U ime kluba Hrvatske narodne stranke gospodine predsjedniče, dvije stvari. Jučer je Sabor na vaš prijedlog dopunio dnevni red sa 15 točaka, novih točaka i mi u međuvremenu nismo dobili pročišćeni dnevni red s obzirom da je nekoliko, 7-8 točaka jučer obavljeno, pa bih vas molio da nam omogućite normalno praćenje dnevnog reda s pročišćenim dnevnim redom. I drugo posebice bitno. 27. ožujka ove godine Državni zavod za statistiku donio je i u "Narodnim novinama" objavljeni dokumenat nacionalne klasifikacije prostornih jedinica za statistiku. Ne sporeći pravo državnom zavodu temeljem Zakona o službenoj statistici da donosi takvu odluku, ja vas molim …
Molim vas!
Gospodine predsjedniče ja vas molim saslušajte me do kraja.
Ne, ne možemo sada odjedanputa … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Ja vas molim, gospodine predsjedniče samo minutu. U ime kluba imam pravo valjda na minutu.
Recite.
Molim vas da kao predsjednik Sabora osigurate poštivanje odluka Hrvatskog sabora od strane državnih institucija s javnim ovlastima, jer je ta odluka Državnog zavoda za statistiku suprotna odluci Hrvatskoga sabora iz lipnja 2003. godine i molim vas, da sazovete sjednicu Predsjedništva sa predsjednicima klubova, zatražite očitovanje Vlade i državnog zavod zbog kojih okolnosti i razloga prilikom donošenja ove odluke nije poštivana odluka Hrvatskoga sabora kako bi na Predsjedništvu utvrdili što dalje učiniti da državna tijela poštuju odluke Hrvatskoga sabora. Hvala.
Vi niste bili jučer na večer na završetku rasprave u sabornici pa zbog toga niste… … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, niste bili, jer da ste bili onda bi vidjeli, onda bi čuli, a ja vas, ne znate vi što sam ja rekao jer ne možete znati kad niste bili. Jučer sam ja obrazložio zašto se odstupa od utvrđenog redoslijeda dnevnoga reda i da će se krenuti danas, obrazložio sam te razloge u skladu sa Poslovnikom i obrazložio da se danas ide sa ovim zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o Umirovljeničkom fondu pa onda nakon toga Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskim osiguravajućim društvima, isplati mirovina na temelju individualne kapitalizirane štednje i dopuni Zakona o stažu sa osiguranjem sa povećanim trajanjem pa nakon toga Zakona o audiovizulanim djelatnostima koji treba danas u pola dva još i odbor raspraviti i prema tome to je objašnjeno pa će i pročišćeni dnevni red biti i sastavljen. Što se tiče ovoga drugoga, inicijative. Nije Predsjedništvo Hrvatskoga sabora, uopće u njegovom djelokrugu, to je nešta raspravljati i odlučivati o tome da li je Hrvatski sabor nešta, da li nisu njegovi zaključci poštovani, to se radi na drugom mjestu. Vi stavite prigovor određeni u pisanoj formi zašto se po vašim navodima ne radi po zaključcima Hrvatskog sabora. Mi ne možemo sad o tom voditi raspravu ni sazivati predsjedništvo. Idemo dalje. Predstavnik predlagatelja državna tajnica Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva Vera Babić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvažene zastupnice i uvaženi zastupnici. Vrlo kratko u nekoliko rečenica dopustite mi predstaviti Prijedlog o izmjenama i dopunama Zakona o umirovljeničkom fondu. Dakle kao što znate Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o provođenju odluke Ustavnoga suda koji je, koje izmjene su stupile na snagu 16. veljače ove godine proširen je krug korisnika mirovina s pravom na obeštećenje i to na korisnike najviših mirovina i na korisnike obiteljskih mirovina koji su tu mirovinu ostvarili nakon 1. siječnja 1999. a po smrti korisnika mirovine. Obzirom da je riječ o zakonu koji zapravo je u funkciji tehničke provedbe Zakona o provođenju odluke Ustavnoga suda u skladu sa novelama toga zakona dakle od veljače 2007. predlaže se, predlažu se odgovarajuće izmjene i u Zakonu o umirovljeničkom fondu. Ovim prijedlogom bi se uredila dakle predlaže se urediti sljedeća osnovna pitanja. Dakle članstvo u Umirovljeničkom fondu proširuje se na navedene skupine kao što sam kazala na početku. Način ostvarivanja prava na obeštećenje za te skupine korisnika provodi se tako što se utvrđuje nova vrsta udjela za korisnike mirovina koji izaberu pravo stjecanja i raspolaganja udjelima tijekom dvije godine odnosno koji će se odlučiti na isplatu u narednih 8 godina s počekom od dvije godine. Unose se u zakon neke izmjene koje su se u dosadašnjoj primjeni pokazale neophodnima u postupku ostvarivanja prava na obeštećenje npr. skraćivanje roka za davanje izjave o načinu isplate obeštećenja preciznije uređenje postupka i tako dalje. U vezi nove vrste udjela na dvije godine propisuju se rokove za prvu i posljednju isplatu udjela, a posljednja isplata, dakle prva isplata bi uslijedila do 30. lipnja ove godine, a posljednja ne kasnije od isteka 4. tromjesječja 2008. odnosno utvrđuje se način za određivanje isplate udjela na 8 godina. S obzirom da je Prijedlogom zakona proširen krug osoba koje imaju pravo na obeštećenje za te skupine korisnika mirovine, mirovina kao i za one ranije potrebno je provesti postupak izračuna razlike, izvješćivanja o članstvu i visini obeštećenja izborom modela isplate pa se u tu svrhu propisuje i suradnja između Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje i Društva za upravljanje fondom uz obvezu društva da o svemu izvješćuje Upravni odbor Fonda i Vladu kao osnivača Fonda. Dakle donošenjem ovoga Zakona dopunit će se važeći Zakon o umirovljeničkom fondu i tako omogućiti izvršenje obveza i prema korisnicima najviše i obiteljske mirovine. Hvala lijepa gospodine predsjedniče.
Hvala. Odbor za rad i socijalnu politiku. Predsjednik Odbora poštovani zastupnik Marko Turić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, dame i gospodo. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo na 72. sjednici Odbora održanoj 18. travnja 2007. godine raspravio je Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o umirovljeničkom fondu s Konačnim prijedlogom zakona. Odbor je Zakon raspravio kao matično radno tijelo sukladno ovlastima Poslovnika Hrvatskog sabora. Uvodno obrazloženje podnijela je predstavnica predlagatelja. U kraćoj raspravi članovi Odbora su se složili s potrebom donošenja ovoga Prijedloga zakona. Kako je dopuna Zakona o provođenju Odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja 1998. godine proširen krug korisnika mirovina koji imaju pravo na obeštećenje i to na korisnike najviših i obiteljskih mirovina potrebno je i članstvo u Umirovljeničkom fondu proširiti navedene dvije skupine korisnika mirovina. Nakon rasprave članovi Odbora su većinom glasova, 7 za i 1 suzdržan odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o umirovljeničkom fondu u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vlade. Klub HSP-a drži da ova godina nije izborna pitanje je da li bi se pojavio i ovaj Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o umirovljeničkom fondu kao također da li bi se došlo i do izmjene Zakona o provođenju odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja 1998. godine. Mi to s pravom možemo kazati zbog toga što smo 2004. godine kad se donosio Zakon o provođenju Odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja 1998.godine jasno kazali da je taj zakon restriktivan i da nije, ne provodi odluku Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja i to tako kako je u samoj odluci utvrđeno. Znači dobra je ta situacija i očito da bi možda bilo dobro da su, da bi svaka godina bila izborna možda bi i Vlada daleko bolje rješavala sve probleme koji se javljaju a koje kao takve treba riješiti. Zbog toga se nadamo da ćemo ove godine riješiti i pitanje ovih umirovljenika koji su umirovljeni nakon 1.1.1999. godine koji su u težoj poziciji s obzirom na umirovljenike koji su ranije otišli u mirovinu vezano za iznose mirovina. Moramo opet biti svjesni i realni situacije kad se govori o ovoj odluci Ustavnoga suda da je to dio koji je u biti riječ može se govoriti pravno i obeštećenje ali da je taj dug. I to je po nama i onda bilo kazano smo rekli i 2004. godine i kad je donesena odluka Ustavnog suda 1998. godine. Da taj dio pripada ako umirovljenik koji je to pravo imao umre da taj dio i ulazi u njego nasljedni dio i da su, da je tako trebalo riješiti odmah i sve. Nažalost i sad imamo situacija da ni po ovom izmjenama iz zakona znači o provođenju odluke Ustavnog suda ni ovoga neće opet svi biti unutra obeštećeni odnosno neće biti vraćen dug s obzirom na rokove koji su postavljeni. Recimo i konkretno neće biti vezano i za političke zatvorenike. Prema tome mi stvarno očekujemo da Vlada riješi i taj dio problema jer postoje opet skupine koje nisu ostvarile obiteljsku mirovinu. Znači nije bilo ovoga dijela koja, a stvar je tu jasna. Ako je umirovljenik koji je imao to pravo prema odluci Ustavnog suda onda to pripada u nasljednu masu i ostavinski dio koji na taj način treba riješiti. No normalno kad govorimo oko ovoga dijela slažem se i sa stajalištem predlagača da je Mirovinski fond, odnosno Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje da je to div na staklenim nogama i da je očito da se sa gospodarskom reformom mora napraviti jedna učinkovita reforma mirovinskoga sustava zbog činjenice jer mi znamo da danas je takva situacija da ovaj fond se može puniti zbog toga što se prodaju ili Pliva ili neke druge tvrtke, a nakon toga što ćemo kad nećemo imati više što za prodavati, a znamo kakva je situacija da 60% za isplatu mjesečnih mirovina Hrvatski zavod ubire od doprinosa, a ostali dio iz državnog proračuna. Znamo da u ovom trenutku Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje potražuje u postupcima negdje ukupno 20 milijardi kuna za razno razne dugove što se ne plaćaju doprinosi za mirovinsko osiguranje i da ne govorim o onome dijelu od 12 milijardi koji se odnosi na dio koji su zahtjevi vezano u okviru stečajnoga postupka. S druge strane opet imamo situaciju da godišnje je 11 do 15 milijardi kuna državni proračun izgubi zbog sive ekonomije. Nema se valjanog odgovora za situaciju da mnogi poslodavci na žalost prijavljuju na minimalnu plaću svoje radnike i kao takvi znači uplaćuju te minimalne doprinose, ono što je obveza zakonska. Na taj način dolazi do dvostruke štete, štete u smislu ubiranja doprinosa Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, a sutra odnosno kad čovjek ostvari pravo na mirovinu onda će doći tek u tešku situaciju kad mu se po tome načelu, principu bude izračunavala mirovina. Prema tome, normalno da ćemo mi podržati ovaj zakon jer ipak se rješava još jedan krug dalji. Ali kažem ovo su mogli daleko ranije riješiti, ali znači očekujemo da se naprave i cjelovite reforme u ovome dijelu mirovinskoga dijela i da konačno moramo shvatiti kakva je teška situacija i položaj umirovljenika kad znamo koliko je umirovljenika, koji odnos broja umirovljenika prema broju osiguranika i da je to onaj dio koji stvarno duboko zabrinjava i same umirovljenike, a vjerojatno treba zabrinuti i nas zastupnike i hrvatsku Vladu. Znači, za očekivati je da država počne raditi ono da ubire ono što je pripada vezano za ovaj dio od 11 do 15 milijardi kuna koliko se godišnje državni proračun izgubi zbog sive ekonomije i također da se riješi i pitanje svih umirovljenika, znači koji su ovome dijelu oštećeni. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HSU-a poštovani zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnicima, gospodo iz Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, kolegice i kolege. Konačno je na raspravu u Hrvatski sabor stigao za 43000 umirovljenika, odnosno korisnika obeštećenja godinu dana očekivani zakon. Zakon kojim se stvaraju sve pretpostavke da e može korisnike obeštećenja obavijestiti o visini obeštećenja, dati im priliku da se izjasne o modelu obeštećenja, da se uvrste u registar članova fonda, te da se i njima može isplatiti obeštećenje prve rate za varijantu A do konca lipnja 2007. godine. Dakle, po usvajanju ovog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o umirovljeničkom fondu potrebno je u vrlo kratkim rokovima izvršiti po predviđenoj proceduri izmjene i dopune Statuta fonda, izmjene sadržaja obrasca obavijesti o obeštećenju i izmjene sadržaja izjave članova fonda, te u najkraćem roku do konca slijedećeg tjedna poslati obavijesti članovima fonda i uspostaviti dopunski registar članova fonda, članova Umirovljeničkog fonda. Mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika u ovom trenutku imamo vrlo dvojne osjećaje. S jedne strane je zadovoljstvo da proces konačno kreće, a s druge strane je gorak okus zbog cjelogodišnjeg napora i upozoravanja da ovaj problem treba riješiti i da se Vlada Republike Hrvatske odugovlačenjem ili ne daj Bože marginaliziranjem ovog problema dovodi u vremenski tjesnac i da bez potrebe u pitanje dovodi svoju vjerodostojnost pred građanima. Pri tome će budući članovi fonda imati veoma kratke rokove za izjašnjavanje. Mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika znamo da se ovim izmjenama i dopunama Zakona o umirovljeničkom fondu, a nakon 9. veljače usvojenih izmjena i dopuna Zakona o provođenju odluke Ustavnog suda od 18. svibnja 1998. godine ispravlja jedna nepravda i jedna greška koja se dogodila u Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje prilikom prvog izračuna, a zbog krutog, restriktivnog, odnosno jednostranog tumačenja odredbi spomenutih zakona, a suprotno duhu i odredbama odluke Ustavnog suda koje je temelj ovim zakonima i pravni temelj obeštećenja ili duga umirovljenicima kako ga građani kolokvijalno nazivaju i prepoznaju. Nije nam namjera u ovom trenutku istraživati kako i zbog čega je greška nastala. Ali možemo reći da je nedopustivo da je protekla godina dana od političkog dogovora da se problem riješi, a taj politički dogovor bio je 27. ožujka 2006. godine pa do stvaranja pretpostavki rješenja. Znam da smo mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika pred daleko većim pritiskom građana od svih drugih političkih stranaka jer oni građani koji nam se dnevno obraćaju u poznijim su godinama i nemaju volje slušati obećanja kao ni vremena za dugo čekanje. Zato nas Vlada Republike Hrvatske treba bolje razumjeti i još više uvažavati. Da je tome tako citirao bih i presudu Europskog suda za ljudska prava iz Strasbourga pri Vijeću Europe koji je u slučaju Počuća protiv Hrvatske rekao, odnosno ustanovio u članku 46. da glede onoga što je u ovom predmetu bilo od važnosti za podnositelja sud ponavlja da je u mirovinskim sporovima potrebna posebna revnost i obrazlaže. Mirovina podnositelja zahtjeva bila je prije toga smanjena i stoga je s obzirom na njegove godine postupak koje mu je prigovorio bio neosporivo za njega važan. Dakle, konstatirano je u presudi da se zahtjev koji se odnosi na prekomjernu duljinu postupka da je on dopušten i određuje se obeštećenje tužitelja. Prema tome to je samo jedan od argumenata da cijela ova priča traje previše, previše dugo. Mi smo imali tu nesreću da smo kao Hrvatska stranka umirovljenika sa ovim problemom se suočili 6 godina, sa 6 godina zakašnjenja. I naravno da smo inicirali da se taj problem privede kraju na način što se to i danas čini. Ovo što danas činimo nije i ne može biti prikazano kao dobročinstvo Vlade Republike Hrvatske koja eto iznimno voli umirovljenike. To je rezultat političkog dijaloga Hrvatske stranke umirovljenika i umirovljeničkih udruga i njihovog nastojanja prema svim dosadašnjim vladama Republike Hrvatske da se problem obeštećenja riješi. To je bila obaveza prethodnih vlada, sadašnje Vlade i kako stoji po dinamici isplate i još najmanje dvije vlade prema svojim građanima koje su te prethodne vlade i zakinule. A sve na temelju odluke Ustavnog suda od 18. svibnja 1998. godine. Današnja ili sadašnja Vlada preuzela je obvezu finalizacije procesa kroz individualni obračun obeštećenja i iznalaženja financijskih sredstava sukladno gospodarskim mogućnostima kako nas svih obvezuje odluka Ustavnog suda. I to je ono što treba priznati i to je ono što treba cijeniti. Efekti obeštećenja obiteljskih i najviših mirovina, dakle ove nove grupe, ovog novog broja članova Umirovljeničkog fonda. Ukupno postoji 43 tisuće 219 osoba, dakle umirovljenika ili njihovih nasljednika za koje je izvršen obračun obeštećenja od čega 35 tisuća 456 osoba ostvaruje pravo na obeštećenje i dobiti će razliku do punog iznosa obeštećenja. A njih 7 tisuća 763 je korištenjem prethodnih instituta isplate obeštećenja, a to je institut 100 kuna i 6% jednokratnim povećanjem mirovine iz 2001. godine od 0,5 do 20% isplaćeno. Ukupan nominalni iznos obeštećenja iznosi milijardu i 403 milijuna, a stvarno isplaćen iznos ovisiti će o pojedinačnom odabiru modela obeštećenja i pripisu kamata od 19,97%. Treba podcrtati da je krug obiteljskih i limitiranih mirovina, dakle da su to one obiteljske mirovine koje su u isplati nakon 1. siječnja 1999. godine, a do 5. kolovoza 2004. godine, da ne budu i naši građani u zabludi da će sada one obiteljske koji su već dobile obračun ponovo dobiti neki obračun. To su samo one obiteljske koje u prvom obavješćivanju nisu dobile obračun. Ispred Kluba zastupnika Hrvatske stranke umirovljenika predložili smo dva amandmana. U članku 3. predloženom stavku 2. predviđa se mogućnost davanja prigovora društvu za upravljanje Umirovljeničkim fondom, dakle HPB Investu, što nove, dakle dodatne članove Umirovljeničkog fonda stavlja u različiti pravni položaj obzirom da su raniji članovi Umirovljeničkog fonda prigovor ulagali direktno Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje. Treba podsjetiti da je HPB Invest društvo kapitala registrirano po Zakonu o trgovačkim društvima i ne može biti kvalificirani subjekt u kojem započinje prvostepeni postupak pravne zaštite građana u slijedu postupaka prema Upravnom sudu. Stoga smo predložili amandman kojim se prigovori imaju upućivati prema Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje, dakle kući u kojoj je tehnički gledano problem i nastao, ne okrivljujući nikoga za to ovdje prisutnih. Drugi amandman je dopuna članka 4. Izmjena i dopuna Zakona o Umirovljeničkom fondu i definira početak i konačan rok isplate za korisnike obeštećenja po modelu b), dakle puni iznos obeštećenja. Stanovišta smo da ako je učinjena greška istu tu treba ispraviti u već predviđenim rokovima isplate, dakle za varijantu b) 2007.-2012. godina. A ne analogijom produžavati rok na 2008. i 2013. godinu. Poznato mi je ponašanje i namjera predlagača, ali i prethodne Vlade, ali i prethodne vlade su to činile da se sa što manje novaca riješi što više problema. Ali u konačnoj sumi obeštećenja 200 do 300 milijuna kuna isplaćenih više ili manje u periodu od narednih 6 godina čini razliku ukupnog obeštećenja na razini manje od 1%. To nije razlog da se od nastanka problema do njegovog konačnog rješavanja protekne više od 20 godina, dakle nema valjanog razloga da konac isplate prelazi u treće desetljeće života ove problematike. Podsjećam da je problematika nastala i počela nastajati 1993. godine. Ovi rokovi o kojima govorim u postojećem zakonu nisu fiksno utvrđeni i ne prepoznaju iz postojećeg zakona, već su oni precizirani u osobnim dokumentima članova Fonda temeljem formulacija članka 24. stavka 1. alineja 2. postojećeg zakona. Upravo iz razloga što ovo nije poklon, već obveza države smatramo da u rokovima isplate varijante b) ne treba nikakvih analognim pristupom u tumačenju zakona produživati rok isplate. A ako se već to čini onda novim članovima moramo drukčije obračunati kamate zbog dužeg čekanja, onda moramo razmišljati o drugoj činjenici. Prema tome zaključno naravno da ako smo inicirali ovaj problem naravno da ćemo, pa čak i u predloženom obliku glasati za ovaj i podržati ovaj zakon. Ali apeliramo da bi, apeliramo na hrvatsku Vladu i Hrvatski sabor da se ova dva amandmana usvoje, jer štite i dignitet Hrvatskog sabora i hrvatske Vlade, a uvažavaju prava i potrebe budućih članova umirovljeničkih fondova, njihovih obitelji i nasljednika i svima nama daju na vjerodostojnosti u provođenju cijelog ovog projekta. Zahvaljujem.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa. Netočna je tvrdnja uvaženog zastupnika Hrelje da su sve dosadašnje vlade oštetile umirovljenike. Umirovljenike je oštetila samo jedna Vlada, HDZ-ova Vlada u vrijeme premijera Valentića kada je uredbom prestala usklađivati mirovine sa rastom plaća. Sve kasnije Vlade, počem od Matešine Vlade pogotovo preko Vlade premijera Račana do ove Vlade premijera Sanadera, nastojale su tada nastavit dug vraćati. Matešina kroz 6% plus 100,00 kuna, Račanova kroz poseban Zakon o povećavanju mirovina s obzirom na ona različita razdoblja odlaska u mirovinu, ova Vlada po Zakonu o provedbi odluke Ustavnoga suda. Jedna je oštetila, sve ostale vraćaju.
Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Andrija Hebrng. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani predstavnici ministarstva i fonda. Pred nama je još jedna korekcija duga umirovljenika, dakle još jedan nastavak priče koja ide tamo od 90-tih godina i naravno da će svako pametan pozdraviti ovakvu odluku da se i ova skupina umirovljenika uključi u vraćanje duga i da će svako pametan naravno i pohvaliti ovu Vladu koja je pronašla načina, dakle novaca da taj dug vrati. No, ovo je prilika da se malo osvrnemo i na krojene čitavog problema i da pitamo kako je taj dug nastao, a to je važno obrazložiti argumentima jer se taj dug vrlo često politizira pa smo čuli kojekakve priče, vi ste napravili dug vi im vratite. Nitko nije napravio dug do li srpska agresija koja je napravila situaciju o kojoj ću sada govoriti i nitko neće vratiti dug do li Hrvatske države, odnosno hrvatskog naroda iz svojega džepa. Dakle što se dogodilo sa ukupnim primanjima? Isto ono što se dogodilo sa bruto društvenim proizvodom. Bruto društveni proizvod je 1991. godine pao u jednoj godini 21,1%. To je rekord jednogodišnjeg pada bruto društvenog proizvoda u Europi poslije 2. svjetskog rata. Sljedeće 92. godine bruto društveni proizvod je nastavio strmoglavi pad i pao je 11,7% i 93. 8%. Kada to sve skupa zbrojimo to je pad od 50% bruto društvenog proizvoda u tri godine, a za cijelo vrijeme potrebe su bile enormno velike jer je cijelo vrijeme trajao obrambeni rat. Zašto to govorim? Zato da vidimo što se događalo 96. do 98. godine, dakle godine na koje se odnosi odluka Ustavnoga suda i na koje se odnosi ovaj dug. U brojkama ako kažemo što znači taj postotak bruto društvenog proizvoda. 90-te godine to je 23 milijarde, a 93. 15 milijardi kuna. Znači samo u tri godine, dolara. Samo u tri godine 8 milijardi dolara smanjenja bruto društvenog proizvoda. Naravno u tih 8 milijardi su i mirovine, plaće i sva ostala davanja. Kada usporedimo potencijalni mogući rast da nije bilo srpske agresije i uzmemo samo stopu rasta bruto društvenog proizvoda Slovenije, onda je gubitak u prve tri godine za Hrvatsku državu ravno 12 milijardi kuna. U tri godine 12 milijardi manje, ispričavam se ne kuna jer ih onda nije bilo nego sve govorim u dolarima. U tri godine 12 milijardi dolara manje nego što bi bilo da smo rasli samo po stopi bruto društvenog proizvoda Slovenije, a to je bilo 2,8 do 3%. Kada idemo na razdoblje od 90. do 98. kada Ustavni sud donosi odluku, onda je prema prosječnom porastu bruto društvenog proizvoda u Sloveniji od 3,6% ukupni gubitak 41 milijarda dolara. U tim okolnostima je nastao dug o kojem govorimo i u tim okolnostima bi trebalo onda tražiti i krivca a ne sa ovim brojkama politizirati. Drugim riječima u 90. do 98. godine izgubili smo dva godišnja, približno, dva godišnja bruto društvena dohotka, dakle kao da dvije godine nitko ništa u državi nije stvarao. Naravno da će se taj trend nastaviti dalje, pa statistika pokazuje da ćemo do 2015. zbog posljedice rata izgubiti ukupno 8 godišnjih bruto nacionalnih dohodaka od 1990. godine. To su okolnosti u kojima se Hrvatska nalazi i koje moramo prihvatiti. Što se tiče razdoblja 96. i 97. tu prestaje pad, počinje porast bruto nacionalnog dohotka ali po stopi koja je neusporedivo manja u pozitivnom smislu nego što je bila negativna stopa prethodnih godina i ona se kreće između 5 i 6% da bi 98. taj pad naglo bio usporen na 2,5% godišnje. Sjetimo se 98. godina je zadnja godina obrambenog Domovinskog rata, to je godina kada dolazi do reintegracije Podunavlja, ali i godina u kojoj smo još iz proračuna odvojili itekako značajnu svotu za moguće ratno rješenje do mirovnog potpisa. I naravno 99. opet slijedi negativni predznak rasta od 0,9%. To su okolnosti u kojima smo se nalazili. A zašto je tadašnja Vlada dopustila taj propust da umirovljenici dobiju manje nego što im je pripadalo? Očito se radi o pogrešci. Naime u ovakvim uvjetima Vlada Nikice Valentića koja je pripremala financijski "Oluju", dakle odlučujuću akciju za oslobađanje 30% okupiranog hrvatskog teritorija, Vlada Nikice Valentića je jako pazila na omjer plaća i mirovina i ja sam osobno bio zadužen u toj Vladi da pratim taj porast i uspoređivali smo taj omjer plaće i mirovina sa drugim zemljama i uvijek smo nastojali da mirovine budu negdje između 40 i 45% prosječne plaće, s time smo se uspoređivali sa drugim zemljama u tranziciji, ali očito u tome nismo dobro uspjeli jer evo sud prosudio da smo u tome pogriješili. Dakle pogriješilo se u uvjetima koji su financijski bili takvi da je ta pogreška jedino moguće rješenje. Naime novaca nije bilo. Raspodjela je bila takva da su plaće u to vrijeme sjetimo se, pale na 150 ondašnjih DEM mjesečno, da ne govorim o tome da nismo mogli ići u nikakvo zaduženje jer smo bili pod međunarodnim, praktično međunarodnim embargom za dobivanje bilo kakvog dodatnog kapitala. Eto zbog toga se dogodio taj veliki dug čije vraćanje znači apsolutno rušenje državnog proračuna kada bi se iz proračuna vraćao i zato su to sve Vlade do ove Vlade Republike Hrvatske mele pod tepih što je potpuno razumljivo jer je nemoguće iz proračuna takav dug vratiti. Ova Vlada u suradnji sa Udrugom umirovljenika je obećala vraćanje duga i iznašla je jedno rješenje koje neće srušiti državni proračun, ali će omogućiti vraćanje duga na način kako je to zakonom utvrđeno. Znamo da je Vlada to rješenje riješila ili donijela zakonom 2004. godine. To je bio Zakon o provođenju odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja 98. i Zakonom o Umirovljeničkom fondu donesenom 2005. čije se izmjene i dopune sada nalaze pred nama. Rješenje je kvalitetno, jednostavno i kreativno. Dakle, kao što znamo Vlada Republike Hrvatske je tim Zakonom utemeljila Fond, utemeljila je društvo za upravljanje fondovima u svrhu podmirenja ovoga duga, dakle obeštećenja naših umirovljenika Vlada Republike Hrvatske unosi u Fond novčana sredstva, udjele, dionice, obveznice i nekretnine i iz te vrijednosti se onda isplaćuje ukupni dug. Rezervacije dionica namijenjenih Fondu Vlada Republike Hrvatske donosi posebnim odlukama. Imovina Fonda se dijeli na udjele kao što znate, članovi raspolažu udjelima prema izboru na dvije ili na osam godina otplate ovoga duga i ti udjeli se ne mogu prenositi niti biti predmetom ovrhe što garantira naravno stabilnost ovoga Fonda. No, naknadno je ustanovljeno da su iz Zakona o provođenju odluke Ustavnog suda iz '98. godine ispale dvije grupe umirovljenika. To su prvenstveno korisnici obiteljskih mirovina koji su mirovine ostvarili nakon 1. siječnja '99., a nakon smrti korisnika mirovina koji bi na obeštećenje imao pravo. Te druga skupina umirovljenika, to su najviše mirovine ostvarene do 31. prosinca '98. godine. Znači zakinuta je opet jedna velika skupina umirovljenika i Vlada je iznalazila rješenje. Da, naravno kažu naši kolege, predstavnici umirovljenika da se predugo tražilo rješenje. Tražilo se rješenje zbog toga jer je to opet ogroman novac, a nećemo opteretiti državni proračun jer moramo ostati unutar proračunskog deficita od 3%, odnosno 2,8% za ovu godinu. Zbog toga naravno i to odugovlačenje. Primjedbe da se je to donijelo sada u izbornoj godini, netko od kolega je to isto rekao, mislim kolega Kovačević, također otpadaju jer je Vlada Zakon o vraćanju duga, o obeštećenju umirovljenika donijela 2004., dakle u prvoj godini svojeg mandata. Da je htjela to upotrijebiti kao izborni adut onda bi to donijela ove izborne godine. Prema tome, to su istine i činjenice, a najvažnije da će naši umirovljenici biti obeštećeni pod uvjetima koje je prihvatio ovaj Sabor. U zakonu koji je pred nama upravo se taj Zakon o Umirovljeničkom fondu usmjerava na ovo novo rješenje i na vraćanje duga za ove dvije skupine umirovljenika. Tako članci 1. i 2. kao što je rekla državna tajnica gospođa Babić omogućuju vraćanje duga Umirovljeničkom fondu za ove dvije skupine i to će se uslijediti u drugoj i trećoj godini trajanja Fonda, opet na dva načina, u roku od dvije ili osam godina prema propisima koji su ovdje određeni. Isto tako se ispravljaju i neki nedostaci u dosadašnjem zakonu, a odnose se na poboljšanje postupka skraćivanja roka za očitovanje o obavijestima na 15 dana. Dakle, poboljšava se i ubrzava i pojednostavljuje cijeli postupak. Mislim da je daleko najvažnije istaknuti da je ovime Vlada pokazala ponovo svoju kreativnost, poštivanje odluke Ustavnog suda, socijalnu osjetljivost prema umirovljenicima koji su zakinuti u tim godinama, prema presudi Ustavnoga suda i da je iznašla rješenje koje će biti najmanje bolno i po državni proračun i po cjelokupno gospodarstvo, a ispraviti nepravdu koju je Ustavni sud dosudio. Zbog toga nije za čuđenje da su neke druge zemlje i njihove Vlade se zainteresirale za ovaj mehanizam vraćanja duga jer ga žele proučiti u ostvarenju nekih obveza prema svojim umirovljenicima i državnim zaposlenicima koji imaju u svojim zemljama. Ja bih ovu priliku iskoristio i rekao da će Klub zastupnika naravno podržati ove izmjene, a isto tako koristim priliku da čestitam i resornom ministarstvu i Fondu jer izvršavaju ovaj vrlo složeni zadatak koji se temelji na zakonu velikog brojeva, sudbina, bez praktično ijedne velike primjedbe i bez ijedne velike pogreške. Zato mislim da je i ovaj Zakon treba podržati. Hvala.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Poštovani zastupnik Anton Peruško. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa ispravljam netočni navod uvaženog kolege Andrije Hebranga koji je rekao da je ova Vlada našla način povrata duga umirovljenicima, a da ne opterećuje državni proračun. To je netočan navod. Točno je da je ova Vlada išla na povrat duga umirovljenicima rasprodajom nacionalnog bogatstva, nacionalnog srebra i da na taj način se vraća dug umirovljenicima koje nota bene HDZ-ove Vlade do Matešine nisu ni priznavale, a ova Vlada ga sad vraća, prodaje od nacionalnih bogatstava i "Plive" sutra, INA-e, HEP-a i kad to iscrpimo te mogućnosti, kad ne budemo imali više što prodavati opet slijedi državni proračun i opet će taj problem biti delegiran nekoj drugoj Vladi da ga rješava.
Poštovani zastupnik Nenad Stazić, slijedeći ispravak.
Netočna je tvrdnja uvaženog zastupnika Hebranga da su sve dosadašnje Vlade ovaj problem mele pod tepih. Mislim Matešina Vlada kroz 6% plus 100 kuna vratila dio duga, a osobito Račanova Vlada kroz Zakon o povećanju mirovina s obzirom na različite uvjete odlaska u mirovinu je vratila oko 20 milijardi kuna. To priznaje i ova Vlada jer u obavijestima tog PBZ investa umirovljenicima se jasno navodi da im je kroz 6 kuna plus, kroz 6% plus 100 kuna vraćeno toliko, kroz ovaj drugi zakon toliko i masa njih je dobila obavijest da zbog toga više nemaju pravo ni na kakav povrat jer im je dug vraćen, a nekima je čak napisano i da su dobili više nego što im je bio dug što znači da to, da je taj povrat duga rađen kroz ova dva oblika zakona priznaje i ova Vlada, dakako jer ništa drugo ne može napraviti. To jedino ne priznaje zastupnik Hebrang. Ne znam zašto.
Sljedeći ispravak, poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Nije točan navod kolege Hebranga, citiram ga: "Sve Vlade su mele problem pod tepih, do ove Vlade." Istina je da sve do koalicione Vlade niti jedna HDZ-ova Vlada nije u cijelosti priznala taj dug. Djelomično je Matešina to priznala, a meni je između 1995. i 2000. godine u ovom Saboru barem 5 puta odgovoreno da se ništa ne duguje umirovljenicima. Tek gledajte dolaskom koalicione Vlade se u potpunosti priznaje da je napravljen dug kojeg nije napravila ta Vlada, nego prethodne Vlade i da je obveza to vratiti i što kaže Ustavni sud. Tek nakon toga dolazi se do svijesti ili su prisiljeni da se to vraća kako se zna i umije. Dakle, nije istina da se melo pod tepih, to je radio HDZ uporno.
I sljedeći ispravak, poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine predsjedniče! Vjerujem da je bio lapsus posrijedi, ali moram ga ispraviti, jer je uvaženi kolega Hebrang rekao da je ova Vlada sa Udrugom umirovljenika riješila ovaj problem. Ja znam da bi puno njih voljelo da smo mi Udruga umirovljenika, ali mi smo Hrvatska stranka umirovljenika, parlamentarna stranka. I Vlada je sa Hrvatskom strankom umirovljenika i umirovljeničkim udrugama prionula rješavanju ovog problema. Druga tvrdnja, ispale su dvije kategorije umirovljenika. Nemoguće da ispadnu dvije kategorije. Terminološki ne stoji ta tvrdnja. Drugo. Treće, ovo je doprinos funkcioniranju pravne države a ne socijalna osjetljivost Vlade. Dakle, podcrtavam. Ovo je doprinos funkcioniranju pravne države Hrvatske, a ne socijalne osjetljivost Vlade.
