Tražim stanku od 10 minuta po pitanju Agrokora.
Kolega Prelec, izvolite.
Tražim stanku u ime klub“ u Savskom Marofu i otpuštanju 60 radnika.
Dobro. Kolega Bulj, izvolite.
Hvala lijepo u ime kluba MOST-a tražim stanku od 10 minuta po pitanju zaboravljenih područja a to je najočitije o nedonošenju već dvije godine Zakona o brdsko-planinskim područjima.
Hvala. Kolegica Jeckov.
U ime Kluba zastupnika SDSS-a tražim stanku na temu aktualna politička situacija.
Dobro. Javlja li se još netko? Izvolite kolega Sinčić.
Predsjedniče Sabora tražim stanku od 10 minuta u ime kluba Živog zida i SNAGA-e u vezi stanja u Agrokoru. Hvala.
Dobro. Kolegica Mrak-Taritaš.
Tražim stanku od 10 minuta u ime kluba GLAS-a i HSU-a, tema je sigurnost u prometu.
Hvala. Ako se više nitko ne javlja dajem stanku do 9,55 minuta. [[STANKA U 9,45 SATI]] [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,55 SATI]] Nastavljamo s radom, prvi je na redu Klub zastupnika Neovisni za Hrvatsku, poštovani kolega Željko Glasnović, izvolite.
Poštovani kolege, još se ne stišava histerija medijska oko Agrokora, politička histerija, imamo li sve odgovore? Treba li spašavati Agrokor? Treba li plan spašavanja uopće? Retoričko pitanje, kad zapošljava taj poslovni giganta desetke tisuća ljudi. Hoće spasit Agrokor birokrati i politika? Kakva je sudbina? Ili ćemo je ostavit? Da je ostavljen Agrokor na slobodnom tržištu, šta bi se dogodilo? Šta bi dobili, šta bi izgubili? Tko ima odgovor na ta pitanja? Istražiteljski novinari, USKOK, Vlada, oporba. Mi još nemamo konkretnih odgovor na nijedno od ovih pitanja. Sad se digla oporba i sad će danas biti glasanje u 11 sati o sudbini jedne osobe. O čemu razgovaramo? Gdje su bili zadnjih 20, 30 godina gdje se trebao napraviti pravni sustav neovisne institucije? Šta imamo danas? Šta je sa HNB-om? Jel' ona odgovorna, HNB za protok novca, ulazak, izlazak iz države? Jel imate robu, roba ima carinski certifikat, moglo se vidjeti šta je izlazilo, šta je ulazilo odavde. Imate Poreznu upravu itd. Evo neka pitanja. Gdje je osiguran fond Agrokora i gdje je uknjižbena imovina Agrokora? Zna li itko to od naših istražiteljskih novinara? Šta je sa HNB-om? Opet govorim o njima. Njima je dostupan, imaju pristup burzovnim cijenama. Oni su mogli vidjeti da li se napuhavala cijena robe koja je dolazila, izlazila odavde, čim se bavio Agrokor, imali su sve te podatke. Je li samo Todorić umiješan u toj aferi, šta je sa vjerovnicima? Jel' on njih nagovarao da uzimaju kredite? I kasnije podjela novca i gdje je završila? Na off shore tvrtkama. To je standardna procedura u Hrvatskoj. Hrvati su po pitanju računovodstva, oni su majstori kreativnog računovodstva. Kako sad, govorim o Agrokoru, a nitko nije primijetio da je od 2004. do 2012. iscurilo iz zemlje 34 milijarde dolara. Kako to sad? I sad histerija Agrokora. Koliko će nama dugo trebati da uznapredujemo sustav? Imamo još tu sivu ekonomiju oko 30%. u vrhu Europe. Koliko će sve ovo koštati jer mi znamo koliko će koštati sve ovo. kad dođe do redoslijeda isplate potraživačima, od administracije nadalje, jel' mi znamo ima li itko odgovor na to pitanje? Šta gubimo, šta dobivamo? Ali jedna stvar je sigurna, da će gubiti porezni obveznici, zašto? Jer u 30 godina ove države otkad je stvorena, nismo stvorili sustav. U tome grmu leži zec. Kakve su naučene lekcije? Kakav će poslovni model izgledati tvrtki nakon ovog Agrokora? Hoće biti nove legislacije novih pravnih zakona koji će omogućiti ljudima da rade, što bi ja rekao u jednoj atmosferi ekonomske demokracije, jer nije isto ekonomska demokracija i politička demokracija. U političkoj demokraciji uvijek 50% naroda gubi, to se ovdje dokazalo. A ekonomska demokracija kaže ono ako si sposoban, zarađuješ novac, zapošljavaš ljude i njih plaćaš, kakav će taj model izgledati? Ovo mene podsjeća na jedan čamac koji tone, cijela država ustvari, Agrokor može biti za to sinonim, a imamo onu noćnu posudu, izbacivamo vodu dok čamac ne potone. Kako će taj model izgledati? Šta će biti ovdje u budućnosti ako nastavimo sa ovakvom poslovnom atmosferom? Tko će doći ovdje investirati? Nitko neće doći. To su neke pouke jer nas čeka, ako ovako nastavimo, nas čeka do 2020. godine scenarij od Cipra, to nas čeka ovdje. Jer kad pukne mirovinski sustav i zdravstveni sustav, onda ćemo svi tražiti pomoć od IMF-a, Europske banke i to će se 100% dogoditi ako ne promijenimo zakone i standarde.
Hvala. Idemo dalje, drugi je na redu Klub zastupnika SDP-a, poštovani kolega Alen Prelec, izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. U Hrvatskoj postoji, točnije u Savskom Marofu postoji firma Kvasac koja ima tradiciju 140 godine, proizvodi svježi kvasac, ja bih rekao, kruh u Hrvatskoj. Vlasnici su Francuzi, firma … [[Govornik se ne razumije.]] Oni od jučer, jučerašnja odluka je da zatvaraju taj pogon proizvodnje i otpuštaju 67 radnika. Ja ću sad samo kratko se vratiti u ono što je bilo nekad na ovom području. U Hrvatskoj su bile dvije tvornice Kvasca, jedna je bila u Podravci i oni su isto … [[Govornik se ne razumije.]] prodali prije dosta godina za 5,5 milijuna eura tu tvornicu. Trebalo bi postaviti pitanje kako je i Podravka prodala to sve skupa. I nedugo poslije toga su zatvorili tvornicu Kvasca u Podravci odnosno u Koprivnici. Na području bivše Jugoslavije postojalo je nekoliko tvornica, u Ljubljani, Beogradu, Banja Luci, u Skopju i dvije su bile u Hrvatskoj. Sve su sad zatvorene, ostala je samo ova u Savskom Marofu i Francuzi sad zatvaraju i u Savskom Marofu tvornicu. Hrvati više neće imati svježi kvasac ili možemo reći simbolički Hrvati više neće jesti svoj kruh. Namjera je Francuza da tu proizvodnju preseli u Mađarsku. Ili da u ono što sad postoji u Mađarskoj, da ide na tržište bivše Jugoslavije odnosno Hrvatske. Stvar je u tome da ova tvornica „Kvasac“ koja radi u Savskom Marofu nije neprofitabilna. Ne, ona je profitabilna. To ja tvrdim i znam podatke, jer sam tamo načelnik. Oni to zatvaraju zato da bi bili još profitabilniji i da bi gazde imali još više novaca. A ja ću sad malo napraviti jednu paralelu. Nedugo sam pročitao u „Večernjem listu“ da gospodin Jeff Bezos, vlasnik „Amazona“ otvara dućan u kojem neće biti trgovaca. Dođete unutra, lijepo se ulogirate i dođete i pogledate, ne trebate reći dobar dan, izađete van, lijepo vam tereti karticu i nema trgovaca. To je naša budućnost vjerojatno. Neće biti trgovaca, ali Jeff Bezos će biti vjerojatno bogatiji za 10 milijardi dolara. Neće imati više 50 milijardi, nego će imati 70 milijardi ili 60 milijardi bogatstvo. Koja je razlika između milijarde i 60 milijardi ja ne znam, možda vi znate? Da li je dovoljno čovjeku milijarda ili treba 60 milijardi? Ali jasno, bezskrupuloznost nema granica. I to se događa i sa tvornicama u Hrvatskoj. Ovo nije sad samo „Kvasac“ ovo su sve ostale tvornice koje imaju stranog vlasnika ili našeg vlasnika. Mi smo prodali tvornicu sa 140 godina povijesti, gdje su radile generacije, među ostalim i moj djed, da bi to sad Francuzi zatvorili i da bi proizvodnja koja je bila u RH 140 godina uvozili taj isti proizvod iz Mađarske. I ne zato što to nije profitabilno, nego zato što Francuzi žele veći profit. Vjerojatno kupiti bolje helikoptere i bolje avione. A to što će 60 i nešto ljudi sad samo u ovoj fazi dobiti otkaz, to kao da nikoga nije briga. E, pa mene je briga. Mene je briga i za „Kvasac“ i za sve ostale tvornice i proizvodnju u RH. Ne treba nam više stotine shoping-centara gdje ćemo prodavati proizvode iz Francuske, Njemačke ili ne znam otkuda, nego nam treba domaća proizvodnja. I kad se čudimo da nam mladi odlaze iz Hrvatske, nije ni čudo. Ja ne znam koliko će od tih 68 radnika završiti u Njemačkoj ili Francuskoj ili Mađarskoj. Ali će otići. Ovo je vapaj za ljude i za proizvodnju u RH. Čuo sam da sad dolazi i predsjednik Macron u RH. Pa evo, ja apeliram na predsjednika Vlade i predsjednicu da i o tome razgovaraju. Da rade ono što bi trebali raditi. Štititi nacionalni interes i razgovarati kao gospodarska diplomacija. Samo neka to ne bude na Francuskom, Njemačkom ili Engleskom, neka se govori na Hrvatskom da svi Hrvati čuju o čemu razgovaramo. Da štitimo nacionalne interese. I da mi ovdje štitimo nacionalne interese. Da donosimo zakone koji će štititi proizvodnju, građane Hrvatske i radnike. Onih 68 radnika koji će dobiti otkaz. I neka mi netko ne kaže da to mi ne možemo. Mi donosimo zakone i trebamo štititi nacionalni interes. Hvala lijepo.
Hvala vam. Idemo na idući klub, a to je Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista. Poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Evo, posljednjih dana svi se sjetimo naših nerazvijenih krajeva. Kad pada snijeg vidimo da PR službe dobro odrađuju posao našim političarima koje vidimo u snijegu. Dobro je da HV u elementarnim nepogodama reagira, dobro je da se naslikavaju ministri u uniformama, dobro je da bude tu premijer, međutim ti krajevi su zaboravljeni. 250 tisuća ljudi živi na tim područjima Dalmatinske Zagore, Gorskog Kotara i Like, Zagorja, nekada je živjelo tu i pred ne tako davno i preko 500 tisuća ljudi, ali je činjenica, dok se sad briga u snijegu iskazuje za te krajeve, da nemamo također hitnu pomoć, da nemamo osnovne uvjete za život, nemamo zdravstvene usluge, domove zdravlja, ali nemamo ono što je najbitnije. Nemamo Zakon o brdsko-planinskim područjima, tj. imamo ga koje se mijenjao 2002.-2014. zadnji put sedam puta. I koji je svrha sam sebi. I koji je svrha sam sebi. Jer da smo mi obećani Zakon od Ministarstva regionalnog razvoja donijeli, danas bi te općine, gradovi, lokalne samouprave, tih 250 tisuća ljudi koji su još ostali, uglavnom stara populacija imali dovoljno kapaciteta da sami obavljaju taj posao, pa čak i da to što se događa snijeg kad pada, da bude i turistički prezentirano. Jer u drugim državama ne daleko, kad snijeg pada to se dobro naplaćuje, a kod nas je obrnuto. Kod nas, jedino što funkcionira, to je PR služba. Zbog toga, kad promatram zakone koji dolaze u procedure i kad ih čitam, evo Zakon o sudovima, o sjedištima sudova, onda me uhvati malo panika jer npr. sud u Sinju. Cetinska Krajina je veća od brojnih županija. Ima više stanovnika nego brojne županije. Proširenje za 10 novih općinskih sudova. Zamislite sud u Sinju je otvoren za vrijeme tuđina, Austro-Ugarske 1875. godine, prije 3 godine je ugašen i postao je stalna služba Splitskog općinskog suda. I sad u izmjenama, u slobodnoj RH tuđin nam je, Austro-Ugarska nam je otvorila tu mogućnost a Hrvatska država gasi. Ne donosimo zakone u interesu tih područja, institucije gasimo u tim područjima. U tim središtima gdje je bio izvor ljudskih potencijala koji su naseljavali i naš Zagreb danas te lokalne samouprave nemaju mogućnosti očistiti snijeg. Kako je počelo u tom krškom kraju, u Lici, Gorskom kotaru, Dalmatinskoj zagori pa i u Zagorju, a poglavito u ovome krškom području. Koliko vodimo brigu o tim krajevima nadležnima, koliki je to folklor o demografskoj slici šta je kazao kolega Strmota da će i kamen, onaj žestac želiti odseliti iz te škrte zemlje, iz onoga potencijala gdje su generacijama ljudi opstajali u puno težim vremenima kao što sam rekao u vremenima tuđina. Sud u Sinju općinski samo je primjer odnosa države prema tim krajevima Dalmacije, Like, Gorskog kotara, Zagorja. Danas ću uputiti županu, svim načelnicima, gradonačelnicima, saborskim zastupnicima dopis da se sastanemo i sjednemo. Vremena pred nama više nema. Moramo donijeti Zakon o brdsko-planinskim područjima, povećati fizikalne kapacitete tih područja, moramo sačuvati institucije u tim područjima jer je žalosno da po sto kilometara ljudi putuju do Splita na sud, a nemaju vozila, uglavnom su stariji ljudi, da nemamo zdravstvene usluge. I zbog toga očekujem da ćemo svi zajedno [[Upadica predsjednik: Hvala vam.]] napokon zaustaviti ono šta je rekao ovaj folklor oko demografske slike. Hvala lijepo.
Hvala. Idemo dalje. Sada je na redu poštovani kolega Pupovac u ime zastupnika SDSS-a, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Vremenske neprilike koje nas sada zatiču, koje su nekad bile uobičajene, a u proteklim godinama djeluju kao da su iznimne i kao da se nikad nisu dogodile. Iznimne su u jednoj stvari u činjenici da smo u najvećem dijelu naše zemlje nespremno dočekali te vremenske nepogode posebno na područjima koja su ekonomski oslabljena, demografski devastirana i od država zapostavljena. Dakle, lijepo je bilo vidjeti i da je premijer bio u Delnicama, lijepo je bilo vidjeti da je vojska prva reagirala na području Gorskog kotara. Ali istovremeno dobar dio područja našeg državnog teritorija od južnih karlovačkih područja već od općine Krnjak pa sve do praktički Zrmanje, do pred Knin, do pred Obrovac sva ta područja su bila zakovana ledom i danas su. Ja ću vam pročitati nekoliko najkritičnijih naselja na području općine Gračac i na području Donjega Lapca Mazin, Bruvno, Klapavice, Deringaj, Velika Popina. Već danima i tjednima su odsječeni od svijeta, ne mogu bolnička kola, oni ne mogu nigdje. Ljudi koji imaju farme, rijetki koji imaju farme jedva održavaju tu stoku na životu i na prehranjivanju. Za mnoge ljude ne znamo zapravo u kakvim su okolnostima, jesu li živi ili mrtvi i to pokazuje s jedne strane jednu potpunu tehničku nespremnost, a s druge strane našu socijalnu, ljudsku neempatičnost kao društva i kao države kao da se ne radi o našim krajevima i kao da se ne radi o našim ljudima. Na sreću ima ljudi koji su bili spremni reagirati. Kad je u pitanju Krnjak reagirao je grad Zagreb na poticaj lokalnoga načelnika i zahvaljujući komunikaciji već od jučer se ceste, putevi pročišćavaju prema naseljima koja su blokirana i koja su potpuno odsječena od snijega. Hrvatska vojska također trebamo zahvaliti i ministru obrane i ljudima koji vode te operacije su od jutros došli na pojedina područja Gračaca i kreću se u pravcu onih najkritičnijih naselja kao što je Deringaj, kao što je Velika Popina, kao što su još neka. Ali postoje područja u koja oni ne mogu ući kao što je pogranično područje sa Bosnom i Hercegovinom na istočnom području općine Gračac i mi moramo nešto učiniti da se tim ljudima pomogne. Njih možda nema mnogo i oni nisu atraktivni za velike stranke i njihove glasače, ali to su ljudi, to su naši građani. Živjeti na tim područjima je već samo po sebi iznimno otežavajuća okolnost za svakoga tko živi tamo, a za državu kao što reče jedan načelnik Korenice prije dosta godina onaj koji živi u Donjem Lapcu ili koji živi u istočnim područjima Gračaca taj bi svako jutro trebao vidjeti govorim jezikom onoga vremena i valute onoga vremena trebao vidjeti sto maraka samo zato što živi tamo jer kao da je osuđen da živi tamo. Ali naravno država ne čini ništa. Zbog čega? Pa zbog toga što bogatiji uzimaju sve i onoga što je država osigurala kad su u pitanju vode, kad su u pitanju šume, kad je u pitanju struja. Kud najviše odlazi novca koji ide iz Ministarstva poljoprivrede i iz Hrvatskih voda? Za obnovu vodovoda, za obnovu infrastrukture, odlazi tamo u županije koje su najbogatije. I ja ne zamjeram tim županijama zato što su dobro organizirane i što imaju ljude koji mogu napraviti projekte i što imaju ljude koji mogu na vrijeme reagirati. Ali zamjeram državi što još uvijek nije donijela Zakona o potpomognutim područjima, što još uvijek nije osnovala fond za potpomognuta područja. Zamjeram nama u Saboru osim pojedinim kolegama, kao što je kolega Bulj koji je govorio prije mene, ne govorimo o ovim temama.
Hvala. Idemo dalje. peta rasprava poštovani kolega Ivan Vilibor Sinčić u ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e. Izvolite.
Hvala vam predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege. Evo pošto nam je stavljen na dnevni red izmjena Poslovnika ovo je valjda jedna od posljednjih stanki koja će se moći uzeti u ovome terminu. No krenimo na temu. Uzeo sam stanku kako bi progovorio o situaciji u Agrokor, dolazak gospodina FAbrisa Petruška i gospođe Irene Weber potvrđuje jednu politiku kontinuiteta vlade Andreja Plenkovića odnosno ministrice Dalić kao direktno zadužene. Evidentno je da je nakon Ramljaka je Ramljak, evidentno je da ostaje TExo Management da ostaju Alix Partneri. Koliko se može vjerovati ekipi koja je dovela cijelu nagodbu i cijeli proces u ovo stanje odnosno njihovim nasljednicima? Ne znam, vidjet ćemo. Dajmo ljudima šansu, ali moram s ove govornice pozvati na transparentnost i moram postaviti nekoliko pitanja. Jeli netko provjerio te ljude odnosno koliko duboko su ih službe provjerile? Kome to hrvatska Vlada daje toliku moć i toliku odgovornost? Jesu li ti ljudi u sukobu interesa? Hoćemo li tek za par mjeseci saznati jesu li ili nisu u sukobu interesa? Zar je trebala proći gotovo godina dana da se otkrije da je gospodin Ramljak u sukobu interesa? Hoće li doći do izmjene zakona da povjerenici podliježu Zakonu o sprečavanju sukoba interesa? To su sve pitanja koja želim odavde postaviti. Gospođa Weber je investicijska bankarica iz bankarskog sektora, možemo li vjerovati da će osoba koja iza sebe ima jednu bankarsku karijeru se brinuti za interese radnika, za interese malih dobavljača ili će se brinuti za interese banaka, ruskih, američkih fondova, nekih domaćih banaka već koja je u kojoj skupini vjerovnika? To su sve pitanja na koja mi želimo odgovor. Pozivam još jedanput na transparentnost, jeli točno da je 9% radnika manje danas nego 10. travnja? Jesu li ti ljudi sami otišli, jesu li oni otpušteni? Želimo te informacije i tražimo i ovog puta javno da novi povjerenici budu mnogo transparentniji nego je bio gospodin Ramljak, ne samo zbog javnosti nego i zbog sebe da zbog netransparentnosti ne bi za koji mjesec opet našli u krizi oni ili cijeli taj proces. Govori se također o prilagođavanju nagodbe, o prilagođavanju nagodbe na način da se reorganiziraju vjerovnici u skupine kako ne bi došlo do tužbi. Ja u tome vidim priznanje da će ako dođe do nagodbe, a i bez nje doći do niza tužbi. Pa pozivam s ovog mjesta također i povjerenike da progovore o tome koliko će hrvatski građani odnosno porezni obveznici morati snositi gubitke u Agrokoru odnosno posljedice ovog procesa. Također trebalo bi nešto reći i o mogućnostima da dođe do stečajeva, ne samo samog Agrokora ili firme unutar Agrokor grupe nego i povezanih društava jer vi kada radite sa Agrokorom, recimo 80% svog obujma kao privatna firma i onda od tog cijelog posla naplatite možda 10, 20 ili 30% hoćete li vi moći preživjeti? Hoćete li imati dovoljno novca, hoćete li zbog nenaplaćenih potraživanja vi kao povezano društvo možda mali dobavljač završit u stečaju? Koliko će biti takvih društava? Evo pozivam s ove govornice da nam se dostave takvi podaci, da se otvori javna rasprava o tome jer bez transparentnosti opet ćemo se naći gdje smo bili prije nekoliko tjedana. Ovih dana cinično ministrica Dalić govori kako bi oporba trebala zapaliti svijeću tu na Kamenitim vratima što se ne mora baviti Agrokorom. Da treba zapaliti svijeću, međutim ne zato što se oporba ne treba baviti Agrokorom nego zato što se ministrica Dalić u svojem mandatu 2010. do prosinca 2011. nije bavila Agrokorom. Bonovi su se izdavali, čudna su preuzimanja bila, porezna inspekcija za velike sustave nije godinama i godinama ulazila u Agrokor u povezane firme sa Agrokorom, silni krediti, cijeli niz nepravilnosti 30-ak sam ih pobrojao sa ove govornice više puta. Zašto se ministrica Dalić na vrijeme 2011., a i to je puno kasno nije bavila Agrokorom? Da, njoj i ministrima i prije nje i poslije nje i ne samo financija treba zapaliti svijeću što su uopće dozvolili da Agrokor naraste do ove razine na kojoj je danas i da bude jedan veliki problem i teret sa upitnom budućnošću za cijelu Hrvatsku. Hvala.
Hvala i vama. I idemo na zadnju raspravu u ime Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane kolegice i kolege. Priča Agrokora je jedan veliki kišobran ispod kojeg kišobrana nekako sve druge teme padaju u drugi plan. I ja osobno i brdo kolega je ovu govornicu zaista iskoristilo u nekoliko navrata da govorimo o Agrokoru. I Agrokor je ozbiljan problem, problem koji se treba riješiti, no međutim život ide dalje. Ljudi žive, ljudi se voze cestama i ljudi ginu. Ne samo da ginu u ovom periodu kada su elementarne nepogode pa se to može uzeti i apsolutno su ekstremni uvjeti, nego ono o čemu treba jednako tako progovoriti je sljedeće, 2011. godine je Hrvatska donijela Nacionalni program sigurnosti cestovnog prometa za period 2011.-2020. na tragu ostalih zemalja EU sa zadatkom da broj poginulih u cestovnom prometu smanjimo za 50%. 2010. je bilo 426 naših sugrađana koji su poginuli dakle sa idejom da 2020. to bude 213. Gdje se mi nalazimo u ovom trenutku. 2016. je bilo 307. poginulih u cestovnom prometu a 2017. 331. Dakle povećanje je između 2016. u odnosu na 2017. To je alarmantna, zapravo crveni se i jedna alarmantna situacija u kojoj trebamo razmisliti o nekoliko stvari. Ljudski faktor je uvijek ljudski faktor. No međutim, trebamo vidjeti kakvo nam je stanje na cestama, kako su oni tehnički opremljene, kako su oni u smislu sigurnosti opremljene i jednako tako trebamo vidjeti kakav vozni park vozimo. Sada je cijelo vrijeme natpisi u novinama da u Njemačkoj se donose zakoni u kojem se zabranjuje upotreba automobila sa dizel gorivom i svi se zapravo referiraju na 2020. Ne trebamo ići do Njemačke, dovoljno je da odemo do Ljubljane, oni su isto takav zakon donijeli. To drugim riječima znači da će na naše ceste doći novi auti, govorim novi, stari auti sa dizel gorivom koji će imati određeni broj godina, koji ne samo da će zagađivati nego je pitanje i njihove sigurnosti. U tom kontekstu zaista kada se svi bavimo Agrokorom, ljudi na cestama ginu. Pitanje je zašto je povećanje, broj poginulih između 2016. i 2017. Što trebamo učiniti, što trebamo napraviti, što trebamo u smislu i regulative ali i u smislu onog što pojedine i općine i gradovi u državi trebaju učiniti da broj poginulih bude manje. U tom kontekstu mi u klubu GLAS-a i HSU-a smo se odlučili i organizirali smo danas jedan okrugli stol u ovom Saboru gdje zovemo sve stručnjake koji se bave sigurnošću prometa da ih čujemo. Znate jer imamo svi nekako običaj da sazovemo stručnjake, da ih čujemo i dalje radimo po svome. Ono što mi želimo čuti, vidjeti i rezultat toga što predložiti u smislu izmjena zakona, što predložiti u smislu promjena koje jesu. I druge su se zemlje bavile time, imaju različita rješenja. Postoji jedno rješenje gdje recimo su svi semafori iza ponoći u gradovima su u narančastom, dakle nema više semafora i na taj način je omogućena bolja protočnost, dakle ima niz, niz rješenja. Mi nekako žmirimo na to ali činjenica koja je, da je 2017. 331 naš sugrađanin poginuo u cestovnom prometu. Da li je moguće 2020. zaista doći da to bude 213, ovaj čas znamo da nije moguće doći ali dajte da probamo da ide iz godine u godinu u smanjenje a ne da bude povećanje između 2016. i 2017. i dobiti odgovor na pitanje što se je to desilo na našim cestama i što se to desilo vezano uz cestovnu sigurnost.
Hvala vam. Ovime smo došli do kraja rasprava nakon stanke.
Vidim da je poštovani kolega Madjer digao ruku. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. U ime Kluba HSS-a tražim stanku s obzirom da su zimski uvjeti i postupanje zimske službe, ali mogu odmah govoriti.
Ne, ne, mi ćemo poštivati Poslovnik pa ćemo se naći u 11,40. STANKA U 11,30 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 11,40 SATI]] Evo ga, stanka je istekla a kolega Madjer je spreman, juri prema govornici. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo zatražio sam stanku kako bih pročitao dopis Udruge hrvatskih cestovnih prijevoznika. U današnjim stankama jutarnjim govorilo se oko prometa i oko snijega koji je zatrpao naše prometnice. I evo zamoljen sam od Udruge hrvatskih cestovnih prijevoznika da pročitam dopis jer smatram da oni nisu mali čimbenik u razvoju našeg gospodarstva a također i po svojim izdvajanjem novčanih sredstava izražavaju nezadovoljstvo oko zimskih uvjeta i oko čišćenja naših autocesta. Udruga hrvatskih cestovnih prijevoznika u nekoliko je navrata izražavalo ogorčenje neradom, nepripremljenošću i neadekvatnim postupanjem svih uključenih u rad zimske službe u Hrvatskoj. Ista situacija se ponavlja iz godine u godinu. Teretna vozila stoje prisilno zaustavljena već 4 dana a vozači su izloženi najgorim uvjetima i hladnoćama bez osnovnih egzistencijskih uvjeta zaustavljenih usred ničega. Posebno naglašavamo sljedeće apsurdne situacije. Zbog vremenskih uvjeta koji su u pojedinim dijelovima zemlje zaista loši i teški dolazi do kolapsa sustava u prohodnom dijelu zemlje. Kao primjerice na potezu Zagreb-Goričan. Naime, uvidom u stvarnu situaciju na pojedinim dionicama cesta razvidno je kako su zatvorene dionice koje su potpuno prohodne i sigurne za promet. Nedopustivo je da područne zimske službe rade prema vremenskoj prognozi a ne prema stvarnoj situaciji. Slovenija je osigurala čiste i prohodne ceste te nesmetani protok prometa sve do graničnih prijelaza sa Hrvatskom. Tada su se na hrvatskoj strani vozila zaustavljala i tako stoje danima. Sramotno je da susjedna zemlja može i zna organizirati nesmetani protok prometa a mi nismo u stanju prilagoditi se nastaloj situaciji. U današnje vrijeme uz dostupne modele vremenske prognoze i osoblja zaposlenih u zimskim službama ta ista služba nije pripremljena, ponestaje soli i daje se slična, nerazumna obrazloženja. Nema isprike za nerad svih uključenih u taj lanac. Prijevoznici koji su morali ovih dana raditi primjerice na potezu za Rijeku, bili su primorani do Rijeke voziti preko Slovenije što je prouzrokovalo 300 do 400 eura veći trošak i po nekoliko sati zakašnjenja. Zbog toga svega jasno da šteti i luci u Rijeci. Naglašavamo da već dva tjedna tražimo zajednički sastanak sa predstavnicima Ministarstva mora, prometa, infrastrukture, Ministarstva unutarnjih poslova, Hrvatskih cesta i Hrvatskih autocesta. Sastanak je konačno zakazan za petak 2. ožujka 2018. godine u 10h u prostorijama Ministarstva mora, prometa i infrastrukture. Sramotno je da kada smo upozoravali na vrijeme na potencijalne probleme nije bilo nikakvog odaziva a sada će se održati sastanak nakon što je šteta već nanesena. Možemo se samo nadati da ćemo na ovom sastanku postići adekvatno rješenje za ubuduće. Evo to je dopis koji je poslala Udruga hrvatskih cestovnih prijevoznika pa apeliram da se više to ne događa na našim autocestama. Hvala.
Hvala lijepa.
Zastupnik Nikola Grmoja, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče u ime kluba MOST-a tražim stanku od 10 minuta na temu predaje izvorišta Doljani u općini Čapljina. Mogu odmah govoriti, znači nije mi potrebna pauza.
Je li se slažete da kolega Grmoja elaborira odmah? Postoje li drugi zainteresirani zastupnici za stanku? Ako ne, kolega Grmoja izvolite odmah.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege. Sazvao sam ovu stanku kako bih upozorio na jedan veliki problem koji se dogodio nedavno. Naime, održan je sastanak u Hrvatskim vodama, bili su prisutni predstavnici Hrvatskih voda, predstavnici Ministarstva zaštite okoliša, odnosno znači sam ministar Ćorić. Znači bili su prisutni predstavnici grada Metkovića, predstavnici općine Čapljina. Grad Metković je kroz dugi niz godina, znači upravljao izvorištem Doljani. To izvorište je grad Metković izgradio. U njega je godinama ulagao. 2000 godine ja mislim je uloženo 12 milijuna kuna u to izvorište i vodom s tog izvorišta, znači tu vodu su koristili stanovnici grada Metkovića, ali naravno i stanovnici znači Doljana koje se sada, znači raspadom bivše države našlo u drugoj državi. I taj problem ima rješenje, a rješenje je osnivanje sestrinske tvrtke koja bi onda plaćala koncesiju za vodu, znači to nisu nekakvi visoki iznosi Bosni i Hercegovini, ali općina Čapljina s tim izvorištem nema nikakve veze, osim što se nalazi na njenom teritoriju. Isto kao što izvorištem Prud koji se nalazi na teritoriju grada Metkovića ne upravlja grad Metković, nego MPKLM. Tako da ovo pitanje je moglo, znači moglo se naći rješenje. Nas su kroz četiri godine iz općine Čapljina pritiskali naravno ja njih tu pohvaljujem, ljudi se bore za svoje interese, pritiskali da idemo osnivanje zajedničke tvrtke. Mi ni na to nismo pristali, a sadašnji gradonačelnik iz redova HDZ-a Dalibor Milan je potpisom svojim na zapisnik sa tog sastanka u Hrvatskim vodama koji nije samo obični zapis, nego su tu i zaključci da će se izvorište Doljani predati i da su sve strane suglasne općini Čapljina, da će općina Čapljina osnovati svoje, odnosno da će njihovo komunalno poduzeće upravljati tim izvorištem i onda isporučivati vodu gradu Metkoviću. A sva ona ulaganja koja je grad Metković, odnosno Metković d.o.o. imao u to izvorište, kao to će se isplatiti kroz cijenu vode, a naravno oni će određivati cijenu vode. Znači to je predaja onoga što je naše, naše vlasništvo u što smo mi ulagali godinama. Evo vidim sad upravo je gradonačelnik, imali smo jednu tiskovnu konferenciju na kojoj smo upozorili na tu izdaju interesa grada Metkovića i njegovih građana. Gradonačelnik je poslao priopćenje u kojem nije odgovorio zašto je pristao na takve zaključke. Dao je nekakvo mišljenje ministarstva da o tome trebaju odlučiti općina Čapljina i grad Metković, da su oni smatrali u ministarstvu da ti zaključci su najbolji. Ali neće nam Ćorić određivati što će biti sa onim u što smo mi ulagali i što je naše vlasništvo i nije u redu da gradonačelnik bude odgovoran onima koji su ga postavili, a ne građanima njegovog rada interesima grada. I mi ćemo se žestoko boriti protiv toga, mi ćemo inzistirati da mi kao, znači grad Metković odnosno naše lokalno komunalno poduzeće upravlja tim izvorištem. I pozivamo sve, znači oporbene stranke u gradu Metkoviću da se suprotstave ovom, a pozivamo gradonačelnika da se očituje o onom što je potpisao jer se nama često događa u Hrvatskoj, ne samo na ovim lokalnim razinama da nešto u što smo godinama ulagali prodamo u bescjenje ili evo kao u ovom slučaju predamo čak za nula kuna. Ovo je apsolutno nedopustivo i ponovno kažem ovdje je potrebna reakcija, pozivam i resornog ministra i ljude u Hrvatskim vodama da prestanu pritiskati našeg gradonačelnika, on očito nije čovjek sa stavom, on je postavljen čovjek i ja bih molio da prestanu s tim pritiskom da se ide prema ustupcima prema Općini Čapljina. To izvorište su izgradili građani Metkovića i mi tim izvorištem moramo upravljati i na ništa drugo nećemo pristati kao što nismo pristali ni u četiri godine dok smo upravljali gradom. A ista je stvar sa graničnim prijelazom zbog kojeg sam govorio ovdje u Sabor zbog kojega nas ponovo gradonačelnik proziva, a ne poznaje elementarne činjenice. Govori da MUP gradi granične prijelaze, što je smiješno, to svi znamo da nije tako i u vrijeme naše mi nismo dopuštali uopće da se taj granični prijelaz Doljani otvori zato što je bio neadekvatno izgrađen. Nakon njegovog dolaska na vlast otvoren je i granični prijelaz, a evo vidimo i da su izvorište Doljani u postupku predaje Općini Čapljina. Tražimo od gradonačelnika da zauzme čvršći stav, a od ministra Ćorića da prestane vršiti pritiske na našeg gradonačelnika. Hvala.
Zahvaljujem. Zastupnik Panenić, vi ste se javili.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Sabora. Klub zastupnika Mosta traži stanku od trajanju 10 minuta, govorili bi o temi usporavanja značajnog pada BDP-a u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Onda dobro, odobravam stanku od 10 minuta. Hvala. STANKA U 14,25 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 14,35 SATI]] Poštovane zastupnice i zastupnici, nastavljamo s radom. Klub Most-a nezavisnih lista zatražio je stanku u njihovo ime govorit će zastupnik Panenić. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Evo ja bi se ispričao ministrici, oduzeo sam sada malo vrijeme, ali možda je dobro da neke informacije prezentiramo kao objave Državnog zavoda za statistiku pada stope rasta BDP-a pa evo i da ona sa svojim kolegama to razmotri i sa premijerom jel definitivno ovi pokazatelji i navode se u našim medijima kao negativni, kao katastrofalni rezultati koji se događaju. Naime, u zadnjem kvartalu rast BDP-a bio je samo 2%, ako kažemo samo 2% napravimo usporedbu. U EU je rastao 2,6% reći ćemo pa nije to tako daleko od toga, međutim mi gledamo visokorazvijene zemlje čije razine BDP-a su izrazito visoke tako da je s njima teško raditi usporedbu. Ali ako uzmemo susjednu Sloveniju onda ću vam reći da je u Sloveniji porastao BDP u zadnjem kvartalu za 6%. Što znači to na godišnjoj razini? Na godišnjoj razini znači da će u Hrvatskoj porasti za 2,8% što je znatno sporije nego što je bilo 2016. godine kada je rast bio 3,2% i na tome i na istim projekcijama bazirao se i proračun za 2017., prema tome i to će utjecati na proračunske izdatke. Opet jedna uporedba sa Slovenijom, ona na godišnjoj razini rast ima od 5% dok 2016. imala je 3,1. Znači mi smo imali 3,2, Slovenija je imala 3,1, Slovenija je u međuvremenu narasla na 5% mi smo pali na 2,8%. Evo to je kada se već volimo porediti onda nađimo nekoga tko nam je blizak pa evo samo pokazuje koji je stvarni problem. Usporio je jedan od nositelja rasta, to je trgovina na malo n a 3,4% što znači manja je privatna potrošnja. Vidimo izjave da je i izvoz porastao 7,4% međutim isto tako sporije nego što je bio 2016. kada je 12,6% rastao. Znači s druge strane izvoz nam raste ali 7,4%, s druge strane imamo uvoz koji je snažno porastao i sada je 8,6% je bio njegov rast. Ako usporedimo ukupne brojke, izvoz je bio 103,9 milijardi kuna u prošloj godini, uvoz 161 milijardu kuna. jasno je da je deficit sve veći i veći jel stopa rasta koja se na veći iznos i na manji ne može se upoređivati nego ukupno kada se pogleda deficit je velik. Što su ključni problemi koje je naveo Zavod za statistiku? Industrijska proizvodnja stagnirala u zadnja dva mjeseca čak je i pala, prvi put je pala još od 2014. godine. Znači do sada nije bio nijedan mjesec da je bio pad industrijske proizvodnje, prvi put imamo pad industrijske proizvodnje od vlade Zorana Milanovića. Jedna od ključnih navedenih problematičnih točaka je brodogradnja. Znamo za probleme hrvatske brodogradnje, za recentni problem Uljanika i ovo je jedno veliko upozorenje. Najveći pad je u poljoprivredi od čak 5%, uzroci brojni od strukturnih, a isto tako navedeno je i štete koje su nastale elementarnih nepogoda i koje su slabo sanirane. Iz svega toga što možemo zaključiti, da je zapravo ovo, ne zaključiti nego je i matematički ispravno reći da je ovo najsporiji rast od drugog kvartala 2015. godine i praktično vraćamo se u vrijeme krize. Podaci su alarmantni, treba stvarno zapeti i krenuti rješavati probleme jer ne možemo dozvoliti da imamo pad poljoprivredne proizvodnje, pad industrijske proizvodnje, da nam se jedino što raste turizam zasniva na uvozu, to nije održivo. I zato ću ja evo zamoliti ministricu koja dolazi iz opcije koja nije nadležna za gospodarstvo, HDZ je preuzeo tu ulogu, oni trebaju odgovoriti na ova pitanja, ali ću evo vas zamoliti da svojim utjecajem probate stvarno podignuti razinu svijesti da se na ovaj problem značajnije posveti pažnja. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem zastupniku Paneniću.
I sada prelazimo na dnevni red. Prva točka: - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o strukovnom obrazovanju, drugo čitanje, P.Z. br. 250; Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. u vezi sa člankom 190. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom raspre o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Molio bih sada predstavnika predlagatelja da dodatno obrazloži prijedlog. S nama je ministrica znanosti i obrazovanja poštovana Blaženka Divjak, pa ministrice izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene zastupnice i zastupnici. Kao što možete vidjeti danas je dan ružičastih majica pa ja koristim ovu priliku da zahvalim Hrvatskom saboru što je prije godinu dana podržao Nacionalni program prevencije vršnjačkoga nasilja i zapravo posljednju srijedu u veljači proglasio Nacionalnim danom borbe protiv vršnjačkoga nasilja. Tako da ja evo skrećem pozornost svima vama, zahvaljujem što je podržana ova inicijativa. Također naglašavam da Ministarstvo znanosti i obrazovanja ima posebne stavke u proračunu u iznosu od otprilike milijun i pol kuna za prevenciju nasilje u školama, ovisnosti u školama i provedbu nacionalnih strategija i akcijskih planova te da surađujemo sa brojnim, znači drugim i ministarstvima i ustanovama i tijelima, vijećima na prevenciji nasilja, vršnjačkoga nasilja, kako u školama tako i inače prevenciji nasilja, ono što je sada jako izraženo na internetu. Tako da evo poruka koju šaljemo, ovim danom ružičastih majica je stop svakom obliku nasilja, posebno vršnjačkog nasilja koje onda zapravo ugrožava sve koje su slabiji ili drugačiji. Evo toliko o ovome danu ružičastih majica a sada dozvolite da pređem na obrazloženje ovog Konačnog prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o strukovnom obrazovanju kojim zapravo stavljamo temelje za reformu sustava strukovnog obrazovanja u RH u kojem je oko 70% svih srednjoškolaca, to je uvod u strukovne škole budućnosti. U, dakle ovome zakonu, smo sukladno Strategiji obrazovanja, znanosti i tehnologije te programu razvoja strukovnog obrazovanja uveli nekoliko novina koje su važne za razvoj strukovnoga obrazovanja. Strategija obrazovanja, znanosti i tehnologije nije dala bitne smjernice za razvoj kompletnog sustava ali je propisala ovaj program razvoja strukovnog obrazovanja koji je onda donesen i vrijedi od 2016. do 2020. i predviđa strukovno obrazovanje koje se temelji na okvirnom nacionalnom kurikulumu, nacionalni kurikulum za strukovno obrazovanje, sektorske kurikulume te strukovne kurikulume koji su onda ovim zakonom i razrađeni. Hrvatski sabor je na sjednici 15. prosinca prošle godine podržao i prihvatio prijedlog zakona te uputio određene primjedbe, prijedloge i mišljenja i ja svima vama zahvaljujem vrlo konstruktivnim primjedbama i raspravi. Ja vjerujem da smo i u toj raspravi dali odgovore na pitanja koja ste vi postavljali a u ovaj konačni prijedlog smo uvrstili i dvije izmjene na način da smo pojasnili kada se počinje, kada se zapravo donosi kurikulum ustanove, znači to je u članku 5. i isto tako smo u članku 11. propisali da nacionalni centar za vanjsko vrednovanje i obrazovanje je nadležan za provođenje vanjskog vrednovanja s time da smo izbrisali dio koji se odnosi da se to radi u suradnji sa agencijom. Znači to su te novine a ja ću sada kratko obrazložiti što mi ovim Konačnim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o strukovnom obrazovanju zapravo unosimo. Prije svega učenje temeljenom na radu. Način da strukovna zanimanja, strukovni kurikulumi dobe dimenziju, dakle ne samo teoretsko nego praktično učenje temeljeno na radu. Ovdje se propisuje da može se provesti na tri načina, kombiniranim programima koje se zapravo popularno zovu i dualni programi, zatim u školi s razdobljem kod poslodavaca, znači razdobljem prakse odnosno integriranog u programu strukovnog obrazovanja i osposobljavanja, to naravno ovisi o tome o kojem se zanimanju radi, znači koji je strukovni kurikulum u pitanju. U svakom slučaju, obrazovanje za vrhunskog kuhara ne može provesti na način da se čitaju Power Point prezentacije nego je važno da on ima vrlo kvalitetno obrazovanje koje uključuje praksu i ovim zakonom se daje temelj da se ta praksa na jedan sustavan način uključuje u strukovne kurikulume. Također je napravljena i poveznica prema Hrvatskom kvalifikacijskom okviru i to prema razinama od dva do pet. Znači HKO propisuje jasno kako će se preko standarda zanimanja i standarda kvalifikacija obrazovni programi a onda i studijski programi povezivati sa tržištem rada i ta jasna poveznica prema potrebama tržišta rada je ovdje uključena i u ovaj konačni prijedlog odnosno u ove izmjene i dopune Zakona o strukovnom obrazovanju. Također je propisano osiguravanje kvalitete u strukovnom obrazovanju i to s pozicije ustanova i s pozicije strukovnih kvalifikacija s time da moramo razumjeti da te strukovne kvalifikacije osim tih strukovnih kompetencija, uključuju i ključne kompetencije koje su onda važne i za cjeloživotno učenje, za aktivno građanstvo i za osposobljavanja koja onda ionako svakome slijedi u njegovom profesionalnom i privatnom životu. Također je temeljem programa razvoja strukovnog obrazovanja propisana i hijerarhija, znači kako se od nacionalnog okvirnog kurikuluma izrađuje nacionalni kurikulum za strukovno obrazovanje, sektorski kurikulumi i onda oni strukovni kurikulumi temeljem kojih se provodi i strukovno obrazovanje i onda svaka ustanova može i mora propisati kurikulum ustanove za strukovno obrazovanje. Ja bih rekla da je najveća novina ipak uvođenje regionalnih centara kompetentnosti koji se spominju i u Strategiji znanosti i obrazovanja i kako se ti centri kompetentnosti trebaju razvijati temeljem donošenja mreže. U prvome čitanju smo oko toga dosta raspravljali, ja vjerujem da smo određene odgovore dali, a ovdje u našem zakonu, članak 15. izmjena i dopuna zakona se jasno propisuje da ustanova za strukovno obrazovanje, znači škola može biti imenovana regionalnim centrom kompetentnosti i da je taj centar zapravo mjesto izvrsnosti strukovnog obrazovanja i osposobljavanja u kojem se uz onu osnovnu djelatnost koju ima škola, obuhvaća i provedba učenja temeljenog na radu, obavlja osposobljavanje, usavršavanje koje onda pridonosi kvaliteti strukovnog obrazovanja i osposobljavanja i njegovoj prilagodbi potrebama gospodarstva i tržišta rada. Također u stavku 3. su navedene detaljnije koje su to djelatnosti koje centar obavlja, kao i kako se ti centri donose. Ono što je važno napomenuti da smo mi preko dva europska fonda, Europskom fondu za regionalni razvoj i Europskom socijalnom fondu osigurali milijardi kuna za uspostavu centara kompetentnosti u pet prioritetnih područja do 2020. godine, to je izuzetno važno zato jer je prema našemu planu određeno da bi osnivači tj. županije trebali konkurirati za centre kompetentnosti, povlačiti ta sredstva i to bi se sve trebalo odvijati još u tijeku ove godine. Također za prvo razdoblje određena su i područja u kojima se može konkurirati za centre kompetentnosti, to su turizam i ugostiteljstvo, strojarstvo i elektrotehnika, informacijsko-komunikacijske tehnologije, poljoprivreda i zdravstvo i mi već sada obilazimo sve županije, razgovaramo s osnivačima i pokušavamo im približiti i ovaj model kako će se javiti i konkurirati za ova sredstva i do 2020. iskoristiti ta sredstva. Znači ta poveznica centara kompetentnosti prema gospodarskim subjektima, prema poslodavcima, osigurava također i ne samo učenje temeljeno na radu nego i osposobljavanje nastavnika koji su u školama kako bi se ta nastava provodila da bi se strukovne kompetencije, isto tako i ključne kompetencije mogle u punoj mjeri prenositi u školama. Centri kompetentnosti kao regionalni centri kompetentnosti će predstavljati mjesta gdje će se ne samo uz određene županije nego iz okolnih županija imati mogućnosti i nastavnici i poslodavci dobiti ne samo važne informacije, nego i programe osposobljavanja i zajedno razvijati i nove kurikulume. Naravno, u ovom prvom vremenu, kao što smo kazali od … godine u ovom prvom periodu, ova sredstva koja su osigurana su namijenjena za ovih 5 područja koja sam nabrojala. Međutim, u slijedećem periodu mogu se izdvojiti neka druga područja i za ta druga područja osigurati sredstva iz europskih programa. I to je važno, znači, planirati točno na taj način. Naravno, ako govorimo već sada o centrima koji su planirani u ovome prvome razdoblju, u ovom prvome valu, njih će biti nekoliko iz određenog područja diljem RH. Primjerice, ako govorimo o informacijsko-komunikacijskim tehnologijama, jedno 4-5 centara diljem RH će pokrivati to područje i za svoju županiju, za okolne županije će predstavljati svojevrstan HAP, za izvrsnost u strukovnom obrazovanju u tome području. Također, posljednja novina koju bih ovdje spomenula je Vijeće za strukovno obrazovanje, koje se formira i koje je propisano čl. 9. i koja je zapravo izmjena članka starog, dakle, postojećeg Zakona čl. 14. gdje se propisuje tko su sve članovi, odnosno tko imenuje članove, znači 20 članova Vijeća za strukovno obrazovanje. Da se Vijeće bira na razdoblje od 5 godina i to Vijeće ima vrlo važnu ulogu jer usklađuje rad svih dionika u području strukovnog obrazovanja, pokreće inicijative za donošenje novih ili izmjene i dopune postojećih kurikuluma, predlaže mjere i aktivnost, strategije razvoja strukovnog obrazovanja, te daje prethodno mišljenje u vezi s donošenje mreže i imenovanje regionalnih centara kompetentnosti, a može obavljati i druge poslove u skladu s odlukama o imenovanju. Znači, to Vijeće za strukovno obrazovanje ima važnu stratešku ulogu. Naravno, ovaj Zakon je samo podloga, ali nužna podloga kako bismo mogli reformirati naše strukovno obrazovanje za koje sam kazala da je 70% učenika srednjoškolaca u strukovnom obrazovanju i nažalost, gdje imamo i najveći nesrazmjer između kompetencija i zanimanja koja proizlaze kao rezultat strukovnog obrazovanja i potreba koje imamo na tržištu rada. Ovakvim izmjenama i posebno uvođenjem ovih centara kompetentnosti, ja sam sigurna da možemo i ta zanimanja unaprijediti, kompetencije naših učenika unaprijediti, podići kvalitetu škola i na taj način učiniti privlačnima i te škole koje su škole za strukovno obrazovanje i ja sam uvjerena da ćemo kroz slijedeće dvije godine potpuno izmijeniti sustav strukovnog obrazovanja i na taj način doprinijeti razvoja gospodarstva u RH. Evo, toliko u uvodu. Hvala vam.
Hvala vam. Imamo 7 replika. Prvi se javio poštovani kolega Zekanović. Izvolite.
Uvaženi predsjedniče Sabora, uvažena ministrice. Donosimo Zakon o strukovnom obrazovanju koji se u velikoj mjeri naslanja na kurikulum o strukovnom obrazovanju, pa ste svi tu spominjali cijeli niz kurikula, kurikul svake pojedine ustanove, kurikul o strukovnom obrazovanju, spomenuli ste i nacionalni kurikul koji nije donesen. Prvo pitanje je jako važno, ali drugo će biti malo bitnije je zašto nismo prvo donije nacionalni kurikul, a onda išli na ove kurikule nižeg reda, nego ovako pravimo male otoke u moru, pa ćemo na koncu donijeti onaj glavni kurikul koji, mislim da je krivi redoslijed. A drugo pitanje je jako bitno. Zašto konstantno ignorirate recenziju Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti? Prošli put sam vam postavio pitanje zašto se ne koristi izraz kurikul, nego vi konstantno ignorirate recenzije HAZU-u i koristite izraz kurikulum i sada u ovoj raspravi? Odgovor je bio da tako stoji u Zakonu. Lijepo opravdanje. A zašto onda sada u ovaj Prijedlog zakona niste stavili sukladno recenziji HAZU-u? Zašto u ovom Prijedlogu zakona konačno ne stavimo riječ iz standardnog Hrvatskog jezika, nego koristima stranu riječ. Znači, nije kurikulum nego kurikul. Prošli put ste lijepo rekli da stoji u Zakonu. Danas donosimo zakon, ajmo staviti u zakon kurikul, a ne kurikulum. Ili ste me prošli put lagali, ili jednostavno je propust. Ja se nadam da je propust, pa da ćemo u drugom čitanju imati ispravljeni Prijedlog zakona, odnosno da će se koristiti hrvatska riječ u novom Prijedlogu zakona. Hvala.
Želite odgovoriti? Izvolite.
Hvala lijepa. Ja bih se ovdje ipak koncentrirala na meritum ovoga Zakona, znači one važne izmjene koje sam nabrojila, a to su izmjene koje nam dozvoljavaju, odnosno omogućavaju nužni preduvjet za reformu strukovnog obrazovanja. Koristim termin koji je i sada u postojećem Zakonu o strukovnom obrazovanju i jednostavno smo nastavili koristiti istu terminologiju, koja nije samo u ovome Zakonu, nego i u Zakonu o odgoju i obrazovanju, a također i u nacionalnom okvirnom kurikulumu koji je donesen, odnosno koji datira iz 2009. godine. Tako da bih se ja prije svega koncentrirala na meritum ovoga Zakona, a to su izmjene koje nam omogućavaju da uvedemo učenje temeljeno na radu, poveznice prema hrvatskom kvalifikacijskom okviru, jasno definiranje regionalnih centara kompetentnosti i osiguravanje kvalitete ustanova u strukovnom obrazovanju kao i strukovnih kurikuluma.
Druga replika poštovani kolega Stier. Izvolite.
Hvala vam gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, poštovana ministrice. Pogledao sam program Vlade RH, 2. točka kaže: Vlada će uvesti model dualnog strukovnog obrazovanja u kojem poslodavci postaju partner obrazovnim institucijama, te zajedno odlučuju o programu i upisnim kvotama. Hrvatski mode dualnog obrazovanja temeljit će se na primjerima najbolje prakse. I onda ih nabraja: Njemačka, Austrija, Švicarska. Ja u vašem izlaganju nisam mogao prepoznati da je to ovdje ključ ovih predloženih promjena, iako mislim da bi to trebao biti ključ ovih promjena jer o tome ovisi zapravo napredak Republike Hrvatske. I plan, program Vlade je tu vrlo jasan pa je moje pitanje na koji način ako ovdje, kada o ovom zakonu raspravljamo nismo stavili naglasak na to, na koji način će se ispuniti ta točka programa Vlade Republike Hrvatske koji je i dalje aktualan i koji kaže da će se uvesti model dualnog strukovnog obrazovanja i to po njemačkom modelu. Hvala.
Odgovor na repliku, izvolite.
