudi ići? U ovakve zatvore. Strašno. No, sve u svemu sadržaj izvješća dobro ocrtava situaciju u kojoj se hrvatsko društvo nalazi, a odnos vlasti prema pučkom pravobranitelju, usprkos svim lijepim riječima se vidi u zaključcima ovog Izvješća. Naime, ako financiranje pučkog pravobranitelja i njegovo putovanje po Hrvatskoj ovisi o norveškoj, danskoj ili švedskoj Vladi, a ne o budžetu ove države onda je pitanje ima li uopće Vlada namjeru zadržati pučkog pravobranitelja ili će to proglasiti udrugom koju financiraju strane Vlade? U svakom slučaju Hrvatska narodna stranka zdušno podržava ovo Izvješće i stoji iza svi stavova koji su unutra izneseni. Hvala.
Hvala lijepa. Na redu je klub nacionalnih manjina, gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvaženi pučki pravobranitelju sa suradnicima, kolegice i kolege. Čitajući Izvješće o radu pučkog branitelja za 2005. godinu kao da tko zna po koji put iznova čitamo isti tekst, ne zato što u njemu nema novih podataka, ne zato što Izvješće nije dobro, već jednostavno ponavljaju se isti problemi, ista upozorenja, ista kršenja ustavnih i zakonskih prava građana što će rezultirati vjerojatno i istim zaključcima ovog Visokog doma, a nakon toga sve ćemo probleme za godinu dana staviti ad acta. Koja su to kršenja ljudskih prava i koji su uzroci na koje svake godine prilikom prihvaćanja Izvješća pučkog branitelja ukazuje osobno on, ukazujemo i ponavljamo. Prvo problem dugotrajnosti postupaka u rješavanju upravnih stvari oblasti kako mirovinskog, invalidskog osiguranja, imovinsko-pravnih odnosa, obnove graditeljstva i prostornog uređenja. Ne poštuje se Zakon o općem upravnom postupku, nije uveden efikasan sustav praćenja i ocjenjivanja rješavanja upravnim stvarima po upravnim oblastima, a za državnu upravu kao cjelinu nije osiguranja vertikalna povezanost sustava od vrha do dna. Tijelo državne uprave ne vode sustavne evidencije o rješavanju upravnih stvari, ne prate efikasnost, postupak prikupljanja podataka je dugotrajan, često nepouzdan. Broj ukinutih rješenja ili onih koji se više puta vraćaju na ponovno rješavanje ukazuje na nepostojanje stručnog nadzora. Nepoštivanje zakonskih rokova pa ni razumnih rokova gdje postupci traju godinama, a da čelnici upravnih tijela nemaju odgovornosti niti prema Vladi, niti prema Hrvatskom saboru, ali još više nemaju niti stvarne odgovornosti prema građanima. Ukazivanje na sustav plaće i materijalnog položaja zaposlenih u upravi nije problem građana, već izvršne vlasti koja mora osigurati profesionalnost, kvalitetu, pa ako hoćete i motiviranost zaposlenih u državnoj upravi, a sve u cilju ostvarivanja prava i pravnih interesa građana pred upravom. Od ukupno zaprimljenih predmeta skoro 20% odnosi se na rad sudova za što se pučki pravobranitelj proglašava nenadležnim. Krajnje je vrijeme da se i mi još jednom u ovom parlamentu preispitamo. Ako zaista promjene zakonskih okvira, ako unutar samog sustava gledajući Državno sudbeno vijeće, Ministarstvo pravosuđa, ako i posebno definirane plaće ne daju zadovoljavajuće rezultate u hrvatskom pravosuđu i građani se sve više zbog dugotrajnosti postupka obraćaju i okreću Ustavnom sudu, sudu u Strasbourgu očito da nismo postigli svrhu i da status quo u sudstvu nije održiv za hrvatske građane. Krajnje je vrijeme da se i u ovom parlamentu otvoreno postavi dijagnoza je li dugotrajnost i sudskih i upravnih postupaka posljedica zaista loših zakona ili kadrovskih i materijalnih problema a time i, citiram izvješće, posljedica nereda i zapuštenosti u sustavu rukovođenja i kontrole, nadzora kako u sustavu državne tako i lokalne uprave te u okviru sudske i pravosudne uprave. Praćenje, kontrola i ocjena rada svakog pojedinog službenika i suca temeljna je pretpostavka za uvođenje reda u upravno i sudsko rješavanje. Nedostatak kontrole pogoduje arbitrarnosti i svim stupnjevima korupcije od prekorednog do pristranog rješavanja bilo da se radi o prijateljskim uslugama ili pogodovanju političkim ili financijskim interesima i lobijima. Završen citat. U ovoj situaciji jednakost građana pred zakonom je ozbiljno dovedena u pitanje i mi iz godine u godinu zadovoljavamo se samo konstatacijom da problemi postoje. Pučki pravobranitelj konstatira da je došlo do porasta pritužbi radi povreda prava zatvorenika, kažnjenika i pritvorenika. Vjerojatno zbog postupanja pučkog pravobranitelja po Poslovniku o radu pučkog pravobranitelja iz 1997. po kojem pučki pravobranitelj jednom u dvije godine mora pregledati ustanove u kojima se ograničava sloboda kretanja. Što je takav pregled a čiji je rezultat povećan broj pritužbi osoba lišenih slobode detektirao? Većina ustanova prekapacitirana što ugrožava prava zatvorenika u pogledu potrebnog prostora, nemoguće je osigurati minimum boravka na svježem zraku u trajanju od dva sata jer nema dovoljno šetališta a koja bi onemogućila međusobni kontakt zatvorenika. Ako pak ima prostora za šetnju zbog prekapacitiranosti ali i nedostatka djelatnika odjela osiguranja tj. pravosudnih policajaca ona ostaju neiskorištena. U nekim zatvorima nisu osigurani osnovni standardi smještaja gdje zatvorenik nema čak ni ormarić za osobne stvari. O odvojenosti zatvorenika, kažnjenika i pritvorenika nema niti govora. I upravo poseban problem su pritvorenici te se otvara pitanje kako čestog određivanja pritvora ali i o dužini pritvora koji često nije u skladu s pozitivnim propisima. Malo se koriste poluotvorene ili otvorene kaznionice ali se zato prečesto krše prava. I zaista, otvara se pitanje jamči li članak 9. pravo na primjereno odsluženje kazne uz ljudsko dostojanstvo. Iako propisi govore o pravu zatvorenika na smještaj primjeren ljudskom dostojanstvu i zdravstvenim standardima prostorni, zdravstveni i higijenski uvjeti smještaja su vrlo loši. Mračne i vlažne prostorije, često pljesnive bez dnevnog svjetla s puno vlage. U nekim spavaonicama nema niti grijanja, prozori nemaju stakla čak niti u prosincu. Žohari i miševi su postali domaće životinje zatvora a žohari gotovo svih kuhinja. Poseban problem su sanitarni čvorovi. O nepostojanju sredstava osobne higijene i nedostatku tekuće vode ukazano je na više mjesta. Priprema hrane uz prisustvo žohara, nedostatak prostora za konzumiranje hrane jer čak nema niti stolova i stolica pa zatvorenici jedu na krevetu, održavaju svu bijedu sustava ali i razinu svedenosti ljudskog dostojanstva te predstavljaju izvore zaraze i pravo je čudo što ih nema više ili za njih možda ne znamo. Uz čovječno postupanje, uz poštovanje dostojanstva osobe važno je osposobljavanje za život na slobodi, posebno maloljetnih osoba za što su važni odjeli tretmana s dovoljnim brojem socijalnih radnika, pedagoga i psihologa, čak i učitelja, no mi nemamo čak zakonom propisan minimum takvih stručnjaka. Odgajanici u odgojnim zavodima prepušteni su sami sebi a umjesto odgoja, razvijanja njegove osobnosti i osobne odgovornosti u tim mladim ljudima najčešće budimo revolt i ogorčenost. Ako tome dodamo da je među njima veliki dio koji se moraju liječiti od ovisnosti, kojima je propisana mjera psiho-terapijskog liječenja upitno je kako je to moguće činiti bez stalno zaposlenog psihijatra. Neodgovarajuća zdravstvena zaštita uz loše higijenske uvjete i uvjete smještaja rezultira velikim brojem zaraženih s hepatitisom C. Svaki zatvorenik ima pravo na rad u skladu s njegovim zdravstvenim sposobnostima, stečenim znanjima i mogućnostima zatvora ili kaznionica radi održavanja ili stjecanja stručnog znanja, radi tjelesnih i duševnih potreba. Bolje i brže prolazi vrijeme pa i osjećaj je korisnosti. Danas se ovo pravo malo koristi ili bolje reći malo osigurava što se navodi kao volja ili propust ravnatelja tih ustanova. Malom broju pritvorenika rad je omogućen tako da zatvorenici 22 sata provode zaključani u prenatrpanim sobama. Postojanje kantina radi nabave prehrambenih proizvoda, higijenskog pribora svele su se na visoke zarade jer kako protumačiti trostruko veće cijene nekih kantina. Posebna priča su pritvorenici koji čine i do 50% zatvorske populacije iako je Ustavom Republike Hrvatske propisano da je svatko nedužan dok mu se pravomoćnom sudskom presudom ne utvrdi krivnja kao i da pritvorene i osumnjičene osobe za kazneno djelo imaju pravo u najkraćem zakonskom roku biti izvedene pred sud i biti ili oslobođene ili suđene pritvor traje godinama često jednako izrečenoj kazni. Dugo se čeka početak suđenja, okončanje suđenja, pravomoćnost itd. No, ima i izuzetaka. Želim spomenuti samo nekoliko kaznionica, Lipovicu, Požegu, Valturu gdje gotovo svi rade odnosno svi sposobni i činjenica je da bi bilo dobro da upravo rad i kvaliteta zatvora ne ovise od ravnatelja, da ne budu izuzetak već da to bude pravilo. Namjerno sam se zadržala na kaznionicama odnosno na zatvorima i na osobama lišenih slobode, čisto kao odgovor na jučerašnji zakon gdje smo jako puno o jednom zakonu razgovarali i tražili određena prava. Zar ljudsko dostojanstvo ne zaslužuje barem toliko? Sve se više građana obraća pučkom pravobranitelju zbog povrede ili ugroženosti radnih i socijalnih prava ukazujući na stanje socijalne nesigurnosti dijela stanovništva. Zasigurno najugroženiji su nezaposleni, zaposleni na crno ali svakako i oni zaposleni koji rade mjesecima, ne primaju plaće ili pak rade kod poslodavca koji ih raubaju cjelodnevno a plate koliko hoće. Ne postoji dovoljno kontrole od strane inspekcija i upravnih službi. Ako pak radnik zatraži zaštitu prava iz rada postupci kao što smo svi danas ovdje čuli i što svi ponavljamo traju nedopustivo dugo. Stara je priča o nedopustivim i neopravdanim razlikama u visini istih kategorija između starih i novih umirovljenika na što ne samo da je pučki pravobranitelj posebno upozorio već zaista i ovdje u ovom Parlamentu smo više puta govorili međutim mislim da akcije i odgovora nema. I ovo sve upozorava da je sve više onih na granici i ispod granice siromaštva što svakako potencira osjećaj beznadnosti. Mi u Klubu nacionalnih manjina podržavamo izvješće pučkog branitelja i želimo jačanje ove institucije sve do otvaranja mogućnosti kontrole i nadzora nad radom sudaca od strane pučkog branitelja čime se ne bi zadiralo u zajamčenu samostalnost i neovisnost sudstva već utjecalo na skraćenje trajanja postupka, umanjilo nezadovoljstvo javnosti, vratilo povjerenje u upravni sustav i mislim da upravo inicijativa mora poći iz ovog Parlamenta da ne prihvaćamo «status quo» već da pokušamo neke stvari mijenjati. Evo podržat ćemo ali zaista bi bilo dobro da se i zaključci provode, da se ne mora na Odboru nakon godinu dana ponovo postavljati pitanja zašto neki zaključci koje je donio ovaj Dom, o kojima smo se usuglasili da nije dobro, da trebamo jaču instituciju pučkog pravobranitelja zašto to ne realiziramo? Pokušajmo malo doći na popravni. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Kolegica je netočno ustvrdila da evo svake godine imamo iste prigovore, ista kršenja ljudskih prava. Ove godine imamo nešto što do sada nikad nismo imali, a o čemu je i sama kolegica posebno govorila što je jako dobro, a to je kakav je položaj zatvorenika i kažnjenika u hrvatskim zatvorima? Mi smo 2003. godine kao zemlja od međunarodnih institucija dobili posebno priznanje o jednom humanom odnosu u našim zatvorima da bi evo nakon dvije, niti dvije godine hrvatski zatvori postali omraženi i zloglasni hrvatski kazamati. O čemu govori ne samo detaljno ovo izvješće o kojem je i kolegica posebno napomenula gdje plaze žohari, miševi, zaraza, gdje tuberkulozni idu zajedno sa zdravima nego jednako tako na to upozorava i «Amnesty International», jednako tako kao što su se drastično pogoršala i prava manjina.
Hvala lijepa. U 11 i 11 minuta ističe prijava od 10 minuta za raspravu. A sada je na redu Klub HSP-a i gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, pučki pravobranitelju sa suradnicima. Pa kazat ću kratko i jasno za početak. Klubu Hrvatske stranke prava izvješće o radu pučkog pravobranitelja a on je u jednu ruku i opunomoćenik Hrvatskoga sabora za 2005. godinu ukazuje na surovu zbilju u Hrvatskoj i prikazuje i oslikava nefunkcioniranje pravne države odnosno njezino loše funkcioniranje počev od središnje državne vlasti preko tijela središnjih, tijela državne vlasti, tijela lokalne i regionalne samouprave, sudstva pa i nemoći i same institucije pučkoga pravobranitelja a napose i ovoga saziva Hrvatskoga sabora. Institucija pučkog pravobranitelja nam počinje ličiti na liječnika koji pacijenta a koji boluje od najteže bolesti liječi Plivadonom. Ili institucija pučkog pravobranitelja se prema nama pretvara u ljetopisca odnosno svjedoka vremena kao što je Ljetopis popa Dukljanina koji konstatira što se događa a rezultata i pomaka nikakvih nema. Pazite ovaj saziv Hrvatskoga sabora već razmatra po treći put godišnje izvješće pučkoga pravobranitelja i situacija je manje-više ista ili slična, ukazuje na ono što smo i danas čuli što je pisalo u izvješću i 1999., što će ako mi nešto ne poduzmemo pisati i u izvješću za jednu, naredne godine pa možda će pisati i u izvješću za 5 godina. Ako nešto sustavno ne napravimo. A pokazuje ovo izvješće i našu nemoć. Znači našu nemoć da sagledamo činjenično stanje. Da ne govorimo protokolarno jer je to sad aktualno pa na kraju ćemo kao što smo i prošle godine donijeli zaključke kako ćemo instituciju pučkoga pravobranitelja ojačati. Da ćemo razmotriti da ima nadležnost vezano i za pritužbe hrvatskih građana za nepostupanje, ne postupanje nego baš nepostupanje sudstva, nepostupanje tijela državne vlasti, šutnja tijela državne vlasti, nerješavanje upravnih predmeta. Dapače pravljenja barijera da se ne riješe upravni predmeti i sve ove slične ili iste situacije koje su sadržane i u sadašnjem izvješću. No mi se i dalje zadovoljavamo s time da su metode djelovanja i rada pučkog pravobranitelja kao što je i sam pučki pravobranitelj rekao u izvješću to su savjeti pazite, upozorenja, preporuke i zahtjevi Vladi. Samo još fali da uvedemo institut očajničkog vapaja. Znači da još uz ove velike i jake mjere uvedemo institut očajničkog vapaja i onda smo opet napravili istu situaciju koju i sada imamo. Prema tome hoćemo li mi i dalje tolerirati ovu situaciju, a nije problem u instituciji pučkog pravobranitelja kao u ljudima koji ovdje sjede. Nego je problem u tome što mi se trebamo ozbiljno pozabaviti. Hoćemo li za početak vidjeti i razmotriti gdje, da li treba i u kojem obliku uvesti ovaj obvezujući nalog pučkog pravobranitelja? Baš obvezujući nalog, a ovo što također stoji u izvješću treba ga uvesti u pojedinim slučajevima baš zbog toga jer nam se čini da i sami hrvatski građani počinju sumnjati u djelotvornost i učinkovitost rada pučkoga pravobranitelja pa vjerojatno i ne podnose više pritužbe jer normalno bez obzira što pučki pravobranitelj intervenira u ovima jakima mjerama kao što je preporuka, kao što je upozorenje ili savjet oni će reda radi zbog toga što smo mi ovdje govorili u Hrvatskoj, u sabornici dati nekakav odgovor pučkome pravobranitelju pa će onda opet ako treba i drugi put dati odgovor a situacija će ostati ista. Neće se ništa riješiti. Dapače, ići će se na onu varijantu da sam čovjek odustane od svoga zahtjeva. Evo recimo samo jedan primjer koji ukazuje na taj dio, a riječ je znači o izvješću pučkog pravobranitelja koji se odnosi na obnovu i kaže se ovako. U upravi je evidentirano 14787 neriješenih drugostupanjskih predmeta od čega je oko 800 ponovljenih žalbi. I sad govori se koliko službenika radi i kaže se značajno znači od nadležnog ministarstva. Ti službenici veli mjesečno riješe čak 100 predmeta. Ali pazite veli rade i prekovremeno. Znači, uz taj predani rad, a imamo 14 787 u najboljem slučaju za deset godina ako nema niti jednog predmeta oni će to riješiti. Pa jel mi možemo takva izvješća prihvaćati od nadležnih tijela državne uprave i ministarstava. Pazite, 14 787 predmeta, a oni predano rade i govore koliko ih ima i riješe veli uz prekovremeni rad 100 predmeta mjesečno. Znači, 14 godina da nema niti jednoga predmeta, a ako ne daj Bože koji ode na bolovanje što će onda biti. Prema tome, ovo je ta surova zbilja. To pišu hrvatski građani. O tomu mi pokušavamo ovdje govoriti, ali ne govoriti deklaratorno, nego govoriti prigodničarski. Govoriti da konačno obvežemo Vladu i nas ovdje da obvežemo. Prvo, što treba tu napraviti? Znači, znatan broj mjera. Prvo je vidjeti kako i na koji način ojačati ulogu pučkoga pravobranitelja jer ako ovako ostane on stvarno više nema svrhe. Nema svrhe da još napravi onaj dodatni iskorak kako bi profunkcionirala pravna država, kako bi tijela središnje vlasti, tijela lokalne uprave i regionalne lokalne samouprave i regionalne samouprave konačno počela raditi. Gledajte, mi tu stalno govorimo, ne mi nego mnogi veli treba decentralizirati. Pa kako ćemo decentralizirati kad ni sadašnji sustav ne djeluje. Znači, ne djeluje sustav tijela vidjeli smo iz samog izvješća tijela lokalne i regionalne samouprave su ta koja prednjače u tome da uopće ne odgovore pučkom pravobranitelju. I sad što znači taj dio decentralizirati? Isto kao i centralizirati kad ne rade ni tijela ni središnja, ni druga tijela državne uprave. Prema tome, to je zbilja i sa takvim problemima se svaki dan susreću hrvatski građani i bilo bi dobro da opet pročitamo svatko od nas Kafkin “Proces“ i to na žalost nije više u knjizi. To je zbilja koja se događa iz dana u dan u Hrvatskoj. I sad recimo značajna je ona upozorba pučkoga pravobranitelja o čemu sam ja puno puta govorio u ime Kluba Hrvatske stranke prava i pojedinačno, a odnosi se na onaj dio da mi ovdje u Hrvatskome saboru, znači Vlada kad priprema i tijela ministarstva propise ne naprave ono što bi trebali napraviti, ne naprave simulaciju. Znači, ne naprave procjenu kako i na koji način će se taj zakon primjenjivati u praksi. Vidimo kako će se primjenjivati da ga središnja tijela državne vlasti ne primjenjuju ili ga primjenjuju u obliku koji njima odgovara. Dalje također, vidimo da se baš od strane središnjih tijela državne uprave sustavno krše zakonske odredbe vezano u svim postupcima gdje se radi o rješavanju, o pravima i obvezama hrvatskih građana. Da ne govorim o onome drugome dijelu koji je jako interesantan i koji je također naznačen u izvješću, a to je da nadležno, znači kako i Vlada tako i nadležna ministarstva i druga tijela koja su zadužena ne donose pod zakonske propise, odnosno ne donose ih uopće ili ih ne donose u rokovima koje smo mi kao zakonodavac odredili što znači samo dodatno stvara dodatni dio pravne nesigurnosti hrvatskih građana. I sad dolazimo na onaj dio neprovedbe sudskih odluka. Posebno je ovdje bilo riječi i o odluka, odnosno presuda Upravnog suda Hrvatske. Čuli smo i od nadležnih odbora saborskih koji konstatiraju da pojedinim ministarstvima u biti svako drugo upravno rješenje, Upravni sud Hrvatske poništava. A mi smo zadovoljni sa stanjem recimo u tome ministarstvu kad podnosi izvješće o stanju sigurnosti, a vidjeli smo da im svako drugo rješenje pada na Upravnome sudu. Hoće li jedanput Vlada konačno poduzeti mjere da ministarstva i središnja tijela državne vlasti počnu postupati po presudama sudova. U ovome slučaju znači po presudama Upravnoga suda. Mislim to je ono da se događa, imate ovdje opisanih slučajeva 2 ili 3 puta Upravni sud donosi presudu. Isto ministarstvo dva ili tri puta opet radi po svome. Znači, ne provodi, ne postupa po toj presudi i znači ide se točno na onu varijantu da hrvatski građanin odustane od toga svoga zahtjeva kao što se ove situacije vezano što je lijepo rekao pučki pravobranitelj utjecaja vezano za nerješavanje, ne rješavanje nego ne rješavanje radno pravnih sporova i drugih. Sam imam puno slučajeva gdje ti postupci traju po deset godina. Jer to ista varijanta prvi stupanj riješi, drugi stupanj ili prizivni ukine, pa onda opet prvi riješi, drugi ukine i to ide u nedogled. I očito da ta recimo inspekcija koja je zakonom ustrojena pri Ministarstvu pravosuđa će biti isto kao što je bilo i ranije Ured ministrice eto koji će otići na teren. Dati i možda kakvo upozorenje, preporuku ili savjet i opet će se sve na kraju svesti. Prema tome, neću govoriti, govorit ću pojedinačno o pojedinačnim slučajevima vezano i za ostvarivanje prava hrvatskih branitelja i za sva ova upravna područja tako da ću s ovim završiti. Ali kažem sa bitnom porukom našom ako hoćemo imati instituciju pučkoga pravobranitelja koja će biti na pomoći hrvatskim građanima moramo joj dati pravni okvir da ona tu pomoć može ostvariti. Moramo točno utvrditi kad i u kojim slučajevima će kad pučki pravobranitelj nesporno utvrdi da ima mjesta izdavanju obveznog naloga kad i kako će se to napraviti. Jer ovo što imamo sad i što, ako ne poduzmemo bilo što temeljem ovoga izvješća opet će nam se događati ista situacija, isti problemi će biti i vezano za sam rad pučkog pravobranitelja što mene osobno ne brine rad pučkog pravobranitelja nego me brinu da se ne rješavaju problemi hrvatskih građana. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba PGS-a, SBHS-a, NDS-a gospodin zastupnik Ivo Banac. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine pučki pravobranitelju, kolegice i kolege. Izvješće pučkog pravobranitelja za 2005. godinu ukazuje na problem nepoštivanja ove ustanove, ustavne ustanove od strane i ovog Visokog doma i Vlade Republike Hrvatske. To je za žaljenje. Pučki pravobranitelj se u ovom izvješću s pravom poziva na zaključke ovog Sabora od prije godinu dana, točnije 3. lipnja 2005. godine kojima se Vladu Republike Hrvatske obvezalo da osigura potrebna sredstva za kadrovsko, materijalno i prostorno jačanje ureda. Uoči današnje sjednice Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav odbio je prijedlog kojim bi se obvezala Vlada da za dostavljanje izvješća o izvršenju zaključaka Hrvatskog sabora iz prošle godine. Ovakva odluka Odbora za Ustav potvrđuje kako se pučki pravobranitelj ne poštuje čak ni od strane tijela kojega je osnovalo i kome je odgovoran, a to je ovaj Hrvatski sabor. Suprotno zaključcima Hrvatskog sabora prilikom usvajanja izvješća pučkog pravobranitelja za 2004. godinu Vlada Republike Hrvatske nije osigurala potrebna financijska i materijalna sredstva, čime je otežan efikasniji rad pučkog pravobranitelja za zaštiti ljudskih prava građana i građanki. To je suprotno zaključku Hrvatskog sabora, ali i indicija manjka interesa za rad Ureda pučkog pravobranitelja koji je isto tako institucija Hrvatskog sabora. Pučki pravobranitelj s pravom kritizira netransparentnost donošenja proračuna za njegov ured. Naime, u cijelom proračunskom procesu pučkom pravobranitelju nije bila dana mogućnost sudjelovanja u izradi nacrta. Dok je matični odbor prijedlog proračuna za Ured dobio u trenutku kad više nije bilo moguće intervenirati niti amandmanima, pa je tako proračun pučkog pravobranitelja donijelo tijelo uprave, Ministarstvo financija čiji rad nadzire u ime Hrvatskog sabora upravo Ured pučkog pravobranitelja. Stoga smatram važnim upozoriti ovaj Visoki dom kako je na taj način dovedeno u pitanje funkcioniranje sustava nadzora i ravnoteže nužnog za svaki demokratski sustav. Samo Izvješće pučkog pravobranitelja za 2005. godinu, bez obzira na nedostatno financijsku, kadrovsku i prostornu podršku sa predstavljanjem brojkom o 2 tisuće 433 predmeta građana na kojima se radilo tokom prošle godine ukazuje na veliku angažiranost i uključenost Ureda pučkog pravobranitelja uz svakodnevnu zaštitu ustavnih ljudskih prava građana i građanki Hrvatske, što je razvidno i iz opisa aktivnosti provedenih na terenu. Time je institucija pučkog pravobranitelja približena građanima Republike Hrvatske, što je uzgred budi rečeno osigurao strani donator. Ovo je … [[Govornik se ne razumije.]] čiji je program 2005. godine završio svoj rad. Kontekstu načina na koji je donesen proračun Ureda za 2005. godinu postavljam pitanje da li će siromašni i slabo mobilni građani širom Hrvatske i dalje imati tu mogućnost ili će u budućnosti za odvijanje nužnih aktivnosti kojima se odgovara na potrebe građana u pomoć biti pozvani neki drugi međunarodni donator. Govoreći o radu upravnih i pravosudnih tijela Republike Hrvatske svakako podržavam ocjene i prijedloge iznesene u Izvješću pučkog pravobranitelja. I još jedanput skrećem pažnju na demokratsku odgovornost ministara i ostalih čelnika upravnih tijela građanima o čijim pravima i interesima odlučuju. Pridružujem se zahtjevu pučkog pravobranitelja za ukidanje prakse klijentelističkog i/ili političkog imenovanja državnih službenika, kao i formalnih i neformalnih pritisaka na suce što uvelike onemogućava ostvarenje prava građana, kako ljudskih, tako i ustavnih i zakonskih. Svakako podržavam prijedlog pravobranitelja prema kojem bi Hrvatska po uzoru na mnoge europske zemlje uvele neku vrstu parlamentarnog nadzora sustava sudaca putem institucije pučkog pravobranitelja čija, citiram: "Osnovna zadaća i jest postupanje po pritužbama građana i koja može predstavljati potrebnu sponu između sudbene vlasti Hrvatskog sabora.", svršetak citata, kako s pravom ističe pučki pravobranitelj. I na kraju, skrećem pažnju cijenjenim kolegicama i kolegama zastupnicima na uočene diskriminatorske odredbe Pravilnika o kućnom redu u zatvorima za izvršavanje pritvora koji pučki pravobranitelj navodi u ovom izvješću. Ovaj Pravilnik, kao i nedavno donesen Pravilnik o mjerama i načinu utvrđivanja posebne duševne i tjelesne sposobnosti policijskih službenika navodi na zaključka kako naši podzakonski akti kriju niz diskriminatorskih odredbi spram građana Republike Hrvatske. Te predlažem ovom Domu da prilikom usvajanja Izvješća pučkog pravobranitelja za 2005. godinu koji podržavamo zaključi kako je Uredu pučkog pravobranitelja potrebno osigurati i dodatna sredstva kako bi se na sustavan način ocijenili svi podzakonski akti koje donose tijela javne vlasti i ukinule one odredbe tih akta koji izravno krše ljudska, ustavna ili građanska prava građana Republike Hrvatske. Koristim priliku da pohvalim pravovremen javni istup pučkog pravobranitelja, vezan uz disriminatorski pravilnik o policijskim službenicima, čime je skrenuo pažnju javnosti na ovu izrazito problematičnu i demokratskim kontrolama nedostupnu praksu. O čemu bi Hrvatski sabor i njegovi zastupnici i zastupnice trebali itekako voditi računa. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Na redu je klub IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni gospodine pučki pravobranitelju, uvažena gospodo zastupnici. Kada dobijete jedno ovakvo izvješće na ni manje ni više nego na 160 stranica vi ne znate odakle da krenete, odostraga ili od naprijed. Znači, zbog sadržaja ovog puta odabrao sam kraj izvješća gdje se navodi čime se sve pučki pravobranitelj bavio od prava hrvatskih branitelja do problema uz državljanstvo, od problematike djelatnih vojnih osoba u Republici Hrvatskoj, pa do povrata imovine, od pritužbi radi ishođenja građevinske dozvole do problematike osoba lišenih slobode, stečaja, do pritužbi na rad sudova, problematike srpskih povratnika do socijalne sigurnosti itd. Znači ovo je pregled jedne hrvatske životne zbilje koja je bitno drugačija no što Vlada to prikazuje, ali oni koji imaju sve teško da mogu razumjeti one koji nemaju ništa. Onima koji imaju sve sirotinja je uvijek teška. Da se razumijemo, pučki pravobranitelj kako ga ja doživljavam on je rame za plakanje. Onaj tko nešto ima neće potražiti pomoć pučkog pravobranitelja već će se jasno za svoja pod navodnicima prava, pokušati braniti ili izboriti drugačije. Pokušat će angažirat odvjetnika, možda će nekog i potplatiti, to u ovoj zemlji prolazi, ali pučkog pravobranitelja taj koji ima neće potražiti a njega mogu angažirati znači samo sirotinja od kojih je Bog digao ruke ili neki idealist koji nezna kako Republika Hrvatska diše i koji još uvijek naivno vjeruje da ovdje stoluje pravna država. Međutim prije toga, prije nego se osvrnem na dijelove ovoga izvješća o pravnoj državi, da se dotaknem jednoga fenomena. U Hrvatskoj se gospodo pojavljuje jedan fenomen danas zatvaranja tvornica od super bogatih tvorničara koji su sve stekli kroz pretvorbu i privatizaciju, npr. "TDR"-a u Zagrebu a sada "Podravka" u Umaku čiji je država suvlasnik u 26% a upravo od gospodina Marinca do potpredsjednika Vlade ima 10%, iz te tvornice izvlači strojeve i indirektno sudjeluje u gašenju te tvornice koja je smještena jasno na superatraktivnoj poziciji u Umagu. Jasno je da tvornicu valja preseliti ali u industrijsku zonu tri kilometra sjevernije da bi je se spasilo, ali ovo vodi gašenju tvornice. Danas sam baš uputio pismo predsjedniku Vlade, zašto to podržava, a znam da će lokalna samouprava izmijeniti prostorne planove i spriječiti prenamjenu tog prostora. Znam isto tako da ova kampanja oko ove tvornice u Umagu je napad na IDS. Nije slučajno lokalni HDZ u to krenuo pred dva dana, jer i na taj način štite državu koja je 26% suvlasnik itd. a uprava 10%, međutim to je prozirno. Ja sam čak za to načuo prije 20, 30 dana, znači država koja ima kontrolni paket neka vrate strojeve, neka jamče radna mjesta, neka izgrade novu tvornicu. Iduće izvješće poštovani pučki pravobranitelj mora sadržavati i ove elemente. Drugo da se vratim na pravnu državu. Pučki pravobranitelj se referira uglavnom na dugotrajnost sudskih postupka ali bit je negdje drugdje. U citiram, gospodina Malčića koji je parafrazirao profesora ili citirao Uzelca koji kaže na strani 152, pratite me: "Kvaliteta sudačkih dužnosnika narušena je serijom političkih imenovanja nesposobnih moralno upitnih ili neiskusnih sudaca kao i političkim razrješenjem svih sposobnih, iskusnih i odlučnih". Dalje navodi sve na strani 152, 153 citiram: "Politički autori moći u pravosuđu stvorili su utvrdu za osiguranje kako svojih političkih pozicija tako i svojih stečenih privilegija". Tako su stvorene citiram: "korporativne strukture koje izmiču demokratskoj odgovornosti" kaže se na strani 153. Dalje se kaže, u situaciji kada nema autonomnog itd. sudstva, … predstavljat će novu prepreku itd., ne treba mi lupat. To je izuzetna hrabra ocjena. Ja mogu reći samo bravo iako je i ona iz razumljivih razloga možda preblaga. Nju bi na neki način po mom sudu trebalo nadopuniti. Eto gospodin Grubić glasnogovornik "TDR"-a nedavno mi je rekao, izvrijeđao me sve u 16 kada sam stao u obranu radnika "TDR"-a tražeći neki kompromis, poručio mi je što očekivati u čovjeka koji sumnja u vjerodostojnost naše pravne države, na što sam mu odgovorio da više vjerujem u to da njihove cigarete ne škode zdravlju no što vjerujem u hrvatsko pravosuđe koje je nota bene poglavito dio trgovačkih sudova pod izravnom kontrolom kapitala pa ja bih rekao i nekih parastruktura u ovoj zemlji. Zvuči nevjerojatno, apsurdno, ali je gospodo tome tako. Pitanje je da li ćemo mi o tome također progovoriti, da li ćemo spomenuti Zakon o kamati na kamatu koji vrijedi do 2004. godine, koji je na svu sreću za ove Vlade ukinut. Da li ćemo spomenuti da je Visoki trgovački sud u Zagrebu za 11 tisuća kuna iz neke 94./95. dosudio 10 milijuna kuna, za 430 tisuća kuna u slučaju Privredne banke dosudio je 15 milijuna eura, za tisuću i 200 kuna uloga u Zagrebačkoj banci 400 milijuna kuna. Zbog krive indeksacije za nekoliko stotina ili tisuća kuna ospori investiciju od 500 milijuna kuna itd. Što to govori? Da je ova država ili, a s njome jasno i svi mi, u gadnim problemima i hvala gospodinu Malčiću koji na neki način to iznosi. Što dalje kaže gospodin Malčić, bivši čini mi se potpredsjednik Ustavnog suda, član Ustavnog suda sigurno da, mislim da je bio i potpredsjednik, sa kojim sam bio bitku sredinom 90-tih godina oko načela i odredbi statuta Istarske županije. Citiram, prvo strana 153 "u sudstvu postoje neiskusni, nesposobni, ali moralno upitni suci. I drugo, nezavisnost i nepristranost djela tih sudaca je upitna jer nisu odabrani po kriteriju nezavisnosti nego podobnosti ili su čak povezani sa političkim, financijskim ili drugim interesnim grupama", gotov citat. I dalje kaže gospodin Malčić, strategija stavlja naglasak na nezavisnost od strukture zakonodavne izvršne vlasti, smeta me ovo kada kažete zakonodavne vlasti jer neznam o čemu mi to bitnom odlučujemo, ali ovaj drugi dio rečenice je sjajan. Sjajan. Citiram: "da se ne vodi računa o zavisnosti sudaca od" citiram: "neformalnih utjecajnih interesnih grupa i lobija kako političkih tako i financijskih pa i onih s ruba zakona ili izvan njega", gotov citat. S gruba zakona ili izvan njega. To je gospodo bit. To je rak samog hrvatskog društva. Sudstvo, dio pravosuđa, preuzeli su financijske grupe da ne kažem kapital, ali i one grupe sa ruba zakona ili izvan njega da ne kažem mafija, doslovce tako. Mogu se neki suci uvrijediti ili ne, ali ovo je istina. 90-tih je na njih politika vršila utjecaj, ali danas 2006. ako uopće ima politika utjecaj onda je taj utjecaj drugorazredni i to je sigurno dobro izuzmemo li imenovanja, ali kapital ima sve jači utjecaj a ovo podzemlje također sve je veći i to je katastrofa da ti ponekad sude oni kako kaže gospodin Malčić, koji su s ruba zakona ili izvan njega, a ne država. Punu podršku jasno dajemo pučkom pravobranitelju koji kaže na strani 154 citiram opet: "Neki oblici vanjske kontrole putem ministarstva znači nad sudovima bi se trebali vršiti, ali i pučkog pravobranitelja jer bi to moglo samo pomoći", gotov citat. Da li je to sad zadiranje u sudsku neovisnost? Tvrdim da nije. To je borba za neovisno pravosuđe. Jasno je da oni izvan zakona, ili kako se ovdje kaže "s ruba zakona", bilo pretvorbeni kapital, žele ovladati pravosuđem. Pogotovo trgovačkim sudom jer na taj način štite svoje poslovne akvizije. I zato kažem, kažem da više vjerujem u tezu da pušenje ne škodi zdravlju nego djelu hrvatskih sudaca. Konačno, na svakoj kutiji cigareta, ako ništa drugo, barem piše ono da pušenje škodi zdravlju, a suci nam sude u ime naroda. Jasno, sve po zakonu s time da sirotinji doista sude po zakonu, ali kapitalu kako im on to kaže. Ja bih volio da se varam, volio bih da nisam u pravu. Jasno je da se ovo ne može odnositi na sve generalno. I kada bi to bilo tako, ne daj Bože živjeti u ovoj zemlji, ali ovi citati javnog pravobranitelja, bivšeg suca Ustavnog suda, bivšeg ministra hrvatske Vlade, možda i plebictarno izabranog, možda mi iz IDS-a nismo ga podržali zbog statuta Županije istarske, govore i upućuju na najozbiljniji Hrvatskoj problem. A to je povjerenje, znači, u hrvatsko pravosuđe. Glasovao ja svojedobno ili ne za gospodina Malčića, ove njegove kvalifikacije 100% podržavam. Stojim 100% na njegovoj strani, ali sumnjam da će u bog zna čemu uspjeti. Mogao bih govoriti dalje o ovim povratnicima Ministarstva … [[Govornik se ne razumije.]] obnovu, 9 tisuća 510 kuća i stanova, 5 tisuća 207 isplaćenih novčanih potpora za manja oštećenja, što ja 100% pozdravljam iako mislim da tako nije trebalo biti tamo 95. kad se to palilo. Mogao bih govoriti o pravnoj sigurnosti, strana 156, ili socijalnoj sigurnosti koje opet u ovoj zemlji, gospodo, neće biti dok imamo bruto društveni proizvod od 7 tisuća eura per capita i 300 tisuća nezaposlenih. I gdje, kao što sam jučer rekao, gradovi za nezbrinutog psa na dan izdvajaju 58 kuna puta 31 dan, to je tisuću 791 kuna, a prosječna mirovina u ovoj zemlji je tisuću 850 kuna. Pa sam jučer rekao da je bolje u Hrvatskoj ponekad biti nezbrinut pas nego penzioner. Ali reći ću riječ o ishođenju građevinske dozvole, strana 75, gdje se naglasak stavlja na razumni rok. Reći ću samo da država Hrvatska nema pravo na odugovlačenje postupka jer time gubimo novac i toga treba biti svjesna naša uprava. Ona živi od tih ljudi koji skupo plaćaju taj papir. Od njih živimo i mi, zastupnici, ministri, suci, pučki pravobranitelj, šta ja znam sve tko ne. I zato te postupke treba ubrzati. Nije logično da se jedan papir čeka 12, 24 ili 36 mjeseci. Odgovor mora stići u tom razumnom roku, a on mora biti 30 dana, maksimalno 60 dana. Ako ne, neka taj posao, šta ja znam, odrađuju recimo bilježnici pa ćete vidjeti kako će vam kao kod ovrhe o rješenje o skidanju sa plaće doći tako reći preko noći. Uklanjanje građevina, država vidimo šta radi na Viru. Izgleda da to ide samo prema Mađarima, IDS-ovcima, Slovencima, Rojsu, još nekome, ali zakon bi trebao biti za sve isti i neću prestati. Pozdravljam na strani 79 da pitanje pomoćnih objekta izvan većih naselja može se urediti bez građevinske dozvole. Piše to gospodin Malčić. Bravo! I neka se prestane rušiti tamo gdje se objekt može legalizirati. Neka se prestane po Istri rušiti septičke jame ili šterne. To se ne radi. To je sramota. To je sramota. Znate na koga mislim, na Jakovčića kojemu je srušena septička jama jer nije imao građevinsku dozvolu za septičku jamu i šternu. Za podrum, to je druga stvar. Napravio je bez dozvole i neka su mu. Povrat imovine, strana 59, ide ali sporo. Kao i tamo gdje je riječ o povratu imovine oduzete za jugokomunističke vladavine. Gdje vidimo da u pravilu državno odvjetništvo na pozitivna rješenja podnosi žalbe, a što će tek biti kada se Hrvatskoj ulazak u Europsku uniju bude uvjetovalo povratkom imovine. Zatim, zaštićeni najmoprimci koji nikako da riješe svoj status. Iako neki u tim stanovima žive 50, 60 pa i više godina. Zatim, osobe lišene slobode gdje se navodi prekapacitiranost o čemu je kolegica govorila, o čak 170% ili više od neadekvatnih mjesta, više je takvih neadekvatnih mjesta u zavorima. Ali ja bih ipak stavio naglasak na ovaj propusnost kaznionica kada je riječ o drogi gdje do droge možete doći, igala i svega ostaloga, heroina, kao na ulici. Jest, malo je skuplje, treba potkupiti neke ljude, ali svega Bože dragi ima. Nije da nešto fali. O potraživanju radnika, o slučajevima stečaja sve znam. O ovom fenomenu zatvaranja tvornica još će se čuti u ovoj godini jer to tek slijedi, ali slažem se sa svima, velik je posao pred nama. Ja želim posebno se zahvaliti gospodinu Klariću koji je inaugurirao tu instituciju kao visoko moralnu i hrabru, ali zbog ocjene hrvatskog pravosuđa, ovo godišnje izvješće gospodina Malčića bih posebno istaknuo. Slažem se, danas je primaran interes ne ono iz 90-ih, npr. otkup stanova, ne znam, JNA, povrat izbjeglica, uništavanja partizanskih spomenika, itd., itd. Danas je primarni interes posao, povratak, stambeno pitanje, sudstvo, socijala, a 95. ili 6. to je bila gola za golo preživljavanje. Znači, ide na bolje. Gotovo uopće se ne naglašavaju medijske slobode i sve u svemu Hrvatska postaje sve sređenija zemlja. Treba još puno da to budemo, ali ipak moramo biti pošteni da ide na bolje.
Iz ovog izlaganja je zaključiti da je TV prijenos u jeku i da su ovdje u ovom izlaganju, moram to reći, vrlo malo u skladu sa Poslovnikom i temom o kojoj je raspravljano, osim nekih općenitih fraza. Ali je ova rasprava bila puna izvještaja o preseljenju "Podravke" u Umagu, standardu životinja u odnosu na umirovljenike, septičkih jama, Vira, rušenja i slično. Gospodine Kajin, vi vaše rasprave vodite u okviru dnevnog reda i točke koje raspravljamo, a ne kao što vi redovito radite, da bi se svidjeli na jedan prizeman način jednom dijelu gledatelja. Nemojte zbog toga zlouporabljivati ovu saborsku govornicu. Govorite u okviru svoga, našega dnevnog reda, a vi ste 90% toga izvan tog dnevnog reda govorili. To moram reći. Dakle, ne samo gospodinu Kajinu nego svima onima koji se udalje suviše od teme koja je danas na dnevnom redu, jer u Poslovniku točno stoji da se treba opomenuti ako se izlazi izvan dnevnog reda, a vi. A ne vidim da je rušenje septičkih jama baš u okviru ove točke dnevnog reda i slične stvari. Imamo nekoliko ispravaka krivog navoda. Imamo gospodina Franu Matušića. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Kajin, naravno uz sve ovo što ste vi već pokušali ispraviti pred javnošću je rekao jedan netočan navod, a to je da u ovom Izvješću imamo podatke koji su drugačiji od onih koje Vlada prikazuje. Dakle, to je potpuno netočno. Vlada uopće ne prikazuje rad pučkog pravobranitelja. Pučki pravobranitelj ima svoje ovlasti, svoje nadležnosti, a Vlada ima sasvim drugi djelokrug rada, prema tome potpuno je netočno da postoje različiti podaci iz Vlade koji se tiču rada državnog pučkog pravobranitelja. Prema tome, potpuno netočan navod.
Drugi ispravak, gospodin Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Pa kolega Kajin je rekao da su sudove preuzeli mafija, financijski kapital, čini mi se da je to tako i rečeno jel'. Ja smatram da je to naprosto netočan navod i ne samo to nego mislim da je to uvreda zapravo i za najveći dio sudaca koji zapravo svoj posao rade vrlo korektno i vrlo predano i ovo je jedno čisto prebacivanje odgovornosti na sudsku vlast. Znate kolega Kajin, sudovi sude po zakonu, a zakone donosimo mi ovdje u ovom Hrvatskom saboru, a vi u njem sjedite čini mi se od '90. godine tako da s te strane prebacivati lopticu i vidjeti sve loše u hrvatskom pravosuđu mislim da nije niti točno niti je korektno, a ako znate nekoga koga je preuzela mafija ili ovaj financijski kapital napišite kaznenu prijavu i ja ću vam je supotpisati, jer bez toga ovo izlaganje zapravo nema apsolutno nikakvu vrijednost. Hvala.
Povreda Poslovnika, gospodin Kajin.
Digao sam tablicu, … [[Zbog najave, govornik se ne razumije.]] 209., 214. još i ranije kada ste me vi ispravljali gospodine potpredsjedniče tvrdeći i želeći reći da sam se ja u cijelosti držao dnevnoga reda. Ja sam govorio o graditeljstvu, strana 84. pritužbi rada.
Članak na koji.
Osobe lišene slobode.
Članak Poslovnika o kome je riječ.
A sada gospodinu Bošnjakoviću ću reći da nisam ja ništa ispustio.
Članak Poslovnika ili ću vam oduzeti riječ.
Članak 209. u kontekstu članka 214. E, a gospodinu Bošnjakoviću ću reći da nisam ja pisao ovo Izvješće nego da sam samo citirao kako političkih tako i financijskih često povezanih, pa i onih s ruba zakona.
Nemojte odgovarati Bošnjakoviću jer je to povreda Poslovnika, a ne replika.
To piše u ovom Poslovniku, strana 153.
Molim vas da sjednete, niste. Molim vas.
Pet, šest puta sam citirao.
Ma dajte sjedite. Ispravak netočnog navoda, gospođa Ingrid Antičević Marinović.
Pa kada je točno ustvrdio rekao je i jednu netočnost, dakle ovom prigodom. U zatvoru je dakle prisutna droga, nešto je skuplja. To je točno. Međutim, onda je dalje kolega Kajin eto ne znam možda i ne razmišljajući, ali netočno ustvrdio eto tako u zatvorima svega ima, nije da nešto fali, valjda misleći na drogu. Nije točno da svega ima. Svega nedostaje i svega fali osim droge. To je iz izvješća vidljivo. Hvala lijepa.
Molim vas, idemo dalje. Na redu je klub HSS-a i gospođa zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine pučki pravobranitelju, kolegice i kolege zastupnici. Izgleda da će biti teško govoriti o izvješću pogotovo nakon evo ovih ispravaka, tzv. pogrešnih ili krivih navoda, međutim ja ću se uistinu držati samo onoga što piše u izvješću i ništa drugo. I evo pred nama je još jedno Izvješće pučkog pravobranitelja. Mi u Klubu zastupnika Hrvatske seljačke stranke mišljenja smo da ova izvješća zahtijevaju posebnu ozbiljnost, potrebno im je ozbiljno prići i ozbiljno ih analizirati jer zapravo analiziramo rad vlastitog opunomoćenika kojeg smo mi ovlastili da u naše ime štiti ustavna i zakonska prava građana u postupku pred državnom upravom i tijelima koja imaju javne ovlasti. Dakle, nismo ga ovlastili. Ova i ovakva ustavna formulacija uloge pučkog pravobranitelja navela je građane Republike Hrvatske na zaključak da je pravobranitelj tijelo koje odlučuje o njihovim pravima i povredama tih prava. U tom poimanju pronalazimo i razlog velikom broju pritužbi iz područja koja nisu u nadležnosti pučkog pravobranitelja. U tom poimanju pronalazimo i razlog razočarenja građana koji su u pravobranitelju gledali definitivno rješenje svojih problema, a do tih rješenja često nije došlo. Dakako da su ti građani potpuno i trajno razočarani i izgubili su vjeru u rad državne uprave i tijela s javnim ovlastima. Sudova, jednom riječju građani ne vjeruju u funkcioniranje pravne države. Smatramo potrebnim i ovom prilikom naglasiti da nije uloga pučkog pravobranitelja konačno rješavanje problema građana, pučki pravobranitelj na temelju pritužbi uočava u kojim su područjima upravnog djelovanja najčešća ugrožavanja i povrede ljudskih prava. O svojim spoznajama obavijestit će ovaj Sabor i sukladno sa ustavnim i zakonskim ovlastima predložit će moguća rješenja za poboljšanje stanja, a mi smo ti koji će prihvatiti predložena i pronalaziti nova rješenja, a radi zaštite ljudskih prava i zbog toga nije dovoljno samo prihvatiti izvješće jer ono kao i sva do sada govore o tome da se u Hrvatskoj krše ljudska prava i to ih krše ili ugrožavaju upravna tijela i tijela s javnim ovlastima. Takva rješenja morala bi biti sadržana u zaključcima, no zaključke Sabora nitko ne provodi i nakon Izvješća za 2004. godinu ovaj Sabor je donio zaključke, ali oni nisu provedeni što navodi i sam pravobranitelj u svom Izvješću. Eto u takvom poimanju uloge pučkog pravobranitelja promatramo njegovo Izvješće koje je pred nama. Iz njega je vidljivo da su prava građana i nadalje ugrožena, ona se i nadalje krše i nadalje se najbrojnije optužbe odnose na mirovinsko osiguranje, čak 436. Pritužbe se odnose na dugotrajnost postupka, posebice drugostupanjskog. Pravobranitelj kaže, citiram: "Unatoč traženju pučkog pravobranitelja nadležna tijela HZMO-a, Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje ne pojašnjavaju razloge slučajeva tzv. "šutnje uprave"." Nalazimo nepravilnim postupanje Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje kada umjesto donošenja upravnog akta podnositelju zahtjeva dopisom obavještava stranke o njihovom zahtjevu. Posebice valja upozoriti hrvatski zavod da se zaštita zbog nedonošenja rješenja proteže i na slučajeve kada se rješenje donosi po službenoj dužnosti ako je to u interesu stranke. Završen citat. Kako se radi o građanima u ozbiljnoj životnoj dobi nedopustivo je da budu žrtve beskrajnog i bezrazložnog odugovlačenja upravnog postupka kako kod prvostupanjskog tako i kod drugostupanjskog tijela. Iz primjera koji su u izvješću navedeni vidljivo je da postupak traje i nekoliko godina. Za razliku od pritužitelja koji su se žalili na rad sudova pritužitelji na rad Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje uglavnom su po intervenciji pravobranitelja svoje pravo ostvarili, no moramo se zapitati zašto ti postupci dugo traju, zašto je potrebna intervencija pučkog pravobranitelja kada su rokovi zakonom utvrđeni i zavod ih se dužan pridržavati. Njegovom intervencijom rješava se tek neznatan način građana jer najveći dio nije dospio svojom pritužbom doći do pučkog pravobranitelja. Obveza je države da svakom građaninu omogući realizaciju prava u roku kako je to zakonom određeno svima na jednak način jer pred zakonom svi su građani jednako. No u Hrvatskoj čini se da baš i nije tako a to nam kaže i pravobranitelj u izvješću. I ja ga citiram. "U nedavno pristiglim pritužbama navode se povrede u postupanju nadležnih tijela povodom kojih je pučki pravobranitelj komunicirao s nadležnim tijelima u ranijim identičnim predmetima, ukazao na nepravilnosti najčešće u primjeni materijalnih propisa a nakon toga ti su predmeti bili riješeni na zakonit način. Iz novijih pritužbi proizlazi sumnja da se u isto vrijeme različito postupalo prema strankama za koje je intervenirao pučki pravobranitelj i prema onim strankama za koje pučki pravobranitelj nije imao saznanja." Takva praksa upravnih tijela ne ulijeva građanima povjerenje u pravnu državu. U prošlogodišnjem izvješću također je istaknut problem dugotrajnosti postupka u prvostupanjskom rješavanju upravnih stvari, posebice u oblasti mirovinsko-invalidskog osiguranja, imovinsko-pravnih odnosa, obnove, graditeljstva i prostornog uređenja te o drugostupanjskom postupku u spomenutim ali i u gotovo svim drugim ovlastima upravnog rješavanja. Tada su iznijeti određeni prijedlozi i preporuke s ciljem poboljšanja stanja, ali sve je uzalud jer niti u 2005. godini stanje se nije bitno promijenilo. Ako je vjerovati pravobranitelju a trebamo mu vjerovati jer on je naš opunomoćenik onda se svi prijedlozi i preporuke iz prošlogodišnjeg izvješća dani radi poboljšanja stanja mogu provesti relativno brzo paralelno i neovisno o drugim potrebnim promjenama i reformama u upravi. Očito je da u Vladi Republike Hrvatske za to nema političke volje. Još uvijek nije uveden efikasan sustav praćenja i ocjenjivanja rješavanja u upravnim stvarima, u upravnim ovlastima i za državnu upravu kao cjelinu. Upravna tijela, službe i odjeli nisu stručno ojačani niti im se pruža stručna pomoć. Očito se Središnji ured za državnu upravu bavi i iscrpljuje iznalaženje zakonskih podloga za rušenje legalno izabranih vlasti u jedinicama lokalne i područne samouprave a državna uprava mu je zadnja rupa na svirali. A ne treba puno. Pravobranitelj kaže, citiram, "Treba i u praksi prekinuti začarani krug postavljanja političkih podobnih i osobno lojalnih nakon svake promjene na izborima ili pak promjene ministra ili drugog čelnika upravnog tijela osim zakonom strogo ograničeni broj dužnosti i položaja. Profesionalnost i stalnost a ne politička podobnost i osobna lojalnost moraju biti jedini kriteriji za obavljanje svih poslova u kojima se primjenjuje zakon i odlučuje o pravima i interesima građana." To su riječi pučkog pravobranitelja. Prihvaćajući ovo izvješće prihvaćamo i stavove i preporuke koje on sadrži. Tada su to naši stavovi, tada su to naše preporuke odnosno zahtjevi. Tada će i naš stav biti da dosadašnja praksa velikih i neopravdanih smjena nakon svake promjene vlasti koju nažalost upravno-sudska prava pa ni ustavno-sudska praksa nije spriječila. Oslabila je i u nekim slučajevima devastirala profesionalnost, stalnost i kontinuitet što ima utjecaja na pravnu sigurnost građana. Usvajanjem izvješća to će biti i naše riječi a ne riječi samo pravobranitelja. A sve dotle dok budemo samo formalno usvajali izvješća svako naredno sadržavat će sljedeće, citiram, "Činjenica da se u mnogim upravnim područjima ne poštuju zakonski rokovi a u nekim razumni rokovi postupci traju mjesecima pa i godinama a da građani pri tome nisu često obaviješteni ni o razlozima za to niti o rokovima u kojima mogu očekivati rješenje govori o tome da ministri i drugi čelnici upravnih tijela u čijim resorima se to događa ne poštuju dovoljno građane i ne obavljaju dobro svoj posao jer osim formalne odgovornosti Hrvatskom saboru i premijeru postoji i stvarna odgovornost građanima o čijim pravima i interesima odlučuju." A što ćemo mi kao zastupnici i to narodni poduzeti kada se u narednom izvješću ponove ove riječi. Da je stvarne a ne formalne odgovornosti ovom Saboru letilo bi ministarsko perje na sve strane a tada bi mi štitili građane i njihova prava i tek tada bismo mi bili njihovi tj. narodni zastupnici. Ovo izvješće sadrži teške optužbe ali i konkretne prijedloge za poboljšanje stanja. Nadalje, pučki pravobranitelj i njemu i nadalje stižu pritužbe na rad sudova. Iako ovo ne spada u njegovu nadležnost pred tim problemom ovaj Sabor ne može i ne smije zatvarati oči. Dugotrajnost sudskih postupaka nije samo problem hrvatskog pravosuđa. To je problem hrvatskih građana koji svoja prava ne mogu ostvariti niti putem suda. Problem nefunkcioniranja ističe se u svakom izvješću pučkog pravobranitelja a bivši pravobranitelj je ustvrdio, nazočna je upitna stručna razina nekih sudskih odluka donesenih u prvom stupnju. Pravobranitelji kao i svatko drugi tko se usudi ukazati na problem neučinkovitosti pravosuđa optužen je za miješanje u nezavisnost sudbene vlasti. Nitko od nas ne želi sucima sugerirati kakve će odluke donositi ali imamo pravo zahtijevati da one budu pravodobne i zakonite. Sadašnji pravobranitelj ide korak dalje te kaže da su temeljni problemi, citiram: pod «a) U sudstvu postoje i neiskusni, nesposobni ali i moralno upitni suci.» I pod «b) Nezavisnost i nepristranost djelatnih sudaca je upitna jer nisu ni odabrani po kriteriju nezavisnosti i stručnosti nego podobnosti ili čak povezanosti s političkim, financijskim ili drugim interesnim grupama.» Nepravedno je i neosnovano ovu tvrdnju izreći za sve suce. Mi vjerujemo da je većina stručna, profesionalna i nezavisna ali na njihov rad i odgovornost sjenu bacaju oni koji to nisu. Oni su jednostavno u sustavu i nužno ih je iz sustava isključiti radi dobrobiti građana ali i onog dijela stručnih, moralnih i nezavisnih sudaca. Prema postojećem zakonu iz sustava ih može isključiti samo Državno sudbeno vijeće koje je nadležno za imenovanje i razrješenje. S teoretskog aspekta postoji način rješavanja nestručnih, neodgovornih i nemoralnih ali praksa je drugačija. Sjetimo se samo skandala vezanih za imunitet. Očito je da se stanje u pravosuđu unutar sustava ne ocjenjuje dovoljno kritično. Iz rada i postupanja Državnog sudbenog vijeća teško se može zaključiti da to tijelo realno procjenjuje stanje i poduzima mjere u skladu s tim. Slažemo se s pučkim pravobraniteljem da je došlo vrijeme za iznalaženje rješenja za sustavni nadzor i ocjenjivanje rada sudaca sve do uklanjanja iz sustava onih koji obimom rada, kvalitetom presuda ne zadovoljavaju potrebne standarde dobrog sudovanja a koji nadzor i kontrola bi bila izvan sustava pravosuđa. Razlog za takva iznalaženja rješenja nalazi se i u činjenici što sve do sada poduzeto nije dovoljno i nije dalo zadovoljavajuće rezultate. Nažalost i strategija reforme pravosuđa stavlja naglasak i postavlja ciljeve ističući samo potrebu što veće nezavisnosti sudstva od formalnih struktura zakonodavne i izvršne vlasti a manje na unutrašnju dimenziju nezavisnosti svakog suca od drugih osobito neformalnih utjecaja interesnih grupa i lobija kao, kako političkih tako i financijskih pa i o onih sa ruba zakona kako je već rečeno. I na kraju mi u Klubu zastupnika Hrvatske seljačke stranke prihvaćamo izvješće pučkog pravobranitelja za 2005. godinu ali njegove, a njegove prijedloge i preporuke za poboljšanje stanja podržavamo kao obvezujuće za Vladu Republike Hrvatske koja je dužna osigurati funkcioniranje pravne države.
