1. Zákon, kterým se mění zákon č. 592/1992 Sb., o pojistném na veřejné zdravotní pojištění, ve znění pozdějších předpisů, a další související zákony /sněmovní tisk 166/6/ - vrácený prezidentem republiky Stanovisko prezidenta republiky s odůvodněním jeho nesouhlasu s tímto zákonem vám bylo rozdáno jako sněmovní tisk 166/7. Nejdříve se táži navrhovatele, zde byl ministr financí a dnes ho zastoupí pan ministr Válek, zda se chce vyjádřit ke stanovisku prezidenta republiky? Pane ministře, chcete se vyjádřit? Není tomu tak. Chce se ke stanovisku prezidenta vyjádřit zpravodaj garančního, výboru poslanec Tom Philipp? Pane zpravodaji, chcete se vyjádřit? Není tomu tak. Já otevírám rozpravu a vzhledem k tomu, že jsem zaznamenal diskusi ohledně přednostních práv, tak se táži, zda mám postupovat tak, jak byla podána přednostní práva. Takže eviduji zde tři přednostní práva, první je pan předseda Tomio Okamura, potom Radim Fiala a poté zde eviduji řádně přihlášeného pana poslance Patrika Nachera, nikoliv s přednostním právem, ale na písemné přihlášce. Jako třetí se potom s přednostním právem hlásil pan poslanec a předseda Marek Výborný a táži se, zda i pan poslanec a předseda Marek Benda. Ten se nehlásí. Dobře. Nyní tedy s přednostním právem vystoupí pan předseda Tomio Okamura v otevřené rozpravě. Prosím, máte slovo.
Vážené dámy a pánové, máme tady před sebou zákon z pera vlády Petra Fialy z ODS, kterým chce Fialova vláda vzít zdravotním pojišťovnám 14 miliard korun a zhoršit dostupnost zdravotní péče pro naše občany a pracovní podmínky zdravotníků. S tím hnutí SPD zásadně nesouhlasí a budeme hlasovat proti tomuto zákonu. Už nyní lidé čekají měsíce na specializované vyšetření, jsou drahé doplatky na léky a stomatologická péče není pro mnoho občanů dostupná. A Fialova vláda, místo aby situaci zlepšila, tak ji naopak ještě schválně zhoršuje. Jen proto, že jsou pro vás na prvním místě zájmy ciziny, nikoli České republiky. [[Neustálý hluk.]] Můžu poprosit jenom o klid?
Ano. Já vás požádám, kolegyně a kolegové, převážně v pravé části sálu, abyste diskusi přenesli do předsálí a byl zde klid, aby ten, kdo mluví, měl prostor. Prosím, pokračujte.
U nás v SPD máme Českou republiku a české občany na prvním místě a to je ten zásadní rozdíl mezi vámi a námi. Na neschopnou a zcela asociální vládu Petra Fialy už začínají tvrdě doplácet všichni občané. Vláda během několika měsíců dostala miliony našich občanů do finančních problémů a premiér Fiala odmítá situaci řešit a pomoci lidem. Situace je dramatická a lidé už se chystají do ulic. Kvůli vládě mají problémy i zdravotně postižení občané. Za berle a další zdravotní pomůcky si nově připlatí ze svého, uvedla tento týden média. Navíc hrozí nedostatek zdravotních pomůcek. Lidé si kvůli Fialově vládě budou připlácet i za ty pomůcky, které pojišťovny pacientům doposud hradily ze zdravotního pojištění. Pacienty tak čekají i desetitisícové doplatky. Kvůli Fialově vládě si mají nově lidé připlácet tisíce korun navíc za chodítka, desítky tisíc za invalidní vozíky, stokoruny za francouzské berle a tak dále. V šoku jsou z toho především vozíčkáři. Těm zdravotní pojišťovny vozíky půjčují, jenže zákon hovoří jasně, pokud je doplatek při takovém půjčení vyšší než 2 000 korun, pojišťovna může vozík invalidovi přenechat do jeho vlastnictví, ten tím ztratí nárok na bezplatnou úhradu servisu po dobu sedmi let. Enormní částky za opravy tak bude platit ze své kapsy. Lidé na to nebudou mít peníze a výrobci varují, že se jim produkce zdravotnických potřeb za takových podmínek nevyplácí a na trhu budou brzy chybět. V reálu pak nastává situace, že nejsou schopni dodávat zdravotnické pomůcky, uvedl Petr Kotlík [[správně: Kotík]] z Asociace výrobců a dodavatelů zdravotnických prostředků. Řešením je změna zákona tak, aby pro každého pacienta byla alespoň ta základní pomůcka vždy bezplatná, a přes to všechno chce vzít Fialova vláda zdravotním pojišťovnám 14 miliard korun a ještě situaci našich občanů zhoršit. A teď si to porovnejme s přístupem Fialovy vlády k cizincům. Jen za červenec vyplatila vláda Petra Fialy z ODS migrantům z Ukrajiny v České republice, nebo chcete-li uprchlíkům, na dávkách téměř miliardu korun, přesně 887 milionů korun za červenec. Fialova ukrajinská vláda pomáhá každý měsíc Ukrajině a Ukrajincům miliardami, ale na české občany úplně kašle. [[(21.30 hodin)]] Kdy konečně vláda pomůže našim lidem se zdražováním energií, potravin a bydlení? Arogantní a neschopná vláda Petra Fialy kašle na naše potřebné občany. Místo pomoci našim lidem premiér Petr Fiala z ODS posílá naše miliardy Ukrajincům a na Ukrajinu a chce nakupovat předražené americké stíhačky za 100 miliard. Pojďme si stávající situaci podrobněji rozebrat. Stát v prvním pololetí letošního roku vybral na daních 572 miliard korun. Meziročně o 19 % více, přesně o 89,8 miliardy korun. Rekordní peníze stát získal v podstatě u všech daní. Například na dani z přidané hodnoty, DPH, stát získal v prvním pololetí 252,1 miliardy korun, což je meziročně o 47 miliard korun více. Na dani z příjmu právnických osob stát vybral 128 miliard korun, meziročně o 16,5 miliardy korun více. U daně z příjmu fyzických osob příjmy v pololetí stouply meziročně o 17 % na 83,2 miliardy korun. Jsme tedy v situaci, kdy stát má rekordní příjmy. Vláda Petra Fialy, která odmítá lidem pomáhat a naopak jim tahá z kapes stále více a více peněz, se vymlouvá na rekordní zadlužení. Ano, dluhy tu bohužel jsou a odpovědnost za ně nesou všechny dosavadní vlády, ať už vlády současné pětikoalice, nebo vlády jiných minulých koalic. Hnutí SPD za to odpovědnost nemá, protože jsme nikdy ve vládě nebyli a ani jsme v minulém volebním období ani v tom předminulém nikdy pro státní rozpočet nehlasovali, že bychom s tím souhlasili. No ale podívejme se zpátky na tu situaci kolem státu a hlavně kolem současné vlády Petra Fialy. Chybějící peníze si stát opatřuje z drtivé většiny vydáváním dlouhodobých a střednědobých státních dluhopisů, které formou aukcí prodává vybraným komerčním bankám v tuzemsku. Část dluhopisů, objemově v řádu jednotek procent, stát nabízí také občanům a některé emise dluhopisů byly vydány i pro zahraniční investory. Jaké byly úroky u těchto dluhopisů? Ještě loni počátkem roku to bylo jedno procento. Později se úroky zvedly na dvě. Teprve nedávno začalo Ministerstvo financí prodávat dluhopisy s indexací podle inflace. Co tím chci říct? Zatímco stát má rekordní příjmy, tak inflace fakticky snižuje reálnou hodnotu státního dluhu. Inflace a drahota státu, neboli této vládě, vydělává neskutečné miliardy a současně snižuje reálné zadlužení, aniž by vláda hnula prstem. Vlastně - omlouvám se - aby to tak bylo, tak vláda nesmí hnout prstem. Nesmí nijak bojovat s inflací a také to tak bohužel dělá. Ty stovky miliard, které má Fialova vláda navíc, když do toho započteme i třeba zisky ČEZu, reálně zaplatili naši občané a firmy. Tyhle peníze jim z kapsy nevytáhl Putin ani Čína, ale česká vláda Petra Fialy, která se chopila inflace jako nástroje, jak vyřešit problém se státním rozpočtem, a to tak, že ty peníze natvrdo a nemilosrdně vybere z kapes našich občanů a firem. Jedním z cílů této vládní loupeže se staly i zdravotní pojišťovny. V čase, kdy inflace míří ke 20 %, jim vláda chce sebrat významnou část rezerv. Na jedné straně stovky miliard Fialova vláda chystá vydávat na zbrojení. Rozumějme, chystá se poslat zbrojařským firmám, hlavně v USA, více než 100 miliard korun vytažených z kapes našich firem a občanů v čase, kdy miliony našich občanů nemají peníze na základní životní potřeby. Ano, mluvím o důchodcích, invalidech, rodinách s dětmi, pracujících lidech. No prostě všech slušných občanů České republiky. Na druhé straně vláda krade 14 miliard korun našemu zdravotnictví, a zhoršuje tím dostupnost zdravotní péče pro naše občany a pracovní podmínky zdravotníků. A ještě to zdůvodňujete tím, že prý rozpočtu hrozí katastrofa. Takové bezostyšné lhaní a překrucování faktů ze strany vlády naše veřejnost a Sněmovna dlouho neviděly. Nad některými výroky si musím říkat, že se tu někdo pomátl, anebo naopak dělá blázny z nás. Ministr financí Stanjura z ODS kudy chodí, říká, že boj s inflací je hlavně úkol centrální banky, která, v uvozovkách, bojuje s inflací zvyšováním úrokových sazeb. Vyšší úroky ale nijak neovlivní rekordní ceny energií a pohonných hmot, které jsou základem růstu cen všeho zboží a služeb. Vyšší úroky také přinášejí firmám dražší úvěry na investice a provoz, domácnostem zase dražší půjčky na bydlení, ale i dražší spotřebitelské úvěry. Ano, inflace může být někdy způsobena tím, že je mezi lidmi mnoho peněz a málo zboží. Ale tohle opravdu není náš případ. Jen ekonomický diletant tohle nevidí. Pivo nebo chleba nejsou dražší, protože je málo bochníků a hodně kupců, ale prostě proto, že je dražší plyn, elektřina a nafta. Žádné žebračenky, žádná almužna lidem tyhle ceny nesníží. Tvrdit, že nějaký příspěvek na děti je protiinflační, je nehorázná lež. Navíc v čase, kdy vláda vytahuje lidem z kapes stamiliardy, tak příspěvky, které budou celkově v řádu jednotek až desítek miliard, skutečně v reálu nepomohou. [[(21.40 hodin)]] Poté co Fialova vláda ožebračuje občany a firmy, chce teď stejně tak okrást zdravotnictví. Veřejné zdravotnictví. Aniž by to skutečně bylo nezbytně nutné. To, že mají pojišťovny rezervy, je tak jako u každé pojišťovny nejen povinnost, ale také naprostá nutnost, jelikož nikdo netuší, s čím se kdy bude zdravotnictví potýkat a jaké náklady si to vyžádá. S jistotou víme, že náklady ve zdravotnictví narostou minimálně o těch inflačních 20 %. Ale může být i hůř, pokud se začnou projevovat zdravotní komplikace způsobené covidovými zákazy. Když to shrnu, stát má rekordní příjmy a inflace, kterou vláda ať záměrně, nebo svou neschopností úmyslně neřeší, mu snižuje reálnou hodnotu dluhu, a navzdory tomu chce ještě obrat zdravotnictví o 14 miliard korun, které budou chybět. Za všechno je samozřejmě odpovědná Fialova vládní pětikoalice. Zatímco se tedy vláda chystá vyhodit 100 miliard korun za předražené americké stíhačky, místo abychom zmodernizovali násobně levnější gripeny, tak sahá na peníze, které mohou při zachraňování zdraví a životů našich občanů chybět. To už není nezodpovědnost, to je skutečný kriminální zločin. Tady musím zdůraznit, aby to slyšeli občané, že za veškeré zdravotní problémy, které budou způsobeny horší dostupností zdravotní péče, průtahy nebo chybějícími pomůckami, nebo dokonce finanční nedostupností pomůcek, nese, vážení občané, plnou odpovědnost vláda Petra Fialy ve složení ODS, KDU-ČSL, STAN, TOP 09 a Pirátů. Zhoršování životní úrovně našich občanů, organizovaný zločin, korupce a mafie, to je výsledek koaliční vlády ODS, STAN, TOP 09, KDU-ČSL a Pirátů. Takže bych chtěl shrnout postoj hnutí SPD. Máme tady teď před sebou zákon, který se SPD snaží už od zimy obstruovat, a hrdě se k tomu hlásím, protože my nesouhlasíme s tím, aby vláda Petra Fialy vzala 14 miliard zdravotním pojišťovnám a aby vláda takto zhoršila dostupnost zdravotní péče pro naše občany a pracovní podmínky zdravotníků. Takže my s tímto zákonem v hnutí SPD zásadně nesouhlasíme a budeme hlasovat proti tomuto zákonu a celý poslanecký klub SPD se také k tomuto zákonu bude vyjadřovat. Máme v poslaneckém klubu řadu lékařů, a tak dále, takže my s k tomu ještě budeme vyjadřovat a budeme se vám snažit ještě - protože teď je poslední šance, protože je tady veto prezidenta, poslední šance, aby si to vládní koalice nějakým způsobem uvědomila a abyste nepřehlasovávali to veto prezidenta, naopak abyste vyslyšeli ty argumenty SPD, abyste... Prosím nezhoršujte zdravotní péči pro naše občany, protože už teď je zdravotní péče pro mnoho občanů těžko dostupná. A my v SPD bojujeme za ty běžné občany. Možná si tady někdo z vás, z poslanců pětikoalice, máte na to samozřejmě z platů, abyste si platili třeba privátní zařízení nebo nějakou nadstandardní péči, ale my tady bojujeme za ty občany, za ty běžné občany České republiky. Děkuji za pozornost. A to je postoj SPD.