Klub zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade, kolegice i kolege. SDP pozdravlja ovaj prijedlog zakona i glasat će za njegovo usvajanje. Posve je jasno da ovakav prijedlog zakona prihvaćamo i pozdravljamo jer je SDP upozoravao preko godinu i pol dana da problem ovaj postoji. I da zakonom nisu obuhvaćene dvije kategorije umirovljenika, posve neopravdano. Korisnici obiteljskih mirovina i korisnici limitiranih mirovina. Naša zastupnica Dragica Zgrebec uputila je u veljači 2006. godine zastupničko pitanje Vladi u kojem je pitala, zašto korisnici obiteljskih mirovina nisu dobili obračun o povratu duga? Dobila je i pisani odgovor Vlade u kojem se između ostaloga kaže. Korisnici obiteljskih mirovina nemaju pravo na obeštećenje. Nakon 1. siječnja '99. godine dakle, nakon stupanja na snagu Zakona o mirovinskom osiguranju osoba koja je ispunjavala uvjete za ostvarivanje prava na obiteljsku mirovinu ostvarila je to pravo prema odredbama Zakona o mirovinskom osiguranju, pa je samim tim isključena od prava na povrat duga. I dalje Vlada kaže. Još jednom skrećemo pozornost da isključenje korisnika obiteljskih mirovina koji su mirovine ostvarili nakon 1. siječnja '99. godine dakle, prema odredbama Zakona o mirovinskom osiguranju ne predstavlja nikakvu posebnost u odnosu na korisnike drugih mirovina, jer su svi korisnici mirovina, koji su mirovine ostvarili nakon 1. siječnja '99. godine isključeni od prava na obeštećenje odnosno povrat duga s obzirom na to da kod njih dug nije niti nastao. Ponavljam, s obzirom na to da kod njih dug nije niti nastao. To je bio stav Vlade Republike Hrvatske. Da korisnici obiteljskih mirovina nemaju pravo na povrat duga, jer kod njih duga niti nema. Vlada je u međuvremenu promijenila mišljenje. Pozdravljamo tu promjenu, jer ta promjena mišljenja Vlade znači da će i ove dvije kategorije umirovljenika biti obuhvaćene ovim zakonom. Kolega Hrelja kaže da se čudi s obzirom da je prošla godina dana od dogovora s Vladom između Hrvatske stranke umirovljenika do dana kad je evo, Vlada to operativno predlaže. Ne treba se tome čuditi. To je posve logično jer prošla godina nije bila izborna godina, pa Vlada nije ni imala nikakvu namjeru da u godini koja nije izborna rješava pitanje dvije kategorije umirovljenika, njih ne znam koliko, 26 tisuća ili 30. U izbornoj godini dakako Vlada ima volje riješiti ovo pitanje. U zakonu ima jedan članak kojeg također trebamo raspraviti. To je sad mogućnost davanja prigovora ovome društvu, zapravo trgovačkom društvu na onu obavijest koju umirovljenici dobiju o visini duga. Mi smo i dosada isticali problem. Umirovljenicu su, po dakle ovom zakonu o provedbi odluke Ustavnoga suda, nisu dobivali rješenje iz Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, nego su dobivali obavijest jednog trgovačkog društva o visini svoga duga. Ta obavijest trgovačkoga društva dakako nije nikakav upravni akt. Pa se na upravni akt, na nešto što nije upravni akt ne može isticati ni prigovor. Mi smo upozoravali da to nije dobro rješenje. Da kad se već išlo na individualni povrat duga da je to trebalo riješiti tako da svaki umirovljenik dobije svoje rješenje s izračunom. I to da ga dobije od tijela, državnog tijela s javnim ovlastima. Dakle, od Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje a ne od nekog trgovačkog društva. Obavijest. Sad ovaj zakon, da bi malo prikrio taj stvarni veliki problem predviđa da umirovljenici znači sad ove dvije valjda kategorije koje dobiju obavijest, ne i svi drugi, mogu slati prigovor kome? Društvu tome opet. Na što? Na obavijest. Pa slušajte, to je zavaravanje tih umirovljenika. Kakav prigovor na obavijest najprije? Obavijest održava se sjednica Odbora za poljoprivredu i sad će netko na to pisat prigovor. Oni i dalje neće dobivati upravni akt. Pa je pitanje smisla prigovaranja na nešto što nije upravni akt. Eto, ovom izmjenom će umirovljenici dobiti dojam da dobijaju neko pravo prigovaranja, ali to pravo je potpuno besmisleno. Ono nema nikakve svrhe. I dalje neće dobivati rješenje i dalje neće dobivati upravni akt na koji bi imalo smisla postavljati prigovor. A to onda u zakonu ne bi trebalo ni mijenjati, jer se to samo po sebi podrazumijeva. Uvaženi zastupnik Hebrang govorio je o razlozima nastanka duga u uvjetima koji su vladali u državi kada je Valentićeva vlada uredbama prestala usklađivati mirovine s porastom plaća. Ratno je doba, država treba novac za oružje, mora se braniti i dakako posegnulo se u umirovljenički fond, tamo gdje je novca bilo. Ovih dana ili zadnjih mjeseci svjedoci smo kamo je sve odlazio taj novac za oružje i da taj novac za oružje nije odlazio na tajne i privatne račune nego da se koristio za nabavu oružja onda možda nije ni trebalo posegnuti u mirovinski fond. Da se onda nije kralo ne bi bilo potrebe smanjivati mirovine odnosno ih ne usklađivati, ali krao se novac koji je prikupljen za oružje pa ga eto nije bilo dovoljno nego se mora uzimati od umirovljenika. Kud baš od umirovljenika? Jer su najslabija meta. Nisu mogli pružiti nikakav otpor, složili su se s time, bili su pasivni. Kako se kasnije ovaj problem tretirao? Već sam rekao, Matešina je Vlada počela rješavati taj problem, počela je isplata 6% plus 100 kuna za one umirovljenike koji su oštećeni. Čini mi se da je kroz taj oblik vraćeno ali znat će državna tajnica možda oko 6 milijardi kroz taj oblik. U vrijeme Račanove Vlade ne na kraju mandata, ne u izbornoj godini na kraju mandata nego 2000. godine, prve godine mandata donesen je Zakon o povećanju mirovina radi otklanjanja razlika u razini mirovina ostvarenih u različitim razdobljima. Malo se zakon nespretno zove. Tada ga je već trebalo nazvati Zakon o povratu duga umirovljenicima jer on je to bio, on je to de facto bio. Po tom zakonu mirovine su povećane od 0,5 do 20% za 700 tisuća umirovljenika ali za njih 600 tisuća povećane su u maksimalnom iznosu znači 20% i to je značilo bitno povećanje standarda umirovljenika. Da je to predstavljao povrat dug isplate po tom zakonu koje su počele 1. siječnja 2001. godine, da to predstavlja povrat dug to se kao što sam rekao u ispravku navoda gospodinu Hebrangu to se očitova u svakom rješenju koje je umirovljenik dobio, u svakoj obavijesti, nema rješenja. U svakoj od tih obavijesti piše vama je po zakonu 6% plus 100 kuna vraćeno toliko, a po Zakonu o povećanju mirovina s obzirom na različita vremena odlaska u mirovinu vam je vraćeno duga toliko, pa je ostalo da vam se vrati toliko. Ili za veliki broj njih piše pa vam je povrat duga odnosno vaš dug je nula. Nekima piše vama je čak i isplaćeno više nego što dug iznosi što je i logično zato što su ove isplate po ovom Račanovom zakonu, zakonu Račanove Vlade one teku stalno do kada čovjek živi. To povećavanje vrijedi stalno a ne dok se ne vrati njegov dug, nego dok živi. Prema tome, dug se vraćao. To priznaje i Sanaderova Vlada. Kad se donosio ovaj zakon rekli smo trebalo bi samo nastaviti vraćati taj dug i nepravda bi se ispravila. Dobro, Sanaderova Vlada je imala drugačije rješenje, individualno vraćanje duga. Nemamo ništa protiv. Uvijek smo sretni kad umirovljenici nešto dobiju. Međutim, kako se sada vraća taj dug po ovom zakonu? Do sada su isplaćene dvije rate. Prva na način da se zadužilo kod Poštanske banke, prva rata se država zadužila. Za drugu ratu je uzela imovinu umirovljenika, dionice Plive, to je prodala i od tog novca isplatila drugu tranšu. Znači, one od umirovljeničkog vlasništva, od njihovog novca jer te dionice su pripadale umirovljenicima. Ona je to uzela, prodala i vratila drugu tranšu, tako da su umirovljenici de facto sami sebi platili dug od svoje imovine. Da je to ostalo u portfelju Fonda mirovinskog osiguranja, Zavoda za mirovinsko osiguranje a donosio bi neke dionice. A to bi bila neka lova i ta lova bi ostala umirovljenicima za isplatu mirovina. Ali uzelo se njihovo da bi im se vratio dug. To je otprilike kao da ja dugujem vama gospodine Hebrang neki novac, dođem kod vas u stan, uzmem vašu sliku, prodajem je pa vam vratim dug. Eto, to je napravila ova Vlada, tako ona vraća dug. Upozoravamo i na položaj novih umirovljenika. Kroz ova tri zakona, Matešini 6% plus 100 kuna, Račanove Vlade povećanje mirovina, Sanaderove Vlade povrat dug ovo ispunjavanje odluke Ustavnoga suda. Rješava se naročito sada kroz ove ispravke, kroz veći obuhvat znači svih umirovljenika koji imaju pravo, rješava se pitanje starih umirovljenika. Ali upozoravamo, imamo veći problem u društvu položaj novih umirovljenika, razlike za isti staž i istu plaću su 600-700 kuna danas. SDP je predlagao zakon da se to riješi, provediv zakon. HDZ i parlamentarna većina ga je odbila. Toliko o tome, gospodine Hrelja. Toliko o tome koliko je vašem koalicijskom partneru stalo do umirovljenika. Odbili su zakon kojim bi se položaj novih umirovljenika izjednačio sa sada boljim položajem starih umirovljenika i po kojem bi se ti ljudi izvukli ispod razine siromaštva, ostavljaju ih tamo gdje jesu, odbijaju takav zakon. No, mi ćemo unatoč svemu tome za ovaj prijedlog zakona glasati jer on dakako predstavlja ispravljanje nepravde. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Kaže uvaženi kolega Nenad Stazić kolega Hrelja se čudi. Ni u jednom trenutku nisam izrazio čuđenje i rekao sam da je [[Upadica: Mikrofon uključi.]] I rekao sam, ni u jednom trenutku nisam izrazio čuđenje i rekao sam da je nedopustivo da je proteklo više od godine dana od političke odluke do evo izmjena i dopuna Zakona o umirovljeničkom fondu. Isto tako valja podsjetiti da nije samo ova Vlada rasprodavala imovinu umirovljenika nego je to činila i prošla Vlada. I mislim da je u redu da su od te imovine dobili oni koji su je stvarali. I treće, nemojte govoriti mi smo glasali za vaš Zakon o izjednačavanju novih i starih umirovljenika. U ovom Hrvatskom saboru. Ali to nije recept. To nije recept za izjednačavanje. I ne može biti izjednačavanje. Dakle on ima velikih falinga.
Sljedeći ispravak poštovani zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Štovani kolega Stazić je u sukobu sa argumentima. Opet je izašao sa nekoliko netočnih navoda. Prvo, da je ovo izborni zakon jer je izborna godina to nije točno jer je Vlada donijela Zakon o obeštećenju 2004. Dakle u prvoj godini svojeg mandata a ne u zadnjoj godini. Da je imala ovakvu zlu namjeru učinila bi to danas. Drugo, da je Valentićeva Vlada posegnula u Umirovljenički fond jer je tamo bilo novaca. Tamo nije bilo novaca jer je Umirovljenički fond osiromašen za 40% u prve tri godine srpske agresije. Treće što je netočno da se novac za oružje krao. Nestalo je 10-tak posto ukupne vrijednosti tog novca i nadam se da će se to kazniti. Ali 90% novaca je otišlo namjenski za oružje i ovakva tvrdnja nije točna. Ali je točna tvrdnja da smo morali svagdje uzimati da bi državu oslobodili jer je srpska agresija otela 41 milijardu kuna u 8 godina mlade Hrvatske države. Hvala.
Treći ispravak poštovani zastupnik Franjo Arapović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodin Stazić je rekao u ime Kluba da je hrvatska Vlada morala prodavati dionice Plive 7, prodavati dionice Plive da bi nadomjestila dug umirovljenicima. Pa gospodine Staziću da je Vlada ostala sa 21%, 25,1% dionica ne bi se do toga došlo, a da vi niste i vaša Vlada u tajnosti, strogoj tajnosti prodali 7% dionica Plive a da nitko nije znao ni Hrvatski sabor ni hrvatska javnost. I to je, a di je to 7% jer mi ne znamo još dan danas. Hvala.
Klub zastupnika IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodo iz Ministarstva rada i poduzetništva. Evo polako dolazimo do istine. Je, ajde, rješavaju na neki način i HDZ i HSS, HSU ovaj problem ali povrat duga prvenstveno se rješava imovinom koja je stvorena do 1990. godine. Jednom riječju dobro je primijetio gospodin Hrelja penzioneri samim sebi vraćaju dug. Kako se to radi? Eto ove godine ili prošle smo prodali onih 25% INA-e, a sada bi mu trebali, za dvije rate a sad bi mu trebali prodati još 25% HT-a za preostale dvije rate. Znači vraća se dug imovinom koja nije privatizirala a stvorile su je prvenstveno generacije od 1945. do 1990. No ajde recimo sad nije ni bitno u čijem se mandatu što vraća. Dobro je da je stigao ovaj zakon. Dobro je isto tako da je gospodin Stazić spomenuo i ove tajne račune. Ima u tome djelomično istina zato jer to je bila agresija ja se usuđujem reći unutar agresije na tu monetarnu opstojnost ove zemlje. Mogli smo spominjati pretvorbu, prodaju nacionalnih sustava i tako dalje. Međutim dobro je, još jednaput ću reći da se pojavio ovaj zakon. Tim više što je baš jučer Ustavni sud izjednačio radni vijek za muškarce i žene. Kako je samo da kažem dvije rečenice drugdje, žene u Rusiji, Ukrajini, Bjelorusiji rade do 55 godina. U bogatim zemljama poput Švedske do 65 godina. U Norveškoj čak do 67 godina. Životni vijek u Hrvatskoj za muškarce je 72 godine. Za žene 79 godina. 7 godina žive duže. Daj Bože da još duže. Kada možemo najranije u mirovinu? Jasno od 60 godina muškarci u onu prijevremenu. U redovitu sa 65 godina. Kod žena je bilo slučaj 55 odnosno 60 godina. I ono što je isto bitno to je udio starih u hrvatskoj populaciji ili u naciji. U Hrvatskoj je udio starijih od 65 godina čak 17,2% u ukupnom stanovništvu ili 770 tisuća ljudi. Baš sam danas nakon ove odluke Ustavnog suda pročitao jedan zanimljiv komentar doktora Gojka Bežovana koji je otprilike rekao da svi oni koji će u penziju u narednih 20 godina da bi već sada morali početi štedjeti odnosno ulagati u nekretnine. To je sjajno kada plaće ne bi u prosjeku bile 3, 4 ili 5 hiljada kuna. Što se tiče samog zakona već sam rekao to je hvale vrijedna mjera. Ja je podržavam. Božićnicu također. Povrat duga apsolutno. Mislim da je ovaj pristup koliko toliko korektan. Ima tu možda jedan problem na kojeg me neki upozoravaju. Drugi kažu da on neće eskalirati. A to je da ako je netko išao u penziju prije kraja 1998. ima pravo na povrat, ali ako je netko dobio obiteljsku mirovinu prije 1.1.1999. onda nema pravo na povrat, a ovi poslije 1.1.1999. da. Ako je tome tako onda bi to valjalo ispraviti jer to bi značilo da niste smjeli umrijeti prije 1.1.1999. godine. Znači ako je tome tako onda zakon treba proširiti i na te ljude a ne stvarati nove eventualne nepravde po ovom osnovu. Ono što treba sigurno nakon čitavog niza paketa tih mirovinskih zakona učiniti to je uskladiti tzv. stare i nove umirovljenike. Postavlja se pitanje da li je to moguće? Jasno da je moguće. Kako? Da se u ovoj zemlji više radi. Da se omogući ljudima da rade. Da ih se pusti da rade. Kako mi mislimo vraćati ili isplaćivati bolje rečeno mirovine. Jedino novcem koji dolazi u proračun. Pred ne znam koliko, mjesec dana smo govorili o tekstilnoj industriji. Pa vidimo da je broj zaposlenih u 5, 6 godina manji za 10 tisuća što i nije najveća tragedija nego je opseg poslovanja manji za nekoliko milijardi kuna u 2005. u odnosu na 2000. godinu i tako dalje i tako dalje. Mi jednom riječju moramo shvatiti da bez radnih mjesta, bez između ostalog industrije nećemo se dobro provesti. U ovoj zemlji do 500 kuna u hrvatskoj mirovini, ja ne znam da li je to, da li se to može uopće nazvati mirovinom, što je to? Znači mirovinu do 500 kuna u ovoj zemlji prima njih 61493 hrvatska umirovljenika. Od 500 kuna do 1000 kuna njih čak 116968 kuna. Što je moguće napraviti sa 1000 kuna? Od 1000 do 1500 kuna prima 156293 osobe. Od 1500 do 2000 kuna mirovinu prima 295016 osoba. Znači, od 500 kuna do te prosječne mirovine u tim razredima je 629000 ljudi. Od 2000 do 3000 njih 272000, od 3000 do 4000 97000, od 4 do 5000 27000, od 5000 do 6000 9100, 6000 do 7000 21000, od 7000 do 8000 njih 320. Znači, to je ukupno milijun 38 tisuća 806 hrvatskih umirovljenika koji su u tim razredima. Od toga starosnu mirovinu prima 570000, invalidsku 236000, a obiteljsku 233000 ljudi. Dobro je da smo i danas govorili i spominjali ovu socijalnu mirovinu. Ali u Hrvatskoj paralelno sa ovim zakonima treba pokrenuti i raspravu o radnim mjestima i onome što život znači. Lako je dijeliti jasno kada ima. Lako je prodati INA-u ili HT koji vam je netko stvorio. Ali pogledajmo sada stanje tog mirovinskog sustava. U Hrvatskoj danas imamo milijun 498 tisuća 877 osiguranika naspram jednog milijuna 80 tisuća 571 korisnika mirovina. Znači, od tog broja od milijun 499 tisuća osiguranika treba odbiti recimo 200 000 nas koji smo na proračunskoj plaći plus 40 000 ljudi rade u insolventnim poduzećima, pa onda ispada da milijun 250 000 proizvoljnih radnih mjesta, jasno tu bi trebali odbiti i ove koji rade u tom servisu komunalnih tvrtki, administraciji, INA-i, HRT-u itd. Znači mora uzdržavati 200 000 ljudi u nazovimo je tako nadgradnji bez obzira što smo svi svjesni činjenice da ne znam nema života bez ljudi koji rade u zdravstvu, prosvjeti, policiji, sudstvu, vojsci itd. Ali trebaju uzdržavati i milijun i 80 000 umirovljenika plus 300 000 nezaposlenih plus socijalu osigurati kakvu takvu gospodarsku aktivnost gradnjom nekih cesta, škola, zatvora, ne znam i slično. To je naprosto hrvatska realnost, a to se najbolje vidi upravo kroz ovaj Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje gdje doprinosi dostižu tek 60% potreba umirovljenika ili od nekih 28 milijardi kuna u prošloj godini. Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje iz doprinosa, znači hrvatskog gospodarstva ostvaruje svega 15,7 milijardi kuna što će reći da 12 do 13 milijardi kuna ove godine je to sigurno će biti i više mora se transferirati u taj fond iz državnog proračuna. Prosječna mirovina za 2006. bila je 39,7% prosječna plaće. Prosječna mirovina 2005. bila je veća 41,32%. Prosječna mirovina 2003. bila je razumljivo veća, nego recimo 2005. 42,6%, a prosječna mirovina 2001. bila je opet veća nego prosječna mirovina 2003. Iznosila je 43,6% prosječne plaće. Ona mirovina koja je ostvarena na pun radni staž iznosi 62,37% ili cca negdje to je četiri, oko 2600 kuna s time da je ovdje problem novih umirovljenika. Vidimo akutan upravo iz tih brojki. Jasno je da bi mogli brojke gledati, nizati u nedogled. Ali potrebno je još nešto istaknuti. 1990. imali smo milijun 968737 osiguranika i 655788 umirovljenika. 2005. imamo milijun 498 tisuća osiguranika i milijun 80 tisuća 571 umirovljenika što će reći da se broj osiguranika ili radnih mjesta smanjio za 480 000 u 15 godina, a broj umirovljenika u tom periodu povećao se za ravnih 425 000 ljudi i to je zapravo bit. Znači, kako do tih viših mirovina? Sa više radnih mjesta, sa većom gospodarskom aktivnošću, sa većim rastom jer svi će se valjda složiti da je najbolja socijalna politika politika pune zaposlenosti, da je najbolja umirovljenička politika pune zaposlenosti sa punim radnim vijekom. Znači, 40 godina muškarci, tj. 35 godina žene. U Hrvatskoj prosječna mirovina je spomenuo sam za 2005. bila 62,37% u odnosu na prosječnu plaću. To je tih nekih 2600 kn. U Austriji za pun radni vijek je 80%, u Belgiji za pun radni vijek u odnosu na prosječnu plaću mirovina je 67%. Češkoj 79%, Finskoj 63%, Francuskoj 80%, Njemačkoj 63%, Mađarskoj čak 102%, Italiji 89, Luxembourgu 98, Nizozemskoj 92, Sloveniji 82, Španjolskoj 97, Velikoj Britaniji 82% itd. itd. Još jedanput ću reći nije suština da te određene povrate vršimo rasprodajom imovina već bi bilo daleko pametnije da se to vraćalo putem gospodarskog rasta. Svaki mirovinski sustav toga smo svi svjesni drže radna mjesta i utoliko one županije koje imaju manju nezaposlenost po ne znam na broj stanovnika više doprinose MORH-u i obrnuto – oni koji imaju veće prosječne plaće poput Zagreba također više doprinose MORH-u od ostalih uz tu činjenicu da su sva državna tijela, sve banke itd., sve javne ustanove sa svojim sjedištima u Gradu Zagrebu. Za kraj radimo ili pokušajmo raditi na privlačenju investicija, izjednačimo jasno stare i nove umirovljenike. Jer ove disproporcije su naprosto one koje bole i zapravo vrijeđaju. Broj umirovljenika 2004. novih je bilo 280 000, starih 742. I sada, kako jedni umiru, drugi odlaze u mirovinu. Imamo situaciju 2005. novih je 319 tisuća, starih 709. 2006. 352 naspram 689. Ali ono što je daleko bitnije to su njihovi prosječni iznosi mirovina. 2004. godine novi umirovljenici imaju prosječnu mirovinu tisuću 488 kuna, stari tisuću 918. Razlika je 430 kuna. 2005. novi imaju tisuću 506 kuna, stari 2 tisuću prvu. Razlika je 495 kuna. 2006. tisuću 562 kune, to imaju novi umirovljenici. Stari 2 tisuće 93. Razlika je već 531 kuna. Ove godine će biti i preko 600 kuna. Znači potrebno je za ovaj, za izjednačenje starih i novih umirovljenika osigurati negdje oko 2 milijarde kuna. Ja tvrdim da to Hrvatska može i bez rasprodaje javnih sustava. No ima načina jasno da se otpor umiri kada treba nešto privatizirati kažete vratiti ćemo dug i onda će normalno od mojih roditelja na dalje svi biti jasno za. Ovaj zakon za kraj je dobar. Dobar je jer rješava te obiteljske mirovine i ove najviše mirovine. Tangira 43 tisuće 781 osobu. Treba ga podržati. Dobro je došao. Rekao prije dobro su došle i božićnice. Samo što ćemo prodati kada namaknemo ovih potrebnih milijardu 400 milijuna kuna? Što će doći sutradan na red? Da li će to biti Hrvatske vode? Da li će to biti Hrvatske ceste? Da li će to biti HEP? I tako dalje i tako dalje. A ni to se ne bi trebalo dogoditi. Gospodo oprezno sa time. Dug se jasno umirovljenicima treba vratiti. Ali mislim da ne treba to činiti u svakom slučaju prodajom obiteljskog srebra i najvitalnijih gospodarskih sustava Republike Hrvatske. Jer i to će jednoga dana doći na naplatu. Kao što danas dolaze na naplatu umirovljenicima ono za što su oni bili zakinuti ako se varam '93. u vrijeme Valentićeve Vlade.
U 11:56 isteklo je vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta. Ispravci netočnih navoda. Poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Gospodine predsjedniče, nedopustivo da mi je gospodin Kajin u usta stavio jednu besmislicu, jednu besmislenu tvrdnju da sam ja rekao da umirovljenici sami sebi vraćaju dug. To ja nikad nisam rekao, to je rekao on i gospodin Stazić. A ja bih volio da ako gospodin Kajin pozna nekoga koji sam sebi vraća dug da me s njim upozna, ja bih to čovjeka volio upoznati. Ali sam sigurno rekao da umirovljenici imaju pravo na obeštećenje iz imovine koju su sami stvarali, jer podsjetimo se tko je plaćao i koliko priključke i infrastrukturu HT-a. I drugo, nedopustivo je, mada je atraktivno ovakvo tumačenje statistike, jer ovo nije tema dnevnog reda, danas ne raspravljamo o biltena HZMO-a, ali tumačenje ove statistike ja tumačim, ja doživljavam po principu bikinija. Dakle otkriva ono što je interesantno, ali sasvim sigurno skriva ono što je bitno. Zahvaljujem.
Povreda poslovnika, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Da, izgovaram ovdje besmislice. Ja ću samo ponoviti. Oni su ti koji sami sebe vraćaju dug i to na način …
Pa čekajte. Kolega Kajin. Kolega Kajin!
... i logikom koju su stvorili od '45. do '90. Evo. Tvrdnja je ta, onim što su stvorili od '45. do '90. time se vraćaju.
Pa dobro jel vas dva, jel vi kolega Kajin znate da postoji neki poslovnik? Znate li šta je to povreda poslovnika? Ili šta? Dajmo jedanputa, svaki dan ste na, svaki dan raspravljate, iznosite, ali ne možete ispravljati mišljenje neko drugo. Poštovana zastupnica Biserka Perman, ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepo. Naime evo kolega Hrelja je zapravo već rekao ono što sam ja htjela ispraviti, ali da ponovim da je kolega Kajin rekao da je upravo kolega Hrelja rekao da umirovljenici vraćaju sami sebi dug. To je točno da je rekao kolega Stazić. Ali u krajnjoj liniji nije bitno tko je što rekao, bitno je da je to istina. Hvala.
Dakle tko je rekao da je kazao da je rekao da je kazao? Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege kada je 2005. u srpnju bio usvajan ovaj zakon upozoravali smo da jedna tvrdnja u njemu u članku 1. naprosto nije točna. A podsjećam vas da tada u tom zakonu kolega Hrelja je također bio upozoren na tu činjenicu piše da se tada tim zakonom u cijelosti izvršava odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja '98. godine. I Hrvatski sabor je tada usvojio taj zakon u kojem je konstatirano da njime u cijelosti izvršavamo odluku Ustavnog suda iz '98. godine. Bilo je rečeno ovdje i danas da je Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje krivo i prestrogo tumačio i provodio taj zakon, što bi ispalo da Sabor odlučuje i donaša jedne odluke, a da državni zavodi kasnije te iste zakone i odluke Sabora tumače drugačije i provode drugačije. To doduše nije novo. Ja sam na jedan takav slučaj danas već upozorio ali nisam siguran da je tvrdnja ta točna jer podsjećam i na odgovor premijera Sanadera na jedno zastupničko pitanje na aktualnom prijepodnevu, a i kolega Stazić je pročitao isto tako jedan odgovor Vlade Republike Hrvatske na isto pitanje da korisnici obiteljskih mirovina koje sada tek rješavamo ovim zakonom po zakonu iz 2004., odnosno 2005. nemaju pravo na obeštećenje, sukladno odluci Ustavnog suda. I sada se ustanovljuje da je još 43 tisuće građana Republike Hrvatske trebamo riješiti izmjenama zakona kako bi doista u cijelosti izvršili odluku Ustavnog suda iz '98. E sada ako je konstatacija iz 2005. točna da smo tada u cijelosti riješili i poštivali odluku Ustavnog suda onda se postavlja pitanje zašto je 43 tisuće moramo obuhvatiti izmjenom zakona. Međutim i izmjenama ovog zakona i prihvaćanjem ovog prijedloga zakona opet ne stoji tvrdnja da ćemo u cijelosti provesti odluku Ustavnog suda, jer ja pitam što je sa korisnicima minimalnih mirovina i zaštitnog dodatka. Da li će oni biti obuhvaćeni ovim zakonom ili ćemo za godinu dana konstatirati da postoji još jedna kategorija koja nije obuhvaćena ovim zakonom i da nismo u cijelosti proveli odluku Ustavnog suda. Drugo, ni ovi korisnici nakon ovih promjena zakona neće dobivati rješenje u upravnom postupku i neće imati pravo prigovora. Da je prvi puta bilo prihvaćeno pravo prigovora i da je po prvi puta unijeto upravni postupak i upravno rješenje vjerojatno bi tada već u žalbenom postupku bilo ustanovljeno da ovih 43 tisuće građana nisu obuhvaćeni zakonom. Da se sada uvede mogućnost davanja prigovora ne obavijest nego rješenje, možda bi na vrijeme ustanovili da postoji još određeni broj građana, a to su oni korisnici minimalnih mirovina i zaštitnog dodatka koje ni ovim zakonom ne rješava. Ali partneri u vlasti suglasni su da ovakav prijedlog zakona ide. Dobro. I kolega Silvano reče da je prošlo godinu dana od postizanja političkog dogovora i da tek sada je ovaj prijedlog zakona došao pred Sabor. Ali meni se čini da je prije godinu dana postignut i politički dogovor da Hrvatski sabor mora riješiti status onih koje mi zovemo stari, novi umirovljenici i rečeno je da će to također doći pred Sabor. Tamo pak je ne 43 tisuće nego 350 tisuća državljana, građana Republike Hrvatske koji otprilike mjesečno u prosjeku imaju manju mirovinu 800,00 kuna. Ali politički dogovor star tri i pol godine koji je u ovoj državi postignut unutar vladajuće koalicije je i to da prosječna mirovina iznosi 50% prosječne plaće. Međutim umjesto 50% prosječne plaće, mirovina prosječna danas iznosi 39,5% ako se ne varam, prosječne plaće. Pa je i pitanje da li će i nakon ovog prijedloga zakona doći i prijedlog zakona o promjeni formule povećanja mirovine i bude ispunjen i taj politički dogovor da zaostajanjem prosječnih mirovina u koji se akumulira otprilike isti iznos sredstava koliko iznosi jedna tranša, jedna rata povrata duga od prilike isti, ne budemo zaista u situaciji da smanjenim povećanjem mirovina zapravo se vraća dug ovaj o čemu danas razgovaramo. I na kraju, mi ćemo glasati za ovaj predloženi zakon zbog ovih 43 tisuće ljudi koji do sada to pravo nisu imali, nadam se da će ga imati i želim vjerovati da će i taj politički dogovor star godinu dana biti realiziran i pred ovaj Sabor možda već i na ovoj sjednici kroz dopunu dnevnog reda doći prijedlog zakona kojim će novi umirovljenici biti izjednačeni s mirovinskim pravima onih koji su otišli u mirovinu do 31. prosinca 98. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HSLS-a, uvaženi zastupnik Ivan Čehok.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Koliko li je samo u posljednje vrijeme u Hrvatskoj osnovano novih fondova i kako li su samo prazni ili ako nisu do kraja prazni brzo se i nesmiljeno troši ono što je u njima, curi, nestaje, prazni se, već je pri dnu. Ti javni fondovi ili državni fondovi u koje prelijevamo proračunska sredstva ili sredstva koja su javno dobro građana ove države, jesu zapravo fondovi koji više nalikuju na prazne obješene i poderane vreće u kakvom starom mlinu nego na nekakvu dobru mjeru i na dobro popunjene vreće iz kojih bi se onda dalo alimentirati, iz koje bi se dalo plaćati, iz koje bi se dalo nadoknađivati i obeštećivati hrvatske građane po različitim osnovama. Tako je i sa ovim Umirovljeničkim fondom. Činjenica je da mi danas i ponosan sam na to što danas sjedimo u Saboru koji pokušava zajedno s Vladom vratiti dug umirovljenicima, obeštetiti te ljude koji su nas zadužili činjenicom da su stvarali javno dobro ove države, međutim s druge strane valja reći da ta redistributivna naknadna pravednost, to obeštećenje da bi se uopće moglo doći u priliku da se pravednost postigne i da se raspodijele pravedno sredstva zapravo na neki način ni s ovim prijedlogom nismo sigurni o čemu je govorio i zastupnik Lesar, da ćemo obeštetiti sve i da se neće pojaviti opet neke kategorije umirovljenika koje će također zahtijevati svoja prava i ako već idemo na takav oblik obeštećenja, ako već proširujemo sada krug korisnika, onda mislim da bi bilo u redu i mislim da mi kao saborski zastupnici pa onda i hrvatska javnost, poglavito umirovljenici imaju pravo znati vrlo jasno i mislim da to predstavnici Vlade trebaju reći, jesu li sada svi obuhvaćeni. Naravno da se još postavlja i pitanje što je sa razlikama starih i novih umirovljenika jer i to je pitanje načela redistributivne pravednosti, odnosno i to je pitanje podjele javnog dobra prema načelu uloženoga. Prema tome i to je pitanje s kojim ćemo morati se baviti. To je također trauma koja nas čeka, koja će nas opterećivati i bilo bi bolje možda na neki način da smo paralelno s ovim dopunama našli načina, predložili, osmislili određene modele kojim ćemo i te nepravde ispraviti. Ovako se čini znate da reagiramo kampanjski, da reagiramo s vremena na vrijeme, da reagiramo pritisnuti činjenicom da nismo dovršili određene procese, da smo u gužvi zbog toga što smo shvatili da neke korisnike ili cijele kategorije korisnika nismo obuhvatili i zapravo se onda postavlja pitanje imamo li mi uopće viđenje te društvene pravde, odnosno te naknadne podjele po načelu pravednosti. Mi kao Hrvatski sabor i zastupnici svakako bismo to trebali imali, zato i postojimo kao zakonodavno i predstavničko tijelo, a ako mi ne možemo osigurati ili ne možemo zajamčiti građanima, poglavito umirovljenicima da ćemo tu redistributivnu naknadnu pravednost uspostaviti onda mislim da sami sebe, pa onda naravno i građane obmanjujemo i zavaravamo. Ono što je naročito loše da prekinem ili da završim ovu pomalo umjetnu raspravu o tome tko zapravo vraća dug. Naravno da dug vraćaju i sami sebi umirovljenici i da dug vraćaju građani ove države. Građani ove države vraćaju dug, obeštećuju građane ove države. Pa neće nam valjda netko drugi obeštetiti naše umirovljenike, naše bake i djedove, one koji su nas učili prvim pričama, molitvama, razgovorima, koji su nas savjetovali, koji su nas možda neke i podizali na noge. Tko bi im trebao vratiti dug? Europa? Svijet? Netko drugi iza nove države? Naravno da ćemo im mi vratiti dugove i naravno da pritom će najviše zapravo vratiti sami sebi na taj način što ipak rasprodajemo ono što su oni stvarali. Ono što je najgore pritom jest činjenica da kad gledamo kategorije građana koji će sudjelovati u toj, u tom vraćanju duga, dakle najviše me zabrinjava činjenica da u ukupnom masi nezaposlenih je danas oko 30% mladih ljudi ili onih koji se statistički vode kao mladi ljudi. Prema tome, mi zapravo nemamo onu supstancijalnu jezgru radne snage zaposlivog stanovništva koje može vraćati dug, koje može stvarati nova dobra, kao što i s druge strane gotovo je 1:1 omjer umirovljenika i zaposlenoga što ponovo znači, nije baš 1:1, ali nije ni puno manji ili puno veći. Prema tome, ponovo dolazimo do toga da nemamo one zdrave supstance koja te dugove može vraćati i to je pravo pitanje s kojim se moramo pozabaviti i zato bi bio sretniji da zajedno sa ovim Umirovljeničkim fondom imamo ne fondove koji su poput raznih obješenih vreća, nego fondove iz kojih ćemo zapravo moći vraćati obeštećenje ili ćemo moći nadoknađivati ljudima ono što su nepravdom izgubili, što im nije isplaćeno, a bojim se da na žalost takvih fondova nemamo. Naravno da ćemo kao stranka podržati prijedlog ovoga Zakona jer ispravljamo dio nepravde, ali još jednom upozoravam sve nas možda nismo ispravili nepravdu do kraja, a nepravda koja nije ispravljena do kraja nikad ne može biti pravda.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Uvaženi zastupnik Stjepan Bačić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, članovi Vlade, kolegice i kolege. Ja ću odmah napomenuti da podržavam Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama o Umirovljeničkom fondu s Konačnim prijedlogom zakona jer smatram da je to važno za ovu kategoriju umirovljenika koja je, neki kažu naknadno otkrita, a ja bih rekao u redovnoj proceduri ustanovljena nekakva prava i drugih i da se to ovim izmjenama i dopunama Zakona pokušava riješiti. Dakle, to su te dvije grupe umirovljenik. Dakle, radi se niti oko 10-tak posto se uvećala ona masa koja već postoji od 426 tisuća umirovljenika, dakle sad se još 43 tisuće i 781 umirovljenik na taj način obeštećuje. Međutim, ova cijela rasprava na neki način podsjeća me meni se čini na jednu krivu podstavku kad se govori uopće o Fondu umirovljenika i novcima koji se isplaćuje za postojeće umirovljenike. Pogotovo kolega Kajin stalno spominje nekakvu masu novaca od '45. do '90., pa ispada da je Hrvatska država naslijedila nekakvu riznicu puno novaca iz koje eto onda je netko uzeo novce pa je to dao za obranu države, što uopće nije točno. Točno je jedino da se postojeći umirovljenici isplaćuju iz doprinosa i drugih izvora koje daje proračun iz tekuće godine, iz tekućeg mjeseca. Prema tome, nikakvih tu rezervi nema i ne postoje. Postojat će nekakve rezerve i nekakvo obogaćivanje u ovim, kroz rad ovih fondova koji se, su se sad tek ustanovili i koji će na neki način pokušati obogatiti fondove za one koji su se u to upisali. Međutim, ovdje se radi jednostavno da radno aktivni uzdržavaju i umirovljenike i to je svud tako u svijetu. Prema tome, pričati priče o nekakvim naslijeđenim masama novaca, ja bih kolegu Kajina podsjetio da među tima koji koriste takvu mirovinu ima još uvijek i velik broj onih koji po ne znam kojim kriterijima, ima ih neki preko 60 tisuća boraca iz NOB-a, začuđujući broj za ovaj period, pa bi malo i to trebalo ispitati kako su oni došli u Fond umirovljenika, ako već idemo istjerivati svaki detalj u tim problemima koji se tiču umirovljenika. Prema tome, ova izmjena i dopuna se radi zbog toga što je ovaj, dve kategorije umirovljenika otkriveno da trebaju upasti u onu kategoriju koja se obeštećuje, a osim toga iskoristilo se da se i sam zakon koji je 2005. donesen nešta popravi i da bude nešta precizniji, da se skrate rokovi i da na neki način se taj postojeći zakon dopuni boljim rješenjima i zbog toga ga ja podržavam. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Slaven Letica. Nije u dvorani. Gubi pravo na raspravu. Riječ ima uvaženi zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Vrlo ću kratko. Naime, dužan sam jednu, jedan komentar na tvrdnje kolege Stazića. Naime, ja sam rekao da su sve Vlade oštetile umirovljenike, ali sam pri tome mislio, odnosno nakon toga sam isto rekao da je svaka Vlada nastojala sa što manje novaca riješiti što više problema misleći cijelo vrijeme na obeštećenje umirovljenika. Na to mi je ispravio netočni navod gospodin Stazić i rekao da je samo jedna Vlada oštetila umirovljenike, a da sve kasnije ispravljaju. Ja bih ipak malo proširio i izjednačio tu krivicu, jer neke su Vlade zaista učinile štetu činjenjem, a neke su napravile štetu nečinjenjem. Zbog čega? Zbog toga što smatram da su i 1998. godine a i prije toga od '95. nadalje, Umirovljeničke udruge i Hrvatska stranka umirovljenika koja tad nije bila parlamentarna stranka govorile o tome da treba doći do individualnog pristupa rješavanja duga. I da treba izvršiti obračun tog duga, kako se kolokvijalno naziva odnosno obeštećenja po odluci Ustavnog suda, da bi se ovaj proces priveo kraju. U tome je suština. Naravno da je atraktivno pred hrvatskom javnošću u ovom Visokom domu govoriti tvrdnju ili govoriti kako sam je nazvao besmislicu, da netko sam sebi vraća dug. Država je u određenom trenutku kako je utvrdila odluka Ustavnog suda oštetila umirovljenike i dobila je po toj istoj odluci obvezu da ih obešteti u skladu s gospodarskim mogućnostima. I to decidirano odnosno to istinski stoji u odluci Ustavnog suda. I tu je nama svaki manevarski prostor sužen. Dakle, sve tvrdnje da netko sam sebi vraća ne stoje. Nego država mora vratiti dug. No iz čega? Ili iz tekućih proračunskih prihoda ili ih svoje imovine. Trećeg načina nema. … [[Upadica se ne razumije.]] Ima. Zaboravimo, oprostimo. Ne ide. Jer zadiremo u individualna prava. I ovaj proces je pokušaj i dakle realizacija čega je pri kraju, dakle ovo je završni dio realizacije projekta obeštećenja umirovljenika. Ja se doista nadam da se neće naći još koja kategorija koja je oštećena a nije je država obeštetila. Naravno da se svi ovisno o političkoj poziciji, opozicije ili pozicije možemo ovdje dičiti i možemo širiti priču i na nove umirovljenike i možemo govoriti o statistici. Ali danas rješavamo konkretan problem. I mislim da bi to trebao biti završetak obeštećenja za 43 tisuća obiteljskih odnosno najviših i podcrtao bih najviših radničkih mirovina. To su mirovine iz radničkog korpusa, jer čuo sam dosta reakcija da mi želimo vraćati i onima koji imaju povlaštene mirovine. Oni nisu u tom krugu. I hrvatska javnost to treba znati, da su to najviše radničke mirovine koje su u datim periodima hrvatske države limitirane na najviši iznos isplate. Prema tome, još jednom ću reći, željeli bi da budemo što jasniji i transparentniji. Moja primjedba izrečena je ispred Kluba zastupnika Hrvatske stranke umirovljenika da se previše vremena potrošilo stoji. Da se ova zakonodavna infrastruktura za realizaciju obeštećenja ovih 43 tisuće umirovljenika trebala ranije dogodili. Ali to su stvari na koje ja osobno niti Klub zastupnika Hrvatske stranke umirovljenike ne može utjecati i, to je sada tako. I treba kažem, ovaj zakon usvojiti. Ovaj zakon kojemu će Hrvatska stranka umirovljenika dati potporu i krenuti u realizaciju. S time da ću osobno gdje god mogu upozoriti građane da su rokovi u kojim se trebaju odlučivati veoma kratki, da trebaju vrlo oprezno pristupiti svojim zadaćama dakle, primiti obavijest i odlučiti se koji model obeštećenja žele izabrati. I što žurnije moraju poslati to na adresu HPB Investa kako bi se u vrlo kratkim rokovima uspostavio registar novih članova fonda. S time, s tom brzinom se ne slažem i nije trebalo doći do ovoga ali naravno da ćemo podržati ovaj zakon i u svakom slučaju popratiti njegovu realizaciju u javnosti odnosno davati preporuke svim građanima, a naročito budućim članovima umirovljeničkog fonda. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Damir Kajin. Nije u dvorani. Gubi pravo na raspravu. Riječ ima uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici predlagača, kolegice i kolege. Naravno da je za podržati ovakav Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o umirovljeničkom fondu kojim konačno eto će se obeštetiti i korisnici obiteljskih i najviših mirovina. Međutim, možda samo vrlo kratko. Dugotrajan je bio put i mukotrpan od početka uopće priznavanja da dug postoji. Pa evo, sve do dana današnjega. Uz neke veće ili manje intervale. Samo da podsjetim. O tome je nešto rekao i naš kolega Stazić govoreći u ime kluba SDP-a. SDP je od početka govorio upravo da u ovoj intenciji da se potpuno obeštete umirovljenici, da su isključeni upravo korisnici obiteljskih mirovina. Tu smo uvidjeli već kako primjena Zakona o umirovljeničkom fondu funkcionira. Pa je tako upravo s obzirom da je to Vlada na neki način izbjegavala, negirala, nisu bile jasne pozicije i stav Vlade. Pa upravo zbog toga je evo i naša saborska zastupnica iz kluba SDP-a, gospođa Dragica Zgrebec postavila Vladi to pitanje. A Vlada odgovara 27. veljače 2006. godine. I Vlada govori. Vlada Republike Hrvatske skreće pozornost da isključenje korisnika obiteljskih mirovina koji su mirovine ostvarili nakon 1. siječnja '99. godine dakle, prema odredbama Zakona o mirovinskom osiguranju ne predstavlja nikakvu posebnu u odnosu na korisnike drugih mirovina, jer su svi korisnici mirovina koji su mirovine ostavili nakon 1. siječnja '99. godine isključeni od prava na obeštećenje odnosno povrat duga, s obzirom na to da kod njih dug nije ni nastao. Evo, to Vlada kaže mrtva hladna 27. veljače 2006. godine. Danas drugačije nešto imamo, ne drugačije nešto nego za 180 stupnjeva, drugačije Vlada tvrdi. I predlaže upravo shodno svojoj vlastitoj obvezi i obvezi koja je nastala puno ranije, ali koju je potvrdio Ustavni sud svojom odlukom, da naravno i ti korisnici imaju pravo na obeštećenje. Ali, eto hvala Bogu da se nalazimo u izbornoj godini. I kamo sreće eto, na ovakav način kako se vlada da su onda izbori svake godine. Onda bi vjerojatno i mnoga pitanja bila rješavana boljim tempom. Ali, to je žalosno što moramo na takav način stvari zaključivati. Međutim evo, pošto je nešto što je ipak u konačnici dobro završeno, možda da se uopće i ne vraćamo u one okolnosti o kojima je nešto čak rekao i ne znam ničim izazvan kolega Hebrang kad je govorio o okolnostima kada je nastao taj dug opravdavajući dakle unatoč tome što je Ustavni sud rekao da je to bilo protuustavno ponašanje, on opravdava takvo ponašanje i još sasvim nonšalantno eto priznaje da je 10% kaliralo odnosno da je 90% tih sredstava koji su oteti od umirovljenika bilo upotrijebljeno u prave svrhe, dakle u obranu zemlje. Mi smo mislili da je bar svih 100% uloženo u to kako se to uvijek tvrdilo. Istina, sada kada su ovi dragulji pronađeni tvrdi da je ipak bilo samo 10%. Eto, prema tome govoreći o tim okolnostima mnoge te okolnosti su na dugi rok traumatizirale hrvatske građane u cjelini i takve okolnosti i dan danas imaju epilog na našim pravosudnim institucijama a neke nažalost i pred međunarodnim institucijama. Dakle, svakako je za pozdraviti ovakav način rješenja ali nije zgorega za ponoviti ono što smo svi u Klubu SDP-a isticali kada se i donosio Zakon o umirovljeničkom fondu dakle da sami korisnici mirovina dobivaju gotovo nekakvu obavijest običan komad papira gdje ne mogu niti provjeriti na koji način odnosno ne mogu koristiti pravni put utuženja jer takva jedna obavijest nije upravni akt. S obzirom da mnogi korisnici ne odustaju od same činjenice jer smatraju da su oštećeni, da imaju pravo na povrat ili da imaju pravo na povrat u većem opsegu, u većem omjeru tada mirovinsko ili dakle započinje njihova teška pravna bitka pa se donose neki zaključci samo kako se ne bi donijelo rješenje da bi se ti korisnici nekako uvukli u pravni tijek i mogli koristiti onda one pravne lijekove kako bi ishodili pravičnu naknadu temeljem postojećih zakona a evo nadam se i temeljem ovakvog jednog izmijenjenog zakona. Sama činjenica dakle da se u obavijestima navodi pojedinim korisnicima koliko toliko koliko su primili i kao što je kolega Stazić rekao najčešće je to broj nula a obrazlaže se s time da je dakle, da su tijekom proteklog razdoblja dobivali određene iznose kojima eto zbog toga nemaju prema državi odnosno država prema njima više nikakav dug. Dakle, ne zaboravimo da iznos upravo koji je evo ne znam zbog čega bio negiran i u proteklim našim raspravama zadnjih godinu, dvije dana kad bi se mi takli ove problematike, dakle da za vrijeme koalicijske vlasti vraćeno oko 20 milijardi kuna i plus 100 kuna koji su naši umirovljenici dobivali svakih mjesec dana. I rasprava o tome je dobra da bi se ova pravda odnosno nepravda ispravila a pravda zadovoljila. Ipak će to bili samo djelomična pravda jer je traže oni koji su najslabiji uz žene i djecu u našem sustavu jer naime to je eto već poznato dakle kada takvi potražuju pravdu onda je ona evo vidimo da je bila spora a neće biti u svemu ni potpuna. Ali kad se na njima iscrpljuje ta … [[Govornik se ne razumije.]] na njihovim leđima onda je brza, efikasna do krajnjih granica provediva. Međutim, evo da završim i da ne duljim. Pozdravljajući donošenje ovog zakona i isplatu što prije dakle ovo je vrijeme da se prisjetimo u kojem se sada stanju nalaze naši umirovljenici. I pravo pitanje umirovljenika danas nije samo pitanje povrata duga, onda sada je ono postalo još najmanje pitanje povrata duga. Ono je prije svega pitanje dramatičnog pada mirovina, prosječnih mirovina u odnosu na prosječne plaće. Kolega Hebrang je rekao da je u doba rata to bilo strašno, da je iznosilo 45%, dakle da je to bio onaj minimum gdje oni nisu mogli dozvoliti ne ugrožavajući standard umirovljenika da padne ispod tog omjera. Danas on iznosi 39%. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Markovinović.