Hvala vam lijepa uvaženi zastupniče na ovome pitanju. Znači ja sam kazala da je ovaj zakon zapravo temelj da možemo uvesti u punoj mjeri različite oblike, znači učenja temeljenog na radu pa između ostalog i kombinirani program ili naukovanje ili ono kako mi to zovemo dualno obrazovanje. I u ovom trenutku je model dualnog obrazovanja baš na ovim primjerima koje ste vi istaknuli, znači njemački, austrijski, švicarski u izradi i usaglašavanju sa različitim dionicima. I ja vjerujem da ćemo kroz mjesec ili dva predstaviti taj model, a za koji imamo temelj u ovome zakonu i ja vam zahvaljujem na podsjetniku, možda sam to trebala jasnije kazati u uvodnom dijelu.
Treća replika poštovana kolegica Putica, izvolite.
Hvala cijenjeni predsjedniče Hrvatskoga sabora, cijenjena ministrice. Mene zanima vezano za vaš današnji prijedlog zakona u drugom čitanju je li ministarstvo prilikom donošenja ovakvog prijedloga zakona napravilo točnu i preciznu studiju ispitivanje postojećega stanja. Već u prošlom prijedlogu sam vam rekla da smo upoznati sa onim primjedbama koje CDFOB kao europska agencija, odnosno njemačka dalo na postojeće stanje u strukovnom obrazovanju u RH. Čini mi se da se nekako u prijedlogu zakona zanemaruje edukacija nastavnika kojima je ona potrebna. Kazali ste malo prije u odgovoru na repliku da govorite o meritumu stvari. Pa u pripremi i za raspravu koju ću kasnije imati čini mi se da je meritum bio i skup nastavnika, odnosno ravnatelja strukovnih škola u Opatiji nedavno. I u komunikaciji s njima kazali su da su prilično nezadovoljni opremljenošću učionica laboratorija u kojima učenici rade u strukovnim školama, ali i nedostatkom dovoljnog broja licenciranih obrtnika u određenim krajevima RH koji su u stanju provesti mentoriranje nad učenicima i postojećih strukovnih škola. Također najavljujete u svom izlaganju mrežu centara kompetentnosti, ali meni se barem čini da toj mreži centara kompetentnosti treba prethoditi i utvrđena mreža škola koja do danas nije takva kao što je stanje na terenu. Hvala vam lijepa.
Odgovor izvolite, ministrica.
Evo hvala vam lijepa na pitanju. Naravno da je edukacija nastavnika preduvjet bilo kakvoj reformi, pa tako i reformi strukovnoga obrazovanja. Ona je istaknuta i u ovome zakonu, a i posebno u Zakonu o odgoju i obrazovanju. U ovome zakonu je kao posebna djelatnost centara kompetentnosti navedeno da provodi stručno usavršavanje nastavnika strukovnih predmeta, suradnika u nastavi, mentora kod poslodavaca i drugih stručnjaka u obrazovanju. Prema tome i preko centara kompetentnosti će se, znači raditi na tome da se stručno usavršavaju nastavnici i to baš po područjima za koje je određeni centar nadležan i kako će biti nadležan. Znači ta edukacija nastavnika je ključna i na tome ćemo raditi. Naravno da smo napravili analizu stanja i da se paralelno sa pripremom ovoga zakona u ministarstvu priprema i ostala dokumentacija, pa isto tako i dokumentacija koja je nužna za donošenje mreže centara kompetentnosti koje uključuje i sadašnje stanje i brojeve učenika i različite druge parametre. Analizirano je ukupno 80 parametara da bi se došlo do onih najznačajnijih koji utječu na, znači ne samo na mrežu, nego na održivost centara kompetentnosti jedanput kad ih donesemo. Na žalost ono što moram kazati je da ova jedna, dakle situacija u kojoj smo sada da laboratorij i oprema u školama nije dostatna je rezultat jednog dužeg perioda gdje se u škole nije ulagalo niti u opremu škola se nije ulagalo. I mi vjerujemo da ćemo što preko ovih milijardu kuna koje spominjemo za centre kompetentnosti i njihove satelite uložiti u laboratorije, a preko uvođenja modela učenja temeljenog na radu gdje se surađuje s poslodavcem omogućiti također da naši učenici pored učenja koje je predviđeno u školi i kod poslodavaca bitno unaprijede svoje stručne kompetencije.
Četvrta replika poštovani kolega Čuraj.
Zahvaljujem predsjedniče. Poštovana ministrice, u vašem izlaganju spomenuli ste nekakav navod, ja bih samo želio istaknuti ono ovdje što je zapravo najbitnije. Prije svega radi se ovdje o zakonu koji omogućuje i to nije dovoljan broj puta ponoviti, milijardu kuna za našu djecu. Milijardu kuna koje stoje tamo već od kako smo ušli u Europsku uniju, dakle četiri i više godina. Četiri i više godina to stoji, jer nemamo ovaj zakon. Ovaj zakon osim toga, dakle za šta će se koristiti tih milijardu kuna. Pa upravo za ovo što smo čuli ovdje i u raspravi i u izlaganju ministrice za poboljšanje uvjeta obrazovanja, za dogradnju samih ustanova, odnosno škola, centara kompetentnosti, da djeca ne uče na strojevima od prije 30 godina, a danas znamo da su nove tehnologije već daleki uznapredovale. Što tržište rada traži? Upravo učenje na temelju, na praksi ono što može dati konkurentnost na tržištu i našoj novoj radnoj snazi koja ulazi na tržište rada i kroz kombinirane programe prakse, odnosno kroz upravo to dualno obrazovanje. Podsjetit ću da u zadnjih 20 godina se više nego prepolovio broj učenika u strukovnim školama. Dakle, '98. je bilo 21 000, sada je nešto ispod 10 000. Dakle i interes, nije to samo posljedica loši demografski pokazatelj, nego i interes što nakon škole zato što najčešće ljudi nisu na tim praksama do sada bili šegrti, nego su bili pomoćni radnici što znači zapravo da su vrlo malo stjecali znanja. Čak su imali novi zakon 2013. koji je propisao u dobroj mjeri, a zato što se radilo na preskokce pretpostavljam, postrožio mjere tko može biti od obrtnika tko može imati svoje praktikante, pa onda smo imali drastičan pad onih koji su polagali strukovne ispite. Dakle, mislim da je ovo nešto što je trebalo davno i da se ide u dobrom smjeru pogotovo kod ovih centara samo kompetentnosti je dobro da neće biti lokalizirani nego širom Hrvatske. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Znači ovo zasigurno je ovaj zakon i reforma strukovnog obrazovanja važna demografska mjera. I naša namjera da centri kompetentnosti budu ravnomjerno raspoređeni diljem Hrvatske, također demografska mjera. Znači da u svakom području, svakoj županiji omogućimo da prepozna svoje strateške pravce razvoja, da se javlja za sredstva i da preko osiguranih sredstava za centre kompetentnosti razvijaju barem u ovom prvom periodu do 2020. jednu od ovih područja značajnija i da na taj način dolazi i do okrupnjavanja, do razmjene iskustva, povezanosti sa poslodavcima, povezanosti sa visokim obrazovanjem i na taj način će omogućiti kvalitetno obrazovanje svima u Hrvatskoj, naravno u skladu sa ovim ciljevima koji su napisani u ovome zakonu i u reformskom paketu Vlade. Hvala.
Hvala. Idemo na petu repliku, poštovani kolega Jovanović.
Gospodine predsjedniče. Pozdrav ministrici sa suradnicima. Dakle kao što je kolega Čuraj rekao ovaj je zakon vrijedan milijardu kuna i zato je vrlo bitno da ga donesemo i da krene u primjenu. Ono što posebno želim naglasiti ovaj zakon je i realizacija Strategije obrazovanja, znanosti i tehnologije kao i HKO-a i iz temelja će uvjeren sam ukoliko bude dosljedno primijenjen izmijeniti naše strukovno obrazovanje koje je tražilo bitne promjene jer je postalo ne atraktivno, neprivlačno za djecu i nije bilo dovoljno kvalitetno da temeljem kompetencija koje su učenici stjecali bude dobro za naše gospodarstvo. Stoga i ove promjene učenje temeljeno na radu su vrlo bitne kroz tri segmenta kako je rečeno, kombinirano, dualno obrazovanje, škola i struka, škola i praksa i integrirano obrazovanje. Pozdravljam i ovu podjelu u pet važnih područja, turizam, strojarstvo i elektrotehnika, informacijske i komunikacijske tehnologije, poljoprivreda i zdravstvo i zaista očekujem da će kroz 21 centar kompetencija koji će biti diljem Hrvatske biti raspoređeni na način da istovremeno imaju i vezu sa visokim školstvom, posebno sa veleučilištima koje bi na taj način se također trebale razvijati u kvalitetnijem smjeru i naravno s gospodarstvom. Ono što ostaje jedno pitanje koje želim da nam ministrica razjasni, da li je riješen problem vezano sa HGK-om koji je na jedan način željela privatizirati sektor obrazovanja na način na koji ja mislim da nije dobar i da je također tu ostao jedan nesklad obzirom na njihove želje i njihova stremljenja prema nekakvim regionalnim centrima kompetencije koje su oni željeli oformiti u Hrvatskoj.
Hvala. Odgovor na repliku. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Svakako se slažem da ovaj zakon je i poveznica i prema HKO-u koji nam omogućava da jasnije i metodološki čisto usklađujemo potrebe tržišta rada sa onime što imamo u obrazovnim programima, osposobljavanju odnosno u studijskim programima. Također je jasno propisano u zakonu da centri kompetentnosti su zapravo škole i to je ono na čemu smo inzistirali i što je tako predviđeno i ovim programom, programom razvoja strukovnog obrazovanja za period 2016.-2020. Škole su te koje će se proglašavati centrima kompetentnosti, ali opet treba jasno kazati da one u svom programu rada moraju imati poveznice, ugovore sa poslodavcima, gospodarskim subjektima i da je to ono što, ja sam sigurna, odgovara i HGK-u da se na taj način dolazi do jasnije integracije sa gospodarskim subjektima i poslodavcima, ali da su škole te koje su centri kompetentnosti.
Hvala. 6. replika poštovani kolega Prelec. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana ministrice. Mi donosimo zakone koji ne rješavaju neke krucijalne probleme u društvu. Ja smatram da je škola prije svega odgojno-obrazovna institucija. Kolege su govorile o obrazovanju, a ja ću u odgovornim stvarima. Ja mislim da su nam škole pomalo mjesto anarhije. Razgovaram sa ravnateljima, sa učiteljima, sa profesorima i oni stvarno imaju izuzetno velikih problema sa učenicima. Znači škola mora biti i odgojna ustanova, a tome baš ne pridonosimo sa nekim donošenjem zakona. A ja ću govoriti sada i o konkretnim prijedlozima i zamjerkama koje mi govore ravnatelji i škole. Naime, ima djece koja stvarno cijele godine uče, a ima djece koja cijele godine ne uče pa na kraju godine imaju pravo na žalbu. Postoji škola u Zagrebu koja ima 70 žalbi na ocjene. I sada vam ja kažem kolika je tanka crta između demokracije i anarhije, to znamo u društvu. Imamo ovdje ljude koji mogu gaziti druge ljude i ne završavaju u zatvoru, ima onih koji varaju državu, ne završavaju u zatvoru. I koja je poruka našoj djeci? Sve možemo, treba imati samo dobrog odvjetnika. Koja je poruka za obrazovanje, za odgoj? Da li možemo uvesti etički kodeks i za učenike da poštuju profesore, da poštuju ono što rade i da društvo probamo graditi na jednom drugom principu? Mislim da je poruka koju dajemo djeci sasvim kriva. Znači škola mora biti odgojna i obrazovna, a to u tom smislu obrazovanja možda nismo toliko zakazali, ali odgoja definitivno jesmo.
Hvala. Odgovor na repliku. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Naravno niti jedan zakon nikad ne rješava sve probleme, a ovaj zakon je također temeljen i povezan sa Zakonom o odgoju i obrazovanju gdje su jasno propisani i odgojni ciljevi koje škola mora imati. Međutim, ja bih ovdje ipak naglasila da mi s izmjenama i dopunama ovoga zakona i i Zakona o odgoju i obrazovanju koje također je u procesu izmjena i dopuna. Želimo promijeniti paradigmu i mijenjamo paradigmu tako da škola stvarno postane mjesto gdje će učenici rado ići, gdje će biti zadovoljni, gdje će stvarno stjecati kompetencije za život a ne samo bubati činjenice. I to je jedan od razloga zašto se i ova paradigma mijenja, znači i učenje temeljeno na radu u strukovnim kurikulumima je nešto što daje osjećaje učeniku da radi nešto što je korisno, što mu je važno za život i ima i tu odgojnu komponentu. Međutim, treba uzeti u obzir da čak i u ovome zakonu smo napisali da pored kompetencija koje su za struku postoje jasno izražene i ključne kompetencije kao što su, dakle kompetencije za stjecanje dakle osobne društvene i profesionalne potrebe koje obuhvaćaju i komunikaciju na materijalnom jeziku, na stranim jezicima, matematičku kompetenciju, digitalnu kompetenciju, učiti kako uči socijalnu i građansku kompetenciju, inicijativnost i poduzetnost te kulturu i svijest izražavanja. Znači taj dio preko ključnih kompetencija smo ovdje također obuhvatili.
Hvala lijepa. Zadnja replika je poštovane zastupnice Glasovac. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovana ministrice, imam za vas samo jedno pitanje. Ako je ovaj prijedlog Izmjena i dopuna Zakona o strukovnom obrazovanju dokument koji treba na neki način reformirati strukovno obrazovanje kao što ste rekli. Pitam vas zašto u članku 9 u sastavu Vijeća za strukovno obrazovanje koje broji 20 članova koji će se imenovati na period do 5 godina smatrate da tu imaju što za reći Hrvatska udruga poslodavaca, Gospodarska komora, Obrtnička komora, predstavnici sindikata, predstavnici Ministarstva nadležnog za gospodarstvo, turizam, poljoprivredu i rad, zašto smatrate da ništa o toj temi razvoja recimo centra, regionalnih kompetentnosti i razvoja strukovnog obrazovanja nema što za reći recimo predstavnik Ministarstva regionalnog razvoja i fondova EU? Nije li vam to malo nelogično ako uzmemo u obzir da upravo ovo Vijeće je strateško tijelo, dajete mu ogromne ovlasti koje će predlagati mjere i aktivnosti i Strategiju razvoja strukovnog obrazovanja uz to što će davati prethodno mišljenje u vezi sa donošenjem mreže, imenovanja regionalnih centara itd., itd.. Na to sam upozorila već i u prvom čitanju i zaista mi nije jasno zašto ovako usko gledamo na stvari. Jedino obrazloženje može biti to da se ovaj zakon donosi samo zbog toga da spasimo milijardu kuna koje nam stoje na raspolaganju do 2020. godine. Sada smo u 2018. i odlučili smo te novce brzo rasporediti na 21 centar kompetentnosti, samo ovih 5 sektorskih područja a mi znamo da imamo 14 sektorskih vijeća. Moje pitanje nije zlonamjerno, zaista nije zlonamjerno. Evo samo me zanima zašto ste smatrali da tu zaista nema što za reći, jedno od ključnih ministarstava kada govorimo i o korištenju fondova EU i o regionalnom razvoju Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala odgovor poštovane ministrice Divjak. Izvolite.
Hvala vam. Dakle kao što vidite Vijeće za strukovno obrazovanje ima 20 članova a također su i zadaće vijeća jasno propisane. Dakle u tom istom članku gdje se kaže da Vijeće za strukovno obrazovanje pokreće inicijative za donošenje novih ili izmjene i dopune postojećih kurikuluma, predlaže mjere i aktivnosti te strategije razvoja strukovnog obrazovanja te daje prethodno mišljenje u vezi sa donošenjem mreže i imenovanjem regionalnih centara kompetentnosti te obavlja i druge poslove u skladu sa odlukama o imenovanju. Mi smo naravno vezano uz cijeli ovaj znači, izmjene i dopune zakona proveli usuglašavanje i tražili mišljenje ostalih ministarstava. I svi oni koji su pokazali interes ili su našli svoje mjesto u ovoj definiciji sve njih smo uključili što naravno ne prijeći i svakako će se tako raditi da se po pojedinim temama pozivaju i predstavnici i drugih ministarstava koji mogu doprinijeti raspravi po pojedinoj temi. Evo, hvala.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu. I prvi će u ime Kluba zastupnika HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a govoriti poštovani zastupnik Branko Hrg. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovana ministrice sa suradnicima. Naš klub će da odmah kažem na početku podržati ovaj prijedlog zakona jer smatramo da on donosi određena poboljšanja i da je stvarno ima neke temeljne oznake poboljšanja u strukovnom obrazovanju. Strukovne vještine i kompetencije jednako su važne kao i akademske, rečenica iz europskog dokumenta vezanog za strukovno obrazovanje. Suprotstavimo tome javno mišljenje u Hrvatskoj, dugi niz godina imamo situaciju da to javno mišljenje u Hrvatskoj u strukovnom obrazovanju nije ni blizu ove rečenice iz europskog dokumenta. Niz godina učimo djecu da trebaju ići u škole gdje će moći na fakultete, da se trebaju fakultetski obrazovati i dugi niz godina strukovno obrazovanje guramo u drugi plan, minoriziramo ga, podcjenjujemo ga, na neki način upućujemo djecu da je to čak biti i sramota. I onda danas imamo situacije koje imamo da u principu nemamo upisa u strukovna zanimanja, da imamo nekvalitetno obrazovanje i strukovnih zanimanja, da iz tog sustava obrazovanja izlaze van mladi ljudi koji nisu spremni za rad, za tržište rada i da u krajnjem slučaju cijelo to vrijeme tonemo pa nedavno govorimo o uvozu radne snage, strukovne radne snage u kvotama za uvoz radne snage itd., a sve je to vezano za ovaj naš sustav obrazovanja i klimu koja je stvorena u društvu prema strukovnom obrazovanju, tome moramo još malo naravno pridodati razno-razne političke odluke koje su donošene. Ja ne mogu da se ne osvrnem na period 2012.-2015. kada je u principu napravljena velika šteta prema strukovnom obrazovanju jer je bio cijelo vrijeme zagovaran taj dualni sustav u kojem je gospođa ministrica govorila i u kojem je bilo replika u ovom dijelu uvodnog izlaganja, gdje su, praktički, tadašnjim nekakvim nasrtajima resornog ministra Obrta, malog i srednjeg poduzetništva napravljeni dosta štetni potezi prema strukovnom obrazovanju dodatno, uz sve ono što je bilo prije toga. Ove izmjene Zakona, u krajnjem slučaju, čak i prema mišljenju Hrvatske obrtničke komore, komore koja, dakle, prvenstveno okuplja ljude iz strukovnog obrazovanja ima pozitivnih pomaka i posebno u ovom dijelu kvalifikacijskog okvira gdje definitivno imamo jedan nesrazmjer tržišta rada i strukovnih zanimanja za koje se djeca školuju i za one koja se traže, u krajnjem slučaju, odnosno čak ih nekih ni nema na mjestu klasificiranih da uopće takve postoje. Člankom 14. izmjena rješavaju se velike nebuloze koje su prisutne u postojećem Zakonu, a one su vezane na praksu učenika i da provođenje prakse u jednom danu ne duže od 4 sata u poslovno-gospodarskom subjektu. Sad si zamislite nekog građevinca koji ima gradilište, ne znam, 20, 30 km udaljeno od mjesta gdje je škola. On uzima 5 đaka građevinaca, vozi ih na gradilište i u 11,00 sati ih mora vratiti natrag u školu ili doma. Ovim Zakonom se to makiva i to je pozitivno isto kao što je pozitivno i u dijelu kuhara-konobara, znači ugostiteljske struke gdje smo imali isto situaciju vrlo nakaradnu da učenik nije mogao biti duže od 20 sati na praksi kuhar i konobar, ali je istovremeno mogao do 23 sata sjediti u tom istom restoranu i u tom istom kafiću kao gost. I to je dobar pomak koji se ovim Zakonom rješava. No, ja ću ovdje malo govoriti o provođenju prakse ne samo u gospodarskim subjektima jer u tom dijelu će se morati jako puno napraviti na temelju ovog Zakona. Tu će biti jako puno još potreba za velikim promjenama, ne samo ovog Zakona nego i nekih drugih zakona pratećih. Ovaj zakon to neće, naravno, riješiti, a to treba biti konačni cilj ako želimo doći do stvarno onog dualnog obrazovanja gdje će učenici provoditi znatan dio vremena, odnosno pola vremena školovanja na praksi u privrednim subjektima ili obrtima, a pola na nastavi. Govorit ću o praktikumima, govorit ću o praksi koja se provodi u samim strukovnim školama. Nisam ni u uvodnom izlaganju vas, gospođo ministrice, pa ni u Zakonu primijetio nekakve naznake da će se poraditi na edukaciji i dodatnom obrazovanju, odnosno dodatnom praktičnom obrazovanju prvenstveno onih ljudi koji su prvi kod provođenja prakse. Znači, govorit ću ovdje o voditeljima prakse i stručnim kadrovima u školama po pojedinom predmetu, po pojedinoj struci. Centri kompetentnosti, odlična ideja. Po meni, možda je više trebalo biti uključeno u nju još gospodarskih subjekata, da i oni aktivno sudjeluju u samoj toj pripremi centara kompetentnosti provođenja rada, ali već i sama ta milijarda kuna koja se najavljuje i stavljanje regionalno po čitavoj Hrvatskoj centara kompetentnosti daje neku nadu da će doći do poboljšanja. Ali ako nemamo ljudi koji znaju kvalitetno pripremiti učenike u tim centrima kompetentnosti i u onim školama koje neće biti centri kompetentnosti, onda opet imamo problem. Možemo dobiti odličan automobil i lošeg vozača koji će ga voziti. Ne kritiziram i ne napadam ljudi su koji su voditelji praktične nastave u srednjim školama, nego ukazujem na problem da ti ljudi nisu u mnogočemu na neki način pripremljeni za današnji sustav obrazovanja. Da nisu u trendu, isto kao što nisu i programi koji se nude učenicima i u samim nazivima u modernizaciji jednoj, znači imamo staromodne programe, staromodne nazive koji odbijaju učenike da se upisuju. Danas imamo situaciju da možemo to puno bolje organizirati, napraviti i pripremiti, ali moramo za to pripremiti zakonsku regulativu i omogućiti školama da se i u tom samom nazivnom dijelu pojedinih zanimanja moderniziraju i da na taj način privlače učenike za upisivanje u srednje strukovne škole. Slovenci imaju sličan problem, navodno su napravili jedan pilot-projekt gdje će voditelje prakse i te nastavnike koji provode praksu slati jedan dio vremena u godini u privredne subjekte u firme koje se bave tom djelatnošću koju oni predaju, po njihovoj volji u ovom pilot-projektu, znači ništa naredbom niti nekakvim nalogom, po njihovoj volji, da bi oni mogli pratiti što se događa u njihovoj branši i to nakon toga prenositi učenicima. Možda je to odličan put i pravac, ali ne na način da te ljude kažnjavamo, da ih tjeramo da maltene budu kažnjeni, nego da ih stimuliramo, da vidimo mi isto te naše voditelje prakse, da ih stimuliramo u povezanosti sa gospodarskim subjektima, da se nađu neki modeli zakonski, nekim pravilnicima, odredbama, čime, kako bi ti ljudi mogli ući u neposredan rad, u neposrednu proizvodnju i nakon toga prenositi to učenicima. Na taj način bi već sigurno dobili određeno poboljšanje u prenošenju tih znanja koja imamo i koja sada jesu staromodna. Zašto to govorim? Govorim to zato, jer sam kao i mnogi drugi bio polaznik onih nekadašnjih srednjih škola u vrijeme Šuvara. I onda sam išao i u metalski praktikum, kao i mnoge druge praktikume u to vrijeme, i turpijao sam ručnom turpijom onu maticu. E sad je problem što i danas učenici turpiraju tu maticu, znači nismo se pomaknuli od turpiranja matice. Dan danas turpiramo tu maticu u strukovnim školama i očekujemo dobiti čovjeka koji će sutra moći biti u radnom procesu i biti dakle, spreman odmah početi raditi barem u nekakvom 70% dijelu stručnosti kada dođe u radni odnos. Oko centara kompetentnosti, još samo jedna stvar, tu je 5 područja koja ste vi ministrice nabrojili, meni nije jasno, kako je ispalo područje građevine, evo ja stvarno ne razumijem, zašto u tih 5 područja nema građevine, sektora koji najviše ima problema sa strukovnim zanimanjima, koji najviše traži uvoz radne snage, mi nemamo u centrima kompetentnosti područje građevine. Da li je to ispadalo greškom, da li nekom nespretnošću, da li je imalo neki razlog zašto je ispalo, evo ja molim odgovor na to pitanje, jer mislim da smo tu pogriješili. Zašto spominjem građevinu? Hrvatska demokršćanska stranka, se duže vremena zalaže za minimalne plaće, odnosno, najnižu osnovnu plaću od 4000 kuna. Neki dan sam prisustvovao i svjedočio jednom prekrasnom događaju, Hrvatska udruga poslodavaca, sektor građenja i gradski sindikat u graditeljstvu, potpisali su kolektivni ugovor o osnovnoj plaći u graditeljstvu od 3750 kuna. Dakle, u graditeljstvu neće moći nitko dobiti sa najnižim onim opisom poslova manju plaću od 3750 kuna, na nju se nadograđuje, znači složenost poslova, kvalifikacije, stručnost itd. Znači došli smo do tog cilja evo, sami poslodavci i sindikati. Zato sam rekao da će biti potrebno još mnoge zakone mijenjati i poboljšavati ako želimo postići uspjeh ovim zakonom, ako želimo postići da se upisuju djeca strukovne škole i ako želimo da te strukovne škole, van iz obrazovnog procesa šalju ljude koji su sposobni i spremni ići raditi. Nema većeg stimulansa i poticaja za upis u neku školu od osiguranog radnog mjesta i od solidne plaće. Ako želimo da nam djeca upisuju srednje strukovne škole, onda moramo i to riješiti. To je jedan od modela i onog demografskog o kojem ste vi ministrice govorili, dakle, da stvarno dobijemo jednu situaciju, da se to zanimanje počinje cijeniti, da se počinje poštivati da ono bude ono u koje učenici žele ići. Znači modernizirati programe, modernizirati nazive, ići na povećanje plaća, vjerojatno ovaj putokaz koji su napravili građevinari u RH i poslodavci i sindikati, bi mogao biti dobar putokaz za ostale granske sindikate i za ostale udruge, za ostale granske sektore u hrvatskoj udruzi poslodavaca, da tako nešto naprave i da na takav način se doprinese još boljem upisu djece. Što se tiče još centara kompetentnosti, ja se nadam i pozivam da se naprave kvalitetni kriteriji, kvalitetan pravilnik, kvalitetna bodovanja, da nam se ne dogodi, da se zbog razno raznih političkih pritisaka i interesa koji će naravno biti jer se radi o milijardu kuna, koje treba rasporediti svaki načelnik, gradonačelnik, želi u svom gradu, ako ima srednju školu, dobiti centar kompetentnosti i urediti određene praktikume. Ajmo napraviti jasan model, vrlo jasan pravilnik, bodovanja, gdje su ti centri najpotrebniji, gdje imaju najbolje uvjete i da se prva runda tih novaca stavi upravo tamo i da iz tih centara kompetentnosti, nakon toga, izađu stvarno najkvalitetniji ljudi koji će moći na tržište rada. Ukoliko neće biti jasnih kriterija, nisam siguran da ćemo postići pravi cilj, jer imamo takvih primjera iz prakse, niz koji su do sada bili, kad su se gradili razno razni objekti, lobiranjima, naravno i s čime drugom, a nije se vidjelo što se događa za 5, 6 godina, 10 godina pa danas možda imamo i škola koje su negdje izgrađene u kojima danas više nema ni djece, imamo i sportskih dvorana, negdje gdje možda više nema djece, a imamo i sredina gdje ima djece a nemamo takvih objekata. Neka nam se to ne dogodi sad u ovom dijelu, neka to bude ja transparentan način pripreme i provođenje ovog projekta, na zadovoljstvo svih, posebno onih koji će se školovati i ovih roditelja i poslodavaca gdje će oni raditi. Hvala vam lijepo.
Hvala. Imamo nekoliko replika, prva je poštovane zastupnice Sabine Glasovac. Izvolite.
Hvala lijepo gospodin potpredsjedniče. Kolega Hrg izjavili ste da je od 2012.-2015. g. učinjena nemjerljiva šteta strukovnom obrazovanju RH. Pa evo, ja bih vas samo informirala, ako niste dovoljno informirani, ako ste ovu rečenicu izjavili iz neznanja, da upravo u tom periodu je donesen krucijalan dokument za razvoj obrazovanja u RH, a to je strategija znanosti, obrazovanja i tehnologije, između ostalog i predstavnici vaše stranke u Hrvatskom saboru, podržali su isti. Drugo u istom tom periodu, donese je plan razvoja strukovnog obrazovanja i osposobljavanja, koji nam je zapravo temelj za sve ovo o čemu danas govorimo, treće kreirani su operativni programi za financijsku perspektivu do 2020. g. kojim smo stvorili preduvjete, između ostalog i za povlačenje ovih milijardu kuna za ulaganje u strukovno obrazovanje u RH. Ako ste tu izjavu dali samo iz razloga što ste revoltirani izmjenama tadašnjeg Zakona o obrtu gdje se na neki način umanjila nazovimo to tako važnost i utjecaj Hrvatske obrtničke komore na strukovno obrazovanje gdje smo mi inzistirali na tome ako imaju određena prava da preuzmu i veću odgovornost, onda je vaše shvaćanje na žalost obrazovne politike i razvoja strukovnog obrazovanja vrlo površno i vođeno u ovoj izjavi samo parcijalnim interesima što nikako nije dobro. Strukovno obrazovanje kao partnerstvo obrazovanja, obrtništva i gospodarstva, ali nikako dominacije jednog.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Hrga.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice niti sam slučajno ovo rekao, niti sam to rekao neargumentirano, niti sam rekao samo svoje mišljenje. Rekao sam mišljenje ljudi u strukovnim školama, rekao sam mišljenje obrtnika, rekao sam mišljenje malih poduzetnika. Dakle, to je njihovo mišljenje, njihov stav. Ako vi smatrate da su svi ti dokumenti koji su bili donijeti o.k. vjerojatno jedan dio od njih da i jedan dio što ste i sami rekli je vezan i na ovo sada što se sada donosi, o čemu se govori. Ali u provedbu tadašnji ministar se je više bavio rasturanjem komora nego onim čime se trebao baviti. I u tom dijelu je došlo, dakle do razdvajanja privatnog sektora poduzetničkog od strukovnog obrazovanja. Mi danas govorimo o tome da moramo apsolutno povezati poduzetnike i školstvo u strukovnom obrazovanju, da moraju djeca provoditi barem pola svog vremena školovanja dakle u tom procesu na samoj toj praksi kod tih poduzetnika ili tih obrtnika. Tadašnji trend po mišljenju ljudi koji su stvarno u tome nije takav i ja apsolutno stojim na tom stanovištu ako vama tu nešto nije jasno konzultirajte se sa ljudima koji su neposredno u tom procesu bili, pa će vam oni itekako dobro znati argumentirano odgovoriti što to loše je rađeno, što nije. A šteta je što očito vi to niste razumijevali pa ste zato išli u tom pravcu. To je bio problem, ali evo sada se to popravlja.
Hvala lijepa. Prije nastavka, a primjereno temi pozdravimo na galeriji učenike Elektrotehničke i ekonomske škole iz Nove Gradiške. [[Pljesak.]] I sada ćemo nastaviti sa replikama. Sljedeća je poštovana zastupnica Vesna Bedeković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Hrg, ja bih se referirala na onaj dio vašeg izlaganja o koje ste govorili o ozračju koje je jako bitno. Dakle o ozračju vezanog za društvenu vrijednost strukovnog obrazovanja u Hrvatskoj. Naime, svjesni smo činjenice da je ovaj zakon između ostaloga predstavlja i treba predstavljati, dakle temelj i osnovu za modernizaciju strukovnog obrazovanja prije svega, pa onda i jačanje njegove kvalitete i ono što je jako bitno povezivanje sa tržištem rada i postizanje svrhovitosti strukovnog obrazovanja što ja mislim da je jedan jako bitan element. I sve to da bismo u praksi doista uspjeli i postigli mislim da je jako važno ono što ste vi jednim dijelom bili i rekli, da je jako bitno voditi računa o odnosu društva prema strukovnim zanimanjima i općenito, a ja bih tu dodala da je jako bitno zapravo raditi na tome da usporedo sa osiguravanjem svih uvjeta za modernizaciju strukovnog obrazovanja idemo na ja bih to čak nazvala skidanje stigme sa strukovnih zanimanja kao zanimanja koja su manje vrijedna, manje važna, potplaćena itd. I čini mi se da ćemo morati i to će doista biti nužno intenzivno raditi na popularizaciji strukovnih zanimanja, na privlačenju učenika u strukovne škole i to na način da strukovna zanimanja žele upisati, da budu atraktivna jer će ih kroz programe se prije svega naučiti raditi. Zatim omogućiti im zaposlenje, a onda na kraju svega toga najvažnije omogućiti da od svog zaposlenja u strukovnim zanimanjima mogu pristojno živjeti i da mogu osigurati vlastitu egzistenciju.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Hrga.
Hvala lijepo poštovana kolegice. Dakle, za mene osobno tu nema nikakve dileme. Ono dijete, onaj mladi čovjek koji završi neko strukovno obrazovanje on ima svoj kruh u rukama, on zna nešto raditi. Onaj tko završi gimnaziju mora ići dalje, mora ići dalje na školovanje. Na kraju se događa da nam jedan dobar dio tih mladih ljudi odu na fakultete, ne završe fakultete ili ih završe pa se na kraju vraćaju u određena strukovna zanimanja kao priučeni, dakle uz neko doškolovanje uz Zavod za zapošljavanje ili nekoga drugoga. I zato apsolutno ste vi u pravu da moramo to raditi, ali moramo još nešto napraviti, to nisam ni stigao reći. Naime, moramo omogućiti tim mladim ljudima koji idu u strukovno obrazovanje određenu protočnost. Imate trogodišnje škole i sada recimo primjera da bi učenik koji je u toj trogodišnjoj školi pokazao, našao se u tom zanimanju želi ići dalje. On mora položiti razliku ispita da bi upisao četvrti razred od 20 do 28 razlikovnih ispita. Postavljam pitanje svakom jesmo mi normalni? Jesmo mi normalni ljudi? Mislim stvarno ja kad sam doživio to opet kažem u građevini, kada su učenici bili državni prvaci u građevini, državni prvaci na natjecanju. Nakon toga takav mladi čovjek želi ipak vidjeti da mu to ide, hoće ići dalje. On mora položiti 20 i jedno 4 razlikovna ispita da bi mogao upisati 4 razred a državni je prvak pobogu. A što to radimo? Znači hajmo i tu stimulirati. Apsolutno treba stimulirati, jer ta strukovna zanimanja nose dodanu vrijednost, dakle tu je gotovo čovjek sa 18 godina. I nakon toga ako ode i dalje na neku visoku školu i fakultet on je duplo gotov čovjek.
Hvala. I zadnja replika poštovanog zastupnika Josipa Đakića. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega HRg dobro ste konstatirali da je u činjena u proteklom vremenu nemjerljiva šteta strukovnom obrazovanju. Ja bih rekao proizvedeni su neupotrebljivi kadrovi, kadrovi koji nisu ni u trendu, niti u znanju, niti u tehnološkom napretku dostigli ništa zato što niti su imali dovoljno moderne opreme na kojoj bi učili svoja strukovna zanimanja, niti su imali educirane nastavnike koji su teoretski biflali jedno te isto, a djeca nisu uopće mogla shvatiti što im govore jer je to zastarjela tehnologija, zastarjeli način ophođenja. Recimo u drvnoj industriji, u građevinstvu, u strojarstvu u svim tim zanimanjima proizvedeni su neupotrebljivi kadrovi i to je najveća šteta koja je učinjena. Zabadava strategije, planovi, zabadava sve što je napravljeno u pismenom dijelu kada je u praksi neprimjenjivo. Neprimjenjive su stvari koje iz praktičnih radionica nisu izašli ljudi upotrebljivi na tržištu. Oni ne znaju ništa, oni nisu ni za šrafciger držati, a kamoli turpiju u ruci kao što ste rekli. A moraju i taj segment proći kako bi imali osjeća kako se je u manufakturama stjecao nešto u proteklom vremenu, da bi mogli danas usporediti sa najvećim tehnološkim dostignućima kada se laserski odvijaju procesi rezanja željeza i ostaloga što je na tržištu danas jako poznato. Stoga moramo dodatni trud učiniti kako bi u savršenstvu zakona potpori u strukovnom obrazovanju, naročito kadrovima u građevini kojih nedostaje, koji su ne znam 35000 imamo dozvola za uvoz radnika iz drugih zemalja.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Hrga.
Apsolutno točno. Dakle nekoliko stvari treba pronaći i napraviti da bi se nešto od toga moglo očekivati. Mi smo sada već ostavili nekoliko generacija polu uništenih u krajnjem slučaju, gdje i ti mladi ljudi kada izađu van oni su svjesni toga da nisu spremni za rad, oni su svjesni toga da im sustav nije pružio ono što su oni očekivali da će im pružiti, oni su svjesni da ne mogu doći za neki stroj i istog trenutka početi raditi. Čast iznimkama, sigurno da ima u Hrvatskoj i škola i smjerova koje odlično rade svoj posao, koje su se snašle, ali znate kakav je sustav najbolje se prilagoditi sustavu pa polako plivaš, nema nekih remećenja. Još je jedan veliki problem ovdje, mi danas škole određuju upisne kvote prema postojećem kadru koji imaju. Tržište rada se mijenja, nitko ga ne može predvidjet, mi smo u kapitalističkom sustavu, privatnom vlasništvu, privatnom poduzetništvu dakle skoro pa je nemoguće nešto tako predvidjeti. I mi danas uporno upisujemo, upisujemo, upisujemo kadrove i profile koji se neće moći dalje zapošljavat koji će se morati odmah nakon školovanja prekvalificirat. Pobogu jer stvarno nije došlo vrijeme da počnemo o tome normalno razmišljat, da o tome počnemo normalno raditi. I ovo što ste rekli, apsolutno i zato je dobro sa ovim centrima kompetentnosti da se kreće, to je izvrsna stvar jer imati škole istog profila udaljenje 15, 20km i raditi jedan drugom konkurenciju, a nitko nije potpuno opremljen za to je ludost. Ajmo se locirati. Ja sam čak nekad predlagao da se u istim županijama u svakoj srednjoj strukovnoj školi odabere jedno dva zanimanja koja će se maksimalno opremati i da se tako omogući djeci da budu u što boljem i kvalitetnijem obrazovnom sustavu.
Hvala. Sada možemo nastaviti sa diskusijom o točci. I sljedeći Klub zastupnika je onaj HNS-a Liberanih demokrata u ime kojega će govoriti poštovana zastupnica Marija Puh. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče, poštovana ministrice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Evo ja bih rekla da danas stvarno raspravljamo o jednom iznimno bitnom zakonu koji se tiče 70% naših učenika koji su uključeni u srednjoškolsko obrazovanje. I definitivno je to jedna od bitnijih tema oko koje bi se morali usuglasiti, oko koje bi stvarno morali imati konsenzus jer na kraju krajeva radi se o budućnosti naše djece, o budućnosti Hrvatske i budućih radnika na našem tržištu rada. Evo zašto je ovaj zakon iznimno bitan i što se njime omogućava? Znači omogućava se razvoj nacionalnih kurikuluma za strukovno obrazovanje, sektorskih kurikuluma, strukovnih kurikuluma i kurikuluma za ustanove za strukovno obrazovanje i oni će omogućiti fleksibilnost i autonomiju obrazovnih ustanova u izboru, sadržaj i metoda rada učenicima i omogućiti stjecanje kompetencija prilagođenih njihovom profesionalnom i osobnom razvoju, gospodarstvu i lokalnim zajednicama. Omogućava se uspostava regionalnih centara kompetentnosti, jača se ono što je iznimno bitno, učenje temeljeno na radu, omogućava se uspostava boljeg sustava osiguranja kvalitete i izgradnja sustava koji će omogućiti cjeloživotno učenje i mobilnost. Zadnje izmjene ovog zakona bile su 2009. godine što gledajući i samu tematiku i razvoj tehnologije i znanosti je poprilično bilo daleko. I mislim da je stvarno krajnje vrijeme da imamo strukovne škole budućnosti i da našoj djeci omogućimo obrazovanje u skladu sa time. Iznimno mi je drago i iznimno je bitno što se ovim zakonom posebno težište stavlja na učenje temeljeno na radu, znači da učenici imaju prilike na njima i današnjem dobu primjerenim tehnikama i primjerenim metodama učiti. Znači kada oni izađu iz srednje škole da su oni gotovi i kompletni radnici a ne kao sad da moraju poslodavci na neki način i dalje obrazovati još kroz godine, dvije svoje radnike koji će im tada moći raditi dobro. Isto tako smatram da će se učene temeljeno na radu povećati znatna mogućnost samozapošljavanja tako da će sami učenici već po završetku svog strukovnog zanimanja moći imati svoje obrte ili svoje neke firme i krenuti u svoje samostalne poslove i samim time ostajati u RH. Ono što posebno želim istaknuti i što me posebno raduje su centri kompetentnosti, sada će se konačno staviti milijarda kuna na raspolaganje našim školama, direktno našoj djeci i ulagat će se u njih, ulagat će se u visoko kvalitetnu infrastrukturu, u izvrsnost nastavnika, mentora koji će raditi sa tom djecom. I u samim centrima kompetentnosti smatram da će trebati posebno dobra suradnja tih centara sa javnom sektorom, sa poduzetnicima, a samim time i sa jedinice lokalne samouprave. Znala sam čuti u raspravama i u razgovorima ljudi međusobno da će centri kompetentnosti moguće nakon nekog vremena kao što u zakonu piše da nakon 5 godina oni moraju ići na revaluaciju, da će nakon toga biti ukidane škole. To sigurno neće biti i to nije situacija, te škole ukoliko će iz nekog razloga centri kompetentnosti više neće imati kvalitetu i neće biti svrhoviti, škole će ostati i dalje. Znači centri kompetentnosti su samo jedna nadogradnja na škole koja treba povezati i jedinice lokalne samouprave, koja treba povezati poslodavce i škole, a samim time omogućit će se i regionalna povezanost istih škola. Znači one škole koje će biti proglašene centrima kompetentnosti neće samo te škole imati mogućnost koristiti novac za opremu i za tehnologiju nego će i druge škole iz te regije se moći povezati sa tim školama koje su proglašene centrima kompetentnosti te i one također povući sredstva da opreme i svoje kabinete i da svojim učenicima također omoguće infrastrukturu dostojnu 21. stoljeća i znanje i tehnologiju dostojnih 21. stoljeća. Ono također vezano za centre kompetentnosti, cilj je povećati kvalitetu i na neki način privlačnost škola. Škole će se moći što smatram izrazito dobrim, odrediti na neki način da budu posebnije od drugih škola istog smjera pa će na neki način postojati ajmo reći, jedna pozitivna konkurencija između škola koje će biti učenicima privlačnija pa će učenici iza toga sami odlučivati ja želim raditi jednog dana to u životu, pa ajde idem sad u ovu školu, ipak mi je ona pruža više mogućnosti, više znanja i više prakse za onaj rad koji želim imati. Znam iz iskustva prilikom polaganja određenih ispita, dobro, tu su sad možda i majstorski ispiti koji su uključeni i drugim zakonom, ali imala sam iskustva kada je jedna osoba polagala majstorski ispit za kuhara i tada je bilo cijela edukacija i cijelo obrazovanje je bilo na teoriji, osoba je hodala tjedno ne znam koliko puta na predavanja, to su sve bila teoretska predavanja, iza toga je došao majstorski ispit a na majstorskom ispitu je trebalo napraviti od jelovnika, od skuhati samo jelo, napraviti normative i sve skupa što generalno u onom teoretskom djelu nije bilo tako zamišljeno, tako da učenje temeljeno na radu ne samo u srednjim strukovnim školama nego definitivno treba provući kroz cijelo životno obrazovanje prilikom polaganja majstorskih ispita i ostalih ispita mentora. Mislim da generalno neki prikaz o tome koliko je učenje na radu važno je to da netko tko se uči recimo da konobara, neće moći naučiti na koji način da drži tacnu i odražava balans tako što će gledati prezentaciju ili tako što će čitati u udžbeniku u kojem piše da se na taj način drži tacna nego kada će doći na praksu, kada će biti u centru kompetentnosti ili kod poslodavca, i kada će biti stvarno uključen u rad, onda će on moći steći prave kompetencije i iza toga biti vrhunski radnik svojem budućem poslodavcu. Eto ja vas još jednom sve pozivam na konsenzus vezano za ovaj zakon je radi se o obrazovanju 70% djece, 70% djece u strukovnom obrazovanju i mislim da je krajnje vrijeme da nam učenici budu spremni za tržište rada, da nam poslodavci dobe radnike koji će biti spremni za rad, koje neće trebati dodatno obučavati, a i samim time da samozapošljivost može biti znatno veće. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika, prva je poštovanog zastupnika Hrvoja Zekanovića, izvolite.
Uvažena kolegice Puh, naša ministrice, potpredsjedniče Sabora. Evo postavit ću i vama isto pitanje koje sam postavio ministrici, a na koje mi je ministrica odgovorila da nije bitno kako se piše, nego da je bitno što piše. Da nije bitno je li se piše hrvatskim jezikom nego da je bitan meritum odnosno sadržaj. Pa evo zanima me vaše mišljenje, jel' se vi slažete s tim da nije bitno kako se piše, jel' se pišem hrvatskim jezikom ili nekim drugim jezikom ili je ipak bitno da se piše hrvatskim jezikom? Odnosno što mislite o nazivu kurikul koji je hrvatski naziv i kurikulum koji nije hrvatski naziv?
Odgovor poštovane zastupnice Puh.
Poštovani kolega Zekanović, evo ja bih vas natrag pozvala da se vratimo na ono o čemu raspravljamo, a to je Zakon o strukovnom obrazovanju i da se vratimo natrag na obrazovanje zasnovano na radu jer to je ono što će biti bitno našim trenutno učenicima i budućim radnicima.
Hvala lijepa. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Željka Lenarta. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Evo, kolegice Puh, Vi ste lijepo rekli što bi u stvari i trebalo biti, da nam učenici kad završe strukovne škole trebaju izaći spremni za rad sa znanjem, kao mali majstori koji bi trebali znati preuzet svoje zadatke. No, ja Vas pitam kako? Naše osnovne škole više nisu filter kakav su bile. Danas dolaze učenici, pogotovo u strukovna zanimanja koji ne znaju niti tablicu množenja, koji su jednostavno propušteni kroz osnovnu školu bez obzira u koji tip škole srednje će se upisivati, koji su propušteni samo da završe osnovnu školu da se ne gnjave profesori s njima. I onda kada dođu u srednju školu imaju problem sa nastavnim planom i sa onim što trebaju učiti i raditi. Tada, kada dođu takvi profesori u srednjim školama gdje imamo sve manje đaka, kao i u osnovnima, jer jedan od velikih razloga je taj što nam je puno ljudi otišlo iz RH, negdje oko 300 tisuća, imaju male razrede, manji broj razreda i onda jednostavno i oni spuštaju prag znanja koji bi trebali učenici postići i zadovoljiti, kako bi došli do ovoga što ste vi tvrdili da budu spremi za rad. Ja se bojim da će oni, bez obzira na Zakon dolaziti sve nespremniji jer mislim da smo strašno spustili taj prag filtriranja gdje puštamo učenike bez osnovnih znanja. Ja to znam iz osobnih iskustava jer vidim, imam srednjoškolce, koliko su loše naučeni u osnovnoj školi, da jednostavno ne prate to što se dešava danas. Danas imamo jako puno odličnih učenika u osnovnim školama, pa onda postoje i neravnopravni uvjeti za upis, a onda kad se dođe u srednju školu se u biti vidi kolika je tu velika razlika, a onda i taj prag neće dovesti do ovoga što ste vi tvrdili da trebaju biti spremni i kvalitetni radnici. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovanje zastupnice Puh.
Zahvaljujem kolega. Pa eto, znam i sama da postoje slični slučajevi kao što ste to naveli i sami. Kvaliteta je iznimno bitna. I kvaliteta će se posebno istaknuti kroz centre kompetencija koji će se osnovati i ja vjerujem da će tada u takve škole koje će biti im zanimljivije da će i učenici pokazati veći interes, da će se moći njihova pažnja zaokupiti puno lakše i puno bolje i da će samo to obrazovanje biti puno bolje. Nažalost, svjedočimo, vidite i sami, i nasilju među učenicima u zadnje vrijeme koje je. Ja bih rekla, nije to samo vezano za obrazovanje, nego je to djelomično vezano i za odgoj koji bi trebao početi još od davno prije vrtićkog razdoblja, pa vrtićko razdoblje i osnovna škola, ali definitivno smatram da će centri kompetentnosti biti jednog dana nešto što će biti prestiž i kuda će se učenici truditi i imati volju i želju i tada biti u tim školama nešto više motiviraniji jer radit će na onoj tehnologiji koja je sada moderna. Nedavno, kada sam obišla srednje škole u svojoj županiji, u jednoj školi smo bili u stvarno laboratorijima, koji izgledaju vrhunski. Imaju opremljeno, baš se radi o građevini. Imaju opremljeno, imaju strojeve, imaju svu zadnju tehniku testiranja i točno se vidi i u razgovoru sa učenicima koliko su oni motivirani i koliko oni uživaju u tome što uče. Znači, cilj je da sve naše škole ovim sredstvima koja su nam na raspolaganju postanu takve škole, jer ako će škole biti modernije učenici će biti više motiviraniji i ja vjerujem da ćemo samim time na kraju dobiti i kvalitetnije radnike. Zahvaljujem.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Stjepana Ćuraja.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Iskoristio bih ovu priliku, naravno i da repliciram kolegici Puh apsolutno i da se nadovežem zapravo u sam meritum ovog Zakona. Mislim da je našim učenicima svejedno kako se zove ono po čemu uče, bitnije im je da nešto nauče i da izađu s određenim znanjem, i da to znanje prepozna samo tržište rada. Ja sam spomenuo ranije. Mi imamo situaciju danas da na tržištu rada, pogotovo ako gledamo možda u ugostiteljskom obrtu ili kako govorimo u kuharima, da kažu kad osnivaš restoran uzmi odmah direktno ih srednje škole, pa da ih ti možeš naučiti. Jer ako uzmeš nekog tko ima 2, 3, 4, 5 godina iskustva, onda će jako biti teško ispraviti neke krive vode. Što nam to govori o sustavu? Da očigledno, oni koji izlaze nemaju dovoljno znanja i da oni računaju već unaprijed da će ih morati obučavati po njihovim standardnima. To nije neuobičajeno možda ni u svjetskoj praksi, ali mi moramo proizvoditi radnu snagu. Dakle, ja kad sam spomenuo ranije 21 tisuća upisanih u školsku godine prije 20 godina, sada manje od 10 tisuća učenika. Ne ukupno, nego upisanih u jednoj godini. Dakle, zašto? Govorili su kolege, mi sa ovim Zakonom, bit je ovog svega da naši učenici dobiju znanje, sposobnosti, da su odmah konkurentni i kompetentni za tržište rada. Jer danas na tržištu rada za kvalificiranog kuhara, vrhunskog i vrhunska su primanja. A mi takve trebamo da odmah izlaze iz same škole. Ne samo u tom dijelu, nego u svim strukovnim programima. Dakle, ovdje želimo modernizirati i proizvoditi radnu snagu ne za 20. stoljeće nego za 21. stoljeće. I to je smisao svega ovoga i budućnosti ne samo strukovnog, nego općenito i gospodarstva u RH. Zahvaljujem.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Puh.