Děkuji. Další s přednostním právem je přihlášen pan poslanec Radim Fiala. [[Poslanec Fiala říká mimo mikrofon, že přenechá svoje místo, neboť jde nyní na rozhovor, a potom se přihlásí.]] Dobře, budu tedy vaši přihlášku evidovat s přednostním právem, a poté co se vrátíte do sálu zpět, tak vám udělím slovo. Nyní tedy zde mám zaevidovaná dvě přednostní práva, první je pan předseda Marek Výborný s přednostním právem, jako další s přednostním právem je zde pan poslanec Marek Benda. Ne, tak vidím, pan poslanec Marek Výborný, takže pane poslanče, máte slovo. Prosím.
Děkuji za slovo. Pane místopředsedo, já bych si dovolil dát, vaším prostřednictvím, nyní procedurálně hlasovat podle § 59 jednacího řádu odst. 1 a 2, aby se u tohoto bodu rozprava zkrátila na dobu deseti minut a aby každý poslanec mohl vystoupit maximálně dvakrát. Děkuji.
Děkuji. Vzhledem k tomu, že se jedná o procedurální návrh, tak já zagonguji a přivolám kolegyně a kolegy z předsálí... Také eviduji žádost o vaše odhlášení. Tedy vás všechny odhlásím... odhlásím vás a požádám, abyste se přihlásili svými kartami. Počkám, až se počet poslankyň a poslanců v sále ustálí... Vzhledem k tomu, že poslanci stále přicházejí, tak ještě počkám, aby se mohli zaregistrovat svými kartami. Zopakuji návrh, o kterém dám hlasovat. Je to procedurální návrh, který přednesl předseda klubu KDU-ČSL, a to že průběh diskuse, jednotlivé příspěvky zkrátíme na deset minut a maximálně dvakrát. Ještě přečtu omluvy. Po celý jednací den z pracovních důvodů se omlouvá pan poslanec Andrej Babiš, dále dne 26. 8. 2022 mezi 22. hodinou a půlnocí do konce jednacího dne z rodinných důvodů pan poslanec Karel Tureček. Dne 27. 8. 2022 z důvodu nemoci poslankyně Renata Oulehlová, dále na zítřejší jednání, 27. 8. 2022, z osobních důvodů se omlouvá pan ministr Síkela, dále v pátek 26. 8. 2022 od 21 hodin do konce jednacího dne se omlouvá pan poslanec Oldřich Černý ze zdravotních důvodů, dále 26. 8. 2022 mezi 21. hodinou a půlnocí do konce jednacího dne, to je dublovaná omluvenka, pan poslanec Černý, a dále ještě z dnešního jednání od 24 hodin a z celého zítřejšího dne se omlouvá pan místopředseda Havlíček. Když jsme se shromáždili v sále, chci se pro pořádek zeptat, když dám hlasovat o procedurálním návrhu pana předsedy Marka Výborného, zda víme, o čem hlasujeme? Víme. [[O slovo se hlásí poslanec Brázdil.]] V tom případě prosím, pane poslanče.
Pane předsedající, já dávám návrh, nebo námitku na postup, na ten váš postup toho předsedajícího. Vy jste měl bezprostředně začít hlasovat, vy jste čekal, posléze jste načítal. Já nevím, je toto bezprostředně? Já totiž jsem viděl pana Marka Výborného, jak rozhazuje zbytky svého jídla na klavír, kde je napsané, ať se to neodkládá, protože on to nestíhal. [[Poznámka z hloučku poslanců před lavicemi.]] Tož já jsem u toho byl, tak vím, běžte se tam podívat -
Poprosím, nepokřikujte po sobě prosím.
Proč na mě křičíte, slyšíte to? [[Smích v sále.]] Pane, pane Výborný, vy jste odhodil svoje zbytky - [[Předsedající vstupuje do řeči: Prostřednictvím předsedajícího.]] Promiňte, ano, máte pravdu. Prostřednictvím. Pane Výborný, vy jste odhodil svoje jídlo, hodil jste to na klavír. [[Veselí v sále.]] A teď já vznáším procedurální návrh, nebo návrh na postup předsedajícího, který neudělal bezprostředně, ale účelově zdržoval proto, protože tady nebylo dost lidí, tak mi to přinde jako... Tak chovejte se tak, jak to má být! Prosím o hlasování o tom, že dávám námitku na postup předsedajícího. Děkuji pěkně.
Dobře. Dám hlasovat bezprostředně bez rozpravy s tím, že konstatuji, že jsem čekal i na poslance opozičních stran, aby se mohli dostat do sálu. Zahajuji hlasování a ptám se, kdo je pro námitku proti postupu předsedajícího? Kdo je proti? Je to hlasování s pořadovým číslem 74, přihlášeno je 144 poslankyň a poslanců, pro návrh 51, proti 90. Tento návrh byl zamítnut. A já nyní zahajuji hlasování a ptám se, kdo je pro procedurální návrh, tak jak ho přednesl pan předseda Marek Výborný, ať zmáčkne tlačítko a zvedne ruku. Kdo je proti tomuto návrhu? Je to hlasování s pořadovým číslem 75, přihlášeno je 144 poslankyň a poslanců, pro návrh 90, proti 52. S tímto návrhem byl vysloven souhlas. [[(21.50 hodin)]] Nyní tedy budeme pokračovat v rámci rozpravy, kdy jako dalším řádně přihlášeným do rozpravy je pan poslanec Patrik Nacher. Prosím, pane poslanče, máte slovo, pojďte se ho ujmout. Všechna přednostní práva byla vyčerpána a nyní máte slovo vy. Prosím. [[Hluk v sále.]] A ještě, kolegyně, kolegové, přece jenom váš požádám o jistou míru kolegiality k těm, co zde budou mluvit, aby měli prostor a klid pro svoji řeč. Prosím, pane poslanče. [[Hluk neustává.]] Stále ještě není dostatečný klid v sále, především v pravé části. Především v pravé části poprosím o ztišení. Prosím, máte slovo.
Děkuji, pane místopředsedo. Vážená vládo, milé kolegyně, dámy a pánové, já jsem tedy netušil, že takhle brzo přijdu na řadu, že těch přednostních práv tam bude tak málo, ale tím lépe, aspoň tady bude více poslanců, než by tady bylo třeba za hodinu nebo za dvě. Tak. Vy víte, že já se vždycky snažím, abych naplnil to, o čem často hovořím, a to jest, že politik by měl být konzistentní ve svých postojích, návrzích, námětech. A v tomto bodě bych tedy si dovolil navázat na to, co vlastně proběhlo 3. května, kdy jsme tady schválili tento vládní návrh, tedy ten sněmovní tisk 166, v prvním čtení. A když se na to podíváte a vzpomenete si na to, co se odehrálo 3. května, tak je to vlastně takové déjà vu ve vztahu k současné situaci. Když se podíváte na ten program, který jsme tehdy schválili, a naopak na ty návrhy, se kterými jsme přišli my jako opozice, tak je to v zásadě přes kopírák to, co se dneska tady celý den odehrává. Vy jste tehdy, a to ještě tenkrát nebyla ta situace s cenami energií a inflace a podobně, jako je tomu dnes, i přesto vy jste rezignovali na řešení těch konkrétních témat a v programu jste právě navrhli tedy tento návrh, to znamená novela o pojistném, poté jste měli návrh o podporovaných zdrojích energie, ale to byla taková formální záležitost, EET, řešili jste střet zájmů, návrh na ukončení stavu pandemické pohotovosti, to se nakonec schválilo, a senátní návrh volebního zákona. Zatímco my jsme přišli s návrhy, a to tady říkám jenom z hlediska té konzistentnosti, a teď se k tomu tady složitě vracíme, už tenkrát 3. května jsme přišli s návrhy, jako je návrh zákona o dani z přidané hodnoty, kde jsme hovořili o těch věcech, o tom snížení. To je to, o čem mluvíme dodnes. Přišli jsme se zákonem o podporovaných zdrojích energie. To je to, co vy jste se rozhodli udělat až od 1. října. To všechno tady bylo navrženo. Stejně tak jako zákon o podmínkách obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů. To znamená, v zásadě všechny věci, ke kterým stejně dřív nebo později dojde, tak to jsme tenkrát navrhli my. Vy jste nám to neschválili, smetli jste nám to ze stolu a prosadili jste si na sílu to, co my vlastně teď dokončujeme, ten proces. Tenkrát to byl začátek, to bylo to první čtení - 3. května. A já tady o tom hovořím proto, že už tehdy jsem říkal v zásadě to, co budu říkat nyní, jenom to rozšířím o jeden aspekt nový. Už tehdy jsem říkal, že těch 14 miliard korun méně pro zdravotní pojišťovny je vlastně pokračování zákona o státním rozpočtu. A vy jste kritizovali předchozí vlády za to, že se schválil státní rozpočet s parametry, které nejdou naplnit v té chvíli, u kterých je potřeba třeba změnit zákon mimo jiné. Sami jste udělali totéž. To znamená, vy jste v březnu schválili státní rozpočet s parametrem, který možná naplníte dnes 26., možná zítra nad ránem, nevím, 27. srpna. Tak se chci zeptat, to je ta změna? Jak můžete počítat ve státním rozpočtu s těmi prostředky, když nevíte, kdy ten zákon schválíte? A jak se to posouvá, tak tam pak načítáte ty pozměňovací návrhy, aby to mělo skutečně těch 14 miliard parametrů (?). A kdybyste to nestihli do konce srpna a bylo by to schváleno v září, tak už vám těch 14 miliard tam fungovat nebude. To přece je úplně základní věc, a vy víte, že já jsem o tom mluvil 3. května, mluvil jsem o tom opakovaně ve všech čteních. Protože to v zásadě pro mě - já nejsem zdravotník, takže toto přenechám svým ctěným kolegům. Ale toto je za mě pokračování v zásadě zákona a debaty o státním rozpočtu na tento rok. Už tehdy jsem říkal, že vy stejně ty parametry státního rozpočtu budete muset měnit. A také že jo. Také že přicházíte s novelou zákona o státním rozpočtu a ty změny tam přijdou. A já už jsem tenkrát říkal, že těch 14 miliard méně za státní pojištěnce v době, kdy zároveň jste škrtli 5,8 miliardy pro resort zdravotnictví, takže dohromady minus 20 miliard, je v době, kdy je to po covidu a kdy ten covid se může vrátit, to se teď ukazuje, že se to začíná nějakým způsobem naplňovat, je to poté, co je tady uprchlická krize a je potřeba počítat se statisíci novými pacienty, když to takhle řeknu, s kterými se při tom prapůvodním návrhu samozřejmě nepočítalo, a pamatujete si, že to jsem řekl, že to vám nevyčítám, protože to je okolnost nová. Co se změnilo v mezidobí, je to, že všechny ty položky, které musí hradit i ty zdravotní instituce, tak se postupně zdražují díky inflaci. A to je ta změnová věc. A já jsem vám tady tenkrát vyjmenoval tyto tři změnové věci, to znamená covid, nároky, které se týkají ukrajinských uprchlíků, které s tím souvisejí, a to zdražování. A teď je tady nová v tom mezidobí, nová okolnost, a to je ten extrémní nárůst cen energií. A vy zaručíte, že skutečně třeba nemocnice budou mít na konci roku na všechny své výdaje v souvislosti s platbou za energie, když je takový skokový nárůst? Na začátku, když jste s tím přišli jako s nějakou politickou vizí, tak tam tyto věci nebyly. Ale ta situace se mění. Vy jste se sami do toho zamotali, že jste prostě schválili rozpočet s něčím, co jste neměli schválené tady ze zákona, tj. vy jste počítali se 14 miliardami, které někde jinde musíte vzít, a musíte kvůli tomu změnit ten zákon. Ale mezitím nastaly ty změnové věci. A já jsem vám už tenkrát tady vyčítal, že vy na to vůbec neberete ohled. A teď ta situace pokračuje, to znamená, že k těm třem parametrům je tady ten parametr nový, extrémní nárůst cen energií, a vy i přesto tvrdošíjně chcete těch 14 miliard vzít, škrtnout a vlastně celé to zdravotnictví - a pak zase budeme po zimě děkovat všem zdravotníkům a podobně. když se covid vrátí, já tedy doufám, že ne - tak je vrhneme do obrovské nejistoty. Tak já se ptám a ptal jsem se na to už opakovaně ministra financí - on tady není - jestli tedy nehrozí to, na co jsem se ptal u zákona o státním rozpočtu, že totiž jak se ty věci mění, tak vy pak přijdete stejně s nějakým návrhem novely. Tak jestli toto za to stojí. Že vy těch 14 miliard ve státním rozpočtu ušetříte, tady je vezmete, abyste je tam případně, když dojde na má slova a slova mých kolegů, abyste je tam zase složitě vraceli. Stejně tak konzistentně bych se rád zeptal - jsem rád, že tady je - ctěného pana ministra zdravotnictví, jaký je vlastně na to jeho názor. A vy víte, že jsem se na to ptal ve všech čteních, protože to mě zajímá. Mě zajímá názor odborného ministra, protože to se týká vlastně prostředků v jeho gesci, když bych to takhle řekl, byť to tady předkládá od začátku ministr financí. A to bych rád od pana ministra slyšel, protože tady sedí, jakým způsobem vlastně se s tímto výpadkem popasuje, a má vlastně příležitost na mikrofon případně občany v této věci uklidnit. [[(22.00 hodin)]] Tady je limit deset minut, ono už se mi to krátí a končí to. Já tedy znovu zopakuji to, že možná na začátku dobrý nápad z vašeho úhlu pohledu, jak ušetřit peníze ve státním rozpočtu a naplnit politický slib z hlediska konceptu státního rozpočtu, nicméně prostě v té době se změnilo tolik okolností, že by za mě zodpovědná vláda to měla přehodnotit a nestavět na tom, já bych skoro řekl na té posvátné krávě, v momentě, kdy se tady změnila celá řada věcí, a vy to tak sami i říkáte, že ta situace je mimořádná, tak na tom nestavět, nelpět, protože pak vás to jednou dřív nebo později dožene. Já vám děkuji za pozornost.