Hvala, gospodine dopredsjedniče. Pa evo, apsolutno je netočno da je koalicijska vlast vratila umirovljenicima 20 milijardi kuna jer umirovljenici su dobivali neki sitniš koji nisu ni primijetili uopće. Mislili su da je to ne znam mirovina uvećana za 0,001%. Prema tome, to malo pogledajte, malo proučite to bolje. … [[Upadica se ne čuje.]] Pratio sam, gledao sam. Dalje, netočan navod je da ova Vlada mijenja za 180 stupnjeva, tvrdi jedno, tvrdi drugo. Ova Vlada poštuje odluke Ustavnog suda i tako se ponaša za razliku od vaše Vlade koja nije ni koalicijske sporazume odnosno ni sporazume sa recimo službenicima poštivala, … [[Govornik se ne razumije.]] i slično a nažalost sve dolazi na naplatu sada. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Dragica Zgrebec.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče, predstavnici Vlade predlagatelja, kolegice i kolege. Naime, kad god dođemo do jednog ozbiljnog problema o kojem treba raspraviti i donijeti određena zakonska rješenja onda se čitave naše rasprave svedu na to tko je šta učinio, tko je koga oštetio, tko je koga obeštetio itd. Međutim, ja sam zadovoljna da ovaj ogromni problem povrata duga umirovljenicima konačno rješavamo a početak tog rješavanja čini mi se da je počeo još i 1998. godine, o tome su kolege i kolegice taj povijesni tijek kroz raspravu već i danas rekle. Međutim, ako su, svaki zakon ima manjkavosti pa tako i ovaj zakon, pa i ove izmjene zakona imaju svojih manjkavosti. Međutim, ako su oni koji će biti korisnici koji će na neki način osigurati barem dio povrata sredstava za koja su bili ukinuti u jednom razdoblju, ako su oni zadovoljni, ako su zadovoljne udruge koje su učestvovale i u krajnjoj liniji pristale da Vlada pred parlament dođe sa ovakvim zakonom onda sigurno da i mi kao zastupnici moramo biti zadovoljni, prihvatiti takav zakon i na takav način okončati ovaj problem. Ja ponovo želim upozoriti da mi imamo jedan novi problem koji će biti dugoročan, koji je posljedica reforme mirovinskog sustava a ne narušavajući reformu mirovinskog sustava moramo naći rješenje. Dakle mi od 1999. godine naovamo dakle to je već 8. godina uviđamo problem tzv. novih umirovljenika. On se sve više produbljuje te razlike u primanjima umirovljenika do 1999. i nakon 1999. godine su sve drastičnije i mi ne smijemo zatvarati oči pred time i mi moramo to staviti na dnevni red. Hoće li to biti, hoće li to raditi Vlada u ovoj izbornoj godini ili će to raditi neka Vlada nakon izbora ali svako odugovlačenje rješavanja ovog problema dovest će upravo do ovako drastičnih problema i drastičnih rasprava kao što je povrat duga umirovljenika. Mi smo upozoravali kada se donosio Zakon o umirovljeničkom fondu na određene probleme koji će se javiti. Dakle ne dobivaju se rješenja, prišlo se je izračunu, individualnom izračunu, ali se ne dobivaju rješenja. Dobivaju se obračuni. Taj obračun većina ljudi ili, ne, zapravo ne većina. Nitko ne razumije. Nitko ga ne može kontrolirati od onih koji ga dobiju. Ljudi koji su dobili izračun nula, neki su se žalili pa su u ponovnom izračunu dobili neka sredstva i vrlo su zadovoljni. Drugi su se također žalili, nisu dobili, dobili su isti obračun. Naravno da su nezadovoljni. Ali nitko od njih nije dobio da kažem tako formulu kako se to računalo. Ali kažem, ako su, ako je većina zadovoljna, ako je i veliki broj ljudi prihvatio takvo rješenje ovoga problema onda moramo i mi biti zadovoljni. Veliki broj umirovljenika pristao je na tzv. polovičnu isplatu dakle isplatu u dvije godine gdje dobivaju samo pola iznosa. Čini mi se da i ovdje u obrazloženju piše da je neki prosječni povrat po umirovljeniku 26 tisuća kuna. Dakle većina je dobila daleko manje od toga pogotovo oni koji su pristali na bržu isplatu. Dobro je da i ovih, ako smo gotovo 450 tisuća ljudi na takav način riješili da riješimo i ovih nešto manje od 44 tisuće umirovljenika i da konačno stavimo točku na ovaj problem. I na kraju ipak bih željela se osvrnuti na izlaganje gospodina Hebranga u ime Kluba HDZ-a jer ne bi trebalo jer pogotovo klub čija Vlada predlaže ovakav zakon ne bi trebalo na taj način ići u povijest i na, i na neki način ju redizajnirati. Naime kolega Hebrang je rekao da nitko nije napravio dug. To su okolnosti, agresija, rat i tako dalje. Čovjek se s time može složiti. Ali je točno to da tadašnja Vlada koja se našla u takvim teškim ratnim situacijama nije vodila računa da se ravnomjerno rasporede troškovi rata. A kad se tiče ove populacije umirovljenika tada si nije dala truda niti da izmjeni postojeći Zakon o mirovinskom osiguranju nego je to riješila uredbom. I sad je za umirovljenike sreća što je to riješila uredbom. Jer da je promijenila zakon Ustavni sud ne bi imao osnove rješavati povrat duga. Dakle jedna totalna ignoracija. Kada je HDZ imao dvotrećinsku većinu u Saboru nije bilo potrebno niti mijenjati zakon. Sreća je da se tako desilo za ovu populaciju što je, ona će konačno nešto novaca i dobiti. I konačno nije ovo predizborni zakon. Ma neću uopće u to ulaziti. Samo činjenica je da smo mi tek nekoliko mjeseci pred izborima. Činjenica je da je prije samo godinu dana i dva mjeseca na moje zastupničko pitanje odgovor ovakav na kraju: «Navedeno mišljenje temelji se na odredbama važećeg Zakona o provođenju odluke Ustavnog suda, a ukoliko tim zakonom nisu obuhvaćeni svi aspekti obeštećenja to može biti samo predmet rasprave o eventualnoj izmjeni i dopuni zakona, a ne može biti predmet interpretacije važećeg zakona». Meni je to obrazloženje bilo logično, dobro i očekivala sam da će Vlada izaći sa izmjenom zakona. Za ovakvu malu izmjenu zakona jer je zakon u suštini se mogao i može primijeniti i na ovih 40 i nešto manje od 44 tisuće umirovljenika. Dakle možda je trebalo tek nekoliko dana ili koji mjesec da Vlada pripremi ovakve izmjene zakona i one su se mogle realizirati u 2006. godini i već su jednu ili dvije rate ovi ljudi povrata mogli dobiti. Činjenica jest da smo mi pred izborima pa i ovih 44 tisuće ljudi su potencijalni birači na sljedećim izborima. Da ponovim eto mislim da je dobro što je došla ova izmjena zakona. Dobro je da ju donesemo i mi ćemo, i naš Klub i ja osobno glasati za njega.
Replika uvažena zastupnica Lalić.
Pa kolegice Zgrebec isto kao i vi ja dijelim zadovoljstvo što ćemo donijeti ovaj zakon i uistinu ispraviti jednu nepravdu. Međutim u tom zadovoljstvu imam jedno narušavanje potpunog zadovoljstva a to je nezadovoljstvo zbog toga što do ovog problema nije trebalo doći. Govoreći u ime Kluba kad smo prije dvije godine raspravili o zakonu upravo smo ukazivali na ovu potrebu. Dakle da i ovi ljudi dobiju obeštećenje međutim dakako tada je to Vlada kategorički odbijala i putem svoje parlamentarne većine je izglasovala zakon odnosno ovaj Parlament je izglasao zakon ovakav kakav jest. I tu je tragedija jer ti ljudi uistinu su već dvije godine mogli dobiti dvije rate što bi u svakom slučaju olakšalo život međutim i to je odraz neosjetljivosti te Vlade. Upravo zbog toga što Vlada, ne znam iz kojih razloga, ne znam iz kojih razloga, vjerojatno iz čiste tvrdoglavosti ne želi pogledati istini u oči. Zbog toga imamo i sada problem novih umirovljenika. Pa sjetite se samo da je Klub Hrvatske seljačke stranke predložio zakon na koji će se riješiti pitanje novih umirovljenika. Kasnije je Klub SDP-a predložio takav zakon da se riješi problem umirovljenika. Mi smo u pisanom odgovoru Vlade Republike Hrvatske dobili odgovor da taj problem ne postoji, da se taj problem ne može rješavati. Dakle to nije bilo rečeno. To je bilo izrijekom napisano. Problema nema i ne treba se riješavati. Tek kasnije pod pritiskom javnosti premijer je promijenio mišljenje i zbog toga svaki puta kad razgovaramo i raspravljamo u ovom Saboru o problemu umirovljenika moramo naglašavati pitanje novih umirovljenika jer zbog nerazumljive isključivosti Vlade za godinu dvije, Vlada bez obzira koje političke opcije bila morat će rješavati taj problem. A to rješavanje će biti isto jako teško kao što je i rješavanje pitanja povrata duga umirovljenicima. Dakako i tada će postati prostor [[Upadica: Zahvaljujem.]] Prostor politikantstva, međutim ovaj problem ne zaslužuje politiziranje.
Riječ ima uvaženi zastupnik potpredsjednik Doma Mato Arlović.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, predstavnici predlagatelja. Kaže u završnom dijelu svoje replike kolegica Lalić da ovo možda ne zaslužuje političku dimenziju. Ali ovo pitanje ima političku, moralnu, pravnu, ekonomsku, socijalnu i svaku drugu dimenziju. Ovo je, ali nije se smjelo u to dovesti, potpuno se slažem. Poštovane kolegice i kolege ima nas u ovom Domu, u ovom Saboru koji od '93., od listopada '93. kada je odlukom umanjena osnovica za obračun mirovina protuzakonito i protuustavno vapimo da se ove nepravde isprave. Ja moram reći potpuno se ne slažem s time, da ovako se odnosimo spram ovoga pitanja i da zapravo tek pod prinudom odluke Ustavnog suda počinjemo ispravljati i to na kapaljku nepravdu spram umirovljenika. Znate, poštovane kolegice i kolege, nama koji smo u to vrijeme govorili kada su nam govorili da nema nikakvog duga prema umirovljenicima, kada su nam govorili da ne razumijemo potrebu. Moramo biti ili mogli bi im kazati danas zadovoljstvo i zbog satisfakcije da smo u pravu. Ali ja vam moram reći, ja osobno osjećam ogorčenje i duboko razočarenje zato što smo napravili ovakav međugeneracijski zapravo sukob između nas kao djece i naših roditelja koji su umirovljenici. Jer kolegice i kolege, htjeli mi ili ne htjeli pravdali smo to višim ciljevima kao zbog poslova oko nabave oružja, zbog obrane Domovine. Isto tako smo pravdali trošenje novaca od prodanih stanova za takve svrhe. Isto tako smo pravdali trošenje novaca od pretvorbe i privatizacije, a sada polako izlaze prvo kud su ti novci završavali, a drugo izlazi da se nisu ta ukupna sredstva tako trošila nego daleko za neke druge namjene, a ne za ove o kojima se zbog viših ciljeva pokušavalo o tome reći. A kako se to reflektiralo pogotovo nakon spoznaje da je Ustavni sud utvrdio da su zakinuti ovi umirovljenici, oni kao pojedinci, na njihovo psiho-fizičko zdravlje. Ako hoćete na njihovu materijalnu poziciju dosta je teško uopće i zamisliti na žalost neki od njih nam više to ne mogu reći jer su otišli s ovoga svijeta ne dočekavši da im se nepravda koja im je učinjena ispravi. Ja moram reći poštovane kolegice i kolege, sasvim jasno i sasvim odgovorno ni ovim zakonom u cijelosti nepravdu ne ispravljamo. Mi tek ovim zakonom pravimo još jedan koračić u tom segmentu. Mi ovim zakonom sada napokon obuhvaćamo i korisnike najviših mirovina i korisnike obiteljskih mirovina. Šta je sa novim umirovljenicima? Sad će nam za ove korisnike obiteljskih mirovina i najviših mirovina do jučer smo govorili da nemaju na to pravo jer nisu zakonom obuhvaćeni. Nećete nam valjda reći poštovane kolegice i kolege da je zakonito proveden i ovaj postupak vezano za nove i stare umirovljenike, pa ako su u nepravednom položaju onda su zbog zakonskog rješenja. Pa ja postavljam pitanje drage naše kolege imamo li mi pravo biti svjesni toga da kada se donese zakon koji je očigledno nepravedan, koji izaziva nepravdu u odnosu na one na koje se primjenjuje, na naše građane, kada su u jednakom materijalnom i stvarnom društvenom statusu da zapravo tako izazvanom nepravdom da to ne ispravimo. A mi imamo činjenicu da pod jednakim godinama osiguranja, pod istim iznosima uplate doprinosa za mirovinsko osiguranje naši umirovljenici, nove kategorije i po 30% imaju manju mirovinu nego što imaju stari umirovljenici koji su otišli 1.1.1999. godine u mirovinu. Mi imamo na žalost situaciju da nam stalno pada prosječna mirovina u odnosu na prosječnu plaću. Sad smo čuli da je to negdje 39% već doseglo itd. A kada se uzima samo ova kategorija novih umirovljenika onda je ona i ispod toga. Sad se postavlja pitanje koja je naša odgovornost zbog takvih pitanja i takvih situacija? Naša odgovornost mora biti vezan uz to da nepravedne zakone ispravljamo u skladu s našim Ustavom i u skladu sa državom socijalne pravde koju smo njime propisali. I ne samo propisali nego zato što takvo društvo želimo izgrađivati. Mi moramo otvoriti mogućnost da ljudi koji su svoj minuli generacijski rad ostavili generacijama iza njih, dakle nama a mi ćemo slijedećima osigurati da zapravo svoju starost mogu dostojno proživjeti, a ako ne mogu onda da teret socijalne situacije i stvarnosti jednako snosimo, podjednako snosimo. Ne može biti da rast plaća bude puno veći nego što je rast mirovina i da rast mirovina ne prati rast plaća u Republici Hrvatskoj. Mi moramo postaviti pitanje ako se mi ovako odnosimo spram generacija koje odlaze kako će se odnositi generacije koje dolaze iza nas prema nama? Poštovane kolege i kolegice, zbog toga ja tvrdim da ovo pitanje nije samo pravno, nije samo političko, nije samo ekonomsko. Ono je i pravno i ekonomsko i socijalno i moralno i svako drugo i napokon mi moramo o ovim stvarima progovoriti da jedan od najviših ciljeva jeste u skladu sa zakonom osigurati socijalnu pravdu i jednako snošenje tereta, socijalnih tereta u socijalno kriznim situacijama za državu. A naravno, isto tako moramo osigurati da srazmjerno svojim obavezama pripadaju nam i prava. Nedopustivo je, nedopustivo je da imamo ovakvu situaciju kakvu ovdje i u ovakvim situacijama i u stvarima imamo. I još nešto. Ovdje se ponovo govori da će pravo početi ostvarivati počevši od polovice 2007. godine kad se izmijene ove kategorije. Kojim pravom ono što je zakinuto ostvarujete, određujemo rok naknadno da će se početi ostvarivati. Pa tko smo to mi? Pa ako smo već utvrdili, ako je sud utvrdio da smo zakinuti mi trebamo utvrditi iznos zakinutosti i pokušati barem osigurati da svaki od ovih kategorija umirovljenika onu realnu štetu koju je pretrpio odmah može realizirati, naravno u skladu sa onim zakonom na koji su svi pristali pa čak ako prihvaća 50% odmah onda u redu manje. Ali zašto od sredine 2007. godine? To mi nije jasno. Jel je to nepravda? Jel je to šteta ili nije? I zadnju stvar. Ono što bih posebice htio reći nije dobro stalno tvrditi kako za ovo nema ili nije bilo mogućnosti između ostaloga zbog toga prvo što nije bilo duga, pa onda recimo poslije toga nije bilo obveze prema obiteljskim umirovljenicima ili ne znam umirovljenicima sa povišenim uplatama ili sa najvišim mirovinama, pa onda poslije toga smo govorili nije bilo sredstava, pa sad smišljamo da ćemo imati posebni fond iz kojeg ćemo ta sredstva osigurati itd. zapravo da bismo iz dijela onoga što generacijski ostavili ti isti ljudi nama kroz pretvorbu ili privatizaciju osigurali sredstva kojim će to platiti. Nije to dobro tako govoriti. Ovo je pitanje koje ima društvena zajednica, odnosno država prema obavezi u odnosu na određenu kategoriju našeg stanovništva. Iz kojih sredstava će to se osigurati, to njih ne treba se ticati i ne treba prebacivati teret moralne odgovornosti za stanje društva na njih zbog toga što traže ono što im je sud utvrdio da im pripada. Ja mislim da je došlo vrijeme da o tome sasvim jasno i otvoreno progovorimo jer nema potrebe odugovlačiti i ponovo se pojavljivati danas sutra sa nekakvim novim dogovorom koji smo mi kao postigli da ćemo ispraviti nepravdu koja se čini prema novim umirovljenicima. Ma kakav dogovor. Ma imamo Ustavnu, zakonsku i svaku drugu formalno-pravnu obavezu, ali prije toga vapi načelo pravednosti i jednakosti svakog građanina za jednaku uplatu, za jednake godine staža da može i treba imati jednaku naknadu, odnosno jednaku mirovinu kad ode u starost, a ako smo donijeli Zakon o mirovinskom osiguranju koji je u tom segmentu nepravedan, neovisno o tome što smo započeli reformu taj dio ispravimo nepravde i idemo dalje u reformu, inače ta reforma nikada neće okončati se do kraja, a da se neće postavljati pitanje nepravde i ispravljanje nepravde koje se učinilo prema određenim kategorijama umirovljenika, odnosno osiguranika. Zbog svega toga, ja ovaj Zakon podržavam jer je on korak dalje, ali i izražavam ponovo svoje ogorčenje zašto idemo koračić po koračić umjesto da riješimo ovo pitanje barem na načelu pravednosti i zakonitosti da ljudi znaju šta im pripada, a onda se razgovarajmo ovisno o materijalnim mogućnostima kad ćemo i kojim tempom isplaćivati taj dio sredstva koji su njihovi i koje mi moramo njima vratiti. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnika Ljubica Lalić.
Pa, kolega Arlović, apsolutno je da ovo pitanje, ovaj problem ima političku dimenziju, a kad sam govorila onda sam zapravo govorila o tome da ovaj problem ne smije postati predmet politikanstva znate, ali ako kronološki idemo slijediti ovaj problem, pa idemo od onih trenutaka kad se reklo da nema duga, pa do trenutaka kad smo donosili zakon pa se branilo rukama i nogama da se ova kategorija ljudi izbaci iz obeštećenja, onda i kad se donosi danas zakon koji će se primjenjivati tek 2007. godine dakako da se stiče utisak i ostaje gorak okus u ustima da je to politikanstvo. Pa politikanstvo je i onda kad se obeća porast mirovina u odnosu na prosječnu isplaćenu plaću, a umjesto tog porasta koji je 30.12.2003. godine prosječna mirovina iznosila 44,71% u odnosu na prosječno isplaćenu plaću, a danas je taj prosjek 39%. Onda je to politikanstvo kad netko to obeća i umjesto tog porasta mirovina mi imamo pad mirovina u odnosu na prosječno isplaćenu plaću u Republici Hrvatskoj. U tom smislu sam govorila o potrebi rješavanja problema, ali onda kad je taj problem uočen, kad je jasno da je problem nastao, a ne baviti se politikanstvom u političke svrhe da se taj problem rješava onda kad se očekuju ajde neke u ovom problemu sporedne stvari gledajući problem tog segmenta ljudi koji ne znam kojom umjetnošću vladaju kad mogu živjeti sa 39% prosječno isplaćene plaće u Republici Hrvatskoj.
Replika, uvažena zastupnica. Je li nema odgovora. Vi mene zbunjujete. Replika, uvažena zastupnica Ingrid Antičević.
Mislim da je kolega Arlović kada je uvodno počeo sa svojom raspravom stvarno rekao da je ovo pitanje i moralno i socijalno, pitanje par exelans i to mu je doista tako. Ali jednako tako da od nekakvog, od neke apsolutne pravde i od zadovoljenja pravde da se vraća sve ono što je oteto umirovljenicima to iluzija. Ovaj povrat je na razini simbolike, ali umirovljenici, odnosno već je bio sam korak i težak i vrlo težak put da se uopće prizna da su se umirovljenici pokrali, jer to se činilo u vrijeme kada se oduzimao ovaj novac od umirovljenika, kada su se pucali, mnogi busali u prsa da se radi o visokim interesima. Obrana zemlje bio je naš ne primarni zadatak, nego pitanje opstanka, ali pitanje što je bilo sa mnogim novcem, ne samo ovim novcem, bilo je zabranjeno pitanje i zbog toga je kolega Arlović u pravu kad kaže upravo kad su u pitanju, odnosno kad se netko pretjerano busa u neke uzvišene interese onda su, to je povijest pokazala da su mu počesto interesi vrlo, vrlo prizemni. Evo jučer, ali mi se nikako da se naučimo od takvog jednog ponašanja. Prekjučer i prije 3 dana imali smo od jednog dužnosnika, ali iz sportske sfere da je protiv Hrvatske, da je izdajnik onaj tko je protiv prvenstva. Danas se kaže, dakle kad činjenice ukažu nešto drugo ili stvarnost ili nazovimo ih to okolnosti, onda se kaže eto, a i bolje je da se to nije dogodilo. Prema tome, mislim da ovo pitanje jeste kako je rekao kolega Arlović pitanje pravednosti, pitanje morala, ekonomsko pitanje, ali da nema govora o nekakvoj apsolutnoj pravdi ni o povratu duga u onom punom iznosu u kojem su oni oštećeni i također što je najvažnije ovdje kad se govori o pitanjima umirovljenika, najveći problem je da njihove sadašnje mirovine iznose jedva bijednih 39% u odnosu na ionako male plaće. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Željko Pavlic.
Gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici ministarstva. Evo dopustite da se ja osvrnem dakle na donošenje Zakona o Umirovljeničkom fondu, tj. o njegovim dopunama koje ja podržavam dakako. Isto tako postavljam pitanje zašto taj problem nije riješen pri samom donošenju ovog Zakona, nego tek danas? Ono što bi svi skupa danas možda trebali učiniti je da uputimo javno i zahvalu svim umirovljenicima u Republici Hrvatskoj što tako dostojanstveno, dakle tako dostojanstveno trpe sve ono što se dešavalo svih ovih godina iza nas uključujući dakle što i tako dostojanstveno reagiraju i na sve ovo što se dešavalo svih ovih godina i u ovom Hrvatskom saboru dakle, pa i na političkoj sceni gdje su oni često puta bili samo moneta nekakva za potkusurivanje, skupljanje nekakvih jeftinih političkih poena i iza toga nije stajala možda prava želja da se njihov problem rješava u cijelosti onako kako bi to trebalo biti. . / . Danas dakle rješavamo jedan samo mali dio tog problema, a zapravo glavni problem je pitanje visine naših mirovina tj. problem je što su mirovine danas postale zapravo socijalna kategorija. I što je dakle visina tih mirovina danas dovoljna samo za nekakvo puko preživljavanje iz mjeseca u mjesec. O tome nam govore i podaci o visini naših mirovina, o visini mirovina naših umirovljenika. Da ne ponavljam sve ono što je danas rečeno. Ali, mislim da je interesantno za ponoviti činjenicu da su mirovine upale duboko u zonu siromaštva čija je granica npr. prema Svjetskoj banci iznosi 214 eura tj. nešto više od tisuću i 500 kuna. A možemo reći da u Republici Hrvatskoj takvu mirovinu tj. mirovinu do tisuću 500 kuna prima više od 330 tisuća umirovljenika. Da mirovinu do 2 tisuće kuna prima više od polovice ukupnog broja umirovljenika u Republici Hrvatskoj, više od 680 tisuća. Obiteljska mirovina danas se ovdje spominje, ona je zapravo prosječno još i daleko manja, tako da su svi oni primatelji obiteljske mirovine zapravo u toj granici siromaštva. Drugi također dokaz koji nam govori o tome da su mirovine pogotovo one obiteljske, socijalna je kategorija, je jedan znanstveni rad gospodina Zorana Šućura s Pravnom fakulteta sveučilišta u Zagrebu. Njegov studijski rad s naslovom "Siromaštvo i socijalni transferi u Hrvatskoj", on među rizičnim skupinama spominje upravo starije osobe i umirovljenike. Također u socijalne transfere ubraja starosne i obiteljske mirovine što oni zapravo i jesu, što sam već rekao. I govori o efikasnosti hrvatskog transfernog sustava. Po toj ocjeni Republika Hrvatska spada u krug zemalja s najmanje efikasnim starosnim i obiteljskim mirovinama. Dakle, one najmanje upravo utječu na to da bi se mogla ta razina siromaštva smanjiti. A tu mogu i spomenuti i regionalnu različitost u Republici Hrvatskoj. Pa tako ima pojedinih regija koje su i po tom, po tim nekakvim podacima mogli bismo reći u depresiji ispred tj. ispod te neke prosječne visine mirovina u Republici Hrvatskoj. Evo, tu mogu spomenuti i svoju Međimursku županiju koja je na dan 31. prosinca 2006. godine imala čak 21 tisuću i 044 umirovljenika. A u Međimurskoj županiji nešto više od 22 tisuće zaposlenih. Dakle, vidimo kakav utjecaj na socijalnu sliku u Međimurju imaju umirovljenici. Od toga 11 tisuća 148 je korisnika starosne mirovine, 5 tisuća 165 je korisnika invalidske mirovine, a 4 tisuće 731 su korisnici obiteljske mirovine, s prosječnom mirovinom od tisuću 377 kuna. Prosječna obiteljska mirovina je u Republici Hrvatskoj tisuću 705 kuna. Dakle, vidimo da su oni koji dobivaju obiteljsku mirovinu u Međimurskoj županiji u još težoj situaciji nego oni koji imaju puno višu županiju. Sve to utječe na to da je prosjek svih mirovina u Međimurskoj županiji tisuću 557 kuna. Dakle, manje-više gotovo svi umirovljenici u Međimurskoj županiji se kreću blizu granice ovoga siromaštva. Opet samo da ponovim da je prosjek mirovine u Republici Hrvatskoj tisuću 974 kune, što je opet 20% veći nego od onog u Međimurju. Što se s tim mirovinama dade napraviti, ako usporedimo podatak da je sindikalna košarica, vrijednost sindikalne košarice za ožujak bila 5 tisuća 684 kune. Dakle, vidimo da je jako, jako teško preživjeti mjesec našim umirovljenicima. Mislim da bi se u tom smjeru morali kretati svi naši potezi. Evo, ova vlast je na kraju svog mandata ali mislim da svi skupa moramo obratiti pažnju na ovaj problem i da bi nam svima skupa morala obaveza da u svoje predizborne programe na prvo mjesto stavimo ili na drugo mjesto stavimo rješenje problema umirovljenika. Ali da to bude kvalitetno i dugoročno rješenje. A kvalitetno i dugoročno rješenje je i jedino ekonomski rast i zapošljavanje. Sadašnjim ekonomskim rastom koji je ispod 5% to sigurno ne možemo napraviti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a, pet minutna rasprava, uvaženi zastupnik potpredsjednik Doma Mato Arlović.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege! Koristimo ovih pet minuta da bismo zapravo proveli dio rasprave u povodu ovog zakona. Ako hoćete predlažemo, apeliramo, nudimo, dajmo napokon zatvorimo stranicu ove nepravde. Nemojmo na kapaljku ispravljati očigledne nepravde prema našim starijim građanima, prema našim roditeljima. I ova izmjena i dopuna Zakona o umirovljeničkom fondu je obuhvatila sada dvije dodatne kategorije umirovljenika. One koji imaju obiteljsku mirovine, oni koji imaju najvišu mirovinu, da im se prizna ono što im je utvrdio Ustavni sud. Pa ne priznajmo mi s tim ništa, nego zapravo ovim zakonom trebamo osigurati kao što se u obrazloženju i kaže, tehničke mjere za ostvarivanje ovog prava. Ali je tužno da bismo morali donijeti ovaj zakon, da bismo nakon evo, nepuna dva, tri mjeseca zadnja kak' su prošla, došli do toga da i njima pripada to pravo, jer se prije toga tvrdilo od strane Vlade da im to ne pripada. Drugo, što bismo htjeli jasno i nedvojbeno reći. Nepravda između novih i starih umirovljenika vapi do neba. Nedopustivo da se iz dana u dan, povećava broj umirovljenika novih koji sve iz dana u dan u odnosu na mirovinu za iste godine staža, iste doprinose koje su plaćali, sve više i više zaostaju u odnosu na stare umirovljenike. Tu nepravdu treba hitno ispravit, treba pripremiti zakon. I to ne može biti zakon kojim se osiguravaju jednokratna sredstva jer to nije jednokratni problem. To mora biti zakon kojim ćemo biti svjesni da ćemo participaciju državnog proračuna u mirovinskom fondu za rješavanje ove nepravde povećati. Četvrto, inzistiramo da se dogovorimo na društvenoj razini koju treba ozakoniti. Do koje je to razine moguće dopustiti da prosječna mirovina pada u odnosu na prosječnu plaću a da se ne ugroze egzistencijalne potrebe naših umirovljenika i ne pretvara ih se od dostojanstvenih ljudi u ljude i kategoriju sirotinje. Ja mislim da mi moramo otvoreno o tome progovoriti i moramo o tome zakonom ozakoniti ovo pitanje. Postoje mnoge zemlje u Europi i u svijetu u kojima ni na kraj pameti ne pada da takve mirovine padnu na ovu razinu ili postotak koji mi imamo u odnosu na prosječnu plaću. Uostalom, mi moramo udovoljiti zahtjevima i načelima našeg ustavno-pravnog poretka, mi moramo udovoljiti načelima socijalne pravde i pravednosti u društvu ako hoćemo osigurati da napokon nakon evo od '93. do 2007. četrnaest godina teče voda Savom da se ova nepravda prema postojećim kategorijama ne ispravlja. Nemojmo da još toliko vode protekne a da se nove nepravde koje nastaju iz dana u dan, koje proizlaze iz sustava koji smo mi ozakonili da. … [[Upadica se ne čuje.]] Da, ne vi. Vi, vi ste donijeli zakon kolega Pasecky '99. godine o mirovinskom osiguranju kojim ste to uspjeli napraviti. Vi ste to preglasavanjem riješili. Prema tome, poštovane kolege dajte da mi lijepo sjednemo ovdje razgovarati neovisno o tome tko kojoj stranci i političkoj opciji pripada. Ja mislim da tko god hoće ozbiljno razgovarati da sve stranke mogu postići dogovor da je nužno potrebno u društvu da bi ono imalo prosperitet, napredak i da bi moglo se uopće graditi u budućnosti, osigurati minimum socijalne pravde. Socijalna pravda vapi za time da se ova pitanja isprave i da se riješe na korist i u interesu i društvene zajednice a posebice u korist onih koji su zakinuti nepravednim rješenjima i nepravednim provođenjem zakona, to su naši umirovljenici. Hvala vam lijepa. Mi ćemo podržati i ovaj djelić ispravljanja nepravde ali tražimo da se nepravda u cjelini stavi na dnevni red i definitivno ispravi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Idemo na glasovanje o raspravljenim točkama. Prvo, Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o umirovljeničkom fondu. Amandman je podnio Klub zastupnika HSU-a. Državna tajnica Vera Babić. Izvolite se očitovati molim, dva amandmana. Amandman na članak 3.
Amandman na članak 3. gospodine predsjedniče Vlada ne može prihvatiti. Naime, riječ je o činjenici da prema Zakonu o umirovljeničkom fondu Mirovinski zavod nije u izravnoj obvezi prema korisnicima mirovina odnosno u primjeni Zakona o umirovljeničkom fondu ne vodi se upravni postupak i ne može se u zakon ugraditi ovaj prijedlog amandmana. Riječ je o obvezno pravnom odnosu između društva i članova društva.
Zastupnik Silvano Hrelja u ime predlagatelja.
Nažalost, ne mogu prihvatiti obrazloženje Vlade zbog toga što je prethodna praksa bila da su korisnici odnosno članovi umirovljeničkog fonda direktno svoje prigovore slali na Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje i bez toga što to nije pisalo u Zakonu o umirovljeničkom fondu. Time se druga grupa, dakle novi članovi umirovljeničkog fonda stavljaju u drukčiji pravni položaj. Molim glasanje o ovom amandmanu.
Hvala. Molim uključimo se, treba glasovati. Rezultat? Za 22, 3 suzdržana, 58 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Slijedeći amandman na članak 4.
Na članak 4. gospodine predsjedniče Vlada također ne može prihvatiti amandman. Naime, suprotno od stajališta predlagatelja amandmana držimo da bi usvajanjem amandmana sadašnji umirovljenici dakle koji su obeštećeni bili stavljeni u nepovoljniji položaj obzirom na vrijeme počeka a pored navedenog sadržaj amandmana po svojoj pravnoj naravi nije niti materija zakona nego statuta.
Zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovana državna tajnice, ovaj vaš stav sada izrečen odstupa od stavova koje su dužnosnici Vlade javno iznosili prema hrvatskim građanima da će se naknadni članovi fonda, da će uhvatiti ritam isplate sa onima koji su to postali u prvom navratu. Prema tome, meni je žao, nije točno da ova materija ne može biti predmetom odnosno sadržajem Zakona o umirovljeničkom fondu, jednostavno ta kvalifikacija ne stoji jer smo upravo dodali i rokove isplate za varijantu A pa ne bi bilo neprimjereno da se ugrade i fiksni rokovi za isplatu po varijanti B. Molim glasanje po ovom amandmanu.
Hvala. Molim, uključimo se. Glasovati. Rezultat? 22 za, 2 suzdržana, 59 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim, uključimo se. Rezultat? Sa 80 glasova za i 5 suzdržanih donesen je predloženi zakon.
Prelazimo na slijedeću točku dnevnog reda - Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o stažu osiguranja s povećanim trajanjem, drugo čitanje, P.Z. br. 550 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona članak 155. do 157. poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državna tajnica Vera Babić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, vrlo kratko budući da je riječ o drugom čitanju. Podsjećam samo ovaj Visoki dom da je riječ o prijedlogu zakona koji se u sadržaju ne razlikuje od teksta prijedloga u prvom čitanju. Dakle, predlaže se da se dopunom važećeg zakona utvrdi staž osiguranja sa povećanim trajanjem na radnom mjestu strojomontera na brodu, pomorskoj brodogradnji i to na način da se svakih dvanaest mjeseci provedenih na tom radnom mjestu računa kao staž osiguranja od četrnaest mjeseci. Budući da je riječ o radnicima koji rade na radnim mjestima na kojem postoje štetni utjecaji i pored primjene opće i posebne zaštite donošenjem ovoga predloženog zakona držimo da se stvaraju preduvjeti da se očuva i zdravstvena i radna sposobnost koja će se u staž osiguranja s povećanim trajanjem naravno reflektirati i na sniženje dobne granice za ostvarivanje prava na mirovinu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? U ime kluba HSU-a uvaženi zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Prvo želim pohvaliti da se sa ovom inicijativom rješava jedna očita greška iz 1999. kada je ovo radno mjesto u brodogradnji izgubilo staž osiguranja sa povećanim trajanjem i to tadašnjim donošenjem zakona. Međutim, naravno mi ćemo za ovaj zakon glasati. Međutim, upozoravamo na jedan nedostatak ovog zakona a to je da se on u suštini odnosi samo za Brodogradilište Split jer samo Brodogradilište Split ima radno mjesto strojomonter na brodu a to radno mjesto strojomonter na brodu nije predviđeno nacionalnom klasifikacijom zanimanja. Prema tome, ista radna mjesta koja postoje u Brodogradilištu "3. maj", u Brodogradilištu "Uljanik", u Brodogradilištu "Kraljevica" i u drugim brodogradilištima koji rade iste poslove pod drugim nazivom. Nota bene taj naziv je i u nacionalnoj klasifikaciji a to je brodski mehaničar i brodomehaničar motorist na brodskom trupu. Dakle, oni ovim zakonom neće dobiti beneficirani radni staž kako ga kolokvijalno nazivamo odnosno staž osiguranja sa povećanim trajanjem. Prema tome, mi smo tu uložili amandman kojim se ta nepravda na neki način ispravlja i amandman bi glasio da se tekst točke 11. mijenja i glasi: "Radna mjesta brodski mehaničar, brodomehaničar, motorist na brodskom trupu i strojomonter na brodu" a bez potrebe da u naknadnoj proceduri ova brodogradilišta dokazuju opravdanost uvođenja beneficiranog radnog staža na tim radnim mjestima jer je on čini se greškom i ukinut, dakle prepiskom zakona i ukinuto kod donošenja zakona 1999. godine kada je taj zakon preuzet iz zakonodavstva bivše SFRJ. Da pročitam decidirano onako kako stoji. "U "Narodnim novinama" broj 71. od 8. srpnja 1999. godine objavljen je Zakon o stažu osiguranja s povećanim trajanjem koji je preuzeti zakon objavljen u "Narodnim novinama" SRH broj 52/80.". Sa svim radnim mjestima kao i do tada izuzev brodskog mehaničara. Nikakvih zahtjeva iz hrvatske brodogradnje za ukidanjem uvećanog staža za to radno mjesto nikada nije bilo a niti od bilo koje druge institucije u ovoj državi nije bilo zahtjeva za ukidanje. Vjerujemo da je brodomehaničar motorist izostavljen vjerojatno greškom u prijepisu na što nas još više uvjerava i greška u zadnjoj rečenici članka 4. odjeljka 9. U njoj stoji: "Svakih 12 mjeseci provedenih na radnim mjestima pod 2 do 5 računa se staž osiguranja kao četrnaest mjeseci." a trebalo je stajati svakih 12 mjeseci provedeno na tim mjestima pod 6 do 10 što se sad ispravlja u izmjenama i dopunama ovog Zakona. Računa se staž osiguranja od 14 mjeseci. Nakon toga je svim brodskim mehaničarima od 15.7.1999. godine radni staž sa uvećanim trajanjem zatvoren ili ukinut. Mišljenja smo da je zahtjev Nezavisnog sindikata Brodosplit brodogradilišta d.o.o. jer je on inicijator na temelju koga je došlo do ovih izmjena zakona svakako opravdan iako opetujemo da kompletna obrada nije bila potrebna već je samo trebalo ispraviti počinjenu grešku. Još manje je opravdan zahtjev Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva, Uprave za mirovinsko invalidsko osiguranje. Odjel za mirovinsko i invalidsko osiguranje koji upućuje podnosioce zahtjeva za utvrđivanje staža osiguranja s povećanim trajanjem na radnom mjestu brodski mehaničar i brodomehaničar motorist na dostavu nove stručne dokumentacije radi provođenja daljnjeg postupka kao da se on prvi put pojavljuje. A u suštini on je do 1999. bio sasvim normalan u našem zakonodavstvu. Tehnologija rada od 1980. godine se bitno nije nažalost promijenila i nije došlo do značajnih problema u načinu i postupku rada brodskih mehaničara kako god se oni zvali u pojedinom brodogradilištu. U nacionalnoj klasifikaciji zanimanja objavljenoj u Narodnim novinama broj 111. od 19. kolovoza 1998. godine u podvrsti 723 dakle pojavljuje se naziv mehaničar brodskih strojeva i mehaničar brodskih strojeva specijalizirani te brodski mehaničar dok naziv strojomonter na brodu, ni strojomonter ni strojomonter na brodu nije poznat odnosno nema ga u nacionalnoj klasifikaciji. Usporedbom posla brodskih mehaničara u ostalim brodogradilištima sa poslovima strojomontera može se utvrditi da su oni jednaki te da se radi o istom radnom mjestu kako je zakon iz 1980. godine ispravno i priznao. Stoga nema potrebe podnositi i novi zahtjev za priznavanje staža s uvećanim trajanjem za brodskog mehaničara već ga samo treba aktivirati jer nikada i nije ukinut već je greškom ispao, evo sad koristim onu riječ koju je izrekao i uvaženi kolega Hebrang već je ispao iz zakona 1999. godine. Iako nije, nije ispravna riječ. Predlažemo da se zakonski ispravi greška i vrati strojomonter, brodski mehaničar i brodski mehaničar motorista u zakon iz 1999. godine gdje je i trebao biti. Time bi se riješile dileme o najispravnijem nazivu i ispravila nepravda jer brodski mehaničari rade u istim uvjetima kao i brodocijevari, brodobravari i limari, zavarivači, brodomonteri, brodoskelari, plinski rezači i ravnači kojima uvećani staž nikada nije osporen. I dali smo na ovaj zakon i jedan prijedlog, prijedlog zaključka koji glasi, čisto radi naše spoznaje da znamo koliko vrijedi posebni doprinos poslodavca za staž sa uvećanim trajanjem. Naime zaključak glasi ovako: obvezuje se Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje da u roku od 90 dana podnese Hrvatskom saboru izvješće o broju umirovljenika i osiguranika na koje se primjenjuju odredbe Zakona o stažu osiguranja s povećanim trajanjem te najprecizniji mogući podatak o tome koliko posebni doprinosi poslodavaca pokrivaju mirovinske rashode za pokriće prava umirovljenika po osnovu staža osiguranja sa povećanim trajanjem. Mi smo u Hrvatskoj stranci umirovljenika cijenili da trebamo znati koji su nam ulazi, a koji izlazi iz mirovinskog sustava jer dobro znamo da su nam se u mirovinski sustav ubacili i neki, dakle i neki socijalni tereti. Na primjer kod najnižih mirovina pa onda imamo ovaj beneficirani staž i ostale strukture umirovljenika i mislim da bi bio ovo doprinos raščišćavanju odnosno stvaranju čiste, čistije slike ulaza i izlaza iz mirovinskog sustava. A pogotovo zato što je, što mi je na Odboru rečeno da se procjenjuje da neće biti većih troškova zbog uvođenja još ove kategorije. Naravno ponovnog uvođenja ove kategorije zanimanja odnosno radnog mjesta u sustav staža osiguranja sa povećanim trajanjem. Evo to je naš doprinos ovoj, ovom, doprinos u raspravi o ovom Prijedlogu zakona. Naravno da pohvaljujemo i inicijativu Sindikata da se vrati taj naziv odnosno to radno mjesto u sustav ali željeli bi istovremeno i ispraviti grešku da druga brodogradilišta ne moraju ponovno prolaziti proces dokazivanja opravdanosti beneficiranog radnog staža ili staža osiguranja s povećanim trajanjem na radnim mjestima gdje je to već bilo dokazano.
Zahvaljujem. Završavamo dopodnevni rad sjednice. Nastavak je u 15 sati. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice Dražen Bošnjaković.
Nastavljamo sjednicu. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospođo državna tajnice! Evo, pred nama je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o stažu osiguranja s povećanim trajanjem. Kao što i sami znamo postoje određena radna mjesta na kojima su uvjeti rada toliko teški i čije obavljanje zapravo iziskuje specijalne napore. Pa unatoč svim mjerama zaštite na radu, unatoč svoj modernoj tehnologiji koju danas primjenjujemo ti utjecaji, tog radnog mjesta su toliko teški da utječu na zdravlje onoga koji ih obavlja. Također postoje i takva zanimanja i stoga mi imamo upravo ovaj zakon kojima su ta radna mjesta točno definirana i utvrđena, gdje se određeni staž osiguranja priznaje kao povećani. Dakle, tko obavlja 12 mjeseci poslove na takvim radnim mjestima, to se priznaje ovisno o radnom mjestu da li 14, da li 15, da li 16 ili 18. Ovisi znači o uvjetima o kojima se radi. To su radna mjesta znači u rudnicima, željezarama, ljevaonicama, građevinarstvu određena radna mjesta. I ono što se tiče današnjeg zakona, to je znači jedno radno mjesto u pomorskoj brodogradnji. Kako se ta radna mjesta utvrđuju? Utvrđuju se na način da poticaj za utvrđenje tih radnih mjesta ili za brisanje određenih radnih mjesta s tog popisa daju ili poslodavac ili sindikat ili Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje. Uz taj poticaj, uz taj prijedlog mora se dostaviti određena stručna dokumentacija na kojoj se temelji. I nakon toga nadležno državno tijelo to dostavlja stručnoj, znanstvenoj ustanovi da ona da konačno mišljenje o tome da li ima opravdanja određeno radno mjesto ili zanimanje uvesti i utvrditi kao znači staž sa povećanim trajanjem. Evo, upravo danas je jedan takav prijedlog zakona pred nama. I on se odnosi znači, on se odnosi na određena radna mjesta, na točno konkretno radno mjesto u pomorskoj brodogradnji, a to je radno mjesto strojomontera na brodu. Dakle, mi danas ovime dopunjujemo tu listu radnih mjesta gdje priznajemo da staž osiguranja će vrijediti sa produženim trajanjem. De facto onaj koji radi na radnom mjestu strojomontera na brodu, njemu će se 12 mjeseci rada na tom radnom mjestu priznati kao 14. A sljedom ovih ranijih pretpostavki da je, su uvjeti rada takvi da se oni reflektiraju i na zdravlje čovjeka. I na taj način ćemo doći do toga da taj čovjek znači u određenoj dobi ranije može ići u mirovinu. Procedura je iz ovoga vidimo provedena vrlo korektno. Sindikat je dao poticaj. Stručna tijela su rekla da to ima opravdanja. I stoga imamo ovaj prijedlog ovdje. Ja moram reći da mi je čak osobno i žao da to nismo donijeli po hitnom postupku, jer evo, u odnosu na prvo čitanje se tu apsolutno ništa nije promijenilo. Stoga kolegice i kolege, mislim da je ovo jedno od prava zapravo koje pripada tim ljudima koji obavljaju poslove na tim radnim mjestima. U nekim drugim zakonima u Zakonu o radu znači, su propisane i neke druge benificije koje se imaju bilo da je to veći broj dana kod godišnjeg odmora, bilo da se to i kod same plaće treba vrednovati u ugovoru o radu. Ali, ovo je jedno posebno pravo znači vezano za mirovinsko osiguranje. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovana zastupnica Mirjana Brnadić. Nema je. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik potpredsjednik Mato Arlović. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Državna tajnice, želite li završni osvrt? Ne. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o stažu osiguranja sa povećanim trajanjem. Tu imamo prvo Prijedlog zaključka Kluba zastupnika HSU-a koji predlaže u svom zaključku da se o Konačnom prijedlogu zakona o dopuni staža osiguranja sa povećanim trajanjem provede treće čitanje. Molim državnu tajnicu Veru Babić da se očituje o prijedlogu ovog zaključka.
Gospodine predsjedniče Vlada drži da nema utemeljenog razloga da se prihvati ovaj zaključak.
Dajem na glasovanje Prijedlog ovoga zaključka. Molim uključimo se. Rezultat? Za zaključak 20, suzdržanih 11, 56 protiv. Zaključak nije prošao. Sad imamo amandman Kluba zastupnika HSU-a.
Amandman Vlada neprihvatljivim. Naime, riječ je o prijedlogu koji sadrži opis radnih mjesta na kojima se staž osiguranja računa s povećanim trajanjem a koja su ranije bila utvrđena odlukom skupštine bivšeg SIZMIOR-a iz '84. na temelju odgovarajućeg društvenog dogovora. Međutim, prilikom donošenja Zakona o stažu osiguranja koji se računa s povećanim trajanjem, dakle prvog hrvatskog zakona nakon saveznog propisa izvršena je analiza svih radnih mjesta i potreba utvrđivanja staža s povećanim trajanjem u novim tehnološkim uvjetima, te je zakonodavac tada odlučio koja radna mjesta trebaju biti obuhvaćena a koja ne, a osim toga propisan je i posebni postupak kojim se utvrđuju radna mjesta ne prema nomenklaturi zanimanja kako se to sugerira u amandmanu nego prema konkretnom slučaju, konkretnom radnom mjestu, uvjetima rada na konkretnom radnom mjestu.
Zastupnik Silvano Hrelja u ime predlagatelja.
Uvažena državna tajnice, ovo je eklatantan primjer nerazumijevanja realne situacije u brodogradnji i u brodogradilišnom sustavu. Stav Vlade je pogodovanje prijedlogu nezavisnog sindikata “Brodosplit“ i pogodovanje jednom brodogradilištu u odnosu na druge brodogradilište koji su javno rekli da imaju iste probleme, iste poslove, vode pod nazivom koji se nalazi u važećoj nomenklaturi zanimanja, nacionalnoj klasifikaciji zanimanja koje je isto tako akt ove države i koja se prilikom donošenja ovog zakona ne uvažava. Prema tome, molim glasovanje o ovom amandmanu.
Hvala. Molim uključimo se. Treba glasovati o ovom amandmanu. Rezultat? 25 za, 5 suzdržanih, 60 protiv. Nije prihvaćen predloženi zaključak. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Rezultat? Sa 80 glasova za, 4 suzdržana i 3 protiv donesen predloženi zakon. Sukladno prijedlogu Kluba zastupnika HSU-a dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prije ćete se vi očitovati državna tajnice. Prijedlog zaključka. Obvezuje se Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje da u roku od 90 dana podnese Hrvatskom saboru izvješće o broju umirovljenika i osiguranika na koje se primjenjuju odredbe Zakona o stažu osiguranja s povećanim trajanjem, te najprecizniji mogući podatak o tome koliko posebni doprinosi poslodavaca pokrivaju mirovinske rashode za pokriće prava umirovljenika po osnovu staža osiguranja sa povećanim trajanjem. Izvolite.
Vlada prihvaća ovaj zaključak.
Prihvaćen. Hvala lijepa. Treba glasovati za ovaj zaključak. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Jednoglasno sa 88 glasova za prihvaćen predloženi zaključak. Idemo na sljedeću točku. - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskim osiguravajućim društvima i isplati mirovina na temelju individualne kapitalizirane štednje, prvo čitanje, P.Z.E. br. 661 Predlagatelj zakona je Vlada, prvo čitanje. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, financije i državni proračun, europske integracije, Odbor za rad i socijalnu politiku i zdravstvo. Državna tajnica Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva Vera Babić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i poštovani zastupnici. Kao što vam je poznato mirovinsko osiguranje u Republici Hrvatskoj uređeno je na tri razine ili tri stupa. Dakle, ovdje je riječ o obveznom mirovinskom osiguranju na temelju individualne kapitalizirane štednje, druga razina. I dobrovoljnom mirovinskom osiguranju na temelju individualizirane kapitalizirane štednje, što je treća razina našeg mirovinskog sustava. A sustav je dakle, ovaj dio sustava uređen je Zakonom o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima i Zakonom o mirovinskim osiguravajućim društvima i isplati mirovine na temelju individualne kapitalizirane štednje. Nositelji ovog dijela uspostavljenog mirovinskog sustava na drugoj i trećoj razini su mirovinska društva koja upravljaju mirovinskim fondovima i mirovinska osiguravajuća društva koja isplaćuju mirovine ostvarene u obveznom i dobrovoljnom mirovinskom osiguranju. Dok je Zakonom o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima uređeno prikupljanje i kapitalizacija doprinosa u mirovinsko osiguranje, Zakonom o mirovinskom osiguravajućim društvima i isplati mirovina na temelju individualne kapitalizirane štednje čije se izmjene i dopune sada predlažu uređena je djelatnost tih društava i isplata mirovina ostvarenih uplatama na drugoj i trećoj razini. Dosadašnja primjena zakona pokazala je održivost sustavnih rješenja, ali je pokazala i potrebu dogradnje pojedinih instituta s ciljem postizanja veće efikasnosti postupka vezanih za isplatu mirovina. Ujedno se pokazala potreba da se pojedine odredbe zakona preurede kako bi se postigla veća preciznost a time i bolja provedivost u praksi. Osim toga predložene izmjene i dopune zakona, što je također osobito važno vezane su i za usklađivanje sa europskom pravnom stečevinom. Radi se o direktivama Europske unije koje uređuju područje jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u strukovnim sustavima socijalnog osiguranja, očuvanju prava na dodatnu mirovinu osobama koje se kreću unutar Europske zajednice, o djelatnosti i nadzoru ustanova koje pružaju strukovnu mirovinu, te uspostavi pravnog okvira za isplatu mirovinu ostvarenih u sklopu dodatnog mirovinskog osiguranja. Pored navedenog ovim prijedlogom predlaže se i izmjena definicije povezanih osoba prema kojoj je to dioničar ili grupa dioničara koji posjeduju više od 10% dionica ili vlasničkih udjela uz preciznu definiciju pojma i stupnja povezanosti što je usklađivanje s izmjenama Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima, odnosno sukladno europskim propisima o povezanim osobama u području osiguranja investicijskih fondova. Nadalje, dopunom odredbi zakona uređuje se pitanje isplate mirovina iz Republike Hrvatske korisnicima u državama članicama Europske unije bez ograničenja uključujući dodatne mirovine, a korisnicima u drugim državama, dakle trežim državama u skladu s bilateralnim Ugovorom o socijalnom osiguranju, odnosno temeljem uzajamnosti ako ugovor nije sklopljen. Predlaže se lakši i efikasniji postupak isplate mirovina u slučaju manjka podataka za isplatu, te se uspostavlja sustavno komuniciranje nadležnih institucija u postupku sklapanja Ugovora o mirovini. Uz poboljšanu formulaciju odredbi zakona jasnije je uređen postupak zatvaranja osobnog računa člana obveznog Mirovinskog fonda kod ostvarivanja prava na mirovinu. U slučaju viška sredstava tehničkih pričuva nije sporno da se četvrtina tog viška, da se povećavaju interventne pričuve, a ostatak se raspoređuje korisnicima mirovine s tim da se predlaže ovdje i način raspodjele razmjerno iznosu mirovine, trajanju isplate, obliku mirovine itd. Nadalje, predlaže se definicija novih pojmova značajnih za dobrovoljno mirovinsko osiguranje na zatvorene dobrovoljne mirovinske fondove. Definicije novih pojmova odnose se na dodatni mirovinski sustav, dodatne mirovine, pravo na mirovinu i pravo na mirovinu iz dodatnog mirovinskog sustava, pojam države članice, osoba države članice te pojam pokrovitelj kojim su definirani subjekti koji mogu osnivati zatvorene … [[Govornik se ne razumije.]] mirovinske fondove. Dakle, donošenjem ovog zakona otklonit će se određene nedorečenosti u tekstu postojećeg zakona u svrhu njegove preciznije i bolje primjene, održati kontinuitet i stabilnost sustava i uskladiti ovaj dio našeg pravnog sustava sa pravnom stečevinom Europske unije. Hvala lijepo.
Hvala. Odbori. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Stjepan Bačić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskim osiguravajućim društvima i isplati mirovina na temelju individualne štednje. U uvodnom dijelu predlagatelj je podsjetio na trodijelni način kako je organiziran naš mirovinski sustav i zapravo mi ovdje razgovaramo o onom popularnom drugom i trećem stupu. Ali sada vezano na društva koja upravljaju mirovinskim fondovima. Ako se sjećate pred nekoliko mjeseci koncem godine mi smo raspravljali o izmjenama i dopunama zakona koji regulira ovu prvu razinu. Dakle, koji govori o fondovima. Sad govorimo o društvima koji upravljaju tim fondovima. Što je zapravo važno u ovim izmjenama i dopunama naglasiti već je rečeno da su tu. Radi se zbog toga da se sam sustav poboljša, da bude efikasniji i da bude zapravo pristupačniji korisnicima tih fondova. Važno je napomenuti da se tu raščlanjuju one postavke koje su vezane na obvezno drugi stup takozvani. Dakle, obveznu individualnu kapitaliziranu štednju od one dobrovoljne. Dakle, onaj treći stup. Novina je što se sada i ti vlasnički udjeli definiraju malo preciznije. Dakle, taj sustav povezanih osoba kako se to popularno zove. Dakle, sve razine od razine fondova pa do krajnjeg korisnika koji spada u tu četvrtu razinu. Sve je na pravni način nešto preciznije regulirano. Zapravo očišćeno je od onih nepotrebnih komplikacija koje korisnik mirovine možda nekad nije dobro ni razumio. Ono što bih ja napomenuo u ovom novom prijedlogu je jedna činjenica, da naknada, ona obavezna naknada koja je bila od 5% koja se odnosila i na prvi i na drugi stup sada dolazi do promjene. U drugom stupu ona ostaje 5%. Međutim, u trećem stupu je dozvoljeno da ona bude i viša. Dakle, da ovisi o tržišnoj utakmici između društava. Dakle, ona može biti i viša. To možda nije dobro ako se sagleda da je već taj treći stup a kad smo raspravljali i o fondovima na neki način postao nestimuliran. On je do tad bio stimuliran da je država stimulirala svakog tko je uplaćivao u treći stup sa određenom subvencijom. To je sad u prijedlogu u prvom čitanju bilo da se to ukine. Sada zapravo i ovo na ovaj drugi način treći stup se u biti opterećuje možda s većim davanjima. To znači da se umanjuje masa novaca koja će biti za korisnika na kraju njemu na raspolaganju. Međutim, važno je napomenuti da sve ove promjene koje su se ovim načinom predvidjele promjenom zakona idu u cilju poboljšavanja sutava. Ja bih imao samo jednu, možda jedno pitanje predlagatelju kada se radi o traženju člana. Dakle, kad onaj korisnik po nasljednom pravu treba kaže se da ako ga se u roku godine dana ne pronađe, da ga se onda po isteku roka od tog godinu dana da on dobiva tu nadoknadu samo od onog časa kada je pronađen, da sve ono što je dotad bilo da mu to ne pripada. Malo mi to nekako nelogično stoji. Mislim da on, to su njegovi novci. On to ima pravo. Može se govoriti da nema kamate na to. Ali da bi on to ipak trebao dobiti čini mi se da bi o tome trebali malo voditi računa da se to ne bi dogodilo. Tehnička pričuva je dobro razrađena i točno se naznačilo gdje sve može ja bih tako rekao oplemenjivati novac i u drugom i u trećem fondu, pod kojim postulatima i kojim uvjetima i dobro je što je i na neki način precizirano da višak sredstava ako prelazi 10% da se on može rasporediti u taj dio i za povećanje mase za isplatu mirovine. Međutim, ako prelazi 15% onda je obvezno to raspoređivati. Dakle to je na neki način dobro napravljeno da ta obveza ako postoji ako se više od 15% nađe na tom računu tehnički pričuva. Sve u svemu mislim da će ovaj Prijedlog zakon biti dobar u cilju poboljšanja samog zakona, da je on na neki način se uskladio i sa onim dijelovima o kojima smo već raspravili kad smo govorili o fondovima pred nekoliko mjeseci, da se usklađuje i sa tim novim pojmovima koji su važni u pristupanju Europskoj uniji, dakle taj pojam "dodatne mirovine" itd. da daje mogućnost da se mirovina isplaćuje i onima koji nisu iz Hrvatske, dakle iz drugih zemalja u Europskoj uniji kroz razne ugovore. Prema tome zakon mislim da poboljšava postojeći zakon koji je na snazi i da će biti na korist našim umirovljenicima. Zbog toga klub HDZ-a podržava prijedlog ovoga, izmjena i dopuna zakona.
Hvala. Klub HNS-a, poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege ovo je jedan od zakona koji spada u redovitu proceduru usuglašavanja ili rasprave na Gospodarsko-socijalnom vijeću. Ali isto tako jedan od nizu zakona koji prođe Gospodarsko-socijalno vijeće, ali u obrazloženju zakona Vlada nam još nikada do sada ni jednom prijedlogu zakona nije stavila barem jednu rečenicu napomene da li su socijalni partneri raspravili i da li je postignuta suglasnost u predloženom tekstu zakona kojega Vlada upućuje prema Saboru. Ja znam da je ovaj prijedlog zakona bio raspravljen na Gospodarsko-socijalnom vijeću, da sindikati nisu imali ozbiljnijih primjedbi na predložene tekstove, ali da su predstavnice Hrvatske udruge poslodavaca dali načelno potporu prijedlogu zakona uz određene napomene koje su molili da se u međuvremenu raščiste. Mislim da bi bilo izuzetno dobro da ovakvi zakonu koji se u svojoj primjeni odnose na nekoliko stotina tisuća, pa i milijune građana ove države barem dobije još jednu rečenicu obrazloženja kakav je stav socijalnih partnera ako je Vlada već toliko truda uložila, osnova Ured za socijalno partnerstvo, osnovalo Gospodarsko-socijalno vijeće koje održava sjednice, koja razmatra predložene zakone, u velikom broju slučaja se suglase. Ali mi kao Sabor, kao Parlament nikad službeno o tome informaciju nemamo. Pa onda ako se ta pitanja postave ili ako je nategnuto odlučivanje onda predstavnici Vlade naknadno daju informacije da je o tome bila rasprava, ali nikad nisu rekli kakav je stav socijalnih partnera. Pa bih zbog toga molio, a posebice prijedlozi zakona iz resora radno-socijalnog zakonodavstva, ako već to drugi ne žele raditi, da dolaze pred nas zastupnike sa tom jednom rečenicom kako ne bi mi trebali lutati, tražiti, zvati i pitati da li predstavnici sindikata ili poslodavaca imaju kakva ozbiljnije primjedbe na predloženi zakon. Dakle moje je prvo pitanje gospođi državnoj tajnici da li su ove primjedbe Hrvatske udruge poslodavaca nakon sjednice Gospodarsko-socijalnog vijeća u međuvremenu otklonjene, usuglašene ili spor odnosno ona uvjetna potpora Hrvatske udruge poslodavaca pretvorena u bezuvjetno ili su oni ostali kod svojih stajališta. To je prva zamjerka i molio bih da i za drugo čitanje kad zakon dođe ta jedna rečenica neće dodatno opteretiti količinu materijala, a mislim da bi i takvim odnosom Vlada i Parlamentu omogućila uvide u to u kojoj mjeri u sklopu Gospodarsko-socijalnog vijeća dolazi do suglasja ili ako nije došlo koji je partner imao izdvojeno mišljenje, rezervu, uvjetnu potporu i kako je taj proces kasnije tekao. Previše je novaca uloženo i u osnivanje Ureda za socijalno partnerstvo i u funkcioniranje Gospodarsko-socijalnog vijeća i ne vidim ni, predsjedniče to je zato što još uvijek nismo dobili pročišćeni dnevni red ove sjednice, da, čujem jako dobro. Dakle previše je truda i vremena uloženo u to a da Parlament o tome ne bi bio izvješćen. Drugo, molio bih da u obrazloženju zakona za drugo čitanje predlagatelj da barem osnovne informacije kod ovog zakona po meni veoma bitne koliko državljana Republike Hrvatske ima obavezatno mirovinsko osiguranje u drugom stupu, koliko je njih u dobrovoljnom mirovinskom osiguranju, koliko je to ljudi. Koliko je ljudi odlučilo na treći stup, odnosno dobrovoljno mirovinsko osiguranje da se osigurava za egzistenciju u starosti? Koliko i koji fondovi obavezatnog i dobrovoljnog mirovinskog osiguranja u Republici Hrvatskoj djeluje? Koliko tko ima osiguranika, članova? Koliko je prosječni godišnji prinos po fondu ili kako napreduje individualizirana kapitalizirana štednja? Koliko je prinos u kojem fondu? Ja želim vjerovati da Vlada raspolaže tim podacima. A zašto su oni bitni? Znam da nema direktne utjecaje na poslovanje fonda. Znam da ni Sabor ni Vlada ne smiju se miješati u to. Ali, ali o uspješnosti poslovanja tih fondova, o visini godišnjih prinosa osobne kapitalizirane štednje svakog osiguranika ovisi, iz drugog i trećeg stupa, ovisi i socijalna sigurnost tih ljudi koji će u mirovinu ulaziti za 10, 15, 20 i više godina. Kakve će biti mirovine iz ovog osiguranja? Nećemo li sada već doći do podataka da poslovanje pojedinih fondova i njihovi godišnji prinosi ne osiguravaju, pa čak i uz onu državnu intervenciju koju zakon predviđa iznos prosječne mirovine koja bi bila na nekakvom nivou socijalnog minimuma? Mislim da bi ovi podaci bili izuzetno korisni u ocjeni kvalitete posljedica ovog zakona. To što je to usklađivanje s europskim pravnom stečevinom to je jedna stvar. Da li su i naši fondovi u svojem poslovanju se uskladili sa stečevinom Europske unije? Da li su i u Hrvatskoj ti prinosi, godišnji prinosi koliko su i u Europi? Da li je njihovo ulaganje, a eto sve manje je dionica na hrvatskom tržištu, pa smo im omogućili i ulaganje i u rizične dionice na svjetskom tržištu. Sjetite se promjene zakona prije par mjeseci koji smo imali. Da li su one promjene zakona i otvaranja povećanje limita kojega mogu ulagati na inozemnom tržištu kapitala odnosno vrijednosnica povećale godišnje prinose, pospješuju poslovanje ovih fondova? Na temelju tih informacija, tih podataka, a i uvijek očitovanja i jasnog stava gospodarsko socijalnog vijeća, vjerojatno bi mi kao saborski zastupnici bili manje u poziciji arbitriranja, nagađanja tko što o tome misli. Vjerojatno bi manje lutali u svojim stavovima kada bi to unaprijed u prijedlogu zakona dobili. Skratit ćemo vrijeme rasprava. Skratit ćemo broj pitanja. Bit će manje tenzija i nervoze oko tih tema ako Vlada unaprijed takve informacije u obrazloženju zakona nam da. I zato bi molio posebice gospođu državnu tajnicu da nam omogući da sve što dolazi iz resora rada, socijale, mirovinaca i zdravstvenog osiguranja u obrazloženju zakona uvijek budu te informacije, bit će nam izuzetno korisne i pomagat u zauzimanju svojih stavova. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Poštovani potpredsjednik Doma Mato Arlović. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege! Na ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguravajućim društvima imam nekoliko primjedbi, iako smatram da je u osnovi dobar materijal za raspravu i može ga se podržati u prvom čitanju za drugo čitanje. Ali do drugog čitanja mislim da bi trebalo još nekoliko puta preispitati neka od rješenja i vidjeti da li trebaju baš ovakva ostati ili bi ih trebalo možda malo korigirati i doraditi. Prvo kada se radi o povezanim osobama, podizati cenzus sa 5% dioničkog kapitala na 10% dioničkog kapitala ili udjela i pozivat se doduše na Zakon o obaveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima, čini mi se da ne bi bilo primjereno. Prvo iz razloga što se radi ovdje o osiguravajućim društvima i ne bi bilo nužno povezivati to s tim zakonom. I drugo, radi se ipak o ograničavanju dijela poduzetničke slobode. Ja moram podsjetiti da bi to trebalo dodatno preispitati s aspekta članka 50. stavak 2. Ustava Republike Hrvatske koji ću citirati: "Poduzetnička se sloboda i vlasnička prava mogu iznimno ograničiti ili zakonom radi zaštite interesa i sigurnosti Republike Hrvatske…", čini mi se da u ovom segmentu toga baš nema, zatim prirode, i to se ne odnosi područje na to, ljudskog okoliša i zdravlja ljudi. Prema tome, teško mi je objasniti ili povezati po kom to ustavnom osnovu idemo na ova ograničenja povezanosti ili takvog oblika iskorištavanja poduzetničke slobode s obzirom da one mogu dati i povećani udio u stjecanju kapitala. Možda bi još jedanput do drugo čitanja to trebalo preispitati. Druga moja primjedba je vezana uz članak 3., gdje se polazi od toga da bi agencija, da će oduzeti licencu članu uprave osiguravajućeg društva na određeno ili neodređeno vrijeme zbog očite povrede ovoga zakona i upravljanja osiguravajućim društvom protiv načelima zakona. Znate, ja nisam ni u jednom od naših zakona našao da su propisana posebna načela u Zakonu o upravljanju osiguravajućim društvima. Propisana su prava, obveze i odgovornosti. To da. Ali sama načela vođenja poslova i upravljanja društvom nema. Prvo bi to bilo malo nelogično i u takvoj situaciji bi trebalo ipak ostati kod toga ako se radi o povredi zakona da će se zapravo u takvim i takvim slučajevima teško izvesti samo iz načela. A ako idete na načela na kojima počiva izrađeni zakon onda ih morate često puta ne samo iz napisanih, jer nisu nego iz duha zakona izvoditi da biste došli do rješenja o čemu se radi. A to onda znači nema zapravo takve mogućnosti realizacije. Isto je vezano i za novi stavak odnosno 9. gdje se kaže, rješenja agencije o oduzimanju licence je konačno i protiv njega se ne može pokrenuti upravni spor. Ja se, ću se dosljedno stalno borit protiv ovakve formulacije iz prostog razloga, u Ustavu u članku 18. se uvodi dvostupanjski sustav u upravnom postupanju. Iznimno je moguće isključiti žalbu i odmah uputiti na upravni spor. Ali, ako Ustav traži iznimnost onda zapravo vjerojatno bi zakonom se morali utvrditi razlozi kad se to smatra da neke iznimna situacija da se može isključiti pravo na žalbu. Ja mislim da time zapravo pojačavamo zapravo i produžujemo rokove u rješavanju ovih pitanje jer je opterećeno previše sudova u isto vrijeme upravna tijela u onoj najvažnijoj stvari gdje uprava treba raditi a to je upravno postupanje zapravo oslobađamo time. Ali, zato ih onda opterećujemo nekim drugim poslovima, ali to je druga rasprava. Posebice bih htio pozdravit formulaciju članka 28.a., zapravo ideju koja je u biti razrada našeg Ustava o ravnopravnosti spolova i ne radi se samo o pitanju da je time usklađeno sa europskim dokumentima ali mi je dosta teško prihvatiti ovakvu jednu formulaciju po kojoj se navode osobito. Onda je djelomično primijenjena metoda enumeracije u osobitim primjerima gdje je pobrojano. Ali, nije izvedeno do kraja. U isto vrijeme metoda moguće generalne klauzule nije prihvaćena. Ja osobno smatram da nikakva diskriminacija nije dopuštena kada je u pitanju povreda načela ravnopravnosti spolova. I u tom pogledu za diskriminaciju mora biti nulta točka. Zbog toga bi ja bio za onu formulaciju da je zabranjena diskriminacija u ostvarivanju prava iz obaveznih mirovinskih fondova ili s naslova mirovine koja bi mogla dovesti u bilo kom obliku do diskriminacije po … [[Govornik se ne razumije.]] I mislim da bi to bilo možda za razmotriti a ne ovako. Ovako ako se bude nabrajalo može se nabrojati još nekoliko primjera na koje bi se moglo odnositi ili trebala odnositi takva zabrana. Nadalje bi imao primjedbu na članak 35.b. stavak 2. gdje se kaže da pravo na obavijesti iz stavka 1. ovog članka imaju i bivši članovi odnosno mirovinskog fonda bez obzira na njihovo boravište. Znate, to je samo pitanje, je vezano u Europi dosta često u slučajevima kada napusti se fond jer se preseli iz zemlje u zemlju i … [[Govornik se ne razumije.]] fond koji ima sporazumske odnose oko toga radi. Ali, šta je sa situacijom primjerice u Hrvatskoj? Napustim jedan mirovinski fond, odem u drugi mirovinski fond, da li ćete tada vi mene obavještavat a ovaj može biti konkurent ovom fondu? To su dobrovoljni fondovi. Zbog toga ja mislim da bi i to moralo se malo pogledati i vidjeti da li takvo rješenje kao što je ovdje predviđeno ostaviti. U članku 13. vezano za pribavljanje podataka se potpuno slažem, ali bi trebalo dodati klauzulu da uz obavezu korištenja tih podataka, da se osigura ona obavijest da je upoznat sa tim podacima i da mora sukladno Zakonu o zaštiti podataka koristiti te podatke. Posebno interesantna su rješenja iz članka 18. gdje se predviđaju i rokovi. Ali ono što je najinteresantnije meni, to je stavak 3. članka 18. gdje se kaže, da protekom roka iz stavka 2. izbor odgovarajućeg društva se ne može promijeniti niti povući te se smatra konačnim. Kolegice i kolege, nije mi jasno da takvo rješenje moguće s obzirom da ipak konstitutivni akt nije prijava fondu nego ugovor koji se sklapa sa fondom. Na osnovu ugovora se stječu i preuzimaju prava obaveze i odgovornosti. Prema tome, meni nikako nije jasno da bi ja morao se prijaviti fondu. I sad, mogu prije sklopiti ugovor onda mi kažete ako sam prije sklopio ugovor prava svejedno teku od onog roka kad se istekne mogućnost prijave a ne prije kad sam ugovor sklopio. A ako sklopim ugovor onda mi naravno ne mogu otkazati prije isteka roka od petnaest, zašto? Zašto? Svaku prijavu možete povući u bilo koje vrijeme, vi ćete ugovorom razriješiti sve obveze. Drugo je pitanje kakav, koji karakter ima prijava kao pretvaratorni pravni akt u vezi sa mogućim preuzimanjem prava, obaveza i odgovornosti vezano za moguću štetu eventualno jednoj ili drugoj strani koju je napravio. Ovako prijaviti pa poći od toga da sami čin prijavljivanja fondu znači preuzimati obaveze prema fondu a fond nikakvih obaveza nema prema vama u odnosu na to dok ne sklopite ugovor i ne istekne taj rok, mislim da bi to bilo malo preozbiljno to tim više što je ovdje postavlja se pitanje šta je osnov stjecanja subjektivnog prava, je li to zakon i ugovor, i drugo ako je to prijava onda se postavlja pitanja koji pravni karakter ima prijava kao pravni akt. Je li ona upravni akt? Nije. Šta smo, do čega smo došli? Mislim da taj cijeli članak 18. treba dodatno preispitati i u tom pogledu vidjeti koji je to odnos zapravo između sklopljenog ugovora i prijave s jedne strane i pitanje rokova s druge strane. U članku 19. je dosta interesantno pitanje zapravo kad ovaj središnji registar donosi propise gdje on između ostaloga donosi i one propise koji imaju karakter zapravo javnih isprava osobito oni koji se odnose na sadržaj platnog naloga itd. Mislim da u tom dijelu bi trebalo reći ipak makar ograničiti da to može raditi u skladu sa posebnim propisima jer imate posebne propise koji reguliraju financijske akte o kojima bi se trebalo voditi računa. I još samo malo se vratim nomotehnički na članak 18. poglavito. Recimo, vi imate u njemu izbor društva, promjenu izbora, prijavu za izbor, sklapanje ugovora i donošenje općeg akta od središnjeg organa. Pazite, vi možete imati od toga pet članaka, to bi bilo nomotehnički najčišće. Ali nikako nije u redu govoriti o ugovoru i prijavi a još donekle možete … [[Govornik se ne razumije.]] i onda još između ostaloga reći u istom članku da općim aktom središnjeg registra osiguranika … [[Govornik se ne razumije.]] se uređuje, šta sad. Sve u istom članku. Mislim da bi to trebalo prvo čitanje, ima vremena, to treba razdvojiti a onda bi moglo se to dodatno i precizirati. Polazeći od svega ovoga imam još samo primjedbu na članak 27. jer mislim da nije dovoljno sveobuhvatan. On fino kaže: "Od dana pristupanja Republike Hrvatske u punopravno članstvo u Europskoj uniji osobe države članice mogu kao pokrovitelj provoditi svoje dodatno mirovinsko osiguranje za zaposlene u Hrvatskoj a dobrovoljni mirovinski fondovi i države članice mogu poslovati u Republici Hrvatskoj prema ovome zakonu. Da, šta je sa državama nečlanicama, ovdje se nije preciziralo. Šta je sa državama koje pokrivaju takozvano ekonomsko područje Europe? Ovdje mislim na Norvešku, ovdje mislim na Švicarsku a isti tretman smo preuzeli međunarodnim ugovorima … [[Govornik se ne razumije.]] odnosi i na njih od Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju pa nadalje. Ja vas molim da taj dio također razmotrite i pogledate a onda u sklopu toga pogledajte posebice one sporazume naše bilateralne koje imamo sa susjednim i drugim državama gdje smo sličnu obavezu preuzeli u odnosu … [[Govornik se ne razumije.]] pa bi i to trebalo onda regulirati. Hvala lijepa.
