... [[Početak nije snimljen.]] Na redu je točka dnevnog reda broj 13. - Konačni prijedlog Zakona o provedbi Uredbe (EZ) br. 689/2008. Europskog parlamenta i Vijeća o izvozu i uvozu opasnih kemikalija, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 635. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Hitni postupak primjenjuje se u skladu sa člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb, Odbor za europske integracije i Odbor za zaštitu okoliša. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Ante Zvonimir Golem, državni tajnik u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo. Kao što to već biva kako se približavamo u pregovorima članstvu u Europskoj uniji tako će sve veći i veći broj pravnih akata sa razine Europske unije trebat biti preuzeti i od strane Republike Hrvatske. Uredbe Europske unije ne preuzimaju se na način da se uvode u domaće zakonodavstvo i domaće akte već se preuzimaju u cijelosti, a domaćim zakonodavstvom osiguravaju se dakle provedba uredbi. To znači domaće zakonodavstvo bi i u ovom slučaju kao i svim drugim slučajevima trebao odrediti koje je to nadležno tijelo za kontrolu provedbe Uredbe o uvozu i izvozu opasnih kemikalija, s kim se sve može surađivati, tko će sve to kontrolirati. Znači tko će vršiti inspekcijski, upravni i ostali nadzor i u slučaju da dođe do prekršaja koje će biti prekršajne odredbe i na koji način će se dakle i kaznenim odredbama demotivirati kršenje zakonskih odredbi i uredbe. Pred vama se nalazi jedna takva uredba. Uredba je Europskog parlamenta i Vijeća o izvozu i uvozu opasnih kemikalija. U Europi je ta uredba s obzirom da je ranija uredba koja je regulirala to područje bila predmetom i Europskog suda. Nakon donošenja presude Europskog suda izrađena je nova Uredba br. 689/2008 godine i ovim našim prijedlogom se uredba, dakle kojom se definira da je nadležno tijelo Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi, odnosno nadležno tijelo za zdravstvo, da surađuje sa oblasti poljoprivrede, okoliša, prometa, gospodarstva i carine, da će nadležnost biti nad Inspekcijom upravnog nadzora Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi sanitarne inspekcija, a carinskog nadzora Carinska uprava Ministarstva financija, te su definirane i prekršajne odredbe. Za potrebu je još reći da ovaj zakon i ova uredba stupaju na snagu danom pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Ja se zahvaljujem.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Predsjednik Odbora za zdravstvo i socijalnu skrb, uvaženi Andrija Hebrang. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege Odbor je kao matično radno tijelo raspravljalo o prijedlogu ovog zakona. Nakon što smo saslušali i predstavnika predlagatelja u uvodnom obrazloženju objašnjeno je da su osnovni razlozi za predlaganje izmjene i dopune ovoga zakona usklađenje zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnom stečevinom Europske unije. Predložene izmjene i dopune istaknuto je u raspravi koja je uslijedila nužne su radi usklađivanja s Uredbom Europskog parlamenta i Vijeća Europske Unije o izvozu i uvozu opasnih kemikalija iz 2008. godine, te ujedno predstavljaju mehanizam za provedbu ove Uredbe. Kako je zakonom predviđeno kao nadležno tijelo, a to Uredba zahtijeva za provedbu Uredbe i ovoga zakona utvrđuje se Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi koje će pri provedbi surađivati sa središnjim tijelima državne uprave nadležnim za poslove poljoprivrede, prometa, zaštite okoliša, gospodarstva i carinskog nadzora. Utvrđene zadaće nadležnog tijela Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi među ostalim uključuju sudjelovanje s Europskom komisijom i drugim državama članicama u provedbama aktivnosti u skladu sa Uredbom, u prikupljanju, obradi i dostavi podataka o uvozu i izvozu opasnih kemikalija u prethodnoj kalendarskoj godini, sudjelovanje sa drugim državama članicama Europske unije pri obavješćivanju o kemikalijama čija je uvozna uporaba zabranjena, čiji je uvoz i uporaba zabranjena i ograničena, te sudjelovanje u donošenju odluka o uvozu kemikalija u Europsku uniju. Nakon rasprave članovi odbora su jednoglasno odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje predloženog zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Želi li još netko od odbora? Ne koliko vidim. Prema tome otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Po definiciji kemikalije jesu tvari i pripravci, a tvari jesu kemijski elementi i njihovi spojevi u prirodnom stanju ili nastali u proizvodnom procesu uključujući i aditive koji su nužni glede njihove stabilnosti, a pripravci su smjese i otopine od više tvari. Dakle, iz same definicije je posve razvidno o koliko širokom području se radi, a kad govorimo o području primjene onda možemo reći da je ono itekako široko i vrlo široko i gotovo je nezamisliv život suvremenog čovjeka bez kemikalija. Ali postoji uvijek i ono ali, pa smo prije kratkog vremena na žalost svjedoci evo kod naših susjeda u Mađarskoj kada se dogodila ova nesretna havarija, kada uistinu se vidi koliko to može utjecati štetno na okoliš, a naravno i na zdravlje ljudi. A naša skrb za okoliš mora biti trajna i treba biti, jest trajna i sa ponosom možemo reći da naša zemlja u širem europskom okružju ima relativno dobro očuvan okoliš, a naravno briga za zdravlje je nužna, potrebita. Vidjeli ste koliko i košta i zdravlje je nemjerljivo. Dakle, i tu nema se što posebno reći. Dakle, glede ovih okolnosti svaka zemlja naravno mora provoditi brigu i skrb za svoj okoliš i naravno držati kemikalije pod kontrolom. U tom smislu sve države svijeta su još 1992. kroz prihvaćanje AGENDA-e 21. poglavlje 19. UN konferencije o okolišu i razvoju se obavezala da će ojačati nacionalne sposobnosti za sigurno upravljanje kemikalijama što uključuje naravno odgovarajući zakonski okvir koji će osigurati prikupljanje podataka, uspostavu sigurnosnog upravljanja kemikalijama. U Dubaiu je usvojen 2006. strateški pristup međunarodnom upravljanju kemikalijama kojima se obavezuju države da naprave ocjenu situacije u izradi nacionalne programe sigurnosti upravljanja kemikalijama. Naravno da u Europskoj uniji brizi za okoliš se posvećuje izuzetna pozornost, tu je Agencija za okoliš, Agencija za kemikalije, brojne direktive, pa i ove uredbe koje je spomenuo gospodin državni tajnik ova 304. iz 2003. i sada ova 689. o kojoj ću nešto reći kasnije. Bilo bi nepravedno reći da u našoj zemlji se briga za okoliš ne vodi se i da se nije vodila, pa je tu potrebito spomenuti na ovom mjestu ime doktora Štampara i njegovoj brigi i skrb za javno zdravstvo. Nemjerljivi je doprinos naravno toksikološkoj službi stožera saniteta u Domovinskom ratu koja je tijekom Domovinskog rata odigrala vrlo važnu ulogu organizaciji i pripravnosti odgovora na namjerno korištenje kemikalija ili industrijskih objekata u radne svrhe. 1997. je osnovan Zavod za toksikologiju te se uključio u izradu temeljnog zakonskog okvira, ali zakonski okvir je tu zasigurno vrlo kvalitetan, tu je Zakon o kemikalijama ovaj iz 2003., tu je pravilnik ovaj o provozu iz 2008. opasnih kemikalija, nacionalna strategija kemijske sigurnosti i potvrđivanje Roterdamske konvencije, dakle radi se, koja regulira naravno prethodni informativni pristanak glede trgovine opasnim kemikalijama, sve su to dakle i zakonski okvir i svi su tu momenti koji su naravno doprinijeli, ali eto kako hvala Bogu se pregovori privode kraju Europske unije, pa se očekuje ako Bog da i do kraja godine da će biti zatvoreno poglavlje 27. okoliš. U tom smislu ova uredba iz 2003. koja je, evo kao što smo čuli, pala je na sudu, Europski sud pravde je presudio da ona nije valjana i u tom dijelu je nova uredba donešena 689. 2008. koju ćemo mi sada kao što je rekao državni tajnik dakle u naše zakonodavstvo ne uvesti, nego naše zakonodavstvo će riješiti, a mi ćemo to nadam se zakonski provesti. Tim, dakle tom uredbom, dakle nadležno tijelo za provedbu uredbe 689. ovoga zakona je ministarstvo nadležno za zdravstvo. Pri provedbi ovog zakona ministarstvo surađuje sa središnjim tijelima državne uprave nadležnim za poslove poljoprivrede, zaštite okoliša, prometa, mora, gospodarstva i sanitetskog nadzora, a zadaće nadležnog tijela su sljedeće. Prvo sudjeluje s Europskom Komisijom i drugim državama članicama u provedbi aktivnosti u skladu sa člankom 5. uredbe, provjerava obavijesti o izvozu i dostavlja ih Europskoj Komisiji, prosljeđuje obavijesti o izvozu Europskoj Komisiji, prikuplja, obrađuje i dostavlja Europskoj Komisiji podatke o izvozu i uvozu o prethodnoj kalendarskoj godini, zajedno sa drugim državama članicama, Europskom Komisijom sudjeluje pri obavješćivanju o kemikalijama, čija je uporaba zabranjena ili ograničena, sudjeluje u donošenju odluke o uvozu u Europsku uniju, dostavlja svima na koje se to odnosi odgovore Europske Komisije, provodi postupak izričitog pristanka, dostavlja Europskoj Komisiji podatke o provozu, osigurava podatke o opasnim kemikalijama, zajedno sa Europskom Komisijom osigurava tehničku pomoć, dostavlja Europskoj Komisiji podatke o provedbi uredbe 689. iz 2008. Naravno da je potrebiti nadzor, a nadzor će vršiti inspekcijski, izvršavati će sanitarni inspektori sukladno propisima kojima je uređen djelokrug ovlasti sanitarne inspekcije, te nadzor nad opasnim kemikalijama, … [[Ne razumije se.]] obavlja carinska uprava Ministarstva uprava, upravni nadzor obavlja ministarstvo nadležno za zdravstvo. Dakle, isto tako je rečeno da će ovaj zakon stupiti na snagu danom pristupanja u Europsku uniju. On će zasigurno, uz sve ovo ranije navedeno zasigurno doprinijeti dakle kvalitetnom i sigurnom sustavu i zaštiti okoliša i unapređenju zdravstvenog stanja naroda i stoga će klub Hrvatske demokratske zajednice podržati isti zakon. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a, HSU-a, uvažena zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Na samom početku ću reći da će klub HNS-a, HSU-a podržati ovaj prijedlog zakona. Iz podosta opširnog uvodnog dijela gospodina državnog tajnika čuli smo o čemu je ovdje riječ, pa ću ja u svojoj raspravi podvući samo neke osnovne stvari. Uvoz i izvoz opasnih kemikalija u Republici Hrvatskoj uređen je Zakonom o potvrđivanju Roterdamske konvencije o postupku prethodnog pristanka za određene opasne kemikalije i pesticide u međunarodnoj trgovini Zakonom o kemikalijama i pravilnikom o uvozu i izvozu opasnih kemikalija. Usklađenje domaćeg zakonodavstva s propisima Europske unije pokriva područje zaštite zdravlja ljudi i zaštite okoliša od štetnih opasnih kemikalija. Ovim se zakonom kao što smo već i čuli utvrđuje nadležno tijelo i zadaće nadležnoga tijela, za provedbu uredbe 689/2008. Europskog Parlamenta i Vijeća o izvozu i uvozu opasnih kemikalija. Ovim se zakonom dalje određuje inspekcijski, carinski i upravni nadzor, kao i kaznene odredbe. Htjela bih samo podvući još zaključak Odbora za zaštitu okoliša, po kome se zadužuje Ministarstvo zdravlja i socijalne skrbi, da tekst uredbe spomenute 689. Europskog Parlamenta i Vijeća o izvozu i uvozu opasnih kemikalija prevede na hrvatski jezik i da ga objavi u Narodnim novinama, te taj tekst bude prilog predmetnoga zakona. Eto još jedanputa klub HNS-a, HUS-a podržat će ovaj prijedlog zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je uvaženi zastupnik Stjepan Kundić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine tajniče, evo ga ja ću biti malo suhoparniji od svojeg kolege, pa ću se samo držati isključivo svoje teme, jer je on praktički elaborirao ovu točku jako dobro. Pa ću krenuti od ovoga, naime u svojoj presudi od 10. siječnja 2006. godine u predmetu pod oznakom C-178/03 Komisija protiv Parlamenta i Vijeća, Europski sud pravde poništio je uredbu prethodnu pod brojem 304/2003 jer se temeljila isključivo na članku 175. stavku 1. Ugovora o osnivanju Europske zajednice i donio odluku da i članak 133. i članak 175. stavak 1. predstavljaju odgovarajuće pravne temelje. Međutim, sud je isto tako donio odluku da učinke te uredbe treba zadržati dok se u razumnom razdoblju ne donese nova uredba koja će se zasnivati na odgovarajućim pravnim temeljima. A to znači i da obveze koje su već ispunjene u skladu s Uredbom br. 304/2003. ne treba ponovno izvršavati. I sad dolazimo, naša rasprava, znači uzimajući u obzir navedenu presudu donesena je Uredba br. 689/2008. Europskog parlamenta i vijeća o izvozu i uvozu opasnih kemikalija. Naravno, zbog potrebe usklađenja domaćeg zakonodavstva s propisima EU na području zaštite zdravlja ljudi i zaštite okoliša od štetnih i opasnih kemikalija sukladno čl. 161. Poslovnika Hrvatskog sabora predlaže se donošenje Zakona o provedbi Uredbe br. 689/2008. Europskog parlamenta i vijeća o izvozu i uvozu opasnih kemikalija po hitnom postupku. Istaknut ću sad čl. 3. koji govori, nadležno tijelo za provedbu Uredbe 689/2008. ovoga zakona je ministarstvo nadležno za zdravstvo. Pri provedbi ovog zakona ministarstvo surađuje sa središnjim tijelima državne uprave nadležnim za poslove poljoprivrede, zaštite okoliša, prometa, mora, gospodarstva i carinskog nadzora što je vrlo logično. Moj kolega je govorio i o nadležnostima nadležnog tijela pa ću ja istaknuti još jedanput čl. 4. – pod 1. Sudjeluje s Europskom komisijom i drugim državama članicama u provedbi aktivnosti u skladu s čl. 5. Uredbe. Drugo, provjerava obavijesti o izvozu i dostavlja ih Europskoj komisiji. Nadalje, prosljeđuje obavijesti o izvozu Europskoj komisiji. Četiri, prikuplja, obrađuje i dostavlja Europskoj komisiji podatke o izvozu i uvozu u prethodnoj kalendarskoj godini. Peto, zajedno s drugim državama članicama i Europskom komisijom sudjeluje pri obavještavanju o kemikalijama čija je uporaba zabranjena ili ograničena. Nadalje, sudjeluje u donošenju odluke o uvozu u EU. Zatim, dostavlja svima na koje se to odnosi odgovore Europske komisije. Zatim, provodi postupak izričitog pristanka. Deveto, dostavlja i Europskoj komisiji podatke o provozu. Deseto, osigurava podatke o opasnim kemikalijama. Nadalje, zajedno s Europskom komisijom osigurava tehničku pomoć. I na kraju, dostavlja Europskoj komisiji podatke o provedbi Uredbe 689/2008. Što se tiče nadzora on postoji. Kao prvo inspekcijski nadzor, carinski, upravni nadzor. Što se tiče inspekcijskog nadzora on obavlja sanitarni inspektori sukladno propisima kojima je uređen cjelokupne ovlasti Sanitarne inspekcije te nadzor nad opasnim kemikalijama. Carinski nadzor obavlja Carinska uprava Ministarstva financija. I s tim ću spomenuti čl. 7., uz čl. 7. znači propisuje se nadzor nad izvozom i uvozom opasnih kemikalija te obavljaju carinska tijela u skladu s čl. 17. Uredbe 689/2008. i ovoga zakona pri čemu provjeravaju da li izvoznik prilikom izvoza opasne kemikalije na koju se primjenjuje ova uredba u polje 44. Izvozne deklaracije naveo referentni identifikacijski broj, provjeravaju da li je navedeni referentni identifikacijski broj ispravan, a samim tim i dopuštenost izvoza, provjeravaju u okviru carinskog nadzora da li su opasne kemikalije na koje se primjenjuje Uredba 689/2008. u skladu s podacima koji su navedeni u Izvoznoj deklaraciji i pratećim ispravama. I kao zadnje, postoji upravni nadzor – obavlja ministarstvo nadležno za zdravstvo. Ovaj zakon objavit će se na kraju u Narodnim novinama, a stupa na snagu danom pristupanja Republike Hrvatske EU. I moram istaknuti da što se tiče državnog proračuna on je znači neće biti nikakvih problema s tim proračunom. Na kraju moram istaći da ću podržati navedeni prijedlog zakona.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Na početku ću reći da ću podržati donošenje ovog prijedloga zakona, ali isto tako se želim osvrnuti na jednu dosta neobičnu činjenicu koja je vezana uz ovaj prijedlog zakona koji ja smatram da ustvari nije ništa drugo nego određena vrsta transponiranja ustvari Uredbe EU, odnosno Europske zajednice u zakonodavstvo RH i opis mehanizama provedbe te uredbe, odnosno neka vrsta čina ratifikacije same ove uredbe. Mislim da je jako neobično da mi sa ovim prijedlogom zakona nismo dobili i tekst same uredbe jer to znači da ustvari raspravljamo o nečemu o čemu ustvari sadržaj ne znamo i nismo sigurni što znači. Činjenica je da je ova uredba obvezujuća za sve zemlje EU pa tako će biti obvezujuća i za RH kada ona uđe u EU, ali mislim da je minimum poštovanja zastupnika i zastupnica ovog Sabora da nam se da na uvid tekst uredbe kako bismo bili ustvari informirani o tome što sa ovim prijedlogom zakona potvrđujemo. U tom smislu sam govorila i na Odboru za zaštitu okoliša i zato apeliram ovaj put na nadležno ministarstvo, a to je Ministarstvo zdravstva koje će na kraju krajeva biti i zaduženo za provedbu ove uredbe, ali i Vladu RH da se ovakve situacije ne ponavljaju i da u budućnosti kada će nam ovakve stvari dolaziti na stol da uvijek bude u sklopu samog prijedloga zakona i uredba za koju ja vjerujem da nema ništa sporno čak štoviše da je vrlo dobra i da će doprinijeti uvođenju reda u ovo područje u RH, ali ipak mislim da kao zastupnici i zastupnice moramo imati informaciju znači o tome i što ovim zakonom potvrđujemo. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I još imamo jednu raspravu, a to je uvaženi zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani gospodine tajniče. Pridružujem se svojoj kolegici Holy u protestu činjenice da nismo imali prilike vidjeti i engleski tekst ovih uredbi koje transponiramo u naše zakonodavstvo. Opet je ovo jedan od hitnih zakona po hitnom postupku koji je pred nama u proceduri, međutim postavlja se pitanje zašto je hitni postupak potreban kada u zadnjem stavku članak 9. kaže: "Ovaj zakon stupa na snagu danom pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji". Dakle, radi se o još jednom zakonu sa odgodom djelovanja. Mi smo se izgleda ovdje u Hrvatskom saboru specijalizirali donositi zakone koji stupaju na snagu danom pristupanja RH u punopravno članstvo EU i tog dana će nastati u RH kaos jer više nitko nema uvida koji zakoni će imati kakve učinke toga dana kada svi stupaju na snagu. Koje će to imati reperkusije na gospodarstvo. Posebice je to važno za one zakone koji se odnose na tehničko usklađivanje poglavlje 1- Slobodno kretanje roba itd. Također iako je ovaj zakon samo jedna transpozicija uredbi EU u naše zakonodavstvo ostaje nejasna činjenica recimo u članak 5. koji kaže da inspekcijski nadzor nad provedbom uredbe ovoga zakona će obavljati sanitarni inspektori sukladno propisima kojima je uređen i ovlasti sanitarne inspekcije, te nadzor nad opasnim kemikalijama što je uredu. Međutim kako mi nismo imali prilike uvida u izvornu uredbu EZ ne znamo kako je to uređeno EU i da li je ovako rješenje sukladno. Primjerice, nedavno smo raspravljali u Saboru i Zakon o radiološkoj i nuklearnoj sigurnosti koji je inspekcijski nadzor istina uredio dvostupanjski, ali konačno ipak je konačnu odluku ima Ministarstvo zdravstva i time je ugrožena neovisnost inspekcije u tom segmentu. Da je tome tako svjedoči i ovaj Progress report kojeg smo dobili od EU za razdoblje od 2010. do 2011. koji je zaista vrlo povoljan. Daje RH nadu za pristupanje EU i rješavanje još preostalih problema. Ali činjenica jest da na stranici 40. u osvrtu na poglavlje Energetika vezano uz Državni zavod za radiološku i nuklearnu sigurnost kolege koji su radili taj izvješće o napretku u ime EK kažu da su inspekcijske funkcije vezano uz djelatnost Državnog zavoda za radiološku i nuklearnu sigurnost dodijeljene Ministarstvu zdravstva što dovodi u pitanje nezavisnost regulatornog tijela za zaštitu od zračenja. Dakle, sve ono što je klub SDP upozoravao tom prilikom mi dakle donosimo zakone nadajući se da EU neće primijetiti kako ti zakoni nisu do kraja harmonizirani sa njihovom pravnom stečevinom odnosno zdravim razumom i pozitivnim propisima, pa eto si dopuštamo ovakve kritike i packe. Ovaj zakon koji sada raspravljamo svakako treba podržati, ali ostaju sve ove dvojbe vezano uz rješenje inspekcijskog nadzora kako se ne bi desilo da opet Kadija tući, Kadija sudi. Ne znam. Možda je ovo dobro rješenja ali je činjenica da nismo imali prilike uvida u način na koji je to riješeno u EU i također ostaje činjenica da mi ovdje po tekućoj vrpci donosimo zakone sa odgodom važenja, a da nitko nije napravio satelitsku bilancu u kakvom su međuodnosu ti zakoni i što će se ustvari desiti kada u jednom trenutku poput neke šok terapije svi oni stupe na snagu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti završnu riječ? Da. Uvaženi Ante Zvonimir Golem državni tajnik u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Trebao bi reći nekoliko riječi na kraju čisto da neke stvari ne ostanu ne razjašnjene. Kao što sam u uvodnoj riječi rekao to je točno. RH ne raspravlja o uredbi, uredba je obvezujuća za sve članice. RH samo treba svojim zakonom urediti kako će pratiti provedbu uredbe. Što se tiče teksta uredbe slažem se tu sa današnjom raspravom. Trebam samo upozoriti da tu postoji određeni problem koji je više tehničke prirode. Naime, sva pravna stečevina EU to znači uredbe i sve ono što RH preuzima znači što ne implementira u svoje zakonodavstvo nego preuzima, danom pristupanja bit će objavljena na hrvatskom jeziku u službenim stranicama EU. Ono što je stvar, zašto ja kažem da je malo tehnički problem, što je objavljivanje takvog teksta u neslužbenom prijevodu u Narodnim novinama može pravno dovesti do zavrzlame. I ono što mi moramo učiniti, moramo učiniti da to mora biti službeni prijevod. U stilu toga, a u dogovoru nakon zaključka Odbora za zaštitu okoliša mi prihvaćamo Prijedlog zaključka odbora. S time da je u dogovoru s predsjednicom odbora jedino što iz teksta zaključka, ja ću ga pročitati da ne bi bilo nejasno. "Zadužuje se Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi da tekst Uredbe EZ broj 689/2008 Europskog parlamenta i Vijeća o izvozu i uvozu opasnih kemikalija preveden na hrvatski jezik objavi u Narodnim novinama", s time da će se raditi o neslužbenom prijevodu i to treba jasno naglasiti. Ono što bi trebao posebno tu istaknuti, upravo kako ne bi danom pristupanja Hrvatske u EU tim danom odjedanput ogromna količina raznih propisa Europske unije unijela kao sinert kako je ovdje rečeno, upravo zato se i donose ranije ovi zakoni koji zakoni će stupiti na snagu na taj dan kako bi se i kroz kodeks savjetovanja sa zainiteresiranom javnošću i sa neposrednim kontaktima i sa onima na koje se tiče. Znači privredom tko je uvozi i izvozi i svi drugi koji imaju interes ili na neki način žive mogli upoznati što će se to dogoditi danom pristupanja i onda na taj dan bili spremni da ne bi došlo do ovoga što se ovdje navodi. Smatramo da kad bi veliku količinu propisa tada donijeli na taj dan da bi tek onda nastupio kaos i ne bi nitko znao tko bi šta radio. I stoga će ovo je jedna u nizu uredbi i bit će još uredbi koje će biti pred vama, a u tom dijelu slažem se da uz svaku takvu uredbu se zastupnicima dostavi i originalni tekst uredbe. Ministarstvo ne može ulaziti u službene prijevode, to je stvar institucija koje već pripremaju da se cijela ta pravna stečevina na službenom jeziku Europske unije koji će biti hrvatski jezik danom ulaska u Europsku uniju, da to bude objavljeno u službenom glasilu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o provedbi Uredbe EZ broj 689/2008 Europskog parlamenta i Vijeća o izvozu i uvozu opasnih kemikalija, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. broj 635. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o provedbi Uredbe Europske zajednice broj 689/2008 Europskog parlamenta i vijeća o izvozu i uvozu opasnih kemikalija. Molim uključimo se i glasujmo o predloženom konačnom prijedlogu zakona. Rezultat. Ovaj prijedlog zakona je prihvaćen sa 104 glasa za, 3 suzdržana i ništa protiv. Odbor za zaštitu okoliša predlaže Hrvatskom saboru donošenje zaključka koji glasi: "Zadužuje se Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi da tekst Uredbe EZ broj 689/2008 Europskog parlamenta i Vijeća o izvozu i uvozu opasnih kemikalija prevede na hrvatski jezik, objavi u "Narodnim novinama" uz tekst predmetnog zakona." Predstavnik Vlade je prihvatio ovaj zaključak u izmijenjenom obliku tako da glasi: "Zadužuje se Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi da tekst Uredbe EZ broj 689/2008 Europskog parlamenta i Vijeća o izvozu i uvozu opasnih kemikalija prevede na hrvatski jezik i objavi u "Narodnim novinama"." Da li odbor prihvaća ovaj izmijenjenih zaključak? Prihvaća? Da. Predsjednica odbora prihvaća. Dajem na glasovanje ovaj izmijenjeni prijedlog zaključka koji sam pročitao zadnji. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj prijedlog zaključka je prihvaćen većinom glasova, 105 glasova za, 3 suzdržana i 1 protiv.
