Hvala gospodine potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Dozvolite ne pretjerano dugo jedan kraći osvrt na Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o odgoju u osnovnoj i srednjoj školi. Evo ove izmjene gotovo da dolaze u idealno vrijeme budući je iza nas nekoliko vrlo aktivnih tjedana u sustavu školstva gdje je 32000 učenika prišlo ispitu iz državne mature, gdje je završen upis u srednje škole 55700 slobodnih mjesta u 2223 razreda od čega 25% u gimnazijama. To je nekakva suma svega onog što se događalo u proteklih nekoliko tjedana pri čemu svakako posebno treba naglasiti jednu činjenicu vezano za ovogodišnji rad ministarstva koja možda nije toliko primijećena u javnosti iz jednostavnog razloga što nije bilo problema. Kod proteklih godina je naslovnice svih novina, udarni termini u dnevnicima bili su posvećeni ne funkcioniranju e-matice i problemima printanja svjedodžbi. Ove godine niste primijetili ni jedan naslov iz jednostavnog razloga što je 380000 svjedodžbi isprintano besprijekorno, bez ijednog zastoja, bez ijednog problema tako da smo time pokazali na jednom praktičnom zadatku da ovo ministarstvo zna svoj posao i da ga radi dobro. Upravo iz tog razloga želeći osigurati veću kvalitetu u sustavu školstva, želeći omogućiti bolje upravljanje školama, želeći omogućiti transparentniji izbor ravnatelja u osnovnim školama, želeći osigurati mogućnost strateškog razvoja sustava školstva. Predlažemo izmjene i dopune Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi koje su pred vama. Zakon o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi donesen je prvi put 2008. godine. Od tada su izmjene i dopune zakona donosile se čak četiri puta. Ovo su pete izmjene i dopune i nadam se i posljednje iz jednostavnog razloga što smo prišli izradi Nacionalne strategije razvoja odgoja, obrazovanja i znanosti za koji očekujem da bude gotova u narednih 6 mjeseci kada će temeljem te Nacionalne strategije onda prići se i jednoj drugačijoj zakonskoj regulativi cjelokupnog sustava koji ima zadatak osigurati kvalitetnije školstvo. Da nam je potrebno kvalitetnije školstvo vidjeli smo i po rezultatima ovogodišnje državne mature koja je ispodprosječna slobodno možemo reći. Danas po suvremenoj definiciji pismenosti čovjek je pismen ako zna materinji jezik, ako je informatički pismen, ako vlada osnovnim matematičkim prirodoslovnim kompetencijama i ako zna barem jedan strani jezik. Ako pogledamo ovogodišnje rezultate državne mature, ako pogledamo rezultate PIZ-a testova istraživanje jezičnih kompetencija onda zaista po tim rezultatima ispada da su naši maturanti ispod prosječni. Zbog toga je sigurno potrebno unijeti promjene u sustav školstva, male promjene koje idu u otom smjeru i ovom zakonu koji je pred vama. Naime, unatoč ovim brojnim promjenama koje su išle u četiri navrata i dalje je ostalo područja koje na temelju prikupljenih informacija i škola smo utvrdili da ih je potrebno izmijeniti i preciznije definirati. Mogao bih grupirati u 10 osnovnih područja. Prva vertikalna prohodnost učenika. Dakle, rekli smo da je naš cilj svakom djetetu u Hrvatskoj omogućiti da završi školu koju želi. I naravno, ukoliko ima sposobnosti, želju bez obzira na njegov socijalni status da završi i fakultete. Iz tog razloga ovdje osiguravamo vertikalnu prohodnost učenika, omogućavanje završavanja četverogodišnjih programa bez plaćanja učenike koji su završili obrazovanje u trogodišnjem programu. Dakle, oni su do sada morali taj četvrti razred plaćati. Ovim izmjenama to više neće biti potrebno i to je ključni razloga zašto ove izmjene idu po hitnom postupku kako bi već od iduće školske godine svi oni koji žele mogli završiti četverogodišnji program. Za učenike strukovnih škola osiguravamo mogućnost završetka obrazovanja u duljim rokovima obzirom na to da je veliki broj njih ispadao iz sustava školstva i nije završavao nikakvo obrazovanje. Preciznije definiramo dvije vrste povjerenstva za utvrđivanje psiho-fizičkog stanja djeteta što je bila česta primjedba sa terena i na ovaj način mislimo da ćemo to kvalitetno riješiti. Izmjena odredbe o obvezi zaključivanja ocjena na polugodištu u prvi mah čini se da ima jako puno rasprave o tome. Međutim, ako pogledate na naše mrežne stranice preporučam da pogledate su vrlo kvalitetne. Svi zakoni koji dolaze u Sabor na našim mrežnim stranicama ćete naći ovakve materijale u kojima se nalazi sažetak svih prijedloga koji stižu na pojedini zakon. Tako kad je riječ o ukidanju polugodišnjih zaključnih ocjena stiglo je svega 5 prijedloga. Naravno, ti prijedlozi bili su podijeljeni. Neki su bili za, neki protiv. Nakon više analiza, više razgovora mi smatramo da je ovo dobar prijedlog iz jednostavnog razloga što naša dva polugodišta nisu ujednačena. Prvo polugodište je kraće. Prvo polugodište ako uzmete da u 9 mjesecu se radi na nekakvom inicijalnom provjeravanju prethodnog gradiva, a 12 mjesec ako uzmete da se krene sa ovim stampedo ocjenjivanjem praktično ostane 10 i 11 mjesec za učenje novog gradiva. Mi smatramo da ćemo sa ovim prijedlogom omogućiti da se u prvom polugodištu koncentriraju učenici na učenje, a da ne bude glavno mjerilo njihovog rada ocjena. Sve primjedbe da roditelji neće imati informaciju o objektivnom uspjehu njihove djece ne stoje iz jednostavnog razloga što postoji pravilnik o načinima, postupcima, elementima vrednovanja učenika u osnovnoj i srednjoj školi koji utvrđuje načine, postupke i elemente vrednovanja učeničkih postignuća i koji traži da je razrednik dužan tijekom nastavne godine održati najmanje 3 roditeljska sastanka na kojima pregled daje učeničkih postignuća. Prema tome, mi mislimo da samo jedna ocjena koja u stampedu, ocjenjivanju bude na primjer u 12 mjesecu nije objektivan prikaz rezultata učenika tijekom tog polugodišta i da na ovaj način osiguravamo da se djeca posvete u tom prvom polugodištu više učenju. Jedna od primjedbi, a iz prakse se to dogodilo, ja sam svjedok također bio jedne koja se dogodila u gradu iz kojeg ja dolazim, a to je da su učenici koji su imali puno loših ocjena znali ispisati se iz škole praktično nekoliko dana prije završetka, otići u neki drugi grad i tamo pod čudnim okolnostima položiti sve negativne ocjene i onda se vratiti u onu istu školu u kojoj su skupili te negativne ocjene. To je zapravo bio podcjenjivački odnos i prema ljudima u toj školi i prema kolegama učenicima te smo stoga predložili da se ograniči vrijeme do kada učenik može prijeći iz jedne škole u drugu koja ostvaruje isti obrazovni program, najkasnije do 31. ožujka tekuće školske godine. Definiraju se uvjeti i načini primjene odabira stranog jezika u školama. Vrlo bitno u ovim izmjenama želimo omogućiti kvalitetnije upravljanje školskim ustanovama, posebno kad je riječ o zapošljavanju pa predlažemo rješenja koja su u zakonskim izmjenama, afirmiramo stručno zastupljenu nastavu, dakle ukida se mogućnost zasnivanja radnog odnosa s osobama koje nemaju odgovarajuću vrstu obrazovanja na neodređeno vrijeme. Želimo da i osnivači se potrude u većoj mjeri osiguravajući određene povoljnije uvjete za deficitarna zanimanja da se popune sa kvalitetnim, stručno osposobljenim osobama. Najveće polemike, najveće dileme, najveće rasprave i sada kao ministar imam vezano uz izbor ravnatelja u osnovnim i srednjim školama. Dakle, sjećate se ovdje sam pred vama branio izmjene i dopune zakona vezano uz Povjerenstvo koje daje prijedlog za suglasnost novoizabranim ravnateljima kada sam vam jasno ovako stojeći pred vama rekao da neće biti nikakvih manipulacija i da će jedino mjerilo reizbora ravnatelja biti njihov rad, nalaz Prosvjetne inspekcije i odluka Školskog odbora. Ukoliko je odluka Školskog odbora utemeljena na zakonu, ukoliko Prosvjetna inspekcija kaže da je sve provedeno u skladu sa zakonom onda ja neću nikada podleći bilo kakvom pritisku političkom, pritisku Crkve da bi poništio odluku Školskog odbora. I tako sam se ponašao dosada, tako ću se ponašati i ubuduće. Ali ono što ovim promjenama predlažemo da se na transparentan i demokratičan način imenuje ravnatelje osnovnih i srednjoškolskih ustanova na način da svi članovi Školskog odbora iznose stavove tijela koje ih je imenovalo i predložilo kako bi se spriječila mogućnost lobiranja i samovoljno donošenje odluka pojedinih članova školskog odbora. Mislimo da će biti puno transparentnije sada i da ćemo spriječiti nekakva samovoljna postupanja članova školskih odbora koji zapravo nisu zastupali onog tko ih je predložio i delegirao u Školski odbor nego su zastupali neke svoje osobne stavove. I deseta promjena, da ne nabrajam ostale, koju također smatram vrlo bitnom, a rekao sam na početku da nam je cilj osigurati veću kvalitetu, kvalitetniju organizaciju upravljanja u školama, osigurati kvalitetniji rad učenicima, ali i strateško promišljanje razvoja školstva te stoga po ugledu na visoko obrazovanje predlažemo osnivanje stručnog i strateškog tijela Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje. To tijelo će pratiti kvalitetu i razvoj sustava predškolskog, osnovnoškolskog, srednjoškolskog obrazovanja i predlagati način unapređenja sustava. Najviše tijelo će imenovati Hrvatski sabor na prijedlog Vlade. Evo to su one osnovne izmjene, najbitnije izmjene koje sam sveo, dakle pet ciljeva u ovih deset izmjena. Vidjeli smo da naši učenici premalo čitaju, da su loši u matematici, da su loši u informatici. Dakle, promjene su nam bitne, one ne mogu doći preko noći. Promjene koje su danas pred vama su jedan mali korak u tom cilju. Znate staru izreku – mislim dakle jesam, Krleža je rekao pisati ne znači drugo nego misliti. Kad pišete morate i čitati. Naši učenici čitaju premalo pa onda ako sve to sažmemo u jednu rečenicu ja kažem da čitati znači misliti. Stoga moramo naše učenike potaknuti da više čitaju, da više razmišljaju, da škola služi da se uči kako se uči da bi se na temelju činjenica koje im pružaju njihovi nastavnici usvojila znanja iz kojih će proizaći vještine, vrijednosti i stavovi i na taj način stvoriti učenike koji će se moći ravnopravno uključiti u život nakon završetka svoje škole. Prema tome, završit ću sa još jednom filozofskom misli, ne filozofiram previše, ali ova mi se jako sviđa i mislim da je ključna, dakle pravi smisao učenja je potpaljivanje plamena, a ne punjenje praznih posuda – davno je rekao Sokrat. Ja očekujem da naša škola bude takva i zato vas molim da podržite ovaj zakon. Hvala lijepo.
Zahvaljujem uvaženom ministru. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? A oprostite, oprostite, imam prijavljena dva ispravka netočnog navoda. Prva će ispraviti netočan navod poštovana kolegica Ivanka Roksandić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa gospodine ministre na samom svom početku izlaganja rekli ste sljedeće: dosada ste mogli vidjeti u medijima kako je bilo velikih problema sa popunjavanjem e-matice, ministarstvo se na praktičkom zadatku ove godine pokazalo kao ono koje zna svoj posao. Ne ministre, pokazale su se škole. E-matica je uvedena, i nemojte podcjenjivati škole, e-matica je uvedena u prošlom sazivu ministarstva, uvedena je kao jedna
Možete mi objasniti što je netočno?
Netočno je da se ministarstvo pokazalo kao dobro. Pokazale su se škole uspješne jer one popunjavaju e-maticu i one su uvježbale popunjavanje e-matice. To je točno.
Drugi ispravak netočnog navoda, poštovani Ivan Šuker.
Ja ne znam hoću li ja zadovoljiti vaše kriterije što je ispravak netočnog navoda, ali uvaženi gospodin ministar je rekao da želi uvesti kvalitetniji rad. E sad, to je za mene netočan navod iz jednostavnog razloga što gospodin ministar u ovoj cijeloj priči, ja tu mogu podržati puno stvari koje ste vi rekli, niste rekli ključnu stvar i zato smatram da je vaš navod netočan, da ne možete kvalitetni rad uvesti bez dodatnih financijskih sredstava. Dakle, vi u ovom trenutku nemate osigurano dovoljno sredstava za plaće u svom ministarstvu, srezana su vam sredstva sva za investicije i kad govorite da su naša djeca
Kolega Šuker kažete da ispravljate netočan navod da ministar želi uvesti kvalitetan rad. To bi značilo da vi poznajete bolje ministrove želje od njega samoga. Jer tvrdite ne, netočno je da vi želite uvesti bolji rad, vi ne želite uvesti bolji rad.
I sada obrazlažem da ja
Ali vi ne možete znati ministrove želje bolje od njega.
Ali gledajte gospodine Staziću.
Ali ako hoćete nastaviti sa nekorektnošću nastavite dok god ne ukinemo, sutra ćemo ukinuti ispravak netočnog navoda.
Pa gledajte gospodine Staziću vi ovako nama možete zabraniti da raspravljamo. Dakle, ja sam rekao što i onda navodim činjenice koje je ministar spominjao u svojoj raspravi i tvrdim da se to ne može, kvalitetan rad se ne može uvesti, ne možete napraviti veće informatičke obrazovanje učenika ako im niste omogućili, ako to niste kupili kompjutore po školama itd. A nažalost još uvijek mnoga djeca doma ne mogu imati kompjutor. Dakle, ja govorim o tome i to su činjenice o kojima je govorio gospodin ministar i ja bih vrlo rado da je gospodin ministar u
Sada će u ime odbora, vrijeme vam je isteklo kolega Šuker prije 12 sekundi.
Gledajte gospodine Staziću ja ću ako vi nastavite ovako ja ću tražiti stanku u ime kluba i to je očigledno jedini način da mi govorimo u ovom Saboru.
Možete tražiti, možete govoriti u okviru poslovnika kolega Šuker, kao i svi drugi.
Ali gledajte, ja ispravljam netočan navod, a netočan navod je za sve što gospodin ministar je rekao, nemate osigurana sredstva i to vam je najbolji pokazatelj razgovor sa sindikatima ovih dana.
Sve je netočno, dobro.
Vi možete pričati što hoćete.
U ime odbora. Evo dakle, u ime Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu govorit će poštovani zastupnik Jasen Mesić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Matični odbor, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskog sabora razmotrio je na 9. sjednici održanoj 9. srpnja godine 2012. Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske, aktom od 5. srpnja. Uvodno obrazloženje je podnio ministar Jovanović. U raspravi većina članova odbora podržala je donošenje ovog zakona, te su mišljenja da će njegovo donošenje osigurati kvalitetniji sustav odgoja i obrazovanja u osnovnoj i srednjom školi u Republici Hrvatskoj. Također, smatraju da će njegova implementacija pridonijeti modernizaciji sustava s ciljem postizanja bolje vertikalne i horizontalne prohodnosti učenika. Pozitivnim ocjenjuju osnivanje Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje i kao strateškog i stručnog tijela koje će pridonijeti razvoju i kvaliteti predškolskog, osnovnoškolskog i srednjoškolskog odgoja i obrazovanja u Republici Hrvatskoj. Mišljenje pojedinih članova odbora da predmetni zakon donosi određena poboljšanja posebno u dijelu u kojem se jasno definiraju i osnivaju dvije vrste povjerenstava za utvrđivanje psiho-fizičkog stanja djeteta. Raspravljajući o ustroju Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje, mišljenje pojedinih članova odbora da se ovim zakonskim prijedlogom stječe dojam da se vijeće za nacionalni kurikulum pretvara u gore navedeno tijelo. Također sugerirano je predlagatelju da pravilnikom dodatno uredi pitanja koja se odnose na stjecanje prava nastavka srednjoškolskog obrazovanja u statusu redovnog učenika od strane učenika koji su završili nižu stručnu spremu. Isto su tako postavljena i pitanja za ukidanje ocjena, odnosno ocjenjivanja učenika na polugodištu u školskim ustanovama. Pri čemu je stav ministarstva da je cilj takve odluke, budući da polugodišta ne traju jednaku, da se učenicima i nastavnicima bez stresa i opterećenja olakša rad u školskim ustanovama. Odbor za obrazovanja, znanost i kulturu Hrvatskog sabora većinom glasova 8 za i 3 suzdržana odlučio je predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi u tekstu u kojem ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. Hvala.
Zahvaljujem. Pa otvaram raspravu, prvo klubovi. U ime kluba SDP-a govorit će uvažena zastupnica Dunja Špoljar.
Hvala potpredsjedniče, uvaženi ministre sa suradnicom, kolegice zastupnici i kolege zastupnici. Potrebe i naslijeđene mogućnosti suvremene hrvatske škole se ne poklapaju. To što je očigledno da naše školstvo u nekim segmentima, kao u materijalnom pogledu zaostaje za Europskim, nije opravdanje za neuspjeh. Ova činjenica je prije svega motivacija. Da bi jaz između očekivanog i ostvarenog u hrvatskom sustavu odgoja i obrazovanja bio čim manji potreban je zakonski okvir koji je u potpunosti jasan, primjenljivi i nedvosmislen. Za naše učenike, buduću djecu Europe otvorena je mogućnost, odnosno propisuje se mogućnost izvođenja nastave na stranom jeziku. Odnos prema dvojezičnoj nastavi i dvojezičnom obrazovanju, uopće zapravo je pokazatelj da smo spremni prihvatiti pozitivne procese koje Europa nudi. Ne postoji najbolja škola na svijetu, kad bi takva škola postojala onda bi svi takvu školu kopirali i upravo takvu školu organizirali. Takvu školu nije moguće niti stvorit, naprosto nije moguće zadovoljiti jednim rješenjem očekivanja koja razni ljudi i razni narodi postavljaju pred školu. Izlaz je u zagovaranju i ostvarivanju školskog pluralizma, te raznih vidova pluralizma u državnim školama. Uz politički pluralizam u hrvatskim školama sa razvijenom demokracijom razvija se i školski. Ovim prijedlogom izmjena i dopuna zakona vrata za ulazak alternativnih škola i programa pedalj su se više otvorila, lakšim uvođenjem alternative u sustav. Polazak u prvi razred osnovne škole jedan je od najvažnijih ili čak prijelomnih trenutaka u životu svakog djeteta, ali i roditelja. Za svako je dijete i njegove roditelje polazak u školu uzbudljiv, samo što je za neke praćen oduševljenjem, a za neke strahom. Za dijete je škola izvjesno opterećene a ujedno i zadatak s kojim se dijete bori cijeli niz godina. Polazak u školu uzbudljiv je korak za dijete koje je za školu spremo, odnosno zrelo. Definiranje zrelosti ili doraslosti, odnosno pripremljenosti djeteta za školu vrlo je složeno. Socijalna zrelost istovremeno predstavlja prilagođava na društvene obaveze, usvajanje moralnih normi, sustav vrijednosti i ponašanja u svojoj okolini. Ona uključuje vještinu komunikacije, suradnje s vršnjacima, te prihvaćanje autoriteta učitelja. Socijalna zrelost usko je veza uz emocionalnu zrelost, vrlo je važna za đake prvake, posebice za one koji nisu bili polaznici vrtića, a vjerujte mi takvih izvan Zagreba zaista mnogo, gdje se sada od njih očekuje da se svakodnevno odvajaju od obitelji, da se sami odijevaju i obuvaju, brinu o sebi, da su samostalni te da se razvijaju, te da razvijaju školsku kompetenciju. Dijete će u školi upoznati novu djecu i odrasle ljude. Djeca često u školi rade u grupama, a to znači da moraju čekati svoj red, dijeliti stvari i surađivati. Interakcijom s drugom djecom i odraslim ljudima izvan svoje obitelji, djeca uče slušati druge, odgovoriti na zahtjeve i upoznati druge sa svojim potrebama. Socijalnu zrelost teško je predvidjeti i procijeniti, upravo zbog te činjenice vrlo je važno prije polaska u školu na odgovarajući način procijeniti sve aspekte zrelosti djeteta za školu. Stoga pozdravljamo mogućnost odgode upisa u prvi razred osnovne škole, odnosno mogućnosti privremenog oslobađanja od već započetog školovanja i mogućnost prijevremenog upisa u prvi razred. Do sada su srednjoškolci koji su stekli prvu kvalifikaciju završenim trećim razredom srednje škole, uglavnom strukovne, napuštali redovno školovanje. Ovim izmjenama ponuđena im je prilika još jedna, ovaj puta bez plaćanja školarine godine školovanja. Odnosno vertikalan nastavak obrazovanja uz pravednost i jednake uvijete za sve vezan je i prijedlog kojim se sprječava ispis na samom kraju školske godine i prelazak u drugu školu kako bi se završio razred pošto poto. Dobar dio svog života današnje dijete, mladić ili djevojka, jednom riječju čovjek, jer svi težimo cijeloživotno obrazovanju provede u školskom sustavu s ciljem pripremati se za rad, život i ponavljam cijeloživotno učenje. No, najčešće navedenom cilju pretpostavljena je svakodnevna borba za dobre ocjene. Tako se i zadovoljstvo ili nezadovoljstvo događanjima tijekom školovanja najčešće vezuje uz sustav ocjenjivanja. Od prvog razreda obveznog školovanja do mature učenici sudjeluju u različitim nastavnim aktivnostima sa oko 12 tisuća nastavnih sati, to je oko 8% ukupnog života jednog maturanta. Mlado biće 8% svog života izloženo stalnom motrenju svojih učitelja i drugih stručnjaka i stalnim procjenama zadovoljstva njegovih aktivnosti. To nije život za koji čovjeka priprema. Zaista je iluzorno očekivati da će 100%-na populacija srednjoškolaca tijekom školovanja pronalaziti intrinzičnu motivaciju za učenje, da će sami posezati za knjigom, da će uživati u otkrivanju novog i nepoznatog, ali trebamo li tako lako na 1,2,3,4,5 odustajati od tog cilja. Ukidanje ocjena na polugodištu dobar je alat u rukama vještog učitelja ili učiteljice. Za operativno provođenje ovih prijedloga najviše su odgovorni ravnatelji. Ravnatelj mora imati opširno znanje, biti u stanju pripremiti i održavati produktivnu radnu atmosferu, imati sposobnost opservacije i procjene potreba svakog djeteta, ali i svakog roditelja, svakog učitelja, biti onaj koji osigurava i vodi a ne izdaje naređenja ili daje naputke, održavati sigurno okružje, biti komunikativan i pristupačan za roditelje, biti konzistentan, imati sposobnost rada u timu, ponašati se na profesionalan način, proširivati svoja znanja i raditi na svom profesionalnom razvoju i napretku. Sve to u pristupnicima temeljem natječaja treba prepoznati i procijeniti sedmero ljudi različitih struka i interesa. Ovakvim prijedlogom odluka se proširuje na tijela, odnosno potvrđuje se na tijelima, na skupinama ljudi kojima je kvaliteta i sposobnost izabranog ravnatelja vrlo važna odnosno neposredno ih se tiče. Ključna riječ je ovdje transparentnost, kako za izbor ravnatelja tako i pri zapošljavanju u osnovnim i srednjim školama. Prethodno mišljenje nije bilo obavezujuće kao suglasnost koju bi ravnatelj za zapošljavanje trebao dobiti od Školskog odbora ovim izmjenama i dopunama zakona. Kao što sam naglasila na početku sustav odgoja i obrazovanja posebice osnovnog i srednjoškolskog o kojem danas raspravljamo moramo mijenjati. Unaprijediti valja materijalnu osnovu, škole i njihovu opremu, udžbenike, nastavna sredstva i pomagala, strategije, metode, modele permanentnog obrazovanja učitelja, planove i programe jednako kao i status obrazovanja, status učitelja i učiteljica, odgajatelja i odgajateljica, nastavnika i nastavnica, profesora i profesorica, ravnatelja i ravnateljica te njihovo mjesto u sadašnjoj hrvatskoj stvarnosti. Nacionalno vijeće za odgoj i obrazovanje stručno je strateško tijelo pred kojim je težak zadatak unapređenje odgoja i obrazovanja. Zbog svega navedenog klub SDP-a podržat će izmjene i dopune. Hvala lijepo.
Ispravak netočnog navoda. Uvaženi Ante Babić.
Poštovani potpredsjedniče. Kolegica Špoljar rekla je dva netočna navoda, oba ću ispraviti nisu duga. Zapravo da socijalnu zrelost za upis teško je procijeniti. Nije točno. Postoji pedagoško-psihološka služba koja to besprijekorno radi. I rekla je naši učenici su buduća djeca Europe. I to nije točno. Oni su oduvijek bili djeca Europe. Hvala.
Nastavljamo raspravu po klubovima. Stavove kluba Hrvatskih laburista Stranke rada obrazložit će uvaženi Nikola Vuljanić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Do sada smo imali lijepu praksu ovih 20 i nešto godina da svaki ministar prosvjete koji dođe reformira prosvjetu od glave do pete od početka do kraja i napravi kako kažu ršum, napravi jednu konfuziju, kaos koji se poslije mora ispravljati Obrazovanje se ne može reformirati revolucijom iz jednostavnog razloga što se posljedice koraka ne vide ni za mjesec, ni za 6, ni za godinu, ni za 2, nego za 20. Pa danas imamo posljedice šuvarice. Ono što je Šuvar lansirao kao sustav obrazovanja u kome se kompilira zvanje za kako se to zvalo za udruženi rad, a ne uči se djecu misliti, proizvelo je pomalo invalidnu generaciju, generaciju nekritične inteligencije. I sada se situacija ponešto mijenja. Veseli me da ovaj ministar ne radi revoluciju, to kao prvo. Dakle, nema revolucije nego se stvari mijenjaju laganim koracima, nadam se uz dobro promišljanje. Ciljevi reforme obrazovanja pa i ovakvi poteza uvijek su isti. Bolja razina obrazovanja, rasterećeni učenici, dobro odgojena djeca i jeftinije obrazovanje. E sada ta 4 teško da se mogu sva 4 istovremeno ostvariti, iako forsirate jeftinije obrazovanje ako država zaključi da joj je uputno štediti na obrazovanju onda ova prva tri cilja će u najmanju ruku stagnira ako ne i padati. Država u kriznim vremenima, država koja hoće imati perspektivu, država koja ima namjeru nešto napraviti sa sobom u okruženju civiliziranih nacija ne bi smjela štediti na obrazovanju nego bi morala obrazovanje konačno jedanput shvatiti kao najprofitabilniju investiciju. Mi o tom pričamo kao fraze jel mi sve za našu djecu, naša djeca su naša budućnost, a udio u proračunu i apsolutne cifre iz godine u godinu padaju. Ej, što se sada događa? Kakva je to naša budućnost? Mi dakle ne ulažemo u našu budućnost nego krpamo današnje rupe. Ima primjera zemlja tamo recimo na Dalekom Istoku koje su u jednom trenutku ludo povećale udio obrazovanja u bruto društvenom proizvodnu, potrošnji jel, bruto društvenog proizvoda imali su socijalne nemire. Recimo Južna Koreja imali su radnike na cestama, gladne, ne gladne, ne znam kako ali imali su uglavnom socijalne nemire velike, međutim nisu odustali od toga. Nakon ovih poslovničnih desetak godina to se isplatilo, ta investicija se isplatila. Pokazalo se, nema bolje investicije nego investicije u ljude. Lako hale, lako strojeve, to ćemo kupit, sagradit ali ako ovoga nema sve skupa nema smisla. No, ideologizirana škola kakva je postojala u prošlom sistemu i kakva se ponekad i u ponekim dijelovima slobodne Hrvatske nazirala radi nekritične građane i to je čini mi se prva stvar koju iz školskih propisa treba ukloniti. Čini mi se da poneke odredbe ovog prijedloga promjene zakona idu baš u tom smjeru. Škola koja je potrebna suvremenom svijetu nije škola koja uči, škola koja uči podatke iz koje ćete izići sa hrpom podataka značajno većim nego što je imao vaš roditelj, značajno većim nego što ima susjed. To je škola u kojoj bi se trebalo naučiti kako misliti, kako te podatke integrirati, kako napraviti, kako analizirati ono što ste u toj školi čuli, kako se sintetizirati to u nekakvo novo svoje zvanje. Upravo zbog toga su naši učenici u međunarodnim nekakvim mjerenjima podbacili. Hrpu podataka imao sam, dobro ne nedavno, ali prije nešto godina, sina u školi i vidio sam koju hrpu podataka je morao sažvakati, bez pametne sinteze. Bio je dovoljno pametan da ih onda izbacuje iz glave. Jedan dio djece to ne može i sa tom hrpom podataka ne zna što napraviti. Dakle, čini mi se da je glavna zadaća ovog ministarstva otpočeti taj proces osnivanja škole koja uči kako se uči i koja uči kako se misli. Nije to nešto novo. Ako pogledate gimnazijalce pred 40 godina, tako se učilo u školi. Nitko nas nije šopao podacima, nisam morao točno znat kad je počela ofenziva i kad je krunjen Tomislav jel 900 i ove ili 900 i one. Ali sam morao znat smjestiti toga Tomislava u nekakav europski kontekst. Današnja djeca znaju sve hrvatske kraljeve napamet kad je koji došao, kad je tko otišao, ali pojma nemaju što se važno u Europi recimo i u svijetu dogodilo na godinu kad je Trpimir vladao i u kojem kontekstu Europe je ono to vladao. No to je neto za što treba spomenuti softver nastavnika, a ne samo djece. Možda konkretno po par članaka koji mi se čine značajnim u ovom zakonu. U članku 1. izmjena i dopuna govori se o nastavi na stranom jeziku po nekim osnovnim školama. To je lijepo i potrebno i pametno. Ono što treba izbjeći jest umjetnost stvaranje elitizma u školama bogatih gradova koje će zapravo biti korak ispred onoga što si ostatak države može priuštiti. Članak 4., raniji odnosno kasniji upis u osnovne škole temeljem ocjena stručnog tijela je nešto što je dobro i što ima čitav svijet. Moramo paziti da se to ne pretvori u administrativnu formalnost. Najgore stvar koja se može dogoditi jeste da se zaustavi genijalca. Genijalca treba prepoznati i poticati, a ne ga zaustaviti u administrativnim zavrzlamama. Članak 6. govori o besplatnoj, ministar je nešto rekao o tome, o besplatnoj četvrtoj godini srednjoškolskog obrazovanja. Intencija je dobro, djeca sad nakon treće godine to moraju plaćat što nema ama baš nikakvog smisla. Međutim, djeca koja su završila trogodišnje škole imali su drugu vrstu programa nego ovi u četverogodišnjim školama. Ja sam uvjeren, ne da sumnjam nego sam uvjeren da oni to za godinu dana ne mogu nadoknaditi. Nema šanse. Oni su u tri godine slušali nešto što se zove stručni račun i što ne ide puno dalje od postotka. Sad će u četvrtoj godini dobit matematiku, nema šanse da to savladaju. Možda da ministarstvo razmisli o nekakvim pripremnim polugodištima ili tako nečem da se ta djeca dovedu do razine koja im omogućava da odu u četvrti razred, pa onda na državnu maturu itd. Ovako se događaju nakaradne stvari, da djeca sa trogodišnjim obrazovanjem uspiju jer nema više kandidata se upisati u stručno visoko obrazovanje i dođu sa tim jednim stručnim računom na višu matematiku. Uopće pojmove ne znaju, nikad nitko to ne završi višu matematiku jer ne znaju pojmove. Ako im pomažemo, pomažimo im konkretno i do kraja. Prijelaz u drugu školu do 31. ožujka, dobro, odlično, to je nekad i bilo u školama. Sjećam se kad sam ja išao u školu nije se moglo upravo poslije 31. ožujka promijenit školu i onaj tko je imao šest jedinica je pao razred, nije se preselio u drugu školu pa popravio pa se vratio natrag. To je i za pravdu i za ugled i struke i institucija dobro. Članak 9. spominje alternativne i međunarodne programe. To je nešto s čim se hrvatski obrazovni sustav nije puno bavio, a trebao bi se baviti. Među tim alternativnim programima ima čudnih eksperimenata, ali ima i vrijednih eksperimenata. Ja sam uvjeren da mi imamo savršeno dovoljno stručnih ljudi koji mogu procijeniti što može spadat u naš sistem, a što u njega ne spada. Posebice ovo vijeće koje se osniva, za koje se iskreno nadam da će ukinut sva ona druga vijeća koja unutra stoje i da će bit dovoljno kompetentno da upravo može planirati i izvesti ovakve poteze. Dva ponavljanja istog razreda u stručnom obrazovanju, stručnim srednjim školama nisam siguran da je to dobar potez. Ok, veliki drop out, otpadanje je veliko u tim školama, djeca se gube ali ne iz razloga što ne mogu završit program nego iz nekih drugih socijalnih razloga, iz razloga sredine iz koje dolaze, pa možda i iz intelektualnih razloga, možda iz 1001 razloga ne vjerujem da će ovo puno pomoći, samo će produžit agoniju. Mislim da dva puta ponavljanje istog razreda jednostavno nema ama baš nikakvog smisla. Što se tiče ovog Nacionalnog vijeća koje se osniva već smo pomalo u Hrvatskoj bolesni od razno raznih vijeća. Za sve se osnivaju agencije, vijeća, savjeti. Dobro je ako će ovo Nacionalno vijeće ukinuti sva druga vijeća takvog tipa, jel' državnog tipa u osnovnom i srednjem obrazovanju. Ako će to sad biti samo neka krovna organizacija koja će arbitrirati među ovim nižim vijećima onda je to loše i onda bolje takvu stvar ne raditi, jer stvarno smo svi u sustavu bolesni od toga. Dobro je da se definira tko je učitelj. Jasno u zakonu tko može obavljati taj posao, tko nastavlja sa stečenim pravima, a tko to ne može raditi. E sad je, nije to pitanje ovog zakona nego nekog drugog propisa da se ti ljudi koji se nađu na istom poslu na jednaki način i nagrade. Ako mu se već prizna, čovjeku sa ne znam višom spremom mogućnost da sudjeluje u nastavi kao učitelj onda moraju imati učiteljsku plaću, a ne za 5% manju zato jer nema tu spremu. Ako to smatramo da to nije adekvatno onda nemojmo uopće stavljati mogućnost unutra. Dakle, ljudi koji nemaju odgovarajuću spremu ili im se na neki način priznaje ili im se ne priznaje. Ako im se priznaje onda im se priznaje u potpunosti. Zasmetalo me u članku 25. spominje se tko ne može raditi u djelatnosti i spominju se ljudi koji su namjerom počinili nekakva kaznena djela protiv morala, protiv djece, protiv obitelji itd. Mislim da nije dovoljno da to bude namjera i nehaj je ponekad jednako štetan kao i namjera. I još kod imenovanja ravnatelja ovo je bolje od prethodnog rješenja treba jedino razmišljati kako se imenuju ti školski odbori koji imenuju ravnatelje. Oni su danas politička tijela, tijela koja delegiraju političke stranke iz lokalne samouprave. S druge strane u ovih 20 godina neki ravnatelji su zasjeli i ne miću se sa mjesta. Ne bi li bilo vrijeme da se razmisli o ograničenju broja mandata, pa da ravnatelj u školi ne može biti više od dva, tri mandata ili tako nešto. Na fakultetima je to jasno i to funkcionira valjda već stoljećima. U školama nije, a pokazalo se da ima više negativnih nego onih jako dobrih primjera. Hvala.
Hvala vama. Pozivam sada poštovanog Željka Šempera da nas upozna sa stavovima HSU-a.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovani ministre sa pomoćnicom, kolegice i kolege. Zakon o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi od iznimne je važnosti, stoga je radi što kvalitetnijeg rješenja bilo bolje provesti raspravu u dva čitanja, a ne po hitnom postupku. Time bi se izbjegle i brojne izmjene i dopune što i zakon doživljava, a što stvara velike poteškoće u praksi jer zahtijeva stalna prilagođavanja, a provedbeni propisi i pravilnici još nisu doneseni. Klub zastupnika Hrvatske stranke umirovljenika podržava predložena poboljšanja važećih zakonskih odredaba, ali nakon konzultacija sa profesorima osnovnih i srednjih škola ukazujemo na nedostatke i manjkavosti pojedinih rješenja, a iznijet ću neke od načelnih primjedbi. Prvo, držimo da je nužno razdvojiti Zakon o osnovnom školstvu od zakona o srednjem školstvu jer se radi o dvije razine obrazovanja. Drugo, ovim se prijedlogom izmjena i dopuna zakona ponovno ne rješava ključno pitanje statusa ravnatelja odnosno kriterija njihovog izbora ili reizbora, nadležnosti i licenciranja. Treće, nije uvaženo mišljenje struke da rok donošenja školskog kurikuluma umjesto 15. rujna bude 30. rujna tekuće školske godine kad i godišnji planovi koji su dva povezana dokumenta. Vrlo je teško do 15. rujna konstituirati Vijeće roditelja i Vijeće učenika koji bi morali biti sukreatori školskog kurikuluma. Četvrto, također nije uspostavljen sustav objektivnog vrednovanja rada škola, ravnatelja, djelatnika, programa i svih ostalih aktivnosti koje se ostvaruju u školama kao ni ocjenjivanje svih djelatnika. Zbog toga će klub zastupnika Hrvatske stranke umirovljenika amandmanima na članak 14. i na članak 18. pokušati poboljšati poboljšati neka od predloženih rješenja upravo zato da se ostvari cilj i svrha ovog zakona, a to je stvaranje preduvjeta za kvalitetniji odgoj i obrazovanje u osnovnoj i srednjoj školi. Posebno bih se osvrnuo na odredbu članka 14. koja se učeniku na kraju polugodišta više ne bi utvrđivala zaključna ocjena za svaki nastavni predmet. Struka, profesori i osnovnih i srednjih škola predlaže da se važeća odredba zakona ne mijenja, odnosno da ocjene ostanu. One su jedini objektivni pokazatelj učenikovog znanja, motiviraju učenika na redovito učenje. Ocjena predstavlja poticaj učeniku, ali i roditelju i nije teret. Ova bi promjena više poticala neredovit rad i proizvela bi velik šok za učenike i nastavnike na kraju školske godine. Učenici ne bi imali potrebu svoje obaveze ispunjavati u manjim vremenskim intervalima pa bi se one akumulirale. Svi znamo da većina učenika uči kampanjski i odgađanje obveza njima je samo gomilanje gradiva. U prilog ovakvom razmišljanju naveo bih promjene koje je studentima donijela Bolonja. Iako su studenti zreliji od učenika osnovnih i srednjih škola Bolonja stimulira i obvezuje studente na redovito pohađanje nastave i redovito učenje. Važna je i činjenica što će se ponovo morati uložiti puno truda oko izrade novog pravilnika o načinu, postupcima i elementima vrednovanja učenika u osnovnoj i srednjoj školi. Pravilnik koji je tek nedavno promijenjen sada bi morao doživjeti korijenite promjene, a mijenja se i pedagoška dokumentacija razredne knjige. Kako će se ostvariti obveza što je ostala u zakonu, a vezana je uz pisanje izvješća o uspjehu na kraju polugodišta. Argument da učenik u tijeku polugodišta ima premalo ocjena za zaključnu ocjenu ne možemo prihvatiti. Učeniku se ocjenjuju usmeni odgovori, pisani odgovori, vrednuje se njegovo zalaganje, pa ako nema tri do četiri ocjene u tijeku polugodišta to je neki drugi problem, problem nastavnika. Amandmanom na članak 18. predlažemo drugačiji sastav Nacionalnog vijeća kojim će biti omogućena veća zastupljenost odgojno-obrazovnih djelatnika, a manje znanstvenika. Također predlažemo zastupljenost osnovnoškolskih i srednjoškolskih ravnatelja. Držimo opravdanim da osnovnoškolski sustav kao najveći i najbrojniji bude i najzastupljeniji. Nadamo se da će naši amandmani biti dodatna kvaliteta u primjeni ovog zakona. Klub HSU-a će podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Poštovani Domagoj Hajduković smatra da je rečeno štogod netočno što bi trebalo ispraviti.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega ispravljam netočni navod u kojem ste rekli da je ocjenjivanje na polugodištu, dakle da je neocjenjivanje na polugodištu je suprotno stavu struke. To nije točno. Stav struke je potpuno drugačiji, ali evo elaborirat ću svoje tumačenje u raspravi kasnije. Hvala.
U ime kluba HDZ-a govorit će poštovana Ivanka Roksandić.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice raspravio je prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi i na samom početku moram reći da ne možemo prihvatiti sve ove vaše prijedloge. Na početku moram sve nas podsjetiti, a i to je moj kolega Vuljanić isto učinio, da Strategija promjena u području obrazovanja od predškolskog do visoko školskog obrazovanja, a s ciljem koje obrazovanje ima gospodarskog razvoja i općenito razvoja društva uzimajući u obzir sve procese koji se događaju kod nas nameće i novi pogled na proces obrazovanja. Hrvatska je prilagodbu obrazovnog sustava započela još donošenjem Plana razvoja sustava odgoja i obrazovanja 2005. godine pa moram iskoristiti ovu priliku i sve nas podsjetiti da od ove Vlade od ove godine ne počinje reforma obrazovanja nego da se posljednjih godina okrenuo čitav niz reformskih procesa ma koliko neki imali nedoumica oko uvođenja Hrvatskog nacionalnog obrazovnog standarda u osnovne škole što je bilo po nama dobro, državnog pedagoškog standarda kojeg zasigurno nije bilo lako donijeti i trebalo je velike političke hrabrosti jer znamo da je pedagoški standard uvijek vezan uz financijska sredstva, a dotada nismo imali ništa. Uvođenje i provedbu nacionalnih ispita radi osiguravanja ujednačenosti obrazovnih postignuća učenika, a radi unapređenja kvalitete rada u školama. Uvođenje državne mature, razvoj strukovnog obrazovanja za koje vas moram podsjetiti polazi čak 70% srednjoškolaca, uvođenje cjeloživotnog učenja i uvođenje umjetničkog obrazovanja. Dakle, to su postignuća koja su i reforme koje su provedene posljednjih godina i koje su zasigurno morale dovesti i do promjene i ovog temeljnog zakona, Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi, a i čitavog niza drugih propisa. Ovaj zakon je prvi puta u ovakvom obliku donesen 2008. godine i značio je zaista veliki iskorak jer je proizašao iz svih ovih reformskih postignuća. Moram reći što sad imamo pred nama i kakav je prijedlog. Od početka mandata ove Vlade, dakle u ovih 7 nepunih mjeseci zakon se mijenja drugi puta. Prvi puta se mijenjao u siječnju 2012., ministar je to i rekao u svom uvodnom izlaganju, kad se donosio i odnosio na promjene upravljanja školom tj. načina imenovanja ravnatelja kad je ministar za što se mi nismo zalagali i nismo ga zato ni podržali kao politička osoba donosio sam suglasnost na imenovanja ravnatelja. Dakle, izbrisalo se povjerenstvo koje je predlagalo ministru imenovanje ravnatelja. Evo ne znam i moram se nadovezati na kolegu koji je govorio ispred mene i podsjetiti sve kolege koji su sada vlast, a bili su oporba, zajedno s nama sudjelovali u donošenju zakona, ovakvih zakona na kraju jedne nastavne godine i pred drugu nastavnu godinu, odnosno na kraju jedne školske godine sjećam se dobro kolegice i kolege koliko je s ove strane bilo protivnika donošenja takvih zakona, a ja moram podsjetiti da se od 2008. mijenjao zakon dva puta upravo u ovo doba iz razloga kada smo uvodili subvenciju za besplatan prijevoz učenika srednjih škola i drugi puta 2010. kada smo mijenjali odredbe oko prava ravnatelja koji nisu imali zadovoljavajuću stručnu spremu. Dakle, nešto što je zaista bilo pod hitnom, tada to nije bila normalna pojava po hitnom postupku, tada ste prigovarali i ne znam što se sada promijenilo pa je ovo normalna, logična pojava da ovaj zakon ne ide u dva čitanja nego da ide po hitnom postupku. Mislim da smo u evo ovo vrijeme imali često zakone po hitnom postupku, često smo narušavajući demokratska načela imenovali različita povjerenstva, nadzorne odbore sve po hitnom postupku, mijenjali evo u području obrazovanja i nedavno Zakon o Nacionalnoj zakladi za znanost da bismo mogli promijeniti članove vijeća. No međutim nije sve na što ćemo mi prigovoriti. Dobro je da je ministarstvo odustalo, a moram to na početku reći, od nekih najavljenih promjena u ovom zakonu nakon javne rasprave. Na primjer ono koje se odnosi na donošenju mreže škola. Dobro je što ste međunarodni program jasnije definirali od onog koji je bio predložen u javnoj raspravi jer je to dovodilo u nedoumicu može li netko u Hrvatskoj napraviti program koji nije međunarodni, ali nije ni standardiziran tj. nije onaj kojega donosi ministar i da bude priznat kao međunarodni. Neke od predloženih promjena i poboljšanja postojećih odredbi zakona podržavamo. Podržavamo promjene koje se odnose na upis djece u prvi razred osnovne škole i pravovremeno oslobađanje od upisa u prvi razred koji su jasnije definirali što koje povjerenstvo donosi. Novina je i prijedlog da učenici iz jedne u drugu školu u isti obrazovni program mogu prijeći najkasnije do 31. ožujka tekuće školske godine čime se zaista uvodi red i smanjuje mogućnost manipulacije završavanja razreda. Podržavamo i objašnjenje nastavka učenja stranog jezika kao i da učenici koji su završili trogodišnje programe strukovnog obrazovanja mogu u roku od godine dana nastaviti školovanje u sustavu redovnog učenika, ali postavljam tu pitanje i postavljam jednu nedoumicu, hoće li oni pohađati četvrtu godinu sa redovnim učenicima u toj školskoj godini ili kroz neki drugi oblik obrazovanja? Mi se zalažemo za cjeloživotno učenje jer to i jest jedna od intencija i reformi ovog obrazovanja koje smo započeli. No međutim, može li se učenika nakon završene treće godine zaposlit i nastavit radit kao redovni učenik, radi se najčešće o učenicima strukovnih škola. Hoće li učenik koji se ne upiše u četverogodišnje obrazovanje na samom početku srednjoškolskog obrazovanja završiti četiri godine zajedno sa svojom generacijom? Hoćemo li opet kroz nekoliko godina shvatiti da oni koji nisu mogli upisati za elektroničara četverogodišnje obrazovanje, upišu za elektromehaničara i tako nastave zajedno sa svojom generacijom daljnje školovanje u četvrtoj godini. Pozdravljamo to što, je se oslobađa plaćanje nastavka obrazovanja sa nižom stručnom spremom, ali predlažemo ministre da se striktno pravilnikom ili provedbenim propisima uvede red u stjecanje prava nastavka srednjoškolskog obrazovanja u sustavu redovnog učenika koji su završili nižu stručnu spremu. Da ne bi došlo, upravo do manipulacija o kojima sa, mogućih manipulacija, o kojima sam govorila. Podržavamo i one izmjene koje se odnose na produljenje statusa redovnog učenika za godinu dana ako nije položio državnu maturu ili nije izradio i obranio završni rad, kao i ograničenje ponavljanja razreda nakon što se učenik ispisao iz srednje škole. No, ima veliki dio onoga s čime se ne slažemo, ne slažemo se s onime što predloženi zakon u potpunosti ukida zaključnu ocjenu na polugodištu što nije dobro. Kod planiranja rada u školi postoje dva ciklusa, dva polugodišta, nije dobro da se učenik ne vrednuje na polugodištu. Takva ocjena dala je učeniku motiv i zaključila je jedan ciklus, bez obzira što oni nisu ravnomjerni u jednom terminu. Ocjena mora biti rezultat rada učenika, ona će odrediti vrijednost učeničkih kompetencija za to razdoblje. I ne možemo prihvatiti ovaj prijedlog. Nešto što smatramo da nije dobro u predloženom zakonu, je način osnivanja novog tijela Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje, koje bi trebalo zamijeniti Vijeće za nacionalni kurikulum. Kako smo već navikli u mandatu ove Vlade, ministre, osnivaju se nova tijela ili se mijenjaju sastavi tijela i povjerenstva. Takvo tijelo ima 15 članova, po predloženom, predsjednika i 14 članova koje imenuje Hrvatski sabor na prijedlog Vlade. 6 članova se bira iz redova sveučilišnih profesora i znanstvenika, 6 iz odgojno obrazovnih, a 2 zamislite iz sustava izvan odgoja i obrazovanja. Međutim, tko će predlagat, po kojem ključu? Na osnovu možda javnog poziva ili po volji ministre vas, predsjednika Vlade ili možda čak gospodo prvog potpredsjednika Vlade, koji vidimo da je zadužen u ovoj Vladi isključivo za kadroviranje. Pa se on miješa sada i u ono što i nije njegov resor, u društvene djelatnosti, jer vidimo da se umiješao i u imenovanje ravnatelja HRT-a. Pa se pitam hoće li se sutra umiješati i u imenovanje ovih vrlo vrijednih članova, koji imaju vrlo veliku odgovornost, Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje. Da bi se izbjegla bilo kakva politizacija i političko djelovanje na vijeće, potrebno je da se barem gospodo uputi javni poziv za predlaganje članova toga tijela. Točno treba i definirati koje članove, a pitam i zašto. Vlada će imenovati na 2 godine, a koje na 4. I još nešto s čime se ne slažemo u ovom članku, je stavak 7., potrebno je točno odrediti na što se odnosi točka 5. koja govori: "Svojim postupcima, a radi se o razrješenju članova Nacionalnog vijeća, ukoliko oni svojim postupcima povrijede ugled dužnosti koju obnašaju.". Jer i tu sadašnja Vlada i ministar imaju dvostruke kriterije. Netko može biti i uvjetno osuđen, doduše nepravomoćno, ali nije zamislite narušio ugled Vlade. A protiv nekoga se podiže optužnica i on još uvijek nije osuđen, on je narušio ugled dužnosti. Imamo nedavno smjenu predsjednika Nacionalnog vijeća za znanost, gospodo po istom takvom modelu. Mislim ministre da moramo biti oprezni kod donošenja, i postupka izbora članova ovoga vijeća. Jel bojim se da je opet, da će biti opet, da će biti opet uvažavajuće ljude koji će tu biti, opet birani po političkom ključu, a obrazovanje to ne podnosi. Kad je riječ o osobama koje sudjeluju u nastavnom procesu kao suradnici u odgojno-obrazovnom radu, a nisu samostalni nositelji odgojno-obrazovne djelatnosti. Po vašem prijedlogu nisu dužni steći temeljne kompetencije za obavljanje odgojno-obrazovnog rada, do sada su to morali imati. Mislim da to nije dobro, jer oni iako ne sudjeluju direktno u obrazovnom procesu ipak rade s učenicima, moraju imati barem minimalne odgojno-obrazovne kompetencije. I nešto što će izazvati velike poteškoće u malim sredinama, planinskim, otočnim, nerazvijenim, poglavito tamo gdje je vrlo doći i do stručnog nastavnika, izazvati će i brisanje iz zakona mogućnost. Da ako se 3 godine ne javi nastavnik iz određenog predmeta, omogućit će se osobi s odgovarajućom nižom razinom znanja i ako je ispunila studijske obaveze u najmanje 4 semestra na visokom učilištu da radi u osnovnoj ili srednjoj školi. Mislim da je upitan opstanak ovakvih malih škola. Postoje i neke dileme, kolegice i kolege oko imenovanja ravnatelja. Dobro je da se u postupku imenovanja ravnatelja moraju poštovati stajališta i mišljenja određenih dionika izbora, od kojih su članovi školskog odbora imenovani, npr. od Učiteljskog vijeća. Ali kako će oni izreći svoje mišljenje, tj. Učiteljsko vijeće o kandidatima koji nisu iz redova škola, obrazovne institucije, nego dolaze sa strane, njih ne poznaju. Kako će onda Nastavničko ili Učiteljsko vijeće o tim ljudima izreći mišljenje. Bojim se da će opet članovi Školskog odbora utjecati na njih. I na kraju, kako smatramo da su zaista neki prijedlozi ovog zakona dobri, neki nisu, ministre nećemo moći sve prijedlog podržati. Ali prije svega, moram vam na kraju reći vi ćete biti zaista čarobnjak. Zato ministre što ste u obrazloženju rekli da za provedbu ovoga zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva. Kako ćete osigurati sredstva za neke stvari koje ste uveli u ovom zakonu? Kad ste već smanjili proračun za obrazovanje za 350 milijuna kuna, šaljete već manje sredstava za decentralizirane funkcije, a očekujete da lokalne sredine, županije, općine i gradovi koji zaista teško pune proračun iz znamo sami, zbog gospodarske situacije, uključe se u rješavanje ovih problema. Kažete da nije potrebno osigurati dodatna sredstva, a evo vam samo dva primjera. Podržavamo pravo za nastavak redovnog obrazovanja učenika niže stručne spreme, on će biti besplatan, kako ćete osigurati novce? Podržavamo i to da se produljuje na godinu dana onih koji nisu maturirali, koji nisu položili državnu maturu, ili nisu položili i dali završni rad, da i dalje godinu dana budu redovni učenici. Što je jako dobro, ali i to ministre iziskuje financijska sredstva. Nigdje tih financijskih sredstava ministre nema u ovom predloženom zakonu nema u obrazloženju i zato zaista moramo iskazati svoje nepovjerenje prema svim prijedlozima ovoga zakona.