Zahvaljujem kolega Ćuraj. Pa eto, to je sve na tragu i cijele moje rasprave i cijelog mojeg govora. Znači, ono što je bitno, stvarno treba nam škole za znanje, a ne škola za ocjene i potrebno je učenje temeljno na radu, posebno u strukovnim školama. Samim time omogućit ćemo poslodavcima bolje radnike. Ja također znam u svojoj županiji, isti slučaj kao što ste i vi naveli, znači postoji nedostatak radne snage, dok istovremeno neki srednjoškolci odlaze na burzu i ne mogu naći posao, znači, definitivno trebamo pronaći jedno suglasje između poslodavaca, škola jedinica lokalne samouprave, da se napravi jedan zatvoreni efikasni krug koji će biti na dobrobit samih učenika a iza toga poslodavac. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Sad ćemo preći na sljedeći klub zastupnika, a to je onaj HDZ-a u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Tomislav Sokol. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovana ministrice sa suradnicima, kolege zastupnici. Sustav strukovnog obrazovanja, ključan je za razvoj ljudskih potencijala, kao što smo danas više puta čuli, kao preduvjet za postizanje ekonomskog rasta, kvalitetnijeg zapošljavanja i socijalnih ciljeva. RH ovaj sustav strukovnog odgoja i obrazovanja obuhvaća više od 70% ukupne srednjoškolske populacije, što se često zaboravlja iz čega jasno proizlazi važnost ovog područja za obrazovni sustav ali i gospodarski rast i razvoj RH. Važnost strukovnog obrazovanja, posebno je vidljivo i u najrazvijenijim zemljama svijeta, poput Austrije, Njemačke i Švicarske, koji imaju nisku stopu nezaposlenosti, upravo zato što su mladi na vrijeme usmjeravalo u sektore za kojima postoji potreba na tržištem rada. Dakle, te zemlje su primjer i usklađenosti gospodarstva s tržištem rada. Primarno je to posljedica višestoljetne tradicije praktičnog obrazovanja, koji podrazumijeva, da se 70% nastave odvija u stvarnom obliku, znači kroz praksu a tek 30% unutar obrazovnih institucija. U tom smislu, mislim da mi tome trebamo svakako težiti i da bez jake suradnje između obrazovnih institucija i gospodarstva, pa i sektorskih komora, teško da ćemo moći postići ovaj cilj o kojem ovdje upravo govorim. I u tom smislu ne bih radije govorio o nekakvim pokušajima privatizacije i slično što smo danas čuli, nego upravo o tome da se ta suradnja ojača. A naravno, o modalitetima, te suradnje možemo razgovarati koji su najbolji načini itd. Donošenje strategije razvoja sustava strukovnog obrazovanja u RH 2008.-2013. započeo je proces modernizacije i reforme strukovnog obrazovanja. Znači radi se o procesu koji zapravo traje još 2006. g. postupnom izgradnjom kapacitetom, resursa, priprema dokumenata u skladu s preporukama EU kroz Kopenhaški proces. Nakon strategije razvoja, donesen je i Zakon o strukovnom obrazovanju, kojim je postavljen strateški zakonski okvir razvoja strukovnog obrazovanja u RH u skladu sa politikama i procesima na razini EU. Ključni aspekt ovdje je stjecanje kompetencije, kao što je više puta rečeno i oko čega se svi slažemo, koje su potrebne tržištu rada, s ciljem stručnog priznavanja kvalifikacija. Na temelju tog Zakona o strukovnom obrazovanju, poduzet je čitav niz mjera usmjerenih na modernizaciju i jačanju kvalitete strukovnog obrazovanja i osposobljavanja u RH. To je bitno, znači bitno je naglasiti da se radi o jednom procesu koji traje dugi niz godina i da ovaj zakon samo još jedna stepenica u tom razvoju koji je trajao do sada. Znači da tu postoji svakako jedan kontinuitet, ali naravno uvijek reforme mogu ići brže, to se svi slažemo. Kao što je već rečeno ovim zakonom se omogućava razvoj nacionalnog kurikuluma za strukovno obrazovanje, sektorskih kurikuluma te strukovni kurikulum. Znači, neću ulaziti u detalje ovog dijela, o tome se više puta govorilo pa o nekim jezičnim dilemama, ali ono što bih svakako naglasio je da se radi o jednom sustavu koji je ipak dosta nov u našem sustavu obrazovanja i da zato svakako treba naglasiti da toga neće moći biti na efikasan način bez izmjene koje su najavljena Zakona o odgoju i obrazovanju osnovnih i srednjih školi. Koji također spoznaje pojam kurikuluma, ali koji ga sada puno više razrađuje na svim razinama i mislim da je to ono što nam je potrebno. Znači, imamo cijelu piramidu zakona i da to imamo sustavno riješeno, znači ne samo kroz ovaj zakon, nego i kroz taj zapravo temeljni zakon obrazovnog sustavu. Dalje, ono što je svakako bitno a to je glavna tema, o tome se najviše govori je uspostava regionalnih centara kompetentnosti. Znači temeljnih obilježe centra kako je definirano zakonom, su inovativne metode poučavanja, inovativni modeli učenja, učenje temeljeno na radu za učinkovitiji uključivanje polaznika na tržište rada, uvažavanja potrebe polaznika sa teškoćama i drugih ranjivih skupina, omogućena vertikalna prohodnost za nastavak obrazovanja, izvrsnost nastavnika, visokokvalitetnih infrastruktura konstruktivna i kreativna suradnja sa socijalnim partnerima i javnim sektorom, gospodarskim subjektima, visokim učilištima i drugih zainteresiranih institucijama. Znači to je bitno, da postoji ta sinergija između svih dionika sustava, koji uključuje i visoka učilišta i opet gospodarske subjekte pa i komore koje se ovdje spominju u nekom negativnom kontekstu, nije mi jasno, moram priznati zbog čega. Operativnim programom učinkoviti ljudski potencijali 2014.-2020. koji je zapravo temeljeni dokument za povlačenje novaca iz europskog socijalnog fonda, RH u tematskom cilju ulaganja obrazovanju, osposobljavanja, strukovno osposobljavanje za vještine i cijeloživotno učenje, postavila prioritete, kako bi se pristupilo reformi postojećeg sustava strukovnog obrazovanja. U sklopu toga Hrvatska planira provesti i to je jedan od temeljnih razloga donošenje ovog zakona, aktivnosti vezano uz uspostave nacionalnih, regionalnih centara kompetentnosti, u početku, u sektorskim područjima turizma i ugostiteljstva, strojarstva, elektrotehnike, informacijskih i komunikacijskih tehnologija, poljoprivrede i zdravstva. Znači to je ono što svakako treba pozdraviti i ovaj zakon je tu izuzetno bitan, da se stvori pravna osnova za povlačenje tih sredstava. Međutim, ono što bih tu naglasio, isto tako, spominje se često ta milijarda kuna, to naravno, to zvuči jako dobro i to je svakako jedan dosta značajan iznos za naš sustav, međutim, to neće riješiti sve probleme. Znači ako uzmemo da će svaka županija imati po jedan centar kompetentnosti, što je zapravo koncept kojim se tu ide, to je zapravo 50 milijuna kuna po jednom centru. E sad, ako uzmemo u obzir da to znači izgradnju ili obnovu, opremanje, edukaciju nastavnika, zapošljavanje itd. I s obzirom na to da ti centri kompetentnosti trebaju biti stvarno vrh vrhova, to im je zapravo cilj i ideja, da budu vrhunski tehnološki opremljeni, prilagođeni novim tehnologijama, naravno taj iznos nije ni toliko velik, kao što se možda čini na prvi pogled. Što želim reći? Želim reći, da ono što će tu itekako biti bitno o čemu će ovisiti cijeli proces, odnosno, uspjeh cijelog procesa, a to je osiguravanje dugoročne održivosti, znači dugoročne financijske održivosti ovog koncepta. Znači, kao što znamo i da bi se uopće povukli novci iz europskih fondova, vi morate dobiti zapravo potvrdu da će taj sustav kad se jednom napravi i kad se ti novci potroše biti dalje, dugoročno financijski održivo. I to je jedno od najvažnijih stvari jer se Europska komisija dosta često opekla s tim da su ulagali u nekakve bijele slonove što bi rekli, koji su onda kasnije stajali prazne. I tu je svakako bitno da se ojača onda i fiskalni kapaciteti i županija, kao osnivači koje su primarno nadležne za dalje dugoročno financiranje i održivost cijelog sustava centara kompetentnosti i to je nešto na što svakako treba gledati i van konteksta ovog zakona, nego jednu širu priču, koja se tiče samo funkcioniranje i financiranje regionalne samouprave. Treći aspekt nakon samih centara kompetentnosti se tiče učenja temeljenog na radu. Ona je definirana kao stjecanje znanja i vještina sudjelovanjem u aktivnostima u radnom okruženju. Prisutna je u tri oblika u strukovnim kurikulumima kao kombinirani program ili naukovanje u školi sa razdobljima kod poslodavaca i u integriranom programu strukovnog obrazovanja i osposobljavanja. Važnost učenja temeljenog na radu u strukovnom obrazovanju je prepoznata, jer se predloženim zakonom po prvi puta u strukovnom obrazovanju definira pojam učenja temeljenog na radu i to svakako treba pozdraviti. Ono što je bitno da se ono provodi u suradnji ustanove za strukovno obrazovanje gospodarskih subjekata, te da se definiraju načini provedbe učenja temeljenog na radu. U tom smislu jedno jako važno pitanje je pitanje mentora, znači pitanje osoba koje će mentorirati te učenike pogotovo u tom praktičnom dijelu nastave, znači način njihovog osposobljavanja samih mentora, polaganje eventualnih ispita itd. I mislim da je to nešto što se treba isto tako riješiti sustavno na razini zapravo cijelog sistema. Ono što je svakako tu bitno je da treba vidjeti kroz pravni oblik to definirati, na koji najbolji način. Činjenica je da se, mislim da se u obrazloženju spominje Zakon o obrtu, ali Zakon o obrtu ipak ne obuhvaća sve gospodarske subjekte. Tu su trgovačka društva d.o.o. itd. I stvarno trebalo bi dobro razmisliti o tome koji je najbolji način da se definira uloga mentora, način njihovog osposobljavanja, polaganja ispita itd. Evo to je ukratko što se tiče samog zakona. Znači, mi ga svakako podržavamo. Mislimo da je veliki korak naprijed. Međutim, klub HDZ-a također će predložiti jedan amandman, znači a to je amandman kojim se dopunjuje sastav Vijeća za strukovno obrazovanje na način da se u njegov sastav uključe predstavnici osnivača, odnosno županija. Znači to je na tragu upravo ovoga što sam rekao, a to je da je uloga županija kao osnivača i u financiranju i samom funkcioniranju centara kompetentnosti itekako i samog strukovnog obrazovanja i strukovnih škola itekako bitno. E sad, budući da vijeće pokreće inicijative za nove kurikulume, mijenja postojeće kurikulume, predlaže mjere i strategije za strukovno obrazovanje smatramo da je u njegov rad potrebno uključiti predstavnike osnivača odnosno županija. Ono što time postižemo, a što ste spominjali ovdje u raspravi da rješavamo ovaj problem ne parnog broja članova koji nikad nije dobar za donošenje odluka. Znači, onda bi se broj povećao, članova vijeća povećao sa 20 na 21. Uvažavajući činjenicu da je pojedinim odredbama konačnog prijedloga zakona osnivačima dana velika obveza i odgovornost u ostvarivanju djelatnosti strukovnog obrazovanja, a naravno najviše kroz financiranje smatramo neophodnim njihovo uključivanje u rad vijeća. Znači pogotovo zato što ono upravo usklađuje rad svih dionika u području strukovnog obrazovanja, te predlaže mjere aktivnosti i Strategije razvoja. Znači smatramo da je itekako bitno. Što se tiče potencijalnog sukoba interesa o kojem bi se moglo govoriti vezano uz donošenje mreže centara kompetentnosti, s obzirom na to da je predviđeno koliko sam shvatio iz svega skupa da svaka županija ima svoj centar kompetentnosti, mislim da onda tu ne bi bilo problema u smislu sukoba interesa da bi ona neke, da bi predstavnik županije u vijeću se zalagao da ona dobije centar kompetentnosti, a ne neka druga. Tako da mislim da u ovom kontekstu gdje su oni raspodijeljeni ravnomjerno u cijeloj Hrvatskoj, mislim da te opasnosti nema. A s obzirom kao što smo već rekli njihove velike odgovornosti i za tu dugoročnu održivost svakako je bitno da oni budu uključeni, tako da evo. Ali evo osim tog jednog detalja, naravno klub kao jednog poboljšanja samog prijedloga naravno da klub HDZ-a podržava ovaj prijedlog zakona i smatra ga korakom naprijed za naše strukovno obrazovanje. Hvala.
Hvala lijepa. I na vaše izlaganje imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Hrvoja Zekanovića, izvolite.
Uvaženi kolega Sokol, evo čuo sam da ćete, odnosno da će klub HDZ-a dati jedan amandman. Naravno da ću i ja taj amandman podržati. Mene zanima vaš stav na jedan drugi amandman koji ću dati ja osobno vezano uz primjenu standardnog hrvatskog jezika u ovom zakonu da se koristi hrvatska riječ kurikul umjesto stavljanja riječi kurikulum. Evo zanima me vaše mišljenje i je li je bitan samo meritum ili ipak je potrebno u Hrvatskom saboru, hrvatskim zakonima koristiti hrvatski jezik. Evo to je moje pitanje. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Sokola.
Hvala lijepa kolega. Pa prvo ja nisam lingvist tako da se toliko ne razumijem možda u te neke jezične finese. Mislim ni sama riječ kurikul nije izvorno hrvatska riječ. Ona je isto tako nastala na tom latinskom predlošku, a kurikulum je njegova izvorna inačica. Tako da osobno ne bih ulazio u tu temu je li u tom konkretnom slučaju nešto ispravno ili nije. Mislim da tome trebaju presuditi stručnjaci, ali svakako da se u Hrvatskom saboru treba govoriti hrvatski. Mislim da je to propisano i Ustavom i zakonima itd. Mislim da tu nikakvih dilema nema, niti bi trebalo biti.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Tomislava Klarića.
Uvaženi kolega, spomenuli ste proces koji traje od 2006. godine i spomenuli ste sve one promjene koje su se događale do današnjih dana. Ja osobno mislim da taj proces ako je već započeo kako ste rekli 2006. a svjesni smo i sami da je tome tako, da smo sad u 2018. da je proteklo i malo poviše godina, a da mi sad raspravljamo o jednom zakonu kojeg ćemo u svakom slučaju podržati, jer on je upravo prema mom uvjerenju upravo ono što ste vi rekli pravna osnova za privlačenje sredstava. Javio sam se repliku iz razloga, kasnije ste vi u svojoj diskusiji taj dio i spomenuli što će se dogoditi i tko će snositi kasniji teret financiranja na terenu u onom smislu regionalnih centara, dakle teret financiranja jednog većeg dijela svega toga pa se opet na županije, a samim tim i na jedinice lokalne samouprave. Ovo govorim između ostalog iz razloga jer sve te godine od 2006. tko se susretao upravo sa ovim problemima vezano za strukovna obrazovanja i za tržište rada na svom području svjesni smo da naš obrazovni sustav nije generirao dovoljno radne snage potrebne sadašnjim potrebama gospodarstva na našem području, pa smo svjedoci da su i pojedine firme i ja osobno mogu svjedočiti tom na našem području unutar svojih proizvodnih pogona organizirale prostore gdje su obučavali sami, samoinicijativno ljude koje su zapošljavali da bi mogli obavljati poslove sukladno njihovim tehnološkim procesima rada. Ukoliko ćemo mi na ovaj način raspravljati i mijenjati postepeno i trajat godinama, a donositi zakon u jednom dijelu samo da bi izvukli izvjestan iznos sredstava koji nam stoji na raspolaganju, mislim da nismo baš na predobrom putu u onom smislu konačnog cilja da dobijemo na tržištu rada dovoljno stručne radne snage, dovoljno obrazovanih mladih ljudi koji će moći preuzeti određena specifična znanja u tehnološkom procesu rada koji stoje na raspolaganju.
Hvala. Odgovorit će poštovani zastupnik Sokol.
Hvala lijepa. Pa da činjenica je da naš obrazovni sustav, a pogotovo ovaj dio strukovnog obrazovanja koji je direktno vezan na tržište rada s njim nije usklađen na pravi način. Puno je razloga za to, od možda ovog mentalitetskog dijela kojeg smo spominjali da jednostavno ljudima nije toliko atraktivno ići u strukovne škole, ali jedan od problema je neusklađenost mreže strukovnih škola sa realnim potrebama. I to je taj dio gdje mi svakako kao država trebamo biti puno fleksibilniji, puno brži, puno jače djelovati da nemamo situacije da negdje imamo neka zanimanja za kojima nema više nikakve potrebe, koje je vrijeme pregazilo, a da za neka druga zanimanja jednostavno nedostaje kadrova i škola i da jednostavno nisu predviđeni u mreži. Ono što ste upravo dobro detektirali da je upravo u tom dijelu važna ta povezanost sa firmama, sa gospodarskim subjektima. Upravo oni kroz taj praktičan rad, nastavu i kroz njihov feetbeck i kroz institucije oko toga što je potrebno možemo unaprijedit sustav tek kroz to. I upravo zbog toga nije dobro da se bojimo na neki način gospodarskih subjekata što smo čuli u nekim raspravama s druge strane sabornice, oni će nešto privatizirati itd., mislim svima nama je u interesu da ti učenici dobiju što bolje osposobljavanje, da budu što prilagođeniji stvarnim potrebama tržišta, tržišta koje se stalno mijenja. Znači kažu da 70% poslova koje će raditi sadašnji učenici tko je upisao prvi razred još ne postoji. Znači tu upravo mi ne možemo nekakvim administrativnim nekakvim mjerama takve stvari rješavat nego baš zato nam treba ta interakcija sa gospodarstvom. I zato mislim da je dobro i da kroz saborsku raspravu mijenjamo taj stav prema gospodarstvu od toga da su oni tu neki mešetari koji hoće nešto za privatne interese i da shvatimo da je interes gospodarstva na kraju krajeva i državni interes.
Hvala. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Sabine Glasovac. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Sokol, pa ja u jednom dijelu mogu shvatiti vaš prijedlog da u Vijeće za strukovno obrazovanje uđu predstavnici osnivača, iako s druge strane mi se on čini poprilično nelogičan. Ako je pitanje samo financijske održivosti i kontrole nekakvih obaveza koje bi danas preuzela Vlada odnosno ministarstvo, a sutra morali na sebe preuzeti osnivače, onda mislim da ovo nije vijeće mjesto gdje se ti problemi rješavati. Drugo, mi smo već i na raspravi u prvom čitanju u Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu upozorili da možda nije pametno da Mrežu regionalnih centara kompetentnosti donosi samo ministarstvo, ako znamo da mrežu škola donosi Vlada RH i da bi tu moglo doći do nekakvih možda, neću reći preklapanja, ali do nekakvih dviju razina koje možda baš i neće biti najusklađenija. Treće, ti osnivači u ovom trenutku imaju ogromne ovlasti koje nažalost ne koristi. Znači oni su ti koji imenuju predstavnike u upravna vijeća škola, samim time posredno imaju mogućnost zapošljavanja, biranja ravnatelja. Treće, plan upisne politike sukladno preporukama Hrvatskog zavoda za zapošljavanje, deficitima, suficitima u skladu sa regionalnim županijskim politikama, treće u planiranju mreže škola. Mislite li da su do sada osnivači koristili dovoljno sve ovlasti koje imaju kako bi itekako koristili mogućnost utjecaja na razvoj obrazovne politike u svojim regijama, ako hoćete županijama, i da jesu bismo li dolazili u ovakve situacije koje imamo danas, ne znam da imamo 290 tisuća nezaposlenih, a s druge strane Vlada mora propisati kvotu da ćemo uvesti 30 tisuća strane radne snage i to posebno u sektoru poljoprivrede i turizma.
Hvala. Odgovorit će poštovani zastupnik Sokol.
Hvala lijepa. Pa da, naravno imamo 20 županija plus Grad Zagreb, postoje različite prakse, negdje se više posvetilo pažnje strukovnom obrazovanju, negdje manje, to je svakako jasno. Međutim ono što mislim da nije dobar put i da kako ispada iz ovoga što ste vi rekli da se svi problemi u sustavu prebacuju kao krivnja županiji. Mislim da su županije tu manji dio problema, da je veći problem rigidnost i nefleksibilnost cijelog sustava. Evo mislim ja znam dok sam bio u ministarstvu znam koliko su bile teškoće oko odobravanja nekakvih dodatnih upisnih kvota za neke škole, promjene njihove itd., znam da je upravo inicijativa s terena i županije došla da se to promijeni. Znam da je to bilo jako teško i jako problematično i jako komplicirano za raditi. Tako da mislim da županija ima svakakvih, na ovaj način mislim da će ih se upravo potaknuti na djelovanje, ali problemi generalnog sustava su puno dublji, puno širi od samog toga jeli neka županija bila dovoljno aktivna ili nije. Mislim ono što se meni čini pogotovo u zadnje vrijeme da su županije puno aktivnije postale u dijelu planiranja svojih politika u dijelu planiranja i radi povlačenja sredstava iz europskih fondova i mislim da je to jedan dobar trend i mislim da ih upravo kroz angažiranje u Vijeću za strukovno obrazovanje možemo još dodatno potaknuti da nastave u tom smjeru koji je kvalitetan.
Hvala. I zadnja replike poštovane zastupnice Vesne Bedeković. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Sokol, ma ja bih još samo malo imam potrebu evo nadodati dvije, tri riječi vezano za stasav Vijeća za strukovno obrazovanje odnosno za stavljanje u članstvo vijeća predstavnika osnivača. Prije svega naravno to je onaj 21. član jer neobično da neko vijeće koje se dovodi u nekakve situacije koje mora o bilo čemu raspravljati pa onda na kraju glasati da ima paran broj članova pa onda to stvara poteškoće. I dobro je da se je to vidjelo, pa kroz amandman se može ispraviti i mislim da je to o.k. Zašto predstavnik osnivača u ovom vijeću i zašto ja barem smatram i podupirem to mišljenje na kojem ste i vi na čijem tragu da ne bi trebalo postavljati pitanje sukoba interesa predstavnika osnivača u vijeću prije svega ako gledamo iz formulacije članka 9. stavka 3. u kojem se opisuje koje su zadaće vijeća i što vijeće uopće radi, kaže da između ostaloga pokreće inicijative za donošenje novih ili izmjene i dopune postojećih kurikuluma, predlaže mjere aktivnosti strategije razvoja strukovnog obrazovanja, dakle tu je naglašena jedna jako bitna strateška uloga vijeća za strukovno obrazovanje a tko je pozvaniji kad je u pitanju kreiranje strategije strukovnog obrazovanja osim države nego osnivači sudjelovati u kreiranju obrazovnih politika, tako da ja mislim da je bitno i važno da predstavnici osnivača budu zastupljeni ovdje. Osim toga, ovdje vezano za mrežu budućih centara i sukoba interesa u tom smislu, vijeće daje prethodno mišljenje, dakle mišljenje, vijeće ne odlučuje o tome kako će mreža u konačnici izgledati, daje prethodno mišljenje. Koja je snaga prethodnog mišljenja? Ono ne odlučuje u konačnici, u finalnom dokumentu. Hvala.
Odgovorit će poštovani zastupnik Sokol.
Hvala lijepa. Pa da, slažem se s vama. Prvo, daje prethodno mišljenje, to je pod a. Pod b, radi se o jednom članu od 21, koji teško da može sam za sebe imati dominantan utjecaj. Pod c, ako gledamo tog logikom sukoba interesa da sve može biti sukob interesa, onda bi i neki drugi članovi tom logikom više mogli biti u sukobu interesa nego predstavnici županija tako da jednostavno mislim da argumentacija u tom smislu jednostavno nema pretjeranog smisla. A što se tiče same uloge županije, ovo što sam rekao, mi trebao promijeniti tu logiku, da netko negdje dođe, negdje na nekom oblaku i sad kaže, ja znam sve o svemu i sad ću ja u svim sektorima definirati politike. Vi ćete imati ovo, vi ćete imat ono, nekakav prosječan je apsolutizam. Mislim danas to ne funkcionira tako. Mi upravo ono što nama fali u Hrvatskoj a što se sad srećom mijenja je da imamo taj bottom up pristupa, gdje prvo dobivamo informacije i prijedloge s terena i kroz to znamo zapravo kakva je praksa, tko onda probleme ima, koje zahtjeve itd., a onda se sukladno tome kreiraju nacionalne politike, a ne obrnuto i upravo mislim da je to dobra pristup i mislim da njime treba nastaviti.
Hvala. Idemo na slijedeći klub zastupnika a to je onaj IDS-a, PGS-a i LRI-a, u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Tulio Demetlika.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, uvažena ministrice Divjak sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Na početku svog izlaganja u Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o strukovnom obrazovanju želim istaknuti da već dugi niz godina postoji nesklad između potreba gospodarstva i obrazovnog sustava u Hrvatskoj iz čega proizlazi da je naš obrazovni sustav u cjelini a time i strukovno obrazovanje potrebno značajno unaprijediti. Ali kako je to i inače u svemu, tako i u tome kasnimo. Mi u klubu IDS-a, PGS-a i LRI-a smatramo da predloženi zakon predstavlja određeni pomak u smjeru unapređenja sustava strukovnog obrazovanja mada bi za značajnije rezultate u području obrazovanja trebalo provesti čitav niz mjera. Tu dolazimo do toliko puta spominjane kurikularne reforme čiji bi sastavni dio trebao biti i nacionalni kurikulum za strukovno obrazovanje. Ta reforma je već trebala biti provedena i to kao cjelovita, znači u svim segmentima obrazovnog sustava ne samo u djelu koji se odnosi na strukovno obrazovanje. To je potrebno kako bi naša djeca dobila kvalitetan okvir za obrazovanje ali i poticaj za razvoj modernog i tolerantnog društva. Stoga mi u klubu IDS-a, PGS-a i LRI-a očekujemo da će cjelovita kurikularna reforma koja će obuhvatiti sve segmente obrazovnog sustava u RH provesti se što prije. Što se tiče strukovnog obrazovanja, želim naglasiti da strukovno obrazovanje predstavlja značajan čimbenik u razvoju društva prije svega u razvoju gospodarstva. Danas je 60% učenika upisano u strukovne škole a nekad ih je bilo 70%. Veći dio toga, 2/3 su upisani u četverogodišnje obrazovanje a ostali u trogodišnje obrazovanje. Sam taj podatak dovoljno govori o pažnji koja se mora posvetiti strukovnom obrazovanju. Međutim, u pogledu strukovnog obrazovanja, već duži period postoje negativni društveni trendovi. Tu prije svega mislim na opće društvenu podcijenjenost strukovnog obrazovanja i strukovnih zanimanja u Hrvatskoj ali i općenito nezainteresiranost mladih za strukovna zanimanja. Nažalost, prisutne su predrasude prema strukovnima zanimanjima, stoga je potrebno podići razinu svijesti o važnosti strukovnih zanimanja i naglasiti važnost naukovanja. U odnosu na 2008. godinu broj upisanih u programe jedinstvenog modela obrazovanja manji je za čak 14 000 i sa 24 000 pao je na 10 000. Postojeći sustav ne funkcionira, gotovo 2/3 zanimanja imaju pad upisa većih od 50%. To je dovelo do ozbiljnih poremećaja na tržištu rada. Zanimanja kod kojih se bilježi najveći pad, upravo su ona za kojima postoji najveća potražnja. Svjedoci smo turizmu, građevini, metalurgiji, sva obrtnička zanimanja. Svjedoci smo da iz godine u godinu sve manji broj mladih svoju budućnost vidi u strukovnim zanimanjima a i oni koji završe određeni stupanj strukovnog obrazovanja, dobrim djelom na kraju ne završe na poslu za koji su se školovali ili pak svoju budućnost vide u inozemstvu gdje su plaće za kvalitetan strukovno-obrazovan kadar daleko veće nego u Hrvatskoj. Kao posljedica toga ali i negativnih demografskih kretanja naravno, svake godine se suočavamo sa sve većim zahtjevima poslodavaca za uvozom radne snage. Naša je dužnost da kao zastupnici ovdje u Saboru neprestano upozoravamo da te probleme i potičemo Vladu da se što energičnije založi da se takvo stanje promijeni jer o tome ovisi gospodarski i društveni razvoj RH u godinama koje slijede. Mi u klubu IDS-a, PGS-a i LRI-a svjesni smo toga da se višegodišnji negativni trendovi u pogledu strukovnog obrazovanja i interesa mladih za strukovna zanimanja, ne mogu preokrenuti preko noći i da treba provesti čitav niz aktivnosti kako bi se ovi problemi riješili. Ali onda i država a tu ponajprije mislim na izvršnu vlast koja ima na raspolaganju mehanizme putem kojih može djelovati, mora biti svjesna da treba početi djelovati što prije. Od toga da zainteresiramo mlade za strukovno obrazovanje i strukovna zanimanja. Od toga da država dodatno smanji poreze i namete obrtnicima i poduzetnicima kako bi mogli povećati plaće radnicima i na taj način zadržavati ih u RH. Odlukom Vlade RH odobreno je da u 2018. godini uvezemo 31 tisuću stranih radnika iako na Zavodu za zapošljavanje imamo 200 tisuća nezaposlenih. A istodobno je 50 tisuća mladih napustilo RH. Iz navedenog izgleda da će strukovno obrazovanje morati postati prioritet obrazovne reforme. Strategija i program razvoja strukovnog obrazovanja moraju omogućiti izgradnju modernog sustava strukovnog obrazovanja, koji će se temeljiti na partnerstvu obrazovnih ustanova i gospodarstva izradom modernih kurikuluma definiranih kompetencijama i ishodima učenja koje će odrediti gospodarstvo uvođenjem sustava kvalitete, kontinuiranom edukacijom nastavnika, primjena novih nastavnih metoda, izradom racionalne i funkcionalne mreže dobro opremljenih strukovnih škola i opremanjem regionalnih centara kompetentnosti koji će biti određeni sektorskim i tržišnim načelima. Nadalje, školama treba omogućiti veliku autonomiju u kreiranju strukovnih kurikuluma, čime će moći usmjeriti nastavni proces prema potrebama gospodarstva. Da bismo to ostvarili potrebno je dakle, provesti niz sveobuhvatnih mjera i aktivnosti u čemu onda moraju sudjelovati i druga ministarstva, a potrebno je uključiti i predstavnike gospodarske komore, obrtničke komore, pa u konačnici i same učenike, kako bi se pravovremeno mogli informirati i usmjeriti u razvoju buduće karijere. Hrvatska gospodarska komora već provodi određene aktivnosti u tom smjeru promicanjem koncepta dualnog obrazovanja, kako bi se povezalo strukovno obrazovanje i tržište rada i to svakako treba pohvaliti. Dualni obrazovni sustav prisutan je i provodi se u razvijenim europskim državama. No, ovaj Zakon, iako je bilo obećanja Vlade, ne uvodi dualno obrazovanje. Mogli bi se reći da čini tek jedan korak prema tome uvodeći učenje temeljeno na radu. Nadalje, kao novinu koju uvodi ovaj Zakon, treba svakako istaknuti osnivanje regionalnih centara kompetentnosti, što je korak u pravom smjeru razvoja strukovnog obrazovanja u suradnji sa gospodarskim subjektima na razini pojedinih regija, odnosno županija. Drago nam je da će centri kompetentnosti moći sektorski usmjeravati što će doprinijeti povezivanju lokalnih obrtnika i poduzetnika sa obrazovnim sustavom. Centri kompetentnosti trebaju biti mjesta izvrsnosti u koja će se kontinuirano implementirati nove tehnologije i u kojima će se provoditi edukacija redovitih učenika, nastavnika, mentora iz svijeta rada, polaznici obrazovanja odraslih, te studenata visokih učilišta. Važno je osigurati i socijalno partnerstvo na lokalnoj razini osnivanje regionalnih kooperacijskih odbora koji će osigurati da lokalna samouprava, strukovne škole i gospodarski čimbenici zajednički brinu o razvoju strukovnog obrazovanja na lokalnoj razini, usklade ga sa potrebama lokalnog tržišta rada i osiguraju potrebna mjesta za naukovanje u svijetu rada. Ipak, kada govorimo o regionalnim centrima kompetentnosti, moram istaknuti da se ovim Prijedlogom zakona država isključuje od financiranja ili sufinanciranja tih centara. Stoga mi u IDS-u držimo da je to neprihvatljivo jer će ovako kako je predloženo predstavljati preveliki financijski teret za lokalnu i regionalnu samoupravu i u budućnosti neće biti održivo. Smatramo stoga da je osnivanje centara koji su direktno vezano opisom svojih poslova za privredne subjekte, trebalo dogovoriti na nivou raznih ministarstava koji bi onda sufinancirali takve centre. Većim financiranjem države za modernije škole strukovnog obrazovanja, veća veza sa gospodarstvenicima temeljem učenja temeljenog na radu u stvarnom radnom okruženju, veća veza sa strukovnim udruženjima i praćenjem potreba na tržištu rada, većom ulogom gospodarstva u formiranju sektorskih i strukovnih kurikuluma, vjerojatno bi se i smanjio nedostatak kvalificirane radne snage, smanjila bi se nezaposlenost, a gospodarstvo bi imao veći potencijal za rast. Također, predloženo je da bi se u sastav Vijeća za strukovno obrazovanje trebalo uključiti i predstavnika osnivača, dakle gradova i županija. Taj prijedlog nije prihvaćen uz obrazloženje predlagatelja da bi to dovelo do mogućnosti sukoba interesa. Držim da takav pristup predlagatelja kojim se a priori ide sa nepovjerenjem prema osnivačima nije dobar. Ministarstvo bi trebalo u gradovima i županijama vidjeti partnere u izgradnji suvremenog obrazovnog sustava , te uključiti osnivače u rad Vijeća. Stoga ćemo i podržati prijedlog amandmana koji je najavljene od strane kluba HDZ-a. Na kraju mogu reći da ovaj Prijedlog zakona predstavlja određeni napredak i poboljšanje u odnosu na sadašnji zakonski okvir strukovnog obrazovanja, ali je taj napredak još uvijek nedovoljan. Stoga smatramo da bi zakonodavac trebao što hitnije riješiti neka od ovih pitanja, omogućiti značajnije učenje temeljeno na radu u stvarnom radnom okruženju, te izdvojiti veća sredstva kao i privući sredstva iz EU za razvoj strukovnog obrazovanja i regionalnih centara kompetencija. Za značajnije iskorake i promjene na bolje trebalo bi donijeti potpuno novi Zakon o strukovnom obrazovanju, te stoga pozivam Ministarstvo znanosti i obrazovanja da se što prije krene u smjeru cjelovitog i sveobuhvatnog rješenja kako u segmentu koji se odnosi na strukovno obrazovanje, ali i u pogledu reforme obrazovnog sustava u cjelini.
Hvala lijepo. Imamo i replike. Prva je poštovana zastupnica Sabina Glasovac. Izvolite.
Poštovani kolega Demetlika. Slažem se potpuno s vama da postoji ogromna neujednačenost obrazovnog sustava i potreba tržišta rada. Vi ste također naveli taj podatak da u RH u ovom trenutku imamo 180 tisuća nezaposlenih osoba, a s druge strane, isto tako referirali ste se na odluku Vlade RH iz studenog 2018. godine, kada je zapravo utvrdila godišnju kvotu dozvola za zapošljavanje stranaca. 29 tisuća radnih dozvola i kvota za 2018. godinu. Od toga 17800 novog zapošljavanja i 1940 dozvola za sezonsko zapošljavanje. Od toga 1400 za turizam i 540 za poljoprivredu. I to je potpuno jasno. E sad, koliku ulogu odnosno ovlast u ovom trenutku ima država u kreiranju ako hoćemo krenut samo od toga upisnih politika, odnosno upravljanja ljudskim potencijalima u smislu da kažemo manje ekonomista, više toga i toga. Nema puno. Znate zašto? Znate tko kroji upisnu politiku? Županije. Na temelju planova škola, županije šalju ministarstvu svoj upisni plan za sljedeću godinu. Je li on promišljan u skladu sa regionalnim politikama, u skladu sa potrebama tržišta u tim regijama, govorim o školama, a onda poslije o županijama ili više o očuvanju mira u zbornicama i spašavanju radnih mjesta nisam sigurna. O tome bi se dalo raspravljati na jednoj cijeloj tematskoj sjednici. Vrlo često se djeca svjesno obrazuju za Zavod za zapošljavanje, da bi se spasila struktura zaposlenika u školama. To je istina, nemojmo šutjeti o tome. To je istina. Tome možemo doskočiti samo pameću, odgovornošću i hrabrošću da napravimo neke poteze. Kad govorimo o mreži škola isto tako. Država tu ne može i Vlada napraviti ništa bez osnivača. Znači ja jesam za veći, osiguravanje kvalitete [[Upadica Reiner: Hvala.]] Tko zapošljava kvalitetne ljude u školama? Isto tako osnivači imaju utjecaj.
Odgovor poštovanog zastupnika Demetlika, izvolite.
Evo zahvaljujem. Kolegice Glasovac u potpunosti se slažem sa ovime što ste rekli. Ono idemo niz dlaku a ne uz dlaku i sigurno je da nema dovoljno hrabrosti da se upravo to preokrene. Ali ja ću se nadovezat sa onim što sam i rekao. Na žalost postoji jedna percepcija u javnosti. Ja ću reći i kod učenika i kod roditelja. I oni isto tako rade pritisak i na škole da se udovolji svakome da se upiše u tu ekonomiju ili u nekakve struke koje danas na žalost na zavodu ih imamo previše. Zbog toga sam rekao da treba učenike već ne u srednjoj, nego i u osnovnoj školi u petom, šestom razredu upoznati sa potencijalima koje ima određena sredina i usmjeriti ih prema ovim zanimanjima. Prisjetimo se kad smo mi bili u školi kao klinci, onda su nam roditelji govorili ako ne budeš dobar u školi bit ćeš smetlar. Danas već govori da će bit kuhar ili konobar ili zavarivač. I to nama jednostavno nedostaje i gospodarstvu nedostaju. Stoga upravo povezivanjem i gospodarstva i zavoda i ustanova za obrazovanje sa jednim dobrim ja ću reći upoznavanjem mladih ljudi o mogućnostima zapošljavanja, ali tu upravo govorim da i druga ministarstva koja, na primjer Ministarstvo turizma kao i šta sad već radi, da daje određena sredstva da se stipendiraju učenici i da se zadrže i da im se omogući novo radno mjesto. Tako i za ostale struke. Zato sam pozvao da i ostala ministarstva se uključe u sufinanciranje, a ne sve da sutra padne na teret lokalne, tj. županijske razine. Hvala.
Hvala. I sljedeća replika je poštovanog zastupnika Silvana Hrelje.
Poštovani kolega Tulio, hvala vam na lijepoj raspravi sa vrlo stručnim, biranim riječima. Međutim, ja sam mišljenja, a to mišljenje izvlačim iz svoje dugogodišnje prakse da ni jedan sustav obrazovanja, strukovnog obrazovanja neće približiti u potpunosti obrazovni sustav stvarnim potrebama na tržištu rada. I ako ovo rješava jedan dio problema rješava ga profuturo i rješava ga za taj trenutak. Međutim, tehnologije, vještine, usluge napreduju iz dana u dan. Dakle, ne postoji sustav koji će odgovoriti za obrazovni sustav koji će odgovoriti za sva vremena i biti toliko kompetentan i fleksibilan nego se mora nadograđivati. Puno naših susjeda ima iskustva iz Italije kako su obrazovali za nastupajući razvoj tehnologija, kako su neformalnim obrazovanjima nadodavali na ovaj obrazovni sustav i mislim da to trebamo predvidjeti i slažem se da jedan novi zakon i novi pristup je potreban. Jer vi morate biti, morate se prilagođavati situacijama. Ja u ovom sustavu ne vidim. Stvorimo nešto i mislimo da je to idealno. Neće samo po sebi biti idealno, jer velim vam tehnologije će se mijenjati. I ne treba biti tako krut tko može samo osposobiti nekoga za kvalitetan rad i da bude dobar radnik. Ja sam radio i bio suradnik Centra za obrazovanje kadrova Uljanika kad nije bilo problema sa radnom snagom kao što je danas. Ali na nekoj bazi koja je bila srednja škola ili nedovršena srednja škola se moralo nadograđivati.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Demetlike. Izvolite.
Zahvaljujem kolega na replici, lijepo ste rekli da trebamo biti više prilagodljivi. Ali čuli smo i od strane ministarstva i od prethodnih govornika da ovim prijedlogom zakona cijeli sustav postaje puno fleksibilniji. Do sada obrazovne ustanove su bile ja ću reći previše zatvorene, tj. krute i sporo su se prilagođavale potrebe na tržištima. Znamo da danas učenik kad izađe iz te srednje strukovne škole, da jednostavno on, njegove kompetencije nemaju veze sa kompetencijama koje su potrebne na tržištu rada. Ali upravo kroz ovu promjenu i ovaj prijedlog koje ministarstvo predlaže su senzibilizirani i poslodavci, tj gospodarska, Hrvatska gospodarska komora kao i Obrtnička komora budući da su oni direktni korisnici ja ću reći usluge obrazovanja moraju dobiti kompetentne sutra radnike. I zato sam rekao da dualni sistem pogotovo za strukovna zanimanja je bitan, tako da učenik odmah, a danas su poslodavci to spremni i uložiti čak jer im je bitno dobiti kvalitetnu radnu snagu, da im osiguraju i dodatne stipendije i da im osiguraju kvalitetnu praksu. A ti poslodavci su danas isto tako spremni uložiti u radionice ili u laboratorije školske ili u centre kompetentnosti, tako da se taj praktični dio nastave što kvalitetnije izvrši tako da učenici po završetku obrazovanja mogu odmah ući u svijet rada. Hvala.
Hvala lijepo. Sada ćemo prijeći na sljedeći klub zastupnika, a to je onaj SDP-a u ime kojega će govoriti poštovana zastupnica Sabina Glasovac. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovana ministrice sa suradnicama i suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Klub zastupnika SDP-a podržat će prijedlog ovih izmjena zakona. Mi smo se već u prvom čitanju na neki način odredili za apsolutno svaki iskorak koji treba doprinijeti ovome i ja ću se usuditi reći u ovom trenutku u Hrvatskoj, najranjivijem dijelu obrazovanja, a najviše potentnom dijelu obrazovnog sustava, iako smo imali neke neću reći primjedbe, ali naprosto nekakve prijedloge za njegovo poboljšanje. Dio njih je uvažen, dio nije. Smatramo da je on jedan logičan slijed svega onoga što se događalo u zakonodavnom okviru koji je bio pretpostavka za razvoj strukovnog obrazovanja od 2009. godine do danas. 2009. godine nemojmo zaboraviti kroz Zakon o strukovnom obrazovanju po prvi put uvodimo sektorska vijeća kao tijela koja služe kao premosnica i informacijski kanal između tržišta rada i obrazovnog sustava, zapravo ona tijela koja obrazovnom sustavu daju impute odnosno informacije što je ono što tržištu treba. Nakon toga 2013. godine iznimno važan zakon donesen u Hrvatskom saboru koji ne možemo promatrati odvojeno od ovoga zakona, a to je Zakona o Hrvatskom kvalifikacijskom okviru kao jedan od najbitnijih instrumenata osiguravanja kvalitete, ne samo u ovom strukovnom dijelu srednjoškolskog obrazovanja nego i na razini visokog obrazovanja koji isto tako pojačava procjenu vrednovanje i koordinaciju obrazovne politike, politike usavršavanja cjeloživotnog profesionalnog usmjeravanja s realnim životom ili onom što svi oni koji izađu iz obrazovnog sustava bez obzira o kojoj razini se radilo moraju doći u svijet rada. Nakon toga u Hrvatskom saboru Strategija znanosti, obrazovanja i tehnologije koja istina jest nije trasirala put kojim će Hrvatska ići u razvoj strukovnog obrazovanja, pa smo nakon toga morali donijeti Plan razvoja strukovnog obrazovanja i osposobljavanja koji je malo snažnije definirao opredjeljenje Hrvatske, opredjeljenje u razvoj strukovnog obrazovanja ali isto tako nam je značajan instrument za dva operativna programa Konkurentnost i kohezija kojim možemo koristiti čini mi se negdje oko 65 milijuna eura iz IRDF fonda za razvoj strukovnog obrazovanja. S druge strane operativni program Učinkoviti ljudski potencijali pomoću kojega ćemo crpiti 50 milijuna eura za razvoj strukovnog obrazovanja do 2020. godine i ISF-a i onaj manji dio nacionalnog doprinosa. Znači sve su to nekakve predradnje da ne zaboravimo cjelovitu kurikularnu reformu koja se pozabavila u prvom dijelu onim sadržajnim dijelom reformiranja zastarjelih, usudit ću se reći, nastavnih planova i programa i njihovu reformu u modernije, suvremenije i učenicima društvu i tržištu rada potrebnije kompetencije i ishode učenja. Međutim, da bismo implementirali sve te dokumente mi u ovom trenutku imamo izražen i nacionalni kurikulum strukovnog obrazovanja, imamo u dobrom dijelu i dokumente sektorskih kurikuluma, pa imamo i strukovne kurikulume, jedino što je kroz ovaj zakon zapravo stvaramo zakonsku pretpostavku da oni stupe na snagu, iako u nekim hrvatskim školama se već u ovom trenutku provode novi kurikulumi. Čini mi se da je negdje ako se ne varam 30-ak strukovnih kurikuluma zamijenilo stare nastavne planove i programe, nekoliko njih je u eksperimentalnoj fazi. Ali donošenjem ovih izmjena i dopuna zakona više neće postojati nijedna zakonska prepreka da se barem u strukovnom obrazovanju kroz kurikulumski osnov postavi cjelovita kurikularna reforma. Ja sada ne ulazim u implementaciju sadržaja, to uvelike ovisi i o edukaciji naših učitelja i nastavnika, to uvelike ovisi i o kadrovskim prostornim i drugim pretpostavkama, to uvelike ovisi i o nekakvoj mobilnosti, razmjeni iskustava, o osiguranju kvalitete kroz postupke samo vrednovanja, vanjskog vrednovanja itd., itd., ali ovo jest jedan značajan iskorak u tom smislu i uklanjanje nekih zakonskih barijera koje su do sada postojale da se krene u implementaciju nečega što je traje tri godine se događaju određeni procesi. Ono što smo već čuli i ja se ne bih previše zadržavala na tome, znači prijedlogom izmjena i dopuna ovoga zakona uz ovaj razvoj svih razina kurikuluma, plus uvođenje jednog novog koji je sada evo hvala Bogu konačno malo jasnije pojašnjen što su to kurikulumi ustanova za strukovno obrazovanje, to su njihove nekakve kao identifikacijske karte i ono što njih čini različite u odnosu na druge možda škole koje provode iste strukovne programe, gdje oni moraju zajedno sa zajednicom, sa socijalnim, gospodarskim i drugim faktorima vidjeti na koji način se profilirat. Mi već imamo primjere jako lijepe prakse, evo mislim ja moram spomenuti, možda nije primjereno u Hrvatskom saboru ali gospodin pomoćnik ministrice je jedna od osoba koja zapravo u svojoj školi već pokazuje kako treba funkcionirati izvrsnost, što znače centri kompetentnosti u životu koji žive, što znači kvalitetno upravljanje i menadžment, mislim škola u kojoj je on bio ravnatelj je povukla čini mi se negdje oko 6 milijuna eura kroz više od 20 projekata. I od jedne onako prosječne školice to je postala škola koja se može mjeriti i biti uzor mnogim europskim školama gdje učenici uzgajaju poljoprivredne proizvode, od tog uzgoja rade gotove proizvode. Znači sve ono što bi zapravo jedna škola kao mikro ćelija društva kao centar izvrsnosti trebala biti. Nije to naravno jedina škola, imamo primjer i strukovne škole „Vice Vlatkovića“ u Zadru, oni se malo više bave nekim drugim programima, škola Ruđera Boškovića u Zagrebu, to su neke škole koje mi prve padaju na pamet. Znači Hrvatska već ima centre izvrsnosti ali ne zato što je to osigurala ili potaknula država, ne zato što je to osigurao ili potaknuo osnivač nažalost nego zato što su neki ljudi u nekom trenutku na nekim mjestima uzdaj se u se i u svoje kljuse pokazali inovativnost, pitali druge koji znaju, pitali Europu, pitali stručnjake kako da napravimo nešto od ove cijele priče i u tome su uspjeli. E sad, oni će možda putem ovog zakona dobiti formalni status Centra kompetentnosti, ne znam je li im trebaju ova sredstva koja nam stoje na raspolaganju od milijardu eura ali zasigurno imaju dobar key study koji mogu implementirati, iskustvo koje mogu podijeliti s drugima da imamo što više takvih centara izvrsnosti jer to je on što poboljšava naš sustav. Ali ovi ljudi koji će sada doći iza ovih ljudi koji su već uspostavili centre izvrsnosti imati će financijsku pomoć EU-a. Hoće li imati financijsku održivost kada više tih sredstava ne bude? To je nešto o čemu se da raspravljati. Hoćemo li financijsku održivost riješiti amandmanom, usvajanjem amandmana gdje ćemo u Vijeće za strukovno obrazovanje dovesti još jednog člana koji je predstavnik osnivača, nisam sigurna. Nemam osobno ništa protiv toga, ali kažem više bih voljela kada bi osnivači u ovom trenutku uz sve one poluge, neću reći vlasti ali moći koje imaju u sustavu, znači u kreiranju upisne politike, u potpunom brendiranju svojih škola na svom području u onom dijelu gdje to ne košta ništa jer još uvijek država plaća sve to skupa što oni zamisle, i zaposlenike i minimalni standard itd., itd.. Kada bi iskoristili tu moć koju imaju, malo se probudili, kao što to neki već rade i rekli, uzeli stvar u svoje ruke i rekli ok, idemo putem Varaždinske županije, idemo putem Istarske županije, idemo putem nekih drugih županija. I u njihovim županijama vjerojatno ima ravnatelja i ljudi koji to znaju i koji mogu doprinijeti ovakvom modelu. Što se tiče samih centara izvrsnosti, ja bih voljela, odnosno pardon regionalnih centara kompetentnosti. Ja i dalje ponavljam, meni je jasno da mi moramo donijeti ovaj zakon, između ostalog i zbog toga da nam ne propadnu novci, ovih milijardu eura imamo još samo 2 godine, znači sada smo već u siječnju, ako raspišemo natječaj prema vašem planu, javni poziv u ožujku, znači tek ćemo moći potpisati ugovore u najboljem slučaju tamo negdje u lipnju, u velikom smo cajtnotu. E sad, kako ćemo mi raspodijeliti ta sredstva tih koliko smo rekli 170 milijuna eura na 21 centar, ja bih voljela da smo paralelno s ovim zakonom imali barem nekakav nacrt, plan, viziju razvoja centara kompetentnosti. Mi kroz ovaj zakon vidimo da smo se fokusirali na ovih 5 područja, znači poljoprivreda, strojarstvo, zdravstvo, elektrotehnika, IT sektor. E sada, znači li to, pošto sada u vijeću tih 5 godina imamo samo predstavnike na neki način tih ministarstava, znači li to da ćemo u sljedećih znači do 2020. ova sredstva EU raspoređivati samo na centre kompetencija iz ovih sektorskih područja da recimo graditeljstvo, ne znam, neka druga, brodogradnja, metalurgija, šumarstvo, drvna industrija, građevina, mogu zaboraviti na ova sredstva, hoće li to ići u nekoj drugoj etapi? Kakvi će biti omjeri zastupljenosti centara kompetentnosti ako imamo 5 sektorskih područja, 21 centar kompetentnosti na koji način. Mislim te škole će biti uvelike privilegirane. I iznimno je važno da ta 21, da ta sredstva odu u prave ruke i da zapravo izlazni učinak bude maksimalno pozitivan. U kom pravcu će to sve skupa ići, iz ovog zakona nažalost nije vidljivo ali je činjenica da na ovom zakonu ne može sve ostati i zaostati. Znači mi problem razvoja i održivosti i kvalitete strukovnog obrazovanja ne možemo riješiti samo kroz ove mjere znači uvođenja termina dualnog obrazovanja, stvaranje pretpostavki za osnivanje centara, regionalnih centara kompetentnosti, kroz malo veću suradnju sa Hrvatskom obrtničkom komorom u smislu radnog vremena, učenika u naukovanju ili na praksi gdje smo sada povećali zapravo tu školsku nastavnu godinu učenika u strukovnim školama sa 38 na 40 tjedana zbog produženja otvaranja prostora za više prakse pa će djeca moći raditi duže itd., itd.. Nisam sigurna da ćemo to riješiti. Znači nama je ključan problem koji ja vjerujem da će se početi rješavati kroz novi zakon, čula sam najave iz ministarstva, znači jedan kvalitetan Hrvatskoj odgovarajući strukovni obrazovni strukovni sustav koji prije svega morat će u jednom trenutku početi voditi računa o kvotnom sustavu, u pravom smislu upravljanju ljudskim potencijalima, znači sustavno upravljanje ljudskim potencijalima da nam se ne događa ovo zaista, da imamo 190 000 nezaposlenih a s druge strane uvozimo 32 000 i to ovdje sa sezonske poslove recimo u turizmu i u poljoprivredi što je totalna nelogičnost. S druge strane morat ćemo se ozbiljnije pozabaviti osiguravanjem kvalitete što znamo da osiguravamo na 4 razine, rekli smo kroz HKO ali znači kroz programe odnosno kurikulume, edukaciju nastavnika i dvije razine vrednovanja kroz samo vrednovanje i vanjsko vrednovanje i kroz popularizaciju strukovnog obrazovanja. Nažalost unatoč činjenici da je nama po nekim podacima, 71% učenika koji su uključeni u strukovne, neki dan sam u Otvorenom čula 66% ukupnog broja učenika koji su uključeni u strukovne programe. Nažalost još uvijek vidimo da je teška zapošljivost iako oni čine većinu obrazovanog sustava i s druge strane nažalost strukovni programi su njima treći, četvrti, peti ili šesti izbor, još uvijek se smatra da ukoliko si upisao nekakav strukovni program si manje vrijedan od gimnazijalca iako ja i dalje držim da je bolje biti zaposlen što se kaže kolokvijalno strukovnjak, nego nezaposleni gimnazijalac, tu je puno posla pred nama ali recimo, ako je ovo prvi korak u reformi strukovnog obrazovanja, već započetoj strukovnog obrazovanja, ukoliko je ovo jedan korak naprijed za unapređivanje tog sustava, mi ga podržavamo ali to ne znači da nećemo pozorno pratiti što se tu radi, kako se dodjeljuju sredstva, hoće li ići u prave ruke i hoće li to u konačnici rezultirati boljom kvalitetom strukovnog obrazovanja, većim zadovoljstvom naših učenika, nastavnika, roditelja i društva u cjelini. Hvala.
Hvala. Imamo na vaše izlaganje veći broj replika, pa krenimo redom, prva je poštovanog zastupnika Tomislava Klarića, izvolite.
Uvažena kolegice Glasovac, rekli ste da ćete podržati ovaj zakon, ja ću ga podržati kao i vi, ali ja osobno mislim da ovakvi zakoni ne bi smjeli biti pravni osnov za samo za privlačenje sredstava. Ne bi smjeli biti usmjereni u taj dio da nakon privlačenja sredstava veći teret se baci na jedinice lokalne samouprave odnosno regionalnu samoupravu i mislim da ovakvi prijedlozi zakona trebali bi biti po meni, set zakona vezani za demografsku politiku RH. Zašto to govorim, a volim govoriti iz praktičnih razloga jer vjerovatno mnogi koji nas slušaju, ne znaju što je to regionalni centar kompetencija ili kurikulum ili kurikul ili već kako god ćemo nazvati ili dualni sustav obrazovanja. Meni u mom uredu a kao i većini kolega je vjerovatno, krcate su ladice životopisa naših mladih ljudi koji su završili ekonomski, pravni, filozofski ili takav nekakav fakultet u nadi da im se na neki način u razgovorima sa gospodarstvenicima omogući, otvori vrata da se zaposle. S druge strane, u pregovorima sa tim istim gospodarstvenicima, stalno mi se žale ne mogu naći ljude koji im trebaju a vezano za njihove tehnološke procese rada. Do toga smo došli da sam prisiljen nedavno bio kontaktirati dekanicu Tehničkog fakulteta u Rijeci, Tehničku školu u Rijeci, organizirati sad ovu subotu sastanak s njima da vidim da li će oni moći kroz period od dvije godine izgenerirati dovoljno radne snage za proizvodnu tvrtku ogromnih razmjera koja bi trebala doći na naše područje. I upravo to je smisao bi po meni trebao biti, ovakvih nekakvih rasprava. A ne samo razgovarati na način kako ćemo izvući sredstva iz EU-a, kako ćemo ta sredstva preraspodijeliti na neki način a ne razmišljati upravo o ovim stvarima koje su vezane za životna pitanja, za radna mjesta naših mladih ljudi koji bi trebali ostati ovdje živjet a ne tražiti egzistenciju negdje u Irskoj ili drugim zemljama.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Glasovac.