A já vám děkuji za dodržení času, pane poslanče. Nyní s faktickou poznámkou se hlásí pan ministr. Prosím.
Děkuji za dotazy. A já nakonec všechny zodpovím, protože je asi nesmysl, abych v průběhu zodpovídal. Já si je píšu, byť tak možná nebudu vypadat, protože mně není fakt moc dobře, je mně poměrně blbě. Navíc zítra má můj jediný vnuk křtiny, které evidentně nestihnu, ale s tím jsem se už smířil. První vnuk. Tak aspoň takto pozdravuji manželku a vnuka. A samozřejmě na konci dotazy odpovím. Jinak děkuji, pokud to nestihnu.
Děkuji. Nyní tedy pan poslanec Julius Špičák a po něm je přihlášen pan poslanec Kamal Farhan. Prosím.
Vážený pane předsedající, vážená vládo, dámy a pánové, můj předřečník se snaží být konzistentní, já se tradičně snažím být konkrétní. Takže my tady sedíme v reakci na skutečnost, že i pan prezident sdílí názor opozice, názor nás, a to, že 14 miliard není zanedbatelná položka a že zcela jednoznačně hrozí ohrožení, a já to budu dokumentovat, ohrožení dostupnosti a kvality péče. Zde musím říci, že to je ovšem tedy mantra, nad kterou bychom se měli zamyslet, protože ji v podstatě neumíme přesně definovat, neumíme popsat a ani se o to nesnažíme, a to považuji za jednu z chyb vedení resortu. Takže jinak těch 14 miliard je například dva a půl ročního financování velké nemocnice, jako je IKEM. Jinak makroekonomicky v podstatě do zdravotnictví teď ročně proudí 420 miliard korun. To pokrácení tedy 14 miliard. Rezervy pojišťoven, jak víme, jsou přibližně 60 miliard, ale rezervy jsou od toho, aby zůstaly rezervami, a je tady 17% inflace, kterou prostě musíme započítat. Ta 17% inflace znamená, že bychom potřebovali na tento rok 480 miliard, a pro příští rok by částka měla být tedy ještě vyšší. Je tady argument samozřejmě navrhovatelů normy, že pojišťovny mají peníze, mají rezervy, že se vlastně nic neděje. Já jsem hovořil s řadou ředitelů nemocnic, hovořil jsem s řadou tedy ředitelů pojišťoven, s dalšími stakeholdery, s dalšími opinion leadery. Všichni se samozřejmě zaklínají anonymitou, všichni se bojí promluvit na mikrofon, protože jsou na exekutivě pochopitelně existenční závislí, a samozřejmě informatika, kterou od nich mám, je úplně jiná, než je tady prezentovaná. Oni především všichni horečně počítají a všichni vědí, že to zdražování zejména energie bude mít obrovské dopady v podstatě, a to přímé i nepřímé. Pro vaši informaci několik čísel. V nemocnici IKEM se výdaje za energie zvýšily o 60 % na 90 milionů korun. V ostravské nemocnici z 15,5 milionu korun na 51 milionů korun. Pro motolské nemocnice se předpokládá nárůst ze 180 na 380 milionů korun. Nemocnice ve Středočeském kraji mají smlouvy na odběr do konce roku. Nabízí se kolektivní vyjednávání, ale vedení kraje, krajský radní je naprosto apatický a v této administraci tohoto problému není vůbec žádný pokrok. O čem se dosud nemluvilo? V každém rozpočtu každé nemocnice hrají zásadní roli, největší položkou jsou mzdy. V IKEMu je to 42 %. Odbory by nebyly odbory, kdyby nevznikl tlak na navýšení o 10 až 15 %, a tomuto tlaku nebude možné odolat. To znamená, pro IKEM to například bude znamenat 250 milionů ročně. Další významnou částí rozpočtu jsou léky a recyklovatelné, dejme tomu, instrumentárium, kde bude navýšení o něco menší, ale nebude nevýznamné, a je tady celá řada dalších služeb, jejichž třeba objem jednotlivých služeb není tak velký, ale ve svém úhrnu se opět v podstatě pohybují, ten úhrn je nějakých 20 % obratu nemocnic a prostě není nevýznamný. Jedná se například o prádelny, jedná se pochopitelně o vytápění, jedná se také o kyberbezpečnost. Stát by prostřednictvím vedení měl v této krizové době efektivně pomáhat, měl by vytvářet modely, měl by vytvářet nabídky, měl by vytvářet možnost hromadných objednávek, aby se náklady maximálně redukovaly, a to se neděje. O čem se nemluví, je strava. Takže sestavit jídelníček není vůbec jednoduché, v podstatě potraviny, jak víme, některé se zdražily i o 100 %, takže průměrná strava v nemocnicích, cena denního jídelníčku se zvýšila o nějakých třeba, v IKEMu konkrétně, 13 %, to činí 2 % rozpočtu. To opět není nevýznamné, takže v rozpočtu okresní nemocnice jsou to dejme tomu dva tři miliony ročně, v rozpočtu IKEMu jsou to miliony, v podstatě desítky milionů. Je jednoznačné, že nemocnice budou muset šetřit, sníží se objem investic, na konci tohoto roku bude většina z nich v negativní bilanci. Sníží se počet výkonů, budou ohroženy reálné příjmy zaměstnanců. Zde stojí za zmínku, že výdaje na zdravotní péči za předchozí vlády se dramaticky zvýšily a ve srovnání s okolním světem se naše pozice v absolutním objemu financování i v relativním poměru k HDP významně zlepšila. Nicméně pandemie tento vývoj nevyhnutelně narušila a za současného návrhu hrozí opětný propad. Bohužel ve výskytu civilizačních chorob, a zde v podstatě je péče nejnákladnější, nádorů, kardiovaskulárních chorob, jsme stále na špici, protože výskyt chorob, takzvaná incidence, reaguje na veškerá opatření se zpožděním. Byť situace ve výskytu kolorektálního karcinomu díky účinné prevenci se v posledních deseti letech změnila až neuvěřitelně. Takže výsledkem oněch civilizačních chorob, kterými jsme tedy velmi zatíženi, těmi je naše země velmi zatížena, je obecně relativní kratší doba života, horší kvalita života zejména ve stáří, a znovu a znovu, příčinou je zejména nedostatečná prevence, která je primárně nákladná, byť se nakonec vyplácí. Hlavně mi vadí, že redukce nevychází z jakékoli analýzy a pokus o analýzu ani nenastal. Musím zmínit covidovou pandemii. Můj předřečník vyjádřil velmi optimistickou představu, že zmizí, ale ona prostě nezmizí a její účinné řešení bude vyžadovat flexibilní strategii, která bude vycházet z precizní analýzy i současné vlny. Ptám se, jaká bude strategie vakcinace? Jaká bude dostupnost léků? Jaká bude strategie testování? Dovolím si vodítko. Testování kupodivu do úmrtnosti na covid se nepromítá. Je pozoruhodné, jak stejná je úmrtnost v Čechách a na Slovensku. My jsme si skutečně souzeni. Ale Slováci udělali pětkrát méně testů než naše republika. Ušetřili. To jsou údaje, ze kterých musí vycházet naše strategie. Nemáme konzistentní představu o vakcinaci. Doporučovala se urychleně čtvrtá dávka, pak napsal docent Petráš svůj článek, ve kterém napsal, že v podstatě čtvrtá dávka bude mít efekt dva měsíce, a došlo k opatrnému přehodnocení. A zde bych upozornil na izraelskou studii, těch studií je velmi málo, pokud jde o čtvrtou dávku, kde v podstatě závěry této studie, že v případě mutace omikronu její přínos není zásadní. Doslova citace zní: marginální. Takže lze usuzovat, že do budoucna bude mít vakcinace podobný charakter a odůvodnění jako vakcinace proti chřipce. A podobné to bude nakonec i s ochrannými pomůckami. Já tedy musím říci upřímně, že na v podstatě takové to ležérní nošení respirátorů vůbec nevěřím. [[(22.10 hodin)]] Jinak musím říci, že my musíme vnímat to, že pandemie celý svět posunula v kvalitě zdraví populace o dvacet let zpátky. Mortalita na infarkt stoupla o 5 %. Počet onkologických operací na počátku klesl o 29 milionů celosvětově. U nás se neprovedly stovky onkologických operací, tisíce zásadních onkologických vyšetření. Je zcela jasné, že to zavdává nebezpečí diagnózy pokročilých nádorových diagnóz, kde ta léčba bude daleko náročnější. Zvýšil se počet sebevražd, zvýšila se závislost na drogách, deprese, alkoholismus, úmrtí v závislosti na alkoholismu, pohybová aktivita dětí, závislost na sítích, sebepoškozování, obezita, pohybové, stravovací návyky, zkrátila se doba života. To není strašení, to není můj výmysl, to jsou výsledky mezinárodních studií, na které my musíme reagovat, a ve svém důsledku ta reakce bude něco tedy stát. Musím říci, že v podstatě ten velmi problematický průběh pandemie v celém světě v podstatě vede v úvahám, a všude na světě, o restrukturalizaci resortu a nabízených služeb a jednoznačně klade akcent na prevenci všeho druhu. A nejedná se pouze o akcent včasného záchytu nádorových onemocnění, ale hlavně eliminaci rizikových faktorů obecně. Kouření, obezitu, alkoholismus. Jak je možné, že kouření u nás je na trojnásobně vyšší úrovni než kouření na Novém Zélandu? Kombinace alkoholismu, kouření a obezity je u nás na takové úrovni, že mortalita na covid byla v první desítce v celosvětovém srovnání, a to jsou bohužel zcela reálná čísla. Musím říct, že to souvisí i s tím, že vedení resortu není dostatečně personálně vybavené, strategii vede neprofesionál, jehož vedení je asi tak autentické, jako kdybych já měl manažovat digitalizaci. [[Předsedající: Váš čas.]] Mám deset minut, nebo dvakrát deset minut?
Máte dvakrát deset minut. Jenom potřebuji tedy udělat úzus, že přestože je přihláška jedna, tak ten, kdo mluví, může říct, že chce pokračovat, aby se nemusel hlásit znovu. Nebude-li rozpor proti tomuto postupu, v tom případě bych postupoval tímto způsobem. Prosím, máte dalších deset minut.
Děkuji, pane předsedající. Za situace ohrožení základního fungování celého resortu zní jako špatný vtip pokus o zavedení jakéhosi připojištění, které by mělo umožnit nadprůměrně výdělečné populaci přístup ke kvalitnější péči. Budu citovat kolegu senátora Krause: Kratšími termíny výkonů s nabídkou jejich provádění o víkendech. To je, jak když neřídil nemocnici. Tato činnost by musela být vykázaná jako služba, poté povinně následuje odpočinek personálu. Jinými slovy by vyvoleným byla nabízena nadstandardní péče o víkendech, logicky by personál v týdnu odpočíval a pro nevyvolenou část populace by se termíny dále prodlužovaly. To může nabízet jen ten, a budiž nám to chabou útěchou, který to vlastně ani nemyslí vážně. Já předesílám, že příslušná zákonná norma by musela být velmi komplexní, musím říct, velmi politicky obtížně tedy průchodná, a já ani nevidím pracovní skupinu, která by se tohoto úkolu uměla ujmout. Další naprostou absurditou je tabulka snížení teplot v jednotlivých provozech, kterou psal snad tedy Marťan. Ochlazení ve zdravotnických zařízeních přibližně o čtyři stupně se nepochybně promítne do zhoršení zdravotního stavu jak nemocných, tak personálu. Promítne se do situace, kdy za nedostatku personálu sestry budou odcházet, budou si hledat pohodlnější zaměstnání, budou tedy chodit do zaměstnání, kde mají možnost mít home office, a to se opět promítne do fungování celého resortu. Teď bych ještě stručně zmínil dvě agendy. První je naplnění vládního prohlášení. Kde jsou sliby? Kde je kontrola kvality? Kde je DRG Restart? Kde je reforma výuky? Prevence? Redukce byrokracie? Akcent na výzkum? Jaký je přínos nového ministerstva na výzkum? Výzkum v oblasti medicíny postrádá dedikovaného kompetentního zapáleného náměstka. Víra se bez zapálení nedá dělat. Není na koho se obrátit, není tady motivační prostředí. Výsledkem je, a mohu být naprosto konkrétní, že aktuální výzkumné výsledky třeba u covidu, ale bohužel i v oblasti onkologie se liší od srovnatelných zemí, jako je Holandsko, Izrael nebo Rakousko v řádech, a to mohu kdykoli dokumentovat. Já znám ty databáze, umím číst ty databáze, bohužel tak tomu je. Mohu vzpomenout vizi ANO z předcovidové doby popsanou v materiálu Country for the Future, a mě velmi mrzí, že alternativní vize současné vlády neexistuje. A ke kvalitě řízení resortu nepřispěje ani redukce financování samotného ministerstva a jeho přímých agend. Náš návrh byl 24 miliard, realita je 18 miliard, pro příští rok 17 miliard. Klesají náklady na ÚZIS a lůžkovou péči, a logicky zásadní úkoly obsažené ve vládním prohlášení nebude možné realizovat včetně příslušné prevence. A zde musím říci, že expertní skupina se v podstatě vůbec neschází a screening jako mnoho jiných věcí v podstatě si osobuje ÚZIS, který k tomu rozhodně není uzpůsoben. No a smutným příběhem je aktivita vedení resortu v rámci předsednictví v Evropské unii. Já vím, o čem mluvím, protože medicínskou Evropu dobře znám a jsem ve svém oboru možná jediný Evropan, který byl prezidentem jak evropského, tak světového kongresu, a mezinárodních konferencí jsem organizoval bezpočet. Takže ministerstvo zorganizovalo onkologickou konferenci v Brně, a mě se skutečně dotklo a mrzí mě to, že jsem nebyl pozván, přestože se zprostředkovaně onkologii věnuji celý život. Stejně tak tam nebyl pozván jediný opoziční poslanec, ale ani onkologické špičky včetně vedení odborné společnosti. Opravdu mě to mrzí, je to zbytečné. Konferenci si uzurpoval ÚZIS, politickou odpovědnost nese vedení resortu. Jako absurditu vidím to, že vůbec nevidím nikde odborný program. Kdyby volby dopadly tak, jak dopadnout měly, a já jsem měl jakýsi podíl na těchto záležitostech, tak buďte ubezpečeni, že bych zorganizoval akci, o které by mluvila celá Evropa, stejně jako to bylo před deseti lety, když tuto agendu prosazoval v parlamentu europoslanec za sociální demokracii Pavel Poc a angažoval jsem se tehdy v europarlamentu já. Na počátek a k podstatě věci. Jak už jsem uvedl, chybí mi, vadí mi to, že chybí jakákoli analýza, jakékoli opodstatnění tohoto škrtu, který tedy nese mimořádně případně aditivum tupý. Je to taková analogie, jako kdybychom postavili dálnici, která končí v poli o 20 kilometrů kratší, jako kdybychom koupili zbraně bez střeliva. Celkovou neradostnou výše popsanou situaci jen částečně a dočasně může kompenzovat vysoká empatie, kvalita a nasazení zdravotnických pracovníků, kteří se ovšem za své nasazení dočkají reálného demotivujícího až drastického poklesu příjmů. Nyní si dovolím predikci. Do konce roku zdravotnictví poběží jakžtakž, protože pojišťovny i velká část zdravotnických zařízení mají díky kvalitní zdravotní politice předchozí vlády rezervy a nákupy a smlouvy jsou zafixovány. Ty se do konce roku vyčerpají a od ledna, února začne péče skokově kolabovat. Jedinou cestou bude okamžitá změna rozpočtu a vedení resortu to dobře ví. Opakovaně bylo řečeno, že rozpočet, jak byl navržen, je cár papíru. Funkčním opatřením, které navrhuji, dovolím si navrhnout, je buď úprava úhradové vyhlášky, nebo navýšení platby za státního pojištěnce, o jehož reálné redukci dnes jednáme, ale domnívám se, že za dané situace by valorizační vzorec neměl vycházet z průměrné mzdy, protože to se mzdou nemá vůbec nic společného na rozdíl od důchodu, ale měl by vycházet tedy z inflace. Doufám, že jsem snesl dostatek důkazů plně odůvodňující naše opětné a definitivní odmítnutí navrhované normy. Děkuji za pozornost.