Hvala. Želi li državna tajnica? Ne želi dati završni osvrt. Dobro. Zaključujem raspravu. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskim osiguravajućim društvima i isplati mirovina na temelju individualne kapitalizirane štednje. Prvo čitanje. Dajem na glasovanje zaključak. Prihvaća se prijedlog ovog zakona. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Rezultat? Jednoglasno sa 90 glasova za usvojen predloženi zaključak.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Dame i gospodo zastupnici. Područje audiovizualnih djelatnosti u Republici Hrvatskoj od osamdesetih godina prošlog stoljeća pa do ovog prijedloga nije sustavno i cjelovito zakonodavno uređivano. Naime, 80. godine donesen je Zakon o kinematografiji i koji je samo djelomično ovo područje tada uredio. U tom smislu danas su se stekli uvjeti da predložimo jedan cjeloviti pravni okvir za sustavno uređenje ovog područja. Jednako tako nužno je uvođenje novog sustava osiguravanja sredstava kako bi osigurali uvjete za sustavno poticanje audiovizualnog stvaralaštva u Hrvatskoj. Nacrt prijedloga koji je pred nama izradilo je stručno povjerenstvo Ministarstva kulture u koje su imenovani ugledni stručnjaci kao i predstavnici svih relevantnih skupina i udruga iz područja audiovizualnih djelatnosti. Ovim prijedlogom zakona želimo urediti obavljanje, organiziranje i financiranje audiovizualnih djelatnosti, poticanje hrvatskog audiovizualnog stvaralaštva, distribuciju te komplementarne djelatnosti, zaštitu audiovizualne baštine, promicanje kinoprikazivalaštva i prikazivanja hrvatskih audiovizualnih dijela kako u zemlji tako i u inozemstvu. Pri izradi ovog modela, poticanja audiovizualnih djelatnosti analizirana su europska i nacionalna zakonodavstva i moram reći da ovaj prijedlog zakona ne spada u one zakone koje usklađujemo sa europskom pravnom stečevinom ali indirektno i to možemo reći obzirom da sadašnji način financiranja proračunskog poticanja audiovizualnog stvaralaštva bi spadao u područje državnih potpora što se predloženim modelom izbjegava. Naime, radeći ovaj prijedlog zakona pokušali smo prenijeti u hrvatske okvire na odgovarajući način europsku dobru praksu u kojoj smo osobito kod osiguravanja sredstava željeli spojiti proračunske izvore sa onim izvanproračunskim a to ću nešto malo kasnije objasniti. Najveći broj država ima ustrojene odgovarajuće centre, institute, fondove u okviru kojih se kreira kulturna politika ovog područja i u okviru kojih se umrežavaju sredstva iz različitih izvora odnosno kako domaćih tako i inozemnih. Stoga ovim zakonom predlažemo osnivanje javne ustanove Hrvatski audiovizualni centar koji po statusu jest ustanova i slijedom toga sustav upravljanja je preuzet iz tog sustava dok se za kao regulatorno tijelo koje će kreirati kulturnu politiku u području audio-vizualnih djelatnosti predlaže osnivanje Hrvatskog audiovizualnog vijeća sa izričitim nadležnostima vezanim uz reguliranje i poticanje audiovizualnog stvaralaštva. Posebno naglašavam da smo prilikom predlaganja načina uspostavljanja hrvatskog audio-vizualnog vijeća i utvrđivanja njegovih nadležnosti izričito htjeli odvojiti funkcioniranje ustanove od uređivanja pitanja poticanja audio stvaralaštva. Odnosno ustanovom upravlja upravno vijeće kako je to uobičajeno po Zakonu o ustanovama koje ima isključivu nadležnost da donosi poslovne odluke vezane za funkcioniranje ustanove. Dok Hrvatsko audio-vizualno vijeće provodi i potiče audio-vizualno stvaralaštvo na predloženi način a najvažniji segment i najvažniji dokument kojim se to uređuje je nacionalni program audio-vizualnog stvaralaštva. Želeći da o ovom području odlučuje struka na taj, upravo vodeći se time sve odluke su prepuštene Hrvatskom audio-vizualnom vijeću izuzev donošenja Nacionalnog programa promicanja audio-vizualnih djelatnosti kojeg donosi ministar kulture za četverogodišnje razdoblje. Pri tome želimo da se u tom Nacionalnom programu odrede određeni okviri i smjernice i to ne samo prema audio-vizualnom stvaralaštvu u zemlji već i prema obvezama koje se u tom segmentu dešavaju na međunarodnom planu. Dakle suradnja sa «Euro-Imagem», sa programom medija Europske unije. Dakle Hrvatski audio-vizualni centar odnosno to vijeće postalo stožerno tijelo za poticanje audio-vizualnog stvaralaštva. Drugi važni segment ovog predloženog zakona jest način osiguravanja sredstava u kojem smo kao što sam već to naglasio pokušali sliti prema audio-vizualnom centru ne samo proračunska sredstva kojima se do sad sustavno financirala audio-vizualno stvaralaštvo već i sve one subjekte koji se koriste audio-vizualnim djelima u obavljanju svojih djelatnosti. Dakako da je tu prva na udaru televizija osobito javna koja je to i činila i do sad i koju na neki način ovim zakonom također obvezujemo da to nastavi. Ali isto tako mislimo i na komercijalne televizije koji, od koji očekujemo da sukladno Zakonu o elektroničkim medijima ali i europskim konvencijama koje ih na to obvezuju da 10% svoje, 10% svoga programa ostvare u okviru nezavisne produkcije a obvezjući ih ovdje da surađuju sa Hrvatskim audio-vizualnim centrom i participiraju u sredstvima za poticanje audio-vizualnog stvaralaštva da upravo tu svoju obvezu realiziraju kroz Hrvatski audiovizualni centar. Taj model naime postoji u europskim državama i upravo ta dva mehanizma stvaraju jedan interes kojim smo, koji smo i mi pokušali artikulirati obvezujući te subjekte na minimalna sredstva koja propisujemo u članku 3. da od svog godišnjeg bruto prihoda udruže u realizaciji i poticanju audiovizualnog stvaralaštva pri tom otvarajući mogućnost obzirom da se radi o ugovornom odnosu da oni i neke druge svoje potrebe i programe odnosno produkcijske i druge potrebe u audiovizualnim djelatnostima ostvare kroz hrvatski audiovizualni centar. Taj mehanizam postoji u brojnim zemljama kao što sam rekao sa različitim ključevima kojima se osiguravaju sredstva. Slijedom toga mi smo ovo prilagodili hrvatskim prilikama. Ovdje ćete također vidjeti da smo uključili i operatore mobilnih telefona i to zato što se audiovizualna djela već i u toj vrsti medijskih komunikacija koriste. Isto tako operateri Interneta koji sve češće postaju distributeri audio-vizualnih djela pa i oni koji u okviru svoje gospodarske djelatnosti na neki način u sticanju svojih prihoda koriste audio-vizualna djela dakako misleći tu prvenstveno na kino prikazivače, na video djelatnosti ali i na one gdje se audio-vizualna djela mogu konzumirati na zahtjev. Jedan od takvih primjera zasigurno su hoteli koji imaju televizijske programe na zahtjev. Slijedom toga se ovo prvo čitanje i što je ovo jedan pokušaj da se na suvremeni način uredi pravni okvir za ove djelatnosti očekujemo vaše primjedbe i prijedloge i kako bismo mogli tekst poboljšati za drugo čitanje. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li odbori? Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Poštovani predsjednik Petar Selem. Izvolite.
Predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege ovaj Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu razmotrio je na svojoj 33. sjednici 18. travnja Prijedlog zakona o audio-vizualnim djelatnostima. Odbor je pitanje raspravio kao matično radno tijelo. Uvodno obrazloženje podnijeli su predstavnici predlagatelja. Sudionici rasprave poduprli su ciljeve koji će se postići donošenjem predloženog zakona. Naglašeno je kako je vrijeme da se film i druge audio-vizualne tvorevine zaštite kao kulturni proizvod i stvori materijalna podloga za njihovu nesmetanu proizvodnju, distribuciju i javnu prezentaciju. Ocjena je da će se osnivanjem Hrvatskog audio-vizualnog centra i Hrvatskog audio-vizualnog vijeća stvoriti preduvjeti za unapređenje hrvatskih audio-vizualnih djelatnosti. Tu se jasno u prvom redu misli na film. Postavljanje pitanja njihova međusobnog odnosa audio- vizuelnog vijeća i audio-vizualnog centra s obzirom na ovlasti iz člana 14. pa bi možda trebalo razmisliti da li Hrvatsko audiovizualno vijeće treba biti samo jedno tijelo u sastavu Hrvatskog audiovizualnog centra kao ustanove ili pak ono treba biti samostalno sa zakonskim ovlastima i odgovorno izravno zakonodavcu kojim će, a Hrvatski audiovizualni centar pružati će mu u prvom redu stručno-administrativnu potporu. Iznijeto je više prijedloga radi poboljšanja sastava Hrvatskog audiovizualnog vijeća kako bi se postigla veća zastupljenost kulturnoj javnosti i audiovizualne struke i smanjio pretjerani utjecaj subjekata koji audiovizualnim dobrima raspolažu u komercijalne svrhe. Predstavnik predlagatelja pružio je uvjeravanja, odnosno odgovorio je na pitanja koja su se ticala pravne naravi i razloga za ponuđene instrumente pribavljanja sredstava za provedbu nacionalnog programa promicanja audiovizualnog stvaralaštva iz člana 31. prijedloga zakona. Sve u svezi rješenja iz člana 33. stavak 1. i stavak 4. prijedloga zakona. Sudionici rasprave suglasili su se i sa stajalištem nazočnih predstavnika filmskih strukovnih udruga koji su istakli da predložena rješenja ne idu samo za afirmacijom audiovizualnih dobara kao hrvatske kulturne činjenice prepoznate i u svijetu već i za afirmacijom audiovizualnih i komplementarnih djelatnosti kao prvorazredne gospodarske činjenice što je posljednjih godina u Hrvatskoj zanemareno kao gospodarska mogućnost. Članovi odbora suglasili su se da je potrebno da se kao posebna ustanova osnuje Hrvatska kinoteka. Istakli su također da je u svrhu arhiviranja audiovizualnog materijala izgrađen odgovarajući prostor u zgradi nacionalne i sveučilišne knjižnice koji se danas koristi u druge svrhe. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno donio slijedeći zaključak. Odbor predlaže Hrvatskom saboru da prihvati Prijedlog zakona o audiovizualnim djelatnostima. Sva mišljenja i prijedlozi uputit će se predlagatelju radi utvrđivanja konačnog prijedloga zakona.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a poštovana zastupnica Jagoda Majska Martinčević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima. Klub Hrvatske demokratske zajednice će dakako svesrdno podržati Prijedlog zakona o audiovizualnim djelatnostima iz slijedećih razloga. Ovo je jedan od najvažnijih zakona u kulturi i umjetničkim djelatnostima u Republici Hrvatskoj. Zakon koji u svojim najvažnijim odrednicama mora objediniti nekoliko segmenata, a to su proizvodnja filmova, distribucija filmova, zaštita filmova i uspostava nacionalnog programa u hrvatskoj kinematografiji. Zbog čega je potrebno utvrditi novi zakonski okvir za obavljanje svih ovih djelatnosti na temelju kojeg će se omogućiti uključivanje različitih subjekata u financiranje ovih djelatnosti, a što je praksa u brojnim europskim zemljama članicama Europske unije. Naime, u Republici Hrvatskoj kao što smo već čuli još je uvijek važeći iako u najvećem dijelu posve neprimjenjiv Zakon o kinematografiji iz 1980. godine sa nekim izmjenama i dopunama iz 1990. S obzirom da je donesen u tada sasvim različitim društvenim i normativnim okolnostima Zakon o kinematografiji je načelno ali i u konkretnim svojim normativnim rješenjima zastario i postao praktički neprovediv. Trajnu potporu hrvatskoj audiovizualnoj djelatnosti ostvarivalo je i ostvaruje još uvijek Ministarstvo kulture u okviru sredstava državnog proračuna kao glavnog izvora financiranja. U nastojanju da poveća hrvatsku igranu filmsku produkciju Ministarstvo kulture i Hrvatska radiotelevizija pojavljivale su se kao glavni sufinancijeri hrvatskog igranog filma. U studenom 2005. godine potpisan je Sporazum o uvjetima i kriterijima za utvrđivanje programa proizvodnje igranog filma i njegovom financiranju. Zakonom o potvrđivanju Europske konvencije o filmskoj produkciji, odnosno koprodukciji stvoreni su povoljniji uvjeti za proizvodnju međunarodnih koprodukcijskih filmova. Prihvaćanjem zakona i prijemom Hrvatske u Euro Image Fond vijeća Europe koji potiče produkciju i distribuciju filmova, domaćim filmskim producentima otvorene su nove mogućnosti višestrukih oblika filmske koprodukcije, a kino prikazivačima potpore u sklopu njihove redovite djelatnosti. U 2005. godini distributeri su polučili značajna sredstva iz ovoga fonda, a pristupanjem sustavu Europa cinema koji putem Euro Imagea potpomažu prikazivanje europskog filma nekoliko kino dvorana u Hrvatskoj ostvarilo je značajnu potporu. Tijekom 2005. godine Ministarstvo kulture i to je vrlo bitno za nastanak ovoga prijedloga zakona osnovala je stručnu radnu skupinu u koju su uključeni bili predstavnici redatelja, producenata, distributera, kino prikazivača, televizije, sveučilišta, Državnog zavoda za intelektualno vlasništvo, Hrvatske gospodarske komore, te djelatnika u audiovizualnoj djelatnosti koja je izradila prijedlog ovoga zakona koji je danas pred nama, a sa ciljem razvoja toga sustava u naravno novim okolnostima. Ovim novim zakonom uredit će se organiziranje i financiranje audiovizualnih djelatnosti koja obuhvaća podupiranje, poticanje i razvoj audiovizualne produkcije, distribucije i promocije audiovizualnih djela u zemlji i u inozemstvu. Donošenjem zakona stvorit ćemo uvjete za postizanje mnogih ciljeva od kojih je jedan svakako vrlo bitan, a to je promocija hrvatske kulture kao posebne, jednako vrijedne sastavnice europskoga kulturnoga identiteta. Dakako, da donošenje niti jednoga zakona, a pogotovo onih zakona koji se tiču kulture i umjetnosti ne mogu jamčiti dvije temeljne stvari vezane konkretno u ovom slučaju za hrvatski film, a to je njegova kvaliteta, a drugo njegova gledanost što je vrlo važno jer je jedno od osnovnih pitanja hrvatske kulture danas kako vratiti hrvatski film gledatelju, odnosno kako hrvatskog kino gledatelja vratiti u dvoranu onda kada se prikazuje hrvatski film. Vrlo je paradoksalna situacija zadnjih nekoliko godina da hrvatski filmovi na europskim i svjetskim festivalima postižu velike uspjehe, ubiru nagrade, redatelji, scenaristi, glumci. Međutim, to još uvijek nije jamstvo da će oni u domovini biti gledani. I tako se događa situacija ne samo jednom da nakon što prođe svečana premijera i tjedan dana prikazivanja film gleda po jednoj kino predstavi 15-ak do 20-ak gledatelja. To je naravno paradoks u odnosu na sve ono što se u hrvatski film ulaže, dakle ne samo na napor nego i na golema sredstva. I zbog toga smatramo da će donošenje ovoga zakona, naročito kroz svoj nacionalni program, a unutar Hrvatskog audiovizualnog centra koji će preuzeti djelatnost koju je do sada obavljalo Ministarstvo kulture dakle da će se ustanoviti mehanizmi koji će, naravno ne doslovce, ali nastojati pokušati vratiti hrvatskom filmu onaj dignitet prema javnosti, prema gledatelju koji od doista zaslužuje. Ja ću vam samo dati još jedan podatak kako bismo možda shvatili zašto je toliko važan ovaj zakon. U 2007. godini na natječaj Ministarstva kulture, dakle važeći natječaj stigao je 271 scenarij. Što znači da je ogroman broj stvaralaca, redatelja, scenarista i dakako organizatora zainteresirano za ovu djelatnost. Oni žele raditi, ali mi im moramo legislativom, mehanizmima omogućiti da to rade za nekoga, da to ne bude samo sebi svrha, utoliko više jer košta jako puno novaca. Zbog svega toga evo klub Hrvatske demokratske zajednice će svesrdno podržati prijedlog ovoga zakona. Naravno moći ćemo ga još i poboljšati u našim zajedničkim rasprava. Ali još jedanput ponavljam, možda i nismo svjesni koliko je ovaj zakon bitan, jer se radi o jednom vrlo, vrlo osjetljivom, a trebalo bi biti i možda najširem, najrasprostranjenijem području uopće na području kulture. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HNS-a, poštovani zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Klub HNS-a će podržati ovaj prijedlog zakona iz dva razloga. Prvi je što ide u pravo čitanje i što nije silovanje Parlamenta da sve donosimo po hitnom postupku. A drugi je da je ovo dokaz da vi znate napraviti dobar zakon ali jednostavno neće. Čestitam vam na ovom zakonu, odlično ste to napravili. Imam jednu jedinu malu sitnu primjedbu za ovo prvo čitanje, a to je, broj članova vijeća je 12. Mislim da bi trebao biti neparan broj jer pri donošenju odluka u svakom slučaju bi trebalo biti pri glasovanju da bude ali ima i drugih prijedloga gdje je došlo od drugih kulturnih djelatnika i vjerujem da će se proširiti. Ali u ovom što smo mi dobili prijedlogu je 12. Zato mislim da bi ih trebalo biti najmanje 13 ili bilo koji drugi neparan broj, ili 11. Hvala.
Hvala. U Cardiffu je bilo 12. Pa je paran broj. … [[Upadica se ne čuje.]] Poštovani zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo.
Klub SDP-a, poštovani zastupnik Antun Vujić.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Svojedobno je jedna rasprava o filmu počinjala sljedećom konstatacijom, a to je imamo film, a nemamo kinematografiju. To je zapravo, tada smo odgovarali, to ja zapravo odlično ako se može imati film, a da se ne mora imati i kinematografija. Ali naravno da tome nije tako. Kinematografija je ono što je podloga za film. A film ako se sretno napravi kako se inače radilo ili kako je rasla filmska produkcija kontinuirano zadnjih jedno 7, 8 godina, kako je ta produkcija rasla ona je vjerojatno, isto tako traži sada jedno utemeljenje u nekim institucionalnom rješenju koje će biti drugačije od ovoga, krajnje reduciranog i pojednostavljenog, a to je da država daje sredstva, da se dogovara preko Ministarstva kulture sa Televizijom i da se onda po nekim kriterijima uspješnim ili manje uspješnim, a na prijedlog vijeća donose odluke o tome koji će se filmovi financirati i da se zatim upućuje da tako kažem to onima koji će ih realizirati onda ih oni realiziraju. I činjenica je da smo zajedno stvarno u ovih 7, 8 godina imali veliki porast broja filmova, da smo imali dobre filmove, da su filmovi dobivali nagradu na stranim festivalima i da istodobno nemamo gledanosti u Hrvatskoj, da nismo nikada sigurni na koji ćemo način kontinuirano imati dobre filmove, da zapravo i ne možemo stabilizirati njihovu sudbinu, nego da oni uvijek na neki način ovise i previše faktora sretnih okolnosti da bi do njih došlo. Tako da je svakako bilo vrijeme da se izađe sa jednim zakonom i da taj zakon međutim obuhvati po mogućnosti što više toga kako bismo dobili kinematografiju. E u tom smislu ovaj zakon, kojega ćemo inače podržati u prvo čitanju je učinio određeni iskorak, ali nije mogao pokriti sve one elemente koji bi bili neophodni da bi se dobila stvarna podloga i ekonomska i svaka druga za razvitak kinematografije. Nije mogao zato što se u međuvremenu u Hrvatskoj i dogodilo to što se je dogodilo, da su kinodvorane opustile, da su privatizirane, da ih nema, da su multipleksi okrenuli se prema drugim interesima, da je publika izgubila interes prema kinu, da su producenti i proizvođači filmski koji su bili velike svjetske da tako kažem marke propale i da su privatizirani itd., itd. Ja bih volio da sam mogao vidjeti, mi bi voljeli, pardon, da smo mogli vidjeti da je ovaj zakon mogao obuhvatiti i sve te elemente. On ih nije mogao obuhvatiti jer to ide po drugim zakonima. To su postali sve privatnici. Oni rade tako reći kako ih je volja. Ali mi se čini da bi se kada su barem producenti u pitanju i kada su u pitanju da tako kažem svi oni koji mogu dati usluge u proizvodnji filma mogu učiniti korak više i vidjeti na koji način srediti neke njihove obaveze pa ako treba i pogodnosti budući da se sada otvaraju i neke pogodnosti, da sudjeluju aktivnije i u proizvodnji hrvatskog filma i u uslugama koje se tiču stranog filma, a koji su nekada davali veliki prihod upravo takvim poduzećima, svi znamo govorimo o "Jadranfilmu" ali ne samo o "Jadranfilmu". Dakle, mi ćemo podržati ovaj zakon u tom prvom čitanju, ali bi molili, odnosno pod jednim uvjetom da neke stvari ipak budu izmijenjene ili da se sa više uvjerljivosti objasne neke koje za sada dobro zvuče ali neznamo kakve će imati posljedice. Dakle najprije bi trebalo reći sljedeće. Položaj vijeća je veoma veoma značajan. Ono zapravo daje prijedloge programa za odlučivanje nacionalni program koji je zapravo program faktički finske proizvodnje ako se ne varam to je faktički to i ono daje taj prijedlog ministru kulture. Ta tehnologija je u redu i naravno onaj tko troši na neki način glavninu sredstava pogotovo ako su to državna sredstva i treba da svojim potpisom stavi paraf o tome kako će se oni trošiti, to nije sporno. Ali je sporno sljedeće, a to je da je do sada kako je tu funkciju vršilo zapravo Vijeće za film pri Ministarstvu kulture u njemu su sjedili zapravo prvenstveno filmski stvaraoci i umjetnici, ne i ovako jedna jaka plejada koja ima čak u ovom momentalnom prijedlogu kako stoji i dominantno ne umjetničku i ne profesionalnu u užem smislu riječi, u smislu dakle filmske umjetnosti i bazu nego ima je negdje drugdje, ima je u distributerima, u operaterima mobilnih i fiksnih telefona, interneta itd. itd. Mislim da dakle sve ono što se tiče komercijalnog interesa spram filma što mora biti obavezno poštovano ipak ne može imati presudnu ulogu kod nacionalnog programa jer zapravo naš je nacionalni program za film, teško da će moći biti komercijalan. On nama treba zbog mnogih drugih razloga ne samo komercijalnih razloga. Napokon čak ako je dakle u pitanju film jedne tako velike kinematografije kao što je Francuska i on se mora braniti posebnim propisima od holivudskog filma, a zapravo oni koji baziraju svoj položaj iz distribucije filma na način komercijalnih interesa sigurno ne pripadaju istodobno i onim interesima za koje smo zainteresirani sa stanovišta vrijednosti i stanovišta umjetnosti i stanovišta uspješnih filmova itd. itd. Dakle postoji opasnost da u ovakvom obliku vijeća da se on na neki način tko ima određenu samostalnost otrgne u smislu da više ne bude onaj savjetodavni organ za ono što mi želimo nego za nešto drugo. To bih molio i molimo vas da dobro odvagnete i da eventualno u strukturu ovakve jedne ustanove ugradite te elemente. Napominjem da je kod nas svugdje i vrlo često takav slučaj, a to je da tijela koja formiramo u namjeri da budu kreativna da se znaju zatvoriti i da se znaju na neki način povući u sebe i ne davati neke rezultate. Tu bi trebalo naći načina kako da se to spriječi. U tom smislu bi trebalo drugačije vjerojatno definirati odnos između upravnog odbora, vijeća i predsjednika upravnog odbora. Po ovom sadašnjem prijedlogu kako ovdje stoji predsjednika i tri člana upravnog odbora zapravo imenuje ministar kulture. Mislim da je to previše, ali možda i ne bi bilo previše obzirom na pet članova ukoliko bi se to provodilo na jedan drugi način, da on imenuje ove članove i predsjednika ali iz ili na prijedlog vijeća tako da se vijeće stavi u aktivnu poziciju da dakle on možda ne mora imati prijedlog točno ta tri člana, može mu dati veći prijedlog. Ali ne bi nikako po mom mišljenju, to bi bilo nešto što nije u skladu sa smislom ovakve ustanove da zapravo predsjednika i tri člana izvan ovoga kruga imenuje ministar. Mislim da to zapravo je to jedna nepotrebna opreznost, ali ako se već radi o namjerama onda da bi trebalo ići ovim putem, dakle od filmskoga vijeća, od vijeća audiovizualnog vijeća prema upravnom odboru i prema predsjedniku upravnog odbora. U tom smislu je istaknuto i mislim da ja posebno podupirem takav prijedlog i Odbora za kulturu koji je u tom smjeru isticao mogućnosti da se dakle ovako nešto još jednom ispita. Napokon kada se radi sada o onome što zamjenjuje druge materijalne baze za razvitak filma, tu dolazimo do prijedloga za koji bi ja volio da se može realizirati, ali nisam sasvim siguran. Mi dakako nemamo razloga da imajući pred sobom prijedlog jednoga ministarstva sumnjam da tako kažem u podršku koje to ministarstvo ima kod drugog ministarstva, a to je Ministarstvo financija. Ali za ovakve procente koji obuhvaćaju zapravo potpuno privredne djelatnosti pa i privatne itd. interese, vjerojatno nije dovoljan zakon u ovome konkretnom nacrtu nego isto tako i odgovarajući segmenti koji se tiču poreznih zakona i drugih. Ja bih volio da se to može realizirati, ali generalna je primjedba sljedeća, a to je dakako vezano uz odluke koje ne mogu biti predviđene, ali sredstva koja se tiču proračuna ne bi smjela padati zato što će biti sada više sredstava eventualno po ovoj drugoj osnovi. Kada bi se to moglo provjeriti i zaživjeti onda bi se to možda moglo tako i realizirati. Za sada se treba paziti i ovo zapravo ako bi se ovako sada išlo mogli bismo sa sigurnošću tek nakon neke eksperimentalne faze vidjeti da li ovo može funkcionirati i kako funkcionira. Eto sa ovim nekim prijedlozima i još možda nekim manjim amandmanskim korekcijama mi ćemo u prvom čitanju podržati ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Štovani gospodine predsjedniče, predstavnici ministarstva. Pred nama je Prijedlog zakona o audiovizualnim djelatnostima koji mene zanima naravno prvo kao saborskog zastupnika i građanina ove zemlje, ali prije svega i kao ljubitelja filma. Naime ja sam godinama postavljao pitanje zbog čega nema hrvatskog filma koji bi punio dvorane, čast izuzecima. Zbog čega hrvatska kinematografija ne može zauzeti ono mjesto koje je nekad zauzimalo i koje bi moglo zauzimati. Odgovor je bio u nereguliranim odnosima koji vladaju na tržištu audiovizualnih djelatnosti. I doista, posljednji zakon je bio Zakon o kinematografiji 1980. godine, znači prije 26 godina i koliko znam nije ni jedan drugi zakon ili bilo koji drugi akt nije regulirao ovo područje. Situacija je danas što se tiče kinematografije u hrvatskoj vrlo loša po domaću kinematografiju. Imamo i u ovim materijalima dokumente koji kažu da je npr. 1990. godine i '91. bilo 66 kino sjedala, danas ih 48 tisuća, da je '91. godine bilo 173 kino dvorane, danas 147, dakle opada broj sjedala, opada broj kino dvorana, a bilo bi interesantno vidjeti podatke posjećenosti hrvatskih filmova u tim kino dvoranama. Dakle, zaključak ministarstva da treba regulirati ovo područje je potpuno opravdan i Ministarstvo kulture je zbog toga osnovalo radnu skupinu od stručnjaka ovoga područja i srodnih područja 2005. godine, a uključili su radnu skupinu predstavnike redatelja, producenata, distributera, Hrvatske gospodarske komore, kino prikazivača itd. Zbog toga je uslijedio jedan prijedlog zakona koji nam daje dosta velike garancije da će se ovo područje regulirati i da će omogućiti ne samo usklađenje naših propisa s propisima Europske unije, nego da će prije svega urediti odnose audiovizualnih djelatnosti u našoj vlastitoj zemlji. Dakle, ako polazimo od definicije audiovizualnih djelatnosti, onda se kaže u ovom Zakonu da su to igrani i dokumentarni filmovi, animirani filmovi te sva druga audiovizualna djela koja predstavljaju umjetnički izraz bez obzira na tehnologiju kojom su nastala i podlogu na koju su fiksirana, odnosno snimljena. Naravno iz same definicije se vidi da se ta definicija tijekom proteklih godina jako promijenila jer je tehnologija u audiovizualnim djelatnostima izrazito napredovala i to je sigurno jedan od razloga zašto kinematografija gubi dio svoje publike, ali naravno nije razlogom da se to područje ne regulira jednim ovakvim Zakonom. U zakonu nalazim čitav niz dobrih rješenja, ali evo nakon njih kad ih podvučem reći ću i nekoliko sugestija. Dakle, ono što u tom Zakonu jest svakako dobro to je da se utemeljuju institucije koje će voditi brigu, naravno pod strogom kontrolom, nadzorom i države, ali i različitih drugih institucija, sve do inspekcijskog nadzora. To su prije svega Hrvatski audiovizualni centar i Hrvatsko audiovizualno vijeće. Dakle, Hrvatski audiovizualni centar koji treba biti osnovan od Vlade Republike Hrvatske, odnosno resornog Ministarstva kulture ima djelatnosti koje će sigurno usmjeriti na poboljšanje stanja u ovoj djelatnosti, to je izgradnja, izradnja, priprema i izrada i provođenje nacionalnog programa promicanja audiovizualnog stvaralaštva, prikupljanje i raspodjela javnim natječajem financijskih sredstava, velike bolne rane hrvatske kinematografije o čemu ću malo kasnije, poticati će i organizirati domaće audiovizualne sadržaje, festivale i različite prigodne događaje, organizirati zaštitu audiovizualne baštine, organizirati stručna usavršavanja, organizirati kontakte sa inozemstvom, poticati mjere zaštite djece od neprimjerenih sadržaja i konačno usklađivati cijelo područje sa programom i mjerama Europske unije i u tom smislu vjerujem da će Centar zadovoljiti. Centar će biti financiran dijelom iz državnog proračuna, dijelom iz vlastitih aktivnosti što naravno treba precizirati dodatnim podzakonskim aktima. Glavna tijela Upravni odbor, ravnatelj i Hrvatsko audiovizualno vijeće također su precizno definirani, različiti su ukusi da li je to dobro ili nije, mislim da je to i koliko sam informiran otprilike jedan srednji put kojim su išle i druge europske zemlje. Dakle, sam Upravni odbor ovoga Vijeća koje će upravljati njim, ovim Centrom imenovan je od osnivača i mnogi su prigovarali zašto osnivač od 5 članova imenuje 4, 5 je zaposlenik, odnosno 3 člana jednog predsjednika. Ja mislim da je ovo normalno i logično jer osnivač preko resornog ministarstva će i davati najveći dio financijskih poticaja, će i organizirati i odgovarati za cijelo područje i logično je da onda on imenuje ovdje članove, a naravno da za vrijeme provođenja natječaja imenuje i razne neovisne stručnjake koji će kao konzultanti imati funkciju objektivnog izbora kvalitetnih scenarija. Centar vodi i očevidnik audiovizualnih djela snimljenih na području Hrvatske, vodi očevidnih distributera, dakle sve dolazi pod jednu kontrolu, postaje vidljivo i postaje provjerljivo. Ono što bih htio posebno istaknuti je način financiranja audiovizualnih djelatnosti. Ona se ovdje precizira, proširuje i prilično strogo definira. Dakle, osim onoga što Ministarstvo financija iz proračuna već sada daje, osim onoga što daje Hrvatska radiotelevizija uvode se i novi subjekti. Dakle, osim državnog proračuna sudjelovat će Hrvatska radiotelevizija sa 2% svojih prihoda na razini godine i različiti drugi subjekti koji su ovdje nabrojeni sa 0,1 do 1% svojih godišnjih prihoda i to je sigurno kvalitetno rješenje. Ja tu samo postavljam jedno pitanje. Ne bi li trebalo regulirati možda u ovom dokumentu, a to struka i ministarstvo mora odgovoriti i poticanje privatnih producenata? Drugim riječima, privatni producent stvara za tržište i njemu je stalo da kvaliteta snimljenog audiovizualnog materijala bude takva da privuče gledatelje, da privuče korisnike. Znači, pitam da li bi tu trebalo i da li bi se moglo ubaciti u drugom čitanju na neki način stimulacija privatnog producenta koji u ovom financiranju je nekako mi izgleda zaobiđen. Vjerojatno treba kombinirati privatne izvore sa ovim ovdje nabrojenima, pa evo zanima me kako bi se to moglo riješiti? I drugo što me zanima iz oblasti ovog financiranja. Budući da svakako država ostaje po ovome i dalje glavni izvor financiranja što preko proračuna, što preko Hrvatske radiotelevizije kao javne kuće koja je opet financirana najvećim dijelom iz novca ubranih od ovih građana, pitam se nije li onda i uloga države premala u usmjeravanju cjelokupnog područja Hrvatske kinematografije? Dakle, onaj koji financira, a to je najvećim dijelom ovdje ipak država, taj ima pravo na neki način i usmjeravati ta sredstva, naravno ne utječući na slobodu stvaralaštva potičući dalje kulturni razvoj ovoga područja, informativni razvoj ovoga područja, dokumentaristički razvoj ovoga područja. No ipak podvlačim jedno pitanje. Ako najveći dio ipak ide iz državnih sredstava, odnosno iz nacionalne televizije, ne bi li država imala pravo onda raspisivati i tematske natječaje? Drugim riječima ne bi li država trebala tražiti povoljne scenarije za ona područja koja su od njezinog posebnog interesa? Ja ću spomenuti samo jedno, a to je Domovinski rat. Hrvatskoj nedostaje kultni film o Domovinskom ratu, Hrvatskoj nedostaju kvalitetni filmovi o Domovinskom ratu. Bilo ih je nekoliko, ali su došli i prošli i nisu ostavili velikog traga. U isto vrijeme čak i neke društveno poticane financijski i na druge načine kuće financiraju neko drugo filmsko stvaralaštvo o toj istoj temi pa gledamo filmove klana Puhovski koji veze nemaju sa istinom, o umjetničkom dojmu nek sude stručnjaci, a država ne odgovara sa svoje strane poticanjem onih filmova o Domovinskom ratu koji će itekako svjedočiti istinu na svom umjetničkom i/ili dokumentarističkom žanru. Prema tome, vjerojatno bi se moglo ovaj zakon na neki način a opet da ne odstupamo od europskih kriterija ugraditi i mogućnost da jednim malim dijelom, barem ovih sredstava usmjeravamo hrvatsku kinematografiju u onom smjeru koji je daleko najvažniji za državu, a to je između ostaloga i istina o Domovinskom ratu, kvalitetan doprinos umjetničkog i dokumentarnog filma o Domovinskom ratu, jer ovako na tom tržištu nažalost dominiraju različiti subjektivni, neistiniti, uski pogledi koji će i na naše gledateljstvo ostaviti dugoročno negativne i neistinite posljedice. U tom smislu evo, predlažem da se i taj dio nekako ugradi u sljedeće čitanje jer mi, ova generacija u svim razinama pa i na razini audio-vizuelnih djelatnosti smo odgovorni za budućnost ove zemlje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. S ovim zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Prijedlog zakona o audiovizualnim djelatnostima. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prihvaća se prijedlog ovog zakona. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Glasujmo. Rezultat? Sa 84 glasa za i jednim suzdržanim prihvaćen predloženi zaključak.
Prelazimo na sljedeću. - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Okvirne konvencije o vrijednosti kulturne baštine za društvo, hitni postupak Ja, ako niste čuli sam se konzultirao sa državnim tajnikom i nije zatražio završnu riječ. Dakle, Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Okvirne konvencije o vrijednosti kulturne baštine za društvo, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, prijedlog zakona broj 669. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske, a kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državni tajnik Jadran Antolović. Izvolite!