Hvala. Klub HSLS-a poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
… [[Govornik je udaljen od mikrofona, ne razumije se.]] gospodine predsjedniče, štovani gospodine pučki pravobranitelju, kolegice i kolege. Evo po tko zna koji puta imam jedan osjećaj da sudjelujem u nečem što je već mnogo puta u ovoj sabornici, u ovom Parlamentu viđeno. Postoji jedan ritual, a to je da pučki pravobranitelj ima obvezu da podnese godišnje izvješće. On to učini. Mi najčešće konstatiramo da je to učinio korektno. Da je, da njegovo izvješće odgovara žanru izvješća, da je iscrpno, da je temeljito, da ima sadržaj. Kažem manje-više svi to klubovi podrže. Gotovo da i nema nekih osobitih polemičnih tonova između pojedinih klubova odnosno pojedinih zastupnika. Tu i tamo kažem neka iskrica plane, ako se neka stvar, neka teza zaoštri do kraja, ali manje-više sve to kažem odgovara već nečemu što je mnogo puta ovdje viđeno. I opet kažem kao što sam i prošle godine negdje u lipnju govorio u ovom izvješću za 2004. godinu rekao sam da ćemo otprilike sa istim scenarijem gledati taj film iduće godine. Evo upravo to se sada, danas događa i nažalost se pokazuje da sam bio posvema u pravu. I to doista mora da bude frustrirajuće. Jer ako pohvalimo izvješće pučkog pravobranitelja i ako kažemo da pučki pravobranitelj svoj posao obavlja odlično, obavlja dobro onda logika zdravoga razuma nam nalaže da onda netko taj posao ne radi dobro. Odnosno da ta, odnosno sadržaj, količina poslova s kojima se suočava ovaj pučki pravobranitelj tijekom prošle godine pokazuje da čitav niz institucija u Republici Hrvatskoj ne funkcionira onako kako bi to, kako bi trebali funkcionirati. Ali evo već desetak godina, desetak ili jedanaest godina koliko već se suočavamo u Parlamentu sa izvješćima pučkog pravobranitelja kažem ništa se dramatičnije ne dogodi. Doduše, ajde da budemo iskreni onaj naš prvi pučki pravobranitelj je imao ovako jedan rezignirani pristup stvarnosti pa je obično ljudima koji su dolazili kod njega govorio da im samo dragi Bog može pomoći. Pa onda upravo … [[Govornik se ne razumije.]] razlog zašto je taj pučki pravobranitelj poslije toga morao odstupiti što ipak javnost nije mogla prihvatiti činjenicu da je država nemoćna i da zapravo, upravo onima a to su oni što se, što ih … [[Govornik se ne razumije.]] pod rubriku slabi subjekti koji doista se, koji ništa drugo nemaju nego da se obrate pučkom pravobranitelju ne može ih prepustiti volji dragoga Boga nego ipak mora postojati čitav niz ovih institucija koje su dužne da to učine. I kažem onda smo imali kolegu Klarića koji eto nas je na neki način navikao da je upravo da su ovakova izvješća, metodologija vidim da je preuzeta i od kolege Malčića i doista eto kažem … [[Govornik se ne razumije.]] priča se ponavlja. Ali tu sada, tu sada očito da i mi kao saborski, narodni zastupnici bi doista nešto morali učiniti da se ovaj već viđeni ritual ne ponavlja iz godine u godinu i da upravo mi budemo jamstvo. Mi smo ti koji ipak … [[Govornik se ne razumije.]] zakonodavno tijelo koje donosi određene zakone pa neke institucije po tim zakonima rade. Znači morali bi poštivati odnosno implementirati slovo i duh ovoga što mi ovdje radimo. Ali očito da se to ne događa i što je već više puta i vrlo često odista za ovom govornicom bilo rečeno imamo osjećaj kao da doista kod nas funkcionira dupla država, da pored zakona postoji i nešto što se nalazi i iza, ili izvan toga svijeta. I onda zapravo se ljudi suočavaju sa tom, sa ovom jednom interpretacijom koja svakako njihova prava dovodi u pitanje. I bojim se kažem da očito da nema sama i ova mirnoća s kojom se sve ovo što se govori i po već desetak ili više puta prima da će se to ponoviti i na žalost 2007. godine i da mi ništa mudriji to nećemo biti. Iako doista imamo zadaću da upravo štitimo prava naših građana i upravo da ograničavamo moć pojedinca i upravo da, odnosno neko društvo jest građansko, demokratsko i … [[Govornik se ne razumije.]] prava ako se može suspendirati moć pojedinca koji sebi dopušta da interpretira i uzima pravo onoliko koliko njemu treba ili da onda ga to na jedan krivi način primjenjuje na onim ljudima koji od te institucije ili od tog čovjeka koji personalizira tu instituciju traže pomoć. To je kažem nedopustivo. Po tome se upravo razlikuju kažem demokratske od onih nedemokratskih, totalitarnih, autokratskih, arbitrarnih društava, a očito da smo mi bez obzira na ova određena poboljšanja o kojima su neke kolege govorile još uvijek zapravo suočavamo sa nečim što se zove tranzicija. Ovo izvješće i uvijek jesu rendgen slika našega društva. I doista, tamo devedesetih godina su bila jedan problem nepoštivanja, uglavnom se govorilo o statusnim pravima, državljanstvima, pa kasnije su došli stanovi, a evo sada u ovaj treći milenij na neki način se od tih statusnih problema se suočavamo sa problemima koji se tiču socijalnoga, mirovinskoga, zdravstvenoga problema koje onda ljudi ne mogu rješavati pa se, ili ga rješavaju kroz sustav institucija nego se moraju suočiti sa Uredom pučkoga pravobranitelja. No, ono što očito na neki način se kako se ovo izvješće pojavilo i na web stranicama, pa kroz nekoliko intervjua, javnih nastupa u medijima od strane pučkog pravobranitelja, očito da je to tema odnosa između pučkog pravobranitelja, ureda kao institucije i sudstva. Pa ako se, ako interpretiramo naš Ustav onda nema ingerencije nad sudovima, jel tako, ako dobro interpretiram. Ali, ja iščitavam upravo i ovu polemiku koja je bila u nekim javnim istupima pučkog pravobranitelja sa predstavnicima sudačke udruge zapravo kao želja, kao inicijativa da dođe do proširenja ovlasti pučkoga pravobranitelja. I to doista se, tu se sada javlja problem s kojim će se danas suočiti ovaj Sabor, da li će doći do takvoga jednoga proširenja nadležnosti, odnosno, a samim time onda ako dođe, ako mu to Sabor da onda mora doći i samo po sebi i do promjene naših ustavnih nekih rješenja. Inače, ovako ćemo doista imati jednu situaciju, jednu vrlo opasnu situaciju koja se danas pokazala da se neke tvrdnje izriču. To se može kamuflirati na način da je to tekst jednoga profesora, pa se onda taj tekst citira, pa onda taj tekst na neki način konkretno kolege Uzelca na stranici 152., 153. ako se ne varam i onda upravo dolazimo do jedne vrlo opasne upravo to teze da je stanje u sudstvu tragično. Znate, ako se to generalizira onda zapravo, onda na koga ide, na koga se odnosi taj problem na sve odnosno na nikoga. Jer ako nema konkretizacije upravo to da nam je sudstvo takvo, nesposobno, korumpirano, da doista ima ljudi koji su upravo na nekoj granici onda takva teza zapravo vodi u jedno anarhično stanje i to ja kao čovjek koji … [[Govornik se ne razumije.]] svjetonazora, čovjek koji želi vjerovati svojim institucija, poštivati Ustav i zakon onda vrlo to teško može primati koliko god to je bolna ocjena, ali bez konkretizacije bojim se da ćemo upravo ostati na tim paušalnim ocjenama. To će onda biti priča za medije dva, tri dana. Ovdje ćemo se zbog toga ne znam će pasti nekoliko možda nezgodnijih replika, ali neće se bitno promijeniti. Zato, ili treba postojati jedna jasna inicijativa da dođe do promjene nadležnosti pučkoga pravobranitelja, a onda moram znati o čemu se radi, da je onda riječ o promjeni i Ustava Republike Hrvatske. Jer dok tako, dok stoji onda zaista ovo sve ostaje kao jedan, kao zapravo jedna pomalo tragikomična situacija da se nešto uočava, da se nešto konstatira ali bez ikakve zapravo želje da se ta situacija mijenja. Pa upravo to i jest moja primjedba jedna primjedba pučkom pravobranitelju. Koliko je god izvješće kažem pisano vrlo ovako smireno, diskretno, odnosno odgovara svim pravilima žanra, toliko u ovim javnim nastupima bi se i na neki način moralo suspendirati upravo, a ako nije jasno artikulirana želja da dođe do promjene Ustava i da mi ovdje kao budući da je riječ o našem opunomoćeniku da mi onda proširimo ingerencije ali samo ako možemo proširiti jedino ako promijenimo Ustav Republike Hrvatske. Onda se to mora jasno i glasno reći. Moramo se onda sa tom činjenicom suočiti. Onda to doista mora postati ta tema da, odnosno jedna prava zapravo rasprava o tome, a ne ova ritualizacija kažem upravo koja će ići na ono da se nešto napiše, da se onda to što je napisano prihvati, da uz neke manje, neke sitnije primjedbe, opservacije zapravo isto čekamo to izvješće koje će nam doći iduće godine i da onda imamo istovjetni odnos prema tome. Znači, treba se onda biti do kraja i politički i građanski korektan i hrabar i reći aha tražimo promjenu Ustava jer ove ingerencije su, koje sadašnji pučki pravobranitelji po Ustavu Republike Hrvatske posjeduju su nedostatne i zapravo onemogućavaju mu da zapravo vrši svoj posao onako kako bi on to želio, kako on to vidi. O nekim drugim stvarima koje se u ovome izvješću pojavljuje da je zapravo, da je u proračunu, da se u kreiranju proračuna za rad ureda ne sudjeluje, da je to diskreciona ocjena Ministarstva financija bez dogovora. To smo isto već po nekoliko puta ovdje bili ponovili da je to nedopustivo. Da je nedopustivo da zapravo se dobar dio financijskih sredstava zapravo donira od strane ne znam Norveške. Prije je ako se ne varam bila kanadska vlada ili da neke druge međunarodne institucije u tome sudjeluju. Ne znam da je pučkom pravobranitelju onemogućen odnosno otežan ovaj terenski rad. Mislim to su stvari koje ovako ako smo neku instituciju osnovali onda i hvalimo se da zapravo samim time što sudjelujemo u, odnosno imamo tu instituciju pa onda se možemo legitimirati kao građanska, demokratska zemlja. Ali onda isto mislim s druge strane da također mi moramo osigurati sve te optimalne uvjete da se, da doista Ured pučkog pravobranitelja kao uistinu vrlo važne i korektivne, nadzorne institucije u ovome društvu da i može funkcionirati. Kažem, o tome opet bih se morao vraćati upravo na neka svoja ranija izlaganja. Ali, kažem čini mi se ono što nas u našem Klubu HSLS-a najviše smeta to je upravo ta nedorečenost, odnosno ta nespremnost da se iz ove jedne, iz ove kažem pozicije čovjeka koji eto ima i iskustvo i bivši ministar, bivši sudac Ustavnoga suda sada pučki pravobranitelj koji svakako itekako dobro pozna stanje u hrvatskom sudstvu koji ima pravo svakako da ima i primjedbe. Ali bih ga onda molio da onda doista bude i da ta inicijativa dobije i određenu ne samo kroz intervjue ili novinske natpise, nego da se osnaži pa da onda otprilike onda da se mi kao narod, pardon zastupnici izjasnimo da li ćemo to prihvatiti ili nećemo prihvatiti. A ne opet kažem da se vrtimo u krug i da onda izričemo onakve kažem vrlo opasne teze da nam je sudstvo, da je na samoj granici. Ja se kažem u takvo nešto, nikad ne bi usudio reći jer onda doista koje to povjerenje institucije ove države ako unaprijed sumnjamo da nam pravna država ne funkcionira onako kako bi to zapravo morala, odnosno da postoje neke intervencije, da postoje određeni centre političke moći, neki korporativni elementi koji su onda svakako su po definiciji antidemokratski. Onda doista imamo jedno anarhično stanje. I s druge strane isto ovi apeli sa stanjem kaznionica, zatvorima itd., to je isto nešto što stiliziranom društvu ne pristaje. I moramo sve učiniti da i tim ljudima također osiguramo upravo taj osjećaj, onaj elementarni osjećaj ljudskoga samopoštovanja i bez obzira na kojem se mjestu nalaze. Evo, toliko. Kažem, opet ćemo prihvatiti, sudjelovat ćemo u tom ritualu, prihvatiti ćemo to izvješće. Ali bojim se kažem ako se nešto radikalno ne učini, ali tu isto pozivam i instituciju pučkog pravobranitelja da bude hrabra i da doista kaže što i od nas želi. Jer sjećam se kolega Klarić je svoj mandat završio tako da je ono zadnje izvješće nije imao ekspoze, nego je šutio i čekao što ćemo mi reći. To je bila jedina ovako promjenu u odnosu na onih 8 standardnih godina. Hvala.
Hvala. Klub SDP-a, poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, uvaženi pučki pravobranitelju sa suradnicima, kolegice i kolege. Osnovna zadaća pučkog pravobranitelja je zaštiti građane pred bahatošću i nezakonjem državne vlasti. No konstatacije pučkog pravobranitelja u njegovim godišnjim izvješćima se nažalost ponavljaju iz godine u godinu, a da odgovorni pri tome poduzimaju malo ili ne poduzimaju ništa. Nakon posljednjeg izvješća za 2004. godinu Sabor je zadužio Vladu na poduzimanje mjera za učinkovitiji rad nadležnih državnih tijela i tijela koji imaju javne ovlasti. No, ništa od učinkovitijeg rada, ništa od boljeg nadzora. Gotovo da nema područja u kojem državna tijela i tijela s javnim ovlastima ne krše ljudska prava i građanska prava pa da za to ne odgovara nitko. Počet ću s onim što je pučki pravobranitelj stavio na 101. stranicu svoga izvješća u rubriku "Razno". Radi se o grubim kršenjima prava radnika i to u slučaju stečaja poslodavca. Tu je sadržaj svih pritužbi jednak. Fond za razvoj i zapošljavanje ne isplaćuje radnicima njihova zaostala potraživanja već njihov radnički zarađeni novac nastoji prebaciti na žiro račun stečajnog dužnika ili na depozitni račun nadležnog trgovačkog suda. Pučki pravobranitelj upozorava Fond da radi protuzakonito i da tim svojim protuzakonitim djelovanjem tjera radnike, čiji je poslodavac u stečaju, da svoja potraživanja ostvaruju u ovršnom postupku i time ih izlaže nepotrebnim troškovima. A oni za te nepotrebne troškove jednostavno novca nemaju. Nemaju jer nisu isplaćene zarađene plaće. I sad se njih kojima je uskraćen zarađeni novac tjera da se za ostvarenje svoga prava izlažu novim troškovima. Radnike se dakle dvostruku kažnjava. Fond do današnjeg dana pučkog pravobranitelja nije obavijestio o mjera poduzetim povodom njegova upozorenja. Za očekivati je da predsjednika Fonda Vlada smijeni, jer ga je onda i postavila. Ali to bi zaista bilo naivno očekivati od ove Vlade. Evo i zašto. Ministar gospodarstva, rada i poduzetništva, ministar dakle zadužen za brigu o radnicima, donio je nekakav Pravilnik o sadržaju obrasca zahtjeva radnika za ostvarenje prava u slučaju stečaja poslodavca i baš je on, ministar, tim svojim pravilnikom odredio da se radnički novac ne isplaćuje radnicima izravno nego da se to čini putem žiro računa poslodavca u stečaju ili putem depozitnog žiro računa trgovačkog suda nadležnog za stečajni postupak. Priča ide dalje. Trgovački sud u Splitu, uz potporu svih trgovačkih sudova u Republici Hrvatskoj podnio je Ustavnom sudu zahtjev za ocjenu ustavnosti tog famoznog pravilnika. A pučki je pravobranitelj ministru preporučio da taj svoj uradak stavi izvan snage. Ali ne. Ministar to naravno nije učinio. On čeka odluku Ustavnoga suda, a Ustavni sud o tome još nije odlučivao. A kad će odlučivati? E to ne znamo. Do tad će radnici čiji je poslodavac u stečaju ostati bez svog novca, ili da bi ga dobili moraju voditi dugotrajne i skupe sudske postupke. Eto, toliko o ovoj Vladi, toliko o ministru Vukeliću, toliko o tome koliko je njima stalo do prava radnika. Nastavljam sa onim što pučki pravobranitelj navodi u 5. dijelu svoga izvješća, u svojim ocjenama i prijedlozima. Naime, SDP već duže vrijeme glasno, koliko i uzaludno, upozorava na katastrofalno stanje u pravosuđu. S tim da neprestano ponavljamo kako je dugotrajnost sudovanja samo jedan, možda čak i ne najveći problem i da je on samo posljedica ukupnog nepodnošljivog stanja u pravosuđu koji ima dublje korijene. Upravo takvu ocjenu iznosi i pučki pravobranitelj. I upravo s takvom ocjenom pučkog pravobranitelja očekivano se ne slaže HDZ. Nažalost, unatoč svim upozorenjima i struke i javnosti stanje u pravosuđu ne ocjenjuje se unutar sustava dovoljno kritično, kaže pučki pravobranitelj. Rječito o tome govore i izjave i stajališta čelnika Udruge hrvatskih sudaca, ali i znakovita pojava da ministri i čelnici sudbene vlasti o stvarnom stanju o pravosuđu progovore tek kad odu s dužnosti. Pučki pravobranitelj citira tekst doktora Alana Uzelca iz studije "Hrvatsko pravosuđe u '90.-ima" koja kaže, koja analizira stanje nakon donošenja Zakona o sudovima '93. godine. I gdje profesor Uzelac kaže: "Kvaliteta sudačkih dužnosnika narušena je serijom političkih imenovanja nesposobnih, moralno upitnih i neiskusnih sudaca, kao i političkih razrješavanjem svih, onih sposobnih, iskusnih i odlučnih. Paralelno sa političkim imenovanjima i razrješenjima politički centri moći u pravosuđu stvarali su utvrdu za osiguranje kako svojih političkih pozicija tako i svojih stečenih privilegija. Tako su stvorene korporativne strukture koje izmiču demokratskoj odgovornosti." Sa ovom ocjenom doktora Uzelca pučki se pravobranitelj slaže i smatra da u sustavu i danas postoji neiskusni i nesposobni, ali i moralno upitni suci. Nezavisnost i nepristranost dijela tih sudaca je upitna jer nisu ni odabrani po kriteriju nezavisnosti i stručnosti nego podobnosti ili čak povezanosti s političkim, financijskih ili drugim interesnim grupama. Stoga svaka strategija reforme pravosuđa smatra pučki pravobranitelj, mora biti unutar sustava prvenstveno usmjerena na poboljšanje pa i promjene u sudačkom kadru a osobito imenovanjem novih sudaca i napredovanjem strogo prema javnim i objektivnim kriterijima. Potrebna je permanentna edukacija i obrazovanje svih naročito mladih sudaca. Potrebno je sustavno praćenje i provjera rada svakog suca. Potrebno je postavljanje standarda minimalnog učinka i kvalitete i uklanjanje iz sustava sudaca koji ih ne mogu zadovoljiti. Postoji obveza sudske uprave viših sudova na posebne dubinske provjere u slučaju sumnje u pristranosti. S ovom ocjenom pučkog pravobranitelja SDP se u potpunosti slaže. Pučki je pravobranitelj u Izvješću za 2004. godinu predložio da Hrvatski sabor razmotri potrebu i mogućnost sudjelovanja institucije pučkog pravobranitelja u nekim oblicima nadzora nad radom sudova i sudaca. No tu inicijativu nije do sada razmotrio ni jedan saborski odbor, a bez stava Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav taj prijedlog ostaje zauvijek mrtav. S područja pravosuđa prelazim na odnos uprave i građana. Pučki pravobranitelj ističe problem dugotrajnosti prvostupanjskog i drugostupanjskog postupka u svim oblastima upravnog rješavanja. Činjenica da se u mnogim upravnim područjima ne poštuju zakonski rokovi, a u nekima ni razumni rokovi te postupci traju mjesecima pa i godinama, a da građani nisu obaviješteni o razlozima za to, govori o tome kaže pučki pravobranitelj da ministri i drugi čelnici upravnih tijela u čijim se resorima to događa ne poštuju građane i ne obavljaju dobro svoj posao. To da ministri ne obavljaju dobro svoj posao znamo i na to neprestano uzaludno upozoravamo. Ali ta naša upozorenja padaju u gluhe uši. Pa nemamo nikakvih iluzija da će istovjetna konstatacija pučkog pravobranitelja izazvati kod premijera bilo kakvu reakciju. Ipak će u tom slučaju trebati pričekati odgovarajuću reakciju birača. Zabrinjava i postupanje policijskih službenika o kojima govori ovo izvješće. Pritužbe građana uglavnom se odnose na neprofesionalno pa čak i nezakonito postupanje, a zakon propisuje da je policijski službenik u primjeni policijskih ovlasti dužan postupati čovječno i poštovati dostojanstvo, ugled i čast svake osobe, te druga temeljna prava i slobode čovjeka. Nedvojbeno najveću pozornost i zabrinutost izazivaju pritužbe koje se odnose na nasilničko postupanje policijskih službenika poglavito u primjeni sredstava prisile te nedolično ponašanje izvan službe. Posebnu pozornost valja obratiti na pritužbe koje se odnose na neprofesionalan i neuljudan odnos prema strankama te vrijeđanje i diskriminaciju po nacionalnoj osnovi poglavito u odnosu na Rome. Pučki pravobranitelj zatražio je izvješće o broju pritužbi građana, a ravnateljstvo policije je dostavilo vrlo detaljno opsežno izvješće pučkom pravobranitelju. Iz navedenog izvješća proizlazi da i u odnosu na 2000. godinu broj predstavki i pritužbi građana Odjelu za unutarnju kontrolu u 2004. gotovo udvostručen, ali još gore u 2000. godini riješeno je 97,72% pritužbi i predstavki građana dok ih je u 2004. riješeno samo 52,68%. Tako velik broj neriješenih pritužbi podnesenih Odjelu unutarnje kontrole koji je nadležan za postupanje po predstavkama i pritužbama građana i pravnih osoba o nezakonitim postupanjima i neprofesionalnom ponašanju zaposlenika Ministarstvo unutarnjih poslova zasigurno ne doprinosi stvaranju povjerenja građana u policiju. Odnos prema djelatnim vojnim osobama zaposlenim u Oružanim snagama govori na žalost o šikaniranju tih ljudi. Naime pučki pravobranitelj konstatira da postoji raspoređivanje zatečenih djelatnih vojnih osoba i službenika molim vas, na nepostojeća radna mjesta i to bez odgovarajućeg pravnog akta prema pravilima posebnog zakona i upravnog postupka. To se međutim ne događa samo u vojsci nego i u drugim državnim službama, svagdje tamo gdje vladajući hoće uhljebiti nekog svog pouzdanika i prijatelja, stranačkog kolegu, a da bi to mogli moraju iz tog mjesta maknuti nekoga tko već godinama savjesno i dobro obavlja svoj činovnički posao. Slučajevi povrede prava iz službe i u vezi sa službom uključujući i prestanak službe bile su osobito česte u postupku raspolaganja neraspoređenih službenika nakon ukidanja radnih mjesta ili tijela državne uprave ili drugog državnog tijela kaže pučki pravobranitelj i nastavlja, te su se povrede odnosile prije svega na nedonošenje deklaratornog rješenja o statusu neraspoređenog službenika u trajanju tri mjeseca, nakon ukidanja njihovih radnih mjesta ili pojedinih tijela. Zbog toga neraspoređeni službenici bez rješenja o statusu neraspoređenog službenika nisu imali saznanje o tome tko je od neraspoređenih službenika uopće raspoređen, a ako su ta saznanja i imali osobito u slučaju kada su na slobodna radna mjesta raspoređeni službenici koji upozoravam ne ispunjavaju propisane uvjete. Oni kao neuke stranke bez izdavanja odgovarajućeg akta nisu imali mogućnost korištenja redovnog pravnog lijeka prigovora i podnošenja upravne tužbe. Ovakvo ponašanje predstavlja grubo i namjerno šikaniranje radnika u državnoj službi i potpuno je neprihvatljivo. Pa ne možete nekoga smijeniti i još mu ne izdati ni rješenje o tome tako da se ne može ni žaliti i da ne može ostvariti ali apsolutno nikakav pravni lijek. To je jedno nasilje nad radnicima koji rade u državnoj službi. Evo jednog primjera. Dakle M.V. iz O. podnio je pritužbu radi povrede prava nastale premještajem i raspoređivanjem na drugo radno mjesto u državnoj službi. … tužitelj je premješten s radnog mjesta predstavnika carinske ispostave na radno mjesto višeg upravnog savjetnika u istoj carinarnici iako u postupku nisu utvrđeni razlozi potreba službe sukladno zakonu. Pučki pravobranitelj upozorava Ministarstvo financija da je potrebno navesti, moraju utvrditi razloge potrebe službe, ali Ministarstvo financija ne sluša pučkog pravobranitelja. On inzistira na ovoj smjeni koja je potpuno nezakonita. E pa sad ovakvo tretiranje pučkog pravobranitelja od strane ministra financija, oprostite Sabor ne bi trebao durat. Pučki pravobranitelje je naš povjerenik i ministri moraju slušati što im pučki pravobranitelj govori, na što ih upozorava jer on govori u ime Sabor onih koji su njega izabrali. I konačno imam potrebu upozoriti na pritužbe s obzirom na pravo na zdravstvenu zaštitu. Naime 1. listopada 2005. izmijenjen je Zakon o zdravstvenom osiguranju i ukinuto je pravo na nadoknadu troškova prijevoza iznad 30 kilometara. Klub SDP-a je odmah u saborsku proceduru poslao prijedlog izmjene te okrutne i besmislene zakonske odredbe, ali parlamentarna većina, dakle, HDZ i sateliti, pokazali su koliko im je stalo do građana pa čak i onda kad su u pitanju bolesna djeca i taj naš prijedlog odbijen. Vladine izmjene tog zakona tek su prošle načelnu raspravu, pa slijedi prvo, pa drugo čitanje i pitanje je hoće li ova besmislena nepravda i nepotrebna okrutnost biti ispravljena do kraja mandata ove Vlade. I što reći zaključno? Čini nam se da je pučki pravobranitelj ovo Izvješće napisao odmjereno i obzirno. Tu se konstatira ono što odavno znamo, ljudska se i građanska prava u Hrvatskoj krše na svim područjima, krše ih oni koji su izabrani od građana i za koje bi bilo očekivati da pokažu minimalan obzir prema onima koji su ih izabrali. No jednako smo svjesni da bi to od postojeće garniture bilo naivno očekivati. SDP prihvaća ovo Izvješće pučkog pravobranitelja. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Marijan Bekavac. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Poštovani kolega Stazić je ustvrdio kako ovoj Vladi nije stalo do radnika, što apsolutno ne stoji. Ovoj Vladi je itekako stalo do radnika o čemu najbolje govori činjenica da je ova Vlada stavila u prvi isplatni red pri stečajnom postupku radnike za razliku od vaše Socijaldemokratske partije koja je te iste radnike stavila u treći isplatni red. A to dovoljno govori o socijalnoj osjetljivosti vas i vaše partije.