Také vám děkuji, pane poslanče. Nyní tedy požádám o vystoupení pana poslance Kamala Farhana a připraví se paní poslankyně Věra Adámková. Na začátek se chci zeptat, zda budete mluvit dvakrát deset minut. [[Mimo mikrofon: Bude to tak dvanáct. Ano, děkuji.]] Prosím.
Vážený pane předsedající, pane ministře, členové vlády, dnes jsme svědky již pátého dílu tohoto z mého pohledu nekonečného seriálu, kterému vůbec dobře nerozumím. Nechápu tu zarputilost, kdy vláda Petra Fialy se snaží vzít českému zdravotnictví 14 miliard. Očekávám, že nás opět ministři s vážnou tváří budou přesvědčovat, že voda teče do kopce, že neteče z kopce dolů, že znovu zopakujete, že ve zdravotnictví žádné peníze nechybí. Že kdyby se mu nechalo těch 14 miliard, že by zdravotnictví víceméně nevědělo, co s nimi. Musím konstatovat, že pan ministr Válek si nechá sebrat od ministra Stanjury a ministr Stanjura bude tuto kapitulaci resortního ministra na zájmy zdravotnictví vysvětlovat jako příkladnou týmovou komunikaci dvou ministrů ve vládě. A premiér k tomu víceméně bude mlčet, což je z mého pohledu jeho oblíbená taktika. Přitom v úředních dokumentech, které ministerstvo pana profesora Válka posílá souběžně do vlády, se píše, že mu chybí 1,7 miliardy korun na DPH na investice ve zdravotnictví. Že když mu je vláda nedá, projekty padnou. Že prostě tyto projekty se nebudou konat. Já si chvílemi připadám, jako kdybych se ocitl v bestselleru Josepha Hellera Hlava XXII. Tam vlastně hlavní hrdina předstírá, aby se vyhnul některým věcem, že je blázen, že se zbláznil. Tady bohužel nikdo nic nepředstírá a myslí to vážně. Ale přesto české zdravotnictví si musí připadat, jako kdyby bylo součástí bestselleru Hlava XXII. Poslanecká sněmovna dnes zřejmě znovu rozhodne o tom, že sebere českému zdravotnictví 14 miliard korun, které byly určeny na zdravotní péči pro občany České republiky. České zdravotnictví je podle měřítek srovnatelných s ekonomicky vyspělejšími zeměmi Evropské unie podfinancované. To, co je možné číst ve statistikách a ekonomických srovnáních, je snadno viditelné v běžném životě českého zdravotnictví, kterému chybějí peníze na drahé léky, včasnou diagnostiku řady nemocí, o čemž svědčí dlouhá čekací doba na některá vyšetření a některé operace. Zapojení oněch 14 miliard, které se dnes připravujete škrtnout českému zdravotnictví, by mohlo přinést potřebná léčiva na diabetes, cholesterol, osteoporózu, atopickou dermatitidu, alergie, migrény a mnoho dalších nemocí, ke kterým se dnes stovky tisíc českých pacientů nedostávají. Určitě by to prospělo k zlepšení jejich zdraví a určitě by to přineslo jejich úlevu. Využití oněch 14 miliard, které se připravujete škrtnout, by mohlo přispět i ke zkrácení čekacích dob na vyšetření a operace, pomoci s včasnou diagnostikou v řadě případů a v podstatě zachránit životy nebo zmírnit utrpení. Že peníze ve zdravotnictví chybějí, je možné nejnověji vidět z aktuálního jednání mezi samotnými ministerstvy zdravotnictví a financí. Ministerstvo zdravotnictví požaduje po Ministerstvu financí 1,7 miliardy korun na financování DPH u investic svých podřízených nemocnic z Národního plánu obnovy. Z materiálů Ministerstva zdravotnictví plyne, že pokud vláda DPH neuhradí, nelze projekty realizovat. Nevzniklo by tak například plánované Centrum kardiovaskulární a transplantační medicíny v Brně - to je informace do Brna - za 1,5 miliardy, ani pražského motolského onkologického centra za 4,5 miliardy - to je informace panu řediteli Ludvíkovi do Motola. Pokud se nepodaří zabezpečit finanční pokrytí na pokrytí DPH pro předem definované projekty v gesci Ministerstva zdravotnictví a jeho přímo řízených organizací, nebude možno tyto projekty z důvodu nedostatku - nedostatku - peněz v českém zdravotnictví na straně žadatelů realizovat, a to i navzdory tomu, že u nejvýznamnějších projektů byly zahájeny kroky k jejich úspěšné realizaci. Nesplnění projektů a nevyčerpání prostředků EU ohrozí realizaci celého čerpání Národního plánu obnovy ve výši 180 miliard, neboť by nebyly naplněny milníky, ke kterým se Česká republika zavázala, uvádí Ministerstvo zdravotnictví. A co na to Ministerstvo financí? Ministerstvo financí v rámci meziresortního připomínkového řízení Ministerstvu zdravotnictví odpovídá následovně. Toto, když jsem si četl, tuto odpověď, opět jsem si připadal jako součást románu Hlava XXII Josepha Hellera. Cituji: Je třeba připomenout, že vláda již rozhodla o výrazném navýšení prostředků státního rozpočtu do odvětví zdravotnictví prostřednictvím navyšování platby za státního pojištěnce. Tyto prostředky navíc obdrží prostřednictvím úhrad od zdravotních pojišťoven též příjemci dotací Národního programu obnovy a mohou je alespoň zčásti využít na finanční krytí DPH. Úplně tomu nerozumím, když Ministerstvo financí odpovídá takto, proč si Ministerstvo zdravotnictví žádá o to, aby dostalo 1,7 miliardy? Zde vidím jednoznačný rozpor. A nerozumím, proč se tito dva ministři nedomluvili, protože když jsem při minulém vystoupení řekl, že když si myslím, že pan ministr Válek by měl bojovat za zdravotnictví a za těch 14 miliard, tak mně bylo vysvětleno panem ministrem Stanjurou, že oni spolu nebojují, ale oni se dohodnou ve vládě. Kdybychom si odpověď Ministerstva financí zjednodušili do běžné řeči, zněla by asi takto: Peníze nedáme, ať si je nemocnice vezmou z balíku finančních prostředků, které se dnes koaliční poslanci chystají svým přehlasováním veta prezidenta seškrtat. Tyto citace, které jsem řekl, to je běžně dostupné v komunikaci v rámci meziresortního řízení. Celý navržený a dnes zřejmě definitivně schválený valorizační mechanismus, který je jinak v principu správný, navíc začíná tak trochu podvodem na zdravotnictví. Kromě toho, že vláda letos zdravotnictví sebere 14 miliard, do valorizace nezapočte letošní rekordní inflaci, takže reálnou hodnotu peněz vkládaných do zdravotnictví ještě více sníží. Teprve s několikaletým odstupem začne valorizační mechanismus fungovat a přinášet do systému peníze, které zohlední skutečnou inflaci a vývoj ekonomiky. Vycházet ale bude reálně z mnohem nižší základny pro výpočet, než přinesla zdravotnictví Babišova vláda. Nemá smysl vyjmenovávat všechny příklady, na co všechno peníze ve zdravotnictví chybějí. To si myslím, že každý rozumný poslanec musí vědět sám. Vůle této vládní koalice sebrat zdravotnictví 14 miliard je zjevně neoblomná a podle mého soudu i konečná. Přitom její rozpočtový výhled míří k největšímu historickému zadlužení naší země bez reálné pomoci občanům či zdravotnictví s důsledky inflace, energetické krize. Nevidím žádnou fiskální konsolidaci veřejných rozpočtů ani idealistický záměr. Vláda nás kormidluje k rozvratu veřejných financí a jako bonus navíc se rozhodla pustit žilou českým pacientům a českému zdravotnictví. Děkuji.
Také vám děkuji, pane poslanče. Nyní vystoupí paní poslankyně Věra Adámková a připraví se pan poslanec Jiří Mašek. Prosím, máte slovo.