Prelazimo na točku 2. To je - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora o izmjenama i dopunama br. 1. ugovora o jamstvu od 1. veljače 2005. između Republike Hrvatske i Europske banke za obnovu i razvoj, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 636. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pomorstvo, promet i veze. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Mario Babić, državni tajnik u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora, poštovane dame i gospodo zastupnici. Zaista je veliko zadovoljstvo u ovim kasnim jesenskim vikendima pročitati ili čuti u medijima kako u Dubrovniku boravi preko 10000 turista pristiglih kruzerima. Dame i gospodo, Dubrovnik je treća destinacija u Mediteranu i deveta u svijetu. Ovaj ugovor predlažemo da se sklopi upravo zato da bi nastavili radove u Dubrovniku i da bi Dubrovnik ne zadržao status treće luke u Mediteranu, nego da bude čak i druga ako treba, a bit će vjerojatno. Ovaj projekt dogradnje luke Dubrovnik dio je projekta rekonstrukcije i gradnje hrvatskih luka. Trenutačno se u hrvatskim lukama obavljaju radovi vrijedni 504 milijuna eura. U Rijeci se nadograđuje kontejnerski terminal Brajdica, u Zadru je u završnoj prva faza završena. To je projekt vrijedan preko 240 milijuna eura. U Šibeniku pred dva tjedna smo, Sabor Hrvatske je potvrdio ugovor o zajmu za novi grad Vrulje. Trenutačno se obavlja izbor izvršitelja radova i vjerujem da će zadnji dani prosinca početi radovi u Šibeniku. U Splitu je u kolovozu pušten u promet produženi gat Svetog Duje i trenutačno se radi na pripremi dokumentacije za tzv. ljetne vezove. U Pločama je u kolovozu pušten u promet kontejnerski terminal. Očekujemo koncem godine početak radova na terminalu za rasute terete. Dubrovnik. U Dubrovniku je u proljeće ove godine pušten u promet rekonstruirana obala gdje su radovi započeli 2005. godine rekonstrukcijom obale dugačke 800 metara. U Dubrovniku mogu pristati svi trenutačno izgrađeni kruzeri u svijetu, znači i bez obzira na dužinu i gaz. Ovim novim projektom Batahovina namjerava se dobiti još 200 metara obale i to obale koja nikada nije bila izgrađena, a to je onaj dio od Kantafiga do korijena mosta Franje Tuđmana čime će Dubrovnik dobiti još 200 metara obale, odnosno ima mogućnost vezivanja još jednog kruzera. Želim naglasiti da je ovo tek manji dio posla. Dakle, u ovom dijelu izgradnje infrastrukture Republika Hrvatska odnosno Vlada je obavila svoj posao, infrastruktura je napravljena odnosno bit će završena vrlo skoro. Slijedi raspisivanje međunarodnog natječaja i dodjele koncesije za gradnju suprastrukture. Tu slijede veliki investicijski radovi i to radovi od kojih će u prvom redu imati koristi grad Dubrovnik jer se radi o objektima ne samo koji će koristiti putnicima. Radi se o drugim objektima koji će koristiti gradu kao što je to autobusni kolodvor i slično. Visina zajma je 34 milijuna i 500000 kuna. Prva faza koja je već završena bila je 24 milijuna i 500000 kuna. Ova nova faza je 8 milijuna, pardon eura. Rok otplate 13 godina, poček 3 godine, kamata, euro libor plus 1%. S obzirom na promet u luci Dubrovnik uopće ne dvojimo da li će Lučka uprava Dubrovnik moći vraćati kredite i ne dvojimo da neće trebati aktivirati jamstvo. Hvala vam lijepa.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Nema prijava. Hvala. Otvaram raspravu. Imamo prijavljenu jednu raspravu u ime kluba, u ime HDZ-a zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, poštovani gospodine državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržati će donošenje Zakona o potvrđivanju ugovora o izmjenama i dopunama Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske banke za obnovu i razvoj kojim se ugovorom, kojom se izmjenom ugovora nadopunjuje osnovni ugovor iz veljače 2004. godine kada je Europska banka za obnovu i razvoj putem jamstva jasno Republike Hrvatske odobrila Lučkoj upravi Dubrovnik kredit u iznosu od 26 i pol milijuna eura, a koji je kredit bio namijenjen za izgradnju, dogradnju i rekonstrukciju obale u Gruškoj luci kako bi se omogućilo da se poveća promet upravo kruzera, brodova na kružnom putovanju ali i brodova koji plove na, koji povezuju hrvatske luke na duž obalnoj liniji od Rijeke prema Splitu, ili na međunarodnim linijama od Dubrovnika prema Republici Italiji. Taj projekt, kako je maloprije rekao gospodin državni tajnik je dovršen, na način da je u 2. mjesecu ove godine obilježeno završavanje tog dijela, i na taj način je praktično osnovni projekt proširenja i rekonstrukcije Gruške luke dovršeno. No tijekom izgradnje i izvođenja radova na toj prvoj fazi ukazala se potreba da se dogradi i preostali dio Gruške luke, u predjelu Batakovina, a koji bi dio Gruške luke bio u prvom redu namijenjen za brodove koji spajaju … [[Ne razumije se.]] otoke i sve one otoke i luke koji gravitiraju Gruškoj luci i gradu Dubrovniku i kako bi se onda zatvorio cjelokupni kompleks koji je urbanističkim planom uređenja Gruža predviđen i da bi na taj način bila dovršena u Dubrovniku u okviru i u području kojim upravlja lučka uprava cjelokupna infrastruktura koja je potrebna za daljnji razvoj Gruške luke. Kao što je rekao gospodin državni tajnik ova investicija u izgradnju i dogradnju Gruške luke u Dubrovniku tek je jedna od investicija koje Republika Hrvatska provodi u svim hrvatskim lukama od državnog značaja, dakle u svih 6 luka od državnog značaja u Republici Hrvatskoj u ovom trenutku se provode veliki investicijski infrastrukturni radovi, čija je ukupna vrijednost negdje oko 527 milijuna eura, neki su u punoj fazi dovršenja, kao što je primjerice i ovaj, a neki su na početku, ali u svakom slučaju za sve investicije u svim državnim lukama već su osigurana sredstva za izvođenje tih radova. Naime Vlada Republike Hrvatske ocjenjuje s punim pravom da su luke u Republici Hrvatskoj pokretači hrvatskog gospodarstva, jer prema jednoj studiji koja je rađena, na jednu kunu, jedan euro, jedan dolar koji dođe u lučki sustav hrvatsko gospodarstvo, svi korisnici tog segmenta usluga u lukama na tu jednu kunu, jedan eur, ili jedan dolar ostvare još multiplikativni faktor od 15 do 20 eura, ovisi o kojoj se, o kojem je prometu riječ, dakle da li je o putničkom, da li je u kontinentskom prometu, da li je o prometu rasutim teretima, itd., itd., ali u svakom slučaju što je važno za istaknuti na jednu kunu koja prolazi kroz lučki sustav svi sudionici u tom lučkom sustavu ostvaruju prihode koji se množe od 15 do 20 puta. Stoga je jasno potpuno opravdano ulaganje u lučki sustav, pa jasno samim time i u ovu investiciju, dakle dogradnju i proširenje Gruške luke. Kada je 2003. godine, to je mislim vrlo važno za spomenuti, rađena studija opravdanosti dogradnje i rekonstrukcije Gruške luke, onda je tada prema određenim ispitivanjima i pokazateljima predviđeno da promet od milijun putnika u Dubrovačkoj Gruškoj luci se dovodi negdje 2011. ili 2012. godine, no upravo zahvaljujući investicijama koje se događaju i na području Dubrovnika, a svakako i u zračnoj luci Dubrovnik, a i u Gruškoj luci taj promet od milijuntog putnika se u Dubrovniku dogodio već 2008. godine, dakle 3 godine prije nego što je sama studija koja je ukazivala na opravdanost ovakvih investicija, pokazala je da čak 3 do 4 godine prije nego što je predviđen broj putnika, da se on doista u Dubrovačkoj Gruškoj luci dogodio. Sama investicija za koju se ovaj ugovor i potpisuje iznosi oko 8 milijuna eura i ja vjerujem da će vrlo brzo biti praktično i započeti njena gradnja i realizacija kako bi se još kvalitetnijim učinila cjelokupna lučka infrastruktura u luci Dubrovnik. No izgradnja lučke infrastrukture, izgradnja obale i rive u Gruškoj luci tek je manji dio projekta koji je potrebno realizirati. Naime nakon što se dovrši cjelokupni projekt, lučka uprava zajedno sa gradom Dubrovnikom treba ući u drugu fazu, a to je donošenje urbanističkog plana uređenja i temeljem čega će lučka uprava moći raspisati natječaj za dodjelu koncesije za izgradnju cjelokupnih svih planiranih objekata lučke suprastrukture u luci Dubrovnik. Ja očekujem da će to biti vrlo brzo, mislim da je urbanistički plan uređenja Gruške, Gruža u završnoj fazi u gradskom vijeću grada Dubrovnika i da bi nakon toga trebalo krenuti u realizaciju, jer dok se ne izgrade svi objekti koji su planirani prema tom urbanističkom planu neće biti u potpunosti opravdana velika investicija negdje oko 250 milijuna kuna koliko će na kraju biti uloženo u samu lučku infrastrukturu u luci Dubrovnik. Evo nakon 15 dana u Hrvatskom saboru raspravljamo o dva gotovo identična projekta. Prvi projekt je već spomenut prije 15 dana je Hrvatski sabor usvojio također ugovor o jamstvu Republike Hrvatske Europskoj banci za obnovu i razvoj za izgradnju jednog sličnog objekta u luci Šibenik, a rekao sam već dakle pored ove dvije luke koje su uglavnom putničke velika se sredstva ulažu i u luku Rijeka, u tzv. Rijeka … [[Ne razumije se.]] projekt koji košta ukupno oko 120 milijuna kuna, pa u luku Gaženica, u luku Split, i u luku Ploče. Prema tome jasno da Republika Hrvatska s pravom provodi ove investicije u lučkom sustavu, jer kao što sam rekao i u dijelu putničkog prometa, i u dijelu prometa generalnih tereta, rasutih tereta, kontinentskom prometu, sve su te investicije itekako opravdane, pa prema tome svakako da mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice podržavamo ovaj projekt, i jasno očekujemo da se on čim prije realizira kako bi nakon njega mogli krenuti sa izgradnjom svih onih objekata suprastrukture koji omogućavaju zapošljavanje, rast gospodarstva itd., itd. Pa prema tome, evo jasno da će klub Hrvatske demokratske zajednice podržati ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jednu raspravu pojedinačnu, uvaženi zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo moram sa zadovoljstvom konstatirati da je danas na dnevnom redu pred nama Prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora o izmjenama i dopunama prvog Ugovora o jamstvu od 1. veljače 2005. između Vlade Republike Hrvatske i Europske banke za obnovu i razvoj, ili jednostavnije rečeno riječ je o zajmu lučkoj upravi Dubrovnik, kojim će se osigurati nastavak projekta realizacije infrastrukture u samoj luci Gruž, ispod mosta Dr. Franje Tuđmana, nastavak dakle Batakovina, predjel Batakovina, koji je značajan da bi se u kompletu infrastruktura za luku Gruž dovršila i da bi se osigurao nesmetan prijevoz i za Elafite, ali i mogućnost naravno da se dodatno kruzeri sidre i na tom dijelu, odnosno da se privežu za obalu. Ono što je bitno reći, da je ovo jedan od temeljnih projekata koji će u konačnici značiti i već sada znači, možemo slobodno reći, znači produžetak turističke sezone. I ono što je svim turističkim djelatnicima na umu kad govore o turizmu onda je to prije svega želja da se turistička sezona produlji što je moguće prije i što je moguće više, a u konkretnom slučaju Dubrovnika evo možemo slobodno reći podatak koji je izuzetno važan upravo za sve turističke djelatnike, osim činjenice kao što je rekao državni tajnik gospodin Babić da je Dubrovniku danas prisutno i po nekoliko tisuća gostiju bez obzira što je sezona ona glavna za nama. Možemo slobodno reći da evo da će zadnji kruzer u ovoj godini pristati u Dubrovniku 27. prosinca, dakle pri kraju godine, a da će već prvi u sljedećoj godini biti 3. siječnja. Dakle, možemo slobodno konstatirati da nema nikakve stanke zapravo u dolasku turista u Dubrovnik i da je zapravo na ovaj način realizacija ovog projekta već danas možemo slobodno reći da se u Dubrovniku turistička sezona zapravo produljuje na cijelu godinu, što je izuzetno, izuzetno bitno. Već je evo kolega Bačić u ime kluba rekao koliko RH, odnosno Vlada Republike Hrvatske skrbi, brine o lukama. Pa ja se usudim reći da je Vlada Republike Hrvatske u posljednjih nekoliko godina uložila više sredstava nego što je to u posljednjem stoljeću uloženu u infrastrukturu kad govorimo o otocima i lukama. Sasvim sigurno da je, evo nakon Austro-Ugarske ovo su zapravo najznačajniji projekti za Hrvatsku koji su napravljeni i ja mogu reći evo da sam sretan i zadovoljan, pogotovo što se u našoj županiji događa još jedan veliki projekt koji je također spomenut, to je ulaganje u Luku Ploče, u kontejnerski terminal koji je već otvoren i u terminal za rasute terete koji su doista značajna investicija u gospodarskom smislu za razvoj i Dubrovačke županije, ali naravno i za cijelu Hrvatsku i za regiju. Za BiH posebice ova luka će imati značajan utjecaj na razvoj gospodarstva. I u tom smislu sasvim jasno je da Vlada Republike Hrvatske prepoznaje prioritete i interese i gospodarstva, ali i općenito svih tokova koji se događaju u Dubrovačko-neretvanskoj županiji i naravno u cijeloj Hrvatskoj. Vrijednost ovog zajma ukupno je, kao što je već rečeno, je 34,5 milijuna eura. Dakle, 34,5 milijuna eura. Negdje oko 250 milijuna kuna. A konkretno ovaj dio dodatka je u vrijednosti 8 milijuna eura. Ono što je bitno je evo da se danas već u hitnom postupku donese ovaj prijedlog zakona kako bi se moglo doista krenuti u realizaciju ovog projekta koji je izuzetno, izuzetno važan za grad Dubrovnik i kao što sam već rekao za cjelokupne gospodarske tokove. Također, želim istaknuti ono što je već rečeno, ali još jedanput nije naodmet da zapravo ovaj preduvjet izgradnje infrastrukture je preduvjet da bi se započeo projekt izgradnje suprastrukture koji će doista donijeti potpuno nove sadržaje gradu Dubrovniku, luci Gruž i koji će značiti dodatno zapošljavanje ljudi, koji će značiti jedan novi generator razvoja samog grada Dubrovnika i cijele regije. I naravno ono što je izuzetno bitno u ovom dijelu posla koji se tiče kruzera osim što je, kao što je već kapetan Babić rekao, činjenica je da je Dubrovnik treća luka na Mediteranu po putnicima s kruzer brodova, sa kruzera, s kružnog putovanja i deveta na svijetu. Ja osobno mislim naravno da je Dubrovnik broj jedan luka po atraktivnosti i da sasvim sigurno da će to pratiti i ovaj drugi rezultat kad se dovrši cijela suprastruktura da Dubrovnik može postati prva luka na Mediteranu sa ovim kapacitetom luke koja će moći primiti tako veliki broj i naravno uz ona sidrišta koja su u blizini Lokruma. Na taj način ćemo sasvim sigurno osigurati veću dostupnost grada Dubrovnika. I u konačnici sasvim sigurno da ovaj projekt znači i u ovoj godini, recesijskoj godini, znači jasan znak da se konkretnim ulaganjem zapravo da se pomaže i izlasku iz krize, pomaže se i građevinskoj operativi i na taj način imamo jedan multifaktor umnoženja svih sredstava koja se ulažu u sam grad Dubrovnik i u samu luku. Stoga evo, moj je naravno prijedlog, ja to i očekujem da će svi podržati ovaj prijedlog zakona jer doista on znači itekako puno za sam grad Dubrovnik i za Dubrovačko-neretvansku županiju i za, kao što sam već rekao, i za cijelu zapravo regiju. Svi će imati koristi od ovoga, posebice građani Dubrovnika.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvažena zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa ja mislim, gospodine Matušiću, da se naravno mogu složiti s vama u današnjem izlaganju i o atraktivnosti Dubrovnika i o potencijalu Dubrovnika i Dubrovačko-neretvanske županije i o povećanom broju noćenja i o puno stvari koje ste zapravo sada spomenuli. Isto tako o važnosti luke u Gružu za razvoj turizma, odnosno za razvoj gospodarstva i naše regije, odnosno i RH. Znamo isto tako da je luka, spomenuo je gospodin Bačić, da je luka pokretač gospodarstva i to je točno. Međutim, mi znamo da, ovo bi sada zapravo iskoristila priliku pa bi vas upitala obzirom da ste i vi i gospodin Bačić sa područja Dubrovačko-neretvanske županije, upitala bih vas onda zbog čega ste za pripajanje Trgovačkog suda, odnosno mislim da bi upravo zbog toga što ste već rekli da je luka pokretač hrvatskog gospodarstva, da hrvatsko gospodarstvo naravno treba biti trgovački sud što dostupniji, ja bi sada ovdje iskoristila priliku da možemo sada reći da
Uvažena zastupnice, ali to nije niti spomenuto, niti je tema. Nemojte
Pa ja mislim gospodine
Ne možete to u temu stavljati, molim vas.