… [[Govornik nije uključen.]] slažem se ja s vama. Ali šta se radilo dvije godine? … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Samo malo, stvarao se OP za ove milijarde, dvije godine niste bili u stanju doći ovdje s bilokakvim zakonom. 2020. je tu, ja nemam srca dići ruku protiv zakona, ako dignemo ruke protiv ovog zakon, mi gubimo sve te milijarde koje nam stoje na raspolaganju, imat ćemo ništa, imat ćemo šipak, šipak ćemo imati. Evo to vam je to, došlo smo u … [[Govornik se ne razumije.]] spašavaju što se spasit da, umjesto da im vi kao HDZ zahvalite, vi ih sada još ovdje napadate. Ja se slažem s nekim stvarima koje ste vi iznijeli, ali shvatimo okolnosti u kojima se nalazimo. I drugo, kažete da bi trebao paket demografske politike. Koje demografske politike? Pa jel' vam rekao državni tajnik neki dan da nemate demografsku politiku? Da je sve smijurija, folklor i predstava za javnost. Pa bolje da se događa išta nego ništa. I ja se slažem da ovaj zakon neće riješiti ni manji dio problema u strukovnom obrazovanju, ali bar će spasiti milijarde koji su mnogi trudili da ih osiguramo kroz mnoge operativne programe a neki su svojim nečinjenjem dvije godine doveli te novce u pitanje. Pa smo sada u situaciji da prihvaćamo i ono što možda nije savršeno ali radi više interesa, radi Hrvatske. Radi te 21 škole. I na kraju krajeva, radi obraza RH.
Hvala. Hvala lijepa. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Hrvoja Zekanovića, izvolite.
Uvažena kolegice, meni je drago da se vama sviđa ovaj zakon koji su pripremali i ministar Šustar i ministar Barišić i naravno ministrica Divjak, ali evo htio bi čuti vaše mišljenje o recenzijama HAZU-a. To je jedna krovna znanstvena institucija, pa evo samo da čujem vaše mišljenje, što mislite o tim recenzijama i konkretno jedno malo potpitanje, što mislite o njihovom stavu da ova izvedenica latinska kurikul, da je zapravo prihvatljiva u hrvatskom standardnom jeziku a da kurikulum nije. Eto vaš stav oko toga i kako ćete vi glasati o amandmanu, dal' da koristimo nešto što je po standardnom hrvatskom jeziku i tu izvedenicu ili ćete eventualno i dalje inzistirati na jednoj izvedenici koja ne odgovara hrvatskom standardnom jeziku? Hvala.
Odgovor poštovane zastupnice Glasovac.
Kolega Zekanoviću, vi uvijek kao papagaj u ovoj sabornici ponavljate jedno te isto. Ako je vama najveći problem hrvatskog obrazovnog sustava, hoće li pisati kurikulum ili kuriku onda vi stvarno živite u jednoj sretnoj zemlji koja nema nikakvih problema. Što ja mislim o stavu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, o njihovoj recenziji, mislim što šta o pojedinim članovima Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti koji se pokrivajući se markicom HAZU-a iznose svoja osobna mišljenja da bi neko vrijeme opstruirali provedbe cjelovite kurikularne reforme. To ne rade svi, ali to rade neki i to nije nikakva tajna. A to si intelektualci RH koji žele dobro Hrvatskoj, društveni razvoj, ne bi smjeli dozvoliti.
Kolega Zekanović je dignuo povredu Poslovnika, o čemu je povrijeđen?
Imam članak 30, 38 kolegica omalovažavala druge zastupnike, rekla je da sam papagaj, pa ja neću reći da je ona kokoš npr. ili nešto slično to ne bi bilo u redu, ali smatram da se hrvatski jezik itekako treba poštovati, odnosno, držati do njega.
Procjenjujem da nije povrijeđen Poslovnik i ajmo se svi kloniti raznih tipova, životinja, bilo pernatih, bilo drugih. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Hrvoja Zekanovića. Izvolite, e pardon, oprostite, Tomislava Sokola.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Znači, vi ste kolegice Glasovac dosta toga rekli nevjerojatno ali istinito, ja se s većinom toga slažem. A posebno mi je drago, da ste zapravo priznali, da se svi problemi našeg obrazovnog sustava, neće riješiti reformom programa kurikula itd. nego da su tu problemi puno dublji. Znači, sami ste spomenuli neke, osposobljenost nastavnika, opremljenost mreža upisna politika itd. i to su upravo oni sustavni problemi koji primarno trebamo rješavati. A onda uz to, naravno i ovaj dio koji se tiče nastavnog plana i programa, odnosno, jel, po novom kurikulum. No imam, jedno, što se tiče ovog što ste županija rekli, znači vi opet vraćate priču vezano uz to da su, da je problem broja nezaposlenosti, vezanih uz županije, itd. ali mislim županije ipak gledaju i rade kroz nekakav okvir, a okvir koji postoji, sve su spomenuli mreža, koja ne donose županije i isto tako ograničenja što se tiče resursa. Znači bilo bi jako dobro kada bi se moglo dovoljno investirati u te strukovne škole, pa bi mogli upisivati više učenika u nekim područjima itd. kada bi mogli opremiti te škole na adekvatan način ovim tehnologijama i onda biste s tim učenicima mogli raditi. Ako ne možete opremiti školu, onda naravno da ne možete upisivati učenike u neko područje, kad za to jednostavno nemate resursa. Ali, nisam vas to zapravo htio pitati, ono što sam vas htio pitati se tiče strategije, strategije obrazovanja, znači, danas ste ju dosta često spominjali, e sad budući da je strategija donesena 2014. budući da je već prošlo nekoliko godina od tada i budući da se tehnologije mijenjanju, napreduju itd. kao što je više puta rečeno ovdje, što mislite, je li potrebna ta strategija sada, postoji takva kakva je da se ne mijenja ni na koji način ili možda postoji onda i potreba s obzirom na razvoj tehnologije i obrazovnog sustava da se tu rade eventualno nekakve revizije. Znači kakvo je vaše mišljenje o tome? Ili trebamo imati jedan dokument koji ćemo se držati kao pijan plota par desetljeća. Evo što vi mislite o tome?
Odgovor poštovane zastupnice Glasovac.
Pa već kad se donosila strategija o Hrvatskom saboru, bilo je potpuno jasno rečeno, da strategija naravno nije nikakvo sveto pismo, koje je zatvoreno, ono mora naprosto odgovarati promjenama u vremenu u kojem živimo. Međutim, to je naš strateški dokument, između ostalog to je i ex sant uvjet za povlačenje fondova iz EU, vi to jako dobro znate, bili ste u ministarstvu. Vama EU neće dati sredstva za nešto što nije utemeljeno u državnom dokumentu, garanciju, ima garanciju države, a granica su strateški državni dokument, strategija znanosti obrazovanja i tehnologije je ex sant uvjet za sve u operativnim programima do 2020. g. Naravno da je predviđeno da iz strategije proizlaze akcijski planovi, da se oni mijenjaju, da se i strategija mijenja, ali ako smo mi htjeli revidirati strategiju, da bismo novi operativni program za perspektivu od 20-27 radili u skladu s novom strategijom, onda smo to već trebali raditi. Ali, mi imamo problem, taj, što mi još nismo počeli implementirati ni ovu postojeću. Dakle, što je onaj jedan ključni dio cjelovite kurikularne reforme, zahvaljujući između ostalog i vašoj stranci, umire u mukama, jadan već 2,5 g. I sad, mi smo trebali već raditi reviziju postojeće, ako smo htjeli OP neke druge ili nešto, ali mi nismo u stanju provesti niti ovu oko koje smo se ovaj usuglasili. Ona sigurno nije zatvorena knjiga, kao što ni jedna kurikulum neće biti zatvorena knjiga, ali bi u najmanju ruku, bilo pristojno i odgovno od odgovornih ljudi da one dokumente koje doneseno da ih barem implementiramo, da ih poštujemo, a ne da ih rušimo prije nego, odmah nakon što smo ih donijeli, a prije nego što smo proveli jedno slovo iz njih, pobježe.
Hvala. Sljedeća replika, poštovanog zastupnika Tomislava Žagara.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena kolegice Glasovac, vaša rasprava me je ponukla na jednu repliku, koju ću ovdje više reći zbog javnosti, ali eto, koristim priliku da vama repliciram, mislim, vjerujem da i vi imate o tome stav. Naime, čuli smo danas, tehnologija i tehnika se mijenjaju i ovaj zakon ide u tom smjeru da doista mladim ljudima omogući što bolji prilaz današnjim model razvoj i tehnologije i tehnike, onda na kraju krajeve, razvoj cijelog društva. Ali, ono što se … [[Govornik se ne razumije.]] ne mijenja, što ostaje stalno, ovi mladi ljudi koji će sutra raditi bilo u centralnoj kompetentnosti, bilo i dalje kod poslodavaca, oni su i dalje gladni, oni trebaju jesti. Mi smo naše dostignuće u čl. 14. koji mijenjamo u čl.29. i kažemo ako praktička nastava i vježbe kontinuirano traju 4 ili više sati dnevno, polaznicima se mora osigurati najmanje 30 minuta dnevnog odmora. Super. Možda bi bilo bolje da im osiguramo 30-tak dkg salame da imaju što za pojest. Mislim da bi ovaj zakon kud i kamo bolje pomogao mladim ljudima, posebno evo, našim učenicima u strukovnim obrazovanju, ako bi se razmišljalo i o ovom problemu. Naime i osnovnoškolci imaju kuhinje, studenti imaju subvencioniranu prehranu, jedino srednjoškolci nemaju nikakvu zapravo subvenciju u području prehrane i zapravo nitko ne vodi računa o tome jedu li oni. A posebno ovdje govorim o mladim ljudima koji će eto, kao što vidimo zakonski prijedlog raditi 4 sata i više. Mislim da mi kao društvo ne smijemo tu činjenicu zanemariti i moramo pokušati učiniti sve da ti ljudi dostojan dnevni obrok. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Glasovac.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Žagar, moj bivši kolega SDP-ovče, vi znate da smo mi od 2012. do 2015. godine što se tiče pitanja prehrane povukli neke korake i da smo, nemaju ni svi osnovnoškolci, na žalost riješeno pitanje prehrane iako bi to trebali imati riješeno. S jedne strane, neke škole nemaju školske kuhinje, s druge strane, tamo gdje i imaju neki roditelji nemaju naprosto novaca svojoj djeci dati za sufinanciranje prehrane. Slijedom toga, uključili smo se u europski projekt, to znate, shema školskog voća, gdje smo barem djeci osigurali jednu zdravu voćku dnevno. Slijedeći korak je trebao biti mlijeko. Ne znam je li to zaživjelo u školama ili ne. I s druge strane, sada ovaj projekt za socijalno ugroženu djecu, gdje se djeci koja su siromašna naprosto osigurava obrok u školama. Međutim, ja vas pozivam ovom prilikom, mi smo baš danas u Klubu razgovarali o tome, da ćemo inicirati jednu tematsku sjednicu Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu upravo s ovom temom – osiguravanje školske prehrane u hrvatskim školama, da vidimo. Mi znamo da je to, na neki način, zakonska obveza osnivača. Međutim, vjerujemo da postoji mogućnosti, kako će se ovdje povući sredstva za centre kompetentnosti, da postoje načini da se još više proširi lepeza učenika kojima će se osigurati topli obrok u školama, ako ne iz hrvatskog proračuna koji nema sredstava za to, a onda iz fondova EU. Pa vas, evo, i ovim putem pozivam, bez obzira što niste član, čini mi se matičnog odbora našeg, da na toj sjednici sudjelujete, da date svoje konstruktivne doprinose i da pomognemo i Vladi RH i Ministarstvu, da vidimo gdje su tu još dodatni prostori za pomoć djeci i njihovim roditeljima, kako niti jedno dijete u hrvatskim školama ne bi bilo gladno.
Hvala. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Vesne Bedeković. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa samo kratko, kolegice Glasovac, prije nego što krenem na ovo što sam htjela reći, samo ću vas podsjetiti da ćete tematsku sjednicu Odbora za obrazovanje najprije morati dogovoriti sa mnom i slažem se, evo, nas dvije ćemo se dogovoriti da zajednička tema bude ovo što je od bitne važnosti. Ono što sam htjela, što opet ću se složiti s vama i što mi je bilo dosta bitno, a istaknuli ste u svoj izlaganju je pitanje kurikuluma ustanova strukovnog obrazovanja kao važnog dokumenta koji je po meni, i tu se slažem s vama, jako bitan, zbog činjenice, vi ste to lijepo rekli daje zapravo jednu ID karticu svakoj našoj strukovnoj školi i daje zapravo, ja bih to rekla, mogućnost i prigodu za profiliranje svake pojedine naše strukovne škole da kroz vlastiti kurikulum koji je u zakonu definiran kao kurikulum ustanove za strukovno obrazovanje, sama sebi daje tu razinu i dozu prepoznatljivosti, daje ono po čemu se razlikuje od neke druge škole, po čemu je drugačija, a po čemu je kvalitetnija, a to je upravo ono što daje prepoznatljivost i imidž našim strukovnim školama, što doprinosi, na kraju krajeva i razvoju lokalne zajednice i to mislim da je jako važno istaknuti jer kvaliteta se na ovaj ili onaj način kad-tad prepozna. To smo imali i na situacijama kad još nismo imali ni ovaj Zakon ni u nacrtu nego u nekom prošlom vremenu cijelo vrijeme spominjemo strukovnu školu u kojoj je bivši ravnatelj bio čovjek koji danas sjedi ovdje s nama, gospodin Prskalo. Ta kvaliteta se je prepoznala na ovaj ili onaj način, što mislim da je doista bitno. I nije samo škola u Brodu. Postoji tu niz još nekih škola u RH, od srednje škole u Čakovcu, u Varaždinu, pa na kraju krajeva, ja ću reći i u mojoj Pitomači jedna sjajna strukovna škola. E sad, osnovno pitanje ovog zakona, a onda se dakle, tu nadovezujem i na vas i na neke koji su ranije komentirali, kako tu jednu sporadičnu kvalitetu pretvoriti u sustav i kako da ove škole koje su trenutno sad izuzeci pretvorimo u jednu sustavnu … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Evo, čut ćemo odgovor poštovanje zastupnice Glasovac.
Teško pitanje. Mislim da za odgovor na to pitanje treba dosta pametnih i hrabrih glava, ali tu vam vidite kolegice Bedeković, veliku ulogu mogu imati upravo osnivači koje vi zastupate i u današnjoj raspravi. Zastupali ste ih i na Sjednici matičnog odbora kada smo raspravljali o zakonu u 1. čitanju. Znači, osnivači su ti koji su na neki način na izvoru informacija. Županija, ako uzmemo primjer sad srednje škole gdje su mahom osnivači županije, županije su te koje rade svoje regionalne razvojne politike. Županije su te koje znaju gdje vide svoju županiju za slijedećih 5, 10 godina. Slijedom toga gdje vide svoju županiju, gdje ju žele profilirati, jel u turističkom, jel u poljoprivrednom, jel u nekom drugom smjeru, sukladno tome valjda trebaju planirati upravljanje ljudskim resursima. Tko će voditi taj razvoj, koji će im kadrovi trebati, kako će poticati da te kadrove nakon fakulteta vrate u svoje gradove, kako da srednjoškolske učenike koji završne strukovno-obrtnička zanimanja zadrže, da dobiju u ugostiteljskim, recimo školama najbolje, ono što treba već hotelima, ako je opredjeljenje turističko. Da sukladno tome šalju ministarstvu svoje upisne planove za svaku školsku godinu. Da sukladno tome kreiraju mreže svojih škola. Ogromne su. Da sukladno tome zapošljavaju u školskim ustanovama samo najbolje od najboljih, a ne one koji imaju ovu ili onu stranačku iskanicu. Znači, županije, odnosno osnivači su ti koji su motori i kotači. Barem je sada tako u postojećem zakonu. Mi smo proveli decentralizaciju. Nismo u onom smislu da država još uvijek plaća. Oni samo ispostave račun, a mi to plaćamo. Ali mi smo proveli decentralizaciju. Dali smo velike ovlasti. Sada se pitamo gdje je odgovornost i što smo od toga napravili.
Hvala. I zadnja replika poštovanog zastupnika Bojana Glavaševića.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice Glasovac, slušam od jutra ovu raspravu, od izlaganja ministrice do preko niza rasprava kolegica i kolega iz reda vladajućih i mislim, mogu se zapravo ovaj, osloniti na ono što ste istaknuli u vašoj raspravi, o tome kako se ovdje zapravo radi o tim novcima, koji su tu i koje treba spasiti. Drugim riječima, zakon donosimo po principu … [[Govornik se ne razumije.]] neće, ne. Znači silom je bilo velike rasprave o tome što bi trebalo napraviti, zapravo, ovim zakonom pa tako i ovdje, ali evo, na kraju ćemo izgleda svi podići ruke za nešto, s čime, čini mi se zapravo nitko nije zadovoljan. Mislim iz redova vladajućih umjesto podrške smo čuli neusporedivo više kritika na račun ovoga zakona, nego iz redova opozicije, čini se, razumijemo o čemu se ovdje radi. Iz reda HDZ-a 3 ili 4 različita pristupa o jednoj temi. Ja zapravo imam dojam na kraju dana da se ovdje, da oko ovoga zakona postoji poprilična količina nesuglasja, prije svega kod vladajućih, mislim ali eto. U situaciji gdje generalno zaostajemo sa tim fondovima, sa novcima koje imamo na raspolaganju gdje ne povlačimo kako treba, očito eto, i u Hrvatskoj moramo o obrazovanju moramo donositi zakone, samo zato, da bismo spasili od novaca što se spasiti da.
Odgovor poštovane zastupnice Glasovac.
Da, kada vam 2 g. prođu o nečinjenju, onda u jednom trenutku shvatite da će taj vlak proći, da će baka s kolačima, kako bi se narodski rečeno proći, da neće biti prilike za popravnu šansu, onda postoje neki ljudi koji ipak prepoznaju taj trenutak i pokušavaju spasiti što se spasiti da. Nije tajna, da obrazovni sustav, pa čak i neki pokušaji promjena obrazovnog sustavu jesu stalno predmet određenih trevenja, udaraca ispod pojasa, nesuglasica unutar koalicije, to vidimo i danas u ovoj raspravi. Da vladajući će vjerojatno podržati ovaj zakon, ako se podrži njihov amandman. Dobro, u redu, ja bih samo, mislim meni je jasno da kroz izmjene i dopune zakona smo mi ograničeni, znači, mi ne možemo, kroz, jedino da se pisao novi zakon, onda bismo mogli mijenjati sve i onda bismo mogli napraviti jedan ozbiljan zakon, koji jamči, zaista, stvarno reformu strukovnog obrazovanja ali onog u punom smislu. Kroz izmjene i dopuna zakona, vi ste naprosto ograničeni, 30% čini mi se da je članaka koje možete mijenjati i ovdje se odlučilo što su prioriteti. Prioriteti su stvoriti zakonske pretpostavke za kakve takvo uvođenje već napravljenih kurikularnih dokumenata, da se oni uvedu u škole prema zakonu. Drugi da se spase ovi novci iz fondova EU, treće da se otvori prostor za ovo što smo potpisali ugovor sa Švicarskom vezan uz glavno obrazovanje, koje isto tako treba ići, čini mi se kao pilot u jednom dijelu ove strukovne reforme i to je to. Dobro, nije ono što bi Hrvatska trebala, ali ne možemo sad baš negirati da nije ni određeni napor. Eto, utoliko više, ja moram reći, da evo, zahvaljujem ministarstvu što bar su u ovom dijelu odreagirali za razliku od prethodnika, koji 2 g. nisu činili ništa.
Hvala lijepo. Sljedeći Klub zastupnika je onaj HSS-a u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Davor Vlaović. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege, uvažena ministrice sa suradnicima. Evo u ime Kluba HSS-a kažem podržati ćemo donošenje Zakona o strukovnom obrazovanju, jer prije svega nema razvoja Hrvatske nema razvoja gospodarstva, bez ulaganja u znanosti i obrazovanje, a strukovno obrazovanje zajedno sa studijama iz područja stam-a trebaju biti glavni alat u gospodarskom rastu i razvoju RH. Međutim, sam ovaj zakon, je dobar alat, ali neće riješiti sve probleme koje imamo u okviru i strukovnog obrazovanja i u drugim područjima. Prije svega treba ponovno istaknuti da treba Hrvatska iz državnog proračuna više izdvajati za znanost, obrazovanje, a pogotovo za strukovno obrazovanje. Treba reći, da pod hitno se mora ubrzati procedura donošenje nacionalnog kurikuluma i kompletne reforme obrazovanja. A kada je riječ o strukovnom obrazovanju, mene raduje da će ovaj zakon biti alat da prije svega unaprijedimo stanje u ovom području i s druge strane da povučemo sredstva iz EU, koja će doprinijeti daljnjem razvoju samog sustavu i dati veću šansu mladim ljudima, da kroz svoje obrazovanje steknu ona znanja, one vještine, kojima će sutra biti zaposlivi na tržištu rada i ono što svi priželjkujemo, nadam se da ostanu živjeti u RH. I dalje boli činjenica da negdje 170, 180 tisuća ljudi nezaposlenih na Zavodu za zapošljavanju, da je ministrica neki dan se Njemačke pohvalila da je 93000 Hrvata evidentirano da je uselilo samo u Njemačku, a gdje su druge europske države, Irska i da to sigurno moramo tražiti modele kako riješiti da se zaustavi iseljavanje i da damo šansku da ovi nezaposleni budu i kroz cjeloživotno obrazovanje sutra zaposlivi na tržištu rada, a pogotovo mlade osobe koje tek ulaze u taj život rada da imaju kvalitetna znanja i da mogu se zaposliti. Da bi se to stvarno dogodilo treba kao što je ovdje rečeno promijeniti niz zakona, nije dovoljan samo ovaj jedan zakon, jer evo i ovih dana slušamo probleme s kojima se susreću naše lokalne, regionalne samouprave, koji su osnivači osnovnih i srednjih škola, kažem na papiru, jer nemaju kompletne alate, za stvarnim upravljanjem, jer u školskom odboru, nas često, njih često preglasaju članovi školskog odbora koji dolaze iz reda škole, institucije ili ustanove, jer nemaju većinu, a osnivači su. I onda dođe u pitanje i ta upisna kvota o kojoj je ovdje bilo riječi da postoji želja i intencija upravnih odjela u županijama da se promijeni upisne kvote a da imate otpor ili u školi zbog toga što se čuvaju radna mjesta o čemu je ovdje govoreno ili zbog toga što nema interesa kod gospodarstvenika da u svojim radionicama, u svojim poduzećima imaju učenike, naučnike, vježbenike jer zbog poreznih zakona, zbog Zakona o zaštiti na radu i drugih ograničenja bježe od toga. Znači mi sa ovim zakonom nećemo riješiti taj problem nego moramo u suradnji s drugim ministarstvima u čijoj su nadležnosti i porezna politika i politika rada i plaća definirati da pomognemo tim obrtnicima i poduzetnicima da budu zainteresirani da imaju učenike, da ih kvalitetno obrazuju zajedno sa institucijom, sa školom i da sutra imaju tog radnika koji će znati onda raditi u njihovoj radionici i imati te vještine i biti će sigurno adekvatno plaćen za to radno mjesto, da može živjeti od tog svog rada. Dok to ne postignemo, zato kažem da će ovaj zakon biti samo jedan detalj u rješavanju te problematike ali nije dovoljan. Stoga mi predlažemo upravo u tom smislu da se napravi kompletno jedna nova nacionalna strategija razvoja strukovnog obrazovanja kroz nacionalni kurikulum, kroz izmjene svih ostalih zakona i da nam cilj mora biti zaustaviti iseljavanje i dati šansu mladima da imaju kvalitetno obrazovanje, da se imaju gdje obrazovati, da imaju svi jednake praktikume, radionice. Jer čini se da nemamo svi jednaku šansu, da nisu sve škole jednako opremljene. Činjenica je da u svim školama nemamo adekvatan broj nastavnika, odnosno prof., mentora, koji su kvalitetno obrazovani za pružanje praktične nastave i s druge strane imamo ovaj veliki problem da imamo smanjenje broja gospodarstvenika zbog opće krize u gospodarstvu i poduzetnika i obrtnika, svake godine, svaki dan imamo nekog tko zatvara obrt i odlazi iz RH. Zato kažem da ovaj zakon nije dovoljan i da treba uz ovaj zakon i niz drugih mijenjati kako bi stimulirali obrtnika i poslodavca da je zainteresiran da njegova radionica bude kvalitetno opremljena i da prima učenike na edukaciju a s druge strane da imamo učenika koji je zainteresiran da upiše neku od ovih zanimanja koja im se nudi za koje će sutra moći dobiti kvalitetno radno mjesto. I žao mi je što u ovim područjima nije graditeljstvo i tu treba razmisliti o tome iz razloga, evo jedan primjer, udruga obrtnika koja se bavi krovopokrivačkim radovima i izradom fasada, obzirom da je ovih dana zbog drugih ministarstava i mjera koje su pokrenule zbog energetske obnove imaju povećanu potrebu za radnicima ovakvih profila, nije čekala donošenje ovog zakona ni reakciju Vlade i ministarstva nego su se sami organizirali i rade jedan materijal, promo materijal o zanimljivosti tih zvanja i zanimanja koja im trebaju i planiraju obići. Naravno uz suglasnost škola i osnivača sve škole strukovne, prezentirati ta zvanja i zanimanja i spremni su zajedno sa nastavnicima iz tih škola se uključiti u edukaciju tih budućih radnika i na taj način učiniti i sebi uslugu da imaju kvalitetnu radnu snagu, educiranu a s druge strane i tim mladim ljudima ukazati na to da nije danas loše u Hrvatskoj biti krovopokrivač, fasader, instalater itd. i da se sutra od tih zanimanja može kvalitetno živjeti. To nam treba biti zajednički cilj i mislim da tim primjerom trebaju slijediti i ne druge struke i neka druga zanimanja kao što su se i oni organizirali. Naravno da podržavamo osnivanje regionalnih centara kompetencija i da to želimo da u svakoj županiji bude, pogotovo u Slavoniji, Baranji i Srijemu jer znamo da je upravo najveći broj nezaposlenih u toj regiji i da upravo toj regiji treba dati veći, prednost kod privlačenja ovih sredstava iz EU a govorim to iz razloga što su osnivači tih institucija županije koje nemaju dostatno vlastitih financijskih sredstava da bi više investirali u te svoje škole iako znam da su i Brodsko-posavska županija i Vukovarsko-srijemska silno se trudili i uložile niz sredstava u opremanje svojih strukovnih škola pa i Požeška iako je ona još u većem financijskom problemu zbog naslijeđenih dugova. Pa evo imamo i primjer i ovdje srednje poljoprivredne škole u Slavonskom Brodu gdje je niz projekata zajedno županija isfinancirala sa školom ali je na taj način si vezala sredstva, nema sredstava za daljnju pripremu projekata i sufinanciranje projekata. To je realna opasnost i tu se mora vidjeti na koji način će se tim sredinama, tim županijama koje nemaju dostatno vlastitih financijskih sredstava pomoći da osnuju ove centre i da budu konkurentni na tržištu. Jer Europa će nas sigurno pitati kako smo utrošili ta sredstva, da li smo postigli zadane ciljeve, jer vi ovdje u ovom članku kada govorite o osnivanju regionalnih centara kompetencija govorite da oni moraju biti održivi. Da, oni moraju biti održivi i moraju odgovoriti na zahtjeve i poslodavaca i učenika a i naravno obrazovnog sustava. Ali moramo opravdati i uložena sredstva, mora biti neki vidljivi pomaci, to ovdje nije navedeno, po meni svakako treba biti ta tješnja veza sa gospodarstvom, obrtnicima i poduzetnicima. Mislim da u vođenju tih regionalnih centara se mora njih uključiti kao što ih se uključilo na Nacionalno vijeće da se uključe i u ove regionalne centre da mora biti predstavnik obrtničke ili gospodarske komore ili čak uspješnog poduzetnika, gospodarstvenika koji je zainteresiran za taj način suradnje a mislim da će ih biti koji su zainteresirani za taj način suradnje jer je njihov interes da imaju jedan centar u takvoj svojoj sredini i da onda mogu kroz to stvarati si kvalificiranu radnu snagu za njihove potrebe. I da onda imamo više upisanih učenika u ta zvanja i zanimanja, da imamo učenike koji će završiti tu školu, zaposliti se kod istih a isto tako da će i plaće rasti i da će rasti prihodi gospodarstva. Mislim da te kriterije moramo ugraditi, jedino na taj način mi možemo dići i važnost strukovnog obrazovanja i dati šansu mladima da imaju kvalitetna zanimanja s kojima će biti zaposlivi, da imaju plaće od koje će moći živjeti, a isto taj gospodarstvenik da može ostvariti dohodak jer on se ne bi bavio poduzetništvom da mu nije i cilj da ima i dohodak. Tako da u tom smjeru moramo malo to preciznije napraviti jer već sam spomenuo problem financijski oko proračuna županija kao osnivača osnovnih i srednjih škola jer će nam se tu pojaviti, ovdje ste naveli da će centre financirati i osnovati jedinice lokalne odnosno regionalne samouprave, mislim da se tu mora uključiti upravo i država iz nacionalnog proračuna jer županije to neće moći same. A ako ostavimo ovako kako ste ovdje naveli da ti regionalni centri kompetencija mogu imati druge izvore prihoda, znači da su na tržištu, onda su oni konkurencija tom gospodarstvu. Mislim da to ne smije biti, da to mora biti u suradnji sa gospodarstvom i da se mora financirati centre iz lokalnog, regionalnog proračuna i državnog proračuna i naravno EU sredstava. Tako da u tom pravcu želimo doprinijeti da ovaj zakon bude kvalitetniji, da se kvalitetno regulira ovo područje, da imamo obrazovanu djecu koja će sutra biti kvalitetnu radnici i da imamo gospodarstvo koje ima kapacitete da ih zaposli i da svi zajedno i dohodak i plaću od koje mogu živjeti. Nadam se da ste uvažili ove naše kritike, primjedbe i da će ovaj zakon doprinijeti da strukovno obrazovanje stvarno bude temelj gospodarskog razvoja RH i da na taj način stvorimo pretpostavke, zaustavimo iseljavanje iz RH i da konačno možemo pjevati u Slavoniji, da je opet lipa i bogata. Hvala.
Hvala. Imamo jednu repliku poštovane zastupnice Ljubice Maksimčuk, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega Vlaoviću, svismo se ovdje danas složili da je strukovno obrazovanje u RH bilo na marginama odgojno-obrazovnog sustava. Rekao je netko od kolega da se upis u obrtničke škole prepolovio u zadnjih nekoliko godina a tržište rada nam vapi za dobro izučenim kadrovima. Pohvalno je što ova Vlada u središte pozornosti dovodi ovaj Zakon o strukovnom obrazovanju i naravno da je nužno povezati tržište rada i sve druge dionike vezano za ovaj zakon. Mi danas u našoj županiji, koja je uvelike slovi za županiju koja ima velik broj nezaposlenih, imamo već nekoliko puta na Zavodu za zapošljavanje oglase za broj vozača kojih nemamo, bravara, zavarivača, montera, zidara, tesara, keramičara, kuhara, konobara, znači da moramo u tom obrazovnom sustavu povezati i tržište rada a ono što me posebno veseli je to da je na čelu ove radne skupine voditelj koji je upravo čovjek iz naše županije, čovjek koji je školu koja nije baš bila nekakav poželjan izbor, negdje među zadnjim izborima, doveo do toga da je ona među prvim izborima za upis učenika u srednje škole, te se tako jednako nadam da će do ovog djela reforme napraviti to da obrtnička zanimanja budu poželjna te da se zbilja na tržištu rada izjednači ova neujednačenost koja je ovaj čas takva kakva je.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Vlaovića.
Hvala potpredsjedniče. Kolegice Maksimčuk, hvala vam na vašoj replici, pa ja sam uvodno rekao da je ovaj zakon jedan od alata da unaprijedimo strukovno obrazovanje u RH i sigurno da ovaj nesrazmjer koji trenutno imamo između potreba tržišta rada i broj nezaposlenih na Zavodu za zapošljavanje, ne smije takav ostati i da u narednom razdoblju moramo svi aktivnije ići u pravcu da se to riješi jer evo danas su na bili tu na galeriji djeca iz Elektrotehničke škole iz Nove Gradiške i u razgovoru s njima, pitanje gdje će oni se sutra u Novoj Gradiški i široj okolici zaposliti. Malo je ili skoro ništa takvih radnih mjesta za ona zvanja i zanimanja koja su oni za svoje obrazovanje stekli. Upravo ovaj zakon i što sam rekao, druge mjere trebaju doprinijeti da se to više ne događa nego da stvarno onda dajemo šansu djeci da se obrazuju za nekakva znanja i zanimanja, pa i nije sramota danas reći da ću biti vodoinstalater ili krovopokrivač, nikom to ne bi trebalo biti strano ako se čovjek u tome vidi ali onda mu moramo dati šansu da stekne ta znanja i da ima plaću od koje može živjeti. Zato sam rekao da treba i druge zakone mijenjati i uskladiti da izišli iz ove situacije da djeca završe školu a nemaju radnih mjesta. Hvala.
Hvala lijepa. Sad ćemo prijeći na pojedinačnu raspravu i prva će govoriti poštovana zastupnica Vesna Bedeković, izvolite.
Hvala lijepa. Ja sam zapravo, puno je već toga sad rečeno do sada, tako da ja neke stvari neću ponavljati, ali ću evo pojedinačnu raspravu iskoristiti da na neki način pokušam rezimirati između ostaloga i sve ovo što smo do sada svi zajedno govorili i na što smo stavili naglaske. Prije svega jasno je i vjerujem da se svi tu slažemo da izmjene i dopune ovoga zakona, Zakona o strukovnom obrazovanju predstavljaju osnovu za modernizaciju i za jačanje prije svega kvalitete strukovnog obrazovanja a ona jednako tako za povezivanje strukovnog obrazovanja s tržištem rada i ono što smatram daje ovdje još bitno napomenuti, ne znam jesmo li o tome govorili, ostvarivanje svrhovitosti strukovnog obrazovanja. Što znači svrhovitost? Da ono bude svrhovito u onolikoj mjeri u kolikoj smo spremni nakon 3. ili 4. razreda završene strukovne škole, budućeg čovjeka sa strukovnim zanimanjem poslati na tržište rada i da on istog trena bude spreman kompetentno odgovoriti na sve potrebe koje pred njega stavlja tržište rada i u tom smislu smo doista evo kao važnu stvar i novost koju zakon donosi, ističemo prije svega uvođenje pojma učenja temeljenoga na radu. Ja ga nekako doživljavam i kao svojevrstan alat koji nam omogućava i koji na ovaj ili onaj način olakšava prijelaz mladih na tržište rada i ovdje ga prepoznajemo, dakle u zakonu u nekakva tri, dakle osnovna oblika kao kulminirano kroz program i naukovanje, zatim u školi sa razdobljima kod poslodavca. Dakle, mislimo na praksu kod poslodavca i naravno integrirano u program. A kad govorimo o mjestu izvođenja učenja temeljenog na radu, dakle onda tu dakle osim dakle osim samih ustanova strukovnog obrazovanja kroz praksu koja se obavlja u praktikumima i osim centara kompetentnosti kroz, dakle učenje temeljeno na radu u jednom mjestu izvrsnosti važnim mjestom dakle provođenja prakse i stjecanja dakle kompetencija koje se temelje na radu je kod poslodavca. I u tom smislu ovaj zakon veliki naglasak stavlja upravo na postavljanje partnerskog odnosa sa našim gospodarstvom pri čemu ja osobno smatram da ako uzmemo sto posto nečega što bi kroz četiri, tri ili četiri godine, dakle strukovnog programa učenik trebao provesti u školi, ja mislim da bi polovica toga trebala otpasti na nastavu, a polovica na praksu. A ovih, dakle 50% drugih koji dakle otpadaju na praksu od toga po mojoj procjeni negdje 30% neposredno kod poslodavca, a onih 20% u školskom praktikumu ili. Već dakle to mislim da bi trebao biti nekakav omjer ako željeli smo doista dakle učenika naučiti raditi i ako ga želimo poslati na tržište rada spremnog. I u tom smislu smatram da, dakle doista moramo razmišljati o što boljoj i kvalitetnijoj razradi i utemeljenju modela dualnog strukovnog obrazovanja u Hrvatskoj bilo da ćemo tražiti svoj vlastiti put, bilo da ćemo se oslanjati na iskustva susjednih zemalja i Austrije i Njemačke i okolnih. Dakle, nije loše oslanjati se na iskustva. Ponekad ne treba izmišljati toplu vodu ako je već izmišljena, ali jednako tako ne treba ni zanemarivati vlastite potrebe, potrebe vlastitih tradicija pa i vlastite situacije u vlastitoj zemlji i iskustva drugih. Dakle, ne slijepo preslikavati, nego ih prilagođavati situaciji koju imamo i u tom smislu mislim da model, dakle dualnog obrazovanja koji će se razraditi mora biti ja bih rekla prizemljen, dakle prizemljen u smislu da odgovara, dakle realnim potrebama, a uvažava strana iskustva. Druga novost, dakle osim učenja temeljenog na radu već smo svi ponovili, naglasili centri kompetentnosti kao mjesta izvrsnosti koja bi, dakle trebala doprinijeti, dakle što boljim kompetencijama naših učenika stečenima upravo na licu mjesta. I ovim zakonom je dana podloga da se postojeće škole strukovne transformiraju u centre kompetentnosti. I ovim zakonom je predviđen taj model. Kako će se to ostvarivati u praksi, kako će to funkcionirati. Čujte nitko od nas nema u rukama staklenu kuglu pa da kaže bit će tako i tako. Ovdje smo stvorili jednu podlogu, stvorili smo osnovu, stvorili smo mogućnost za zatvaranje financijske konstrukcije što nije zanemarivo, iako zatvaranje zakon da bi se stvorila samo financijska konstrukcija nije dovoljan i tu se slažem sa kolegama koji su i to komentirali. Dakle, zakon mora imati širinu. Kad je riječ o financijskoj konstrukciji centara nju smo prema ovome ja bih rekla zatvorili, složili za idućih pet godina otprilike. Dakle, onoliko dugo koliko će nam trajati evo financiranje iz sredstava EU i koliko ćemo imati u prvom krugu certificiranih prvih 21 centar kompetentnosti. I to je o.k. ako smo to na taj način zamislili. I hajdemo to u praksi isprobati. Pritom velike i sve oči su uprte u osnivača koji preuzima odgovornost za centar i koji kroz to, dakle kroz ovlasti i obveze koje su mu dane preuzima jednako tako odgovornost za održivost centra kompetentnosti i za financijsku stabilnost što je velika obveza. I u tom smislu evo sam i zagovarala i zagovaram i dalje amandman u kome evo između ostaloga se u Vijeće za strukovno obrazovanje stavlja predstavnik osnivača. Iako se slažem i sa kolegicom Glasovac kad kaže nećemo time uspjeti i nije to jamac da će sve uspjeti, ali evo to je sve slaganje kockica. Na kraju krajeva, uzmimo u obzir, mislim da smo o tome raspravljali neki dan, jučer na odboru. Iskustvo Poljske koja je u startu ustrojila ako se ja dobro sjećam 16 centara od kojih danas radi samo 7, je li tako? Je li 7? Dakle je. To su iskustva drugih. Zašto ne ta iskustva, dakle analizirati i vidjeti gdje mi tu možemo doskočiti i učiti na tuđim, a ne na vlastitim greškama. U tom smislu sam otvorena za sve daljnje mogućnosti i nikako ne zaboraviti ono što nam u današnje vrijeme govori praksa, a to je prije svega na jednoj strani da skratim, dakle da ne obrazlažem puno, jer smo o tome puno govorili. Podcijenjenost od strane društva strukovnih zanimanja i s druge strane nezainteresiranost naših mladih za upis, dakle strukovnih zanimanja. Podvlačim usporedno sa, dakle razvojem modela dualnog obrazovanja i osuvremenjivanja strukovnog obrazovanja svakako je jedna jaka, jaka kampanja za motiviranje mladih za upis ovih programa i stvaranje jednog ozračja, dakle u čitavom hrvatskom društvu o vrijednosti, dakle strukovnih zanimanja a to možemo jedino a to je težak, teško pitanje i težak posao postići jedino ako postignemo tri stvari. Prvo da naše mlade kroz strukovno obrazovanje prije svega naučimo raditi, da po završetku strukovne škole sutra mogu izaći na tržište rada i kompetentno obavljati svoj posao, da se mogu zaposliti kod poslodavca ili samo zaposliti još bolje i da od svog posla ili od posla koji rade kod poslodavca mogu pristojno živjeti, da mogu osnovati vlastitu obitelj, da mogu rađati djecu. I ako to uspijemo to je onda prava demografska mjera, o tome svi govorimo. A ako ne, onda će sve ovo ostati mrtvo slovo na papiru jer doista ključ svakako leži u ljudima i na nama je da pratimo sve ovo što će se dalje događati jer nemojmo zaboraviti da je modernizacija strukovnog obrazovanja kao proces dio jednog velikog procesa koji se zove reforma cjelokupnog odgojno-obrazovnog sustava i ne treba očekivati da ćemo mi tu sada nešto preko noći dobiti. To je proces koji traje, proces koji treba pratiti i proces koji treba stalno popravljati i bdjeti nad njim. I u tom smislu je evo i HDZ-u i koalicijskim partnerima potpuno isti, dakle znamo što želimo, putevi, metode možda su nam različiti i zato i raspravljamo i zato dogovaramo i razgovaramo, ali u tome upravo jest izazov doći do zajedničkog cilja na jedan konsensualan način. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike. Prva je poštovanog zastupnika Bojana Glavaševića. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Bedeković hvala na izlaganju. Ja međutim moram primijetiti da između vašeg izlaganja, izlaganja u ime kluba koji je imao kolega Sokol i komentara kolegice Putice čije izlaganje uskoro slijedi postoje poprilične razlike. Dakle ja bih se usudio reći da bi logika trebala biti ovakva, da bi vaši pojedinačni stavovi trebali na neki način biti odraženi u raspravi u ime kluba, pa onda da naglasak bude negdje na pola puta između svih vaših zajedničkih stavova, međutim ja to ne vidim, ja vaše stavove nisam vidio reflektirane u raspravi kolege Sokola. I kao što smo ranije zaključili primjećujem popriličnu količinu ne u vašoj raspravi doduše, ali one u ime kluba svakako, ne zadovoljstva prijedlogom zakona. Pa moje pitanje vama glasi zapravo, ako mi možete pojasniti tu diskrepanciju s jedne strane i s druge strane da li smatrate da je sa ovakvim zakonom onda trebalo čekati dok se ne usuglase različita stajališta iz vašeg kluba? I naravno čuli smo kolegicu Puh iz Kluba zastupnika HNS-a, a to je opet pak posve jedna drugačija priča. Hvala.
Hvala. Odgovorit će poštovana zastupnica Bedeković.
Hvala lijepa kolega na postavljenom pitanju. Pa vi ste naravno kao i obično slušali sve, ali ste čuli samo ono što ste vi htjeli čuti i na način kako ste si vi to interpretirali. A moj odgovor, evo ja sam rekla i na kraju svog izlaganja, mislim doista naš cilj je isti, mi znamo što želimo. Putevi, metode nam se razlikuju i u tome jest izazov. A vi pratite pažljivo i slušajte naše rasprave i pokušajte slušati cjelovito, a ne samo ono što vi želite čuti.
Sljedeća replika je poštovane zastupnice Sabine Glasovac. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice Bedeković, neću se više vraćati na ovog predstavnika osnivača, nemam ništa protiv predstavnika osnivača u Vijeću za strukovno obrazovanje, ali i dalje mislim da to neće apsolutno riješiti bit problema na koje smo ukazivali kroz cijelu ovu današnju raspravu. Mislim da se zaista mi kao država trebamo malo više pozabaviti time, da u planiranju razvoja strukovnog obrazovanja iskoristimo sve one konce koje držimo u rukama, da krenemo od svojih razina utjecati na iste. I ja opet ponavljam taj apel da osnivači kroz svoje predstavnike u školskim odborima zapošljavaju najkvalitetnije i time doprinose osiguravanju kvalitete u školama, da s druge strane savjesno i odgovorno planiraju upisne programe i šalju ministarstvu, da oni budu usklađeni sa razvojnim politikama, a ne s nekim drugim parametrima. Treće isto tako, da potaknu na kraju krajeva i izmjenu mreže škola koje je u ovom trenutku je malo upitna, zastarjela, isto tako ne odgovara nekim promjenama koje su se dogodile u društvu od trenutka kada se ta mreža donosi. I onda neka sva ta svoja pozitivna iskustva donesu u ovo Vijeće za strukovno obrazovanje. Ja i dalje mislim da u ovom vijeću bi recimo bilo logično da je predstavnik Ministarstva regionalnog razvoja i fondova EU, ali neću na tome inzistirati niti uvjetovati usvajanje ovog zakona … nećemo. Ono što je bitno je ova sredstva završe u pravim rukama i da ne bude pritisaka da se dodjeljuju po nekim ključevima drugim koji nisu ključevi … /Govornica isključena./ …
Hvala. Odgovorit će poštovana zastupnica Bedeković.
Ja ću krenut od kraja pa koliko mi vrijeme dozvoli. Dakle ja uopće ne sumnjam da će sva ova sredstva koja su namijenjena za centre kompetentnosti završiti u pravim rukama i na mjestima gdje je to doista potrebno. Svaka županija će dobiti jedan centar kompetentnosti, a onda je doista i tu se slažem s vama na osnivaču, na samoj školi i na kraju krajeva na svima koji se trude doprinijeti razvoju strukovnog obrazovanja da cijelu tu priču, dakle da postojeće centre koje će dobiti održavaju na način koji je primjeren, bilo da se ako školu idemo transformirati u centar i tako smo je zamislili, znači ona i dalje ostaje ustanova strukovnog obrazovanja koja je ujedno i centar kompetentnosti. I onda u okviru toga će itekako trebati razgovarati i o kvotama i o programima i o mreži koja po meni je stara, naravno da ju treba abdejtati. Mi imamo mrežu škola, po meni trebamo imati mrežu programa, a ne mrežu škola. Ali to je sada opet pitanje o kome možemo povesti neku novu raspravu. I evo ja doista se zalažem na stavljanje naglaska na osnivače za osnivače za davanje što više posla i obveza, ali jednako tako i kvalitetnu povratnu informaciju od strane osnivača i mislim da županije itekako to mogu i da itekako vode računa. Ja bar se sjećam nekakvog svog radnog vijeka pa jedan mandat sam provela kao pročelnica za obrazovanje u mojoj županiji, a te četiri i nešto godine je dovoljno vremena da vidiš i da uočiš koje su sve mogućnosti i putevi djelovanja osnivača, ali koje su i poteškoće dakle, i u komunikaciji i prema Ministarstvu i prema drugim institucijama. Znate, to je jedna prilično kompleksna priča što ne znači da na poboljšanju svi zajedno ne trebamo raditi. Hvala lijepo.
Hvala. Slijedeća pojedinačna rasprava je ona poštovanog zastupnika Hrvoja Zekanovića. Izvolite.
Uvaženi predsjedniče Sabora, uvažena ministrice. Danas govorimo o izmjenama i dopunama Zakona o strukovnom obrazovanju. Pa evo ga, neću govoriti na početku o onome što sam već naglašavao, odnosno što sam upozoravao. Krenuti ću ovako malo šire. Ovaj Zakon je jako bitan, ali kao što znamo, veći dio hrvatskih srednjoškolaca se upravo obrazuje u strukovnim školama, s tim da ću odmah upozoriti na jednu stvar što mi je krivo, a to je što nismo ovdje primijenili možda onaj zapadno-europski model, odnosno malo više se koncentrirali na dualno obrazovanje, nego imamo neku kombinaciju 3 programa, a to dualno obrazovanje u strukovnim školama je u zapadnoj Europi pokazalo jedan iznimno dobar rezultat. Ali ono što svi znamo i ovaj Zakon je morao prvo imati svoju strategiju koja je donesena prije 4 godine, a onda smo krenuli izradi kurikula. Ja ću reći opet, nažalost, smo krenuli u izradu ovih kurikula nižeg reda, nižeg ranga, pa smo izradili kurikulu za strukovno obrazovanje, pa evo sad govorimo o kurikulima za svaku pojedinačnu ustanovu, a dok ovaj nacionalni kurikul još nažalost nismo donijeli. Mislim da je to krivi redoslijed. Ovaj zakon je izrađivalo Ministarstvo već nekoliko godina, tako da su na njemu radili svi prethodni ministri, međutim, ono što je jako bitno, taj kurikul o kojem govorimo, mislim da nije napravljen na način kako treba, odnosno da ovaj prijedlog nacionalnog kurikula itekako ima velike zamjerke kod mnogih hrvatskih stručnjaka, akademika, sveučilišnih profesora. Ovdje evo koristim priliku da upitam ministricu zašto se konstantno ignoriraju ove brojne primjedbe HAZU-u na kurikulu. Ja ću ovdje iskoristiti ovih par minuta, pa ću pročitati neke od primjedbi koji su dali ugledni hrvatski znanstvenici i ugledni hrvatski profesori. Npr. profesor Boris Vilić iz Reider University-a iz New Jersey-a kaže da ga je ovaj prijedlog reforme kurikula, odnosno cjelovite, kako su je nazvali, kurikularne reforme razočarao. Akademik Ranko Matasović kaže da je ovo kontraverzno i da se ne smije provoditi na ovaj način. Marko Palekčić kaže da se ovdje koristimo metodama, odnosno da pokušavamo implementirati nešto što se pokazalo neuspješno u zapadnoj Europi. Prof. dr. znanosti Renata Marinković govori da je ovo sve skupa apstrakcija. Prof. dr. Stipe Botica ovdje govori da je ovo maglovita zamišljena reforma školstva. Akademik Krešimir Nemac govori o brojnim stručnim nedostacima ovdje i nekompetenciji kod sastavljanja, kaotičnosti u nastavi. Marija Azinović, prof. pedagog, govori o tome da se kroz ovaj dokument podcjenjuje uloga znanja. Akademik Ivica Kostović govori o tome da nema analize znanja. Bit će mi malo 10 minuta. Žarko Bošnjak govori o tome da je nedostatna ovakva reforma kurikula. Akademik August Kovačec kaže da postoje brojni struktovni nedostaci. Društvo hrvatskih književnika govori i nabraja brojne stručne propuste. Dr. znanosti Dubravka, sve su doktori znanosti uglavnom, nekome preskočim reći. Dubravka Smajić govori također da ovaj kurikulum u mnogo čemu nije usmjeren na njegovanje hrvatskog nacionalnog i kulturnog identiteta. Akademik Antun Dubravko Jelčić govori o brojnim promašajima, neprobavljivim promašajima i govori o tome da će ovo upropastiti hrvatsko školstvo. Ajde, evo ne bih iskoristio svih 10 minuta na nabrajanje ovih primjedbi. Došao sam negdje na desetinu tih primjedbi uglednih hrvatskih znanstvenika, akademika, sveučilišnih profesora. Možda sam koga i krivo citirao, ali na mreži svih mreža se može pronaći ovo o čemu ja govorim. Ali ovdje bih govorio još o nečemu kad govorimo o kurikulu koji je temeljni dokument za strukovno obrazovanje i radi se o lektiri. Evo, nedavno smo čuli da nam se u lektiru stavljaju, odnosno nameću pedofilski i pornografski sadržaji. Ovo neću čitati jer ovo je, znači ovi tekstovi i ovi citati nisu za Hrvatski sabor, nisu za javnost, ali molim objašnjenje jedno usput i što je s tim tekstovima. Državna pomoćnica, gospođa Lidija Kralj opravdavala je da svaki profesor može tu lektiru staviti kao sadržaj, ali da će on upozoriti djecu da je to neprihvatljivo ponašanje, odnosno da to ćemo pročitati i o tome ćemo govoriti, ali na koncu ćemo reći da to ne valja. Ali stvari su, blago rečeno, degutantne. Na kraju bih ipak se vratio na ona meritum, odnosno ono što sam govorio na početku o jednoj maloj stvari, a krupnoj stvari. A to je o primjeni hrvatskog jezika u hrvatskim zakonima, znači u svim službenim dokumentima. A radi se o tome da se i u ovom zakonu konstantno ignorira, da se koristi jedna tuđica, koja nije u standardnom hrvatskom jeziku, a radi se o izrazu kurikulum, a postoji inačica hrvatska koja glasi kurikul ili imamo i hrvatsku riječ koja glasi nastavni uputnik. Pa me zanima, evo ga, ciljam na ministricu i njezine pomoćnike odnosno suradnike, zbog čega vi, pa čak i mnogi kolege ovdje u Saboru ignoriramo standardni hrvatski jezik, ignoriramo mišljenje HAZU-u, ignoriramo mišljenje vodećih hrvatskih jezikoslovaca. Je li to inat ili je to nešto drugo? Znači, samo me zanima je li to inat. Ako je inat, recite iz inata je. Evo, nećemo, koristit ćemo stranu riječ, koristiti ćemo riječ koja se na način kako se u srpskom jeziku koristi, a u hrvatskom ćemo, a nećemo koristiti onu riječ koju bi trebali koristiti. Evo, ja bih sad ovu raspravu završio na način da pozdravim i našeg potpredsjednika Sabora Božu Petrova. Drago mi je da je sjeo konačno i na svoje mjesto nakon dugo vremena za koje je normalno dobro plaćen. Hvala.