Děkuji za slovo, pane místopředsedo. Vážení členové vlády, dámy a pánové, dovolte mi říci několik slov a několik úhlů pohledu na současnou situaci. Slyšíme tady, že minus 14 miliard pro naše zdravotnictví nic neznamená. Já mám prosím jeden dotaz a chci ho vysvětlit. Když budete mít doma rozpočet a někdo vám z něj vezme peníze, znamená to, že vás opravdu nechal ve stejné situaci jako předtím? Nechci hovořit o okrádání, toho jsem tedy daleka. Nikoli, všichni byste se tomu zasmáli. Tak proč tady tvrdíte, že jestliže z rozpočtu vezmeme peníze, že se nic nestane? To opravdu trošku postrádá logiku. [[(22.30 hodin)]] A pak se tady argumentovalo dneska těmi několika desítkami miliard na účtech zdravotních pojišťoven. No já bych vám chtěla, vážení kolegové, říci, že ona to není závratná suma, a víte dobře, že jsou vzácná onemocnění, bohužel, kde ta léčba třeba stojí mnoho milionů za rok. Takže my bychom vlastně tím poléčili několik dalších osob, které třeba se té léčby nemohou domoci. Takže ono všechno je třeba vidět z několika úhlů pohledu. Další věcí, která tady je, kdyby nám nevadilo to, že je snížen rozpočet, tak v tom případě se musím se zeptat - z kterého nástupiště jste přijeli? Dobře víme, že v literatuře máme jedno zvláštní nástupiště, které vede do zvláštních prostor oblíbených u našich dětí, a já bych tam pak očekávala Harryho Pottera, který mávne kouzelnou hůlkou a řekne: Nevadí, máme méně peněz, ale budeme moci za to více léčit. Tak to přece není. A ještě je tu jedna věc, kterou musím říci osobně. Myslím si, že máme štěstí jako republika, že máme v čele resortu odborníka, a skoro si myslím, že je škoda tak vysoce odborného člověka na tyto věci, které ho nutíte dělat. Já tedy musím říci, že dnes nebudu hovořit o kardiovaskulárních nemocích, což byste třeba mohli očekávat, ale budu se věnovat zejména náročnosti léčby diabetu. A to proto, že podle všech predikcí, které jsou, je to jedna z nejvíce rostoucích prevalencí v naší populaci, a je potřeba věnovat se také potřebě léčit tyto pacienty. Čili není to vzácná nemoc, je to běžné onemocnění, setkává se s tím lékař prvního kontaktu, a samozřejmě tito lidé se musí také léčit. Podívejme se tady na diabetiky. Je tam prudký nárůst diabetu a v současné době, rok 2022, je předpoklad, že bude 10 % naší populace trpět diabetem. Uvidíme, až bude konec roku, zda ta predikce je správná, a bohužel se domnívám, že asi bude správná, protože v tomto případě jsme velmi vyspělá země. Tam se většinou dotáhneme na to, co nechceme. Podíváme-li se na to, tak se v České republice léčí zhruba 900 000 pacientů s diabetem, nebudeme rozlišovat jednotlivé typy, není to žádná přednáška v tomto směru, a průměrná výše nákladů pro tohoto pacienta opravdu je zhruba 58 000 korun za rok. A to se domnívám, že při desetiprocentní prevalenci v české populaci je opravdu velmi mnoho a musíme přemýšlet o tom, že musíme mít také na léčbu těchto pacientů. Ale abychom se úplně nevyhnuli těmto komplikacím, tak musím říci, že tito pacienti samozřejmě mají řadu komplikací, a to komplikací zejména kardiovaskulárních, cévních, a víte velmi dobře, že tito diabetici trpí něčím, čemu se říká diabetická noha. Vznikají na to specializované ambulance, specializované poradny, a tam potom ta léčba opravdu jde do mnoha stovek tisíc korun za rok. A bohužel těch pacientů je mnoho. Takže i tady máme určitý gap, kdy bychom měli tuto léčbu ještě potencovat, protože o tyto pacienty zcela dobře postaráno v naší republice není. Je to regionálně velmi nerovnoměrné. No ale protože diabetes ruku v ruce jde samozřejmě s tím cévním postižením a s dalšími komplikacemi, a to bude jediná zmínka o kardiovaskulárním aparátu, kterou vás dnes budu tedy obtěžovat, tak novým fenoménem posledních dvaceti let je chronické srdeční selhání, které přibývá ve vyspělých zemích u diabetiků, máme tam několik desítek procent postižených, a já bych si tady dovolila říct čísla kolegů z Brna, aby to nebylo, že to je pražská škola, tak brněnskou školu. V současné době se odhaduje, že máme zhruba 230 až 240 tisíc pacientů se srdečním selháním, a pravděpodobné odhady jsou zhruba léčba 8 miliard korun jenom na tuto jednu diagnózu. Takže tam vidíte, že 14 miliard tedy je opravdu téměř málo. Je potřeba si uvědomit, že tito lidé jsou opravdu nemocní, jsou často hospitalizovaní a bohužel mají velké komplikace, na které tedy umírají. Pak už, pravda, tedy nepotřebují nic od nás a to je škoda. Další věcí, kterou se musíme zabývat, je selhání ledvin. V České republice zhruba 10 % obyvatel má chronické onemocnění ledvin. Ledviny jsou zákeřné, protože dlouho nebolí, až potom pacient může přicházet tedy již ve stadiu, kdy mu neumíme pomoci jinak než třeba dialyzační léčbou. Ale jinak abychom se vrátili k diabetu, tak u diabetiků, prosím pěkně, až v 70 % jsou komplikace aterosklerotické, což znamená opět potřebu nejenom léčby, ale také vyšetření eventuálně a dalších výkonů. Jinak co se týče v roce 2035, tak se odhaduje, že dokonce bude opravdu okolo 70 milionů v Evropě diabetiků, a my bohužel jistě se do těch odhadů vejdeme, tak jako vždycky toto dokážeme. Zdá se, že v roce 2050 bude pravděpodobně okolo 15, možná až 20 % diabetu, a říkám znovu, že toto číslo mě netěší. Ale to, co můžeme udělat dnes, je prevence. A ta prevence také něco stojí. Edukace řádně vyškoleným odborníkem samozřejmě je okolo 85 000 za rok na toho pacienta a je potřeba jim tuto edukaci poskytovat, protože čím více edukujeme diabetika, čím déle dokážeme, aby přijal způsob života, který mu doporučujeme za svůj, oddálíme nástup nejenom nemoci v těžší formě, ale také komplikací, a snížíme nákladovost samozřejmě na jeho léčbu, čili to je velmi důležité. Já to trošku zkrátím, protože chápu, že doba pokročila. Ale podívejme se na průměrné roční náklady na zdravotní péči u pacientů s diabetem v České republice. Nebudeme chodit tedy do zahraničí. Je to zhruba 33 000 korun. Z toho máme 25 až 30 % konkrétně u pacientů s diabetem typu 2, to je ten, který můžeme nějak ovlivnit nějakou edukací na léčbu diabetu. 15 až 20 % vynakládají na léky, ale 55 až 65 % té sumy je potom na náklady hospitalizace u pacientů, kteří projdou komplikací, což je velmi nepotěšující. Procento těchto pacientů dlouhodobě roste a musíme opravdu počítat s velkým nárůstem. Je třeba říci, že 12 % těchto diabetiků trpí poškozením sítnice. Jim opravdu jde o zrak. Ale tady není jenom zdravotní problém, je tu také sociální problém. Ti lidé ztrácejí možnost práce tam, kde pracují, eventuálně je potřeba potom tedy i nějaký příspěvek v jejich neschopnosti. 12 % pacientů s diabetem trpí poškozením funkce ledvin a opět plní ambulance nefrologie. A navíc tedy bohužel narůstá tento počet, zhruba 1,5 % pacientů s diabetem musí podstoupit amputaci končetiny, samozřejmě dominantně dolní, což znamená, že tam je zase invalidizace a opět nárůst spotřeby peněz. Co se týče potom sociálních dopadů, což teď tedy není přímo tato kapitola, ale abyste věděli, tak celkové náklady sociální péče v souvislosti s diabetem se jenom v naší republice pohybují okolo 12 miliard korun, a protože rozpočet je jeden, tak samozřejmě se přelévá z kapitoly do kapitoly. A to nehovořím o jejich problémech na bázi psychologie, psychiatrie a podobně. Další věc, kterou musíme zohlednit a měli bychom tady naopak peníze přidat, a ne ubrat, je možnost léčby inzulinovou pumpou pro diabetiky. Jak víte, to je pro ně velmi komfortní. Má to jedinou věc. Oni samozřejmě musí také testovat hodnotu své glykemie. Samozřejmě oni mají placený určitý počet těchto prostředků, ale bylo by potřeba tam naopak ty prostředky hradit více, čili nikoli peníze ubírat, ale naopak přidat. Bohužel se stává, že u těchto pacientů končí léčba transplantací, což je velmi drahá léčba, a bohužel průměrný věk transplantovaných pro komplikace diabetu je okolo 40 let věku, což jsou lidé, kteří mají doma malé děti, jsou zcela v produktivním věku, a tady je potřeba co nejdále oddálit tedy tyto komplikace. Kdybychom se podívali na náklady, zůstaneme v nákladové efektivitě, na pacienty s inzulinovou pumpou v jednotlivých letech, tak v prvním roce tady máme 197 000, což jistě uznáte, že je významně více, než je předpokládaná průměrná suma, kterou vynakládáme. Kdybychom se podívali na další běžné výdaje na léky, které souvisejí s hypertenzí, kterou mají v 70...
Přeruším vás a podotýkám, dalších deset minut jsme vám teď ještě otevřeli.
Děkuji, pane místopředsedo. Nevyčerpám celých dalších deset minut jistě. Kdybychom se podívali na ty komplikace, které tuto jedinou diagnózu, kterou jsem vybrala, kterou přinášejí, tak je evidentní, že samozřejmě za prvé snížení platby za státního pojištěnce je nerozumné, a velmi žádám, abyste přehodnotili tuto situaci. Za další, vidíte, že my naopak potřebujeme tyto lidi více léčit, čili nikoli peníze ubírat, ale přidávat. A samozřejmě ve velké většině pacienti s diabetem jsou také pacienti starší, kteří mají řadu multimorbidit k tomu, a v tom případě se dostáváme do situace, kdy samozřejmě ty sumy jsou ještě významně vyšší. Jenom bych chtěla opravdu velmi apelovat na zvážení celé situace, protože chápu, že na sílu samozřejmě můžete tady udělat si velmi rychle v tom nějaký závěr, který se ale domnívám, že by nebyl úplně správný. [[(22.40 hodin)]] A podívejme se ještě, jak to vypadá s náklady na léky. Tak do roku 2019, covidový rok nebudu brát, protože byl atypický, a navíc také ÚZIS rok 2019, 2020 bude hodnotit zvlášť. Ne všichni k tomu máte přístup, čili zůstaneme v předcovidové době, abychom neměli nějaká čísla, která by byla jenom pro dva roky. Tak máme tady zhruba 26 miliard korun předpisy na léky a do toho dalších zhruba 15 miliard vydali lidé dobrovolně za volně prodejné léky. A já jenom chci říct, že jestliže nebudou mít peníze na léky, zhorší se i tímto zdravotní stav obyvatel, protože si nedokoupí ty léky, což samozřejmě jistě nechceme. V tomto případě mám, bych řekla, svůj apel velmi jasný. Velmi prosím, zvažte situaci, protože brát peníze sice je jednoduché, splní se tím nějaký slib, ale naše populace potřebuje naopak opravdu zlepšit, anebo tedy udržet zdravotní péči a zlepšit dostupnost léků. A víte velmi dobře z médií, že není téměř řekněme čtvrtrok, abych nebyla v každém měsíci, kdy proběhne médii, že je nějaké vzácné onemocnění, pohříchu u dítěte tedy, a že tam ta rodina bojuje s tím, aby léčba byla proplacena. Ty léčby jsou opravdu drahé. To není jeden milion, to je mnoho milionů za rok. A některým dětem opravdu není úplně uspokojena situace a řeší se to potom velmi individuálně. Ty pojišťovny se snaží, ale opravdu je to poněkud složitější. Takže já opravdu bych chtěla velmi apelovat na to, a to jsem řekla jenom opravdu velmi hrubou kostru, abyste zvážili, že chceme-li udržet zdravotní stav obyvatel a péči o ně, tak není tedy cestou snižovat peníze do rozpočtu, a to pomíjím, že ministerstvo dostalo snížený rozpočet ještě o 6 miliard samo pro sebe, s noblesou se to nějakým způsobem asi snaží zvládnout samo, ale myslím si, že to je kompletně špatně. A 14 miliard, byť by se to zdálo v celkovém rozpočtu pro kapitolu zdravotnictví, jako že je málo, tak je hodně. A já vám všem přeji, aby se to dotklo vašich rodin. V momentě, kdy to bude vaše rodina, pochopíte, co tady hovořím, a budete, velmi vás ujišťuji, že to tak bude, velmi shánět všechny protekce, aby vaše rodina tu péči dostala. Vám se to možná podaří, protože je tu 200 lidí z celé republiky. Tady je 10 milionů obyvatel, kteří doufají, že toto se zváží velmi dobře se všemi důsledky, a já tedy doufám, že samozřejmě své rozhodnutí přehodnotíte. Děkuji.
Děkuji, paní poslankyně, a poprosím dalšího přihlášeného a to je pan poslanec Mašek. A ještě než přijde k pultíku, omlouvám z celého jednacího dne pana poslance Exnera, a to z rodinných důvodů. Pane poslanče, máte slovo. Podotýkám, že máte deset, případně dalších deset minut.