Hvala lijepa. Što HDSSB misli o ovom prijedlogu zakona reći će nam uvaženi zastupnik Josip Salapić.
hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Sabora. Gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi s Konačnim prijedlogom zakona. Ono što sigurno klub HDSSB-a podržava ovaj zakon je svoje polazište imao u 2008. Godini mijenjan je 2009. godine, 2010., 2011. i 2012. znači svake godine je možemo reći ovaj zakon zaslužio ili imao potrebu za nekim promjenama. Jasno definiranje stanja u osnovnom i srednjem školstvu, uvjetima i europskog okruženja Hrvatske, a i priprema cijelog sustava kako osnovnoškolskog, srednjoškolskog obrazovanja ali obrazovanja visokoj znanosti nužna je potreba za RH jer su se određena rješenja o dosadašnjim zakonskim prijedlozima pokazala nedovoljno dobrima i pokazale su se određene poteškoće u odvijanju nastave u osnovnim i srednjim školama. Ono što klub HDSSB-a u ovom konačnom prijedlogu zakona može podržati to je sigurno da se u određenim prijedlozima ovoga zakona stvaraju preduvjeti za kvalitetnije odgoj i obrazovanje u osnovnoj i srednjoj školi te se stvara prilagodba na sustav prije svega u korist učenika a onda i sustava školstva u cjelini. Podržavamo i provođenje nastave na jednom od stranih jezika koji izaberu učenici i nastavak učenja stranog jezika kada učenici odu iz osnovne škole odu u srednju školu. Podržavamo i rješenja koja omogućuju roditeljima privremeni upis učenika u 1.razred osnovne škole isto tako kasnije upis učenika u 1.osnovne škole ako za to postoje razlozi koji su zakonski opravdani. Podražavamo definiranje i stvaranje uvjeta za dvije vrste povjerenstava za utvrđivanje psiho-fizičkog stanja djeteta pri upisu u 1.razred, to je ono Stručno školsko povjerenstvo i ono drugo Stručno povjerenstvo Ureda državne uprave u županiji odnosno u gradu Zagrebu. Podržavamo i mogućnost besplatnoga nastavka školovanja za one učenike koji su završili tri godine strukovne škole što su do sada morali plaćati ili su izgubili status redovitoga učenika. Dakle taj zakonski rješenja smatramo dobrim da se nakon završene strukovne škole može nastaviti besplatno daljnje redovito školovanja, ali isto tako izražavamo bojazan da ne bi bilo zlouporaba u ovome dijelu. Dakle tu treba vidjeti da li je sve zakonom dobro definirano da ne ispadne da država plaća nešto što ne bi trebala platiti. Ali u svakom slučaju učenik ne bi smio izgubiti status redovitog učenika samo zato što je završio strukovnu školu. Pokazalo se i sam sam radio u sustavu visokog obrazovanja na Pravnom fakultetu da su neki studenti koji su došli iz strukovnih škola pokazali iznimno znanje u školovanju čak i više od onih koji su došli iz drugih recimo iz gimnazija gdje se očekivalo više znanja. To prije svega ovisi o pojedincu a ne ovisi o sustavu u cjelini. Ono što po ovom prijedlogu zakona isto tako možemo podržati i trebamo a to je ovaj rok sa danom 31.ožujka tekuće godine dakle da se spriječe zlouporabe da se u jednoj školskoj godini može mijenjati status redovitog učenika i ovaj primjer koji se navodi da je netko mogao promijenit školu 1.lipnja pa u ovih nešto manje od mjesec dana ponovno zadržati taj status redovitoga učenika da se pri upisu ne tretira kao ponavljanje razreda. To smatramo dobrim zakonskim rješenjem. Smatramo dobrim zakonskim rješenjem izvođenje eksperimentalnih, alternativnih i međunarodnih programa u srednjim školama, to smatramo da je onaj europsko okruženje koje Hrvatske treba sama stvoriti. Ono za što izražavamo pomalo bojazan i smatramo da nije dobrim, evo kolege iz kluba su mi rekli da je takvo zakonsko rješenje bilo osamdesetih godina, a to je da nema zaključivanja ocjena na polugodištu nego se ocjene zaključuju na kraju godine. Tu izražavamo bojazan da može doći do toga da se to kontinurano praćenje uspjeha učenika u osnovnim i srednjim školama može stvarati poteškoće prije svega za same učenike. Što će se dogoditi ako učenik koji ne pokazuje dovoljnu razinu znanja ili ima loše ocjene na početku godine dovoljno često nema ocjenjivanja, javljanja, nema dovoljno čestog ispitivanja svih učenika u razredu to nije ni moguće, što će se dogoditi ako se taj učenik opusti i da na kraju godine se pojavi bojazan da veći broj ljudi pada godinu jer pokazuje loše rezultate u ocjenjivanju. Radeći na Pravnom fakultetu imali smo sustav dakle student može položiti ispit samo jednom, može ga položiti ili pasti. Kada smo uveli sustav kolokvija ocjenjivanje dakle tog ispitnog gradiva na dva ili tri puta, studenti su stekli dojam da kontinuirano uče da kontinuirano prate gradivo i samim time su dobivali bolje ocjene na ispitu jer su češće polagali i učili ispitno gradivo. Ovdje se može dogoditi da se učenik opusti, da se bez kontrole roditelja, a svjesni smo vremena i trenutka u kojem živimo i modernih tehnologija i sve više-manje đaka se bavi sportom sve više je mladih ljudi maloljetnika na ulicama i u kasnom noćnom životu, ovo praćenje i neocjenjivanje na polugodištu stvara jednu ozbiljnu opasnost da može doći do totalnog popuštanja sustava. Mi se zalažemo da taj sustav zaključivanja ocjena na polugodištu ostane. Isto tako osnivanje nacionalnog vijeća za odgoji i obrazovanje koje će vijeće imenovati Hrvatskoga sabor na prijedlog hrvatske Vlade možemo smatrati prijedlogom koji može biti djelomično dobar ali može biti i opasan. Da li to znači stvaranje još jednog vijeća kao paralelnog sustava Ministarstva znanosti i obrazovanja? Što će biti sa postojećim vijećima i agencijama? Hoće li ovo nacionalno vijeće proisteći iz ove saborske većine SDP-a i partnera i hoće li to nacionalno vijeće biti produžena ruka SDP-a? jeli zaista potrebno u ovakvom obliku osnivati nacionalno vijeće? Da li to neće biti političko tijelo? Da li će članovi vijeća imati stručne kompetencije da budu imenovani članovima vijeća? Tu izražavamo bojazan u tom dijelu zakona ovakvo osnivanje vijeća ne možemo podržati. Što se tiče sustava izbora ravnatelja tu isto izražavamo određene bojazni. Ono rješenje koje je bilo u prošlom prijedlogu zakona isto tako je imalo djelomičnih nedostataka. Ova suglasnost vas ministre i ovaj način imenovanja ravnatelja po ovome prijedlogu može stvoriti određene poteškoće pa izražavamo bojazan da to rješenje nije baš do kraja dobro. Da li se može učiniti bolje do kraja, to možemo utvrditi amandmanima. Ono što je svakako važno i bitno, a bitno je da sustav osnovnoškolskog obrazovanja, sustav srednjoškolskog obrazovanja ovisi i o onom nastavku školovanja što sam rekao na početku i za visoko školsko obrazovanje. Da je sustav osnovne škole potrebno mijenjati svakako u ovom dijelu zakona i prijašnjim prijedlozima se vidi da je. Ono za što također izražavamo bojazan i sumnje a to je da nema dovoljno financijskih sredstava u državnom proračunu za 2012. godinu i u projekcijama za 2013. i 2014. godinu i može se pojaviti opasnost da ove predložene promjene konačnom prijedlogu zakona neće imati dovoljno financijskih sredstava da se ostvare, pa čak i u ovom dijelu kada se omogućava ovaj prijelaz, održavanje statusa redovnoga učenika sa strukovne trogodišnje škola na četverogodišnju školu. Isto tako još jednom naglašavamo teški sustav u sustavu osnovnoškolstva i srednjoškolstva jer koliko god stavljamo teret na učenike da učenici moraju pratiti sustav dakle modernog školovanja u europskom okruženju Hrvatske nastavnici, oni na kojima je najveći teret su i dalje najlošije plaćeni u državi i smatram da nema dovoljnoga uspjeha ako nema dovoljno financijskih sredstava da se plate nastavnici koji trebaju provoditi ove programe. Pa Vlada Republike Hrvatske i mi svi zastupnici Hrvatskog sabora trebali bi iznaći dodatne napore da se ovaj sustav plaća u osnovnim i srednjim školama i visokoj znanosti poboljša jer i dobar nastavnik će biti dobar prema učeniku, dobar predavač, dobar ocjenjivač, dobar pedagog ako je adekvatno plaćen. Nema kvalitetnog sustava školstva, nema kvalitetnog sustava znanosti, pa nema ni kvalitetnog sustava općenito u državi ako oni koji trebaju nositi teret toga društva, a u ovom slučaju to su nastavnici u osnovnim i srednjim školama, nisu adekvatno plaćeni, sumnjamo rezultat uspjeha i reforme i novih promjena i modernih rješenja. Zato pozivamo Vladu da već kad najavljuje ovakve promjene prije svega osigura sredstva da bi te promjene zaista mogle zaživjeti, da bi oni koji trebaju provoditi teret tih promjena mogli sustavno i adekvatno poboljšati osnovno i srednjoškolsko obrazovanje u Republici Hrvatskoj. Klub HDSSB-a podržat će, podržavamo one prijedloge zakona koji su dobri i koje poboljšavaju taj trend europskoga školstva u Republici Hrvatskoj, a zbog onih razloga zbog kojih smo rekli da ne možemo podržati zakon pri glasovanju mi ćemo biti suzdržani. Hvala lijepo.
Hvala vama. Evo još i stajališta kluba HNS-a, poštovana Nada Turina-Đurić.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Uvaženi gospodine ministre sa suradnicom. Klub HNS-a podržat će ove izmjene i dopune Zakona o osnovnom i srednjem školstvu i smatramo naime da je ovo ispravan način poboljšanja sustava obrazovanja u Republici Hrvatskoj. Upravo što je i rekao kolega jedan prije mene, znači nismo zagovornici revolucionarnih reformi koje su nam u nekim prethodnim vremenima uglavnom nosile vrlo velike štete i kao što je netko rekao, upropastile nam cijele generacije mladih ljudi, nego upravo za ovakav način znači da pokušavamo kontinuirano poboljšati cijeli sustav i tu ne treba po nama u HNS-u biti rigidan u onom dijelu koji će se danas sutra pokazati da nije dobar i da ga eventualno treba u hodu promijeniti. Obrazovanje je naravno živa materija, s obzirom da taj sustav je nešto što je život svih nas, prije svega život naše djece i naših mladih i većina nas ima tu sreću da smo roditelji, ali naravno i tu brigu i veliku obavezu da djeci osiguramo što kvalitetniju budućnost. Jedna od najvažnijih stvari je naravno obrazovanje, iako bih ja rekla da je na prvom mjestu zdravlje, da kroz školovanje osiguramo i djeci, ali naravno i državi čiji će ta djeca biti punopravni građani kad postanu punoljetni, da osiguramo napredak i jednaku šansu. Naravno država je ta koja mora postaviti kvalitetni okvir i ove izmjene koje imamo pred nama su sigurno poboljšanje tog okvira. Za HNS je apsolutno prihvatljivo u ovim izmjenama i dopunama, posebno u onom dijelu koji je ustvari u cijelom sustavu nanosio direktno nepravdu i djeci i roditeljima, odnosno cijelim obiteljima. U prvom dijelu znači mogućnost prijevremenog upisa, odnosno odgođenog upisa u osnovnu školu. Naravno to je onaj prvi susret sa obrazovanjem i sigurno da svako dijete mora imati mogućnost, odnosno roditelji moraju imat mogućnost da zajedno uz pomoć struke, uz pomoć smjelog sustava donesu pravu odluku kad i kako upisati dijete u prvi razred. Isto tako pozdravljamo i definiranje zadržavanja statusa redovitog učenika te omogućavanje nastavka obrazovanja u četverogodišnjem trajanju bez plaćanja školarine. To je isto po nama bila do sada jedna nepravda. Naravno moramo dati svima šansu da pod jednakim uvjetima nastave obrazovanje. Posebno smo zadovoljni i sa ovom odredbom koja će spriječit manipulacije. Nažalost, mi smo se vjerojatno, većina nas kao roditelji susretali sa tim situacijama da je omogućeno nekima da pred kraj školske godine zbog lošeg uspjeha promijene školu i da nekim čudom eto do kraja školske godine završe tu istu školu unatoč tome što su prenijeli cijeli niz negativnih ocjena. To je nešto što su naravno i naša djeca osjećala kao veliku nepravdu unutar obrazovanja i ovo je, ja bih pohvalila, odličan prijedlog, odličan potez. Što se tiče Nacionalnog vijeća također smatramo potrebno je strateški promišljati obrazovanje, potrebno je jedno tijelo koje će objediniti i pokušati sugerirati i nadležnom ministarstvu pa i nama ovdje u kom pravcu bi obrazovanje trebalo ići. Naime, mi imamo trenutno cijeli niz agencija i raznih povjerenstava koja se bave ovom tematikom, nažalost jedan dobar dio njih nije uopće u sunadležnosti sa Ministarstvom obrazovanja što smo i mi nekad u regionalnoj samoupravi kao osnivači osjećali često kao problem jer recimo naše agencije potpuno neovisno u nekim situacijama djeluju od promišljanja i ciljeva koje ima ministarstvo. Zato podržavamo donošenje odluke da se formira Nacionalno vijeće za odgoj i obrazovanje. Neke male dvojbe imamo, naime izrekao ih je ustvari i ministar, neke male dvojbe imamo oko izbora ravnatelja. To je nešto oko čega su se često lomila koplja i svjesni smo činjenice da je politika uvijek pokušavala u prošlosti na neki način napraviti sustav s kojim će najlakše doći do tzv. svog ravnatelja, politički svog naravno ravnatelja. To bi trebalo spriječiti i ovo je jedan pokušaj da se to spriječi, znači da se taj cijeli proces demokratizira na način da Učiteljsko vijeće, odnosno Vijeće roditelja u raspravi tokom glasanja, tajnog glasanja koje je određeno odredi stav svog predstavnika u školskom odboru. To je dobar prijedlog, vrlo je demokratski. Međutim, iskreno gospodine ministre kao što i vi vjerojatno imate dvojbu ne znam da li će to u praksi dobro funkcionirati. I moglo bi se dogoditi da cijeli taj sustav nam značajno oduži izbor ravnatelja, dok se svi oni dogovore, dok to izglasaju i na koji način će uopće to napraviti i konačno bi se moglo dogoditi da to dobije i velike, medijsku veliku pažnju i da bi tu mogli imati problema. Međutim, s obzirom da do sad nismo imali nekakav idealni model, a ovo je neki pokušaj da pokušamo cijelu priču demokratičnije postaviti pokušajmo ovako, vidjet ćemo da li će biti uspješno, pa ako se pokaže uspješno nastavimo tako. Ako ne, evo razmislimo na koji način onda i taj dio poboljšati. Jer kažem, bilo je jako puno modela. Do sada ni jedan nije bio baš jako dobar. Ono što načelno želim reći u ime Hrvatske narodne stranke da mi našu školu, naše školstvo posebno osnovno i srednje moramo pretvoriti u mjesto na kojem djeca žele ići i mjesto na koje vole ići. Isto tako, to mjesto, ta škola mora biti mjesto na kojem se naši profesori i nastavnici dobro osjećaju. To je preduvjet da naše obrazovanje bude dobro. Ono što svi zapažamo, da na žalost naše škole sve manje bave odgojem, odnosno uopće se skoro ne bave odgojem, ali ne zato što se ne žele baviti nego zato što nemaju vremena za bavljenje sa odgojem djece. Mi tu imamo veliki problem. Naša opterećenost naše djece pretrpanim programima. Nisu samo oni opterećeni, nego naravno i profesori. Jednostavno u taj nekakav osmosatni jutarnji ili popodnevni termin ne stane sve niti što se tiče programa, a o odgoju je uopće teško niti govoriti. Moramo ići u tom pravcu da školu uvedemo u jednu smjenu. Nadamo se da će nekim projektima koje pokreće ministarstvo se ići polako k rješenju tog problema, da bi mogli adekvatno uvesti i van nastavne aktivnosti u školu i sport u školu na pravi način i da bi mogli se više posvetiti odgoju naše djece. Treba će naći naravno tu onda pravu mjeru između ovih pretrpanih programa i odgoja i trebat će prestati sa praksom da se škole, a posebno gimnazije natječu, doslovno natječu kako što više opteretiti naše učenike što smo evo na žalost vidjeli i na primjeru ovogodišnje mature koja je usput budi rečeno istina Bog bila teža od prethodne iz ne znamo kojih točno razloga. Vidimo da rezultati nisu dobri, pa su recimo djeca koja su išla u specijalizirane matematičke gimnazije položile u prosjeku viši stupanj matematike sa dovoljnim uspjehom što je apsolutno neprihvatljivo. Znači, tu je hitno potrebno nešto mijenjati. Što je onda sa drugim školama, odnosno sa školama koje nemaju takve programe kao što imaju recimo matematičke gimnazije. Svi smo u stresu, u stresu su roditelji, u stresu su đaci. Na upis u škole, na polugodištima, na maturama, završetku škole. Mislim naša škola ne smije biti u stresu. Ona mora biti u jednom normalnom sustavu jer u protivnom mi smo ukrali našoj djeci djetinjstvo, a našim roditeljima, odnosno ljudima koji imaju djecu u školama smo stvorili ogromne probleme i nered u cijelom sustavu. Zato evo podržavamo sve ove prijedloge kao jedan evolutivni pristup mijenjaju stanja stvari i nadamo se da ćemo često ovdje razgovarati o odgoju i obrazovanju, da ćemo često činiti prave poruke prema boljem sustavu. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Ovime smo završili raspravu po klubovima. Za riječ je zamolio ministar Jovanović. Izvolite ministre.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Zahvaljujem se svim predstavnicima klubova na prijedlozima, konstruktivnim kritikama. Ja bih još jedanput ponovio da unatoč što smo imali 4 izmjene do sada određene odredbe ovog našeg zakona još uvijek nisu dovoljno jasno definirale čitav niz pitanja u osnovnom i srednjoškolskom obrazovanju. I mi smo ovim izmjenama pristupili upravo na zahtjev osnovnih i srednjih škola. Dakle, to je bio glavni motiv na temelju informacija iz osnovnih i srednjih škola pokušati definirati i popraviti ona rješenja koja su se pokazala kao otežavajući faktor unapređenja kvalitete škole, organizacije rada škole, upravljanju školom i osiguravanja socijalne pravednosti za svu djecu da imaju jednaku šansu za završetak svog obrazovanja i nastavak svog obrazovanja. Javna rasprava koja je provedena pokazala je da je naš prijedlog kvalitetan. Mi smo istina dobili evo brojkom i slovom 282 očitovanja i 350 različitih prijedloga. I preporučam pročitajte ovu knjižicu koju možete naći na našim mrežnim stranicama pri čemu veći dio tih prijedloga se nije odnosio na promjene koje smo mi ponudili, nego na nekakve nove, nova pitanja koja bi trebalo riješiti što ćemo uvažiti naravno u izradi nove Strategije razvoja, odgoja, obrazovanja i znanosti koju smatram ključnom dugoročno za budućnost našeg školstva. U raspravama uvaženih predstavnika klubova od gospođe Špoljar, gospodina Vuljanića, gospodina Šempera, gospođe Roksandić, gospodina Salapića i gospođe Nade Turine Đurić, dakle veći dio naših rješenja je podržan. Ja im se zahvaljujem na tome. Što se tiče nekih dilema oko, najčešće se spominjala dilema da li su osigurana financijska sredstva. Jesu. Dakle, za provedbu ovih zakonskih rješenja nisu potrebna dodatna financijska sredstva i sve ono gdje se tražilo nekakvo dodatno financijsko sredstvo mi nismo uvrštavali u ovaj zakonski prijedlog. Ne samo to dakle, unatoč tome što je ove godine proračun bio smanjen on nije bio smanjen za ključne projekte koje uvodimo tako da od jeseni krećemo u eksperimentalne gimnazije. Krenuli smo aktivno u pripremu e-upisa od iduće školske godine u srednje škole. Naravno da to već sad moramo raditi gdje ćemo bitno olakšati način upisa u srednje škole. Nešto slično kao što se sada svi maturanti mogu e-putem upisati na fakultete. Što se tiče ocjenjivanja vjerujem da će i u nastavku rasprave biti onih koji su za i protiv. Ja vam zaista mogu najiskrenije reći da se tu radi negdje pola-pola. Dakle, pola i učitelja i nastavnika i roditelja i djece smatra da je to dobro, a pola je u dilemi. Mi smo nakon što smo u više navrata raspravljali o tome i sa strukom i u ministarstvu i javnoj raspravi i na Okruglim stolovima koje stalno imamo. Mi smo unatrag nekoliko tjedana organizirali čitav niz okruglih stolova sa ciljem da nam struka kaže što je potrebno učiniti da nastava bude kvalitetnija. Od nastave povijesti, nastave matematike, nastave prirode i društva, nastave hrvatskog jezika. Analizirali smo pisa testove što nam govore zašto su naša djeca lošija od svojih vršnjaka u Europi, a zašto su bolja od svojih vršnjaka u Europi po znanju stranog jezika. Dakle, to su vrlo značajni i zanimljivi podaci koji nam mogu pokazati smjer gdje vidimo da je očito problem i u nastavi i u načinu kako se poučava u sadržajima koji se nisu mijenjali. Sve ovo što smo ponudili u ovim našim zakonskim rješenjima ide u tom smjeru. Prema tome, ukidanje ocjenjivanja na polugodištu ne znači da djeca i dalje i njihovi roditelji neće imati nekakvo prolazno vrijeme. Dakle, mi ne ukidamo ocjenjivanje. I dalje je nastavnik obvezan ocjenjivati djecu, ali ukidamo zaključivanje jer smatramo da u ovom trenutku obzirom da je prvo polugodište osjetno kraće od drugog to predstavlja jednu birokratsku metodu, stampedo ocjenjivanja koji dovodi do stresa i nastavnike i djecu i da to nije objektivni prikaz njihovog znanja. I zato ostajemo kod tog prijedloga. Što se tiče nekoliko uvaženih predstavnika klubova govorilo je o strahu od mogućnosti zlouporabe nastavka ovog školovanja u 4-im razredima. Naravno da ćemo to riješiti i kroz Odluku o upisu i kroz provedbeni propis kako je predložila gospođa Roksandić kako bi spriječili bilo kakvu zloupotrebu jer ono što mi želimo, mi želimo osigurati toj djeci prohodnost. Dakle, neko je dijete odlučilo krenuti u 3-godišnju školu, ali je u međuvremenu shvatilo da zapravo želi studirati pa zašto mu ne omogućiti da na teret države, bez da njegovi roditelji moraju plaćati, dosad nije bilo puno takve djece, dakle ja ne mislim da će to sad biti stampedo upisa u 4-e razrede i na taj način povećati stopu građana Hrvatske koji su završili fakultete. Ja vas podsjećam svega 18% građana Hrvatske je visoko obrazovano, a Europa 2020. želi da to bude 40%. Mi smo daleko od te brojke, ali pokušajmo se približiti bar nekim realnim okvirima za RH. Evo, što se tiče amandmana mi ćemo se do kraja rasprave izjasniti o prijedlozima koji su došli.
Hvala ministre. Na vaše izlaganje imamo dva ispravka netočnog navoda. Prvi se javio Ivan Šuker. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dakle, gospodin ministar je rekao da imaju osiguran … [[Govorniku isključen mikrofon, ne razumije se.]]
Mikrofon.
Netko gasi. Iz razloga što je evidentno da za plaće nisu osigurana sredstva za povećanje onih 2,7% od 1.08. Također sad je već bjelodano valjda svima u Hrvatskoj da prilikom donošenja proračuna nisu osigurana sredstva za regres, božićnicu, dar za djecu i sve ostalo. Prema tome, uz sve dobre želje za promjene u školstvu i rješavanje nekih stvari bolje to će biti praktički vrlo teško napraviti s onima koji znaju da u 12. mjesecu nema dovoljno sredstava za njihove plaće. Druga stvar ako se smanje sredstva za investicije i za materijalno opskrbljivanje škola onda je evidentno da ne možete dignuti tehničku razinu u tim osnovnim školama i što je najbitnije ne možete ih svesti na određenu razinu tako da sve osnovne i srednje škole u Hrvatskoj su praktički na istoj razini tehničke opremljenosti. Prije svega mislim informatički. I mislim da je to ključna stvar kad govorimo o ovom zakonu. To je da li su osigurana financijska sredstva i za ovo što u ovom trenutku imamo?
Hvala. I sljedeći ispravak, Ivanka Roksandić. Izvolite kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Netočno je ministre da provedba ovoga zakona, ovog novog predloženog dijela, ne iziskuje financijska sredstva. To je netočno. Članak 6. govori upravo o nastavku obrazovanja za učenike koji imaju nižu stručnu spremu pa stavak 2. kaže učenik može, da sve ne citiram, u roku od godinu dana od dana završetka strukovnog programa nastaviti školovanje u statusu redovitog učenika. Znamo i sami i sami ste izrekli da su za to potrebna određena financijska sredstva jer učenik više neće takav nastavak obrazovanja plaćati sam što je dobro, ali zaista u državnom proračunu moraju se onda osigurati za sve takve učenike određena sredstva. Sad u ovom trenutku ih čak nema ni planirano u državnom proračunu. Dakle, bit će problema oko provedbe zakona.
Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom, Domagoj Hajduković. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Dozvolite mi da svoje izlaganje počnem sa malom modifikacijom mudrosti koju je izrekao jedan veliki grčki filozof prije više do 2000 godina. Ako Hrvatska ne bude imala dobrih postolara Hrvati će biti bosi. Ako Hrvatska ne bude imala dobrih krojača Hrvati će biti goli. Ali ako Hrvatska ne bude imala dobar školski sistem, dame i gospodo, Hrvatske neće biti. To je moje uvjerenje i to je uvjerenje koje vjerujem dijelite svi da je školski sustav izuzetno bitan. Zašto je bitan? Zato što školski sustav odgaja nove naraštaje, odgaja mlade Hrvatice i Hrvate, odgaja novi naraštaj odgovornih građana, saborskih zastupnika, liječnika, učitelja, radnika, poljoprivrednika. Slažem se s kolegicom iz HNS-a kada je govorila o odgoju u školama. Nažalost u našim školama sve je manje odgoja, a sve je veći naglasak na obrazovanju. No htio bih vas podsjetiti da je u ovom trenutku dok mi govorimo nastaje Strategija razvoja odgoja i obrazovanja, znanosti i tehnologije u RH. Ono što mislim da je bitno, kolegice i kolege, je to da ono što želimo u školstvu i što želimo od školstva, odnosno u kojem smjeru želimo usmjeriti prema tome i Hrvatsku treba biti stvar konsenzusa. I drago mi je da u prije iznesenim raspravama su mnogi se složili zapravo sa nekim prijedlozima iznesenim u ovom zakonu jer ja ovaj zakon ne doživljavam kao reformu školstva. Ovo je zapravo popravljanje stanja na osnovu povratnih informacija koje se dobivaju iz sustava. Budući da sam i sam radio u tom istom sustavu i moje sugestije su išle upravo u smjeru ovoga, barem u dijelu onoga što se u ovom zakonu popravlja. Zato mi dozvolite da iznesem po mom mišljenju neke stavke i zašto sam za što se mijenjaju ovim zakonom. Prije svega omogućavanje završetka školovanja učenika strukovnih škola koji četvrtu godinu završavaju u statusu redovnog učenika. U jednom dijelu svog profesionalnog vijeka radio sam u Trgovačkoj komercijalnoj školi Davor Milas u Osijeku. To je škola koja obrazuje djecu za dva zvanja, ali bitno različita. Znači, postoji smjer trgovac to je 3-godišnji smjer i smjer komercijalist, 4-godišnji smjer. Svi učenici koji su se znači sa smjera trgovac, sa 3-godišnjeg smjera, koji su se pokazali kao dobri učenici, koji su razmišljali o svojoj budućnosti i nakon škole su u pravilu upisivali razliku, znači ovu razlikovnu četvrtu godinu, ako govorimo o istoj školi da bi stekli zvanje komercijalist. Moramo imati na umu da djeca u vrlo ranoj dobi moraju birati u koju školu žele ići. Neki od njih će možda napraviti pogrešku, pogrešku koje će možda postati svjesni u trećem razredu srednje škole, kada je prekasno da se vraćaju na početak svog školovanja, ali nije kasno da završe neku razliku i da steknu pravo pohađati fakultete. Jer evo kako što je kolega Salapić rekao, i tu se isto mogu složiti stvar je vrlo individualna. Dakle, ne diktira sam odabir učenika na počeku u koju će školu ili, da li će on biti dobar ili loš učenik. Nego njegov osobni pristup prema radi i njegov osobni pristup prema učenju. Ograničava se vremensko razdoblje prebacivanja iz škola u školu, drago mi je da se tu svi slažemo oko toga. Imam primjera dakle, iz iste škole. Što smo mi nastavnici, profesori doživljavali kao pljusku, prije svega našem radu kada su učenici nekim čudom završavali u drugim školama, čak i sa dobrim uspjesima dok kod nas to nisu mogli. A tada se zaista pitate, pa da li je problem u nama, da li smo mi tako loši profesori. Što nije slučaj, a to i odgovorno tvrdim. Držim da je dobar korak afirmiranju stručno zastupljene nastave. Nastava treba biti stručno zastupljena, pogotovo ljudi koji su se školovali da rade s djecom, a s djecom je raditi teško, odgovorno ali vjerujte mi ima svojih, puno svojih prednosti. Dakle, prije svega slažem se da većina nastavnika u našim školama, osnovnim, srednjim treba biti stručna. Što se tiče obaveznog zaključivanja ocjena, evo kolega iz HSU-a i ja smo isto o tome pričali dok su išle rasprave. dakle, stavovi jesu podijeljeni, ali ja sam bio kada sam izrekao ovaj ispravak netočnog navoda, bio sam fokusiran prije svega na osnovno školstvu, u kojem sam većinu radnog vijeka i radio. Zaključivanje ocjena jest vrlo stresno razdoblje za učenike, ali isto tako i za nastavnike. Mišljenja sam da zaključivanje ocjena na polugodištu nije presudno. Dakle, kao što je ministar rekao ocjene će i dalje ostati. Učenici se ocjenjuju, njihove ocjene stoje u imenicima, roditelji imaju pravo uvida u te ocjene i također mogu znati kako, kakav uspjeh su njihova djeca postigla tijekom prvog obrazovnog razdoblja, odnosno polugodišta. Da li se to može riješiti možda nekim neformalnim dopisom škole, u kojima će jednostavno na kraju polugodišta biti pobrojane ocjene koje su učenici stekli po pojedinim predmetima, to će biti stvar škole. Ali to se u principu radilo i prije kada, iako smo bilo obavezni dakle zaključivati ocjene i upisivati ih u učeničke knjižice, kasnije su onda postojali ispisi iz E matice. Treba naravno preispitati i sam sustav ocjenjivanja, a to vjerujem da će učiniti i ova strategija razvoja odgoja i obrazovanja. Kada govorim o tome posebno mislim na razrednu nastavu, dakle prve četiri godine učenja i to iz više razloga. Prije svega teško je vrednovati djecu u tom stadiju, da se tako izrazim, školovanja, ali tim više što su to ocjene uglavnom 4 i 5. Mislim da bi bilo puno bolje da se upravo u ranim, znači počecima školovanja, da ocjene budu opisne, jer će ocjene na taj način bolje pokazivati i usmjeravati učenika ka postizanju boljih ciljeva. Dakle, primjerice, ako govorimo o prvom ili drugom razredu, recimo hrvatskom jeziku, ako učenik ima četvorku očito je da postoje neke poteškoće. Opisna ocjena bi dakle, usmjerila i učenika i roditelja koji su to problemi i na čemu treba raditi. Strani jezik je, također dakle neke odredbe oko učenja stranog jezika su promijenite, to mi je isto jako drago, budući da sam i sam poučavao strani jezik. Prije svega, definirani su uvjeti odabira, naime u nekim našim školama postoje politika izabiranja prvog stranog jezika, tzv. rotirajuća politika što znači da jedna generacija za prvi stani jezik ima primjerice engleski, druga generacija ima njemački. Poteškoće se javljaju kada se učenici prebacuju iz drugih škola ili ako ponavljaju razred. Dakle, ako je učenik kojemu je prvi strani jezik bio njemački, ponavlja razred ili dolazi u tu školu i susreće se sa situacijom da je generacija u koju dolazi prvi strani jezik njemački. Postavlja se pitanje, dakle kako to riješiti, da li je učenik onda prisiljen učiti njemački jezik iz kojeg nema dovoljno predznanja ili ići na dodatnu dopunsku nastavu engleskog jezika da ga nastavi učiti itd. Dakle, to je jedan veliki problem koji je bio do sada, drago mi je da to zakonski sada riješeno i da učenici nastavljaju sa svojim prvim stranim jezikom kojeg uče od prvog razreda osnovne škole. Jer u protivnom stvara se velik problem i za učenika i ali i za nastavnika. Dvojezična nastava je također nešto što treba pozdraviti, budući da će se i naša djeca, naši učenici, budući radnici uskoro naći i na tržištu Europske unije. Kažu da vrijediš onoliko jezika koliko i govoriš. Mi već imamo primjera dobrih projekata dvojezične nastave, odnosno dijelova nastave koja se izvodi na stranom jeziku. Evo primjer, kao primjer mogu navesti 2. gimnaziju u Osijeku gdje se dio nastave izvodi na njemačkom jeziku i daje zaista izvrsne rezultate. Ponosan sam što sam upravo tu školu završio i što moji kolege koji tu školu sada završavaju postižu odlične rezultate upravo iz učenja stranih jezika. Također, završio bih s tim, drago mi je da uvodim kvalitetniji pravni okvir u odlučivanju u Školskom odboru. Naime, neka logika nalaže da ako Školskom odboru predstavljate bilo Vijeće roditelja, odnosno ste predstavnik roditelja ili radnika da se i konzultirati, odnosno da vas stavovi roditelja, odnosno zbornice, nastavnika, zaposlenika škole obavezuju. Dakle, da vi kao predstavnik, primjerice roditelja se ne možete oglušiti na stav roditelja koji recimo žele x osobu, a ne y osobu za ravnatelja, jer i oni imaju pravo suodlučivati u tome. To je svakako demokratski iskorak, budući da se njihovo mišljenja uvažava, ali također mi je drago da sada postoji zakonska obaveza da se to radi. Evo kolegica Roksandić je rekla da postoje možda neke dvojbe, kako to u praksi izvesti, ali postoji sjednica Učiteljskog vijeća, postoji sjednica Vijeća roditelja, to se može provesti na taj način. Dakle, zaključno držim da ovo nije reforma, ovo su samo neke izmjene koje donosimo kako bi ih mogli primijeniti od sljedeće školske godine. Držim da su kvalitetne i zbog toga ću zakon podržati. Hvala.
Hvala i vama. Na vaše izlaganje imao tri prijavljene replike. Prvi je Nikola Vuljanić. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ma samo na dva aspekta diskusije bi se osvrnuo. Rekli ste kolega da u školama ima sve manje odgoja, to je točno, ali ako taj odgoj nije inkorporiran u obrazovanje onda on ne predstavlja ništa, on nije predstavljao ništa u onom sistemu kad se sluša osnove Marxizma i Tips. Ne predstavlja ništa ni danas, kad se djeca, gotovo sva djeca u Hrvatskoj imaju vjeronauk. I sigurno slušaju poštene i dobre stvari tu, ali to ne funkcionira. Ako u nastavnikovo ponašanje, u nastavnikov život, u njegov rad s djecom nije ukorporirano, ukorporiran i odgoj uz ono znanje koje nosi, možda čak i više, možda čak i više. Ako i preskočite poneki podatak, pa ne naučite vašu djecu jednog pisca, ne bi se ništa strašno dogodilo. Ali ako mu date loš odgojni primjer dogodit će se strašna stvar. Nastavnici sve teže i teže daju dobar odgojni primjer jer i sami nisu važne face u društvu. Ugled u društvu i doprinos društvu mjeri se plaćom. Plaća nastavnika je takva da ga svrstava na zadnje mjesto među državnim službenicima i namještenicima kako hoćete, tako se osjećaju, tako ih i djeca vide. I drugi aspekt rekli ste zaključivanje ocjene na polugodištu, nisam to govorio kada sam govorio u ime kluba jer to ne smatram bitnim. Zaključivanje ocjene je stresno, možda je. Stresno je ako ga nastavnik napravi stresnom. Nastavnik može proces davanja ocjene ocjenjivanja napraviti takvim da uopće nije stresan [[Upadica: Hvala.]] 33 godine sam to radio i to ovisi o nastavniku. Dobar nastavnik zna ocjenu svog đaka nakon dva mjeseca.
Hvala. Imamo odgovor na repliku Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega mogu se složiti s vama u dijelu. Naime, problem je to je vjerojatno problem koji je evolutivno nastao u našem školstvu, problem je to što je naš školski obrazovni sistem koncipiran prije svega u ovom faktografskom dijelu. Dakle cijela nastava je koncipirana i vrti se oko toga oko prenošenja informacija i usvajanja istih, dok je ovaj odgojni element potpuno zanemaren. Mi imamo i predmete uostalom čija je jedina svrha zapravo glavna svrha taj odgojni element. Tjelesna i zdravstvena kultura, likovna kultura itd. vjeronauk uostalom, etika itd. No bojim se da su svi ti predmeti dakle nedovoljni i svom doprinosu unošenja odgoja u škole. Slažem se i ova vaša primjedba da je učitelj svojim primjerom treba također facilitirati ali mislim da se ne bih složio s tim da se utjecaj u društvu može mjeriti samo plaćom. Ako pogledate malo u povijest učitelji, profesori nažalost nikada nisu bili dobro plaćeni ali su imali neki status, doživljavalo ih se drugačije, dakle neke druge društvene norme su bile apsolutno drugačije. Tako da bojim se da je … dublji problem koji ste dotakli koji se ne tiče samo školstva nego društvenih vrijednosti općenito na koji mi nažalost jednim zakonom ne možemo utjecati.
Hvala. Imamo sljedeću repliku. Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Hajduković ja sam očekivao od vas i ovaj puta kao i svaki put vi izađete sa nekom novom idejom, možda nekim usklikom, očekivao sam budući da ste jednom rekli konačno, drugi put ste rekli aleluja i danas sam očekivao ali nekako vam ovo zapinje aleluja. Vidjet ćemo sutra kako ćete hvaliti Boga kada se bude glasovalo o Zakonu o pomognutoj oplodnji. Ali ste rekli još jednu ideju da ako ne bude u Hrvatskoj školstva ako sam dobro zapamtio dobrog školstva da Hrvatske neće biti. Ja ću reći da nije bilo hrvatskih branitelja Hrvatske ne bi bilo. Cijenim vaše razmišljanje u ovom smislu dakle strukovnom da treba unaprijediti školstvo ali svakako se moramo osvrnuti i na onaj materijalni dio. Bez dovoljno sredstava u školstvu vrlo je to teško provedivo. Ako su smanjena sredstva u proračunu za toliki iznos, svi mi imamo u svojim sredinama razne projekte. Ja u Koprivničko-križevačkoj županiji mi imamo Obrtničku školu koja se godinama provlači i nastoji se izgraditi, ja vjerujem da će se naći model, ali naravno u ruralnim područjima još i više. U današnjim okolnostima kada su seoske sredine u iznimno teškoj situaciju, općine isto tako. Sredstva su na svim razinama smanjena, sredstava kolega Hajduković nema dovoljno. I u tom smislu želim ovdje upozoriti da su sredstva nužna neophodna kako bi se unaprijedilo i prostorno itd. Ovaj model javno-privatnog partnerstva itd. koji se nudi on je skup, preskup i mislim za mnoge sredine je vrlo teško izvediv. Pa evo u tom smislu očekujem vašu potporu da se i na taj dio a sutra ćemo vas vidjeti po ovom prvom pitanju što sam govorio. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo odgovor na vašu repliku. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Milinković, sigurno ću nešto uzvikivati kada budemo donosili novi Zakon o obrazovanju. Ali ovo su samo izmjene i dopune pa evo dozvolite mi da ipak budem malo smireniji. Dakle rekli ste hrvatske branitelje ste spomenuli, neosporan je njihov doprinos bez daljnjeg ja to ne želim osporiti ali ću vas isto tako podsjetiti kako je nastajala hrvatska nacionalna svijest, kako se ona čuvala, prenosila jer znamo da je Hrvatska mnoge godine bila u sastavu drugih država. Spomenut ću doprinos Franjevaca koji su čuvali u okviru škola prije svega hrvatski izričaj, hrvatski jezik hrvatske običaje, hrvatsku kulturu uostalom. Spomenut ću Ilirski preporod, Hrvatski preporod itd. dakle to su sve doprinosi koji su išli prije iz školstva, narodnih čitaonica, pismenosti itd. Za to sam mislio kada sam rekao ako ne budemo dobar školski sustav da neće biti Hrvatske. I još bih se osvrnuo što ste rekli, dakle spomenuli ste o usklicima i o zakonima koje ćemo donositi sutra. Pa kolega, samo će nam jedna institucija da tako kažem suditi o našim postupcima a to je Bog. Sudit će i meni i vama i svima nama ovdje, sudit će i biskupu i prosjaku i kralju i skitnici jednako. Ja ću glasati po svojoj savjesti, a moja savjest mi kaže da, gospodine Milinković kaže mi da i za ovaj zakon, kažem mi da i za Zakon o medicinski pomognutoj oplodnji jer ja ne mogu imati na svojoj savjesti da sam nekom onemogućio da ima dijete. I zato ja ću mirno spavati. Hvala lijepo.
Hvala i vama. I zadnja replika Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Hajduković pa malo ste me nadahnuli da vam dam repliku upravo vašim uvodom jednim filozofskim razmišljanjima u uvodu. Žao mi je što tako niste razmišljali kod donošenja državnog proračuna. Zaista nema obrazovanja u Hrvatskoj bez povećanja sredstava za obrazovanje. Nije sve u novcu rekli ste kolegi Vuljaniću, slažem se s vama ali ću se osvrnuti na onu odgojnu komponentu koju ste rekli. Teško je sada raspravljati o odgoju. To je zaista jedno kompleksno područje. No međutim složit ćete se sigurno sa mnom da svi mi koji sudjelujemo u obrazovnom procesu prije svega učitelji i nastavnici pa i ministar, zato smo i tražili ako se sjećate izglasavanje povjerenja ministru. Moramo biti ljudi na prvom mjestu. Prvi koji su primjer našim učenicima. Žao mi je što je šuvarica ukinula tu odgojnu komponentu, upravo tzv. šuvarica je prebacila sve na obrazovanje a zaboravila na odgoj. I od tada se mi mučimo u školama. 35 godina sam u školi, mučimo se u školama da podignemo tu odgojnu komponentu. Nisu ljudi krivi, tada je takav proces kriv. I treće, rekli ste da je zaključivanje stresno za nastavnike na polugodištu. Po čemu je to stresno na polugodištu a na kraju godine kad imate jedno cijelo razdoblje, jednu cijelu nastavnu godinu pred sobom tada to ne bi trebalo biti stresno. Ma to zavisi, dobro je rekao kolega Vuljanić, jako dobro i neću to ponavljat, to zaista zavisi od učitelja, hoće li on ocjenjivanje napraviti stresnim, hoće li ga provesti samo zato da bi izdao nekakvu brojku ili će zaista sudjelovati u vrednovanju kompetencija. Ja znam da postoji neujednačenost pri ocjenjivanju, da je teško odrediti te ljestvice ocjenjivanja jer ipak svaki nastavnik unosi u dio ocjenjivanja svoju subjektivnost.
Vrijeme.
No međutim ne možete reći da je ono stresno na polugodištu, a na kraju nije.
Hvala. Izvolite kolega Hajduković, odgovor na repliku.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Pa slažem se s kolegicom Roksandić kada je rekla, spomenuli ste i … no vjerujem da to nije jedini razlog. Dakle, ovaj nedostatak odgoja je definitivno jedan evolutivni problem, dakle problem koji je evolucijski nastajao u našem školstvu. I sad mogli bi razgovarati o tome zašto je tome tako, kako i zbog čega ali mislim da je puno bitnije razgovarati kako ćemo ga ponovo vratiti. No dobro, danas ne raspravljamo o tome ali vjerujem da je to bitna stvar za spomenuti budući da ćemo sigurno još pričati o obrazovanju. Da, ja stojim kod svoje izjave da držim da je zaključivanje ocjene na polugodištu stresno. Stresno je i na kraju godine, ne bježim od toga, to sam evo kolegi Vuljaniću i ostao dužan reći. Dakle, jedan moj profesor je rekao za dva se lako može ocijeniti, sve ostalo su nijanse i to je gdje nastupa po meni barem taj stres. Ocjena nije samo ocjena znanja, barem u osnovnoj školi, ocjena je i pristup odnosno odnos prema radu, odnos prema drugima. Uostalom u mnogim predmetima, recimo vjeronauku imate element koji se zove međusobna komunikacija, odnosno kultura komunikacije. Dakle slažem se tu s vama i zbog toga baš držim da je to stresno za profesora. Ja bih volio da su svi moji učenici imali petice, kolegice Roksandić, ali to jednostavno nije moguće, to nije pošteno prema njima zato što neki jednostavno imaju bolji odnos prema radu, više uče, bolje uče, drugi ne. A držim da je to stresno, stresno je i na kraju godine itekako i zbog toga bi trebali to, zašto bi činili stresnim nešto što ne mora biti. Nije za mene stresno, ali hvala.
Hvala i vama. Vanja Posavac, izvolite kolegice.
Zahvaljujem, poštovani potpredsjedniče. Poštovani ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Cilj i svrha ovog zakona je stvaranje preduvjeta za kvalitetniji odgoj i obrazovanje u osnovnoj i srednjoj školi, ali sa osobitim naglaskom na prilagodbi pojedinih odredbi u korist učenika. Naime, zakon koji je donesen 2008. godine doživio je već nekoliko izmjena i dopuna, no činjenica je da je i dalje bilo određenih nejasnoća i nastavnicima i roditeljima i učenicima i ovim zakonom konačno će se utvrditi ja bih rekla određena pravila i način rada. Posebno podržavam odredbu kojom se zadržava status redovitog učenika i onima koji su završili trogodišnje obrazovanje. Do sada ti učenici nakon završetka tri godine u srednjoj školi nisu više imali status redovitog učenika i ako su željeli nastaviti školovanje i upisati četvrti razred to su morali platiti. Također, ovim izmjenama omogućit će se i učenicima koji su stekli nižu stručnu spremu da imaju pravo steći srednju stručnu spremu nastavljanjem obrazovanja ili polaganjem ispita. Moram reći da je značajan broj djece koja su to uistinu željela, ali roditelji nisu imali financijskih sredstava. Također događao se i drugi problem, da je zapravo ta četvrta godina, četvrti razred spadala u obrazovanje odraslih koje se ne provodi u svim srednjim školama. Pa ako su učenici dakle i željeli nastaviti četvrti razred morali su otići u neki drugi grad što je automatski stvaralo dodatne troškove i probleme. Da li će ti učenici imati razliku ispita, hoće, no i oni moraju biti svjesni da će imati predmete razlike i da se od njih očekuje učenje i rad. To je ono najmanje što se očekuje ako dobivaju besplatno školovanje i to su dužna vratiti i svojim roditeljima i sebi, pa i onome dakle ministarstvu, odnosno državi i svima nama koji u to ulažemo. Pozdravljam itekako i odredbu kojom se definira mogućnost ispita iz škole i prelaska u drugu školu najkasnije s danom 31. ožujka tekuće godine jer naime uistinu se događalo da su se učenici ispisivali 1. lipnja, prelazili u drugu školu, završavali, a ono što se događalo to je sljedeće. Da je to stvaralo nedoumicu i kod nastavnika koji su zapravo godinama upozoravali da takva praksa nije dobra i da je loša i pozdravljam da se ovo uvede. Na ovaj način precizno će se odrediti pravila i sami nastavnici neće više biti u nedoumici što da rade niti će ih se stavljati u jedan zapravo nezahvalan položaj. Naravno, tu je iznimka preseljenje učenika i u tom slučaju naravno da će se učenik ispisati i upisati u drugu školu. Što se tiče polugodišta to se nekako ovom prilikom najviše postavlja pitanje. Ja ipak vjerujem da će se ukidanje polugodišta, dakle ocjenjivanje na polugodištu, zaključne ocjene, smanjiti tenzije koje se događaju pri kraju prvog polugodišta i smanjiti pritisak na nastavnike, ali i pritisak na učenike. Budimo realni, činjenica je da su se zadnja dva tjedna u prvom polugodištu najviše trošila na ispravljanje ocjena, a najmanje na kvalitetan rad. Iako neki nastavnici kažu da sada neće imati sredstvo kojim će prisiliti učenike na rad, iskreno i priznajmo samima sebi jer ja sam radila u školi da je većina takvih učenika, većina, čast izuzecima, i u drugom polugodištu nastavlja takvu praksu i opet na kraju drugog polugodišta pritisci. Učenik mora ocjene dobivati kontinuirano. Svjesna sam toga da je u predmetima koji su jedan sat tjedno to teže, ali nije nemoguće. Ne smije se dogoditi da mama kad se zaključe ocjene na polugodištu se pita kako ima tako loše ocjene iako zapravo one se trebaju vidjeti kroz cijelo polugodište i kroz cijelu godinu. Pozdravljam i osnivanje Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje i izražavam vjeru da će ono prateći kvalitetu u sustavu predškolskog, osnovnoškolskog i srednjoškolskog odgoja i obrazovanja doprinijeti kvalitetnijem odvijanju nastavnog procesa što naravno dovodi i do većeg učinka na učenike. Novim izmjenama o izboru ravnatelja omogućit će se svima koji sudjeluju u odgojno-obrazovnom procesu u nekoj školi da odlučuju tko će im biti šef i mislim da je ova odredba u zakonu jako dobra. Uz sve ostalo što ovaj zakon donosi, izmjene i promjene, ja sam uvjerena da će ovaj zakon pogotovo zato što ga na vrijeme donosimo, itekako zapravo u praksi biti provediv i apsolutno podržavam sve ove izmjene i dopune zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Imamo dvije replike. Prvi se javio Zoran Vinković. Izvolite.
Uvažena kolegica je rekla da je namjera ovog zakona kvalitetniji sustav odgoja i obrazovanja. No, za taj kvalitetniji sustav odgoja i obrazovanja u državnom proračunu nisu osigurana dostatna sredstva. Istovremeno imamo situaciju da izmjenama i smanjenjem, onom mini poreznom reformom Linićevom, da su se decentralizirana sredstva smanjila, koja su išla prema školstvu smanjila za 2% i nema niti jedne škole u Republici Hrvatskoj koje na osnovu tih decentraliziranih sredstava ne ostvaruje značajni gubitak sredstava neophodnih za jedno normalno funkcioniranje nastave kako u osnovnim tako i u srednjim školama. Živimo u 21 stoljeću. Mnoge škole, dakle u Republici Hrvatskoj nemaju uvjete školstva u 21 stoljeću. Nemaju čak smanjenjem ovih decentraliziranih sredstava čak niti za one osnovne potrebe kao što su spužva i kreda da ne pričamo o računalima, da ne pričamo o nastavnim pomagalima, sredstvima itd. A za razliku evo od vas mnogi su ovaj nacrt posebno Nacrt zakona o odgoju i obrazovanju, izmjena ovog zakona ocijenili površnim ili rezultatom neznanja što se posebno odnosi na mrežu škola gdje su isključene potpuno jedinice lokalne samouprave. Pa evo tako imamo slučaj da je u Jelsi ukinut smjer koji je vezan za hotelijerstvo. Vjerojatno će taj smjer biti otvoren negdje u Dugobabama.
Hvala. Odgovor na repliku, izvolite kolegice Posavac.
Zahvaljujem poštovani kolega. Evo ja ću provjeriti da li je ukinut taj smjer u Jelsi. Sad evo čujem da nije ukinut, ali ću provjeriti da imam dokaze. A ja sam ovdje govorila o zakonu, dakle koji u praksi je provediv. Ministar je govorio o financijama. Isto tako, sad me nešto čudi. Vaš kolega Salapić je zapravo ako se dobro sjećam, a dobro sam pratila njegovu raspravu za 80% stvari je rekao da podržavate, a sad vi kažete da je zakon površan. Struka kaže da nije. Bilo je puno očitovanja na ovaj zakon. U javnoj raspravi se njih jako puno uključilo.
Hvala. Sljedeća replika Dražen Đurović. Izvolite kolega.