Gospodine potpredsjedniče mislim da je
Rasprava je o sasvim drugoj i nemojte to.
Ali mislim da je jako vezana tema da bi se čak radilo moguće proširiti djelatnost Trgovačkog suda u Dubrovniku na ovo područje koje se rješavaju sporovi koji se tiču brodova, a ne spajati ga sa Trgovačkim sudom u Splitu.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa odmah ću vam odgovoriti na ovo pitanje koje nije bilo predmet moje rasprave, ali vrlo rado ću odgovoriti. Trgovački sud u Dubrovniku će nastaviti raditi. Dakle niti jedna usluga koju danas dubrovčani imaju na trgovačkom sudu neće se ukinuti. Sve ono što su do sada mogli napraviti na Trgovačkom sudu u Dubrovniku ako i usvojimo i kada usvojimo zakon koji je pred nama o spajanju sudova to je tehnički zakon, bit će stalna služba i sasvim je jasno i ministar rekao i u Dubrovniku i ovdje pred nama, da niti jedna usluga koju danas dubrovčani mogu realizirati na trgovačkom sudu neće biti ukinute i da će sve isto moći realizirati i u slučaju eventualnog spajanja. Dakle, sve će ostati isto za građane Dubrovnika.
Ne treba.
Ali što se tiče kruzera, želim samo reći još jednu činjenicu koja je izuzetno bitna. Dubrovnik danas može i već postaje home port dakle postaje luka matična ukrcaja, iskrcaja putnika što izuzetno puno znači. Mi smo imali takvu situaciju već prije par godina. Nažalost zbog neozbiljnost jednog hotelijera koji je potpisao ugovor sa Tvrtkom Aida došlo je do toga da je ta tvrtka raskinula ugovor o tome da je Dubrovnik home port. Ali to je druga i duga priča. Ali izuzetno je bitno da danas Dubrovnik ponovno postaje home port što znači povećan promet u zračnoj luci i do 30-ak aviona dnevno samo za punjenje jednog borda, da ne govorim koja je to beneficija za sam grad Dubrovnik. I plus činjenica da putnici sa kruzera kada idu na destinaciju uvijek zahtijevaju hotele od 5 zvjezdica jer su i brodovi jednako tako imaju dakle hotelski dio koji je 5 zvjezdica, isto tako računaju i na destinaciji, što znači da ti putnici ostaju i dolaze i prije samog putovanja kružnog i ostaju nakon njega. Dakle, multiaplikativni faktor apsolutno za Dubrovnik i u tom smislu nema nikakve dvojbe da je ovo izuzetno važan projekt koji je Vlada Republike Hrvatske prepoznala i koji evo dovodi do kraja.
Hvala lijepo. I 5 minuta u ime kluba uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. U ime kluba koje stranke? HDSSB-a, ja bih vas zamolio da drugi puta izgovorite ime naše stranke, jer ona je parlamentarna stranka i ima svoj klub. Dakle, svjedoci smo serijala ugovora o izmjenama i dopunama ugovora o jamstvima između Vlade Republike Hrvatske i Europske banke za obnovu i razvoj. znam izgovoriti na engleskom ime te banke, dakle European bank for Reconstruncion and Development za razliku od nekih. Dakle, prije 15 dana svega je bio isti i sličan ovakav ugovor u svezi Luke Šibenik, sada je taj ugovor u svezi Luke u Gružu, dubrovačke luke. Sutra će biti čini mi se kako je najavio gospodin Matušić Luka Ploče. Već je bila, evo serijal pravi. E istovremeno prije nekoliko dana nakon usvajanja jer sam i ja glasovao za Luku Šibenik je bilo drugi puta otvaranje radova u Riječnoj luci Batina koju je izveo ministar i Vlada Republike Hrvatske bez poziva Županije Osječko-baranjske koja uložila znatna sredstva u Luku Batina na Dunavu. Ja ponovno sa ove govornice pozivam da se gospodarstvo treba razvijati na kontinentalnom dijelu. Da sam zadovoljan sa mogućnostima potpisa i produljenja ugovora i izmjeni i dopuni kojim se osigurava 250 milijuna kuna ili 31,7 milijuna eura za izgradnju naše južne Luke Dubrovnik. ... je zadnja najjužnija, ali o tome drugom prilikom. Dakle i sa Lukom Šibenik također i sa Lukom Ploče koja je u neku ruku značajna i međunarodna luka s obzirom na svoju zemljopisnu poziciju. No, moram ponovno govoriti sa ove govornice o luci Brod i o luci Vukovar i o luci Osijek, dakle na Dravi, Dunavu i Savi, ali nažalost to stoji. Znam da će biti ondje s one strane slavonske ispravaka netočnih navoda, ali gospodo kada se pogledaju sredstva koja su uložena u ove luke o kojima sam govorio dakle riječne luke u odnosu na zajmove koje ćemo svi vraćati, svi naši porezni obveznici za izgradnju, modernizaciju i konačni završetak i Luke Dubrovnik i Luke Ploče i Luke Šibenik i svih ostalih da su sredstva minorna odnosno ta sredstva velika u odnosu na ulaganja u riječne luke koje također za Slavoniju, Baranju i Srijem znače razvoj gospodarstva kao što znače za razvoj gospodarstva na ovim područjima u koja se sada ulaže putem kredita Europske banke za obnovu i razvoj. Nažalost, ovdje saborska većina u kojoj lobisti pojedinih regija i krajeva su znatno uspješniji u odnosu na lobiste iz HDZ-a koji potječu iz Slavonije i Baranje ili ih uopće i nema nažalost, uspijevaju putem ugovora Vlada Republike Hrvatske kojoj su također nametnuli svoje mišljenje i zahtjeve, uspijevaju u tome, a evo Slavonija, Srijem i Baranja zaostaju i u tom smislu za ostalim dijelom RH iako bi trebali biti i kunemo se ili kunete se u ravnomjeran razvoj svih krajeva RH. Ipak bez obzira na to jer volimo našu Dalmaciju, volimo naš Dubrovnik mi ćemo kao klub HDSSB-a glasovati za ovaj prijedlog. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Prvo je uvaženi zastupnik Branko BAčić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ma naime netočan je navod kojega je rekao gospodin Grubišić da se kaže nažalost u lukama pa je naveo Slavonski Brod i Osijek, Vukovar da se ne ulaže dovoljno u izgradnju infrastrukture u tim lukama. Ja moram reći da je taj navod netočan. Naime, upravo se u ovom trenutku u svim lukama na unutarnjim vodama, dakle i u Slavonskom Brodu i u Osijeku i u Sisku i u Vukovaru provode aktivnosti na izgradnji lučke infrastrukture u tim lukama. No s obzirom da su te luke na rijekama koje su za vrijeme rata bile devastirane kao plovni putevi, prvenstveni preduvjet za rekonstrukciju tih luka je rekonstrukcija plovnog puta. I u ovom trenutku zajedno sa susjednom državom Bosnom i Hercegovinom, Republikom Srbijom i Republikom Slovenijom provodi se aktivnost na rekonstrukciji plovnog puta rijeke Save koja je rijeka plovni put i čije je uređenje preduvjet za izgradnju i Siska i Slavonskog Broda kao riječne luke.
Hvala lijepa. I drugi ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega moram vas ispraviti zato što porezni obveznici Republike Hrvatske neće vraćati ovaj zajam, jer ovaj zajam vraća Lučka uprava i upravo iz poslovanja. Ovo je jedan od takvih projekata koji će zapravo onog trena kad se realiziraju odmah donositi dobit, odnosno povrat tog novca tako zapravo neće se morati aktivirati jamstva koja je država dala u ovom slučaju jer zapravo Lučka uprava Dubrovnik već danas redovito vraća rate kredita po onom prvom dijelu iz 2005. godine. a poček je bio od tri godine, što znači da već od 2008. Republika Hrvatska, odnosno Lučka uprava isplaćuje redovito rate zajma i tako će biti i u budućnosti.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. I glasovat ćemo kad se steknu za to potrebni uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o izmjenama i dopunama broj 1. Ugovora o jamstvu od 1. veljače 2005. između Republike Hrvatske i Europske banke za obnovu i razvoj, bio je hitni postupak, P.Z. br. 636, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o izmjenama i dopunama broj 1. Ugovora o jamstvu od 1. veljače 2005. između Republike Hrvatske i Europske banke za obnovu i razvoj. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj konačni prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora je prihvaćen većinom glasova, 103 glasa za, 2 suzdržana i ništa protiv.
Prelazimo na treću točku dnevnog reda, a to je - Konačni prijedlog Zakona o ekološkoj proizvodnji i označavanju ekoloških proizvoda, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 637. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Hitni postupak primjenjuje se u skladu sa člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli: Odbor za zakonodavstvo, Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj, Odbor za zaštitu okoliša i Odbor za europske integracije. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Stjepan Mikolčić, državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, dame i gospodo zastupnici. Ovo je još jedan u nizu naših zakona koje naše zakonodavstvo usklađujemo sa pravnom stečevinom Europske unije. Dosadašnji Zakon o ekološkoj proizvodnji poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda donesen je 2001. godine ali je pretrpio određene izmjene i dopune 2007. koje su bile u cilju usklađivanja sa Uredbom Vijeća EEZ-a br. 2092 iz '91. Na temelju ovoga Zakona doneseno je 10 provedbenih propisa odnosno pravilnika. Donošenje novog Zakona o ekološkoj proizvodnji i označavanju ekoloških proizvoda neophodno je uzimajući u obzir činjenicu da je 28. lipnja 2007. godine stupila na snagu Uredba Vijeća EZ-a br. 834. iz 2007. o ekološkoj proizvodnji i označavanju ekoloških proizvoda koja se počela primjenjivati 1.1.2009. godine i kojom je opozvana uredba koju sam prethodno spomenuo. Od donošenja Zakona o ekološkoj proizvodnji poljoprivrednih prehrambenih proizvoda interes za ekološku proizvodnju u znatnom je porastu. To potvrđuju brojke o porastu površina u ekološkoj poljoprivredi sa 51 ha 2002. godine na 14193 ha do konca 2009. godine i ukupno 817 proizvođača. Udio površina u ekološkoj proizvodnji u odnosu na ukupno obradive površine u Republici Hrvatskoj iznosi relativno malih 1,29%. No, očekujemo da do kraja godine evo brojka poljoprivrednih površina u ekološkoj proizvodnji bude negdje na razini 20000 ha, a da broj proizvođača koji se bave ovom proizvodnjom dosegne brojku od 1000. Cilj ekološke poljoprivrede je proizvodnja hrane visoke kvalitete koja će pridonijeti očuvanju ljudskog zdravlja, očuvanju ljudskog zdravlja, očuvanju okoliša te održavanju i povećanju plodnosti zemljišta. Ekološka poljoprivreda podrazumijeva maksimalno korištenje obnovljivih izvora energije, održavanje biološke raznolikosti, eko sustava i zaštitu okoliša, te smanjenje svih oblika onečišćenja koji mogu biti posljedica poljoprivredne proizvodnje. Poznato je, dakako na hrvatskom tako i na međunarodnom tržištu vlada velika konkurencija za plasman prehrambenih proizvoda, ali znamo da su i današnji potrošači educirani te znaju što žele i spremni su za višu kakvoću platiti i veću cijenu. U toj borbi za konkurentnost sve više se cijene ekološki proizvodi, odnosno proizvodi koji se odlikuju posebnom kakvoćom i nose oznaku ekološkog proizvoda. Kupovinom takvog proizvoda koji nose oznake potrošači indirektno utječu na zaštitu i očuvanje okoliša. Sigurnost i kvaliteta hrane osnovni je preduvjet za osvajanje ne samo domaćeg tržišta već i globalnog, svjetskog što ga ekološki proizvodi sustavom kontrole certificiranja potrošačima daju sigurnost i povjerenje u cjelokupan sustav proizvodnje. Genetski modificirani organizmi i proizvodi dobiveni od ili s pomoću genetski modificiranih organizama nisu sukladni konceptu ekološke proizvodnje i ne mogu se kao takvi prihvatiti. Oni su stoga zabranjeni u ekološkoj proizvodnji. Ovim zakonom jasnije su definirani ciljevi, načela i pravila proizvodnje u uzgoju bilja, životinja, aqua kulturi, te pravila za sakupljanje samoniklih bilja, gljiva kao i pravila za proizvodnju prerađene hrane uključujući vino i hranu za životinje. Nadalje, jasno su definirana pravila oko označavanja, oko sustava kontrole, odnosno pravila u upravnom i inspekcijskom nadzoru. Zakonom se omogućuje fleksibilnost u smislu primjene proizvodnih pravila radi prilagođavanja ekoloških standarda lokalnim, klimatskim i zemljopisnim uvjetima posebno kada je riječ o poljoprivrednoj praksi i stupnjevima razvoja. Radi zaštite potrošača i pravednog natjecanja pojmovi organski, biološki, ekološki, te njihove skraćenice bio i eko zabranjeni su u označavanju, prezentiranju i komercijalnim dokumentima za proizvode koji nisu provedeni sukladno ovom Zakonu. Donošenjem novog Zakona o ekološkoj proizvodnji i označavanju ekoloških proizvoda stvara se temelj za održivi razvoj ekološke proizvodnje uz osiguranje učinkovitog funkcioniranja tržišta, zaštite tržišnog natjecanja, osiguravanje povjerenja potrošača i zaštite interesa potrošača. Odredbama ovog zakona omogućuje se proizvođačima u Republici Hrvatskoj istovjetni uvjeti za proizvodnju koju imaju i proizvođači u zemljama Europske unije. Također, osiguravaju se uvjeti za stjecanje zaštite interesa i povjerenja potrošača putem jasnih i detaljnih odredbi o označavanju ekoloških proizvoda. I na kraju dozvolite mi da kažem da je ovaj Zakon kojim se usklađujemo sa pravnom stečevinom Europske unije on je kao tako predviđen u programu Vlade za 2010. godinu, stoga predlažemo da se donese po hitnom postupku. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Onda otvaram raspravu. I u ime, prvo je rasprava po klubovima, u ime kluba SDP-a, uvažena zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Klub SDP-a podržat će donošenje ovog zakona, jer je ovaj dokument svakako korak unaprijed u smislu uređenja područja ekološke ili organske proizvodnje hrane, označavanja i kontrole, te olakšavanja plasmana naših eko proizvoda na tržište Europske unije. Stvarnom i dosljednom provedbom ovog zakona zasigurno će se u većoj mjeri zaštititi hrvatski potrošači i potrošačice, od prevara prilikom kupnje često vrlo skupih proizvoda koji nose oznaku eko, bio ili organsko, ali čiji sadržaj ne odgovara oznaci s etikete. Ono što nas u SDP-u brine jest sramotno mali udio ekološke proizvodnje hrane u ukupnoj poljoprivrednoj proizvodnji Hrvatske. Podsjećam u Hrvatskoj imamo svega 1,29% poljoprivrednih površina koje imaju ekološku proizvodnju. Za to je cijeli niz razloga i nije točno da Vlada i resorno ministarstvo ne mogu promijeniti takvu situaciju. Nešto kasnije reći ću i kako se mogu napraviti pozitivne promjene u tom smislu. Nakon potencijalne prijetnje za zdravlje koje predstavljaju namirnice koje sadrže GMO-e, nakon voća i povrća začinjenih pesticidima i herbicidima, nakon kravljeg ludila, slinavke, ribe pune dioksina, salmonele i trihinele, svatko se opravdano pita što uopće smijemo reći, odnosno koja to hrana danas nije nezdrava. S obzirom na nesigurnost odgovora, ljudi sliježu ramenima i jedu ono što im se nađe na stolu. Takav defetistički stav proizlazi iz uvjerenja kako je okoliš nepravno kontaminiran, i kako ljudskoj populaciji jedino preostaje adaptirati se novom stanju, odnosno razviti obrambene mehanizme prema štetnim čimbenicima koje svakodnevno unosimo u tijelo putem hrane, vode i zraka. Pri tome se često tješimo onom Nitcheovom mišlju ono što me ne može uništiti, samo me može ojačati. No ovakva situacija nipošto nije stimulativno okruženje za uvođenje prakse koja bi rezultirala proizvodnjom organske hrane, zdrave hrane koja sadrži istinski kvalitetne sastojke. A činjenica jest da je uvođenje takve prakse nužnost, jer se teorija prilagodbe za koju godinu može vrlo lako preobraziti u kataklizmički scenarij koji neće dopustiti mogućnost adaptacije, iz jednostavnog razloga jer neće biti vremena za adaptaciju. Valjda su toga postali svjesni i svjetski upravljači, pa su još 2004. godine iznjedrili strategiju sigurnosti hrane, koja pokušava riješiti osnovno pitanje sigurnosti hrane, odnosno kako efikasno upravljati svim čimbenicima u prehrambenom sustavu, od proizvodnje do konzumacije hrane. Sigurnost hrane podrazumijeva osiguranje ponude, dostupnosti hrane, tzv. food security, te sigurnost kvalitete prehrambene namirnice tzv. food safety. S obzirom na to da Hrvatska spada u onu skupinu zemalja svijeta u kojoj ne vladaju nestašica hrane i glad među stanovništvom, i nas baš kao i druge zemlje razvijenog svijeta muči upravo pitanje sigurnosti hrane, odnosno njene nutritivne kakvoće i zdravstvene ispravnosti. Food safety, drugim riječima rečeno bavi se pitanjem što neku hranu čini nezdravom. Europska unija je 2004. godine objavila food safety strategiju pod nazivom od farme do viljuške. Strategija se bavi problematikom ciklusa koji počinje proizvodnjom hrane, a završava konzumacijom hrane, upravo stoga jer je put hrane obično vrlo dug i prostorno i vremenski. Europska strategija sigurnosti hrane obuhvaća četiri glavna područja, regulaciju sigurnosti hrane za ljude i životinje, konkretne akcije u provedbi regulacije i kontrole procesa, javnu i znanstvenu ocjenu, te priznavanje prava potrošača na izbor, odnosno pravo na informaciju o tome odakle hrana dolazi i što sadrži i obavezna je za sve zemlje članice Europske unije. Iako se ovom strategijom ne propisuje proizvodnja tzv. ekološke ili organske hrane, i najveći će skeptici morati priznati da će s obzirom na razvoj globalnog stanja okoliša budućnost pripadati upravo o ekološkoj poljoprivredi. Često se o ekološkoj poljoprivredi ili kako je još zovu biološkoj ili organskoj poljoprivredi u javnosti medijima te prilikom opuštenih razgovora uz kavu govori kao o poljoprivredi sutrašnjice. Sudionici takvih razgovora ili pak novinari ili stručnjaci koji govore ili pišu o ekološkoj poljoprivredi gotovo nikada neće govoriti protiv takve prakse. Prema tome bi se moglo zaključiti kako u Hrvatskoj stručnoj, medijskoj i političkoj i uopće javnosti postoji opći konsenzus o tome da je ekološka poljoprivreda strateška gospodarska grana koju je nužno razvijati, čak štoviše mnogi među nama, znači mi političari i političarke deklarativno zagovaramo gospodarski razvoj Hrvatske upravo na ekološkoj poljoprivredi i tzv. ekološkom turizmu, no kada se ode malo dalje od takvog načelnog stava, razvidno je da čak ni intelektualni krugovi, a još manje političke elite nemaju blagog pojma o tome što je to ekološka poljoprivreda i koja su njena osnovna načela. Ekološka poljoprivreda često se brka s tradicionalnom proizvodnjom naših starih, baš kao što se eko turizam najčešće brka sa seoskim turizmom. Rječnikom odnosa s javnošću rečeno fokus grupe hrvatskih ispitanika ekološku poljoprivredu definiraju sljedećim terminima: zdrava hrana, prirodna gnojiva, protiv GMO-a, bez pesticida, bez fertilizanata. Činjenica jest da su svi spomenuti pojmovi karakteristični za organsku poljoprivredu, no zaboravlja se holizam etike, zaštite okoliša, socijalne jednakosti i pravde, te gospodarski isplativosti što su dominantne karakteristike prakse ekološke poljoprivrede, i čini mi se stoga da se na hrvatsku ekološku poljoprivredu opravdano može primijeniti maksima francuskog mislioca … [[Ne razumije se.]] koji je govoreći o ljubavi rekao prava je ljubav kao pojava duhova, svatko o njima govori, ali ih je malo ljudi vidjelo. U određenom smislu ovakav pristup ekološkoj proizvodnji vidljiv je iz ovog prijedloga zakona. I doista kod nas se o ekološkoj poljoprivredi mnogo govori, ali se malo toga zna i još manje se prakticira. To je žalosno kada se uzmu u obzir sve komparativne prednosti koja Hrvatska ima u smislu mogućnosti razvoja ovakve gospodarske djelatnosti, relativno dobro očuvan okoliš, kvaliteta tla, vode i zraka, autohtone kvalitetne poljoprivredne kulture, orijentacija na turizam i privatni kapaciteti domaćeg i inozemnog tržišta. Ne treba smetnuti s uma ni intelektualne potencijale hrvatskih stručnjaka specijaliziranih upravo za ovo područje. Naime prvi magistar ekološke poljoprivrede u Europi hrvatski je stručnjak Darko Znaor koji je i autor knjige "Ekološka poljoprivreda". Iz prethodno rečenog očito je kako je ekološka poljoprivreda ključna za provedbu smjernica politike održivog razvoja Hrvatske, no ekološku poljoprivredu ne treba automatski poistovjećivati s održivom poljoprivredom, jer se termin održiva poljoprivreda na žalost zloupotrebljava u smislu onih gospodarskih praksa koje ne zadovoljavaju prethodno navedena holistička načela. Na žalost usprkos našeg potencijala za razvoj ekološke poljoprivrede, nalazimo se na samom začelju europskih zemalja koje primjenjuju takvu poljoprivrednu proizvodnju. Iako nam turizam posebice eko turizam pruža mogućnosti dobrog plasmana i distribucije organskih proizvoda, te poticanje tzv. unutarnjeg izvoza, činjenica je da su nas u ekološkoj poljoprivrednoj proizvodnji dobrano pretekle i Slovenija i Srbija i Makedonija, koje nemaju naš potencijal za distribuciju proizvoda. Sve to upućuje na nepostojanje institucionalnog okvira koji bi ekološku poljoprivredu lansirao među strateške gospodarske grane. Drugim riječima razvoj ekološke poljoprivrede u Hrvatskoj prepušten je ekološkim entuzijastima i udrugama. Iako je ekološka poljoprivreda u gospodarski promoćurnoj Europi trend kod nas je ograničena cijelim nizom institucionalnih i vaninstitucionalnih prepreka poput bojkota ekoloških proizvoda od strane velikih trgovačkih lanaca, nedovoljne informiranosti proizvođača i potrošača, nedovoljno državnih subvencija, nedovoljnog broja stručnjaka na terenu, nepovezanosti proizvodnje, distribucije i prodaje ponude organske hrane. Hrvatska daje subvencije za ekološku poljoprivredu, ali je isto tako činjenica da se proizvođači organske hrane ne snalaze najbolje u plasmanu svojih proizvoda. Stoga je nužno implementirati instrumente osiguranog otkupa takvih proizvoda, odnosno njihove distribucije u domaća turistička središta koja su se opredijelila za razvoj ekološkog turizma. No, to podrazumijeva postojanje organiziranog sustava što nije obilježje našeg državnog intervencionizma. Zbog toga nam je nasušna potreba uvođenje mreže tzv. "Zelenih kioska", a predstavnici Vlade i resornog ministarstva nas uvjeravaju da će se i to pitanje urediti podzakonskim aktima. Nažalost, čini mi se da se nedovoljno razmišlja o još jednom ogromnom potencijalu za povećanje ekološke proizvodnje, a to su ogromne poljoprivredne površine u državnom vlasništvu kojima se može pametnije i održivije upravljati. Kako? Tako da država ispita na kojim je to poljoprivrednim površinama u njenom vlasništvu moguća ekološka proizvodnja hrane te da se prilikom dodjela koncesija na tim zemljištima kao kriterij stavi upravo obaveza provedbe takve proizvodnje. Umjesto dobrovoljnosti i volonterizma u području ekološke poljoprivrede kao strateške grane razvoja RH treba uvesti i elemente državnog intervencionizma i na taj način bi u puno kraćem razdoblju od sramotnih 1,3% ekopoljoprivrednih površina imali sigurno i 10% takvih površina. U klubu SDP-a smatramo i da Vlada Republike Hrvatske treba napraviti strategiju ovakve proizvodnje s konkretnom kartom Hrvatske u kojoj je takva proizvodnja moguća i gdje je država spremna takvu proizvodnju poduprijeti kroz povoljnije uvjete zakupa ili koncesija, drugačiji tip subvencija i slično. Sve dok nećemo imati takve razrađene mjere imat ćemo ovakvu sramotnu situaciju, a ekološka poljoprivreda će i dalje biti kao ona Rochefucauldova krilatica, svi o njoj pričaju, ali je nitko ne zna.