Vážený pane předsedající, vážená paní ministryně, vážení páni ministři, kolegyně, kolegové, pan Stanjura po dohodě s panem Válkem vyvedl ze systému zdravotního pojištění 14 miliard korun a dalších 8 miliard z peněz určených pro Ministerstvo zdravotnictví. Vcelku chápu, proč to dělal. Dělal to proto, že vláda se zavázala o 80 miliard snížit rozpočet, náklady rozpočtu a snižovat postupně rozpočtový dluh. Samozřejmě ta situace se diametrálně mění. Ale zůstanu u základní číslovky. Čili předpoklad byl o 80 miliard snížit náklady. Zarážející je, že 20 až 22 miliard mělo být na úkor zdravotnictví. Využiji toho, že tady sedí s námi paní ministryně Jana Černochová, a je to jako představa přepočtu těch rozpočtů zdravotnictví a armády, jako kdyby ona přišla o 3,5 miliardy. Já věřím, že by se bránila jako lvice, že by ty peníze prostě nedala z toho resortu. Totéž bych předpokládal od každého resortního ministra. Tady to bylo s úsměvem, s lehkou poklonou, že se to zvládne. Ano, možná to bylo diskutabilní někdy v květnu o tom uvažovat, nebo dříve. Ano, vedly se tady o tom diskuse, hovořilo se o zůstatcích na účtech zdravotních pojišťoven, o tom, jak dlouho ten systém vydrží a podobně. Víte, že jsme podporovali i ten automat výpočtu plateb zdravotního pojištění za státní pojištěnce. Ta naše podpora tady byla a je systémově, ale chceme vycházet z úplně jiných čísel, a teď čas ukazuje, že i to je nutné. Takže to veto a jeho přehlasování je velmi nebezpečné. Já si myslím, že bychom se naopak k té problematice měli vrátit. Já mohu garantovat, že bychom podpořili automat, ale že bychom měli diskutovat o úplně jiném základu. Protože tady nejde o to, jestli přežijeme ve zdravotnictví rok 2022. Ten přežijeme. To, že se budou některé výkony zdržovat, krátit, že všichni nedostanou všechno, je úplně jasné, protože peníze v tom systému samozřejmě chybějí. Já bych chtěl podotknout, že nám se podařilo za naší vlády zvednout podíl financí na zdravotnictví ze 7,5 % HDP na 10 %. Všichni víte, všichni si to pamatujeme, lékaři, zdravotníci, co to bylo za boj, kolik let pan Kubek za Českou lékařskou komoru bojoval a poukazoval na to, že se 7,5 % jsme v dolní polovině v Evropě. Ten průměr byl právě v Evropě kolem 10 % a v OECD v roce 2018 to bylo 8,8 %. My jsme se dostali za uplynulé čtyři roky na těch 10 % a zařadili jsme se mezi ty lepší státy v Evropě, a to pořád vzhledem k tomu, že naše zdravotnictví patří k těm nejlacinějším. To znamená, z hlediska placení zdravotnického personálu, z hlediska nákupu léků, z hlediska hospodaření v nemocnicích stále patříme k těm nejlacinějším, tak na druhou stranu našim občanům poskytujeme tu nejlepší možnou péči. Máme jeden z nejlepších dosahů té péče, respektive dostupnosti zdravotní péče. Ale ano, skutečně máme, za ty peníze ano. A zároveň patříme k těm nejlacinějším. Čili z pohledu cost-benefit odvádí zdravotnictví výbornou práci a za to bych chtěl zdravotníkům poděkovat. Očekával bych proto, že resortní ministr se nenechá v uvozovkách tak jednoduše okrást, a kolegyni Černochovou jsem si vybral právě proto, že vím, že ona by se okrást nenechala. Takže předpokládal bych to i ve zdravotnictví. K otázce toho, kolik se dalo peněz do zdravotnictví. Tak mezi lety 2017 a rokem 2021 šlo do zdravotnictví za předchozí vlády celkem o 228 miliard korun více. Zároveň došlo ke zvýšení plateb za státní pojištěnce, a to za čtyři roky z původních 920 korun na 1 967 korun, které se platí za státního pojištěnce a měsíc od ledna tohoto roku. A každý měsíc, kterým se zdrží právě toto prohlasování toho podle nás skutečně špatného zákona, který bere zdravotnictví 14 miliard a startuje ten automat, s kterým souhlasíme, ale z té nízké částky, tak se daří tomu zdravotnictví a zdravotnímu pojištění ponechat vždy za jeden měsíc prodlevy 3 miliardy korun. Takže my tady každý měsíc, vlastně dneska tady zase bojujeme za to, aby ve zdravotnictví zůstaly další 3 miliardy. Mimochodem kdo jsou státní pojištěnci? Je to 60 % obyvatel této země ve skladbě téměř 3 milionů důchodců a potom 1,7 milionu dětí do 18 let. A víte, jak se tam ty platby pohybovaly? Bylo to v roce 1994 necelých 200 korun, v roce 2000 392 korun, přeskočím, v roce 2018 zmiňovaných 920 korun a v roce 2022 více než dvojnásobek, čili 1 960 korun za čtyři roky minulé vlády to navýšení. Proč to zmiňuji? Zmiňuji to proto, že ti lidé, kteří patří do této kategorie státních pojištěnců, tak za ně stát hradil zhruba 15 % výdajů ještě v roce 2018, 15 % výdajů zdravotnictví, a oni spotřebovávali 75 %. V podstatě se jednalo o černé pasažéry, se tak dá říct, z hlediska platby zdravotního pojištění. A tady se podařilo toto velmi výrazně srovnat a dostali jsme se do situace, a to si taky můžeme tady zopakovat, že za zaměstnance platí zaměstnavatel 9 %, zaměstnanec potom 4,5 % na zdravotní pojištění, čili je sráženo celkem 13,5 %. OSVČ v roce 2022 platí 2 625 korun měsíčně a OBZP, což jsou osoby bez zdanitelného plnění, ti kteří z nějakého důvodu nepracují, nejsou na úřadu práce, 2 187 korun, a za státní pojištěnce se to podařilo navýšit za ty čtyři roky z 920 na 1 967 korun. Docházíme k tomu, že by se toto mělo srovnat a velmi se to přiblížit, protože ti lidé jsou stejní, potřebují podobnou péči. Dokonce jsem vám říkal, že ti státní pojištěnci čerpají péči výrazně dražší. Což se podařilo, dlouho se po tom volalo. A kdyby se nastavil valorizační mechanismus skutečně dobře, tak potom by se dalo do budoucna možná i uvažovat o tom, že by se mohly o nějaké půlprocento nebo procento snížit platby zdravotního pojištění za zaměstnance, což si myslím, že by bylo do budoucna žádoucí. Takže stát skutečně ještě v roce 2017-18 platil za státní pojištěnce 15 % příjmů zdravotních pojišťoven, a ti přitom spotřebovávali zmíněných 75 % všech prostředků zdravotních pojišťoven. Je přitom také nepříznivá demografická situace, takže stav se zhoršuje. [[(22.50 hodin)]] Pan Stanjura, jak už jsem řekl, s panem Válkem společně připravili i Ministerstvo zdravotnictví o zmíněných zhruba 8 miliard korun a teď se děje to, o čem mluvil můj kolega Farhan: to, že Ministerstvo zdravotnictví zpětně žádá miliardy zpátky. Jednak to je na nákup vakcín, které bylo potřeba zaplatit, kde jste si vzali odklad 90 dnů a teď vás to dobíhá, potřebujete na to podle mediálních informací 2 miliardy korun. O dalších 1,7 až 2 miliardy korun jste žádal, pane ministře, pana Stanjuru, respektive Ministerstvo financí, právě na kofinancování DPH u investičních akcí, které v případě, že byste ty peníze nedostal, nebo neměl, tak by se nerealizovaly. Takže zpětně plíživě se z jedné kapsy do druhé kapsy budou přelévat peníze zpátky, ale koalice udrží svůj slib, že prostě bude snižovat, virtuálně snižovat náklady o 80 miliard. A znovu říkám, z těch 80 miliard jednu čtvrtinu si bere na úkor zdravotnictví, což je prostě neuvěřitelné, a je to důležitá zpráva pro naše spoluobčany. Přitom kondice zdravotních pojišťoven, ano, je relativně slušná, ale já bych to vzal v čase, abychom si zase nelhali do kapsy, že ty zdravotní pojišťovny mají dnes na účtech nějaké extrémní prostředky. Protože v roce 1917, promiňte... V roce 2017 bylo na účtech pojišťoven na rezervních fondech 31 miliard, v roce 2018 45 miliard, v roce 2019 58 miliard, v roce 2020 rekordních 64 miliard, v roce 2021 50 miliard a teď se hovoří o tom, že se tam ta částka blíží k 60 miliardám. Takže ony ty zůstatky na těch rezervních fondech jsou v podstatě standardní a fungují tam jako nárazník proto, aby ty pojišťovny byly vždycky schopny platit včas a aby zvládly nějaké rizikové situace, jako byl například covid. A zas abychom nebyli takoví optimisté, protože on když někdo řekne, že tam je 50 miliard, tak ono to vypadá báječně, ale uvědomme si, že 30 a více miliard z toho tam má sice VZP, ale pak jsou tady menší pojišťovny, jako je Vojenská, ta tam má 1,8 miliardy, Zdravotní pojišťovna Škoda 1,2 miliardy, resp. Revírní pojišťovna 2 miliardy. A to už zase tak velký polštář není a mohla by být určitá hrozba toho, že by některá z těch pojišťoven mohla řízeně, anebo také, což by bylo horší, neřízeně zaniknout. Samozřejmě minulé roky byly zatíženy náklady na covid, které se pohybovaly někde ročně mezi těmi tuším 34 miliardami v roce 2019 a asi 46 miliardami v roce, resp. v roce 2020 a v roce 2021 46 miliardami korun. V současnosti kromě jiných nepříznivých vlivů se musíme zmínit o 17,5% inflaci, která se samozřejmě promítá do cen léků, přístrojů, materiálů, a samozřejmě úplně samostatná kapitola jsou energie. Personální náklady ve zdravotnictví také rostly. Mezi lety 2020 a 19 o 16 %. V roce 2021 jsme se dostali na 114 000 korun platu lékaře, což byl 2,7násobek průměrné mzdy ve společnosti, a u nelékařských pracovníků to bylo zhruba 54 000, což byl 1,6násobek. Skutečně tady ty náklady také rostou. A kdybych se dostal potom dál k otázkám, jak se promítne těch 14 miliard do jednotlivých oddílů zdravotnictví, tak mezi lety 10 až 17 33 % šlo na lůžkovou péči. Přepočteno z těch 14 miliard, lůžková péče by byla ochuzena o 4,6 miliardy. Ambulantní péče, která je zhruba na 23 % nákladů, tak pro ni by to, pro ambulantní péči by to znamenalo 3,2 miliardy. Na lécích by to znamenalo ponížení o 3,1 miliardy. Na dlouhodobou péči 1,8 miliardy, na zdravotní prostředky necelou miliardu a na prevenci asi půl miliardy korun. Takže to by bylo vlastně, kdyby se to proporcionálně vzalo, sebralo po jednotlivých oblastech toho zdravotnictví. Pak mám před sebou velice zajímavou tabulku. Je to tabulka vývoje počtu pojištěnců bez registrace. A tady se jedná právě o pojištěnce, zejména ukrajinské migranty, a tam je nárůst počtu pojištěnců meziročně mezi lety 2021 a rokem 2022, čili před válkou na Ukrajině a po válce na Ukrajině, tak je tam přírůstek asi 139 000 pojištěnců ve věku do 19 let a 165 000 pojištěnců 20 let a starších, čili dospělých. A je tam velice zajímavý údaj. Tito pojištěnci by měli hledat svého lékaře a u něj se zajímat o takzvanou kapitační péči, čili zaregistrovat se. Z těchto počtů, které jsem tady říkal, 139 000 dětí se zaregistrovalo 14 000 dětí, a z těch 165 000 dospělých se zaregistrovalo 6 000 dospělých. Ono to docela odpovídá tomu, kolik se předpokládalo, že dětí půjde do škol, které se nahlásí ke studiu na školách. Tam byl předpoklad, že do škol nastoupí, uvidíme, kolik jich ale nakonec nastoupí, 130 000 dětí, a přitom skutečnost, která byla ohlášena tuším Ministerstvem zdravotnictví před pár dny, byla, že se zaregistrovalo ve školách jenom 57 000 dětí. Takže méně než polovina předpokládaného počtu. Výrazně méně. A nám tady z těch 304 000 pojištěnců, kteří nám v systému přibyli, jsou to pojištěnci, ukrajinští migranti, tak vlastně mimo systém jako neregistrovaných tady máme 284 000. Takže já bych poprosil koalici, poprosil bych ministra zdravotnictví, poprosil bych pana Stanjuru, aby si v tom udělali pořádek. Teď paradoxně se zdá, že s velkou pravděpodobností tady možná 150 000 Ukrajinců vůbec není, a stát za ně platí každý měsíc zhruba 2000 korun. Je to výborná zpráva pro zdravotnictví, protože nespotřebovávají tu předpokládanou péči, a je to zhruba 300 milionů korun každý měsíc, zaplať pánbůh za ně, že přicházejí, do zdravotnictví. Ale proboha, je v tom nesmírný chaos! Promiňte, nebudu používat horší slovo. [[(23.00 hodin)]] Je to celé nastartováno tím, že byť jsme upozorňovali na bezpečnostním výboru už 10. března pana Rakušana k tomu, jak má vypadat registrace Ukrajinců, s tím, že kromě biometrických parametrů, řádných dotazníků by se taky mělo vědět, aby na ně byl kontakt a aby se vědělo, kde bydlí, což se následně úplně nestalo, a teď nás dobíhá to, co jsme tady přijali v této Sněmovně, že po 150 dnech ti Ukrajinci by se měli prostě nějakým způsobem dohlásit na pojišťovnách, prokázat, jestli jsou zaměstnaní, nebo jsou na úřadu práce, a my ty výsledky zatím ještě nemáme. Budeme se samozřejmě pana ředitele VZP Kabátka dotazovat. Nicméně z počtu těch kapitovaných pacientů tady vypadá, nebo těch migrantů tady vypadá, že opravdu je tady řada těch, za které se platí pojistka zbytečně. V tomto je nepořádek v tuto chvíli, ale s největší pravděpodobností ve prospěch zdravotnictví a jeho příjmů ze strany státu. Tady bych chtěl poprosit pana ministra eventuálně, jestli by to byl schopen okomentovat a jestli by řekl, jestli se v tom nějaké kroky dělají, nebo nedělají. Potom mám ještě informace, protože stejně jako mí kolegové samozřejmě jsem se snažil jako pan kolega, pan profesor Špičák, komunikovat s řediteli nemocnic, s ekonomy jak v krajských a fakultních nemocnicích, takže tady se ukazuje, že se situací teď výrazně zamíchají ceny těch energií, kde předpoklady původně byly takové, a i snad podle informací z fakultní nemocnice, kdy se předpokládalo původně, že se zvýší náklady na spotřebu energií zhruba o 60 % maximálně nebo 70 % u plynu, a ta skutečnost je mnohem horší a bude to třeba až o 300 %, což s těmi nemocnicemi skutečně zamává a ony ty prostředky jednoznačně budou potřebovat. Takže ta situace se diametrálně změnila, a jestli šlo o situaci té diskutovat, jestli 14 miliard bude chybět, nebo nebude chybět, tak dnes už je zcela jasné, že ty finanční prostředky ve zdravotním pojištění chybět budou. A pojďme se spolu tady společně bavit o tom, jak to vyřešit lépe a radostněji, protože automat je skutečně dobrá věc, ale ten jeho základ, tak jak jste si ho tady prohlasovali, pro příští léta s tímto vývojem energií a cen a inflací je naprosto nedostatečný. Děkuji za pozornost.
Děkuji, pane poslanče, a prosím dalšího přihlášeného do diskuse a je to pan poslanec Milan Brázdil. Máte slovo, pane poslanče.