Što ćete, mir molim vas! … [[Upadica se ne razumije.]] Ma nemojte. Ma nemojte. Zastupnik ustvrđuje da je nešto netočno. … [[Upadica se ne razumije.]] Jel? Jel? Laže? Ja vam, gospodo, budite nešta umjereni. Ne možete vi reagirati na ovaj način. I ne možete i ne smijete, to je nedopušteno. To je nedopušteno. Ako zastupnik ispravlja po svojoj procjeni neku netočnu tvrdnju on na to ima pravo. Vi dobacivanjem na to nemate poslovničko pravo reagirati. Nemate pravo reagirati, to je nedopušteno. I zbog toga, zbog toga gospođo Antičević i gospodine Stazić imate opomenu jer je to kršenje Poslovnika. Vi se ne morate slagati sa navodima zastupnika koji je ispravljao netočni navod. Tvrdite da je to neistina ali nemate pravo, nemate pravo, to znate jako dobro, tražiti ispravak ispravka. To, na to pravo nemate i dobacivati laži. … [[Upadica se ne razumije.]] Kolega Stazić. Ne šutite, pa ja čujem. Zašto to radite? Pa nije … … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Pučki pravobranitelj, Jurica Malčić. Izvolite.
Hvala lijepo. Ja bih usred rasprave vrlo kratko samo pojasnio neka stajališta s obzirom na dosadašnju raspravu. Pojašnjenje se odnosi na dio mog Izvješća koji govori o sudstvu i koji govori o radu prvog Državnog sudbenog vijeća i imenovanjima nakon 93. godine donošenja novog Zakona o sudovima. U prvom redu to nikako nije politička ocjena niti je povijesna ocjena određenog razdoblja jer kad bih se ja upuštao u te ocjene onda bih morao reći, naravno, da si je i većina sudaca prije 90. godine bila imenovana po političkim i nekim drugim kriterijima, a ne isključivo po stručnim. Međutim, ja se nisam upuštao u takve ocjene nego je to trebalo služiti, to je trebalo služiti samo tome jer s obzirom na sadašnje stanje, s obzirom da suci koji su tada imenovani, oni su stalni, oni su imenovani praktički do kraja svog radnog vijeka, do 70. godine. Dakle, ta je ocjena trebala samo poslužiti da se kaže da sudačka profesija nije sancro sancta, nije sveta i da podliježe istim kriterijima kao i sve druge dužnosti. Dakle, i Državno odvjetništvo i Policija i državni službenici, itd. Samo su stroži kriteriji po kojima oni mogu biti eventualno eliminirani iz sustava. I drugo, ono što je potpuno jasno iz mojih ovih ocjena to je da se ja ne zalažem za nikakove revolucionarne metode o kojima je bilo govora, čak i u ovom Saboru nedavno. Nego apsolutno samo zato da se ta kontrola, to ocjenjivanje, to praćenje i postavljanje određenih standarda uspostavi unutar samog sudbenog sustava. Zbog toga sam i izričito tražio potporu za Vrhovni sud koji je počeo tu kontrolu, na neki način, provoditi i vjerujem da ako bude praćen po Državnom sudbenom vijeću da će ta kontrola i taj nadzor biti. Dakle, nije, ne radi se niti o većini, to sam ja sasvim jasno rekao, niti o većini sudaca niti o ukupnom sudbenom nego o sucima koji u sustavu ipak postoje iz razloga koji su u Izvješću navedeni. Dakle, ta generalna ocjena, smatrao sam da ju trebam pojasniti. Apsolutno, ja skrupulozno pazim da ne iznosim ocjene koje bi izlazile iz područja ljudskih prava i ulazile u političku sferu. Konačno, ja sam jako zadovoljan što sam imenovan sporazumom svih stranaka i nastojat ću uvijek da se klonim onih tema koje bi mogle biti tako tumačene. Na raspravu uvaženog zastupnika Kramarića rekao bih samo da ja ne smatram da je kontrola pučkog pravobranitelja što bi unaprijedila bitno nešto u tom sudstvu. Međutim, sama rasprava o tome je korisna jer će sam sustav sudbeni natjerati na neki način da više posveti pažnju onome što treba, a to je dugotrajnost tih sudskih postupaka i kontroli ocjenjivanju rada sudaca. Isto tako, rekao bih da sam ja tu formalnu inicijativu i podnio na 3 saborska odbora. Prema tome, vjerujem da će biti vrijeme kada će se o njoj eventualno raspravljati i to u kontekstu ustavnih i zakonskih rješenja o pučkom pravobranitelju. Dakle, s druge strane, ono što sam mislio da treba reći to je treba voditi računa o karakteru ovog Izvješća. Pučki pravobranitelj ne daje generalne ocjene o stanju u svim oblastima, stanju svih ljudskih prava, itd. On to niti ne može. On temelji svoje Izvješće najvećim dijelom na pritužbama. Zbog toga mi ne hvalimo napretke u određenim oblastima, mi ne navodimo pozitivne primjere itd. zato što to nije ni zadatak jednog takvog Izvješća. U tom smislu ja ne iznosim tako katastrofične ocjene kao što su negdje i u štampi bile navedene i mislim da treba na neki način voditi računa o tome, o karakteru takvog izvješća. Evo, ja sam samo mislio da, pogotovo u interpretaciju ovog dijela o sudstvu da je potrebno reći usred rasprave da bi se na neki način te kontroverze eventualno smanjile.
Zahvaljujem gospodinu pučkom pravobranitelju. Imamo još jednu raspravu u ime kluba. Zastupnik Silvano Hrelja u ime kluba HSU-a, Izvolite gospodine zastupniče.
Poštovana potpredsjedniče, poštovani gospodine pravobranitelju sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Točno je da od 162 stranice teksta Izvješća pučkog pravobranitelja svega nepunih 12 stranica odnosi se na prava iz mirovinskog i invalidskog osiguranja uključujući i prava hrvatskih branitelja i njihovih obitelji, na prava iz zdravstvenog osiguranja i zdravstvene zaštite građana i prava iz socijalne skrbi. Po našem sudu to je malo jer imamo sljedeća iskustva. Dakle, temeljem mojih iskustava koja se odnose na masovne pritužbe i financijski nejednako opterećenja građana, nejednaki pristup u rješavanju gotovo identičnih problema, izostanak pravde i pravice i solidarnosti čini mi se da je ovaj sadržaj koji je naveden u Izvješću pučkog pravobranitelja samo vrh ledene sante problema, odnosno da su se pučkom pravobranitelju obratili samo oni koji su ustrajni i koji nisu izgubili svaku nadu u funkcioniranje sustava. Na spomenutim područjima uključujući i neplaćanja rada, nedovoljno plaćanje rada, različito plaćanje rada po spolu, rada na crno ima strašno veliki broj slučajeva kršenja prava hrvatskih građana u što su uključena i temeljna ljudska prava. Mislim da ova područja zaslužuju veću pažnju pučkog pravobranitelja i da nije dovoljna samo konstatacija stanja i elaboracija pojedinih slučajeva iako je već i iz ovih slučajeva razvidno da se država u ovim područjima brani ili suprotstavlja građanima pretežno šutnjom administracije ili da budem grublji snagom birokracije. I to nisu problemi samo ovog mandata. To se ne može pripisati ni samo ovoj Vladi ni samo ovom političkom sastavu hrvatskog Parlamenta, to su problemi koji su prisutni u Hrvatskoj punih 15 godina. Što se tiče forma Izvješće pučkog pravobranitelja za Hrvatsku stranku umirovljenika je apsolutno prihvatljivo. Što se tiče sadržaja Izvješće uz već rečene primjedbe, Izvješće je prihvatljivo i Hrvatska stranka umirovljenika će za njega glasati. Ono što je neprihvatljivo je višegodišnji trend konstatiranja, stanja i opisivanja slučajeva, opstrukcija procesa i kršenja prava na neki indirektan način glorificiranje neučinkovitosti, odnosno snage birokracije. Takav odnos prema neučinkovitosti, netransparentnosti i ako baš želimo i jalovosti sustava te neimenovanje pojedinačnih odgovornosti dodatno ugrožava i umanjuje povjerenje građana u djelotvornost sustava i vjerodostojnost politike i političara i svakog javnog posla. Za nas u Hrvatskoj stranci umirovljenika nasuprot možda težnjama nekih za katastrofičnim prikazom stanja bila bi poželjna elaboracija npr. zašto nam je sustav inspekcije rada neučinkovit u kontroli i sankcioniranju neplaćanja rada, nedovoljno plaćanje rada i rada na crno. Bila bi nam poželjna i konstatacija da mi ustvari imamo tri vrste radnika i teško je plakati ovdje nad četiri slučaja ugroženih prava u državnoj upravi ili u, zaposlenih u državnoj upravi i lokalnoj samoupravi dok nam dnevno na stotine ljudi gubi radni odnos, dakle dobije otkaz zbog toga što nemaju adekvatne oči ili frizuru ili odijelo, jer je to moguće, jer zakon dozvoljava otpuštanje bez navođenja valjanog razloga. Imamo i kategoriju privilegiranih koji imaju radni odnos na neodređeno vrijeme i onih koji su diskriminirani jer nikad neće imati takav radni odnos na neodređeno vrijeme, nego stalno produžavaju na određeno vrijeme i opravdano se pitaju što će biti sa njihovim sutrašnjim mirovinskim pravima. Da li cijeli taj sustav ne funkcionira zbog slabo plaćenih inspektora, da li zbog loših uvjeta rada inspektora, da li je to zbog nedostatka ovlaštenja samih inspektora rada ili nepovjerenja i straha radnika da kršenje radničkih prava prijave nadležnoj inspekciji? Dakle, to je ono polako ulaženje u suštinu problema i ja mislim da pučki pravobranitelj ima pravo i može dati takvu ocjenu gdje su i koje su to neuralgične točke koje moramo korigirati bez namjere, opet ponavljam, prikaza katastrofičnog stanja, nego prikaza jednog realnog stanja. Bilo bi poželjno ocijeniti da je uzrok diskriminacije kako se navodi jer se na diskriminaciju žale novi umirovljenici i opravdano se žale. Da li je uzrok u eksperimentalno provedenoj mirovinskoj reformi utemeljenoj na novom Zakonu o mirovinskom osiguranju koji se primjenjuje od 1.1.1999. godine i koji je dodatno pogoršao uvjete naročito prijevremenog umirovljenja izmjenama i dopunama tog Zakona 2002. godine? Valja ocijeniti da je jedini način ispravljanja ove nepravde ili diskriminacije novih umirovljenika koja je suprotna i ustavnim načelima jednakosti da su to izmjene i dopune Zakona o mirovinskom osiguranju koji će osigurati da umirovljenici koji su umirovljeni nakon 1999. godine, a ne ostvaruju pravo na II. stup ne budu diskriminirani. Može i bilo bi poželjno da se traže i alternativna rješenja, ne samo možda u okviru mirovinskog sustava, ali zato treba političke volje. Sigurno konstatacija da je osnovni uzrok u zakonskim odredbama koje su tako postavile i na neki način odrezale dio ustavnih prava ili umanjile ustavna prava. Takva jedna konstatacija možda je dobra podloga da se o ovome počne raspravljati i počne ovaj problem rješavati. Valja reći isto tako jer to nije nikakva tajna informacija da je u političkom dijalogu sa Hrvatskom strankom umirovljenika Vlada Republike Hrvatske formirala radnu skupinu u veljači 2005. godine koja je trebala dati odgovore na devijacije cijelog mirovinskog sustava a tu ima gotovo deset kategorija i građana naših državljana koji primaju mirovinu iz bivših republika i ima devijacija u mirovinskom osiguranju vojnih osoba i poljoprivrednih mirovina itd., i svuda tu stižu pritužbe. Dakle, radna skupina se jednom sastala tijekom 2005. godine. Nadalje, u ožujku 2006. godine Vlada je ovu skupinu proširila i sa predstavnicima radnika, sindikata te poslodavaca i obvezala se da će se radna skupina sastajati u dinamici jednom mjesečno. Radna skupina se još nije sastala a protiču dva mjeseca. Ova se tema u smislu argumentirane javne rasprave izbjegava jer ne donosi političke poene. Svi bježe od ovoga. Voditelj ove radne skupine je gospodin Polančec potpredsjednik Vlade i to treba javno reći i on je jedini odgovoran da li će se ili neće se ova radna skupina sastajati. Valjalo bi reći u obrazloženju pritužbi građana na plaćanje administrativnih pristojbi u zdravstvu i neplaćanju prijevoznih troškova da je Vlada Republike Hrvatske unatoč usvojenoj deklaraciji Hrvatskoga sabora da se u postupku pridruživanja Europskoj uniji socijalna prava građana neće smanjivati relativnom većinom u Hrvatskom saboru unatoč velikom protivljenju usvojila izmjene i dopune Zakona o zdravstvenom osiguranju. Uvođenje administrativne pristojbe ugrožava temelje socijalne države ma koliko apsolutni iznosi od 30 kuna bili mali jer najviše, zašto narušava temelje socijalne države? Zato što najviše plaćaju najsiromašniji i to je problem narušavanja temelja socijalne države. Valja reći da se o ovakvim pitanjima u hrvatskoj javnosti vrlo malo raspravlja jer očito da nije dovoljno atraktivno utjecati na uzroke i voditi argumentirani dijalog i stremiti ka željenim i mogućim rješenjima. Predstoji nam rasprava o paketu zdravstvenih zakona. Vodi se dijalog među socijalnim partnerima. A u javnosti muk, nema nijedne informacije. Ako nema novaca, ako je teško, ako je sustav deformiran netko to mora reći građanima i predložiti rješenja a ne rješavati probleme šutnjom ili političkom pozicijom. Sljedeće godine će izvješće biti prepuno prigovora iz mirovinskog sustava, naročito obračuna obeštećenja umirovljenicima i ja to znam, ja sam spreman od A do Ž sve što smo radili i što smo pregovarali u ime Hrvatske stranke umirovljenika zajedno sa udrugama umirovljenika prezentirati javnosti jer nemam niti jedne ograde. Ja želim da to i učini nadležno ministarstvo, Vlada i HZMO. Prema tome, javnost i naši građani i umirovljenici imaju pravo na istinu. Nije pučki pravobranitelj taj koji će riješiti te probleme. To su tehnički problemi i oni po meni nisu trebali postojati i to ne treba opterećivati u ovoj godini pučkog pravobranitelja. Naročito se nedostatak informacija odnosi na informacije iz javnih službi i izvršne vlasti. Mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika mislimo da bi javni pravobranitelj trebao i preventivno djelovati odnosno imati tu preventivnu ulogu i dati svoju ocjenu na prijedloge zakona koje je Vlada Republike Hrvatske upućuje u saborsku proceduru u kontekstu suglasja sa ustavnim opredjeljenjima, međunarodnim pravnim aktima, sporazumima, konvencijama, rezolucijama te samim aktima Hrvatskoga sabora, dakle i našim deklaracijama i rezolucijama koje mi ovdje u Hrvatskom saboru usvajamo. Dakle, iako je pučki pravobranitelj eksponent Hrvatskoga sabora, svojevrsna izvršna ruka koja može intervenirati, naložiti, tražiti dosljednu primjenu zakona mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika smatramo da mu treba dati veće ovlasti, da stvarno sutra više nego danas predstavlja savjest društva ali i savjest i pomoć zastupnicima Hrvatskoga sabora. Hrvatska stranka umirovljenika prihvaća ocjene i prijedloge pučkog pravobranitelja i smatra ih temeljnim odrednicama za stvaranje svojevrsnog akcijskog plana koje bi trebala sačiniti i Hrvatskom saboru bez zaključaka Sabora, dakle po inerciji Hrvatskom saboru predložiti hrvatska Vlada u smislu efikasnog uklanjanja ovdje ukazanih devijacija sustava. Ne može pučki pravobranitelj biti u dvije krajnosti. Prvo, ne može biti crvena krpa za zastrašivanje institucija. A drugo, ne možemo mu dopustiti efekat "svete vode". To jednostavno nije dopustivo. On ima veoma ozbiljnu ulogu u našem hrvatskom političkom sustavu i našem društvu. Naravno, za ovo što predlažemo potrebno je političke volje, volje da se radi za opće dobro i volje za promjenama najprije nas samih a onda i svih oko nas. Kaže jedan aforizam da su od krize gore samo reprize. Nedopustivo je bez obzira na razliku u sadržaju izvješća za 2005. godine u odnosu na prethodne godine, nedopustiva je repriza u provođenju prijedloga i zaključaka Hrvatskoga sabora. I nisu u pravu oni koji kažu da je sve isto kao i lani i ničega novog nema. Gospodo, datum je novi a problem je stari a to govori da se premalo mijenjamo što znači da ne napredujemo već zaostajemo. Nažalost, vrijeme nam nije u tom kontekstu prijatelj a naknadna pamet je uvijek najskuplja pamet jer se zasniva na metodi pokušaja i pogreške. Kolegice i kolege, uvaženi pravobranitelju sa suradnicima, uvažite apel Hrvatske stranke umirovljenika na rješavanju problema uočenih radom pučkog pravobranitelja i uključimo se svi. Hrvatska stranka umirovljenika sa tri zastupnika nije dovoljno jaka politička snaga da se sa svim uočenim problemima može boriti ali će dati svoj doprinos zajedničkim nastojanjima da izgradimo sustav po mjeri građana u zamjenu za postupke uzimanja mjere građanima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem zastupniku Hrelji u ime Hrvatske stranke umirovljenika. Imamo tri ispravka netočnih navoda. Prvo je na redu gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite!
Pa netočno je kolega ustvrdio kada je rekao da se građani u većem broju obraćaju pučkom pravobranitelju jer da imaju povjerenja u državne institucije. Građani se upravo obraćaju, da to ste uvodno rekli, obraćaju pučkom pravobranitelju jer nemaju povjerenja u institucije a imaju povjerenja upravo u pučkog pravobranitelja koje povjerenje nije bianko nego koje povjerenje je objektivno stečeno vlastitim radom i angažmanom na zaštiti čovjeka, na zaštiti pojedinca.
Zahvaljujem. Molimo da to poslije sjednice kolega Hrelja. Sljedeći ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Ja bih ispravio netočan navod kad gospodin Hrelja u nekoliko navrata govori: «Mi moramo.» Ovdje je on izgleda neke stvari pomiješao. Mi u oporbi neke stvari želimo napraviti, ali pošto je Hrvatska stranka umirovljenika u vlasti on bi trebao govoriti o tome na koji način će oni natjerati Vladu da buduća izvješća pučkog pravobranitelja ne budu ovakva kakva su sad. Ne loša nego puna onog što je on i sam naveo kao nedostaci u našem društvu. Pa gospodine Hrelja podsjećam vas vi ste dio vlasti.
Zahvaljujem. Sljedeći je na redu gospodin zastupnik Lesar. Izvolite kolega Lesar.
Hvala lijepa. Ja moram ispraviti poštovanog kolegu Hrelju da pučki pravobranitelj može nekome nešto naložiti. Citiram: «Nažalost pučki pravobranitelj nikome ništa ne može naložiti ni prijaviti ni obvezati. On prima žalbe i pritužbe građana, traži odgovore i pokuša građanima pomoći.» A on nas ovim i svakim drugim izvješćem izvještava o stanju, a mi smo ti koji nekom nešto možemo naložiti. Pa smo prošle godine Vladi naložili jednoglasno usvojenim zaključkom da osigura više novaca u Proračunu za ovu godinu. Nije to Vlada predložila. A i ovaj Sabor odbio amandman na proračun gdje se tražilo više novaca. Naložili smo Vladi da preporuke koje je dao u svom izvješću provede a kad se Vlada očitovala o ovogodišnjem izvješću veli da su ga pročitali i proslijedili svojim tijelima. Dakle naložili smo dvije stvari. Nijednu nije izvršila.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je na redu gospođa zastupnica Milanka Opačić. Nema je gubi pravo. Sljedeći je na redu zastupnik Slaven Letica. Nema ga. Gubi pravo. Sljedeći je na redu zastupnik Luka Bebić. Nema ga. Gubi pravo. Sljedeći je na redu zastupnik Florijan Boras. Nema ga. Gubi pravo. Sljedeći je na redu zastupnik Kruno Peronja. Nema ga. Gubi pravo [[Upadica: Ima ga!]] Uh, pardon sad ste bili tu pa vas gledam. Oprostite.
U pravo vrijeme, u pravo vrijeme.
Oprostite [[Upadica: Gospođo potpredsjednice]] Dakle gospodin zastupnik Kruno Peronja.
Gospođo potpredsjednice, gospodine pučki pravobranitelju i suradnici, kolegice i kolege upravo je i ovaj, ovo izvješće pred nama potvrda koliko se nove institucije sporo ali hrabro probijaju u društveni život Republike Hrvatske i koliko su korisne da upravo ovaj, ovo zakonodavno tijelo može i mora kritički iščitavati izvješće i nalagati i ohrabrivati one koji po tom izvješću moraju i nešto napraviti. U velikom broju ovdje navedenih kritičkih opaski ja ću izdvojiti neke koje su mi najbliže a zapravo koje su i građanima najvažnije i koje osjećaju gotovo u svakodnevnom životu i radu. To su one koje se tiče lokalne i područne samouprave jer upravo je u ovom izvješću utvrđeno da su pučkom pravobranitelju građani podnosili pritužbe kojima se je ukazivalo na nepravilnosti i nepravovremeno rješavanje o pojedinačnim, upravnim i drugim pitanjima iz djelokruga jedinice lokalne i područne samouprave. Također kao i nepravilnosti u postupanju predstavničkih, izvršnih tijela tih jedinica u pitanjima od interesa za sve građane na području odnosne jedinice. Upravo takav pristup nas treba ponukati da odlučnije reagiramo i da takvih pritužba bude što manje na način da doista građani svoja prava ostvaruju a ne da se pojedini načelnici, gradonačelnici u najmanjoj mjeri su to župani oglušuju upravo o ono zbog čega i postoje jedinice lokalne samouprave što im i sama riječ govori. Također je vrlo jasno nedvojbeno istaknuto da se pritužbe građana odnose i na donošenje općih i drugih akata iz područja komunalnih poslova. Upravljanja i raspolaganja nekretninama i slično koje donose predstavnička, izvršna tijela. A od utjecaja su na prave interese građana te na pritužbe kojima su građani upozoravali na povrede njihovih prava aktima pravnih osoba s javnim ovlastima koje su donosile te pravne osobe uz suglasnost predstavničkih ili izvršnih tijela jedinica prema posebnom zakonu. Upravo je to jedna sprega kako, kako bih je nazvao neka malo nezgodno zvuči koju treba detektirati i baš upravnim nadzorima čestim poništiti i doista da tijela jedinica lokalne i područne samouprave opravdaju razlog svog postojanja u punom smislu te riječi. I tu također izvješće vrlo jasno govori na potrebu dosljednije provedbe upravnog nadzora sukladno postupku i ovlastima za provedbu upravnog nadzora vrlo jasno propisanog u Zakonu o sustavu državne uprave na čiju primjenu upućuje Zakon o lokalnoj i područnoj samoupravi. Dakle dobar zakon, izvrstan zakon. Ne može se smatrati da je učinkovit, da je dobar ukoliko se on ne primjenjuje i ne izvršava. I stoga sam uvijek pristalica da državne službenike u upravnim nadzorima nagradimo. Da ne govorimo stalno o višku zaposlenih u državnoj upravi nego da razmislimo kako i na koji način upravo takve ljude ohrabriti koji desetljećima rade u državnoj upravi, koji znaju izvrsno svoj posao, a često zbog nedostatka elementarnih sredstava u postupanju ne mogu izvršavati poslove za koje su izabrani, koje su imenovani. Također je vrlo jasno i ukazano da upravo u državnoj upravi, u lokalnoj samoupravi gotovo su poteškoće i veće nego što imamo previše i često isticanje u pravosudnom sustavu. Ovo je iscrpno i kvalitetno izvješće. Naravno da ga treba podržati, ali treba i kroz ovo naše razdoblje doista težiti da se vrlo veliki broj ovdje primjedbi doista i ispravi, da se izvrši jer upravo u ovom dijelu gdje se obrađuje rješavanje zahtjeva građana u upravnim postupcima ukazuje se da odnos upravnih tijela prema građanima nije dobar. Upravna tijela ne rješavaju predmete u razumnim rokovima. Ne postoji efikasan sustav praćenja rješavanja u upravnim stvarima. Što mi još možemo tu napraviti. Ja bih htio istaknuti da moramo i nakon ovog izvješća da nam mjerodavna tijela podnesu izvješće da li su i postupili i na koji način i u skladu s ovim što je opravdano i što to znamo mi koji surađujemo i koji živimo na području pojedinih općina i gradova. Svakako da je još jedan puta Vlada i potvrdila jednu učinkovitost i efikasnost, jer je predmetno izvješće, na temelju predmetnog izvješća i zadužila nadležna tijela državne uprave baš da u okviru svoga djelokruga poduzmu odgovarajuće mjere. Sad bi trebali vidjeti za izvjesno vrijeme u određenom roku je li 3 ili 5 ili 6 mjeseci vidjeti da li je to doista napravljeno i kako je to izvedeno. Kada bi bio u potpunosti učinkovito ovo izvješće koje smo napravili. Izvješće što treba napraviti, kako treba napraviti i da li ona mjerodavna tijela koja su dužna postupati da li su po ovom izvješću i postupila. Jer državna uprava, lokalna samouprava bez tako dobro razvijene ne mogu se ostvarivati pretpostavke uopće za podizanje kvalitete življenja, za gospodarski razvitak, za razvoj zdravstva i sve ono što čini u jednom društvu kvalitetu življenja. Neposredan kontakt sa pučkim pravobraniteljem koji je gotovo obišao cijelu državu kako bi se na neposredan način uvjerio u razloge takvih pritužbi govori o jednom modernom pristupu, ne kabinetskom i volio bih da doista i Vlada u neposrednom kontaktu sa pučkim pravobraniteljem razmotri pojedine primjedbe i da ih u cilju njihovog bržeg razrješavanja i otkloni. Stoga ne možemo nego u cijelosti podržati i ja osobno ću se založiti, no htio bih istaknuti još jedan put da upravo naglasak na upravnim nadzorima, poštivanju sustava državne uprave i lokalne samouprave treba odlučnije i brže raditi tako da to doista bude ne samo na zadovoljstvo građana nego upravo u skladu sa zakonom i propisima jedne moderno uređene države.
Zahvaljujem gospodine Peronja. Imamo jednu repliku. Zastupnik gospodin Rebić, izvolite gospodine Rebiću.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Zapravo slažem se što se tiče lokalne samouprave i pritužbi koje su iz nje išle prema pučkom pravobranitelju. Međutim, ono što mislim da bi trebalo posebno naglasiti i što je po prvi put u Izvješću pučkog pravobranitelja kada je u pitanju lokalna samouprava i državna samouprava, a to treba istaknuti u sustav plaća i materijalnog položaja zaposlenih u upravi. Dakle, to su ona pitanja koja utječu na profesionalnost, kvalitetu i motiviranost zaposlenih u državnoj upravi. Jer, opće je poznato da su, a to ja i Peronja dobro znamo, radili smo u istoj županiji i dijelili smo iste probleme. Dakle, kao i većina zaposlenih u državnoj upravi. Upravo taj nesrazmjer plaća koji je u državnoj upravi u odnosu na gospodarstvo i lokalnu samoupravu daje velike probleme u funkcioniranju i kvalitetnom obnašanju funkcija u državnoj upravi. Ali isto tako bili smo svjedoci, i ja i kolega Peronja, odlijeva većeg broja visoko stručnih kadrova iz državne uprave u lokalnu samoupravu, a isto tako to se osjeća i u primanjima novozaposlenih, visoko stručnih kadrova, jer su zaista plaće destimulirajuće i mislim da mi moramo naći način, dakle kao društvo da to dovedemo u nekakav odnos jer inače ćemo imati jako lošu državnu upravu jer te plaće ne stimuliraju, nego sve ljude koji su visokostručni dakle odvode. Mislim da je to kvaliteta ovoga Izvješća pučkog pravobranitelja i to je prvi put da se proširilo i na taj segment.