Poštovani kolega, ja sam očekivao minimalno pljesak. Replika na izlaganje, zastupnik Bojan Glavašević. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Zekanović, imam nekoliko pertinentnih opaski na vaše izlaganje. Prvo niste govorili o temi, tema je strukovno obrazovanje, vi ste govorili o nečem potpuno drugom. Međutim i o tome o čemu ste govorili, govorili ste potpuno krivo. Kada pitate zašto navodite jednu grupaciju argumenata protiv kurikularne reforme niste naveli i drugu stranu, to se zove cherry picking, dakle to je pogreška u zaključivanju, morate, da biste dobili cijelu sliku navesti i druge argumente. Ali i od ovih koje ste naveli, naveli ste krivo, dakle akademik Krešimir se ne preziva Nijemac, nego Nemec. Znači morate paziti na te stvari. I konačno zašto mrzite latinski jezik, kolega Zekanović a i zašto kada već govorite i pokušavate ispravljati druge kolegice i kolege zašto to radite krivo? Dakle kurikul nije ništa hrvatskija riječ od kurikulum. Naime jedino što je više strano u riječi kurikulum je nastavak za nominativ jednine u latinskom. Riječ kurikul je također latinska riječ od glagola currere, curro riječ koja znači trčati, riječ kurikulum označava prije svega utrku pa onda trkalište i u konačnici kočiju u kojoj se utrkuje na trkalištu. Riječ kurikulum u ovome značenju u kojemu je prije svega u engleski a onda i u druge jezike poput hrvatskog prenesena označava se ovo drugo, dakle utrka, odnosno utrka života kao ili tijek, trak života. Ali ako vi meni možete objasniti, mislim ne možete, zašto bi riječ kurikul bila hrvatskija od riječi kurikulum. I bez brige, znam svu argumentaciju Sande Ham o tome onda biste trebali već koristiti riječ uputnik, to je hrvatska riječ, rekli ste da ju poznajete. Ali ovo kurikul i kurikulum da je jedno hrvatskije od drugoga je notorna glupost. U praksi između ostalog što i Sanda Ham kaže i jedna i druga riječ su jednako distribuirane. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku zastupnik Zekanović.
Evo uvaženi kolega ispričavam se uglednom akademiku Krešimiru Nemecu, krivo sam izgovorio njegovo ime lapsus linguae, nije bio lapsus cerebri nego lapsus linguae, čitao sam pa sam krivo pročitao, dogodi se svima, dogodi se i vama. Pa tako ste i pogriješili evo ga ovdje kod vaših izlaganja. Vidite kurikul je hrvatska izvedenica latinske riječi, kurikulum nije. Jer kada pravimo pridjev od te riječi onda imamo npr. u Srbiji, kako bi se reklo onda aluminijuski, kulikulumski, je li tako, je li dobro govorim? [[Upadica: Ne.]] Ne, ne govorim. A ovdje, a hrvatski se kaže kurikulski. Znači ovako, ja ne bih ulazio u jezična pitanja ovdje, toliko duboko, ali ako hoćete ja ću vam nakon ove rasprave dati materijal na 30 stranica koje su pisali ugledni hrvatski jezikoslovci gdje je itekako dobro elaborirano zbog čega treba biti hrvatska izvedenica latinske riječi, ja sam to rekao hrvatska izvedenica latinske riječi. I zato vi … [[Govornik se ne razumije.]] inzistirate na tome da ne postoje hrvatske izvedenice latinske riječi. Pa evo ne znam, biologija, kemija, sve su to izvedenice stranih riječi, zar nije tako? Pa i ovaj ovdje Parlament ili Sabor, pa i Parlament nije hrvatska riječ pa koji put je nazivamo tako. Imamo tisuću i jedan primjer gdje imamo strane riječi i hrvatske izvedenice. A imamo i riječi koje su latinske, odnosno nisu hrvatske riječi i koje su na krivi način uvedene u hrvatski jezik. Ukratko, ako se želite inatiti inatite se dalje jer ima taj interesantan jedan istočni prizvuk te riječi. Ja znam da to mnogima odgovara ovdje, meni osobno ne odgovara i volio bih da se koriste hrvatske riječi. Volio bih da to bude nastavni uputnik, ali ako ćemo hrvatsku izvedenicu onda je stvar jasna a to nije kurikulum.
Ja bih molio da diskusiju oko korijena, nastavka riječi, jezikoslovlja ostavite za neku drugu temu ili raspravu. Samo niste na kraju rekli je li želite koristiti hrvatske riječi ili izvedenice iz drugih jezika. Sljedeći zastupnik u pojedinačnoj raspravi koji se prijavio za raspravu je kolegica Sanja Putica. Izvolite.
Zastupnik se javio na raspravu. Ja se kao profesor hrvatskog jezika i književnosti neću osjetiti kompetentna ovdje raspravljati o tome. Cijenjena ministrice, previše sati evo već traje ova rasprava ali možda i prema u odnosu na važnost prijedloga zakona koji nam danas dolazi iz Vlade RH, koji je jedan u paketu, jedan od zakona u paketu reformskih zakona za provedbu reforme cijelog sustava obrazovanja, stjecanje kompetencija koje su potrebne tržištu rada u RH također je jedan od glavnih ciljeva ovoga zakona. Nedavno smo u saborskoj raspravi imali raspravu o Zakonu o Hrvatskom kvalifikacijskom okviru koja se usko može vezati uz ovaj zakon i tu smo potegnuli pitanje u više navrata o radu sektorskih vijeća za koje smatramo da bi i u prijedlogu ovog zakona mogli doprinijeti zapravo jednoj unaprjeđenoj primjeni kurikula strukovnog obrazovanja. Trebalo bi svakako da ta sektorska vijeća što prije profunkcioniraju, da redovito rade i da nas možda i javnost u tom smislu ne proziva radi širenja samo birokratskog aparata a ne oko konstruktivnog rada u sektorskim vijećima. Kolega Glavašević je očito unaprijed znao možda što ću ja govoriti, međutim sve naše rasprave na saborskom odboru vjerujem da će se oko toga složiti i kolege iz SDP-a i naši koalicijski partneri, ne idu, nikada nisu ni išli u smjeru da budemo različiti oko ovakvih prijedloga zakona koje se tiču naše djece, naših mladih i cijelog sustava obrazovanja nego pokušavamo izbistriti nekako najbolji prijedlog zakona koji ide u tom smislu. I ovaj amandman ne samo kluba HDZ-a, ne u smislu da bismo mi dali neke ovlasti županima niti županijama kao osnivačima nego da bi i oni podijelili odgovornost naravno u implementaciji ovakvoga zakona. Spominjana je ovdje i Strategija obrazovanja iz 2014. godine donesena u ovome Saboru. Nas u okviru prijedloga ovoga zakona interesira naravno mjera 24 16 koja propisuje reformu i strukovnog obrazovanja i u tome smislu i osnivanje centara kompetentnosti koji bi trebali unaprijediti sustav i osigurati kvalitetu u strukovnom obrazovanju. Kaže se u prijedlogu ovoga zakona da će ti centri funkcionirati isključivo i po postojećim prostornim i ostalim kapacitetima. Ono oko čega naravno i s pravom a poučeni i dosadašnjim iskustvima ne samo u paketu zakona koji dolazi iz Ministarstva znanosti i obrazovanja nego i drugih ministarstava postoji naravno bojazan oko ovlasti u osnivanju tih centara i oko njihovog funkcioniranja. Svi smo sretni i svi ćemo biti sretni ako se povuku sva sredstva iz EU, iz fondova EU koja su namijenjena osnivanju centara kompetentnosti. Ali mi dobro znamo koji smo radili u tom sustavu, da je zapravo za funkcioniranje tih centara najvažnije da nastavnici budu dobro educirani, da ravnatelji tih centara budu dovoljno motivirani da bi potaknuli svoje nastavnike da kvalitetno rade i naravno da imamo dovoljan broj djece koji bi upisivali te škole strukovne i naravno ostajali kao radna snaga na svojim područjima kako bi implementirali to svoje znanje stečeno u centrima kompetentnosti. Pri tome smatram da ne treba bježati od suradnje znanosti, obrazovanja i gospodarstva, uske suradnje. Dolazim iz kraja koji je visoko razvijeni turistički kraj i mi jednostavno primjerice u Dubrovniku niti u Dubrovačko-neretvanskoj županiji nismo u prilici odvojiti naše velike hotele, hotelske kuće, luku, zračnu luku, dakle ništa što dole imamo a u službi je turizma kao najjače i pokretačke gospodarske grane u odnosu na obrazovanje i na potrebe tržišta rada koji se javljaju. Doduše možemo prigovoriti u neku ruku sezonalnosti takvih poslova i tih struka koje se traže. Međutim, ipak vidimo da se i tu stvari pomiču, da je to nešto što nam cijelu godinu zapravo na tom području treba. Pa u tom smislu kao i dole treba raditi u svim ostalim područjima Republike Hrvatske. Također vezano za hrvatski kvalifikacijski okvir o kojem je raspravljano govorili smo i o standardu zanimanja kojeg je potrebno usuglasiti i standardu kvalifikacija, pa u tom smislu naravno i o jednoj novoj upisnoj politici koja će sigurna sam bit i u okviru ovog reformskog paketa, koja će olakšati našim učenicima i njihovim roditeljima da se odluče za upisivanje strukovnih zanimanja. Malo prije sam u replici kazala da sam u pripremi za ovu raspravu kontaktirala nekoliko ravnatelja obrtničkih, odnosno strukovnih škola koji su mi kazali da bi htjeli imati malo konkretnije i malo dostupnije informacije o povlačenju sredstava kao i edukacije njihovih kadrova. Ali ono što ih zapravo najviše muči to je nedovoljna opremljenost radionica, laboratorija i praktikuma u kojima učenici zapravo obavljaju tu svoju praksu i problemi sa nedostatkom dovoljnog broja gospodarstvenika, odnosno obrtnika koji mogu biti licencirani za provođenje i mentoriranje učenika. Trenutno u praksi imamo tzv. rekla bih JMO model ili jedinstveni model, međutim ovim zakonom hoćemo dijelom i dualni. Bilo bi dobro da njime malo detaljnije definiramo i sad smo negdje u praksi, rekla bih između ta dva modela. Bilo bi dobro da ovim zakonom malo detaljnije definiramo naše opredjeljenje za jedan model. U svakom slučaju podržavam ovaj prijedlog zakona uz neke prijedloge koje smo dali već i na odboru. I nadam se iskreno da će i ovaj zakon kao i ostali zakoni koji dolaze iz Ministarstva znanosti uspjeti u realizaciji sredstava iz fondova EU, ali i da će itekako biti usuglašeni i povezani sa svim ostalim zakonima koji nam dolaze pogotovo naravno sa krovnim zakonom, odnosno Zakonom o odgoju i obrazovanju. Hvala lijepo.
Kolegice Putica zahvaljujem. Prvi za repliku se javila zastupnica Maksimčuk, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Uvažena kolegice Putica, svi smo se evo složili da je nužno donijeti ovakav jedan zakon i da pod hitno moramo prestati obrazovati kadrove za München i Dublin. Naravno da moramo voditi računa i osluhnuti tu potrebe lokalne zajednice i mrežu škola prilagoditi okolnostima. Naravno da moramo osigurati bolje uvjete učenicima, ali i nastavnicima. No, vi ste se osvrnuli kako vi u vašoj županiji u biti nemate takav problem kakav zasigurno imamo mi u Slavoniji, odnosno u mojoj Brodsko-posavskoj županiji. Stoga evo kako je moje pitanje u biti upućeno vama, kako ujednačiti te pedagoške standarde posebice sada kada govorimo o nekom srednje školskom obrazovanju, kako imati jednake startne pozicije. Jer zasigurno nemamo jednake startne pozicije vi iz Dubrovačko-neretvanske županije i mi iz pet najslabijih slavonskih županija. Posebice evo ja ću reći brodsko-posavske županije. Mi iz izvornog proračuna zasigurno ne možemo izdvojiti toliko sredstava koliko mogu ove bogate županije, pa naravno bez pomoći države bojim se da nakon onih pet godina teško da ćemo moći održati ovaj projekat naravno koji ovaj puta i u svojoj prethodnoj raspravi sam pohvalila. Tako da evo, znači i ovim putem apeliram da država mora biti, znači od pomoći nama siromašnim županijama.
Odgovor na repliku, kolegica Putica.
Evo cijenjena zastupnice Maksimčuk, naravno zato sam i pitala prethodno u svojoj replici koliko poznajemo zapravo trenutno stanje na tržištu rada i koliko poznajemo trenutno demografsko stanje. Jer upravo su takve informacije podloga za izradu nove upisne politike na razini županija, gradova i općina. Upravo zbog nedostatka sredstava u proračunima županija kao što ste sami naveli recimo u Slavoniji, potrebna je ta uska suradnja između gospodarstva i sustava obrazovanja kako bi i gospodarstvenici u neku ruku mogli sudjelovati ako ništa onda barem u kvalitetnom opremanju takvih centara a što je najvažnije, i više puta je rečeno danas u raspravi, nakon što istekne razdoblje korištenja sredstava fondova EU-a, važno je te centre i održati, a održati ih nećemo naravno bez stanovništva na tim područjima.
Slijedeća replika je zastupnik Glavašević, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice Putica, vi doista jeste u pravu, ja nemam sposobnost prekognicije niti dar proroštva ali moj komentar bih, imate pravo naravno, bilo bi potrebno pojasniti, moj komentar se odnosio na sve naše rasprave koje smo vodili do sada na odborima a i naravno izvučene iz vaših komentara tijekom ranijih rasprava danas. Na temelju toga sam deducirao odnosno postavio tezu o različitim stavovima unutar između ostaloga i vašega kluba. Ali uvažavajući sve što ste rekli, dakako, zahvaljujem što se držali teme, ako ništa drugo. Hvala.
Zastupnica Vesna Pusić također se javila u ime završne riječi u ime Kluba zastupnika GLAS, HSU.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice sasuradnicima. Žao mi je da zbog nekih sveučilišnih obaveza neću moći govoriti sve vezano na ovaj zakon što sam si pripremila, ali barem da iskoristim ovu mogućnost da kažem 4 stvari ili 4 točke koje mi se čine zanimljive, koje su neka vrsta pitanja, komentara na ovaj zakon pa se nadam da ćete u završnom obraćanju to također uzeti u obzir. Prva točka centri kompetentnosti obuhvaćaju sve od usavršavanja nastavnika do pomoći pri zapošljavanju učenika. Meni je jasno da se ovaj zakon mora donijeti, ja to podržavam da se ovaj zakon mora donijeti zbog toga što treba iskoristiti novac i to je vjerujem, pragmatični po mom mišljenju, racionalniji pristup, svakako bolje nego da se inatimo i ne donosi se nešto što nam omogućava da iskoristimo europska sredstva za unapređenje uvjeta za naše učenike u školama. Međutim, ovo mi se čini jedan tako složeni sustav ti centri kompetentnosti kako su ovdje zamišljeni ili barem kako ih ja odavde iščitavam, da ne vidim kako bi zapravo mogli udovoljiti svim zahtjevima koji su pobrojeni ovdje u ovom zakonu kao njihova nadležnost pa vas molim ako možete malo pojasniti ili reći na koji način će se tome pristupiti. Druga točka je spominjanje zapravo u onom djelu u kojem se govori o mobilnosti, spominjanje cjeloživotnog učenja. Moj dojam je da cjeloživotno učenje u strukovnom obrazovanju i u ovoj vrsti obrazovanja nije isto što i u recimo srednjim školama i ljudima koji nakon srednjih škola su upućeni na postsrednjoškolsko obrazovanje da tako kažem ili sveučilišno obrazovanje. Moj je dojam da cjeloživotno učenje se u okviru strukovnog obrazovanja uglavnom odvija na poslu. Dakle, odvija uz rad. Da li u ovom slučaju se predviđa da se radi sa tim majstorima, šefovima različitih tvrtki koje zapošljavaju ovaj profil ljudi koji onda nužno po mom mišljenju, moraju sudjelovati u toj vrsti cjeloživotnog obrazovanja, dakle veliki dio tog obrazovanja ako treba biti smisleno, mora biti vrlo usko povezan sa poslom i na poslu koji ti ljudi rade. Treća točka je vrednovanje putem kreditnih bodova. Dakle, to vrednovanje putem kreditnih bodova u ovom slučaju nije mi sasvim jasno kako će se provoditi, je li to po nekim univerzalnim međunarodnim standardima kao što su kreditni bodovi na sveučilištu, da li je to nešto što će biti specifično za strukovno obrazovanje u Hrvatskoj, šta znači 10 bodova za vodoinstalatera, da li to isto znači i u Njemačkoj kao što znači u Hrvatskoj, kao što znači u Nizozemskoj ili je to nešto što je specifično definirano za hrvatske uvjete. I konačno, četvrta točka. Nacionalni centar za vrednovanje obrazovanja. To mislim da je zaista ključna stvar jer vrednovanje, to u prijevodu znači kvaliteta, je ključno da bilokoje obrazovanje ima smisla. A u ovom slučaju odstupati od kriterija, čak i od tih kriterija Nacionalnog centra za vrednovanje obrazovanja, mislim da bi bilo apsolutno štetno za strukovno obrazovanje i da bi ga degradiralo. Dakle, klub GLAS-a i HSU-a apsolutno podržava korištenje Nacionalnog centra za vrednovanje strukovnog obrazovanja. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Zastupnik Batinić javio se za repliku.
Hvala potpredsjedniče. Poštovana kolegice Pusić, samo jedan komentar. Ako sam dobro razumio, vi ste rekli da se ovaj zakon donosi iz pragmatičnih razloga vezano za milijun kuna sredstava koje su na raspolaganju iz europskih fondova da se može iskoristiti. Ja nisam tog stajališta i mi u klubu HNS-a smatramo da je nužno s obzirom i na situaciju koja je u gospodarstvu, koja je bila i sada u gospodarstvu, kada je praktički jagma za kvalitetnijim kadrovima, pogotovo koje, radnicima, koje izlaze iz škola strukovnih, a jednako tako i kada je na Zavodu za zapošljavanje bilo puno nezaposlenih i tada su poslodavci upravo težili što kvalitetnije. Naprosto postoji i pozitivna iskustva nekim sredinama i prije što se dešavalo i ne vidim razloga zašto bi to bio pragmatičan, naprosto smatram da je nužan i da je upravo ovaj zakon, što će omogućiti osnivanje centara kompetentnosti, da je to nadogradnja i da je to u korak sa vremenom. Jer današnje vrijeme, kada u određenim sektorima tehnologija napreduje tolikom brzinom, da naprosto nikakav kurikulum ili kurikulu, kolega Zekanović, nema ga ovdje, da dobro, ne može slijediti tehnološko napretke i ovo cijeloživotno učenje vjerojatno će se to definirati i kurikularnoj reformom strukovnog obrazovanja. Naime, nužno je da radnik, koji je, ne znam, da li stolar, da li mehaničar, koji ima i 20 i 30 g. staža da bude u razvoju sa novim tehnologija. I zato tu vidim priliku u ovom zakonu, pogotovo kod centara kompetentnosti, da se to može omogućiti.
Odgovor na repliku, zastupnica Pusić.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Možda zbog kratkoće, vremena koja mi je bio na raspolaganju, nisam dovoljno i jasno rekla, pragmatično je donositi ovaj zakon sada a ne kasnije kada bi bilo logično. Dakle, nakon što se donese kurikularna reforma i cijeli koncept obrazovanja u Hrvatskoj, bilo bi logično, da se nakon toga donosi ovakav jedan zakon, kao izvedenica iz toga. Međutim, obzirom da se radi o novcima koje treba iskoristiti, onda ima logike da se on donosi i prije toga, dakle, to je bila moja konstatacija. A drugo, što se centara kompetentnosti tiče, naravno, nitko nije protiv centara kompetentnosti, pa niti protiv ovih nadležnosti koje se tu spominju. Pitanje je samo razlika između napisanog i mogućeg. Dakle, ako imate neku dobru želju, to je odlično, da li je to moguće izvesti sa instrumentarijem koji je ovdje na raspolaganju, to je moje pitanje?
Za završnu riječ obratit će se ministrica obrazovanja Blaženka Divjak. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Poruka je strukovno obrazovanje je jednako važno kao i opće gimnazijsko obrazovanje i to treba tako i u zakonu biti i moramo na jednaki način tretirati i opće obrazovanje i strukovno obrazovanje. A ja bih se usudila reći da u ovom trenutku s obzirom na demografska pitanja i s obzirom na potrebe gospodarstva je reforma strukovnog obrazovanja prioritet. Edukacija nastavnika i mentora je ključna jer svaka reforma ili prolazi ili ne prolazi, uspijeva ili ne uspijeva na tome jesu li nastavnici, jesu li mentori, jesu li škole spremne za provesti jednu takvu reformu. Ja sam sigurna da ove izmjene i dopune zakona o kojima smo danas govorili, ja svima vama zahvaljujem na konstruktivnoj raspravi i primjedbama, su takve da nam osiguravaju dobru podlogu da bismo takvu reformu proveli. Edukacija nastavnika i mentora je ključna i ona se nalazi i propisana je i krovnom Zakonu o odgoju i obrazovanju u osnovnim i srednjim školama, ali i u ovome Zakonu i posebno se apostrofira kao jedna od važnih djelatnosti centara kompetentnosti, s obzirom da ugovori o suradnji to omogućavaju. Naravno, mi imamo i instrumente i načine edukacije koje ne ovise o centrima kompetentnosti, znači koji se redovito provode, koje redovito provode nadležne agencije, ali sada će se omogućiti da se nastavnici i mentori usavršavaju i kod poslodavaca. Bilo je dosta pitanja vezano uz 5 područja koja se posebno apostrofiraju za ovo prvo razdoblje za koje imamo sredstva u europskim fondovima, vezano uz regionalne centre kompetentnosti. Treba ipak istaknuti da tih 5 područja nije propisano Zakonom, nego je tih 5 područja ispregovarano za razdoblje 2014-2020., a naravno imamo priliku da za slijedeće razdoblje 2020-2027. postavimo drugačije prioritete i pokrenemo i centre kompetentnosti u drugim područjima, pa i u građevinarstvu koje je bilo nekoliko puta istaknuto kao primjer područja gdje treba puno stručne kompetentne radne snage koja redovito izlazi ili koja bi trebala biti zapravo izlazni rezultat rada strukovnih škola. Bilo je i pitanja oko mreže centara kompetentnosti, odnosno kako će se formirati takva mreža i koji će biti parametri. Ja moram kazati da je u Zakonu jasno kazano da će se kriteriji za implementaciju centara kompetentnosti stvarno propisati mrežom. Ministarstvo već sada ima jednu veliku zbirku parametara, rezultata, analiza, animacija koje pokazuju kako pojedini parametri utječu na mrežu, a jednako tako još uvijek se radi i na neki način redukciji skupa parametara kako bi se dobije smjernice koje su vrlo jasne, a koje sigurno su vezane i uz prostorni raspored tih centara, područnu zastupljenost, regionalni razvoj, znači poveznicu prema regionalnim strategijama, ali jednako tako, gdje se iskazuju i potrebe. Potrebe za prostornim uvjetima, materijalnim uvjetima, kadrovskim uvjetima i da se to zapravo omogući kroz daljnji razvoj centara kompetentnosti. Govorimo također i o optimalnom broju centara s obzirom na broj polaznika, broj ustanova strukovnog obrazovanja i ono što je najvažnije, potrebama tržišta rada i tu stvarno očekujemo veliki doprinos i osnivača da to prepoznaju. Znači, da dobro iščitaju potrebe, da su sigurni da su njihovi prijedlozi u skladu sa mrežom koja će se izraditi, koja će uskoro biti javno prezentirana i da su stvarno usklađene sa stvarnim potrebama na određenome području i sa razvojnim strategijama pojedinih županija. Ono što bih ipak voljela istaknuta da ovaj Zakon se ne odnosi samo i isključivo na iskorištavanje EU sredstva. To nije istina. EU sredstva su nam važan poticaj i važna osnova da možemo dobro opremiti prvih 20-ak centara kompetentnosti, ali to nije najvažniji razlog da se ove izmjene i dopune Zakona donose. Jer milijarda kuna, koliko god to izgledalo puno novaca, neće riješiti probleme i neće sigurno riješiti sve probleme i ono što treba istaknuti da će trebati povećati proračunska sredstva. Znači, proračunska sredstva posebno za strukovno obrazovanje, ali u tom kontekstu, naravno za obrazovanje i znanost općenito i tu računam na podršku Hrvatskog sabora i ohrabruje današnja rasprava gdje je veliki broj vas prepoznao da centri kompetentnosti razvoj strukovnog obrazovanja ne može i nije isključivo na sredstvima koja dolaze iz EU fondova. Treba istaknuti također da centri kompetentnosti moraju dati plan koji pokazuje da mogu kroz određeno razdoblje podići i razinu samoodrživosti jer ima jedna olakotna okolnost, a to je da su centri kompetentnosti će biti sadašnje škole. Znači, sadašnje škole su financirane iz državnog budžeta, iz decentraliziranih sredstava. Ta sredstva koja imaju osnivači su povećana već ovisno o tome barem na dva načina iz dva instrumenta. Znači, različitom, jednom promjenom zakona, a isto tako povećanjem sredstava za decentralizirane funkcije što već ove godine i imamo. Međutim, ne smijemo zaboraviti da samoodrživost ipak treba postići kroz određeni period, znači da pored onih osnovnih djelatnosti koje ima škola i koje se financiraju što iz državnog budžeta direktno, a što preko osnivača, preko decentraliziranih sredstava, da svakako ova veza s poslodavcima i usluge koje se pojavljuju na tržištu, oni sigurno moraju generirati prihod centara kompetentnosti, inače smo promašili što zapravo centri kompetentnosti jesu jer ako izmaknemo ovaj razvojni segment i povezanost prema tržištu, onda se zapravo radi i dalje samo o strukovnim školama. I jako je važno da ova samoodrživost bude naglašena iako, kao što sam kazala, financiranje iz budžeta i direktno iz državnog budžeta ili preko osnivača je nešto što nam garantira da one osnovne djelatnosti i jedan prvi sloj nadgradnje, sigurno neće biti bez financiran. Naravno postoje sredstva iz drugih EU fondova za druge aspekte strukovnoga obrazovanja, za promociju strukovnog obrazovanja, za izradu kurikuluma, za opremanje škole, znači nije sve uključeno samo u centre kompetentnosti, to je također važno osjetiti i također važno planirati za sljedeće razdoblje. Kurikularna reforma strukovnog obrazovanja, naravno sadrži ovu promjenu paradigme obrazovanja koja se temelji sada na kompetencijama a ne na sadržajima i koja bitno uključuje učenje temeljeno na radu. I to je svakako najvažnija komponenta reforme strukovnoga obrazovanja i ona ide paralelno sa kurikularnom reformom općeg obrazovanja koja nije dotaknula, odnosno, u manjoj mjeri je obuhvatila ovaj dio strukovnog obrazovanja, ali kao što sam kazala, mi u ministarstvu punom parom radimo i dalje ćemo raditi baš na ovom segmentu strukovnog obrazovanja, kako bismo od jeseni, osim što imamo eksperimentalnu provedbu kurikularne reforme, općeg obrazovanja imali jedan dio eksperimentalne provedbe strukovnog obrazovanja. Neki od vas su primijetili, ja se slažem, da je vrlo važno, čim prije, jasno razraditi model dualnog obrazovanja, znači hrvatski model dualnog obrazovanja, koji uzima u obzir sva ova pozitivnog iskustva, austrijskog, njemačkog, švicarskog modela, ali koji isto tako uzima u obzir koja su trenutna potreba gospodarstva i koje su trenutne mogućnosti, da gospodarstvo, da poslodavci financiraju onaj dio naukovanja, kada je učenik istovremeno i radnik i zapravo je kod poslodavca određeno vrijeme. Znači, moramo stvarno to dobro usuglasiti kako bismo bili sigurni, da taj model dualnog obrazovanja, za određeno zanimanje, stvarno može postići i rezultate koje se očekuju s pravom. Naravno, sustav, obrazovanja se mora kontinuirano poboljšavati i biti fleksibilan. To nam omogućava i instrumenti hrvatskog kvalifikacijskog okvira i to na svim razinama. Ja moram kazati da su sva sektorska vijeća uspostavljena, da su članovi sektorskog vijeća educirani, sad malo imam osjećaj ko da sama sa sobom razgovaram, pa ako. Evo, neću dugo, stvarno neću iskoristiti ovih 30 minuta, evo još par minuta, pa vas, evo ja sam vas pažljivo slušala, hvala vam. Znači ti instrumenti hrvatskog kvalifikacijskog okvira, preko tih standarda zanimanjima omogućavaju fleksibilne, znači fleksibilizaciju i kontinuirana poboljšanja. Jer kad se promijeni standard zanimanja, može se promijeniti standard kvalifikacija i onda temeljem toga i strukovni programi ili programi u visokom obrazovanju, znači, studijski programi. I u tom smislu još ću jednom dijelu treba, pojednostavniti procedure, kako bi se brže dobili novi standardi zanimanja, na tome radimo zajedno sa Ministarstvom rada. Upisne kvote su dio tog paketa, koje omogućavaju znači brze promjene upisnih kvota koje moraju slijediti potrebe. Svakako treba uskladiti na način da u strukovnim obrazovanja, znači u srednjem obrazovanju, gdje sudjeluju bitno osnivači, da oni preuzimaju svoj dio odgovornosti. A kod visokog obrazovanja, naravno to nije sad paket u kojem mi razgovaramo, ali su programski ugovori ti koji će omogućiti da vrlo jasno iskazujemo svoje potrebe i kao država funkcioniramo na način, da možemo sa visokom obrazovanjem, posebno sa sveučilištima dogovarati koje su to potrebe i na koji način će se one dodatno financirati. Još je tu bilo nekih pitanja od nekih zastupnika, koje sada nema, pa ne znam dal treba odgovarati s obzirom na podmaklo vrijeme, ali ću naglasiti da cijeloživotno učenje je sigurno dio djelatnosti centara kompetentnosti, ali isto tako treba uzeti u obzir da cijeloživotno učenje i usavršavanje nije rezervirano niti za akademske institucije, akademske vještine, nego da promjena načina rada, promjena brze promjene tehnologije, sigurno utječu na to da kontinuirano treba se osposobljavati i zapravo imati jednu dvosmjernu komunikaciju. Jer u centrima kompetentnosti, osim što imamo transfer tehnologije i znanja prema poslodavcima vrijedi obrnuto. Jer mi danas imamo situaciju da u gospodarskim subjektima znači razvoj ili razina tehnologije sigurno veća nego u školama i mi moramo na neki način iskoristiti tu mogućnost dijaloga i suradnju unutar centara kompetentnosti, kako bismo i to cijeloživotno učenje, odnosno, osposobljavanje, također omogućili i to sigurno nije rezervirano samo za akademske institucije. Također kreditni bodovi su potrebni za mobilnost, europske preporuke i rasprave, evo ja sam sudjelovala i na vijeću ministara, gdje se posebno i ja sam isto u tom smislu raspravljala, posebno se isticalo, da mobilnost na europskoj razini, treba biti takva da uključuje i strukovne škole, strukovne kurikulume, da to nije kao što se često puta kod nas misli, samo za visoko obrazovanje ili za opće obrazovanje. Kontrola kvalitete, osiguravanje kvalitete, uloge svih agencija i centara, također treba iskoristiti u tome smislu. Oko osnovnih ideja, ja sam sigurna, iz ove rasprave imamo suglasje u Saboru, imamo suglasje u javnosti, međutim, sada slijedi implementacija, naravno ja se nadam i vjerujem da ćete dati podršku ovim izmjenama i dopunama zakona. Međutim, tu sada zahtjeva se i sudjelovanje svih dionika ali i preuzimanje odgovornosti za ono gdje sudjelujemo, znači ministarstva, država, osnivači, škole, nastavnici a isto tako i Hrvatski sabor za osiguravanje dodatnih proračunskih sredstava kako ne bismo isključivo govorili i temeljili svoj rad na europskim i razvoj na europskim fondovima, jer to sigurno nije održivo. Mi u tom smislu obilazimo sve županije, razgovaramo znači, ulazi se u svaku školu, razgovara se s osnivačima, razgovara se s ravnateljima, sa učiteljima, isto tako ćemo osigurati i tehničku pomoć za pripremu ovih projekata za centre kompetentnosti, kako bismo bili sigurni da tehnički razlozi neće biti ti koji će onemogućiti kvalitetne … [[Govornik se ne razumije.]] onemogućiti da kvalitetne prijave dobijemo i da iskoristimo sva sredstva. Znači, to se sve skupa radi paralelno u to možete biti uvjereni. Bilo je još nekih primjedba u raspravi na koje se neću osvrtati, jer se namjerno ili iz neznanja izgovorilo niz alternativnih činjenica koje nisu povezane s temom i ja sada stvarno neću opterećivati ovu završnu riječ sa osvrtima na takve stvari. I na kraju, pozivam sve vas poštovane zastupnice i zastupnike Hrvatskoga sabora da podržite izmjene i dopune Zakona o strukovnom obrazovanju koje je sigurno podloga za kvalitetnu reformu strukovnoga obrazovanja i koji osigurava budućnost za našu djecu. Ovo je demografska mjera. I da se osvrnem na zastupnika Panenića koji je govorio o gospodarstvu, ovo je sigurno i podloga kako bismo i gospodarstvu dali određeni impuls pogotovo u ovom dijelu gdje nam je potrebna kvalitetna radna snaga vezano uz strukovnu, koja dolazi iz strukovnoga obrazovanja ali ne samo zato da bismo dobili kvalitetne radnike nego zato da bismo kod naših učenika koji završavaju strukovno obrazovanje razvili i kompetencije i inicijativnost, poduzetnost da i sami mogu znači biti i samozapošljivi i da mogu biti inovativni, kreativni, na taj način ne samo udovoljavati potrebama tržišta rada nego i razvijati tržište rada i gospodarstvo u Hrvatskoj. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem ministrici divjak. Zastupnik Milorad Batinić, javio se za repliku. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Ministrice kada ste govorili o centrima kompetentnosti, to je i u političkom životu zaokupilo imam osjećaj najveću pažnju, tako i pojedinih župana koji očito naravno nisu se udostojili niti pročitati zakon da si rastumače što znači, kako, na koji način će se određivati mreža, tko će određivati mrežu. I već su ultimativno zahtijevali da određene škole, strukovne, da budu njihovi centri kompetentnosti. I sada slušajući vas što sve trebaju kriteriji koji bi mogli biti, prvenstveno odnosi se na održivost sustava, ne kratkotrajno, dok ima europskog novca nego dugoročno. Po mojim spoznajama pošto se radi o Varaždinskoj županiji to neće biti moguće niti dugoročno održivo. E sada, bez politike nema obrazovne reforme, nema ovoga zakona. Da li i na koji način je moguće samovolju određenih župana koji su u ime osnivača, da ih se usmjeri, da ih se dodatno educira ili smatrate da je dovoljan razgovor sa njima da im se objasni koje škole mogu ići strukovne u centre kompetentnosti a koje ne. Prvenstveno iz razloga što se na području Varaždinske županije uglavnom radi se o strojarstvu, elektrotehnici gdje već u postojećim školama postoje centri izvrsnosti i centri kompetentnosti samo može biti nadogradnja, znači dodana vrijednost postojećem a školu koju on preferira iz, da me se krivo ne bi shvatilo iz nečeg ispodprosječnog želi se radi iz razloga što se vidi mogućnost apsorpcije novca za nekakav fiktivan nečiji cilj. Koji su instrumenti ministarstva u tome dijelu?
Hvala odgovor ministrica Divjak, izvolite.
Hvala lijepa. Ja se slažem da je važan dijalog, da je važna razmjena informacija, jednako tako je važno da budemo svjesni da ćemo dobiti i osigurati pomoć kod pripreme projekata, znači to je ono što ministarstvo već sada radi, znači konzultacije, materijali, vrlo jasne, ja ću reći smjernice oko toga na koji način će se vrednovati, one prijave koje dođu, kako se izrađuje mreža. Međutim, svaki župan, svaki osnivač treba škole, treba stvarno preuzeti odgovornost da svoj prijedlog, ne samo kvalitetno izradi sa tehničke strane da može koristiti dva fonda, pazite to nije jednostavno jer koristimo Fond za regionalni razvoj koji je uglavnom usmjeren na razvoj infrastrukture i Fond za, dakle Europski socijalni fond gdje više govorimo o unapređenju ljudskih kapaciteta odnosno potencijala, znači ne samo to nego treba povezati se sa strategijom znači razvoja pojedine županije. Također treba jasno izraziti koje su to potrebe tržišta rada, koji su to ugovori sa poslodavcima, koji su to poslodavci koji iskazuju vrlo konkretan interes da sudjeluju u radu centra kompetentnosti. Ne samo da sudjeluju na način da koriste usluge nego da doprinose razvoju jednog takvog centra. I bilo kakvi ultimatumi, u ovom slučaju ja mislim da su kontraproduktivni, ono što svi moramo imati na umu da je ovaj zakon ovdje da bismo pružili našim, našoj djeci budućnost u Hrvatskoj. A isto tako ja mislim da nitko od nas nema taj konfort, taj luksuz, bez obzira je li to ministrica, jesu li to zastupnici, jesu li to župani da zbog svojih kaprica ne osiguramo ovo što sam kazala. Znači kvalitetno strukovno obrazovanje, centre kompetentnosti koji će biti relevantni za određenu županiju i širu regiju i u tom smislu ja na sve apeliram da tako djelujemo.
Hvala. Zastupnik Ivan Pernar, javio se za repliku. Izvolite.
Gospođo Divjak, statistike iz hrvatskog obrazovanja su zastrašujuće. Ove godine, odnosno prošle godine upisano je u osnovnoj školi samo 317 tisuća učenika. Te brojke govore više od bilo kojih riječi. I nažalost, vi ste dio Vlade koja ne rješava probleme u Hrvatskoj, koja ne čini ništa da zadrži mlade ljude koji odlaze već naprotiv, ljudi koji su sa doktoratima, njima se daju otkazi a oni pak drugi koji najčešće imaju vrlo skromno obrazovanje njih se zapošljava u državnim institucijama, gura ih se na najviša mjesta, čak imali smo slučaj vodoinstalater je stavljen kao ravnatelj knjižnice, vaš drugi član, odnosno član HNS-a Blažeković sa srednjom školom se gura kao konzul u New Yorku. I upravo zbog takvog vašeg ponašanja, vaše stranke i vaših koalicijskih partnera ljudi gube vjeru u obrazovanje, gube vjeru u to da ima smisla truditi se kada vide koji su zapravo jedini kriteriji za uspjeh i za kadroviranje. Nažalost, svojim sudjelovanjem u ovo Vladi, vi podupirete takvu politiku, vi sudjelujete u takvoj politici aktivno i vi ne činite zapravo ništa da se stvari promijene. Vama na savjest i na dušu, vjerujem da će, odnosno siguran sam da će birači to prepoznati kad budu idući izbori i kažem, rušite sva prava, profesorima ukidate naknade za prijevoz, znači da ne mogu više svojim vozilom ići do radnog mjesta iako znate da raspored autobusa se ne poklapa nužno sa satnicom određenog profesora itd., itd. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku, ministrica Divjak.
Ja mislim da svojim sudjelovanjem u Vladi stvarno radim kvalitetan posao. Radim posao koji je vezan uz znanost i obrazovanje, ja mislim da se rezultati vide. Ovaj prijedlog zakon je također svojevrsna demografska mjera, ja sam to objasnila ranije pa sad neću ponavljati zašto je tome tako. Jednako tako ću kazati da ljudi koji doktoriraju, mladi ljudi koji doktoriraju na našim fakultetima, u sklopu naših instituta, jednako kao i njihovi kolege koji su u Europi i u svijetu mogu ostati raditi na tim institutima ili mogu raditi u gospodarstvu i to je uobičajena praksa u zapadnim europskim državama. Znači mi moramo razvijati sustav koji nije samo usmjeren na to da imamo reprodukciju pomoću doktorata znanosti na fakultetima, na institucijama, nego da postoji da transfer znanja i tehnologija koje ide u gospodarstvo, to je vrlo važno. To je vrlo važno napomenuti. I još ću kazati tek toliko dane ostane u zraku, ne ukida se nikakva naknada za prijevoz, pomoću temeljenog kolektivnog ugovora čak je unaprijeđen taj sustav, prema tome, učitelji, nastavnici, profesori i dalje mogu koristiti javni prijevoz, mogu koristiti osobno vozilo, mogu koristiti sve one načine kao štosu koristili i sada. Jedino što je napravljeno da je podignuta naknada po kilometru za one koje po uvjetima je stekao iz TKU-a koriste osobno vozilo. Tako da bih ja kazala da moramo se klonuti alternativnih činjenica nego moramo provjeravati stvari a ja kao ministrica znanosti i obrazovanja, stvarno se za to i zalažem. Evo hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Zastupnik Ivica Mišić javio se za repliku.
Hvala potpredsjedniče Sabora, poštovana ministrice Divjak. Naravno podržavamo ovaj zakon i hvala bogu da se nakon 20 godina netko sjetio da strukovne škole podrži. Međutim, jednu stvar koju sam htio reći kao poslodavac, znate i sad … [[Govornik se ne razumije.]] kroz vaše izlaganje ste rekli da bi poslodavac trebao nešto financirati Stoji, uredu, sve to može biti, to je nekada i rađeno, međutim sad su neka druga vremena. Poslodavci jednostavno nemaju dovoljno novaca da izdvoje za tu djecu naravno što bi svi željeli dati. Sad zamislite jedan mali grad gdje ima dvadesetak konobara ili kuhara, u tom malom gradu gdje bi trebali se negdje obaviti praksa. Vi nemate toliko restorana, nemate toliko ili električara, nebitno, nemate mogućnosti tu djecu rasporediti na tu praksu. Ako netko primi 5 kuhara u svoj restoran on mora izdvojiti novac za te učenike. Moj prijedlog je da država podržava i dadne taj novac da stimulira učenika a da poslodavac je onaj koji ne može, ne plati, nek' ima ugovor s njima da ne plati jer svi neće moći platiti. Naravno, ako poslodavac može, svakako će platiti, to bi bilo najpristojnije, najbolje, ali vodite računa da će biti poslodavca koji bi željeli ali ne mogu. I da bi država trebala uskočiti, mada bi moj prijedlog bio da mi te kojekakve strukovne škole nagradimo i roditelje na kraju, da šalju djecu u takve škole jer nama nestalo je i majstora i električara i bravara i stolara i svih zanata, teško ćemo ih dobiti jer je sve manje mladih ljudi ali da bi zadržali i da bi ih poslali u te škole, morate stimulirati čak njihove roditelje da ih školujete da će oni to biti i da nastave raditi kod tih poslodavaca. Ali mi znamo da su mali poslodavci u većini slučajeva u krizi i o tome povedite računa pada to država sufinancira ako poslodavac ne može.
Hvala. Odgovor ministrice Divjak.
Evo hvala lijepa da imam priliku još jedanputa to pojasniti, znači imamo tri različita modela. Znači jedan je ovaj model naukovanja gdje učenik provede u školi, dio kod poslodavca a druga sva modela podrazumijevaju opremanje škola, a ovi centri kompetentnosti su baš zato i osnovani kako bismo osigurali kvalitetnu, praktičnu nastavu, učenje temeljeno na radu. Laboratorije, kuhinje koje će biti visoke klase, dakle druge načine i druge vrste i opremu za koje smo sigurni daće omogućiti učenicima da u unutar škola, unutar ovih centara zapravo steknu ova praktična znanja i vještine. Zato se i išlo na ovaj koncept i ja se veselim da ste prepoznali daje to nešto što svakako treba podržati. A hrvatski model dualnog obrazovanja, to je nešto što ćemo uskoro predstaviti i uzet ćemo u obzir i ono što vi govorite jer … [[Govornik se ne razumije.]] su također informacije koje dobivamo od poslodavaca, da nisu svi poslodavci u mogućnosti to na jednaki način podržati i zato i imamo ova tri modela. Hvala vam.
Zastupnik Tomislav Panenić javio se za repliku.
Hvala lijepa. Poštovana ministrice, meni se izuzetno svidjelo i vaša poveznica ovoga što sam govorio i prijedloga koji usvajate, i ja bi se i složio upravo u tom smjeru, znači da obrazovanje pogotovo strukovno, praktično obrazovanje je ključno da bi se napravio neki pomak pa i gledajući samo kvote radnika iz drugih zemalja koje odobravamo, vidi se zapravo da većina dolazi upravo iz nečega što bi trebalo strukovno obrazovanje stvarati u Hrvatskoj. Ja bi samo naveo jedan primjer sa terena kojeg je u gradu Vukovaru, tvornica Borovo, jedan obućarski centar, način na koji se sada događanja neka recentna dogodila nažalost negativna da imaju nedostatak radne snage, upravo radnika koji bi trebali raditi na šivanju i drugim poslovima. I onda se dogodi da zapravo jedan poslodavac Activ obuća HX poznatiji oni zatvaraju pogon i na kraju dvije tvrtke, jedan dio tih radnika uzmu sebi. Zapravo na tržištu rada nema ponude. I to je nešto što se događa da stvarno jedan centar koji bi mogao ne samo da je industrijski bio, da ima svoju povijest nego da bi mogao biti i snažan obrazovni. Nema čak ni interesa za tu školu, nemamo spremne mlade djece, zapravo u tom trenutku djeca, kasnije da budu radnici koji bi za te plaće radili. I onda dolazimo do paradoksa gdje imamo nezaposlene na zavodima, s druge strane imamo potrebe za tržištem rada. I ako to budemo nastojali rješavati isključivo putem odobravanja radnih dozvola onda definitivno da i cijela ova logika koju vi predstavljate, koju su neki napredni ja bih rekao ravnatelji škola već usvojili. Na primjer dobar je primjer Srednja poljoprivredna škola u Brodu koji su takav jedan praktikum napravili. To je zapravo nešto što nekada pokazuje se ni ne treba imati konkretno zakonsko rješenje, nego može biti jedna inicijativa. Prema tome, ja bih pozdravio i nadam se uspjehu prijedloga. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku ministrica Divjak.
Hvala. Što ste vi kazali zapravo pokazuje da su ovi naši sustavi i naravno da je tako i svuda u svijetu kompleksni. S jednim zakonom se ne mogu riješiti svi problemi, ali zakonske podloge moraju biti. Moraju biti takve da omogućavaju fleksibilnost, rast i razvoj. Postoji čitav niz zakona koje također trebamo prilagoditi, ali bih prije svega rekla da moramo biti konačno konstruktivni na svim razinama i na neki način uspostaviti povjerenje između škola, poslodavaca, osnivača, država i svi zajedno moramo na tome raditi. Tako da se ja veselim tome da smo danas imali najvećim dijelom vrlo konstruktivnu raspravu ovdje u Saboru. I sve ono što ste kazali mi smo zapisali i trudit ćemo se raditi na način da uspostavimo to uvjerenje, da svrsishodno iskoristimo sredstva i dalje razvijamo sustav, a na vašu podršku računam.
Zahvaljujem. Sa ovim smo iscrpili raspravu. Zaključujem raspravu.
Idemo sada na konačni Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni zakona o strukovnom obrazovanju, drugo čitanje P.Z.E. broj 250, predlagatelj akta je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Amandmane su podnijeli Klub zastupnika HDZ-a i zastupnik Hrvoje Zekanović. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenim amandmanima. S nama je poštovana Branka Ramljak, državna tajnica u Ministarstvu znanosti i obrazovanja. Izvolite.
[[Upadica Jandroković: prvi je amandman Kluba zastupnika HDZ-a, ako ga prihvaćate, ne trebate obrazlagati. Molim vas uključite..]] Ne zamjerite mi. Poštovani predsjedniče i uvaženi zastupnici i zastupnice. Prihvaća se amandman Kluba zastupnika HDZ-a.
Onda on postaje sastavni dio Zakona. I imate još jedan amandman. To je amandman zastupnika Hrvoja Zekanovića.
Što se tiče ovog slijedećeg amandmana, radi se o izmjeni izričaja kurikulum u kurikul, međutim moram kazati da izmjene i dopune Zakona o strukovnom obrazovanju, one se temelje jasno na svim zakonskim propisima, na ostalim propisima koji postoje trenutno u RH i tamo svuda stoji kurikulum. Prema tome, i ovaj Zakon o izmjenama i dopunama o strukovnom obrazovanju, treba se koristiti termin kurikulum, stoga mi ne prihvaćamo ovaj amandman.
Kolega Zekanović, očitovanje. Izvolite.
Mislim da je obrazloženje smiješno, u najmanju ruku. Inače, u čl. 5. Ustava RH kaže: U RH zakoni moraju biti u suglasnosti sa Ustavom. Nadalje, u članku 12. Ustava RH stoji „U Republici Hrvatskoj u službenoj je uporabi hrvatski jezik i latinično pismo.“ Hrvatski institut za jezik, HAZU, stotine hrvatskih jezikoslovaca su sugerirali odnosno rekli daj e jedino točno da se koristi izraz „kurikul“ a ne izraz „kurikulum“. Inače da se razumijemo hrvatski jezik je nastavni uputnik ali izvedenica iz latinskog jezik koja se može i smije koristiti u hrvatskom jeziku je kurikul. Imali smo priliku promijeniti Zakon o strukovnom obrazovanju, ja ću kod svakog zakona gdje budemo vidio ovu ili neku drugu jezičnu pogrješku i dalje intervenirati i smatram da je ovo nedopustivo pogotovo jer se radi o Ministarstvu obrazovanja koje bi trebalo voditi računa o tome da se koristi da se koristi standardni hrvatski jezik svugdje a ne samo u zakonima, a u zakona ja bi rekao, prvenstveno. Stoga tražim glasovanje o amandmanu.
Glasujmo o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Utvrđujem da amandman nije dobio potreban broj glasova. Pa dajem onda na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o strukovnom obrazovanju, molim vas glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 105 glasova za i 10 suzdržanih donesen zakon o izmjenama i dopunama Zakona o strukovnom obrazovanju.
Sljedeća točka na dnevnom redu rasprave je Konačni prijedlog zakona o obavljanju geodetske djelatnosti, drugo čitanje, P.Z.E. br. 169. Zastupnik Nikola Grmoja, izvolite. Slijedimo raspravu, sada je ponovit ću: - Konačni prijedlog Zakona o obavljanju geodetske djelatnosti, drugo čitanje, P.Z.E. broj 169. Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. u vezi s člankom 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave članak 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Danijel Meštrić državni tajnik u Ministarstvu graditeljstva i prostornog uređenja. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Važeći Zakon o obavljanju geodetske djelatnosti donesen je 2008. godine sa svojim izmjenama 2011. i 2013. Vidite da je tu već prošlo više od deset godina od kako je na snazi postojeći zakon. Znamo da se puno stvari promijenilo u tih deset godina od informacijskih sustava od samih katastarskih izmjera i opravdan je razlog da se pred vama nađe novi Zakon o obavljanju geodetske djelatnosti. Predloženim zakonom koji je izradila Državna geodetska uprava uređuje se obavljanje geodetske djelatnosti i stručnih geodetskih poslova te udruživanje u Komoru ovlaštenih inženjera geodezije, pri tome mislimo na temeljni ustroj, djelokrug, javne ovlasti i članstvo u komori. Pored općih odredbi predloženi zakon sadrži odredbe koje se razrađuju na stručne geodetske poslove koji utječu na kvalitetu službenih državnih evidencija u prostoru koji služe za vođenje i održavanje katastra nekretnina i katastra zemljišta te isto tako na stručne geodetske poslove za tehničke i druge potrebe. Predloženim zakonom utvrđuju se odgovorne osobe i suradnici koji u različitim svojstvima pod određenim uvjetima mogu obavljati stručne geodetske poslove. Isto tako propisuju se odgovornosti i obveze osiguranja od odgovornosti, organizacijski oblici obavljanja stručnih geodetskih poslova, propisuje se suglasnost za obavljanje stručnih geodetskih poslova od strane Državne geodetske uprave. Isto tako rješava se pitanje prava stranih osoba koji obavljaju geodetske poslove na području RH, definira se pitanje stručnog ispita i stručnog usavršavanja, isto tako definirane su i odredbe u udruživanju u Hrvatsku komoru ovlaštenih inženjera geodezije i naravno nadzor nad provedbom zakona i prekršajne odredbe. Predloženim zakonom otklanjaju se određene administrativne prepreke sadržane u važećem zakonu te se iste usklađuju sa zakonodavnim rješenjima država članica EU. Implementirane su Direktive 2005/36 EZ znači Direktiva o priznavanju stručnih kvalifikacija i Direktiva 2006/123 EZ znači Direktiva o uslugama na unutarnjem tržištu. Predloženim zakonom propisuju se uvjeti koji moraju ispunjavati ovlašteni inženjeri geodezije, isto tako udruživanje u njihove zajedničke urede i pravne osobe registrirane za obavljanje stručnih geodetskih poslova, a kojima se osigurava kontrola stručnosti, izvršenja stručnih geodetskih poslova, a koje provodi Državna geodetska uprava kroz sustav izdavanja suglasnosti za obavljanje stručnih geodetskih poslova i kroz ovlaštenja za što je nadležna strukovna komora. Predloženim zakonom vrši se usklađivanje sa relevantnim propisima EU u kontekstu ujednačavanja pravila za strane osobe koje mogu slobodno obavljati poslove pod istim uvjetima kao i pravne osobe koje imaju poslovni nastan u RH. Za provođenje ovog zakona nije potrebno osigurati dodatna financijska sredstva u državnom proračunu. U odnosu na tekst iz prijedloga zakona koji je prošao prvo čitanje u Hrvatskom saboru, Konačni prijedlog Zakona dorađen je u pravnom i nomotehničkom smislu te nije došlo do značajnijih suštinskih promjena. Pored navedenog predlagatelj je i pojedine odredbe doradio radi boljeg razumijevanja i jasnoće i na način da je propisana usluga provođenja tehničkog nadzora, jasnije je propisana usluga provođenja tehničkog nadzora nad katastarskom izmjerom i izradom elaborata, propisano je donošenje općeg akta komore koji regulira pitanje priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija i pravila za slobodno pružanje usluga na privremenoj i povremenoj osnovi, te su izmijenjene odredbe koje se odnose na prestanak članstva na komori ovlaštenog inženjera geodezije u slučaju odlaska u mirovinu. Evo, ja se zahvaljujem.
Zahvaljujem državnom tajniku. Zastupnica Anka Mrak-Taritaš javila se za repliku. Izvolite.
Hvala lijepo. Ja bih zapravo samo pitala predlagača vezano uz odredbu čl. 49., st. 2. dakle, ono što je bio prijepor i na odborima i što smo raspravljali kada je u drugom čitanju došao Zakon, to u prvom čitanju nije bilo, dakle, to je bilo u drugom čitanju, da se visina upisnine članarine i naknade za ... [[Govornik se ne razumije]] ,,, članova komore uz prethodnu suglasnost Državne geodetske uprave. To je jedina komora koja će imati takvu jednu odredbu, ja upozoravam da ni komora arhitekata ni drugih inženjera u graditeljstvu nema. Odgovor državnog tajnika koji je tad bio je bio da su još nekakvi dogovori, pregovori ili bilo što drugo. Ako ostane ovako, mi ćemo tu dati jedan amandman, a mene samo zanima da li su ipak u međuvremenu bili određeni razgovori i da li će Vlada možda u tom smislu ići sama sa amandmanom na ovaj Prijedlog zakona jer ne bi bilo dobro da postoji jedna-jedina komora koja će imati tu odredbu, a druge komore nemaju. Pa evo, da nam predlagač odgovori već sad da ne dajemo amandmane i da možda tu se ne iscrpljujemo. Hvala lijepo.