Samo polako i oprezno, prosim lepo. Hvala lijepa. Na redu je klub HSN-HSU-a, uvažena zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Na samom početku reći ću da će klub HNS-HSU-a podržati ovaj prijedlog zakona. Osnova dosada važećeg Zakona o ekološkoj proizvodnji poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda bila je Uredba 2092/91 koja je stavljena izvan snage. Stoga je potrebno u cilju daljnjeg usklađivanja sustava ekološke proizvodnje donijeti novi Zakon o ekološkoj proizvodnji i označavanju ekoloških proizvoda. I eto ga, on je danas tu na našim klupama. Hrvatska je po količini ekološki proizvedene hrane pri dnu ljestvice zemalja Europe, lošija od nas je recimo Albanija. Ali, se mora reći da je interes za ekološku proizvodnju u znatnome porastu od donošenja, dakle Zakona o ekološkoj proizvodnji poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda iz 2001. godine. Tu informaciju potvrđuju brojke o porastu površina u ekološkoj poljoprivredi sa 51 hektar iz 2002. na 14 tisuća 193 hektara u 2009. godini. I ukupno bilježimo 817 proizvođača ekološke hrane. Udio površina u ekološkoj proizvodnji u odnosu na ukupne obradive površine u RH iznosi svega 1,29%, mogućnosti su daleko veće i zaista treba cilj postaviti barem na 10%. Cilj ekološke poljoprivrede je proizvodnja hrane visoke kvalitete koja će pridonijeti očuvanju ljudskog zdravlja, očuvanju okoliša te održavanju i povećanju plodnosti zemljišta. Pod ekološkom, organskom ili biološkom poljoprivredom u široj javnosti se uglavnom misli na proizvodnju tzv. "zdrave hrane" tj. na poljoprivrednu proizvodnju bez uporabe agrokemikalija, dakle mineralnih gnojiva, pesticida, hormona i sl. Premda najpoznatije ovo je samo jedno od obilježja takvog načina proizvodnje. Ekološka poljoprivreda je koncept poljoprivredne proizvodnje koji je mnogo složeniji i čija bit nije samo u izostavljanju agrokemikalija već u sveukupnom gospodarenju kojim je to moguće postići. Ekološkom poljoprivrednom proizvodnjom nastoji se maksimalno iskoristiti potencijale određenog ekosustava, odnosno gospodarstva stimulirajući, jačajući i harmonizirajući biološke procese pojedinih njegovi dijelova. Ideal ekogospodarstva je gospodarstvo mješovitog tipa s biljnom i stočarskom proizvodnjom koje je organizirano na način da predstavlja harmonično cjelinu koja zadovoljava većinu potreba iz vlastitih izvora te minimalizira uvoz tj. unos istih izvan samog gospodarstva. Smisao ekološke poljoprivrede nije u negiranju i odbacivanju pozitivnih dostignuća konvencionalne poljoprivrede već u iznalaženju ekološki prihvatljivih rješenja tamo gdje je to potrebno i moguće. Ekološka poljoprivreda isto tako nije niti povratak na staro, povratak na poljoprivredu naših djedova i baka. Naprotiv, ekološka poljoprivreda dio je suvremene poljoprivredne proizvodnje, trgovine i agronomske znanosti te se upravo i temelji na njenim najnovijim spoznajama i dostignućima. Ekološka proizvodnja poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda je definirana kao poseban sustav održivog gospodarenja u poljoprivredi i šumarstvu koji obuhvaća uzgoj bilja i životinja, proizvodnju hrane, sirovina i prirodnih vlakana te preradu primarnih proizvoda,a uključuje sve ekološki, gospodarski i društveno opravdane proizvodno-tehnološke metode, zahvate i sustave najpovoljnije koristeći plodnost tla i raspoložive vode, prirodna svojstva biljaka, životinja i krajobraza, povećanje prinosa i otpornosti biljaka s pomoću prirodnih sila i zakona uz propisanu uporabu gnojiva sredstava za zaštitu bilja i životinja sukladno s međunarodno usvojenim normama i načelima. Proizvođač u ekološkoj proizvodnji jest pravna ili fizička osoba koja ekološke proizvode gospodarski proizvodi, prerađuje odnosno njima trguje a upisana je u upisnik proizvođača u ekološkoj proizvodnji poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda. Ekološki proizvod je svaki proizvod proizveden i označen sukladno odredbama Zakona o ekološkoj proizvodnji poljoprivrednih i prehrambenih propisa i proizvoda donesenih na temelju njega. Ekološka proizvodnja podliježe stručnom nadzoru koji obavlja ovlaštena nadzorna stanica za ekološku proizvodnju. Nakon provedenog obveznog stručnog nadzora nad ekološkom proizvodnjom i izdanog zapisnika o obavljenom stručnom nadzoru pravna osoba za provedbu postupaka potvrđivanja izdaje potvrdnicu. A potvrdnica ili certifikat je isprava kojom ovlaštena pravna osoba za provedbu postupka potvrđivanja u ekološkoj proizvodnji potvrđuje da su ekološka proizvodnja proces i usluga na proizvodnoj jedinici u ekološkoj proizvodnju sukladni s propisanim temeljnim zahtjevima za ekološku proizvodnju. Znak ekološkog proizvoda treba imati krajnji proizvod u ekološkoj proizvodnji uz propisanu deklaraciju, a izdaje se na zahtjev proizvođača te nakon provedenog postupka rješenjem ga dodjeljuje Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva. Proizvodnja biološke, eko ili tzv. organske hrane je jedan od najisplativijih poslova u svijetu. Često se pod eko hranu stavlja i naziv i zdrava hrana, ali to je zapravo netočno jer svaka hrana koja se nalazi u našim dućanima mora biti zdravstveno ispravna bila ona eko hrana ili ne eko hrana. Što ekološku proizvodnju razlikuje od konvencionalne metode? Ekološka proizvodnja zahtjeva više znanja od konvencionalne jer ne raspolaže sredstvima brzog djelovanja, tj. ne temelji se na jednostavnim receptima i odnosu simptom pa ide liječenje, već na poznavanju mehanizama agro-eko sustava. Njegova osnova je tlo jer upravlja s održivosti poljoprivrede i kvalitetom okoliša, kontrolira impute hranjiva u prehrambeni lanac, ekološka proizvodnja povećava sadržaj organske tvari i biološku aktivnost tla, a ishrana bila u eko proizvodnji temelji se na biološki deriviranim hranjivima. Što dobivamo ekološkim načinom proizvodnje hrane? Eto kod nas je četverogodišnja studija pokazala, kao najvažniji rezultat ispitivanja naučnici izdvajaju činjenicu da su u organski uzgojenom voću i povrću našli i do 40% više aktioksidansa i važnih minerala kao što su željezo i cink. Ovdje se posebno izdvajaju zelena salata, špinat i kupus. Organski proizveden kivi, krumpir i mrkva imaju značajno veći udio vitamina C u odnosu na konvencionalnu proizvodnju. Studijom je također utvrđeno da mlijeko od krava hranjenih organskom stočnom hranom sadrži i do 60% više antioksidansa i značajno veći dio nivo vitamina E. O antioksidansima se posljednjih godina sve više govori kao o tvarima koje smanjuju rizik od pojave kancera i srčanih oboljenja. I zaključno. Hrvatska posjeduje vrlo dobar potencijal za eko hranu. Kvalitetno manje zagađeno zemljište u odnosu na europske zemlje. Ali nedostaje nam organizirana edukacija, odgovarajuća pomoć države i organizirano tržište kako bismo tu uzgojenu hranu sigurno plasirati i prodati. U prijedlogu zakona piše da će državni proračun osigurati 30 tisuća kuna. Ja sam mislila da ne vidim dobro, ali ponavlja, to piše u prijedlogu zakona. 30 tisuća kuna godišnje počevši od 2011. godine. Gospodine državni tajniče, voljela bih znati na što ćete potrošiti ..., na što ćete potrošiti tih velikih 30 tisuća kuna koje ste predvidjeli po prijedlogu ovog zakona? Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a uvažena zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Evo klub HDZ-a podržat će ovaj prijedlog zakona, jer je ovo jedan od zakonskih prijedloga koji omogućuju proizvođačima u RH istovjetne uvjete za proizvodnju koje imaju proizvođači u zemljama EU, ali isto tako osigurava uvjete za stjecanje zaštite interesa i povjerenja potrošača putem jasnim i detaljnih odredbi o označavanju ekoloških proizvoda. Nadalje ovaj prijedlog osigurava ispunjenje budućih obveza RH znači vezanih uz pristupanje EU ali i stvaranje uvjeta za plasman ekoloških proizvoda naših proizvođača na tržište EU, što mi u klubu HDZ-a držimo izuzetno važnim. Želim samo u uvodu istaknuti ciljeve ekološke proizvodnje, a to je proizvodnja hrane visoke kvalitete u prvom redu zbog zdravlja ljudi, ali i očuvanje okoliša i povećanje plodnosti poljoprivrednog zemljišta. Ekološka poljoprivreda uključuje maksimalno korištenje obnovljivih izvora energije, održavanje biološke raznolikosti eko sustava i zaštitu okoliša. A na tome složit ćete se gradimo mnoge grane gospodarstva ali i ukupan razvoj RH. Na takav način ovom ekološkom proizvodnjom ćemo smanjiti i mnoge oblike onečišćenja koje mogu biti posljedica klasične poljoprivredne proizvodnje. Ovdje upravo vidimo značajan prostor za konkurentnost naših proizvoda i zbog čistog tla, još uvijek čiste vode i zemljišta. Držim potrebnim istaknuti činjenicu da unatoč velikoj konkurenciji za plasman prehrambenih proizvoda današnji potrošači dobro znaju što žele i spremni su za višu kakvoću platiti i višu cijenu, ali moraju imati garanciju da je taj proizvod upravo to. A danas ih je teško prepoznati na globalnom tržištu i loše se prepoznaju među brojnim proizvodima koji se nude. Sigurnost i kvaliteta hrane je osnovni preduvjet za osvajanje ne samo domaćeg nego i globalnog tržišta, a to se postiže i dobrim zakonodavstvom, naravno sustavom kontrole i certificiranja što ovaj prijedlog i obuhvaća. Dakle, ovaj Prijedlog zakona jasno definira ciljeve, načela i pravila proizvodnje kako u uzgoju biljaka, uzgoju životinja, aqua kulturi te morskih algi, ali uključuje i pravila za sakupljanje samoniklih biljaka, gljiva kao i pravila za proizvodnju prerađene hrane uključujući vino i hranu za životinje. Podsjetit ću iako je ovdje državni tajnik naveo da su GMO proizvodi dobiveni od ili pomoću njih, znači zabranjeni u ekološkoj proizvodnji, te podsjetiti da su većina naših županija proglasila svoja područja GMO slobodnim, tako da nije dozvoljen uzgoj u mnogim županijama. Dakle, osnovna pitanja koja se ovim prijedlogom uređuju to je područje primjene i definicije. Znači, kroz brojne definicije u ovom uvodnom dijelu dobro su definirani svi pojmovi koje obuhvaća ekološka proizvodnja. Dalje, načela i ciljevi ekološke proizvodnje, proizvodna pravila u biljnoj proizvodnji, stočarstvu i aqua kulturnoj proizvodnji. Nadalje, proizvodna pravila za prerađene proizvode, morske alge i kvasce, vođenje upisnika i osnivanje stručnog povjerenstva za ekološku proizvodnju, označavanje ekoloških proizvoda što držim vrlo značajnim u prvom redu radi zaštite potrošača, ali i osiguranja odnosno održivosti kvalitetnih proizvoda na tržištu i našem i stranom, sustav kontrole u ekološkoj proizvodnji, uvoz iz trećih zemalja ali i upravni i inspekcijski nadzor. Ključni čimbenici sustava upravljanja ekološkom proizvodnjom bilja su dakle upravljanje plodnošću tla, izborom vrsta i sorti, višegodišnjim plodoredom, recikliranjem organskih materijala i pravilnim izborom agro tehničkih mjera. Gnojiva i poboljšivači tla iz sredstava za zaštitu bilja mogu se koristiti znači samo ako su u skladu sa ciljevima i načelima ekološke proizvodnje, ekološki uzgoj životinja ključan za organizaciju poljoprivredne proizvodnje na ekološkim gospodarstvima, a ekološki uzgoj životinja treba poštivati visoke standarde za dobrobit životinja. U prvom redu se odnosi na zdravlje. Ali evo ovdje uzgojna praksa i broj životinja po jedinici površine. Budući da je državni tajnik iznio podatke za Republiku Hrvatsku, evo ja ću pokušati na primjeru Zadarske županije vidjeti koliki je prostor još za povećanje ove ekološke proizvodnje. Poljoprivredne površine Zadarske županije su 231,7 tisuća hektara. Strukturu čine oranice i vrtovi 45,8 ha, trajni nasadi 11,2% ali pašnjaci izuzetno značajni 162,7 ha, livade 11,9. Vlasnička struktura je 93% su privatne površine, 7% državno vlasništvo. A korišteno poljoprivredno zemljište čini 21000 ha. Znači, jako ono mali broj još uvijek se koristi, velik prostor za korištenje. A ovdje ću napomenuti da je velik broj hektara još uvijek Zadarske županije pod minama tako da ono ima izvrsne predispozicije to minirano. Znači, kontaminirano minama, nezagađeno sa svim ostalim sa pesticidima i svim ostalim su površine koje se mogu koristiti upravo za ovu ekološku proizvodnju. U upisnik je upisano 7106 OPG-a od čega znači zadruga i trgovačkih obrta 119. U OPG-ima i obrtima i zadrugama pod voćarstvom je 978 ha, pod maslinicima 3636 ha, pod vinogradima 1571 ha. Proizvodi se na području Zadarske županije znači 40000 tona povrća, 8000 tona voća, 500 tona grožđa, 5000 tona maslina, 12000 tona vinskog grožđa. A što se tiče ekološke proizvodnje na području Zadarske županije imamo upisnik ekoloških proizvođača upisano 47 proizvođača i pod tom proizvodnjom je 833 ha. I trend je rasta značajno ubrzan u zadnjih par godina. Pa evo podsjetit ću da je i prvo ekološko maslinovo ulje proizvedeno upravo na području Zadarske županije na imanju Žanpera na Dugom otoku 2004. godine. Što se maslinarstva tiče na području županije imamo 10 ekoloških proizvoda koja se proizvode na površini od 46,6 ha, a od značajnijih ću spomenuti Poljoprivrednu zadrugu "Maslina" i vino iz Sinja na 34,7 ha, "Jurjević" na Silbi sa 5,3 ha i poljoprivrednu zadrugu Drobnica 2 ha iz Preka koja proizvodi znači ekološko ulje na Preku. Imamo i prva ekološka vina sa područja Nadina, Vrsaljko i Škaulj. Znači, to su isključivo proizvodi iz ekološkog uzgoja grožđa. Od ostale ekološke proizvodnje na području Zadarske županije imam potrebu istaknuti i proizvodnju, ekološku proizvodnju krmnog bilja gdje se na pašnjacima od 490 ha proizvodi 5 milijuna litara mlijeka. To je farma Vigenc. To je izuzetno značajna, kvalitetna proizvodnja i ona je u trendu porasta. Ljekovito bilje se proizvodi na ovakav ekološki način na 10 ha, ali i druge voćne vrste. Imamo novu, uvode se nove, obnavljaju se u biti smokve, kupine na 2,7 ha. Također imamo u uzgoju stočarstva imamo koze, ali imamo i košnica, imamo i kokoši u ekološkom uzgoju, a povrća se uzgaja na svega 1 ha. Evo perspektiva ekološke proizvodnje je u biti tihi izvoz ili turistička potrošnja koju naši proizvođači moraju ne samo prepoznati nego i iskoristiti. Znači, i u financijskom smislu. Rekla sam na početku da potrošači prepoznaju i cijene takav proizvod, a uspjeh ekološke proizvodnje ne mjeri se samo kolegice i kolege, tonama i kilogramima proizvedenog već i doprinosom očuvanju prirodnih resursa Republike Hrvatske. Znači i tla i vode i zraka. Prvo je mjerljivo, a drugo neprocjenjivo. Stoga će klub Hrvatske demokratske zajednice podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. I klub HDSSB-a, uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Ispričavam se gospodine potpredsjedniče zbog kašnjenja na dolazak ovaj ovdje iz klupe. Daleko je meni gore, a i slomio sam nogu. A i Zvonko Bušić me upravo zvao pa eto nisam mogao taj telefonski poziv izbjeći, s obzirom da od jednoga časnoga čovjeka sam imao telefonski poziv, pravog hrvatskog čovjeka jel, ali ni to nije tema ove rasprave. Gospodine državni tajniče i gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, evo pred nama je prijedlog Zakona o ekološkoj proizvodnji i označavanju ekoloških proizvoda s konačnim prijedlogom zakona koji ide po hitnom postupku. Kažu u Slavoniji ono što neće crv, ne valja ni čovjeku, a eto danas kupujemo jabuke u lancima stranih i domaćih robnih kuća u kojemu sasvim sigurno zajamčeno nema crva. Drugo, ovdje je rečeno sa ove govornice da poljoprivredni proizvođači obično smatraju da je tradicionalna proizvodnja ekološka proizvodnja. Točno je kada bi to sve izdefinirani kako je to moja uvažena kolegica Mirela Holy izdefinirala, da nije potpuno podudarno, ali je sasvim, sasvim blizu, prema tome ne možemo baš tako strogo dijeliti ekološku proizvodnju i odvajati od one naše tradicionalne da kažem slavonske, baranjske ili srijemske proizvodnje poljoprivrednih proizvoda. Govoriti o ekološkoj proizvodnji dok je 2% površine Republike Hrvatske pod minama ili 9 stotina kvadratnih kilometara od čega velika većina tih kvadratnih kilometara je u Slavoniji i Baranji, dakle u plodnom dakle za poljoprivredu pogodnom terenu, je pomalo već da kažem degutantno jer smo predvidjeli da bi se Hrvatska razminirala do 2019. godine, a tempom kojim se razminirava svake godine, a to je 30 kvadratnih kilometara, bit će toga i do 2049., a ne do 2019. godine. Nadalje, govoriti o ekološkoj proizvodnji i označavanju ekoloških proizvoda u vrijeme kada je za ovih 20 godina Hrvatska učinila na tome toliko da je svega 1,2% poljoprivrednih