Okvirna konvencija o vrijednosti kulturne baštine čije je predloženo potvrđivanje jedini je međunarodni dokument kojim se uređuje područje zaštite kulturne baštine koji Republika Hrvatska još nije ratificirala i uključila u svoje pravni sustav. Ona se oslanja dakako na sve dosadašnje međunarodne konvencije, ali uvažava i Konvenciju o kulturnoj raznolikosti i smatramo da unatoč činjenici da smo u Zakonu o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara pa i Zakon o zaštiti prirode jer se ova Konvencija također usmjerava na očuvanje najvrjednijeg segmenta kulturnog i prirodnog nasljeđa čovječanstva, iako smo dakle u ta načela već ugrađivali u Zakon o zaštiti i očuvanju kulturne baštine i Zakon o zaštiti prirode, predlažemo da ju se potvrdi i time da još jedan poticaj provođenju svih instrumenata koje ona predlaže. Ujedno prihvaćamo amandman Odbora za zakonodavstvo u pogledu korekcije oko naziva Konvencije. Hvala.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Odbor? Izvolite. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. … [[Upadica se ne razumije.]] 669.
Evo, poštovane dame i gospodo! Dopustite kratko u ime Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu. Naime, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskog sabora razmotrio je na svojoj 33. sjednici koja je održana 18. travnja 2007. godine, Prijedlog zakona o potvrđivanju Okvirne konvencije o vrijednosti kulturne baštine za društvo s konačnim prijedlogom zakona. Odbor je pitanje raspravio kao matično radno tijelo. Uvodno obrazloženje podnijeli su predstavnici predlagatelja. Konvencija čije se potvrđivanje predlaže ovim zakonom i prema obrazloženju predsjednika predlagatelja jedina u području kulture koje Hrvatska do sada nije pristupila, iako su njezine zasade već ugrađene u hrvatsko zakonodavstvo kako kada se radilo o kulturnoj tako kada se radilo o prirodnoj baštini. Tako je da je Odbor jednoglasno donio sljedeći zaključak. Predlaže se Hrvatskom saboru da donese Zakon o vrijednosti kulturne baštine Okvirne konvencije o vrijednosti kulturne baštine za društvo. Evo, toliko.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju okvirne konvencije o vrijednosti kulturne baštine za društvo. Amandman koji je podnio Odbor za zakonodavstvo predlagatelj je prihvatio pa postaje sastavni dio zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Uključimo se. Glasujmo. Rezultat? Sa 88 glasova za i jednim suzdržanim donesen predloženi zakon.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Europske konvencije za zaštitu audio-vizualne baštine, hitni postupak – prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 666 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, obrazovanje, znanost i kulturu i Odbor za europske integracije. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Nema potrebe. Izvjestitelji Odbora? Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, uvaženi zastupnik Pavlic. Izvolite!
Potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo! Evo, dakle da vas izvijestimo da je naš Odbor i o ovom zakonu proveo raspravu. Također je Odbor pitanje, ovaj zakon raspravio kao matično radno tijelo. Uvodno obrazloženje podnijeli su predstavnici predlagatelja. Predstavnik predlagatelja istaknuo je da s obzirom na već postignute standarde na zakonodavnoj razini i u njezinoj provedbi, Hrvatska može bez bojazni potpisati ovu konvenciju, uvjerena da može ispuniti njezine zahtjeve. Hrvatska stoji s potrebnim prostorom bitno bolje nego ranije a ulaže se i u restauraciju audio-vizualne baštine koja predstavlja ne samo umjetnički fundus već i prvorazredni povijesno dokumentarni materijal. I ovom prigodom istaknuta je potreba osnivanja Hrvatske kinoteke. Tako da je nakon kraće rasprave jednoglasno i donesen sljedeći zaključak. Odbor predlaže Hrvatskom saboru da donese Zakon o potvrđivanju Europske konvencije za zaštitu audio-vizualne baštine i to po hitnom postupku i obliku pripremljenom od strane predlagatelja. Hvala.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Europske konvencije za zaštitu audiovizualne baštine. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? Sa 87 glasova za i jednim suzdržanim donesen predloženi zakon.
Prelazimo na sljedeću točku dnevno reda. - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima, prvo čitanje P.Z.E. br 670 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, informiranje i informatizaciju i medije i Odbor za europske integracije. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državni tajnik. Izvolite! Gospodin Antolović.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo zastupnici. Kao što vam je poznato 2003. godine bio je donesen Zakon o elektroničkim medijima koji je u najvećem svom dijelu bio usuglašen sa europskom pravnom stečevinom, no međutim i tijekom screeninga i u daljnjem njegovom provođenju pokazuje se potreba za njegovim dodatnim usklađenjem i ovaj prijedlog zakona koji ide u dva čitanja iako se radi o usklađivanju s europskom pravnom stečevinom da predstavlja upravo tu dopunu koja je u tijeku screeninga utvrđena. Ne bih vas želio zamarati ali bih vam želio samo naglasiti o kojim pitanjima se radi i koja pitanja smo dodatno uredili sukladno europskoj pravnoj stečevini. To je pitanje nadležnosti Republike Hrvatske u pogledu djelovanja nakladnika televizijskih programa, zatim pitanje iznimke u pogledu slobode prijenosa i prijema programskih sadržaja iz drugih država kada se može zbog govora mržnje ili kada se krše odredbe o zaštiti djece ograničiti privremeno emitiranje programa iz drugih država, ali napominjem da se takva mjera može poduzeti samo u konzultaciji s Europskom komisijom. Zatim, odredbe o zaštiti djece kako bi se pojačala zaštita djece i isključila mogućnost gledanja ili sudjelovanja u programima i sadržajima koji mogu ugroziti njihov fizički, mentalni i moralni razvoj. Također su dopunjene odredbe oko oglašavanja i teletrgovine, osobito u pogledu i usklađivanju sa Zakonom o lijekovima i Zakonom o hrani. Također su uređene jasnije obveze većinskog udjela europskih audiovizualnih djela u programu nakladnika televizijskih programa i udjela nezavisnih proizvođača, dakle onaj prvi mora biti iznad 50% a ovaj drugi mora biti najmanje 10%. Također, preuređen je status fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti medija. Naime, 2003. godine smo uredili taj fond kao proračunski fond Ministarstva kulture jer nije mogao biti pridodan regulatornom tijelu poput Vijeća za elektroničke medije i ovim prijedlogom zakona predlažemo da se taj fond s obzirom da s njim raspolaže u cijelosti i upravlja Vijeće za elektroničke medije da on postane fond Agencije za elektroničke medije. Kad spominjem agenciju uspostavljanje agencije uz vijeće je potreba administrativnog jačanja jer je u razdoblju od 2003. godine do danas se pokazalo da vijeće kao regulatorno tijelo treba jednu stručnu službu koja će mu odraditi nadzor nad provedbom zakona, obraditi sve podatke koji iz toga proizlaze i slijedom toga stvoriti podlogu da vijeće može izvršiti svoje regulatorne ovlasti. U ovom razdoblju dešavalo se to da za neke upravo od tih poslova za koje vijeće naruči od trećih osoba dakle putem ugovora da te treće osobe istovremeno te ili slične poslove rade već za nakladnika koje nadziru, tako da se tu pokazala jedna nespretnost i jedna potreba da se administrativno ojača vijeće kako bi zaista moglo izvršiti svoje ovlasti. Kada smo kod ovlasti moram napomenuti da prijedlog zakona povećava ovlasti vijeća jer ga ovlašćuje za donošenje svih podzakonskih akata za provedbu zakona i također omogućava što do sada nije bilo slučaj mogućnost da vijeće koregulira određena pitanja. Sustav koregulacije je u području regulatornog postupanja, dakle takvih nezavisnih regulatornih tijela uobičajena europska praksa što kod nas nije bio slučaj. Naime, radi se o tome da će vijeće recimo određena pitanja moći dogovarati sa onima koji su za ta pitanja zainteresirani. U pitanju kada je zaštita djece tada će to sigurno biti javni pravobranitelj za djecu i ostale institucije koje su već po svojoj nadležnosti pozvane da uređuju da pitanja i upravo sa tim institucijama vijeće će moći zajedno utvrđivati dodatna pravila pa slijedom toga kao što je to na nekim odborima spominjano pitanje što je pornografija ili što se smatra bezrazložno nasilje, ili pravila ponašanja oko objave odgovarajućih programskih sadržaja. Također moram reći da u području potrebe uređivanja na koji će se način digitalna tehnologija primijeniti u području elektroničkih medija mi ovdje imamo unesene dvije odredbe. Međutim, moram reći da očekujemo da se okonča godinu i pol dana rasprava koja traje o novoj direktivi Europske unije i tijekom svibnja očekujemo donošenje direktive koja će urediti i ovo područje što držim da će onda omogućiti da možda čak i u drugom čitanju ovog zakona usvojimo određene okvire i omogućimo našim elektroničkim medijima da usvajaju i te suvremene osnove za … [[Govornik se ne razumije.]] dakle da digitaliziraju svoje programe. Evo toliko za uvod. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Otvaram raspravu. U ime Kluba SDP-a uvaženi zastupnik Antun Vujić.
Gospodine potpredsjedniče Sabora, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče. Za razliku od onog prethodnog zakona na ovaj zakon imamo više primjedbi i zapravo u ovom obliku ga nećemo podržati nego ćemo predložiti nešto drugo. Naime, ovaj zakon se donosi mjesec dana prije nego što treba biti prihvaćena nova direktiva o ovoj djelatnosti a zapravo prethodno se bazira na Direktivi iz '97. godine. Naravno, nisu to svi elementi koje donosi zakon i sigurno da se čitav niz stvari može učiniti i na način da se ne mora ovisiti o tome kakva će biti direktiva ali je potpuno nepotrebna žurba da se u ovom trenutku donosi zakon tim prije što mi se čini a to ću pokušati pokazati na nekoliko primjera da ni neke elementarne stvari koje bi trebale biti preciznije utvrđene nisu dovoljno precizno utvrđene, tako da kada se ta nepreciznost još poveže i sa onim što ćemo dobiti vezano za novu direktivu za mjesec dana bojim se da ću imati previše posla i da naprosto si nepotrebno sada dajemo posla. Ali mislim da bi bilo korisno da se na odborima čuje mišljenje i zapravo naš je prijedlog da ovaj zakon ide u momentalno u nulto čitanje, a da se javi sa prvim, sa prvim čitanjem nakon što se i elementi direktive iz 1997., govorim o direktivi Europske unije unutra ugrade. U vezi sa tim primjerima koji mi se čine dakle da sami po sebi ne opravdavaju ili nisu dovoljno dobro razrađeni da bi mogli zaživjeti zakonski, samo da spomenem. Na primjer u definiciji što je nakladnik elektroničkih medija kaže se između ostaloga da je to fizička osoba ili pravna osoba koja ima uredničku odgovornost i tako dalje te koja prenosi programe ili ih za nju prenose treće osobe. To je zapravo, time se na neki način otvara mogućnost da nakladnik istovremeno bude i distributer programa i koncesionar iako je to zapravo zabranjeno u svim dakle demokratskim zemljama koje vode računa o slobodi medija i o dakle dvije odvojene funkcije koje su ovdje, koje se moraju odvojiti da bi se raspoznale šta je jedna, a šta je druga. U istom članku na primjer, stavku 2. pojmovi kao što su multipleks operator, mrežni operator, digitalnog radija ili digitalne televizije kao i drugi pojmovi iz područja telekomunikacija imaju značenje utvrđeno kako se kaže propisima kojima se veže autorska i srodna prava te komunikacije. Takvih propisa nema. U Zakonu o telekomunikacijama u tom pogledu nema takvih mjesta koje bi regulirale ovu materiju i koje bi na neki način definirao što su to ti prostori. To pokazuje da zapravo iako se u tom pogledu mogu očekivati ti zakoni da će se donijeti mi donosimo zakon koji u momentu se poziva na zakone i gdje takvih formulacija nema. Ne vidim žurbu da se to učini sada ukoliko se to može sve uredno izvesti kada za to dođe vrijeme. I neke primjedbe koje isto tako ne razumijemo zbog čega su mijenjane budući da ne popravljaju način odlučivanja u Fondu niti u Vijeću. Recimo šta to sada znači unošenje novih elemenata i kriterija kao što su kvaliteta i sadržajna inovativnost ili opći interes za kulturni razvitak. Tko će to tumačiti? Naravno da stvari zvuče sasvim u redu i svatko će od nas prihvatiti da su to neke vrijednosti o kojima treba voditi računa, ali ovdje se otvara mogućnost da se raspravlja o stvarima za koje malo tko može biti kompetentan bez vrlo arbitrarnog pristupa i može zagovarati da tako kažem svoje viđenje kreativnosti i inovativnosti a to faktički kada se dođe do raspodjela sredstava Fonda znači vrlo mnogo. Dakle ovakve stvari umjesto da su se možda oni kriteriji razradili na jednoj empirijskoj podlozi koja bi mogla dati veći rezultat i isključivati arbitrarnost i sada se zapravo uvažuju kriteriji koji na neki način mogu dati i više arbitrarnosti nego što je potrebno. Još također uvezano za nešto što dakle u ovom momentu ne postoji ali Prijedlog zakona obuhvaća mogućnost toga postojanja ali na način da dakle se ne može izvesti budući da nema posljedične veze. Kada se govori o digitalnom radiju i televiziji treba reći da digitalni radio još niti ne postoji niti u praksi niti znamo šta će biti sve potrebno regulirati kada se ta materija javi. Ne znam zašto ja, idemo na predregulaciju nečega što zapravo za što nemamo podloge. Sada jedna primjedba koja se ne tiče zakona ali je bitno vezana za shvaćanje uloge regulatornoga tijela na ovom području. Svojedobno je zakon propisao u velikoj raspravi između tadašnjih da tako kažem promatrača, onih koji su motrili kako donosimo zakone vezano za medijski prostor, da regulatorno tijelo u ovom slučaju Vijeće za elektroničke medije imenuje Vlada. I zaista Vlada je to imenovala. Nije imenovala prethodna Vlada nego ova Vlada je to imenovala. Ne ulazimo u, da tako kažem nakane Vlade i pravo Vlade da kada je već tako zakon donesen imenuje odgovarajuće Vijeće odnosno da predloži Saboru na imenovanje, ali netransparentnost toga postupka, afere koje su se javljale u ovome Vijeću a koje nisu do kraja niti izvedene odnosno niti razriješene. Javne polemike, prijave, sudske prijave čak za podmićivanja i tako dalje ovdje nisu bile istražene. Ja mislim da bi prije nego što dođemo do ovoga na koji način treba postaviti ovo tijelo iznova trebalo dobiti neke odgovore. Ti bi odgovori morali ići u smjeru ovih pitanja koje sam sada rekao. Mislim da za to moramo biti zainteresirani svi mi kao Sabor, Vlada, opozicija, stranka na vlasti ili nekakva druga jer kompromitiramo jednu mogućnost za koju smo se svojedobno borili da je ima Vlada i da ne moramo imati teške postupke nad da tako kažem mudrivanja u Saboru. Oprostite što rabim taj izraz, kako bi dobili regulatorno tijelo. Ako već Vlada ima prilike da postavlja regulatorna tijela onda ih ona mora postavljati u odgovornosti prema kompetentnosti tih regulatornih tijela a imali smo seriju slučajeva, vi se sjećate od HINA-e da dalje niti ne spominjem gdje to tako nije bilo. Nadam se da ćemo uz pitanja koja se tiču ovoga zakona zato jer otvaraju mogućnost odnosno otvaraju, eventualno otvaraju potrebu da se na drugačiji način riješi pitanje izbora regulatornog tijela, nadam se da ćemo to dobiti u jednom osvrtu i vezano na sadašnja razriješenja i imenovanja u Vijeću za elektroničke medije. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba nacionalnih manjina uvaženi zastupnik Furio Radin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Klub nacionalnih manjina je utvrdio da dosadašnja praksa ukazuje na potrebu da kriteriji za raspodjelu sredstava trebaju biti jasno utvrđeni i to zakonom. I to se radi o sredstvima naravno za emisije o nacionalnim manjinama. Raspravljajući o dosadašnjoj raspodjeli sredstava Fonda Klub nacionalnih manjina je ukazao na neadekvatno vrednovanje pojedinih sadržaja vezanih za nacionalne manjine. Kroz detaljnije kriterije odnosno bodovanje koje je Vijeće za elektroničke medije uvodilo svojom odlukom za raspodjelu sredstava Fonda s najmanje bodova su vrednovani upravo programski sadržaji namijenjeni nacionalnim manjinama što za nas predstavlja određeni problem i smatramo da se to mora određenim pravilnikom koji koliko znamo ne postoji, mora se uvoditi. To je po našoj ocjeni prošle godine rezultiralo već spomenutom pojavom da je od 148 nakladnika radija i televizije s koncesijama nižim od nacionalne samo njih 16 ponudilo emisije namijenjene nacionalnim manjinama što naravno u direktnoj je vezi sa niskim vrednovanjem programa namijenjenim nacionalnim manjinama. I izraženo znači je mišljenje u Klubu da političkom raspodjelom sredstava odnosno odgovarajućim bodovanjem programskih sadržaja za nacionalne manjine Vijeće bi trebalo povećati interes nakladnika i stimulirati ih za emitiranje te vrste programskog sadržaja. Znači upućujemo sad za drugo čitanje naše, naš stav da i ovim prijedlogom izmjena zakona da bi se trebalo regulirati zapravo i samo vrednovanje, a ne dopustiti da to vrednovanje bude napravljeno bez poznatih i bez jasnih kriterija od samoga vijeća i nadajmo se onda da će se uvidjeti potreba da se vrednuju bolje programi namijenjeni nacionalnim manjinama, jer inače cijeli onaj sustav koji daje određeni postotak sredstva od Hrvatske radiotelevizije, od pretplate za poticanje programa nacionalnih manjina on zapravo gubi smisao jer do takvih programa nikada ne dolazi. Mi ćemo ustrajati u tome u drugom čitanju i također i odgovarajućim izmjenama, odgovarajućim amandmanima ili naravno ako će to biti moguće dogovorom koji će na kraju rezultirati drugačijim ponašanjem i izradom pravilnika vijeća, fonda pardon. Također, bitno za klub nacionalnih manjina je cijeli onaj splet koji se, koji ukazuje i na potrebu zakonskog reguliranja oglašavanja sadržaja koji su štetni, koji mogu biti potencijalno štetni i koji često jesu štetni za psihički razvoj djece i to ono reguliranje koje se tiče oglašavanja pornografije, klađenja, kreditiranja i to u dnevnim tiskovinama i naravno u okvire … [[Govornik se ne razumije.]] medijima. Kako bi se zaštitila prava djece, ali i osiguralo kontroliranje poslovanja i izvora prihoda kroz utvrđivanja statusa oglašivača i dostupnost podataka o njihovoj djelatnosti. Tu prenosim naravno i mišljenje pravobraniteljice za djecu koja je posebnim dokumentom ukazala na te opasnosti. Naravno da je svima nama jasno da i samo definiranje pojmova kao što su pornografija i bezrazložno nasilje mora se raditi i što objektivnije koliko je god moguće i da izbjegavajući sve moguće ekstremizme sa ciljem zaštite djece bez nepotrebnog i štetnog moraliziranja koji nije u interesu naravno nikoga. Također i s time završimo. Klub nacionalnih manjina smatra da jedno cijelo područje elektroničkih medija, područje Interneta je zapravo slabo obrađeno zakonom. Nama su zamke reguliranja tog područja poznate, ali međutim činjenica je ta da iskazivanjem mržnje na Internetu je postala gotovo svakodnevna pojava. I koliko je bitna sloboda na Internetu toliko je bitna i sloboda onih koji mogu biti predmet mržnje. Znači, moramo štititi slobodu i ljudi koji mogu biti napadnuti Internetom. To što je Internet prostor slobode ne znači da u Internetu se čovjek može ponašati na način koji je iznad ili ispod svih kriterija, svih moralnih kriterija. Kada je naš, kada je iz Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina kada je išao prvi prijedlog, prvi prijedlog rasprave o takvim stavovima na Internetu, o poticanju mržnje na Internetu naravno protiv toga cijeli ili barem veći dio svijeta Interneta zapravo se okomilo na to. Ali to ne smije nas obeshrabriti. Ako je moguće boriti se protiv pornografije i protiv pedofilije na Internetu moguće je boriti se i protiv stavova koji potiču na mržnju. I to će biti sve aktualnije i aktualnije i predlažem predlagače da vode računa i o tome jer bez zakonskog reguliranja ovog područja zapravo doći će do one anarhije u najgorem smislu te riječi. Hvala.
Zahvaljujem. Zaključno državni tajnik Antolović.
Ja se zahvaljujem na raspravi i vaše primjedbe i prijedloge razmotrit ćemo za pripremu teksta za drugo čitanje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu.
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prihvaća se prijedlog toga zakona. Sve primjedbe i prijedlozi uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? Sa 75 glasova za, 11 suzdržanih i jednim protiv prihvaćen predloženi zaključak.
Prelazimo na slijedeću točki dnevnoga reda - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke za projekt obnove cesta II, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 671; Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske, a kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka. Prijedlog akta primili ste u pretince sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, pomorstvo, promet i veze i Odbor za financije i državni proračun. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državni tajnik Zdravko Livaković. Izvolite.
Poštovani zamjeniče predsjednika, poštovani zastupnici. Evo samo par rečenica vezano za ovaj prijedlog zakona. Sam Ugovor o jamstvu potpisan je 12. prosinca 2006. kada je potpisan i Ugovor o zajmu između Europske investicijske banke i Hrvatskih cesta kao realizator ovoga kredita. Ove godine se završava tzv. “beterment 1“. To je isti ovakav zajam kojim je u cijelosti obnovljeno i rekonstruirano 415 km državnih cesta. Ovaj projekt “obnove cesta II“, znači “beterment II“ nastavlja se sa obnovom državnih cesta u razdoblju do 2010. godine i predviđeno je da se 52 dionice državnih cesta ukupne dužine 682 km obnove u cijelosti. Građevinski radovi temeljem ovoga zajma ako ga potvrdi ovaj Dom počinju ove godine i njihov završetak se predviđa do 2010. godine. Inače, ukupna vrijednost ovoga projekta je 237,9 milijuna eura. Odnosno to je milijardu i 760 milijuna kuna. Ukupan projekt bi se financirao sa ovih 60 milijuna eura iz zajma, a ostalo je iz sredstava Hrvatskih cesta. Rok otplate ovog zajma je 20 godina i uključuje poček, što uključuje poček i od 5 godina. Kamata može biti fiksna od 4,057% ili promjenjiva prema odabiru zajmoprimca. Molimo vas da prihvatite ovaj zakon, jer njegovim prihvaćanjem postaje operativan čime se onda ide u realizaciju. Hvala.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Odbor za financije i državni proračun ako se ne varam.
Hvala lijepa dopredsjedniče. Kolegice i kolege. Evo upravo Odbor za financije i državni proračun kao matično radno tijelo je razmatrao ovaj prijedlog zakona na svojoj zadnjoj sjednici od 18. travnja i prema uvodu kojeg smo čuli od predlagatelja raspravio je u cijelosti o tom programu i ponovit ću, vrlo kratko rekapitulirati o čemu. Ovaj Ugovor o zajmu između RH i Europske investicijske banke za projekt "Obnove cesta II" propisuje način podmirivanja financijskih obveza koje mogu nastati za RH kao jamca po ugovoru o jamstvu te nadležnost za provođenje ugovora o jamstvu. Projekt se sastoji od obnove 52 dionice državnih cesta od ukupne dužine 682 kilometra. Ukupna vrijednost radova procjenjuje se na oko 237,9 milijuna eura, od čega tih 60 milijuna osigurava putem podmirenja i trenutnog zajma od EIB-a pod uvjetima navedenim da, s time što se ostala razlika od 187 i nešto pokriva iz Fonda Hrvatskih cesta. Odbor je jednoglasno podržao prijedlog Vlade RH da se sukladno članku 159. Poslovnika Hrvatskog sabora predloženi zakon donosi po hitnom postupku. Budući je njegovo stupanje na snagu pretpostavka za stupanje na snagu Ugovora o zajmu o čime se omogućava korištenje zajma tako i izvođenjem. Prema tome predlaže se prihvaćanje ovog zakona.
Zahvaljujem. Prelazimo, otvaram raspravu. U ime kluba PGS-a, SBHS-a, MDS-a, uvaženi zastupnik Željko Pavlic.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče. Klub PGS-a, SBHS-a, a posebno Međimurski demokratski savez neće podržati ovaj zakon, tj. Prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke za projekt "Obnove ceste II" ili "Beterment II". Iz jednostavnog razloga što među ovih 682 kilometra nema ni jednog kilometra, što među ovih 52 dionica nema ni jedne dionice iz Međimurske županije. Mislim da ovo nije dobro i da bi i ovakvim projektima itekako bilo bitno da svaka naša regija, svaka naša županija ima određeni projekt u okviru dakle ovih zakona, tim više dakle što znamo kakve su ceste u Republici Hrvatskoj. Ista situacija je i u Međimurskoj županiji. Mi mislimo dakle da je trebalo i u svom planu i programu Hrvatske ceste da su trebale predvidjeti dakle da se određena dionica i Međimurska županija dakle uvrsti u ove prioritete. Mi znamo što bismo napravili dakle da je nas netko pitao ili da je pitao možda nekoga iz županije, mi bismo mogli govoriti o istočnoj obilaznici grada Čakovca, o obilaznici grada Preloga, možda o obilaznici Nedelišća, o obnovi državne ceste, dakle od autoceste pa do Donje Dubrave, o gradnji cestovnog mosta kod Kotoribe, tj. kod Mure Kerestura ili za izmještanje Graničnog prijelaza iz Murskog Središta. Dakle projekata ima ali nažalost ni jedan projekt nije dobio državnu potporu. Ovo izaziva naše nezadovoljstvo tim više ako usporedimo još neke podatke. Ja sam prije koji mjesec upravo iz ovog razloga dakle i postavio zastupničko pitanje ministarstvu, tj. Hrvatskim cestama koliko će se dakle novaca odvojiti za obnovu ili izgradnju cesta u Međimurskoj županiji u 2007. godini. Dobio sam odgovor da će se ukupno za investicije, za redovito održavanje, za sufinanciranje, za "Beterment" izdvojiti samo 13 milijuna kuna. Ukupni proračun Hrvatskih cesta za 2007. godinu je preko 2 i pol milijarde kuna. Ovih 13 milijuna kuna je nula cijela pola posto ukupnog proračuna Hrvatskih cesta. Mislim da smo tu diskriminirani i oštećeni. Tim više ako iznesem podatak da po međimurskim cestama vozi više od 50 tisuća različitih vozila, ili 2,7% ukupnog broja vozila u Republici Hrvatskoj. A mi dobivamo 2007. godine samo nula cijela pola posto da bismo te iste ceste obnovili. A znamo isto tako da se iz svake litre benzina 0,6 od svake kune dakle odvaja za Hrvatske ceste. Mislimo da to nije dobro i da jednostavno ne možemo prihvatiti ovakvu preraspodjelu sredstava koja se centraliziraju, koja se skuplja na jednom mjestu. A velim, njihova distribucija je itekako upitna. Ne znam da li je moguće što napraviti. Mislim da nije, jel tako. Prema tome naš klub jednostavno neće podržati projekt "Obnove ceste II".
Zahvaljujem. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice, uvaženi zastupnik Šime Prtenjača.
Hvala lijepa gospodine dopredsjedniče. Evo samo nekoliko razloga zašto klub HDZ-a će podržati, podržava prijedlog ovoga zakona. Prvo, smatramo da je ovo iznimno dobar nastavan suradnje između hrvatske države i EIB-a u svim projektima koji su bili do sada. Sjećamo se, već je oko 13 projekata realizirano da se ti projekti odnosili na različite, samo nekoliko zadnjih, na riječku obilaznicu, na splitsku obilaznicu, na Koridor X, na željezničke čini mi se nedavno smo usvojili, itd. Od tih 13 projekata ovo je nastavak takve dobre suradnje. Cilj koji se, a prema programu održavanja i razvoja održavanja državnih cesta u Hrvatskim cestama cilj treba postići po našem mišljenju ravnomjernije i razvoj države. Razlozi zašto smo prihvatili, zašto smatramo da ovo treba prihvatiti po hitnom postupku je i to što je u ovom projektu predviđeno 682 kilometra u 52 dionice i na različitim područjima koji su prikazani u prijedlogu zakona na strani 50. i 51. Tako da ostali zainteresirani mogu vidjeti koje su to dionice da ih ja ovdje sada ne nabrajam. Isto tako od ovog ukupnog iznosa riječ je o 60 milijuna jamstva koje treba dati kako bi Hrvatske ceste mogle koristiti ta sredstva, ali i obvezama Hrvatske države ukoliko ne bi došlo do povrata tih sredstava ili ukoliko bi bilo problema u tom povratu. Svu razliku od 177 i nešto, 178 čini mi se milijuna eura, smatramo da Hrvatske ceste u budućem razdoblju mogu izdvojiti bez ikakvih problema iz svojih sredstava koja će imati po sadašnjim uvjetima. Valja istaći ukupno da je, a ovo je bit zapravo svega, da se ovaj zajam i ovo jamstvo koriste kao i uz najpovoljnije uvjete kao i ostale zemlje članice Europske unije. Prema tome to je zaista uspjeh koji do sada na žalost nismo često puta mogli koristiti, sada jednostavno ova sredstva pod ovim uvjetima treba iskoristiti i to iz sljedećih razloga. Prvo da bi se realizirao ugovor koji smo postigli, ali onda sa ciljem bržeg povlačenja sredstava i onim konačnim ciljem početkom radova i realizacijom projekata koji su predviđeni s time što ti radovi i projekti se trebaju realizirati u razdoblje između 2007. i 2010. godine. Upravo iz tog razloga, evo nekoliko tih razloga klub HDZ-a predlaže i podržava donošenje ovog zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a, uvaženi zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Ni klub Hrvatske narodne stranke neće glasati za ovaj predloženi zakon kao i što kolega Pavlic reče neće ni oni, ali bih molio ako je ikako moguće od državnog tajnika dobiti odgovor na nekoliko pitanja. 50% automobila koji završe na Jadranu tijekom turističke sezone prijeđe granični prijelaz, a dolazi iz srednje i istočne Europe, prijeđu granicu ili u Murskom Središću ili u Goričanu. 75% šlepera cestovnih krstarica, kamiona i cisterni koje šaljemo kao u izvoznu robu ili dolazi u Hrvatsku kao uvoz ili ide prema riječkoj luci, prelazi granični prijelaz Goričan, i ne autoputom, jer je cestarina preskupa i voze starom cestom. U turističkom razvoju i tržište Češke, Slovačke, Poljske, Mađarske, Rusije, Ukrajine kažu naši turistički stručnjaci je perspektiva Hrvatske, oni su u Europi. I svake godine povećava se broj putnika, osobnih automobila, kamiona, cisterni, šlepera koji prometuju tim pravcem i završavaju ili u Rijeci ili na cijelom području Jadrana i koriste stare ceste, a na relaciji Mursko Središće – Čakovec – Varaždin i druge ceste nema osim te stare državne ceste. Postoji još jedan pravac, to je Čakovec – Štrigova i ovaj dio Slovenije i Austrije gore što je također državna cesta, a Štrigova je najrazvijeniji dio Hrvatske to znate, to je ono područje kaj Slovenci vele da je njihovo od kad su oni nastali kao nacija je njihovo, znate u zadnjih dva tjedna također svojataju i Štrigovu. I sada pitam koji su to kriteriji bili da od 682 kilometara državnih cesta koji su obuhvaćeni ovim programom koji ostaje na snazi do 2010. godine, nema ni jednog metra intervencije na državne ceste u Međimurju. Koji su to kriteriji? Što? Kako? Što je trebalo napraviti? Tko je nešto trebao napraviti da hrvatske ceste nekog pitaju, vide i odgovore na pitanje kako to, što je sa tim državnim cestama u Međimurju. 237 milijuna eura težak projekat i u Međimurju će se investirati 13 milijuna kuna kolega Pavlic jel'. Čišćenje valjda snijega i posipanje i zatrpavanje udarnih rupa betonom. To je otprilike tih 13 milijuna kuna. Međimurje od tih turista i tranzita nema nikakve koristi samo štetu jer sve te državne ceste prolaze najgušće naseljenim teritorijem Republike Hrvatske po selima, usred sela, kraj škola, crkava, ambulanata, ljekarni. Granični prijelaz Mursko Središće je smješten u samom centru grada. Granica je pola rijeke Mure. Na drugu stranu s njim prijeći ne možemo. Pomicati ga unazad ne možemo, moramo izaći i trebali bi ga napraviti izvan grada Mursko Središće. Planirano je, obećano je, rečeno je da je jedino rješenje preseljenje graničnog prijelaza izvan grada i izgradnja par kilometara državne ceste da se zaobiđe grad i natrag spoji sa postojećom državnom cestom. To je granični prijelaz koji postaje frekventniji u turističkoj sezoni nego Goričan. Ni to do 2010. dakle neće biti intervenirano u to, a godinama se o tom problemu spominje. Ali istovremeno Hrvatske ceste su ušle u investiciju i gradile most u Svetom Martinu na Muri koji vodi nikud nikam, iz šume u šumu, ali most kod Murskog Središća koji bi omogućio preseljenje graničnog prijelaza nećemo graditi, to Hrvatskoj državi ne treba. Granične sporove, graničnu crtu nismo još u tvrdili, ali smo Slovencima izgradili nasip na lijevoj obali Mure i zaštitili slovenska sela od poplava. Na hrvatskoj strani to nismo napravili, nešto malo se počelo … I apsurda li većeg, Slovenci grade autocestu u Prekmurju. Znate s čijim šljunkom? Voze ga iz Međimurja. Iz Međimurja voze šljunak, kupili su doduše, ali nisu ni zatražili koliko znam, dozvolu za prekomjernu upotrebnu državne ceste. Za županijsko gdje će vozit, znam da nisu, ne vjerujem da su ih zatražili od Hrvatskih cesta za povećanu upotrebu državne ceste da 70 tisuća prostornih metara šljunka prevezu u kratkom vremenu … [[Ne razumije se.]] Maribor. I po toj istoj cesti državnoj će voziti taj šljunak, po toj istoj cesti prema Murskom Središću koja se neće sanirati nikako. Vama je to smiješno vidim, jasno. Kada je Međimurje u pitanju, svima je sve smiješno. Pitam kriterije, pitam razloge, pitam gospodine državni tajniče je li to poruka da prijelaz Mursko Središće do 2010. nije u planu preseljenja. Pitam je li dionica prema Štrigovi neće biti sanirana, stalo se kod Brezja, 6 kilometara od grada Čakovca, daleko od Štrigove. Pitam i ova pretjerana upotreba državne ceste šodrane Ivanovec do Murskog Središća za Slovence? Ako će platiti gdje će završiti novac? Čak ni taj dio novca nećete investirati u državne ceste na području Međimurja. I na kraju, molim vas koji su to bili kriteriji? Po čemu su odabrane ovih 682 kilometara, a ne nekih drugih ili barem 10 kilometara na području Međimurja? Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Marko Širac.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolega Lesar naveo je jedan krupni netočni navod. Kaže ovako: "Republika Hrvatska napravila nasip na Muri da zaštiti slovenska naselja od poplava." Pa to zaistinu nije točno. Nasip je napravit da se zaštiti hrvatsko zemljište koje se nalazi na desnoj obali rijeke Mure. … [[Upadica se ne razumije.]] Na lijevoj obali rijeke Mure, a što su, nije to slovensko, to je hrvatsko gospodine Lesar. Molim vas nemojte, to je hrvatsko zemljište.
Dobro. Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Vlado Jelkovac.
Poštovani gospodine … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] nekoliko riječi iako ću možda u najvećem dijelu ponoviti ono što je rekao gospodin Prtenjača u ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice. Naravno da ću podržati ovaj Prijedlog s obzirom da se sa ovih 60 milijuna eura koji se osiguravaju putem predmetnog zajma EIB-a omogućuje sufinanciranje u ukupnom iznosu od 238 milijuna eura, 52 dionice državnih cesta i ukupne dužine 682 kilometra. Naravno da je uvijek moguće govoriti o prioritetima, govoriti o tome da li ova dionica ili ona dionica, ali ono što želim podsjetiti da se ovdje radi o 50 i nešto dionica iz programa građenja i održavanja javnih cesta za razdoblje od 2005. do 2008. godine u programu Vlade Republike Hrvatske i ovo je na neki način samo i operacionalizacija tog plana u okviru dakle programa "Beterment II". S obzirom da se radi o zaista povoljnim uvjetima i što se tiče roka, dakle 20 godina uz poček od 5 godina i uvjetima ostalim koji vrijede i za zemlje članice Europske unije nema razloga dakle ne podržati i ne prihvatiti ovaj Prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora. Hitnost naravno da treba podržati u ovom slučaju zato što se povlačenje sredstava omogućuje tek nakon potvrđivanja sporazuma u našem Parlamentu, dakle to je i uvjet za stupanje na snagu i pretpostavka za povlačenje zajma. Evo to su dakle razlozi zbog kojeg ću i osobno podržati ovaj Prijedlog zakona i to je jedan od ovih 13 ugovora o financiranju u javnom sektoru koje je do sada Europska investicijska banka sklopila sa Republikom Hrvatskom, odnosno sa nositeljima projekata u Republici Hrvatskoj bilo za izvođenje radova, bilo za jamstva. Evo dakle podrška ovom programu.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Jozo Topić.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Evo s par riječi također želim reći o ovom Prijedlogu zakona. Naravno kao i moji prethodnici podržavam i hitnost donošenja ovog Zakona zbog razloga koji su već navedeni i naravno da podržavam i Zakon i nastojanja ove Vlade da se i ovakvim sredstvima iz ovih sredstava od Europske investicijske banke osiguraju sredstva za daljnju obnovu i izgradnju infrastrukture, u ovom slučaju cesta, tj. državnih cesta kako je ovdje navedeno u ovom Prijedlogu zakona. No, međutim kao zastupnik iz Šibensko-kninske županije naravno pozdravljam i činjenicu, odnosno projekt rekonstrukcije i obnove ceste Drniš-Pakovo selo. Naime, to je cesta D33, cesta koja ide od graničnog prijelaza Strmica sa znači graničnog prijelaza sa Bosnom i Hercegovinom Strmica preko Knina, preko Drniša i završava u šibenskoj luci. Značaj te ceste za Šibensko-kninsku županiju mislim da ne treba ni posebno ni spominjati jer povezuje tri grada Knin, Drniš i naravno Šibenik. Ta cesta posebno bi trebala biti od interesa gledajući s nacionalnog aspekta s obzirom na stanje gospodarstva i svega u gradu Kninu i Knin je relativno loše povezan sa cestama, izoliran od središta županije i naravno izlaza na more. Ova cesta će dugoročno imati izuzetno veliki značaj gledajući stoga da cijeli zapadni dio Bosne i Hercegovine gravitira de facto preko ove ceste na Šibenik, na šibensku luku i mislim da je nužnost izgradnje i obnove ove ceste od izuzetnog značaja ne samo za Županiju šibensko-kninsku, nego i državni je interes i mislim da je Šibenska županija, mislim, nego to je stvarno tako što se tiče ovih cesta koje povezuju sjever sa more, odnosno sa autocestom u najgoroj situaciji. Daleko najgoroj situaciji od svih županija, barem u našeme susjedstvu. Jer to je cesta, ne znam tko je, vjerujem da su mnogi prolazili tom cestom, koja je nekad rađena za prevozno sredstvo koji su bili ova zaprežna kola na samoj ovoj dionici koja je izuzetno kritična preko Moseča od Drniša do Pakova sela, tu vam je izuzetno opasna vožnja i tu se ne mogu normalno razmijeniti dvoja vozila. I znači podržavam tu dionicu, obnovu i izgradnje te dionice, ali također smatram da se taj projekt trebao ubrzati vezano za ovu državnu cestu D33. S tim šta je to već u sazivu Sabora, drugom sazivu Sabora se o tome pričalo i govorilo i postoje određeni dokumenti da će se ta cesta obnoviti iz ovih sredstava "Betermenta". Jedan dio je počet, ali znači ta obnova ceste traje negdje od '94. pa eto nismo došli dalje od Pakova sela. Mislim da to žitelji i ljudi koji žive u Šibensko-kninskoj županiji, naročito gradu Drnišu i Kninu koji gravitiraju u Šibeniku teško mogu prihvatiti. Također ću ovdje iskoristiti priliku i skrenuti pažnju na jednu od, još jednu državnu cestu. Državnu cestu koja se zove D59 koja ide od Kistanja preko Bribirskih mostina i dolazi na čvor Pirovac. Imamo 3, 4 kilometra makadama, totalno neuređene ceste a to je državna cesta i ne, ona je od izuzetnog značaja kad su loše vremenske prilike. Kad je zatvoren Velebit, kad se ne može ići kroz tunel Sveti Rok, onda vam cijeli promet teretnih kamiona i svih idu iza Velebita idu na Kistanje i dalje izlaze na Pirovac. I mislim da je tu, ne znam kako se to može dogoditi da se recimo tako mala sredstva koja su potrebna da bi se ta cesta barem donekle popravila odnosno rekonstruirala, mislim da je to od značaja ne samo za Šibensko-kninsku županiju, to je od značaja i za Zadarsku županiju, jer promet velim vam svih teretnih vozila ide zaobilaznicom preko Kistanja i dolazi na čvor Pirovac i dalje se ide autocestom il' u pravcu Šibenika i Splita il' u pravcu Zadra. Pa evo, koristim tu priliku da je ova točna na dnevnom redu i prisutnost državnog tajnika da će se stvarno iznaći načina i sredstava da se po meni ove izuzetno važne dionice cesta, državnih cesta kako D33 tako i D59 konačno obnove da bi zaleđe i Šibensko-kninske županije bilo bolje povezano sa autocestom i morem, što je od izuzetnog gospodarskog značaja. Ali i govoreći iz ovih državnih razloga jer smo rekli da ova D33 ide od državne granice sa Bosnom i Hercegovinom, a da je ova cesta D59 kao alternativa u slučaju zatvaranja autoceste Sveti Rok, Maslenica, da je to kao alternativa, ovaj pravac izuzetno bitan. Evo, tako u par riječi želim dati moj doprinos u ovoj raspravi. A ne znam, ovdje se govori o državnoj cesti također za nas iz Šibensko-kninske županije a naravno i Splitsko-dalmatinske županije, u ovom slučaju mislim na općinu Vrlika odnosno grad Vrlika, da je izuzetno važno da se konačno uredi i asfaltira 6 kilometara ceste koje idu od Maovica preko od Maovica na Siverić. Tako da bi se cijelo zaleđe Šibenske županije otvorilo prema gradu Šibeniku odnosno prema moru. To je od izuzetnog značaja kako za razvoj gospodarstva i turizma na području grada Vrlike a trakođer i za dijelove Šibensko-kninske županije. Evo, ja se zahvaljujem.