Hvala. Pa evo vi ste zastupnice i sama imali u svojoj raspravi iskazali, neću reći određenu skepsu ali određene sumnje oko izmjena zakona o tome, u smislu u članku 14. da se ukidanja ocjenjivanja na polugodištima. Niste to tako izravno iskazali, ali ste ipak implicitno je li iskazali na neki način određenu rezervu, pa i ja zapravo dijelim tu rezervu. Osim toga podsjetio bih prije 30-tak godina početkom 80-tih godina je u bivšoj Jugoslaviji upravo to učinjeno. Uvedeno je opisno ocjenjivanje u nižim razredima osnovne škole. Taj neuspjeli eksperiment trajao je nekoliko godina i bio je potpuno neuspio i odbačen je prije 30 godina. I mi sada 30 godina kasnije ponovo pokrećemo gotovo istovjetan model koji se već i na ovom prostoru i na nekim prethodnim generacijama pokazao kao neuspješan jer nije poticao kompetitivnost. Jer teško je bilo pa se pisalo on je bio marljiv, ovaj je bio manje marljiv, onaj je bolje pisao matematiku, zbrajao, on je malo slabije. No, učenici nisu dobili ono osnovno. Nisu dobili neki sustav vrijednosti kojim su se mogli usporediti i prema nekom općem standardu i jedni prema drugima. Dakle, na neki način taj sustav opisivanja kakav god on bio on zapravo. Mislim da smo ovaj sustav od jedan do pet koji već živi na ovom prostoru stvarno dugo, da nema potrebe da se svakih nekoliko desetljeća eksperimentira i utvrđuje da li je bolje to ne činiti. Evo hvala.
Hvala. Imamo odgovor, izvolite kolegice Posavac.
Zahvaljujem. Pa ne znam jeste me pozorno slušali ili koristite repliku evo da bi vas se vidjelo malo u Saboru. Nisam imala nikakvu skepsu oko tog pitanja. Uopće nemam rezervu oko ocjena na polugodištu. Rekla sam jasno i glasno da smatram da su zadnja dva tjedna u prvom polugodištu isključivo ispravljanje ocjena. Nema odgoja, nema obrazovanja, nema novog gradiva, nema ponavljanja, nema ničega nego pritisaka od strane učenika, od strane profesora, od strane roditelja. I dakle, upravo na taj način će se to izbjeći. Ocjena mora biti kontinuirana. Od 9 mjeseca na dalje učenik mora dobiti za svaku dakle osnovu barem dvije ocjene u polugodištu.
Hvala. Imamo povredu Poslovnika, kolega Vinković. Izvolite.
Povrijeđen je članak 214. gdje je zastupnica uvrijedila zastupnika. Ja vas molim da joj izreknete opomenu. Saborski zastupnici nisu ovdje da ih se vidi na HTV-u ili na saborskoj televiziji, nego da raspravljaju o zakonima. I ukoliko zastupnica misli da je ovo izuzetno odgojno ovo što je sada rekla onda vjerujem da možemo vidjeti kamo vodi ovaj Zakon o odgoju i obrazovanju, pa vas molim opomenu.
Dobro, ja to ne bih shvatio kao uvredu, više kao komentar. Ali da ne bih ja subjektivno procjenjivao ja vas upućujem na, ja konstatiram da nije bilo povrede Poslovnika u tolikoj mjeri da se izriče opomena. Ali vas upućujem kolega Vinkoviću da pisanim putem uputite Odboru za Ustav, Poslovnik svoju primjedbu, odnosno svoj zahtjev za povredom Poslovnika. Izvolite.
Pa ja bih molio da mi osigurate stručnog suradnika koji će mi pisati te zahtjeve za, prema Odboru za Ustav i Poslovnik obzirom da nemam vremena za gubljenje i vidimo kamo će voditi i novi Poslovnik. Dakle, sve je jasno. Neću uputiti i zatražiti mišljenje od Odbora za Ustav i Poslovnik jer očigledno ide ono kadija te tuži, kadija te sudi.
To je vaše subjektivno mišljenje. Ja sam upravo sa time htio svoju subjektivnost isključiti da više ljudi prouči, vidi, ima tonski zapis i da može procijeniti. A vjerujem da također u svom klubu imate kvalitetne ljude koji mogu to odraditi umjesto vas. Ako povlačite povredu Poslovnika hvala. Nastavljamo sa raspravom. Sljedeća je Ruža Tomašić. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre. Pa kaže jedna anegdota, roditelja su pozvali u školu jer mu je sin u prvom razredu imao sve jedinice. Iz matematike, iz hrvatskog ne znam iz prirode i društva i on kaže učitelju: "Reci mi samo koliko ima iz vladanja?", kaže on "Pa odličan, super je iz vladanja", kaže roditelj "Pa eto vidiš ono što ja učim doma ima peticu, a ono što ga vi učite ima jedinicu. Dakle, to je vaš problem". Nažalost, većina djece nije takva. Ima djece koja su stekla odgoj doma, a ima djece koja nisu stekla odgoj doma i koja taj odgoj trebaju stjecati kroz školu. Mi imamo ovdje Zakon o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi, ali ja nigdje ne vidim ništa o odgoju. Možda je trebao biti bar koji članak o tome odgoju da znamo ili da ti učitelji znaju čega će se držati i da li ministarstvo stoji iza njih kad pokušavaju provesti taj odgoj. Mi imamo djecu koja u prvom razredu ne znaju vezati vezicu na cipelama. Imamo slučaj kada je učiteljica morala djevojčici u prvom razredu vezati vezicu, mala je poslije pala jer joj se vezica odvezala i učiteljica je bila na Učiteljskom vijeću, raspravi zašto nije dobro zavezala vezicu. Dakle, mora se točno odlučiti zašto su učitelji u školi. Da li su učitelji u školi da budu roditelji, da budu odgajatelji, da budu ne znam medicinske sestre, savjetnici što sve trebaju raditi. Djeca su puna informacija o konvencijama i pravima djeteta, ali djecu se ne uči obavezama. Da pitate djecu u školi sada koje su njihove obaveze, nemaju oni obaveza. Oni su tu da uče, a izgleda uče ako hoće učiti a ako neće ne moraju. Jer nema kazni. Pa evo čak, ja ne znam zašto se bojimo kažnjavati djecu? Od učitelja se traži da odgoje djecu, ali im je oduzet alat za odgoj. Znači, nema ocjena na polugodištu, nema nenajavljenih ispita, nema istjerivanja iz razreda ako su glasni i ako ne slušaju, nema jedinice iz zalaganja. A što ima? Evo čak nas kažnjavate jer neki su zlorabili ispravak netočnog navoda i sad ukidate ispravak netočnog navoda. Dakle, to je jedna kazna zastupnicima. Znači, svugdje ima nekakva kazna za nešto. Samo naša djeca nemaju kaznu. Pa kako mislimo odgojiti tu djecu? Mi možda mislimo da uz obrazovanje da će steći i odgoj, pa vi imate visoko obrazovanih ljudi koji su znanstvenici, koji su jako dobri u svojem poslu, ali nemaju temeljnog odgoja. Dakle, uz obrazovanje mora biti odgoj. Jednostavno se mora to dijete mora znati što smije, što ne smije i mora znati da slijedi kazna i mora znati da mora izdržati tu kaznu. Jedino tako ćemo odgojiti kompletne mlade ljude. Vi imate sada učitelje i profesore koji se zapravo boje te djece. Ako sin jedan od poznatog jednog političara u sedmom razredu kaže učiteljici da je k…. i da on nema s njom što razgovarati jer ona, zamislite ona nije na njegovom nivou zato što je njegov otac poznati političar. Učiteljica šuti, ne smije ništa. Što će dalje? Mislite da će netko odgajati to dijete ili učiti? Neće, nego će mu davati dobre ocjene da prođe, da više nema problema s njim. Onda takva djeca kad završe srednju školu neka djeca ne znaju ni pisati ni čitati jer su bila toliko zločesta, učitelji i profesori su se toliko bojali da su jednostavno gledali iz razreda u razred da prijeđu sve te stepenice da ih se što prije riješe. Mi nismo ništa napravili na taj način. Jedan profesor koji se tužio ravnatelju škole da ga dječaci vrijeđaju u drugom razredu srednje da mu svašta govore kaže ravnatelj šuti ili traži drugu školu, traži drugi posao jer nećeš ti meni kvariti reputaciju. Znači, ponavljam, oduzeli smo im alat za odgoj, ali tražimo od njih da odgoje djecu i tražimo od njih da jednostavno uče tu djecu da rade svoj posao. Ne može učitelj ili profesor raditi svoj posao ako se boji ili da će mu izrezati gume kao što je i dosad bilo, da će mu razbiti auto, da će ga lupiti nekakvom metlom po glavi ili klupom što je i dosada bilo. Da li imamo snage da uspostavimo odgoj i kaznu za tu djecu? Jer mi jako dobro znamo doma što radimo sa djecom. Znači, to nije fizičko maltretiranje, to je jednostavno ako dijete razbije nešto u školi ne mora dijete to platiti jer roditelji možda nemaju novaca, ali može dijete odraditi to u smislu da pomete, da očisti, da opere to nije sramota. Ali vjerujte da svako dijete koje se natjera da to napravi neće ponoviti to. Zaduženi smo za odgoj djece, ali se bojimo. I sada ta djeca zapovijedaju nama umjesto da mi zapovijedamo toj djeci. I onda se čudimo što imamo ovoliko provala, što imamo ovoliko pljački pa naravno kad nisu završili školu. Rekli ste isto da djeca imaju jednaku šansu za obrazovanje. Nemaju jednaku šansu. Ako imate mirno, tiho, povučeno dijete koje je jako dobar đak i ako imate nekoga tko to dijete maltretira iz dana u dan, a tome se drugom djetetu ne stane na rep ovo će se dijete povući, neće učiti, gledat će da ne ide često u školu. Znači da nema jednaku šansu za obrazovanje. Ja bih molila kad bi se doista čisto, kratko i jasno napisalo učiteljima i profesorima što mogu, na koji način taj njihov odgoj u školi mogu provoditi. Ali onda da ministarstvo čvrsto stane iza njih, da se ministarstvo ne pravi kao da nema pojma o čemu se radi, da kazni ravnatelja koji ne dopušta istragu kada se nešto dogodi u njegovoj školi. Jer kad metnemo stvari pod tepih evo što nam se danas događa. I mi se čudimo kakva su djeca? Pa zašto ne? Pa vi sami znate da se vama ili nama kad smo bili mali da nam se pustilo sve na volju da bi radili svega i svačega. Ali mi smo znali za svaki određeni postupak slijedi kazna. Dakle, idemo biti odgovorni ili ako ne onda ćemo reći lijepo djeci radite što hoćete, ako ćete učiti učite, ako nećete, nećete ali mi vam ne možemo ništa. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Na vaše izlaganje imamo 4 replike. Prva se javila Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice mislim da je jako dobro da ste skrenuli pozornost i povodom ove rasprave, ovog zakonskog prijedloga, na odgoj. Međutim, i naravno slažem se s tim, i mi se svi slažemo da u svakom odgoju moraju postojati granice. Ali da li je samo kažnjavanje i ne znam na što ste, kakvu vrstu kažnjavanja ste mislili uopće, dobro? Ja mislim da na odgoj treba odgovarati, odnosno pri odgajanju treba voditi računa upravo da se uvažava drugi. To je nešto što u našem društvu već dugi niz godina je na vrlo niskim granama. Mislim da nam je krupni kapital nametnuo nove regule ponašanja uz osnovnu poruku pohlepa je dobra. Dakle, kad vi imate to, to mladi ljudi bez obzira ako će ga neki pojedinac i još jedan fanatik takvog jednog odgoja za solidarnošću, za uvažavanjem drugoga, za pristojnošću to će dijete već u svojoj sredini se okarakterizirati kao ono koje je gubitnik, koje ne ide sa novim načinom ponašanja. I zato je hvalevrijedno, to je ono što smo godinama tražili od samog ministarstva da uvede prijeko potreban školski predmet za građanski odgoj. Ne znam kako će se zvati, ali u svakom slučaju predmet za demokraciju, za mirno rješavanje sukoba, za prihvaćanje drugoga u njegovoj različitosti, u njegovoj drugosti. Mislim da su to osnovi oko kojih se onda možemo složiti i da će mnoge stvari onda biti jasnije, a imati solidne temelje za nešto što, oko čega postoji ovdje konsenzus. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo odgovor, kolegice Tomašić izvolite.
Hvala lijepa. Pa kolegice mi imamo u društvu, kaže imamo demokraciju, ali mi smo svi zaboravili s demokracijom da dolazi odgovornost. Dakle, demokracija je kad ja hoću radit što ja hoću, a nije demokracija ako se meni ne dopusti da radim što hoću, ali me se zaboravi uputit da ja uz demokraciju imam odgovornost. Dakle, mi djecu učimo da se jave, da mogu, da su mladi ljudi da odlučuju svojom glavom, ali ne učimo tu djecu odgovornosti, jer svako dijete od vrtića ima svoju odgovornost. Dakle, dijete u vrtiću ili prvom razredu nema odgovornost da kuha, da čisti prašinu, da usisava, ali itekako ima odgovornost da napiše zadaću, da pospremi svoje igračke, da očisti svoju sobu na njegovom nivo. Ali mi toj djeci ne govorimo o toj odgovornosti, nego mi djeci kažemo imate pravo, ne smije se na vas vikati, ne smije vas se maltretirat, ne smije ovo, ne smije ovo, oni sva ta svoja prava znaju bez odgovornosti, jer ih mi ne silimo da nauče odgovornost.
Hvala. Sljedeća replika Domagoj Hajduković. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice evo ja sam u svom izlaganju također spominjao odgoj i vjerujem da ste zapravo dirnuli u jedan dublji problem. Dakle, mi imamo dublji problem u društvu koji nije vezan samo i isključivo za sustav školstva. To je problem vrijednosti u društvu, to je problem vrijednosti i to je problem svijesti, jer odgoj nije smo kažnjavanja, odgoj je i podizanje razine svijesti. Ta djeca moraju postati svjesna da oni ne uče za ocjenu, nego da uče za sebe, da uče za svoj život, da će ta znanja jednog dana njima koristiti. Dakle, to da li će imati 5, ili 4, ili 3 to je sasvim nebitno. Znate u ostalom, i evo i kolegica Roksandić je rekla da je ocjena relativna stvar, dakle da ocjena nije uvijek, možda i pravi odraz tog znanja. I slažem se s vama da tu uvijek treba podvući neku crtu, međutim ono mislim o čemu ste vi govorili da je to prije svega stvar kućnog odgoja. Dakle, u kućno odgoju se treba stvarati ta svijest i trebaju se stvarati te vrijednosti, kojih nažalost nema. Također ponašanje djece je velik problem, tu se slažem s vama. I tu držim da bi odgojni predmeti tu trebali, možda se malo i pojačati u tom segmentu. Osim toga, imate i onu, barem po meni je to najbolja maksima življenja, "Ne čini drugima što ne želiš da se tebi čini." Dakle, djeco ako ne želite da vas netko maltretira nemojte ni vi nikoga maltretirati. Hvala.
Hvala. Imamo odgovor na repliku. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa kolega ja se slažem s vama, ali mi smo odrasli, mi smo ti koji te zakone stvaramo, i mi smo ti koji trebamo napraviti sigurno da se ti zakoni provode. Dakle, mi sada djeci kažemo moraš se ponašat dobro, moraš slušat, ali ako nećeš nikome ništa, jer ti mi ništa ne možemo, mi nismo nikakav primjer. A ovo što ste rekli da to odgoj dolazi od kuće, da. Ali ako nema toga odgoja, taj se odgoj mora nauči u školi. To je kao da se vi napijete doma, i dođe vam policajac vam ne može ništa što vozite pijani auto jer ste pili doma. Vi ste prekršili zakon, jer takav je zakon. Tako je isto, ako ste vršitelj maltretiranja druge djece, pa ne možete reć djetetu a ti si to naučio doma, nego to je u školi, u školi je takav zakon i izvoli se pridržavati ili ćeš snositi posljedice. I onda će ti mladi ljudi naučit da ipak ima nekakve posljedice za njihovo ponašanje. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeća replika Tomislav Žagar. Izvolite.
Pa potpredsjedniče, pa poštovana kolegice evo samo par kratkih ovako misli koje su mi proizašle iz vašeg, vaše rasprave. Naime, vi ste dotakli niz problema koji se javljaju u školi, naravno da oni postoje. A i kolega Hajduković je ovdje naglasio da su se oni razvijali zapravo i sa sustavom vrijednosti koji je kod nas, moramo to priznati u društvu poljuljano. Međutim, jako je trivijalno i grubo reći da u samom sustaju odgoja i obrazovanja nema odgoja. Odgoj postoji, nastavnici, velika većina nastavnika vrlo odgovorno i temeljito rade svoje posao. I u tom svom poslu se trude da djeci pruže svojim primjerom one, da kažemo primjere kako bi se oni trebali ponašati u svom životu, zapravo kako bi trebali pristupati radu i općenito svim problemima na koje nailaze. Sigurno da školski sustav nije nastao preko noći, on se razvijao godinama. I danas postoje mnogi problemi u tom sustavu. Ako se sjetimo HNOS-a koji je uveo dosta dobrih promjena, međutim i dan danas nije zaživio, jednostavno zato što su nastavnici zbunjeni. Jer od njih se traži velika disciplina u samom provođenju procesa u smislu sadržaju koji moraju provesti sa djecom, jer kasnije se to, ako nastavnik tu uzme malo previše slobode, kasnije se to osjeti i na maturi, evo danas posebno, vidite rezultate državne mature. Istina da su tu nastavnici zbunjeni i da se taj problem neće riješiti preko noći, ali kažem opet moramo naglasiti ipak da odgoja u školama ima. I naravno, ja se slažem s vama, ono što učitelj jedan pokvari neće ni deset policajaca popraviti. Hvala.
Hvala. Imamo odgovor. Izvolite kolegice Tomašić.
Hvala lijepa. Pa vi kažete kolega odgoj postoji, odgoj postoj. Koliko ga učitelja provodi? Ili se boje roditelja, boje se čiji je roditelj, ne znam koji političar ili političarka, kolik su jaki i da li će taj učitelj izgubit posao. Dokle god, ministarstvo ne stane čisto, kratko i jasno iza učitelja, to se neće događat. Jer vi znate, čitali ste hvala bogu priče koliko je učitelja bilo maltretirano od strane učenika i nisu ništa. Dakle, ponavljam, mi toj djeci kažemo "Molim te ponašaj se kako treba, molim te uči, molim te idi u školu, ali ako nećeš, nažalost ne mogu ti ja ništa jer tako zakon propisuje.". Hvala.
Hvala i vama. I zadnja replika Dujomir Marasović. Izvolite kolega.
Štovani gospodine dopredsjedniče, gospođo kolegice Ruža Tomašić. Pa znate što, zasmetala me ta vaša stalna želja za ponavljanjem da eto političari su krivi za sve, na neki način nasrćete na ugled političar. Vi ste kao najbolji političar bez grijeha, svi smo mi na neki način, pa ja tvrdim da je najmanje političara koji interveniraju u školu za svoju djecu, upravo zato što su javne osobe i što se ustručavaju ljudi intervenirat. I gospođo Tomašić smatram da najmanje političara intervenira u školu, evo zbog ovih, u školi za svoju djecu i tome slično zbog ovih razloga. I nemojte to više molim vas. A odgoj, nije moguće u ovoj školi danas provoditi odgoj, u Engleskoj su pokušali ili pokušavaju s koledžima, ali je to skuplje. Mi još nismo zreli dovoljno materijalno za takav sustav odgoja, pa ne treba o tome puno ni pričati. Treba tome težit, ali nije moguće zbog tisuću razloga. A ono što sam ja želio reći, ova Vlada treba shvatit da odgoj potječe iz obitelji, a i do sada općim razvojem odnosa u društvu brak, obitelj se razara. Ova Vlada pomaže i sve pravi da se razara sustav vrijednosti koje daje brak, koje daje obitelj, a to je odgoj. I to je krivnja ove Vlade. No, vratimo se na meritum stvari. Želim reći gospodinu ministru, iskoristit ovu priliku. Sve ove stvari što smo mi danas ovdje govorili, i što ćemo govoriti to je 1% problema u školstvu. I u poboljšanju sustava obrazovanja. 99% problema je veliki je volumen gradiva gospodine ministre i loš sustav ispitivanja. Ovaj volumen gradiva ne može prosječno pametno dijete svladati na normalan način. Treba gradivo skratiti mehanički za 1/3 odmah, treba sustav ispitivanja promijeniti na način da onaj tko želi dobiti odličan on treba izrecitirati jednu knjigu svaku stranicu, po stanicu, svako slovo po slovo. I te dvije stvari čine 99% problema. Dok to ne postignemo nećemo poboljšati sustav obrazovanja.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, izvolite kolegice Tomašić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega mogu vam ponosno reći da namam nikakvih repova što se tiče politike, stvarno doista nema. Ali nikad nisam rekla vi političari, nego sam uvijek vikala mi političari. A što kažete da najmanje političara to naprosto nije istina. Tko je u Hrvatskoj zaslužan ili kriv što je stanje u Hrvatskoj ovako? Tko provodi sve to? Političari. Pa gle nije nama netko sa Marsa došao i rekao nam kako se trebamo ponašati, koje zakone od devedesete do sada nego su te zakone stvarali političari i politika, a nažalost vidi se kakvi su tu zakoni do sada bili i gdje je Hrvatska. Hvala.
Hvala. Za riječ se javio ministar Jovanović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa dozvolite da se uključim obzirom da je ovaj blok u kojem su sudjelovali zastupnici Hajduković, Roksandić, Posavec, Tomašić, Žagar, Vinković, kolega Marasović obilježen zapravo pitanjem odgojne funkcije škole. Dakle jasno je da uz obitelj ključno mjesto u odgoju djece ima škola, pa čak trebali bi reći da to počinje sa vrtićem. Tete u vrtiću bi trebale naučiti dijete da kaže svakome dobar dan za početak. Pitanje je koliko se na tome radi. Uz to je naravno vezana i modernizacija nastavnih planova i programa. Modernizacija nastavnih planova i programa je ključna za pretvaranje Hrvatske u zemlju u kojem će gospodarstvo biti utemeljeno na znanju. Ali kao što je dio vas ovdje rekao to ne može biti revolucija i ne može se učiniti preko noći. Mi moramo promijeniti sadržaj naših nastavnih planova programa moramo promijeniti ne samo sadržaj nego i način na kako se ti sadržaji i poučavaju u školi, a ono što smo se usuglasili u raspravama dok sam ja bio zastupnik naravno da je potrebno uvesti i neke nove predmete. Tu prije svega mislim na odgoji obrazovanje za građansko društvo i demokraciju, građanski odgoj i odgoj i obrazovanje za zdravlje, zdravstveni odgoj. I time krećemo već na jesen i neće trebati niti dodatna kuna jer će se raditi kroz eksperimentalni program, pri čemu kada je riječ o građanskom odgoju kreće se od 1.razreda osnovne škole i naša je ideja, naš je model da će građanski odgoj ili bolje reći odgoji i obrazovanje za građansko društvo i demokraciju u prvih 6 razreda biti nastava koja će se provlačiti kroz sve ostale predmete jedan sat tjedno, da bi u 7. i 8. postala izborna, a u 1. i 2.razredu srednje škole obavezni predmeti. Uvjeren sam da će takav jedan odgoj protiv kojeg ne znam tko može imati nešto biti nešto što će djecu omogućiti da bolje razumiju sebe, da shvate sebe da razvijaju svoju emocionalnu inteligenciju a onda će bolje cijeniti i one sa kojima se nalaze u razredu i naravno svoje učitelje, svoje roditelje. Postat ćemo društvo u kojem će i huliganizma i rasizma i diskriminacije po bilo kojoj osnovi biti manje. Kroz takvu nastavu kroz takav odgoj dobit ćemo generacije koje će shvaćati i što je to politika, što je to politička odgovornost pa ćemo sigurno imati bolje političare, bolje sazive Hrvatskoga sabora, bolje vlade. A istovremeno tko može imati nešto protiv građanskog odgoja, protiv zdravstvenog odgoja, odgoja za zdravlje kada smo nedavno dobili najsvježije istraživanje koje je pokazalo da su naši učenici u osnovnim i srednjim školam među najdebljima u EU, da nikada ne jedu voće i povrće, dobro netko će reći nema novaca, ali zašto onda svaki 5.učenik u dobi od 11.do 15.godine ne pere zube. Tko je za to kriv? Jesu roditelji? Jesu sigurno. Ali očito nije dovoljno. Dakle svako 5. dijete u Hrvatskoj puši ali ne pere zube. I onda meni netko kaže da nam ne treba zdravstveni odgoj. Treba nam odgoj za zdravlje koji će od iduće godine biti u školama kao eksperimentalni predmet i gdje će se kroz njega usvajati zdrave životne navike, da preveniramo debljinu, dijabetes, bolesti srca, bolesti ovisnosti. Naravno da preveniramo i spolno prenosive bolesti, da učimo djecu spolnoj odgovornosti na sve oblike nasilja. Prema tome, na taj način ministarstvo može poticati uvođenje odgoja za zdravije društvo, odgoja za odgovorno građansko društvo. Uostalom danas je životni cilj i ideal svakoga društva posebno društva koji vodi socijaldemokratska vlada da građani budu slobodni, a sloboda jedina prava ideja slobode, sloboda od straha. A slobodni od straha možemo biti samo ako smo obrazovani i ako smo zdravi, bez toga nema slobode. I tu je temeljna uloga odgoja i obrazovanja u osnovnoj i srednjoj školi i zato će u ovoj Vladi ta dva predmeta sigurno biti uvedena u obrazovani sustav pa će nam škola onda imati u većoj mjeri odgojnu funkciju nego što ima danas.
Zahvaljujem ministre. Sljedeći za raspravu Ante Babić. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Odgoj i obrazovanje ne daju jedino obrazovanje, nego urednost, savjesnost, odgovornost i kreativnost bez obzira na stupanj obrazovanja. Za to osnovno i srednje školsko obrazovanje nije samo dovoljno, o tome je govorio gospodin Vuljanić i gospođa Roksandić, odgoj je nezamjenjiv. Učenje je prirodni proces, duhovni rast i stvaranje isto kao fizičko u tome nema razlike. Odgoj i obrazovanje niti u jednom društvu ne smiju biti zanemareni, oni su pouzdan pokazatelj društvene stabilnosti njene snage i vremenskog trajanja. Ti uspjesi svakako ne zavrjeđuju podcjenjivanje. U ime kluba o tome je stručno elaborirala kolegica Roksandić. No iz uvodnog izlaganja predlagatelja gospodina ministra čuli smo neka osnovna pitanja koja se uređuju ovim zakonm pa ću onako taksativno navesti i kazati svoj politički stav i mišljenje. Rekli ste u samom uvodu da nitko nije primijetio niti od medija vezano za e-matice valjda i-matice ili elektronske matice. I to je dobro, dobro je da je došlo do tehničkih poboljšanja i to sigurno nije loše. No, rekli ste da vezano za učenike strukovnih škola i ponavljanje razreda ukoliko sam dobro zapamtio da učenik može ponavljati isti razred dva puta. Ja mislim da to nije dobro, da takav učenik zapravo treba mijenjati program i usmjerenje, na to bi se trebalo bazirati. Povjerenstvo za utvrđivanje psihofizičkog stanja djeteta, i o tome ste govorili i rekli ste da će biti sada školska povjerenstva i povjerenstva ureda državne uprava. Osobno me strah što će se događati ako jedno povjerenstvo odobri upis, a drugo ne. Izmjene odredbi obaveze zaključivanja ocjena na polugodištu. Ovdje definitivno pogodujemo učenicima na njihovu štetu. Školu nije moguće završiti bez muke, a s mukom stječemo znanje i jedna stara latinska poslovica kaže da je u znanju moć, …/Govornik govori latinski./…. Ovim se smanjuje kvaliteta rada i učenja. Ukoliko učenik ne uči redovito pa onda na kraju polugodišta želi odgovarati ili podići ocjene nagomilano gradivo se interferira što je normalno jer se zbuni, ne može sve predmeta odgovarati u nekoliko dana. Ocjenjivanje je vezano za upis u srednje škole i ono zapravo ide na uštrb dokimologije kojom učenik svoje neznanje pokaže već na prvom polugodištu srednje škole uglavnom lošim ocjenama što možete provjeriti gotovo kod svih srednjih škola. Zato i rezultati mature govore zapravo o stvarnom stanju znanja učenika. Pa i vi gospodine ministre kad ste išli u školu nisu svi učenici u vašem razredu bili odlični. Mi smo imali u razredu tri, četiri, maksimalno pet odličnika. Ostali su bili vrlo dobri i dobri. Zašto bi svi morali završiti državnu maturu, zašto, ne moraju svi biti odličnici. I ova ocjena državne mature danas ona zapravo pokazuje stvarno stanje, ona je naša realnost i ne treba se toga sramiti. Da se napravi prava selekcija učenika u osnovnoj školi bilo bi kudikamo lakše u srednjoj školi i zato ocjena mora biti posljedica nečega, a ne uzrok. Činjenica je i ja sam to doživljavao, djeca koja su završila glazbenu školu, osnovnu glazbenu školu, srednju glazbenu školu u osnovnoj ili srednjoj školi imaju iz glazbenog odgoja dobar ili vrlo dobar što je nonsens, što sigurno nije dobro i o tome treba voditi računa. Prijelaz učenika iz jedne škole u drugu pozdravljam, da se nakon određenog datuma ne može govorit, o tome je govorio kolega Hajduković i mislim da je to dobro. Ali da se to ne događa svakako treba pojačavati rad pedagoške stručne službe, to je za svaku školu jako bitno i to je zapravo ključ da se učenika privoli na savladavanje programa. Odabir stranog jezika pozdravljam, o tome je govorila kolegica Roksandić i mislim da ga ne treba mijenjati nakon osnovne škole i u srednjoj školi jer se onda gubi kvalitet i to sigurno nije dobro. Kvalitetnije upravljanje školskim ustanovama, o tome ste govorili. Glede ovoga dužan sam vam nešto reći zbog upravljanja školskim zgradama, o tome smo vam i pisali i u ime Splitsko-dalmatinske županije i ne znam koliko je to doprlo do vas, ali to je jedan vrlo ozbiljan problem koji vas čeka i na početku upisne nove školske godine, a radi se naime o sljedećem. Taj pedagoški standard pada za više od 30% na uštrb materijalnih troškova, odnosno povećanje cijena energenata što će se dogoditi u većem broju škola, odnosno povećanjem vozarina. Te vozarine i povećanje energenata predstavljat će jedan veliki problem u Splitsko-dalmatinskoj županiji. Mislim da ste o tome i pismeno obaviješteni pa vas molim da po tom pitanju nešto napravite. Transparentan i demokratski način biranja ravnatelja, o tome ste govorili, nisam možda sve do kraja čuo, ali čini mi se da sam čuo da ste rekli da se on neće birat sam od školskog odbora već i učiteljskog vijeća, odnosno od svih zaposlenih u toj školi i to je svakako dobro. Rekli ste da neće biti upliva politike, crkve i to je dobro. Dobro je da se taj ravnatelj bira od onih sa kojima radi, sa onima s kojima surađuje. Poglavito bi bilo dobro da ti ravnatelji predoče svoj program i da obrazlože na koji način taj program u toj školi žele provesti. To bi bilo jako učinkovito. Prije smo imali vijeće za nacionalni kurikulum, a sada će to biti nacionalno vijeće za odgoj i obrazovanje. Dajem mogućnost da bi to možda moglo biti dobro, da se zapravo napravi jedna strategija od predškolskog odgoja, osnovnoškolskog do srednjoškolskog odgoja. Međutim, možda treba razmisliti o tome i ne treba olako to odbacivati da se pojača prosvjetno-pedagoška služba. Mislim da su oni meritum svega i da oni i iskustveno i stručno znaju o tome najviše. Ako su još pojačani inspekcijskim službama mislim da će vam to dati dobre rezultate. Jasno je da bi i meni osobno bilo drago da se postigne suglasje i u ovome domu oko jedne takve strategije o kojoj vi govorite. No ne zaboravimo, svako znanje, umijeće i navike stječu se učenjem i to treba stalno ponavljati. Učenje je preduvjet znanja, a znanje rada. Sve što u tom kratkom i prolaznom trajanju uspijeva postići čovjek isključivo duguje učenju, znanju i radu. I na kraju, za mene i za mog ravnatelja koji je mene odgajao sjećam se da je uvijek govorio, on je školu zvao …, kuća radosti. Ako dijete ide u školu, a ima leptiriće u želucu ili … u grlu kako mi to kažemo, čvor u grlu, odbija hranu, što će zapravo taj učenik raditi u školi. O tome treba voditi računa, pogotovo vaše ministarstvo. Ukoliko se u njemu zrcali vedrina i veselo ozračje to dijete s radošću ide u školu. Zato svi mi nemojmo ništa učiniti da svojim ponašanjem naša djeca zamrze školu. Roditelji koji uspiju da dijete s radošću ide u školu mislim da su odradili 50% u njegovu učenju, obrazovanju, u školi. Jer ne može se u prvom razredu od djeteta napraviti čovjeka, to svi znamo. To je proces koji s odgajateljem i učiteljima i roditeljima traje. Zato i materijalna sigurnost učitelja, slušali smo ovih dana u pregovorima sa sindikatima da se neće plaćati putni troškovi. Ja vas molim gospodine ministre, stvarno vas molim da o ovome povedete računa jer kako imati stručnu zastupljenost nastave, vratit ću se opet na svoju Splitsko-dalmatinsku županiju u kojoj od Vrlike, Sinja u Dalmatinskoj zagori, Imotskoga ili Vrgorca, pa i otoka u blizini Splita i Brača i Šolte i Hvara, kako popuniti stručnu nastavu ako ne dobivamo učitelje, nastavnike iz Splita. Normalno da su oni dislocirani i da to košta. Ukoliko bi se oni bavili time ili bi im bili oduzeti putni troškovi sigurno je da bi to išlo na uštrb odgoja i obrazovanja i nezadovoljan učitelj nije dobar učitelj. Zato vas molim u tim brdsko-planinskim područjima te škole koje imaju brdsko-planinske statuse da posebno pazite na takve stvari. Ako se to učini mi smo na putu gašenja i određenih mjesta u kojima mi živimo, gdje su nam škole, crkve, oslonac svega toga. Zato kažem da to treba biti naš cilj. I na kraju biti učitelj više je od profesije. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Imamo dvije replike. Prva se javila Ivanka Roksandić, izvolite kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Babić, vi ste me zaista ponukali na ovu repliku kroz svoja promišljanja i o nedostatku stručno-pedagoške službe koja je osnov i za dobar školski odgoj. Ne znam kako ćemo uopće dalje ako govoreći o materijalnom standardu. Rekli ste da on pada u svim školama Splitsko-dalmatinske županije. Pada on u svim školama Republike Hrvatske, u svim županijama. Zato što smo u ovogodišnjem proračunu usvojili većinom onih koji su to mogli učiniti, a to znači vlast je 350 milijuna kuna manje za obrazovanje. Možda se to sada čini nevažnim, ali to je itekako važno. Povećali smo u međuvremenu kao što je rekao sad u jednoj replici kolega Vinković, donijeli mini porezne zakone koji su smanjili i prihode županijama i lokalnoj samoupravi, gradovima i općinama koje su osnivači i koji imaju zadatak kroz svoje javne potrebe skrbiti o školi. Oni više nemaju dodatnih sredstava i gotovo na kapaljku rekla bih davaju školama, daju im, omogućuju im one osnovne javne potrebe. Toga moramo biti svjesni u ovom trenutku. Smanjena su decentralizirana sredstva, ne možete mi reći da nisu jer su i takve odluke donesene u Vladi. I pitam se hoćemo li i kako završiti a neću govoriti o materijalnim primanjima nastavnika i profesora. Jer netko je tu rekao ovo je zaista časan posao koji rade i nisu vam učitelji i nastavnici ljudi koji uvijek samo gledaju koliko novaca imaju u svom džepu. Oni vam ponekad zato što nemaju za osnovni pribor i papir nose to iz svoje kuće, nose od kuće i kupuju sami. Tako rade nastavnici. Bojim se da će nam do kraja godine nedostajati puno više od ovih 350 milijuna kuna.
Hvala. I sljedeća replika Damir Tomić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo kolega drago mi je da ste primijetili neke promjene koje idu u pravcu veće odgovornosti nastavnika u izboru ravnatelja i spomenuli ste da bi ravnatelji trebali predočiti nekakav program. S time se apsolutno slažem, samo bih dometnuo da je važna kontrola realizacije tog programa. Jer dobar program može napisati svatko ili mu može napisati netko drugi. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sljedeća za raspravu Martina Banić. Izvolite kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Vjerujem da ćemo se mnogi složiti sa činjenicom da je Vlada Republike Hrvatske ostala dosljedna sebi i Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi što potvrđuje konačnim prijedlogom zakona o kojem danas raspravljamo, dosljedna zato što zakon donosimo po hitnoj proceduri što je postala uobičajena praksa, a primjećujem da je Vlada ostala i dosljedna u kadroviranju. Naime, prijedlogom zakona najavljuje se i osnivanje potpuno novog tijela Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje čije će ingerencije i kompetencije biti dio poslova ministarstva, dio poslova Agencije za odgoj i obrazovanje i dio poslova Agencije za obrazovanje odraslih. Predsjednika i članove Nacionalnog vijeća imenuje Hrvatski sabor na prijedlog Vlade Republike Hrvatske, a Vijeće će također biti savjetodavno tijelo ministru za sva pitanja od predškolskog do srednjoškolskog obrazovanja. Iz tog iščitavam kako bi to novo tijelo moglo biti i paralelno ministarstvu. Nacionalno vijeće ima predsjednika i 14 članova od kojih 6 članova iz reda sveučilišnih profesora i znanstvenika, 6 članova iz reda odgojno-obrazovnih radnika iz sustava predškolskog, osnovno školskog i srednje školskog odgoja i obrazovanja te dva člana izvan sustava odgoja i obrazovanja. Tu se postavlja pitanje tko su ta dva člana koji su izvan sustava i tko će ih odrediti. Da li će ih se odrediti možda javnim pozivom ili će to biti prepušteno ministru? Čini mi se da ćemo takvim načinom ponovno vratiti politiku u škole što svakako nije dobro. Odgoj i obrazovanje ne trpe miješanje politike i tu moramo svi biti suglasni. Podsjećam da smo prije nekoliko dana u Saboru raspravljali o Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskoj zakladi za znanost i tada smo mnogi istaknuli da se predloženim zakonom najviše mijenja u kadrovskom smislu. I danas ponavljam nije dobro mijenjati zakone kako bismo radili kadrovske transformacije. Nadalje, osvrnula bih se i na odredbu zakona kojom se ukida ocjenjivanje na polugodištu. Slažem se da se ne uči samo radi ocjena i da se uči za život, slažem se i da je bitno promijeniti cilj zbog kojeg djeca uče. Ali ocjena je često puta itekako motivirajuća za učenike, ali može biti i alarm za uzbunu. No, želim istaknuti i neka poboljšanja koja donosi prijedlog ovog zakona. Među ostalim, često se događalo da su učenici zbog negativne ocjene prelazili iz jedne u drugu školu pri kraju godine. Taj problem je riješen odredbom kojom bi se ispis mogao obaviti do 31. ožujka tekuće školske godine. Tu odredbu pozdravljam kao i mogućnost izvođenja nastave na nekom od svjetskih jezika uz odobrenje ministarstva. Također definiraju se i uvjeti i način primjene odabira stranog jezika u školama kao i način učenja stranog jezika u slučaju preseljenja učenika u drugu školu. Ovim zakonom omogućuje se učeniku koji prelazi u drugu školu da nastavi učenje stranog jezika koji je učio prije prelaska u drugu školu. Zaključno ističem da je od 2005. godine do danas učinjeno puno u cilju poboljšanja kvalitete obrazovanja, pokrenuto je mnogo reformskim procesa u obrazovanju. Naravno da nismo potpuno zadovoljni i da u odgojno-obrazovnom sustavu bio on u osnovnim ili srednjim školama uvijek ima mjesta za poboljšanje i jednog i drugog sustava. Vrlo često zanemarujemo da obrazovni proces nije samo obrazovni nego i odgojni. Odgoj i obrazovanje trebamo promatrati i u kontekstu uspješnosti zbog krize u kojoj se Hrvatska nalazi. Upravo zato moramo omogućiti kvalitetniji rad u školama naravno na dobrobit i u korist učenika vodeći računa o tome da je potrebno učiniti i daljnje korake za unapređenje predškolskog, osnovno školskog i srednje školskog sustava odgoja i obrazovanja. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeći je Željko Reiner, potpredsjedniče izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, pa najprije bih se osvrnuo kao što sam i često u svezi s nekim drugim zakonima na činjenicu da se ovaj Zakon donosi kao ne znam koji zakon po redu u ovih 6 mjeseci po hitnom postupku. Time, a želim to svaki puta i ponovo ću, vjerojatno ću biti svima dosadan jer ću to svaki put iznova ponavljati. Time se izravno krši Poslovnik koji sad mijenjamo, kunemo se u njega, obrazlažemo razne naše nastupe njime itd. A taj Poslovnik, a čini mi se da će i ubuduće jer nije predložena promjena toga, jasno kaže da se po hitnom postupku zakon može iznimno donijeti samo kada to zahtijevaju interesi obrane i drugi osobito opravdani državni razlozi, odnosno kad je to nužno radi sprečavanja ili otklanjanja većih poremećaja u gospodarstvu. E sad, ovaj zakon sigurno nije vezan uz obranu. Ne znam da smo u ratu iako neki ministri tvrde da smo u izvanrednom stanju što je posebna priča jer samo ovaj Sabor može proglasiti izvanredno stanje, ali nećemo sad o tome. Međutim, sigurno nije pitanje obrane. Da li je to sprečavanje otklanjanja velikih poremećaja u gospodarstvu? Čini mi se da nije, koliko se ja razumijem u gospodarstvo. Prema tome, nema opravdanja u Poslovniku niti ovaj zakon da se donese po hitnom postupku. Naravno da će se sigurno u obrazloženju toga reći da eto to se donosi zato jer školska godina počinje u rujnu pa zato valja to hitno sad donijeti u dan-dva pred ljetne ferije. Međutim, zašto se to nije napravilo prije dva, tri mjeseca? Zato da se napravi po hitnom postupku očito. E sad, što je u tome novo, bitno novo? Ima naravno nekih dobrih stvari kao i u svakom, primjerice nastavak učenja istog stranog jezika što je vrlo pozitivno, međutim moram priznati da se kao i više govornika prije mene ne mogu oteti dojmu da je jedan od važnih razloga za donošenje ovih izmjena, a posebice po ovom ovako hitnom postupku protiv Poslovnika Sabora, ponovno naglašavam, činjenica da će se time uvesti Nacionalno vijeće za odgoj i obrazovanje koje će onda biti sastavljeno naravno od podobnih. Prethodna tijela će se slijedom donošenja ovog zakona onda raspustiti i stvorit će se jedno novo tijelo koje će biti odraz politizacije, a politizacija posebice u ovom području obrazovanja kao i nekim drugim recimo školstva općenito, znanosti, zdravstva čini mi se da je pogubna. No, ja povlačim paralelu sa onim što smo imali prije dva tjedna gdje se opet Zakon o Zakladi za znanost također jedan od temeljnih dijelova tog zakona je bilo upravo to da se Nacionalno vijeće za znanost transformira, da se raspusti, razriješi predsjednik tog vijeća i članovi i onda naravno opet imenuju podobni članovi koji će biti produžena ruka politike. Da je tome tako činjenica je da nije baš jasno definirano niti uloga toga posebice što na kraju piše obavlja i druge poslove, što je uvijek jako zanimljivo jer koji su to poslovi koji se sad ne mogu definirati. Uopće nije predviđeno niti objašnjeno tko predlaže članove, po kojem kriteriju? Hoće li to biti javni poziv? A posebno me zanima naravno hoće li slijedom javnog poziva biti izabrana ona zagonetna dva člana izvan sustava odgoja i obrazovanja? Tko će njih i po kojem kriteriju odrediti, to naravno u ovom zakonu ne piše. Ne piše isto tako ni to po kojem kriteriju će se svake dvije godine pola članova imenovati, a pola na 4 godine? Nema točnog kriterija osim ovaj ždrijeba koji naravno je vrlo jedan zanimljiv pristup tome svemu skupa. Ono što je isto tako važno spomenuti, a što je naravno bilo od više kolega spominjano, to je brisanje ocjenjivanja na polugodištu. Čini mi se da je to izuzetno loše jer naravno da ocijene nisu apsolutni kriterij, naravno da učenici ne uče zbog ocjena. Međutim, škola osnovna i srednja ima ne samo ulogu usvajanja određenih znanja negoli i odgojnu ulogu. Mi znamo svi vrlo dobro da je kad je prije nekoliko godina uvođena bologna jedan od korisnih i novih dijelova upravo tog procesa, a govorimo o studentima koji su značajno stariji, zreliji od učenika osnovne pogotovo, a naravno i srednje škole, jedan od temeljnih dakle stvari u bologni je bilo upravo to stalna provjera znanja. Dakle, da studenti ne uče cijelu godinu dana pa onda dođu na kraju i imaju jedan ogromni ispit, ponekad po nekoliko tisuća stranica, za položiti i onda naravno polože ili padnu, a zapravo tijekom tih godinu dana nisu postojali mehanizmi koji bi ih stimulirali ili kontrolirali da li oni uče ili ne uče. Naravno tendencija kampanjskog rada je nešto što je realno. Prema tome, u toj jednoj mladoj, osjetljivoj dobi ukinuti ocjene koje mogu biti poticaj na polugodištu pa i upozorenje za same učenike, ali i za njihove roditelje da nešto promijene u svom načinu učenja, u pristupu školi itd., mislim da je loša i mislim da je korak natrag i sasvim sigurno to nije dobro. Na tragu onoga što sam rekao da jedan cijeli niz stvari je ostao neriješen to je pitanje izbora ravnatelja gdje nisu zapravo riješeni neki važni elementi, a to je npr. kako će Učiteljsko vijeće koje će sad participirati procjenjivati kvalitete kandidata za ravnatelja recimo koji dolazi izvan škole? Oni ga ne poznaju, koji su to kriteriji nije definirano. Što ako u članku 127. stavak 5. gdje je opisano ako ministar ne uskrati suglasnost što će se dogoditi, međutim nije jasno rečeno što će se dogoditi ako ministar uskrati suglasnost? Logika stvari je naravno da se cijeli postupak mora ponoviti, ali to ne stoji u zakonu i mislim da bi bilo dobro da se to napiše. Ono što brine, uistinu brine je to da je izrijekom napisano da nije potrebno osigurati nikakva dodatna sredstva. Istodobno zapravo se uvodi plaćanje četvrte godine i neke stvari koje su same po sebi dobre, ali se tvrdi da to ništa neće koštati, a znamo da će koštati i mora koštati jer sve to košta nešto i to posebice u prigodi kada je za 350 milijuna kuna manje nego prošle godine osigurano upravo za ovaj sektor. Prema tome, to je isto nešto što zvuči nevjerodostojno ako se kaže da te promjene ništa neće koštati. Ono što također moram spomenuti je članak 25. koji kaže da radni odnos u školskoj ustanovi ne može zasnovati osoba koja je pravomoćno osuđena na kaznu zatvora neovisno o tome je li izrečena uvjetna ili bezuvjetna kazna i sad se nabrajaju kaznena djela. Ono, moram priznati što je začuđujuće da slijedom toga, ali to odražava očito našu stvarnost i današnjicu. Dakle, ne možeš biti učitelj u jednoj seoskoj školi, ali možeš biti za isto to prvi potpredsjednik Vlade. Pa moram sve nas pitati u kakvoj mi to zemlji uistinu živimo? Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku na vaše izlaganje. Kolega Božidar Kalmeta, izvolite.
Kolega Reiner, postavili ste pitanje oko Nacionalnog vijeća i kazali ste da mi jasno kako ćete rotirati članovi Nacionalnog vijeća. I rekli ste k tomu da će se u to Nacionalno vijeće najvjerojatnije birati podobni. Ja bi se tu s vama složio jer mislim da je dobro da se izabere Nacionalno vijeće, mislim da je dobro da, i dobro napisano u zakonu što to sve Nacionalno vijeće treba raditi i da se ono sastoji od doista uglednih sveučilišnih profesora itd. itd. Ali ova dva osigurača da slučajno ne bi palo na pamet tim članovima Nacionalnog vijeća da oko nekih stavova imaju svoja mišljenja, su ovdje osigurana na dva načina. Prvo, što to imenuje Vlada, odnosno predlaže Vlada a imenuje Sabor. Jasno da će tu vladajuća većina uvijek imati svoje kandidate. A drugo, baš to što će se svake 2 godine 7 članova mijenjati i to ždrijebom, svake 2 godine jedan od članova će se mijenjati ždrijebom. To govorit da svaki onaj ko ne bude provodio ono što treba provesti, da će nakon 2 godine ždrijebom biti eliminiran iz tog Nacionalnog vijeća. Tako da dobra ideja oko stvaranja Nacionalnog vijeća, je dobra samo prividno jer ima 2 osigurača kako će ti ljudi morati doista provoditi ono što ministar, a onda jasno i vladajuća struktura misle. Ajde, s jedne strane to možda možemo i shvatiti, ali ovi osigurači su tu kako bi onemogućili bilo kakvo, nedozvoljeno da tako kažem, skretanje ili nekakvo svoje mišljenje, koje nije u skladu sa politikom.