površina pod ekološkom proizvodnjom, i kada je navodnjavano u Republici Hrvatskoj manje od 5% poljoprivrednih površina, je također iluzorno. Ja vjerujem da će poljoprivredna komora, koja je eto objedinila sve one zavode za sjemenarstvo i ne znam ti ni ja što, poraditi na tome bez obzira na ove čimbenike koje sam izrekao, a posebice predsjednik poljoprivredne komore koji je kažu prijavio 4 stotine hektara ekološke proizvodnje, za koje je poticaj po hektaru znatno veći negoli novčano znatno veći gospdine državni tajniče vi mi možete i pomoći koliko to iznosi, kažu oko 5 tisuća kuna, dakle ekološke proizvodnje, pa 400 hektara puta 5 tisuća kuna, to je 2 milijuna kuna godišnje. Kažete da je ovaj zakon uslijedio nakon uredbe direktiva Europske unije itd., ali bojim se da i to ima svezu, ovo što je maloprije izrekao da ima i to svezu u svezi hitnosti postupka ovoga, usvajanja ovoga prijedloga zakona. Ekološka, biološka ili organska proizvodnja poljoprivrednih proizvoda jasno da se može vezati i uvezati sa ekološkim turizmom, što bi trebalo biti napokon strateški interes Republike Hrvatske. To bi u svim dokumentima vladajućih ili Vlade Republike Hrvatske izvršne vlasti zaista trebalo naglasiti, i staviti među prioritete, na žalost sudeći po ovim pokazateljima koje sam izrekao da je samo 2% površine Republike Hrvatske pod ekološkom proizvodnjom, da se njome bave samo rekao bih entuzijasti, i poneke udruge, evo Zadarska županija kaže gospođa prije mene da ima 47 svega proizvođača ekoloških proizvoda, a potencijali Republike Hrvatske, potencijali naših poljoprivrednih proizvođača, mogućnosti dakle su znatno, znatno veće. Ekološka proizvodnja, dakle i sa ekološkim oznakama poljoprivrednih proizvoda su na cijeni u vrijeme kada razmišljamo i kada govorimo ili sumnjamo na … [[Ne razumije se.]] na nebu i prisutnost otrova ne samo iz pesticida i sredstava za zaštitu bilja i ostaloga, zatim sredstava za prehranu dakle stoke, životinja za uzgoj, negoli evo spominje se i glasno se šapuće ne samo od … [[Ne razumije se.]] na našem nebu. Je li to tko provjerio i kako će to utjecati i da li ima sumnji da će to utjecati i na našu ekološku proizvodnju, ja ne znam, ali u svakom slučaju Vlada Republike Hrvatske bi trebala pokazati zanimanje za ove činjenice koje još uvijek nisu do kraja provjerene. Netko je spomenuo ovdje raznorazne bolesti koje su se javljali, i pojave, pojavnosti koje su se javljale od salmonele, trihinele, spiralis jel, svinjske gripe, ptičje groznice, svinjske kuge itd., a čini se da je, da su mnoge od njih zapravo plod ili djelo određenih interesa, određenih farmaceutskih krugova koje su možda na prvome mjestu danas po interesu dakle za stjecanje financijske koristi od raznoraznih ovih realnih ili pak izmišljenih bolesti ili barem temeljito sumnjivih na postojanje nekih od ovih pojavnosti koje su se i kod nas prijavile. Sjetimo se ptičje gripe i ulazaka u kokošinjce, davljenja u astronautskim skafanderima itd., naših ministara i ostalih, sjetimo se svega 10 tisuća potrošenih doza cjepiva protiv svinjske gripe, itd., a od uveženih milijun i pol, i plaćenih pri tome. Dakle točno je da Hrvatska ima dobre preduvjete za ekološku proizvodnju, točno je da ne treba niti prevelika edukacija, preveliko obrazovanje, dakle ne treba previše ulagati u obrazovanje naših poljoprivrednih proizvođača u ekološku proizvodnju, oni to znaju prilično od davnina, jer kažem da se naš tradicionalni način poljoprivredne proizvodnje prilično poklapa, kažem prilično, ali ne u svemu dakle sa onim što se u svijetu danas zove ekološka ili biološka ili organska proizvodnja. Eto, meni kažu špricaj lozu vinovu sa koprivama, dakle otopinom u koju se ubace koprive. Dakle, to je jedna ovako stara stvar. Vidite, ne moramo mi tražiti po svijetu kako se to ekološki može zaštiti loza ili bilo koja druga voćka jel', ali evo dakle naša tradicija ima svoja saznanja koja treba samo obnoviti i ponoviti i staviti kod naših poljoprivrednih proizvođača koji žele proizvoditi ekološki, dakle u uporabu. Danas u vrijeme kada nam lanci naših robnih kuća nude niz proizvoda za koje neki kažu da je jednostavno, dakle poljoprivrednih proizvoda, namirnica za prehranu stanovništva, za koje mnogi tvrde da je smeće bez okusa i mirisa, za koje postoje deklaracije koje su nalijepljene na tim proizvodima, danas kada uvozimo meso, kako reče ministar ispravno, ali ipak staro, to nije demantirano, više od 10 godina evo mi trebamo po hitnom postupku usvojiti ovaj prijedlog Zakona o ekološkoj proizvodnji i označavanju ekoloških proizvoda. Vjerujem da Hrvatska može u vrlo kratko vrijeme krenuti putem znatnog povećanja poljoprivrednih površina i stočarstva koje bi se upravo baziralo na ekološkoj proizvodnji. Ja bih volio, gospodine državni tajniče, da je briga o tome bila i ranije. Da smo ovakav prijedlog, zakonski prijedlog imali i ranije na klupama, da bi sasvim sigurno i zanimanje poljoprivrednih proizvođača također bilo veće i bili bismo napredniji kod ulaska u EU upravo u svezi proizvodnje poljoprivrednih proizvoda, ekoloških i biološki čistih ili organski čistih bez GMO i onih ostalih tvari koje ovakva proizvodnja ne priznaje, niti priznaje Europa ili svijet. I svijet i Europa su željni i gladni ovakvih proizvoda. I Hrvatska se zaista, ona je bogomdana za ovakvu proizvodnju, dakle Hrvatska koja ima čiste vode, koja ima čisti kažu zrak, zemljište poljoprivredno koje nije onečišćeno osim ovim minama i djelomično pesticidima i ima velike površine koje nisu iskorištene, to možete vidjeti kada putujete iz Zagreba za Lipovac, dakle do zadnjeg sela u RH, možete vidjeti koliko je u Slavoniji i Srijemu zapuštenih poljoprivrednih površina i kako bi se one mogle uz dobru upravu i upravo kažem upravu ne vlast iskoristiti upravo u ove svrhe. Kao što je i kolegica prije mene govorila o površinama u Zadarskoj županiji kojih ima u visokom postotku u Zadarskoj županiji s obzirom na posljedice rata koje su bile strašne i u Zadarskoj županiji. S obzirom da sam naveo da Poljoprivredna komora i sustav poticaja u svezi ekološke proizvodnje očito ide nekome i na ruku osobno iako bih ja radije volio da poticaji idu na ne po površini koja je prijavljena negoli po urodu, a uzimati jasno u obzir elementarne nepogode i referente prinose, bilo bi to puno bolje, bilo bi to puno pravičnije, pravednije negoli ovako kada postoji sumnja kod mnogih naših seljaka, poljoprivrednih proizvođača da se zapravo sustav poticaja zlorabi i da mnogi na njemu stječu bogatstvo, a oni ostali koji imaju male površine i tako i tako im ne znači puno ili znači nekakvu malu pripomoć pri proizvodnji na malim površinama. Sama izvršna vlast podstiče ili potiče i ne čini ništa da se ovakve stvari isprave. Inspekcije nedovoljno, ne rade dovoljno dobro, ili ima onih koji su nedodirljivi pri tome, a znamo evo i sad se prijavljuju velike površine za ekološku proizvodnju jasno znajući da će ulaskom u EU ovaj zakon mora zaživjeti, jasno to je direktiva, uredba kako god hoćete EU. Pa eto, mnogi su se pojedinci već vrlo brzo prilagodili donošenju ovakvoga zakona na temelju kojega će ponovno uzeti ono što im ne pripada. S obzirom da je to, da kažem, preduvjet ulaska u EU mi ćemo ga prihvatiti, ali molim vas da poradite na ovim stvarima o kojima sam govorio.
Zahvaljujem. U ime kluba Nacionalnih manjina, uvažena zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Klub Nacionalnih manjina podržava donošenje Zakona o ekološkoj proizvodnji i označavanju ekoloških proizvoda već i time što je to novo usklađivanje sa direktivom EU iz 2007. koja je stupila na snagu 1.01.2009. godine, upravo o nekim novim pravilima u ekološkoj proizvodnji i označavanju ekološke proizvodnje. Nažalost, slušajući nas mnoge sa nekim činjenicama, a možda kao struka teško se je složiti pa mi dozvolite da malo ipak sagledam i zakon koji je vrlo dobro postavljen jer će pratiti ekološku proizvodnju i u samoj proizvodnji, ali pratit će je i na tržištu. Naime, vrlo često bitnije su kontrole za vrijeme proizvodnje nego u momentu kada proizvod stiže na tržište on tada već bi trebao imati certifikat i biti siguran da je bio, eko ili organski za ono što je deklariran, a ne sve ono što danas nosi naziv eko, bio i organski. Moji prethodnici u većini slučajeva su rekli da Hrvatska zaista ima dovoljno zemljišta za proizvodnju ekološke proizvodnje, s tim ću se složiti, da smo premalo napravili kad kažemo da imamo svega 15 tisuća hektara u ekološkoj proizvodnji ili 1,3%. To je zaista malo, tim više kad uzmemo da je dio stočarstva dio pašnjaka i livada u tim površinama, a kad govorimo o ekološkoj proizvodnji većina u Europi se ipak orijentira na voće i povrće ono što je u svakodnevnoj konzumaciji i zasigurno da je tu bitno pratiti što nam se događa. Tlo je nezagađeno. Imamo i razminiranih površina, imamo površine koje nisu dugo upotrebljavane, sigurno su čiste od pesticida, od uporabe mineralnih gnojiva. Na kraju krajeva u Hrvatskoj je potrošnja mineralnih gnojiva zadnjih desetak godina gotovo prepolovljena. Međutim da li je to tlo dobro? Mi imamo većinu tih tala koji nemaju organske tvari, kojima nedostaje humus. Zašto naglašavam tu komponentu? Jer proizvoditi organski bez dovoljno humusa, što nema dobru fiziku i kemiju gotovo je nemoguće. S druge strane prisjetimo se koliko malo HRvatska upotrebljava organskih gnojiva. Prema tome, u nedostatku organskih gnojiva nemamo kvalitetna tla za proizvodnju upravo organske hrane, što znači da je to kompleksno pitanje koje nije moguće samo reći mi hoćemo. Mi moramo vidjeti a to zakon dobro naglašava da je itekako važno da proizvodnja bude usklađena i sa stočarskom proizvodnjom odnosno sa dovoljnim osiguranjem organskih hranjiva. Imamo sortiment. Netko je ovdje rekao imamo površina, idemo sijati. Mi moramo vidjeti kada je u pitanju ratarska, kada je u pitanju povrtlarska proizvodnja. Koliko mi imamo sačuvanih starih sorata koje podnose ekstenzivnu proizvodnju, odnosno jesmo li spremni na tržištu uzeti upravo takav sortiment ili to što podnosi ekstenzivnu proizvodnju. Jer nemojmo zaboraviti određeni genetski potencijal visokorodnosti koji traži i visoku zaštitu, jer ako je nema preosjetljiv je proizvod i propada, koji traži visoku gnojidbu koju vrlo često tlo koje nije dobro organski gnojeno koje nema dobru fiziku tla, znači strukturu, teksturu, odnos vode, nećete to dobiti. Prema tome itekako mislim da i u tom segmentu moramo na tome poraditi. Kolega je ovdje rekao pa zato znanja ne treba, naš seljak to svaki zna. Nemojmo se zavaravati. Za ovu proizvodnju da bi bila ekonomski isplativa, da bi se proizvodilo bez pesticida, bez gnojiva iz vreće odnosno umjetnih gnojiva itekako treba dobro znanje i poznavanje da bi se postigla kakva takva proizvodnja. I stoga itekako treba upravo oni koji su se okrenuli koji žele ekološki proizvoditi itekako ih treba educirati. Mi na kraju krajeva moramo voditi računa i o radnoj snazi. Da li mi upravo na tim malim imanjima koja bi bila zgodna za organsku proizvodnju ili ekološku proizvodnju imamo dovoljno radne snage odnosno s druge strane, a zašto bi se proizvodilo nešto što traži puno radne snage ako može posijati hektar pšenice koji ima dobre poticaje i ne mora puno raditi. Znači i tu moramo uspostaviti ravnotežu u poticanju takve ekološke proizvodnje koja traži puno rada, puno truda u odnosu na jednu proizvodnju koju može proizvoditi sa 7 sati po hektaru pšenice rada danas u Europi. Prema tome, i tu se mora itekako ukazati na važnost takvih odnosa. I ono što vrlo često zaboravljamo, mi ovdje govorimo o kvalitetnoj organskoj hrani, ali zaboravljamo reći da taj kvalitet je u kemijskom i zdravstvenom obliku broj jedan. Znači ima puno suhe tvari da ne nabrajam što sve ima, gledajući kemijski, ali vrlo često izgledno ili gledajući organoleptički to nisu proizvodi primamljivi. Pa i to je jedan razlog zašto oni često na tržištu ne nalaze dovoljno primjene odnosno dobro ne prolaze. I zasigurno da moramo i na tome poraditi. Jer kada počne netko tko nije educiran a ne mora biti samo proizvođač a i konzument ekološke hrane mora biti educiran da zna što takvim proizvodom dobiva jer ga on plaća skuplje. A kažem izgledno organoleptički taj proizvod je vrlo često neugledan itd. a mora ga platiti 20 do 30% više. Znači on mora znati što u tome plaća, da vrlo često ona lijepa jabuka koju je ovdje kolega govorio u odnosu na crvljiva, da je crvljiva je zdrava. Ne mora biti. Samo može biti u krivo vrijeme tretirana. Prema tome, on iza sebe mora imati ovim zakonom definiranu kontrolu, da je kontrola proizvedena još jednom naglašavam i u proizvodnji i da je certifikat koji stoji na toj hrani zaista certifikat ekološke hrane. Ja sam rekla i u nekoliko navrata tržište je bitno. Zasigurno da je najbitnije u svemu da taj proizvod koji je proizveden sa puno više radne snage, koji je skuplji, a imali smo ovih dana prilike čuti da kilogram češnjaka domaće proizvedenog u Osijeku se prodaje po 100 kuna, prema tome ne mora biti skuplji samo 20 do 30% već može biti pet puta skuplji, da moramo biti spremni ga platiti, ali moramo znati i ako se već opredijelimo gdje ćemo ga naći. A to znači evo jučer je išao Zakon o zadrugama, mi znamo da već godinama Ministarstvo poljoprivrede potiče razne oblike udruživanja. S druge strane radi se o zaista malim proizvodnjama, prema tome tu je udruživanje marketing broj jedan i nastup na tržištu. Ja bih voljela da i u našim velikim megacentrima imamo mogućnost izbora ono što ima u zapadnim zemljama, da imate odjel organski proizvedene, imate odjel gdje se prodaju proizvodi konvencionalno proizvedeni odnosno imate GMO proizvedene proizvode i tko voli neka izvoli odnosno prema džepu ili prema svome odabiru možeš kupiti ekološku, organsku ili bio hranu, možeš kupiti konvencionalnu ako ti je džep nešto tanji odnosno ako ne patiš od predrasuda kupit ćeš i GMO. Jedino tada ćemo moći više razgovarati o tome i vidjeti koliko je tržište spremno kupovati organski proizvedenu hranu. To neće sigurno država sama organizirati. Mislim da to zavisi od proizvođača, a mislim da je ministarstvo zaista x godina dalo mogućnosti udruživanja i nastupa na tržištu upravo kroz sufinanciranje i troškova takvim organizatorima. Prema tome, ja ću se zadržati na onome što je kolega moj prethodnik rekao da ne treba, ja ću upravo to potencirati. Treba nam puno edukacije i nama konzumentima, ali jednako tako puno edukacije i potrošačima oko proizvodnje organske i biološke hrane, a tu bi možda evo smatram da bi ministarstvo moglo još sa daljnjim edukacijama zajedno sa centrima da li je to danas Komora koja je preuzela savjetodavnu službu ili netko drugi kroz edukaciju odigrati važnu ulogu u promociji eko proizvodnje. Nije dovoljno govoriti samo eko proizvodnja i dobit ćete više. Svatko mora biti svjestan da je to daleko manja proizvodnja. Prema tome, da li je moguće ekonomski kroz skuplji proizvod proizvoditi i rentabilno. Evo, klub nacionalnih manjina znači podržat će ovaj zakon. On je normalno usklađen sa Europskom unijom dobar. Ima određene novosti u deklariranju. Napravit će reda na tržištu ali mislim da svi zajedno moramo učiniti puno više. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Time smo klubove završili. Prije prelaska na pojedinačnu raspravu želim vam dati nekoliko obavijesti o radu i nastavku rada idući tjedan. Nastavak sjednice je u utorak 16. studenog u 15,00 sati poslije podne s točkom koju ćemo uvrstiti u dnevni red u utorak a to je Proračun za 2011. godinu. U utorak u jutro održat će se odbori, pa sad pozivam sve predsjednike odbora da sazovu sjednice kako bi onda mogli i održati. Proračun očekujemo u ponedjeljak kada bi se umnožio i najkasnije u utorak ujutro, odnosno već u ponedjeljak navečer bio u pretincima, a na Internetu će Hrvatskog sabora tijekom ponedjeljka sigurno biti. Prijava za raspravu to je molim vas jako bitno zaprimat će se u utorak od 9 sati u tajništvu Sabora kod tajnika Bukarice na prijavnicama koje se već nalaze ispred vijećnice. Dakle, već su vani ali prije utorka nemojte dolaziti jer uvaženi tajnik Bukarica od utorka od 9 sati prima prijavnice. Molim vas da se tih naputaka pridržavate, pa onda znači da nastavljamo sjednicu u utorak, a sad ćemo završiti. Još imamo šest, osam pojedinačnih rasprava i to bi za danas bio završetak rada jer glasovanja tijekom današnjeg dana neće biti. Na redu, pojedinačnom dijelu prva je uvažena zastupnica Đurđica Sumrak. Izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Evo slušajući ovo sve razmišljala sam zašto smo uopće došli danas do ovog zakona i kako je došlo do toga i sjetila sam se bajke o Snjeguljici. Evo sjetite se kako je zločesta kraljica umočila jednu jabuku u otrov, izglancala ju je. To je otprilike kao što naši danas glancaju sa parafinom. Ponudila joj, naivnoj Snjeguljici, ona je pružila, pojela i otrovala se. Evo do današnjeg dana vjerujte nisam na taj način razmišljala o ovoj ponudi Snjeguljici, ali ima tu elemenata o kojima je govorila kolegica Holy i doista kad se počne razmišljati na način što želimo proizvoditi i kako se želimo hraniti, koji proizvod želimo uzeti onda nam je jasno da onaj konvencionalni proizvod a to je onaj znači koji nije na bazi ekološke proizvodnje nego onaj na bazi tradicionalne proizvodnje je onaj koji bi mogao biti zamjenica. A ako postanu ekološki proizvodi skupi oni još uvijek kod nas u Hrvatskoj nisu skupi. Njihova je cijena nekih 20 do 50% zavisi što kupujete više nego što je to jednog proizvoda široke potrošnje u dućanima. Pa samo za informaciju. Recimo moramo pojesti tri jabuke konvencionalne proizvodnje, one koje su pale ispod stabla i ako imamo sreću da je to stara sorta jabuka koju još možemo naći negdje u Slavoniji, Zagorju, Virovitici onda bi recimo u odnosu vitamina i minerala bila bi nam dovoljna jedna ekološki proizvedena jabuka da imamo zastupljenost C vitamina, minerala koje ima jabuka. Evo ja sam sigurna da većina ljudi u Hrvatskoj više ne želi biti naivna Snjeguljica i da zasigurno neće više krenuti za jednom svjetlom crvenom jabukom koja je glatka, nego će pokušati jesti ono što je uzgojeno, najblaže rečeno na tradicionalni način. A ono što je važno to je ekološka proizvodnja. Ekoloških proizvođača u Hrvatskoj ima sve više i više. Čuli smo da ih ima 817. Moja želja je da vam kažem na nekim primjerima. Ono što je meni zasigurno jako interesantno, a to je grad Zagreb i ovdje ću vam reći na primjeru jedne mlade obitelji koja se je počela baviti ekološkom proizvodnjom u '94. godine. Gospođa je završila agronomiju, dakle diplomirana je inženjerka agronomije a njezin suprug je završio arhitekturu. I oni su odlučili u jednom momentu na 4 ha, pazite u Zagrebu žive kupiti i bavit se ekološkom proizvodnjom na što je cijela familija skočila na noge, pa zakaj ste vi išli u školu, jeste vi normalni, ti si arhitekturu i bavit ćeš se ovom proizvodnjom. Danas taj mladi bračni par ima ogromno iskustvo, imaju 60 ha zemlje. Državni tajnik zna o kome se radi. Doista, objedinili su entuzijazam razmišljanje znanja koja su prikupili tijekom svojih studija, ali naravno i obrazovanja i znanja koja su prikupili posjećujući različite sajmove, odnosno sudjelujući u radionicama posebno u Europi u to vrijeme bili puno ih je više nego danas. I molim to je jedan od prvih ekoloških proizvođača koji imaju web prodaju i vi danas uredno možete putem Interneta naručiti svoju košaru i ona će vam doći na kućni prag. Dakle, naručit ćete svoje ekološke proizvode. Jednako tako moram reći da je dobra tendencija da se ekološki proizvodi mogu kupiti i na tržnicama i to na izdvojenim mjestima koja su posebno obilježena gdje su ekološki proizvođači, pa onda otvaraju se i bio dućani u kojim se prodaju proizvodi, naši ekološki proizvodi. Znači, oni koji su proizvedeni kod nas. Pa ima i restorana koji nude ekološku hranu. Nadam se da će u skoro vrijeme takva ponuda biti u našim hotelima. Već imamo u jednom dijelu razvoj i turizma. I ono što je važno u ovoj zakonskoj regulativi reći to je, naime taj sustav kontrole po meni je to, dakle jedan od dosta bitnih stvari koji će se uskladit sa Europskom unijom. Znači, da će se kontrolirati sve. Sjećam se negdje devedeset i neke kad je krenula jedna udruga majke za prirodni zakon, onda su ih nazvali vješticama, i rekli su one potpuno nisu normalne, one to proizvode na neki svoj čudnovat način, međutim sad je to sve postalo normalno. Normalno i poželjno. Ono što bih još željela reći, a vidite da skraćujem raspravu maksimalno, jer ste sve one osnovne stvari rekli, kolegica je ispred kluba HDZ-a govorila o Zadru i ja bih samo htjela reći, što se tiče Dalmacije, e to je osnivanje udruga, odnosno udruge ne samo u Dalmaciji, nego i u Hrvatskoj su jako važne, jer one potiču ekološku poljoprivredu i proizvodnju hrane, te promiču ideju ruralnog razvitka, sa naglaskom na zaštitu okoliša, zaštitu zdravlja ljudi i životinja, te očuvanje biološke raznolikosti i tradicijske baštine. E sad postoji jedna, to je u stvarnosti osnivanje takvih udruga, je jedan od prioritetnih mjera akcijskog plana za razvoj ekološke poljoprivrede, a u Dalmaciji u okviru … [[Ne razumije se.]] projekta s plemenitom ambicijom očuvanja biološke raznolikosti kroz održivi razvoj dalmatinske obale, provodi se u četiri dalmatinske županije u suradnji sa Ministarstvom okoliša i prostornog uređenja, te uz snažnu posebnu financijsku kadrovsku potporu programa Ujedinjenih naroda za razvoj. Kao četiri posebna demokracijska područja projekta, zbog svoje su iznimne biološke i krajobrazne vrijednosti, zabrani Pelješac, Dubrovačko primorje, Malostonski zaljev i Mljet, Vis i viški akvatorij, te šire područje ušća Krke, područje uz novigradsko i … [[Ne razumije se.]] more, te jugoistočni dio Paga. Evo tu je važnost u ekoturizmu. Na području Dalmacije na ekološki način obrađuje se oko tisuću 146 hektara zemljišta, u upisniku je kolegica već rekla 86 proizvođača. Osim maslinarstva ja bih samo jedan malu digresiju napravila obzirom na jučerašnji datum, a to je hvalevrijedno da je Zadarska županija među vodećima u Republici Hrvatskoj po površinama pod vinogradima sa tisuću 570 hektara, tu se radi naravno o ekološkim vinogradima, a Nadinu bi pripadalo prvo mjesto sa više od 400 hektara vinove loze, koji su u skladu sa preporučenim kultivarima sjeverne Dalmacije, dakle tu je Maraština, Debi, Talasina, Merlot, Zadarka, Vranjac, i ove druge autohtone sorte, te je time zadovoljen jedan od glavnih uvjeta za stjecanje oznake zemljopisnog podrijetla, tj. da su sorte sukladne pravilniku o nacionalnoj listi priznatih kultivara. I to je nešto u prilog, velika stvar u stvarnosti u prilog eko turizma i spajanje plave i zelene zone. Još bih samo sekundu jednu, ono što sam smatrala da je važno reći, imali smo nedavno Zakon o šumama, i to je ono što ja napominjem da imamo i certificirane šume, i predložena je ekološka mreža Republike Hrvatske, a tu mrežu izradili su znanstvenici sa Šumarskog fakulteta, mislim da sam pročitala da je na čelu tog tima bio prof. Vukelić, i ukupno je predložena su 241 lokaliteta sa površine 41 tisuću 670 hektara šuma, od toga, od tih 241 lokalitet 26 je u nacionalnim parkovima i onda tako dalje. Važnost je to kad se odnosi na ubiranje ovih ekoloških, odnosno plodova u šumama. Naravno ovaj zakon je vrlo bitan i za one udruge ili zadruge ekološke koje se bave proizvodnjom divljači. Naravno da ću podržati ovaj zakon, i još jedanput ću samo poručiti nemojmo biti tako naivni kao Snjeguljica, pogledajmo oko sebe, uzmimo ono što je kvalitetno i zdravo, ne gledajmo u oči proizvoda, to znači van, gledajte u dušu njega, a osim toga vidjet ćete da nećete to požaliti. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo kolegice. Imamo prijavljene dvije replike. Najprije uvaženi kolega zastupnik Davor Huška. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegice stvarno ste dobro sagledali cjelokupnu ovu problematiku, ja ću iskoristiti … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] još ponovim ovdje, pošto dolazim iz takvih krajeva ratom stradalih područja, gdje postoje ogromne površine idealne za ekološku proizvodnju, na žalost obuhvaćene su kao minski sumnjiva područja i predlažem i molim evo da se osiguraju sredstva upravo za tu namjenu i u okviru državnog proračuna preko centra, hrvatskog centra za razminiranje, gdje bi prioritet u slučaju ovakve proizvodnje trebala imati poljoprivredne površine koje su u našim područjima zapadne Slavonije pa i u istočnoj Slavoniji, još ima na žalost puno minski sumnjivih područja, idealnih za ekološku proizvodnju, jer to je zemlja koja stoji 15, 20 godina koja nije obrađivana znači ima savršene karakteristike za mogućnosti ekološke proizvodnje. Zahvaljujem.
Hvala lijepo kolega Huška. Želi li kolegica Sumrak iskoristiti pravo na odgovor?
Samo hoću reći da se slažem sa kolegom, ništa više.
Ok. Za repliku se javila uvažena kolegica Marijana Petir. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Sumrak slažem se sa vašim izlaganjem gdje ste vi ustvari dobro apostrofirali potencijale ekološke poljoprivrede, i upravo smatram da Hrvatska kao mala zemlja sa relativno dobro očuvanim okolišem i naravno zemlja koja nema neku tešku industriju, ima veliki potencijal za razvoj ekološke poljoprivrede i eko turizma, i na tom smatram da moramo bazirati svoj razvoj. Zato je izuzetno važno staviti u kontekst i sve one milijune eura koji nas čekaju ja vjerujem u strukturnim fondovima i koje ćemo na pravilan i dobar način iskoristiti, jer kroz ekološku poljoprivredu eko turizam mi možemo jačati samozapošljavanje, a s druge strane naravno ako jačamo samozapošljavanje čuvamo hrvatsko selo i čuvamo ljude koji žive na tom području. U kontekstu naravno širem, ako to gledamo, Hrvatska je zemalja koja ima 12% površina zaštićenih u kategoriji parkova prirode i nacionalnih parkova, oko 50% naše površine ući će u ekološku mrežu, i upravo te površine su pogodne za razvoj ekološke proizvodnje. Stoga se ja naravno zalažem i ovdje pozdravljam napore Ministarstva poljoprivrede da se sa ovim nešto manje od 2% površina koje su danas pod ekološkom proizvodnjom upravo to podigne na bar 10% kroz sljedećih 5, 6 godina, jer ekološka proizvodnja može biti dakle dobar oblik samozapošljavanja, dobar oblik stvaranja dohotka onima koji se time bave cijelim obiteljskim gospodarstvima, ali to je dobar i po meni ispravan način čuvanja hrvatskog prostora.
Hvala lijepo.
Samo potpisujem repliku, evo hvala kolegice, nema šta drugo.
Znači svi se slažemo, … [[Ne razumije se.]] Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom. Uvaženi kolega Branko Kutija je na redu. Izvolite kolega.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo ja ću maksimalno skratiti svoje izlaganje. Ekološkom uzgoju posljednjih desetljeća daje se prednost pred konvencionalnim i integriranim načinima proizvodnje u svim zemljama koje imaju tradiciju poljoprivredne proizvodnje i prehrambenih proizvoda. Nasuprot tome, europskom, a i svjetskom trendu u RH je oko 14 tisuća hektara u ekološkoj poljoprivredi ili 1,29% poljoprivrednih površina u odnosu na ukupne obradive površine. Evo, kolegica Marinović prije u ime kluba i gospođa Sumrak je spominjala Zadarsku županiju pa ću ja nastaviti u tome tonu. Znači, u Zadarskoj županiji je od ukupno skoro 70 tisuća hektara obradivih poljoprivrednih površina u ekološkoj proizvodnji je svega 1,022%. Znači, po poljoprivrednim kulturama u ekoproizvodnji je vinogradarstvo, maslinarstvo, voćarstvo, krmno bilje, ljekovito bilje, miješano povrće i nešto stoke. Kao što se vidi iz podataka Zadarska županija je znači ispod postotnog udjela u čitavoj RH. Međutim, kada je vinogradarstvo u pitanju od ukupno 308 hektara vinograda u ekoproizvodnji na području RH 103 hektara su u Zadarskoj županiji. Kolegica Sumrak je spominjala isto tako i Nadin to je najekološkije vinogradarsko mjesto u RH gdje 14 proizvođača na 50 hektara proizvode vinsko grožđe po ekološkim principima bez uporabe mineralnih gnojiva i kemijskih zaštitnih sredstava, a kontrolirano od strane ovlaštenih nadzornih stanica. U prilog kvaliteti vina koji se proizvode od grožđa sa ovih površina govori činjenica da su 3 vina u kategoriji vrhunskih vina. Ja bih spomenuo isto tako i vinogradara, gospodina Bačića, koji na 18 hektara je podigao ekološki vinograd na šumskom zemljištu, znači kršu, i proizvodi vrhunsko vino u eko prijelaznom periodu. Zadarska županija također ima prvog proizvođača ekološkog maslinovog ulja, to je obitelj Žanpera sa Dugog otoka koji su registrirani proizvođači i eko kozjega sira. Svi proizvođači koji su u sustavu ekološke proizvodnje ušli upisom u upisnik ekoloških proizvođača pri Ministarstvu poljoprivrede morali su provesti 3 godine u tzv. "prijelaznoj ekološkoj proizvodnji". Prijelazni period se određuje radi čišćenja tla, odnosno otklanjanja ostataka pesticida u tlu do pravilnikom određene prihvatljive razine i usvajanja agrotehnike jer samo u zdravom tlu raste zdrava biljka. Upravo su kemijska sredstva koja se koriste za borbu protiv bolesti, štetočina i uporaba mineralnih gnojiva u konvencionalnoj proizvodnji najveća smetnja održivom gospodarenju prirodnim potencijalima. Smanjenjem primjene pesticida, umjetnih … gnojiva i drugih agrokemikalija te ekološkim zbrinjavanjem otpada iz poljoprivrede možemo zemlju sačuvati za buduće naraštaje i konzumirati nadziran i označen proizvod. Sigurnost i kvaliteta hrane je osnovni preduvjet za osvajanje ne samo domaćeg nego i globalnog tržišta. Stoga je pred našim proizvođačima veliki izazov ekološke proizvodnje koja je zasigurno zahtjevnija od konvencionalne, ali potrošačima daje sigurnost i povjerenje u cjelokupnom sustavu proizvodnje. Zahvaljujem se.
Hvala lijepo. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Uvaženi kolega zastupnik Željko Turk je na redu. Izvolite kolega.
Hvala gospodine predsjedavajući, gospodine državni tajniče. Evo još nekoliko rečenica doprinosa ovoj temi, dakle prijedlogu Zakona o ekološkoj proizvodnji i označavanju kojima dajem podršku. Pa možda upravo da dijelom riječima i gospođe Sumrak kada govorim o ovoj temi ne mogu, a da se ne prisjetim određene priče iz prakse koja možda na slikovit način upravo označava aktualnost ove teme, ali možda dijelom odgovara na pitanje gdje se aktualno nalazimo danas ili kako su ti naši počeci i kretali, a kada govorimo o ovoj temi koja je i zakonski i rješavana od 2001. godine donošenjem prvoga zakona. … [[Govornik se ne razumije.]] se sjećam teme unatrag 10-ak ili malo više godina kada se počelo razgovarati o ekološkoj proizvodnji kad je poljoprivredni proizvođač jedan drugom rekao: "Gle bedaka ideš sijati kuruzu, a ne buš del umjetni gnoj k njemu kao prihrana, veli, tem ti je pamet sad pojel v glavi". Ili primjer 2., u okviru započete proizvodnje u tom segmentu krenula je ekološka proizvodnja kupinovoga vina pa onda sa druge strane sprdnja potencijalnih kupaca ili nas koji bi to mogli probati "gle kaj čovjek sad tu norce dela, em recept si je zmislil." Ova 2 slikovita primjera možda dovoljno govore o tome i na što ja u ovom momentu i možda ukazujem, a to je zapravo edukacija. Edukacija kako sa jedne strane samih poljoprivrednih proizvođača, a onda isto tako i edukacija nas kao potrošača koji na primjeren ili kvalitetan način možemo dobiti određena saznanja što to zapravo znači,koje su određene prednosti i mane jer svakako da je to kako tema, ali tako i zahtjevi i zadaci te vrste proizvodnje su bitno drugačiji, dakle po odnosima prihoda, ukupnih troškova, a onda u konačnici i nas potrošača koji to moramo u nekom datom momentu i prihvatiti. No, rekao sam jednim dijelom govora maloprije da je svijet zapravo sve zmislil, pa tako i danas i svijet i Europa u toj proizvodnji, prije svega vezano dakle uz ekološku proizvodnju daleko otišla, da je poljoprivredna proizvodnja i površina veća i od 10-ak% ukupnih površina što i nama dakle koji slijedimo i te puteve ponešto znači imajući u vidu našu još uvijek malu površinu poljoprivrednih, poljoprivrednu površinu koja je na taj način ili zasijana ili u okvirima drugih segmenti ekološke proizvodnje zastupljena u Hrvatskoj. U tom kontekstu dakle pozdravljam ove aktivnosti od 2001., donošenje prvog zakona, izmjena 2007. te nakon dodatno kroz niz pravilnika do ovog novoga prijedloga zakona za koji vjerujem da će bitno pridonijeti, u svakom slučaju i njegovoj implementaciji. Ali, je na neki način moj komentar pri kraju da u svakom slučaju vjerujem da upravo, a ja bih se osvrnuo prije svega na edukaciju. Možda bi i tu određena dodatna sredstva bila potrebita s određenih nivoa ministarstva ili drugih tijela kako bi dobili još kvalitetniju i bolju sliku upravo o prednostima ekološke proizvodnje, a sam zakon podržavam. Hvala.