Zahvaljujem. Nastavljamo sa individualnom raspravom. Slijedeća je na redu gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite kolegice.
Hvala poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani gospodine pučki pravobranitelju sa svojim vrijednim suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Pučki pravobranitelj je u ovom svom izvješću koji podastire danas nama, saborskim zastupnicima progovorio vapajem potlačenih, obespravljenih, ugroženih, poniženih koji su sve to zbog bezakonja vlasti. Zašto mi se čini da je ovaj dokument toliko vrijedan, toliko možda najvredniji koji se dogodio zadnjih nekoliko godina u Hrvatskom saboru. On ne govori o velikim strategijama, o nekim budućnostima, o maglama. On govori konkretno o čovjeku. On ovdje ne razlikuje ni Hrvata, ni Bošnjaka, ni Srbina, ni Crnogorca, ni Talijana, ni Ukrajinca. On govori o čovjeku, o pojedincu, o dostojanstvu, o ugroženosti tog čovjeka. On govori ovdje vrlo, vrlo konkretno. Zato mi se i čini a to i obim materijala govori da gotovo iako smo uvijek imali kvalitetna izvješća pučkog pravobranitelja da nikada kao do sada to nije učinjeno na tako jedan iscrpan, na tako jedan sveobuhvatan način. I to zaslužuje potporu i pohvalu ljudima koji su hrabri, koji su došli na poziciju takvu da se nisu uljuljkali nego sve koji sve svoje snage, intelektualne, moralne i sveljudske stavljaju u službu upravo poziva, profesije. Istina, hrvatsko društvo ih ima malo i premalo, ali ih ima. I takvim treba dati podršku, ali vrlo konkretnu. Sjetimo se samo traženja pučkog pravobranitelja kako bi taj rad bio što kvalitetniji i što konkretniji. Drugi bi možda pobjegli pa ne bi tražili neke dodatni ovlasti, jer to znači i dodatni rad i dodatni angažman. Međutim, unatoč apsolutnom suglašću volja svih klubova i gotovo svih pojedinačnih rasprava eto to će pasti gotovo u zaborav, do sljedeće godine kada ćemo ponovno, zajedno sa pučkim pravobraniteljem plakati nad sudbinom pojedinca. Ja ću svoju raspravu koncentrirati samo na jedan dio, ali vrlo temeljit koji je sastavni i dio ovog izvješća, a kojem je detaljno raspravljao i naš Odbor za ljudska prava, o stanju ljudskih prava u našim zatvorima kod kojih postoji poseban separat, vrlo jedan ozbiljan i opsežan materijal na temelju čega odgovorna vlast bi se zamislila da će se sutra dogoditi kakva pobuna, već su se događale pobune u zatvorima. Ali tu je jedna posvemašnja šutnja. Zbog ovoga bi odgovorni trebali dati ostavku. Ovo se ne odnosi na konkretnu ministru jer se ovo odnosi na prošlu godinu. Ali sigurno ako stanje ne bude drastično promijenjeno da to upravo ovaj nalaz to zahtijeva. Vidite, nekim kolegama je to smiješno. Smiješno je što naši mediji govore pakao iza rešetaka. Samo da napomenem, 2003. godine međunarodne institucije, među kojima i Crveni križ pohvalile su stanje ljudskih prava u našim zatvorima i kaznionicama. Da bi 2 godine došli u ovakvo jedno stanje koji mediji s pravom nazivaju pakao iza rešetaka. A kako se vlast odnosi prema tima koji su trenutno najslabiji odnosi se i općenito. Tolika nam je slika stanje demokracije i stanje ljudskih prava u državi. U zatvorima vladaju hladnoća, vlaga i smrad, zaraza hepatitisa i TBC-a, nema liječnika. O zatvorenicima po zatvorenicima plaze žohari i štakori. Sodomija, nedostatak psihijatra uzrokuju zlostavljanje i silovanje. To se nikada prije nije događalo. Nikada. Ali to je sada naša realnost. Kaže pučki pravobranitelj u ovom svom izvješću koje dakle vrlo ozbiljno 2 mjeseca je njegov zamjenik gospodin Fir sa gospođom savjetnicom Irom Bedrač pohodio naše kaznionice i zatvore. I ova debela knjiga rezultat je tog pohoda. Ali vidite što kaže Vlada i vlast na ovo stanje. Konkretno upravo na izvješće o stanju ljudskih prava u zatvorima, kaznionicama i odgojnim ustanovama. Kaže ovako, izvješće pučkog pravobranitelja o stanju ljudskih prava temeljno je ponajprije na neposrednom uvidu u prostore u kojima borave žive i rade sve kategorije zatvorenika, te razgovorima sa upraviteljima i zatvorenicima, ali se eto nije koristilo našim izvješćima. Dakle, neposredan uvid je nešto jako loše. Trebali su se koristiti njihovim izvješćima koja su vidjet ćemo kasnije u ovom izvješću lažna, vrve netočnim lažnim podacima, pa i nepoznavanjem stvari, pa se ne zna što je gore od čega. Govori se kako je sigurnosni problem također u zatvoru jedan veliki, jer nedostaje djelatnika osiguranja, uzrokuje ugrožavanje i kršenje prava zatvorenika, pritvorenika i kažnjenika. Ono što je zaposleno zaposleno je zaključno do 2003. godine. Ali vidite čuda. Državna administracija je nabujala, ali ima novi modus operandi kako se vrše zaposlenja. Sada više niti izigravanjem oglasa, natječaja, nego koliko, kako nas ljudi izvještavaju preko POA-e. Jer ona nema izvješća, odnosno nije dužna javno objaviti oglas i natječaj pa se lijepo zapošljavaju ljudi u POA-i, bude jedan ili dva dana, a onda procirkulira u sustav jednostavno zbog potrebe posla prebacuje se drugdje. To je novi modus operandi koji nije dakle rijetkost nego već učestala pojava. A u POA-i imamo evo zaposlenog i jednog profesionalnog ribara. U zatvorima evo konkretno u Varaždinu pritvorenik nema vlastitog ležaja. Spava na jednom pomoćnom madracu koji se preko dana stavlja ispod drugog kreveta i tu on boravi. Zloupotrebljava se, odnosno smanjuje mogućnost kvalitetne obrane. Onemogućava se razgovor s odvjetnikom. Skraćuje se vrijeme posjeta. Naravno da se time krši Zakon o izvršavanju kazne zatvora. Trajanje pritvora se također izigrava, pa i to dakle onemogućava izvršenje odnosno zakonito izvršenje ne samo kasnije i kazne zatvora, nego i samog pritvora. Čime se svrha kažnjavanja iz članka 50. Kaznenog zakona ne može niti postići. Prostorni, zdravstveni, higijenski uvjeti, uvjeti smještaja zatvorenika, pritvorenika i kažnjenika su vrlo loši. U pojedinim zatvorima i kaznionicama može se zaključiti ispod svih zdravstvenih i higijenskih standarda, te potpuno neprimjereni ljudskom dostojanstvu. Eto, to ste gospodo iz vlasti napravili za 2 godine vlasti da ste od hrvatskih zatvora koji su gotovo bili uzor, uvijek skromni uvjeti, ali bili uzor napravili hrvatske "kazamate". Po zatvorenicima plaze miševi, plaze štakori, plijesan. To stoji u ovom izvješću. Vi se čudite i iščuđavate. Umjesto da nešto konkretno se založite i promijenite. Zatvorenicima se, stoji u izvješću od osoblja krade hrana, tj. meso. Nadalje, sami zatvorenici počesto vlastitim radom osposobljuju prostorije u kojima borave, da bi se kasnije isporučivali fiktivni računi nekim nepostojećim firmama. Najkatastrofalnije je stanje u Osijeku, gdje kako se dočekao upravo pučki pravobranitelj, odnosno njegovi zamjenici i izaslanici. Vrlo neljubazno su nas dočekali djelatnici te su nam rekli da eto tu sjednemo u prostoriju u kojoj zatvorenici imaju posjete dok ne dođe upravitelj. Upravitelj nije imao pojma koliko ima zatvorenika, pritvorenika. Najprije je naveo pogrešan, manji broj, pa kada je utvrđeno upravo suprotno ispravio se, rekao da nezna.
Kolegice Antičević, vrijeme.
Dakle čitavo izvješće vrvi dakle upravo takvim katastrofalnim stanjima i konkretno mi trebamo nešto napraviti, ja ću evo predložiti da Odbor za pravosuđe ima upravo tematsku sjednicu na upravo ovo izvješće o stanju ljudskih prava u zatvorima i kaznionicama. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Imamo nekoliko replika. Prvi se za repliku javio gospodin zastupnik Furio Radin. Izvolite kolega Radin.
Hvala lijepa. Repliciram samo po jednoj točci, inače dijelim zabrinutost gospođe Ingrid Antičević u pogledu stanja u zatvorima danas. Ono što jedino mi nije jasno je ta usporedba između danas i prije tri godine. Odjednom 2003. je bilo uzorno, a danas je katastrofalno. Danas je katastrofalno, ali ja mislim da je ta slika koju je pravobraniteljstvo dobio i uslijed metode koju je koristio zapravo prvi puta pravobraniteljstvo išlo nenajavljeno po zatvorima. Ja vjerujem da i Crveni križ i ostali u godinama prije, u svim godinama prije nisu došli nenajavljeno. Znači ako se ide doista temeljito, objektivno gledati onda ja mislim da će se ustanoviti itekako, a ne samo u zatvorima nego u mnogim drugim ustanovama situacija, stvarna situacija koja je katastrofalna. Metoda znači … [[Ne razumije se.]] to je za svaku pohvalu, mi smo to ustanovili i na odboru i jednostavno ne mogu vjerovati ajde da kažemo da je Crveni križ 2003. došao nenajavljeno po zatvorima.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, gospođa Antičević Marinović. Izvolite.
Vi možete vjerovati ili ne vjerovati, ali malo postoje o tome objektivni podaci. Međunarodni križ kada dolazi dolazi tajno, čak njegovo izvješće je izvjesno vrijeme tajno dok se i određena tijela javno ne izjasne o tome, dakle i sljedeći objektivni pokazatelji koji govore, dakle nama su zatvori uvijek bili donekle prekapacitirani ali ovako u nekim zatvorima do 170, 180% nisu bili, a što dalje pripremamo sa izmjenom Kaznenog zakona gdje će nam ta djeca i mladež boraviti, pitam se samo gdje. Da li u ovakvom zatvorskom sustavu prema kojim, na vlastito prema mladeži uopće se ne djeluje to je također jedan dio izvješća, ne djeluju, odnosno ne provode se mjere niti liječenja o ovisnosti nego smo za njih pripremili dakle ovakva ih budućnost čeka. Umjesto tretmana, umjesto liječenje, dakle ovo pripremamo našoj mladeži. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Sljedeća replika gospodin zastupnik Niko Rebić. Izvolite kolega Rebić.
Zahvaljujem. Gledajte kada ste u oporbi uvijek je dobro i poželjno kritizirat, a kada smo mi u pitanju to je i normalno, Vladu za sve i svašta pa i pretjerivati. Ali bilo bi dobro radi hrvatske javnosti da kažete koliko je vaša Vlada kada je smanjivala plaće državnim namještenicima i službenicima, koliko je ona učestvovala da danas po prvi puta u izvješću pučkog pravobranitelja imamo i ovakve pritužbe. Dakle je li to smanjivanje plaća koje ste vi učinili državnim službenicima i činovnicima, je li to rezultat ovoga proširenog izvješća i po prvi puta da se javlja to kod pučkog pravobranitelja? Hvala.
Upozoravam vas da je hrvatska javnost upravo isključena, budući da je upravo prestao direktni prijenos. Odgovor na repliku, gospođa Antičević Marinović.
Baš vam hvala na ovoj replici pa mi omogućujete da kažem nešto što je možda u javnosti, a možda i vama nepoznato. Upravo u vrijeme kada je istina, smanjivale su se plaće državnim službenicima i namještenicima to je naša jedna bila od najvećih pogrešaka, upravo u to vrijeme 30%, dakle maksimalno po zakonu na posebne uvjete povisili smo baš za vrijeme mog mandata kada sam bila resorna ministrica, povisilo se za 30% dakle zakonski maksimum na uvjete rada upravo zatvorskim čuvarima. To možda niste znali, ali evo od sada tu informaciju znate i mislim da je jako važno napomenuti i to što se zastalo sa zapošljavanjem policijskih, pravosudnih policajaca kojima i daje dakle, koji iziskuju i dalje naši zatvori i pravosudna tijela iziskuju potrebu za njima.
Zahvaljujem. Sljedeći je na redu zastupnik gospodin Pero Kovačević. Izvolite kolega.
Poštovana gospođo potpredsjednice, pa slažem se da je loše stanje u hrvatskim zatvorima, ali se ne slažem sa konstatacijom da takvo stanje loše nikad nije bilo. Ovdje pred sobom imam svjedočenje Petra Babića koji je bio na robiji u Lepoglavi od 45. do 53. godine i kaže veća grupa dovedena nas je sa … [[Ne razumije se.]] pa su nas smjestili u ćelije u kojima je bio snijeg a stakla razbijena, pokrivača nije bilo, a o grijanju da i ne govorimo. Odmah sutra s nama u duboki snijeg, nošenja kamenja, 8 sati trebalo je izdržati, a hrana prava robovska, 250 grama kuruze i neka skuhana repa skoro bez masti pa živi robe ili umri. Prema tome ima situacija da su bile daleko teže, sada da ne čitam cijelo pismo, a također se slažem s onom konstatacijom vezano za zapošljavanje i to je vidljivo u izvješću vezano za kršenje prava hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji oko zapošljavanja jel' se to sustavno krši i to tako perfidno da kada vide da se javi hrvatski branitelj ili netko tko ispunjava pravo onda ponište natječaj pa stave uvjete koje on ne ispunjava pa ponovo objave. Ukoliko opet neki branitelj ne ispuni, pa onda će ići treći puta. To je ono što treba duboko zabrinuti. Hvala.
Zahvaljujem. Ja vas molim da se malo još strpite. Odgovor na repliku, gospođa Antičević Marinović. Izvolite.
Pa dragi kolega o čemu god pričali ovdje, vi stalno mislite na Jugoslaviju. Ja sam mislila na stanje od 1990. godine i to stanje je zaista zabrinjavajuće. U Lepoglavi je evo primjerice, stalo se sa onom obnovom i tu je upravo pučki pravobranitelj i pohvalio, spavaonice su svijetle, uredne, čiste, ali kuhinja je katastrofalna. Stalo se ondje i dalje je kuhinja, kuhinja je trebala dalje u Lepoglavi biti renovirana, međutim s nje otpadaju pločice, plijesan je, žohara ima koliko hoćete.
Zahvaljujem. I još jedna replika, gospođa zastupnica Babić Petričević. Izvolite.
Gospođo dopredsjednice, bojom glasa 25-svibanjskog Dana mladosti izrekla je ove riječi kolegica Ingrid Antičević. Pa evo, u Varaždinu, ja nemam tu boju glasa niti je mogu tako citirati, ali ću barem riječima: "Pa evo, u Varaždinu jedan zatvorenik nema osobnoga kreveta nego u toku dana podvlači svoj madrac pod tuđi krevet. Da je bivša ministrica umjesto lifta kupila krevete u varaždinski zatvor on bi danas mogao spavati na jogiju". To bi bilo prvo. Drugo, usporedba zatvora i situacije i stanje u danas. Sigurno, gospođo kolegice Ingrid Antičević, niste pročitali mnoge knjige o stanju u zatvorima. Od 45. do 90. budući da smo nas dvije žene, ja ću vam dati jednu knjigu "a4 zatvorenica u požeškomu zatvoru". Ja ne želim tu situaciju iščitavati ovdje u Hrvatskom saboru, a samo vam još nešto govorim. Otkad je ovakva situacija u zatvoru? Imali ste 3 godine vremena pa što niste nešto učinili, a mi bi to i naslijedili. Od vas se ništa ne može naslijediti nego vaši aforizmi, ja se jednoga dana nadam da ih nitko neće citirati.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, gospođa Antičević-Marinović, izvolite.
Pošto smo i ja i vi već u godinama pa zašto onda žalite, odnosno imate nešto protiv mladosti pa i takvog jednog dana? Gospođo, što se tiče, zastupnice, što se tiče lifta u kojeg je utrošeno 950 tisuća, dakle gotovo …
Ja vas molim.
… milijun kuna, namijenjen je upravo bio invalidima koji godinu i po dana nisu mogli doći do upravnih tijela. Vi se tome smijete i izrugavate. Nadalje, ono što je učinjeno, napravljen je novi kružni zid. Lepoglavske sve prostorije u kojima borave u 5. krilu su obnovljene. Čitav niz stvari se dogodio, naravno da to nije moguće niti za 4 godine niti je to, gospođo, moguće …
Zastupnice, molim vas.
… niti je to moguće da ste napravili za vrijeme ovog vašeg mandata. Sigurno da je to posao i neke sljedeće Vlade. Ali da niste baš na tome ništa napravili, ali da ste za ministarstvo, ministarstvo se preselilo u nove velebne prostore za koje se godišnje troši, molim vas, gdje bi se 3 sudske nove zgrade mogle nabaviti, da ne govorimo o ovim madracima. To su onda "peace of cake", odnosno sitnice u odnosu na onome. Nije se kupio, nijedno vozilo se nije kupilo, ali se kupilo za ministarstvo …
Tu bi se vi mogli smiriti, zastupniče, prije opomene.
Gospođo, to se nije prije događalo dok je ovakvo stanje. I još nešto, što se tiče humanog odnosa. Molim vas, vapio je jedan zatvorenik da mu se omogući telefonski razgovor sa ocem koji ima 102 godine, teško je bolestan. Bio je odbijen. Otac je nakon 2 dana umro.
Zahvaljujem. Mislim da je vrlo neprimjereno, zastupniče Bagariću, dobacivanje iz klupa na ovaj način. Vi razmislite sami o svom ponašanju, nemojte sa mnom polemizirati i sada zašutite. Mi smo završili raspravu i imamo za danas imamo glasovanje u 15 sati. Nastavlja se rasprava o ovoj temi u srijedu. Zahvaljujem.
Molim utvrdimo kvorum pa se uključimo da utvrdimo. Rezultat? 80. Imamo kvorum. Gospođe i gospodo zastupnici, sukladno članku 204. stavku 2. Poslovnika predložit ću dopunu dnevnog reda 20. sjednice sljedećim točkama. Prvo, Prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora o osnivanju europskog laboratorija za molekularnu biologiju sa Konačnim prijedlogom Zakona. Drugo, Konačni prijedlog Zakona o športu. Treće, Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju nereda na športskim natjecanjima. Četvrto, Konačni prijedlog Zakona o kazalištima. Peto, Prijedlog Zakona o zakladi hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, prvo čitanje. Šesto, Prijedlog Zakona o fondu za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, prvo čitanje. Sedmo, Prijedlog Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti, prvo čitanje, P.Z. Osmo, Prijedlog Zakona o proglašenju parka prirode "Lastovsko otočje", prvo čitanje. Deveto, Prijedlog Zakona o obrazovanju odraslih, prvo čitanje. Deseto, Prijedlog Zakona o potvrđivanju međunarodne konvencije za regulaciju kitolova, hitni postupak. Jedanaesto, Prijedlog godišnjega obračuna državnog proračuna Republike Hrvatske za 2005. godinu. Dvanaesto, godišnje izvješće o radu Upravnog vijeća HINA-e 2005. na 2006. Trinaesto, godišnje Izvješće Hrvatske narodne banke za 2005. Četrnaesto, godišnja financijska izvješća Hrvatske banke za obnovu i razvitak za 2005. godinu. I petnaest, godišnje Izvješće Nacionalne zaklade za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske za 2005. godine. Članak 205. Poslovnika određuje da se najprije odlučuje o prijedlogu da se pojedini zakon donese po hitnom postupku. Imamo prijedlog za dva hitna postupka. To je prvo. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o potvrđivanju ugovora o osnivanju europskog laboratorija za molekularnu biologiju? Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 82 za i 5 suzdržanih uvršten ovaj Prijedlog zakona u dnevni red po hitnom postupku. I drugo, tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o potvrđivanju međunarodne konvencije za regulaciju kitolova? Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 82 za i 2 suzdržana je uvršten u dnevni red po hitnom postupku. Ima li tko od zastupnika. Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] Polako, idemo redom Tonči. Ima li tko od zastupnika prigovor na uvrštavanje u dnevni red ostalih predloženih točaka? Nema. Ostalih predloženih točaka Tonči, to ćemo. Gospođe i gospodo zastupnici dopuna dnevnog reda je utvrđena. Dalje. Danas nećemo glasovati radi potrebnoga usuglašavanja oko amandmana, stajališta Vlade u vezi dva zakona. Prvo, oko Konačnog prijedloga Zakona o izborima općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba. I drugo, oko izmjena i dopunama Kaznenoga zakona. Treće, klub HSP-a je zatražio da se odgodi glasovanje o Prijedlogu Zakona o potvrđivanju ugovora o energetskoj zajednici dok se o tome ne očituje Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav sa obrazloženjem da se radi o, da li se radi ili ne o zakonu koji se donosi u skladu sa člankom 227. Poslovnika Hrvatskog sabora dvotrećinskom većinom. Dakle, stajalište je kluba HSP-a i da se radi o zakonu kojim se donosi dvotrećinskom većinom, jer da se radi o međudržavnom ugovoru, međunarodnom ugovoru kojim se međunarodnoj organizaciji ili savezu daju ovlasti izvedene iz Ustava Republike Hrvatske. Predsjedniče Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav gospodine Bošnjaković sazovite sjednicu za idući tjedan i dajte svoje mišljenje i raspravite da li se radi o primjeni članka 227. Poslovnika Hrvatskoga sabora, a onda o tome Prijedlogu zakona nećemo danas ni glasovati. Je li to bilo kolega Tadić? To je bilo to. Idemo onda na. Molim?
Niste uvrstili u dnevni red naš Zakon po hitnom postupku o javnim cestama.
Nisam unio puno prijedloga zakona po javnim cestama nit ću ih unijeti jer nisam dužan i ne trebam i ne moram, obzirom na poslovničke odredbe. 205. Idemo na glasovanje. Nemamo puno.
Dame i gospodo zastupnici, sve vas srdačno pozdravljam, doduše ne baš u nekom velikom broju, ali pozdravljam one koji su tu. Nastavljamo sjednicu i točku dnevnog reda Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2005. godinu. Na redu je za raspravu gospodin zastupnik Damir Kajin. Nema ga. Gubi pravo. Zatim gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Prvo što želim istaći i podsjetiti vas na rečenicu koju pučki pravobranitelj je rekao obrazlažući svoje izvješće u dijelu obilaska županija kada je posebice apostrofirao dio izvješća koje se odnosi na Međimursku županiju. Ja sam razgovarao sa svim sudionicima sastanaka koji su taj dan bili u Međimurju održani. Rekli su da je ono što u izvješću piše zaista jedan vjerodostojni zapisnik o svemu što se tamo zbivalo. To spominje u kontekstu i ocjene gospodina pravobranitelja da velika vika i galama, povika na sve što se zbiva oko Romske zajednice u Međimurju je posljedica toga što je lokalna i regionalna samouprava još prije sedam, osam godina pokrenula niz velikih projekata, a kada krenete u nešto onda sigurno imate i mogućnost kritike i pogrešaka, pa smo tako eto već godinama na stupu srama pod navodnike zbog tih aktivnosti, a zapravo o sadržaju što se zbiva, što se radi i poduzima gotovo da nije bilo ozbiljnijih rasprava u hrvatskom javnom govoru i u politici. Posebno mi je drago što je gospodin pučki pravobranitelj i primijetio niz pozitivnih promjena koje se dešavaju od obrazovnog sustava, predškolskog odgoja, urbanizacije naselja romskih, 12 koliko ih u Međimurju ima. Drugo što želim reći da imam jedan gorak osjećaj, gorčinu osjećam nakon čitanja ovog izvještaja i nameće mi se dvojba da li Vlada premijera Sanadera uz našu pomoć, pomoć Hrvatskog sabora zapravo želi ukinuti instituciju pučkog pravobranitelja. Možda vam se ocjena čini preoštrom, ali kada se podsjetimo na treći lipanj prošle godine, kada smo nakon rasprave usvajali zaključke povodom izvješća pučkog pravobranitelja za 2004. godinu tada smo donijeli 3 točke zaključaka. U prvoj točci smo prihvatili izvještaj. U drugoj je Parlament obavezao Vladu da u proračunu osigura potrebna financijska sredstva prema planu koji je bio sastavni dio izvješća. Dakle, pučki pravobranitelj je predložio plan za kojega smo prihvatili i rekli da trebamo za njegovu realizaciju dati dovoljno sredstava. Niti je Vlada u prijedlogu proračuna, niti je Sabor poštivao i sam svoj zaključak, niti akceptirao usvojeni plan, niti osigurao dovoljno sredstava i sad ispada slijedeće. Sabor imenuje pučkog pravobranitelja. Usvoji njegov plan. Obeća financijska sredstva i onda mi kune ne damo. Ali je norveška Vlada dala krune, da bi se terenski dio posla pučkog pravobranitelja mogao odvijati dalje. E sad, da li je pučki pravobranitelj povjerenik norveške vlade ili OSS-a ili ovog Parlamenta? Ja mislim da ovog Parlamenta koji bi trebao obećanja koja dajemo i kroz svoje zaključke izvršavati, pa ako Vlada u svojim prijedlozima dokumenata, u ovom slučaju proračuna ne izvrši ono što smo i rekli, onda moramo biti mi ti koji ćemo pomoći jednoj instituciji koju smo imenovali da može izvršavati svoje zadaće. I treća točka zaključka bila je da sve mišljenja, primjedbe i prijedlozi, a posebice preporuke pučkog pravobranitelja dane u izvješće dostavljamo Vladi Republike Hrvatske. Dakle, Sabor je zaključke i preporuke pučkog pravobranitelja dostavio Vladi Republike Hrvatske. U mišljenju Vlade za prošlogodišnje izvješće Vlada se nije ni jednom riječju očitovala o tim preporukama. Ona u svom mišljenju samo veli da je to pročitala i uputila, odnosno zadužila nadležna tijela državne uprave da u okviru svojih ovlasti nešto poduzmu. Da li možemo kvalitativno razmatrati ovaj izvještaj i rezultate rada pučkog pravobranitelja ako ne dobijemo očitovanje Vlade što je poduzela po preporukama iz prošle godine. Ja mislim da ne. Ja mislim da moramo zatražiti od Vlade da se očituje o tim preporukama i njihovoj provedbi kako bi znali što napraviti s ovim izvještajem i kako u buduće postaviti ovlasti pučkog pravobranitelja. Što se tiče sadržaja konkretnih primjera u svojoj raspravi osvrnut ću se samo na dva dijela. Prvi se odnosi na mirovinski dio. Pučki pravobranitelj daje pregled da je u prošloj godini imao 1653 predmeta od kojih se 436 odnosilo na mirovinska prava jer to je negdje jedna četvrtina ukupnog broja predmeta. Da je najčešći uzrok obraćanja građana njemu bila tzv. šutnja uprave i svake godine do sada po broju predmeta koji završavaju kod pučkog pravobranitelja prava iz mirovinskog osiguranja, odnosno broj predmeta obraćanja ljudi iz mirovinske službe je na prvom mjestu. Uvijek su na prvom mjestu. Meni naprosto nije jasno što se dešava u tom mirovinskom sustavu da godinama upozoravamo da je tamo najveći broj predmeta, najveći broj ljudi koji se obraćaju pučkom pravobranitelju, a da ni Upravno vijeće Hrvatskog zavoda kojega mi imenujemo nikada u svojem izvješću se nije očitovalo o razlozima tako velikog broja predmeta, i što oni koje mi postavljamo na čelo Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje poduzimaju da se ti, broj predmeta smanji i da konačno prvo mjesto prepuste nekom drugom. Međutim, da li je tih tisuću 653 predmeta isti broj građana? Da li je to isti broj ljudskih sudbina? Po meni nije jer vas podsjećam da pučki pravobranitelj nas u svom izvješću upozorava da je tzv. kategorija novih umirovljenika koja je nastala 1.1.1999. godine nakon usvojene mirovinske reforme upozorava na činjenicu da se radi o ostvarivanju prava mirovinskog osiguranja i … [[Govornik se ne razumije.]] generacijske solidarnosti i da mirovinsko pravo ne ovisi o toj reformi i tim zakonima, ni u dužini radnog staža, ni u visini uplate doprinosa nego u trenutku ostvarenja tog prava. Dakle, bitno je kada ideš u mirovinu, a ne kako dugo i kakva je sudbina generacijske solidarnosti. I da nastaje sada već preko sto tisuća građana ove države, nastaje jedna nova kategorija građana koja naprosto činjenicom presudnog trenutka odlaska u mirovinu ostvaruje sve manja mirovinska prava. I da ti ljudi traže financijsko vještačenje razlike u mirovini koju ostvaruju nakon uvođenja mirovinske reforme i koliko bi ostvarili da u sustavu generacijske solidarnosti nije došlo do elemenata jedne nove socijalne nepravde. Veliki broj građana zna računati, pišu. I tako mi se je obratio jedan čovjek koji je sam svoj slučaj obradio i dao mi je primjer da se primjenom mirovinske reforme njegova mirovina, a koji je otišao u mirovinu u siječnju 2003. je manja za 43% nego da je išao u mirovinu 31. prosinca '98. Prema podacima Mirovinskog zavoda prosječno rješenje na mirovinu, dakle starosnu, ne prijevremenu, iznosilo je tisuću 220 kuna. Ako usporedimo 2005. sa 2004. prosječne mirovine umirovljenika koji tada odlaze u mirovinu manje su za 12,8%. Ako usporedimo 2005. sa 2000., prvom godinom pune primjene reforme, onda je pad prosječnih mirovina 17,3%. Simulirajući zadnju godinu prijelaznog razdoblja, a to je 2009. prosječna mirovina starosna, dakle ne prijevremena, bit će na nivou 980 kuna. Ako već sada znamo budućnost toga i smjer kretanja, a na temelju ovog upozorenja onda je obaveza Hrvatskog sabora, onda je naša obaveza da ovo upozorenje ozbiljno shvatimo i pokušamo ili mi ponuditi rješenje ili Vladu prisiliti da reagira na činjenicu upozorenja pučkog pravobranitelja. I drugi dio izvješća odnosi se na upravu, bilo državno, lokalno, regionalno, tijela javnih ovlasti. Pučki pravobranitelj kostatira da se stanje na tom području odnosa uprave spram građana nije bitnije promijenilo i poboljšalo, a da su jedan od razloga što još uvijek u upravi nije uveden kontinuirani sustav praćenja, kontrole, nadzora i napredovanja.