Hvala. Sljedeća za raspravu Sunčana Glavak. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Pa evo zakon koji je pred nama, smatram da neće zapravo ništa krucijalno riješiti u sustavu odgoja i obrazovanja, a svoj odnos prema zemlji znanja, podsjetit ću samo, pokazali ste već prigodom donošenja proračuna, pa vas tako podsjećam da je to zapravo bio i prvi ozbiljni ispit vjerodostojnosti nove Vlade. Jednako tako podsjećam da se odustalo od izgradnji novih škola, da se jednako tako odustalo o skrbi, o strukovnom obrazovanju, materijalnom položaju i stimulaciji nastavnika i profesora itd. Koja su dostignuća u unaprjeđenju školskog sustava? Jedna športska dvorana, dvije osnovne i dvije srednje škole. Eto to je ono kada mi govorimo kako ćemo unaprijediti odgojno-obrazovni sustav, jer kao što znamo, a rekli su i brojni moji prethodnici, bez infrastrukture, i bez onog u čemu ćemo raditi i čime ćemo raditi ne možemo ići naprijed. To je dakle formula za napredak. Pa će tako primjerice jednosmjenska nastava u Međimurskoj županiji zaživjeti valjda od 2020. godine ako i tada zaživi. Naime, u Međimurskoj županiji za razliku od Varaždinske županije ne postoji jednosmjenska nastava. Naravno, dozvolit ću da je to na dušu možda i lokalnim vlastima, ali u svakom slučaju mislim da ovime sigurno nećemo unaprijediti sustav odgoja i obrazovanja. Čime se dakle bavi ovaj zakon? Ja ću staviti naglasak samo neke njegove dijelove. Primjerice kada govorimo o učenicima strukovnih škola, o mogućnosti završetka obrazovanja u duljim rokovima. Mislim da se ovakve situacije mogu primijeniti ili ovakvu situacijama možemo govoriti vezane uz primjerice iznimne sportaše ili u nešto rjeđim situacijama za učenike s drugim navedenim razlozima. U strukovnim školama ima jako puno praktične nastave, pa bi onda po meni u tim slučajevima bilo opravdano omogućiti im dulje školovanje, posebno u obrtničkim zanimanjima gdje je praktična nastava od primarnog značaja, prije svega za stjecanje kvalifikacija i kompetencija. Tako da ti učenici koji dugo izbivaju iz škole, onaj svoj nastavni dio, dakle školski dio, i svladavaju za neku prolaznu ocjenu. Ali najveći, najveći je problem nedostatak dovoljno sati praktične nastave. To će vam reći bilo tko kome u gospodarstvu dođu djeca koja su završila neku strukovnu školu, ta djeca jednostavno nemaju tih vještina. Preciznije se definiraju i formiraju dvije vrste povjerenstva, nisam baš siguran koliki će to biti napredak. Znate da se često kaže: "Ako nešto ne želiš provesti, pa onda osnuj povjerenstvo.", čini mi se da bi i ovo moglo biti na tom tragu, jer ne znam što nedostajalo dosadašnjim stručnim povjerenstvima i kako su uopće do sada sva djeca ipak bila na pravilan način upisana u škole. Što se tiče izmjene odredbi o obvezi zaključivanja ocjena na polugodištu. Tu je podijeljeno mišljenje struke, tako barem kažu oni koji rade u osnovnim i srednjim školama. Međutim, jedinstveni su tome da primjerice je ovo vrlo loše za učenike koji pohađaju strukovne škole. Govorim nešto više o strukovnim školama, jer prije svega one su dobro ustrojene i one daju iznimne kadrove u županiji ili izbornoj jedinici iz koje ja dolazim. Dakle, zašto je to loše? Do sada se ta polugodišnja ocjena, ona ne biti nužno nakon Božića, pa neka polugodište završi primjerice barem krajem siječnja, da bude isti vremenski razmak. Bila je ona barem neki orijentir i učeniku, i nastavniku i roditelju što bi moglo biti na kraju godine. Ovdje ne govorim naravno o onim savjesnim učenicima kojima je ovo posve bespotrebno, jer sami znaju, naravno što je za njih najbolje. Međutim, govorim o onima, dakle koji je tijekom primjerice drugog polugodišta imao prigode zbog ukazanih nedostataka poboljšati svoju ocjenu. Dakle, ne samo svojom voljom već i na poticaj nastavnika i pokazati neki napreda. Ovako se zapravo može desiti da nastavnik svoji propisani program odradi, ispredaje ono što mora, dakle ono što mu nalaže program, provede provjere znanja i zaključi ocjenu na kraju. I najvjerojatniji bi epilog bio višestruko lošiji uspjeh jer nisu srednjoškolci, pa danas tako često ni studenti toliko svjesni i odgovorni da bi razmišljali o posljedicama svog nekontinuiranog rada ili možda kampanjskog rada. Smatram da bi tek ovdje došlo do stresova, kada bi na kraju godine ili pred kraj godine roditelji i učenici shvatili da će biti hrpa jedinica, a ne će biti fizički vremena da isprave te ocjene ili da dobiju prigodu za popravak loših rezultata. Prijedloga je bilo nekoliko pa ću ih ja iznijeti nekoliko. Možda ako se želi nastavnike rasteretiti iz svega navedenog i djece stresa o čemu se zapravo govori, neka se onda istaknu učenici možda koji nisu zadovoljili odnosno neka to bude na znanje njima odnosno njihovim roditeljima, a ne da se zaključuju dvojke, trojke, četvorke ili petice. Na taj način detektirani učenici tijekom drugog polugodišta imali bi veću pozornost nastavnika i roditelji bi dobili signal što treba popraviti. Uz sve to prema Pravilniku o ocjenjivanju nastavnik na kraju godine ocjenjuje cjelogodišnji trud i rezultate, a posebno se naglašava da bi se kod zaključne ocjene trebalo uzeti u obzir postignuti napredak pojedinog učenika. Dakle već i sada su nastavnici dužni vrednovati i pratiti rezultate učenika tijekom cijele godine a ne po etapama dakle po polugodištima. Ali nažalost moramo priznati i danas ima onih nastavnika koji konačnu ocjenu određuju kao srednju ocjenu prvog i drugog polugodišta. Naravno to izaziva probleme ali to je već problem škola, ravnatelja i ministarstva što takve nastavnike ne prisiljava da se pridržavaju Pravilnika o ocjenjivanju koji je na snazi i koji smatram da je vrlo dobar samo što ga se mnogi ne pridržavaju. Naravno tako dugo dok ih eventualno inspekcija na to ne upozori. Što se tiče upravljanja u školskim ustanovama da ne donosi sam ravnatelj odluke o zapošljavanju, tu se produljuje najdulje do 15 dana. Možda bi bilo korektnije i bolje bar 30 dana jer posebno u strukovnim školama teško je pronaći stručni kadar. Dakle za desetak dana teško da ćete gospodine ministre u strukovnoj školi pronaći osobu koja će moći nadomjestiti nekog tko je otišao. Zapravo poruka je u nečem drugom a to da su neki ravnatelji zloupotrebljavali za zapošljavanje mimo kriterija na granici zakona bilo je npr. slučajeva da su na rok od 60 dana nekog "svog" zaposlili, bez da su ikog pitali i argument za zapošljavanje bio im je da su u tih 60 dana jako dobro radili, učenici su se na njih privikli itd. smatram da bi ipak trebalo razmisliti bar 30 dana. Što se tiče načina imenovanja ravnatelja školskih ustanova, mislim da nije uredu da se predstavnici osnivača dakle županije ne obvezuju da poštuju odluke onih koji su ih predlagali, mislim da bi i oni trebali poštivati odluku onih koji su ih odabrali barem župana i upravnih tijela ako ne već odluku županijske skupštine. Što se tiče nacionalnog vijeća za odgoji i obrazovanje o kojim je već bilo riječi upitna je neovisnost o radu članova tog vijeća i s tim ću se složiti. No ostaju nam veći problemi, problem sa verifikacijom novih kurikuluma što je po meni suštinski mnogo važnije pitanje od ovoga čime se mi sada bavimo. Koliko znam 25 novih kurikuluma spremno je od 30.travnja i tada iz Agencije za strukovno obrazovanje nakon dugih rasprava po sektorskim vijećima dostavljeno u ministarstvo. Nažalost, kažu oni čeka se potpis ministra, ministar nikako da stavi svoj potpis na to jer se neki boje novih promjena. Dakle govorim o kurikulumu. Možda neke nove kadrovske promjene, višak nekih kadrova manje kadrova za nove tehnologije. Kažu oni koji su to radili da sve to ide u smjeru poboljšanja situacije u školama jer ipak se negdje radi po prastarim programima i metodama pa vas molim da pogledate o čemu je zapravo riječ. U strukovnim programima u RH oko 70% svih srednjoškolaca donošenje Zakona o strukovnom obrazovanju bila je jako dobra osnova za napredak, no eto ovaj zastoj o kojem sam govorila sa novim strukovnim kurikuluma je primjer kako neki iz opće-obrazovnih područja iz osobnih interesa žele što više svojih općih predmeta na uštrb struke i mislim da to nije dobro. Evo u Međimurskoj županiji zaključit ću vjerojatno smo jedini u državi upisali dodatni razred bravara i to sve sa ugovorim o naukovanju sa gospodarstvom i mislim da je to jako dobar primjer. Dakle govorim u ime županije gdje škole obrazuju za zanimanja za koji postoji interes i učenika i gospodarstva i mislim da bi tako trebali ustrojiti naš odgojno-obrazovni sustav. Za kraj, ministre zemlja znanja nažalost očituje se u rezultatima i … istraživanja gdje su naši 15-šnjaci na samom dnu, riječ je za kolega možda koji ne znaju o projektu Čitanja s razumijevanjem što mislim da je poražavajuće. I treba mijenjati programe jer nije normalno da dijete koje završi npr. za strojarskog tehničara teže upisuje strojarstvo od gimnazijalca ili ekonomist ekonomiju i mislim da tu nešto suštinski treba promijeniti. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Imamo dvije replike. Prva se javila Natalija Martinečvić. Izvolite kolegice.
Evo uvažena kolegice Glavak spomenuli ste nedostatak infrastrukture odnosno nedostatak škole dvorana. Točno je da u proračunu iz pozitivnih razloga nisu mogla biti osigurana sredstva za izgradnju dovoljnog broja škole i sportskih dvorana, međutim upravo smo prošli tjedan izglasali Zakon o javno-privatnom partnerstvu koji će omogućiti izgradnju svih škola i sportskih dvorana. I posebno mi je drago što ste spomenuli primjer Varaždinske županije koja je upravo temeljem javno-privatnog partnerstva izgradila i dogradila 33 škole i sportske dvorane. Time je omogućila jednosmjensku nastavu svim učenicima i znatno podigla nivo obrazovanja u županiji.
Hvala. Imamo odgovor Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Kolegice, znatno je podigla zaduženje u Varaždinskoj županiji za sljedećih nekoliko generacija je Varaždinska županija zadužena zbog projekta javno-privatnog partnerstva i ne možemo govoriti jednostrano da je to nešto izvrsno. U Međimurskoj županiji smo uspjeli spriječiti takve pokušaje nasrtaja na male općinske proračuna da se općine ili gradovi zaduže i da ne mogu apsolutno ništa jer su dužni otplaćivati upravo ovakve modele kojima ne bismo se baš trebali jako hvaliti. Treba prvo pitati one koji raspolažu skromnim proračunima, imaju smanjenja decentralizirana sredstva kako će oni uopće sve to realizirati. Hvala vam lijepa.
Hvala. Sljedeća replika Božidar Kalmeta. Izvolite.
Htio sam reći oko imenovanja ravnatelja, mislim da se tu stvar malo zakomplicirala i da će kod tog imenovanja biti jedan proces koji će doista toliko zakomplicirati izbor ravnatelja, pitanje da li će se uopće izabrati ravnatelji i kako će se ravnatelji izabrati. Naime, glavna promjena odnosi se na postupanje članova školskog odbora iz reda učiteljskog, nastavničkog, odgajateljskog, Vijeća roditelja koji su obvezni zastupati i iznositi stajališta tijela koja ih je predložilo ili izabralo u školski odbor. Čim me je netko izabrao u neko tijelo znači da ima u mene povjerenja i da ću ja normalno zastupati interese tog dijela ili to Vijeće roditelja ili odgajateljskog itd. prema tome mislim da je to bespredmetno pisati da treba zastupati stajališta tijela. Ali gledajte sada u praksi, sada će članovi školskog odbora raspisati natječaj, doći će prijave i što sada? Sad oni moraju te prijave nositi, svatko od tih članova školskog odbora svojem vijeću da oni te prijave odnosno prijedloge za imenovanja vide, te životopise, da o tome rasprave, da zovu intervjue svakog potencijalnog ravnatelja škole, a neka tijela imaju po 50 članova i onda će ta tijela donijeti odluke i onda će taj predstavnik koga je to tijelo biralo u školski odbor ponovo doći tamo i javnim glasovanjem će izabrat radnika. Mislim da se to toliko zakompliciralo i da to nije dobro i ne znam uopće kako će ići taj postupak izbora ravnatelja, pogotovo u konačnici članovi školskog odbora moraju to birati javnim glasovanjem. To će biti takav pritisak na te članove školskog odbora da je to nevjerojatno. Mislim da bi trebalo uvesti i tajno glasovanje, da članovi školskog odbora tajnim glasovanjem biraju ravnatelja. Evo hvala.
Hvala i vama. Imamo odgovor na repliku, Sunčana Glavak. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Pa vrlo kratko, kolega Kalmeta je govorio o ovoj cijeloj komplikaciji i na kraju dolazimo do ministra jer on svejedno mora amenovati ili ne, dakle on svejedno mora dati suglasnost. Čemu ovakva procedura kad na kraju će ministar reći da ili ne. Doista, evo ministre možda da vidimo je li ovo doista nužno ili da onda ti ljudi donesu odluku da se ministar ili da se ono kao što ljudi vole reći Zagreb će donijeti odluku, da se prestane raditi na takav način. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Za riječ se javio ministar Jovanović. Izvolite ministre.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Pa dobro da razjasnimo ovaj izbor ravnatelja pošto ne volim kad ovako se krene sa pretpostavkom da se nešto pokušava zakomplicirat, a upravo radimo suprotno. Dakle svi vi koji ste bili u nekom školskom odboru ili sudjelujete u radu županije, gradskog vijeća, znate da je izbor ravnatelja danas potpuno netransparentan. Lijepo je, što kaže uvaženi zastupnik Kalmeta, da netko tko predstavlja roditelje da tamo i zastupa interese tih roditelja, ali u pravilu to nije tako. Uglavnom većina ravnatelja uspije izlobirat sastav školskog odbora i u pravilu se ništa neće promijenit. Ovaj postupak je možda dugotrajniji, možda je složeniji, ali ako se zna kada ističe mandat ravnatelju može se dovoljno rano krenut da se sve odradi kvalitetno i na dobar način. Dakle kako su se birali ti ravnatelji, da li je netko čitao njihove programe, vrlo rijetko. Sada će se svaki kandidat za ravnatelja morati potruditi predstaviti svoj program i na učiteljskom vijeću i na roditeljskom vijeću i onda će se tamo određenom programu dati prednost i taj koji zastupa učiteljsko vijeće roditeljsko vijeće će javnim glasanjem na sjednici školskog odbora morati izglasati odluku za koju je dobio mandat onih koji su ga delegirali u školski odbor. Vrlo transparentno, vrlo odgovorno i uvjeren sam da će riješiti mnoge probleme koje sada imamo sa izborom ravnatelja u smislu netransparentnosti i odsustva pravih kriterija za izbor ravnatelja. Naravno, u sljedećoj fazi jer se ne može ništa preko noći napraviti, riješit ćemo izbore ravnatelja na još kvalitetniji način kroz licenciranje ravnatelja, kroz stvaranje. Vi danas imate situaciju koja je apsurdna. Jedini natječaj za koji zapravo nema nikakvih uvjeta izbor ravnatelja, nikakvih uvjeta nema, nikakvih kriterija. Može netko doći i vi ga izaberete, bitno je samo da je završio fakultet, ali nikakvih drugih kriterija nema i to svi znamo dobro ovdje. Dakle mi pokušavamo uvesti reda. Ako na školama bazira se cijela budućnost Hrvatske onda ljudi koji vode te škole moraju biti najkvalitetniji. I ponavljam još jednom, niti jedna stranka pa zvala se i SDP neće vršiti na mene pritisak kad je riječ o izborima ravnatelja diljem Hrvatske. A gospođo Findak, potrudite se, ja vam neću reći koliko je do sada bilo izbora ravnatelja i ukoliko…
Glavak, Sunčana Glavak.
Glavak, ispričavam se. Ispričavam se vama i gospođi Findak. Dakle potrudite se, doznajte koliko je bilo izbora i u koliko slučajeva nisam dao suglasnost i zašto nisam dao suglasnost pa onda možemo razgovarat o tome da li ja zloupotrebljavam svoj položaj. I odmah ću iskoristit priliku za Nacionalno vijeće za odgoj i obrazovanje, dakle zašto sumnjamo u jednu dobru ideju koja ima podlogu na Nacionalnom vijeću za visoko obrazovanje i znanost. Zašto sumnjamo da će to tijelo imati zaista mogućnost strateškog promišljanja razvoja predškolskog odgoja i obrazovanja u osnovnim i srednjim školama. Pa birat će ga ovaj parlament, ovdje će se moći o svakom tom čovjeku reći što se misli. Pa zar mislite da će u takvo tijelo se pokušati gurati nekoga po nekakvoj nestručnoj osnovi. Dakle nije to cilj, cilj je da i na taj način pokažemo i kroz izbor u ovom Parlamentu koliko nam je bitno obrazovanje u osnovnim i srednjim školama. I dva člana nacionalnog vijeća izvan sustava odgoja i obrazovanja, pa zar nije logično da u tom vijeću bude netko tko vidi sliku izvana, predstavnik Zavoda za zapošljavanje, predstavnik Hrvatske gospodarske komore, dakle ljudi koji mogu pomoći da se donose odluke u kojima povezujemo naš sustav odgoja, obrazovanja, znanosti sa potrebama gospodarstva i tržišta rada, uključujući i društveno humanističko područje, dakle da ne govorimo samo o neposrednoj proizvodnji. To je cilj ovih mjera bez skrivenih namjera, sa jasnim zadatkom da nam školstvo postane kvalitetnije jer danas ne možemo biti zadovoljni sa stanjem u školstvu, a kad netko kaže i meni to predbacuje da su rezultati pisa istraživanja loši, pa ja sam ministar 6 mjeseci. Učenici koji će polagati pisa testove vezano uz moj mandat, to će biti za dvije tri godine, tada ćemo moći uspoređivat pisa testove iz ovog mandata i mandata onog koji je bio na vlasti prethodnih osam godina i u čijem mandatu su tako prošli rezultati pisa testova.
Imamo dva ispravka. Prva se javila Sunčana Glavak. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Ne znam ja zašto se gospodin ministar ljuti. Prvo, ja uopće nisam rekla da je on zlouporabio svoju ovlast, ja sam rekla da ne razumijem zašto komplicirana procedura kad će na kraju amenovati ravnatelja ministar, reći će da ili ne. Dakle ministre to se potpuno krivo razumjeli ili niste dobro zapisali ili me niste slušali. Osim toga, samo ću upozoriti da kako se mijenjaju županijske vlasti tako se ad hoc smjenjuju i članovi školskih odbora i onda ova lobiranja nikad ne prestaju i nikad nemaju kraja. Dakle, kada već o tome govorimo i ako kažemo da nema kriterija za izbor ravnatelja mislim da ste ovime uvrijedili sve one vrijedne ljude koji rade u sustavu obrazovanja u osnovnim i srednjim školama jer ste ih zapravo nazvali nesposobnima jer oni su zapravo izabrani po nikakvim kriterijima. Hvala lijepa.
Hvala. Još jedan ispravak, Ivanka Roksandić. Izvolite kolegice.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Pa netočno je što je ministar rekao da smo mi protiv uvođenja Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje, dapače nismo. Mi smo jedino protiv i sumnjamo u način izbora članova toga Vijeća i to s pravom jer ništa nije ovdje definirano. Drugi ispravak netočnog navoda isto tako. Ministar je govoreći o školskom odboru, o suglasnosti koju treba dobiti od onoga od kog je imenovan predstavnik u školskom odboru rekao da će to tijelo bilo to učiteljsko vijeće, odgajateljsko vijeće, radničko vijeće saslušati sve kandidate. Onda je to trebalo barem propisati u zakonu. Način i postupak izbora imenovanja ravnatelja uređuje se Statutom školske ustanove i sada se uređuje. Dakle, sam postupak. Pa prema tome, može se dogoditi da netko ili neka obrazovna institucija škola ili bilo tko drugi ne propiše takav postupak kod izbora, da oni koji su kandidati za ravnatelja iznose pred određenom institucijom svoj programa i to je poteškoća kod ovoga zakona.
Vrijeme. Hvala. Sljedeća rasprava Josip Borić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče, kolegice i kolege saborski zastupnici. Pa evo mi već mjesecima slušamo najave ministra da će u lipnju uslijediti obrazovna i znanstvena ofenziva i da ćemo temeljem te ofenzive mi mijenjati sustave i obrazovanja i znanosti. Evo što imamo? U lipnju ništa, u srpnju u zadnjem tjednu zasjedanja Hrvatskog sabora nekoliko zakona o športu, o športskoj inspekciji, odgoj i obrazovanje, znanstvena djelatnost, visoko obrazovanje itd. Što imamo od tih ofenziva? Ništa kao rekao bih i više-manje od svih ostalih zakona jer smo temeljem tih zakona postali samo društvo širokih mogućnosti, još više mogućnosti. Međutim, u biti u praksi se ne rješava ništa. Dapače, živimo i lošije i teže. Tako kad smo već kod tih ofenziva možda je najtrajnija ona prosinačka ofanziva koja traje i dan danas a valjda će trajati i u sljedećem vremenu, a to je ofenziva na džepove hrvatskih građana. Što ofenziva donosi u ovaj temeljni Prijedlog zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi? Ništa. Krenimo redom. Taj sustav je postavljen davno. On ima svoje komponente i to nekoliko komponenti. Skinemo li jednu taj sustav ne funkcionira. To je sustav povezanih osuda. Na vrhu je svakako proračun Ministarstva znanosti jer bez njega tog sustava nema. Što on kaže? Prošle godine 7 i pol milijardi, ove godine 7 milijardi i 74 milijuna kuna. I uvjeravanja da ćemo sa 500 milijuna kuna, nešto manje od 500 milijuna kuna mi ćemo imati bolji, kvalitetniji obrazovni i odgojni sustav. Idemo na sljedeću komponentu. To je obitelj. Što imamo o obitelji? Čuli smo jučer na Zakonu o medicinski pomognutoj oplodnji. Kakav je stav naš o toj obitelji? Imamo stavove i sa lijeve i sa desne strane. U toj obitelji sve počinje i sve završava. Što imamo dalje? Imamo dijete koje mora krenuti u tu školu. Što smo mi tom djetetu kroz ovaj zakon pomogli? Ne vidim nikakvih beneficija osim mogućnosti da to dijete u 22 godini ili 23 ako nije falio neki razred u onoj osmogodišnjoj školi sjedi u 4 razredu srednje škole, da sa 22 i 23 godine sjedi u 4 razredu srednje škole. Možemo to zamisliti? Možemo. U redu, to je mogućnost, odlična mogućnost kojom vrednujemo neuspjeh. S tom mogućnosti mi vrednujemo neuspjeh i dapače nagrađujemo ih. Budi neuspješan, ali ćeš uvijek imati šansu da kroz taj sustav prolaziš do kraja, dokle god ti hoćeš naravno u redovnom školovanju. Sljedeća komponenta put do škole. Dijete mora od svoje kuće doći do škole. Rekao je ministar 400 milijuna kuna ove godine za srednjoškolce, znači da se besplatno voze do svojih srednjih škola. Ja to u proračunu ne vidim, a kad znam da imamo još i 450 manje u odnosu na prošlu godinu onda se ne čudimo pričamo da decentralizirana sredstva više ne mogu pokriti one osnovne materijalne troškove koje škole imaju. Imate wc bez toalet papira, bez sapuna, bez higijenskih mogućnosti i mi pričamo o odgoju i obrazovanju. To je činjenica, to je ono što smo i mi pokušavali kad smo imali mogućnost da budemo vlast. Ali tada je taj proračun Ministarstva znanosti bio veći, pa i taj proračun nije izdržao niti besplatne udžbenike, niti besplatno putovanje, niti besplatne domove za učenike u srednjim školama itd. nije izdržao jer nije bilo novaca, a sad tvrdimo da ćemo sa 500 milijuna kuna manje mi učiniti puno više i sve će biti savršeno. Ovo će biti zemlja 1000 cvjetova. Došli smo do škole, do prostora. Ona ima svoju vrijednost. Te škole na žalost nisu sve u najboljem stanju. Mnoge nemaju dodatni sadržaj, nemaju sportsku dvoranu, nemaju sportsku učionicu, nemaju informatičku učionicu. Još uvijek nismo uspjeli pokrenuti taj silni investicijski ciklus o kojem se pričalo. Stotine nekih novih škola, stotine nekakvih vrtića ili ne znam dvorana. Međutim, evo pitam otvoreno koliko je Ministarstvo znanosti i obrazovanja raspisalo natječaja u proteklih 6 mjeseci. Ovdje molim ministra koji je bio i dogradonačelnik grada Rijeke s obzirom da je jedna škola, a to je osnovna škola Srdoči već godinu dana u gradnji, da ta djeca su razbacana po tom gradu u mnogo škola, da završite tu školu jer je to interes roditelja iz Rijeke, da ta djeca ne budu i u sljedećoj školskoj godini po mnogim kažem drugim dijelovima grada Rijeke od Turnića do Vežice. Dolazimo do činjenice da imamo u školi nastavni plan i program. Što smo mi tu rasteretili, što smo mi tu omogućili učenicima da bude manje? To prate svakako i udžbenici. Koliko je bilo povika ovdje, a slušamo i svakodnevno da nam djeca nose teške torbe. Gdje smo ih mi to rasteretili? Temeljem ovog zakona mi smo ih još više opteretili. U prvi razred im uvodimo umjesto šest ili sedam predmeta sa vjeronaukom još tri zdravstveni, građanski i strani jezik. Kaže premijer i informatiku još od prvog razreda. Hoćemo li djecu u prvom razredu opteretiti sa 11 predmeta? Možemo li imati predmet bez potrebne strukture koja to prati, a to je udžbenik, to je radna bilježnica, to je bilježnica. Hoće li to u toj torbi biti lakše ili će biti teže. To su pitanja. Ovaj zakon kažem samo opterećuje te učenike dodatno pod pričom živjet ćemo bolje, ljepše ćemo se mi to obrazovati, bolje ćemo se odgajati kad uvedemo nekakav građanski odgoj kažem evo na mala vrata kroz eksperimente pa ćemo sve ostalo dograđivati. Nema priče bez novaca, gospodo draga, nema. A novaca ima manje nego prošle godine. Došli smo i do vrednovanja uspjeha. Nepojmljivo! Radio sam u školi sedam godina, desetljećima u onom vremenu, bivšem vremenu, socijalizma ili komunizma kako se to već zvalo, pa nikad nije bilo da nije bilo ocjena na polugodištu. Proteklih 20 godina pokušavalo se čak i kvartalno ocjenjivati učenike, pa i ono opisno ocjenjivanje koje je bilo izrazito neuspješno. Ali nemojmo zabraniti djetetu da ima pravo na to da zna je li bio uspješan ili nije bio uspješan. Je li on vrijedno radio ili je manje vrijedno radio. Da to zna i on i njegov roditelj. Pa zamislite sport bez poluvremena, bez rezultata na poluvremenu. Pa što vas to motivira da vi u drugom poluvremenu, u drugom polugodištu učinite korak naprijed? Činjenica da nemate nikakvu ocjenu? Pa to će se zloupotrebljavati do 6. mjeseca. Mnogi roditelji će tek saznati u 6. mjesecu da mu je dijete loše u školi, mnogi. Pa nemojmo ono što je bilo dobro samo radi toga da bi ostavili nekakav trag uspješnosti dovoditi do apsurda. Pa svaki sportaš koji na poluvremenu vidi da je loš u drugom poluvremenu pokušava biti bolji. To je motivacija djetetu. I nemojmo to opravdavati činjenicom da je to teško za učitelje, profesore. 175 dana upisuju u imenik i dnevnik, 175 dana od 365 u godini. Ima dovoljno onih 90 dana više da oni taj stres na neki način riješe. Međutim, sad smo došli i do njih. Sutra je petak 13., nije dobar za njih dan. Pitam vas, ako im skinete ono što ste im obećali skinuti i putne troškove, i koeficijente na staž i sve ono što ste im rekli da ćete im skinuti hoćete li vi imati motiviranog profesora, učitelja u toj školi? Hoće li on dodatno onda dati taj napor da to dijete izgleda bolje, da ga bolje uči ili da ga bolje odgaja? Pa to su osnovne stvari i mi te kažem stvari objašnjavamo ovakvim jednim prijedlogom zakona u kojem puno toga fali, a gotovo ništa ne rješava. Gdje smo došli na kraju? Došli smo do troškova. Pa školovanje je trošak. On je kroz ovih 6 mjeseci isključivo pao na leđa obitelji. Pitam ministra zašto jedan udžbenik mora koštati 250 kuna ili jedna mala radna bilježnica koja ima 30 stranica košta 90 kuna? Kada imamo tjednike na 50 stranica, ne znam novine koje koštaju 12 ili 13 kuna. Gdje to mi prelijevamo? I sada će doći i 7. i 8. mjesec, roditelji će morati izvaditi 2 tisuće, 3 tisuće kuna da bi dijete moglo ići u školu. A 2% PDV-a znači da će biti još malo skuplje. I sad pričamo kaže kako ćemo mi kroz ovaj zakon omogućiti jednu vertikalnu prohodnost, svi će to završavati, svi će biti zadovoljni. Međutim gospodo draga, kažem, ove komponente, a na kraju je to vođenje škola od strane ravnatelja, na kraju tek to nam je postalo najvažnije, a sve ostalo što čini sustav doveli smo do apsurda.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Na vaše izlaganje poštovani zastupniče imamo 3 replike. Prva je poštovanog zastupnika Stjepana Milinkovića. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Borić dobro ste primijetili značaj obitelj i važnost obitelj, a jučer smo svjedočili kako se želi uništiti stožerna vrijednost društva, a to je obitelj. Naravno ako k tome dodamo još i sve teže materijalno stanje brojnih obitelji, povišeni troškovi struje, plina svega ostaloga to dovodi do daljnje frustracije mnogih obitelji. Ali primijetili ste dragi kolega isto tako da je potreba dakle mnogih škola za popravcima, za uređenjem, a da ne govorim o onoj jednosmjenskoj nastavi o kojoj se govori, naravno iznad svega športskih dvorana. Ja osobno svjedočim iz svoje sredine koliko športska dvorana može unaprijediti kvalitetu življenja u jednoj sredini i zasigurno je potreba u svakoj sredini poglavito u ruralnim područjima koje nemaju sve mogućnosti, djeca nemaju sve mogućnosti koje imaju u većim sredinama itd., za razne aktivnosti da ih odagna i makne sa onih neželjenih eventualno posljedica. A ako k tome dodamo još i ovaj momenat novi na koji ste vi ukazali, dakle materijalno stanje prosvjetnih djelatnika koji mnogi rade u više škola i putuju i sa ovim ukidanjem ovih prava iz kolektivnog ugovora pa tko će raditi? Tko će raditi više u tim seoskim sredinama, tko će putovati? To je uistinu jedno pitanje koje dovodi do daljnjega urušavanja ruralnih područja, daljnjeg urušavanja seoskih sredina. I ovo sve uz ovo stanje u poljoprivredi i sve ostale okolnosti to je definitivan put ka uništenju sela. Hvala lijepa.
Hvala i vama. I odgovor na repliku poštovanog zastupnika Josipa Borića. Izvolite.
Upravo tako kolega Milinkoviću. Mi imamo situaciju, evo ja nudim rješenje. Dolazim sa otoka koji ima 8 velikih mjesta. U svakom je područna škola. Kod nas učitelji putuju iz jednog mjesta u drugi iako imaju školu u svojem i svima se plaćaju putni troškovi. Pa uvedimo više reda u te putne troškove. Zašto bi netko po želji htio putovati u neko drugo mjesto, a ima mogućnost da radi u svome mjestu. Toga ima po Slavoniji, toga ima po Dalmaciji. Ne trebamo se mi sramiti to reći. Ljudi putuju jer oni to žele. Ravnatelj im to omogućuje. To su silni troškovi. Samo malo reorganizacije, ali i jasne naredbe ministra koji će reći izvolite riješiti taj dio sustava, a ne priče o tome kako ćemo mi zakonom nešto riješiti. Zakoni su se dosada donosili i mijenjali, međutim činjenice govore sasvim nešto drugo, da u proračunu ministarstva imamo puno manje novaca i da s tim novcima moramo pružiti barem jednako vrijednu uslugu, u odnosu na ono što smo imali. Međutim, nas se uvjerava da će ovo biti puno bolje, a na terenu vidimo da je to sasvim nešto drugačije. I taj dio obitelji, o čemu ste govorili kolega, pa mi imamo djecu koja idu i u osnovnu školu, ali idu i u umjetničke škole, u glazbenu školu pa to su dodatni troškovi. Svaka ta škola košta i nekoliko tisuća kuna, da ne govorim o putnim troškovima jer za njih nema organiziranog prijevoza. I sve je to opet na teret te iste obitelji. Zbog toga kažem naveo sam sve komponente ovog sustava, samo jednu izvadite i taj sustav ne funkcionira. Ako ih hoćemo kvalitetno riješiti onda moramo jasnim naredbama ići prema svakom ovom segmentu, ali i država mora pokazati da joj je stalo u segmentu financija da ono što priča i ostvari. Jer ovako pričati, a imati manje novaca to je obična demagogija.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je replika poštovanog zastupnika Gvozdena Flege. Izvolite poštovani zastupniče.
Kolegice i kolege svačega smo se naslušali danas u raspravi i to stvarno čovjek mora moći podnijeti. Meni se čini da postoji jedna zajednička konstatacija da je sustav školstva u lošem stanju. Ta zajednička konstatacija bi mogla biti prvi korak u zajedničkom naporu da stanje mijenjamo. Ali nije dobro, kolega Boriću, da citate ministra Primorca stavljate u usta citate ministra Jovanovića. Nije dobro da proglašavate da u zakonu nema ništa nova, a ako je novo Nacionalno vijeće da ne ponavljamo argumentaciju zbog kojeg je nacionalno vijeće osnovano koje treba dati jednu novu dimenziju upravljanja, strategijskog upravljanja sustavom školstva. Nije dobro da govorit da nema ništa nova. Ukoliko se radi na prvom, ali svejedno značajnom koraku na vertikalnoj prohodnosti u sustavu obrazovanja. Četvrta godina obrazovanja ljudi koji su završili trogodišnju školu se omogućava o državnom trošku. I dakle, to se propisuje kao državna obaveza zakonu, što uopće nije nevažan korak prema cijelo životnom učenju. I nije dobro, niti za vas, niti za vašu stranku, niti za naš Sabor, niti za resor da kategoričke sudove izriče o stvarima o kojima nemate pojma. Jerbo, naime u ovoj, na ovome kontinentu postoje škole koje uopće nemaju ocjenjivanje nego imaju opisno ocjenjivanje i to recimo do četvrtog razreda. Postoje kontroverze, godinama, 20 godina se raspravlja o tome, treba li ocjenjivati učenike i na koji način. Postoje školski sustavi koji, dakle ne zaključuju ocjene do zadnjeg dana školovanja. Dakle, nije to toliko sad problematično da bi smo to morali stavljati na nekakav strašan bubanj, nego upravo suprotno, priklanjamo se razvijenim sustavima obrazovanja. Hoće li to dati u Hrvatskoj dobre rezultate kolega Boriću ili neće to je druga priča.
Hvala lijepa. Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Josip Borić.
Poštujem znanja uvaženog gospodina Flege. Vjerojatno je radi tih znanja gospodin Milanović predložio drugog ministra znanosti. Ali ja osobno tvrdim ono što znam iz iskustva, imam dvoje djece i znam što prolazim s njima svaki dan. Vjerojatno kod vas ima ljudi, evo ovaj dečko non stop priča i dijeli nam lekcije o djeci, on točno zna kako se osjeća dijete, ne znam u 18 godini bez roditelja, kako se treba ponašati u školi, kako treba ovo, kako treba ono. Mi imamo iskustvena znanja, i nisu sva znanja znanstvena gospodine Flego. I mi imamo danas problem upravo zbog tih velikih znanja, posebno u ekonomiji. Imamo mnogo znanstvenika, ekonomista, ali mi ne vidimo izlaza iz ove situacije. A pate oni koji se bave praksom, pate oni koji rade, oni kojih se udara po leđima zato što rade, to je naš problem. A to što sam ja rekao, nisam uopće pomislio na ministra Primorca, tih riječi ima u medijima koliko god hoćete, ali ja otvoreno tvrdim ovo ocjenjivanje i neocjenjivanje na polugodištu je nešto što će demotivirati našu djecu, jer ta djeca nemaju gdje pokazati svoje znanje. Pa uđimo u tu školu, pitajte svoje unuke ili djecu, ne znam, kada imaju priliku pokazati što znaju. Imaju jednu priredbu za Svetog Nikolu i jednu za dan škole, ali ne svi, opet smo odabrani. Gdje nam djeca pokazuju svoje znanje, pokazujte nam taj sustav, igdje? Trudim se osobno skupljati ih u sportske klubove, voziti ih na utakmice itd. osobno jer ih vidim da sjede za kompjuterom, za računalom, za mobitelom i da ćemo stvoriti generacije, u sljedećem vremenu koje će znati poslati samo mail i poslati poruku. A sve ostalo će ostati vrlo, vrlo skeptično i problematično. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo povredu Poslovnika, poštovani zastupnik Ivan Šuker. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora vi ste povrijedili članak 214. stavak 5. koji citiram kaže: „Omalovažava ili vrijeđa predsjedatelja i druge zastupnike.“ Uz puno poštovanja prema kolegi Flegi i prema njegovom znanju i svemu, ali mislim da kolega da nemate pravo reći da neko nema pojma o nečemu. Neko ima pojma o životu, možda nije školovan za to, nemate mu to pravo reći. Mislim da vi kao čovjek koji je toliko godina proveo u znanosti, obrazovanju, koji imate ugled si naprosto takvu neku stvar ne smijete dozvolite u ovom Saboru. Jer vi ste sa svojim primjerom dali svima da još imaju žešću raspravu, vi si naprosto neke stvari ne smijete dozvolite. S pozicije koju radite.
Dobro. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim vas nemojte, ja ću…
Ja nisam rekao da vi pojma nemate kolega Flego, kao što ste vi rekli kolegi Boriću. I vi pričate o financijama, ja vam nikad nisam rekao da nemate pojma. Pričali ste dok sam ja bio ministar.
Molim vas. … [[Upadica se ne čuje.]] Hvala lijepa. Ovako da vam kažem poštovani zastupniče Šuker. Ja bih volio da dođem u poziciju da mogu za sebe reći, sad znam da ništa ne znam, ali nije do toga lako doći. Prema tome, i vi, i ja i svi oni koji su išli u bilo koju školu doživjeli su da im se kaže ne znate, nemate pojma o tome. Ta kategorija nije uvrjedljiva ni za koga. … [[Upadica se ne čuje.]] Oprostite meni je žao, ali zaista svatko od nas je, i to je normalno u razgovorima da mu kažete nemate pojma o tome, nije to uvrjedljivo, nije to uvrjedljivo. Nije uvredljivo, ok. Mislim da sam rekao dobro. Hvala lijepa. Idemo dalje. Sljedeća replika je, replika poštovane zastupnice Nadice Jelaš. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Kolega Boriću vi ste u svojoj raspravi zapravo dosta prostora posvetiti upravo govoreći o ocjenjivanju na polugodištu i jedan od argumenta koji ste iznijeli u prilog vašoj tvrdnji da nije dobro da se više ne ocjenjuje na polugodištu je bio taj da će roditelj eto tek u šestom mjesecu, dakle na kraju školske godine saznati da mu je dijete bilo loše, odnosno da dijete nije radilo. Ja se pitam kakav je to roditelj koji će eto tek u šestom mjesecu, na kraju školske godine saznati da mu dijete nije napredovalo. To je loš, to je neodgovoran roditelj. Dakle, čovjek kojega se zapravo uopće, roditeljem ne bi smjelo zvati. I intencija je ovog zakonskog prijedloga upravo ta da roditelj redovno dolazi u školu u toku cijele školske godine i da se redovno informira o tome kako njegovo dijete radi.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Josip Borić.
Evo kažem, opet krećemo s pretpostavkama da su svi roditelji brižni, da svi dolaze u škole, da svi gledaju kako im učenici rade, da svi znaju kakvu je ocjenu dobio itd. Ja ću vas uputit na ruralne sredine, ima roditelja koji ne dolaze, uopće ne dolaze. Njima je jedini dokaz kad mu donese doma učeničku knjižicu na polugodištu ili na kraju, ili svjedodžbu da je to dijete negdje bilo. I to morate znati, to postoji, mi ne možemo ignorirati da ti ljudi postoje. I onda dajemo mogućnosti, kažem kroz razne zakone, svakakve mogućnosti. E sada ukidamo mogućnost da su obaviješteni o tome da li su njihova djeca nešto napravila dobro, da li su naučila nešto ili im to na neki način onemogućavamo jer kažemo ne trebate vi to saznat, saznat ćete vi to u šestom mjesecu, a kad saznate bit će kasno. Pa onda ispočetka kažem, pa onda ima vremena. Ja evo kažem možete pasti 1. razred srednje pa upisati i položiti i proći, pa onda 2., pa 3. pa lijepo 8 godina u srednjoj školi jer imat će ljudi vremena saznavati upravo te činjenice koje mogu saznati i na vrijeme sa jednom malom obavijest i nikome to ne smete jer je to motivacija djetetu. On ne uči samo da to on hoće da dobije dobru ocjenu. On zna kada je dobio pet i kada je dobio jedan da je nešto krivo. I to mi ne možemo ignorirati i to je činjenica. I on se trudi kada dobije 1 da nauči da dobije 2 ili 5 isto kao i student i svi ostali i ne možemo to ignorirati. I zašto mu sada onemogućavamo da on sazna koliko je on vrijedio na kraju polugodišta i to javno pred svima. Oni to znaju i to cijene jer im je to jedino nažalost kažem ostalo u toj školi da barem tu pokažu da su malo drugačiji, bolji od nekoga da je njihov trud bio isplativ i da su prošli bolje nego neki drugi. Evo toliko. Hvala.
Hvala lijepa. Riječ ima poštovani zastupnik Šimo Đurđević.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine ministre, kolegice i kolege. Izuzetno mi je stalo da ovaj sustav osnovnog i srednjeg školstva funkcionira jer direktno dolazim iz njega. Doduše već desetak godina nisam u njemu ali sam u županiju brinuo za održavanje takvog sustava. A sada mi je hrvatski narod mi je povjerio da imam prigodu kod donošenja takvih zakona prozboriti koju riječ u korist sustava i u korist onih koji odgajaju i obrazuju. Stoga ću krenuti od onih malih prvašića koji ulaze u sustav obrazovanja. Moramo biti vrlo oprezni kada upisujemo učenike sa manje od 6 godina u 1. razred i posebnu pozornost to povjerenstvo koje je ispitalo tu djecu moraju voditi brigu o sljedećem, da u učionicu u 1. razred dolazi dijete koje je čitač, dolazi dijete koje ne prepoznaje niti jedno od slova i dolazi dijete dvoje do troje po razredu djeca sa teškoćama u razvoju. To je veliki problem kolegice i kolege koji vode taj 1. razred, koji su dobili zadaću voditi taj 1. razred sve 4 godine i on program mora posebno prilagoditi prema toj djeci. Da li su nadarena, hendikepirana, djeca s teškoćama u razvoju ili su djeca koja ne poznaju niti jedno od slova. Stoga nije bitno po meni da budu ta dva povjerenstva koja će to odlučiti nego jedno povjerenstvo gdje će biti stručni ljudi gdje ćemo uštediti sredstva ali posebno povjerenstvo kada se tiče upisa učenika s teškoćama u razvoju, kada se učenika sa teškoćama u razvoju koji se upisuju u 1. razred. Drugo što sam zamijetio, a to je izbor ravnatelja. Pa mi danas u Školskom odboru već je to bilo ponavljamo oprostite što ja moram ponoviti da je unutra tri predstavnika osnivača, tri predstavnika ja bih rekao ljudi iz škole iz zbornice i jedan predstavnik roditelja koji se također bira u školi. Jest točno, on predstavlja roditelje u Školskom odboru ali na određeni način svi odjeli u školi kandidiraju ponekoga i onda iz toga šireg izbora dođe se do jedne osobe koja obnaša dužnost u Školskom odboru. Mislim da ne bi trebalo izbor ravnatelja biti javan. Tu kompromitiramo ljude, a ako se kolege i kolegice iz drugih škola iz drugih sustava a zadovoljavaju uvjetima natječaja s njima apsolutno mora biti obavljen jedan stručni razgovor. A pitanje je tko je taj da li je to u županijskom upravnom odjelu, da li je to u Gradskom upravnom odjelu za prosvjetu, kulturu i sport itd. netko tko će obaviti taj stručni razgovor sa osobom koja dolazi koju ne poznaju ovi ljudi koji su u školskom odboru. Uspjeh na polugodištu. Pa dužnost svakog kolege i kolegice je da početkom nastave da li je to 1.ili 2.tjedan u 9.mjesecu da kontinuirano do polugodišta prati učenika, da vrši bilješke i da ocjenjuje, da li po poglavljima, provjera kada se jedan dio gradiva. On to mora to njemu stoji u opisu poslova i tu mu stoji u Pravilniku o ocjenjivanju. I što onda znači na polugodištu iz toga svega praćenja koje moraš napraviti izvesti ocjenu. Ne mora sada po meni ona velika procedura đačka knjižica. Ali zašto ne obavijestiti kada prođu Razredna vijeća, Učiteljska vijeća i kada prođe onaj rok za žalbe i prigovor roditelje zašto ne poslati roditelju obavijest da je moja kćerka moj sin polučio takav i takva uspjeh na polugodištu. Ja se zalažem za to da to ostane kako je bilo do sada, ali kažem taj kolegice i kolega kontinuirano i to naše kolege u školi rade prate, prate, bilježe i ocjenjuju. Onda nije na polugodištu teško zaključiti taj uspjeh. A na kraju godine on mora vrednovati gradivo prvog polugodišta i tu ocjenu na polugodištu kada izvodi konačnu ocjenu. Ja sam nekad negdje prije komentirao da nije dobro u našoj osnovnoj i srednjoj školi da učenik uči za ocjenu. Učenik bi trebao kolegice i kolege učiti za znanje, ali u zadnjih priznat ćete mi dvadesetak i više godina to se ne događa. Ta prokleta ocjena je uvijek bit svakog problema i kada se upisuješ u 1.razred srednje škole i kada se upisuješ na fakultet itd. taj prosjek jel se unosi ono što si donio kada si se kandidirao unos u te ocjene. Početak rada jedne od ustanova mislim da onaj rok od 2 godine da se može odgoditi i do 2 godine nije potrebit ako se radi da je jedna škola prevelika i da se izgradila područna škola, napravi se diobna bilanca, ako je već ta škola u mreži škola koju donosi osnivač. Napravi se diobena bilanca napravi se akti škole, tu je po meni samo povećanje za broj izvršitelja ravnatelj, pedagog, računovođa čak ni knjigovođa, računovođa, ne znam šta već tajnik škole te poslove može obračuna plaće raditi se i na drugom mjestu. Zašto mora u toj matičnoj školi? Kadrovi, to je kolegice i kolege po meni vrlo bitno pitanje. Da bi ovo o čemu cijelo dopodne danas razgovaramo da bi naši učenici bili uspješni vrlo je bitno tko i kako, neposredni rad sa učenicima, tko i kako radi u školi? Mi moramo znati da u našim selima, brdsko-planinskim otocima imamo previše nestručno zastupljene nastave i ako ravnatelj koji je dužan zajedno sa pedagogom pripremiti se za novu školsku godinu za odgojno-obrazovni sustav, napraviti plan i program, on mora raspisati natječaj. Kad se zbrine tehnološki višak i sve ostalo, ljudi koji su u stalnom radnom odnosu, a postali su tehnološki višak, on mora dobiti odobrenje za raspisivanje natječaja. On ga dobiva, ali nastava je tu, živa djeca su tu. On uzima na 60 dana stručnu osobu da nastava ne bi nestručno bila zastupljena dok se ne provede natječajna procedura, rok žalbe itd., itd. Za te i takve kadrove ja se zalažem da i ministarstvo i lokalna zajednica i županija i gradovi za one kadrove koji nam nedostaju da ih sufinanciraju u njihovom odgoju i obrazovanju, na fakultetima i da im se klauzula u tom ugovoru napiše da je dužan odraditi u toj županiji onoliko koliko je dugo trajalo njegovo školovanje na fakultetu. I evo, pri kraju sam kolegice i kolege, imao sam čast u Slavoniji u Vrpolju primiti delegaciju prosvjetnih radnika Japana na čelu sa pomoćnikom ministra, mislim da je bilo obrazovanja Japana. Jedan podatak, škola 5000 učenika, cjelodnevni boravak, hrana, sve što je potrebito u cjelodnevnom boravku, imamo i mi takvih škola, a samo jedna čistačica, sve rade sami. Hoćemo mi doći do tog, mislim da da. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na vaše izlaganje prijavljene su tri replike. Idemo redom. Prva replika je poštovanog zastupnika Ivice Mandića. Izvolite poštovani zastupniče.
Gospodine potpredsjedniče,uvaženi gospodine ministre. Kolega Đurđević, s obzirom da znam da dolazite iz obrazovnog procesa, a pogotovo ovaj drugi dio da ste bili vezani uz sport. Ja sam svakako očekivao da ćete vi u svojoj raspravi dotać' se jedne vrlo bitne teme koju danas na žalost nitko nije od kolega i kolegica u raspravi spomenuo, to je pitanje kulture navijanja i kulture navijača. Iako vrlo važan segment po pitanju osnovnog i srednjeg obrazovanja u Republici Hrvatskoj i da škole i u sklopu svoje redovne nastave trebaju više pozornosti posvetiti odgajanju, na koji način navijati za svoj školski tim, za svoj gradski tim i stvarati jednu kulturu kvalitetnog navijanja, jer na nesreću nama se događa da uz izuzetne sportaše koje Republika Hrvatska ima mi imamo jedne navijače, jedan manji dio tih navijača koji nisu na razini tih odličnih rezultata sporta. Pa bi svakako trebalo u sustavu obrazovanja od osnovne do srednje škole i taj dio te kulture poticati, stvarati, jer ako ne želimo da nam se to dogodi kvalitetno sigurno to nam se neće ni dogoditi, pa bih svakako volio vidjeti i vaše razmišljanje o ovom problemu.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je replika poštovanog zastupnika Zorana Vinkovića. Izvolite poštovani zastupniče.
Gospodin zastupnik Đurđević, kako piše u Jutarnjem Simo Đurđević, inače je on Šima, pa zaboravio je obzirom da dolazi iz sustava kako sam kaže, zaboravio je vjerojatno reći da odgoj pa i obrazovanje počinje u obitelji, nastavlja se za one koji imaju sreće u predškolskom odgoju, zatim osnovnom školstvu, srednjem školstvu itd., itd. Međutim, ono što je sada najveći problem dakle i osnovnog i srednjeg školstva je upravo nedostatak sredstava, nedostatak sredstava u svakoj osnovnoj i srednjoj školi. Neću spominjati sada besplatno putovanje za učenike srednjih škola pa i za studente koje je obećala Vlada nadopuniti proračunom itd., nego jednostavno ovaj smanjeni udio tih sredstava koji je nastao smanjenjem decentraliziranih sredstava. Npr. u OŠ "Ivan Goran Kovačić" u Đakovu nedostaje na osnovu toga 80000 kuna, OŠ "Vladimir Nazor" 70000. Postavlja se pitanje kako će djeca ići u osnovnu školu kada ta sredstva koja sada raspolažu nemaju dovoljno niti za 9. mjesec, a kako će tek izgledat kada bude se krenulo u grijanje. Da ne spominjem da su ovo sredstva u školi za spužvu i kredu, da ne spominjem da to nisu više ni računala, ni moderna nastavna sredstava i pomagala itd. I očigledno se u ovih nekoliko godina ona hrvatska znanja jednostavno je nestala. I sljedeća je stvar, ona torba koju sam ja nosio gospođi Kosor dok je bila potpredsjednica Vlade nije promijenila svoju kilažu, gospodine Flego.
Hvala lijepa. Hvala puno. Treća replika i poštovani zastupnik Igor Kolman.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Pa evo slušam ove rasprave dakle kolege Đurđevića, ali ne samo kolega Đurđević i kolega Borić i kolega Šuker sve znaju, znaju o natječajima, znaju koliko čistačica ima koja škola, znaju koliko bi trebala čistačica imat škola. I mene sad samo zanima kolegice i kolege ili cure i dečki ako ćemo se oslovljavati kao što kolega Borić predlaže da uvedemo, cure i dečki zašto niste u 17 godina koliko ste bili na vlasti u ovoj zemlji ništa od toga napravili. To je moje pitanje. Sve znate, koliko čistačica treba imat, ok, slažem se, imate pravo. … [[Upadica se ne razumije.]] Slažem se, imate pravo. Zašto ništa od toga niste nikada napravili.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Šima Đurđević.
Kolega, vi ste se malo zaigrali u igrama riječi. Do sada je jako puno napravljeno. Ja sam se samo u svojoj raspravi koncentrirao na onoj segment iz prakse što bi bilo bolje za sustav i predložio u svojoj raspravi. A da je napravljeno puno i škola i dvorana, dakako, npr. sportske dvorane, da smo radili ne one čvrste nego npr. montažne tipa REMCO danas bi svaka škola u Hrvatskoj imala sportsku dvoranu. Ali o tom potom, to nije danas tema. Hvala.
Hvala lijepa. Sad ćemo zastati s radom i početi ponovno u 15 sati sa raspravom poštovanog zastupnika Veljka Kajtazija. Hvala lijepa. Dobar dan. Možemo li nastaviti s radom poštovane kolegice i poštovani kolege? Možemo. Prije početka rasprave, nastavka rasprave jedna obavijest. Sjednica Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost održat će se 13.7.2012. godine sutra u petak u 9,00 sati u dvorani Eugen Kvaternik broj 233, umjesto u dvorani Janko Drašković. A sada nastavljamo sa raspravom. Prvi na redu je poštovani zastupnik Veljko Kajtazi, nezavisni zastupnik. Izvolite.