Izvolite.
Ja se zahvaljujem. Primjedba je dobra. Mi smo dobili amandman i od Kluba zastupnika GLAS-a, znači od vašeg kluba zastupnika, ali isto tako po istom, zapravo vrlo sličnom, zapravo isti je kontekst, smo dobili i od Kluba zastupnika HDZ-a i od Kluba zastupnika HNS-a, tako da Vlada će sigurno o tome raspravljati, pa ćemo u petak donijeti odluku. Hvala.
Jel žele izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu. Prvi u ime Kluba zastupnika HDZ-a javio se zastupnik BRANKO BAČIĆ. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege, poštovani državni tajniče, pomoćnice ministra, poštovani ravnatelju Državne geodetske uprave. Klub HDZ-a, kao i u prvom čitanju podržati će konačni Prijedlog zakona o obavljanju geodetske djelatnosti. Kako je državni tajnik u uvodu rekao, Zakon je već 10 godina na snazi, dva puta je u međuvremenu mijenjan, pa s obzirom na promjene koje su uslijedile nakon donošenja samoga zakona, a i činjenicu da je potrebno implementirati europsku direktivu, kojom se direktivom praktično izjednačavaju prava stranih tvrtki koje obavljaju poslove u RH i tvrtki čiji je poslovni nastan u RH, moralo se prići izmjenama zakona, a s obzirom da je to treća izmjena i da se značajni broj članaka mijenja, potpuno je prihvatljivo da se onda ide sa novim Prijedlogom zakona. Ono što ovaj Zakon uređuje to je način obavljanja geodetske djelatnosti, stručni poslova, djelokrug rada, temeljni ustroj, javne ovlasti i članstvo u Hrvatskoj komori ovlaštenih inženjera. Premda sam mislio na kraju nešto o tome reći, kolegica Taritaš je maloprije spomenula, dakle i mi smo u Klubu zastupnika HDZ-a zajedno sa Klubom zastupnika HNS-a predložili da se naknade i članarina za članstvo u Komori inženjera geodezije definira samom Komorom bez suglasnosti državne geodetske uprave. To je potpuno razumljivo, prihvatljivo, opravdano ne samo zbog toga što je Komora uistinu jest neovisna institucija, strukovna organizacija koju čine ovlašteni inženjeri geodezije s jedne strane, nego i s druge strane što bi to na određeni način bilo nepravično, nepravedno prema toj Komori s obzirom na propise i način utvrđivanja članarine za ostale strukovne komore koje pokrivaju ove, rekao bih tehničke struke u RH. Ono što je ovim zakonom također vrlo važno istaknuti, to je da je u stvari ovaj konačni Prijedlog zakona vrlo malo mijenjan u odnosu na prvo čitanje, osim u ovome što smo dali amandman, pa ćemo, ja se nadam, to i izglasovati na način da se vratimo na rješenja iz prvog čitanja, ali on je praktično dorađen u onome tehničkom smislu te tu neke velike promjene nema. Kao što je sam državni tajnik istaknuo, ovdje su dvije bitne stvari, a to je da se zakonom propisuju geodetski poslovi koji su u funkciji izrade nove geodetske izmjere, izrade, odnosno održavanja katastara nekretnina, odnosno potrebe poslova koji doprinose održavanju i izradi državnih evidencija, u prvom redu, jasno katastar nekretnina s jedne strane i s druge strane se propisuju geodetski poslovi, način obavljanja poslova koji su više tehničke naravi i koji služe u graditeljstvu. Koji služe za sve druge potrebe osim graditeljstva kad moraju nešto o tome napraviti, urediti geodeti. Puno sam puta u ovom domu govorio da se geodetski poslovi koje obavljaju ovlašteni inženjeri geodezije trebaju propisivati sa zakonima koji definiraju geodetsku djelatnost. Ako propisivanje određenih poslova i nije mjesto u ovom Zakonu, onda je svakako mjesto za utvrđivanjem načina oblika i svih sastavnica određenog geodetskog elaborata ili geodetskog proizvoda bi po meni trebalo biti u Zakonu o državnoj izmjeri i katastru nekretnina. To u prvo redu govorim razmišljajući o geodetskom projektu koji je propisan u Zakonu o prostornom uređenju i Zakonom o gradnji u kojemu se govori o potrebi izrade geodetskog projekta, ali do kraja na terenu niti među ovlaštenim inženjerima geodezije, niti u tumačenju ispostava državne geodetske uprave po našim županijskim središtima nije do kraja definirano što sadržava geodetski projekt i na koji način nastaje, koje su njegove sastavnice i što on sve ima podrazumijevati. Puno sam puta također govorio da je postala posebna … [[Govornik se ne razumije.]] podloga koja po meni, kud i kamo bolje bila, bolji i kvalitetniji geodetski proizvod, koji je pružao potpunu informaciju o katastarskoj čestici i svim onim objektima i svemu onome što se na terenu događa, potpuna informacija je bila u tom proizvodu. I to je nešto najbolje što je mogao geodet dati određenom projektantu, određenom drugom državnom tijelu, odnosno, državnom tijelu, instituciju, kada je u pitanju i evidencija samih objekata i čestica s jedne strane, s druge strane kada se radi o izgrađenim objektima, bilo infrastrukture, bilo stambenih, poslovnih itd. Tako da držim da je u ovom zakonu koji bi vrlo brzo, ja ne znam, zašto već Vlada, odnosno, resorno ministarstvo i država geodetska uprava čekaju, mislim da u tom zakonu koji je najavljen, Zakon o državnoj izmjeri … [[Govornik se ne razumije.]] nekretnina treba biti propisano sve ono što definira taj proizvod. Hoće li on biti i dalje geodetski, odnosno projekt, ili će to biti geodetska podloga, na tragu ono što je prije bio, meni je manje bitan naziv i formulacija puno je važnije što on sadržava i to mora biti jednoglasno, jednoobrazno definirano, kako ne bi na terenu se stvarao jedno nesuglasje između projekta koji se radi u Slavonskom Brodu, Dubrovniku, Zagrebu, Puli itd., itd. i kako bi onda svi sve ispostave diljem Hrvatske jednako reagirale na taj geodetski projekt ili podlogu. I kada govorimo o Zakonu o državnoj izmjeri katastra nekretnina, ponoviti ću, da bi bilo dobro da taj zakon bude praćen sa jednom dinamikom izvršavanja geodetske izmjere i katastra nekretnine u Hrvatskoj. U Hrvatskoj je negdje evidentirano oko 3500 katastarskih općina, od 3500 katastarskih općina svega njih 3% je odnosno, svega njih 10% je izvršena odnosno, pristupilo se izradi geodetske izmjere negdje oko 300, nešto više od 300, 350 katastarskih općina, a od tih 10% svega 3% i 100 općina ima novu geodetsku izmjeru i na nju utemeljenu novu zemljišnu knjigu. Znamo što znači katastar, što znači evidencija katastra nekretnina, znamo što znači evidencija gruntovnice, odnosno, zemljišne knjige, to su 2 po meni, temeljne, najvažnije, državne evidencije, koje bi 2018. g. u jednoj sređenoj demokratskoj državi trebale biti, praktično obraz postupanja državne uprave. A mi možemo reći, da je dakle, od 3500 katastarskih općina svega 100 možda koja više ima sređenu zemljišnu knjigu i katastar nekretnina. I kada govorim o tom podatku, onda bi samo spomenuo nekoliko stvari koje su bitne i koje dodatan argument da se krene u izradu katastra i zemljišne knjige, činjenica da u pojedinoj katastarskoj općini, u kojoj je sređen katastar i zemljišna knjiga, vrlo brzo, nakon toga, pad sporova, u smislu imovinsko pravnih odnosa, u smislu utvrđivanja granica, itd. itd. pada negdje na 1-3%. Dakle, kolika je to ušteda ljudima, samom činjenicom, da im se sporovi na sudu, imovinske pravni naravi, spuštaju sa 100 na 2 ili 3, 4 predmeta, možete misliti kolika je to ušteda. Da ne kažem da je jedinice lokalne samouprave, novom geodetskom izmjerom i novim katastrom nekretnina, povećava se prihod od komunalnih naknada, s obzirom da dolaze do evidencije, svih objekata na koje se plaća komunalna naknada, pa se jednom analizom koja je rađena za tih 100-tinjak katastarskih općina utvrđuje da je u nekim jedinicama lokalne samouprave do 5 puta povećan prihod od komunalne naknade, ali u prosjeku, gotovo 2 puta se povećava. Da ne kažem, da je u tih 100-tinjak katastarskih općina, evidentirano preko 1000 novih objekata, a prosječna vrijednost tih objekata je oko 50000 eura, pa je to negdje oko 50 milijuna eura, praktično novih sredstava koji mogu biti upotrjebljeni u gospodarski razvoj kroz hipoteku koja se može na te objekte preuzeti, kako bi se onda jasno pokrenula nekakav obrt, nekakva djelatnost itd., itd. Tako da je uopće nepotrebno objašnjavati što znači nova katastarska izmjera i nova zemljišna knjiga. Da ne govorim, da je prepreka u ogromnom broju investicija u Hrvatskoj, upravo nesređeno imovinsko pravno stanju u katastru i zemljišnoj knjizi. Da bi neka država bila prihvatljivija, primamljiva, prijateljski raspoložena prema investitorima, osim sređenog poreznog sustava, čini mi se da je ovo praktično i uz postojanje prostorno planske dokumentacije, ovo je po meni temeljni razlog i kriterij koji može potaknuti investicije. Prema tome mislim da resorno ministarstvo, država geodetska uprava, bi trebali čim prije uz Zakon o geodetskoj izmjeni katastru nekretnina, kojim zakonom, to je vrlo važno, treba pojednostaviti izlaganje i formiranje nakon tehničkog dijela izrade zemljišne knjige. To bi trebao biti pojednostavljen postupak, on sada neprimjereno traje godinama. Dođe se u situaciju, da kada, se praktičko informira zemljišna knjiga, da su podaci geodetski koji su mjereni, nakon proteka 10-tak godina, postao neažurirani, pa onda taj posao gubi smisao. Dakle, nužno je čim prije ići sa zakonom koji će pojednostaviti samo izlaganje i osnivanje katastra, odnosno, u prvom redu osnivanje zemljišne knjige. Dakle, to je nešto što očekujemo od tog zakona, kažem, danas smo u 2018.g. ono što je vrijedilo prije50 g., prije 60 g. danas više ne vrijedi, danas jednostavno zahtjev iz i s obzirom na mogućnosti elektroničke obrade podataka, brže distribucije podataka, mi moramo odgovoriti sa novim zakonom i s njime čim prije doći ovdje u Hrvatski sabor. Dakle, mi ćemo u Klubu, zastupnika HDZ-a podržati donošenje ovoga zakona, on je ugl. tehničke naravni i tu nekakvih prijepora nema, osim ovoga što smo mi i predložili da se amandman usvoji, ali ono što očekujemo od ovog ministarstva i od Vlade, to je da se čim prije uđe u Sabor sa prijedlogom Zakona o državnoj izmjeri i katastru nekretnina. Hvala.
Zastupnik Kliman javio se za repliku, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Bačić, evo rekli ste i neke probleme koje ste uočili u samom zakonu. Ja bih vam postavio jedno pitanje s obzirom na vaše veliko iskustvo koje imate u tom poslu. Vi znate da mi u Hrvatskoj imamo jedan hvale vrijedan institut a on se zove institut pravo građenja. Dakle, jedinice lokalne samouprave su te koje mogu dati institut, taj institut kroz javni natječaj. Investitor na neki način pomoći da ostvari svoje poduzetničke pothvate. Imamo situaciju dakle na terenu da vi nakon dobivanja natječaja i nakon gradnje nekakvog objekta na institutu prava građenja. Ako je on čist tu nema problema, ali ako je on mješovite naravi, dakle privatnog i dakle vlasništva jedinica lokalne samouprave. Nakon izgradnje objekta dužni ste za objekat ako je poslovne naravi dobiti uporabnu dozvolu, a to ne možete bez upisa u zemljišne knjige. Zemljišne knjige, odnosno Geodetska uprava inzistira da objekat bude na jednoj čestici. I sad se postavlja pitanje kako ćete vi urediti spajanje čestica različitog pravnog statusa. Dakle, mješovitog privatnoga sa jedinicom lokalne samouprave ili državom. To je jedan veliki problem. Vi možete doći u situaciju da napravite objekat od pet, šest, deset milijuna kuna ili eura i da na kraju balade dođete u problem spajanja čestica i da ne možete dobiti uporabnu dozvolu i da jednostavno onemogućite investitoru početak rada. Znate i sami da su jedinice lokalne samouprave veoma osjetljive, dakle građani na prodaju zemljišta i taj institut upravo odmiče od sebe tu nekakvu, nekakav dojam da se nekom pogoduje ili ne pogoduje, nego da se daje to na određeni broj godina. I mislim da je to dobar institut. Ali sa ovakvim rješenjima koje imamo danas praktički [[Upadica Petrov: Vrijeme.]] u nekim situacijama je nemoguće završiti projekat do kraja. Hvala.
Odgovor na repliku, zastupnik Bačić. Hvala.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Kliman u pravu ste. Dakle, tu imam mogućnost doskočiti ovom rješenju u kojemu na određenoj građevinskoj čestici postoji dvostruki režim s jedne strane privatnog vlasništva, a s druge strane koncesije zakupa ili prava građenja. Dakle, to se može dogoditi, to se događa na nije to baš čest slučaj ali se događa. Dvije su mogućnosti. Prva je mogućnost da se što ja inače ne prihvaćam, a to je da novoizgrađeni objekt koji se proteže preko obje čestice bude podijeljen, pa jedan dio ima svoj broj koji se nalazi na privatnom vlasništvu, a drugi u režimu odnosa između vlasnika i investitora bilo je to pravo građenja. Ja sam skloniji, moram reći da nisam da se omogući da se kroz zemljišnu knjigu i kroz katastar formira jedinstvena čestica a da na njoj kroz list B ili list C gdje govori o odnosu vlasništva se definira vlasništvo nad tim objektom kao što u određenom objektu postoji etažno vlasništvo, kao što postoji dvadesetak, stotinjak vlasnika tako se može na isti način po meni i tu treba iznaći taj način da se na tim objektima definira da je, postoji i vlasnik i osoba, odnosno investitor koji ima pravo građenja. I tu ako i postoji određeni strah s obzirom na postojeću zakonsku regulativu, pa onda se nije izišlo u susret tu treba iznaći mogućnost da se ne sprječava investitorima neizdavanje uporabne dozvole jer onda jasno, ako se ne izda uporabna dozvola nije moguće ni vratiti sve ono što je uloženo u taj objekt. Dakle, ima dvije mogućnosti. Ja sam skloniji ovoj drugoj.
Klub zastupnika GLAS, HSU javio se za raspravu. U njihovo ime govorit će zastupnica Anka Mrak Taritaš, izvolite.
… [[Govornica naknadno uključena.]] pomoćnik ministra i ravnatelj Državne geodetske uprave. Dakle, mi imamo u drugom čitanju prijedlog zakona. Klub GLAS-a je i u prvom čitanju glasao za ovaj prijedlog zakona, odnosno glasao je pozitivno i mi ćemo jednako tako i u drugom čitanju podržati ovaj zakon. I zaista riječ je o jednom tehničkom zakonu. U raspravi o ovom zakonu ja bih zapravo otvorila tri teme. Jedna tema je posao koji je geodetski posao. Druga tema je stanje sa katastrom i gruntovnicom, a treća tema je zapravo što znači rad u komorama. Ovaj zakon je, zovemo ga i tehnički zakon. On je najviše prijepora bio u okviru same struke jer se je Državna geodetska uprava razgovarala sa Komorom pa su tu bili niz u jednom trenutku čak i nesuglasje. Ali kad su postigli suglasnost i oko svega toga onda se je tome išlo dalje. Kad je riječ o geodetskoj struci tada se zaista alati i načini mijenjaju i ne možete gledati ni stanje u katastru, ni stanje u gruntovnici u Hrvatskoj bez da gledate u povijest. U povijesnom kad gledate, dakle u katastru mi imamo dva katastra na kojima se vežemo. Jedan je austro-ugarski katastar za ovaj kopneni dio Hrvatske i za tako kažem ovaj dio uz more koji je bio talijanski katastar koji se čak i na drugačije načine vodio. U doba kad je Hrvatska bila u sklopu Jugoslavije i kad je bilo jedno drugo uopće i uređenje i odnos i sve ostalo, tada ljudi svoje stanje nisu evidentirali u gruntovnicama. Na gruntovnicu smo posve zaboravili. Promjene su se evidentirale i u katastru. Zato je i katastar imao posjedovno stanje. Rezultat sveg toga što je zapravo nered bio zbog drugih stvari da vi imate zaista različita stanja u katastru, različita stanja u gruntovnici čak i u trenutku kad je nekretnina dobro evidentirana. Ovaj zakon otvara zapravo i niz drugih tema i niz drugih dilema. Prva tema je i ono što je kolega Bačić spomenuo, a to je tema sređivanje katastra i sređivanje gruntovnice. U Hrvatskoj je otprilike mislim kada je on govorio da je 3% izmjera napravljeno i da su one nove, mislim da je tu malo ipak da je negdje oko 5% tih izmjera, ali ja sam u jednom trenutku izračunala koliko bi godina trebalo ako se radi ovim tempom, da bi se u Hrvatskoj to na adekvatni način riješili došla sam na nekih 218 godina ako bi se ovim tempom radilo. Hrvatska pri tom ima otprilike 5,5% do 6% zemljišta pod objektima izgrađenih, to kada govorimo izgrađenim onda mislimo i na zgradama, ali mislimo na infrastrukturu koja se evidentira. I ono što bi napor, s tim što zaista kolega Bačić ima taj komoditet kao vladajući da malo nešto kaže što ministarstvo treba raditi, ja taj komoditet nema, ali mislim da bi napor koji bi trebalo raditi u sljedeće periodu trebalo ići u sljedećem smjeru. Prvo i osnovno da probamo zaista doći do stvarnog stanja i evidencije i uskladiti katastar i gruntovnica za građevinsko područje i to bi trebao biti prioritet iz jednostavnog razloga jer je to uvijek i teme i kupoprodaje i teme investicija. Drugo, kada je riječ o investicijama i kada znamo koje jesu onda one apsolutno moraju ići prioritetno jer ne mali broj puta samo se mi našli u neprilici. Ja uvijek ovdje volim ispričati neke priče jer te priče onda u stvarnosti puno više govori šta u stvarnosti imamo. Kada je išao aerodrom dr. Franjo Tuđman izdavanje lokacijskih dozvola, kolega Meštrić klima glavom jer je u tome sudjelovao, izdavanje lokacijskih dozvola, izdavanja građevinskih dozvola i onda je bila je stara izmjera katastra i bio je na određeni način definirane i katastarske čestice, brojevi i čak i katastarska općina. U želji da za tu investiciju i svi smo željeli da ta investicija ide i da nema zapreke napravljena nova izmjera, nova katastarska općina, novi katastarske čestice i sada vi morate pozivati nove vlasnike i kada pozivate nove vlasnike ispalo je da su jedni bili po starom, jedni po novom. Dakle to je naravoučenje i tog primjera baš tog primjera kako ne treba raditi. To znači ako pripremamo investiciju, investiciju pripremat na način da sredimo katastar, da sredimo gruntovnicu i da se međusobno usklade. E sada je uvijek ključno pitanje kako? Obzirom da je naš katastar funkcionirao na način da se uvijek gledalo čak i kod kupoprodaje se gledalo stanje u katastru jer smo na gruntovnice jedno vrijeme posve zaboravili da bi onda tamo iza devedesetih odjedanput je katastar i ono što je bilo u katastru bilo nevažno, a gledano šta je u gruntovnici. A stvarna istina je kada usporedite jedno i drugo. Ja sam sigurna, ali nemam ko kolega Bačić taj komoditet da kažem napravite to, ali ajdemo malo sve glave na kup pa vidjet šti bi tilo najpametnije. Ja sam sigurna da to treba biti jedan projekt, da treba biti jedan postupak jer ono što nas apsolutno iscrpljuje, iscrpljuju nas postupci. Da vi imate jedan postupak u katastru, a onda drugi postupak u gruntovnici. Apsolutno da prioritet budu građevinska područja i da iza toga uz građevinska područja budu prioritet i pojedine investicije i da probamo za to odraditi posao. Ne mali broj puta vozite se Hrvatskom, pogledajte table i onda vam piše tabla u postupku nova katastarska izmjera i onda kada vidite koji vam je datum na tabli onda vidite 2004., 2006., 2010., 2012. Jedno vrijeme uopće kolege koji su vodili postupak u gruntovnici nisu izlazili na teren, nisu sudjelovali jer su za to tražili da im se dodatno plati što je apsolutno i razumljivo, no međutim nije bilo sredstva da im se plati i to se nije radilo. Svi vi koji se vozite zajedno vidimo koje su činjenice, život nije stao zato što neko nije napravio posao na način na koji je. Kada vi napravite izmjeru i ako vi nju ne provedete u odgovarajućem vremenu stvari se promijene, promijene se i na terenu. Dakle, ovaj zakon ćemo mi zakon podržati, ovaj zakon zapravo govori o tome što su geodetski poslovi, govori o komori i govori o sudjelovanju stranaca na našem području, ali naravno uvijek i čim je riječ i kada g spomenete od geodeta ili k od katastra tu se otvore teme i kojoj mi raspravljamo s ove govornice koje su puno veće teme i koje ukazuju na činjenicu da moramo to napraviti. E sad, ako mi već pričamo moramo pet godina, deset godina, a ništa nismo napravili onda se nalazimo u jednom velikom problemu. I ako želimo u smislu investicija napraviti iskorak, neće nama tu pomoći niti novi Zakon o strateškim investicijama, niti novi Zakon o ulaganjima, mi moramo investitorima pružiti ruku prijateljstva odnosno ruku sigurnosti da znaju kada dolaze investicije da se neće desiti ova priča koju sam ja namjerno rekla vezano uz aerodrom dr. Franje Tuđmana. U ovom zakonu dosta veliki dio govori o komori, govori o tome kako će se komora konstituirati, kako komora radi iako bi komoru geodeta apsolutno imamo već neko vrijeme i uopće tu je uvijek zgodno znati šta je uloga i značaj komore. Uloga i značaj komore je da investitora zaštite od toga da dobiju eventualno projekt ili eventualno podloge koje nisu potrebne, ali da se nekako i struka zaštiti. I onda je nastao proces u kojem je Hrvatska postala članica EU i onda vam je osnovna tema svih članica EU protok roba i usluga i onda vam je priča da ono što za struku vrijedi na domaćem tržištu vrijedi kada ide van. I da tu ne budemo veća maćeha svojim vlastitim ljudima, da im dajemo uvjete i kriterije koji su im apsolutno tako determinirani, tako jako da kada idu van oni ne mogu biti konkurentni. I zbog toga je bio i ovaj amandman dakle mi u prvom čitanju nismo imali to da će Državna geodetska uprava dati suglasnost na visinu članstva u komori. Između prvog i drugog čitanja se je desila ta jedna promjena i apsolutno bi bilo nedopustivo, da ne kažem, mi se dosta često znamo pozivati na nekakve ustavne kategorije da ovo bude i jedna jedina komora govorim iz oblasti graditeljstva koja bi imala tu odredbu. A ja sam sigurna da ni kolega u Državnoj geodetskoj upravi baš i nije. Najvažniji posao da određuju to. Mislim da ima puno, puno važnijih poslova, pa se nadam da će se ovaj amandman prihvatiti i kao takav olakšati život svima nama. Mi ćemo ovaj zakon, mi smo ga podržali i u prvom čitanju i u prvom čitanju smo vrlo afirmativno govorili o zakonu na način na koji ja govorim i sad. Riječ je o jednom tehničkom zakonu, riječ je o zakonu koji je naravno ugradio u sebi i sve stvari koje su vezane uz direktive EU. Zakon koji glavnina svojih članaka se odnosi na posao koji je vezan uz komoru. No međutim, govori i o bazično o tome što se smatra geodetskim poslovima, što se smatra u pojedinim fazama tih poslova. Ja bih se tu, iako kolege Bačića nema složila s njim, pa nije važno da li se nešto zove geodetski projekt ili se zove posebna geodetska podloga puno je važnije što se dalje s tim dešava. Geodetski projekt u smislu toga da se je htjelo napraviti jedno usklađenje dobro i mislim da nema potrebe da četiri godine zovemo na jedan način, četiri godine na drugi način. Hajmo probati kontinuirano zvati, jer smo se kontinuirano svi navikli. Ono što je važno da zaista bude isti geodetski projekt na području cijele Hrvatske, a ne da jedan radi geodetski projekt na jedan način, drugi drugi. Ali za to ne trebate mijenjati zakon. To samo trebate voditi računa i uskladiti praksu i malo više nadzora i nad radom katastra, a jednako tako možda malo više i tribina i okruglih stolova i educirati geodete i koristiti i komoru za to educiranje i vodit računa da komora kontrolira da svi koji su članovi komore na isti način rade geodetski projekt. I to je ta uloga komore i da cijene budu otprilike ujednačene na taj način da štite se struka sama sebe, ali na taj način se štite i investitori u odnosu na struku i to bi bilo. Ja bih se uvijek založila hajdemo probati da neko vrijeme ne mijenjamo nazivlje. Ali hajdemo probati da taj geodetski projekt ima smisao, da taj geodetski projekt se kasnije provodi. Ono što smo mi imali i to kolege koji rade u Državnoj geodetskoj upravi dobro znaju. Rađene su podloge, geodetske podloge no međutim one su ostale u postupku izdavanja lokacijskih dozvola, u postupku izdavanja građevinskih dozvola i nikad se one nisu bili kao podloga za bilo kakvo izmjene i usklađivanje u katastru. I to je nešto što treba napraviti. Dakle, smisao je toga da elaborat koji radimo, koji se sad zove geodetski projekt i dobro da tako ostane, da on ima svoj provedbeni karakter, da mi njegove rezultate na kraju vidimo u katastru. I za kraj ove moje rasprave ja sam tamo, sad tome već ima petnaestak godina bila na jednoj edukaciji u skandinavskim zemljama i onda sam tamo vidjela zapravo kako, šta znači dobro napravljen katastar na kojem se sve faze izgradnje objekta evidentiraju. I na kraju kad je objekt gotov prije uporabne dozvole u katastru koji cijelo vrijeme to prati putem naravno geodet, katastar je sve zajedno umreženo vi u katastar imate ne samo ucrtani objekt, nego imate ucrtanu kompletnu i podzemnu i nadzemnu infrastrukturu i tako završava priča sa svojom uporabnom dozvolom. To je moguće. To je moguće jer i koristimo danas alate, koristimo danas strojeve, koristimo danas tehnologije. Dakle, imamo satelite koji zaista u realnim vremenima evidentiraju sve promjene. Dakle, to je moguće. No međutim, jednostavno treba htjeti, treba željeti. Ja sam od onih kojoj je uvijek san bio imati prazan stol, jer ako imate prazan stol to znači da sve funkcionira. Ako imate puni stol papira to znači da ništa ne funkcionira i da ste vi kočnica. Ja bih voljela da su u katastru, da pospremimo sve one povijesne slojeve i posebni geodetskih podloga koje imamo tamo evidentirano i izmjere koje smo radili u kontekstu legalizacije, a da zaista kad vidimo situaciju, da situacija koja je na terenu i situacija koja je na katastru odgovara jedno drugom. Danas kad uzmete nekakav otok, onda kad gledate stvarno stanje i kad vidite katastar onda odjedanput su vam kuće u moru, a otok naravno sa svojim kućama je negdje drugdje. Ali to će biti tema jednog drugog zakona, jedne druge priče. Mi u klubu GLAS-a i HSU-a ćemo podržati i glasat ćemo za ovaj zakon. Hvala lijepo.
Zahvaljujem zastupnici Mrak Taritaš. Klub zastupnika SDSS-a javio se za raspravu. U njihovo ime govorit će zastupnik Boris Milošević, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Pozdravljam ovaj zakon kao jedan korak naprijed što se tiče geodetske struke. Čini mi se da se geodetska struka dogovorila i odlučila zapravo u kojem smjeru će ona krenuti. Zakonom se usklađujemo sa direktivama EU koje se odnose na priznavanje inozemnih stručnih kvalifikacija, te ujednačavanje pravila koja se odnose na geodetske poslove. Mi moramo imati taj dio koji se odnosi na priznavanje inozemnih, dakle kvalifikacija. Stranci mogu sad doći odnosno moramo im omogućiti da dođu i da obavljaju geodetske poslove. Međutim, nekim rješenjima u ovom zakonu mi smo odlučili zaštititi one poslove koji su vezani baš kao geodetski poslovi za državne poslove da nam to netko drugi ne može raditi što smatram da je sasvim u redu. Ali nešto drugo je što mene ovdje muči, a o tome su govorili i kolege prije mene i kolegica Mrak-Taritaš i kolega Bačić, pa čak i u prvom čitanju ovog zakona, a to je da današnje zemljišne knjige nisu usklađene sa katastrom i u pogledu broja čestica, u pogledu izgrađenosti, u pogledu površine, u pogledu oblika a sve to dakle jedno i drugo nije usklađeno sa stvarnim stanjem. To je jedna opće poznata činjenica koja je zapravo raširena u Republici Hrvatskoj, izražena je pogotovo i u Dalmaciji. Kada uzmemo samo primjer, nedavno smo izglasali Zakon o poljoprivrednom zemljištu, a upravo smo bili svjesni dakle zemljište će se i državno, a i privatno davati u zakup, a svjesni toga da titular vlasništva i stanje u katastru i zemljišnim knjigama nije riješeno. U postupku donošenja u proceduri je i Zakon o komunalnom gospodarstvu, a svjesni smo također neusklađenosti podataka na temelju kojih naplaćujemo primjerice komunalnu naknadu itd., itd. mogli bi nizati bezbroj primjera koji su nam bitni i važni pa i u pogledu raznih sustava poticaja prijavljivanja projekata na europske fondove, sve to zapravo se vezuje na riješeno zemljišno-knjižno stanje, situaciju u katastru, a mi to zapravo nemamo. Sam nam katastar vuče svoje korijene na austrijskom zakonu iz 19. stoljeća, preko 50% katastarskih planova su izrađeni prije 1918. Bivša država kao što znamo nije puno marila za zemljišne knjige pa tako nije donijela niti jedan propis koji je regulirao tu materiju nego se u praksi postupalo po Zakonu o zemljišnim knjigama iz 1929. To je sve dovelo i do toga da se kod nas u praksi kod naroda razvila tradicija izvanknjižnih prijenosa, dakle prenosilo se pravo vlasništva ili bilo koje drugo pravo sa fizičke osobe dakle između građana, a da se to nije upisivalo ni u katastar ni u zemljišne knjige. Često se događalo, čisto iz prozaičnih razloga da su ljudi da bi ostvarili pravo na dječji doplatak jednostavno nastojali sebe isključiti iz evidencije katastra i upisa u zemljišnim knjigama. RH je vrlo brzo krenula u dokidanje društvenog vlasništva nakon demokratskih promjena postala je po sili zakona vlasnik jako velikog broja nekretnina i donošenjem zakonskih propisa krenula je da sebe upisuje kao vlasnik. I imamo sada za posljedicu da Državno odvjetništvo već 15-ak godina ubrzano nastoji upisati RH kao vlasnik u zemljišne knjige. Pa tako prema podacima DORH-a iz posljednjeg izvještaja koji je podnesen i Hrvatskom saboru od početka 2009. do 31. prosinca 2016. je uknjiženo RH na milijun i 122 tisuće ZK čestica u zemljišnim knjigama smo rekli, RH se upisala. Međutim, država kada se upisuje u zemljišne knjige ne gleda kakva je situacija u katastru. DORH identificira za zemljišno-knjižnu česticu na kojoj je upisana općenarodna imovina primjerice ili društveno vlasništvo i podnosi prijedlog za upis temeljem zakona. Što se događa? Sud to prihvati, upiše, međutim u katastru je možda u evidenciju upisana neka fizička osoba izgrađena je neka kuća, neka zgrada, međutim o tome se ne vodi računa i zapravo ovaj upis anulira katastarsko stanje. Treba se postaviti pitanje, jel to dobro praksa jer prije ili poslije ćemo morati vršiti to usklađivanje. Činjenica je da je već dobar dio građana na neki način nastradao ovom praksom, da su građani kupovali od gradova i općina zemljište na kojima se nalaze njihove kuće vjerujući da je općina ili grad vlasnik jer su te kuće bile na građevinskoj zoni, međutim ispostavilo se da to '91. to nije bila građevinska zona nego poljoprivredno zemljište i da je vlasnik RH. I sada primjerice isto imamo taj zakon u proceduri, Zakon o upravljanju državnom imovinom koji nastoji riješiti tu nepravdu. Sve to stvara jednu pravnu nesigurnost i konfuziju, a mi smatramo osobno da se kao država i kao društvo nismo dovoljno dobro i ozbiljno pristupili u rješavanju ovog problema, a smatram da zapravo bi mogli postići konsenzus oko ove stvari jer svi na to upozoravamo. Tu se ne radi o nikakvom ideološkom pitanju, nema tu nikakvih podjela, to je jedan praktičan problem koji svima visi nad glavom, nema možda nitko od zastupnika ako ne osobno da netko u obitelji nema neko zemljište koje nema ovaj problem. Mi kao država trebamo imati nekakav akcijski plan, formirati ili agenciju poput Agencije za legalizaciju ili donijeti poseban zakon kojim ćemo pokušati riješiti ovo stanje. Država mora pronaći i osmisliti mehanizme, ne samo da se upisuje u zemljišne knjige kao vlasnik, mislim da je to u biti najlakše, nego da stvarno počne rješavati probleme zemljišnih knjiga i katastra, izmjera i onoga što je u državnom vlasništvu, a i da pronađe mehanizme da pomogne građanima na koji način to trebamo mi ovdje raspraviti. Ali i Vlada treba predložiti, dakle na koji način građanima pomoći motivirati ih i pomoći bilo subvencijama, potporama, na bilo koji drugi način da krenu u rješavanje imovinsko-pravnih odnosa na svom zemljištu i što se tiče katastra i zemljišnih knjiga i parcelacija ako je potrebno jer građani zaziru od tih postupaka prvenstveno bojeći se troškova. Oni se boje sudskih troškova i suda, ali zapravo tu je sud i sudski troškovi su tu manji problem, tu je veći problem upravo geodetski troškovi. Geodetski troškovi su veliki, geodet kada izađe na teren košta i građanin će možda isfinancirati onu parcelu koja je njemu najvažnija i najvrjednija, možda će isparcelirati tamo gdje mu je kuća, možda će isparcelirat tamo gdje mu je najvrjedniji maslinik koji obrađuje, međutim, neće isparcelirati, neće ići rješavati 20, 30, 40 parcela jer se to njemu jednostavno ne isplati. Dakle, mi odnosno moja glavna poruka je da počnemo stvarno razmišljati kako i da država u suradnji sa građanima i građani sami ali opet na način da im država da potporu pomogne da počnu rješavati svoje imovinsko pravne odnose da im troškovi za geodete ne budu u tom smislu prepreka. Tim problemom sam se ja osobno isto dosta dugo bavio, na ovaj problem sam upozoravao u nekim prijašnjim raspravama. Čak sam predlagao i to je ušlo u program Vlade u operativne programe Vlade za nacionalne manjine, dakle katastarska izmjera i rješavanje ovog problema, ne zato što sam imao na umu samo da se manjinama pomogne u rješavanju ovog problema nego da se pomogne svim građanima RH. I u tom smislu smo i predlagali u ime kluba SDSS-a amandman koji je podnesen na Prijedlog zakona o poljoprivrednom zemljištu da općine i gradovi osmisle programe putem kojih će subvencionirati građanima rješavanje ovakvih problema. Pasivno promatranje sa strane i upozoravanje na ovaj problem neće riješiti ovaj problem jer i u prvom čitanju i danas smo čuli da usklađenost katastra i zemljišnih knjiga ne prelazi 5% čestica, a onda to znači da sa dosadašnjim postupanjem ovaj problem nećemo riješiti za narednih 100 godina. Hvala.
Zahvaljujem zastupniku Miloševiću. Za pojedinačnu raspravu javio se zastupnik Davor Lončar. Nema ga. Nastavljamo za također pojedinačno sudjelovanje u raspravi, javio se zastupnik Mato Čičak. Budući da nema ni zastupnika Čička, gubi pravo riječi. Za završnu riječ obratit će se državni tajnik u Ministarstvu graditeljstva i prostornog uređenja gospodin Danijel Meštrić. Izvolite.
… [[Govornik nije uključen.]] Evo ja se na početku zahvaljujem na jednoj dobroj raspravi glede ovog zakona, vidim da smo se manje-više svi usuglasili da je to iako je zakon tehničke naravi da je dobar, kvalitetan, isto tako hvala Državnoj geodetskoj upravi na pripremi toga. Ali zašto je dobar? Dobar je jer su svi zadovoljni. Zadovoljni su i inženjeri, zadovoljna je i javnost, zadovolje su i komore i ja mislim da smo napravili jedan dobar proizvod. No međutim, danas je rasprava tekla i u smjeru jednog drugog zakona, Zakona o državnoj izmjeri i katastru. Isto tako hvala za odličnu raspravu za odlične primjedbe, prijedloge od gospodina Bačića, od gospođe Ane Mrak-Taritaš. Što se tiče Zračne luke Franjo Tuđman ja se jako dobro sjećam, to je projekt koji je zapravo skoro propao, a vezano je bilo uz katastar jer smo htjeli samo najbolje, htjeli smo novu izmjeru, a uvukli smo se jednu pravnu neusklađenost. Ali evo hvala Bogu sve smo izvukli, uporabna dozvola je tu. Isto tako glede geodetskog projekta, svakako slažem se da ostane taj naziv, ali da se njegova svrha uskladi i da se uskladi praksa na području RH. I isto tako odličan prijedlog oko izmjera unutar granica građevinskog područja, to je dobar prijedlog. I na kraju ono što je najvažnije, pojednostavljeno izlaganje da te geodetske izmjere budu dobre i da budu vrlo brzo odrađene, a ne da se čeka nekakvo izlaganje po tri, pet godina jer ako čekamo sa izlaganjem pet godina već se stanje u bitnom promijenilo. Evo to je ukratko to. Hvala.
Zahvaljujem državnom tajniku. Ovim zaključujem raspravu, glasovat ćemo kada steknu uvjeti.
Idemo sada na Konačni prijedlog Zakona o obavljanju geodetske djelatnosti, drugo čitanje, P.Z.E. br. 169, predlagatelj akta je Vlada RH, rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Klub zastupnika HDZ-a i Klub zastupnika HNS-a Liberalnih demokrata, Klub zastupnika GLAS-a i HSU-a te zastupnik Marin Škibola. Molio bih poštovanog Danijela Meštrića, državnog tajnika u Ministarstvu graditeljstva i prostornog uređenja da se očituje o podnesenim amandmanima.
Hvala, poštovani predsjedniče.
Prvi amandman Klub zastupnika HDZ-a i Kluba zastupnika HNS-a Liberalnih demokrata.
Poštovani predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Amandman se prihvaća.
I postaje sastavni dio zakona. Sada idemo na amandman Kluba zastupnika… … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Ne čujete dobro. Budemo glasnije govorili. Sada je na redu Klub zastupnika GLAS-a i HSU-a.
Amandman Klub zastupnika GLAS-a i HSU-a se prihvaća.
I on postaje sastavni dio zakona. Sada vam molim da se očitujete o amandmanu zastupnika Marina Škibole.
Amandman se ne prihvaća. Uz obrazloženje da je u poglavlju prijelazne i završne odredbe članak 102. Konačnog prijedloga Zakona o obavljanju geodetske djelatnosti uređeno nastavljeno obavljanje stručnih geodetskih poslova nakon stupanja na snagu ovoga zakona a pitanja bodovanja navedeno u prijedlogu amandmana riješit će se podzakonskih aktima a što je propisano u budućem zakonu članku 40. stavak 9.
Molim kolegu Škibolu da se očituje.
Hvala poštovani predsjedniče Sabora. Stupanjem na snagu konačnog prijedloga ovog zakona postojeći vježbenici, kandidati koji ispunjavaju uvjete po novom zakonu a ne ispunjavaju a ne ispunjavaju ih po važećem programu vježbeničke prakse s načinom provođenja. To je bila intencija amandmana ali budući da ste rekli da će se to podzakonskim aktima riješiti, ne tražim glasanje. Hvala.
Ne tražite glasovanje, hvala vam lijepo. Onda dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o obavljanju geodetske djelatnosti, molim glasujmo. Utvrđujem da smo s većinom glasova, 114 za, 2 suzdržana i 3 protiv donijeli Zakon o obavljanju geodetske djelatnosti.
Sljedeća točka je: - Konačni prijedlog Zakona o provedbi Uredbe EU o prometu drva i proizvodu od drva, drugo čitanje, P.Z.E. broj 239. Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. u vezi s člankom 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za poljoprivredu. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Željko Kraljičak državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane gospođe saborske zastupnice i gospodo saborski zastupnici. Konačnim prijedlogom Zakona o provedi Uredbe EU o prometu drveta i proizvoda od drveta osigurava se provedba uredbi EU kojima je uređeno sprečavanje stavljanja u promet na unutarnjem tržištu nezakonito posječenog drveta i proizvoda od drveta. Konačnim prijedlogom Zakona se u potpunosti na odgovarajući način propisuje, zadaća nadležnih tijela, način provođenja stručnog nadzora kojega provode državni službenici Ministarstva poljoprivrede, način provođenja inspekcijskog nadzora kojega provode ovlašteni carinski službenici sukladno propisima kojima se uređuje postupanje Carinske uprave. Prekršaji i visina novčane kazne za pojedine prekršaje koji su razmjerne vrijednosti pojedine pošiljke drva i proizvoda od drva poreznim gubicima i gospodarskoj šteti koja može proizići iz provedbe ovoga zakona. U odnosu na tekst prijedloga zakona koji je bio u prvom čitanju i u konačnom prijedlogu zakona nastale su određene razlike kao rezultat uvažavanja primjedbi, prijedloga i mišljenja odbora, klubova stranka i zastupnika. Prihvaćen je prijedlog saborskog zastupnika gospodina Damira Felaka iz Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice da se u članku 3. zamijeni redoslijed prvog i drugog cilja ovoga zakona. Sa obzirom na prihvaćene primjedbe, prijedloge i mišljenja u tekstu konačnog prijedloga zakona dorađene su odredbe kojima se propisuje način provođenja stručnog nadzora na način da je propisano pravno sredstvo protiv zapisnika naloženog korektivne mjere, odnosno predviđena je mogućnost izjavljivanja primjedbi na zapisnik kojima su naložene korektivne mjere. Dorađene su odredbe kojima se propisuje način provođenja inspekcijskog nadzora na način da se umjesto ovlaštenih carinskih službenika propisuju carinske uprave kao ovlašteni tužitelj koji izdaje prekršajni nalog ili podnosi optužni prijedlog. Uređene su i prekršajne odredbe na način da se brisani stavci čije odredbe ne predstavljaju prekršaj, odnosno dodan je novi stavak koji je propisan dodatni prekršaji. Slijedom izloženog Vlada RH podnosi Konačni prijedlog zakona o provedbi Uredbi EU o prometu drveta i proizvoda od drveta kojima će se osigurati odgovarajući nadzor uvoza, prometa i trgovine drva i proizvoda od drveta u cijelom lancu opskrbe od mjesta sječe, odnosno izvora preko proizvodnje do krajnjeg potrošača kako bi se nezakonita sječa svela na najmanju moguću mjeru. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem državnom tajniku. Je li žele izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ako ne, onda otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika MOST-a prijavio se zastupnik Miro Bulj. Njega nema, tako da gubi raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ javio se zastupnik Damir Felak. Ispričavam se. Izvolite.
Poštovani gospodine dopredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege saborski zastupnici. Pa kao što i sam naziv zakona govori njime se usklađuje zakonodavstvo RH sa zakonodavstvom EU, točnije osigurava se provedba nekoliko odredbi EU. Generalno cilj ovog zakona i ovih uredbi EU je sprječavanje stavljanja u promet nezakonito posječenog drva ili proizvoda koji potječu od nezakonito posječenog drva. Točnije ciljevi su propisani točkom 3. ovog zakona. Ovim zakonskim prijedlogom utvrđuju se nadležna tijela, postupanje tih tijela, stručni i inspekcijski nadzor, te prekršajne odredbe za neprovedbu navedenih uredbi EU što nije u cijelosti uređeno važećim zakonom o provedbi EU u vezi s trgovinom ilegalno posjećenim drvom i proizvodima od takovog drva iz 2013. godine. Nadležna tijela za provedbu uredbi iz članka 2. ovog zakona su Središnje tijelo državne uprave nadležno za poslove drvne industrije, to je Ministarstvo poljoprivrede i Središnje tijelo državne uprave je nadležno za poslove financija, Carinska uprava. Člankom 6. zakona propisuje se slijed poslova ministarstva i Carinske uprave počev od provjere i prihvaćanja flekt dozvola, stručni nadzor, provjera sustava nužne pažnje, provjera i ispunjavanje slijedivosti trgovaca u lancu opskrbe, pa do, sve do izrade izvješća. Stručni nadzor provodi ministarstvo što je utvrđeno u članku 7. a inspekcijski nadzor ovlašteni carinski službenici što propisuje članak 8. Članci 9. i 10. određuju prekršajne odredbe. Pošto je ovo konačni prijedlog zakona pozdravljam prihvaćanje određenih primjedbi kojima je malo dorađen prvotni prijedlog zakona. Također i sam predlagatelj je izvršio određene tehničke promjene kojima se zakon poboljšava. Koristim ovu priliku da pozovem nadležna tijela na pojačanu kontrolu prometa drvom i proizvodima izrađenim od drva ne samo onog uvoznog već prije svega drva iz naših šuma, jer već duži niz godina je pogotovo u privatnim šumama prisutna nekontrolirana sjeća i stavljanje u promet drva, preprodaja drvnog materijala i dolazi do preprodaje drvnog materijala iz državnih šuma gdje se prodaje drvo za osobne potrebe, a dalje se preprodaje prekupcima. I u pravilu se to drvo izvozi u druge zemlje. Tu je oštećen i sam državni proračun, jer se ne plaćaju određeni porezi a isto tako događaju se i štete na šumskom fondu kojega će trebati u tom dijelu obnoviti. Znači pozivam na što dosljedniju provedbu zakona i na što veće kontrole. Mislim uz ova dva pobrojana ministarstva tu bi svakako se mora uključiti i Ministarstvo unutrašnjih poslova i mislim da bi se onda to na kvalitetan način moglo odraditi i u velikoj mjeri spriječiti ove anomalije koje se danas događaju. Klub HDZ-a će podržati ovaj zakon. Hvala lijepo.
U ime Kluba zastupnika SDP-a za govornicu bi trebao prići zastupnik Damir Tomić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Interes nije velik za ovaj zakon, to pokazuje kada radimo zakone prema direktivama EU da tu manje-više nemamo nekih zamjerki. Kao što vidite pred nama je i Konačni prijedlog zakona o provedbi Uredbe EU o prometu drva i proizvoda od drva koji nam je dostavila Vlada RH aktom od 8. veljače. Zakon je kako sam i rekao usklađivanje sa zakonodavstvom EU i uređuje se sustav prometa drva i proizvoda drva u RH i sprječava se stavljanje nelegalno posjećenog drveta na unutarnje tržište. Konačnim prijedlogom ovog zakona predlagatelj je prihvatio neke sugestije iznijete u raspravi u prvom čitanju i puno kvalitetnije uredio nadzor i prekršajne odredbe u slučaju nepoštivanja odredbi zakona u provedbi uredbe EU. S obzirom da se tu stvarno nema puno što reći. Imam potrebu samo ponoviti ciljeve ovog zakona u nadi da će se oni i ostvariti. Prvi cilj je osigurati da gospodarski subjekti primjenjuju sustav dužne pažnje kako bi se na najmanju moguću mjeru svelo stavljanje u promet nezakonito posjećenog drva ili proizvoda koji potječu od nezakonito posjećenog drva. Drugi cilj je osigurati uvoz drva i proizvoda proizvedenih iz drvne sirovine koja je zakonito posjećena ili drvne sirovine koja je uvezena u partnersku zemlju u skladu sa nacionalnim zakonodavstvom te zemlje. I treće osigurati da trgovci u cjelokupnom lancu opskrbe primjenjuju sustav slijedivosti drva i proizvoda od drva. Toliko. Hvala lijepo.
Za pojedinačno sudjelovanje u raspravi prijavio se zastupnik Tomislav Lipošćak.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče sa suradnicom, cilj ovog zakona koji je pred nama je zapravo osigurati uvoz drva i proizvoda od drveta u skladu sa nacionalnim zakonodavstvima svih onih zemalja u kojima je to drvo i posjećeno. Njime u potpunosti propisujemo i zadaće nadležnih tijela i način provođenja inspekcijskog nadzora. Težnja je zapravo svesti nezakonitu sječu na najmanju moguću mjeru i kroz nadzor zapravo osigurati slijedivost od samoga mjesta sječe pa do krajnjega korisnika. I svi se ovdje slažemo, vidjeli smo to već i u raspravi u prvom čitanju da je zakonski prijedlog dobar i da ga svi podržavamo. Međutim u raspravi u prvom čitanju isto tako izašlo je nekoliko problema na vidjelo koji se osobito često spominju u ovom Visokom domu, a na direktan ili možda čak i više indirektan način se vežu uz promet drvom, promet proizvodima od drva ili na samo gospodarenje šumama. U prvom redu to je nezakonita sjeća i osobito bih tu naglasio nezakonitu sječu u privatnim šumama, u šumama šumoposjednika budući da je taj dio u onom segmentu u kojima je riječ o državnim šumama relativno dobro uređen uz naravno uvijek prisutne manje anomalije. Procjena je da se godišnje iz privatnih šuma posiječe između 700 000 i 800 000 kubika kubnih metara drveta. Međutim ono što se prijavi, odnosno što se legalno prikaže je samo između 150 000 i 200 000 kubika što čini između 20 i 25%. Problem osobito eskalira u onim područjima koja su rjeđe naseljena ili uopće nisu naseljena, koja su na žalost iseljena. I tu bih naglasio pogotovo problem nelegalne sječe ne u smislu neimanja određene potrebite dokumentacije, nego nelegalne sječe u smislu krađe, ulaženja u tuđe posjede kao što sam rekao pogotovo u onim dijelovima u kojima nemamo tako gusto naseljenoga stanovništva. Također podvukao bih i jednu po meni vrlo bitnu stvar, a to je da je šuma odnosno šumski resurs iznimno vrijedan i da nam je svima stalo do njega i da je narod vrlo često jako osjetljiv na njega. Upravo zato i ovo područje na žalost vrlo plodno tlo, sve češće i rastućem populizmu i dobivanju jeftinih političkih poena na taj račun, pa to ide do te mjere da čak i zavedeni tom retorikom i pojedini čelnici i jedinica lokalnih i regionalnih samouprava prozivaju krivi sustav od Hrvatskih šuma pa do prijevoznika za uništavanje cesta i slično. Ono što bih želio naglasiti da se da, moramo reći ceste se pod teretom oštećuju i to je neosporna činjenica. Međutim, zaboravljamo da sve pravne osobe koje prodaju proizvode od iskorištavanja drva plaćaju šumski doprinos. Šumski doprinos iznosi tri i pol posto, odnosno pet posto u potpomognutim područjima i u područjima od posebne državne skrbi. I ono što je bitno taj bi šumski doprinos koji se uplaćuje na jedinice, na račune jedinica lokalne samouprave trebali koristiti namjenski upravo za održavanje tih prometnica i tih cesta. Da li to koristimo na ispravan način to je sada na svima nama u jedinicama lokalne samouprave da ispitamo, odnosno da to ispravimo. Naravno da ta sredstva nisu dostatna za kompletno održavanje, ali nemojmo zaboraviti da taj sustav ne čine samo niti Hrvatske šume, niti privatnici, niti prijevoznici. To je zapravo jedna cijela niša povezanih djelatnosti koja prema podacima Hrvatskog drvnog klastera čini više od 53000 radnih mjesta zaposlenih na šumi vezanim industrijama. Tu govorimo i o onima koji sudjeluju direktno i u samoj sjeći i izradi, ali i onima koji se bave i prijevozom i pilanama, pilanarima finalistima i slično. I zato je nužno da u takvim osobito ruralnim područjima svi zajednički vode računa o svemu tome, jer vrlo često u tim područjima niti imamo, niti nemamo druge industrije osim drvne industrije. I baš zbog toga i zbog svega ranije navedenog ponovit ću pitanje koje sam postavio i u prvom čitanju ovog zakona je, a to je da li ministarstvo i Carinska uprava imaju dovoljan broj ljudi za kvalitetnu provedbu ove uredbe, odnosno ovoga zakona i to ne samo za uvoz drva i proizvoda od drveta iz trećih zemalja, iz zemalja koje se nalaze izvan EU, nego osobito i za kontrolu izvoza. Naime, toliko često spominjane i kvote drveta, drvnih asortimenata vrlo su jasno i dobro definirane kroz odluku o načinima i uvjetima prodaje drvnih asortimenata Hrvatskih šuma. I da, recimo to ovdje glasno on pogoduje finalistima, jer svima nam je u interesu da taj drvni asortiment dobije što veću dodatnu vrijednost osobito kada to drvo se izvozi, izlazi izvan granica Lijepe naše. Ono što je po meni vrlo bitno jest upravo ta izvozna kontrola. Upravo zato da nam se ne događa da na papiru izvozimo i stolice i namještaj i ostalu drvnu galanteriju, a u naravi da van ide piljena građa ili hajmo to tako reći jednostavni drvni asortiment. I na kraju kratki osvrt na šumski doprinos sukladno članku 65. Zakona o šumama, Hrvatske šume su kao subjekt koji vrši prodaju proizvoda i iskorištavanja šuma i u protekloj 2017. isplatili više od 52 milijuna kuna na račun jedinca lokalne samouprave koje bi se upravo trebale koristiti za sanaciju i cesta i prometnica i koga sličnog. Hvala lijepo.