Završite.
Da državna uprava treba pomoć u svojem rješavanju zadaća. I meni je žao što danas ovdje nema predstavnika Ureda državne uprave i Vlade da bi mogli čuti što oni poduzimaju u tom dijelu upozorenja pučkog pravobranitelja. Hvala lijepa.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, pučki pravobranitelju. A prvo što moram kazati da moram prosvjedovati i u svoje ime i u ime kluba Hrvatske stranke prava, jer je vidljivo da danas i ne znam do kad neće biti ni tv prijenosa sjednica Hrvatskog sabora, jer ovdje uopće nema kamera, a mi kao, mi zastupnici nismo dobili nekakvo službeno objašnjenje. A mislim da na ovoj sjednici i danas, kao što je izvješće pučkog pravobranitelja, kao što je izvješće pravobraniteljice za ravnopravnost spolova, a izvješće o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga u mirovnim misijama u Afganistanu sigurno ima interesantnih situacija i stvari tako da hrvatska javnost sazna što i kako se radi u Hrvatskome saboru. Ili će očito i Hrvatski sabor ovim potezom Hrvatske radiotelevizije postati institucija kao što je postao pučki pravobranitelj da samo konstatira sve ono što se događa i da na određeni način iskazuje nemoć popraviti to stanje. Pa zbog toga ću u početku svoje rasprave pročitati vam članak 92. Ustava Republike Hrvatske koji kaže: "Pučki je pravo branitelj opunomoćenik Hrvatskoga sabora koji štiti ustavna i zakonska prava građana u postupku pred državnom upravom i tijelima koja imaju javne ovlasti.". I onda dalje kaže: "U okviru institucije pučkog pravobranitelja osigurat će se zaštita ustavnih i zakonskih prava u postupcima koji se vode u Ministarstvu obrane, Oružanim snagama, službama sigurnosti, zaštita prava građana pred tijelima lokalne i područne, regionalne, samouprave, te zaštita prava na lokalnu i područnu samoupravu pred tijelima državne vlasti.". Znači imamo ustavne odredbe, imamo izvješće pučkoga pravobranitelja i imamo zakon koji kaže da, kako pučki pravobranitelj ima stvarno jake mjere kako će ostvariti, u djelo provesti članak 92. Ustava Republike Hrvatske koji kaže: "Pučki pravobranitelj štiti ustavna i zakonska prava." i koje on mjere ima, upozorenje, preporuka, savjet i eventualno može tražiti od Vlade, podnijeti zahtjev za recimo poništenje po pravu nadzora pojedinoga. Evo, sad se mi moramo, sad se mi suočimo sa tom zbiljom. Ustav kaže jedno šta bi trebo raditi. Imamo Zakon o pučkom pravobranitelju, imamo izvješće i pučki pravobranitelj sam kaže koje su mu mjere. Mjere su takve da ih ima puno, a u biti su nikakve mjere, nikakve su mjere. I koja će biti poruka ako mi iz godine u godinu budemo samo dobili izvješće koje u biti konstatira nemoć pučkog pravobranitelja u odnosu na kršenje kako ustavnih tako i zakonskih prava hrvatskih građana. Mi se s time ne možemo očito pomiriti. Znači moramo poduzeti odgovarajuće mjere, ići na izmjenu zakona i to na sljedeću varijantu, da se uvede institut obvezujućeg naloga. Jer što kazati recimo za ovaj slučaj koji stvarno bode oči, a vezan je za ministarstvo da tako kažem kratko, Kalmetino, koje ima u drugostupanjskome postupku 14 tisuća 787 predmeta. Znači 14 tisuća 787 predmeta od toga je nešto oko 800 žalbi i onda oni kažu kako oni predano i marljivo rade i to prekovremeno da mjesečno rješavaju 100 predmeta. Pazite oni kažu 100 predmeta mjesečno. Najmanje znači treba im 10 godina, ali da ne dođe ni jedan novi predmet, da bi riješili te postojeće predmete. I šta ćemo mi tu poduzeti, hoćemo li samo primiti k znanju ovaj dio da 14 tisuća 787 hrvatskih građana bezuspješno pokušava ostvariti svoje pravo u odgovarajućem znači upravnom postupku, a drugostupanjsko tijelo se hvali kako predano radi, kako radi čak i prekovremeno i stignu mjesečno riješiti kaže čak 100 predmeta. Znači najmanje 10 godina treba da bi oni doveli na nulu situaciju bez da će dolaziti drugi zahtjevi vezano za ostvarivanje tih svojih prava. Ako se mi danas znači dogovorimo da ćemo to primiti opet k znanju, kakvu poruku onda upućujemo hrvatskoj javnosti. Znači moramo odgovorno krenuti u, i donijeti zaključak da je nužno ići u izmjene i dopune Zakona o pučkom pravobranitelju ukoliko mi stvarno hoćemo da pučki pravobranitelj bude opunomoćenik Hrvatskoga sabora i da štiti ustavna i zakonska prava građana. On to sad ne može napraviti uz najbolju volju, uz cijeli trud i sve ovo što je ovdje iskazano. Ne može, nema mehanizama, nema ovlasti. Znači mora ima obvezujući nalog da tijela državne vlasti, a i sudbene u određenim situacijama moraju obvezno postupati prema tima nalozima da bi utvrdili činjenično stanje. Recimo koje su ovlasti, a sam je pučki pravobranitelj u izvješću rekao da je situacija postala, nezakonita je postala normalna, a to je da recimo tijela državne vlasti, središnja tijela državne uprave ne postupaju prema presudama upravnoga suda recimo i da ima situacija, dvije-tri presude, oni svaki put idu iz početka. Kakva je to poruka onda? Znači da ta sama tijela državne vlasti koja bi trebali biti u funkciji provedbe zakona oni krše zakone. I sada dolazimo do, sjetio sam se načela rimskoga prava koje kaže otprilike ovako. Dobar zakon će postati loš zakon ukoliko ga provode loši ljudi. Evo znači to je nama situacija sada sa državnom upravom, situacija sa sudovima i ostalima koji ne postupaju prema zahtjevima građana vezano postupanje po zakonu koja ne provode recimo presude sudova. Znači to je ta varijanta. A, daj Bože da bude i ona varijanta što je isto načelo rimskoga prava koje kaže da i loš zakon može biti dobar ukoliko ga provode dobri ljudi, a mi imamo sada sasvim obrnutu varijantu da imamo i dobrih zakona koje smo donijeli u Hrvatskome saboru ali su postali loši zakoni zato što se uopće ne provode ili prove loši ljudi. Ako znači ostanemo na ovome da i na godinu saslušamo isto ovakvo izvješće bez zakonske promjene, bez davanja konkretnih ovlasti pučkom pravobranitelju onda ćemo uputiti stvarno divnu poruku hrvatskome narodu, eto vidite raspravili smo, govorili smo o vašim problemima, ali je sve ostalo po starom. Zato sam i rekao u ime kluba ako ova institucija pučkog pravobranitelja ne dobije konkretne ovlasti da je ne osnažimo, oni će se pretvoriti u ljetopise popa Dukanina da će svaki puta samo konstatirati kakva je situacija i konstatirati da ne radi središnja tijela državne da ne radi, znači državna uprava ne radi svoj dio posla, da sudovi ne rade svoj dio posla, a on nema nikakvih konkretnih mogućnosti tu situaciju popraviti. Prema tome, ne bih dalje diskutirao jer je vidljivo da i u području zaštite prava hrvatskih branitelja ono što sam ja više puta govorio je posebno vidljiv onaj problem kako se izigravaju zakonske odredbe, a to su vezano za natječaje u zaposlenja kod znači bilo da je riječ o državnoj upravi bilo da je riječ o javnim poduzećima, da se ciljano radi isto tako, objavi se natječaj pa ako se javi hrvatski branitelj koji ispunjava uvjete onda će se taj natječaj poništiti pa će se u novi natječaj staviti nešto što on, koje on uvjete ne ispunjava pa će tako ići u nedogled dok on sam ne odustane ili dok opet ne napravi neke nove uvjete koje on neće ispuniti. Prema tome ovo je vrlo loša poruka hrvatskim građanima, hrvatskoj javnosti, a također je i protivna članku 92. Ustava Republike Hrvatske ukoliko se ne dogovorimo da konkretno poduzmemo nešto, da će pučki pravobranitelj postati stvarno institucija i opunomoćenik Hrvatskoga sabora i da će on štititi ustavna i zakonska prava građana. On sad nema te mogućnosti za štićenje, on ima samo mogućnosti konstatirati, on ima mogućnosti upozoriti, dati savjet i razno-razne mjere koje u biti su jedno veliko ništa. Hvala lijepa.
Hvala. Na redu je gospođa zastupnica Zdenka Babić Petričević. Izvolite.
Gospodine dopredsjedniče, dame i gospodo. Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2005. godinu je pohvaljeno, bilo je dobro za neke i ocjene su padale različite, ja ću reći da je Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2005. godinu za mene tradicionalno, a i u samom uvodu pučkog pravobranitelja je neobjektivno jer je ukazivao na probleme jedne grupe ljudi ili hrvatskih državljana u Republici Hrvatskoj, a dok je druge zanemario. Ne stavljaju se problemi pojedinaca niti grupa na vagu nego se pokušavaju rješavati onako kako se to može, a pogotovo kad se radi o onima kojima je još uvijek upitno ono što je neophodno potrebno, a to je krov nad glavom pa ću reći sljedeće, na nekoliko ću se ovdje stavaka iz Izvješća o radu pučkog pravobranitelja osvrnuti pa ću posebno na stavku koju ste ovdje kratko opisali, državljanstvo, odnosno zahtjevi za primitak u hrvatsko državljanstvo još uvijek traju i rješavaju se ne samo po nekoliko tjedana ili nekoliko mjeseci, po nekoliko godina. Citirat ću iz vašega izvješća sljedeću rečenicu: Budući da pritužitelji navodili višegodišnje trajanje postupka primitka u hrvatsko državljanstvo, zatraženo je od MUP-a očitovanje o broju predmeta koji su u rješavanju i njihovom trajanju kao i ostalim predmetima odgovor pomoćnika ministra unutarnjih poslova dostavljen je u zakonskom roku 4. siječnja 2006. godine pa ne treba to podcrtavati, to mu je posao i dužnost. No ja ću ukazati samo na podatke tijekom 2004. godine. Tako se dogodilo i za 2005. godinu. zaprimljeno je svake godine otprilike 13 tisuća 752 zahtjeva za 2004. godinu, za 2005. godinu i u tom istom broju nekoliko više ili nekoliko manje. Od toga je za 2004. godinu neriješenih 3 tisuće 994, pa ću ukazati na ono što sam vam rekla da ste u samom uvodu i samom izvješću neobjektivni. Tijekom 2005. godine uočen je pad broj tužbi iz razloga što podnositelji zahtjeva za primitak u hrvatsko državljanstvo koji žele dobiti hrvatsko državljanstvo ispunjavaju zakonske uvjete, ali ne mogu doći do jedne isprave, a koja se zove dokaz o prikladnosti hrvatskom narodu. Od ovih 3 tisuće 994 neriješenih, negativno neriješenih najviše je pripadnika hrvatskoga naroda. Vama je rečeno u Ministarstvu unutarnjih poslova zašto. Ja sam htjela vam iznijeti ove podatke pa ja se nadam u vašem izvješću za 2006. godinu nećete iznositi samo probleme jedne grupe ljudi u Republici Hrvatskoj. Pa ću se odmah povezati na stavku, na vaš stavak "izbjeglice, prognanici, povratnici i povrat imovine i obnova za 2005. godinu". Upravo kad govorim da ste neobjektivni, neobjektivni ste u ovom dijelu vašega izvješća jer Ustav propisuje članak 3. da smo pri zakonu svi jednaki i Ustav propisuje da, a pogotovo je citirao članak 92. Ustava Republike Hrvatske, onaj dio što opisuje rad i odgovornost pučkoga pravobranitelja. Ukazujete na jednu nacionalnu manjinu, da se sporo rješavaju ti problemi i sporo se rješavaju ti problemi. Ja vas pitam da li ste obišli sve one koji su prognani iz područja Bosne i Hercegovine i protjerani Hrvati useljenici u Republiku Hrvatsku. Hrvatski su državljani s mjestom prebivališta u Republici Hrvatskoj. Tu pripadaju Hrvati iz Vojvodine, tu pripadaju Hrvati iz Kosova. Niste iznijeli broj podataka, odnosno njihovih neriješenih predmeta što se tiče trajnog rješenja, trajnog stambenog rješenja. A pogotovo i onih dokumenata pa i osobnih iskaznica Hrvata iz Rumunjske. To su oni problemi sigurno koji vas, koji i takvi ljudi dolaze vam svaki dan na vrata pa nadam se da ćete njihove probleme, njihove probleme ne možete rješavati, ali možete istomjerno ukazivati kao i dio onih ljudi za koje ste vi ovdje naglasili da se polako i sporo rješavaju. A onda ću vam isto na nešto ukazati što niste iskoristili, a to ste mogli iskoristiti. U razgovoru sa vašim kolegama iz Republike Srpske ili Crne Gore ili Kosova vi ste trebali ukazivati na ono na koji način mi rješavamo u Republici Hrvatskoj probleme useljenika, probleme i zaštitu ljudskih prava i prava nacionalnih manjina u europskim zemljama. To ste mogli ukazati kad ste bili na sastancima vaših kolega u Vijeću Europe i na taj način dokazivati da Hrvatska tim problemima je prišla sasvim odgovornije nego ijedna članica Europske unije, pa ni one koje su na domaku Europske unije. I ono posebno što vam želim danas reći, stalno govorimo o ljudskim pravima. Pretpostavljam da vas svaka osoba, odnosno svaki pojedinac kad ima radno mjesto, da je onda najzaštićeniji. A naruše mu se ljudska prava i čovjek postane slab kad protuzakonito dobiva otkaz. Ja ću vam sada iznijeti najnoviju situaciju u Požeško-slavonskoj županiji. Ova situacija u Požeško-slavonskoj županiji me vraća u siječanj, odnosno veljaču mjesec 2001. godine kada su u prvih nekoliko tjedana koalicijske vlasti, mnogi državni dužnosnici, veleposlanici i generalni konzuli bili povučeni sa svojim odgovarajućih radnih mjesta zato što su pripadali jednoj stranci. A tako se danas događa u Požeško-slavonskoj županiji i sigurno ste već dobili dopis što se događa u Gradu Požegi i Požeško-slavonskoj županiji pa ćete u izvješću za 2006. godinu ukazati da ste bili upoznati sa ovakvim problemima. Mislim da i pored vaših uvjeta na koje ukazujete da vam nisu dobri da bi mogli rješavati mnoge probleme, možete u okviru zakonske ovlasti puno više i učiniti i u nadi da ćete posjetiti Požegu i Požešku županiju. Ja ću pročitati jedan dopis koji sam dobila nedavno. "Novo županijsko poglavarstvo u Požeško-slavonskoj županiji razriješilo je nezakonito pročelnike 17. svibnja u srijedu, imenovalo v.d., vršitelji dužnosti su do danas po naređenju župana izdavali rješenja o premještajima". Sve to nije u skladu sa zakonom, a navodim i zašto. Razrješenje pročelnika prema noveli Zakona, Zakona o državnim službenicima i namještenicima od 27. srpnja 2005. godine stupio je na snagu 1. siječnja 2006. godine, a sukladno članku 2. članka 53. novele Zakona, poglavarstvo može razriješiti pročelnika i to u slučaju ako pročelnik sam zatraži razrješenje, ako nastanu takvi razlozi koji po posebnim propisima kojima se uređuje radni odnos i dovode do prestanka radnoga odnosa, ako pročelnik ne postupa prema propisima ili općim aktima jedinice lokalne i područne samouprave ili postupa suprotno njima, odnosno ako pročelnik svojim nesavjesnim ili nepravilnim radom prouzroči štetu ili ako zanemaruje ili nesavjesno obavlja svoje dužnosti. Pročelnik koji bude razriješen sukladno razlozima iz stavka 2. članka 53. Zakona rasporedit će se ne drugo slobodno radno mjesto u jedinici lokalne samouprave za koje ispunjava stručne uvjete. No međutim, ovakvi i slični slučajevi u Požeško-slavonskoj županiji se svaki dan sigurno pišu samo na papiru, nitko ih ne rješava. Jer uvijek kad se dođe na vlast onda se postupka kao što je to uobičajeno. Pogotovo oni kojima je povijest takva kakva ona je. I samo ću vam postaviti još jedno pitanje. Vrlo je bitan razlog. Gospodin, može li biti, Ronko, istovremeno i gradonačelnik i župan ili će ostati onako kako to pripisuje stranka SDP-a? Ne govorim ovo samo stranački, ja ukazujem na probleme koje vi, na koje vi morate ukazivati i u svemu tome morate biti objektivni jer svaki čovjek mjeri svoj problem prema sebi, a ne mjeri ga prema onim drugim problemima ili mnoštvu ljudi pod kojima su isti uvjeti, pod kojima su isti uvjeti propisani i zakonom i Ustavom u nadi da nećete za 2006. godinu isticati probleme grupe ili pojedinaca u Republici Hrvatskoj ja ću tradicionalno glasovati za vaše izvješće.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, gospođa Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Netočno je što je kolegica iznijela da je izvješće pučkog pravobranitelja za prošlu godinu neobjektivno, to jednostavno ne slijedi niti iz mišljenja same Vlade koja je primila na znanje ovo podastrijeto izvješće. Upravo je i zadaća pučkog pravobranitelja da upravo govori o kršenju svakog ljudskog pojedinačnog prava i na to upravo i ukazuje pučki pravobranitelj, a to je da je stanje ljudskih prava takvo kakvo bi ste vi željeli da se, odnosno znatno pogoršano pogotovo u pojedinim segmentima to govori ne samo evo pučki pravobranitelj nego i Emnesty International Hrvatske, a drugi je problem, dakle ne možete to svrstati, odnosno okarakterizirati kao neobjektivnost zato što vi ne biste željeli da javnost zna o tim kršenjima ljudskih prava.
Ovo bi bilo više replika nego ispravak jer vi ispravljate vrijednosni sud. Gospođa misli da nije objektivno, … [[Govornik se ne razumije.]] je objektivno. Dakle, spada u repliku. Izvolite, koji je, izvolite gospođo, koji je članak?
… [[Govornik naknadno uključen.]] za 2005. godinu i po stavkama sam rekla da nije objektivno jer se uvijek govori o prioritetima jednih, a prioriteti drugih su stavljeni na drugu točku i citirala Ustav Republike Hrvatske članak 3. gospođo jednakost, Ustav Republike Hrvatske ne SFRJ.
I ovo je zapravo, ne znam po kakvoj je povrijeđen Poslovnik. Dakle, idemo dalje. Imamo jednu repliku, a to je gospodin Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovane kolegice Babić Petričević dopustite mi da vam odgovorim, odnosno da se na određeni način nadovežem na vašu inače dobru raspravu u svezi upravo stanja ljudskih prava jedne grupe ljudi u Hrvatskoj. Ja bih prozvao te ljude stvarno, ja bih prozvao da su ih drugi prozvali suvišnim ljudima, suvišnim i nepotrebnim. Nije to učinila Hrvatska, Bogu hvala da je tako, međutim zemlje čiji su također ti ljudi državljani i iz kojih su došle imaju prema njima odnos kao prema suvišnim ljudima. O komu se radi? Dakle, radi se o 21 tisući, o 21 tisući prognanika s prostora bivše Jugoslavije, većinom dakle iz sadašnje Republike Srbije, Crne Gore i Bosne i Hercegovine. Dakle, radi se o umirovljenicima, o ljudima koji trebaju najveću moguću zaštitu, a nemaju je. Što nemaju? Dakle, njihove države u kojima su zaradili svoje mirovine ne isplaćuju im mirovine koje prema zakonu i koje prema međudržavnom ugovoru bi trebali ispunjavati. Poznato je da su dolaskom u Hrvatsku svi prognanici zbrinuti i da je ta, i da se čak iznašlo rješenje i pitanja mirovina za te ljude sve do, na određen način sve do 2004. godine. Međutim, države iz kojih dolaze ovi ljudi jednostavno ne preuzimaju obveze između državnog sporazuma i ne uplaćuju mirovine koje su ljudi zaradili u zemljama iz kojih su došli. Gospodine pučki pravobranitelju to je socijalno pitanje, to je pitanje političko, ja bih rekao međudržavno, ali to je i pitanje ljudskih prava par exellence. Ja mislim da je ovdje vrijeme i mjesto da i vi se uključite i na određeni način potaknete i medije i međunarodnu javnost ako treba pa sve do Strasbourga i zaštite ljudskih prava ove skupine ljudi ja bih rekao za države iz kojih su došli doista suvišni ljudi. Hrvatska je odgovorna država, potpisala je međudržavni sporazum, međutim druge države ne poštivaju na žalost taj sporazum i krše ga. Hvala lijepa.
Hvala. Idemo dalje. Na redu je gospodin zastupnik Zvonimir Sabati. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodine pučki pravobranitelju sa vašim suradnicima. Pa razmišljajući malo kako i na koji način … [[Govornik se ne razumije.]] svoju raspravu meni se sve čini da vi o ovom Izvješću o radu pučkog pravobranitelja za 2005. godinu trebalo vjerojatno raspravljati na drugi način. Naime, ovo Izvješće je skup činjenica koje su pred nama i prava rasprava bi trebala dati odgovor da li je pučki pravobranitelj dobro radio, da li su obrađena sva tematska područja, da li su obuhvaćene sve institucije, sve skupine ljudi na koje bi se moglo ili na koje se odnosi eventualno područje kršenja ljudskih prava i onda bi bilo vjerojatno jednostavnije voditi raspravu. HSS i ja osobno smatram da je pučki pravobranitelj dobro radio i po svem tome bi onda trebali ući u sadržaj izvješća, ali na sasvim drugačiji način. Naime, ja smatram da bi na temelju ovog sadržaja netko drugi trebao ovdje sjediti da daje odgovore jer čitav niz navoda koji su ovdje, koji se citiraju više puta, pa i kod rasprave bilo to opetovano rečeno ustvari govore da se to ne odnosi na pučkog pravobranitelja nego na one koji ne izvršavaju svoj posao kako valja, da li se radilo o dugotrajnosti postupka ili nešto slično ili nekakve druge … [[Govornik se ne razumije.]] postoje svejedno, iako sve to skupa onda pokušamo … [[Govornik se ne razumije.]] onda bismo rekli ovo Izvješće kao i prethodna je slično, ali naravno da ima i drugih karakteristika. Prije svega želim reći da je Izvješće dobro strukturirano, sadržajno dobro obrađuje svako zasebnu temu, ali se što je samo po sebi razumljivo dobar dio izvješća ponavlja iz godine u godinu, radi se naime o sličnim sudbinama ili bili to obespravljeni i bespomoćni isti ljudi ili nažalost drugi. I nadalje se konstatira kako nam pojedinci iz institucija od uprave do sudstva ne rade baš prečesto kvalitetno svoj posao. Ili su neažurni, ovdje se misli o dugotrajnosti postupaka. Ti ljudi, to svi skupa znamo, su u pravilu na državnom proračunu kojeg pune i oni bogatiji i oni siromašniji, većinom siromašniji možemo tako reći. I upravo taj siromašniji sloj ljudi očekuje da ti službenici prije svega rade dobro svoj posao i da budu na usluzi njima. I takva sama konstatacija i želja ljudi stvara ipak jednu tužnu sliku. Jedno je to što se konstatira i nadalje se ponavljaju neke preporuke a da nema konkretnih akcija. Zato se pučkom pravobranitelju javljaju oni koji možda nešto više o tome znaju ili oni koji su uporniji ili oni kojima je to vjerojatno posljednja slamka spasa. A da li će spas pronaći u pučkom pravobranitelju doista ostaje upitno. Ovaj moj uvod može poslužiti i za donošenje nekoliko mojih osnovnih naravno zaključaka. Postoji u izvješću veliki broj pritužbi koje nisu u nadležnosti pučkog pravobranitelja. Ne treba se tome čuditi. Građani Republike Hrvatske očekuju pomoć. Kakvu pomoć, na koji način, odgovor je dosta kompleksan. Nije jednostavno moguće reći obespravljenom i bespomoćnom čovjeku da to nije u nadležnosti pučkog pravobranitelja. Najmanje je što se može napraviti je saslušati ga, dati mu savjet i to registrirati kao problem i naravno uputiti ga na pravu adresu. Ta prava adresa se ponekad teško pronalazi ili najblaže rečeno teže od očekivanog. Dolazi do razočaranja. Ljudi gube povjerenje u funkcioniranje pravne države. Iz izvješća je također lako uočljivo da se u Hrvatskoj krše ljudska prava a da su dobrano kome kumovali službenici odnosno upravna tijela ili pojedinci iz upravnih tijela ili tijela s javnim ovlastima. To se i ove godine konstatira i opravdano se mi zastupnici pitamo zašto, zašto donosimo zaključke u Hrvatskom saboru koje nitko ne provodi. Zbog toga bi bilo uputno da se Vlada Republike Hrvatske na sasvim drugačiji način očituje o izvješću pučkog pravobranitelja. Dobro bi bilo da se u Vladi napravi jedna usporedna analiza i da paralelno sa izvješćem dostave nama na saborske klupe iz koje bi se lako uočilo na rad kojih tijela ili pojedinaca se pojavljuju stvarne i dokazive krivice i da vidimo da li se određena odgovornost na rad tih pojedinaca pokrenula. Svaki od nas zastupnika, možda smo mi nešto malo manje važni od običnih ljudi jer obični ljudi teže proživljavaju nepravde. Dakle, svaki od nas može na puno načina vaditi da tako kažem grožđice iz kolača i govoriti o pojedinačnim slučajevima iz bilo kojeg područja. Izvješće je puno takvih primjera i na temelju njih dolazimo možda do ispravnog a tko zna možda i do pogrešnog zaključka da izuzeci čine pravilo. Ne bi li možda bilo pametnije da vidimo gdje se uz najmanje truda postižu ili mogli bi postići najveći efekti. Možda se značajnije može ubrzati niz procedura i na taj način skratiti dugotrajnost postupka. Ljudi bi bili zadovoljniji, ne bi trebali dugo čekati. Meni se čini da višegodišnje priče o javnoj upravi bi trebali konačno postati stvarnost. Naime, projektom informatizacije javne uprave, sudstva i niz drugih institucija moglo bi se ako ništa drugo barem staviti pod kontrolu izvršenje rokova odnosno rješavanje predmeta. A da ne idem dalje i sam korisnik bi mogao imati uvid u stanje svog predmeta u kojoj fazi obrade se nalazi. Iako to naravno nije tema ove točke dnevnog reda, želim izraziti svoje nezadovoljstvo parcijalnim postupcima informatizacije. Nadalje, zbog čega je uopće potrebna intervencija pučkog pravobranitelja? Iz izvješća je vidljivo, citiram, da u nedavno pristiglim pritužbama navode se povrede u postupanju nadležnih tijela povodom kojih je pučki pravobranitelj komunicirao s nadležnim tijelima u ranijim identičnim predmetima, ukazao na nepravilnosti najčešće u primjeni materijalnih propisa a nakon toga ti su predmeti bili riješeni na zakonit način. Zašto je uopće trebala intervencija pučkog pravobranitelja? S obzirom da mi vrijeme ističe ja ću iznijeti jedan primjer iz tamo onog dijela Hrvatske, sjevero-zapadne Hrvatske svoje Varaždinske županije, možemo reći čak Krapinsko-zagorske, ima takvih slučajeva diljem Hrvatske. Naime, svi smo svjedoci da plaćamo pristojbu za praćenje HTV programa. Međutim, svi ljudi nemaju priliku gledati taj televizijski program, posebno ne Hrvatske televizije ili drugih nacionalnih kuća. Međutim, oni uredovno dobivaju svaki mjesec račun da plaćaju tu naknadu. Primjerice, općina … [[Govornik se ne razumije.]] tamo naselje Jarki, Gradišće, znam da je bilo u Međimurju Bukovec slični slučaj, da ne kažemo u Krapinsko-zagorskoj županiji. I sada, što se dešava? Ti ljudi dobivaju opomene, sudski postupci se provode a Hrvatska televizija odnosno naše zakonodavstvo je takvo koje jednostavno ne može pronaći odgovor na to kršenje ljudskih prava. Ljudi bi platili, oni žele platiti ali naravno žele da tako kažem dobiti robu a roba je televizijski program. Pa naravno, kakva je to pravednost kad se na siromašnim, malim ljudima trenira strogoća i dokazuje da smo pravna država. Zašto se to ne primjenjuje i ne dokazuje kod niza tajkuna, mešetara, sposobnih poslovnih ljudi koji su se sumnjivo "obogatili" privatizacijom, sukobima eventualno interesa i sada ne plaćaju, moguće je i takvih slučajeva imamo, poreze, komunalne i slične naknade. Ističe mi vrijeme.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike. Prvi gospodin Pero Kovačević. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, pa nastavno drago mi je da je kolega spomenuo RTV pristojbu. Jer se događa u ovom trenutku u Hrvatskoj jedan ogroman problem a to je taj da su inkasatori krenuli po školama, osnovnim, područnim, srednjim i obavljaju popis TV prijemnika po učionicama sve u smislu uvođenja harača. Znači da škole koje ionako grcaju u ogromnim problemima, nemaju financijskih sredstava a ti TV prijemnici su njima u biti nastavna pomagala. Oni ne trebaju TV prijemnike radi gledanja Hrvatske televizije nego im je to nastavno pomagalo i onda, evo recimo imam podatke za pojedine županije i dogodit će se sljedeća varijanta. Onda im šalju opomenu, ali znate tko šalje opomenu? Šalje odvjetnička tvrtka «Hanžeković-Radaković» koja godišnje tu uzme milijun kuna najmanje. Onda ne plate jer nemaju novaca. Nakon toga ta tvrtka ide sa ovrhom i oni godišnje zarade ni krivi ni dužni na teret poreznih obveznika preko 3 milijuna kuna. A to mogu sami raditi. Prema tome ovo je ogroman problem i zbog toga mi ovdje trebamo reagirati da škole plaćaju samo za jedan prijemnik RTV pretplatu jer sve ostalo im služi kao nastavno pomagalo. Pa hoće li ići u bolnice pa će gledati monitore? Pa će, gdje vide monitor koji služi za EKG ili nešto drugo pa će i to obračunati kao televizor. Tako je, baš mi je drago da ste ovaj dio spomenuli. To je ogroman problem. Hvala.