Prijedlog zakona o izmjeni i dopunama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi možemo raščlaniti na nekoliko tema, a oni se tiču i učenika i djelatnika škole, ali i škole u cjelini, pa ipak cilj je ovih izmjena unapređenje kvalitete sustava osnovno školskog i srednjoškolskog obrazovanja, a taj se cilj želi postići kroz izmjene i nadopune dosadašnjeg Zakona o odgoju i obrazovanju donesenog 2008. godine koji je do sada doživio nekoliko izmjena. Transparentnost u zapošljavanju školskih radnika, u imenovanju ravnatelja, upis u prvi razred osnovne škole, vertikalna prohodnost učenika sve je to dio onog o čemu danas raspravljamo. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi člankom 4. predviđa upis djece u prvi razred i u dobi manjoj od šest godina što ranije nije bilo regulirano zakonom kao i godinu dana kasnije od predviđenog za upis djeteta u školi. Ta je mogućnost od značaja posebice za pripadnike Romske nacionalne manjine koji češće nego druga djeca ne mogu biti upisana na vrijeme u školu. Posljedica je to činjenica što mnoge romske obitelji nemaju dobiveno hrvatsko državljanstvo kao i neposjedovanje dokumenata radi čega su prisiljeni seliti se, te njihova djeca ne bivaju upisana na vrijeme. Ovim prijedlogom olakšat će se toj djeci upis u škole. Vertikalna prohodnost također omogućava ovim prijedlogom zakona, a ovdje se to odnosi na davanje šanse za sticanje srednje školske ili stručne spreme. Onim učenicima koji imaju nižu stručnu spremu, odnosno koji su završili trogodišnji školski program. Kad kažem davanjem šanse, mislim na to što zakon definira zadržavanje statusa redovitog učenika i ne plaćaju školarine za one koji žele završiti četverogodišnji program. Sa ovakvim pozitivnim mjerama, stupanj obrazovanosti populacije bit će sve viši i bolji što omogućava višu razinu kvalifikacije koju pojedinac ima, a time i veće šanse za zapošljavanje. Ovdje bi dotakao jedan problem za koji se nadam da će biti ove godine riješen uz razumijevanje Ministarstva obrazovanja. Radi se o pedesetak Roma i Romkinja sa područja Siska koji su završili program o opismenjavanju i osposobljavanju za zanimanje na Pučkom otvorenom učilištu Kotva iz Petrinje. Oni do danas nisu dobili te diplome, jer Ministarstvo obrazovanja nije uplatio novac za njihove školarine. Posljedica toga je što pri prijavi za posao ne mogu se pozvati na stečena zvanja. Ta je mjera bila dio akcijskog plana desetljeća za uključivanje Roma i u sklopu toga su polaznici ovih programa bili upisani. No, ukidanje te mjere našli su se u nepovoljnoj situaciji. Pozitivnim ocjenjivanjem dio koji se tiče ukidanja ocjena na polugodištu radi rasterećenja i učenika i učitelja i nastavnika u školama. Ali što je još značajnije i osnivanje Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje. Stručnost tog savjetodavnog tijela moglo bi se pokazati kao bitan faktor u osiguranju kvalitete obrazovnog sustava. Naglasio bih i važnost jedne od aktivnosti koja je predviđena unutar rada, a to je Nacionalno vijeće, a to je predlaganje i poticanje sudjelovanje tijela jedinice lokalne i područne samouprave u sustavu predškolskog, osnovno školskog i srednje školskog obrazovanja i odgoja. Aktivno sudjelovanje općinskih, gradskih i županijskih ureda neophodno je da bi se strateški plan Ministarstva obrazovanja, znanosti i sporta za ovo razdoblje mogao i ostvariti. Isto tako njihovo sudjelovanje je ključno za provedbu Nacionalnog programa za Rome kao i akcijski plan desetljeće za uključivanje Roma. Sad smo i pred donošenjem i nove Nacionalne strategije za uključivanje Roma u čijem se nacrtu kao jedan od ciljeva spominje povećanje stope odraslih Roma koji su kroz programe obrazovanja odrasli, završili osnovno i srednje obrazovanje. Stoga je potrebno osobama starijim od 15 godina a koji nisu završili osnovno ili srednje obrazovanje omogućiti nastavak obrazovanja i nadam se da će lokalna i područna samouprava još više nego do sad uključiti se u to. Istim problemom, tj. ispadanjem iz školskog sustava odnosno ne završetkom školovanja bavi se i članak 5. Konačnog prijedloga zakona, a prema njemu školu može upisati učenik koji je ranije prekinuo obrazovanje ako prekid obrazovanja nije bio dulji od 2 godine. Uzmemo li u obzir činjenicu da je prosječan broj godina provedenih u obrazovnom sustavu za veliku većinu Roma upola manje nego za većinu populacije i da se nerijetko događa ispadanje iz školskog sustava i u osnovnoj i u srednjoj školi. Postojanje ovakve mogućnosti je značajno za pripadnike romske nacionalne manjine, međutim vidimo da je u prijedlogu dužina prekida obrazovanja ograničena na dvije godine. Zašto se ta granica ne bi pomakla, te se produljio za one koji se nakon tri ili četiri godine žele vratiti u školu i završiti je. Budući da je odgojno-obrazovna politika Republike Hrvatske između ostalog usmjerena na promicanje srednjoškolskog obrazovanja za sve, a broj Romskih učenika u srednjim školama je nezadovoljavajući. Kao što znate statistika govori da je tek 10% romske populacije završava srednje škole, da smatram da bi se trebalo provoditi više mjere koje bi rezultirale njihovo završavanje srednje škole. Dosad je unutar Nacionalnog programa za Rome, a prema odluci Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa o kriteriju za upis u srednjim školama romskim učenicima čiji su uvjeti življenja mogli utjecati na uspjeh u školovanju omogućeni dodatnih 10% na ukupan broj bodova. Ta je mjera bila efikasna i prema mojim saznanjima utjecala je na povećan broj pripadnika romske nacionalne manjine koji su se upisali u srednje škole uz taj poticaj. U ovogodišnjoj Odluci o kriterijima za upis u srednje škole ta je mjera promijenjena i sad pripadnici romske manjine mogu dobiti dva boda za upis. To je vrlo nepovoljno za postizanje cilja kojem težimo, a to je povećanje broja Roma koji završavaju obrazovanje na sekundarnoj i na višim razinama. Ova odluka nije dio ovog zakona, ali molim odgovorne ljude u ministarstvu da preispitaju tu odluku i izmijene kriterije za sljedeću školsku godinu. Budući da ovaj prijedlog zakona sadrži mnoge mjere koje učenicima omogućavaju kvalitetnije obrazovanje te se dotiču nekih područja koja dosad nisu bili regulirana podržavam njegovo donošenje. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći zastupnik je gospodin Zoran Vinković. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem. Dakle u ime kluba ono što nekom nije bilo jasno ovdje s moje desne strane mi a priori nismo odbacili ovaj zakon. Iskazali smo određene sumnje, ali isto tako i rekli smo da i ovaj zakon donosi određene novine za koje smatramo da su dobro da su ugrađene u ovaj zakon. No evo želim početi ovo svoje izlaganje ja bih rekao s jednim ispravkom vašeg netočnog navoda da odgoj ne počinje u vrtiću nego odgoj pa i dio obrazovanja počinje u obitelji. Tek onda u vrtiću, osnovnoj školi i srednjoj školi, tu se uključuje i društvena zajednica, vjerske zajednice itd., itd. Međutim, da ne ponavljam dakle pokušat ću prije svega i analizirati sadašnje stanje u odgoju i obrazovanju. Nadam se da mi neće netko reći da nemam pojma o tome s obzirom da sam pohađao srednju školu to je tada bila zamjena za gimnaziju, zvalo se suradnik u odgojnom obrazovnom procesu pa sam imao i pedagogiju i psihologiju i sve stručne predmete koji su bili vezani za školstvo pa čak i onu stručnu praksu u osnovnoj i srednjoj školi. Moram primijetiti da danas ono što je proklamirano dugi niz godina kao da je Hrvatska zemlja znanja očigledno se pokazalo i ne snosite veliki dio te odgovornosti za sve ovo što se dešavalo na ispitima mature, ali u svakom slučaju Hrvatska kao zemlja znanja ne postoji. Neće niti postojati sve dok se ne riješi osnovna stvar, iako je možda i namjera ovog zakona kvalitetniji sustav odgoja i obrazovanja. No, rekao sam da za kvalitetniji sustav odgoja i obrazovanja su potrebna prije svega sredstva koja su u Proračunu za 2012. godinu smanjena za gotovo pola milijarde kuna. Svjedoci smo isto tako da se mini poreznom reformom kojom se prije svega skinulo i onom igrom s porezom na dohodak iako smo predlagali jedan sasvim novi način financiranja i praktično decentralizaciju poreznog sustava na način gotovo 96% sredstava ne završi u državnom proračunu, a svega 4% ide prema jedinicama lokalne samouprave i regionalne samouprave uključujući i Grad Zagreb. Dakle, ova igra s porezom na dohodak sa tzv. povećanjem 1,5% poreza na dohodak jedinicama lokalne samouprave, a 0,5% regionalnoj samoupravi, a ujedno smanjenjem decentraliziranih udjela u decentraliziranim funkcijama dovelo je do toga da su gotovo sve škole u Hrvatskoj danas nalaze u teškoj situaciji i nemaju dovoljno sredstava za osnovne potrebe. Istovremeno ta porezna reforma osiromašila je dodatno jedinice lokalne samouprave. Dakle, u ovom trenutku nemamo nikakve mogućnosti za daljnju nadogradnju, a niti ćemo u budućnosti niti će te škole imati za osnovne potrebe kao što je grijanje, kao što je voda, kao što su svi režijski troškovi, a najmanje će dakle imati sredstava za nabavku ne spužve i krede nego za nabavku pomagala koja su u školstvu u 21. stoljeću nezamjenjivi. Dakle, ne može se provesti priča o školstvu kao što je to bilo u onoj dječjoj srpskoj seriji Idemo dalje ili snađi se druže nego treba prije svega osigurati sredstva da i odgoj i obrazovanje, ali i čitavo školstvo bude u 21. stoljeću. Također je jedno od osnovnih pitanja i što je sa besplatnim prijevozom učenika srednjih škola, ali ja isto tako apeliram da se ta sredstva normalno uz pomoć i regionalne samouprave i lokalne samouprave osiguraju i za studente. Isto tako tu je i pitanje koje je vezano ne samo za onu težinu školske torbe koja se nije promijenila, evo od prije 4 godine kako sam je ovdje za vrijeme jednog aktualnog sata nosio, nego naprotiv povećao se i broj autora i broj udžbenika. Tako da u školama da su djeca i roditelji prije svega prepušteni izboru ili ravnatelja ili izboru razrednika vezano za nabavku određenih udžbenika koji su izuzetno skupi i predstavljaju jedno veliko opterećenje svim hrvatskim obiteljima. Dakle, cjelokupni odgoj i obrazovanje obilježeno je nestandardiziranim pedagoškim programima i standardima, a vezano za sam program dakle to je jedno osnovno pitanje koje se nameće u cjelokupnom sustavu odgoja i obrazovanja, a to je svakako pitanje Domovinskog rata koji je u gotovo svim udžbenicima negdje u promilima zastupljen. I bojim se da mlade generacije u Hrvatskoj. Dakle oni koji će nas naslijediti, iz tih udžbenika ne samo povijesti, nego iz hrvatskih udžbenika će vrlo malo saznati o Domovinskom ratu, tko je, kako je nastala moderna Hrvatska država, tko nas je napao, zašto je napao itd. itd. Jedan od nelogičnosti, dakle ovoga zakona je svakako i izbor ravnatelja, gdje se, ja se mogu složiti da je do sad pitanje funkcioniranja školskog odbora za neke možda bilo upitno, ali podsjećam da su uz predstavnike roditelja, tu bili i predstavnici osnivača, predstavnici svih tijela koja su omogućila ja bih rekao u krajnjoj liniji i jedan logičan izbor za ravnatelja. Dakle, prema sadašnjim prijedlozima, postupak izbora ravnatelja ide za tim da su članovi školskog odbora vezani odlukama tijela koja su ih izabrala. I onda se postavlja pitanje koja je onda uloga samog školskog odbora jer se odluka o izboru ravnatelja donosi i na Učiteljskom vijeću, Vijeću roditelja odnosno Radničkom vijeću. A prema, a pojedini učitelji i profesori su pored toga što su članovi Učiteljskog vijeća, ujedno i članovi Vijeća radnika, pa čak su poneki i članovi školskog odbora. Pa obzirom, doista iz svega ovoga, iz jedne cjelokupne procedure, a na kraju krajeva i nakon prijedloga školskog odbora gdje je ministar odgoja i obrazovanja taj koji daje konačnu suglasnost da li će proć ili ne. Tu je upitno i pitanje utvrđivanja mreže škola, koja je po dosadašnjem zakonu utvrđivala Vlada na prijedlog ministarstva, dok bi po novom prijedlogu mrežu škola donosilo samo ministarstvo. Što je po meni izuzetno loše, jel nema široke rasprave i omogućava se nešto što se evo npr. desilo gdje se ukida hotelijersko-turistička usmjerenje u jednoj školi u Jelsi. Evo ja to pričam iz Slavonije, ali bez obzira što imam uvid i u to što se dešava i u drugim dijelovima Republike Hrvatske. Što se tiče ocjenjivanja na polugodištu, vjerujte da djeci to uopće nije nikakav pritisak, nikakav strah, čak ni roditeljima. I netko je ovdje rekao kakav je to roditelj koji nije niti jednom u godini dana došao vidjeti kakvo mu je dijete u školi, npr. moj otac, evo čitavo vrijeme mog školovanja nije niti jednom bio u školi i ja ne bih rekao za njega da je loš roditelj, naprotiv smatram da me izveo sa svojom radničkom plaćom na dobar put. Majka je išla u školu i to isključivo na roditeljske sastanke.
Hvala vam lijepa, vrijeme je isteklo. Izvolite završite zastupniče.
Završavam. Dakle, ja imam i majku i oca za razliku od nekog, po Zakonu o umjetnoj oplodnji mogao bi imati samo majku, zbog tog ja ovo govorim gospodine Habek.
Hvala lijepa.
Gledajte, pa prekinuli su me, ja sam taman htio završit. Dakle, zalažem se za ocjenjivanje na polugodištu, ako je nekom od nastavnika teško ocijeniti dijete, tada mu uopće nije mjesto u odgojno-obrazovnom procesu. A katastrofa su bile one opisne ocjene.
Hvala lijepa, poštovani zastupniče Vinkoviću. Prijavljene su dvije replike na vaše izlaganje. I poštovani zastupnik Marijan Škvarić, prva replika.
Evo poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani ministre, kolege i kolegice. Pa ovdje smo čuli mnogo traktata, filozofija, pametovanja u svemu tome … [[Govornik se ne razumije.]] Al ja bi se napomenuo na ono što je isto rečeno, … [[Govornik se ne razumije.]] temelje da moram imati škole, moram imati uvjete u obrazovanju. I rečeno je da škole nemaju sredstava, da su osiromašene jedinice lokalne samouprave, pa sve gledamo na način kao da su škole ne znam čije. U te škole idu naša djeca, djeca naše obitelji, prijatelja, susjeda i mi moramo brinuti o tim školama, ne samo čekati da nam neko iz županije, netko iz države, ne znam od kud dođe i pomogne. Na što mi je gradonačelnice, ako mogu reći usporedbu iz vanjske županije, moj primjer grada Lepoglave. Ima tri osnovne škole, sve tri osnovne škole su u jednoj smjeni zahvaljujući javno-privatnom partnerstvu. Sve tri osnovne škole imaju školske sportske dvorane. Također, najveća škola koja je u Lepoglavi, potičemo izvrsnost, svako dijete koje ide na županijsko, državno natjecanje dobiva knjigu, mentori dobivaju novčane nagrade. Također, isto možemo reći da u tom dijelu sve to financiramo iz proračuna grada Lepoglave. 200 tisuća kuna, skoro 2% izdvojenih proračunskih sredstva ulažemo u obrazovanje. Također, koristimo sredstva iz fonda Europske unije gdje smo uredili ove škole, nismo dobivali sredstva, nismo čekali da nam netko pomogne, nego smo zaista sami učinili da osiguramo dobar pedagoški standard, da naša djeca mogu aktivno učestvovati. I još isto na kraju, sada smo organizirali zadnji projekt, za 200 tisuća kuna, smo na najveću školu postavili solarne panele gdje djeca mogu učiti što su to obnovljivi izvori energije, kako se ponašamo prema prirodi. Znači nije baš da nam sve treba netko dati, moramo sami proativno sudjelovati sa svime i mislim da onda u tom dijelu se to tad itekako vidi.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku poštovanog zastupnika Zorana Vinkovića.
Pa mogu se osvrnut na ovo pametovanje, filozofiranje, ali gospodin zastupnik meni opće nije replicirao, nego se očigledno želio pohvaliti sa uspjesima Lepoglave, ne znam sad da li je grad ili općina. Ali o tome sad tko pametuje, tko filozofira, a tko nema pojma, a to je dozvoljeno sad po novom običaju ovdje u Saboru. Dakle, dragi dečko ja ne znam da li ti imaš pojma, ili nemaš, ali nastavit ću ovo. Ja sam uputio niz pitanja koji su vezani za sustav odgoja i obrazovanja, koji su vezani za svaku hrvatsku obitelj, koji su vezani i za djecu, i za roditelje, i za nastavnike, i za ravnatelje, koji su vezani na kraju krajeva prvenstveno za ono što se zove odgoj i obrazovanje u osnovnoj i srednjoj školi. Dakle, o fakultetima nisam ni pričao. I evo čak imam i jedan prijedlog, bez obzira dakle da li su jedinice lokalne samouprave osnivači ili ne, dakle po visini proračuna jedinica lokalne samouprave su osnivači osnovnog školstva. Ja predlažem da svakako uz osnivača uđe u školski odbora i predstavnik jedinica lokalne samouprave, dakle, bez obzira da li je osnivač. I nastavit ću ovu priču o ocjenama na polugodištu, na kraju krajeva nemojte zabraniti djecu da onu svjedodžbu odnese i ocu i majci i baki i djedu jer to je nekad u povijesti bilo i kada sam ja bio mali bar sam dobio za sladoled a prolazio sa s 5 za razliku od nekih drugih.
Hvala lijepa. I sljedeća replika na vaše izlaganje poštovani zastupniče je zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Vinković ako vam to što znači ja želim reći da vi imate pojma, a mi nismo da ovdje ocjenjujemo da jel ima netko pojma jer nismo u školi nismo ni na fakultetu, mi smo ovdje da raspravljamo i sučeljavamo argumente i u tom smislu sam se javio. Vi imate poglavito pojma u onom dijelu vrlo što se tiče lokalne i regionalne samouprave gdje ukazujete na financijske probleme koji su nastali poreznom reformom jer su sredstva smanjena to ne možemo poreći, a potrebe školstva su velike. Isto tako smo svjesni i ukazujete na onaj dio gdje je problem i sa grijanjem i sa opremom i sa svim ostalim dijelom. Nemaju sve općine i gradovi mogućnosti da mogu molim lijepo. Nemaju sve mogućnosti, ali u onima gdje nemaju oni imaju isto potrebu za jednim kvalitetnim školovanjem i za športskim dvoranama i da igraju se i da im se razvija zdrav duh u zdravom tijelu, to je bitno. Ali još jednu stvar ukazali ste i na onaj drugi dio gdje treba uistinu biti oprezan i nastupati sa jednim kvalitetnim pristupom. Spominjali ste Domovinski rat, naravno, a isto tako ne treba ići sa određenim brzopletostima pa reći e sada ćemo mi ukinuti vjeronauk, pa ćemo ga na neki način staviti prvi ili zadnji ili ostale satove to su sve stvari koje su bitne i koje doprinose kvaliteti i dijaloga i stručnosti u školi. Hvala lijepa.
Hvala i vama zastupniče. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Ja vam zahvaljujem na ovom što ste prepoznali jel. Uglavnom ovo su jedne od najvećih problema ne samo u jedinicama lokalne samouprave nego u svim školama. Ja sam nabrojao jer sam i održao sastanak sa aktivom ravnatelja osnovnih škola Đakovštine gdje gotovo sve škole i nedostaje između 70 i 80 tisuća kuna i gdje to predstavlja doista stvaran problem. i sada bez obzira da li grad kupio nekom udžbenik nekom torbu itd. to neće pomoći tim školama jer grad nije osnivač tih škola. Nažalost, zahvaljujući izuzetno malom proračunu čiji je uzrok i ovakva jedna mini porezna reforma. Što se tiče vjeronauka, ja sam išao na vjeronauk doduše on nije bio u sustavu tada školstva druga Stipe Šuvara ali sam išao poslije škole. Isto tako sam kršten dok me mama malog odnijela, pričešćen i krizman i nisam se krstio kao veliki Hrvat nego kao mali. Međutim ono u svakom slučaju dakle neću i nisam od onih koji je za ukidanje vjeronauka u školama. Smatram da je to izuzetno dobro. Dakle nisam htio čitati ni evo npr. ono što su sindikati rekli o ovom zakonu gdje su ga ocijenili izuzetno lošim posebno kod ovog dijela izmjena zakona gdje se najavljuje osnivanje nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje, to bi prije svega bilo jedno paralelno tijelo samo ministarstvu birao bi ga Hrvatskoga sabor, a ja se nadam samo ako se ono i osnuje da će tu ući stručni ljudi dakle ljudi koji imaju pojma neće ući stranački podobnici.
Hvala lijepa. Time smo iscrpili liste prijavljenih klubova i zastupnika za raspravu u trajanju od 10 minuta. Pozivam ministra Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta da da završnu riječ. Izvolite ministre.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo u ovom zadnjem dijelu rasprave mogu krenuti od kolege Vinkovića i napokon riješiti tu enigmu Škole u Jelsi, dakle Škola u Jelsi je područna škola, Škole u Hvaru. Ništa nije ukinuto, inače na snazi je mreža koja je donijeta 2010. i vrijedi do 2013. Škola u Jelsi upisuje konobare, kuhare, agro-turističke tehničare, hotelijersko-turističke tehničare. Ovog trenutka svi koji žele ostalo je slobodno 12 mjesta za agro-turističkog tehničara, 8 mjesta za konobara i 5 mjesta za kuhara. Dakle ništa nije ukinut škola normalno radi. Što se tiče težine torbe, što se tiče cijene udžbenika jasno je da ova Vlada nije odredila niti cijenu udžbenika. Ti udžbenici vrijede od 2010. do 2014. ali smo krenuli u izradu novog Zakona o udžbenicima koji ćemo do kraja ove godine imati ovdje u sabornici kako bi nova generacija udžbenika bila kvalitetnije povoljnija jeftinija kako bi torbe bile jeftinije, a dugoročno naravno sve ovisi o novcu. Projekt e-škole je nešto što će omogućiti da torbe budu lakše. Kolega Babić je govorio o dijelu putnih troškova, dakle još jedanput jasno i glasno putni troškovi se ne ukidaju. U pregovorima sa sindikatima nije smanjena niti plaća učiteljima dapače sve uredbe koje su na snazi 3,5,7,9 povećanje za 2,3 ono i dalje ostaje i sada je samo stvar na sindikatima da li će biti dovoljno mudrosti da se u petak dogovorimo i da ne dođe do raskida temeljnog kolektivnog ugovora jer mislim da bi to bilo loše sigurno za sve one koji su na državnom proračunu kada govorimo o prosvjetarima. Budući su se zdravstveni sindikati više-manje složili sa svim. Na primjedbe gospođe Banić, gospodina Kalmeta sam više-manje odgovorio u onom prethodnom javljanju. Ostalo je nerazjašnjeno vezano za primjedbu gospođe Sunčane Glavak, jesam dobro rekao, dakle 25 strukovnih programa. Bila je primjedba da je dobila informaciju da to stoji i čeka potpis ministra. Ne, to ne čeka potpis ministra. Mi smo dobili 25 strukovnih kurikuluma od Agencije za strukovno obrazovanje i naravno kao odgovorno ministarstvo smo pogledali to i zatražili određena pojašnjenja, određene analize, fond sati, odnos nastavnika, viškova, manjkova zatražili smo dodatne recenzije i kada to sve dobijemo onda ćemo sukladno uvjetima odobravati svaki pojedini od njih. Nadalje, dosta je govorio gospodin Borić, neću se osvrtati na ono jer zapravo cijela njegova rasprava je osvrt na rad prethodnih vlada, dakle koliko je škola izgrađeno, zašto Škola Sadoči kasni sa gradnjom dvije godine, dakle tu ja kao ministar nisam mogao ništa učiniti jer je to bilo u prethodnom mandatu. Ali ja sam to rekao i prošli put, ponovit ću i danas, ja se zaista više ne želim osvrtati na to što je bilo proteklih 8 godina ali bi onda molio i kolege iz HDZ-a da prestanemo razgovarati o tome i da prestanemo optuživati rad mog ministarstva za neke stvari na koje uopće nismo mogli utjecati. Iduće godine kad budemo ovdje raspravljali o nekim stvarima onda možete slobodno kritički govoriti o onome što je ovo ministarstvo učinilo. I tu je gospođa Roksandić, ne znam da li je tu, dakle gospođa Roksandić nije shvatila moju poruku oko e-matica. Naravno, svaka čast, velike čestitke i zahvala svim učiteljima i nastavnicima koji su unosili podatke, ali kolegice i kolege najveći problem protekle dvije godine je bio što su učitelji se morali dizati u 3 ujutro da bi isprintali sve te svjedodžbe jer sustav nije radio. Ove godine je sustav radio, radio je zahvaljujući tome što smo mi u ministarstvu učinili te tehničke dorade koje su bile potrebne da sustav profunkcionira. U tom smislu sam na početku želio reći da ove godine niste čitali na naslovnicama ništa od onoga što se događalo proteklih godina. Gospodin Vinković je također i onda gospodin Milinković govorio nešto o nastavi povijesti. Dakle, ja sam vam rekao da mi kao ministarstvo pokušavamo promjene u sustavu učiniti na temelju struke i analize bez ikakvog politiziranja jer smatramo da tu mjesta politiziranju nema. I cijela ova današnja rasprava koja je pri samom kraju, ja se zahvaljujem svima koji su sudjelovali u toj raspravi i zaista mislim da svi koji su diskutirali, pogotovo oni koji su diskutirali o budućnosti to čine iz najboljih namjera. I ja sam rekao da postoje situacije u kojima ja kao ministar tražim mišljenje struke i kada mi 75% struke kaže da, rješenje A je dobro, rješenje B nije, normalno da ja ću bez ikakvog problema izabrati rješenje A. Ali postoje situacije i takvih će uvijek biti, kada će pola struke reći da je dobro rješenje A, a pola struke da je rješenje B. Tada ću ja donijeti odluku i preuzeti odgovornost za tu svoju odluku, a onda na temelju četverogodišnjeg rada, nadam se da ću ostat sve četiri godine tu, vidjet ćemo što će reći građana. Nastava povijesti. Dakle kad govorim da radimo na temeljima struke, mi smo već sada krenuli u analizu rezultata i pisa testova za koje naravno opet nije kriva ova Vlada kakvi su rezultati i državne mature za koje opet nije kriva ova Vlada jer je školska godina počela puno prije nego što smo mi došli na vlast. Krenuli smo to analizirat, da vidimo zašto su rezultati pisa testova takvi, zašto su rezultati državne mature ovakvi, zašto je nastava povijesti takva kakva jest, zašto su nam rezultati iz matematike loši. To sve radimo, sada ćemo analizirati ovogodišnju državnu maturu i na temelju toga ponuditi rješenja kako da nastava bude bolja, kako da državna matura bude objektivni rezultat vrednovanja rada u srednjim školama. Dakle, državna matura kod nas ima dva zadatka. Prvi zadatak je objektivno vrednovanje rada u školi, a drugo da je postala središnji prijemni ispit. Jednako je važan i drugi, ali još je važniji ovaj prvi, dakle da vidimo zašto su rezultati takvi, što učiniti da oni budu bolji. Kad je riječ o nastavi povijesti zanimljivo je evo da smo imali raspravu o tome u ministarstvu. Jedan od zaključaka je bio da je program nastave povijesti hrpa pojmova i tema koje nikog ne zanimaju niti ičemu služe osim ocjenjivanju. Ja stalno govorim da škola mora biti za život, a za povijest znamo da kažemo svi da je učiteljica života pa ako kroz povijest zapravo samo bubamo, a ne učimo za život onda je to još jedan dokaz da su nam promjene u školi hitno potrebne. Evo zaključujući ovu našu današnju raspravu sa moje strane dakle još jednom se svima zahvaljujem. Naglašavam da sve ovo pokazuje i važnost cjeloživotnog učenja, dakle mi u školi moramo naučiti kako učiti jer ako želimo da ovladamo znanjem onda nikad na smijemo prestati učiti. I naravno da sve ono što se danas radi u učionicama odrazit će se na uspjeh ili promašaj civilizacije u budućnosti. Prema tome, znanje je znanje tek onda kad je stečeno naporom vlastite misli, a ne bubanjem i samo pamćenjem. O financijama nekom drugom prilikom, ali mogu reći da smo osigurali 146 milijuna kuna da svi brucoši ne trebaju razmišljat koji fakultet upisat nego samo o tome da upisuju ono što žele, a idući tjedan ili možda onaj iza, sve ovisi sada o čistoj administrativnoj proceduri, na sjednici Vlade će biti odluka, uredba teška 800 milijuna kuna za naredne tri godine po kojoj će svi studenti u Hrvatskoj koji redovito ispunjavaju svoj obveze i skupe 55 ECTS bodova u jednoj godini biti oslobođeni školarina. To su odluke koje pokazuju da se ne štedi na obrazovanju i znanosti, a bilo je puno riječi i oko prijevoza. Vi znate da je u proračunu osigurano 70 milijuna kuna za ovu školsku godinu, također pripremljena je odluka i biti će uskoro na Vladi o tome na koji način ćemo riješiti financiranje ili sufinanciranje prijevoza učenika u srednjim školama. Još jednom hvala svima, zaista bez ikakve lažne demagogije. Uvjeren sam da svi koji sjede ovdje, koji su danas diskutirali žele da imamo kvalitetniju i bolju školu. U nekim stvarima se slažemo, u nekim se ne slažemo, ali cilj nam je sigurno zajednički – kvalitetna škola bez koje nema ni budućnosti Hrvatske.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Zoran Vinković želi ispraviti netočan navod ministra. Izvolite.
Ma evo ministar se sam ispravio na kraju i doista ovdje nije bilo politiziranja nego prije svega namjere da svi zajedno doprinesemo da Hrvatska doista bude zemlja znanja, a ja osobno bih volio da sam dobio odgovor što će biti s ovim nedostatkom sredstava u osnovnim i srednjim školama.
Ali imate li nešto ispraviti recite.
Pa evo ispravio sam.
Šta ste ispravili?
Dakle, ministar je bio rekao da se nada da nije bilo politizacije i sada se sam na kraju ispravio i to sam rekao na početku.
Hoćete reći da se ne nada.
Ali ja bih volio, nemojte me pravit stvarno, mislim da sam bio korektan. Jednostavno sam tražio odgovor što će biti sa svim ovim školama koje u ovom trenutku imaju nedostatak novaca.
Poštovani zastupniče hvala vam lijepo.
Jer taj ravnatelj gospodine Leko neće doći kod vas, nego će doći kod mene kao gradonačelnika, neće imat za platit režije. To pitam.
Hvala vam lijepa. Ali po Poslovniku nemate pravo na pitanja nego na ispravak netočnog navoda. Hvala vam lijepa. Moram upozoriti. Time je rasprava o tekstu zakona završena. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi, hitni je postupak, prvo i drugo čitanje, PZ. br. 127. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo, klub zastupnika HSU-a i zastupnik Furio Radin. Molim predstavnika predlagatelja ministra znanosti, obrazovanja i sporta, uvaženog Željka Jovanovića da se izjasni o amandmanima. Amandman Odbora za zakonodavstvo. Amandman 1 Na članak 8.?
Dobar dan svima. Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman 2 na članak 19.?
Prihvaća se.
Prihvaća se broj 2 na članak 19. Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Prelazimo na amandmane Kluba zastupnika HSU-a. amandman 1 na članak 14.?
Amandman 1 na članak 14.koji se odnosi na ukidanje zaključivanja ocjena se ne prihvaća, budući smo i tijekom rasprave jasno objasnili da ocjenjivanje i dalje ostaje ali da se formalno zaključivanje ocjena ukida iz razloga što se na taj način rasterećuje i učitelj i nastavnici. I budući je prvo polugodište kraće od drugog omogućuje se kvalitetniji rad budući da nastavnicima i učenicima ukoliko ostane zaključivanje preostaje samo 10. i 11. mjesec za usvajanje novog gradiva. Uostalom postoji i dalje pravilnik o načinima i postupcima i elementima vrednovanja u osnovnoj i srednjoj školi koji omogućuje da roditelji u svakom trenutku imaju dovoljno kvalitetnu informaciju o uspjehu učenika u školi.
Hvala lijepa. Podnositelj amandmana.
Ja bih se samo pozvala na očitovanje Udruge hrvatskih srednjoškolskih ravnatelja i Hrvatske udruge ravnatelja osnovnih škola, a govorim i u svoje ime jer sam prosvjetni radnik. Oni su stanovništva da polugodišnja ocjena mora ostati. Ocjena motivira učenike i redovitim učenjem osposobljava i usmjerava da redovitim radom učenici lakše savladavaju gradivo. Ja znam da u osnovnim školama treba promijeniti zakon, treba uspostaviti nešto novo da smo u školstvu došli na jako niske grane ali promjene u školstvu iako su potrebne one se ne bi trebale donositi hitnim postupkom, a niti ovako drastičnim mjerama jel to ide samo na uštrb učenika. Ja se slažem isto tako da je trebalo možda popraviti kriterij kako doći do ocjene zaključne ocjene na polugodištu, ali kada mi o tome govorimo onda zalazimo i u druge teme, teme odnos između učenika i nastavnika, teme kako radi. Prema tome, ovako drastičnom ocjenom možda se najprije trebalo pomoći i uspostaviti kako doći do boljeg kriterija. Za ovako ukidanje uvijek ima vremena. Ja bih još nešto rekla, mi smo prosvjetni radnici jako nezadovoljni što nikad nemamo sreće sa ministrima. Nama je ministar prosvjete liječnik. Meni to izgleda otprilike tako kao da bi ja profesor fizike došla u bolnicu i počela učiti liječnika kako će vaditi nekom djetetu krajnike ili ne daj bože operirati slijepo crijevo. Tražim glasanje. … [[Pljesak.]]
Niste nam jedino rekli da li.
Ne prihvaća se prijedlog.
To smo čuli. Jedino nismo čuli predlagatelje.
Tražim glasanje.
E da, da li tražite glasanje. Tko je za amandman kluba HSU-a koji Vlada ne prihvaća. Tko je za? Amandman nije dobio potrebnu većinu. Molim? Prvo molim mir u sabornici a drugo sada molim stručne službe da na zahtjev oporbe izbroje glasove. Tko je za amandman? Iako je to bilo očito na prvi pogled konstatiram da amandman nije dobio potrebnu većinu jer je dobio samo 55 glasova. Prelazimo na amandman broj 2 istog predlagatelja na članak 18.molimo očitovanje ministra.
Amandman na članak 18.koji se.
Kolegice i kolege, strpimo se još malo, saslušamo ministra.
Amandman 2 koji se određeni članak 18. a tiče se nacionalnog vijeća se ne prihvaća iz jednostavnog razloga što predloženo rješenje koje smo mi predložili osigurava ravnomjernu zastupljenost predstavnika iz svakog segmenta odgojno-obrazovnog sustava, transparentan i demokratičan rad u cilju unapređenja sustava odgoja i obrazovanja.
Podnosite amandmana.
Odustajem od amandmana.
Amandman je povučen. Prelazimo na amandmane zastupnika Furia Radina. Amandman 1 na članak 24.?
Amandman uvaženog zastupnika dr. Radina se ne prihvaća iz razloga što je naš cilj osigurati svim učenicima najkvalitetniji rad sa osobama koje su postigle stručnu osposobljenost te na taj način ne prihvaćamo predloženi amandman.
Podnositelj amandmana.
A vidite u nekim zemljama u Europi kada studirate određeni predmet onda imate pravo predavati i nešto drugo jer imate posebne ispite. Npr. ako studirate povijest imate pravo predavati i zemljopis. Budući da mi se spremamo ući u takvu grupu zemalja gdje pravila kada vrijede za jednoga vrijede i za drugih onda mi smo predložili nešto što mislim da i inače kada ćemo ući u Europe nakon određenog vremena prilagođavanja će se postići bez obzira na taj amandman. Manjine neki puta nemaju dovoljno profesora iz npr. iz zemljopisa ali imaju ljude koji su studirali i zemljopis studirajući nešto drugo. Taj amandman znači samo to da ti budući da škole manjina su male a i inače ti ljudi su habilitirani da predaju uzmimo zemljopis da se to odražava i u Hrvatskoj. Možda vam ministre nisu dovoljno objasnili u ministarstvu pa zato dajem na glasanje.
Tko je za amandman zastupnika Furia Radina koji Vlada ne prihvaća? Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 2 istog zastupnika na članak 26.?
Obzirom da je on vezan uz predmetni amandman koji nije prihvaćen također se ne prihvaća.
Predlagatelja amandmana, gospodine Furio Radin želite se očitovati? Vlada vam ne prihvaća amandman.
Glasanje molim vas.
Tko je za amandman Furia Radina koji Vlada ne prihvaća? Nije dobio potrebnu većinu. Zaključujem raspravu. Hvala vam lijepa ministre. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Rezultat molim. Utvrđujem da smo većinom glasova, 86 glasova za, 39 protiv i 8 suzdržanih donijeli Zakon o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi.
Sada predlažem da ako se slažete objedinimo raspravu dvije sljedeće točke dnevnog reda - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o športu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 133 - Konačni prijedlog zakona o Sportskoj inspekciji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 132 Ako nema primjedbi mogu li ocijeniti da možemo objediniti raspravu o ova dva prijedloga zakona? možemo. Hvala lijepa. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedloge akata primili ste u pretince. U skladu sa člankom 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmane možete podnijeti do kraja rasprave u skladu sa člankom 164. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su proveli: Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obitelj, mladež i sport i jednog i drugog prijedloga zakona. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedloge zakona? Izvolite poštovani ministre znanosti, obrazovanja i sporta.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo uvažene zastupnice i zastupnici, nekoliko uvodnih rečenica oko ova dva zakona koji su danas na dnevnom redu, dakle izmjene i dopune Zakona o sportu i Zakon o sportskoj inspekciji. Sustav sporta u Republici Hrvatskoj uključuje čak 16000 sportskih udruga, 38 nacionalnih sportskih saveza, olimpijskih sportova, 32 nacionalna sportska saveza, neolimpijskih sportova i 10 nacionalnih sportskih saveza statusom pridruženog ili privremenog člana Hrvatskog olimpijskog odbora, Hrvatski para olimpijski odbor koji uključuje 11 nacionalnih sportskih saveza, Hrvatski sportski savez gluhih, Hrvatski školski sportski savez i Hrvatski sveučilišni sportski savez. Dakle, iz toga se vidi širina piramida ukupnog sporta u Hrvatskoj pri čemu osim opće društvene važnosti sporta, njegove razvijenosti i značenja, te doprinosa međunarodnom ugledu Republike Hrvatske odgovornost za zakonitost u sustavu sporta proizlazi iz činjenice da su za javne potrebe u sportu u državnom proračunu republike Hrvatske za 2012. godinu planirana sredstva u iznosu od 191 milijun 223260 kuna i stoga je jasno da je potrebno imati kvalitetnu zakonsku regulativu posebno Zakon o sportskoj inspekciji koji će omogućiti učinkoviti nadzor nad pravnim i fizičkim osobama u sustavu sporta i na taj način pokušati osigurati zakonito postupanje u sportskoj djelatnosti. Zakonski prijedlozi koji su pred vama idu u nekoliko smjerova. Dakle, želimo reći da je sport djelatnost od posebnog državnog interesa što nije samo mrtvo slovo na papiru. To bi trebalo omogućiti da se sportu i sportašima pristupa na način da imaju i kvalitetnu zdravstvenu skrb, kvalitetnu mirovinsku skrb, da im se omogući kvalitetno školovanje kako bi po završetku karijere imali uz svoje sportsko iskustvo i sportsko znanje i neka druga znanja koja će olakšati njihov život nakon sportske karijere. Drugo što želimo posebno naglasiti zbog brojnih negativnosti koje su bile prisutne u sportu. Svjedoci smo toga gotovo svakodnevno od korupcije, kriminala, huliganskih ispada, rasizma, diskriminacije po nacionalnoj, regionalnoj i bilo drugoj osnovi. Smatramo da sportska inspekcija je nešto što je zapravo i razlog zbog čega je i ovaj zakon po hitnom postupku. Naravno da sa time sprječavamo sukob interesa i sve one anomalije koje su prisutne danas gotovo u svakom sportu, da ne ističem ni jedan sport posebno. Zatim kroz ova zakonska rješenja želimo dodatno unaprijediti zdravstvenu zaštitu sportaša i potaknuti još više uključivanje mladih u sportski sustav kroz unapređenje školskog i studentskog sporta. U tom smjeru idu zakonska rješenja koja su pred vama pri čemu posebno želim naglasiti da je glavni problem dosadašnjeg zakona bio što se on nije primijenio. Dakle, taj zakon i nije bilo toliko loš, međutim on se nije primjenjivao u praksi. Veliki broj podzakonskih akata, a sportska inspekcija je ključan primjer nije donijet. I ako me netko pita što je najgore sa tim zakonom onda je to što se nije primijenio. Ako je donijet 2006., a danas je 2012. Ja se pitam zašto svo to vrijeme nije uspostavljena sportska inspekcija? Dakle, to je pitanje pitanja. Da li bi danas anomalije koje u sportu imamo bile manje da je uspostavljena sportska inspekcija. I zato je sportska inspekcija ključna u svemu ovome što proizlazi iz ova dva zakonska prijedloga. Kada je riječ o sprječavanju sukoba interesa neću posebno čitati sve što je u zakonu navedeno, ali dakle posebno ističem reguliranje statusa menadžera u sportu koji se naravno i dalje mogu baviti svojim menadžerskim pozivom, ali niti jedan menadžer ne može sjediti u upravama sportskih klubova, sportskih saveza bez obzira o kojem se sportu radilo jer je prirodno tada u sukobu interesa, a mislim da svi želimo spriječiti sukob interesa, korupciju i omogućiti da sport bude nešto gdje se uspijeva zahvaljujući talentu, radu, a ne kriminalu i korupciji. Iz tog razloga u zakonu posebno ističemo tko sve ne može sudjelovati ni na koji način u organizaciji sportskih natjecanja, obavljanju stručnih poslova, zastupanju pravnih osoba. Dakle, sve osobe koje su pravomoćno osuđene za neko od kaznenih djela na kaznu zatvora u trajanju od najmanje 6 mjeseci i to ako je kazneno djelo počinjeno sa namjerom a nije primijenjena uvjetna osuda, dok posebno dodatno naglašavamo da trenutačna suspenzija od obavljanja poslova u sportu predlaže se za osobe protiv kojih je pokrenut kazneni postupak zbog kaznenog djela počinjenog na štetu djece, odnosno maloljetnika. Time želimo posebno istaknuti u kojoj mjeri nam je bitno da djeca koja se uključuju u sport budu lišena bilo kakvih oblika ponašanja koja nisu u skladu sa zakonom. Još jedanput naglašavam da nam je želja da ojačamo sport na fakultetima koji je u Hrvatskoj trenutačno ipak daleko, daleko od onog što bi mi željeli. I zato ističem ulogu hrvatskog akademskog sportskog saveza. S obzirom na problem zdravstvene zaštite sportaša također ističemo da je potrebno to kvalitetnije rješavati nego do sada. Veliki problem u sportu je i to što nemamo dovoljno kvalitetno educiranih ljudi koji će raditi posebno sa mladima. Po ovom zakonu dio njih, po dosadašnjem zakonu dio njih bi trebao prestati raditi jer nije stekao stručnu spremu koju je morao pa zbog toga produžujemo rok od 8 na 11 godina i ostavljamo mogućnost da u tom periodu napokon steknu onu edukaciju koja se traži od svih njih da bi mogli svoj posao kvalitetno raditi. Prema tome, ova rješenja koja su pred vama ja sam uvjeren da će omogućiti da sve ono što se proteklih godina događalo u Hrvatskoj na štetu sporta i sportaša, od jednog malog broja ljudi koji su na štetu sportaša živjeli jako dobro se više neće moći događati. Mislim da sa ovakvim zakonskim rješenjima stvaramo osnovnu da provedbom učinkovitog nadzora u sustavu sporta preveniramo i sprječavamo protupravno djelovanje fizičkih i pravnih osoba u sustavu sporta i na taj način zaštitimo sve sudionike sporta posebno djecu, učenike, mladež, sportaše, sve građane, stručne osobe u sportu i osobe koje sudjeluju u organiziranju i vođenju sportskih natjecanja od protuzakonitog i netransparentnog rada improvizacije. Evo možda sam optimista pretjerani, ali vjerujem da bi ova dva zakonska rješenja mogli donijeti jednoglasno i time pokazati u kojoj mjeri zajednički želimo riješiti stanje u sportu na način da se što više mladih bavi sportom, a u konačnici iz tako velike baze dobit ćemo i vrhunske sportaše. Ovog trenutka imamo 108 prijavljenih olimpijaca koji odlaze u London. Prošli put su se vratili sa 5 medalja. Eto nek' ove godine bude barem 6. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani ministre. Da li žele izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ? Ne. Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Idemo raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Prvi je klub SDP-a Hrvatske i poštovani zastupnik Mario Habek. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa evo veliko mi je zadovoljstvo danas u ime kluba SDP-a govoriti o izmjenama i dopunama Zakona o športu jer sam evo i sam godinama dijelio sudbinu sportaša kao vrhunski prvak i sudionik velikih svjetskih natjecanja mogu vrlo dobro osjetiti izmjene koje se predlažu ovim zakonom i sve manjkavosti i nered koji je prouzročio postojeći zakon. Zašto je potrebno i ove izmjene usvajati po hitnom postupku? Slobodno bih mogao reći da nitijedan hitni postupak nije dovoljno hitan za hrvatski sport. Mislimo da je ovo krajnji trenutak da spasimo hrvatski sport od problema, kriminala, nereda, javne sramote i profitera koji pljačkaju hrvatsku državu i roditelje malodobne djece koji u sportu vide priliku za svoju djecu. Sve to ne može se ostvariti bez dobrog zakona, bez onih koji će ga provoditi, ali i nadzirati. Stoga je naša odgovornost kao donositelja zakona velika i moramo biti svjesni interesa i očekivanja hrvatske sportske javnosti koja nas gleda. Jer RH i njenim građanima je u najtežim povijesnim trenucima upravo sport davao nadu i pomogao prebroditi teške trenutke. Ono što su hrvatske sportašice i sportaši dali našim građanima nisu samo sportski uspjesi, medalje i rekordi nego jačanje nacionalnog ponosa i svijesti. To su nemjerljive i s ničim usporedive kategorije. Srebrna medalja košarkaša na Olimpijadi u Barceloni, olimpijsko zlato rukometaša, bronca nogometaša, odličja Filipa Udea, Sanje Jovanović, Blanke Vlašić, Miće Miloševića ili herojska borba Janice i Ivice Kostelića i mnogih drugih ne mogu se mjeriti kao rast BDP-a, ali sigurno su jednako važni. Zato svi bivši i sadašnji, ali ponajprije i budući sportaši i sportašice zaslužuju da imaju zakon koji će im biti potpora, ali i zaštita. Sada bih samo u kratkim crtama skrenuo pozornost na neke važnije promjene koje se predlažu ovim izmjenama. Možda najvažnija izmjena je u samom definiranju sportske djelatnosti kao djelatnosti od posebnog interesa za RH čime se pokazuje jasna opredijeljenost ka kvalitetnijem praćenju sporta od strane države. U taksativnom dijelu važno je napomenuti i preimenovanje Hrvatskog sveučilišnog sportskog saveza u Hrvatski akademski sportski savez jer je to izazvalo određene nedoumice i nerazumijevanja kod veleučilišta i visokih škola te pravopisnu korekciju naziva šport u sport koji je primjereniji hrvatskoj jezičnoj tradiciji i ukorijenjenosti u svakodnevnu jezičnu praksu. Također se Nacionalno vijeće za sport definira kao stručno i savjetodavno tijelo. Radi sprečavanja mogućeg sukoba interesa u sportu propisuje se kako sve odredbe Zakona o športu koje se odnose na menadžere u sportu moraju se odnositi na sve fizičke i pravne osobe koje imaju sklopljene ugovore o ulaganju u sportaše i trenere na temelju kojih imaju pravo na dio prihoda koji proizlaze iz obavljanja njihove djelatnosti, a koji po svojem sadržaju odgovaraju poslovima menadžera u sportu. Isto vrijedi i za članove tijela sportskog kluba, udruge za natjecanje pa se ograničenja i za njih proširuju na osobe ovlaštene za zastupanje sportskog kluba, udruge za natjecanje. Zakon o športu sadrži odredbe u skladu s kojima osoba pravomoćno osuđena za kazneno djelo protiv RH, za kazneno djelo protiv vrijednosti zaštićenih međunarodnim pravom, za kazneno djelo protiv spolne slobode i spolnog ćudoređa, za kazneno djelo protiv života i tijela osim ako je počinjeno na mah ili iz nehaja te za drugo kazneno djelo za koje je izrečena bezuvjetna kazna zatvora od 3 ili više godina ne može obavljati određene poslove i dužnosti u sportu kao i odredbu koja je propisala da će se osoba protiv koje je započeo kazneni postupak za kazneno djelo za koje se može izreći kazna zatvora od 3 godine ili teža kazna udaljiti od sudjelovanja u sportskim natjecanjima, obavljanja od stručnih poslova u sportu i sudjelovanju u radu skupštine ili tijela upravljanja sportske udruge ili trgovačkog društva do okončanja postupka. Ovim se izmjenama i dopunama zakon predlaže zabrana sudjelovanja u sportskim natjecanjima, organizaciji i vođenju sportskih natjecanja, obavljanju stručnih poslova u sportu, zastupanja pravne osobe, sudjelovanje u radu skupštine ili tijela u upravljanju sportske udruge ili trgovačkog društva osobama koje su pravomoćno osuđene za neke od kaznenih djela na kaznu zatvora u trajanju od najmanje 6 mjeseci i to ako je kazneno djelo počinjeno s namjerom, a nije primijenjena uvjetna osuda. Dok se suspenzija od obavljanja poslova u sportu predlaže za osobe protiv koje je pokrenut kazneni postupak zbog kaznenog djela počinjenog na štetu djece, odnosno maloljetnika. Također se provodi usklađivanje odredbi o profesionalnom statusu sportskih klubova sa odredbama koje propisuju kada se sudjelovanje u sportskim natjecanjima smatra profesionalnim. Ono na što bih posebno skrenuo pozornost s obzirom na ulogu sportskih zajednica i radi jasnijeg definiranja njihove aktivnosti na razini jedinice lokalne i područne samouprave i Grada Zagreba može se osnovati samo jedna sportska zajednica. Hrvatskom akademskom sportskom savezu se propisuje status Nacionalnog sportskog saveza te se detaljnije razrađuju dužnosti i zadaće. S obzirom na nedovoljan broj liječnika specijalista sportske medicine, odnosno specijalista medicine rada i sporta u gradovima RH predlaže se da opću i posebnu zdravstvenu sposobnost utvrđuju specijalisti medicine rada i liječnici drugih specijalnosti koji imaju završeni poslijediplomski studij iz medicine rada i sporta. Zakonom o športu propisano je da se državna nagrada za vrhunska i sportska postignuća u pojedinim slučajevima dodjeljuje, a u pojedinim slučajevima može dodijeliti, propisano je kako se dodjeljuje sportašima, sportskim ekipama, trenerima i uz njih djelatnim stručnim sportskim osobama. Ovim se zakonskim prijedlogom predlaže da se nagrada dodjeljuje sportašima, sportskim ekipama i djelatnim stručnim sportskim osobama koje utvrđuje Nacionalni sportski savez te se raspodjela nagrade za sve stručne osobe prepušta savezima radi izbjegavanja nelogičnosti oko raspodjele između trenera i djelatnih stručnih osoba. Predlaže se i produženje roka za stjecanje stručne spreme na rok od 11 godina od dana stupanja na snagu Zakona o športu iz razloga što su analize pokazale kako velik broj klubova u Hrvatskoj još uvijek nema adekvatno školovane, odnosno osposobljene kadrove za obavljanje stručnih poslova u športu. No da bi se zakon uistinu primjenjivao na pravi način nužna je i provedba nadzora i uvođenje zakonitosti u sustav sporta te tako ove izmjene proširuju odredbe o nadzoru sportskih djelatnosti i odredbe o sankcioniranju prekršitelja. Donošenje ovih izmjena kojim će se propisati ovlasti, način postupanja … sportske inspekcije stvorit će se kvalitetan okvir za provedbu nadzora nad primjenom Zakona o sportu i drugih propisa donesenih na temelju tog zakona. Provedbom učinkovitog nadzora u sustavu sporta prevenirati će se loše djelovanje fizičkih i pravnih osoba u sustavu sporta te će se na taj način zaštiti svi sudionica sporta, djeca, učenici, mladež, sportaši, građani stručne osobe u sportu i osobe koje sudjeluju u organiziranju i vođenju sportskih natjecanja, od protuzakonitog i netransparentnog rada i improvizacija. Primjereni zakonodavni okvir o djelovanju sportske inspekcije unaprijedit će nadzor nad mnogim subjektima u sustavu sporta u Republici Hrvatskoj, nadzor nad djelovanjem udruga, ustanova, Trgovačkih društva i ostalih pravnih i fizičkih osoba koje obavljaju sportske djelatnosti. Inspekcijska služba koja provodi kvalitetan i učinkovit nadzor nad subjektima koji obavljaju sportsku djelatnost, pomoći će pri rješavanju nagomilanih problema nad krovnim sportskim udruženjima, savezima, sportskim udrugama za natjecanja i ostalim pravnim i fizičkim osobama u sustavu sporta i uvođenja reda u sustavu sporta. Predviđeno je ovim izmjenama da prvi stupanj nadzora obavljaju sportski inspektori i viši sportski inspektori u uredima državne uprave u županijama, odnosno u Gradskom uredu grada Zagreba, a drugi stupanj državni sportski inspektori, viši državni sportski inspektori i glavni sportski inspektori ministarstva nadležnog za sport. Inspekcijski postupak pokretao bi se po službenoj dužnosti. O pokretanju inspekcijskog postupka odlučuje ovlaštena osoba za inspekciju. Kada nađe da je povrijeđen zakon ili drugi propis koji je ovlašten nadzirati, inspektor će poduzeti mjere, odnosno izvršiti radnje za koje je ovlašten zakonom ili drugim propisom, a koći povredu propisa nad čijom primjenom nadzor obavlja druga inspekcija ili drugo tijelo državne uprave. Inspektor će o povredi izvijestiti nadležnu inspekciju, odnosno nadležno državne uprave. Kad inspektor uoči povredu pravila za čiju provedbu je nadležno neko od sportskih tijela, inspektor će o povredi izvijestiti to tijelo, a ako ocjeni da postoji sumnje u počinjenje kaznenog dijela, o tome će izvijestiti nadležno tijelo progona. Na temelju utvrđenih činjenica inspektor može izreći naredbu ili zabranu te izdati prekršajni nalog, odnosno podnijeti optužni prijedlog nadležnom Prekršajnom sudu. Osoba ovlaštena za odlučivanje u pokretanju inspekcijskog postupka samostalna je u odlučivanju, a inspektor u vođenju postupka, obavljanju radnji i poduzimanju mjera za koje je ovlašten. Na kraju, evo s ponosom mogu reći da će ove izmjene donijeti nužno potrebne promjene u hrvatskom sportu, koji je uvijek bio na ponos svih građana i građanki ove zemlje. I zato će klub SDP-a podržati ove izmjene i dopune zakona. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Riječ imaju Hrvatski Laburisti i poštovani zastupnik Mladen Novak. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani potpredsjedničke, uvaženi ministre sa zamjenicom, drage kolege. Pretpostavljam da se svi sjećati ministrove izjave o ogledalu. Ne želim o tome da li je izjava bila primjerena ili nije bila primjerena, ali želim reći da sam bio kao i vjerojatno i većina hrvatskih građana, da ne kažem oduševljen, da je neko, da neko ima petlju krenut u borbu sa kriminalom, korupcijom koja vlada dobrim dijelom našeg sporta. Sad je ministar nešto govorio oko toga, međutim izbjegao je reć koji dio sporta je najeksponiraniji u tom smislu, mada kad je govorio o ogledalu onda ga je itekako precizno imenovao, o kom dijelu sporta je riječ. I kad je, kad sam se, ajmo reć oduševio s tim da ide sad beskompromisna borba protiv korupcije, kriminala u prvenstveno Hrvatskom nogometnom savezu pročitam izjava u medijima, gospodina Skansija, da je HNS, Hrvatski nogometni savez, da se kolege ne bi našle prozvane, da je Hrvatski nogometni savez perjanica sportskih saveza. Gotovo potpuno medijski ne zasječeno je prošla sjednica skupštine ovog saveza na kojoj su se desile određene promjene u statutu, pa je člankom 38. izbrisana odredba: "Da članom skupštine mandat može prestati prije roka ukoliko bude pravomoćno osuđen za počinjeno kazneno djelo.". Pa je onda iz članka 41. ukinuta odredba o tome: "Da član izvršnog odbora Hrvatskog nogometnog saveza ne može biti osoba koja je pravomoćno osuđena za neko od kaznenih dijela ili pak nije prošlo dvije godine od izdržane, oproštene ili zastarjele kazne za neko od kaznenih dijela.". Sad se ja pitam dal se slika u ogledalu promijenila, dal su se ovi iz ogledala s … [[Govornik se ne razumije.]] promijenili, dal je došlo do nekog zajedničkog jezika između ministra i imenovanih il se ministar povukao jednostavno, preko neke borbe sa i postao svjestan koliko je jak onaj dio tamo. Ne znam, vrijeme će pokazati koliko stvarno ste principijelni u toj bori, koju ste i sad maloprije spomenuli, da se kriminal, korupcija i sve ostalo zlo koje postoji, ono što je negativno u sportu da se to iskorijeni. Doduše, sad i kroz ovaj drugi dio, odnosno drugi zakon iz ovog paketa imate i, ajmo reć u malo širem mogućnosti pa sve ovisi samo o primjeni i dobroj volji, navodno. Na odboru je ministar najavio da mu je cilj, unaprjeđenje sporta u srednjim školama i fakultetima. To podržavam, al bi ja dodao i osnovne škole. Jel činjenica je, ako se stvaraju neke navike, stvaraju se u najmlađoj dobi i sigurno da ako djeca u osnovnoškolskom uzrastu imaju, steknu navike za, da se bave sportom, onda će te navike vjerojatno imati i kasnije, a u protivnom teško da će steći te navike. Financiranje sporta, ali ne onog vrhunskog sporta i ne onog koji je kroz medije sad najviše privlačio pažnju, riječ je o onim nagradama koje su malte ne u medijima izjednačene sa mirovinama, nego amaterskog sporta koji je na razini, odnosno dječjeg uzrasta. Nekad su sportski klubovi imali, nije bilo članarine, nije bilo obaveze roditelja da kupuju sve sportske rekvizite, da plaćaju kotizacije za natjecanja, to je danas međutim sasvim drugačije. Pa ako imate dijete ili dvoje djece koji se bave sportom, morate članarinu otprilike 100 kuna mjesečno po djetetu, morate kotizacije za natjecanja plaćat, morate u opremu svu onu koja treba za taj određeni sport. Znam da novaca nema, znam da to ne može se riješit preko noći, ali s obzirom da je najavljen za jesen novi zakon koji će kompletnije se pozabaviti pitanjem sporta. Nadam se da ćete ministre i ovaj dio imati u vidu jel činjenica je da je to najranjivija skupina i to je najteže braniti. Isto tako nemoguće je očekivati da će uz gotovo 350 tisuća nezaposlenih ljudi da ti ljudi mogu odvijati pogotovo iz te grupacije za sve ovo što sam prije nabrojao. U protivnom što radimo, kažemo da je sport samo za one koji imaju. A mislim da to nitko ovdje ne bi htio poslati takvu poruku. Na odboru je spomenuto još jedan stvar da će taj zakon ići odnosno kompletan zakon da će ići na jesen koji će se sadržavati kud i kamo kvalitetnije izmjene i dopune, međutim rečeno je da će i temelj za taj zakon biti postojeći nacrt ovog zakona. S obzirom da u postojećem nacrtu su praktički isključeni Savez gluhih, neolimpijski sportovi, čak je i javna pravobraniteljica za osobe s invaliditetom reagirala. Mislim da to nikome niti od nas treba takva blamaža niti je to u interesu ministarstva. Ja vjerujem da ćemo vjerojatno prva država koja je isključila Savez gluhih, ne vidim potrebe za tim. Dosta medijske pompe se diglo oko toga, nadam se da ćete imati sluha za to. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći klub je klub HDZ-a i poštovani zastupnik Ante Kulušić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Prije nego počnem raspravu ministar je kazao na početku da smo imali dobar zakon već od 2006.godine ali se nije provodio. Ali ako se nije prije provodio pitam se zašto ga vi niste provodili u ovih zadnjih 6mjeseci? Sa kolegom se apsolutno slažem da treba iskorijeniti korupciju iz sporta, nitko nije protiv toga i do sada postoje zakoni koji se nažalost nisu provodili. Naravno da bi svaki iskreni prijatelj sporta inače pozdravio ovakvu akciju pokrenutu iz Ministarstva športa da je to uistinu iskren pokušaj unapređenja hrvatskog sporta a ne tek mrtvo slovo na papiru. Ali puno veći problem od toga jest što za ministra Jovanovića istu snagu ima i kod nas važeći zakon. Citirat ću ministra kada govori o članku 2. predloženog nam zakona "Izmjenama se propisuje da je sport djelatnost od posebnog državnog interesa što do sada nije bilo naznačeno". O tome koliki je taj interes najbolje govori činjenica da od siječnja ove godine kada je ministar Jovanović najavio početak rada na izmjenama i dopunama zakona o športu, a kako bi se istim prema njegovim najavama citiram "odredile strateške smjernice dugoročnog razvoja športa u Hrvatskoj, utvrdili operativni ciljevi i odgovarajući rokovi te konkretne aktivnosti da se ti isti ciljevi ostvare". Danas je pred nama zakon u hitnoj proceduri koji ima samo isključivo jednu svrhu a to nije dobro za hrvatski sport a to iznalaženje zakonskog načina kako bi se jedna osoba isključila iz hrvatskog sporta. Naime, člankom 6.predloženih nam izmjena i dopuna a koji se odnosi na članak 12.regulira se položaj svih onih koji legalno dobivaju profite od kupoprodaje igrača, da se zakon smjerano pripremao samo radi jedne osobe zbog čega je ministar osnovao i veću radnu skupinu pri ministarstvu ukazuje važan dodatak koji definiciju menadžera proširuje na sve osobe koje imaju sklopljene ugovore o tzv. ulaganju u fizičke osobe u sustav športa i koje od njih potražuju dio sadašnjih ili budućih prihoda. No što je zapravo bio povod ovih dugo očekivanih izmjena i dopuna? Bile su to ministrove najave o reguliranju naknada za izvrsnost najzaslužnijih hrvatskih športaša osvajača olimpijskih i svjetskih odličja. U vrijeme velikih trijumfa svi se guraju oko njih, grle ih, pišu im hvalospjeve kako su oni najbolji promotori i veleposlanici Hrvatske države. Ali velike pobjede športaša ne dolaze samo zato što su veći talenti od drugih. To je često rezultat nadljudskih napora i volje, tisuće sati treninga i odricanja, osobnih materijalnih izdataka i brzog trošenja organizma. Sportska karijera je kratka. Upravo stoga je Hrvatskoga sabor još u mandatu HDZ-ove vlade u listopadu prošle godine izglasao zakon kojim bi se reguliralo to pravo. Prijelaznim i završnim odredbama zakona obvezala se Vlada RH u roku 6 mjeseci donijeti uredbu kojom bi propisala uvjete i visinu istih, a što je zbog promjene vlasti koalicijska vlada Zoran Milanovića bila dužna i učiniti. No međutim unatoč najavama pomoćnika ministra gospodina Skansija iz ožujka ove godine kako je uredba o naknadama već napisana i kako su brojke precizirane te kako bi izglasavanje u Saboru bilo u svibnju ove godine iz ministarstva su iznenada zašutili. Iako su aktualni hrvatski olimpijci bili uvjeravani od strane predstavnika ministarstva kako će pitanje naknada ovim izmjenama i dopunama konačno biti riješeno i nakon što su predloženi zakon dobio potporu Hrvatskog olimpijskog odbora i Kluba hrvatskih olimpijaca Vlada iz predloženih izmjena i dopuna iz nepoznatih razloga izbacila upravo odredbe koje se odnose na naknade vrhunskim sportašima. Ne čudi stoga što je predloženi zakon izazvao nemalo razočarenje kako kod bivših tako i kod onih aktivnih mladih sportaša sportašica koji se upravo spremaju u London na Olimpijadu braniti boju naše zastave. Moram iskoristiti ovu priliku da ukažem na važnost i značaj športa, prije svega mislim da je to danas važno obzirom na stanje i probleme koji jesu prisutni na svim razinama sporta u Hrvatskoj. Žao mi što šport općenito po mom mišljenju nema mjesta u državi u društvu koji zaslužuje. Ovo naglašavam jer sam duboko svjestan i upoznat sa stanjem i problemima u športu te želim još jednom zbog svih nas zbog javnosti zbog športa i sportaša zbog mladih ljudi istaknuti kako je šport prevažna društvena djelatnost čija uloga u društvu i državi neponovljiva gledajući s više različitih gledišta. Za Klub zastupnika HDZ-a neprihvatljivo je stoga raspravljati o ovoj prevažnoj temi po hitnoj proceduri kako je to predložila i izglasala vladajuća koalicija. Pitam Vladu RH zar vam uistinu toliko smeta hrvatska riječ šport i zar niste mogli sačekati jesensko zasjedanje Sabora a najavili ste izmjene zakona na jesen i napravili što kvalitetniji prijedlog koji bi obuhvatio puno više otvorenih pitanja o športu poput recimo modela financiranja? Upitani za mišljenje hrvatski jezikoslovci kao uostalom i priručnici hrvatskog jezika normativnu prednost daju riječi šport. Ja se samo pitam od kuda će klubovi financirati mijenjanje kompletne dokumentacije i papirologije zbog ove vaše izmjene? Mišljenja smo također u klubu HDZ-a kako ministar Jovanović kako u svom saborskom mandatu tako i od kada je postao ministar voli upotrebljavati pogrdne izraze što ne priliči ministru hrvatske Vlade te je tako u nizu svojih osvrta na hrvatski sport Hrvatski nogometni savez nazvao močvarom, isti Hrvatski nogometni savez koji njegov najbliži suradnik gospodin Skansi prije desetak dana naziva perjanicom hrvatskog športa. U to ste se ministre i vi uvjerili gledajući u Poljskoj hrvatsku reprezentaciju što sve ona znači za građane Republike Hrvatske i bilo bi puno bolje kada bi u skladu s vašim ovlastima rješavali goruća pitanja poput o sprečavanju izgreda na športskim natjecanjima i vraćanju publike na ista. Poznato je da su svi hrvatski klubovi u teškoj financijskoj krizi, ne samo zbog lošeg rada uprava jer preko 90% igrača u hrvatskoj nogometnoj reprezentaciji ponikli su upravo iz klubova prve hrvatske nogometne lige. Uslijed svega navedenog, Klub zastupnika HDZ-a ne može podržati predložene izmjene i dopune. Kada govorimo o Prijedlogu zakona o Sportskoj inspekciji ne mogu ne primijetiti da je svrha donošenja zakona ustvari zapošljavanje tri nova državna službenika za koja je prema prijedlogu zakona potrebno izdvojiti ako sam dobro razumio 2 milijuna i 500 tisuća kuna. Ne znam koliko bi to, ili je neka greška, ne znam koliko bi to plaće trebale bit tih zaposlenika, za koja mjesta ministar ne može tvrditi da će se popuniti preraspodjelom državnih službenika u ministarstvu. Budući da u prijelaznim i završnim odredbama zakona stoji kako se na radna mjesta voditelja službe višeg športskog inspektora i sportskog inspektora mogu zaposliti osobe koje nemaju položen državni stručni ispit pitam se je li ovo još jedan u nizu zakona SDP-ove Vlade potreban da se uhljebe politički podobnici. Sramotno je da danas raspravljamo o zakonu koji se odnosi na jedan klub i jednog čovjeka. Iz medijskih istupa kako ministra, tako i osobe na koju se zakon odnosi, svima nam je više nego jasno da se radi o osobnom obračunu ministra i spomenutog sportskog djelatnika. Ovo što sam kazao ne treba shvatiti kao moju obranu tog istog kluba i sportskog djelatnika, dapače. Već ponovit ću još jednom činjenicu da smo svi taoci osobnih obračuna ministra i tog kluba. Citirat ću još jednom ministra Jovanovića, zamrzavanje menadžerskih licenci neće ništa značiti ako je već dokazan sukob interesa. Dovoljno će biti da Sportska inspekcija dokaže postojanje sukoba interesa. I nastavlja, važno je da imamo alat kojim možemo pratiti kako se troši novac iz državnog proračuna. E pa gospodine ministre, Republika Hrvatska u svom zakonodavnom sustavu već ima alate za određene anomalije, kako vi kažete, i dovoljno ih je samo provoditi. Zbog svega navedenog Klub zastupnika HDZ-a neće podržati predloženi prijedlog. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći je klub HSU-a i poštovani zastupnik Željko Šemper. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o športu kojima se predlaže i izmjena samog naziva zakona. Nije više šport već se vraćamo na sport kako je to bilo godinama prije. Sport ima veliki društveni značaj i odgojno-obrazovnu ulogu. Bilo kakva sportska aktivnost ima veliku ulogu u zdravstvenoj zaštiti svih dobnih skupina, od djece do umirovljenika, a zakonom se propisuje da je sportska djelatnost od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku. Prije nekoliko mjeseci na dnevnom redu Hrvatskog sabora imali smo izvješće i Nacionalnog vijeća za sport kao najvišeg stručnog tijela koje se brine za razvoj i kvalitetu sporta u Republici Hrvatskoj. S obzirom da je glavna uloga Nacionalnog vijeća za sport dosad bila davanje stručnog mišljenja ovim prijedlogom izmjena predlaže se da ono bude stručno i savjetodavno tijelo. Proteklih godina često smo čitali o ranim sukobima interesa u sportu, odnosima sportaša, uglavnom poznatih nogometaša i njihovih menadžer iza kojih stoje enormno visoki euromilijunski transferi. Velom tajne sakriven je svaki takav transfer, državi se ne plaćaju porezi. Najveći je problem kako transparentno podijelit taj veliki kolač na sve zainteresirane strane, na igrača, na klub iz kojeg odlazi, na matični klub u kojem je počeo karijeru i na menadžera koji je uspješno prodao takvu zvijezdu. Dosad je menadžer bio definiran kao osoba koja je prema pravilima nacionalnog saveza bila ovlaštena za posredovanje prelaska sportaša iz jednog u drugi klub. Reda nije bilo, raznih afera i previše. Ovim prijedlogom zakona želi se spriječit mogući sukob interesa u sportu pa se odredbe Zakona o menadžerima moraju odnositi i na sve fizičke i pravne osobe koje imaju sklopljene ugovore o ulaganju u sportaše i trenere, da imaju pravo na dio prihoda koji proizlazi iz njihove djelatnosti. Valjda će se takvim odredbama napravit više reda, spriječit robovlasnički odnos menadžera i sportaša kakvih je barem prema pisanju medija dosad bilo primjerice u slučaju Mamića i Eduarda. Da bi se na području lokalne jedinice i područne samouprave ostvarivali zajednički interesi u sportu osnivane su sportske zajednice gdje se na toj razini može osnovati samo jedna sportska zajednica. One usklađuju sve aktivnosti svojih članova, promiču i potiču sport, osobito kod djece, mladeži i osoba s invaliditetom, predlažu programe i sudjeluju u njegovoj realizaciji. Sportske zajednice skrbe i o kategoriziranim sportašima gdje svojim aktima uređuju opseg i način ostvarivanja njihovih prava i sudjeluju u njihovim pripremama za olimpijske igre, svjetska i europska prvenstva. Na njih pada i financijski teret i realizacije odluka Hrvatskog olimpijskog odbora o naknadama kategoriziranih sportaša gdje je dosad dolazilo do nepravdi i diskriminacije kod isplate tih naknada, zavisno iz kojeg grada, velikog ili malog, dolazi li sportaš i s kojim sredstvima, većim ili manjim raspolaže lokalna sportska zajednica. Zbog toga bi bilo dobro da naknade sportašima prve kategorije isplaćuje Hrvatski olimpijski odbor jer samo to jamči jednakost i pravednost, a ne sportske zajednice koje u manjim gradovima nemaju dovoljno sredstava kao one u velikim gradovima. Dosadašnjim zakonom o športu dodjeljivanje državnih nagrada za vrhunska sportska dostignuća nije bilo fiksno definirano. U pojedinim slučajevima nagrada se dodjeljivala, a u pojedinim slučajevima se mogla dodijeliti. Osim toga sporna je bila i sama podjela takve nagrade. Nije bilo kriterija koliko će dobiti sportaši, koliko trener, izbornik, liječnik ili fizioterapeut. Ovim se zakonskim prijedlogom predlaže da se nagrada dodjeljuje sportašima, sportskim ekipama i djelatnim stručnim sportskim osobama prema kriterijima koje će odrediti Nacionalni sportski savez. U nacrtu ovog zakona ministarstvo je predložilo ne mirovine već nagrade za izvrsnost za osvajače zlatnih, srebrnih i brončanih medalja na olimpijskim igrama, svjetskim i europskim prvenstvima, ali samo za olimpijske sportove. Prijedlog je izazvao buru protesta osvajača medalja paraolimpijskih sportova, kao i od Hrvatskog športskog saveza gluhih koji su također bili izostavljeni. Na kraju su se protestima pridružili i osvajači medalja u neolimpijskim sportovima koji su također trebali ostat bez zasluženih nagrada. Ako nekad u neka bolja vremena to i dođe na dnevni red treba postaviti određene kriterije i realnu visinu takvih nagrada. Mora se držati principa da je svaka osvojena olimpijska ili svjetska medalja bilo kojeg sjaja vrlo vrijedno postignuće jer je u nju ugrađeno puno znoja, ljubavi i odricanja. Ne treba pravit razliku radi li se o malom ili velikom sportu, popularnom ili manje popularnom. Prijedlog je i u javnosti naišao svakakva reagiranja i komentare, jer su mediji pogrešno objavili kako se radi o sportskoj mirovini nakon 45 godine života. Mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika bili smo bombardirani protestima i pitanjima kako se može u tim godinama bez uplate doprinosa dobiti tako visoka mirovina. Za zlatnu medalju bio je predviđen iznos veći od 8000 kuna dok danas primjerice radnik za 40 godina staža i prosječnom hrvatskom plaćom u cijelom radnom vijeku može dobiti starosnu mirovinu oko 3000 kuna. Dobro je što se barem za sad odustalo od takvih prijedloga, jer stvarno za to nije pogodan trenutak u odnosu na gospodarske prilike u državi. I Hrvatska stranka umirovljenika je od 2003. godine pa do danas imala vrlo dobrih sporazuma sa Vladom Republike Hrvatske, ali je za razliku od čvrstih sindikalnih sporazuma u našem uvijek na kraju bila klauzula u skladu sa gospodarskim mogućnostima države pa to treba primijeniti i na tu problematiku. A te gospodarske prilike nikad nisu bile sjajne posebno ne danas. Zakonom o športu su definirane fizičke i pravne osobe u sustavu sporta, te njihova prava i obveze. Propisani su stručni poslovi o sportu kao i uvjeti koje moraju ispunjavati osobe koje obavljaju te poslove. Sustav sporta u Republici Hrvatskoj uključuje oko 16000 sportskih udruga, 38 nacionalnih sportskih saveza olimpijskih, 32 nacionalna sportska saveza neolimpijskih sportova i još nekoliko preostalih saveza. Koliko god bilo dobrih zakona, ako se ne provodi kontrola njihove primjene, odnosno inspekcijski nadzor nad pravnim i fizičkim poslovima u sustavu sporta može se događati svašta. Da do sad kontrole nije bilo dokazuju i česte pritužbe ministarstvu na kršenja odredbi Zakona o športu pa se nametala potreba učinkovitog sustava nadzora. Ta odgovornost za zakonitost u sustavu sporta proizlazi iz činjenice da su za javne potrebe u sportu u državnom proračunu Republike Hrvatske za 2012. godinu planirana sredstva u iznosu od … [[Govornik se ne razumije.]] kuna. Iz tog razloga je bilo potrebno donijeti Zakon o sportskoj inspekciji koji će omogućiti nadzor nad pravnim i fizičkim osobama koje rade u sustavu sporta. Njime će inspekcijska služba moći provoditi kvalitetan i učinkovit nadzor nad subjektima koji obavljaju sportsku djelatnost i tako pridonijeti uvođenju reda u sustavu hrvatskog sporta. Zbog svega navedenog vidi se da ovaj prijedlog zakona u sustav sporta unosi više reda, pa će ga Hrvatska stranka umirovljenika i podržati. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na redu je klub HDSSB-a i poštovani zastupnici Igor Češek i Zoran Vinković, podjela vremena. Izvolite poštovani zastupniče. Samo je Igor Češek, izvolite. Hvala.
Poštovani potpredsjedniče, ministre, kolegice i kolege zastupnici. Što je sport? Danas se pod pojmom sport podrazumijevaju različite aktivnosti u kojima se na specifičan način dolazi do punog izražaja sportaševe sposobnosti, osobine i znanja u treningu i natjecanju. Prema definiciji razini sport može biti vrhunski odnosno selektivni i masovni, tj. neselektivni. U području sporta egzistira nekoliko sustava, a to su profesionalni sport, amaterski sport, rekreacijski sport, školski sport i sport osoba sa invaliditetom. Neki od razloga bavljenja sportom mogu biti razonoda, razvijanje tijela, poboljšanje sposobnosti, natjecateljski duh. Za hrvatske građane sport znači puno, a to znači da se mora uvesti reda u to iz bezbroj viđenih primjera neuređeno područje. Koliko Hrvatima znači sport dokazuje i činjenica da u Republici Hrvatskoj djeluje oko 16000 sportskih udruga, 38 nacionalnih sportskih saveza olimpijskih sportova, 32 nacionalna sportska saveza neolimpijskih sportova, Hrvatski para olimpijski odbor, Hrvatski sportski savez gluhih, Hrvatski školski sportski savez i Hrvatski akademski ili sveučilišni sportski savez. Na žalost u Republici Hrvatskoj imamo dvije ogromne suprotnosti. Sa jedne strane imamo većinu, vrijedan pošten hrvatski narod koji stoljećima marljivo radi i sanja svoju samostalnost, za nju gine i na bojištima i na sportskim terenima. Kada napokon ostvari svoj san i tada ima strpljenja, ima strpljenja 20 godina od svoje samostalnosti sanjajući sada već ostvarenu svoju državu pravedno. S druge strane imamo nekolicinu pohlepnika. Ta nekolicina stala bi u dva, tri Remetinca koju 20 godina strpljenja hrvatskog naroda unište sve što Hrvatski narod sanja od stoljeća sedmoga. Što je hrvatski sport? S jedne strane hrvatski sport je veličanstveni ambasador Hrvatske u cijelom svijetu. Naši sportaši su osvajači bezbroj odličja u gotovo svim sportskim disciplinama, na svim kontinentima svijeta. Doslovno nema stanovnika zemaljske kugle koji nije čuo bar za jednog sportaša iz male Hrvatske. Čak i oni kojima sport nije zanimljiv čuli su za Hrvatsku upravo preko naših sportaša. Na žalost, sa druge strane mala, veličanstvena Hrvatska puna kriminala i profitera u sportu kojega se čak ni čitavi svijet ne bi posramio. Da, drage kolegice i kolege, to je na žalost slika Hrvatske i hrvatskog sporta. Iako je ministar najavio potpuno novi Zakon o sportu to se nije dogodilo. Što će novi Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sportu donijeti? Iščitavajući ga vidljivo je da je modificiran i da ministar ipak pokazuje dobru volju da uvede red u sport, ali je sasvim sigurno da Hrvatska mora imati jasnu strategiju razvoja sporta. Moramo znati što želimo. Na žalost dobrim dijelom sport je već pao na niske grane, obiteljske grane. Sjetimo se slučaja obitelji Vlašić i Kostelić gdje su ti vrhunski sportaši jedino zahvaljujući ogromnom odricanju i upornosti sebe i svojih obitelji došli do vrhunskih rezultata i gdje im država nije bila od prevelike pomoći. Prisjetimo se isto tako slučaja od prošle zime gdje je vrhunski sportaš 20 godišnji mladić Franjo Opačak osvajao zlatne medalje na Svjetskom prvenstvu u taekwondou praktički ostao beskućnik, a da država nije učinila ništa da mu pomogne. Da, takve stvari je potrebno mijenjati. Što se to mijenja u odnosu na postojeći Zakon o sportu iz 2006. godine? Već na početku možemo vidjeti da se mijenja članak 1. stavak 2. koji je govorio da se sport temelji na načelu dragovoljnosti, a sada po novom prijedlogu taj stavak se mijenja i glasi: "Sportske djelatnosti su djelatnosti od posebnog interesa za RH", pa poštujući taj stavak možemo izvesti zaključak i to na kraju krajeva i očekujemo da će se više brige povesti o svim sportašima, bilo da se radi o rekreativnom sportu, naročito školskom sportu i da se slučaj Opačak neće više nikada dogoditi. U članku 3. postojećeg zakona govori se o ovlastima Nacionalnog vijeća za sport. Po novom prijedlogu Nacionalno vijeće za sport osim stručnog postaje i savjetodavno tijelo, a na traženje ministarstva nadležnog za poslove sporta daje prethodno mišljenje o postojanju interesa za prijem u hrvatsko državljanstvo fizičke osobe u sustavu sporta koji je strani državljanin. Ako u Nacionalnom vijeću za sport sjede profesionalni sportaši onda će oni zasigurno prepoznati kvalitete sportaša koji traže hrvatsko državljanstvo i donijeti pravičnu odluku o davanju državljanstva takvim osobama. Sad razgovarati o Nacionalnom vijeću za sport imali smo raspravu kada smo čitali Izvješće Nacionalnog vijeća za sport, ispravite me ako griješim ali nisu napravili puno toga što su zacrtali. U proračunu im je bilo osigurano oko 750 tisuća kuna za projekte, odnosno trebali su napraviti nacrt Strategije razvoja sporta u RH od 2012. do 2015. godine. Trenutno ne znam do koje faze su došli. Prema novom prijedlogu zakona mijenja se i status menadžera. Tako će po novoj definiciji menadžeri biti sve fizičke i pravne osobe koje imaju bilo kakve financijske ugovore sa sportašima. A kako bi se spriječio izravan sukob interesa oni neće moći sjediti u upravama klubova i sportskim savezima. Što reći o prijedlogu Zakona o sportskoj inspekciji? Osniva se još jedan inspektorat. Da li je on potreban ili ne vrijeme će pokazati, ali po prijedlogu cilj mu je uvesti reda u poslovanja vezana uz sport. Taj inspektorat će moći ulaziti nenajavljeno u sve klubove, sportske saveze i organizacije te pročešljati njihova poslovanja te provjeriti da li su statuti donijeti po propisanom postupku te jesu li sredstva iz javnih izvora namjenski trošena. Moći će tako sportski inspektori provjeravati čelnike klubova kako oni posluju, posluju li po zakonu ili po onoj provjerenoj činjenici da novac rješava sve. E sada, znajući koliko je puno novca u pojedinim klubovima postavlja se pitanje, a kako znamo da su ljudi kvarljiva roba, hoće li ti inspektori uistinu odraditi svoj posao ili će pokleknuti pred crnim torbama prljavog novca i vrlo brzo promijeniti svoj tabor? Vrijeme će pokazati koliko će biti njihovo poštenje. A usput iskreno se i nadam da ti inspektori neće biti samo figure i stranački podobnici. Zaključno, postoji stara izreka koja kaže kruha i igara. Kako za kruh većina građana nema, a i oni koji ga imaju bojim se da ga uskoro neće imati. Neka bar u sportu i djelatnostima vezanima uz njega bude fair play. Kako mnogi sportaši podržavaju ovakve promjene i klub HDSSB-a će podržati ova dva zakona. Hvala.
Hvala vama. Na redu je klub HNS-a i poštovani zastupnik Petar Baranović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Odmah na početku ću kazati da će klub HNS-a podržati ovaj zakon, a onda ću u izlaganju obrazložiti zašto. Referirat ću se na početku na stanje, realno stanje koje imamo danas u hrvatskom sportu pri čemu ne bih neopravdano izdvajao u negativnom kontekstu pojedine sportske saveze mada ima elemenata za to bez obzira na suprotna mišljenja nekih prethodnih govornika nego možemo zaključiti da u cijelosti danas hrvatski sport boluje od nedostatka kriterija, od neurednog poslovanja i od zanemarivanja svoje osnovne namjene koja je jasno definirana i u postojećem Zakonu o sportu, a isto tako i u dokumentima koje imamo ispred sebe. Koliko je sport bitan mislim da nema potrebe trošiti riječi na to, njegova je temeljna u svakom zdravom i zrelom uređenom društvu njegova je temeljna intencija da obuhvati što širi sloj populacije, što više generacija da se što više građana bavi sportom radi zdravlja, da se što više djece kroz sport odgaja i formira u mlade i odgovorne osobe koje su sposobne funkcionirati u društvu kao odgovorni, marljivi i timski igrači. I onog dana kad jednom objese kopačke, odnosno sportske papuče što mi dalmatinci kažemo na brukvu i kad sportska karijera amaterska ili profesionalna ostane daleko iza njih. Da li je to kod nas danas tako? Kako i na koji način raspolažemo sredstvima u sportu, kako vodimo sportske klubove i koji su otvoreni problemi? I u samom obrazloženju ovog zakona spomenuto je da primjerice u Državnom proračunu RH i za ovu godinu u kojoj smo rezali sve stavke pa tako vrlo vjerojatno i stavku određenu za sport, određeno je 191 milijun i par sto tisuća kuna i ta brojka je fascinantna. Međutim, ona prava brojka je još fascinantnija. Kad uzmete u obzir da velika većina lokalnih samouprava pa i regionalnih samouprava u svojim proračunima izdvajaju od 5, 6 pa do 10, 11% koliko izdvaja moj grad iz kojeg dolazim kao zamjenik gradonačelnika pa znam cifru, nije to nikakva tajna, ukupna izdvajanja grada Šibenika za sport su oko 20 milijuna kuna. Kad zbrojite koliko jedinica lokalne samouprave ima u Hrvatskoj, kad zbrojite koliko jedinica regionalne uprave ima u Hrvatskoj, kad znate istinu koliko se pod političkim pritiscima i mentorstvom izvuče novaca iz državnih poduzeća, javnih ustanova poput nacionalnih parkova, pa se preusmjere raznim kanalima u kase sportskih klubova koji nisu registrirani kao profesionalni klubovi niti kao privatni klubovi što često u nekim slučajevima jesu budimo realni onda vam je potpuno jasno da u Hrvatskoj postoji crna rupa u koju se slijevaju milijarde, a iz koje izlaze bogati direktori sportskih klubova, voze limuzine kakve velika većina vas saborskih zastupnika i zastupnica naravno nema jer si to ne može priuštiti, uživaju razne beneficije, imaju izvrstan standard, a da zapravo nitko ne može odgovoriti na pitanje odakle takav standard, odakle takve pare i koliko je tko kao pravna ili fizička osoba platio poreza za to? Pitanje, menadžera u sportu, pitanje uopće statusa sportskih klubova, ne postojanje jasnih pravila koja bi istinski razdvojila amaterski sport koji smo dužni financirati iz proračuna jedinica lokalne samouprave i onog profesionalnog sporta koji bi trebao biti profesionalna djelatnost s jasnim ovlastima i jasnim odgovornostima. Ta pitanja nismo nikad riješili. Rezultati koje polučuju hrvatski sportaši na vrhunskim natjecanjima kao što su Olimpijske igre, zadnjih godina sve češće jesu, rezultati pojedinaca, izvrsnih pojedinaca i jako često u sportovima u kojima najmanje dajemo pažnje, u koje najmanje ulažemo i koja su najmanje komercijalno eksponirana. Ja vas uvjeravam i tvrdim odgovorno da ni jedan veslač iz olimpijskog četverca koji je do sad osvojio niz trofeja, a nadamo se i najboljem trofeju na sljedećim Olimpijskim igrama. Pa recimo ni atletičarka koja plijeni rezultatima posljednjih par godina, niko od njih po okončanju sportske karijere neće imat materijalni status, ni osiguranu egzistenciju, niti približno koliko drugorazredni prvoligaški igrač u nekim razvikanim sportovima. Nije problem samo u nogometnom savezu, ima i u nogometnom savezu ljudi koji su istinski zaljubljenici u sport i čestiti sportski radnici, ali istina ima i barskih ptica. Problem je i u nekim drugim savezima, nekim momčadskim sportovima po kojima smo nekad plijenili, danas su ostaci ostataka i samo mi koji smo već sad reć u nekim ozbiljnim godinama pamtimo dane kad smo imali sjajne rezultate u tim sportovima, danas ih više nema. Temelj, a to je sport u osnovnim školama koji bi trebao biti raširen, koji bi trebao biti obveza, prisutan je samo u tragovima. Sportske dvorane osnovnih škola koriste se za rekreacije moćnika i onih koji imaju para, a ne koriste se za ono za što bi trebale bit i zašto su ih građani gradeći ih platili izdvajanjem od svoje plaće puneći gradske proračune, proračune jedinica regionalne uprave i državni proračun. U takvom ozračju i nizu otvorenih problema dolazi ovaj prijedlog izmjena i dopuna Zakona o športu, u kojem se vide i nekakve formalne promjene, mene osobno ne smeta da li je šport ili sport, ja koristim naizmjence kako mi dođe spontano jedan i drugi izraz. Iskren sam pa priznam. Ne smatram da je to atak na Hrvatski jezik, ali u redu dopuštam nisam stručnjak, lingvisti i jezikoslovci će presuditi vrlo vjerojatno u narednim danima. Ono što mi pozdravljamo, to je uvođenje sportske inspekcije. Bez obzira što će to nešto i koštat, uvođenje službe koja će imati jasne ovlasti i jasnu odgovornost da zađe u tu crnu rupu i da pogleda kud i kako odlaze milijarde kuna, hrvatskih građana i gospodarstva, ko ih i kako koristi, to je apsolutno stvar za pozdravit i to nam je trebalo. Šteta šta se netko nije i dosad toga sjetio. Prema tome komplimenti gospodine ministre. Ono šta je po nama nedovoljno definirano u ovom zakonu i mi ćemo kao klub dati amandman, to je definicija profesionalnih športskih klubova, odnosno definicija postoji, ona kaže: "Da su sportski i profesionalni klubovi oni koji imaju 50% seniora profesionalaca, ali se daje nacionalnim savezima da oni prosude tko su profesionalci.". Mišljenje je kluba HNS-a da treba odrediti cenzus, primanja koje u koliko sportaš senior ostvari tad ulazi u kategoriju profesionalca i tad je vrlo lako razlučiti koji su sportski klubovi profesionalni i koji se kao takvi u određenim I to ostaje svakom građaninu ove Hrvatske, svakom klubu, svakom sportašu da govori da li je sportaš ili športaš. Dakle tu nikakvih troškova nema. U ovom trenutku rade se tri ključna dokumenta. To su nacionalna strategija razvoja sporta, to je strategija financiranja sporta i dosta teško im ide. Posao je na javnom natječaju, kada je riječ o financiranju sporta dobio je Ekonomski institut. On će analizirati sve moguće aspekte, sve moguće modele financiranja sporta i onda ćemo na temelju nacionalne strategije koju je trebalo donijeti nacionalno vijeće ali nije i ovog dokumenta utvrditi kako razvijati sport. Ali već sada je jasno da se sportovi moraju kategorizirati i da se na temelju kategorizacije sportova moramo odlučiti što će se i na koji način financirati od strane države, gdje naravno država treba graditi bazu školskog sporta, studentskog sporta, a kako se baza sužava prema vrhu taj vrh će biti što viši, što je veća baza i tu je uloga države osigurati razvoj i rad sa mladima, a prema vrhu gdje su profesionalni klubovi profesionalne uprave moraj u skladu sa fer playom financijskim fer playom financijskom disciplinom osigurati rad profesionalnih klubova pri čemu ne smiju trošiti više nego što su uprihodovali što je do sada bio nerijetko najveći problem. I ja zaista ne razumijem izlaganje zastupnika gospodina Klušića koji je nastupio ne kao predstavnik kluba nego kao predstavnik jedne osobe kako je govorio svo vrijeme da da je bilo kakvu primjedbu na Sportsku inspekciju kada Sportska inspekcija ima upravo zadatak taj koji bi svaki sportaš, svaki građanin Hrvatske kojem je stalo do sporta želio da učini, dakle da spriječi da novac poreznih obveznika odlazi u nečije privatne džepove a da sportaši ne dobivaju čak ni svoju hranarinu pa ne mogu platiti ni stan ako je u najmu dakle jednostavno Sportska inspekcija je alat u rukama koje ovo ministarstvo može omogućiti da svi sportaši mogu baviti se sportom a da pri tome ih jedan mali uski krug ljudi iskorištava. Jednostavno dio menadžera je iskorištavao sportaše, a to ovaj zakon sprečava. I prema tome ne može niti jedan sportski savez kako god se on zvao, ovaj zakon nema ničiju sliku sliku nijednog menadžera, sliku nijednog sportskog saveza, sliku nijednog sportskog kluba on postoji da bi svi menadžeri radili svoj posao u skladu sa zakonom, da bi svi sportski klubovi funkcionirali na najbolji način i da bi svi sportski savezi radili u skladu sa zakonom. Ako je neki sportski savez u svoj statut izbacio članke koji govore o tome da u tom sportskom savezu mogu biti oni koji su kazneno odgovarali koji su dobili kaznenu presudu, naravno da Sportska inspekcija samim ulaskom u taj savez će taj statut staviti izvan snage. Tome služi Sportska inspekcija da vidi da li se poštuju zakoni RH i da osiguraju da se oni poštuju. Zašto to nije učinjeno proteklih 6 godina, ja ne znam niti me više zanima. Mi smo ovih 6 mjeseci pisali taj zakon, pokušali ga napisati da bude što bolji i on je danas pred vama.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi za riječ se javio uvaženi, a oprostite ispravak netočnog navoda. Javio se Ante Kulušić.
Gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, nije istina da sam nastupio kao predstavnik pojedinca. U svojoj raspravi sam kazao da ne ispadne da ja branim bilo koga nego samo sam kazao da je po vašim medijskim nastupima tako ispada da je ovo borba vas kao ministra protiv jednog pojedinca jednog kluba, a opet se pitam zašto niste sačekali do jeseni da kompletirate ovaj zakon i zašto niste kao ministarstvo provodili postojeći zakon jer ste mogli sve one koji su napravili nešto loše u hrvatskom sportu sankcionirati? Hvala.
Hvala. Dakle prelazimo sada na pojedinačnu raspravu. Uvaženi zastupnik Domagoj Hajduković.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Ministre sa suradnicom, časni Sabore. Pa evo danas raspravljamo o temama koje su prepoznali još davno, davno stari Grci i stari Latini. I stari Latini su prepoznali važnost sporta kada su rekli "Men sana in corpore sano" odnosno "Zdravi duh je u zdravom tijelu". I o važnosti sporta je dosta rečeno pa ja tu ne bih dužio ali dozvolite mi da se ipak osvrnem na neke dijelove koje smatram važnima. Prije svega osim profesionalnog sporta tu bih posebno istakao rekreativni sport i školski odnosno sveučilišni sport. Rekreativni sport je dame i gospodo izuzetno važan u dobu kada živimo uglavnom sjedilačkim životom, u dobu kada su djeca i mladi sve više u zatvorenim prostorima, pred kompjuterima, dakle kada se ne kreću prije nekih deseta, petnaestak, dvadesetak godina te se treba poticati svakako njihovo bavljenje sportom. To treba poticati naravno kroz školske institucije, sveučilišne institucije ali treba ih poticati i stvarati navike odnosno odgajati da se sportom bave i nakon završetka školovanja. To je izuzetno važno i u ovom dobu kada se suočavamo sa epidemijom pretilosti i sa nizom drugih bolesti koje su povezane sa sjedilačkim životom, dakle prije svega ortopedskim smetnjama i slično. Ministar zdravlja uostalom je i govorio da je svaka kuna uložena u prevencije su 4 ušteđene kune za kasnije liječenje. Smatram da je poticanje bavljenja sportom također jedna od bitnih prevencija odnosno poticanja zdravlja u RH. Tu je naravno i profesionalni sport. Jako mi je drago što u ovom zakonu piše da je sport djelatnost od posebnog državnog interesa RH. Mislim da argumenta za to ima na pretek. Što je sport učinio za Hrvatsku? ono što puno drugih institucija i elementa nije moglo. Pa samo ću vas podsjetiti kada kažete negdje u svijetu bilo gdje u svijetu riječi Vatreni, Šuker, Ivanišević, Kostelić, Kauboji to je posebna prepoznatljivost Hrvatske u svijetu zato jer su naši sportaši postigli izuzetne uspjehe i na taj način ne samo što su dali posebno priznanje našem sportu nego su služili kao jedno odlično medijsko eksponiranje Hrvatske. I zato mislim da mogu odgovorno tvrditi da ćete se svi složiti sa mnom da su marketinški učinili za Hrvatsku više nego sve kampanje Hrvatske turističke zajednice zajedno. Posebno mi je isto drago da je Hrvatski akademski sportski savez izjednačen sa Hrvatskim školskim sportskim savezom baš iz razloga što smatram da bavljenje sportom bilo rekreativno bilo profesionalno poluprofesionalno u bilo kojem obliku treba poticati tijekom cijelog školovanja. Dakle dok god se učenik student nalazi u institucijama RH koje imaju obrazovni ali i odgojni karakter. Sportska inspekcija je nešto što sam ja doživo kao ne institucija kojoj jedini cilj i nakana da kažnjava nego kao institucija koja m pomaže, daje savjete, sugerira ali isto tako i štiti prava sportaša jer sportaši posebice oni profesionalni imaju zajamčena prava kao i svi ostali radnici koji se nalaze u radnom odnosu. Nažalost, bili smo svjedoci prošlih godina da ako govorimo o najvažnijoj sporednoj stvari na svijetu, dakle nogometu, da neki nogometni klubovi svojim igračima nisu isplaćivali plaću. Evo kako je ministar rekao, dakle to su isto ljudi koji su u radnom odnosu, koji žive od svoga rada, to je u ovom slučaju bavljenje sportom te je njima na taj način uskraćeno osnovno pravo, a to je da budu plaćeni za svoj rad. Također ono što bih htio naglasiti, a što se dijelom ovim zakonom i regulira je uvođenje stručnog kadra u sport, posebice u radu sa mladima, dakle ne samo u klupski sport već i u rekreativni sport. Jako mi je drago da su tu iznađena također rješenja, no vjerujem da ćemo nakon što donesemo nacionalnu strategiju razvoja sporta onda imati neka konkretnija rješenja. Tu bih posebno naglasak stavio i sugerirao i ministarstvu da se ne zaboravi kadar, znači koji kadar mogu biti naši vrhunski sportaši dakle nakon ovoga kako su to mediji nazvali odlaska u sportsku mirovinu. Oni i dalje mogu biti djelatne sportske osobe u smislu da rade sa mladima. Naravno, za to su im potrebne određene ekspertize, određeno obrazovanje, ali vjerujem da i oni imaju volje za to, a da im onda država samo treba to zakonski i omogućiti, dakle da svoja znanja i iskustva nastave prenositi na mlade naraštaje kako bi i dalje postizali vrhunske sportske rezultate. Evo iz ovih razloga ovaj zakon ima moju podršku i svakako ću glasati za njega. Hvala.
Hvala. Obavještavam da je u 16,50 isteklo vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta. Tu pojedinačnu raspravu sada nastavljamo izlaganjem poštovanog Ivana Šukera.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine ministre. Slušajući ovu raspravu čovjek dobije dojam da šport ili sport kako neki novi kažu, ne tangira baš puno ljudi. Međutim, tu se radi o stotinama tisuća ljudi koji su vezani kroz aktivni sport i upravo zbog toga mi nije jasno zašto se ovaj zakon donosi po hitnom postupku. Iz razloga što, a to ću u svojoj raspravi nastojati elaborirati, pa ako smatrate i pomoći gospodine ministre, kao … odlični sportaš i sportski djelatnik. Mislim da tu ima nekakvih stvari koje naprosto s obzirom na vaše najave vi ste u ovom zakonu morali odgovoriti na ta pitanja jer ako ne odgovorite na ta pitanja nažalost nećete mnoge stvari moći napraviti. Prvo je što u ovom zakonu niste povukli jasnu crtu što je profesionalizam, a što amaterizam. Tek kad povučete jasnu crtu što je profesionalizam, što je amaterizam onda možemo govoriti dalje i o financiranju i o sportskoj inspekciji i o menadžerima i o milijun drugih stvari koje ste vi najavljivali i gdje pa čak bih rekao negdje onako kriomice se spominju u ovom zakonu. I da li Hrvatska s obzirom na gospodarsku situaciju i na ono što u svijetu svugdje postoji ima mogućnost za nekakav važniji profesionalni sport. Hoćemo li u nogometu, koji hrvatski nogometni klub ima mogućnost da ima proračun 10, 15 milijuna eura što imaju najlošije ekipe u Ligi prvaka da igraju. Ili recimo košarka, ako hoćete igrati Ligu prvaka, imat nekakvu namjeru da uđete među 16, naš proračun mora biti najmanje 3-4 milijuna eura. To je nešto bez čega ne možete ništa napraviti. Rukometaši. Pa gledajte kolegice i kolege, mi možemo danas o športu govoriti ovako ili onako, međutim u onim ratnim i teškim godinama sportaši su bili ti koji su pronosili ime Hrvatske, sportaši su bili ti koji su upozoravali da na Balkanu postoji jedna mala zemlja u kojoj bukti rat, u kojoj ginu djeca, žene, u kojem se razara, a sportaši iz te male zemlje su olimpijski pobjednici, sportaši iz te male zemlje se ravnopravno nose s dream teamom, sportaši te zemlje su europski klupski prvaci u rukometu, sportaši te zemlje su olimpijski pobjednici i to je hrvatski šport,istinski i pravi. I ako gospodine ministre tako se postavimo prema sportu mi ćemo lako iskorijeniti ove druge stvari. … niz zakonskih odredbi koje su donesene i za koje vjerojatno vaše kolege u ministarstvu, ako jesu ispričavam se ali mislim da nisu, nisu upozorile počevši od odredbi Zakona o porezu na dohodak koji jasno definiraju kako se tretiraju isplate i pogledajte malo neka vam kolega Linić da porezne kartice nekakvih sportskih klubova pa ćete vidjet da njihove uplate poreza su pozamašne. Pa ćete vidjet onda da neke priče nisu baš takve kakve jesu i daj Bože da bude čim više u ovoj državi transfera Luke Modrića i ostalih jer ovaj transfer koji će Luka sad imat nažalost zaobilazi hrvatske financijske tokove, on će se odigrat negdje u Europi i porez će bit tamo plaćen. I nemojmo gledati na takve transfere negativno. Ali gospodine ministre, smatram da se ovim zakonom, a na tragu onoga što ste govorili, nema tu ni imena ni prezimena, vi jasno morate definirati što su to menadžerske agencije, što su to menadžeri i kad vi to jasno definirate njih dalje kvače drugi zakoni. Ne trebate vi kao ministar sporta vodit brigu o njima, o njima dalje vode brigu poreznjaci i ostali i točno se zna kakvi su njihovi prihodi i rashodi, kao i kod svih drugih tvrtki, kao što je onaj položio novce da se bavi ne znam s čim tako je netko uložio novce da bude sportski menadžer. I mi naprosto moramo gledati to na takav način, ni izdvajat ni ovog ni onog, jednostavno ga staviti u zakonske okvire i neka ga prate sve inspekcije. Ili kolega Baranović je govorio o financiranju sporta i mislim da je to ključna stvar gospodine ministre i možda ste njoj isto u ovom zakonu premalo obratili pažnju. Vi ste ovdje u ovom zakonu spomenuli da su to sportske zajednice, sada se zovu zajednice sportskih udruga. Dakle to je ono prema zakonu što se prema javnim potrebama financira iz proračuna jedinica lokalne samouprave i to nisu mala sredstva. I te zajednice sportskih udruga i sportskih saveza, recimo imate Sportski savez Grada Zagreba, itekako barataju sa velikim novcem i vi njima jasno odredit pravila igre. Da li su ta sredstva koja oni dobiju za financiranje omladinskih škola ili su za financiranje govorim o treće, četvero ligaškim klubovima nekakvih zasluženih igrača koji love … svoje sportske dane. To se jasno mora definirat ovim zakonom. Zašto, a o tome ću nešto kasnije kad dođem do inspekcije. Kad to sve definirate ovim zakonom i zato smatram da nije trebao ići u hitni postupak, trebao je ići u široku javnu raspravu upravo zbog njegove važnosti jer gledajte, OI će se održati zvali svi mi šport il sport …. Ali nepravilnosti ćemo ispraviti samo ako donesemo dobar zakon i možda je nekad bolje ga donest dva, tri mjeseca kasnije nego žurit s njim pa ne napravit dobru stvar. I gledajte, i vi ste isto bivši sportaš i sportski djelatnik i dobro znate da ljudi koji rade u klubovima istinski su najveći prosci na ovom svijetu da bi isprosili kunu, pet ili deset da športski klub dobije da bi mogli kupiti dresove, da bi ti igrači počevši od onih najmlađih pionirčeka do seniora mogli odraditi svoj natjecateljski ciklus. I to je istina. I ti ljudi se nisu obogatili to budite sigurni. Jer oni naprosto nemaju nikada. Ti klubovi su uvijek s minusom, ne mogu se obogatiti. Ali ove koji rade posao u sportu to je za mene biznis. Jasno treba svest okvire kako mogu dobiti licencu, a onda kada dobe licencu treba ih kontrolirati poreznici i svi ostali. I ne može ako netko, ako jedan igrač dobije BMW-a ili nešto da ga vozi. Točno se mora znati od koga je dobio. I taj menadžer tog BMW-a ima kao osnovno sredstvo u svojoj firmi. On točno zna kako se to koristi porez. I to isto treba ovdje reći. I ne treba ovdje nikoga prozivati ni ovako ni onako. Vi ćete morati podvući crtu i reći sutra se radi ovako ili onako. Dakle, to je što se tiče športa. I kolega Baranović je još nešto dotaknuo i tu se u potpunosti slažem s njim i svi oni koji su radili u jedinicama lokalne samouprave znaju da je to gorući problem. Međutim, nitko to nije riješio, a možemo se sad prebaciti na ovaj zakon o kojem smo raspravljali dopodne, a to je zato što su ravnatelji škola bogovi kojima nitko ništa ne može. Ne može se dogoditi da ni jednu športsku dvoranu bilo kakav rekreativac uđe prije 11 sati. Ta dvorana do toliko i toliko mora biti rezervirana za školske športske klubove. Nakon toga za športske klubove tog grada koji se natječu u ovakvom dijelu, a tek nakon toga rekreativci. Jer gledajte, nije ugodno ni jednom roditelju kad morate ići po svoje dijete u pola 12, 12 da mu trening završi i to dijete sutra treba ići u 7 sati u školu. Nema šanse da bude odmoran. I toga ovdje na žalost nemate, nemate ovdje definirano. Jer školski šport je nukleus športa. Tu je masovnost. Iz toga se izvlači kvaliteta i ta kvaliteta se kroz stranački proces preko natjecatelja praktički dovodi do reprezentacija. I to je ono što mi moramo definirati. Bez te definicije mi možemo prozivat se koliko god hoćemo. Međutim, gledajte kolege i kolegice. Možemo mi govoriti o Hrvatskom nogometnom savezu što god hoćemo i ja ovdje nemam braniti namjeru nikoga. Međutim, gledajte to je hrvatski izvozni proizvod. Mi smo već 12 godina među 10 najjačih zemalja na svijetu i to je definitivno hrvatski brend. Svi naši reprezentativci počevši od onih iz Francuske iz '98. Pa vidite da, pogledajte malo strane emisije pa ćete vidjeti da spominju neke naše reprezentativce koji su igrali u bivšoj državi kao genijalci. A zašto? Zato što Europa to cijeni, svijet to cijeni, a mi na žalost popljujemo svoju vrijednost. I to je ono što naprosto ne smijemo dozvoliti. I ne smijemo dozvoliti gospodine ministre da oni vrhunski sportaši koji su se bavili sa sportovima koji nisu bili dohodovni, koji nisu mogli sklopiti milijunske ugovore imaju mogućnost da dobiju mirovinu da imaju od čega živjeti. Na žalost zbog bavljenja vrhunskim sportom mnogi od njih nisu završili nikakvu školu i nemaju nikakvo obrazovanje. I mnogi se danas nalaze na marginama društva i o tome moramo voditi brigu kad govorimo o Zakonu o športu. Ali govorimo o športu kao nečem pozitivnom, o nečem dobrom. Ako ima inkriminiranih radnji neka se s njima bave službe kao sa svima onima koji u ovom društvu se bave inkriminiranim radnjama. Zna se tko treba voditi brigu o njima. Šport trebamo gledati kao nešto pozitivno i kao nešto dobro. Bez toga, kolegice i kolege, vrlo teško će se neke stvari napraviti i ostalo mi je vrlo malo vremena za športsku inspekciju. Gospodine ministre zakon je prenačelan i to je najveći problem. Financije neka kontroliraju državna revizija, proračunski nadzor, zapravo Porezna uprava. Oni neka kontroliraju financije. Vi sa ovim sportskim inspektoratom trebate definirati da se kontrolira upravo ovo što sam ja taksativno nabrojio, iako ima još puno toga da li se u stvarnosti provodi ili ne provodi. I kad bi bio takav zakon i da smo imali široku raspravu o njemu, a nas dvojica smo nekada razgovarali o tome na športskim utakmicama i sa kolegom Skansijem kao dugogodišnjem košarkaškim prijateljem smo razgovarali o tome i mislim da naprosto ovaj zakon ne treba gledati kao, ako mogu još dvije rečenice molim vas ne kao borbu protiv nečega nego stvaranje jedne kvalitetne platforme za razvoj športa, za razvoj mladih ljudi. Jer gospodine ministre, najjača borba protiv droge je šport i kvalitetno bavljenje športom. Hvala vam lijepa.