Pane předsedající, děkuji vám za slovo. Ještě jednou pěkný pozdní večer, dámy a pánové. Kdybych měl popsat atmosféru teď ve Sněmovně, tak je tu pár lidí, zatímco v této naší republice v současné době spousta zdravotníků někde rodí děti, někde operují, někde řeší problematiku, já nevím, umírajícího člověka, popřípadě ohledávají mrtvého a makají. Tato Sněmovna, vládní koalice, poslanci nemají zájem ani poslouchat to, co je důležité. Nemají! My to víme. My to víme. Pane kolego Svobodo, prostřednictvím pana předsedajícího, my to víme. My přesně víme, jak budeme hlasovat. My se snažíme vás přesvědčit. Vás, pane kolego Válku, pane kolego Válku, a pane Tome Philippe, prostřednictvím pana předsedajícího. Já přesně na začátku jsem viděl, jak ani jeden z vás nebyl ochoten ten problém uvést. Já vám to nemám za zlé, protože vy se za to stydíte. Vy totiž jste kdysi, a já si na to vzpomínám a vy taky, spondeo ac polliceor, vy jste přísahali. Jako každý z nás jsme přísahali. A víte na co? Salus aegroti, suprema lex, zdraví nemocného je nejvyšším zákonem. A vy jste se stali náhle politiky, opustili jste myšlenku toho, že tou nejdůležitější vaší povinností, když už jste vystudovali, je se lidem rozdat a dělat jim co nejlepší péči. Ano, někdo kýve, jak to? No je to tak. My totiž každý, každý z lékařů jsme přísahali a my to máme jako povinnost. A... [[Hlas z pléna.]] Pletu se. Pan kolega na mě pokřikuje, že prý se já pletu, když jsem přísahal, že nejvyšším zákonem je zdraví nemocného. Tak sorry, no tak promiňte, my to jako lékaři tak máme. A já vám chci říct, že je mi to líto, že mezi námi politiky jsou lékaři, kteří se zpronevěřili zdravotnictví. [[Hovoří velmi hlasitě, naléhavě.]] Sebrat zdravotnictví 14 miliard - za co? Za co to děláme? Za to, že zdravotníci byli dobří? Za to, že se chovali slušně? To není o zdravotnictví, ale že toto ohrozí pacienty, to vám není [[je?]] jedno? Vážený pane prezidente České republiky, pane Zemane, já moc dobře vím, moc dobře vím, proč jste to sem vrátil. Vy jste totiž, jste starší člověk a byl jste na hraně toho nejcennějšího, co máme, a to je času na tomto světě. Vy jste si to moc dobře teď uvědomil, co vlastně se děje, kdyby vám náhodou nepomohlo to zdravotnictví. A vy jste svým aktem, vratkou, která nebyla ani uvedena - my tady jednáme, ani to nikdo neuvedl. Vy jste nám vlastně, zdravotníkům a pacientům budoucím, každý jsme budoucí bývalý, budoucí budoucí, tak vy jste nám umožnil, zdravotníkům a těmto lidem, 3 miliardy korun díky tomuto měsíci jenom, díky prodloužení, že se nesebere celých 14 miliard. Já vám za to děkuji. Za to vám musí poděkovat každý, kdo jednoho dne je na té hraně, kdy si uvědomí... a možná, možná ne všichni. Ti co věří v posmrtný život, mají představu, jim to nevadí. Ale ti, co nevěří v posmrtný život, si přesně uvědomí, a dejte si ruku na srdce, co je největší, nejdůležitější, nejhodnotnější věcí každého člověka na světě. Víte, co to je? Je to čas. Váš čas, který máte vyměřený na tomto světě. Ne vyměřený, ale který taky může být prodloužený díky zdravotnictví. Ano, takhle to je. Čas je to nejhodnotnější. Není to, jestli tady schválíme zákon, nebo ne. Jestli se opraví nějaká dálnice. Samozřejmě je to příjemné, jestli budeme jezdit v lepších autech, jestli budeme mít lepší ovzduší, samozřejmě to všechno ano, ano, ale to nejhodnotnější, co máte každý z vás, je váš čas na tomto světě. A tento čas se prodloužil. Stále se de facto díky zdravotnictví a péči prodlužuje. Dřív umírali lidi v padesáti, dneska je to stovka, možná, kdo ví, kde skončíme. A já bych chtěl, aby ty peníze, které v tom zdravotnictví jsou, ony tam teď jsou, aby nebyly sebrané. Já bych chtěl, aby za ty peníze byly pořízeny věci, které dál můžou vám, nám všem lidem pomoci. Pan kolega Válek spíná ruce a zřejmě asi mluvím špatně, když bych chtěl, aby lidé v naší republice uměli resuscitovat, aby to nedělali jenom rukama, ale aby měli k dispozici automatické sterilní defibrilátory. Aby zdravotnická záchranná služba, pan Tom Philipp, kolega lékař, si to moc dobře uvědomil, když byl náměstek, jak to řešil, jak jsme se spolu o tom bavili, aby to nemuseli dělat soukromníci, jejichž snahou je zisk, ale aby to koupil stát. Bude-li 14 miliard a bude to pokračovat a budeme z 10 % klidně na úrovni 15 % HDP, jako je to v Americe, proč ne? Ne, ale tato vláda má jiné priority. Mít splněno to, že splní, že nebude mít takový státní schodek rozpočtu. Kolegyně, kolegové, co to je? Co to je proti životu? Co to je? Číslo. Koho to zajímá, až je na smrtelné posteli, lépe řečeno, až mu prokážou nějakou diagnózu, která je nevyléčitelná? Co bude asi pro něj nejlepší? Ten, kdo věří, bude vyzývat Boha, aby mu pomohl, a ten, kdo není věřící, ten člověk bude věřit lékaři. Chce, aby nebyl přepracovaný. Aby byl šťavnatý. Aby se mu dobře věnoval, aby odvedl svou ne práci, aby splnil své poslání na 100 %. Proč bychom nemohli ohodnotit lépe lékaře? Proč by pak, pak by nemuseli utíkat do zahraničí. Tyto peníze, tyto peníze, které tam jsou, tam měly zůstat. [[(23.10 hodin)]] Smějete se mi, pane ministře, já to vidím. Vy si myslíte, že blábolím, protože vy máte prioritu toho, že musíte naplnit kasu, anebo peníze, které si myslíte, že tam teď jsou k ničemu, se musí sebrat. Ony tam k ničemu nejsou. Ony jsou právě proto, abychom měli ještě lepší to zdravotnictví. Ne? Ne. Kývají, že ne. Tak dobře, tak někdo nechce mít lepší zdravotnictví. Ale ti lidé, kteří pečují o své zdraví a chtějí na tomto světě strávit a nebýt, nezkrátit si život tím, že nebudou mít adekvátní léčbu - paní profesorka mluvila o diabetu, aby ten člověk neumřel na diabetické komplikace, angiopatii a další problémy. Ježíšmarjá, tak jestli nemáte zájem, abyste na tom světě strávil život v pohodě a zdravý co nejvíc, anebo když jste nemocný, abyste byl léčený, dobře, tak potom to dělejte. Ale většina lidí, a já doufám, že tady většina lidí dneska doma, pokud to vůbec poslouchají, anebo ti zdravotníci, které to zajímá, si uvědomí, že to je prostě špatně. Brát prachy ze zdravotnictví, po covidu všichni vyšťavení. Zanedbaná nebo ne úplně dobře vedená péče, protože lidi nechodí na nějaké preventivní prohlídky. Ty peníze se dají využít samozřejmě nejenom na platy, dneska není ani takový hlad mladých lékařů, mediků po tom, aby měli obrovské peníze. Totiž oni si přesně uvědomili, že největší hodnotou jejich života je čas strávený s rodinou, čas strávený pohodlně nejenom v práci. Ale za ty peníze se dají nakoupit věci, které umožní, abychom na tomto světě byli dál a byli zdraví. To jsou léky, ale to jsou například i helikoptéry pro záchranku. Státní forma záchranky. To jsou pomůcky do zdravotnictví. To zdravotnictví jde mílovými kroky dopředu. A zatím to zdravotnictví v naší republice drželo nad vodou díky obrovské snaze lékařů, kteří obětují čas ve prospěch pacientů a nechodí domů. Obrovské množství přesčasové práce. Dneska chybí dětští lékaři, dětští psychiatři. Tady nenajdete pomalu odvětví, kde by nechyběl někdo ve zdravotnictví. Ale ne, to není důležité, 14 miliard, my jim to vezmeme, však my to nepotřebujeme táhnout a tlačit dál. My potřebujeme splnit to, že to sebereme zdravotnictví, aby to bylo někde jinde. A vím, že když to bude chybět, my to dolijeme. Ano. Toto jsou argumenty. Dokonce vím, že dneska víc než 14 miliard už dávno v tom zdravotnictví na základě výběru daní je. Tam už je to víc. Ale mohlo tam být ještě právě o těch 14 miliard víc. Budu pokračovat dál. Vyčerpal jsem deset minut. Ještě přece jenom nějaké myšlenky mi tam utkvěly.
Můžete pokračovat ještě dalších deset minut.
Děkuji, děkuji, děkuji. Kolegyně, kolegové, je mi líto všech těch našich spoluobčanů a pacientů, kteří dneska nemají adekvátní léčbu nebo nemají kvalitní péči. Už teď není kvalitní péče. Když se podíváte do úst lidem v naších republice, to je totiž obraz, jak na tom to zdravotnictví je. Prý toalety hrají velkou roli, hodně to poví o té zemi, ale velmi důležitý je i pohled do úst. A ta země, která umí, má dobrou stomatologickou péči, tak prostě je to vizitka. Tam jsme hodně špatně na tom. No proč? Možná že peníze by přinesly víc zájmu o stomatologii, o medicínu jako takovou. Možná že by potom lékaři ani jiní zdravotníci neutíkali za lepším přístupem a lepší a větší dejme tomu i odměnou do zahraničí. A přes to všechno, přes to všechno ti, co tady zůstali, drží to zdravotnictví na luxusní úrovni. Každý, kdo jenom trochu v zahraničí byl a něco se mu stalo, tak se okamžitě vrací do své země a snaží se tu odrodit, vyřešit si problémy, protože naši zdravotníci, my to umíme, ještě to navíc nic nestojí, kór když platí tady tu péči. A my ale chceme tomuto zdravotnictví sebrat. My ne. Ani náhodou. Ale koalice chce sebrat peníze. Je mi to líto. Už nebudu dál pokračovat, abych se netočil v kruhu. Vážení občané, budoucí pacienti, vážení zdravotníci, prosím vás, zapamatujte si to. Co se stalo dnes, nebo co se asi stane, co poslanci vládní koalice se zdravotnictvím udělají. Zapamatujte si to, protože o zdraví jde vždycky až na prvním místě. Zůstávejte zdraví, opatrujte se. A pamatujte si to. Děkuji za slovo.
Děkuji, pane poslanče. A poprosím dalšího z přihlášených a to je pan poslanec Jan Síla. Pane poslanče, máte slovo. Jenom upozorňuji, máme deset, případně dalších deset minut. Prosím.
Děkuji za slovo, vážený pane předsedo. Dámy a pánové, dovolte, abych se k předmětu naší diskuse také vyjádřil, protože ono nejde jen o těch 14 miliard, ale o přežití kolabujícího zdravotnictví jako veřejné služby. Zdravotníci bojují proti odebrání 14 miliard korun ve prospěch státního rozpočtu, což není nic jiného než pověstné vytloukání klínu klínem v situaci, kdy raketově stoupají ceny energií a všech materiálů, které jdou do zdravotnictví. Inflace dosahuje v této době kolem 17 %. Kvalitní a dostupné zdravotní služby patří mezi jedny z nejdůležitějších funkcí státu, které velkou měrou určují budoucnost jeho obyvatel. Stát platil asi za 6 milionů svých pojištěnců, kteří zkonzumovali 75 % zdravotní péče, kolem 16 až 18 % doposud. Vzhledem k mé téměř padesátileté praxi zdravotníka při ještě ne úplně rozvinuté senilní demenci se domnívám, že by se tato slovutná instituce měla zabývat zásadnějšími problémy, než je přehazování 14 miliard korun z jedné do druhé kapsy státu. Zdůrazňuji státu, protože jako zvolení zástupci našich voličů bychom spíše měli konečně řešit vyvádění podstatně více prostředků, než je 14 miliard korun, ze systému zdravotnictví do privátních kapes takzvaných podnikavců ve zdravotnictví na úkor dostupnosti a kvality zdravotní péče v okrajových částech a regionech republiky. V rámci snahy o privatizaci všech služeb státu bylo celkem funkční zdravotnictví totálně rozloženo jak po organizační, tak i odborné stránce činností hlavně ODS, KDU-ČSL a jiných pravicových stran, které po splnění svých úkolů byly odstraněny, jako jsou Unie svobody, ODA a spol. Došlo to dneska tak daleko, že dnes mimo velká města a jejich okolí je v některých oborech péče prakticky nedostupná. Konkrétně zubaři, alergologové, revmatologové, pediatři, neurologové a tak dál. Chybějí zdravotní sestry. Zavírají se nejen oddělení, ale i celé nemocnice pro nedostatek personálu, přičemž privátní zařízení mají personálu dost a vykazují bohaté zisky. Co z toho vyplývá? Že je něco špatně systémově. Před rokem 1989 fungovalo zdravotnictví jakžtakž, přičemž šla do státem řízeného systému ani ne polovina prostředků ve srovnání se západním zahraničím při spoluúčasti pacientů na úrovni jedné koruny za recept. Fungoval dobře spolupracující a na sebe navazující systém ústavů národního zdraví od městského, okresního, krajského až po nadstavbu sítě fakultních nemocnic při lékařských fakultách. Stejným způsobem byla organizovaná síť hygienických stanic, síť prvních pomocí zdravotnických, stomatologických ordinací, existovaly továrny na léky a zdravotnický spotřební materiál. Existoval Ústav sér a očkovacích látek s výrobou očkovacích látek, perfektně funkční systém škol pro zdravotníky včetně kvalitního postgraduálního studia. To vše při železné oponě, která znemožňovala nákup nejmodernější zdravotní techniky ze Západu. Které samozřejmě limitovaly tehdejší socialistické zdravotnictví. [[(23.20 hodin)]] Po třiceti letech reforem zdravotnictví v duchu liberální demokracie jsou ve zdravotnictví takzvané rezervy. Kam se člověk podívá. Jenom výčtově: Teritoriální nedostupnost zdravotní péče. Nedostatek zdravotního personálu. Špatné hospodaření nemocnic. Zbytečná vyšetření v rámci alibismu zdravotníků. Předražené přístroje. Narušená, slabá až kulhající primární péče. Sedm zdravotních pojišťoven bez konkurenčního prostředí. Nevýhodný outsourcing všeho v biochemii, laboratoře, hemodialýzy, kuchyně, praní prádla, úklidové služby a tak dál. Přenechání lukrativních činností, lukrativních se myslí těch, které jsou zvlášť hrazeny zdravotními pojišťovnami. Nevýhodné pronájmy a smlouvy na dodávky a subdodávky veškerého materiálu, nesmyslné, nekoncepční kroky nebo nákupy a změny v systému z centra. Přizpůsobení systému politikům, místo aby se zdravotnictví přiblížilo lidem, občanům, pacientům a voličům. Neefektivní využití systému, zbytečné provozy a naopak nedostatek jiných. Atomizace oboru. Na jedné straně nedostatek kvalifikovaných odborníků a profesí ve zdravotnictví, na druhé straně zbytečné investice do zvyšování kvalifikace, které ale nepřinášejí žádný efekt. Mizení vratek od dodavatelů léčiv ze systémů. Zrušit libovůli zdravotních pojišťoven s vybranými poskytovateli při uzavírání plateb se zdravotními výkony. To je základní problém zdravotnictví. Omezení zbytečných až luxusních výdajů včetně drahých nájmů nebo nemovitostí zdravotních pojišťoven. Absurdní jsou drahé paláce s luxusním vybavením těchto zdravotních pojišťoven v porovnání s pražskými nemocnicemi některými a prostředím pro pacienty i zdravotníky. Takto bych mohl jmenovat další a další problémy, kde by se dalo ušetřit podstatně více než předmětných 14 miliard korun. Skutečně tristní stav financování zdravotnictví však prokázala až covidová pandemie, hlavně uplynulé covidové vlny, které se postaraly o to, že minulá vláda musela dosypat do resortu desítky miliard ročně navíc. Novela snižuje, tohoto zákona, který projednáváme, od 1. července 2022 měsíční platbu ze státního rozpočtu za takzvané státní pojištěnce z 1 967 korun na 1 567 korun. Státnímu rozpočtu přitom tato novela letos ušetří asi 14 miliard korun. Zdravotnictví zatím funguje za cenu překračování zákoníku práce a nízkých platů. Odpovědná práce zdravotníků nepřipustila, aby se v podfinancovaném zdravotnictví zásadně snížila dostupnost a kvalita zdravotní péče, za což je třeba zdravotníkům poděkovat. Proto se v SPD domníváme, že je třeba udělat hlubší a zásadnější reformu zdravotnictví a jako první krok zabránit vyvedení 14 miliard korun. Na závěr lze konstatovat, že ODS a KDU-ČSL jsou opět u moci. Děkuji za pozornost.