Zahvaljujem. Zaključno državni tajnik Livaković. Izvolite!
Evo, da pokušam odgovoriti na ova konkretno postavljena pitanja prvenstveno vezana od gospodina Pavlica i gospodina Lesara za Međimursku županiju. Pa, pitanje kriterija. Znači, u pripremi ovoga projekta studiju opravdanosti za sve ove ceste i sve one ostale koje su ponuđene izradio je Institut građevinarstva Hrvatske s obzirom na stanje cesta, količine prometa itd. Ta studija opravdanosti je išla u banku i banka je zajedno sa Hrvatskim cestama se morala ograničiti na one ceste koje su najugroženije. To Hrvatske ceste nit je politika sama određivala nego na osnovu vrlo strogih kriterija kojima je Europska investicijska banka. Napominje, to nisu jedina sredstva koja Hrvatske ceste odnosno država putem njih ulaže. Državnih cesta ima preko 20 tisuća kilometara. I u razdoblju od 2004. do 2008. 55% sredstava će više država uložiti nego u prethodne 4 godine. Inače porast prometa na autocestama je na autocesti Zagreb – Rijeka u prvih 3 mjeseca 18%, a na hrvatskim autocestama, na autocestama pod ingerencijom Hrvatskih autocesta 10%. Tako da se ne bi složio sa ovim da su te ceste državne preopterećene kao što je ovdje rečeno. Zaključno naglašavam da postoje drugi programi odakle Hrvatske ceste financiraju rekonstrukciju, obnovu i izgradnju novih cesta. Kolega Topić, što se tiče Šibenske županije. Mislim da je proteklih nekoliko godina od autoceste koja je interes čitave države ali koncentrirana na samu Šibensko-kninsku županiju, u tijeku je i pri završetku izgradnja tehnološke ceste tzv. koja povezuje šibensku luku koje je iz ove Vlade proglašena kao državna luka. I taj projekt će biti gotov tijekom ove godine. Izgrađen je novi spoj između Bilica i čvora Šibenik II zajedno sa deniveliranim križanjem za Dubravice. I u tijeku je proboj odnosno probijanje tunel Trtar s kojim se sa čvora Šibenik dolazi na onaj dio koji je obnovljen kroz "Beterment I". Međutim, tu je apsolutno se slažem da je cesta prema Drnišu, Kninu odnosno Bosanskom Grahovu gdje već ide, da je od iznimnog značaja i poduzete su pripreme kroz prostorno planersku dokumentaciju i kroz idejna rješenja da se potpuno nova trasa te ceste napravi, jer cijenimo da će vrlo brzo doći vrijeme i za to. Što se tiče ceste D59 ne znam stvarni detalj, tako da ću to morati provjeriti. Ali postoji poseban program za one ceste koje su nažalost imamo državnih cesta koje nemaju asfalta, tako da se nadam da je predviđeno iz tih sredstava, ali taj detalj ću pogledati u samim Hrvatskim cestama. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke za projekt “obnove cesta II“. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Rezultat? Sa 80 glasova za i 3 suzdržana donesen predloženi zakon.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. - Izvješće o poduzetim mjerama u vezi s onečišćenjem zraka iz rafinerije nafte Sisak u razdoblju 2004. do veljače 2007. Po zaključku Hrvatskog sabora izvješće je dostavila Vlada Republike Hrvatske, Sisačko-moslavačka županija i grad Sisak. Materijale ste primili u pretince, a raspravu je proveo Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ministrica gospođa Marina Matulović Dropulić, ministar zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva. Izvolite!
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo. Pa eto, ja ću vrlo kratko jer ste izvješća dobili, a danas smo isto tako dosta raspravljali na Odboru za prostorno uređenje. Ali mislim da je bitno za reći da jedan od najvažnijih dijelova Vladinog programa našeg rada je bilo unapređenje zaštite okoliša i efikasnije upravljanje eko sustavima. Zbog toga smo morali i napraviti određeni program mjera, napravili smo kratkoročne i dugoročne mjere i na temelju toga utvrdili da naravno moramo donijeti i normativne akte. Napravili smo i Zakon o zaštiti zraka, Zakon o otpadu, petnaest podzakonskih propisa za zrak i četrnaest podzakonskih propisa za otpad, tako da bi mogli točno znati tko je za što odgovoran i tko mora obavljati određene poslove, tako da je točno posao podijeljen na lokalnoj razini, na regionalnoj i na državnoj upravi. I isto tako, najvažnije od svega zapravo da su velike obveze prema onima koji to zagađenje i naprave a to je onaj proizvođač odnosno operater koji sada ima osim dodatne, osim one svoje obveze ono što smo definirali na temelju i europskih direktiva je onečišćivač plaća. Prema tome, to mora se rješavati na takav način ali oni isto tako moraju izvršavati sve svoje obveze koje su im tim zakonima i podzakonskim aktima i propisane. U Sisku situacija nije dobra i mi smo na temelju vašeg zahtjeva i napravili izvješće o stanju zraka u Sisku. Međutim, moramo raditi bitnu razliku između centra grada Siska i prostora Galdovo, znači Galdovo onaj prostor koji se nalazi odnosno Caprag koji se nalazi uz samu rafineriju. Kao što znate 2004. godine postavljena je stanica za mjerenje kakvoće zraka u Sisku a sada je postavljena i stanica za mjerenje kakvoće zraka u Capragu tako da se može svakim danom provjeravati i svakim satom kakva je situacija sa ispuštanjem ovih opasnih tvari. Jasno da je u gradu Sisku i dalje zrak sva sreća I. kategorije, međutim u Capragu je zrak III. kategorije što nije dobro i što se mora u svakom slučaju spriječiti i napraviti sve da bi se zrak bitno poboljšao. Međutim, ono što je potrebno reći jest da je INA najveći zagađivač u gradu Sisku ali je važno reći i to da utjecaj imaju i "Herbos", i Termoelektrana i ostali subjekti kao i u ostalim gradovima koji se bave određenim proizvodnjama. Međutim, ipak velim INA je najveći zagađivač. I na početku mandata ove Vlade mi smo snimili stanje, utvrdili kakvi su problemi u pojedinim dijelovima Hrvatske pa tako naročito u Sisku, Kutini i na nekim drugim još lokacijama i predložili Vladi Republike Hrvatske donošenje zaključka koji je Vlada i prihvatila i donijela 15. srpnja 2004. godine gdje smo obvezali INA-u da napravi program kompletne rekonstrukcije i sanacije rafinerije. Naime, sanacioni program je bio napravljen i 2000. godine, međutim on se jednostavno nije ostvarivao. 2003. godine napravljena je revizija tog sanacionog programa, međutim ni to nije se izvršavalo do ovog programa kojeg smo, velim koji je Vlada zatražila da se napravi od strane INA-e. INA je svoj posao odradila, napravila je program, mi smo na program da sada ne duljim točno kada i što Ministarstvo gospodarstva i naše ministarstvo dali suglasnost i oni su mogli započeti sa radovima na rekonstrukciji svojih postrojenja. Međutim, i tamo treba dijeliti posao na dva dijela. Jedno su kratkoročne mjere a drugo su dugoročne mjere. Kratkoročne mjere su jedno vrijeme bile vrlo veliki problem jer su oni jednostavno nisu dovoljno održavali svoja postrojenja i događale su se pojedine incidentne situacije gdje je onda naravno trebalo intervenirati. Ono što je naša inspekcija stvarno napravila to je da im je točno dala program toga da to prati izvršavanje tih zadataka i mjera koje je propisala oko velim tog održavanja i kratkoročnih mjera neprestano i oni to stvarno i izvršavaju. U dugoročnom programu dali smo vam kompletan podatak kada će se koje postrojenje napraviti, izgraditi i kada će se priključiti pojedini dijelovi postrojenja na na primjer Klaus. Sigurni smo da će to biti gotovo u 8. mjesecu ove godine jer točno je da nisu počeli na vrijeme onako kako su u programu napravili ali tu je bio problem. Ja njih ne branim, međutim treba reći ono što je, međunarodni natječaj. Međunarodni natječaj je dva puta propadao, komisija je dva puta taj natječaj poništavala. Na kraju su uspjeli ugovoriti radove. Radovi se rade. I ono što je važno reći za sve te radove postoje i sve dozvole, tako da se zaista taj posao odvija onako kako bi se trebao odvijati. Međutim, kako to sve skupa nije počelo na vrijeme jasno je da niti se do kraja 2009. godine kako je to bilo predviđeno ne može kompletan posao završiti, on će se završiti do kraja 2011. godine i mi smo sigurni pošto je već projektna dokumentacija napravljena, pošto je već i raspisan natječaj za određene one radove i za ove ostale stvari, ne samo za Klaus jer Klasu se stvarno i radi. Sigurni smo da će to biti i izvršeno. Što se tiče inspekcijskih mjera tu treba raditi dvije, zapravo treba shvatiti da je u prvom redu prema našem Zakonu o zaštiti zraka točno se zna za što je zadužena jedinica lokalne samouprave, za što je zadužena županija, što oni moraju napraviti, kada nastupa eko stožer a kada nastupa naša inspekcija. Inspekcija je vrlo, zapravo puno puta na samoj lokaciji. Oni su u 2006. i 2007. godini bili petnaest puta tamo. Ja moram reći da mi nemamo dovoljno inspektora da bi imali jednog inspektora isključivo za rafineriju i da bi mogao intervenirati u svakom času, međutim nije ni potrebno da oni interveniraju u svakom času jer ovo kako se kaže sada da pošto smo mi ovu stanicu postavili 2004. godine, ona je proradila 2005. godine i danas naši građani mogu vidjeti na displayu točno u svakom času kakav je zrak, događa se da u jednom času se pojavljuju ti pikovi i to je onih ko što smo danas isto čuli da se govori o 100 puta da se to dogodilo, to je točno. Da su se ti pikovi pojavili. Međutim pikovi se pojavljuju iz različitih razloga. A najčešći razlog je taj da se uključi jedno postrojenje, da se pojavi taj pik koji traje jedan sat i nakon toga on nestaje. U tom slučaju kad znamo točno pošto i mi imamo direktnu vezu i pratimo to stanje, kad se zna da je situacija takva i da se smirilo to nakon sat vremena više inspekcija nema razloga odlaziti na teren. Međutim ako se događaju incidentne situacije kao što se dogodilo 2006. godine 6 puta naravno da je inspekcija bila tamo cijelo vrijeme i prisutna i u, i obavljala svoj posao. Kao što sam već rekla problem je jedan u održavanju postrojenja. Drugi problem je u velikim investicijskim radovima i u kompletnoj rekonstrukciji znači tim dugoročnim radovima, rekonstrukciji kompletnog postrojenja. I ono što mislim da je napravljeno stvarno dobro to je da se INA-u dovelo u stanje da oni reagiraju na sve ono što im inspekcija zada i sve mjere koje im propiše. Oni su čak proveli i određeno obučavanje ljudi. Mi smo zajedno s njima taj dio posla odrađivali tako da mislimo da je situacija danas puno bolja nego što je bila ali još uvijek ne dobra i nezadovoljavajuća i nismo još uvijek naravno zadovoljni sa kvalitetom zraka u tom dijelu Siska. Sigurno je da će se situacija bitno promijeniti kada sve bude gotovo ali već i ove godine u osmom mjesecu bit će puno bolje kad se postrojenja spoje na «klaus» i kad taj uređaj za odsumporavanje stvarno će djelovati na jedan potpuno drugačiji način. Važno je da je krajem 2004. godine donešena odluka da u INA-u koju, na kojoj smo posebno inzistirali da Sisak dobije prioritet. Vi ste i danas, oni koji su bili na Odboru mogli i čuti da je u rafineriji u Rijeci da se za «klaus» tek sada raspisuje, raspisuje natječaj. Evo hvala Bogu u Sisku se izvode radovi i bit će završeni u osmom, u osmom mjesecu. Mi smo vam dali tu kompletno izvješće oko rada naše inspekcije. Činjenica je da nismo pratili po danima. Da nismo dali izvješće po danima iako pratimo po danima, rekla sam i zbog čega. Radi toga jer se ti pikovi događaju i nakon toga i nestaju, ali ovi, ove odluke su strahovito puno značile jer su se konačno i INA počela ponašati onako kako bi se trebao ponašati svatko tko ima ovakva postrojenja i tko mora osigurati ljudima čisti zrak. Prema tome dali smo tu ocjenu stanja, rekli smo sve što smo napravili. Što će napraviti INA. Nažalost u ovom izvješću niste dobili kompletno zdravstveno izvješće koje je trebalo biti. Međutim ono nije gotovo. Ministarstvo zdravstva je dalo preliminarno izvješće. Preliminarno izvješće koje je uspjelo dobiti od Zavoda za zaštitu zdravlja županijskog koje to prati i Državnog zavoda međutim konačno izvješće ćemo dobiti do kraja ove godine jer statistika je statistika. Mi od statistike zapravo oni od statistike jednostavno ne mogu dobiti sve, sve pokazatelje. Ali pošto oni rade i terenska istraživanja vi ste zbog toga mogli dobiti ovo preliminarno izvješće koje kaže kakva je situacija što se tiče zdravlja u, na području Siska. Činjenica je da nije dobra, ali je isto tako istina da nije niti najgora u Hrvatskoj i da imamo neka područja gdje je što se zdravstva tiče i što se tiče oboljenja situacija nažalost još gora. Prema tome mi i na tim područjima poduzimamo potrebne korake i potrebne mjere da se što prije promijeni kvaliteta zraka ali jasno je da kroz tako dugi period dok je to radilo znači od 1927. godine ili koje do danas tek sada se ozbiljni zahvati na tom postrojenju i događaju. Naravno da je INA kriva zbog čega je došlo uopće do ovakve situacije. Jasno je da oni moraju taj posao i odraditi a mi ćemo probati napraviti sve da se taj rok što više skrati i da ljudi što prije dobe čisti, čisti zrak. Mi smo vam predložili i prijedlog zaključaka. Što se tiče prvog zaključka rekli smo jasno tko sve mora sudjelovati u jednoj radnoj skupini koju bi mi imenovali da bi pratila cijelo, taj cjelokupni rad. Udruga «Eko Sisak» je predložila da i njihov jedan član bude u toj radnoj skupini. Prema tome mi nemamo ništa protiv toga i možemo predložiti da osim ovih ministarstava i institucija koje su vam grada Siska, županije koji su vam ovdje naznačeni da bude i jedan član te udruge. Drugo, dali smo zadatak INA-i što sve treba napraviti i to je njihov posao. Naravno da će i ta skupina a i mi pratiti izvršenje tih zaključaka. Isto tako predložili smo i da se ostali onečišćivaći koji se nalaze na području Siska da naprave sve da se i da naprave programe i da naprave sve ono što bi trebali napraviti da bi mi mogli vidjeti kao što je na primjer Hervos koji je izvršio već rekonstrukciju svojeg postrojenja koji se sad nalazi u probnom pogonu i ako bude sve u redu naravno da će dobiti i uporabnu dozvolu. I termoelektrana u, u Sisku koji ide u rekonstrukciju. HEP je napravio svoj program. Oni su i izradili kompletnu projektnu dokumentaciju. Kreću u izgradnju još jednog bloka jer im je ovaj premali i spajaju sve na plin kako bi i zrak iz te termoelektrane bio onakav kakav bi trebao biti. Isto tako prijedlog vam je zaključaka da Ministarstvo zdravstva mora završiti ta, to izvješće putem ovih zakona za javno zdravstvo i njih ćemo probati se dogovoriti i ministar je isto tako već u par navrata urgirao da to ne bude do kraja 2007. godine ko što ovdje piše nego da probamo ta izvješća dobiti što ranije kako bi se ranije i tu moglo djelovati. I zadnji zaključak koji obvezuje nas i grad Sisak i županiju da se svakih 6 mjeseci podnosi izvješće Vladi Republike Hrvatske, mi ćemo isto tako i taj, to danas je na odboru zaključeno da bi trebalo i odboru dati to izvješće i mi ćemo naravno i odboru takvo izvješće dostavljati. Danas je bilo diskusije i oko zaštite bilja, na samoj zaštiti šuma, na samom odboru i naravno da ćemo i tu probati napraviti i sve. Međutim, ovo izvješće je govorilo o onečišćenju zraka koji jasno ima utjecaja kako na ljude tako i na biljni i životinjski svijet. Eto, hvala vam lijepa.
Hvala. Odbor za prostorno uređenje, zaštitu okoliša. Predstavnik odbora poštovani zastupnik Marko Širac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo ministrice, kolege i kolegice zastupnici. Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša kao matično tijelo razmotrio je izvješće o poduzetim mjerama u vezi s narušenjem zraka iz rafinerije nafte Sisak za razdoblje 2004., 2007. i pored toga je razmotrio također izvješća o poduzetim mjerama glede zaštite zraka koja su dostavita od Grada Siska i županije Sisačko-moslavačke. U raspravi na odboru iznijet je prijedlog da se u radnu skupinu koja će imenovati Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva radi kontinuiranog praćenja poboljšanja kakvoće zraka na području Grada Siska i dinamike radova na modernizaciji postrojenja rafinerije u Sisku pored predloženih uključe i predstavnici eko udruge sisačka “Eko“ udruga što je i ministrica Ministarstva prostornog uređenja i zaštite okoliša kao predstavnik Vlade Republike Hrvatske prihvatila. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje slijedećeg zaključka. Prihvaća se izvješće o poduzetim mjerama u vezi s onečišćenjem zraka iz rafinerije nafte Sisak za razdoblje 2004., 2007. godine sa predloženim mjerama. Drugo, predlaže se drugi zaključak da se obveže Vlada da svakim 6 mjeseci a u iznimnim slučajevima i u kraćem roku dostavlja odboru za prostorno uređenje i zaštitu okoliša Hrvatskog sabora izvješće o rezultatima provedbe predloženih mjera. Hvala lijepo.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Marko Širac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolege i kolegice. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice cijeni da je izvješće o poduzetim mjerama u svezi s onečišćenjem zraka iz rafinerije nafte Sisak za razdoblje 2004. do veljače 2007. koji nam je dostavila Vlada vrlo kvalitetno izvješće koje ćemo prihvaćanje tog izvješća mi članovi kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice i podržati. Moram istaći u ime nas zastupnika iz HDZ-a da je to izvješće napravito s dva aspekta. Ono sadrži jedan ekološki aspekt u kojem je dana ocjena stanja kvalitete zraka u Sisku za period 2004., 2006. Zatim je dat pregled mjera inspekcije zaštite okoliša također za to razdoblje. Slijedeće je dat program modernizacije rafinerije nafte Sisak sa kratkoročnim mjerama i dugoročnim mjerama realizacije tog programa, a što se tiče ovog zdravstvenog pristupa dana je epidemiološka analiza pojavnosti raka u Sisku za period 2005. do 2007. s time da tu dijelimo iznešeno mišljenje ministrice da je to jedno preliminarno mišljenje koje na temelju raspoloživih podataka i statistike koja se vode u našim zdravstvenim organima i statističkim institucijama. Evo možemo doći i do tih zaključaka. I na koncu ovo izvješće sadrži i prijedlog mjera koje će poduzeti državne institucije radi poboljšanja kvalitete zraka u Sisku. Dozvolite mi samo nekoliko riječi glede ocjene postojećeg stanja kvalitete zraka u Sisku. Ovdje je već iznijeto sa ove govornice, ministrica je iznijela da je situacija u Sisku za istinu složena i teška. Naravno, odnosi se to samo na pojedine momente i trenutke kada evo iz postojećih industrijskih pogona, a hvala Bogu Sisak je pravi industrijski grad sa velikom i snažnom industrijom. Kao što znate tamo radi i egzistira INA – industrija nafte Sisak, termo elektrana Sisak, Herbos, Segestica, Energo Sisak, Valjaonica cijevi, a i neki drugi koji ovdje nisu spomenuti. U ocjeni postojećeg stanja naše ministarstvo je istaklo, a za istinu je to i tako da polazeći od odredbi našeg Zakona o zaštiti okoliša mi možemo razgovarati o odgovornosti glede zaštite zraka, odnosno okoliša svagdje u Hrvatskoj, a ne samo u Sisku. To je na prvom mjestu onaj koji proizvodi takva onečišćenja bilo zraka, zemljišta, vode ili bilo čega, a u ovom slučaju je to rafinerija Sisak. Iza njega po odgovornosti dolazi Grad Sisak, županija Sisak, a tek po tome državne institucije, odnosno naše ministarstvo i inspekcije rada i Vlada Republike Hrvatske koji su zaduženi za onaj dio provođenja zakona kojim je zakonom izričito stavit u nadležnost. Ja bih evo poslužio se podacima koji u ovom izvješću stoje glede ocjene postojećeg stanja gdje je navedeno na temelju rezultata ispitivanja na mjernoj stanici u Capragu za razdoblju 2004. do 2006. godine pa su mjerenja benzena pokazala da je srednja godišnja vrijednost koncentracije benzena u 2004. bila 7 i pol mikrograma po metru kubnom, u 2005. 3,37 u 2006. godini 5,4. Iz toga se može zaključiti da je kakvoća zraka u Capragu glede benzena druge kategorije. Međutim razmatrajući i ove ostale parametre za sumporovodik, sumporodioksid mi moramo uvažavati da su to prosječne vrijednosti date za taj period, da to nije ocjena onih trenutnih stanja koja se zateknu u zraku i onečišćenju zraka koji se dešavaju kod halvarija ili kod takvim meteoroloških prilika kad je moguće da se iz rada tih postrojenja, svih postrojenja evo koji to rade stvore takve koncentracije zraka da zrak postane treće kategorije. Pa evo i za neke parametre takve situacije se u Sisku dešavaju. Stoga mi držimo da se moraju i dalje poduzeti između ostalog i inspekcijske mjere. U ovom izvješću su vrlo detaljno opisane. Mi cijenimo da je naša inspekcija kvalitetno obavila svoj rad, gotovo odlično bih rekao, od onoga trenutka kad je ovaj Hrvatski sabor donio Zakon o zaštiti okoliša i kada su odredbama tog zakona date vrlo široke ovlasti našoj inspekciji na raspolaganje, ona je odgovarajuće mjere i poduzimala. Drugo što također moram u ime nas iz kluba HDZ-a istači da se iz izvješća može zaključiti da program modernizacije Rafinerije Sisak je za istinu pravi kvalitetni program, jer se odustalo od tih, ja ću reći bivših improvizacija pa se stalno tvrdilo evo mi smo napravili program, pa krenit ćemo, pa ćemo popraviti ovo postrojenje, pa ćemo popraviti ono postrojenje, a zapravo sredstava za modernizaciju i otklanjanje teškoća u proizvodnji je li nije bilo jer su ta sredstva odlazila na druge programe u okviru te firme. Međutim za realizaciju ove prve etape evo danas smo informirani da je osigurano 150 milijuna eura u kojoj će se na prvom mjestu urediti i popraviti ona postrojenja iz kojih je istjecao sumporovodik i sumporodioksid, a promjenom načina proizvodnje goriva, tj. neće se upotrebljavati gorivo koje sadrži više od 1% u sebi sumpora također će se postići određena kvaliteta zraka. Drugi program, dugoročni program kojeg je i ministrica ovdje napomenula odnosi se na kompletnu rekonstrukciju rafinerije Sisak, ali isto tako i Rafinerije Rijeka gdje se planira uložiti preko milijardu i 100 milijuna. Ja moram istaći da mi raspravljajući o Sisku moramo se i zalažemo se za proizvodnju druge kvalitete goriva, kvalitete koja će biti jednaka standardima u Europskoj uniji. Jer na taj način ćemo riješiti, velikim dijelom riješiti i pitanje onečišćenja zraka kojeg proizvode, kao što znate automobili i sva ona, sva ona, svi oni uređaji koji koriste benzin kao pogonsko gorivo. I na kraju bih istakao da su nam predložene kvalitetne mjere koje će naše Ministarstvo zaštite okoliša, Ministarstvo gospodarstva, što mi je jako drago da je i ono uključeno sada u rješavanje te problematike, Ministarstvo zdravstva i ostali poduzeti u narednom periodu, jer mi stojimo na stanovištu da se kvaliteta zraka građanima Siska, kao i svim ostalim građanima Siska treba osigurati i da svatko od nas u Republici Hrvatskoj u mjestu gdje živi i boravi ima na raspolaganju kvalitetu zraka prvi kategorije. Gospodine predsjedniče, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice će podržati usvajanje ovoga izvješća i mjera koje su predložene uz ovo izvješće.
Hvala. Klub SDP-a, poštovani zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Naravno da mnogo lakše nego prije dva mjeseca danas razgovaramo o temi zagađenja i onečišćenja zraka u Sisku. Naprosto zato što je stvar ipak uozbiljena ovim izvješćem i očigledno je da su se neke stvari morale događati u gradu Sisku i oko njega da bismo shvatili zapravo i dimenzije ugroze koja u tom gradu prijeti ljudima. A imali smo prilike čuti ne samo ljudima nego i biljkama, ono čega u ovom izvješću nema, a o čemu se neke kolege govorili, upozoravali. Tako da ovo izvješće prihvaćamo tek kao prvi korak, kao inicijalni materijal od kojega valja poći u daljnjoj obvezi koju Vlada i svi oni koji su odgovorni za takvo stanje u gradu Sisku trebaju imati prema ovom Saboru, prema javnosti, prvenstveno prema građanima Siska. Popis mjera koji se ovdje daje ukazuje na to da se sagledava dugoročnost rješenja problema, dakle očigledno nema ničega što bi moglo dovesti do promptnog, brzog ili hitnog saniranja stanja ukoliko ne zatvorimo svu tu industriju, a mislim da to nije alternativa koju bi bilo tko podržao. Na žalost, razgovarali smo i o tome da je povijest zagađenja u gradu Sisku preduga. Desetljeća neodgovornog odnosa prema okolišu su prisutni u Sisku u većoj mjeri nego u nekom drugom od gradova Hrvatske. Oni su posljedica rekao bih jedne opće u svijetu nedovoljno snažne osjetljivosti spram ekoloških problema do prije 20-tak godina s jedne strane. S druge strane jednog rekao bih političkog ideološkog stava koji je u čađavim dimnjacima vidio prosperitet i napredak. No, stvari su se … promijenile i očuvanje okoliša od sredine 70-tih godina postaje jedno od najvažnijih pitanja koja se uopće postavljaju na globalnom nivou. No, očigledno da ono što se prije 30 godina shvatilo u svijetu je trebalo predugo vremena da postane i top tema da tako kažem u hrvatskim prigodama iako građani Siska već desetak godina snažno upozoravaju na problem onečišćenja okoliša na kojega su možda nešto manje bučno reagirali iz jednostavnog razloga što u tom opustošenom gradu su se bojali za svoja radna mjesta. Sjećam se da je ranih 90-gih godina svako malo netko izlazio sa studijama ove ili one banke, ove ili one institucije koje su predviđale npr. zatvaranje rafinerije i pretvaranje u skladište. Što se dogodilo za željezarom već je znano. Od 17 tisuća zaposlenih došlo se na tisuću i 700, sada i manje, tisuću i 200 zaposlenih. Grad koji je u svakom pogledu kolaborirao znači u ekonomskom, socijalnom smislu si nije mogao dozvoliti pa ja rekao bih i po cijenu ugroze zdravlja svojih stanovnika čuvao komadić kruha koji se još mogao naći u toj industriji u gradu Sisku. Ovo je možda dobra prigoda da osvijestimo problem koji je ovako evidentno snažno prisutan u Sisku kao problem Hrvatske, cijele zemlje i cijeloga društva, da osvijestimo potrebu da naš razvoj u budućnosti temeljimo na tehnologijama koje neće ugrožavati ljudsko zdravlje. Da ta odgovornost, evo vidjeli smo i nakon Karlovačke pivovare koja je bukvalno dovela do smrti, a kako i na koji način ta tehnologija zastarjela, nemoderna, prastara uništava i ugrožava zdravlje ljudi, da ne dobije ulaznicu za Hrvatsku pa makar morali i sporije ići sa razvojem nego što bismo to priželjkivali. Ne smije cijena razvoja biti upropašten okoliš i ugroženo zdravlje ljudi. To je poruka Siska cijeloj Hrvatskoj. Gledajući ovo izvješće pobrojane su mjere, pobrojani su ključni potencijalni zagađivači iako je ono ograničeno isključivo na onečišćenje zraka u rafineriji Sisak u jednom kraćem razdoblju, dakle ono precizno govori o tome što je smisao, ali ozbiljniju studiju bismo očekivali i predlažem gospođo ministrice da se do kraja mandata to napravi, imate za to potencijal i kada je riječ o drugim potencijalnim ili stvarnim već znademo zagađivačima od kojih su sasvim sigurno vrlo problematični i opasni za građane Siska "Herbos" sa svojom kemijskom industrijom iako je proizvodnja pesticida odavno tamo prestala, ali se proizvode sredstva koja su itekako opasna ugrožavajući zdravlje. Mogu ugroziti zdravlje ljudi ako je riječ o tehnologiji koja se ne kontrolira i ako se proizvodnja ne organizira na odgovoran način i iz činjenice da je upravo u "Herbosu" otvorena nova spalionica za koju Sisčani zapravo ne znaju za koga spaljuje i što spaljuje. Tim više ako se gleda mikro lokacija "Herbosa" on je vrlo neugodno postavljen u odnosu na grad Sisak. On se nalazi u sjevernom dijelu grada za razliku od rafinerije, željezare, termoelektrane koje su pozicionirane jugoistočno od ovih najnapučenijih dijelova grada pa je ruža vjetrova takva da se manje osjeća zagađenje u samom središtu Siska ili sjevernim dijelovima. Zato je "Herbos" posebno čini mi se, treba posebno biti opserviran od strane inspekcije i građanima Siska redovito se trebaju prezentirati svi relevantni podaci kada je riječ o tom zagađivaču. Termoelektrana sa svojom tehnologijom koja je bila moderna prije 25 godina, očigledno s obzirom da je i mazutara, s obzirom da je vršna itd. ne može više udovoljavati niti minimalnim ekološkim standardima. Treba vidjeti kako funkcioniraju banijske šume pa će biti jasno da su kisele kiše odavno ostavile traga upravo ja bih rekao možda i ponajviše zbog termoelektraninih dimnjaka i nekadašnjih dimnjaka željezare koji više na žalost ili na sreću sada već treba razmisliti što govorimo, ne rade. Što bih u vezi ovoga izvješća želio posebno reći? Ne bi bilo dobro da povijemo šiju bez obzira na političko opredjeljenje pred evidentnom odgovornošću INA-e naše najveće kompanije. INA je negdje 2000. godine dobila slobodu da sama formira cijene, da joj nitko ne uzima njezinu dobit upravo s ciljem i s nakanom da tu dobit koju joj država nije uzimala, investira, odnosno reinvestira i da se kao prioritetna zadaća ide u modernizaciju i jedne i druge rafinerije. Cijeli taj proces modernizacije na žalost traje predugo i ministrica je to ovdje spomenula. Ne samo da traje nedopustivo dugo, ne samo da su se svakih godinu ili dvije dana mijenjali planovi, ne samo da su se u vezi s tim mijenjali iznosi potrebni od 300 milijona dolara se došlo do preko milijardu. Teško je, teško se oteti dojmu da kao što je to i danas u raspravi u saborskom odboru bilo riječi da je očigledno netko obmanjivao i ovaj Sabor i javnost u Hrvatskoj nudeći rješenja koja valjda nisu bila optimalna. Kad ih se sad pita zašto niste išli u proces rekonstrukcije modernizacije 2003. kako ste to trebali, onda su onda rekli e pa zato što to nije bilo dovoljno novaca i nije bio dobar projekt. Pa nije ga nitko radio drugi, nego stručnjaci INA-e. Nema opravdanja za takvo ponašanje i ja bih volio da ovaj Sabor na neki način jasno iskaže i upozori na odgovornost INA-e bez obzira čije je ona vlasništvo bila i odgovornost uprave INA-e za takvo stanje. To je minimalno što možemo učiniti. Ovdje se izvješćuju navodi da je 2004. godine upravo temeljem inspekcijskoga nalaza zatraženo, zabranjeno kaže rafineriji Sisak da provede, da provedbe kratkoročnih i dugoročnih mjera itd. da prerađuje u tehnološkom procesu sirovu naftu sa sadržajem sumpora većim od 1%. I šta onda? I šta se desilo? Ništa. Ništa se nije desilo. Pa ne možemo mi, pa to je već malo podcjenjivanje i države jednostavno preći preko toga da se nalazi i obvezujuće odluke koje su došle od strane države jednostavno ovako prebrišu da bi netko ostvario veću dobit. Mene su kao gradonačelnika uvjeravali u INA-i da je to strašno komplicirana stvar preći sa visokosumporne nafte sa 1 i pol posto sumpora na niskosumpornu naftu ili laku, light naftu, da je to pitanje dobave, nabave, ovoga i onoga, transporta itd. Sad imamo informaciju da se prerađuje nafta sa manje od 1%. Kako je to sad moguće, a nije bilo moguće prije dvije, tri ili četiri godine? Dakle, mislim da jedno takvo upozorenje INA-i kao državnoj firmi još u većinskom državnom vlasništvu može biti snažna poruka i svima drugima koji žele ugroziti ili imaju nakane da zbog svojih profita i svojih zarada ugroze sigurnost i zdravlje ljudi. Mi kao Sabor bi to trebali napraviti. I još vam nešto želim reći kad je riječ o izvješću, ministrica je spomenula. Opet se ostavlja dojam kad je riječ o ovim epidemiološkim nalazima i zdravstvenom dijelu izvješća, opet se ostavlja dojam da se hoće nešto sakriti. Ja vas molim, nisam stručan da bih mogao reći u metodološkom smislu kako to izvješće treba izgledati, ali mi je razvidno ako se ide sa podacima za Sisačko-moslavačku županiju, a ne i za grad Sisak da se time prikriva prava istina. U tom županiji samo dva grada imaju nekakvu industriju Sisak i Kutina, ostalo je pretpovijesna poljoprivreda i zato govorimo o onome što je ozbiljan problem. Nemojmo to razvodnjavati općim podacima o županiji. I drugo, pazite podaci, imamo 2000., 2001. Ništa se ne događa. Grad Sisak i Republika Hrvatska su u ravnoteži kad je riječ o incidenciji raka pluća, ali se onda nešto događa 2002. Odjedanput je povećanje za 14,8 stanovnika na 100 tisuća stanovnika, odnosno pokazuje se da 2002., 2003. i 2004. incidencija raka pluća u Sisku je ne za 2% veća, ne za 12%, nego za 24% veća nego u ostalim dijelovima Hrvatske. To se iz ove tablice da ja nisam ponovno nisam išao preračunavati ne bi vidjelo. Kad se uzmu samo ove tri godine, a ne znamo što je bilo 2005. i 2006., a valjda ćemo znati. Trebamo vidjeti kakvi su trendovi. Dakle, ja vas molim ovo izvješće neće imati pravu težinu i ne može biti prava podloga ako na bilo koji način prikrivamo istinu, pa i ovakvim statistikama. U svakom slučaju podržavam da se u ovaj plan ubace svakako kao u radnu skupinu i predstavnici eko udruge koja je osvijestila i podigla rekao bih razinu prepoznavanja problema na jednu višu razinu u gradu Sisku i mislim da im je mjesto jer očigledno civilno društvo ima svoju funkciju i ulogu koju mu ne može, koju ne može nitko nadomjestiti bez obzira. Dakle, podržavamo izvješće ali kao inicijalno. I još nešto, molim vas da do kraja mandata napravimo još jedno negdje ujesen da vidimo u kom pravcu se stvari kreću. Hvala lijepo.