Hvala. Prijavljena je replika, uvaženi zastupnik Ante Kulušić.
Gospodine potpredsjedniče, kolega Šuker apsolutno se slažem u cijelosti sa vašom raspravom. Ovdje je očito udarac na ono što je kazao gospodin Skansi na perjanicu hrvatskog športa, a to je hrvatski nogomet. I sve ono što ne valja u hrvatskom nogometu treba iskorijeniti. To nema onoga čovjeka u Hrvatskoj koji nije za to. Međutim, vratit ću se ponovo na one mirovine tzv. mirovine sportaša koje su skinute iz ovog zakona. One nisu namijenjene bile nogometašima, jer oni nisu na žalost osvojili ni olimpijske ni svjetske zlatne medalje nego na one sportaše kojima vijek trajanja kao što sam kazao u raspravi je vrlo kratak. I ono što je i kolega Baranović govorio za te male sportaše koji se potroše i svoje novce da dođu do nekog uspjeha. Žalosno je što je njima ukinuta ta mirovina. A vezano za školske sportske dvorane tragedija je danas da Hrvatskoj kad bi se napravila sutra analiza … [[Govornik se ne razumije.]] danas evo u ovo vrijeme dok mi ovdje raspravljamo sigurno ima u 70% športskih dvorana gdje igraju rekreativci, plate neku pinkicu u dvorani ravnatelju, ne ravnatelju nego toj školi i sve je sigurno puno a djeca idu na trening u 12 sati sa torbama, gledaju kad će ih pregazit auto ako ih roditelji ne mogu dovest kući. Prema tome, još jednom ministre bilo bi dobro ako je moguće da povučete ovu svoju odluku da zakon ide po hitnom postupku, da ide u dva čitanja, pa da se do jeseni sve ono što nije dobro, a ima i dobrih stvari, sve ono što nije dobro da se do jeseni ispravi. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Za riječ se prijavila uvažena zastupnica Ruža Tomašić. Kako je nema gubi pravo na raspravu o ovoj točki dnevnoga reda, pa tako riječ dobiva poštovana zastupnica Sunčana Glavak.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Pa ono što poručuju sportaši da zapravo nema jasne strategije športa i da se ovime zapravo ništa krucijalno neće riješiti, a ono što mi najčešće govorimo ili čime se ponosimo to jest činjenica da su njihovi uspjesi svih nas, oni nas čine ponosnima, oni su promotori Hrvatske u svijetu čuli smo to već i od kolega danas. S njima se radujemo, s njima plačemo. To su naši športaši. I to ne samo oni vrhunski. Kolika je važnost uključenosti u športske aktivnosti? Ilustracije radi znate li koliko stoji liječenje jednog ovisnika? 40 do 50000 eura. Možemo si postaviti pitanje bi li bilo manje ovisnika da imaju primjerice djeca od najranije dobi više prigode biti uključena u sportske aktivnosti, u športske klubove i da je taj novac usmjeren u ono što zovemo šport? Uglavnom djeca su ako se ne bave ničim prepuštena onome što im dozvoljava škola ukoliko imaju sreću ići u takvu školu i nešto mogu u dopunskom programu naučiti ili sjede uz računalo i ne bave se ničim. Dakle, prepuštena su sama sebi. U čitavom nizu nepopularnih mjera ili zakona koje je ovdje vladajuća većina donijela mislili smo da će možda nešto se dogoditi sa zakonom, zakonom koji su priželjkivali i športaši i da bi to nešto pridonijelo značaju športa na stvarnoj, a sada vidimo da će to biti samo na deklarativnoj razini. Ovo je bilo dakle i puko obećanje i vraćajući se na one iznose od 40 do 50 tisuća eura ne bi tako puno trebalo ono što je njima bilo i obećano, prije svega onim vrhunskim sportašima, njih 108, koji odlaze na Olimpijadu, koji će braniti boje Hrvatske pred gotovo 11 ili između gotovo 11 tisuća sportaša iz cijelog svijeta. Zato moram podsjetiti da je karijera svakog sportaša uglavnom kratka u odnosu na životni vijek, da je mali broj njih aktivno uz aktivno bavljenje športom vrhunskih športaša mali broj njih aktivno uključen u sustav daljnjeg obrazovanja. A od 1992. godine podsjetit ću samo od prvog nastupa pod hrvatskom zastavom na zimskim i ljetnim Olimpijskim igrama naši su športaši osvojili 27 odličja, a ako tome dodamo one sa svjetskih prvenstava govorimo o 50-ak športaša kojima bismo ipak kao zemlja morali pokloniti dužnu pozornost. Naravno ona mora biti i financijski izražena. To se očito neće dogoditi. Ima primjera u našoj okolici, evo rekli su mi športaši da primjerice u Srbiji nakon '35. godine ovakve kategorije športaša dobivaju 1200 eura mjesečno, a unatoč svim obećanjima mi nismo, odnosno vi niste pronašli rješenje za taj problem. Kolika se važnost pridaje športu govori i činjenica da od obećanja da ćete jačati upravo segment športa u ministarstvu dozvolite na stranicama tog istog ministarstva nema apsolutno nijednog podatka, nema primjerice registra športaša već samo rubrika u kojoj nema ničeg, koja je prazna, nema podataka koliko je športaša uključeno u sustav obrazovanja itd. Možete slobodno provjeriti, ja jesam. Što znači samo propisati kako je šport djelatnost od posebnog interesa za RH kad se uglavnom pa eto i danas nerijetko na šport gleda kroz prizmu nogometaša i to onih koji zahvaljujući svom talentu, i neka je tako ako netko to želi platiti, zarađuju ozbiljan novac. Ali nisu svi ili neće svi biti Kranjčar ili Modrić. Što je sa onih 100 tisuća klinaca koji su uključeni u aktivnosti Hrvatskog športskog saveza? Kakva se njima odašilje poruka? Da, bavite se športom, budite uspješni, mi ćemo vam svi aplaudirati kada ste na vrhuncu svoje karijere, ali kada karijera bude na zalasku morat ćete se snaći sami. To ste potvrdili i nedonošenjem uredbe, nešto ste već o tome rekli pa se neću ponavljati. Bilo bi dobro da je sukladno odredbama Zakona o športu ta uredba donesena kojom bi športašice i športaši ostvarili pravo na stjecanje naknade što bi obuhvatilo samo one slabijeg imovinskog statusa. Nema ih tako puno i tom uredbom bi se njima pomoglo, odnosno riješio bi se njihov status. Od velikih iskoraka koji su najavljivani nudi nam se formulacija o profesionalnom statusu športskih klubova. Ako sam ja dobro upućena, a vi ćete me ispraviti ako to nije tako, gle čuda u Hrvatskoj takav postoji samo jedan. Dakle, nogometni klub Hajduk. Evo vidimo nešto se, očito će se desiti i sa KK Zadar, ali o tom potom, zasada dakle imamo samo jedan profesionalni klub. I što znači definicija profesionalni športaš? Pitaju se to i oni sami. Govorilo se da su udruge trn u oku, međutim ja ne vidim da će se nešto i ovime riješiti. Dakle, trebalo se nešto promijeniti, trebalo je i dosada nadzirati rad udruga, zato postoje svi zakonski mehanizmi. Izbacivanje športa i uvođenje sporta rekli smo već i čuli smo nema apsolutno nikakvog uporišta ni s jezične strane pa mislim da bi bilo dobro onda i rekli ste ovdje ministre dakle ovaj hir onda neće značiti da svi moraju koji imaju ovaj naziv ili koriste ovaj naziv mijenjati pa mislim da bi i to negdje trebalo točno napisati jer naravno da se sportski klubovi pitaju, pitaju se je li mi sad trebamo mijenjati i što to znači od grba, od memoranduma, od iskaznice u krajnjem slučaju. Ukoliko to ne treba onda to treba jednako tako jasno i reći, odnosno napisati. Predlagatelj nije donio, nije iznio dakle nijedan valjani argument za promjenu naziva i još jednom iako sumnjam u to upućujem apel da se razmisli je li to doista nužno. Jednako tako smatram da bi bilo nužno izdvojiti šport iz dosadašnjeg ministarstva i omogućiti mu samostalno funkcioniranje jer jedino tako ili preko izdvojene Uprave za šport mogao bi šport prodisati punim plućima sa svim problemima koji nisu mali i njima bi se moglo adekvatnije pozabaviti, a možda i stručnije. Jer mi idemo iz jedne krajnosti u drugu. Govorimo o zemlji znanja kojoj smanjujemo novac, to smo po prethodnoj točki dnevnog reda rekli, pa onda se hoćemo malo baviti sportom pa svi zajedno se bavimo zapravo samo nogometom i jer svi na kraju zavidimo onima koji imaju u odnosu na one koji nemaju. Dakle, molim vas da se to jasno razgraniči i bilo bi dobro kažem, to kažu i sami športaši, da oni imaju u ministarstvu osobu s kojom će razgovarati isključivo o športu, a ne da će ona mjesečno izdvojiti pola sata ili sat vremena ili kad je nekakvo veliko natjecanje da se bavi športom. A ostalo vrijeme bi trebala se baviti nekim drugim problemima. Ono što dolazi iz krugova ljudi koji žele se i dalje baviti športom na ovakav ili onakav način jest i prijedlog i ja ga evo ovdje iznosim pred vama da se razmisli o olakšicama za sve one koji žele ulagati u šport. Mali športovi, športovi na lokalnim razinama znate dobro da nemaju proračun ni novac da bi se to financiralo. Prepušteni su uglavnom na ono imaš li nekog, poznaješ li nekog, možeš li nabaviti neko sponzorstvo? Daj treba nam kombi, hoćeš nam posuditi kombi moramo odigrati utakmicu i to je naša realnost. Dakle, to je realnost naše baze iz koje mi u konačnici želimo crpiti ovakva vrhunska imena kojima se svi ponosimo. I na kraju o inspektorima, molim vas da to isto pojasnite. Kaže se ovdje Sportska inspekcija organizira se na način da poslove inspekcije u prvom stupnju obavljaju sportski inspektori, viši sportski inspektori u uredima državne uprave u županijama, odnosno u Gradskom uredu grada zagreba, a u drugom stupnju državni sportski inspektori itd. Što to znači? Imat ćemo glavnog sportskog inspektora? Jel to znači da ćemo onda imati i sportske inspektore u županijama, gradovima? Tko su ti ljudi? Koje su njihove kvalifikacije pa bih voljela da jasno kažete o čemu je ovdje zapravo riječ? Pobjednici kao i sportaši u životu promišljaju ja hoću i ja mogu. Ne znam jeste li htjeli ali očito niste mogli. Hvala lijepa.
Hvala vama. Replicirat će vam uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
I htio je i mnogo je i to mnogima smeta. Iako se s vama kolegice mogu složiti i oko toga se svi slažemo da više sporta pogotovo među mladima, ali isto tako ne zaboravimo za starije osobe što je pravilo u Zapadnoj Europi,dakle znači manje droge, manje devijantnog ponašanja i sport je tu najbolji lijek. Nažalost, od ja bih rekla koliko ide sredstava i od jedinica lokalne samouprave prema udrugama građana, sportskim udrugama građana a koje obuhvaćaju preko 90% ljudi koji se time bave počevši od najranije dobi dobivaju negdje niti 10% kolača od jedinica lokalne samouprave. a naša najveća nevolja je počela od tada od te sintagme udruga građana a iza te udruge građana kriju se profesionalni klubovi. Pa vidite to, udruga građana a zarađuju, profesionalni su klubovi. Dakle u samom tom nazivu krilo se nešto što je bacilo veliku ljagu ne na sport nego na one časne ljude nego mnogim sportskim klubovima i dugove i dugove o kojima je govorio gospodin ministar i o mnogim nepravilnostima koje su izazvale veliku sumnju. Naravno ja vjerujem da će se to i raščistiti ali treba biti zakonska osnova koja će to i omogućiti. Zbog toga upravo najveća vrijednost je u tome da se definira koji je profesionalni status sportskih klubova. Mislim da je to čisti račun. Prema tome nije tu nikakva poteškoća, poteškoća je iz dosadašnjeg viđenja stvari što se sve krilo iza same udruge građana. A ja ću vam još nešto reći s obzirom da vidim da imate sekundanta da recimo jedan grad Zadar, veliki grad, 5.grad u Hrvatskoj ima 5 srednjih škola dan danas bez sportske dvorane ali ima moroskoke i vodoskoke koji su …
Hvala. Na repliku odgovara poštovana zastupnica Sunčana Glavak.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Niste čuli ili niste slušali ali kritizirate svog ministra. Upravo sam ja to rekla. Udruge su do sada bile trn u oku u svojoj drugoj rečenici ali ništa niste ponudili da to promijenite. Dakle drago mi je što ste to uočili, ja sam to isto rekla. Što se tiče lokalnih proračuna ja ću vam reći mog lokalnog proračuna dakle Međimurska županija grad Čakovec ili Međimurska županija kao županija. Imamo vrhunskog sportaša, imamo olimpijca pa se njemu na 68 rata isplaćuje nešto što njemu zapravo pripada. Pa ne traži to on. To je ono što smo govorili kategorizacija sportaša, prva kategorija. Ima ih u Hrvatskoj negdje sam se potrudila dakle 388 sportaša prve kategorije. Prema tome o čemu mi govorimo? Točno ih se može izbrojiti na stranicama Hrvatskog olimpijskog odbora, to su ti ljudi. Prve kategorije sportaši 388. I ako govorimo o lokalnim proračunima onda budimo iskreni kao što se ne izdvaja za sport u gradu Čakovcu tako se i za kulturu izdvaja nula kuna. Ako baš hoćete usporedbu Zadra ajmo malo na kontinent se vratiti. Hvala lijepa.
Svoju pojedinačnu raspravu sada će iznijeti uvaženi zastupnik Šimo Đurđević.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre. Evo i po ove dvije točke javljam se za riječ ali ću maksimalno nastojati skratiti svoju raspravu jer su kolegice i kolege i pojedinačno i u raspravama po klubovima izrekli bit onoga što je trebalo reći o ova dva prijedloga zakona tako da ću maksimalno skratiti svoju raspravu. Prvo što sam mislio reći a to je lokalna zajednica a sada je to ovdje bilo spomenuto, neka se ne uvrijede načelnici i gradonačelnici koji su ovdje u ovom časnom Domu, a izdvajaju značajna sredstva za svoje udruge na svome području na svom terenu u svom gradu u svojoj županiji. No međutim meni je za zaključiti da to većina općina u dovoljnoj mjeri ne radi i zato su te udruge na njihovom terenu pale na prosjački štap. Nisam zato da se zakonom urede da se toliko i toliko posto od izvornog proračuna odvaja za udruge ali da se donese pravilnik i da sredstva koriste ne samo nogometni klubovi nego i ostale udruge na tom području koje pokriva ta općina i taj grad. Nešto bih rekao o natjecanjima mlađih kadeta, kadeta juniora na državnoj razini. I ta djeca da bi došli na europskog, svjetskog, olimpijskog natjecanja u tim kategorijama moraju proći kvalifikacijski ciklus. I oni imaju kvalifikacije kao nacionalna selekcija. A o njima o njihovom odlasku, boravku, smještaju, prijevozu brinu se nacionalni savezi. Mislim da to nije uredu. Ako je nacionalna selekcija bez obzira o kojoj se vrsti sporta radilo da o tom sredstvima ne može brinuti nacionalni savez nego mora brinuti državni proračun i ti ljudi iz tih saveza obilaziti po javnim poduzećima, pisati zamolbe i prositi sredstva za nastup mlađih kategorija ali na nacionalnoj razini. Nacionalne lige kod nas u Hrvatskoj, prva i druga su po meni nacionalne lige a mislim da u nogometu da je i treća, ako se ne varam, famozna dragi prijatelji kotizacije vi koji radite u klubovima. Pa ja ne znam koliko jedan košarkaški klub u drugoj ligi mora platiti sredstva za kotizaciju, koliko mora platiti za suce, koliko za delegate, kontrolore, službene osobe itd. to je veliki iznos sredstava za tu udrugu koja jedva može izaći kraj s krajem, jedva može osigurati ekipi za čaj za sok za put, a tamo ako se daleko putuje mora osigurati i smještaj. Ne može se putovati isti dan u prvoj ligi i odigrati utakmica taj isti dan. Moramo naći neko trajnije rješenje da bi se u saveze uplatila kotizacija, a da bi onda savezi se brinuli za plaćanje sudaca, delegata, službenih osoba itd. Ovdje je također rečeno, a ja ću ponoviti, moramo dragi prijatelji, moramo gospodine ministre onog obrtnika, malog, srednjeg poduzetnika, gospodarstvenika koji želi sufinancirati sport moramo ga trajnije rasteretiti obveza kako bi on kad potpiše sponzorski ugovor, kako bi na kraju krajeva kad podnosi na kraju godine poreznu prijavu kako bi on sam imao olakšice jer je ta sredstva uložio u tu sportsku udrugu bez obzira o kojoj se razini radilo. I nešto vrlo bitno, pod rednim brojem 5, a možda i pod rednim broje 1 trebao sam izreći, a to je zdravstvena zaštita sportaša. Kod nas u Hrvatskoj ja ne znam točno Zagreb da, Osijek, da li imaju adekvatne sportske ambulante, sva pomagala gdje bi se sportaši ne samo profesionalci, išli na preglede jer smo svjedoci i koji bi se trajno vodila briga za njihovo zdravlje u trenažnom procesu, u pauzama i sve ostalo, kad nisu u natjecateljskom ciklusu jer svjedoci smo malo-malo da sportaši stradavaju pa i smrtno stradavaju na samom terenu, na samom sportskom borilištu. Kadrovi, kadrovi u sportu, nešto vrlo bitno. Ja nisam za varijantu da isluženi sportaši rade sa našom djecom, sa našim sportašima ako nije završio adekvatnu sportsku školu, sportsku naobrazbu, a ako i je bivši sportaš lakše će završiti tu sportsku školu na Fakultetu za fiziku i kulturu tj. na Kineziološkom fakultetu i u drugim ustanovama koja školuju kadrove za sport i dakako da ti sportaši prestankom svoje karijere obavezno bi trebali po meni imati pedagoško-psihološku naobrazbu kako bi mogli raditi poglavito sa tom našom dječicom, da li u školi, da li u klubu to je po meni manje važno. Školski sport, to je vrlo bitno. Kolege i kolegice profesori tjelesne i zdravstvene kulture u školama u većini slučajeva imaju normu, ako tu normu nema on ju može normu imati na dvije škole, a prava iz radnog odnosa se vode u jednoj školi. I sada govorimo o onomu što se događa poslije nastave. Da li ti ljudi koji rade u sportskim klubovima mogu raditi i u školi izvan nastavne aktivnosti sa tom dječicom. Dobro je da rade, dobro je da okupljaju djecu, ali opet se vraćamo na ono što sam maloprije rekao, moraju biti obrazovani da rade sa tom djecom. Neće roditelji dati svoju djecu onomu tko to raditi ne zna, tko ne zna s njim postupati, tko će stajati na centru igrališta, objesiti zviždaljku i ajde djeco trčite krugove. To nije to. I rekreacija kad se tiče sportske rekreacije dakako da i tu moramo povesti računa da se što više naših građana, kolega, kolegica uključi u sportsku rekreaciju. I evo pod rednim brojem 7 vrlo kratko, sportska inspekcija. Neću tu puno dužiti nego sam i ja shvatio kada sam pročitao ovaj materijal shvatio sam da će dio posla, onaj prvi dio, onaj prvi nadzor nad zakonitošću rada usklađenog statuta, poslovnika, tko zastupa udrugu, obavljati djelatnici ureda državne uprave na terenu, a u drugom stupnju će obnašati kako ovdje stoji viši sportski inspektor i glavni sportski inspektor. Drago mi je da se uvodi reda i mislim da ovaj Zakon o sportskoj inspekciji pohvaljujem dakako još jednom ponavljam da se uvede red, a nisu oni ti sportski inspektori koji će odlaziti u klubove i kontrolirati njihovo financijsko stanje od ulaza do izlaza, kome je isplaćivano, kome nije, ugovori ovi, ugovori oni, nego dakako kao što je kolega Šuker rekao da to mora raditi stručni ljudi iz porezne uprave, a ako je nešto sumnjivo iz ostalih tijela države. Hvala lijepo.
Hvala vama. Na ovo vaše izlaganje imamo prijavljenih pet replika. Prvo uvaženi zastupnik Dinko Burić.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine ministre, replicirat ću kolegi Đurđeviću ali bih volio da evo baš obratite pozornost na ovo. Ak sam se ikad u nečemu u potpunosti slagao, a mislim da nismo imali nikad u potpunosti ista mišljenja, mislim da ste pogodili vrlo važnu temu. Pričali ste o opterećenima ovih malih sportskih klubova u selima našim. U našim selima život koja su i tako osiromašena, opustošena, život se vrti oko nekoliko stvari. Jedna od tih stvari su sportski klubovi, drugi su dobrovoljna vatrogasna društva, kulturno-umjetnička društva, škole i crkve. Jedinice lokalne samouprave nemaju novaca zbog situacije u kakvoj jesu da bi značajnije financirali sportske klubove, ali ono što je gotovo neshvatljivo da i ono malo novaca što dobiju da ogromna, teret krize moramo svi podnijet, ali suci i delegati koji dolaze, kao da Hrvatska je u ekspanziji, kao da nam je svakog dana sve bolje, njihove tarife, njihove naknade su tolike da sav novac koji dobiju nogometni klubovi, drugi klubovi, ne pričam samo o nogometu, moraju dat sucima i delegatima jer utakmica jednostavno neće biti održana, izgubit će je bez borbe. I mislim da, drago mi je sad da sjedite ovdje, ako se može i na tom planu nešto učiniti ajmo svi zajedno ne dozvolit da sudačke organizacije budu rekao bih derikože, gulikože tih naših ljudi koji se amaterski baveći sportom, na taj način naša mladost bolje da se okuplja tamo nego da ide u gostione. Sav teret financiranja tih klubova, oni nemaju za dresove,oni su se pretvorili, moraju prosit da bi dobili lopte, da bi dobili kopačke, da bi dobili dresove, a teret bavljenja tako važnom djelatnošću pao je na roditelje. Pa evo u tom smislu također pozdravljajući ovaj prijedlog zakona volio bih da u nekom drugom koraku možda pokušate pronaći rješenje i za ovaj problem.
Iduća replika uvaženi zastupnik Tomislav Žagar.
Hvala potpredsjedniče. Kolega evo samo da na tragu onoga što je i kolega Burić sada govorio vezano je za manje sredine i manje općine u kojima redovito, pa čak nekad i po dva kluba postoje. Uglavnom su to nogometni klubovi budući da se radi o manjim mjestima. Rijetko kad je rukometni klub zbog dvorane i svega onoga. Istina, na mojoj općini postoji malonogometni klub tako da imamo tri kluba. Istina je da je sport postao sve skuplji. Ne bih se složio sa kolegom Burićem da su suci ti glavni krivci koji oduzimaju novac, jer mi pazite ipak se mora taj sport dignuti na određenu razinu. Ne možete doći na livadu pa sad gurnuti dečkima loptu, hajde igrajte. Moraju tu biti suci, mora biti delegat. Istina je da to sve više i više košta. Ali ne bih se složio sa vama da jedinice lokalne samouprave malo izdvajaju. Izdvajaju ona značajna sredstva budući da su proračuni vrlo tanki. Možda jedno od rješenja bilo je tu prijedloga prije. Možda bi ministar mogao o tome razmisliti da se sportske kladionice ili neki drugi porezi uvedu da bi se mogli financirati, ali direktno onda znači ova natjecanja u županijskim nogometnim ligama jer sigurno da je to najbolja borba protiv ovisnosti. Ti mladi ljudi, recimo u tim klubovima malima imate po tri kategorije redovito. To su pioniri, juniori i seniori. To su uglavnom mladi ljudi kojima je taj oblik sporta, masovni sport amaterski glavna ona odrednica da se odmaknu od ovih pošasti. Evo samo sam u tom htio replicirati. Znači, da nije to baš tako da te jedinice lokalne samouprave ne izdvajaju dovoljno sredstva. Eto hvala.
Slijedi replika Saše Đujića.
Uvaženi kolega, evo moja replika će isto biti na tragu i kao što je kolega Burić govorio i kolega Žagar slažem se s vama u velikom dijelu vašeg izlaganja i o problemima koje ste istaknuli. Mislim da se tu svi zajedno možemo složiti oko svega toga. Želim samo istaknuti evo kolega Buriću ja sam aktivni nogometni sudac još uvijek, sudim već 12 godina pa želio bih to istaknuti na 3 i 4 ligi. Ne volim obično govoriti kad pričam bilo gdje u sredinama u kojima ja ne živim, pa nemojte ovu moju repliku shvatiti ni da se odnosi na Slavoniju, ni da se odnosi na ostale krajeve Hrvatske jer naša zemlja je bogata i različita. Reći ću o svom kraju. Znači evo liga koju ja sudim to je četvrta Hrvatska nogometna liga zapad koja obuhvaća Istru, Primorsko-goransku i Ličko-senjsku županiju u kojoj su klubovi stvarno osiromašeni i u kojim im je ako teško. Ali kod nas je u tim, četvrtoj Hrvatskoj nogometnoj ligi došlo do polu profesionalizacije nogometa. Evo ja moram to tako reći, jer kod nas ima, to je možda strašno kad se čuje kakva je situacija u Slavoniji. Ali kod nas ima klubova u kojima igrači igraju za 4, 5000 kuna mjesečno. Ima klubova koji trenere plaćaju 7000 kuna mjesečno. Ima klubova koji dovode igrače iz inozemstva, iz susjedne Bosne i Hercegovine, plaćaju im smještaj, plaćaju im hranu i plaćaju im naknadu za njihov rad. To je puno više od sudačke takse recimo. Ali upravo zato uvođenjem sportske inspekcije mislim da je na jedan od prvih koraka ka rješavanju tih problema i smatram da bi na nacionalnoj razini trebalo propisati zakonski određene norme ponašanja. Ne da u primorju koje je, hajmo reći bogatije od Slavonije se na jedan četvrto ligaški klub potroši milijun kuna za sportsku sezonu, a u Slavoniji recimo možda 10 klubova bi od toga živjelo. Tako da mislim da je ovo prvi korak ka rješavanju ovih problema. I mislim da je to intencija i smjer u kojem svi zajedno trebamo ići. Evo čisto toliko.
Evo i replike Zorana Vinkovića.
Evo ja ću se nadovezati gdje je moj kolega nogometni sudac stao. I doista jedini koji su sada u ovo zadnje vrijeme opstali, čast pojedincima. Govorim o amaterskom sportu. Ne govorim o profesionalnom sportu. Ne govorim samo o nogometu, nego i o malim, govorim i o malim i o velikim sportovima. Sve ostale jedinice lokalne samouprave koje su tvrdim dodatno osiromašene mini poreznom reformom. I one jedine ulažu u sport. Bojim se da će nova porezna inspekcija kad date igraču onu hranarinu od 800, 700 kuna ukoliko budete morali ići na ugovor o djelu tada to biti daleko, daleko više nego od tih 700 kuna, jer ćete 700 kuna morati dati državi. Dakle, to neće spasiti sport. S druge strane imamo jednu nelogičnu stvar. Na primjer, Grad Zagreb vjerojatno izdvaja za sport više nego svi gradovi i općine u čitavoj Slavoniji. Grad Đakovo izdvaja gotovo 10% svog proračuna za sport ali to su izuzetno mala sredstva u odnosu na ova sredstva koja izdvaja na primjer Zagreb. S druge strane imate činjenicu da većina, gotovo 90% svjetskih prvaka, olimpijskih pobjednika ne dolazi iz Zagreba, dolazi iz manjih sredina. I očigledno da ćemo vrlo brzo morati ići u jedno sustavno rješavanje sporta u Hrvatskoj ne samo kroz način financiranja nego i kroz stvaranje uvjeta. I to jedan budući zakon treba donijeti. Dakle, od ne samo od škola, ne samo od rekreacije, nego od onog amaterskog morat ćemo stvoriti uvjete kakve imaju zapadno europske zemlje, gdje na određen način kvantiteta dolazi do kvalitete bez obzira dakle da li su to veliki gradovi ili mali gradovi. A što se tiče samo jedna rečenica…
Ma dajte, pravila vrijede za sve isto.
Evo završit ću. Što se tiče sudaca, delegata itd. pa imali smo slučaj na primjer u Đakovu igra Đakovo i Croatia. Sudac dođe iz Varaždina, Zagreba, Čakovca. Troškovi za tu utakmicu su 12 i pol tisuća kuna. Bude 1000 gledatelja po 10 kuna, budete u gubitku.
I posljednja replika uvažene zastupnice Ruže Tomašić.
Hvala lijepa. Kolega slažem se s vama da bi trebalo itekako uvesti reda u sportu, jer ja sam predsjednica nogometnog kluba Jadran iz Smokvice na otoku Korčuli. Imamo negdje oko 1300 stanovnika. Vi možete znati koliko malo možemo dobiti iz općine za taj klub. I da mi većinom to sami sponzoriramo iz svojih džepova. I onda kad imate suce i delegate koji dođu iz Dubrovnika ili iz Metkovića na otok Korčulu a mi ih plaćamo iz svojih džepova to je malo teško vjerovati da zakon tako nešto dopušta pogotovo mi koji pomažemo, koji nemamo djece u tome sportu ali pomažemo jer želimo da djeca sa ulice se maknu na ta igrališta. I nadam se da će ministar uvesti red što se toga tiče i možda na neki način da mi godišnje uplaćujemo u ministarstvo nekako na neki način, pa onda kad ministarstvo plaća ono će itekako se brinuti ili bar gledati da se brine da taj novac ne ide nekome tko dolazi ne znam iz Dubrovnika ili Metkovića ili ne daj Bože donekle, da samo zato što zaradi novac. Znači ne rade na tome da nam djeca budu u sportu, da ne budu na ulici, nego rade na tome da napune vlastite džepove u korist te djece. I isto tako, zdravstveni pregledi. Ako imamo 20 igrača onda zamislite koliko moramo platiti. Opet ponavljam općina novaca nema, a mi plaćamo to iz vlastitih džepova. Hvala lijepo.
Zahvaljujem vama i zahvaljujem kolegi Đurđeviću koji nije odgovarao na ove replike koje su bile zapravo mini rasprave. A evo sada slijedi jedna ozbiljna velika rasprava deset minutna uvažene zastupnice Ane Lovrin.
Hvala lijepa. Nadam se da ovo nije bilo ironično nego iskreno pa se nadam da ću ispuniti vaša očekivanja gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Ja ću nastavit se na ovu diskusiju, odnosno prethodnu repliku. Dakle, čuli smo danas podatak da evo 108 naših športaša odlazi na Olimpijske igre. Sve izraze koje upotrijebim u svojem govoru odnose se na oba spola, reći ću to kao i u uvodnim odredbama zakona. Dakle, 108 sportaša i sportašica ako baš hoćete odlazi na Olimpijske igre iz jedne uvjetno rečeno male Hrvatske. Jutros sam čula da odlazi 509 sportaša i sportašica iz SAD-a. Naravno da ćemo mi pratiti te rezultate, biti ponosni na njih kao što smo ponosni na sve vrhunske rezultate koji su zaista briljantni hrvatski rezultati u odnosu na to kolika smo zemlja i koliko nas ima. Uživamo i u uspjesima naših profesionalnih športaša, ali evo svih tih uspjeha ne bi bilo da nema one široke baze iz kojih se oni regrutiraju. A i smisao svake brige, državne brige i brige lokalnih jedinica u odnosu na šport svakako ne smiju i ne trebaju biti prvenstveno ti visoki športski rezultati, poglavito ne profesionalni šport već prije svega to da se omogući prije svega svakom djetetu, svakom maloljetnom građaninu, ali i svakom građaninu dostupnost bavljenja športa kada to god želi. I zato gospodine ministre mislim da je ovo zaista važan zakon. Vi ste tu negdje, u obrazloženju je napisano da se ovim prijedlogom zakona utvrđuju športske djelatnosti kao djelatnosti od posebnog interesa za RH, međutim to se ništa nije promijenilo, tako je to stajalo i u dosadašnjem zakonu samo u nekom drugom stavku članka 1. Dakle, športske djelatnosti jesu bile utvrđene kao djelatnosti od interesa za RH. I zaista država i jedinice lokalne samouprave moraju ovoj tematici posvetiti posebnu pažnju. Ovdje je bilo spomena školskih športskih društava. Meni je žao da ovaj zakon ide u skraćenom postupku jer iz rasprave bi se zapravo vidjelo koji su to problemi, odnosno koja su područja na kojima se u provedbi postojećeg zakona nije dovoljno radilo premda je zakonodavni okvir postojao pa bi onda vjerojatno do drugog čitanja mogli i šire krenuti u šire izmjene postojećeg zakona upravo na tragu toga da one možda nedostatke zašto taj zakon nije bio zašto se nije primjenjivao onako kako je trebao da se on i primjeni i da se taj zakonski tekst popravi. Prije svega vraćam se tu na školska športska društva. U ovom drugom, iz obrazloženja drugog zakona evo čitam da sustav športa u RH ima 16 tisuća športskih udruga, nacionalnih športskih saveza 38, 32 nacionalna športska saveza neolimpijskih sportova itd., itd. Ali ne vidim podatak, a taj bi me zanimao, koliko ima školskih športskih društava u RH. Zato što mislim da je to izuzetno, izuzetno važno da svaka škola osnuje svoje školsko športsko društvo i da se prije svega to društvo posvećuje radu s djecom. Ono što ovaj zakon, ali i sve odluke jedinica lokalne samouprave bi trebale u konačnici postići to je to da svako dijete u ovoj zemlji se može baviti športom, a da mu ne bude to financijska zapreka. Rekao je gospodin Baranović iz Šibenika iznio podatak da Šibenik izdvaja 20 milijuna kuna za šport. Ja vas uvjeravam da izdvaja velika sredstva i država i drugi gradovi i općine, samo je pitanje koji je i kakav nadzor nad tim sredstvima, dakle to je javni novac, kada odlazi iz proračuna. Postoji zakonodavni okvir i moglo bi se nadzirati i treba nadzirati kroz proračune i lokalne i državni gdje i kako taj novac završava. Naime, u praksi smo unatoč mnogim pravilnicima koji egzistiraju svjedoci da primjerice djeca jer nema izvanškolske športske aktivnosti se upisuju u klubove, kojekakve klubove koji su organizirani kao udruge, ali u kojima se bavljenje športom u tim udrugama dakle plaća i da još što je još gore, a takvih slučajeva je bilo i ima zasigurno da moraju plaćati korištenje športske dvorane svoje vlastite škole u koju su ujutro išli na nastavu. Dakle, te situacije su nedopustive i to mora riješiti ovaj zakon. Nadalje, ono što je također u ovom zakonu dobro, a to je da se izmijenio članak 12. gdje se proširila u biti nije nomotehnički na najsretniji način izmijenjen. Dakle, trebalo je jednostavno izmijeniti, odnosno dopuniti definiciju menadžera u športu pa onda osim njega definirati kao osobu koja je ovlaštena za transfere i prelaske športaša da se ta definicija dopuni i da su to onda osobe koje ulažu u športaše, odnosno trenere i da podliježu istim ovim ograničenjima što se odnosi u cijelom tekstu na menadžere. Upozorila bih još na jednu odredbu, a to je članak 7. kojim se mijenja članak 13., a to su ograničenja za osobe koje kada ne mogu sudjelovati u športskim natjecanjima, organizirati, voditi sportska natjecanja i obavljati stručne poslove u športu itd., itd. Ova odredba mijenja se drugi put od kada je 2006. donijet osnovni zakon. Zakonom iz 2011. te su odredbe uređene, ali je onda bilo zapriječeno da se ovim poslovima neće moći baviti osoba koja je pravomoćno osuđena na zatvorsku kaznu od 3 i više godina. Mislim da nije loše da se ova zapriječena kazna zatvora kao zapreka za bavljenje djelatnostima u sportu smanji, ali upozoravam ministre na ovo jedan jako nezgrapna formulacija. Dakle osoba pravomoćno osuđena na kaznu zatvora u trajanju do najmanje 6 mjeseci za neko od kaznenih djela počinjenog s namjerom a nije primijenjena uvjetna osuda ne može sudjelovati itd. dakle tu jednostavno treba reći da osoba pravomoćno osuđena na bezuvjetnu kaznu zatvora preko 6 mjeseci ako je to ta granica. Ova odredba s namjerom bila je i u bivšem zakonu mislim da nije dobra to znači da se mora svaki puta ulaziti u presudu i iščitavati cijelu presudu da bi se vidjelo jeli sto s namjerom ili ne. Namjera, nehat ili druge kvalifikatorne olakotne ili otegotne okolnosti o njima se vodi računa prilikom izricanja presude. Prama tome sama ta presuda koja je određene težine u sebi implicira nehaj ili namjeru. Prema tome mislim da tome nije mjesto ovdje u ovome zakonu. I još nešto upozoravam a to je i bitnije upozorenje. Stavak 3.dakle do sada je bilo da se suspendira osoba protiv koje je pokrenut kazneni postupak za ona određena teška kaznena djela za koje je zapriječena određena kazna. Međutim sada imate odredbu da će biti suspendirana do okončanja do pravomoćne odluke suda. Osoba protiv koje je pokrenut kazneni postupak zbog kaznenog djela počinjenog na štetu djeteta odnosno maloljetnika. Upozoravam da postoji niz teških ozbiljnih kaznenih djela koja mogu utjecati na odgojni odnos prema djeci odnosno prema osobama s kojima dolazi u doticaj ta osoba, a koja nisu eksplicite kaznena djela počinjena na štetu djeteta. Dakle, mogu ovdje govoriti o vrlo ozbiljnim kaznenim djelima droge, dakle nedozvoljene preprodaje droge, teškim kaznenim djelima općeg kriminaliteta, teškim imovinskim kaznenim djelima itd. za koje svakako ukoliko se takav postupak vodi protiv osobe bi itekako zasluživale suspenziju da u tom odgojnom smislu ne dolaze u doticaj sa djecom. I na kraju ono što je kolega iz SDP-a govorio itekako se slažem samo se ne slažem u kvalifikaciji da je to ovaj zakon postigao. To treba učiniti ali ovaj zakon nije to postigao a treba jasno razgraničiti profesionalni sport od amaterskog sporta. Hvala.
Hvala vam lijepa poštovana zastupnice. Na vaše izlaganje prijavljene su dvije replike. Prva je poštovani Zoran Vinković. Izvolite poštovani zastupniče.
Pa evo nastavit ću ovdje gdje je kolegica stala na ovoj razlici profesionalnog i amaterskog sporta pa neću spominjati naknade za pošteno suđenje, močvaru u HNS-u, bare, krokodile u bari, Ćirine izjave itd., itd. nego prije svega apeliram na ministarstvo da napravi sljedeći iskorak koji će omogućiti stvaranje uvjeta za bavljenje sportom doista svih. I nije to samo sport kroz Školske sportske saveze. Svaki klub bez obzira bio to nogometni, rukometni, odbojkaški itd. ima i one mlađe uzrasne kategorije one početnike u nogometu jeR to daleko veći broj djece, jel nogomet je u krajnjoj liniji najvažnija sporedna stvar na svijetu ali ne treba gledati sve kroz nogomet. Dakle moj apel koji je upućen ministarstvu da u sljedećem koraku se napravi sustav financiranja sporta ili kroz definitivno fiskalnu decentralizaciju koja će omogućiti lokalnoj samoupravi ne da dobije mrvice od svih ovih poreznih prihoda jel to je svega sada u ovom trenutku sve jedinice lokalne samouprave uključujući Zagreb imaju 4% dakle ukupnih tih poreznih prihoda. Nego je to u druga mogućnost koja se pojavljuje i kroz ove tzv. igre na sreću. I to je jedno otvoreno pitanje. Sportskih kladionica u svakom gradu u svakom gostioni praktično imate ona dva, tri automata s tim igrama. Tko to kontrolira? Kako kontrolira? Tu je jedna velika ovisnost mladih ljudi, pa i ovih starijih dobnih uzrasta takvim igrama na sreću ali ja ne vidim da se od toga bilo kakav prihod slijeva upravo u sport. Dakle problem nisu ni Dinamo, ni Hajduk to neka rješavaju institucije, problem je upravo sport i samog temelja i stvaranja uvjeta. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Pa kolega Vinković ovako imamo mi sve dobre zakone i za te kladionice sportske i za tu kontrolu sve to u zakonu piše. Ali ono što je naš problem očito koji se nastavlja to je da se zakoni slabo ili nikako provode. Evo imali smo do sada Zakon o sportu koji je rekao tko vrši nadzor nad provedbom zakona, dakle bila je zakonska odredba. Rečeno je da to radi Sportska inspekcije. Nije nama potreban ovaj novi Zakon o sportskoj inspekciji. Pitanje je da li je uopće potreban kao posebna zakon, on se mogao uklopiti u ovaj ali to je nebitno. Sve ovo što je razrađeno tim zakonom mi smo mogli provesti i do sada po postojećem zakonu. Kamo sreće da nama ovaj zakonski tekst koji je ovako napisan donese i to i to da se taj nadzor zaista i vrši. Ali ona velika vika u javnosti nije bila predmet nadzora ovoga Zakona sportske inspekcije, bila je predmet nadzora onih institucija koje su bez problema mogle i do sada raditi sa postojećim zakonodavnim okvirom. A ona kisela jabuka ili kako god hoćete koju ja znam da nije lako zagrist to je razgraničenje profesionalnog i amaterskog sporta jednostavno iz razloga što je vrlo teško očekivati da bi se taj profesionalni sport u okvirima veličine Hrvatske i moći financijske i građana i države mogao zaista održavati kao profesionalni onako kako to naši sportaši gledaju prema jednom Madrigu, Bayernu ili ne znam kojem velikom klubu u zemlji.
Hvala lijepa. I sljedeća replika je poštovanog zastupnika Josipa Borić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Pa evo ja ću samo nekoliko svojih misli. Slažem se u potpunosti s gospođom Lovrin što je ona rekla ali i drugi naši zastupnici iz kluba HDZ-a. Utvrdile su se određene manjkavosti ovog zakona. Najvažnija je ona o kojoj govori gospodin Šuker, znači nedefiniran odnos profesionalnog i amaterskog sporta koji će ostavljati i dalje prostora da svatko radi ono što misli, pa i bez obzira na ove članke zakona koje mi ovdje imamo. Inače nam se u domu ovdje, u ovom Saboru svaki zakon predstavlja kao jedan čudotvorni lijek koji će odmah riješiti sve probleme. Neće on ništa riješiti jer inovativnost hrvatskog čovjeka je uvijek bila na visini tako da će ona to ostati i dalje. Ako smo mislili da smo riješili menadžere ovako na direktni način, naći će oni prostora da oni to riješe indirektno. Ne možeš ti, ali može moj prijatelj itd. To je nešto što će ići i dalje, a osnovni i glavni problem je uvijek bilo financiranje ne samo sporta, evo čuli smo danas i školstva, obrazovanja u cijelosti i dok se to ne uredi u potpunosti u ovom segmentu društva jednostavno neće biti reda. Zaista divim se načelnicima, gradonačelnicima i njihovom načinu na koji dolazi uopće do sredstava kako bi omogućili mnogim mladima i pionirima, juniorima, seniorima, da se uopće bave sportom unutar svih naših financijskih zakona. E sad mene jedino interesira, dva pitanja su postavit ministru. Rekli ste da može i s i š, i šport i sport, pa ja pitam a zašto onda uopće mijenjamo ovaj naziv Zakona o športu ako može i jedno i drugo i ostaje jedno i drugo, a što onda mijenjamo, zbog čega, da li je to hir, da li je to želja da se ostavi trag. I onaj članak 63., napisali ste da vi sada preuzimate na sebe suglasnosti za europska prvenstva, za OI, za moguće i Mediteranske igre. Ostale su vam Univerzijade, njih nema. Mi smo imali Univerzijadu u Zagrebu '87. godine…
Vrijeme.
Tko će dati suglasnost na novu želju za Univerzijadom ovdje recimo u Zagrebu. Evo hvala.
Hvala lijepa. I završna riječ poštovanog ministra znanosti, obrazovanja i sporta gospodina Željka Jovanovića. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] čuo sam puno kvalitetnih prijedloga. Niti jedan nije suštinski osporio tekst zakona koji ste dobili. Ono što osjećam s jednom dozom zapravo žalosti moram iskreno reći, imam dojam i to će vjerojatno proteći puno vremena dok se ne promijeni, da uvijek u ovom slučaju oporba iz redova HDZ-a bi bila najsretnija da svaki zakon koji predloži ministar s ove strane ne bude uspješan, dakle da ministri ne budu uspješni. Gotovo da se osjeća želja u svakom prijedlogu koji izložimo da se pokaže da se to neće moći provesti u praksi, a da je dosad bilo sve sjajno. Da je bilo sve sjajno onda bi ja zapravo bio najsretniji da sam došao u uređeno ministarstvo, sjeo tamo i pomalo pratio kako se ostvaruju propisi koji su donijeti u proteklih 8 godina jer je sve bilo bajno, sve je funkcioniralo i ništa ne treba. Ne treba donositi zakone, ne treba donositi nikakve nove propise, treba provoditi ono što je bilo donijeto. Ali drage kolegice i kolege, nije tako. U sustavu obrazovanja, znanosti, sporta je nered. Taj nered moramo srediti zajedno, zajednički ga moramo srediti jer svatko od vas ima dijete, unuku, nećaka, sina koji se bavi sportom i koji ide u školu. Ja zaista tvrdim da s moje strane mojih suradnika u ministarstvu ništa ne radimo zbog političkog poena, ovo radimo zbog djece koja se bave sportom, zbog djece koja idu u školu. I zakon koji smo predložili, Zakon o sportskoj inspekciji smo donijeli jer u proteklih 6 godina nije donijet, dakle ministar nije imao nikakav alat da provede nadzor jer po zakonu to nije mogao. U zakonu piše da je potrebno provesti taj nadzor, ali kako nije rečeno. Trebalo je ili donijeti zakon u kojem će to biti uvedeno kroz neki članak što je govorila zastupnica uvažena Lovrin, dakle moglo se to riješit kroz Zakon o sportu ali mi smo želeći ukazati na značaj inspekcije donijeli Zakon o sportskom inspekciji, predlažemo zakon o sportskoj inspekciji. I u tom zakonu je zapravo sve rečeno, vidi se tu i što je profesionalni klub i što je profesionalni sportaš i na koji način će se provoditi nadzor, dakle sportska inspekcija, prvi stupanj obavljaju sportski inspektori, viši sportski inspektori u uredima državne uprave u županijama odnosno Gradskom uredu Grada Zagreba. Dakle sve poslove, zastupniče Đurđević, sve poslove, a drugi stupanj onda državni sportski inspektori, viši državni sportski inspektor i glavni sportski inspektor. Ali da spriječimo bilo kakvu zlouporabu na tom prvom stupnju, drugi stupanj ima mogućnosti da krene sam odraditi prvi stupanj i na taj način ovaj naš zakon je zapravo preventivni zakon koji samim postojanjem pokušava poslati poruku poštujte zakon, ponašajte se u skladu sa zakonom kako bi sport bio oslobođen nečasnih ljudi, nečasnih radnji kojih nažalost ima previše. Školski sportski klubovi su prioritet ovog ministarstva i to se vidi i po načinu rada. I ove godine smo povećali sredstava za školski sport, za projekte sportom protiv nasilja, za projekte učenja djece da počnu plivati, dakle svi ti nekakvi preventivni projekti su unatoč problemima sa zatvaranjem proračuna povećani. Zbog toga kroz ove zakonske izmjene dodatno ukazujemo i na studentski sport. Ja ne znam da li vi znate da na pojedinim fakultetima uopće nema nastave tjelesnog. Dakle nema nastave tjelesnog, kakva je to poruka, da li je to poruka za zdravo društvo. Dakle, na taj način jačanjem Hrvatskog akademskog sportskog saveza šaljemo poruku podrške Hrvatskom akademskom sportskom savezu da osigura nastavu i sportske lige na sveučilištu. Odmah na početku sam rekao, dakle moja je želja bila i u tom nisam uspio da imamo potpuno novi Zakon o sportu, ali potpuno novi Zakon o sportu ne možemo donijeti dok nemamo nacionalnu strategiju razvoja sporta u kojem je ključna strategija financiranja sporta. I rekao sam, na javnom natječaju taj posao je dobio Ekonomski institut. Mi čekamo njegove rezultate jako željno, da na temelju njihovih prijedloga opet onda u širokoj javnoj raspravi dođemo do toga koji je najbolji model financiranja sporta u Hrvatskoj gdje sam rekao uvodno bazu najveću poticanje djece da se bave sportom, financira država, a kako se ta baza sužava prema vrhu gdje dolazi profesionalni sport to prelazi obvezu uprave klubova koji moraju financijski odgovorno osigurati sredstva za svoje profesionalne pogone. I zbog toga smo išli onda na ovaj način donijeti ovaj zakon, ustrojiti sportsku inspekciju kako bi mogli raditi kvalitetan posao, sprečavati nered, urediti stanje, a kad donesemo strategije o kojima sam govorio imat ćemo mogućnost zajednički donijeti nova zakonska rješenja, sve u svrhu da osiguramo što širu bazu iz koje će onda proizaći i vrhunski sportaši, a kategorizacija sportova je nešto neminovno. Ne možemo financirati sve sportove, moramo se dogovoriti koji su to sportovi koji se mogu financirati iz državnog proračuna. Kako se to može odrediti? Jednostavno po bazi gdje ima najviše ljudi mladih koji se bave sportom, gdje smo najuspješniji, što je tradicija hrvatskog sporta i to mogu biti državni prioriteti. Ako postoje neki sportovi specifični za neku sredinu onda će se u toj sredini više ulagati u njih. Dakle, to su nekakve ideje. Mi imamo kompletno razvijen model kako bi se iz kladionica moglo osigurati dodatnih 111 milijuna kuna za unapređenje sporta u Hrvatskoj, ali čekamo dakle u studiju Strategija financiranja sporta koja će onda omogućiti da dođemo do najkvalitetnijih rješenja. Dakle, ja ću upotrijebiti jednu svoju staru frazu. Ovaj zakon je samo jedan okvir. U tom okviru slike još nema. Nadam se da će ta slika biti slika koja će predstavljati kad je riječ o sportu Hrvatsku u svijetu na način da budemo ponosni.
Hvala lijepa. Imamo dvije prijave ispravka netočnog navoda. Prva je poštovana zastupnica Ana Lovrin, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa ministre, nije točno, ispravljam vaš navod da mi želimo da vi ministri budete neuspješni. Ja u svoje ime govorim. Ja vam želim da budete jako uspješni radi hrvatskih građana i da hrvatski građani ne potrate 4 godine bez ikakvih vaših uspjeha. Dakle, upravo zato što bismo željeli da budete uspješni, da sredite stanje u športu, da omogućite svakom djetetu da se bavi športom kada to želi, a da roditelji ne moraju skupo za to plaćati smo željeli da ovaj zakon ide u dva čitanja pa da i neke naše sugestije u tome da budete uspješniji vam dobro, bi vam dobro možda došle. Mi bismo nastojali pomoći. A jednako tako bismo voljeli da i ministar Čačić je bio uspješan i da bude uspješan, pa da je danas na 13. ili 12.7. već onaj cijeli investicijski ciklus koji je bio obećan do 1. lipnja da se uspješno vrti. Hvala.
S obzirom da imate dobre želje, a niste ispravili nećemo vas za to kritizirati. To je dobro. Dobre želje uvijek dobro dođu. Sljedeći ispravak netočnog navoda poštovanog zastupnika Branka Bačića, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa moja ispravka na kraju i moje kolegice Lovrin. Naime, nije točan navod da oporba želi da ne uspije i da prikaže neučinkovitim sve one zakone i sve što radi pozicija već je točno da pozicija odnosno ministri drže da upravo ono što oni predlažu je ispravno i točno, jer da tome nije tako onda bi gospodin ministar, a i Vlada većinu svojih prijedloga zakona poslala u normalnu proceduru u dva čitanja i saslušala mišljenja oporbe a ne praktično kroz hitno donošenje zakona pokazala kako ne uvažava ono što oporba predlaže. Ne dođe na isto, jer bi se iz ovih rasprava gospodine zastupniče, iz rasprava oporbe i drugih zastupnika moglo naći kvalitetnih prijedloga za poboljšavanje zakona.