Odgovor gospodin Sabati. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ja razumijem želju da se nadopuni izlaganje iako ja nisam govorio o školama. Znam za taj slučaj i to je i više nego da ne bi bilo smiješno, to je tragično to što se dešava. Možemo mi reći da je i zakon manjkav. Mi smo ga ovdje u Hrvatskom saboru donijeli. Mi nismo vodili brigu o tim ljudima. Ti ljudi sad niti ne mogu, doduše nema niti prijenosa. Ne mogu nas promatrati. Ali možda je i javnost ta koja mora ozbiljnije pokrenuti tu temu. Ja znam da je kod nas pa i u Međimurju imam informaciju bilo u lokalnim medijima, dosta se pisalo o tome međutim nitko živ nije pokrenuo ni jedan jedini ozbiljni korak.
Hvala. Replika gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine pučki pravobranitelju. Poštovani kolega Sabati. Vaš zahtjev da Vlada Republike Hrvatske ozbiljnije razmatra izvješće pučkog pravobranitelja je zahtjev valjda Saboru. A ne Vladi. Pučki pravobranitelj je odgovoran Saboru. On je nezavisan od Vlade i povjerenik je Sabora. Pa ako je to vaša namjera da zaključak bude Hrvatskog sabora da naloži Vladi da analizira stanje ljudskih prava u Republici Hrvatskoj jer sam pučki pravobranitelj tvrdi da to nije cjeloviti pregled stanja ljudskih prava u Republici Hrvatskoj. Dakle može biti još i gore. To ne znači da nema pomaka naprijed. Ali može biti stanje još i gore pa vas u tom smislu podupirem. Dakle Vlada je odgovorna Saboru i mi bismo trebali donijeti zaključak da nas Vlada izvijesti kakvo je stanje ljudskih prava iz područja njezinog ureda ili njezinog pogleda na ostvarivanje odnosa građanin i vlast? To je uvjeravam vas još lošija situacija nego kako ima pregled pučki pravobranitelj. Hvala lijepa.
… [[Govornik je naknadno uključen.]] gospodin zastupnik Sabati.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Ja, gospodine potpredsjedniče sam vrlo decidirano rekao da mi ovdje ako želimo raspravljati o izvješću onda raspravljamo o radu pučkog pravobranitelja. Ponavljam dobro je radio. Ali sve ono što ovdje piše unutra ostaje prazno slovo na papiru ako ne vidimo konkretne pomake. Zbog toga sam ja rekao da bi bilo dobro da i ovaj Hrvatski sabor donese zaključak da se na sljedećem, dakle sljedeće godine kad će se raspravljati o izvješću pučkog pravobranitelja pojavi netko iz Vlade da veli: to i to smo poduzeli. Hvala lijepa.
Hvala. Idemo dalje. Na redu je gospodin zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo pred nama je izvješće pučkog pravobranitelja. Ono i ove godine treba pokazati presjek našeg društva prema svim onim pritužbama koje je on dobio i taj presjek na temelju onoga što je gospodin pučki pravobranitelj napravio pokazuje da je stanje u našem društvu prilično loše. Prema onim pritužbama koje je dobio ja bih izdvojio u svakom slučaju dvije njegove preporuke, ustvari dva njegova osvrta gdje on govori o socijalnoj sigurnosti i o pravnoj sigurnosti. Počeo bih prvo od socijalne sigurnosti jer mislim da ta socijalna sigurnost je u direktnoj vezi i sa pravnom sigurnosti jer vidljivo je da pravna sigurnost ovisi o tome da li imate politički utjecaj? Da li imate kapitala? Da li možete financirati svoju pravnu zaštitu ili ne? I zbog toga bih krenuo od socijalne sigurnosti i od konstatacije koja je, kako i pučki pravobranitelj kaže općeprihvaćena a to je da većina zla i ustvari raslojavanje hrvatskog društva kreće pretvorbom i privatizacijom. Tad je u našem društvu stvorena jedna kasta bogatih na račun ostatka države. To znači pljačkom su došli do određenih nenormalnih financijskih, materijalnih i ostalih bogatstava a sve na račun građana Hrvatske i doveli su do toga da u našem društvu ima minimalno milijun siromašnih. Jer ako krenemo pogledati statistike i ako pogledamo koliko zaposlenih prima plaću manju od dvije tisuće dvijesto kuna njih je 128 tisuća. Ako pogledamo koliko je umirovljenika koji primaju mirovine manje od dvije tisuće kuna. Njih je 639 tisuća. Ako pogledamo da imamo i 311 tisuća nezaposlenih i ako ubrojimo barem pola onih koji stvarno su nezaposleni, znači ne rade na crno i nemaju nikakva druga primanja to je još 155 tisuća. I cijeloj toj brojci kad dodamo još i 21 tisuću onih koji su svoje mirovine ostvarili u republikama, u bivšim republikama, sada državama Srbiji, Crnoj Gori i Bosni njih je 21 tisuća, dođemo do brojke od milijun siromašnih. Ti, tih milijun siromašnih građana su u svakom slučaju i pravno i socijalno ugroženi. Kako njima pomoći? Da li mi na temelju ovoga što nam pučki pravobranitelj savjetuje, preporučuje ili upozorava da li mi na temelju toga ćemo poduzeti nešto? Do sada nismo gotovo nikad poduzeli ništa. A to se vidi iz očitovanja Vlade na prošlo izvješće, na očitovanje Vlade na ovo izvješće gdje ne postoji uopće volje da se nekako reagira i da se to stanje promijeni. Svi građani, svi ovi siromašni građani ili najbolji ili najvećim dijelom većina tih građana bi bila sretna da se već jednom podvuče crta na pretvorbi i privatizaciji i da se kaže gospodo dobro, završili smo tu priču ili ćemo ih nekako oporezovati ili ćemo im na nekakvi način uzeti dio te imovine koju su bespravno stekli. Ali građani očekuju da se podvuče crta i da se kaže od sada više nećemo tako. Da li mi imamo snage, da li će Vlada pokrenuti neke inicijative da se završi sa pretvorbom i privatizacijom i da se krene ta sredstva koja se može još uvijek izvući iz tih, od tih tajkuna da li će se s tim krenuti u nekakav razvoj koji bi ovih milijun ljudi, ako ništa drugo pokrenuo u boljem razmišljanju o boljoj budućnosti i u nadi da će jednog dana i oni upasti u nekakav srednji sloj, da neće više bit siromašni a takvih je ponavljam milijun u našem društvu. Što se tiče pravne sigurnosti prekrasno je upozorenje da naše pravosuđe pod izgovorom o neovisnosti sudstva jako dobro funkcionira na principu lobija, politike, kapitala jer svi mi znamo da ti tajkuni više ni jedan od njih nije ni u jednoj stranci, jer njemu stranke ne trebaju. Nikom od njih ni jedna stranka više ne treba. Oni su dovoljno jaki da kupuju ko god žele i to se pokazuje i u Nacionalnom programu za borbu protiv korupcije i tamo piše da su oni nadrasli sve strukture ove države i da su se uvukli u sve strukture ove države. Da li ćemo stati na kraj tome? Prema onom programu za borbu protiv korupcije nećemo jer nismo ni pučkog pravobranitelja u taj program ugradili. Zato što njega Vlada doživljava kao nužno zlo. Imaju ga sve države svijeta, Europe, razvijene zemlje, pa računaju hajde imat ćemo ga i mi. Nek ga imamo da ispunimo formu i zato smo mu i dali takve nikakve ovlasti. Njegove su mogućnosti da savjetuje, da daje preporuke, da daje upozorenja i za sve to još mu nismo dali ni dovoljno novaca i očekujemo da on nešto u društvu pokrene, a nigdje ga ne vidimo u budućnosti osim za ove tri stvari – savjete, preporuke i upozorenja. Dajemo mu ovlasti da može na temelju onoga što nađe nešto poduzeti, da onda njegova upozorenja koja daje i Državnom odvjetništvu koje bi trebalo reagirati kada se krše prava zaposlenih da nešto i poduzme. Mi smo ovdje gledali izvješće Državnog odvjetništva i gledali smo u tom izvješću nije bio pokrenut ni jedan postupak po članku zakona 114. Kaznenog zakona koji kaže: “Tko uskrati ili ograniči građanu pravo na rad, slobodu rada, slobodni izbor zvanja ili zaposlenja, dostupnog radnog mjesta i dužnost svakom pod jednakim uvjetima pravo na zaradu, zakonom određeno radno vrijeme i odmor, prava iz zdravstvenog i mirovinskog invalidskog osiguranja, prava na posebnu zaštitu određenih skupina radnika, prava iz nezaposlenosti, prava u svezi s porodom, materinstvom i njegom djece ili druga prava iz rada što su utvrđena zakonom, sudskom odlukom ili kolektivnim ugovorom kaznit će se novčanom kaznom ili kaznom zatvora do jedne godine. U izvješću Državnog odvjetništva ni riječi o tom. Ni jedan jedini kazneni postupak nije podnesen. Zašto? Zašto Državno odvjetništvo nigdje nikog nije po ovom članku sankcionirao. Zato što se radi o onima koji su najsiromašniji, najmanje zarađuju ili su nezaposleni. Tada Državno odvjetništvo ne vodi računa o njima. A sva upozorenja koja pučki pravobranitelj daje padaju u pijesak i nigdje nikakve koristi od toga. Zato gospodo, donesimo zaključke nakon ovog izvješća i obvežimo sebe da te zaključke i provedemo, a da ne budu mrtvo slovo na papiru kao što je to bilo prošle godine.
Imamo replike. Prvo je gospođa Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče. Kažete kolega Kapraljeviću da je iz Izvješća pučkog pravobranitelja vidljivo kako je stanje ljudskih prava u Republici Hrvatskoj loše. To je točno, međutim u pojedinim, i ne samo u pojedinim nego u mnogim segmentima ljudskog prava stanje se pogoršalo. Možda je paradigma upravo stanje ljudskih prava u zatvorima, tj. prijetnja kolapsu zatvorskom sustavu. Kaže pučki pravobranitelj da je stanje u zatvorima ispod ljudskog dostojanstva, a ja ću vam samo pročitati kakvo je stanje bilo početkom 2004. godine, ne što ja tvrdim, nego što su mediji objavili na temelju izvješća i ocjena Međunarodnog ureda za demokratske institucije i ljudska prava, te OESS-a te iskazali kako je hrvatski zatvorski sustav na europskom vrhu. Hrvatska ima uzoran i autentičan program izobrazbe djelatnika u zatvorskom sustavu i mnoge tranzicijske zemlje kopiraju taj sustav. Eto što ste učinili u samo dvije godine svog rada, odnosno nerada. Zbog takve jedne alarmantne situacije u zatvorskom sustavu, evo i osobno sam predložila i to je mislim neophodno, jer i postoje već zaključci Odbora za pravosuđe da upravo temeljem posebnog separata koje se potrudio pučki pravobranitelj da izrazi upravo svoje očitovanje, odnosno predoči hrvatskoj javnosti stanje u zatvorskom sustavu i ostvarenju ljudskih prava u zatvorima da se održi jedna posebna tematska sjednica kako bi Sabor poduzeo konkretne korake i na kraju krajeva osnažio već postojeće zaključke koji su ostali očito mrtvo slovo na papiru, jer otada, od prošle godine od kad datiraju ti zaključci što Vlada treba učiniti u zatvorskom sustavu evo do danas ne samo da se ništa nije učinilo, nego upravo i zbog toga što se nije učinilo stanje se je opet drastično pogoršalo.
Odgovor, gospodin Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Slažem se kolegice sa svim onim što ste naveli. U svakom slučaju je točno to što ste rekli o zatvorskom sustavu. Međutim, nisam išao na taj dio. Točno je, sve to u izvješću piše. Međutim, ja sam išao na pravnu ili na socijalnu sigurnost i bacio taj naglasak, bacio naglasak na to i išao prema milijun ljudi koji su na granici siromaštva. Ustvari kad se pogleda oni su siromašni i govorio sam o onima koji su najviše obespravljeni. A obespravljeni su samim tim što su ili bez posla, ili što su im primanja toliko mala da ne mogu jednostavno prodrijeti u sustav jer nemaju prvo novca, drugo nikakvog političkog utjecaja, a treće jednostavno im je život takav da nemaju ni volje za nešto poduzeti.
… [[Govornik naknadno uključen.]] gospodin Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine pučki pravobranitelju, uvaženi kolega Kapraljeviću. U svojem nabrajanju povreda ljudskih prava o izvješću pučkog pravobranitelja čini mi se da ste ispustili jednu, jedan novi oblik za nas u Saboru izuzetno važan. Radi se, a to pravobranitelj ističe po članku 58. Ustava Republike Hrvatske o zajamčenoj zdravstvenoj zaštiti. Molim vas lijepo, pučki pravobranitelj kaže da se u Hrvatskoj događa da je onemogućena čak zdravstvena zaštita, i on naglašava poštovane kolegice i kolege, siromašnijim građanima Republike Hrvatske. Takva kvalifikacija ne može proći nezapaženo u državi koja je sebe deklarirala kao socijalna država da to njezin Parlament, predstavničko tijelo ne ocijeni kao dramatična situacija. Dakle, predlažem da Sabor zaključi da u roku mjesec dana Vlada nas izvijesti kakvo je stanje sa ostvarivanjem zdravstvene zaštite u Republici Hrvatskoj, posebno naglaskom na siromašnije građane i oni koji putuju za do liječnika. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor, gospodin Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Točno je kolega Leko. I ovo sve što ste rekli da su siromašni najviše uskraćeni za zdravstvenu zaštitu. Međutim, nisam o tom dijelu govorio. Zahvaljujem što ste vi to rekli. Međutim, nisam govorio o tom dijelu jer očekujem da ćemo o tome imati prilike reći sad uskoro kad Vlada dođe ponovno sa onim svojom zdravstvenom reformom o kojoj ćemo tad imati prilike reći sve što mislimo. Pa između ostalog, prije što bankrotiraju bolnice ja se nadam da ćemo nešto poduzeti i to ispraviti.
Hvala. I replika, gospodin Željko Kurtov. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, ja bih replicirao u dijelu da pučki pravobranitelj u biti nama služi samo kao fikus da nema nikakve ovlasti. Ja bih u ovom dijelu predložio, ili nadopunio kolegu da bi pučki pravobranitelj trebao imati ovlasti da disciplinski predloži mjere i kazne prema onim službenicima koji ne vrše svoj posao, a ne samo da stoji na tome da mi dobijemo godišnje izvješće i da se ništa po tome ne radi. Isto tako, da dobije da može predložiti kazneno i krivično gonjenje onih ljudi i onih službenika koji ne izvršavaju svoje zadatke i dovode ljude i naše građane do ruba siromaštva, a naročito se to na siromašnima i najviše sila i trenira. Upravo zbog toga što nemaju političke veze ili nešto slično. Mi kao saborski zastupnici imamo svakodnevno takva pitanja građana. Kad građani jednostavno više ne znaju gdje da se obrate, onda se obrate zastupnici i pučkom pravobranitelju. Mislim da u ovom dijelu trebamo pokrenuti ovu našu raspravu da bi pučki pravobranitelj trebao imati ovlasti za predlaganje disciplinsko, kazneno i krivično gonjenje službenika koji ne izvršavaju svoje zadatke. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor, gospodin Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Kurtov, ja sam rekao da Vlada doživljava pučkog pravobranitelja kao nužno zlo. A to je praktički isto što ste vi ovo rekli da je fikus. Međutim, i ja sam predložio da obvežemo Vladu i da obvežemo sami sebe da one zaključke koje ćemo donijeti povodom ovog izvješća da damo ovlasti pučkom pravobranitelju da može, ako ništa drugo, da može napraviti prijavu tijelu unutarnje kontrole. To naročito mislim po pitanju sudstva, na pitanje onih sudaca koji ne rade svoj posao onako kako bi to trebali raditi. I ne nazivam to nikakvim zadiranjem i neovisnost sudstva, nego bi netko trebao i njih kontrolirati na bilo koji način. A moguće je i, bilo bi jako idealno kad bi im omogućili da radi i disciplinske i prekršajne i kaznene prijave.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine pučki pravobranitelju, kolegice i kolege. Pa moram priznati da ovaj izvještaj ipak ostavlja tragove gorčine za sve nas. Jer svake godine kada imamo izvješće pučkoga pravobranitelja ispada da imamo rame za plakanje da se jedni drugima žalimo. A ništa konkretno, ili mi, a i Vlada ne poduzima da se otklone takvi problemi. Prije svega mislim na zakonske ovlasti pučkoga pravobranitelja i slažem se sa svim kolegama koji govore da bi te ovlasti trebalo pojačati. Posebno prema državnim tijelima koja najčešće ne rade svoj posao. Druga je stvar što je velika odgovornost i nad nama u Hrvatskom saboru. Kada smo i prošle godine donosili proračun za 2006. godinu bilo nas je koji smo u svojim raspravama, pa i u amandmanima zalagali se da Ured pučkoga pravobranitelja dobije više sredstava nego što je to na kraju izglasano. Nažalost, nismo naišli na odobravanje saborske većine i čini mi se da je i za Hrvatsku kao zakonom i Ustavom zajamčenu socijalnu državu, poražavajuće da nam strane vlade financiraju ili će financirati rad Ureda pučkog pravobranitelja. Mislim da njegovi apeli da za odlaske na teren znači barem u sjedišta županija posebno tamo gdje se javljaju problemi moraju tražiti novce od stranih vlada, ne služi na čast niti hrvatskoj Vladi a niti nama kao predstavnicima odnosno kao predstavnicima naroda i Parlamentu koji donosi državni proračun. Ja bih mogao postaviti i sebi, ali još više saborskoj većini pitanje koji su uistinu bili razlozi da se skromni proračun Ureda pučkog pravobranitelja ipak nije pojačao, poboljšao da imaju barem za one najosnovnije i normalne aktivnosti više novca pogotovo kada se hvalimo da su nam prihodi državnoga proračuna i porezni prihodi čini mi se otprilike 15% veći nego što je to bilo prošle godine u istom razdoblju. Jedan dio odgovornosti sasvim sigurno leži i na Vladi i na nama kod donošenja samih zakona. Čini mi se da često puta donosimo zakone ili saborska većina da budem preciznije donosi zakone koji ne idu na uštrb većine građana ove države nego pogoduju najčešće bolesnima, najčešće siromašnima. Evo ja ću dati nekoliko primjera za to. Rečeno je ovdje već na pravu na zdravstvenu zaštitu. Znači Hrvatska kao Ustavom socijalna država gdje svi imaju pravo na osnovnu zdravstvenu zaštitu nažalost to pravo se često puta u zbilji ne može konzumirati. Ja ću dati nekoliko primjera. Jedan od primjera je da je Vlada zajedno sa većinom u Saboru prošle godine izmjenama Zakona o zdravstvenome osiguranju donijela odredbu kojom se svi oni koji idu na terapije, na liječenja izvan mjesta stanovanja moraju, znači plaćaju se ili nadoknađuju se troškovi tek za više od stotinu kilometara od mjesta boravka. Imamo veliki problem sa djecom invalidima. Onima koji su oboljeli od cerebralne ili multiple skleroze, koji primjerice u Varaždinskoj i Međimurskoj županiji odakle god da potegnete točku moraju ići i to po nekoliko desetaka ili puta u Varaždinske toplice, to su dnevne migracije. Ako pogledate iz Varaždinske ili iz Međimurske županije a idu u Varaždinske toplice nema te točke koja je preko 100-tinu kilometara. Ispada da oni koji su najpotrebniji to su invalidi i djeca. Njihovi roditelji često puta su i lošeg materijalnog stanja upravo zbog toga što moraju voditi cjelodnevnu skrb o toj djeci ili o tim invalidima. Jedan od roditelja obično ne radi, to je dodatno nepogodnost. Ne plaća im se ništa. Ostalo je na teret županija. Evo Međimurska županija je u svome Proračunu donijela takvu odredbu da plaća ili pokušava pomoći takvim roditeljima. Klub Vijećnika SDP-a u Županijskoj skupštini u Varaždinskoj županiji ide s takvom inicijativom da se to isto napravi. Međutim to je problem. Evidentan problem koji pokazuje socijalnu neosjetljivost u ovoj državi. Ugroženo je pravo na liječenje takve djece. Ugroženo je pravo i na školovanje takve djece jer to je opet vezano uz enormne troškove da takva djeca dolaze bilo do osnovne, a malo ih završi i srednju školu. Još je veći problem sa invalidima. Takvim invalidima koji imaju više od 18 godina. Jer o njima više u ovoj državi ne skrbi nitko. Sad se možemo postaviti pitanje koja ta, koje te osobe uopće ljudska prava imaju? Očito da su ugrožena do kraja. A ugrožena su im upravo donošenjem zakona u ovome Visokom domu. Većine koja je donijela takve zakone. Ne one manjine koja je bila protiv. Druga stvar je o dostupnosti zdravstva. Ovih dana se itekako priča o tome da nam bolnice su neke pred ovrhama, neke pred blokadama i činjenica je da smo napravili Ustavom da svi imaju pravo na osnovno zdravstveno osiguranje. Znači na osnovno zdravlje. Nazovimo to tako. Ulazimo u zdravstvenu reformu. Sjetimo se, prošle godine je donešena famozna odluka o 30 kuna participacije. Ja bih to prije nazvao o porezu na bolest gdje oni najsiromašniji često puta nemaju niti tih 30 kuna da bi došli do svoga liječnika. Štedi se u bolnicama na lijekovima na jednoj strani. Štedi se na prehrani jer Vlada je jednim potezom pera i potpisivanjem kolektivnih ugovora povisila liječnicima plaće što nije ništa sporno, sasvim sigurno da im treba platiti međutim nije na odgovarajući način, gle čuda, osigurala i da oni limiti za bolnice posebno u provinciji budu veći. Bolnice su u gubicima i onda što ćemo? Ako nemaju svi jednako pravo na jednako kvalitetnu zdravstvenu zaštitu grad Zagreb koji ima i veće fiskalne prihode i sve, to će sasvim sigurno lakše riješiti nego jedna Varaždinska županija koja ima prosječnu plaću 20, 30% nižu što i u ostalom dijelu Hrvatske. Poseban problem na koji bih želio ukazati to je Kazneni zakon evo. Ja se nadam da ćemo uskoro provesti i donijeti izmjene i dopune Kaznenoga zakona. Opet se izbacuje iz Kaznenoga zakona da je «crimen» odnosno kazneno djelo neisplata plaća. Ja vam jamčim da će prema Uredu pučkog pravobranitelja biti velik broj ljudi koji će si moći uopće priuštiti put do njega. Koji neće redovito dobivati plaće, a neće se imati kome požaliti. A zakonski se to opet neće sankcionirati. Imamo radno vrijeme. O tome itekako puno pričamo. I tu je problem što državna administracija ne radi svoj dio posla. Ajde hvale vrijedno je ovo što se dogodilo u Osijeku da su u jednoj trgovačkoj firmi zatvorili na 30 dana tu firmu. Međutim tko će opet najviše stradati? Opet će stradati oni najsiromašniji, oni koji tamo rade. Sasvim sigurno neće za to vrijeme vjerojatno dobiti plaću. Međutim možemo postaviti pitanje tko brani državnoj upravi od Državnog inspektorata pa prema sudstvu da odrade svoj dio posla. Da zaštite te ljude. Mi smo donijeli zakon i nije problem zakon nego je očito problem njegovo provođenje koje se ne radi na odgovarajući način. Problem je primjerice i evo ga, ovih dana se puno priča da je donesen famozni Pravilnik unutar policije gdje primjerice neće se moći zaposliti oni koji su eventualno zaraženi HIV-om ili su ugroženi na taj način. … [[Govornik se ne razumije.]] pitanje i taj Pravilnik definira da policajac može dobiti isto tako otkaz zbog toga što se u okviru rada na svom poslu, a on je suočen sa određenim opasnostima zarazio HIV-om. Tu se vidi da, na jednoj strani mi kao saborski zastupnici, na drugoj Vlada koja donosi podzakonske propise jednostavno ne mislimo dovoljno o ljudskim pravima i to najčešće onih najširih slojeva građana ove države. I još samo jedna posebna stvar, sindikalno organiziranje. Nažalost još uvijek imamo otpor poslodavaca prema osnivanjima sindikata i sindikalnoj zaštiti zaposlenima u njihovim trgovačkim društvima. Čini mi se da se i o tome isto tako nedovoljno govori, a stalno se inzistira na tome da sindikati trebaju prvi ustati u zaštitu prava. Pitam i sebe i vas kako će to napraviti ukoliko nema organiziranog sindikata u pojedinim trgovačkim društvima? Napominjem, i sloboda sindikalnog organiziranja je Ustavom zajamčena, samo je pitanje, a o tome se isto tako građani ove države žale pučkom pravobranitelju zašto se to onda pravo ne poštuje i koje su sankcije prema onima koji to ne provode. Na kraju dajem podršku radu pučkog pravobranitelja. Trebalo bi mu proširiti na jednoj strani ovlasti, da ima mogućnost predlaganja i prema Državnom odvjetništvu, a ako treba i sam tužiti one koji ne rade svoj posao, od šutnje birokracije do neizvršavanja svojih radnih zadaća, sindikalnog organiziranja itd. Ali da vodimo brigu i da ne ostane mrtvo slovo na papiru kad se bude donosio ili proračun za slijedeću godinu, a vjerujem i izmjene i dopune proračuna za ovu godinu da ćemo voditi svi zajedno, ne samo saborska opozicija nego prije svega saborska većina da mu se omogući i njemu i njegovom uredu normalan rad. Hvala.