Za klub HSS-a, poštovani zastupnik Željko Pecek. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Mi kad smo u klubu HSS-a pokrenuli ovu raspravu putem zaključka da dobijemo izvješće ni u kom slučaju nismo htjeli vagati koliko je ova Vlada ili bivša napravila više ili manje za Sisak i Sisačku županiju. Htjeli smo upravo da to bude jedan motiv, da krenemo još snažnije naprijed i da pokušamo rješavati probleme za koje znamo da su prisutni već više godina. Međutim, ponašamo se koji puta prema okolini, a i prema svojima bližnjima na način da gurnemo glavu kao noj u pijesak i to nije dobro. Dobro je razgovarati otvoreno o problemima, pa čak ako su i ovakvog karaktera kao što je to zrak u Sisku i Sisačkoj županiji. Glavni razlog tog našeg zahtjeva je bila činjenica da je u 2005. godini 51 puta došlo do prekoračenja koncentracije srednje dnevne vrijednosti sumpornog dioksida, a sumporovog vodika 63 puta, dok je u 2006. godini sumporov vodik premašio okruglu brojku 100, a znamo da prekoračenja sumporovog dioksida ne smije biti viši od 3 puta tijekom jedne kalendarske godine, a sumporovog vodika ne smije biti više od 7 puta. Ovdje smo dobili detaljno izvješće u naslovu, međutim meni je neobično žao da upravo nema direktne relacije između ovoga što smo mi naveli u zaključku i u odnosu na uzroke koji su upravo stvorili takvu situaciju i na mjere koje su se poduzele kako se to ne bi ubuduće događalo. Danas sam čuo nešto što me je zabrinulo na odboru od predsjednika eko udruge gdje je on rekao stanje je bolje u ovoj godini a bit će još bolje zato jer smo pomaknuli granične vrijednosti na gore. Da budem iskren ja nisam to pratio kroz donašanje podzakonskih akata znači, pravilnika i uredbi. Međutim, čuli smo uvjeravanja kako su te granične vrijednosti tolerantnije zato jer nam to dopuštaju čak i zakonske odredbe ukoliko testiramo svoje zakone sa onim što je u praksi Europske unije. Međutim, zbog toga bih i vjerojatno na ovo izvješće moglo govoriti kako se u Sisku živi dobro jer je kvaliteta zraka u hrvatskom prosjeku, osim ako ste ispod prosječne sreće pa se nađete među tristotinjak onih koji umiru od uzroka raka, jer ipak na tome području 7% ljudi više u odnosu na prosjek Hrvatske umire od raka. A ako gledamo rak pluća, onda na tome području 13% ljudi više u odnosu na prosjek Hrvatske umire od raka pluća. Međutim, interesantno je kako je Sisačko-moslavačka županija ispod prosjeka Hrvatske ukoliko pratimo evidenciju oboljevanja od raka. Ona je na 7 mjestu. Ali je jednako tako i interesantno da prema drugim kriterijima kad promatramo kolika je smrtnost onda je to potpuno nešto drugačije. Ja vjerujem da je to jedan i od razloga zašto nismo dobili podatke o oboljevanjima u 2005. i 2006. godini. Ja smatram da je to glavni nedostatak ovoga izvješća. Nadam se da ne bi mogli upotrijebiti riječi ili rečenicu vjerojatnost da ćete oboljeti od raka uslijed zagađenja zraka u Sisku je mala, ali vjerojatnost da ćete umrijeti od raka u Sisku je velika. Naprosto o tome govori ovo izvješće. Oboljevanje ispod prosjeka države, smrtnost znatno više iznad prosjeka države. Međutim, ono što bi mene zanimalo da li je to moguće i da li bi to bilo dobro zašto mi ne obavještavamo javnost o incidentima? Da li je to moguće obavljati putem radio postaje ili bi trebali svi Siščani biti pred automatskim uređajima svake sekunde ili bi trebali biti na Internet stranicama da prate to putem ministarstva? Pitam se što bi se dogodilo kad bi se u Sisku dogodio incident katastrofalnih razmjera? Da li ćemo mi čekati sat vremena, dva sata, tri da se podaci na uređaju ugase kako je prekoračenje izvan dozvoljenih granica? Da li imamo predviđen plan za tako izuzetne situacije? I da li imamo plan kako će i inspekcija postupiti interventno kada se to dogodi? Vidite to nismo vidjeli iz ovoga izvješća. Ja bih htio biti spokojan pa da znam da takve mogućnosti se pretpostavljaju da se mogu dogoditi. I da ima plan intervencija kako ćemo postupiti u takvom slučaju. Ovdje također nije dobro u izvješću što mi govorimo o godišnjim vrijednostima koncentracije štetnih tvari. Međutim, stvari se događaju dnevno. Stvari su aktualne zapravo stotinjak dana u godini, a često puta se radi o minutama. Često puta se radi o sekundama. To nam govori i slučaj Martinović i Karlovačke pivovare u Karlovcu, gdje je bio splet nesretnih okolnosti doduše. Ali zato nije moguće u Sisku da se dogodi splet nespretnih i nesretnih okolnosti, nepovoljna ruža vjetrova. I što nakon toga? Nakon toga ćemo vjerojatno ustanoviti kako postoji nečija kaznena odgovornost. Nakon toga ćemo vjerojatno ustanoviti da je bilo i dosad zataškavanja slučajeva. I kako su neki organi i kako su neke državne institucije možda postupale krivo. Ono što proizlazi iz izvješća, ja smatram da je to važno, je prevelika odgovornost jedinica lokalne samouprave. Tu se ja upravo ne bi složio sa kolegom Šircom da oni mogu podnijeti taj prvi teret odgovornosti jer na njima je i organizacija praćenja. I što je najgore na njima je financiranje. Na njima je financiranje praćenja. Ovdje imam pred sobom sporazum koji su sklopili Sisačko-moslavačka županija, grad Sisak i grad Petrinja i oni su za praćenje kakvoće zraka u Sisačko-moslavačkoj županiji odlučili kupiti potrebne uređaje i pratiti isto. Za to su izdvojili zajedno 639 tisuća 514 kuna. A također imam i odluku o zajedničkom financiranju projekta od Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost koji im je dodijelio za proširenje područne mreže za praćenje kakvoće zraka 170 tisuća i 800 kuna. Gospodo, ako možemo za plastičnu ambalažu dati 500 milijuna kuna godišnje, onda vjerojatno možemo za Sisak dati ispred državne institucije više od 170 tisuća kuna godišnje. Ja vjerujem upravo da je tu preveliki teret na gradovima i županijama i da je tu i ograničenje jer njihove financijske mogućnosti su skromne, ne bi sada elaborirao proračune gradova, općina i županija. Ali, potpuno je sigurno da bi Fond za zaštitu okoliša trebao intervenirati ovdje jednako tako kao i zagađivači. Našli smo u izvješću i interesantnu činjenicu pa citiram: "Na lokaciji Galdovo počela je raditi privremena postaja za praćenje kakvoće zraka koju je postavila rafinerija nafte Sisak na temelju rješenja Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva. Rafinerija Sisak je obavezna na toj lokaciji izgraditi automatsku mjernu postaju do travnja 2007. godine." Usput da pitam ministricu da li je to i ova ista postaja koja se navodi i u zaključcima gdje isto kažemo da to INA mora napraviti? Ja pretpostavljam da se radi o istom jer i u zaključcima piše obavezuje se INA da će izgraditi automatsku postaju na lokaciji Galdovo. Moje pitanje je jako jednostavno. Ukoliko postoji takva mogućnost da Ministarstvo zaštite okoliša izda nalog, rješenje zagađivaču da izradu postaju kojom ćemo pratiti kakvoću zraka zbog čega to nismo učinili prije. Vjerojatno smo mogli, vjerojatno smo to i morali, ne samo za Sisak nego i za sve druge lokacije gdje nam je zagađenje zraka preveliko i u svakom slučaju za one zagađivače za koje godinama pouzdano znamo da štetno djeluju na svoju okolinu. Bojim se da medicinsko izvješće koje smo dobili u šturom obliku nije dostavljeno Saboru zbog podataka koje bi čuli iz njega. Ja imam neke podatke, oni su šokantni. Reći ću, dobio sam ih iz izvora bliskih ministarstvu to se tako kaže čini mi se. I ovdje piše ovako: "Prema registriranim hospitalizacijama zbog akutnih infekcija gornjeg dišnog sustava i kronične bolesti donjeg dišnog sustava iz grada Siska, Sisačko-moslavačke županije i Hrvatske tijekom 2001. godine i 2005. godine vidljivo je slijedeće. U gradu Sisku bilježimo za tih pet godina porast od 121 na 239 hospitalizacija." Znači, tu je indeks 197 skoro dva puta. U Sisačko-moslavačkoj županiji porast je još veći, od 441 na tisuću 173. To je indeks 266. Znači, preko dva puta, odnosno preko dva i pol puta. Interesantan je podatak i za Hrvatsku. U istom razdoblju u Hrvatskoj je porast sa 16 tisuća 438 na 17 tisuća 478 ili indeks je 106, svega 6%. Pa evo, ja sam iznio ovaj podatak. Kažem, dobiven je iz izvora bliskih onim izvorima koji su nas trebali obavijestiti pa ako je netočan neka se demantira. Ja vjerujem da nije netočan. Hrvatska što se tiče infekcija gornjeg dišnog sustava i kroničnih bolesti indeks 6%, kod Sisačko-moslavačke županije 266. Znači, u indexu 260 više. Ono što je dobro u ovom izvješću su zaključci koji ipak unapređuju stanje, međutim vjerojatno bi to mogli još više unaprijediti pa ja predlažem ministrici da razmotri kako bi u samim zaključcima tražili mogućnost skraćenja rokova modernizacije, naravno za to je nadležna INA ali vjerojatno ne postoje više financijska ograničenja. Čuli smo da se INA zadužila za milijardu eura upravo zbog investicija i očito ta ograničenja više ne postoje. Vjerojatno ne postoje niti organizacijska ni kadrovska ograničenja, pa bilo bi dobro razmotriti mogućnost skraćenja rokova ne samo u Sisku nego i u Rijeci. Dobro je što smo uključili udruge u radne grupe. Dobro je što ćemo izvješća dostavljati svakih tri mjeseca saborskom odboru, ali jednako tako bilo bi dobro da i oni koji su najviše zainteresirani za to a to je grad Sisak i Sisačko-moslavačka županija ta ista izvješća dobiju. To je svega nekoliko kuna više troškova za papir i predlažem da se na taj način to distribuira. Ali ono što je jako važno ako ne i najvažnije kao epilog ovoga izvješća je plan aktivnosti donašanje mjera kojima bi mi ublažili posljedice kada je riječ o zdravlju, kada je riječ o oboljelima od karcinoma. Tu bi se više trebao angažirati onaj koji zagađuje okoliš, tim ljudima bi se trebalo pomoći. Tu udrugu bi trebalo vjerojatno i sve druge udruge građana sufinancirati. I ja predlažem i molim ministricu pošto ona ovdje očito predstavlja dva ministarstva da kada nam dođe u prosincu ove godine a ja mislim da to može i prije izvješće Ministarstva zdravstva da se izradi potpuna slika stanja zdravlja na tome području, naročito što se tiče obolijevanja od raka sa naglaskom na rak koji uzrokuje zrak. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovana zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, državna tajnice, kolegice i kolege. Mislim da je danas zaista već u ovom uvodu u raspravi klubova dosta rečeno o problemu zraka i okoliša u gradu Sisku a i danas je bio Odbor za zaštitu okoliša koji je imao jednu dobru raspravu o ovoj temi. Mislim da ne treba ponavljati danas zašto je došlo do toga da desetljećima u Rafineriju nafte u Sisku koja je ovdje detektirana kao jedan od glavnih zagađivača nije se uopće ulagalo u modernizaciju. Ja ću podsjetiti na zadnje ulaganje a bilo je 1986. godine. Mislim da je ovo izvješće koje je ministarstvo i Vlada uputili nama da ono ipak daje cjelovit prikaz propisa aktivnosti mjera i planova modernizacije rafinerije ali i ocjenu stanja kakvoće zraka u Sisku, da ono ništa ne skriva nego zaista govori na realan način što se to događa u Sisku. Nismo ni očekivali valjda da za svaki dan, za svako prekoračenje ovdje o tome raspravljamo. Moram vam reći da je nažalost u gradu Sisku sve veći broj ljudi koji umire od karcinoma pluća i bronhija ali i od jedne druge bolesti a to je leukemije koja je izazvana barem prema onome što stručnjaci kažu onečišćenjem benzenom. On karcenogeno djeluje upravo na krv. Dakle, upravo taj jedan strah i bojazan izazvao je i pozornost građana a i samih civilnih udruga da se uključe u rješavanje te problematike. Međutim, ja moram ovdje istaknuti a iz ovog izvješća je vidljivo, iz izvješća koje je dao grad Sisak pa i Sisačko-moslavačka županija da su oni poduzimali čitav niz mjera negdje od 2000., '99. i upozoravali INA-u rafineriju u Sisku na ono što ona čini proizvodnjom takve nafte kakvu je proizvodila. Moram vam reći da se INA, nekoliko puta sam i sama bila sudionik takvih razgovora u ime županije i grada Siska. INA je svaki puta primala na znanje to, oglušavala se, donosila operativne planove, nekakve kratkoročne mjere. Ali nažalost, evo do 2004. kad je i Vlada se ozbiljno uključila i Ministarstvo u rješavanje te problematike ja bih rekla i pojačanim inspekcijama i nekim naredbama nije ništa poduzimala. Moram vam reći da ono što su danas neki kolege isticali da je veliki problem i mjerenja onečišćenja zraka u Sisku da mi u Sisku mjerimo kakvoću zraka na dvije klasične mjerne postaje. Jedna je u samom Capragu dakle naselju koje se nalazi ispod dimnjaka rafinerije, termoelektrane koja je i najugroženija ja bih rekla u gradu Sisku. To su dvije klasične. I druga je u samom centru grada u Ulici Stjepana i Antuna Radića. Od 2005. samog početka od siječnja mjeseca mjeri se i kakvoća zraka na jednoj automatskoj mjernoj postaji u sastavu državne mreže što financira Ministarstvo u naselju Caprag. I evo sada od ove godine u naselju u Galdovu doduše privremena automatska dok se ne izgradi kompletna automatska postaja. Zašto u Galdovu? Jer se i građani a i oni koji se bave okolišom primjetili da zbog ruže vjetrova onečišćenja dakle čestog vjetra koji nosi upravo prema tom prigradskom naselju, a mogu vam reći da su i pokazatelji zdravstveni pokazali da je veliki broj oboljelih od karcinoma upravo u tom naselju postavili su i ovu odnosno sad je privremena postaja ali se postavlja automatska postaja. Kolega Pecek je sad rekao da se moglo i prije narediti INA-i da financira jednu takvu postaju. I ja se pitam zašto tada Ministarstvo i do dvije tisuće evo četvrte, pete nije prijašnje Ministarstvo naredilo isto tako podizanje jedne takve mjerne postaje. Ali moram svima vama reći da u samom centru grada nema problema tolikih s onečišćenjem. Zrak u samom centru grada nikada nije prešao one granične vrijednosti i nikada nije bio na takvoj alarmantnoj razini kao što je to u Capragu, Galdovu, Hrastelnici ili u rubnim dijelovima grada Siska. Što ću, što bi još trebalo istaknuti, a što mogu reći kao prilog ovoj raspravi kao Sišćanka, moram vam reći da je važno istaknuti da inspekcija a mi to svi vidimo u gradu i na osnovu učestalih prigovora i zahtjeva građana i samog Gradskog poglavarstva, Županijskog poglavarstva vrlo često u posljednje vrijeme izlazi na teren, provodi svoje mjere. Evo sad smo vidjeli i u ovom izvješću da je čak 15 puta izašla, da je 5 puta ili 6 bilo onih 6 puta koje su bile izazvane jel' baš prekomjernim zagađenjem incidentima, da je i rafinerija to upozorenje inspekcije shvatila ozbiljno. Ja sam i na Odboru rekla da se čudim Rafineriji Sisak da je tako olako sve ove godine shvaćala ovaj problem zbog toga što je Rafinerija bila jedan od onih gospodarskih organizacija koji je prvi imao uopće službu zaštite okoliša. No doduše oni su se više bavili po mom saznanju zaštitom otpadnih voda iz INA-e koja isto tako, ovdje sam i na Odboru govorila isto na, zabrinjavajuća. Sisak je grad na tri rijeke. Kupa je, a potencijalno od nje i Sava jer je upravo izlaz iz tih otpadnih voda gotovo na samom ušću Kupe u Savu isto tako ugrožena. A kao što je kolega Ledinski na Odboru rekao to je evidentirano ne samo na ljudima koje ja smatram da su u ovom slučaju važniji, ali i na bilju odnosno na šumama koje su isto tako ugrožene u ovoj okolici. Važno je istaknuti da je u rujnu 2006. godine započela modernizacija i rekonstrukcija klaus postrojenja koje treba biti završeno do kolovoza ove godine i prema onome što se događa na gradilištu a svakodnevno prolazimo pored tog gradilišta Sišćani vjeruju da će biti i završeno. Da će taj smrad pokvarenih jaja koji je ponekad naročito u jutarnjim satima nemoguć, prestati, a i da će se intenzivirati i dinamika izvršenja planirane modernizacije Rafinerije Sisak. Smatramo da je prvi puta ozbiljno, koliko ja pratim, ova tablica ministrice u ovom izvješću točno govori o godinama i o terminima završetka. Inače je uvijek INA podnosila izvješće od ili do, može 2010., može 2011. Ovdje je prvi puta INA dala konkretne i ja mislim, nisam stručnjak u tom području, ali realne vremenske okvire u kojima može završiti modernizaciju. Smatram isto da je potrebno detaljno praćenje epidemiološke situacije u gradu Sisku i dalje s obzirom na praćenje pobola od zloćudnih tumora. Ovdje je kolega Pecek napomenuo da on ima neke dokumente iz županije iz grada Siska. A ja sam danas vidjela kod naše zamjenice županice da ona ima gotovu ovu studiju koja govori o utjecaju okoliša na zdravlje pučanstva pa se nadam da će ona biti raspravljena na Županijskoj skupštini i Poglavarstvu do mjeseca lipnja jer je tako u Županijskoj skupštini bilo rečeno na upit nama vijećnicima. Pa da će i Ministarstvo zdravstva i Ministarstvo zaštite okoliša pa tako i mi dobiti konkretne pokazatelje koji neće biti preliminarni. Dakle neće biti oni koji su sakupljeni kao što je ministrica rekla po nekakvim drugim metodama nego da će stvarno biti obrađeni ti podaci iz kojih će biti vidljivo ovo stanje. I na kraju podržavam to sam i rekla na Odboru naročito i ovo što je Ministarstvo prihvatilo da i predstavnik Udruge Sisačke eko akcije uđe u ovu radnu skupinu i ovo redovno informiranje s tromjesjećnim izvještajem koje će INA dostaviti Vladi odnosno Vlada će kasnije dostavljati i Saboru i jedinicama lokalne i regionalne samouprave. A moram ovdje još nešto reći. Ne znam je li se zna ali u gradu Sisku od nekog vremena naši stanovnici mogu dobiti i preko medija obavijesti o zagađenju, a i kad otvorite stranicu Večernjeg lista na onim regionalnim stranicama kad je grad Sisak onda vam se svakodnevno isto tako vrijednosti emisija dimnih plinova za dan prije iznose javnosti. Dakle javnost sve više je upoznata u gradu Sisku o ovom problemu što je jako dobro. Evo mislim da ovo izvješće treba prihvatiti kao cjelovito i dobro i da su, da je ovo izvješće potaklo i raspravu u INA-i i ozbiljnost INA-e prema problemu koji je evidentan u Sisku.
Hvala. Poštovani zastupnik Mato Gavran.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovana gospođo ministrice, državna tajnice, kolegice i kolege. Pa evo, suglasan sam sa svima prethodnicima koji su istaknuli da je ovo jedno solidno, poticajno i napose potrebno izvješće, da je to dobra polazna osnova za evo i ovu kvalitetnu raspravu koju smo imali i ovdje u sabornici, ali isto tako danas održanom odboru. Vidljivo je iz ovog izvješća koje su sve poduzete mjere i napori, ali i aktivnosti svih subjekata kako u Sisku, dakle od neposrednih zagađivača do jedinice lokalne samouprave, dakle grada, županije, ministarstva ali i ostalih koji u ovom lancu u vertikali sudjeluju. No, unatoč svim naporima koje je poduzelo naročito ministarstvo mislim da svi skupa možemo zaključiti da mjere koje su poduzete nisu dale željeni rezultat, nije se uspjelo napraviti ono što je u konačnosti i bio i cilj, a ja bih rekao i želja prije svega stanovnika Siska i okolice. To je kvalitetniji i bolji život, kvalitetnija i bolja zdravstvena zaštita svih kako uposlenika u INA-i ili u ostalim trgovačkim društvima koje egzistiraju i rade na području Siska tako i svih građana. Ali isto tako očito da je ovakovim aktivnostima znatno narušena i biljna, ali i životinjska vrsta na ovom području. Mi smo danas vrlo precizno rekli tko je i glavni krivac. Unatoč svim naporima koji su do sada poduzeti i koje poduzima INA se ne može izuzeti iz krivnje i ne može se nikako opravdati ovo silno prolongiranje preuzetih obveza s ciljem rješavanja gorućih problema na zaštiti okoliša. Ja ću malo i replicirati možda kolegu Šircu. Nije moguće da Grad Sisak ili Sisačko-moslavačka županija bez obzira na zakonske ovlasti učini nešto spektakularno na ovom području, jer je vidljivo to iz izvješća koje smo dobili i od grada, ali isto tako i od županije koje su sve napore činili naročito Grad Sisak tijekom proteklog vremenskog perioda. Ali su na žalost svi ti napori ostali na nivou vapaja. Tek kad je podnesena tužba jer očito da je to zadnja mjera koja je uz napore naravno i ministarstva i inspekcije i ostalih. Tek dakle nakon što je podnesena tužba u veljači ove godine nešto se bitnije počelo mijenjati u pridržavanju i poštivanju preuzetih rokova i obveza kod INA-e. Naravno i ja znam jer živim nešto malo nizvodnije kako je teško kad imate razrušenu privredu, razrušeno gospodarstvo ulagati u nove tehnologije i pritom sačuvati radna mjesta, pa je bojazan a to je dobro rekao i kolega Vidović u ime kluba bojazan svih onih koji imaju radno mjesto ili u rafineriji ili u nekim drugim tvrtkama za sigurnost radnog mjesta očito bila ispred kvalitete života svih sugrađanina. I bez obzira što možemo tražiti opravdanja u proteklom vremenskom periodu kad je INA u pitanju i tražiti olakotne okolnosti da tako kažem nikako ih ne možemo izuzeti odgovornosti od onoga što su svjesno činili. Ja ne želim generalizirati i optuživati INA-u kao sustav. Ali očito postoje pojedinci u upravi ili u tehnološkom procesu koji su morali voditi računa o poštivanju zakonskih obveza i zakonskih rješenja. Naime, i u ovom izvješću u okviru inspekcijskih mjera vrlo jasno se kaže da je rafineriji Sisak zabranjeno da prerađuje u svom tehnološkom procesu sirovu naftu sa sadržajem sumpora većim od jedan posto. Manje-više se INA i pridržavala ove zapovijedi ili kaže se u ovom izvješću da je utvrđeno da se, da je INA prerađivala naftu sa prosječnim sadržajem sumpora manjim od jedan posto. Ali to je onaj drugi apsurd, a to je da energent koji se koristio za rad sadržavao više od jedan posto sumpora. Dakle, nećemo prerađivati naftu, ali ćemo kao energent koristiti nešto što je isto tako ili možda i više štetnije od ovoga postojećega. U prijedlogu mjera i u prethodnim raspravama rekli smo što očekujemo od svih u ovome lancu, a ja napose od ministarstva tražim da dosljedno i doslovno traži od svih i zahtijeva od svih poštivanje dosegnutog zakonskog rješenja i dosegnutih zakonskih nivoa. Naravno, s ciljem i daljeg unapređenja i podizanja standarda u tom smislu vodeći računa primarno o zdravlju ljudi bez obzira tko bio u pitanju veliki ili mali subjekt. Segesta, Siscia ili ne znam ja netko od tih firmi koje su tamo ili veliki sustav kao što je i to ne samo u Sisku. Danas smo govorili o Rijeci, a vjerojatno ćemo morati razmisliti i o onom što vrlo brzo slijedi i nama u Slavonskom Brodu. Naime, ako smo iz ovog izvješća i svega ovoga što smo danas čuli i od predstavnika INA-e svjesni da jedan takav veliki sustav kao što je INA ima problema sa održavanje tehnološkog nivoa i zaštite prirode općenito, onda nam je lako shvatiti što se nama u Slavonskom Brodu i nizvodno dogoditi može kad u relativno kratkom vremenskom periodu počne raditi rafinerija nafte u Bosanskom Brodu. Prema informacijama koje imam preddogovor je potpisan. Riječ je o transakciji sa jednom ruskom tvrtkom koja traži od Bosne i Hercegovine ili od Republike Srpske nebitno da im se omogući nastavak proizvodnje s postojećom tehnologijom u naredne četiri godine. Naravno, mi očekujemo od ministarstva, od hrvatske Vlade da nas sukladno pozitivnim zakonskim propisima maksimalno zaštiti bez obzira tko proizvodio i tko bio onečiščivać i na kojoj strani, pa evo jedan od apela da se u preventivnom smislu već sada obave sve potrebne radnje i aktivnosti kako se do povećanja štetnih emisija na ovom području ne bi došlo, odnosno ne bi se dogodilo. Stopa mortaliteta u Sisku je dosta velika i doista se nalazi u gornjoj polovici jedinica područne, odnosno regionalne samouprave u Hrvatskoj. Ona je 436,7 na 100 tisuća stanovnika. Nažalost mi u ovim uvjetima i kad nemamo tako jakih i velikih zagađivača imamo veću stopu mortaliteta. Na području Brodsko-posavske županije naime ta stopa je 440,7. Ako smo čuli, a ja doista vjerujem da smo svi svjesni štetnosti ovakovih zagađivača onda samo možemo očekivati da će mortalitet ne samo na području Brodsko-posavske županije već i susjednih biti znatno veći. Dakle, pa s ciljem da idemo u susret događajima ja još jednom podržavajući naravno ovo izvješće apeliram i molim da na vrijeme poduzmemo sve aktivnosti kako bi zaštitili sve građane Republike Hrvatske. Hvala vam lijepo.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Marko Širac.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, malu repliku kolegi Gavranu. Nadam se da neću izazvati veliku raspravu. Ja možem vas razumjeti kad uvažavate probleme naših jedinica lokalne samouprave da one ne moraju imati takve obaveze glede osiguranja zaštite okoliša. Međutim to je njihova ustavna obveza. To je njihova zakonska obaveza. Oni ako to ne mogu u našim zakonima i u Ustavu jasno propisano na koji način oni mogu potražiti pomoć u institucijama iznad sebe da se volja jedinica lokalne samouprave provode i građanima osigura zaštita okoliša koja je potrebna.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Mato Gavran.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega Širac, ja se u potpunosti sa vama slažem. To je generalni načelan stav, načelo supsidijarnosti, ali u ovom izvješću mi govorimo o konkretnom slučaju grad Sisak je bar temeljem ovoga što smo dobili kao prilog današnjoj raspravi dakle izvješću koje je dostavio i Grad Sisak ali i županija vrlo jasno rekao da je '83. godine poduzeo značajne aktivnosti na rješavanje ovog gorućeg problema. INA nije od jučer i problem zagađivanja nije od jučer. Tada nije bila zakonska obaveza ali je svijest o očaj odgovornosti prema svojim sugrađanima itekako bila naglašena. Grad Sisak je putem svojih službi niz puta tražio od INA-e da ispoštuje preuzete rokove. Siguran sam da su svi čelnici te jedinice lokalne samouprave vodili računa i o mogućnostima INA-e kao i ostalih trgovačkih društava na tom području. Ali kad je njihov apel ostao negdje nigdje, kad nije naišao na razumijevanje uz, a ovdje u ovom izvješću stoji 21 stavku koju su oni poduzeli bar prema INA-i i resornom ministarstvu nije im bilo druge već tražiti zaštitu od ministarstva, tražiti zaštitu od Vlade i tužiti INA-u zbog takvog čudnog, nekorektnog i nepoštenog ponašanja. Isto je učinila i Sisačko-moslavačka županija. Ja u tom smislu sam išao u mikropoziciju, naravno niti slučajno ne izuzimam od odgovornosti sve jedinice ma gdje bile za ono što im je zakonom propisano i što ne samo zbog zakona već zbog interesa kvalitete života svojih sugrađana moraju učiniti.
Poštovani zastupnik Željko Ledinski. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, štovana ministrice, državna tajnice, kolegice i kolege. Evo, nekoliko riječi u ovom poodmaklom vremenu o ovoj točki o kojoj smo danas dosta govorili na Odboru za zaštitu okoliša. Evo prije nepuna dva mjeseca raspravljali smo isto o toj temi, tada istina sa ne ovako potpunim podacima koji je inicirao moj klub zastupnika. Drago mi je da sad nakon ovog vremena smo ipak dobili pokazatelje koji govore o tome što i kakvo stanje je i što se sve dešava u Sisku, u Sisačkoj županiji vezano na zagađenje zraka. Vidljivo je da je bilo prekoračenja mjera u dosta puta, prekoračenja zagađenja u praktički ekscesa koji se inače ne bi trebali dešavati. No u jednome izvješću iz novina prilikom tužbe koju je gradonačelnik izvijestio da je podnio protiv INA-e rečeno je da je takav ponekad smrad da ljudi zatvaraju prozore, da ga ne mogu podnositi. To je vjerujem istina. Ali što je sa biljkama koje ne mogu zatvoriti prozore, one žive u prirodi i stalno podnose ta zagađenja. I upravo o tome želim danas reći par riječi ovdje, a to sam i zadnji puta na raspravi ako se sjećate govorio i pokazao pokazatelje koji postoje kod nas u Hrvatskoj koji se provode već 20 godina, a vezani su na osutost iglica i lišća kod stabala, odnosno praćenje oštećenosti šuma. Moram reći da o toj temi znam relativno dosta jer sam je li kao student nekada postavljao pokusne plohe u Njemačkoj dok sam bio na praksi i poslije toga je ta metoda primijenjena Hrvatskoj i kao takova se prati. Pa dozvolite evo nekoliko riječi da kažem o tome, s obzirom da ti pokazatelji su postali alarmantni zadnjih godina. Imam podatke zadnje za 2005. godinu. Za 2006. očekujemo da ćemo ih imati prezentirane kroz jedno mjesec dana pa ne mogu taj podatak iznijeti, ali vjerujem da će on potvrditi ovo stanje koje je. A stanje je sljedeće. Oštećenost se je posebno pogoršala u toj 2005. godini i ona je porasla za 13%. Prije toga je oštećenost stabala na tom području bila relativno niska, čak ispod prosjeka za Republiku Hrvatsku. No sada sa ovakvim naglim povećanjem u jednoj godini ona se približava prosjeku i pitanje je u idućoj godini, a s obzirom da je bilo ekscesa, a vidljivo je iz ovih pokazatelja koje smo ovdje u izvješću čuli, da će taj prosjek biti veći nego što je za Hrvatsku. Ono što je simptomatično je da su najoštećenije naše glavne vrste i to hrast lužnjak kojega ima u pokupskom bazenu i zapravo kada govorimo o zaštiti zraka i tim zagađenjima u Sisku ne možemo gledati samo usko dio Siska, dio jedne gradske četvrti, druge, treće nego moramo gledati značajno šire upravo područje županije, a vjerojatno i šire dokle ta zagađenja dolaze. I stoga tih podataka koje radi šumarski institut u Jastrebarskom i koji se redovito publiciraju svake godine, vidljivo je da je povećanje oštećenja lista kod hrasta lužnjaka povećano sa 16,8% na 46,1%. To su znači oni stupnji zagađenja, oštećenosti koji se prate. Ono što je zanimljivo da praktički od tih podataka, znači svih biljaka koje postoje kod vrste hrasta lužnjaka, 7,8% je već praktički suho. To su oni stupanj 3 i 4 koje mi šumari zovemo sušci i koji se redovito moraju vaditi van, oni se vade kad su već u toj fazi 3b stupanj praktički da se može još nešto od njih iskoristiti da ako bi ostali godinu dana duže oni bi praktički bili bezvrijedni kao drvna masa u tom dijelu. A upravo hrast lužnjak je naša najvrednija vrsta i kada gledamo da praktički gotovo 8% tih stabala se posušilo u zadnje te dvije godine, to je jedan podatak koji je jako alarmantan a praktički to znači da evo svako 11., 12. stablo moralo biti izvađeno hrasta lužnjaka iz šume van. Znate šta znači kada u jednoj populaciji 10. ili svaki 11. mora ići van. To znači da je to alarmantno stanje i upravo ta praćenja pokazuju sve ono što je danas govoreno i na Odboru za zaštitu okoliša i ovdje u ovome izvješću koje se spominje da se nešto dešava tamo. To nešto što se dešava nije dobro, to je znači bolo naglo i moraju se poduzeti sve mjere da bi se to spriječilo. Tu svakako treba računati i na ekonomsku štetu koja nastaje za posebno hrvatske šume u tom dijelu, ali i za privatne šume koje tamo jesu i ona se vrlo lako da izračunati znate. I u tom dijelu INA i šume su isto državno poduzeće ali ako jedno radi štetu drugome, šume bi mogle tražiti nadoknadu te štete zbog zagađenja, a utvrdilo se da je INA glavni zagađivač. To nisu znači neke kisele kiše kao u Gorskom Kotaru kada imamo slučaj da dolaze iz Austrije pa neznamo da li je Slovenije, Austrije, Njemačke odakle i ne možemo ispostaviti štetu, ali ovdje bi mogli čak. Dalje, sljedeći podatak koji govori da je u stupnju 2. oštećenosti čak 38,3% stabala oštećeno, to pokazuje da ćemo iduće godine ili ovako nastavi zagađenje zraka doći u poziciju da tih 38% stabala hrasta bude isto tako u ovoj kategoriji 3 i 4, znači sušci koji će se morati posjeći. Prema tome mjere koje se moraju poduzimati moraju se poduzimati promptno, odmah i bez odgađanja. I drago mi je da se u tom dijelu i grad Sisak i županija bez obzira tko je tamo na vlasti, su različite opcije, našli zajedničke snage i posebno ova ekološka udruga da su upozorili na probleme, da su praktički digli javnost i da smo mi evo i zahvaljujući ovome izvješću koje je bilo isprovocirano prije dva mjeseca od strane kluba HSS-a, ipak dobili podatke koji su točni i koji nam govore o tome što i kako se dešavalo. Kada uspoređujemo ove podatke koje ja imam vezano na oštećenost šuma u tom području, onda bih želio reći da ti podaci nisu bili takovi prije desetak godina ili više. Ja imam ovdje podatke koje sam izvadio u zadnjih 12 godina, tako da imam evo recimo mogu reći da su podaci 98. bili daleko povoljniji i 2000. i 2001. da značajnije odstupanje primjećujemo 2005. godine. To je znači mreža točaka 4x4 kilometra, znači na svakih 4 kilometra je mreža jedna točka kontrolna koja se redovito prati i upravo to potvrđuju ove podatke koje smo i danas čuli ovdje da su ti ekscesi bili prije. Biljka možda malo kasnije reagira pa onda prve godine nije bilo primijećeno, ali već u idućoj, u idućoj kontroli je došlo do toga. I to zapravo sve nas mora upozoriti da ono što se dešava oko nas djeluje na sve nas, ne samo na ljude. Najveći problem je kada se pojavio veći broj bolesti kod ljudi i onda su svi reagirali, ali moje kolege šumari to redovito prate i preko instituta i ti podaci su poznati javnosti. Oni se redovito i publiciraju na našim skupovima i prezentiraju se javnosti. No vidite, nitko se nije zabrinuo za to što je 8% hrasta lužnjaka su sušci, ali sada kada je došlo do toga da se vidi da je bolest i kod ljudi, onda smo se svi digli i galamu napravili bez obzira tko gdje, u gradu, u županiji, ekološkim udrugama ili ne. Prema tome zato bi trebalo ubuduće uvažavati sve te podatke koje postoje iz određenih struka slično i na drugim područjima i na taj način bi se moglo spriječiti da ne dođe do većih ekscesa a da se o njima taji. I zbog toga bi predložio da u zaključke kada ministarstvo bude podnosilo iduće zaključke ne znam da li u ovom sazivu ili u idućeme, da ne podnese samo podatke o zdravlju ljudi nego i o zdravlju biljnog i životinjskog svijeta koji nas okružuje, da ti podaci se ne ograniče samo na grad Sisak nego na županiju i šire i onda ćemo moći pravilno i ispravno pratiti sve što se dešava na tom području, a pogotovo u to područje želimo, koliko znam da postoje inicijative da bi postao nekakvi regionalni park na tom području itd. sa stupnjem zagađenja kako je to sigurno neće biti onda jedan dobar prijedlog. Evo pošto mi vrijeme ističe, oprostite mi ako sam bio predugačak i ako sam samo ovu temu gledao sa jednog stajališta vezano na zaštitu i onečišćenje šuma koja je povezana, usko povezana sa onečišćenjima koja se ispuštaju u zrak u gradu Sisku. Ali vjerujte to nam je ozbiljna prijetnja prirodi i svima nama koji živimo tu. Evo pošto je kraj, zahvaljujem na pažnji.
Hvala. Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Evo vrlo kratko. Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, državna tajnice, evo samo kratko. Naime, ponukan malo ovim radom na odboru i dalje, morao sam nešto reći. Naime u ovom kvalitetnom izvješću stvarno ako čitamo dobronamjerno, možemo sve vidjeti. Ali ako politiziramo kao što smo politizirali onda se sve skupa mijenja. Ispada da u Sisku sada umiru ljudi, prije nisu umirali i slično. Posebno je bilo tragikomično kada je predsjednik Odbora gospodin Slavko Linić je okrivio INA-u za sve, a sam je bio predsjednik Nadzornog odbora INA-e pa sam u vezi tog htio reći da je 2001. Vlada nešto napravila manje bi vjerojatno ljudi bilo, manje bi umiralo i manje bilo bolesno nego danas, ali evo tek je Vlada 2004. 6 mjeseci nakon konstruiranja Vlade već je donijela odluku da se INA mora rafinirati, da se mora stvarno modernizirati. Ta modernizacija bila je usporena i zbog tog da nije, zbog nesretne prodaje INA-nih 25 plus 1 posto gdje je mol mogao do besvijesti, mogao je stvarno odugovlačiti. Prema tome, nije to jedino zagađenje, svi smo imali zagađenja kroz cementare, kroz asfaltne baze, svašta je bilo. Prema tom, svi smo imali tih problema i moram pohvaliti ministarstvo koje je već kroz, zaštite okoliša, koje je kroz prikupljanje ovih svih mogućih korisnih sirovina očistilo okoliš itekako. Prema tome i onih 500 milijuna kuna je izvanredno dobro, dobro je utrošeno i pogledajmo malo okoliš, okoliš više nije kao što je bio. Prema tome, prihvatimo izvješće, pritisnimo maksimalno INA-u koliko je moguće, inspekcija to radi dobro, inspekcija je uvijek na raspolaganju za razliku od nekih dezinformacija koje smo čuli od eko grupe tamo, pa prema tom podržimo izvješće i u nadi da će sve skupa ići maksimalno brzo, a te stare rafinerije, cementare, kojekakve azbestne tvornice i slično nije stvarno lako likvidirati zbog radnih mjesta i mislim da će biti dobro. Hvala.
Hvala. Ministrice? Hvala. Zaključujem raspravu. Nastavak sutra u 9 i 30 sa raspravom o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o radu, predlagateljice Đurđe Adlešić i nakon te rasprave u 15 glasovanje o raspravljenim točkama. Izvješće o poduzetim mjerama u vezi sa onečišćenjem zraka iz Rafinerije nafte Sisak u razdoblju 2004. do veljače 2007. Sukladno prijedlogu Odbora za prostorno uređenje i zaštitu okoliša dajem na glasovanje sljedeći zaključak: 1. Prihvaća se Izvješće o poduzetim mjerama u vezi sa onečišćenjem zraka iz Rafinerije nafte Sisak u razdoblju 2004. do veljače 2007. sa predloženim mjerama, 2. Obvezuje se Vlada RH da svakih 6 mjeseci, a u iznimnim slučajevima i u kraćem roku dostavlja Odboru za prostorno uređenje i zaštitu okoliša Hrvatskog sabora Izvješće o rezultatima provedbe predloženih mjera. Molim glasovati. Rezultat? Sa 85 za, 3 protiv, 1 suzdržanim donesen, 3 suzdržana, 1 protiv donesen predloženi zaključak.