Hvala lijepa. Izgleda da je zastupnicima dosadno, pa neka malo popričaju, malo ćemo stati. Dobro. Nećemo, idemo raditi po Poslovniku. Dakle, rasprava o tekstu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o športu, P.Z. br. 133. i Prijedloga zakona o sportskoj inspekciji, P.Z. 132. je završena. Glasovat ćemo i o jednom i o drugom prijedlogu zakona kad se steknu za to uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o športu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 133, rasprava je završena. Na klupe je podijeljen pregled amandmana. Molim predstavnika Vlade, ministra znanosti, obrazovanja i sporta Željka Jovanovića da se izjasni o podnesenim amandmanima. Amandman broj 1 Kluba zastupnika HNS-a na članak 9.
Amandman 1 na članak 9. ne prihvaća se iz razloga što se u ovom članku govori o profesionalnom klubu i uvjetima da bi se neki klub smatrao profesionalnim, dok predlagatelj amandmana predlaže propisivanje uvjeta za stjecanje profesionalnog statusa sportaša što je materija članka koji se ovim prijedlogom zakona nije mijenjao. Osim toga, ovako iščitavajući normu proizlazi da bi za utvrđenje statusa profesionalnog sportskog kluba, tj. da klub više nije amaterski bio dovoljan i samo jedan ugovor, odnosno davanje igraču u iznosu koji premašuje dvostruko prosječnu plaću Republike Hrvatske što zasigurno ne bi bilo dobro i na neki način posredno bi dovelo do urušavanja amaterskog sporta u cjelini.
Podnositelj amandmana. Želi li netko u ime kluba HNS-a se očitovati ili ćemo glasati? Uvaženi Jozo Radoš, izvolite.
Povlačimo amandman.
Amandman je povučen. Amandman 2 Kluba zastupnika HNS-a na članak 9.
Amandman 2 na članak 9. također se ne prihvaća obzirom da u sustavu sporta postoje vrlo različiti sportovi sa vrlo različitim i vrlo velikim odstupanjima, ne samo između klubova već i između različitih sportova u iznosima prihoda pa smatramo da se ne može ovako paušalno odrediti iznos koji bi bio granica profesionalizma i amaterizma.
Predlagatelj amandmana.
Povlačimo amandman.
Amandman je povučen. Amandman 3 Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman broj 4 Odbora za zakonodavstvo na članak 14.
Također prihvaćamo.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman 5 Kluba zastupnika SDP-a na članak 17.
Amandman 5 Kluba zastupnika SDP-a na članak se prihvaća u izmijenjenom obliku taklo da sada glasi: opću i posebnu zdravstvenu sposobnost utvrđuje ovlašteni liječnik, odnosno specijalist sportske medicine, specijalist medicine rada i sporta ili liječnici drugih specijalnosti koji imaju završeni poslijediplomski studij iz medicine rada i sporta. Listu ovlaštenih liječnika utvrđuje ministarstvo nadležno za poslove zdravlja, uz suglasnost ministra.
Predlagatelj. Tko će u ime…
Prihvaćamo.
Dakle amandman je prihvaćen u izmijenjenom obliku. Amandman 6 zastupnice Jadranke Kosor na članak 17.
Amandman zastupnice Kosor je već konzumiran upravo prethodno prihvaćenim amandmanom te se ne prihvaća.
Predlagatelj.
Pa nije prihvaćen u potpunosti, gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, jer ovdje se u amandmanu koji je prihvaćen Kluba zastupnika SDP-a i dalje zahtijeva, odnosno traži koliko sam shvatila, iako to nije tako napisao, i suglasnost ministra športa. A moje mišljenje je da te suglasnosti ne treba biti, dakle da o tome može odlučiti samo ministar zdravlja. Pa onda naravno tražim za taj dio, zadovoljna sam što evo je i dio mog amandmana prihvaćen, ali za taj dio tražim također glasovanje. Hvala vam lijepo.
Tko je za amandman zastupnice Jadranke Kosor koji Vlada ne prihvaća? Tko je za? Nije dobio potrebnu većinu. Zaključujem raspravu. Hvala vam ministre. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Rezultat. Utvrđujem da smo većinom glasova, 97 glasova za, 36 protiv i 1 suzdržanim izmijenili Zakon o športu.
A molim sada da odradimo još jednu točku dnevnog reda. To je - Godišnji financijski izvještaj HBOR-a za 2011. godinu Podnositelj izvještaja je Nadzorni odbor Hrvatske banke za obnovu i razvitak temeljem članka 22. Zakona o Hrvatskoj banci za obnovu i razvitak. Materijal, dakle izvještaje ste primili u pretince. Vlada Republike Hrvatske je dostavila svoje mišljenje. Raspravu o izvještaju su proveli Odbor za financije i državni proračun, Odbor za gospodarstvo. Izvješća tih radnih tijela primili ste na sjednici. Da li predlagatelj izvještaja želi dati uvodno obrazloženje? Da. Poštovani Anto Kovačev, predsjednik Uprave HBOR-a. Izvolite poštovani predsjedniče.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene zastupnice i zastupnici. Ja ću nastojati biti kratak jer znam da je već poodmaklo vrijeme i evo iznijet ću samo one osnovne stvari koje su vezane za poslovanje Hrvatske banke za obnovu i razvitak u 2011. godini i kratak osvrt na ovih prvih 6 mjeseci u ovoj godini. Dakle, reviziju nekonsolidiranih i konsolidiranih godišnjih financijskih izvještaja Hrvatske banke za obnovu i razvitak i grupe HBOR-a za 2011. obavilo je revizorsko društvo Deloitte i njihovo mišljenje je da su financijski izvještaji objektivno prikazali financijski položaj kao i rezultat poslovanja i novčani tijek u 2011. godini. Dakle, dobili smo revizorsko izvješće bez ikakve primjedbe. To financijsko izvješće potvrđeno je od Nadzornog odbora i Vlade Republike Hrvatske. HKO dakle koji je dio grupe ili zajedno sa Hrvatskom bankom za obnovu i razvitak čini grupu HBOR osnovanoj 2010. i on u ukupnoj bilančnoj sumi sudjeluje samo sa 0,2% aktive matičnog društva pa ću ja praktički sve ove financijske pokazatelje koji se vrlo malo razlikuju prikazati, odnosno reći za Hrvatsku banku za obnovu i razvitak. Dakle, bilančna suma je na kraju izvještajnog razdoblja bila 22 milijarde i 900 milijuna kuna. Smanjena je za 4% u odnosu na prethodnu godinu kao rezultat isplate obveznice od 300 milijuna eura. Kapital je iznosio 7 milijardi i 300 milijuna kuna, povećanje od 4%. Kreditna aktivnost, dakle odobrena sredstva u 2011. godini iznosili su oko 6 milijardi i 600 milijuna kuna i odobrena su u 1534 projekata što je znatno više nego prethodne godine. Struktura je bila 30% za veliko gospodarstvo. Izvoz i turizam 44%, infrastruktura 6% i malo i srednje poduzetništvo 20%. Garancije su izdane u iznosu od oko 36 milijuna kuna i to većinom kao izvozne bankarske garancije. Mandatni poslovi su bili milijardu i 800 milijuna kuna, te 172 pojedinačna odobrenja. Uglavnom su mandatni poslovi bili osiguranje izvoza od političkih i komercijalnih rizika 552 odobrenja, osiguran je izvoz prema 693 kupca u 54 zemlje i isplaćeno je 17 odšteta. Ukupna aktivnost u 2011. godini, dakle i kreditna i mandatna i garantno poslovanje iznosila je 8 milijardi i 400 milijuna kuna. Moram napomenuti da od osnutka '92. godine do kraja 2011. ukupna aktivnost HBOR-a iznosila je 100 milijardi i 600 milijuna kuna. Dakle, prešli smo onu čarobnu brojku od 100 milijardi ukupne aktivnosti od osnutka. Ukupnih prihodi HBOR-a su iznosili 954 milijuna, ukupni rashodi 806 milijuna i dobit je iskazana 148 milijuna kuna. Dakle mi nismo kao poslovne banke orijentirani prema dobiti, ali sve ove godine smo imali minimalnu dobit. Dapače, vidjet ćete i u daljnjem izvješću i 2011., ali i 2012. snizili smo kamatne stope da ta dobit ne bude prevelika, odnosno da se odreknemo dobiti u korist hrvatskih gospodarstvenika. Imali smo izuzetno dobru suradnju sa međunarodnim financijskim ustanovama posebno sa Europskom investicijskom bankom, Centralnom bankom Vijeća Europe, Svjetskom bankom i KFW-om njemačkom bankom za obnovu i zahvaljujući dobroj suradnji HBOR je sve ove godine krize pa tako i 2011. ostvario povoljna sredstva, a na temelju toga smo mogli davati povoljna sredstva dalje hrvatskim poduzetnicima. Posebno smo bili aktivni u kreditiranju pretpristupnih fondova i poljoprivredna komponentna u SAPARD-u, odnosno danas u IPARD-u je financirana oko 70% iz sredstava HBOR-a. Već sam napomenuo da je odobreno 6 milijardi i 600 milijuna kuna kredita što je otprilike na istoj razini kao 2010. u puno više projekata, oko 30% više pojedinačnih kredita nego prethodne godine. Ali je zanimljivo da je došlo do izmjene strukture u kreditiranju u 2011. godini. Naime, povećala su se sredstva za investicije na 58%, a smanjila za obrtna sredstva i to je dobar znak. Nadamo se da će biti pozitivnih pomaka i u ovoj tekućoj godini. Zabilježeno je povećanje odobrenja posebno u projektima zaštite okoliša, turizma, posebno investicijske kredite u programu gospodarstva. Dakle, također investicije velikih tvrtki. Za male i srednje poduzetništvo došlo je do povećanja broja odobrenih kredita za oko 50%. Najzastupljenije djelatnosti u svim kreditnim programima su bili prehrambena proizvodnja, metaloprerađivačka industrija, turizam i drvoprerađivačka industrija, dakle pretežito industrija. Što isto smatramo da je pozitivno za Državnu razvojnu banku. Uvedeni su novi programi IPARD Mjera 101., 103., 302. i 301., zatim model A plus, priprema poljoprivredne sezone za sve poljoprivrednike, dakle i ratare i stočare i voćare i maslinare i vinogradare, zatim program likvidnosti, poseban program za žene poduzetnice. Druga faza kreditne linije za projekte vodoopskrbe i odvodnje u suradnji sa KFW-om i ponovno smo započeli program restrukturiranja koji smo radi krize obustavili u prethodnom razdoblju. Uveden je novi program osiguranja činidbenih bankarskih garancija za zaključenje i izvršenje izvoznog posla. To je posebno zanimljivo za hrvatske građevinare jer s obzirom na nedostatak posla na domaćem tržištu njihov jedini izlaz je prema izvozu. Izmijenjeni su i postojeći programi, povećali smo udio kredita u investicije koji se mogu pokrivati iz sredstava HBOR-a sa 50 na 75%, a za one ja bih rekao najrizičnije programe, dakle za početnike i pronalazače, taj udio je povećan na 85% jer želimo jednostavno potaknuti što veće zapošljavanje, posebno mladih ali isto tako i potaknuti pronalazače i inovatore jer bez novih proizvoda ili unapređenja postojećih proizvoda neće biti ni znatnog gospodarskog rasta ni povećanja izvoza. Zatim, smanjili smo kamate po programu pripreme i izvoza sa najniže 5% na 4%, smanjili smo kamatnu stopu u programu A plus sa 3,8 na 2,8% i povećali smo po programu trajnih obrtnih sredstava i poček sa godinu na dvije i rok otplate sa 5 na 6 godina. Proširene su i namjene u ostalim kreditnim programima i nastavljena je suradnja s fondovima za gospodarsku suradnju. Ja ću sad vrlo kratko ono što smo dosad najznačajnije napravili u prvih 6 mjeseci 2012. godine. Ono što je poduzetnicima najdraža vijest smanjili smo kamatnu stopu u svim investicijskim kreditima, za poljoprivredu, turizam, industriju, zaštitu okoliša, obnovljive izvore energije i energetsku učinkovitost za 1%. Ono što sam napomenu, dakle odrekli smo se svoje dobiti u korist poduzetnika i u korist pokretanja investicijskog ciklusa bez kojeg nema izlaska iz krize. Omogućili smo od ove godine kreditiranje u kunama u svim programima. Dakle, u svim našim programima za ulaganja, za investicije poduzetnici mogu birati da li će čisti kunski kredit ili kunski kredit sa deviznom klauzulom, dakle ako su već izvoznici onda to ima smisla uvesti ili tražiti deviznu klauzulu. Za sve ostale koji imaju pretežno prihode u kunama uzimaju uobičajeno čiste kunske kredite. Zatim, uveli smo nove programe kreditiranje proizvodnje, program IPA 3C, program IPA, program kreditiranja gospodarskog razvoja koji je nastao u suradnji Vlade RH, HNB-a, HBOR-a i poslovnih banaka i u tom programu osiguravamo 50% ukupnih sredstava 3 milijarde i 400 milijuna po kamatnoj stopi od 1,8%. Kažu da je to najniža kamatna stopa koja je ikad za gospodarstvo uvedena na hrvatskom tržištu. Uveli smo dalje jedan način podjele rizika. Dakle, želimo preuzimanjem rizika od poslovnih banaka potaknuti poslovne banke na ulaganje, odnosno odobravanje što većeg broja kredita za investicije posebno u sektoru gospodarstva. Provodimo taj program u okviru svih naših kreditnih programa za malo i srednje poduzetništvo i za veliko gospodarstvo. Za malo i srednje poduzetništvo preuzimamo 40% rizika poslovna banka 60% ali ono što je značajno mi za tih 40% rizika ne uzimamo ništa nego mjenice i zadužnice kao osiguranje. Dakle ostvarili smo mogućnost malim i srednjim poduzetnicima da im je dovoljno založiti halu ili opremu, strojeve koje nabavljaju ili izgrađuju iz kredita jer jedino mogu osigurati dakle na to što dobivaju iz kredita daju poslovnoj banci i HBOR i na to ne stavlja svoju hipoteku odnosno zalog. Za velike kredite uzimamo rizik 50% dakle dijelimo rizik podjednako sa poslovnom bankom i nadamo se da će to omogućiti što veći broj investicijskih kredita u ovoj godini ali i u sljedećem razdoblju. U prvih 5 mjeseci 2012. ukupno je odobreno tri milijarde kuna kredita i moram kazati za potrebe malog i srednjeg poduzetništva odobreno je 840 milijuna kuna što je 2,5 puta više nego u prethodnoj 2010. godini. Evo s obzirom da je poodmaklo vrijeme ja neću dužiti potpredsjedniče. Uvažene zastupnice i zastupnici ako treba još nekakvo obrazloženje i ako bude pitanja stojimo vam na raspolaganju ja i kolegica. Hvala.
Hvala lijepo predsjedniku Antunu Kovačevu. Da li žele izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ocjenjujem da ne. Otvaram raspravu. Idemo na raspravu po klubovima, prvi klub SDP-a i poštovana zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite poštovana zastupnice.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani predsjedniče Uprave HBOR-a, poštovane zastupnice i zastupnici. HBOR osnovana je 1992. godine posebnim zakonom kao Hrvatska kreditna banka za obnovu. 1995. dobila je današnji naziv pri čemu je uz obnovu dobila i razvojnu komponentu. Teško je zapravo reći jeli banka imala veći značaj u tim devedesetim godinama prošlog stoljeća kada je obnavljala Hrvatsku devastiranu ratom ili danas 20 godina poslije kada obnavlja Hrvatsku devastiranu gospodarskom i financijskom krizom i nelikvidnošću. No sigurno je da se i u jednom i u drugom slučaju u 20 godina poslovanja HBOR pokazao kao snažan i pouzdan oslonac gospodarskim subjektima prvenstveno time što je svoju poslovnu politiku maksimalno prilagođavao potrebama gospodarstva. U tih 20 godina HBOR je odobrio što u vidu kredita što u vidu jamstava preko 100 milijardi kuna. S tim da je gotovo polovina ovog iznosa bila odobrena izvoznicima. Dakle gotovo svaka druga kuna HBOR-ova završavala je u izvozu čime se HBOR nedvojbeno potvrdio i kao uspješna izvozna banka koja je hrvatskim izvoznicima osiguravala uvjete za ravnopravno natjecanje na zahtjevnom međunarodnom tržištu. Zapravo je i teško zamisliti kako bi naši izvoznici izlazili na svjetsko tržište bez financijske podrške HRBOR-a. I u aktualnom vremenu financijske i gospodarske krize izvoz je prioritetno područje HBOR-ovog supporta hrvatskih gospodarstvenika i to u svim fazama izvoznog ciklusa od pripreme i proizvodnje za izvoz do osiguranja izvoznih poslova i izdavanja činidbenih bankarskih garancija. U 2011.godini HBOR je odobrio hrvatskim poduzetnicima 1534 kredita u ukupnoj svoti od 6,6 milijardi kuna. Od tog iznosa za financiranje izvoza odobreno je 2,9 milijarde kuna ili 44% ukupne vrijednosti svih odobrenih kredita. Iako je u 2011.najveći dio sredstava bio usmjeren za financiranje obrtnih sredstava radi prevladavanja nelikvidnosti izuzetno pozitivnim može se ocijeniti udvostručenje sredstava odobrenih za investicije dakle za dugoročna ulaganja. Naime, u 2010.je za investicije odobren 401 kredit ukupne vrijednosti od 1,4 milijarde kuna dok je u 2011.za istu namjenu odobren 661 kredit u iznosu od 2,8 milijardi kuna. Za pohvalu je to što HBOR neprekidno uvodi nove programe kreditiranja pa je tako i u 2011.uvedeno pet novih programa od programa kreditiranja pripreme poljoprivredne proizvodnje, preko IPARD-a za mjere 101 i 103, programa likvidnost, programa kreditiranja ženskog poduzetništva do programa kreditiranja obrtnih sredstava po modelu A+ i B+. Jedan od prioritetnih ciljeva HBOR-a u protekloj godini bio je osiguranje dostupnosti kredita malim i srednjim poduzetnicima obzirom na činjenicu da te kategorije poduzetnika a naročito kada su u pitanju oni mali najteže dolaze do kapitala neophodnog za poslovni rast. I u tom smislu malim i srednjim poduzetnicima bila su na raspolaganju 23 kreditna programa koja su se mogla realizirati bilo izravno preko HBOR-a bilo preko poslovnih banaka. Po svim tim kreditnim programima malim i srednjim poduzetnicima odobren je u 2011.godini 1331 kredit u ukupnom iznosu od 3,6 milijardi kuna što je u usporedbi s 2010.godine 15% više. Važna činjenica koju treba naglasiti je da HBOR konstantno prilagođava uvjete kreditiranja da bi gospodarskim subjektima olakšao njihovo poslovanje. Činio je to dakako i tijekom 2011.godine kroz smanjivanje kamatnih stopa, kroz produljenje rokova otplate i produljenje počeka. O svemu tome je prilično detaljno govorio gospodin Kovačev. Sve to HBOR-u je uspijevalo tako što je i sam uspio dobiti kreditna sredstva po povoljnim uvjetima zahvaljujući prije svega svojem ugledu i odličnoj suradnji s međunarodnim financijskim ustanovama. Dakle IBRD-om, CEB-a, EIB-om i KVB-om dakle nije bilo praktički potrebe za komercijalnim zaduživanjem. Konačno o dobrom ugledu HBOR-a svjedoči i činjenica da je njegov prvi čovjek predsjednik Europske udruge javnih banaka. Dakle HBOR osigurava povoljne uvjete kreditiranja, međutim nisu nevažni i drugi uvjeti pod kojima se ostvaruje kredit u HBOR-u. npr. duljina vremena odobravanja kredita ili količina potrebne dokumentacije. Naime, ima onih koji su nezadovoljni količinom vremena i količinom papira potrebnog da se isposluje kredit, a ima i onih koji su nezadovoljni jer im je kreditni zahtjev odbijen. Istina je da je HBOR nametnuo visoke standarde u proceduri odobravanja kredita i to je svakako dobro jer će se dio hrvatskih poduzetnika prošavši upravo njihovu školu lakše prilagoditi skorim europskim uvjetima. Konačno, ne može HBOR tražiti od svojih klijenata ništa manje od onoga što on sam mora odraditi prema financijskim institucijama od kojih pribavlja financijska sredstva, a da bi eto i dalje održao visok ugled i da bi zahvaljujući upravo tom visokom ugledu i dalje dobivao jeftinija financijska sredstva, a što u konačnici najviše ide u prilog odnosno u korist upravo krajnjim korisnicima HBOR-ovih kredita. Na kraju krajeva, možda je nekim poduzetnicima HBOR učinio uslugu time što im nije odobrio kredit jer da jest, a tražitelj nije u potpunosti zadovoljavao sve potrebne uvjete brzo bi došao u situaciju da ne može vrati kredit i došao bi zapravo u još veće poslovne teškoće. A što se vremena potrebnog za odobrenje kredita tiče, ono je u najvećoj mjeri ovisno upravo o tome koliko se dugo zahtjev obrađuje u konkretnoj poslovnoj banci. I na kraju još nekoliko riječi o poslovnom rezultatu HBOR-a u 2011. godini. Čuli smo financijski rezultat je pozitivan, iako to nije cilj poslovanja HBOR-a, dakle HBOR nije osnovan da bi stjecao dobit. Ostvarena je dobit u iznosu od 148 milijuna kuna i prema odredbama Zakona o HBOR-u dobit se u cijelosti raspoređuje u rezerve. Ostvarena dobit proizašla je iz pozitivnog odnosa kamatnih prihoda i kamatnih rashoda. Naime, kamatni prihodi ostali su na razini ostvarenja u 2010., dok su istovremeno kamatni rashodi smanjeni zbog toga što HBOR uspijeva osigurati kreditna sredstva iz jeftinijih izvora. Kamatni prihodi ostali su nepromijenjeni jer HBOR kao razvojna financijska institucija i nositelj mjera gospodarskog oporavka Republike Hrvatske već nekoliko godina za redom ne povećava kamatne stope na odobrene kredite. Vodeći takvu politiku nepovećavanja kamatnih stopa HBOR se odriče dijela dobiti i na taj način pomaže gospodarstvenicima da dođu do jeftinijeg kapitala i lakše se nose s krizom. Dakle HBOR pozitivno posluje zahvaljujući prije svega tome što pribavlja kreditna sredstva po povoljnim uvjetima od financijskih institucija. S tim u vezi postavlja se pitanje da li će činjenica da je Agencija Mudis u svibnju snizila rejting HBOR-a iz stabilnog u negativni za dugoročno zaduživanje u stranoj valuti, odnosno da li će i koliko će sve to skupa utjecati na visinu kamate po kojoj će HBOR ubuduće pribavljati, a onda dakako i plasirati ta financijska sredstva. Naime, logika rejting agencija je da se rejting HBOR-a zato što je u 100%-tnom vlasništvu Hrvatske države diže ili snižava u zavisnosti od podizanja ili snižavanja rejtinga Hrvatske što vjerojatno i nije sasvim korektno, obzirom da je evidentno da je rejting HBOR-a viši od onog državnog. I jasno je da bi daljnje snižavanje rejtinga i onog državnog i onog HBOR-ovog imalo negativan utjecaj na uvjete pod kojima će se HBOR moći zaduživati, a onda dakako i odobravati kredite. I da zaključim, aktualna Vlada, aktualna koalicijska Vlada prepoznala je HBOR kao jednu od ključnih institucija za oživljavanje hrvatskog gospodarstva i zato je potrebno ojačati temeljni kapital HBOR-a, da bi HBOR mogao preuzimati na sebe još veće rizike kreditiranja. Tijekom 2011. iz državnog proračuna uplaćeno je u osnivački kapital HBOR-a novih 180 milijuna kuna tako da sada ukupno uplaćeni kapital iz proračuna Republike Hrvatske iznosi gotovo 5 milijardi kuna ili da budem sasvim precizna 4,9 milijardi kuna. Budući da je zakonom o HBOR-u iz 2006. godine temeljni kapital HBOR-a utvrđen u visini od 7 milijardi kuna očito je da državi ostaje obaveza da do pune svote uplati još nešto više od 2 milijarde kuna i da na taj način osigura HBOR-u osnovnu pretpostavku da bude još snažniji motor razvoja hrvatskog gospodarstva. Klub SDP-a podržava Izvještaj HBOR-a za 2011. godinu. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovana zastupnice. Sljedeći je klub HNS-a i poštovani zastupnik Srđan Gjurković. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine predsjedniče uprave, kolegice i kolege. Dakle, ovo prethodno izlaganje kolegice Jelaš mogu slobodno reći da i mi u ime kluba HNS-a možemo isto tako potpisat pa ću se ja onda osvrnuti u biti na jedan drugi segment, on je više vezan za utjecaj Vlade na rad HBOR-a, na onaj instrument koji je HBOR razvojni za Vladu Republike Hrvatske, za Sabor, a posebno za gospodarstvo. Pokazalo se kroz ovo izvješće i predsjednika uprave i prethodno izlaganje razlike koje su iskazane u brojkama vezano za 2010., 2011., a odražavaju se u biti i ukazuju na stanje u gospodarstvu, na stanje i način na koji je prethodna Vlada u biti radila i koristila, bolje rečeno nekoristila HBOR kao razvojnu agenciju i onaj segment koji je izuzetno bitan, a to je da ova Vlada već u 6 mjeseci je pokazala na koji način se to radi. Dakle, kad govorimo o 16% većim prihodima prošle godine u odnosu na kamate ova Vlada je odmah prepoznala i krenula je sa preko nadzornog odbora gdje je ministar financija predsjednik nadzornog odbora i u naravno provođenju uprave, da smanjuje za 1%-tni bod godišnje za nove investicije u poljoprivredi, ribarstvu, turizmu, industriji, energetskoj učinkovitosti, zaštiti okoliša, obnovljivim izvorima energije. Kamate su po tom pitanju u turizmu i programima gospodarstvo smanjene za 1%-tni poen pa su na 1, 3 ili 5%. Dakle za razvoj otoka, malo i srednje poduzetništvo, pronalasci također 1 do 3%. Dakle to je ono što je HBOR razvojna banka Hrvatske, kad govorimo o hrvatskim bankama onda definitivno HBOR je ta banka koja će i dalje ostati kao glavni instrument i glavna razvojna gospodarska banka Republike Hrvatske i posebno što se u ovom segmentu IPA-e uključilo u ovoj godini HBOR koji će dodatno potaknuti sa 4% kamata, počekom 15 godina rokom otplate, počekom do 3 godine, dakle koristiti one instrumente koji sa rastom profitabilnosti,kamata od 16% od prošle godine, znači jeftinijim izvorima. S druge strane prebaciti ih ne da idu u dobit nego da se koriste za stimuliranje gospodarstva što je ono ključno, jer HBOR je razvojna investicijska banka što je uvijek apsolutno treba naglasiti. Pokazalo se da je ona dio u izvješću koji govori o modelima AA+ koji su realizirani u prošloj godini išli uglavnom u nelikvidnost. Znači, ¾ sredstava je išlo u nelikvidnost, u rješavanje nelikvidnosti gospodarskih subjekata koji su to koristili, već samo pokazuje koja je gospodarska situacija, koje je stanje i kako se u biti do tada to nije riješilo, a ovaj način i model koji se ide sa poslovnim bankama, sa 50% u biti pokrića i garancija od HBOR-a, odnosno od države i 50% poslovnih banaka gdje se osigurava ove godine tri, tri i pol posto kamata zavisno od aukcije prema gospodarskim subjektima za gospodarski recimo to tako i oporavak i razvoj i likvidnost i izvoz je nešto što ova Vlada u svakom slučaju pokušava dodatno pomoći, riješiti koristeći HBOR kao jedan od instrumenata. Ono šta je dijelom napomenuto i rečeno u uvodnom izlaganju predsjednika Uprave a šta bih želio u ime kluba HNS-a naglasiti, a to je u biti HBOR-ova uloga u osnivanju Fondova za gospodarsku suradnju. Dakle, to je još jedan dodatni instrument ne samo HBOR-a nego u biti Vlade Republike Hrvatske u kojem očekujemo da će puno jače, puno intenzivnije po tom pitanju HBOR participirati u ime Republike Hrvatske i ulaziti u gospodarske subjekte koji imaju šansu, imaju mogućnost, imaju priliku da se razvijaju, a treba im dati rekli bi mi ruku da izađu iz krize, izađu iz nelikvidnosti i problema koji su nastali do sadašnjeg perioda. Dakle, dosadašnja ulaganja FGS-u odnosno Fondova gospodarske suradnje su bila sveukupno nekih 199 milijuna kuna. Za očekivati je da će HBOR po tom pitanju puno, puno više zajedno sa privatnim ulagačima 50:50% su u FGS-ovima djelovati također u smislu razvoja gospodarstva kao kroz sve ove kreditne linije koje su već rečenice gdje su kamatne stope zaista spuštene na jedan nivo koji je prihvatljiv svakom gospodarskom subjektu. Na kraju nekoliko riječi u izvješću koje je tehnički i sadržajno dobro. Moglo bi imati i malo još dodatne recimo analitike vezano za kredite čisto sagledavajući koji su krediti zaista novi krediti od novih korisnika, odnosno gospodarstvenika, a koji su u biti prolongirani. Jer bi dobili onda jednu možda malo čišću situaciju tih odnosa novih kredita, prolongiranih kredita čisto radi analitike i dodatnog sagledavanja koje gospodarstvo u biti u ovom trenutku u još većim problemima. Također jedno mišljenje, sugestija kod kredita koji se financiraju i koriste gospodarstvenici kod izvoza. To su kratkoročni uglavnom krediti kod kojih HBOR u biti uzima potpuno garanciju od poslovnih banaka da se ne bi događalo da i HBOR iako ima garanciju biti kompletno od poslovnih banaka ugrađuje eventualno kod procjene kredita i dio svoga rizika, odnosno premiju rizika čime bi se moglo eventualno povećavati i kamatna stopa odnosno trošak gospodarstvenika s obzirom da se radi o garanciji poslovne banke a ne od subjekta. Smatramo da ne bi trebalo procjenjivati dodatno rizik jer apsolutno su sva sredstva iskorištena. Ono što se često govori o kamatama poslovnih banaka i vjerojatno će to biti tema o kojoj ćemo raspravljati uvijek pokušavajući naravno da one budu niže što prema stanovništvu, a posebno gospodarstvu. Možemo reći da kod projekta koji su koristili 301 lokalna samouprava to naročito za infrastrukturu. Poslovne banke su izuzetno kroz praksu se to vidjelo koristile ta sredstva od strane HBOR-a pa se čak i događalo da su išle u nekim situacijama u minus. Znači, čak su išli povoljnije jer su pokušavajući što kvalitetnije plasirati. Prema tome, mogućnost plasmana i snižavanja kamata ipak je moguće na hrvatskom financijskom tržištu i recimo odio u ovome segmentu kod lokalne samouprave tu je HBOR dobro imao dobre uvjete i osigurao puno bolje uvjete nego što su mogle poslovne banke svojim izvorima osigurati, te su se sa sredstvima HBOR-a u biti natjecale i lokalna samouprava naravno imala je od toga najveće koristi. Dakle, u ime kluba HNS-a naravno podržavam ovo izvješće i naglašavam da smo naravno zadovoljni da su i revizija i unutrašnja i vanjska iskazali pozitivna mišljenja o načinu i radu uprave i izvješću kompletnom. I da je to dobro da u biti da HBOR koji radi kao i banka sa svim rezervacijama da su one izuzetno niske za razliku od drugih banaka što pokazuje da se radilo kvalitetno iako je utjecaj politike i bitan i potreban u HBOR-u kao instrumentu Vlade Republike Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći je klub HDSSB-a i poštovani zastupnik Dražen Đurović. Izvolite poštovani zastupniče.
Evo gospodine potpredsjedniče Sabora, gospodine predsjedniče Uprave HBOR-a, zastupnice i zastupnici. Nastojat ću biti kratak u ovom poodmaklom trenutku. Dakle, sama misija HBOR-a je dugoročno kreditiranje investicija u hrvatsko gospodarstvo da to tako pojednostavim i u izvoz i u razvoj i u tekuće poslovanje. HBOR je očito s obzirom i na svoju dugovječnost i stabilno poslovanje našao jednu kvalitetnu nišu na tom bankarskom tržištu i dobro ju je zatvorio i dobro je drži. Također je očito da HBOR vodi relativno što i nije neuobičajeno već je relativno uobičajeno za bankarski sektor vodi konzervativnu politiku. Mislim da se to negdje i navodi u izvješću. Ta se konzervativna politika s jedne strane ogleda činjenicom da zaista nije lako dobiti kredit u HBOR-u. ponekad ga je lakše dobiti u nekoj od poslovnih banaka, nego u HBOR-u. naravno, s druge pak strane takvom konzervativnom politikom čuva se supstanca banke. S treće strane čuva se naravno i vlastito radno mjesto. No, s četvrte strane da li ima zaista, da li HBOR ostvaruje svoju misiju. Dakle, u situaciji kad pada proizvodnja, kad pada izvoz, kad pada zaposlenost i kad čitavo gospodarstvo stagnira da li je HBOR uspio? Naravno da HBOR nije jedina poluga državne politike u gospodarstvu, ali na neki način ipak sudjeluje u toj gospodarskoj politici i možemo li govoriti o uspjehu HBOR-ovog poslovanja uz sve negativne trendove hrvatskog gospodarstva? Da HBOR je uspio znači sačuvati svoj supstrat, HBOR sebe drži, međutim da li HBOR uspijeva u svojoj misiji? Evo odgovor naravno će biti različit s koje strane sabornice sjedimo. Što se tiče samog izvješća evo ja bih spomenuo jednu stvar koju nisu prethodnici spomenuli, to je rast operativnih troškova HBOR-a za 95 milijuna u protekloj godini, povećanje broja zaposlenih u HBOR-u. Dakle, porast operativnih troškova za 95 milijuna nije baš tako mala stavka koju si je rijetko koja banka dopustila u 2011. godini što ova Državna banka jest. No, ukupno gledano ne možemo govoriti negativno ukupno o rezultatu poslovanja no činjenica je možda bi bez HBOR-a sve bilo i još lošije nego što jest, ali je teško procijeniti koliki je zapravo taj uopće pozitivan učinak djelovanja HBOR-a na ovakvu stagnaciju hrvatskog gospodarstva i koliko bi ona bila veća da te djelatnosti HBOR-a uopće nema i da je prepuštena poslovnim bankama. Da li i koliko bi bila eto o tome možemo samo kalkulirati. Mi ćemo ovo izvješće podržati, rad HBOR-a zadovoljava, ne oduševljava, ali zadovoljava. Još samo kratko o samom izvješću sadržajno. Dakle, izvješće je usudio bih se reći bez uvrede ikome relativno skromno. Ono ima 40 i nešto stranica, na drugih 120 stranica izvješće je revizorske tvrtke o financijskom poslovanju. Tablični prikazi ove torte koje ovdje nailazimo koje su neke isjeckane na 20 i nešto kriški nije baš način prezentiranja koji je danas više posebno aktualan kao model prezentiranja pa bi se zasigurno moglo poraditi da ti modeli prezentiranja budu puno više znanstveno utemeljeni i da budu puno kvalitetniji. Evo na kraju kažem podržavamo izvješće no također možda pozivamo HBOR da čuva svakako tu supstancu koju ima, ali i da bude u nekim mjerama i proaktivniji. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Time smo iscrpili listu klubova zastupnika prijavljenih za raspravu o ovoj temi. Prelazimo na pojedinačnu raspravu zastupnika u trajanju od 10 minuta. Prvi je poštovani zastupnik Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine predsjedniče Uprave HBOR-a, uvaženi kolegice i kolege. Svakako da ću podržati Izvješće HBOR-a za 2011. godinu upravo onako kako što je to u svom uvodnom dijelu iznio i predsjednik uprave. Iz ovog izvješća ću se skoncentrirati na nekoliko po meni važnih stvari, ali u prvom redu izdvojio bih podatak kojega je u svom uvodnom govoru iznio i predsjednik uprave ističući podatak da je u 2011. godini udvostručen iznos odobrenja za investicije, a koje su kredite koristili uglavnom mali i srednji poduzetnici i to na način da je u 2010. godini odobren 401 kredit malim i srednjim poduzetnicima u ukupnom iznosu od milijardu i 400 milijuna kuna, a u prošloj 2011. godini je odobreno 661 kredit u iznosu od 2 milijarde i 800 milijuna kuna. Dakle, upravo točno dvostruko udvostručeni, odnosno udvostručen je iznos. Taj podatak po meni ukazuje na opći i društveni gospodarski okoliš u kojemu su radili, poslovali mali i srednji poduzetnici jer je činjenica da je taj okoliš u vrijeme krize i recesije potaknuo male i srednje poduzetnike da kažem u vrijeme krize i recesije ipak se odluče za nove investicije u svoje gospodarske subjekte. To na određeni način može biti i u suprotnosti sa izlaganjem kolege Gjurkovića koji kaže da je gro sredstava u modelu A i modelu B koji su uvedeni prošle godine u sustav poticanja HBOR-a prema kojemu je gro sredstava bio za poboljšanje likvidnosti da na određeni način govori dakle i o činjenici da je u takvoj jednoj kriznoj i recesijskoj godini ipak su investicije udvostručene u dijelu koji se odnosi na malo i srednje poduzetništvo. Ja bih gospodine predsjedniče Uprave HBOR-a pohvalio novi program HBOR-a koji se odnosi na kreditiranje razvoja gospodarstva i to za kredite koji su usmjereni poduzetnicima u poteškoćama i za koje ste planirali da bi ove godine moglo se osigurati oko 8 milijardi kuna za taj novi program. To je svakako dobrodošla mjera posrnulom hrvatskom gospodarstvu. Međutim bilo bi bolje, po meni, da su i uvjeti dostupnosti tih sredstava na određeni način manje rigorozni, odnosno da su oni dostupni i poduzetnicima koji ne moraju ostvariti najmanje 10% prihoda na međunarodnom tržištu. Ako znamo da je velika većina hrvatskih poduzetnika upravo onih koji ne mogu ostvariti najmanje 10% prihoda na međudržavnom tržištu onda bi bilo dobro da se taj program doista prilagodi stvarnoj situaciji koja je u hrvatskom gospodarstvu i da taj ne mali iznos od 8 milijardi kuna bude dostupan i onim poduzetnicima koji doista jesu u većinskom privatnom vlasništvu, ali koji pored toga ne ostvaruju 10% svog ukupnog prihoda na međunarodnom tržištu. Takvih je poduzetnika upravo u turizmu, upravo i u drugim gospodarskim djelatnostima jako puno pa bi bilo dobro da i oni budu korisnici tog ne malog financijskog kolača već u 2012. godini. U vašem izvješću piše a to doista jest jedan od ciljeva banke ustvari jedan od glavnih ciljeva banke to je poticanje sustavnog održivog i ravnomjernog gospodarskog i društvenog razvitka po prioritetnim područjima. Jedno od tih prioritetnih područja doduše zadnje u ovom vašem nabrajanju u samom izvješću jest i financiranje projekata zaštite okoliša, energetske učinkovitosti i obnovljivih izvora energije. Zašto to spominjem? To spominjem zbog toga što je Vlada RH odnosno Ministarstvo graditeljstva i prostornog uređenja zajedno sa Centrom za praćenje poslovanja energetskog sektora najavilo program energetske obnove zgrada javnog sektora u 2012. i 2013. godini koji programom se namjerava povećati energetska učinkovitost javnih zgrada u RH. Taj program koji je najavljen i koji planira u povećanje energetske obnove javnih zgrada u Hrvatskoj uložiti negdje oko 2 milijarde kuna jest dobro osmišljen ali se bojim da će taj program polučiti dobre rezultate iz razloga što su potencijalni investitori odnosno vlasnici objekata u prvom redu jedinice lokalne samouprave odnosno tvrtke u njihovom vlasništvu i nadležna tijela RH a koje jasno same po sebi nisu financijski kapacitirane da mogu odgovoriti ovakvom programu s jedne strane a s druge strane jasno da onda ne mogu biti ni korisnici kredita kako je to ovim programom predviđeno a koji bi krediti išli preko HBOR-a odnosno preko poslovnih banaka. Mene moram reći da čudi takav program kada znam daje prošle godine Vlada RH u listopadu donijela program razvoja zelenog razvoja Hrvatske u okviru tog programa je bilo predviđeno nešto slično a taj program zvao se Zeleno graditeljstvo i kojim programom je također bilo planirano da se poveća energetska učinkovitost zgrada u RH putem kreditnih linija koje bi išle preko HBOR-a i poslovnih banaka. No bitna razlika između tog programa i ovog programa što je taj program prošle godine bio usmjeren k zgradama u privatnom vlasništvu a na tragu i modelu koji je bio definiran Zakonom o subvencioniranju stambenih kredita koji je u svega par mjeseci polučio izniman uspjeh. Ja mislim da je tim programom koji je bio usmjeren u prvom redu prema privatnim poduzetnicima prema privatnim vlasnicima privatnih zgrada bilo moguće više od 2 milijarde kuna uložiti u tzv. uređenje fasada u RH i kojim programom prema našem planu je bilo predviđeno negdje oko 50 tisuća stambenih jedinica u RH u privatnom vlasništvu gdje su krediti kud i kamo manji gdje bi država svojim sredstvima pomagala a ta su se sredstva trebala osigurati i znatna da za zadržavanje nezakonito izgrađenih zgrada u prostoru gdje bi se onda privatnim vlasnicima preko HBOR-a preko Fonda za energetsku učinkovitost i zaštitu okoliša bilo moguće taj program realizirati. Na taj način bi i HBOR o tome smo prošle godine i razgovarali gospodine predsjedniče kada smo taj program pripremali bili doista omogućili zapošljavanje velikog broja malih poduzetnika u Hrvatskoj fasadera, krovopokrivača itd. dakle bilo je moguće kroz taj program a na tragu ovoga što ova Vlada sada namjerava doista veliki dio sredstava usmjeriti ka posebnom građevinskom sektoru. Stoga evo moram reći da bi realizacijom tog programa doduše ovaj novoosnovani Centar za praćenje poslovanja energetskog sektora investicija u energetskom sektoru bi ostao bez posla ali bi kud i kamo više bilo novaca usmjereno u građevinski sektor i na taj način bi i HBOR mogla preko poslovnih banaka jasno i preko Fonda za energetsku učinkovitost i zaštitu okoliša kud i kamo više doprinijeti tom povećanju energetske učinkovitosti privatnih zgrada u RH i na taj način posebno onda jasno zaposliti veliki broj ljudi u građevinskom sektoru s jedne strane a s druge strane doprinijeti boljem punjenju državnog proračuna. No evo da zaključim s obzirom da je vrijeme pri kraju. U svakom slučaju podržavam ovakvo Izvješće HBOR-a i ja vas molim ukoliko se može i ukoliko ima vremena da se ovaj vaš program kojeg ste objavili da se uključe i oni poduzetnici koji ne ostvaruju … najmanje čini mi se da sam rekao 10% prihoda na međunarodnom tržištu. Hvala lijepo.
Hvala vama poštovani zastupniče. Imamo prijavu ispravka netočnog navoda od poštovanog zastupnika Mladena Marelića. Izvolite poštovani zastupniče.
Ja ispravo krivi navod kolega Bačića, nešto ste zaboravili. Da su to bile rasprave prošle godine prošli programi što je hrvatski narod rekao ne. To je odbačeno i mislim da je nepotrebno da se vi večeras i ovdje opterećujemo s onim što su građani rekli ne. Prestanimo s tim iluzijama i ovo to je nekad bilo. Mislim da je predsjednik uprave iznio svoje, programi idu i mislim da to treba podržati.
Kolega treba pročitati Poslovnik, to je replika. Hvala. Dobro. Završna riječ? Da. Predsjednik Uprave HBOR-a gospodin Anton Kovačev. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Evo ja ću nastojati biti zaista kratak. Prije svega hvala vam na svim ovim i dobrim riječima i kritikama i prijedlozima. Evo nastojat ćemo kao i svih prethodnih godina to uvažiti kao što slušamo gospodarstvenike tako slušamo uvažene zastupnice i zastupnike jer Hrvatskoga sabor je osnovao HBOR i prvi ima pravo iznijeti kritiku i ocjenu našeg rada. Što se tiče veće analitike za kredite nastojat ćemo u sljedećem izvješću da bude više te analitike da se razlikuju novi krediti reprogrami i sve ovo što je predložio gospodin Gjurković. Što se tiče pripreme robe za izvoz u svim kreditnim programima koji idu preko poslovnih banaka ne uzima garanciju dodatnu HBOR. Što se tiče rasprave gospodina Đurovića, konzervativna politika bankarstvo je konzervativan posao. Oni va Wall Streeetu što su se igrali ja bih rekao kockali ili igrali bankarstva završili su nažalost ne samo oni nego čitav svijet u ovoj financijsko-gospodarskoj krizi u kojoj jesmo. Naime, mi ne bi mogli dobiti jeftine kredite i onda ih jeftino proslijediti hrvatskim gospodarstvenicama da se igramo sa bankarskim propisima i hrvatskim bankarskim propisima i međunarodnim bankarskim propisima. Dakle svi naši kreditori nas itekako gledaju, šalju svoje misije, šalju provjere našeg poslovanja. Kad mi se ne bi držali tih bankarskih principa onda jednostavno ne bi mogli ni dobiti kredite, a kamoli ovako povoljne kredite. Da smo na dobrom putu evo možda je to dobra kritika da to stavimo u izvješću. Dakle, mi pratimo svake godine po pokazateljima gdje smo mi prema razvojnim i izvoznim bankama Europske unije. Mi smo gotovo po svim pokazateljima po sredini, dakle nismo ni najkonzervativniji niti smo najliberalniji. Dakle po meni na najboljem mogućem mjestu, ali dobra je primjedba da dogodine to stavimo u izvješću pa da to bude objektivizirano. Što se tiče izvješća revizora, to je naše izvješće. Ono je postalo izvješće revizora kad su ga revizori bez primjedbe prihvatili. Dakle to je izvješće koje smo mi izradili, ono izvješće koje stoji da je revizorsko ono je postalo revizorsko kad su ga oni prihvatili. Što se tiče programa razvoja gospodarstva, stav je nadzornog odbora i uprave da svi preduvjeti, odnosno pravila koja smo postavili uzimamo što rastezljivije, dakle nećemo praviti nikakvih problema za one gospodarske subjekte koji nemaju npr. 10% izvoza ili bilo koji drugi kriterij. Nama je u interesu da 7 ili 8 milijardi kuna uđe u likvidnost hrvatskih tvrtki u ovoj godini i da oni na taj način postignu jednu stabilnost kako bi mogli otvarat nova radna mjesta, što više izvozit i što više investirat. Hvala lijepa.
Hvala i vama na racionalnom pristupu vremenu i na raspravi. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti za to.
Prelazimo na izjašnjavanje o Godišnjem financijskom izvještaju HBOR-a za 2011. godinu, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se Godišnji financijski izvještaj HBOR-a za 2011. godinu." Tko je za? Protiv? Suzdržan? Rezultat. Zaključujem da je zaključak prihvaćen jednoglasno sa 135 glasova.
Molim još malo pozornosti. Odradimo još dvije točke kratke - a) Prijedlog odluke o razrješenju predsjednika Upravnog vijeća Hrvatske energetske regulatorne agencije i b) Prijedlog odluke o imenovanju predsjednika i članice Upravnog vijeća Hrvatske energetske regulatorne agencije Predlagatelj odluka je Vlada Republike Hrvatske i u skladu sa člankom 18. stavak 1. i članku 16. stavak 2. Zakona o regulaciji energetskih djelatnosti. Prijedloge akata primili ste u pretince. Raspravu su proveli Odbor za gospodarstvo i Odbor za izbor i imenovanja. Izvješća ste primili na sjednici. Da li žele izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo sutra kad se steknu uvjeti.
Prelazim na Prijedlog odluke o razrješenju predsjednika Upravnog vijeća Hrvatske energetske regulatorne agencije. Rasprava je zaključena. Dajem na glasanje prijedlog odluke o razrješenju. Tko je za? … [[Upadica se ne razumije.]] Čekajte dobit ćete riječ ali, dobit ćete riječ. Tko je za razrješenje? O čemu hoćete? O ovome? Izvolite.
Želim reći poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, vas osobno jučer sam tri ili četiri puta pitao koje točke dnevnog reda će biti na jučerašnjoj raspravi i s kojim točkama završava praktički zasjedanje ovog proljetnog dijela. Vi ste rekli da završavamo sa točkom dnevnog reda Izvješće o radu HBOR-a da bi onda preskočili 3 ili 4 točke dnevnog reda i dali ovu točku. Dakle, nitko ne spori vama pravo da vi predložite točke koje zbog vremenskog termina trebaju se izglasati i klub HDZ-a vam tu neće se protiviti ni ništa, ali mislim minimum korektnosti je bio da nas izvijestite da možemo raspravljati iz jednostavnog razloga što HERA je često spominjana kada se govorilo i opravdavalo o dizanju cijene struje za 20% i o dizanju cijene plinskih energenata za 30% pa tu je bilo sporno oni dodaci itd. i smatram da smo jednom manipulacijom kao klub oštećeni da ne iznesemo svoje mišljenje oko imenovanja upravnog vijeća i članova jer ako predsjedavajućega Sabora pitate koje će točke dnevnog reda biti da bi se saborski zastupnici mogli planirati što je inače praktički nemoguće na kakav način se radi, smatramo da je dužnost predsjedajućeg da nam to kaže. Jučer nekoliko puta i meni i kolegama ste rekli da je zadnja točka dnevnog reda o kojoj smo jučer raspravljali HBOR da bi se na kraju ponavljam i s tim ću završiti preskočili 3 ili 4 točke dnevnog reda i raspravljalo, nije se uopće raspravljalo o ovim točkama dnevnog reda vjerojatno iz razloga što je vrlo teško čuti da hrvatske građane čeka zapravo da će plaćati 20% veću cijenu i struje i 30% veću cijenu plina. I s obzirom da nismo imali priliku jučer raspraviti o tome ja sam iskoristio mogućnost da u ime kluba to kažem sada.
Hvala lijepa. Ovako, točka o kojoj govorite bila je točka dnevnog reda, uvrštena je u dnevni red. Predsjedatelj sjednice može raspraviti točku dnevnog reda koja je uvrštena u dnevni red bez obzira na njezin redoslijed. Pravo i obveza zastupnika je da budu u Hrvatskom saboru, pa kad su u Hrvatskom saboru onda imaju i priliku raspravljati o točkama dnevnog reda koje se raspravljaju. S obzirom da nema, gospodine Šeks, polemike sa predsjedavajućim, dao sam vam riječ, mi sad možemo ping-pong nastaviti u beskraj. Oprostite, Šuker. Možemo u beskraj to raspraviti. Dakle zaključujem da je točka raspravljena sukladno Poslovniku. Sve se u ovoj sabornici događalo sukladno Poslovniku i što vi sad hoćete, hoćete objasniti da niste bili na sjednici, pa šta vam ja mogu.
Želim reći gospodine Staziću da … možete biti predsjedavajući, ali nemate pravo reći da netko nije bio tu. Vi ste rekli da neće biti ta točka dnevnog reda u trenutku kad je počela rasprava o HBOR-u, vi ste to rekli. Prema tome, nemojte negirat ono što ste rekli. Dakle vi ste rekli da se rasprava završava sa raspravom o HBOR-u, prema tome ne možete tu držat nekakve demagoške lekcije da zastupnici moraju bit u Saboru. Da ste vi rekli da će ta točka bit, zastupnici bi bili.
Na dnevnom redu raspravljene mogu biti sve točke koje su uvrštene u dnevni red bez obzira što sam ja vama u tome trenutku rekao da će bit samo raspravljena ova točka jer tada nisam imao uvid u to što sve još možemo raspraviti. Ali sve točke mogu biti raspravljene koje su u dnevnom redu i vi to dobro znate, a to što niste bili u sabornici ja vam tu stvarno ne mogu ništa.
Kako ste me mogli zamijenit sa gospodinom Šukerom? /Smijeh./ Pa jel nije neka razlika.
Ne znam da li se osjećate uvrijeđenim, ali ja vam se ispričavam. … /Buka u dvorani./… Idemo sada glasati o ovoj točki. Znači raspravu smo zaključili. Dajem na glasanje prijedlog odluke o razrješenju. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Rezultat. Utvrđujem da je sa 92 glasa za, 5 protiv i 35 suzdržanih donesena odluka. Stavljam na glasanje Prijedlog odluke o imenovanju predsjednika i članice Upravnog vijeća Hrvatske energetske regulatorne agencije. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog odluke o imenovanju. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 85 glasova za i 48 suzdržanih glasova donesena odluka.
I još - Prijedlog odluke o imenovanju članice Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave Predlagatelj odluke je Vlada Republike Hrvatske i u skladu sa člankom 9. Zakona o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave. Prijedloge akta primili ste u pretince. Raspravu o ovom prijedlogu proveli su Odbor za gospodarstvo i Odbor za izbor i imenovanja. Izvješća tih radnih tijela primili ste na sjednici. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Izvolite.
Tražim stanku u ime kluba od 10 minuta. /Smijeh./
Dobro, konstatiram da je šala uspjela. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti, to je sutra. Time smo iscrpili dnevni red za današnju sjednicu. Sutra ćemo početi sa radom u 10,30, glasovat ćemo o odrađenim predmetima, raspravljenim točkama dnevnog reda, prijedlozima zakona, o izboru i imenovanjima kao i uobičajeno. Do sutra želim da se odmorite i orni dođete u Sabor. Hvala lijepa.
Prelazimo na Prijedlog odluke o imenovanju članice Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog odluke o imenovanju. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 133 glasa donesena odluka.