Hvala zastupniku Lipošćaku. Sa ovim zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Idemo sada dalje, Konačni prijedlog Zakona o provedbi uredbe EU-a o prometu drva i proizvoda od drva, drugo čitanje, P.Z.E. br. 239, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o provedbi uredbe EU-a o prometu drva i proizvoda od drva, molim vas glasujmo. Utvrđujem da je navedeni zakon donesen jednoglasno sa 119 glasova za.
Sljedeća točka je - Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o prikupljanju, obradi, povezivanju, korištenju i razmjeni podataka o primicima, javnim davanjima po osiguranicima, drugo čitanje, P.Z. br. 236. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 85. Ustava Republike Hrvatske, članka 172. u vezi sa člankom 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Majda Burić, državna tajnica u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani saborski zastupnici i zastupnice. Pred nama je Konačni prijedlog zakona o prikupljanju, obradi, povezivanju, korištenju i razmjeni podataka o primitcima, javnim davanjima po osiguranicima. Važećim zakonom iz 2013. godine uveden je takozvani JOPPD obrazac, dakle jedinstveni obrazac za objedinjeno prikupljanje i dostavu podataka o primitcima i davanjima po osiguranicima na kojima podatke inače prikuplja Ministarstvo financija, odnosno Porezna uprava i REGOS, dakle Središnji registar osiguranika. Međutim za obveze koje su nastale prije stupanja na snagu ovoga zakona potrebno je omogućiti prikupljanje podataka putem obrazaca važećih upravo u to vrijeme nastanka obveze, a to su obrasci RS i RSM za koje još uvijek postoji i treba postojati i dalje bez vremenskog ograničenja mogućnost njihovog ispunjavanja kako bi se obveznicima dala prilika da ispune svoju zakonsku obvezu nastalu u ranijem razdoblju, te kako bi se posljedično tome već uplaćena sredstva doprinosa drugog stupa mirovinskog osiguranja koja stoje na privremenom računu radi nemogućnosti raspoređivanja i povezivanja na osobne račune mogla povezati sa zaduženjima. Naime u okolnostima kada je obveznik uplatio obavezni doprinos, a nije podnio obrasce RS ili RSM REGOS tada ne može povezati nepovezane uplate i proslijediti sredstva na osobne račune što za izravnu posljedicu ima zadržavanje uplaćenih sredstava na privremenom računu kojim administrira Središnji registar osiguranika. Dio obveznika koji nije podnio obrasce RS ili RSM prestao je postojati, no dio njih je još uvijek aktivan i za njih je realno očekivati da će oni naknadno podnijeti te obrasce. Treba također naglasiti da je REGOS svojim dodatnim aktivnostima usmjerenim na izravno kontaktiranje obveznika obračunavanja i plaćanja obveznih doprinosa putem slanja informativnih obavijesti o postojanju nepovezanih uplata na ime doprinosa i potrebe podnošenja podataka potaknuo znatni odaziv obveznika na naknadno podnošenje zakonom propisanih podataka koji se odnose na ranija razdoblja i tako je uspio smanjiti broj nepovezanih uplata evidentiranih na privremenom računu. Također treba naglasiti i da predložena dopuna zakona kojom se omogućava podnošenje podataka za stare obveze na starim obrascima će omogućiti daljnje smanjivanje broja nepovezanih uplata evidentiranih na privremenom računu. Osim toga, tekst Konačnog prijedloga zakona ne razlikuje se od teksta prijedloga zakona koji je nakon provedene rasprave u Hrvatskom saboru u prosincu 2017. godine prihvaćen. Za provođenje ovoga zakona nije potrebno u proračunu RH osigurati nikakva dodatna sredstva. Zahvaljujem.
Zahvaljujem državnoj tajnici Burić. Je li žele izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ako ne, onda otvaram raspravu. Klub zastupnika MOST-a odustaje od rasprave. Klub zastupnika HDZ-a prijavio se također za raspravu. U njihovo ime govorit će zastupnik Mladen Karlić, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovana državna tajnice sa suradnicama, poštovane kolegice i kolege. Evo pred nama je zakon ovog jednog dugog naziva, ali srećom bez puno, mijenjaju se samo dva članka zapravo i dodaju a zapravo se radi o jednoj odredbi koja omogućava obveznicima obračuna i plaćanja doprinosa za obavezna osiguranja da u neograničenom roku, znači trajno mogu ispuniti svoje obveze putem prethodno uspostavljenih razvijenih kanala prihvata podataka i programskih rješenja, znači RS i RSM obrazaca, a da podnesu zakonom propisane podatke po osiguranicima, te naknadno ispune svoje ranije neizvršene zakonske obaveze. Važećim zakonom od 1.1.2014. uveden je novi obrazac, tzv. JOP obrazac za objedinjeno prikupljanje i dostavu podataka po primitcima i davanjima po osiguranicima. On je jedinstven i u njemu su, na njemu podatke prikupljaju Porezna uprava i REGOS svaka za svoje potrebe. Međutim, obveze nastale prije stupanja na snagu, a to se odnosi na vrijeme od 2002. do 2013. potrebno je znači prema popisima koji su ranije regulirali prikupljanje podataka omogućiti prikupljanje podataka putem ovih obrazaca važećih u vrijeme nastanka obaveze i to u neograničenom trajanju kako bi obveznici u svakom trenutku mogli ispuniti svoju zakonsku obvezu koja se odnosi na ranije razdoblje. Dio obveznika je još aktivan i za očekivati je da će naknadno podnijeti obrasce RS i RSM. Predložena dopuna zakona kojom se omogućava podnošenje podataka za stare obveze na starim obrascima omogućit će daljnje smanjivanje broja nepovezanih uplata evidentiranih na privremenom računu. U okolnostima kad je obveznik uplatio obvezni doprinos, a nije podnio obrasce RS i RSM, REGOS ne može povezati nepovezane uplate i proslijediti ih na osobne račune, te ih zadržava na privremenom računu, a time je manji iznos sredstava na osobnom računu i u konačnici manji iznos mirovine s osnove obveznog mirovinskog osiguranja temeljem individualne kapitalizirane štednje. Ono što je isto tako bitno, da je provedeno i savjetovanje sa zainteresiranom javnošću, da nije bilo primjedbi ni štovanja i evo, mislim da je ovo zakon koji je mogao ići i po hitnoj proceduri i da bi bio jednoglasno prihvaćen, zato ćemo mi kao Klub HDZ-a podržati i ovaj konačni prijedlog zakona.
Glas, HSU Klub zastupnika, javio se za raspravi, njih u ime govoriti će zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Ne znam, ja imam namjeru govoriti 15 minuta, ne znam šta bi govorio oko ovog zakona 15 minuta, jer ima jedan članak i zakona i prelaznu i završnu odredbu, prema tome, radi se o jednom pravom tehničkom zakonu, provedbenom zakonu, koji daje mogućnost razvrstavanja sredstava na prolaznim računima, u produženom vremenu, da obveznici uplate obvezni uplate ovdje nisu osobe nego pravne osobe, dostave ispunjene obrasce, da se sredstva mogu rasporediti na osobne račune građana prema njihovoj pripadnosti po obveznim mirovinskim fondovima. Prema tome, radi se o tipično tehničkom zakonu. Ja neću ponavljati grešku koju je napravio moj kolega Mrsić ili sada kolega Karlić da ću pozivat. To sam rekao da neću više nikad više pozivati kao zastupnik, da nešto ide po hitnom postupku jer je naše pravilo da guramo zakone u 2 postupka, ali Vlada, odnosno, u 2 čitanja, ali Vlada bi mogla kad se radi o ovako tehničkim, preuzeti odgovornost, kad se radi o ovako tehničkim zakonima, da uštedimo papir, vrijeme i da to odradimo u jednom čitanju. I to je temeljna primjedba da smo izgubili par mjeseci vremena a da se o tome nije radilo. Prema tome, nemamo što drugo reći, nego da ćemo glasati za prijedlog izmjena i dopuna ovog zakona. I kažem Klub GLAS-a i HSU-a podržava i glasati će. Hvala lijepo.
Klub zastupnika SDP-a također se javio za raspravu, u njihovo ime govoriti će zastupnik Mirando Mrsić.
Poštovanje gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Ovo je već ono, mislim druga rasprava oko ovog zakona, koji je tehnički zakon, kojim bi se omogućilo da REGOS bolje funkcionira, ali sasvim sigurno da produženje roka za prijavu putem RSM obrasca neće riješiti onaj osnovni problem koji je u ovom zakonu, a to je da se na onom računu prikuplja veliki broj sredstava, dakle, velika količina sredstava koja bi se trebala što prije transferirati na račune svih nas koji imamo drugi mirovinski stup. Zakon sam po sebi neće promijeniti, ono što bi trebalo promijeniti u REGOS-u a to je filozofija REGOS-a da REGOS bude servis građanima, a ne samo puki protočni bojler, koji s jedne strane sredstva uđu, on ih raspredi i pošalje negdje na druge račune. A ono što bi REGOS trebao biti, trebao bi biti pravi servis građana, koji imaju drugi mirovinski stup, u provom redu, tu mislim i na onaj dio koji je vezan uz financijsku pismenost, jer vrlo mali broj građana sam odredi u koji će mirovinski dakle, mirovinsko društvo imati svoje uplate. A i većinu to ide nekim automatizmom, odnosno, sa time da to na kraju onda REGOS će sam kanalizirati prema pojedinim mirovinskim društvima. Ono što je dobro, da je u prijašnjim izmjenama zakona, se ona odredba koja je govorila da taj dio neraspoređenih sredstava, kada REGOS raspoređuje da ide prema onom mirovinskom društvu koji ima najveći broj dakle, proporcionalno najveći broj članova. Dakle, to se razriješilo i sad se to raspoređuje jednoliko, sve sa ciljem, da se sva, dakle, mirovinska društva, odnosno, mirovinski fondovi ojačaju sa što većim brojem članova, a ne da imamo samo jedno dakle, mirovinski fond koji ima jedan veliki broj članova, a onda ostala tri da imaju manje. Prati ćemo realizaciju ovog zakona, ali kažem, osnovno je da sam zakon neće razriješiti problem, da će se sredstva gomilati na tom računu, nego to može riješiti bolja organizacija REGOS-a i promjena filozofije REGOS-a da REGOS postane dakle, da postane dio servisa građana. Podržati ćemo ovaj zakon, SDP će glasati za. Hvala lijepo.
Zastupnik Silvano Hrelja, javio se za repliku.
Uvaženi kolega Mrsić, meni je žao, da niste, jer time je izgubila na draži rasprava i o izmjenama i dopunama zakona o REGOS-u i izmjena i dopunama zakona o obveznim mirovinskim fondovima. Žao mi je da niste u tome sudjelovali, upravo a vjerojatno ste trebali pomoći onima koji su branili te promjene u odnosu na nacrtajte nekih naših kolega koji su rušilački bili nastrojeni prema drugom mirovinskom stupu, pa mi je zato žao da niste bili ovdje, jer znam vaše stavove. Ali, upravo tim zakonima, ovdje za saborskom govornicom, se raspravljalo o mogućoj drugoj ulozi i REGOS-a i o potrebi da osiguranici doista da ih se stavi, da im se da dovoljno vremena da oni odluče a ne da ih netko bez njih razvrstava u obvezne mirovinske fondove, da se oni financijski na neki način upoznaju sa osnovama funkcioniranja obveznih mirovinskih fondova i da počinju na neki način razmišljati, koji je fond bolji, koji daje više prinose i da oni na kraju odluče, a ne da umjesto njih odluči REGOS. Nisam htio ništa ovdje docirati, nego samo mi je žao da i vi niste sudjelovali u jednoj takvoj raspravi, jer mislim da ste sa svojim iskustvom i ministarskim iskustvom bili potrebni taj dan ovdje u Hrvatskom saboru.
Odgovor na repliku, zastupnik Mrsić.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Hrelja, da nisam bio na toj sjednici jer sam imao nekih drugih stvari koje sam morao obaviti, stoga sam pozorno stenogram te sjednice preslušao i stvarno mi je žao što određeni kolege ne shvaćaju da je oko mirovinskog sustava važno imati konsenzus, a mislim da smo blizu konsenzusa, da mirovinski sustav ovakav kakav je treba razvijati dalje i to je nacionalno pitanje, to nije više pitanje ni stranačko niti neko drugo, ali očito da neki kolege koji su tu negdje pored vas i iza vas smatraju da na tome mogu dobiti političke poene, jer smatraju da će to građani na neki način honorirati, ali onda račun na naplatu dolazi onim mladim ljudima koji tek sada ulaze u tržište rada, odnosno oni koji će za 20, 30, 40 godina dobivati mirovinu. Sasvim sigurno da sustav treba dalje razvijati i da moramo povećati izdvajanje u drugi mirovinski stup, ali jasno da moramo ispraviti i nepravde u prvom mirovinskom stupu, pa mi je eto žao što će sutra biti Zakon o dodatku na mirovinu, da Vlada nije našla sluha da taj Zakon podrži jer očito da u ovom trenutku Vlada ne zna na koji način će riješiti zasada 20-ak ljudi koji primaju mirovinu 500 kuna manju nego što isti njihov kolega koji je otišao u mirovinu 2016. zato što ste ne zna riješiti pitanje 27% dodatka na mirovinu. Ali, u svakom slučaju, evo i ova slijedeća točka koja je dakle, rješavanje doma umirovljenika gdje Vlada isto nije našla sluha da podrži taj jedan oporbeni zakon koji u principu ide za dobrobit svih građana RH. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Završnu riječ uzet će državna tajnica u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava Majda Burić.
Zahvaljujem. Dakle, prije svega zahvala na usmjerenoj i konkretnoj raspravi. Željela bih naglasiti da smo imali paket zakona vezanih uz REGOS koji jačaju i samu instituciju REGOS-a, a koji su malo prije i naglašeni. Dakle, Zakon o obaveznim mirovinskim fondovima, Zakon o REGOS-u i ovaj Zakon o prikupljanju koji svi doprinose, između ostalog i jačanju institucije REGOS-a i rješavanju pitanja privremenih financijskih sredstava na privremenom računu. Na dan 26.02.2018. godine na uplate koje se nisu mogle povezati sa zaduženjima odnosi se 294.136.689,12, a ono što je bitno spomenuti jest da se uplate od 01.01.2014. pa do danas, da one u cijelom tom udjelu imaju 57,75% što znači da je to dokaz u stvari da se sredstva počinju gomilati na privremenom računu upravo nakon uvođenje JOPPD obrasca. I temeljem toga uočenoga problema u stvari rješavamo problem ne samo sa ovim Zakonom, već i sa prethodno spomenutim Zakonima. Vezano uz privremeni račun treba reći i da je u 2017. godini 896 tisuća zahtjeva došlo vezano uz skidanje sredstava sa privremenog računa, kada je skinuto 300 milijuna kuna sredstava, međutim, valja imati i na umu da je sam taj privremeni račun vrlo živ i da on radi i sada i da on radi na dnevnoj bazi i sredstva koja su na današnji dan ujutro bilo onakva kao što sam malo prije navela, sada vrlo vjerojatno nisu takva. Osim toga, voljela bih spomenuti i obavijest o kojoj smo pričali kad smo govorili o Zakonu o REGOS-u, odnosno informaciji za sve novozaposlene, obavijest o potrebi izbora, odnosno dužnosti mirovinskog fonda. Obavijest je u pripremi i ona je spremna za daljnju komunikaciju. Osim toga, REGOS i sam komunicira sa obveznicima i preko i Newsletters, odnosno preko mrežnih stranica, pa tako možete naći uvid u stanje nepovezanih uplata obveznog mirovinskog osiguranja drugog stupa i obrasca JOPPD-a, odnosno RS ili RSM obrasca gdje vas detaljno, odnosno gdje obveznika detaljno se vodi preko 5-6 koraka na koji način ispravno ispuniti te obrasce. I valja još jedanput zaista apelirati na sve obveznike da zaista vrlo, vrlo precizno ispunjavaju taj obrazac, s obzirom da i jedna najmanja pogreška može dovesti do toga da sredstva ostanu na privremenom računu, a zaista to nikome od obveznika niti REGOS-u nije u interesu jer se radi našim mirovinama. Evo ga, još jedanput zahvaljujem i želim reći da Vlada zna kako će riješiti dodatak na mirovine od 27%. Riješit će ga sveobuhvatno unutar mirovinske reforme koja je planirana u drugom kvartalu 2018. godine u smislu procedure prema Vlade. Dakle, mislim da ne treba nikoga strašiti i širiti strah i paniku vezano uz 27%. To je vrlo ozbiljan problem kojemu se treba ozbiljno pristupiti i riješiti ga na adekvatan i održiv način. Zahvaljujem.
Zastupnik Mrsić javio se za repliku. Izvolite.
Hvala lijepo. Nisam se mislio javit, ali stvarno nakon ovih riječi državne tajnice moram se nasmijati kad se kaže sveobuhvatno. To onda zvuči ovako veliko, a de facto nemate pojma kako ćete to riješiti i to se vidi. Jer da znate, onda bi to riješili 27%. Očito nije briga za ovih 20 ljudi koji sada imaju mirovinu 500 kuna manju nego što bi imali. Vas to nije briga jer se ne radi o tisućama, 2000, 3000 kuna. Prema tome to je potpuno nešto što je prema tim ljudima diskriminirajuće i gledajući vrlo hladno birokratski, šta me briga za 20 ljudi nek primaju manje, mi ćemo to jednog dana sveobuhvatno riješiti. To nije govor nekoga tko je državni službenik koji je tamo izabran da služi narodu dakle ministar znači služiti narodu, ministrare, a vi ste državna tajnica, prema tome služite narodu. Ne možete reći da ćete to riješiti u drugom kvartalu jer već ni sada nemate još niti savjeta nemate niti okvir kako bi to izgledalo jel bi to već vidjeli i već bi se na to referirali. Prema tome, 27% dodatka na mirovinu niste riješili kako ćete riješiti, ne znam, ali je potpuno neljudski reći da je to nešto što ćete vi riješiti što je obuhvatno, a da u isto vrijeme imate 20 ljudi kojima je tih 500 kuna kuća. Lako je kada imamo svi plaće koje su takve kakve jesu, ali neko tko ima 3,5 ili 3, 3,5 tisuće kuna otprilike oni imaju mirovinu, ako imaju 500 kuna manje to je jako puno. Prema tome, nemojte reći da rješavate nego to izvolite riješite.
Hvala. Odgovor na repliku državna tajnica Burić.
Zahvaljujem. Poštovani i uvaženi gospodine Mrsiću, ovom prilikom voljela bih da mi se ne stavljaju u usta riječi koje nikad nisam rekla. Dakle ja sam u izlaganju rekla što to Vlada radi, Vlada zna što radi, a osim toga vi ste spomenuli 20 ljudi, njih je 17 da je samo jedan i taj jedan bitan, da ih je 11 i tih 11 je bitno. Prema tome, još jedanput lijepo molim da mi se ne stavljaju riječi u usta jer to nisam rekla niti to mislim. Vrlo smo senzibilizirani prema takvim problemima, Vlada ih rješava i Vlada zna kako će ih riješiti. Zahvaljujem.
S ovim zaključujem raspravu, glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o prikupljanju, obradi, povezivanju, korištenju i razmjeni podataka o primicima i javnim davanjima po osiguranicima, drugo čitanje, P.Z. br. 236, predlagatelj akta je Vlada RH, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje navedeni zakon, molim glasujmo. Utvrđujem da smo većinom glasova, 110 za i 1 suzdržan donijeli zakon o dopuni Zakona o prikupljanju, obradi, povezivanju, korištenju i razmjeni podataka o primicima i javnim davanjima po osiguranicima.
Sljedeća točka je: - Izvješće o poslovanju slobodnih zona u RH u 2016. godini. Predlagatelj akata je Vlada RH na temelju članka 25. Zakona o slobodnim zonama. Raspravu je proveo Odbor za gospodarstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Gospodin Mario Antonić državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, poduzetništva i obrta. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, poštovani saborske zastupnice i zastupnici. Vlada RH predstavlja Hrvatskom saboru Izvješće poslovanju slobodnih zona RH u 2016. godini, to je peto po redu izvješće, nakon objedinjenog izvješća za 2011. i 2012. te pojedinačnih godišnjih 2013., 2014. i 2015. godinu. I ovo izvješće o slobodnim zonama strukturirano je na način kao i izvješća za prethodne godine te sadrži prikaz zakonodavnog okvira za osnivanje i poslovanje slobodnih zona u Hrvatskoj. Iako u 2016. godini nije bilo izmjena zakonodavnog okvira radi cjelovitosti samog izvješća u izvješću je ukratko obrazložen važeći okvir za poslovanje slobodnih zona. Što se tiče samih podataka o poslovanju za razliku od prethodnih izvješća u kojima je naglasak na prezentaciji podataka bio na usporedbi sa prethodnim poslovnim razdobljem u vidu pregleda zbirnih podataka na razini cjelokupnog sustava slobodnih zona, ovo izvješće sadrži prikaz poslovnih podataka za svaku slobodnu zonu zasebno za razdoblje od 2012. do 2016. godine. U 2016. godini u RH poslovalo je 12 slobodnih zona od čega 8 kopnenih i 4 lučke slobodne zone. Kopnene su u Vukovaru, Osijeku, Varaždinu, Krapini, Zagrebu, Kukuljanovu, Škrljevu i Splitu, a lučke u Puli, Rijeci, Splitu i Pločama. U odnosu na 2015. godinu nije bilo promjena u broju slobodnih zona kao ni drugih promjena koje bi se ticale izmjena područja slobodnih zona. Iz zbirnih podataka o poslovanju slobodnih zona vidljivo je da je u 2016. godini u slobodnim zonama poslovalo ukupno 115 korisnika, da broj korisnika u odnosu na 2015. godinu smanjen za 16%, kod korisnika slobodnih zona bilo je zaposleno 7492 radnika, a u 2015. 7739. Korisnici slobodnih zona prosječno su zapošljavali 65 radnika ili 8 radnika više nego u prethodnom razdoblju. Ako ipak iz ukupnog broja zaposlenih u slobodnim zonama isključimo korisnike najveće slobodne zone Varaždin u kojoj ima ukupno 4480 zaposlenih zbog tvrtke Bomark koja sama ima preko 3500 zaposlenih, prosječni korisnim slobodne zone zapošljavaju 26 radnika što je dva radnika manje nego u prethodnom razdoblju te time spada u male poduzetnike. Glavni financijski pokazatelji korisnika slobodnih zona u 2016. godini su sljedeći, ukupno ostvareni prihod korisnika je 4,76 milijardi kuna ili za 14,5% manji nego godinu prije. Na razini svih slobodnih zona ostvarena je dobit u iznosu 37,35 milijuna kuna dok je u prethodnom razdoblju ostvaren gubitak od preko 109 milijuna kuna. Udio izvoza u ukupnom prihodu korisnika slobodnih zona iznosio je visokih 73,6% ili 5,2% više nego u 2015. godini. … uključujući isporuku dobara na tržištu EU i slobodnih zona iznosio je 3,5 milijardi kuna što je za 8% manje nego u 2015. godini. Daljnji razvoj slobodnih zona potrebno je sagledati u kontekstu drugih mogućnosti koje su na raspolaganju koncesionarima i korisnicima slobodnih zona, prije svega na mogućnost korištenja potpora sukladno važećem Zakonu o poticanju ulaganja. Želimo ovom prigodom svakako ukazati na mogućnost da se unutar slobodnih zona registriraju neki od zakonom predviđenih oblika poduzetničke infrastrukture što bi omogućilo korištenje svih pogodnosti koje s time u svezi proizlaze iz Zakona o unapređenju poduzetničke infrastrukture. Subjektima poduzetničke infrastrukture u RH sve se više otvaraju mogućnosti korištenja sudjelovanja u natječajima za sredstva iz Europskog fonda za regionalni razvoja kao npr. natječaj za razvoj infrastrukture u poduzetničkim … [[Govornik prebrzo čita, ne razumije se.]] u vrijednosti od 640 milijuna kuna, natječaj za razvoj infrastrukture u poduzetničkim zonama u vrijednosti 76 milijuna kuna i natječaj za pružanje visokokvalitetnih usluga za malo i srednje poduzetništvo putem poduzetničke … institucije u vrijednosti 22,8 milijuna kuna. Vezano uz prestanak poslovanja slobodne zone Varaždin krajem 2016. godine smatram ovdje bitnim za istaknuti kako prestankom koncesije za osnivanje slobodne zone ne prestaje i gospodarska aktivnost na tom području nego se ona odvija po poslovnim uvjetima kao i drugim poduzetničkim zonama u RH a daljnji opseg gospodarske aktivnosti ovisi prvenstveno o samim poduzetnicima koji posluju na tom području. Podsjećam kako je zahtjev za izlaskom iz režima poslovanja slobodne zone podnesen u ime svih korisnika slobodne zone Varaždin koji su zauzeli jedinstveno stajalište kako im je u gospodarskom interesu nastaviti poslovanje izvan režima slobodne zone nakon prestanka mogućnosti prestanka mogućnosti korištenja poreznih olakšica 31. prosinca 2016. godine. Svaki poduzetnik sam procjenjuje svoj ekonomski interes i donosi odluku o poslovanju unutar ili izvan te zone. Carinski porezni asepekti poslovanja unutar slobodne zone carinske procedure koje se primjenjuju pri ulazu, odnosno izlazu roba, vozila i osoba iz slobodnih zona te orijentiranost poduzetnika prema trećim tržištima pri ovoj odluci imaju presudnu ulogu. Naime, često se stječe dojam da je ukidanje koncesije za osnivanje slobodne zone, odnosno izlazak iz režima slobodne zone svojevrsna posljedica neadekvatnog postupanja i koncesionara za osnivanje slobodne zone zakonodavne ili izvršne vlasti dok je ukidanje koncesije za osnivanje slobodne zone u suštini alat kojim korisnici slobodne zone, dakle poduzetnici a ujedno i vlasnici nekretnina u kojima postoji i koje se nalaze u obuhvatu slobodne zone racionaliziraju svoje troškove poslovanja i unapređuju svoje poslovno okruženje. Vlada RH u gospodarskom interesu koncesionara za slobodne zone i korisnika slobodnih zona predlaže usvajanje izvješća o slobodnim zonama za 2016. godinu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem državnom tajniku. Je li želi izvjestitelj odbora uzeti riječ? Nema ga. Onda otvaram raspravu. Klub zastupnika, da, odnosno Klub zastupnika HDZ, njihov zastupnik Tomislav Klarić, izvolite.
Uvažene kolegice zastupnice, kolege zastupnici, evo čuli smo državnog tajnika, on je iscrpno iščitao ovo izvješće i podnio nam što ono sve sadrži. Ja ću se ukratko samo osvrnuti na ono što po meni je jedna karakteristika i posebnost RH, dakle u onom pravnom smislu ali i operativnom smislu što se događa na području tih naših industrijskih zona. I ono što je sadržano u svakom slučaju u ovom izvješću a odnosi se na nešto što je posebnost naše domovine. Dakle mi u RH imamo 12 slobodnih zona do 2017. godine. Za usporedbu kako je to u Europi, recimo Njemačka ima na čitavom svom području samo 2 poslovne zone, Grčka 4, Italija također 2, Malta 1, Portugal 1, Estonija 3, Velika Britanija nema čak niti jednu. Dakle što želim reći? 2000 i '96. godine, '97. godine kada su krenuli zakonodavni okviri a vezani za osnivanje slobodnih zona na području RH itekako je to imalo svog smisla. Međutim, protekom vremena a evo i posljednjom godinom a u ovom izvješću je to i navedeno samo zahtjev od poslovnih subjekata na području Varaždinske slobodne zone koja je u ovom smislu a i u ovom izvješću prema svim pokazateljima jedna od najjačih takvih poslovnih zona sa najvećim brojem poslovnih subjekata, sa najvećim brojem zaposlenih djelatnika na području te industrijske zone, odnosno slobodne zone, njen unisoni stav svih poslovnih subjekata na prostoru te zone koji su tražili da im se skine status slobodne zone zbog lakšeg i jednostavnijeg poslovanja sada u okvirima EU mislim da dovoljno govori u kojem smjeru bi mi trebali promišljati u narednom nekakvom periodu. Dakle ono što je dobro u ovom izvješću i po prvi puta jer smo bili svjedoci da dosadašnja izvješća su se podnosila čak i po 2, 3 godine sa zakašnjenjem, ovo je po prvi puta da smo dobili kvalitetno, iscrpno izvješće o poslovanju svih slobodnih zona u RH, ono onako, na onaj način, praktički godinu za godinu kako je to bilo. Tako da se mogu sabrati svi ti podaci i da imamo jedan zoran prikaz načina poslovanja unutar tih poslovnih zona, investicijska ulaganja, sve ono što se događalo na tom prostoru tako da nam može biti jedan dobar smjerokaz i putokaz načina na koji se treba odnositi prema ovoj problematici. Dakle za one koji nisu se bavili samim tim poslovanjem unutar poslovnih zona, poslovne zone su poseban teritorij RH, koji mora biti posebno ograđen, koji ima određene moduse poslovanja koji su unaprijed zakonima definirani. I ono što je bitno a između ostalog i po meni jedan od razloga izlaska Varaždina iz režima slobodne zone je ono što je zakon dao i korisnicima tih slobodnih zona, dakle porezne olakšice i plaćanja poreza koji su bili na snazi sve do 31. prosinca 2016. godine, koristili su i korisnici koji su u slobodnim zonama izvršili početna ulaganja u vrijednosti većoj od milijun kuna a da pri tome nisu koristili gornju granicu dopuštenog intenziteta potpora za ulaganja kako je propisano, kada je važećom kartom, propisano tada važećom kartom regionalnih potpora. I u ovom dijelu ako idemo uspoređivati zone možemo govoriti i o nečemu što svakako treba voditi računa a to je o opravdanosti otvaranja odnosno davanja koncesija slobodnih zona na određenim prostorima i za određene vrste djelatnosti. Tako da imamo primjer slobodne zone luke Rijeka-Škrljevo, dakle oni su dali zahtjev 2016., Vlada RH je tada odobrila, zona je krenula u funkciju i već u tom trenutku oni nisu mogli koristiti to tada važeće potpore jer su zakonom bile one istekle međutim investicijska ulaganja, investicijski ciklus sukladan poslovnom planu luke Rijeka samo u protekloj godini generirao je investicije u vrijednosti blizu 300 milijuna kuna što dovoljno govori o tome koliko svaki poslovni subjekt sam za sebe promišlja dalje svoju strategiju razvoja, sam način poslovanja ali i određuje samo svoje tržište na prostoru kojeg će djelovati. Dakle, ako sagledamo u ovome izvješću gdje su i kamo plasirane robe prostora tih slobodnih zona, vidimo da je velika većina tih naših gospodarskih subjekata koji su djelovali na prostoru slobodnih zona svoje robe plasirali na tržište upravo EU-a i samim time ovakav model koji je dosada imao ulogu u onom vremenu od '99., 2000., pa do ulaska u EU, itekako je imao smisla. Izvoz u zemlje tzv. Trećeg svijeta van EU-a se pojavljuje u određenim slobodnim zonama, on je vidljiv i u ovome izvješću naznačen, tako da je to jedan od pokazatelja smjera u kojem bi trebali krenuti. Same površine slobodnih zona u izvješću se isto tako vidi, one variraju od nekoliko stotina tisuća metara kvadratnih do svega nekoliko desetaka tisuća kvadratnih metara od jednog ili dva poslovna subjekta pa do situacije kakva je do nedavno bila u Varaždinu gdje je bilo 4 000 odnosno 4 480 radnika gdje je bilo 16 korisnika za razliku od recimo ove slobodne u zone u Škrljevu gdje je samo jedan korisnik. Dakle, ja ne vidim niti jednog razloga i Klub zastupnika HDZ-a će podržati ovo izvješće, ono je cjelovito, dobro je pripremljeno i ponovno ističem tu ažurnost u odnosu na prijašnja izvješća je definitivno izvješće koje se podnosilo primjerice za 2013, a podnosilo se u 2015., praktički nakon toliko proteka vremena nije ga imalo smisla ni raspravljati. Ovo je jedno izvješće koje u svakom slučaju daje dostatne podatke iskazane i u brojevima, u financijskom smislu, u onom djelu broja otvorenih radnih mjesta i pogodnosti koje su imali gospodarski subjekti, tako da ovakva izvješća mogu biti jedan dobar temelj. Ovdje svakako treba istaknuti nešto što ministarstvo se nikada do sada koliko ja imam informaciju nije poslužilo, to su bile nekakve kaznene odredbe koje su bile propisane čini mi se do 75 000 kuna čak ukoliko korisnik slobodne zone nije dostavljao takve podatke, takve mjere se nikada nisu do sada koristile, u svakom slučaju podaci su možda ponekad i neažurni ali u svakom slučaju vremenski pravodobno bili dostavljani i mislim da je ovo izvješće u svakom slučaju prihvatljivo. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Klariću na ovoj raspravi. Imamo jednu repliku, poštovana kolegica Božica Makar, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Sabora. Pa uvaženi kolega, napomenuli ste specifičnost RH u slobodnim zonama da ih imamo 12 osnovanih za razliku od ostalih. I sami ste rekli da je to naša specifičnost ali da je to dobra specifičnost bila jer u tom trenutku stvarno su te slobodne zone i sami ste napomenuli primjer Varaždina doprinijele da su investicije bile stvarno značajne i da je otvoreno mnogo radnih mjesta. U tom periodu od 10 godina tih poduzetnici dobili su brojne beneficije, bile su tu porezne olakšice međutim bilo je tu i niz drugih pogodnosti, da su imali u krugu toga carinsku ispostavu, da je od infrastrukture mnogo toga bilo napravljeno, da su stvarno u blizini glavnih puteva autocesta i to i sad dolazimo u situaciju da smo u EU-u, da više situacija nije takva kakva je bila 2006., međutim i dalje postoji tu primjer Varaždina, postoji primjer Rijeke. I moje pitanje je da li smatrate da će i ostalih 10 odnosno 3 lučke i 7 zona u unutrašnjosti krenuti istim putem odnosno da će preći u poduzetničke zone i iskoristiti sve te prednosti prvenstveno infrastrukturu koja je stvarno dobra i opremljenost tih zona, a i ostale pogodnosti koje su još uvijek ostale i prisutne su. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Božici Makar. Odgovor, kolega Klarić, izvolite.
Uvažena kolegice, ako ste pratili sve moje dosadašnje rasprave, u svakom slučaju ono što ja uvijek tvrdim i uvijek govorim da su poslovne zone model promišljanja upravo i ovaj koji je bio do nedavno i sa slobodnim zonama, nešto što je Hrvatskoj itekako otvorilo vrata u onom gospodarskom smislu. Najviše u djelu koji se odnosilo na izgradnju poduzetničke infrastrukture jer činjenica je da je slobodna zona Varaždin u ono vrijeme dok su se mogle koristiti te pogodnosti, ona praktički razbujala se a samim njenim širenjem se izgradila dostatna poduzetnička infrastruktura. I ono što je državni tajnik istaknuo, ja uvijek ističem, jednom kad otvorite jednu takvu poslovnu zonu, niti jedan gospodarski subjekt koji je tamo krenuo poslovati, radio u ovom režimu slobodne zone i u ovom trenutku i dalje djeluju, oni su procijenili da im je model poslovanja bolji sad u režimu poslovne zone i oni to tako odrađuju. Ja vjerujem da će se u tih 12 slobodnih zona na čitavom teritoriju RH i zato sam istaknuo tu posebnost Hrvatske da imamo za razliku od Njemačke mi 12 a oni 2 poslovne zone pa i sam izlazak iz zone Varaždine iz režima slobodne zone, pokazuje što će se događati u budućnosti. Dakle iskristalizirati će se, ja vjerujem zone koje su vezane za lučke djelatnosti i primjerice naša dolje u Primorsko-goranskoj županiji luke Rijeka, vjerojatno dolje Ploče, možda nešto ovdje kod Zagreba. I mislim da će to biti jedan optimalan broj tih zona. Svih ostalih 12 zona ukoliko se pretvore, nestanu, izađu iz režima slobodne zone nismo praktički izgubili ništa ukoliko gospodarski subjekti u njima i dalje nastave poslovati, tim više te zone se i dalje širiti i prilagoditi se novom europskom tržištu kojeg sada u ovom trenutku imamo.
Zahvaljujem kolegi Klariću na odgovoru. S ovime smo iscrpili sve rasprave. Zaključujem raspravu. Zahvaljujem državnom tajniku, gospodinu Mariu Antoniću na obrazloženjima ovog izvješća. Glasovati ćemo o ovoj točki kada se za to steknu uvjeti.
Izvješće o poslovanju slobodnih zona u RH u 2016. godini, predlagatelj akata je Vlada RH, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog matičnog radnog tijela, dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prihvaća Izvješće o poslovanju slobodnih zona u RH u 2016. godini, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 80 za, 37 suzdržanih i 4 glasa protiv prihvaćen zaključak kako ga je predložilo saborsko matično radno tijelo.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. - Prijedlog Zakona o prijenosu vlasništva na domovima umirovljenika, prvo čitanje, P.Z. br. 211.; Predlagatelj je Klub zastupnika SDP-a, na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevno reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo, Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Vlada je dostavila svoje mišljenje. Pozivam predstavnika predlagatelja, kolegu Miranda Mrsića da nam da dodatno obrazloženje prijedloga ovoga Zakona. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Ovaj zakon ima za cilj da riješi jednu nepravdu koja je dugo godina na ovom području a to je pitanje da one ustanove koje su u zgradama i vrše skrb oko starijih osoba i umirovljenika de facto nisu vlasnici zgrada u kojima oni jesu. Naime, Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje odnosno njihovi pravni prednici izgradili su ili sudjelovali u izgradnji i prenamjeni i rekonstrukciji objekata domova umirovljenika i sredstava za stambenu izgradnju u namjeni zadovoljavanje stambenih potreba i poboljšanje nužnih uvjeta. Od 1990. godine oni su prešli u vlasništvo, dakle od tada se oni vode i kao vlasništvo Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Prema članku 78. Zakona o ustanovama navedene društveno pravne osobe postaju javne ustanove čiji je osnivač RH koja osnivačka prava prema navedenom zakonu je mogla prenijeti na tim ustanovama na jedinice lokalne i područne i regionalne samouprave. Međutim, nisu prenesena vlasnička prava i vlasnička prava su ostala na HZMO-u. Naime RH je osnovala ustanove ali nije time i postala vlasnik objekata u kojima te ustanove rade i djeluju. Također niti jedinice lokalne i područne samouprave kao osnivači ustanova nisu postali vlasnici nekretnina, odnosno domova umirovljenika. Dakle navedeni propisi ustvari su uređivali samo pitanje osnivačkih prava ustanove ali ne i vlasnička prava na nekretninama i domovima umirovljenika u kojima su poslovale ustanove. Dakle to tumačenje je potvrdio i Ustavni sud RH odlukom od 28. travnja kojom nije prihvaćen zahtjev za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti i članka 78., 79. i 81. Zakona o ustanovama. Dakle zavod i dalje je vlasnik većine izgrađenih domova umirovljenika iz sredstava za stambenu izgradnju. Ukupno je zavod vlasnik 29 nekretnina na kojima su objekti domova umirovljenika a s time da je na jednoj od tih nekretnina suvlasnik, pored toga na dvije nekretnine je u postupku utvrđivanje prava vlasništva a na jednoj suvlasništva u korist zavoda. Dodatno su još dvije nekretnine, za još dvije nekretnine utvrđuje da li su upisane u zemljišne knjige temeljem valjane pravne osnove kao vlasništva ustanova koji ih koristi. To je fakt, to je činjenica i to se pokušavalo riješiti godinama međutim se nije uspijevalo iako postoji pravni okvir da se to razriješi. Međutim, definitivno niti jedan, niti u jednom slučaju nije vlasništvo sa države, dakle sa zavoda za mirovinsko osiguranje prešlo na dakle onoga tko stvarno je osnivač ustanova, dakle ili država ili jedinica lokalne samouprave. To ne bi bio problem da nemamo neke stvari koje su se počele sada događati a to je u prvom redu su sredstva iz Europe, iz Europskog socijalnog fonda gdje domovi umirovljenika itekako mogu koristiti ta sredstva, međutim ih ne mogu koristiti iz razlog što nisu vlasnici. Jer ako hoćete koristiti sredstva iz Europskog socijalnog fonda morate dokazati da ta nekretnina je vaše vlasništvo i da u toj nekretnini hoćete provesti određene programe, odnosno preinake ili nešto drugo. S druge strane ako hoćete se uključiti u energetsku obnovu, što tim zgradama je izuzetno važno jer su one građene puno godina prije, to ne možete jer niste vlasnik. Treće, ako se recimo ne počisti snijeg ispred te zgrade i netko se poklizne i ozlijedi nogu neće biti kriva ustanova koja o tome, nego vlasnik, dakle zavod za mirovinsko osiguranje jer on je titular. Također kada govorimo oko samih zavoda za mirovinsko osiguranje on nije niti u jednom trenutku uopće zainteresiran da bilo šta ulaže u te zgrade jer to nije cor business Zavoda za mirovinsko osiguranje, njegov cor business je nešto drugo. S druge strane Zavod za mirovinsko osiguranje ne naplaćuje nikakvu dakle rentu, stanarinu ustanovama koje tamo rade. Ako ustanova želi napraviti određenu preinaku u samom domu umirovljenika mora pitati vlasnika, a vlasnik je Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje. Sve to u stvari ograničava da se te zgrade obnavljaju, da one budu funkcionalnije, da koristimo sredstva EU, da razvijamo programe. Prema tome, sve je to nešto što je bitno i što nas je vodilo da donesemo ili predložimo ovakav Zakon o mirovinskom, dakle o prijenosu vlasništva na domovima umirovljenika. On jednostavno silom zakona u onom trenutku kad se zakon donese prenosi vlasništvo sa Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje na osnivača ustanove koja je u toj zgradi. Jasno da je Vlada obzirom da je to prijedlog oporbe, je odbila ovaj zakon i rekla da će se to riješiti Zakonom o upravljanju državnom imovinom. On i je donesen, ali nisam baš siguran da će se tim zakonom polučiti i efekat, jer da ministar Marić a i ljudi koji rade u ministarstvu imaju puno većih problema nego će sada ići rješavati prijenos vlasništva nekog doma umirovljenika, a s druge strane niti uprave baš ne trče u Zagreb i traže da se promijeni vlasnik. Tako da ja ne vjerujem da će se ovaj problem riješiti samim Zakonom o prijenosu, dakle Zakonom o upravljanju državnom imovinom. Zakon je jednostavan, pisan je baš sa ciljem da se to napravi odjedanput i s druge strane je, ima jedno sigurnosno sidro, a to znači da se ne može promijeniti namjena te zgrade. To znači da lokalna samouprava se ne može sjetiti da umjesto doma umirovljenika eto izgradi hotel ili da to proda ili negdje drugdje. Prema tome, onda to mora vratiti onome tko je bio prethodni vlasnik. Trošak za državni proračun nema. Jedini trošak će imati Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje koji je dužan procijeniti vrijednost te nekretnine, ali obzirom na neke projekcije to je otprilike oko 200 000 kuna. Prema tome, nije ni nekakva velika suma koja bi trebala opteretiti Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, ali će im s druge strane razriješiti i ovo pitanje koje imaju godinama da se vode nekretnine u njihovom portfelju koje de facto, oni jesu vlasnici, a nisu vlasnici, a s druge strane će omogućiti lokalnoj samoupravi i državi koja je osnivač ustanova da postane vlasnik i zgrade u kojoj te ustanove jesu. Žao nam je što Vlada nije imala sluha da ovaj zakon podrži. Izvukla se na način da će se to riješiti Zakonom o upravljanju državnom imovinom. Imali smo i prije taj zakon. On nije napravio ništa i vjerojatno ćemo opet za par godina biti pred istim problemom, a to znači da će dom umirovljenika još uvijek biti u vlasništvu onoga tko u principu ne želi da bude vlasnik, a to je Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje a oni koji bi trebali biti vlasnici neće biti vlasnici. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolegi Mirandu Mrsiću na ovom obrazloženju prijedloga zakona. Žele li možda izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Imamo jednu repliku Silvano Hrelja, izvolite.
Poštovani kolega Mrsić, vi ste rekli da ne znate da li je i jedan dom umirovljenika prešao u vlasništvo jedinice lokalne samouprave. Moram vas tu dopuniti. U nekom periodu dosta dalekom pred jedno sedam, osam godina je grad Zagreb preuzeo domove umirovljenika u svoje vlasništvo i to je riješeno, a u vremenu koje nam je veoma blisko, a negdje u travnju prošle godine je Vlada RH darovala dom umirovljenika gradu Kninu na svojoj sjednici u Kninu. Prema tome, to se događa. Međutim, intencija ovog zakona nije da Vlada pojedinačno to rješava, nego da se to riješi u paketu, da se svih stavi u jednaku poziciju, a ne da netko dobije ako traži, onaj drugi ako traži ne dobije. To nije sigurno intencija zakona i još sam imao jednu korekciju odnosno vi ste rekli da se mogu koristiti sredstva EU ali treba biti strašno precizan. Sredstva EU se mogu koristiti za energetsku obnovu domova umirovljenika, ali nikako ne za proširenje kapaciteta jer od 2012. ni jedna zemlja članica EU ne može dobiti ni eura subvencije za proširenje kapaciteta u domovima umirovljenika, jer je intencija da se širi vaninstitucionalna skrb i da ljudi što dulje ostaju u svojim domovima, odnosno da sve usluge dođu njima do kućnog praga, odnosno do mjesta stanovanja. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hrelji. Odgovor kolega Mrsić, izvolite.
Hvala lijepo. Što se tiče grada Zagreba to znam da je to riješeno. Za Knin nisam čuo, ali očito da je to bilo u onom žaru kad se pred izbore željelo da u Kninu pobijedi jedna opcija, a na kraju je pobijedio nezavisni kandidat. Prema tomu, ali dragom Bogu sasvim svejedno. Knin je dobio dom umirovljenika što dakle postoji vlasnik. Žao mi je što ovih ostalih 29 domova nisu postali vlasništvo lokalne samouprave ili tamo gdje je država vlasnik. I to je nešto što se neće desiti ni sa ovim novim zakonom koji smo usvojili Zakonom o upravljanju državnom imovinom jer jednostavno taj postupak će provoditi ministarstvo. Ono ima i drugih problema nego baš sada domovi umirovljenike, uostalom ministar Marić ima projekciju koliko mora zaraditi na prodaji imovine, a ovdje neće zaraditi ništa, dakle ovdje je saldo nula. Prema tome, nije baš zainteresiran da to razriješi. Stoga je intencija ovog zakona da svi budu u istom košu bez obzira tko je na čelu koje lokalne samouprave. A što se tiče sredstava Europskog socijalnog fonda, da, dakle samo za energetsku obnovu, ali imate i onaj dio koji je vezan za vaninstitucionalnu skrb, imate i programe koje te ustanove mogu provoditi unutar svojih zidova i mogu za to dobiti određena sredstva da se to preinači i da to bude drugačije. E ako niste vlasnik onda to ne možete dobiti. Prema tome, ne možete iskoristiti sredstva koja nam Europa daje, a inače vidimo da se sredstva vrlo loše iskorištavaju, da jednostavno smo otprilike ja mislim 7 ili 8% sredstava povukli koliko smo mogli povuć. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mrsiću na odgovoru. Pozivam predstavnicu Vlade, državnu tajnicu u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava gospođu Majdu Burić da nam da obrazloženje i mišljenje Vlade. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora gospodine Brkiću, poštovani zastupnici i zastupnice u Hrvatskom saboru. Dakle Prijedlog zakona o prijenosu vlasništva nad domovima umirovljenika predsjedniku Hrvatskoga sabora podnio je Klub zastupnika SDP-a u Hrvatskom saboru. Vlada RH ne podržava donošenje predmetnog prijedloga zakona s obzirom da prijedlog zakona ne daje cjelovita normativna rješenja. Smatramo da je navedenu problematiku potrebno cjelovito rješavati i to u skladu sa postojećom legislativom kao i u suradnji sa Ministarstvom državne imovine. Ovim prijedlogom zakona predlagatelj traži donošenje Zakona o prijenosu vlasništva na domovina umirovljenika odnosno na način da se prenesu prava vlasništva nad nekretnina domova umirovljenika na RH i jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave uz obavezu zadržavanja njihove postojeće namjene s time da im se omogućava da tu nekretninu unesu u imovinu ustanove doma za starije i nemoćne osobe koja posluje u tom objektu. Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje vlasnik je 26 nekretnina, a za 5 nekretnina se još utvrđuje vlasništvo koje koriste ustanove odnosno domovi za starije i nemoćne osobe čiji su osnivači jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave i to bez zakupnine ili naknade vlasniku. Budući da je osnivač Zavoda za mirovinsko osiguranje RH prema Zakonu o upravljanju i raspolaganju imovinom u vlasništvu RH, državnom imovinom smatraju se i nekretnine zavoda, pa se postavlja pitanje same potrebe donošenja predloženog zakona, a sve obzirom na to da je upravljanje i raspolaganje navedenim nekretninama moguće provesti sukladno zakonu kojega sam malo prije spomenula, kao i drugim propisima vezanima uz ovu materiju. Također smatramo kako nije prihvatljivo prenošenje odgovornosti za obaveze s osnove prava vlasništva sa zavoda na osnivače, a ista bi ih teretila i u slučaju unosa nekretnina u imovinu ustanove doma za starije i nemoćne osobe koja koristi tu nekretninu. Osim toga, s obzirom na izvor sredstava iz kojih su predmetne nekretnine građene, a to su sredstva izdvojena iz mirovina za zadovoljavanje stambenih potreba i poboljšanje nužnih uvjeta stanovanja korisnika mirovina i invalida rada, njihovu namjenu i vrijednost smatramo kako predmetne nekretnine i trebaju ostati u vlasništvu zavoda kao i dio ukupne državne imovine. Dakle slijedom svega navedenoga predlažemo Hrvatskom saboru da ne prihvati Prijedlog zakona o prijenosu vlasništva nad domovina umirovljenika. Osim toga valja reći također, spomenuti da se programom Energetske obnove i korištenja obnovljivih izvora energije u zgradama javnog sektora što je raspisalo Ministarstvo graditeljstva i prostornoga uređenja da se na 15. stranici samoga programa navode tko je to prihvatljivi prijavitelj. Prihvatljivi prijavitelj jesu javne ustanove ili ustanove koje obavljaju društvene djelatnosti ako ispunjavaju određene kriterije koje su već jasno navedeni. Slijedom svega toga, unazad nekoliko godina HZMO daje suglasnost domovima za starije i nemoćne koji se prijavljuju na programe energetske obnove za europska sredstva odnosno sredstva europskih fondova, javili su se Dom za starije i nemoćne osobe Alfredo Štiglić iz Pule koji su i završili projekt i realizirali ga, Dom za starije i nemoćne osobe Koprivnica, dom u Novigradu, dom u Bjelovaru i dom u Slavonskome Brodu. Ukoliko je potrebno reći više o fazama u kojima se ti projekti, europski projekti trenutačno nalaze na raspolaganju sam i za to. Osim toga želim samo još naglasiti da u Statutu samoga HZMO-a iz 2014. godine u članku 15. koji govori o tome što to središnja služba obavlja, koji su to poslovi koje ona obavlja pa se između ostaloga navodi i upravljanje i raspolaganje imovinom zavoda, obavljanje pravnih poslova u vezi s imovinom zavoda i drugih poslova. Evo toliko za sada, na raspolaganju sam za sva pitanja.
Zahvaljujem poštovanoj državnoj tajnici na ovom obrazloženju mišljenja. Imamo dvije replike, prva replika poštovani kolega Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovana državna tajnice, meni se čini da ste upravu u mišljenju Vlade, ne želim ocjenjivati pozitivu, negativu mišljenja Vlade nego spomenuli jedan pravni nered. Naime, Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje je javna ustanova. To je bivša društvena imovina je postala državna imovina, ali s obzirom na Zakon o privatizaciji, Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje je javna ustanova koja stječe udjele, koja stječe imovinu i u zemljišne knjige se uknjižava kao vlasnik. Dakle, Hrvatski zavod za mirovinsko može prenijeti prava upravljanja tom imovinom i na Ministarstvo za upravljanje državnom imovinom, ali ne može ništa se dogoditi a da Upravno vijeće Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje ne odluči. Jer ne odlučuje niti kapital fond kad prodaje ili zemlju i bilo što, ako to nije prošlo na sjednici skupštine fonda, a skupština fonda je ravnatelj Hrvatskog zavoda za mirovinskog osiguranje. Dakle, stvarni vlasnik domova je Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, a ja ću pokušati pojasniti u svojoj raspravi u ime kluba zašto je to tako, zašto to nije državna imovina. Ma zato što je stvoreno iz doprinosa osiguranika tijekom godina i zato to mora biti tako i zato je ovo jedno od elegantnih rješenja. Ja ne kažem da, možda će sutra Vlada napraviti jedan isti takav zakon i to na sličan način provesti.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hrelji. Odgovor državna tajnica, gospođa Burić. Izvolite.
Hvala poštovani i cijenjeni gospodine Hrelja. Dakle, vezano uz raspolaganje nekretninama itd. treba samo spomenuti da Upravno vijeće Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje može do milijun kuna raspolagati, odnosno donijeti odluke do milijun kuna dok Vlada RH donosi to do 5 milijuna kuna. Hvala.
Zahvaljujem na odgovoru državnoj tajnici. Sljedeća replika poštovani kolega Mirando Mrsić, izvolite.