Hvala lijepo. Kolega zastupnik Zdenko Franić na redu je za svoju raspravu. Izvolite kolega.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine državni tajniče. Pred nama je jedan dobar zakon samo trebamo iznaći mehanizme da se on stavi u dokumentiranu primjenu odnosno da ga se prepozna od strane proizvođača. Naime, definitivno je prošlo vrijeme kada proizvođači mogu raditi na tradicijski način, ekološka proizvodnja je visoko sofisticirana i zahtjeva objektivne dokaze da se provode određene procedure i pravila što u ostalom svjedoče određena certifikacijska tijela svojim certifikatima, da je takva proizvodnja zaista ekološka, da je sukladna zahtjevima određenih međunarodnih i hrvatskih naravno normi, te pravilnika koje je postavilo Ministarstvo poljoprivrede. Stoga je jako dobro da u ovom zakonu se uvjetuje da se ta certifikacijska tijela moraju akreditirati po normi 45 tisuća 11 odnosno opći zahtjevi za ustanove koje provode potvrđivanje proizvoda. Do sada je bila situacija da je Ministarstvo poljoprivrede naprosto određene firme ovlastilo za stručni nadzor nad ekološkom proizvodnjom. Naravno to nije nipošto dovoljno. Potrebno je da takve organizacije certifikacijska tijela dokažu i svoju kompetenciju i to akreditacijom od nezavisnog trećeg tijela odnosno od Hrvatske akreditacijske agencije. U tom kontekstu svakako treba pohvaliti i djelatnosti Hrvatske akreditacijske agencije koja do sada ima akreditirano 200-njak laboratorija i certifikacijskih tijela itd. od kojih su mnoga od njih povezana sa djelatnošću vezanih uz poljoprivredu i stočarstvo. Spomenimo i laboratorije koji provode ispitivanje GMO-a, spomenimo i Hrvatski veterinarski institut koji ima niz akreditiranih metoda vezno uz sigurnost hrane i stočarstva. Međutim, to izdaleka nije dovoljno. Potrebno je uložiti dodatne napore da se i proizvođači pripreme za certifikaciju, jer jedno je njihova kontrola, a drugo je sve one vrlo kompleksne i zahtjevne radnje koje proizvođači moraju zadovoljiti i proći da bi uopće ušli u taj proces certifikacije svoje proizvodnje. Svojevremeno je i Ministarstvo poljoprivrede davalo neke potpore za takve aktivnosti i za akreditaciju laboratorija koji se bave ispitivanjem sigurnosti hrane, međutim možda je došlo vrijeme, odnosno ne da je možda došlo vrijeme nego je definitivno potrebno da država očito putem Ministarstva poljoprivrede povede računa da se i proizvođačima koji to žele daju određeni poticaji, daje mogućnost nekih obrazovnih sadržaja za pripremu vezano uz ekološku certifikaciju. To se može naravno načiniti uz pomoć i Odbora za obrazovanje npr. u Hrvatskoj akreditacijskoj agenciji ili nekih drugi mehanizam. Ali definitivno je to potrebno. Uostalom sada je i Međunarodna organizacija za standardizaciju popularni ISO izglasao i normu 26 tisuća o društveno socijalnoj odgovornosti i očito jeste da je i ovaj zakon i aktivnosti vezane uz njegovu provedbu se savršen o uklapaju i u područje ove norme za koju se očekuje da će biti najjača i najprodavanija i najkorištenija norma koja će čak nadmašiti i normu ISO 9000 za upravljanje kvalitetom. Dakle, sve ove aktivnosti bi mogle pomoći RH i ovom segmentu ekološkoj proizvodnji da već unaprijed ili bolje rečeno pravovremeno se uključi u jedno zahtjevno tržište ali sa određenim prednostima pred našim potencijalnim konkurentima. Činjenica jest da mi imamo srećom manje zagađen okoliš nego neki naši zapadniji ili sjeverniji susjedi i to naravno treba iskoristiti. Ali kažem potrebno je osmisliti obrazovne sadržaje, potrebno je širiti svijest među proizvođačima o potrebi ulaska u tu vrlo, vrlo zahtjevnu kompleksnu proceduru dobivanja certifikata, zadovoljavanje vrlo jakih uvjeta i da bi se to ostvarilo naravno potrebne su potpore, pa bi Vlada trebala razmisliti da umjesto davanja potpora samoj proizvodnji da se potpore dadu i za sadržaje pripreme poljoprivrednih gospodarstva i poljoprivredne proizvodnje sukladno Zakonu o ekološkoj proizvodnji. I štovani gospodine državni tajniče u tom kontekstu iako to nije direktno vezano uz vašu djelatnost nego uz djelatnost Ministarstva gospodarstva pa i cijele Vlade, evo sada ćemo uskoro raspravljati o proračunu. Htio bih upozoriti da Hrvatska akreditacijska agencija ima ozbiljne poteškoće vezano uz ispunjavanje svoje osnovne funkcije Naime, ona je na proračunu u sustavu riznice i u biti ona nema novaca dovoljno za isplaćivanje vanjskih stručnjaka koji provode aktivnosti ocjenjivanja sukladnosti laboratorija, certifikacijskih tijela itd. Paradoksalno je očekivati da jedna mala propulzivna agencija od 23 zaposlena ima na stotine eksperata itd. koji bi mogli alimentirati tako kompleksan sustav od dvjestotinjak akreditiranih laboratorija, a evo bit će ih i više nakon što se i ovih 6 stanica akreditira za certifikacijsku djelatnost. Dakle, intelektualne usluge u nekim slučajevima zaista jesu intelektualne usluge i one su disperzirane na hrvatske stručnjake i znanstvenike kojih hvala Bogu imamo, ali to ipak treba i platiti. I treba dakle razmisliti o načinu financiranja Hrvatske akreditacijske agencije da ne dođe u vrlo teške situacije što će se zasigurno desiti početkom već 2011. godine. Hvala lijepa.
Hvala kolegi zastupniku. Na redu je uvažena kolegica zastupnica Đurđa Adlešić. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Ja ću naravno poduprijeti ovaj Zakon. Međutim, sigurno je da uvijek postoji rizik da zakon bude dobar, a da zapnemo na provedbi. Kako se to ne bi dogodilo stvarno će trebati na vrijeme početi raditi na edukaciji, na strogim uvjetima i na nužnim potporama. I slažem se da bi možda doista trebalo i u okviru samog proračuna početi razgovarati o tome kako posebno podupirati ljude koji se bave ovim poslom jer to je sigurno budućnost. Tu možemo biti konkurentniji. Iako naravno činjenica da smo na ovom području konkurentni ne mora nužno značiti samo po sebi da je sve ostalo dobro, jer mi smo zemlja koja nije imala jaku industriju, nemamo zagađenja. To naravno dakle ima i ovu drugu stranu. Međutim, ja sam htjela skrenuti pozornost na jedno drugo područje koje su dotakli u svojoj raspravi kolega Huška i kolegica Sumrak, a to je prostor minski sumnjiv. Naime, Hrvatska još uvijek ima svakog petog stanovnika u minski sumnjivom prostoru. Početkom godine je bilo oko 870 kvadratnih kilometara. Sad je to negdje oko 840. Dakle, tempo razminiranja ide izrazito sporo. Ide izrazito sporo, reći ću vam kolega kad već tako kulturno dobacujete. Radi se o tome da Hrvatska najviše razminirava sa vlastitim sredstvima iz proračuna. Ovolika sredstva koliko Hrvatska daje u odnosu prema vlastitom proračunu daje samo Kuvajt. Dakle, iz državnog proračuna ide najviše sredstava. Problem je nastao u donacijama koje su naravno u značajnom padu zadnju godinu i pol do dvije. Nije za očekivati da će donacija za razminiranje biti bolje i sljedeće godine, jasno je iz kojih razloga. Ne možemo naravno očekivati sve od Bruxellesa iako nam to često zna poslužiti kao dobar izgovor. I reći ću vam da smo kod raspoređivanja sredstava za razminiranje ove godine stavili cijelu godinu prioritet upravo na poljoprivredna zemljišta. Još ih je negdje oko 26% u minski sumnjivom, minski zagađenom. To naravno ne znači da je u miniranom prostoru. Bilo bi dobro kad biste, zašto to zapravo i govorim vama radili na izmjeni Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Ja sam nešto na izmjeni tog zakona radila i bilo bi dobro da ga pripremimo za sam početak godine, dakle do proljeća kad će tempo ići nešto brže na području razminiranja, da se izmjeri tako da se može dodijeliti onima koji su spremni da imaju određene prioritete. Postoje i sada prioriteti, ali da se oni pojačaju prema prostoru koji su spremni razminirati vlastitim sredstvima. Dakle, da honoriramo činjenicu da su neki spremni ulagati u razminiranje vlastitog prostora. Znam da postoje zainteresirani koji bi se rado sami uključili u takav prostor ali im je zakon prilično još uvijek ograničen, iako kažem vremenom se nešto i popravljalo. Osim dakle izmjene tog zakona trebalo bi raditi i na jednom drugom zajedničkom projektu, a to je na povećanju sredstava iz europskih fondova za zemlje pod minama, za područje koje je pod klasificirano kao poljoprivredno zemljište. Dio tih sredstava se osigurava preko ITF-a koji podvostručuje sredstva. Međutim, dio bismo morali pronaći i sami. Na tom smo doista radili puno, međutim nikad dovoljno, pa vas lijepo molim da možda poradimo na ubrzanju izmjene Zakona o poljoprivrednom zemljištu, ne samo Zakona o razminiranju što je kolega ovako ukusno dobacio. Hvala.
Hvala lijepo. Za repliku se prijavio uvaženi kolega Boro Grubišić. Izvolite kolega Grubišić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Naime, ova upadica koja je bila tijekom izlaganja uvažene kolegice Đurđa Adlešić je bila spontana, dakle nije bilo ništa zločesto. Dakle, radi se o ovoj raspravi u kojoj se spomenulo razminiranje o kojoj sam i ja govorio u svojoj raspravi. Naime, s obzirom da je kolegica Adlešić bila u Vladi Republike Hrvatske i bavila se ovom problematikom i tematikom moram reći da je Europska komisija prije dvije godine imala natječaj za dodjelu bespovratnih novčanih sredstava za razminiranje i to u Europi, u državama, europskim državama. Tada se na natječaj javila i Ruanda, Bjelorusija, Bosna i Hercegovina, Srbija, Makedonija i još neke zemlje ali se Hrvatska nije javila na natječaj. Hrvatska Vlada valjda nije prepoznala ili netko nije tu dakle bio djelotvoran prilikom prijave na natječaj. Regionalna razvojna agencija Slavonije i Baranje koja djeluje u Bruxellesu i ima osam članova je u zadnji čas vidjela propozicije, uvjete toga natječaja i prijavila se za dodjelu ovih sredstava. Na žalost evo tako se to radilo, pa je danas dva posto, oko dva posto površine Republike Hrvatske još uvijek minski sumnjivo ili nerazminirano, a to znači negdje blizu 9 stotina kvadratnih kilometara od onih 54, pet tisuća koliko Hrvatska ima. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, uvažena kolegica Adlešić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ma naravno da opraštam kolegi, znam da je spontano reagirao jer je i sam osjetljiv na ovu problematiku, ali ću mu rado reći ne mogu sad obrazlagati u ime Vlade, to će vjerojatno urediti kolega iz Vlade ili nekog drugom prilikom, ali ću mu rado odgovoriti što se dogodilo upravo sa Osječko-baranjskom županijom. Bila sam tamo, zajedno sa vodstvom HCR-a. Na tom sastanku su bili pozvani i susjedi iz Mađarske, zato da bismo mogli konkurirati na fondove, na IPA-u, treba nam i mađarska strana. Tada smo zajedno i dogovarali projekte, i rokove i na tim projektima radimo. Znam za još jedan pokušaj vaše agencije u Bruxellesu prošli tjedan koji na žalost niste realizirali, ne znam zašto vjerojatno je došlo do nekih teškoća, međutim vjerujem da ćemo preko IPA-e jedan dio riješiti, ali ne možemo očekivati ni od koga pomoć da se razminiramo sami. Moram reći da mi je užasno teško objasniti činjenicu da su se i prije nego sam ja ušla u Vladu, i prije nego ste vi bili ovdje, smo se doveli u poziciju da su sve zemlje našeg susjedstva, osim Bosne razminirali, uključujući i Crnu Goru, pred nama je taj posao po Ottawskoj konvenciji do 2019. nadam se gotov.
Hvala lijepa. Ovo je zasigurno vrlo interesantno, znamo da to i drugi prate, ako smo malo gledali i omotnicu koja je dogovorena 10 milijuna eura nam upravo se osigurava za ono zemljište koje ćemo na taj način staviti u funkciju a to znači da i drugi planiraju da ćemo mi i odraditi to i da će to i honorirati kroz određena sredstva, ali sigurno da to treba i kroz zakon i kroz akcione planove staviti intenzivnije u realizaciju i drago mi je da se tu evo vidim i svi skupa slažemo. Uvaženi kolega Dragan Vukić, na redu je za svoju raspravu. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici, štovani državni tajniče. Zakon o ekološkoj proizvodnji poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda stupio je na snagu 2001. godine. Kao što znamo tijekom 2007. na snagu je stupila uredba Vijeća o ekološkoj proizvodnji i označavanju ekoloških proizvoda, koja se počela primjenjivati 1.1.2009. godine. Obzirom da je osnova za donošenje dosadašnjeg Zakona o ekološkoj proizvodnji poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda bila uredba, koja je stavljena izvan snage, kada je stupila na snagu uredba vijeća, stoga je potrebno u cilju daljnjeg usklađivanja sustava ekološke proizvodnje donijeti novi Zakon o ekološkoj proizvodnji i označavanju ekoloških proizvoda. Kao što znamo ekološka poljoprivreda razvila se od biološko dinamičke u prvoj polovici 20. stoljeća, a osnovni cilj je bio zaustavljanje degradacije tla. U široj javnosti se uglavnom misli na proizvodnju tzv. zdrave hrane, tj. na poljoprivrednu proizvodnju bez uporabe … [[Ne razumije se.]] kemikalija. Na to je samo jedno od obilježja takvog načina proizvodnje, tu se radi o sveukupnom gospodarenju, kojim se nastoji maksimalno iskoristiti potencijale određenog eko sustava. Smisao ekološke poljoprivrede nije u negiranju i odbacivanju pozitivnih dostignuća konvencionalne poljoprivrede, već u iznalaženju ekološki prihvatljivih rješenja. Ekološka poljoprivreda je dio suvremene poljoprivredne proizvodnje, trgovine i agronomske znanosti, te se upravo i temelji na njenim najnovijim spoznajama i dostignućima. To je proces kojim se razvija održivi agrosustav. Ključ uspješne proizvodnje je postojeća plodnost tla, a temelji se na prirodnim sposobnostima biljaka, životinja i krajobrazba, s ciljem optimiziranja kvalitete u svim aspektima poljoprivrede i zaštite okoliša. Suradnja sa prirodom umjesto njezinog sustavnog uništavanja daje puno bolje rezultate. Ekološka poljoprivreda uklapa se u koncept održivog razvoja, jer čitavim nizom mjera koje obuhvaćaju ukupno gospodarenje teže pritom ekološki čistoj, gospodarski isplativoj, etički prihvatljivoj i socijalno pravednoj poljoprivrednoj proizvodnji. Ekološka proizvodnja je nužnost želimo li zemlju sačuvati za buduće naraštaje. Donošenjem Zakona o ekološkoj proizvodnji i označavanju ekoloških proizvoda, potaknut će se nastanak novog tržišta, porast povjerenja potrošača, postizanje viših cijena, smanjenje intenziteta iskorištavanja resursa, zaštita okoliša, postojanost poljoprivrednog tla, veća transparentnost proizvoda i prerađevina, ravnopravnost proizvoda u tržišnoj utakmici na domaćem tržištu, poticanje daljnjeg širenja ekološke orijentirane poljoprivredne proizvodnje usklađene s prirodnim uvjetima. Ekološka proizvodnja omogućava formiranje novog područja u poljoprivrednom gospodarstvu s perspektivom preorijentacije postojećih gospodarstava u ekološkom i profitabilnom smislu. Ekološka proizvodnja omogućava održivo gospodarenje prirodnim resursima, smanjenjem primjene pesticida, umjetnih mineralnih gnojiva i drugih agrokemikalija te ekološkim zbrinjavanjem otpada iz poljoprivrede, kao i stvaranje povoljnijih ekonomskih uvjeta proizvodnje. Zakonom o ekološkoj proizvodnji i označavanju ekoloških proizvoda ostvaruju se i mogućnosti poticanja ekološke proizvodnje, uređuju se propisi za ekološku proizvodnju, preradu, skladištenje, promet, pakiranje, označavanje, ocjenu sukladnosti i nadzor ekološke proizvodnje. Zakonom se regulira i upotreba materijala za reprodukciju gnojiva i drugih sredstava u ekološkoj proizvodnji, određuju se nadležna tijela za nadzor proizvodnog postupka i kakvoće proizvoda, nadležna tijela za inspekciju, način provođenja i ovlasti iz inspekcijskih tijela, a također i kaznene odredbe za kršenje zakona i propisa koji reguliraju ekološku proizvodnju. Osnovna je svrha ekološke proizvodnje zaštita zdravlja i života ljudi, zaštita prirode i okoliša, i zaštita potrošača, očuvanje ravnoteže, te stvaranje veza proizvođača s tržištem. Odredbama ovog zakona omogućuje se proizvođačima u Republici Hrvatskoj istovjetni uvjeti za proizvodnju koju imaju i proizvođači u zemljama Europske unije, te se osiguravaju uvjeti za stjecanje zaštite interesa i povjerenja potrošača putem jasnih i detaljnih odredbi o označavanju ekoloških proizvoda. Zakonom će se olakšati ispunjenje budućih obveza Republike Hrvatske, vezano za pristupanje Europskoj uniji, te stvoriti uvjeti za plasman ekoloških proizvoda na tržište Europske unije. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Sada je na redu za raspravu uvažena kolegica Karolina Leaković. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo, čuli smo već iz prijašnjih rasprava da raste u Hrvatskoj broj ekoloških proizvođača u posljednjih nekoliko godina. To je naravno jako dobra vijest. Isto je tako dobra vijest da su potrošači i sve više dakle osviješteni i sve obrazovaniji, informiraniji o prednostima potrošnje namirnica proizvedenih u biološkom, organskom i ekološkom uzgoju i sigurno je da je u tom smislu ovaj zakon korak naprijed. Evo, i kolega je maloprije rekao dakle da se ulaskom u EU naši proizvođači, ekološki proizvođači stavljaju zapravo i dolaze na neki način na istu razinu sa proizvođačima u zemljama EU, odnosno poslovat će i proizvoditi pod istim uvjetima. Međutim, pravo je pitanje jesu li naši ekološki proizvođači za to spremni i hoće li imati dovoljno vremena prilagoditi se toj konkurenciji koja vlada na tržištu EU budući da naravno zemlje EU ulažu kako sada stvari stoje mnogo više u poticanje ekološke proizvodnje negoli što čini RH. U tom smislu dakle zalažem se za to da se u budućnosti veća sredstva izdvajaju za poticanje ekološke proizvodnje i tu ne mislim samo na poljoprivrednu proizvodnju nego mislim i na druge, na drugu proizvodnju. Dakle, proizvodnju kozmetike, proizvodnju sredstava za čišćenje i tekstila u krajnjem slučaju. Isto tako trebalo bi dakle više obrazovati i informirati potrošače, a u krajnjem slučaju mislim da je ekološka poljoprivreda uz recimo obnovljive izvore energije jedna od strateških razvojnih grana RH i da se u budućem razdoblju tome doista mora posvetiti veća pozornost. Čuli smo danas i od kolegice Sumrak da se mnogi mladi i obrazovani i stručni ljudi počinju baviti poljoprivredom u Hrvatskoj, osobito ekološkom poljoprivredom i raste broj ekoloških poljoprivrednih gospodarstava i sigurna sam da ulaganja u ovakvu djelatnost ne mogu biti pogrešna i naravno u tom smislu ponovno apeliram da se ulaže više, da se ulaže, ja bih rekla, i pametnije i strateški kako bi se ne zadovoljili neki parcijalni interesi nego zapravo djelovalo u interesu razvoja i poljoprivredne proizvodnje u cjelini u RH. Kod nas nažalost nema mnogo površina pod ovakvom proizvodnjom, vidjeli smo manje od 2%. A primjerice u nama bliskoj Austriji je to negdje ako se ne varam oko 14%. I kao što je i kolegica Holy naglasila u tom smislu Vlada Republike Hrvatske može učiniti više, dakle može raditi na davanju koncesija zemljišta u državnom vlasništvu upravo proizvođačima koji se bave ekološkom proizvodnjom. To je proces, nažalost, koji se ne odvija dinamikom koja je predviđena i na to također upozoravaju poljoprivredni proizvođači i ekološki poljoprivredni proizvođači. Dakle, to im predstavlja velik problem jer doista ima ljudi koji žele raditi i ulagati, ali čini mi se da s druge strane nema previše sluha za njihovu ambiciju. Mislim da, u kontekstu ovoga zakona bi zapravo željela upozoriti na 2 problema. Jedan je problem uvoza ekoloških proizvoda koji je doista velik. Dakle, ne mislim samo na uvoz namirnica nego i na, kao što sam spomenula, na uvoz kozmetike, na uvoz sredstava za čišćenje pa i odjeće u zadnje vrijeme. Na tržištu je doista mnogo proizvoda, ali koliko sam primijetila i koliko sam čula nema preciznih podataka zapravo o tome koliko se primjerice uvozi organskog voća i povrća, a koliko onoga konvencionalnoga uzgojenoga. I na kraju želim upozoriti na članak 59. stavak 2. ovoga zakona koji definira jedno prijelazno razdoblje od 6 mjeseci za proizvode koji su označeni oznakama eko, bio, organski, a zapravo nisu proizvedeni u skladu sa odredbama ovoga zakona. Mislim, i tumačim taj prijelazni period od 6 mjeseci zapravo ustupkom očito nekim proizvođačima i nekim privatnim interesima jer su proizvođači koji nose oznake eko, bio, a zapravo nisu proizveli svoje proizvode u skladu s tim oznakama imali određeno vrijeme u kojem su se trebali prilagoditi i ne vidim razloga da im se i nakon stupanja na snagu daje dodatan period u kojemu se moraju prilagoditi ako to nisu željeli ili nisu bili u stanju napraviti u proteklih pa i više godina. I držim da je to po mom sudu jedna obmana potrošača u čemu Vlada Republike Hrvatske ne bi trebala sudjelovati. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Dalje za raspravu se prijavila uvažena kolegica Nadica Jelaš. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Značaj ekološke proizvodnje u recentnom gospodarskom trenutku u Hrvatskoj doista je velik što se nažalost po interesu zastupnika, odnosno njihovoj prisutnosti ovdje u sabornici ne bi dalo zaključiti. Naime, ekološka proizvodnja doista je jedan ogroman rezervoar za povećano zapošljavanje u poljoprivredi, preradi i prodaji te boljem iskorištavanju poljoprivrednih površina, posebno u ruralnim i ratom opustošenim područjima. Dakle, u revitalizaciji sela, poboljšanju kvalitete života na selu i naposljetku u smanjenju migracije i starenja sela što je trenutačno neprijeporno velik hrvatski problem. Iako je interes za ekološku proizvodnju u Hrvatskoj u stalnom porastu o čemu najbolje svjedoče već nekoliko puta iznesene brojke o porastu površina pod ekološkom proizvodnjom. Naime, počeli smo tamo 2002. s nekakvih 50-ak hektara da bi danas površine pod ekološkom proizvodnjom iznosile gotovo 15 tisuća hektara od čega je obradivo otprilike 3,5 tisuće dok ostatak površine čine pašnjaci za stoku i za pčele. Dakle, ipak se ekološka proizvodnja u Hrvatskoj danas odvija na svega 1,3% ukupnih poljoprivrednih površina. I stoga jest dobro postavljen nacionalni cilj da se do 2016. ta proizvodnja proširi na 8% ukupnih poljoprivrednih površina što je zapravo današnji prosjek u zemljama EU. Do ovog unapređenja ekološke proizvodnje, odnosno poljoprivrede u Hrvatskoj uz osjetno povećanu potražnju zdrave hrane zbog sve veće osviještenosti hrvatskih građana došlo je zahvaljujući u velikoj mjeri i zbog povećanja poticaja za ekološku poljoprivredu koji su dvostruko veći od poticaja u konvencionalnoj poljoprivredi. Međutim, uz to država je u suradnji sa strukom kvalitetno educirala proizvođače na terenu te pomogla da se kvalitetnije organizira upravo taj prerađivački dio ekološke proizvodnje. U tom smislu dakako da je vrlo značajnu ulogu u tom edukativnom osnaživanju ekološke proizvodnje imala i dalje bi trebala svakako imati Poljoprivredno-savjetodavna služba za koju znamo da je nedavno izglasanim zakonom u okviru paketa tzv. "fuzijskih zakona" pripojena Hrvatskoj gospodarskoj komori. Ovakvim potezom Vlade mi u klubu SDP-a nismo bili zadovoljni. Naime, isticali smo svoju bojazan da će tako institucionalno uređenje Savjetodavne službe biti ograničavajući faktor punog doprinosa struke daljnjem razvoju ekološke proizvodnje odnosno poljoprivredne proizvodnje u cjelini. Kao što smo čuli najvažniji resurs u ekološkoj proizvodnji je poljoprivredno zemljište koje mora zadovoljiti određene standarde. Mogli bismo reći da je zapravo sreća u nesreći što naši domaći poljoprivrednici i inače troše malo umjetnih gnojiva odnosno različitih pesticida i herbicida u zaštiti bilja, pa poljoprivrednom zemljištu ne treba toliko puno vremena da se s konvencionalne proizvodnje prijeđe na proizvodnju zdrave hrane. Jednom riječju ovo svojevrsno gospodarsko zaostajanje u ovom segmentu dakle ta jedna nezagađenost mogla bi zapravo i jest hrvatska komparativna prednost za ekološku proizvodnju. Mogli bismo dakle reći svako zlo za neko dobro. U tom kontekstu dobro je reći da bi gotovo cjelokupna proizvodnja meda primjerice koja godišnje iznosi pet tisuća tona odmah mogla postati eko med zbog svoje kvalitete i raznolikosti u proizvodnji. A podsjećam samo tržište EU godišnje potražuje oko 200 tisuća tona meda. Dalje što bih htjela reći uz ekološku proizvodnju hrane najuže je vezan i eko turizam koji je postao suvremeni fenomen putovanja, te se općenito promovira kao najbrže rastući segment svjetske industrije putovanja koji u posljednjih pet godina raste godišnjom stopom od preko 30%. A ono što bi htjela u tom kontekstu istaći je da zdrava hrana može postati vrlo kvalitetna sastavnica upravo te domaće turističke ponude ali i dobra popuna njene za sada rekla bih prilično tanke izvanpansionske ponude. Najbolji dokaz za to je obitelj Orehovec iz Međimurja s biološko dinamičkom proizvodnjom zdrave hrane na svojem poljoprivrednom imanju u Šenkovcu kod Čakovca. Kada već spominjem Međimurce a ne mogu to ne učiniti kada se govori o ekološkoj proizvodnji hrane tada moram reći da je idejni začetnik biološko dinamičke proizvodnje hrane doktor Rudolf Štajner. Rođen 1861. godine upravo u Međimurju. Nažalost, danas je on poznatiji u Austriji. Koristim priliku da kažem da se u Beču priprema i Simpozij o životu i djelu doktora Štajnera koji je još prije 80 godina evo jedna interesantna stvar predvidio bolest kravljeg ludila, koji nije zapravo ništa drugo nego kanibalizam među životinjama. I jedna njegova poruka da nepoštivanje prirodnih zakona kod uzgoja hrane može biti pogubno po zdravlje. Ali vratit ću se jednom rečenicom već spomenutom Bernardi Orehovec, dakle Bernarda Orehovec je zapravo prva hrvatska demetra. Naime, oko 5 tisuća artikala nosi međunarodni ekološki znak demeter, koji širom svijeta označava pojam namirnica najbolje kakvoće. Robnu oznaku demeter može zatražiti samo onaj tko radi u skladu sa eko smjernicama i to najmanje dvije godine. O ekološkoj osviještenosti međimuraca govori i to da se u Čakovcu redovno održava Međunarodni sajam ekologije i zdrave hrane, pa je tako upravo prije nekoliko dana dakle 6. i 7. studenoga održan 14. po redu sajam i na njemu se okupilo 25 izlagača, dakako najviše iz Međimurja ali iz županija susjednih Međimurju, a isto tako i iz Bosne i Hercegovine i Slovenije. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zasigurno bilo je lijepo čuti ove pokazatelje. Iako i ono što je puno puta i danas istaknuto treba voditi brigu i o dokaznicama i o tome što se radi jer ima nažalost i onih koji se onda znaju baciti pa to zlorabe znate. A to je danas ovdje govoreno puno puta i sigurno da je to jedno kompleksno pitanje kako povezati tu proizvodnju koja izgleda jednostavna i kao vraćanje unatrag, a zapravo je nešto i u što treba puno ulagati i puno znanja imati. Za repliku se javila kolegica Čuhnil. Izvolite kolegice Zdenka.
Svakako da je bilo lijepo izlaganje kolegice ali jedan izraz nekako u njezinom izlaganju ne ide. Zdrava hrana. Mi moramo koristiti izraz ili bio ili eko ili organska hrana. Jer mi ne možemo reći da je sva ostala hrana odnosno da je 90 i nešto posto hrane na tržištu nezdrave. I konvencionalno proizvedena hrana je pod zdravstvenom, kemijskom, ne znam kojom biološkom kontrolom itd. Prakticirajmo barem mi koji nešto o tome znamo da koristimo upravo to organski proizvedena ili od ova tri izraza koje inače zakon koristi. Jer potencirati zdrava, ne zdrava ulazimo u jedno područje koje nije dobro da koristimo. Hvala.
Hvala lijepa. Kolegica Sumrak ispravka.
Hvala. Upravo je kolegica rekla, dakle apsolutno rasprava je odlučna ali Zakonom o hrani je svaka hrana, hrana. Ono što nije zdravo to nije zdravo.
Imamo dvije prijave završne riječi u ime klubova. U ime kluba HSS-a uvažene kolegica Marijana Petir. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče HRvatskog sabora. Zastupnice i zastupnici, gospodine državni tajniče. Klub zastupnika HSS-a podržat će donošenje Zakona o ekološkoj proizvodnji i označavanju ekoloških proizvoda. To je naravno logično i ne treba čuditi obzirom da je prvi Zakon o ekološkoj poljoprivredi donesen 2001. godine uz naše vrlo aktivno sudjelovanje. A to ne treba čuditi i stoga što smo se mi u HSS-u dovoljno trudili da u HRvatskoj osiguramo adekvatne uvjete za snažan razvoj ekološke proizvodnje. Tu želim posebno apostrofirati da je na inicijativu HSS-a na inicijativu Vijećnika HSS-a u županijama sve županije su se danas proglasile slobodnima od genetski modificiranih organizama, što znači da sa listopadom ove godine možemo reći da je HRvatska zemlja slobodna od GMO-a odnosno da nigdje u HRvatskoj nije dozvoljena sjetva GMO-a pa niti u pokusne svrhe. To je naš doprinos HSS-a tome da Hrvatska bude GMO free, da HRvatska bude zelena oaza, da Hrvatska bude zemlja ekološke proizvodnje i eko turizma. Napravili smo tu i korak dalje uz zalaganje Odbora za zaštitu okoliša uz odobrenje predsjednika Hrvatskog sabora, mi se povezujemo sa zemljama u regiji i radimo na konceptu proglašenja cijele regije Alpe-Adria zonom slobodnom od GMO-a. Naravno da se u HSS-u zalažemo da se površine pod ekološkom poljoprivredom povećaju, jer čuli smo statistike. Danas Austrija ima 25% površina pod ekološkom proizvodnjom, Slovenija 30% Mi smo na sramežljivih 1,29% i naravno da u tom segmentu treba učiniti puno, puno veće napore. A mislim da sada više za to nema nikakvih zapreka. Gospodine državni tajniče, naravno mi u klubu HSS-a se zalažemo da evo već ove godine donesemo izmjene i dopune Zakona o poljoprivrednom zemljištu jer je to također važno za ekološku proizvodnju posebno za one naše stočare. Jer ovim izmjenama i dopunama zakona koje smo zajednički pripremili mi definiramo pašnjačke zajednice i omogućavamo lokalnom stanovništvu koje uzgaja stoku na ekstenzivan način na tim pašnjačkim površinama da ima adekvatnu kontrolu, da se više ne događa uvoz i unos bolesne stoke i da i te pašnjačke površine i ta stoka dobe svoju eko markicu odnosno da uđu u sustav ekološke proizvodnje. Zbog toga evo puna podrška. Želimo vidjet Zakon o poljoprivrednom zemljištu što prije ovdje u Hrvatskom saboru. Bilo je puno riječi o važnosti ekološke proizvodnje. Nama u HSS-u je posebno interesantno da razvijemo sustav prodaje na kućnom pragu. Mislimo da je to izuzetno bitno jer time čuvamo hrvatsko selo, time čuvamo samozapošljavanje u poljoprivredi. Time povećavamo dohodak, ali time čuvamo i biološku raznolikost. Dok hrvatski seljak živi na hrvatskom selu obrađuje se zemlja, proizvodi se hrana, a moramo biti svjesni da je danas u stvari suverenitet jedne zemlje prepoznat po samodostatnosti u proizvodnji hrane. Mi za to imamo kapacitete i zbog toga te kapacitete moramo staviti u punu funkciju. Naravno da se kao razumni ljudi zalažemo da i tu mora postojati i sustav kontrole i to strog sustav kontrole, ali i sustav označavanja jer svaki potrošač želi znati što jede i ako plaća veću cijenu zašto plaća veću cijenu. A ja vas uvjeravam da ekološki proizvod zaslužuje imati veću cijenu na tržištu. I ono što evo moram reći zaključno u ime HSS-a. Nas su HSS-ovce naučili da čovjek, odnosno rekla bih jedino seljak zna živjeti u skladu sa čovjekom, Bogom i prirodom jer jedino seljak zna da Bog oprašta svakome, čovjek ponekome, a priroda nikome. Na toj filozofiji mi smo odgajani. Tu filozofiju provodimo i živimo i ta filozofija jest zalog da hrvatsko selo i hrvatska poljoprivreda, posebice ekološka poljoprivreda i eko turizam imaju šansu. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. I završna riječ u ime kluba HDSSB-a, uvaženi kolega zastupnik Boro Grubišić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, državni tajniče. Bilo bi lijepo ovako kako je Marijana Petir rekla, kada bi to tako bilo. Ali u dobrom dijelu slučajeva se ne poštuju neke stvari. Naime, da se vratim na tematiku, da ekološka proizvodnja i označavanje ekoloških proizvoda treba spomenuti ovdje da postoji tzv. i u materijalu se spominje, dakle prijelazno razdoblje ili razdoblje konverzije kako se to naglašava. To prijelazno razdoblje ili razdoblje konverzije je zapravo razdoblje, vremensko razdoblje koje je potrebno za pripremu počevši od pripreme tla i ostaloga za ekološku proizvodnju. U to vrijeme pripreme ili vrijeme konverzije, oni proizvođači koji se odluče za ekološku proizvodnju primati će poticaje. Ovdje se ne navodi vremenski rok u ovom materijalu koliko to traje, dakle pripremno razdoblje, a čini mi se da je tri godine. Je li tako gospodine državni tajniče? Dakle, tri godine se isplaćuju poticaji. Kasnije se može bespovratni jasno. Kasnije se može i odustati ukoliko taj poljoprivredni proizvođač odluči da neće uspjeti ili ne želi proizvoditi dakle u ovoj sferi ekološke proizvodnje. Dakle, proizvodnja dakle nije uvjetovana i pripremnim razdobljem i primanjem poticaja u pripremnom razdoblju, a poticaji su relativno visoki. Hrvatska izdvaja 30 milijuna kuna za primjenu, dakle ovoga zakonskoga prijedloga. To je nešto malo manje i od one jučerašnje sume novca koji je potreban za rad HINA-e za jednu godinu koji iznosi 35 milijuna kuna koliko se ja sjećam jučerašnje rasprave. Spomenuo bih ovdje i kontrolne mehanizme, dakle inspekcije službe koje su u, dakle koje ovlašćuje ili kontrolna tijela koja ovlašćuje nadležno tijelo. Pa bih ja ovdje priupitao jer sam u nedoumici kao što će biti i mnogi u nedoumici koje je to nadležno tijelo koje ovlašćuje kontrolno tijelo. Je li to Poljoprivredna komora? Dakle, da li Poljoprivredna komora ovlašćuje kontrolno tijelo za obavljanje stručne kontrole? Proizvodnja ekološke hrane u Hrvatskoj s obzirom na usitnjenost posjeda gdje je prosjek nekih 5 hektara po jednom OPG-u, obiteljskom poljoprivrednom gospodarstvu znatno može doprinijeti promjeni strukture sjetve. Jer bez promjene strukture sjetve nema ni ekološke proizvodnje. Ona su usko povezani jedna s drugom. Dakle, promjena strukture sjetve pogotovo na malim gospodarstvima koji imaju male površine, a ovim načinom proizvodnje dakle ekološkom mogu sa tih malih površina imati relativno visoke vrijednosti i prinose koji im mogu onda ostaviti, dakle ljude na selu da žive na selu u relativno dobrim uvjetima. Zbog toga smo i mi kao i HSS, jasno i bili smo dakle GMO za ekološku proizvodnju. U kolikoj to mjeri će Hrvatska, u kojem postotku će imati površine pod eko proizvodima to je sad druga stvar. Jer Hrvatska ima zemljišta, ima uvjete da bude dostatna ne samo u ekološkoj proizvodnji, negoli i u onoj standardnoj proizvodnji kako netko ovdje reče i raspravljao je da je to zdrava ili nezdrava hrana. Ne treba reći da ona druga proizvodnja nije nezdrava. Ali u svakom slučaju ekološka proizvodnja je nešto što je izvan okvira ovoga. Kolike će površine Hrvatska imati pod ekološkom proizvodnjom to zapravo trebamo koordinirati između dostatnosti i ove koristi od ekološke proizvodnje. Hvala lijepo.
Hvala lijepo kolegi Grubišiću. I u ime predlagatelja zaključno se javio za riječ državni tajnik Stjepan Mikolčić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Prije svega, zahvala na nepodijeljenoj podršci ovom prijedlogu zakona. Ministarstvo i Vlada su učinili za ekološku proizvodnju evo moram reći dosta. Napravljen je zakonodavni, provedbeni okvir, osigurana su sredstva potpore koja su bila evo i vi ste sami konstatirali dvostruko veća nego što su ona bila za konvencionalnu proizvodnju, no očito to nije bilo dovoljno da mi u znatnoj mjeri imamo ovu proizvodnju sa naslove predispozicija koje imamo, kao i susjedne zemlje ili one koje su nam uzor. I upravo sve ove vaše rasprave, sugestije, prijedlozi, amandmani bit će nam evo korisni, razmotrit ćemo ih i nastojati u provedbene propise koje nam predstoje donijeti, na osnovu ovoga zakona ugraditi kako bi zaista unaprijedili ovu bitnu, važnu i značajnu poljoprivrednu proizvodnju u interesu hrvatske poljoprivrede, poljoprivrednih proizvođača, u interesu Hrvatske, sa naslova zaštite okoliša, sigurnosti hrane, zaštite zdravlja ljudi i puno evo da tako kažem faktora o kojima je danas bila riječ. Iz tog naslova još jednom zahvala na svemu, a mogu se ovdje odmah očitovati o amandmanu Odbora za zakonodavstvo, da i njega prihvaćamo. Hvala vam lijepa.
Hvala državnom tajniku. Iscrpili smo sve prijave za raspravu, i zaključujem ovu točku dnevnoga reda. Glasovat ćemo kada će za to biti uvjeti. Što se tiče nastavka rada, samo da podsjetim, u utorak u 15 sati nastavljamo s radom, imat ćemo dopunu dnevnoga reda, idemo s proračunom. Predsjednici odbora su me zamolili da kažem da ćete tijekom vikenda ili već sutra dobiti sazive kada se održavaju odbori. U pravilu je predviđeno da će to biti u utorak prijepodne, tako da bi se stvorili uvjeti da se može odmah početi s raspravom o proračunu. I tajnik me moli da ne bude onih problema ili dilema koje smo imali početkom ovoga tjedna, vezano na prijave za raspravu, u utorak od 9 sati nadalje u tajništvu mogu se davati prijave, a normalno poslije toga i vidjeti kada je tko na redu za raspravu. Hvala vam lijepo. Zaključujem ovotjedno zasjedanje i vidimo se u utorak.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o ekološkoj proizvodnji i označavanju ekoloških proizvoda, bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 637, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o ekološkoj proizvodnji i označavanju ekoloških proizvoda. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj Konačni prijedlog zakona o ekološkoj proizvodnji prihvaćen je većinom glasova, 108 glasova za, 1 suzdržan i ništa protiv, zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Molim vas, kako je i najavljeno dame i gospodo, budući da smo dopunili dnevni red 20. sjednice prelazimo na - Prijedlog Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2011. godinu i projekcije za 2012. i 2013. godinu. - Prijedlozi financijskih planova izvanproračunskih korisnika za 2011. godinu i projekcije za 2012. i 2013. godinu: a) Hrvatskih voda a) Hrvatskih cesta a) Državne agencije za osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka a) Hrvatskog fonda za privatizaciju a) Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, na temelju članka 84. Ustava Republike Hrvatske i članka 37. Zakona o proračunu i članka 174. Poslovnika Hrvatskoga sabora prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja Državnog proračuna primjenjuju se odredbe članka 174. i 175. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Raspravu su proveli Odbor za financije i državni proračun, Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samouprave, Odbor za pomorstvo, promet i veze, Odbor za obranu, Odbor za pravosuđe, Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb, Odbor za zakonodavstvo, Odbor za razvoj i obnovu, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo, Odbor za gospodarstvo, Odbor za prostorno uređenje i Odbor za rad i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Podsjećam na članak 38. Zakona o proračunu prema kojem su sve izmjene i dopune koje Sabor prihvati putem amandmana na predloženi državni proračun i projekcije ne smiju prijeći utvrđenu svotu dopuštenog manjka državnog proračuna i projekcija. U tijeku rasprave o prijedlogu državnog proračuna i projekcija podneseni se amandmani kojima se predlaže povećanje proračunskih rashoda, izdataka i iznosa utvrđenih prijedlogom državnog proračuna i projekcija, mogu prihvatiti pod uvjetom da se istodobno predloži smanjenje drugih rashoda i izdataka u posebnom dijelu proračuna. Gore navedeni prijedlozi amandmana ne smiju biti na teret proračunske zalihe ili na teret dodatnih zaduživanja. S tim u svezi upozoravam da će u saborsku proceduru biti upućeni samo oni amandmani koji su sastavljeni u skladu sa Zakonom o proračunu. Članak 175. Poslovnika određuje da se ne može glasovati o podnesenim amandmanima o proračunu u cjelini prije nego proteknu tri dana od dana rasprave. Dakle, ovo je sve poznato ali sam ja malo obnovio ipak da se svi podsjetimo na to. Sada dame i gospodo molim predsjednicu Vlade, gospođu Jadranku Kosor da dodatno obrazloži prijedlog državnog proračuna. Izvolite.