Hvala lijepo. Time je završena pojedinačna rasprava. Sada imamo raspravu po pet minuta u ime klubova. Prvi je gospodin zastupnik Dragutin Lesar u ime Kluba HNS-a. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske narodne stranke prihvatit će, glasat će za prihvaćanje ovog izvještaja, ali ostajemo kod zahtjeva da se Vlada očituje u izvršenju prihvaćenih preporuka u izvješću za 2004. koja je nakon usvajanja izvješća, nisu više preporuke pučkog pravobranitelja, nego i Hrvatskog sabora. Jer prešućivanjem činjenice da se Vlada odbila očitovati o izvršenju preporuka, da se Vlada odbila očitovati o razlozima neosiguranje financijskih sredstava prema planu koji je usvojio Hrvatski sabor ostajemo suodgovorni za ponašanje i onih državnih tijela i institucija koje nisu davale odgovore pučkom pravobranitelju, koje se nisu očitovale na njegove zahtjeve i preporuke. Ostajemo suodgovorni za situaciju da toleriramo da Vlada šuti, odbija se očitovati i s pravom će nas proglasiti nojevima. Guramo glavu u pijesak, zadovoljavamo formu rasprava i izvješća i iza toga ništa ne poduzimamo. Pučki pravobranitelj je naš opunomoćenik. On u naše ime stoji na raspolaganju građanima ove države. Mi smo dali njemu ovlasti da nas izvješćuje, da nam predlaže i da nas upozorava na situacije koje u ovoj državi nisu dobre. Očito je da tako sužene ovlasti pučkog pravobranitelja nisu dostatne da bi dalo povjerenje građanima da kroz tu instituciju zaštiti, ne samo upozorili svoje pravo, a pažljivo prateći raspravu i prošli tjedan i danas kada se većina klubova očitovala i zastupnika, da postojeće ovlasti nisu dostatne. Neki su o tome na žalost o tome govorili i posprdno. Uvažavajući činjenicu što čak 2 saborska odbora već mjesecima ne žele staviti na dnevni red zamolbu pučkog pravobranitelja o razmatranju proširenja ovlasti u zakonu. Klub Hrvatske narodne stranke će u najkraćem roku predložiti izmjene i dopune zakona u smjeru toga, da pučkom pravobranitelju damo ovlasti nadzora u pravosuđu nad postupovnim radnjama zbog sve većeg broja dugotrajnosti sudbenih postupaka. Predložit ćemo proširenje njegovih ovlasti, podnošenje kaznenih prijava i prijava djelima unutarnjeg nadzora u smislu zahtjeva za pokretanje postupka. Ako želimo da institucija pučkog pravobranitelja neće biti građanima rame za plakanje, nego institucija ohrabrenja i povrata uskraćenih prava, a na temelju rasprave u petak i danas vjerujem da će taj prijedlog zakona samo u jednom članku ili dva biti jednoglasno usvojen u Hrvatskom saboru. Hvala.
Hvala. U ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine pučki pravobranitelju sa zamjenikom, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice također će podržati, prihvatiti ovo izvješće pučkog pravobranitelja i doista moramo reći da je pučki pravobranitelj zaista vrlo značajna institucija i to je naš opunomoćenik ili kako bih rekao produžena ruka ovog Parlamenta u pogledu zaštite Ustavom zajamčenih prava i sloboda naših građana u postupcima zaštite tih prava pred državnim tijelima. Ovo izvješće je kao što su kolege rekli tradicionalno dobro, tradicionalno i svake godine zaista vrlo korektno napravljeno i ono na neki način predstavlja i jedan skup ili zbirku i pojedinačnih pritužbi naših građana vezano za teškoće koje oni imaju u ostvarenju svojih prava pred državnim tijelima. Međutim, ono s druge strane ukazuje i na određene sustavne probleme, određene probleme koji se pojavljuju u radu državnih tijela, u radu državne uprave. Međutim, unatoč tome ne možemo izvješće tretirati kao izvješće o stanju kompletne naše uprave, o stanju kompletnog našeg sustava, jer uprava je poput krvotoka jedne države. To je zapravo bezbroj puteva kojima naši građani idu da bi ostvarili svoja prava i interese od same činjenice upisa rođenja djeteta, od samog zahtjeva za izdavanje kada se kuća gradi, građevinske dozvole, od svih drugih statusnih prava koja ljudi ostvaruju pred državnim tijelima i zaista to je jedan veliki, veliki sustav i da bismo imali kompletnu sliku o funkcioniranju tog sustava morali bismo znači imati i sliku o tome koliko je pred pojedinim ministarstvima, pred pojedinim županijskim uredima podnijeto zahtjeva za rješavanje, koliko ih je uspješno riješeno, koliko ih je u roku riješeno, koliko je povodom žalbi na drugom stupnju tek tada bismo imali jednu kompletnu sliku kako nam taj naš upravni sustav funkcionira. Ovo su ekstremni primjeri gdje se građani javljaju sa pritužbom da im postupci dugotrajni su, da teško ostvaruju svoja pojedinačna prava koja imaju i tu je pučki pravobranitelj kao naš opunomoćenik koji se javlja i koji pokušava pripomoći, koji traži informaciju, koji daje savjet. Mi kao Klub Hrvatske demokratske zajednice također nemamo ništa protiv da se rasprave ovlasti da li ih je potrebno pojačati, da li ih je potrebno povećati za pučkoga pravobranitelja. Ovo vezano za upravu mislimo da su te ovlasti standardne i uobičajene zapravo ovlastima koje postoje u drugim državama. A što s tiče ovih ovlasti vezanih za pravosuđe to moram reći također smo rekli da nismo protiv takvih ovlasti. Međutim, to se ne može riješiti samo izmjenom zakona. Za to je potreban i promjena našeg Ustava. Tako da potrebno je vidjeti da li uči u takvu jednu proceduru samo radi toga ili vidjeti jedan trenutak kada možda se skupi još nečega. I iznimno nam je žao zapravo, jer Ustav se prije nekoliko godina mijenjao čak dva puta, da u tim zadnjim promjenama nisu ugrađene zapravo i te promjene kojima bi se pravobranitelju dale veće ovlasti u odnosu na pravosuđe. Jer pravosuđe je i tada bilo opterećeno problemima, još i većim, nego danas. Također se kao klub Hrvatske demokratske zajednice zalažemo, i tražit ćemo od Vlade ponovno, da se povećaju sredstva za što uspješniji rad i za što bolje uvjete rada našeg pučkog pravobranitelja. Prošle godine je taj proračun povećan sa 3,5 milijuna kuna na 4,5. Naveli ste u izvješću da je to bilo dostatno za dva do tri nova službenika. Nije to nešto, ali i to je jedan mali korak i to je jedan mali pomak. I ako u sljedećoj godini osiguramo nešto više i to će sve zajedno biti. Ono sa čime moram reći da se ne bismo složili i smatramo da je malo preoštro to je vezano za pravosuđe koje zapravo se temelji na jednoj ocjeni da '93. zapravo su nesposobni, da su suci sposobni, odlučni i dobri smijenjeni, zamijenjeni politički podobnima. Mislimo da to nije dobra slika. Danas smo u 2006. godini, i to u godini kada smo u zadnje dvije godine dosta dobrih mjera u pravosuđu donijeli i taj trend se nastavlja. Tako da ne bi se bilo dobro vraćati u '93. godinu i mislim da to nije glavni razlog. Na kraju, ponavljam, pozitivno ocjenjujemo izvješće pravobranitelja. Tražimo od Vlade Republike Hrvatske i svih državnih tijela da poduzmu sve potrebne mjere na rješavanju ovih uočenih, iako pojedinačnih slučajeva, koji su prezentirani vrlo kvalitetno u ovom izvješću. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime kluba HSP-a gospođa zastupnica Ruža Tomašić, također.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine pučki pravobranitelju, kolegice i kolege. Iz ovog izvješća pučkog pravobranitelja se vidi, koje mi zapravo prihvaćamo, vidi se da pučki pravobranitelj pokušava raditi svoj posao, ali nažalost nema puno pomoći ni sluha od institucija koje su nadležne za određene slučajeve. Ovdje gledamo kada se pučki pravobranitelj obrati tim institucijama, radi objašnjenja, upozorenja ili nekakvog prijedloga, oni se ne udostoje ni odgovoriti, čak ni nakon tri požurnice ne odgovaraju. Dakle, bez da proširimo nadležnost i ovlasti pučkom pravobranitelju nema od ovoga ništa. Dobit ćemo opet sljedeće godine puku statistiku. A ja se nadam da će i sam pučki pravobranitelj danas predložiti izmjene zakona ili bilo koji način na koji ovaj Sabor i kako bi mu mi mogli pomoći da bolje obavlja svoj posao. Inače će on i dalje ostati kao neka vrsta psihologa ili psihijatra kojemu se ljudi obraćaju, a on ih može samo potapšati po ramenu i reći bit će bolje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime kluba HSS-a, gospođa zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine pučki pravobranitelju, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo nakon dvodnevne rasprave o izvješću čini nam se da su ga svi klubovi i svi zastupnici podržali. To znači da smo suglasni sa ocjenom pučkog pravobranitelja da se u Hrvatskoj krše ljudska prava, da ih krše tijela državne uprave i tijela koja imaju javne ovlasti. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke i izvješće i konstataciju da je dosadašnja praksa velikih neopravdanih smjena nakon svake promjene vlasti koju nažalost upravno-sudska praksa, pa ni ustavno-sudska praksa nije spriječila oslabila je i u nekim slučajevima devastirala profesionalnost, stalnost i kontinuitet što ima utjecaja na pravnu sigurnost građana. Smatramo da osnovi kriteriji postavljanja državnih službenika moraju biti stručnost i stalnost, a ne politička podobnost i osobna lojalnost. To je bio razlog za prijedlog zaključaka koji smo predložili ovom Saboru. A predlažemo da se prihvati svi prijedlozi pučkog pravobranitelja za poboljšanje postojećeg stanja, a posebice oni koji ukazuju na potrebu postavljanja državnih službenika po kriteriju stručnosti i stalnosti. Tek tada ćemo dobiti stručnu i profesionalnu upravu koja će nepristrano odlučivati o pravima građana. Tada se neće događati da u istim stvarima različito odlučuje, ovisno o podnositelju zahtjeva. Osnovni je postulat da su svi građani pred zakonom jednaki, neovisno o njihovoj političkoj opredijeljenosti, nacionalnoj i vjerskoj pripadnosti, spolu i rasi. Prihvaćamo i mišljenja pučkog pravobranitelja utemeljena na pritužbama građana glede nekih obnašatelja sudbene vlasti koja treba biti stup funkcioniranja pravne države. Zalažemo se za uspostavu sustavnog nadzora i ocjenu rada sudaca unutar samog sudbenog sustava, sve do uklanjanja iz sustava onih sudaca koji bilo obimom rada, bilo kvalitetom presuda ne mogu zadovoljiti potrebne standarde dobrog sudovanja. Radi vraćanja povjerenja građana u sudbenu vlast, radi zaštite one većine sudaca koji časno i nezavisno obnašaju odgovornu dužnost djelitelja pravde iz sustava je potrebno ukloniti one suce koji su pod političkim utjecajima, ili utjecajima neformalnih grupa i grupacija pojedinaca, a prema izvješću koje ček pripadaju kriminalnom miljeu. Predlažemo da se obveže Vladu Republike Hrvatske da temeljem prijedloga rješenja radi poboljšanja postojećeg stanja sadržanih u izvješću napravi plan i program mjera aktivnosti, potrebnih za realizaciju prihvaćenih prijedloga, te o tome izvijesti ovaj Sabor. Samo prihvaćanje izvješća bez ovih zaključaka samo smo primili na znanje da se ljudska prava krše, ali to ne želimo spriječiti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime kluba SDP-a, gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovani pučki pravobranitelju sa suradnicima, kolegice i kolege. Klub SDP-a prihvaća izvješće pučkog pravobranitelja za 2005. godinu i ocjenjuje da je ono sveobuhvatno, da je objektivno, da je vrlo iscrpno. Možda kao nikada do sada, iako smo uvijek imali vrlo kvalitetna izvješća pučkog pravobranitelja. Vjerojatno upravo sama činjenica da je ipak nešto sredstava više odobreno prošle godine pa je onda pučki pravobranitelj sa svojim suradnicima mogao onda obilaziti i teren i neposredno se uvjeriti, odnosno biti neposredno u kontaktu sa građanima i biti na takav način dostupan građanima. Međutim eto možemo primijetiti da žalosti činjenica da iz određenih ministarstava u samoj Vladi, konkretno iz Ministarstva pravosuđa upravo tu činjenicu hvale vrijednu da je pučki pravobranitelj bio na terenu, da je bio dostupan građanima i onima koji mu se obraćaju za pomoć, to ocijenjeno kao jedan nedostatak, jer eto pučki pravobranitelj je stekao svoje uvjerenje na temelju tog neposrednog uvjeta, a ne pisanih izvješća. To je nešto koje evo ne trpi ni zdravu logiku pa eto mi u klubu SDP-a skrećemo pozornost upravo da se pučki pravobranitelj ne smije pokolebati upravo na temelju takve ocjene pojedinog ministarstva u samoj Vladi nego dapače da je ovo pravi način rada i to je na kraju krajeva i zadaća pučkog pravobranitelja, da bude glasnogovornik i zagovornik i branitelj prava svakog pojedinca na vlastito onoga koji mu se obraća. Gotovo eto svi su klubovi podržali izvješće pučkog pravobranitelja i složili se sa onim traženjima, sa onim prijedlozima koji je izravno ili neizravno upravo postavlja sam pučki pravobranitelj da bi mogao biti što djelotvorniji. Međutim evo u ovdje raspravljajući mi ovdje u Hrvatskom saboru, ukoliko nismo kadri, odnosno ukoliko da većina, a vidimo da pojedini i oporbeni klubovi predlažu određene zaključke, ako ćemo mi te zaključke odbiti, odnosno ako nećemo poslušati ono što pučki pravobranitelj i tvrdi, odnosno predlaže, onda to znači da ovako jednom godišnje ćemo malo otrpiti svi tu jednu kritiku, ali da nas uopće nije briga za poboljšanje stanja ljudskih prava time i političkih sloboda i općenito političke situacije u Republici Hrvatskoj. Dapače upravo situacija o kojoj govori pučki pravobranitelj, odnosno iz svog izvješća, govori upravo o takvoj jednoj već sada alarmantnoj situaciji. I zato su potrebna ne samo sredstva za ekipiranje kao što to u svom izvješću i predlaže pučki pravobranitelj nego i pojedine izmjene zakona kako bi eto bar oni koji su u obvezi da rješavaju pojedina pitanja građana, odnosno budu njima u usluzi, budu na neki način obvezna a da to ne ovisi samo o njihovoj dobroj volji hoće li reagirati na pritužbu građana, odnosno pučkog pravobranitelja koji govori upravo u ime i radi zaštite tih građana. Ato to evo to bude samo dvodnevna rasprava koja je eto više ili manje bila kvalitetna, ali koja nije polučila konkretne rezultate, onda i ova rasprava uopće nema nikakvog smisla. Možda ima smisla koliko god su neki govorili da pučki pravobranitelj nema nikakvih prava. To nije točno. On ima prava. O njemu se i u ovim izvješćima se i u javnosti govori, i to je već nešto, ali sigurno da mi ovdje smo najodgovorniji u tome koliko ćemo mi prava doista i koliko želimo da pučki pravobranitelj bude djelotvoran. On je apsolutno u okviru svojih ovlasti i mogućnosti ispunio sve zakonske i ustavne pretpostavke. I još možda samo jedna jedina crtica. Ukoliko mi nećemo dakle odobriti veća financijska sredstva i izmijeniti pojedine zakone, onda je pučki pravobranitelj i konkretno njegov zamjenik koji je izmolio od upravitelja zatvora deku da se jedan tamo ne smrzne, već time pokazao kako se radi. Hvala lijepa.
Hvala. I konačno u ime kluba HSLS-a, gospođa zastupnica i potpredsjednica Đurđa Adlešić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege. Klub HSLS-a će podržati Izvješće pučkog pravobranitelja iako imam dojam da će potporu pravobranitelj dobiti iz svih zastupničkih klubova što moram reći da se pokazalo kao praksa i više od desetak godina i da je vrlo rijetko bilo izuzeća u raspravama, jer vjerojatno time podupiremo i njegovu borbu za ljudska prava. Međutim mi držimo da su njegove mogućnosti još uvijek premale ako se na izvješće, zahtjeve i prijedloge mjera ogluši Vlada, ako se ogluše ministarstva, a vrlo često i lokalna samouprava. Tada ja sam prije desetak godina jednom usporedila njegov rad, rad pučkog pravobranitelja sa ispovjednikom kojem se ljudi dolaze žaliti, on ih pažljivo sasluša, pošalje dopise i ako izvršna vlast ne reagira onda je sve to zapravo posao koji nije dao rezultate. I ono što bi se moglo očekivati od Sabora baš zbog moguće šutnje vlasti od lokalne do države, da Sabor bude pravi partner pučkom pravobranitelju ili njegova produžena ruka. I doista treba razmotriti mogućnosti izmjene pojedinih zakona, ali isto tako prije svega sankcije za neizvršavanje mjera jer su izgleda sankcije govor koji svaka vlast najbolje razumije. Rasprava o mogućim povećanim ovlastima u pravosuđu mi se čini da je za sada na razini dobre želje i ne držim da je posebno korisno uspoređivati nas sa nekim drugim zemljama, sa zemljom sa dužom demokratskom tradicijom jer su prevare koje se kod nas događaju često puta daleko maštovitije od onih koje imaju zemlje sa dužom tradicijom. Pa će tako teško biti zamisliti u jednoj od takvih europskih zemalja gradnju kuća bez dozvola pa će biti teško isto tako zamisliti neplaćanje radnika ili neplaćanje robe koja se isporuči. To su gotovo naše specifičnosti i dakle kod tih usporedba treba doista voditi računa da naši zakoni moraju biti precizni, moraju biti jasni i imaju sasvim određene funkcije, a onda ćemo ponovo doći do problema u pravosuđu kao niti koja se čitavo vrijeme ovdje provlačila. Ja zapravo želim izraziti zadovoljstvo što ste vi posebno skrenuli pažnju i izrekli kritiku pravosuđu. Naime više od desetak godina se o stanju u pravosuđu više-manje šuti jer bi to značilo miješati se u sudbenu vlasat i gotovo nije bilo dopušteno izreći ozbiljniju kritiku, a zapravo svi znamo vidjeli smo istraživanja, da se kad se radi o području pravosuđa sumnja i u korupciju i da su građani ljudi koji ne vjeruju instituciji pravosuđa pa bi možda bilo dobro pripremiti jednu tematsku raspravu o stanju u pravosuđu sa određenim mjerama gdje bismo mogli čuti što je nova ministrica pripremila kao nove moguće mjere. Ovako se već spominju izmjene zakona kao nužne. Onda govorimo o tome da će možda trebati i mijenjati Ustav. Pa zašto ne? Zašto ne mijenjati i Ustav zbog zaštite ljudskih prava? Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I osvrt, zaključni osvrt gospodina pučkog pravobranitelja. Jurica Malčić, izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče, uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Na kraju ove, zaista obimne rasprave u kojoj su sudjelovali gotovo svi klubovi, saborski odbori i brojni zastupnici ja prije svega želim izraziti zadovoljstvo pažnjom i interesom koja su pobudila pitanja i ocjene sadržane u Izvješću. Također želim zahvaliti svima koji su doprinijeli raspravi, bilo primjedbama i kritičkim ocjenama, bilo izrazima potpore ili iznašanjem prijedloga i preporuka. Podnošenje godišnjeg izvješća zakonska je obveza pučkog pravobranitelja kao saborskog opunomoćenika, ali ujedno i mogućnost i prigoda da se pred sud zastupnika i javnosti iznesu stajališta i ocjene do kojih je pučki pravobranitelj došao u obavljanju svojih temeljnih zadaća. A isto tako i prigoda u kojoj Sabor i zastupnici ocjenjujući stanje pa i rad institucije mogu koristeći svoje ustavne ovlasti poduzimati mjere koje u tom trenutku smatraju potrebnim. Iako je pučki pravobranitelj operativno i funkcionalno neovisan i postupa samostalno u pojedinačnim predmetima, ne primajući naloge ili upute od bilo koga, to ne umanjuje njegovu opću odgovornost prema Saboru u čije ime štiti građane u postupku pred državnim tijelima i posreduje prvenstveno između građana i državne i lokalne uprave. U tom smislu rasprava je bila korisna i za budući rad i postupanje pučkog pravobranitelja. Stajališta i ocjene u odnosu na upravu, pogotovo na odnos građana i uprave prihvaćena su i podržana gotovo u cijelosti. Bit tih ocjena je da za promjenu stanja nisu dovoljne samo strategija reforme pa i zakonske promjene koje jesu potrebne donekle, ali često odgađaju u neku dalju budućnost poboljšanje stanja. Nego je važno poboljšanje unutar sustava koje je moguće brzo i učinkovito provesti. Za početak, čak u nekim stvarima bi bilo dovoljno samo poštovati postojeće propise. Iako u tom pogledu ima pomaka ostaje potreba da se predložene mjere provedu odmah i bez odlaganja. One su, koliko sam ja shvatio iz rasprave, bile podržane. U ocjenama o pravosuđu stajališta nisu bila tako jedinstvena, ne toliko u ocjeni stanja koliko u njegovim uzrocima. Dugotrajnost sudskih postupaka i dalje je velik problem i nema dvojbe kod nikoga u ocjenama da funkcioniranje pravosuđa treba bitno poboljšati. U Izvješću je ocijenjeno da je u tu svrhu potrebno i kadrovski unaprijediti sudstvo postavljanjem potrebnih standarda kvalitetnog sudovanja što će kao i drugim djelatnostima i profesijama kroz praćenje i vrednovanje rada sudaca doći i do eliminiranja iz sustava onih koji te standarde ne mogu zadovoljiti. Radi različitih ocjena o imenovanju sudaca po prvom državnom sudbenom vijeću nakon donošenja novog Zakona o sudovima želim potpuno jasno izraziti svoje stajalište, da uzrok lošeg stanja u pravosuđu naravno, ni problem nije u samom ponovnom imenovanju sudaca 93. godine. To imenovanje je bilo potrebno jer svi znamo da je i prije toga do 90. godine također velik broj sudaca bio imenovan pod političkom kriteriju i reimenovanje sudaca je tada bio jedan korak nakon novog Ustava. Prema tome, to nije uzrok. Uzrok je samo ono kako je u pojedinim slučajevima to reimenovanje provedeno. Dakle, jedina svrha takve ocjene je bila da se realno ocijeni stanje i prihvati činjenica da su tada u Ustav ušli i neki suci koji teško mogu zadovoljiti te kriterije. Iako malobrojni oni nažalost stvaraju poznatu tamnu sliku o pravosuđu. Sudbeni sustav se stoga mora organizirati unutar sebe, dakle, prvenstveno kroz sudsku upravu, državno sudbeno vijeće pa i udrugu sudaca i preuzeti brigu za kadrovsko unaprjeđenje pravosuđa jer ako to ne učini samo unutar svog sustava, jačat će pritisci sa strane što može imati i negativne posljedice. Kao četvrto, većina građana sređenost i efikasnost države procjenjuje kroz postupke koje vode pred sudovima i državnom upravom. Dugotrajnost tih postupaka uz poznatu činjenicu da neki ipak brže dođu do presude ili rješenja je velik, a ponekad i prevelik problem za građane, ali istodobno i pogodno tlo za sve vrste korupcije, od prijateljskih usluga do klasičnog mita. Nije samo fraza da u takvoj situaciji kraći kraj izvlače slabi i siromašni dok moć i novac uvijek nađu put kroz labirinte sudskih i upravnih postupaka. Stoga, nema isprike za to da se elementarni oblici kontrole rada i postupanja službenih osoba ne uvedu odmah i to sustavno i bez iznimno, kao da se i odnos uprave i građana učini jasnijim i transparentnijim. U tom smislu su i predložene mjere u Izvješću. Na kraju, potpuno o samoj instituciji pučkog pravobranitelja. Pučki pravobranitelj ima dovoljno ovlasti u usporedbi s većinom ombutsmana, to je slična institucija i u tzv. starim demokracijama. Prizivanje većih ovlasti u smislu obveznih naloga ili uputa donekle je protivno i samoj biti te institucije. Pučki pravobranitelj ne može biti nadomjestak za funkcioniranje sustava. Ja ću vam navesti samo jedan primjer. Nije da mi nemamo ovlasti inicirati postupke disciplinske pa i kaznene i prekršajne. Mi imamo tu ovlasti, mi to i činimo, ali mi ne možemo te postupke pokretati. To znači, mi moramo ići redovnim putem, to znači preko ministara, drugih čelnika državnih tijela. I prema tome, to je način kroz koji se ostvaruje ta uloga pučkog pravobranitelja. Dakle, ne bi trebalo prizivati obvezne naloge ili upute jer pučki pravobranitelj ne može se pretvoriti u još jednu instancu formalnog postupka. Njegova prednost je upravo u tome da na neformalan i fleksibilan način posreduje između građana i uprave i da im u opravdanim slučajevima omogući da izbjegnu dugotrajan i skup postupak. Prijedlozi, upozorenja i preporuke ipak se u nemalom broju slučajeva uvažavaju. Druga su stvar pitanja sustava za koja je potreban veći angažman u donošenju, a posebno kontroli izvršavanja propisa, a to je naravno posao i Vlade, pa tako i Sabora. Što se tiče autoriteta i utjecaja pučkog pravobranitelja on u velikoj mjeri ovisi o stručnoj i moralnoj snazi njegovog djelovanja, pa i javnoj. I taj autoritet mora zaslužiti sam, ali ovisi bitno i o potpori, ali ne samo verbalnoj, Hrvatskog sabora. Iako ne smatram da je potpora Sabora i do sada bila samo verbalna, siguran sam da ima mjesta i njeno poboljšanje. Pučki pravobranitelj jedina je takva institucija za zaštitu ljudskih prava predviđena Ustavom i to već 1990. godine. Dakle, prije svih ratnih zbivanja prvim Ustavom. U međuvremenu je osnovano i djeluje velik broj tijela koji imaju slične zadaće pa i potrebne institucije. Dva specijalizirana pravobraniteljstva. Međutim, neka od tih tijela, dakle Komisija odbora savjeta za zaštitu ljudskih prava naći će svoju ulogu u budućnosti, a neka će kao tranzicijska i prestati. Stoga instituciju pučkog pravobranitelja kao ustavnu instituciju Hrvatski sabor treba jačati kako bi ona i u europskoj Hrvatskoj imala onu ulogu i značaj, taj gabaritet kakvih ima u drugim europskim zemljama. Moj prijedlog jačanja institucija do 2008. godine na tom je bio tragu, a Sabor ga je prošle godine u cijelosti prihvatio. To što taj plan nije u 2006. godini zbog restrikcija u proračunu ostvaren ne znači i ja ga ne smatram odustajanjem od njega. U tom smislu pripremi proračuna za 2007. godinu tražit ću posebnu potporu Sabora putem saborskih odbora. I na kraju još jednom zahvaljujem svima u ime zamjenika i svojih suradnika na raspravi pa i potporu koju smo doživjeli. Hvala lijepa.
Hvala lijepa pučkom pravobranitelju. Zaključujem raspravu
Idemo na glasovanje o raspravljenim, dijelu raspravljenih točaka. Prvo, izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2005. godinu. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prihvaća se izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2005. godinu. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 89 glasova za i 2 suzdržana usvojen predloženi zaključak. Drugo, sukladno prijedlogu Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina dajem na glasovanje sljedeći zaključak: mišljenja, primjedbi i prijedlozi iznijeti u raspravi o izvješću kao i primjedbe, prijedlozi i preporuke pučkog pravobranitelja dani u izvješću dostavljaju se Vladi Republike Hrvatske radi poduzimanja mjera za učinkovitiji rad nadležnih državnih tijela i tijela koje imaju javne ovlasti. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 90 glasova za jednoglasno usvojen predloženi zaključak. Imamo i treći Prijedlog zaključka. To je prijedlog Kluba zastupnika HSS-a koji glasi: Pod 1. Prihvaćaju se prijedlozi pučkog pravobranitelja za poboljšanje postojećeg stanja a posebice oni koji ukazuju na potrebu postavljanja državnih službenika po kriteriju stručnosti i stalnosti umjesto političke podobnosti i osobne lojalnosti. Uspostavu sustavnog nadzora i ocjene rada sudaca unutar samog sudbenog sustava sve do uklanjanja i sustava sudaca koji bilo obimom rada bilo kvalitetom presuda ne mogu zadovoljiti potrebne standarde sudovanja. I drugo, obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da temeljem prijedloga rješavanja i poboljšanja postojećih, postojećeg stanja sadržanih u izvješću te zaključaka iz točke 2. napravi plan i program mjera i aktivnosti potrebnih za realizaciju prihvaćenih prijedloga te o tome izvijesti Hrvatski sabor najkasnije do 31. listopada 2006. godine. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? 22 za. 4 suzdržana. 60 protiv. Nije dobio potrebnu većinu.