Hvala lijepo. A državna tajnice jel' vi uopće razumijete ovu materiju. Kažete prijavitelj, dakle tko može biti prijavitelj na fondove EU? Pa može biti svatko, ali onda morate podnijeti dokaz da ste vlasnik onoga što hoćete mijenjati, što hoćete dograđivati. Prema tome, dakle morate, dakle gospodin tamo viče glavom jer morate. Jer zašto dajete suglasnost? Zbog čega dajete suglasnost ustanovi da ide u energetsku obnovu? Zato što je mirovinski vlasnik. Prema tome, ne možete reći da ne treba. Jer da, sami ste rekli da ste dali suglasnost Puli, a zato što je vlasnik dao za mirovinsko osiguranje, a mi ovim zakonom idemo za time da ne treba davati suglasnost. S druge strane, citirali ste statut pa jasno da uprava mirovinskoga vodi računa o imovini, ali imovina su i oni svi stanovi i one zgrade koje je vlasnik Zavod za mirovinsko osiguranje u prvom redu, dakle i one zgrade gdje su službe mirovinskog osiguranja. Ali ovime mi vadimo iz portfelja Zakon o mirovinskom osiguranju, dakle iz Zavoda za mirovinskom osiguranju nešto što njima ne pripada, što oni to neće se ni brinuti. I ove stanove treba maknuti, jer i to nije nešto s čime bi se zavod trebao brinuti i osloboditi ljude koji se bave tom imovinom, osloboditi da rade onaj drugi posao koji je važan za umirovljenike. Ovo je elegantan način kako se to može riješiti. Zavod za mirovinsko osiguranje te zgrade neće, ne treba, niti će ih ikad imati, a niti ćete to moći riješiti Zakonom o upravljanju državnom imovinom jer to neće riješiti. Nije ni do sada, pa neće ni od sada.
Zahvaljujem kolegi Mrsiću. Odgovor, državna tajnica Majda Burić. Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine Mrsiću, pretpostavljam da bi bilo potrebno ponoviti koji su to projekti domova za starije i nemoćne uz suglasnost HZMO-a kao javne ustanove koja je prijavitelj na fondove EU i koji su to projekti koji su ostvarili neke benefite temeljem toga. Pa treba reći da je u Puli, dakle Dom za starije i nemoćne osobe Alfredo Štiglić temeljem suglasnosti zavoda sukladno sklopljenom ugovoru sa Fondom za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost u potpunosti je projekt realiziran, te su nakon realizacije izdani energetski certifikati, ishodovane su sve potrebne suglasnosti na idejne glavne projekte uključujući građevinsku dozvolu za rekonstrukciju i nadogradnju objekta. Puno je primjera iz Koprivnice, Novigrada, Slavonskog Broda, Požege, Bjelovara koji su u različitim fazama europskih projekata vezanih više-manje uz energetsku obnovu, tako da sam osjetila potrebu to još jedanput naglasiti. Dakle, domovi za starije i nemoćne mogu biti prijavitelji uz suglasnost HZMO-a kao javne osobe koja je prihvatljivi prijavitelj, a sve temeljem Programa energetske obnove. Zahvaljujem.
Zahvaljujem na odgovoru državnoj tajnici gospođi Burić. Prelazimo na raspravu. U ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice poštovani kolega Ante Babić, izvolite.
Hvala vam lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predlagatelju, poštovana državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Dakle, Klub zastupnika Socijaldemokratske partije još u 10 mjesecu 2017. godine uputio ovaj prijedlog zakona u saborsku proceduru. Dakle, Prijedlog zakona o prijenosu vlasništva nad domovima umirovljenika, valjda domove za stare i nemoćne osobe ali u biti se mislilo na isto. Ja moram reći kad sam čitao ovaj prijedlog zakona da mi se ta ideja svidjela jer sam nešto slično i govorio da je to jedan dobar pokušaj i da smo zapravo mi u Hrvatskoj demokratskoj zajednici zapravo govorili … [[Govornik se ne razumije.]] domovima umirovljenika nego na svim onim što se nalazi na području jedinica lokalne uprave u samouprave i da to daleko mogu bolje raspolagati nego sama država. No ovdje se radi o nečemu drugom i to me podsjetilo na ono vrijeme od 2007. do 2011. godine je klub SDP-a tada dok je bio u oporbi zapravo imao nekoliko zakonskih prijedloga, točno je nekih 37 međutim kada je došao na vlast, niti jedan od tih zakonskih prijedloga nije implementirao tada kroz vlast, kroz izvršnu vlast pa mi se tako čini i ovaj prijedlog. Dakle, jedan dobar pokušaj ali on kao takav je sastavljen na brzinu, bez nekakvih prethodnih konzultacija, savjetovanja, potrebitih analiza ili uključivanja stručne javnosti u ovaj prijedlog zakona. Kao prijedlog zakona bilokoji ne bi trebalo mjeriti brojem članaka ni stavaka jer to ne govori je li zakon dobar ili loš, ali recimo ovaj zakon ima 9 članaka i vrlo suhoparno objašnjava jednu vrlo važnu problematiku. Dakle, samim prijedlogom zakona bi ustanove domova za starije i nemoćne koji koriste nekretnine domova umirovljenika a vlasnička prava koja pripadaju zavodu u cijelosti, u ovom slučaju HMZO-u bi se prenijela na osnivača. Također se ovim prijedlogom zakona određuje namjena domova za starije i nemoćne odnosno zabrana osiguranja i ovrhe, postupanje u slučaju stečaja, likvidacija ali i drugih slučajeva prestanka ustanove koje posluje u domu za stare i nemoćne te zapravo procjena tržišne vrijednosti same nekretnine. Istine i povijesti treba reći ono što je govorio maloprije i gospodin Hrelja, HZMO, oni su gradili domove umirovljenika iz sredstava Fonda za stambenu izgradnju još iz zakona iz 1981. godine, dakle kao i niz odluka o raspodjeli koje su tada uslijedile. Tada su se ta sredstva zapravo izdvajala u Fond za potrebe korisnika mirovina i invalida rada. A taj zakon je bio na snazi gotovo 20 godina. Tim Zakonom o ustanovama navedeni propis uređivanja je samo pitanje osnivačkih prava ustanove ali ne i vlasnička prava na nekretnine domova umirovljenika u kojima su te ustanove poslovale, ono što je govorio i kolega Mrsić. Na ovaj prijedlog se Vlada očitovala još u studenom mjesecu, ja ću govoriti o 2017. godini o onim stvarima možda koje ovdje nisu rečene, ali Vlada zapravo u svom očitovanju je rekla da zapravo sam predlagatelj nije konzultirao dovoljno jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave, i poziva nas se na Europsku povelju o jedinicama lokalne upravi i samoupravi i mislim da se trebalo razgovarati o tome i zapravo pitati njihovo mišljenje barem kroz udruge općina i gradova. Osnivač zavoda u ovom slučaju HZMO je RH, ali po važećem Zakonu o upravljaju i raspolaganju imovinom u vlasništvu RH smatraju se i sve te nekretnine zavoda o čemu je govorila državna tajnica, a istim zakon propisano je tko i na koji način može osnivati pravo služnosti. Nadalje, Vlada smatra da nije prihvatljivo prenošenje odgovornosti za obaveze s osnova prava vlasništva, sa samog zavoda na osnivače. I prijedlog samog zakona ne daje jedno cjelovito i normativno rješenje, ja bih možda osobno tu progledao kroz prste, to se zapravo može urediti ukoliko postoji prava svrha i cilj. No u prijedlogu ovoga zakona kada se govori o samim domovina za starije i nemoćne, možda treba reći kada se govori o jednom cjelovito rješenju i neke druge domove recimo koji su u nadležnosti i sada Ministarstva demografije, obitelji i mladih i socijalne politike, dakle radi se i o domovima, decentraliziranim domovima, njih gotovo 45 županijskih domova, 3 doma za starije i nemoćne, da ne govorim o onim domovima vezano za odrasle osobe sa mentalnim oštećenjima, za mladež, o problemu u ponašanju i sl. I vi ste gospodine Mrsić, u svom izlaganju rekli da pozdravljate tu intenciju kod Zakona o upravljanju državnom imovinom gdje je ovdje gotovo prije mjesec dana govorio ministar Marić, ali ne vjerujete s obzirom na preča posla koje oni imaju u tom ministarstvu da bi se nešto moglo napraviti po pitanju ovih domova, ja ću samo citirati nešto što je bilo vezano u tom zakonu, da će sve nekretnine koju su u vlasništvu RH, na sam dan 1. siječnja 2017. godine, bile u naravi škole, domovi zdravlja, bolnice i druge ustanove kojima su osnivači jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave i koji se koriste u obrazovne i znanstvene svrhe, upisati u vlasništvo jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave u čijoj nadležnosti je i osnivanje pojedinih ustanova. Dakle ide se u tome pravcu, zato kažem da je ovo jedan dobar pokušaj, možda u krivo vrijeme, ali kažem bilo je možda dovoljno vremena, onih 4 godina kada ste bili vi na vlasti da se možda ovo riješi na jedan bolji način jer znam da smo mi tada u oporbi govorili o sličnim stvarima i mislim da je postignut neću reći nekakav konsenzus, ali se moglo ovo riješiti na jedan puno bolji način. E sad, zbog svega navedenog i ovo što smo čuli i samog mišljenja Vlade i od strane državne tajnice, i s obzirom na nedostatke koji su navedeni u ovom prijedlogu zakona, činjenica je i dasmo razgovarali o tome na klubu, HDZ upravo zbog takvih stvari ne može prihvatiti ovakav prijedlog Zakona o domovima umirovljenika odnosno o domovima za starije i nemoćne. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Anti Babiću na ovaj raspravi. Imamo nekoliko replika, prvi se za repliku javio poštovani kolega Mirando Mrsić, izvolite.
Poštovani kolega Babić, dakle ne stoji da nije bilo analiza, dakle analize su podrobno učinjene i kad prozivate ove 4 godine, onda su baš u te 4 godine i napravljene ove analize, i analize od svega onoga što HZMO posjeduje, prema tome analiza je napravljena i baš iz te analize je proistekla ta ideja da se sve to riješi jednim zakonom, a ne da se ide kroz Zakon o upravljanju državnim imovinom, jer se pokazalo da to je neprovedivo. Dakle, da jednostavno to ne ide. S druge strane, mi jesmo konzultirali lokalnu samoupravu, dakle, za svaki ovaj dom umirovljenika, smo kontaktirali lokalnu samoupravu koja je osnivač ustanove i svi su bili zaint3resirani da prihvate ovakvo rješenje, jer im se činilo najjednostavnije, jer oni onda nemaju nikakvih troškova, niti oni ne pokreću cijeli postupak, nego postupak je automatski zakonski. Stupanje na snagu zakona, ide se procjena vrijednosti zgrade, iz zgrada prelazi automatski u vlasništvo lokalne samouprave. A mogli ste i vi u te 4 g. dok smo mi bili na vlasti, dati ovakav jedan prijedlog zakona. Jasno da HDZ ne želi da oporba ima bilo koji zakon, koji će prihvatiti i pozicije. A dobro, to je tehnologija vlasti i to je tako, ali ovo je jedno rješenje koje nema nikakav naboj što se tiče politički niti lijevo niti desno, nego ovo je rješenje koje omogućava da te ustanove funkcioniraju i da funkcioniraju na jednostavniji način nego što funkcioniraju sada. Vjerujte mi, bez ovog zakona, neće se postići efekat, a to je da svi pređu u vlasništvo lokalne samouprave.
Zahvaljujem poštovani kolegi Mrsiću na replici. Odgovor kolega Babić, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Mrsić, ja sam u uvodnom izlaganju rekao, da je to jedan dobar pokušaj i da smo mi dok smo bili u oporbi razgovarali o tome, istine radi, barem o materijalima koje smo mi dobili i koje se mogu skinuti sa web stranice Hrvatskog sabora, nema potrebitih analiza. Ja ne sumnjam da ih vi dok ste bili na vlasti niste radili, s obzirom da je to bilo u vašem resoru i znam, da poznajete tu problematiku i dobro je da se takva rješenja koja su moguća i koja su korisna koja su efikasna za hrvatsko društvo, pogotovo za jedinice lokalne uprave i samouprave ali i u konačnici za starije i nemoćne da se kao takva riješi. Što se drugog dijela tiče i naših prijedloga dok smo mi bili u oporbi, da bilo je prijedloga, ja se sjećam, jednog, prvog koji je bio interpelacija, vezano za … [[Govornik se ne razumije.]] most, tada je on stavljen na zadnje mjesto i nikada se o njemu nije raspravljalo. Dok, recimo danas, istine radi, mi u Hrvatskom saboru znademo i točke o kojima će se raspravljati pa evo i u konačnici i ovaj vaš prijedlog koji je bio doduše u 9. mj. poslan, ali već sada u mjesecu veljači razgovaramo o prijedlogu vašega zakona u Hrvatskom saboru, što je pozdravljam i mislim da dobre stvari, dobre ideje, mogu doći do bilo kojeg zastupnika, bilo kojeg kluba, a posebice od onih koji su bili na vlasti, jer oni imaju što za reći. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Babiću na odgovor. Sljedeća replika poštovani kolega Silvano Hrelja, izvolite.
Poštovani kolega Babiću u svojem izlaganju u ime kluba, više puta ste rekli, da u ovom zakonu govorimo o domovima za starije i nemoćne. U ovom zakonu govorimo o prijenosu vlasništva nad domova umirovljenika i to kome? Ustanova za stare i nemoćne čiji je osnivač na temelju ovlaštenja Vlade RH, odnosno, države su jedinice lokalne i regionalne samouprave, dakle, gradovi, županije i Grad Zagreb. Dakle, moramo tu biti precizni i ne miješati ustanove i domove. Ja znam, da, samo sam primijetio da vam je to možda ovako slučajno pobjeglo, ali moramo te stvari razjasniti. Drugo što me je iznenadilo, vi ste inače poznati ovdje u Saboru kao dobar retoričar, vrlo pazite što drugi pričaju, što vi pričate i to, ali kovanica, dobar pokušaj, možda u loše vrijeme. Dajte mi to malo pojasnite. Ako je dobar pokušaj, onda moramo naći dobro vrijeme. Dakle, ne možemo se zadovoljiti s time, ha, kaže u loše vrijeme je došao dobar pokušaj, nećemo valjda tako, nemamo puno dobrih pokušaja, da se razbacujemo sa dobrim pokušajima.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hrelji. Odgovor poštovani kolega Babić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Je, u pravu ste bio je dobar pokušaj, ali sam u krivo vrijeme to rekao, to je istina. Slažem se s tim, kada sam o tome govorio, onda sam mislio na nešto drugo, a to je i gospodin Mrsić zapravo u jednom trenutku rekao, dakle, i vlada to kaže, cijeli taj problem i problem, ovu cijelu problematiku bi trebalo cjelovito rješavati. I ako se sjetite od prije mjesec dana rasprave, kada smo govorili o Zakonu o upravljanju državnom imovinom, nismo se doticali i ovih stvari. Dakle u cjelini bi trebalo riješiti ove stvari. Vlada je na dobrom putu da takve stvari riješi i ja vjerujem da će to pomoći i jedinicama lokalne samouprave i područnim i regionalni samoupravama. Jer koliko god, prošlo je dosta vremena, gotovo 27 g. da ne bismo zapravo danas imali dobre rezultate i pokazatelje o tome, je li bolje i pa ako hoćete na čelu supsidijarnosti, je li bolje da sami osnivači i oni koji se bave tom problematikom, bolje upravljaju određenim stvarima, nego ako hoćete država. Dakle, ja zagovaram tu tezu da jedinice lokalne samouprave upravo po tom načelu supsidijarnosti, daleko bolje mogu upravljati stvarima na svome terenu, jer se problem uvijek rješava ondje gdje je nastao. Dok to država riješi, a to vidimo u niz slučajeva i u ovih 20 g. to je jako trom sustav on je birokratsko ograničen, administrativno dakle, on sam koči sebe i koči razvoj, a time i ovu problematiku. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Babiću, na ovom odgovoru, na replici. Prelazimo na sljedeću raspravu u ime Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a poštovani kolega Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Dakle bez obzira što smo nekad imali dva različita društvena uređenja između Republike Italije i Republike Hrvatske, ja vas uvjeravam da kada bi o ovoj problematici razgovarali u Republici Italiji da tada o tome ne bi odlučivao ni sabor dakle njihov Parlament ni Vlada. Zašto? Zato što oni svojim zavodom za mirovinsko još uvijek upravljaju tripartitno i ispostavljaju račun Vladi za sve mirovine koje nisu mirovine iz rada, ona uredno plaća svoje obaveze i oni isplaćuju mirovine. Naravno, oni nemaju problema koje mi imamo, koji smo u mirovinski sustav utrpali sve i sva i onda je 2001. godine pardon 2000. godine došlo do situacije da se ne bi zaduživali, ajmo staviti HZMO u Državnu riznicu radi rješavanja problema solventnosti i tada smo mi počeli miješat rekli bi mi u Istri, u Dalmaciji kope i šade. Iako je decidirano rečeno kome pripada koje vlasništvo i po Zakonu o privatizaciji tvrtki isto se znalo što pripada mirovinskom fondu, dakle i te su stvari bile decidirano riješene. Međutim, javna ustanova više nije ono dakle nema svoj izvorni prihod, ona je tehnički servis za obračun, isplatu mirovina, s njom ne upravlja tripartitno sindikati-poslodavci-Vlada, Vlada ima većinu i može provesti što god želi, ali to je vezano opet velim, ima opravdanje jer je vezano uz financiranje i isplatu. Ali vlasništvo ne bi trebali biti podložno tome i vlasništvu bi trebao taj Hrvatski zavod za mirovinsko kao javna ustanova osiguranika više odlučivati, a ne to jednostavno predavati ministarstvu ili u našem mandatu su isto tako predali tamo Fondu za privatizaciji, agenciji, svima samo da se toga maknu odnosno drugi su to htjeli uzeti sebi. To nije fer jer je to u finalu odnosno izvorno imovina hrvatskih građana, imovina HZMO-a osim onoga što je došlo po Zakonu o privatizaciji, ali sve ovo o čemu govorimo građeno je iz doprinosa građana Hrvatske u onom trenutku kada je pet ljudi uplaćivalo za jednog umirovljenika, pa četiri, pa tri, pa dva pa sada 1,2 na jednog umirovljenika jedva. To je neki ajmo reći, neka povijest HZMO-a. Dakle tko je izgradio te domove umirovljenika u Puli, Rijeci, Splitu? Izgradili su građani koji tamo danas žive, koji možda neki i jesu korisnici i mislim da je ovo dobar prijedlog zakona da se tim jedinicama gdje oni žive daju ovlasti odnosno daju vlasnička prava na tim domovima, na kraju izgradili su ih ti ljudi. HZMO ne može dati kunu za njegovu imovinu osim ne znam da li ih može osigurati ili ih osiguraju od požara ili bilo čega ustanova kao takva pa osigura i nekretnine, ali on svoje vlasništvo ne može čak ni osigurati, a kamoli razmišljati da obnovi fasadu, da bilo što radi. Ja imam najsvježiji primjer, županijski vijećnik sam u Skupštini županije Istarske i mi smo donijeli odluke da će Županija istarska sufinancirati obnovu tri doma, doma u Rovinju, doma u Raši i još jedan dio ovog spomenutog u Puli. Ali to se ne radi o obnovi fasade, to se radi o preuređenju, ne povećanju smještajnih kapaciteta nego preuređenju. I sada se razmišlja, župan mi je rekao da je razmišljao o tome da odustanu od svega. Ne pravi Europa problem, državna tajnica je u pravu kada kaže da mogu dobiti suglasnost da se koristi za obnovu fasada, međutim naše banke prave problem. Tko će biti jamac, vlasnik, da li se može staviti hipoteka na vlasništvo, naše banke rade goru proceduru nego EU prema sredstvima koje od njih dobivamo. Dakle, doista postoji problem ako lokalna, regionalna samouprava hoće nešto raditi, hoće poboljšati standard svojim građanima koji imaju smještaj u domovima umirovljenika. Zato mislim da je ovo dobar prijedlog. Uvijek se u svakom i dobrom prijedlogu može naći nedostataka i tražiti još više, ali mislim da ima i zaštitnu klauzulu da se to ne smije otuđit, da mora ostati u istoj namjeni, da se može dati isto i u podnajam ali u funkciji te ustanove koja u domu postoji. Dakle ima ajmo reći sve preduvjete da bi mogao biti prihvatljiv zakon. Ne mogu govoriti baš nomotehnički jer ne usuđujem se procjenjivati nešto što nije neka moja domena pa s te strane dozvoljavam svaku moguću primjedbu. Dakle, šteta je da se oko toga ne pozabavimo, šteta je da Vlada ne uvede novu praksu jer ovo doista nije ideološko pitanje, ovo je pitanje ajmo reći olakšavanja poslovanja, olakšanja na putu za povećanje kvalitete života i rada ljudi koji su smješteni u domovima umirovljenika. Naravno, da se ne može preurediti unutar samog doma umirovljenika ma gotovo ništa, gotovo ništa, iako možete dobiti sredstva da stvorite unutra i dnevni boravak i ovo, ono. Da, možete dobiti sredstva da osmislite mrežu koja će nositi hranu kući, koja će imati njegu u kući. Dakle, volontere koji će obilaziti ljude u svojim domovima da imaju jednu lokaciju oko koje se vrte i oko koje se vežu. Međutim, ne možete koristiti nikako sredstva za bilo kakva preuređenja, samo kažem samo za energetsku obnovu i ne možemo povećavati kapacitete domova umirovljenika. Znači vidite da imamo iz ovih rasprava veću dozu suglasnosti nego što smo mislili na početku, da i kolega Babić kaže da mu se čini da bi problem trebalo prioritetno rješavati tamo di nastaje i da bi trebalo dati više mogućnosti, više mogućnosti da ispolje svoje kreacije, svoju želju, svoje mogućnosti lokalnoj odnosno regionalnoj samoupravi nego da to držimo strogo centralizirano, a doista ovdje biznisa nema, ovdje velikog razvoja nema nego su samo pogodnosti i kvaliteta života naših građana. Dakle, naravno klub GLAS-a i HSU-a će podržati ovaj prijedlog zakona neovisno što je Vlada izrekla negativno mišljenje i može to biti u ovom trenutku tako kako smo rekli, može biti to i loš trenutak, ali neka Vlada osmisli dobar trenutak. Ako bude na ovom tragu dobrog prijedloga i u nekom boljem, dobrom trenutku mi ćemo ga isto tako podržati. A kolegi Mrsiću mogu samo jedno predbaciti ne o sadržaju ovog zakona, ne o nomotehnici, ne o dobroj inicijativi. Mogu mu samo prigovoriti, a zašto dragi moj kolega nisi to napravio kad si bio ministar. O tome smo razgovarali, jel'? Ja mu to mogu reći, razgovarali smo oko toga. Ali očito da i onda možda je bila dobra ideja u krivi trenutak, ali nećemo dalje širiti o tome raspravu. U svakom slučaju ovo imamo na repertuaru, ovo vrijedi, ovo je ideja i poticaj vrijedan. Naravno da ćete vi koalicija, većina u Hrvatskom saboru to odbiti, ali vas molim i apeliram na vas da razmislite o ovoj današnjoj raspravi i da ako smo mi radili greške u našem mandatu, da ih ne morate raditi tamo gdje ne treba. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hrelja. Kaže ona biblijska, gospodine kada bi se grijeha spominjao tko bi opstao. Tako da nemojte jako napadati kolegu Mrsića. Imamo jednu repliku. Poštovani kolega Mrsić, izvolite.
Ja sam ispod Biokova, a mi smo tvrdi kao i ovi koji su malo iza nas, tako da što više napada to sam više sigurniji da smo radili dobar posao. Gospodin Hrelja, kolega Hrelja ne mislite da nedonošenje ovog zakona u stvari ostavljamo da postoje dva tipa domova umirovljenika. Jedni koji su u vlasništvu lokalne samouprave, koji mogu sve. Ako je lokalna samouprava jaka kao recimo Istarska koja će onda moći obnoviti domove, moći će izgraditi, može povećati standard umirovljenika, a imate isto tako jaku lokalnu samoupravu koja bi to htjela isto napraviti, ali ne može zato što je vlasnik te zgrade Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje i evo što ste i sami rekli ne može se dignuti hipoteka na tu zgradu, može ta zgrada biti na vrlo dobrom mjestu gdje možete dobiti dobru hipoteku jer vrijedi zemljište i sve tako. Vi to ne možete zato što ta ustanova nije vlasnik, a naravski da Zavod za mirovinsko osiguranje ne pada mu na pamet da ide u takve financijske i mislim da je to praktički i nemoguće da ustanova diže kredit, a da Zavod za mirovinsko osiguranje jamči, odnosno da se hipoteka digne na ta sredstva. A što se tiče samog zakona on je bio u pripremi, zajedno smo govorili o njemu, ali jasno da u četiri godine ne možete sve napraviti. Ako ste donijeli Zakon o mirovinskom osiguranju, Zakon o radu, Zakon o reprezentativnosti sindikata, Zakon o zaštiti na radu, Zakon o obveznim mirovinskim fondovima, Zakon o dobrovoljnim mirovinskim fondovima i još silu zakonskih akata ne stigne se sve. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolegi Mrsiću. Odgovor, poštovani kolega Hrelja. Izvolite.
Poslušat ću potpredsjednika Sabora, sad ako mene dobro sjećanje služi pamtim nekako skoro ko' kornjača, ali vi ste u 6 mjesecu 2015. uputili ovaj prijedlog zakona u proceduru, u vladinu proceduru ali nije došao nikad na saborske klupe ako se ja dobro sjećam. Tako nije napad, ali šteta da to nismo učinili prije, jer je bio visok stupanj suglasnosti. Slažem se da se ne stigne sve u jednom mandatu, ali bi to bilo dobra preporuka i za drugu Vladu. Gledajte, jedinice lokalne samouprave u Istarskoj županiji, odnosno regionalna županija je voljna biti garant za kredite koje će uzeti ustanova i mi smo te odluke donijeli. Međutim, sad banke danas traže ono kruha pored pogače. Dakle, traže super garancije, traže čisto vlasništvo, traže jedan kroz jedan i to je užasno komplicirana procedura. Dokle god imamo ovo stanje jedni su to dobili na poklon darovnicom. Ja bih preporučio Vladi da napravi onda da sve stavi u istu poziciju, da napravi još 29 darovnica. Riješili smo problem, ne moramo više donositi zakon, ne moramo se ovdje sastajati, ne moramo u ovo doba o ovome raspravljati i to je rješenje za sve. I evo, drage moje jedinice lokalne samouprave, regionalne sve vas jednako naša Vlada voli. Ona je, opće ste prihvaćeni i sve domove evo vam prenosimo u vlasništvo vaših ustanova koje ste vi osnovali i kojima vi upravljate. Naravno da treba napraviti procjenu u tom trenutku jer i Knin je pretpostavljam morao napraviti procjenu da se rasknjiži HZMO za tu vrijednost doma koji je darovan. Ne može ostati u vlasničkim knjigama ono što je bilo prije. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hrelji. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika Most-a nezavisnih liste Ines Strenja-Linić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Par riječi i osvrt na trenutnu situaciju kratko. Klub Most-a nezavisnih lista dat će podršku ovom zakonu kojim se omogućava prijenos vlasništva nad domovima umirovljenika s HZMO-a na jedinice lokalne i regionalne samouprave. I nije ovo samo još jedan od oblika decentralizacije o kojoj tamo puno govorimo. Činjenica da u ovom trenutku HZMO raspolaže s nekretninama na kojima su domovi umirovljenika, jednim velikim dijelom, ali ih je kao vlasnik dužan i održavati iako za to nema novca, niti kapaciteta pratiti sve to do svake jedinice lokalne zajednice, niti bi trebao. S druge strane kada ustanova koja upravlja domom želi primjerice obnoviti fasadu itd. ne može bez vlasnika, to smo već danas čuli i to bi ovim zakonom trebalo promijeniti. Naglašavajući kako će novi vlasnici umirovljeničkih domova morati zadržati njihovu postojeću namjenu, to nam je jasno, ali isto rečeno nam je da će biti jednostavnije apliciranje na Europski socijalni fond. Ali sada nešto o tim domovima umirovljenika. Svi znamo kakvi su demografski trendovi, 2030. godine na zemlji će živjeti 1,4 milijarde starijih osoba i fenomenom urbanizacije sve veći broj starijih građana će i živjeti blizu velikih gradova. A kakva je trenutno situacija? Jedna petina našeg stanovništva je starija od 65 godina, svaka treća osoba je riziku, na rubu iznad 65 godina je u riziku od ruba siromaštva. Trenutno prema popisima iz 2011. oni podaci koji jesu skoro 758000 osoba starijih od 65 godina, to je jedan visoki 17,7% udjela u našoj populaciji. 100000 osoba iznad 65 godina nema nikakvih prihoda u Hrvatskoj. A šta želimo? Deklarativno kažemo želimo popraviti poziciju i omogućiti kvalitetniju i mirniju starost starijim osobama. Trenutno je 17000 osoba smješteno u domovima za starije osobe od toga 72000 zahtjeva. Ja sam i prošli tjedan na Županijskoj skupštini u Primorsko-goranskoj županiji morala se sukobljavati s onima koji kažu nema lista čekanja. Ima lista čekanja. 25000 je odmah sutra spremno ući u domove. Znači da ih je tisuću je previše, ali 25000 je spremno odmah sutra i traže i čekaju. A ono što treba reći u Hrvatskoj je tako potpuno samostalna osoba s mirovinom od 6000 kuna koja je prije deset godina podnijela zahtjev i čeka, to su oni koji čekaju, sigurno će u određeno vrijeme ipak ostvariti taj svoj smještaj po cijeni od 2500 kuna, ali istovremeno osoba s mirovinom od 2500 kuna koja sama ne može i živi na rubu siromaštva i koja nikada nije predala zahtjev u državni ili županijski dom o kojoj zbog iznenadnih okolnosti i bolesti taj dom hitno treba i zbog zdravstvenog stanja više ne može samostalno živjet, mjesto će morati potražiti u privatnom domu čije su cijene 5,6,7,8 do 9 tisuća kuna. Dakle punu cijenu će onda snositi opet njihove obitelji i osim njihove mirovine i to tako u krug. Dakle već više od 20 godina u Hrvatskoj tako funkcionira sustav smještaja starijih osoba, osoba u državne i županijske domove. Neću govoriti o osobi koja je potpuno nepokretna i nesposobna za samostalni život sa 64 godine jer je limitirano, neki domovi su malo radili neke izmjene, ali tek iznad 65 godina ima pravo. Ali vi imate 85-njaka koji su itekako samostalno sposobni živjeti i kvalitetno voditi svoj život, voditi svoje financije, bavit se i sortom i svim drugim aktivnostima. Znači i 65 godina je pitanje da li to treba biti limit za smještaj u domove za starije osobe. I znači ako osoba dovoljno dugo čeka, ako se prijavila sigurno će ostvariti mjesto u željenom domu. Ali da će ostvariti ona osoba koja u određenom trenutku hitno treba smještaj? Istodobno ti najjeftiniji domovi najčešće nude i bitno višu razinu sigurnosti i kvalitete osim privatnih, o tome sam već nekoliko puta govorila. Trenutno sa preko 500 privatnih domova, vi imate situaciju da nema nikakve kontrole nad tim domovima. Tu su starije osobe prepuštene ponekad na milost i nemilost onima koji su vlasnici i koji nisu dovoljno niti stručni, niti su ti domovi kapacitirani i popunjeni sa kvalitetnim kadrom. I zbog toga s obzirom da Ministarstvo demografije i socijalne skrbi nema dovoljno timova da bi mogao kontrolirati te domove, ti isti se ne obilaze i tamo su starije osobe prepuštene na milost i nemilost vrlo često onemogućene sa kontaktom sa vanjskim svijetom, onemogućene sa redovnim posjetama kada se želi njihove obitelji u lošim uvjetima, sa lošom ishranom. Ne kažem da su svi takvi, ali ih je jako puno takvih i mi nad tim u ovom trenutku kontrole nemamo niti smo taj problem riješili. Dakle, u državnim i županijskim domovima razliku od stvarnih troškova za svakog korisnika bez ikakvih propisanih kriterija pokriva država ili županija iz decentraliziranih sredstava odnosno novca koji im se doznačuje iz državnog proračuna, pa je tako za 2016. prihodi domova su iznosili 350 milijuna, a rashodi 560 milijuna. Jasno je da je takav sustav nije dobar, godinama ga održavamo, jedna Vlada, druga Vlada, vidimo da svi smo u suglasju da bi nešto trebalo promijeniti i mislim da je potrebna i nužna kompletna reforma tog sustava, reforma financiranja domova za starije osobe, ali isto tako s tim da bi se moglo aplicirati na europske socijalne fondove i jačanje usluga pomoć u kući. Mnoge osobe žele što duže ostati u svom okruženju uz potporu jedinica lokalne zajednice i to se isto tako može. Znači mi to smo dužni svojim starijim osobama, znači osigurati i dobar komfor, smještat društvo, prehranu, čišćenje i sve ono što zapravo možemo uslugama u zajednici. Kada bi mjesta bilo šta bi bilo ideal? Kad bi bilo mjesta i u državnim i županijskim domovima i u privatnima da starija osoba odluči u koji dom želi to bi bilo najbolje. Ali u ovom trenutku najbolje bi bilo kada bi u državnim i županijskim domovima bilo dovoljno mjesta, kada bi oni bili dostupni svima. I razloga za pokretanje reforme u području ovog sustava svakako imamo. Dakle, nema ničeg spornog da se svakoj starijoj osobi pa i dok može bez većih problema funkcionirati samostalno pruži mogućnost ako to želi da se preseli u svojevrsni hotel sa dodatnom uslugom koji si može priuštiti i sa prosječnom mirovinom. Međutim mjesta nema, liste čekanja kao što sam rekla su ogromne. Dakle, naš motiv treba biti pravednija dostupnost i postojanje izbora jednako kako među urbanijim stanovništvom gdje je češće prisutna ta želja da se ipak ode u jednom određenom trenutku u dom, tako i među starijim osobama iz ruralnih područja koji možda drugačijeg su jednog statusa, drugačije tradicije i ta opcija im teško pada, a nemaju na raspolaganju sve ono i one druge potpore koje zapravo lokalna zajednica i treba pomoći. Ovdje vjerojatno ušteda neće ni biti, jer će se novac koji se sada pokriva, razlika između stvarnih troškova i cijene koju plaća korisnik u državnim i županijskim domovima usmjerava u druge usluge poput pomoći u kući, usluge čišćenja, dostave obroka i to je ono sve zapravo što bismo mi kao zajednica trebali razvijati. Dajem podršku ovom zakonu prvenstveno zato što će dovesti sa ovim prijenosom vlasništva do povećanja kvalitete života starijih osoba u svakoj od tih jedinica lokalne zajednice i mislim da je to prvi korak koji trebamo napraviti. Apsolutno ne raditi neravnopravan odnos između domova koji su već na neki način izišlo se u susret i vraćeni su jedinicama lokalne zajednice. To treba biti jednako dostupno svima. Podrška ovom zakonu bez obzira kako će zapravo na kraju glasati, jer očito suglasje u ovom trenutku sa strane Vlade nema. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Ines Strenja-Linić na ovoj raspravi. Replika, poštovani kolega Hrelja. Izvolite.
Poštovana kolegice Linić, imam samo jednu poruku vama. Ja ću vam biti jako zahvalan, da u okviru nadležnosti Odbora za socijalnu politiku i zdravstvo, da inicirate jedan tematski sastanak u kojem bi se trebalo vidjeti stvarno kvaliteta života u privatnim domovima umirovljenika i kako ući, kako da država ima kontrolu nad standardima. Dakle, da je cijena i usluga u tim domovima u nekom balansu. Da li se to može napraviti da država bez obzira u kojem je vlasništvu koji dom umirovljenika svima da na primjer 1000 kuna, ali da zadržava po korisniku, ali da zadržava pravo kontrole nad standardima usluge. Jer mislim da nisu situacije tako bajne kako nam se reklamiraju u tim domovima, domovima umirovljenika. I ima još jedan problem, a to je da svi žele baš u dom u svom gradu. Mi nedavno smo raspravljali ovdje o domu umirovljenika u Križevcima koji ima sto smještajnih jedinica. Ispunjen je bio tada pred godinu dana. Nakon godinu dana rada sa 17%. 17 jedinica stambenih je bilo popunjeno, ostalo prazno. Onda možete zamisliti kakav je to teret u poslovanju kad imate planirano 100, a radite sa 17. Unatoč tome što je i grad participira za svoje sugrađane, ali očito je to pogrešno procijenjena investicija, ali šteta da to stoji prazno.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hrelji. Odgovor poštovana kolegica Strenja-Linić, izvolite.
… [[Govornica nije uključena, ne čuje se.]] [[Upadica Brkić: Molio bih vas da se uključite kolegice.]] Oprostite. Možda me niste čuli, godinama sam kao neurolog zapravo svakodnevno u kontaktu i vidim posljedice nekvalitetne brige o starijim osobama u privatnim domovima za starije osobe i udomiteljskim obiteljima. Dakle, državni županijski domovi, domovi umirovljenika u jedinicama lokalne zajednice bez obzira kako su financirani su puno kvalitetniji, bolje se skrbi, zna se koji su normativi od hrane do osoblja. Privatni ne. Vrlo često završava se i ona priča sa dosmrtnim ili doživotnim uzdržavanjem gdje se mnogo toga i ovih dana smo ponovo svjesni, ponovno čitali u Kostreni šta se desilo. Znači te starije osobe su zloupotrebljavane i nije dobra briga. Vidimo kako odu tamo i kako nakon određenog vremena dolazi do poremećaja u njihovom zdravstvenom stanju. Zbog toga je neophodno, ne treba dodavati 1000 kuna da bi se moglo kontrolirati. Županije u ovom trenutku, ja sam provjeravala mogu gledat samo sanitarne uvjete i minimalno tehničke uvjete. Ne kontroliraju da li je na 20 nepokretnih osoba spremačica po podne, po noći ili jedna sestra ili njegovateljica. To je problem. A to su osobe koje direktno skrbe o tim starijim osobama. Dakle, taj dio u to mora ući lokalna zajednica, mora biti kontrola na nivou županije i općine i grada, a ne države jer država za kontrolu tih privatnih domova ima samo dva tima. Znači ne uspijeva kontrolirati nikoga. Što se tiče Križevaca, svaka starija osoba želi bit tamo gdje živi, gdje ukoliko ode u dom može još netko od rodbine, prijatelja i svih koje oni poznaju moći doći u posjetu, otići negdje daleko 100, 200, 300 km. Znači da smo tu osobu stavili, zatvorili u tu sobu i kao da je umrla jer je prekinula sve svoje dotadašnje kontakte sa vanjskim svijetom. To nije dobro. Lokalna zajednica mora procijeniti koji kapacitet joj treba za svoje starije osobe i na taj način graditi priču, a ne izgraditi i onda tražiti iz cijele Hrvatske da se tamo njima šalje, jer to nije intencija. Intencija je ipak zadržati tu stariju osobu u okruženju u kojem i dotad živjela jer to omogućava barem kakvu-takvu interakciju sa onim životom koji su imali prije smještaja u dom za starije osobe. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Ines Strenja-Linić na odgovoru. Prelazimo na slijedeću raspravu. Poštovana kolegica Branka Juričev-Martinčev. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče, poštovani kolega Mrsiću u ime predlagatelja ovog Zakona, poštovana državna tajnice sa suradnicama, kolegice i kolega. Pa i ja bih se priključila mišljenju da ovaj prijedlog Zakona o prijenosu vlasništva nad domovima umirovljenika ima dobre namjere. Naime, namjera je bila da ustanove i jedinice lokalne, područne, regionalne samouprave RH ovim Zakonom dobije neke nove pogodnosti, mogućnosti, neka nova prava. Međutim, iščitavajući Zakon, ono što mogu vidjeti, što to dovija novi vlasnik? Zabranu opterećenja nekretninama, zabranu određivanja i provođenja osiguranja tražbine i ovrhe, zabranu naplate tražbine u stečaju i likvidaciji, zabranu otuđenja nekretnine, zabranu izmjene namjene, znači ništa se ne može osim smještaja, ni organizacija poludnevnog boravka, cjelodnevnog, pomoć u kući, smještajne jedinice, isto govorimo o starijim osoba. Znači, što ovim Zakonom dobivamo? Dobivamo samo nove obveze. Ne trebamo zaboraviti da i do sada Zavod je davao ustanovama bez ikakve naknade i bez zakupnine. Ako to pridodamo da su zavodima osnivači RH i da gledamo na tu nekretninu i da je može raspolagati prema Zakonu o upravljanju i raspolaganju imovinom u vlasništvu RH, onda ne vidim smisao ovog Zakona na ovakav način. Govorilo se danas dosta i o tome kako se mogu financirati kroz EU fondove izgradnja ovih domova. Naime, kroz mjere ruralnog razvoja u svim naseljima ispod 5000 stanovnika može se financirati izgradnja društvenih domova, pa tako uz dječje vrtiće, vatrogasne domove i starački domovi. To što se nije ispregovaralo svojevremeno dobro i kako treba da se to može i u naseljima iznad 5000 stanovnika, to možda bolji odgovor na ta pitanja možete dati vi, ali namjera je sigurno pozitivna, ali način na koji ste ovo predložili ovom Saboru mislim da nije prihvatljiv.
Zahvaljujem na raspravi poštovanoj kolegici Branki Juričev-Martinčev. Imamo jednu repliku. Poštovani kolega Mirando Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvažene kolegice, čl. 6: iznimkom navedenog u st. 1. ovog članka određeni manji dio nekretnine doma umirovljenika može se dati u zakup za obavljanje uslužnih djelatnosti itd. Dakle, to je mehanizam da unutra možete imati frizeraj, možete imati kafić i sve ono ostalo što je u jednom domu umirovljenika. Prema tome, računali smo na to, ali smo htjeli staviti vrlo čvrsto sidro da to lokalna samouprava ne može prodati i da ne može od toga napraviti hotel. To je vrlo jasno. S druge strane, ovim Zakonom smo htjeli maknuti da postoje dva tipa umirovljeničkih domova. Jedni u vlasništvu lokalne samouprave, ono što smo već pričali, koji onda imaju sve benefite, pogotovo ako je lokalna samouprava jaka, a pogotovo recimo, ako smo u vodicama, prema tome, lokalna samouprava je jaka koja može izgraditi dobar dom zdravlja. Ali recimo da u Vodicama je dom zdravlja u vlasništvu države, e tamo ne možete ništa jer ne može te dobiti kredit jer nije logično da ćete imati sredstava da možete izgraditi pola doma odmah, a da nemate kredit banke. Što se tiče ovih 5000, nije da nismo ispregovarali. Dakle, mi jesmo pregovarali, međutim stav EU je da lokalna samouprava koja ima više stanovnika, da ona ima toliko snage da može podnijeti i financiranje ovoga. Ali imate i druge mehanizme kako možete povući sredstva za tu namjenu. Prema tome, mi jesmo pregovarali, ali na žalost, Europska komisija je stanovišta da to je na 5000. Mi smo to htjeli dignuti na 10000 jer smo smatrali da je to negdje veličina koja bi otprilike u hrvatskim uvjetima omogućavala da se stvari riješe na najbolji mogući način. Žao mi je što, evo, neće se podržati ovaj Zakon. On nema veze niti sa SDP-om niti sa HDZ-om, niti bilo kojom ideologijom. On ima veze samo s time da budu svi u jednakom odnosu i da dobijemo što više sredstava iz EU.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mrsiću. Odgovor. Kolegica Juričev-Martinčev. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolega Mrsiću, spomenuli ste naselja gdje mogućnost izgradnje, odnosno takva situacija da imamo tzv. društveni i privatni dom. I sad kad taj društveni zbog ne znam kojih razloga mora ići i ta ustanova pod likvidaciju ili stečaj, prema ovom vašem Zakonu vlasnik nema pravo, odnosno onaj ovršitelj nema pravo na tu nekretninu staviti bilo kakvu ovrhu. Isto tako, zabrani ste izmjenu namjene na način, sad govorim samo o onom namjeni koja je namijenjena starijim osobama. Znači, pomoć u kući, cjelodnevni ili poludnevni boravak, smještajne jedinice i sl. prema ovom Zakonu ništa nije moguće učiniti. Isto tako, vlasnik, znači sam Zavod je u mogućnosti i izmijeniti namjenu ili na kraju krajeva i prodati nekretninu. Što smo onda učinili ovim zakonom? Ništa posebno. Kad ustanova dođe zbog bilo kakvih razloga pod stečaj ili likvidaciju.
Zahvaljujem na odgovoru poštovanoj kolegici Branki Juričev-Martinčev. Imamo završnu riječ. U ime predlagatelja, poštovani kolega Mirando Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Moram se referirati na ovo. Dakle, pa kome će prodati tu nekretninu? Pa to znači da je lokalna samouprava izgubila svoju namjenu da pomogne ljudima koji su u mirovini da budu u domu. Ako ste vi dom opteretili sa hipotekom, ako ste dom opteretili tako da on ide na dražbu, pa baš ovaj Zakon sprečava da to napravite. Dakle, to je intencija ovog Zakona da vi npr. odlučite na lokalnoj samoupravi da gradite nešto sasvim stoto, a onda lijepo stavite hipoteku na dom umirovljenika jer on je na najljepšem djelu obale i najviše možete na njega dignuti sredstava jer je jako vrijedan pa baš smo onemogućili, dakle ne može se promijeniti namjena, namjena mora ostati ista. I to je to sidro koje smo jer znamo ima svakakvih ideja koje se jave i apetita, jednostavno je to cilj ovoga. Što se tiče svih ovih primjedbi oko toga da li se unutra može organizirati dnevni boravak, skrb u kući, pa naravno da može, dakle to je ovaj dio članak 6., opet kažem uslužne djelatnosti koje koriste osobama smještenim u domu, ustanovi za domove, domove umirovljenika, pa nitko ne zabranjuje da se nastave raditi i one druge djelatnosti koje idu, zakon to ne ograničava jer to su djelatnosti koje ustanova radi neovisno. Dakle, ovime mi ne definiramo status ustanove, mi ne definiramo što će ustanova raditi, mi samo definiramo da u toj zgradi morate raditi ono što je, a to je da to dom umirovljenika i da s time on mora biti to, dakle ne može biti ništa više od toga. Drago mi je da će određeni dio klubova podržati ovaj zakon, opet napominjem da to nije zakon koji je obojen ideološki nego je stvarno zakon koji bi trebao riješiti tu dihotomiju, da imamo domove umirovljenika koji su jedne vrste, imamo domove umirovljenika druge vrste, ja nisam govorio o privatnim domova, dakle privatni domovi su sasvim nešto drugo, ja sam govorio o domovima umirovljenika u vlasništvu lokalne samouprave i domovima umirovljenika koji su u vlasništvu države odnosno HZMO-a. Tu imamo dva tipa domova za istu populaciju, ovi koji su u vlasništvu lokalne samouprave, opet napominjem ako je ona jaka, snažna, ima novaca, imaju dobar smještaj, dobre uvjete, a ovi koji nisu u vlasništvu a lokalna samouprava ima želju da poboljša njihov standard, to ne može zašto je vlasnik HZMO. I daj bože da Vlada odluči dana sjednici jedne Vlade ovdje imaju u HZMO-u podlogu, ima točno se zna koji su domovi umirovljenika i da na sjednici Vlade se donese odluka da Vlada daruje svih 27 domova lokalnoj samoupravi pa niti jedna lokalna samouprava neće reći da to neće preuzeti, nego svo će dapače to preuzeti, a ne da imamo samo Knin kao što sam rekao, to je bilo očito predizborno, ali nije pomoglo jer građani su očito dobro tamo razmišljali tko će biti na čelu u Kninu. Prema tome, žao mi je što eto kod ovoga se nismo mogli usuglasiti, a mogli smo, zakon je dobar, on je prošao puno, puno analiza, dakle i pitanje ustavnosti i pitanje vlasništva i pitanje prijenosa u gruntovnici, i pitanje lokalne samouprave, Povelja o lokalnoj samoupravi, dakle sve je to iščkekirano i ovim zakonom i ovaj zakon je dobro izbalansiran iako se čini da ima relativno mali broj članaka ali mali broj članaka ne znači da zakon nije dobar. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mrsiću. Imamo dvije replike, poštovana kolegica Juričev Martinčev.
Hvala lijepo. Kolega Mrsić, kad sam govorila o likvidaciji i slično ili o prodaji nekretnina, govorila sam o naselju odmah u počeku koje je izgradilo novi starački dom, privatni, pa ima bolje usluge i slično, međutim pozivate se na članak 6., mislim da ga krivo tumačite. Prema ovom zakonu nije moguća izmjena djelatnosti ni poludnevnog ni cjelodnevnog boravka, pomoći u kući i slično jer u članku 6. ste naveli, iznimno od navedenog u stavku 1. ovog članka određeni manji dio nekretnina doma umirovljenika može se dati u zakup za obavljanje uslužnih djelatnosti koje koriste osobama smještenim u ustanova doma za starije i nemoćne osobe. Znači ključno je ovo, dio nekretnine, znači ne može čitava biti cjelodnevni boravak i to oni koji su smješteni u domu. Ako je poludnevni boravak ili cjelodnevni, znači da je umirovljenik smješten u svojoj obiteljskoj kući a samo tamo dolaziti preko dana boraviti. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Branko Juričev Martinčev, odgovor kolega Mrsić, izvolite.
Pa kolegice, ili se ne razumijemo ili čitate samo s jedne strane. Dakle ovo je dakle vi o čemu govorite je stvar statuta ustanove koja tamo u toj zgradi radi. U tom statutu vi možete prenijeti djelatnosti koje će ta ustanova raditi ili ne. Mi ovdje samo govorimo da nekretnina koja je dom umirovljenika može biti samo dom umirovljenika. I da u tom domu umirovljenika možete vršiti određene uslužne djelatnosti. Dnevni boravak nije uslužna djelatnost u onom obliku vi govorite. Dakle, dnevni boravak u njemu mogu biti i korisnici doma ali mogu biti i korisnici izvan doma, prema tome, mi smo razgovarali i o tome i sa ljudima koju su ravnatelji tih domova i iz toga je proizašlo i ova konstrukcija. Mi ne govorimo što ustanova hoće i treba raditi, ona može imati dijapazon kako god hoće, može imati i tvrtku kćer koja će prati ljudima veš kao uslužnu djelatnost ali zgrada, sama zgrada može biti samo te i te namjene i to je svrha i ovog članka 6., jednostavno da se to ne desi, da se tamo recimo otvori poslovnica banke jer banka ima novaca pa će onda dobro platiti taj prostor ili da se otvori prodavaonica ne znam čega koja ne koristi korisnicima tog doma umirovljenika, to je bila intencija. I mislim da je intencija pogođena.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mrsiću na odgovoru. Imamo još jednu repliku, poštovani kolega Silvano Hrelja, izvolite.
Hvala. Poštovani kolega Mrsić, meni je logično da je u članku 7. definirano, u završnom obraćanju ste to spomenuli, da se na domu umirovljenika ne može odrediti i provesti osiguranje tražbine, dobrovoljno ni prisilno a niti se na domu umirovljenika može odrediti i provesti ovrha, namirenje tražbina vjerovnika u slučaju stečaja i likvidacije. To se radi za sve važne javne institute. Pa ne može se to napraviti ni na obveznom mirovinskom fondu koji ima milijarde kuna, jednostavno ne može i to zakonodavac može propisati u određenim slučajevima a ovdje je stvar jasna. Za poslovanje ustanove koja je sutra, koja će sutra imati i vlasništvo nad tim domom što nema veze ali za poslovanje ustanove odgovaraju osnivači, osnivači upravljaju, dakle imaju svoje ljude u upravnim tijelima ustanove, odgovaraju za utrošak sredstava i za one što dobiju i one šta prikupljaju itd.. Prema tome, uvijek osnivač ustanove na kraju odgovara za poslovanje, nema nikakve potrebe, nego banke kada netko, kada recimo konkretno u istarskom slučaju kada županija donosi odluke da će sufinancirati taj dio naravno i iz kredita banaka onda banke traže da imaju čistu vlasničku strukturu. Ja nisam ta njihova pravila izmislio ali nažalost oni traže i kruha pored pogače i to je doista jedan problem u kojem ovi naši istarski domovi umirovljenika i županija razmišljaju odustati od obnove tih kapaciteta ako se to, ako im netko ne pomogne to riješiti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Silvanu Hrelji i odgovor kolega Mrsić, izvolite.
Da, dakle to je bila intencija ovog zakona da, u prvom redu da osiguramo da oni koji su korisnici doma da u tom domu ostaju a ne da ih je nakon toga što se prebaci u lokalnu samoupravu da se netko sjeti pa ih onda premjesti u neki drugi objekt a onda taj objekt proda i iz tih sredstava riješi neke druge probleme ili riješi nekakav svoj dug. I u članku 7 smo vrlo jasno rekli da nema mogućnosti da se ta nekretnina dakle otuđi, da se proda i to nije ništa čudno. Postoji dakle i puno drugih zgrada u Hrvatskoj dakle na koje se odnosi i ustanova na koju se odnosi i ovakav članak zakona. Prema tome, to nije ništa neobično i neuobičajeno. Ovo je samo još jedan sigurnosni mehanizam da se to ne desi. Ništa, čekati ćemo da se Vlada odluči riješiti kao što je, … … [[Upadica se ne čuje.]] Da, ili zakonom ili darovnicom, Zakonom o raspolaganju imovinom, državnom imovinom neće jer nije ni do sada pa neće ni sa ovim. Ja se nadam da eto Vlada će se sjetiti da i ovo riješi a kada će to ne znamo, vidjeti ćemo. Hvala.
Hvala kolegi Mrsiću na odgovoru, strpljen spašen kažu. Zaključujem raspravu. Zahvaljujem predstavnicima predlagatelja, odnosno predstavniku, kolegi Mrsiću na obrazloženju prijedloga i također predstavnicima Vlade, državnoj tajnici gospođi Majdi Burić, pomoćnici ministra gospođi Meliti Čičak i pomoćniku ravnatelja HZMO, gospodinu Ivanu Pavkoviću na obrazloženjima stajališta Vlade. Glasovati ćemo o ovoj točki kada se za nju steknu uvjeti. S ovime smo poštovane kolegice i kolege, za danas iscrpili sve točke dnevnog reda predviđene za plenarnu raspravu. Sutra nastavljamo sa radom u 9,30 ujutro sa Prijedlogom zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o društveno poticajnoj stanogradnji, prvo čitanje, P.Z. br. 286. Hvala vam lijepo i ugodan ostatak dana. SJEDNICA JE PREKINUTA U 18,35 SATI
Prijedlog Zakona o prijenosu vlasništva nad domovima umirovljenika, prvo čitanje, P.Z. br. 211, predlagatelj je Klub zastupnika SDP-a, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog Zakona o prijenosu vlasništva nad domovima umirovljenika, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 77 za, 3 suzdržana i 43 protiv donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela. Dobro jutro, poštovane kolegice i kolege. Samo da najavim 1. točku pa ćemo onda sa stankom. Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o društveno poticajnoj stanogradnji, prvo čitanje, P.Z. br. 286, biti će 1. točka. Prije toga, ruke su u zraku. Prvi je kolega Glasnović, vidi sam ga.