Děkuji, pane poslanče, a prosím dalšího z přihlášených a to je pan poslanec Ivan Jáč. Pane poslanče, máte slovo. Opět jenom připomínám, máte dvakrát deset minut.
Děkuji za slovo. Pane místopředsedo, vážená vládo, vážené kolegyně, kolegové, dovolte mi, abych krátce ještě připomněl problém snížení plateb na státního pojištěnce v oblasti vysokého školství. Není to, řekl bych, zanedbatelný problém, protože můžeme počítat v současném stavu zhruba s takovými 320 000 studenty na vysokých školách, kdy jejich počet kolem roku 2010 byl dokonce 400, a po nedávné zvýšené řekněme porodnosti bude ten počet v blízké budoucnosti také znovu narůstat, odhaduje se zhruba k asi 400 000. Dopady úspor, tedy snížení těch plateb za státní pojištěnce, na ekonomiku vysokých škol se asi projeví nejdříve řekněme v tomto základním kmeni, to je u řádných studentů studujících soustavně, a tudíž připravujících se na své budoucí povolání do 26. roku jejich života, ale já jsem se chtěl tedy věnovat i ostatní, i další kategorii, která je pro vysoké školy a univerzity velmi významná, a to je doktorandskému studiu v takzvaném prvním běhu, tedy začínajících doktorandů, kdy jeho studenti často a pravidelně se účastní výuky, ale účastní se nebo pomáhají při výzkumných aktivitách, publikují a jsou platnými členy katedrových kolektivů. Jejich dobrý zdravotní stav a pohoda by tak mohly narušit v případě ohrožení zdravotní péče velmi významně i chod výukových procesů, a přimět tak vysoké školy k nějaké řekněme náhradě nebo najmutí externích pracovníků, které by znamenalo zvýšení nákladů pro úhradu jejich mzdových potřeb, a to nepřihlížím ani k nedostatku takových externích pracovníků, získat je pro výuku, eventuálně na dočasnou výpomoc. Bylo by jistě rozumné zvážit tuto redukci plateb za tyto, a nejen tyto státní pojištěnce, a předejít tak možným budoucím komplikacím v chodu vysokých škol, které čeká, jak už jsme i slyšeli a víme a dovedeme si představit, a vysoké školy dneska už redukují své studijní plány, omezují zimní výuku, připravujeme se na on-line výuku, budeme zkracovat semestry, budeme posouvat do letních měsíců, tak aby došlo k úspoře nákladů, bude-li to nutné. Takže ještě by k tomu mohly přibýt tyto zvýšené výdaje za energie, a to nejenom za energie, ale i za spotřebované služby, které se většinou nakupují a jejichž ceny stoupají včetně příspěvku na stravování. Jistě si nikdo nepřejeme, aby se vysoké školství nějakým způsobem rozkolísalo a vyvolalo zbytečné obavy o jeho další rozvoj, když bude mít jiné problémy, které mohou přijít, jak už jsem připomněl, z větší úhrady energií a plateb za externí služby. Děkuji za pozornost.
Děkuji, pane poslanče. Poprosím další přihlášenou, v tomto případě paní poslankyni Karlu Maříkovou. Máte slovo, paní poslankyně.
Děkuji za slovo, pane místopředsedo. Vážení kolegové, vážené kolegyně, tak znovu se tady scházíme kvůli této novele zákona, tentokrát díky panu prezidentovi Zemanovi, který potvrzuje stanovisko SPD, že snížením plateb za státní pojištěnce je ohrožena kvalita a dostupnost zdravotní péče, a vůbec neřeší její nezbytné zlepšování. Snížením plateb za státní pojištěnce půjde letos do zdravotnictví o 14 miliard korun méně. Vládní návrh zákona sice počítá s automatickou valorizací, kterou tady navrhl kolega Tom Philipp, ale vláda s ním přichází až poté, co platby za státní pojištěnce snížila. Vládní návrh zákona sice, jak jsem říkala, počítá s automatickou valorizací, která má vycházet z inflace. My určitě s automatickou valorizací jako takovou souhlasíme, ale nemůžeme souhlasit s tím, že opravdu přicházíte s tím, až co se ty platby snížily, a tudíž vlastně ani následující rok nedosáhneme té částky, která měla být před tím snížením letos. Pokud se podle predikce zvedne v příštím roce platba za státní pojištěnce, tak jak jsem říkala, ta letošní částka nebude, další částka nebude ta, co měla být před tím snížením. V době vlastně snižovat ty platby, kdy pojišťovny budou doplácet péči za loňský rok, zřejmě povede k tomu, že zůstatky na účtech pojišťoven se začnou snižovat. Pro malé pojišťovny to může znamenat určitě velký problém, protože závěrem roku budou nuceny začít zpožďovat platby a poskytovatelé zdravotních služeb samozřejmě můžou začít omezovat zdravotní péči. [[(23.30 hodin)]] Nový automatický mechanismus úhrad za státní pojištěnce určitě pomůže pojišťovnám i zdravotníkům lépe plánovat péči, jelikož budou vidět, s jakou částkou mohou pracovat. Ale přijít s ní po snížení plateb je absolutní pokrytectví této vlády, aby poté, co sebrala zdravotnictví 14 miliard, ukázala, že to nemyslela až tak špatně. Stát hradí z rozpočtu pojistné zhruba za 5,9 milionu lidí, tedy téměř za 56 % pojištěnců. Platby za ně tvoří přibližně čtvrtinu příjmů veřejného zdravotního pojištění. Většinu výdajů spotřebují děti, senioři a nezaměstnaní, ale také třeba uprchlíci z Ukrajiny, kteří jsou nyní právě také státními pojištěnci. Více než polovina nákladů jde na zdravotní péči v nemocnicích. Překvapuje mě, že ministr zdravotnictví Válek jakožto lékař vůbec mohl souhlasit s tím, že do zdravotnictví bude putovat méně peněz, když je jeden ze zdravotníků. Zdravotní pojišťovny nejsou ze snížení plateb za státní pojištěnce vůbec nadšené, protože hospodaří deficitně již druhým rokem, což shrnuje prezident Svazu zdravotních pojišťoven České republiky Ladislav Friedrich následně pro Finance.cz: Původně se na letošní rok počítalo s deficitem 14 miliard korun, který by fondy pojišťoven ještě pokryly, s tím že by na konci roku na účtech zůstalo 9 miliard. Větší část zůstatku by pak navíc již jen kryla doposud nesplatné závazky za rok 2022. Dalších 14 miliard poklesu už ale zůstatky pokrýt nemohou a část nezaplacených nákladů se přesune do dalšího roku. Prostor pro příznivější výběr pojistného od zaměstnavatelů a snížení nákladů je dost úzký, protože za většinou růstu nákladů stojí změna dohodnuté výše plateb a změna úhradové vyhlášky na rok 2022, která zvedla námi dohodnuté výdaje o 18 miliard. Hrozí tedy, že v příštím roce z finančních důvodů pacienti nedostanou, jak už tady říkala paní profesorka Adámková, nejmodernější léky, nebude jim nabídnuta nejúčinnější léčba. Ale to jsou jen jedny z mnoha následků, které mohou nastat vlivem ekonomické situace, ale také plánovaného snížení plateb za státní pojištěnce. Varovaly před tím Odborový svaz zdravotnictví a sociální péče a Lékařský odborový klub, Svaz českých lékařů na tiskové konferenci. Dopady to bude mít také na personální stránku. Určitě víte, že už nyní chybí přes 3 000 sester, ale chybí také řada lékařů a dalších zaměstnanců, jak zdravotníků, tak ale nelékařských profesí. V nemocnicích se kvůli chybějícím zaměstnanců zavírají oddělení nebo jejich části, což zhoršuje samozřejmě dostupnost péče. Odkládají se operace a další výkony. Toto rozhodnutí vlády je určitě velkou chybou. Je motivováno snahou ušetřit, a to za každou cenu, a ministra zdravotnictví, ač já si ho velmi vážím jako odborníka, ale toto rozhodnutí vlády ho staví do pozice slabého ministra, protože si nedokázal uhájit, aby jeho resortu nebylo sebráno 14 miliard. A pro vládu bych měla asi jeden vzkaz: Pokud chcete skutečně ušetřit, tak nešetřete na občanech České republiky a přestaňte posílat peníze na Ukrajinu.
Děkuji a prosím dalšího přihlášeného a to je pan poslanec Vladimír Zlínský. Máte slovo.
Děkuji. Vážený pane předsedající, děkuji za slovo. Vážené kolegyně, vážení kolegové, vážení představitelé vlády. Vážený pane ministře, přiznám se, že mé vystoupení bude trošku kontroverzní, tak doufám, že nezhorším váš zdravotní stav, protože se musím přiznat, že lidsky jste mi blízký, jako lékař to dělám nerad, abych někomu zhoršoval zdravotní stav, i když samozřejmě politicky jsme si na hony vzdálení. Já jsem měl strach, že se budu opakovat, protože tady už bylo mnohé řečeno. Myslím si, že toho nebude až tak mnoho. V něčem se asi opakovat budu, takže se předem za toto omlouvám. Ministerstvo financí, které projednávaný návrh zákona připravilo, očekává, že tím ušetří cca 14 miliard, slyšeli jsme, že to bude o něco méně, ve státním rozpočtu a že toto nebude mít žádný vliv na kvalitu a dostupnost poskytované zdravotní péče v České republice, jelikož finanční prostředky by nečinně ležely na účtech zdravotních pojišťoven jako finanční rezerva, aniž by byly efektivně využity. Já se tedy pokusím tento myšlenkový konstrukt trošku rozporovat, jelikož si myslím, že vychází ze situace, která již se přece jenom trošku změnila a která již není v současné době postavena na reálných základech a nepredikuje možné problémy, kterým bude naše společnost, tedy i zdravotnický systém, s větší či menší pravděpodobností vystavena díky nestabilitě současného společenského a ekonomického dění u nás i v našem okolí. Já tedy ty jednotlivé predikce své - jsou to mé predikce, přiznávám se, že netvrdím, že se vyplní se stoprocentní pravděpodobností. Některé jsou míň pravděpodobné, některé víc. Za prvé nelze jednoznačně usuzovat na tempo ekonomického růstu, já už se tedy nebojím říct spíše propadu, a tím pádem nelze přesně předvídat jeho dopady na příjmovou stránku zdravotních pojišťoven a nelze ani jednoznačně usuzovat na tempo inflace a přesně tím pádem předvídat dopady na výdajovou stránku zdravotnických zařízení. Vzhledem ke zhoršující se ekonomické situaci lze předpokládat spíše negativní trendy u těchto dvou parametrů. To by mohlo vést ke zpožďování plateb pro zdravotnická zařízení, a tím jejich propadu do druhotné platební neschopnosti a také k velkému nárůstu jejich mandatorních výdajů. To by mělo velmi negativní dopad na kvalitu poskytované zdravotnické péče těmito zdravotnickými zařízeními. Dalším negativním důsledkem těchto vlivů může být odliv pracovníků do starobního důchodu, do zahraničí nebo do jiných zaměstnání. Hlavně hromadný odchod zkušených praktických lékařů a pediatrů do starobního důchodu by byl katastrofou, jejich činnost je a ještě několik let bude nenahraditelná. Za druhé odložená péče. Dá se předpokládat zvýšený tlak na zdravotnická zařízení ohledně provedení zákroků a vyšetření odložené péče z důvodu pandemie covid-19. Toto bude stát zdravotní pojišťovny zvýšené náklady a povede to k tlaku uplatnění různých regulačních opatření, která mají nebo mohou mít zdravotní pojišťovny k dispozici, například porovnávající vlastní příjmy zdravotnických zařízení se srovnatelným obdobím či porovnávající náklady na medikamentózní léčbu a indikovanou péči daného zdravotnického zařízení se srovnatelným obdobím předchozího roku. Otázkou je, jak masivně se odložená preventivní péče projeví na zvýšení nákladovosti zdravotnické péče z důvodu zanedbání zdravotního stavu populace, a tím nárůstu vážných stavů včetně onkologických onemocnění, jejichž léčba je mimořádně finančně náročná. Za třetí pandemie covid-19. Doposud není jasné, ani nemůže být, jakým způsobem se tato pandemie bude vyvíjet. Zatím vidíme posun směrem k menší patogenitě a věřme tomu, že se tento současný trend včetně rozumného přístupu sdělovacích prostředků i politických představitelů, tady zmíním zase pana ministra, k tomuto tématu udrží i na podzim. Není také jasné, jakým způsobem se na zdraví naší populace projeví pandemie onemocnění covid-19, kdy postupně prosakují z médií hlavního proudu i některých odborných kruhů informace o dlouhodobých nepříznivých následcích prodělání tohoto onemocnění u některých osob. Také není jednoznačné, jaké budou dlouhodobé následky masivní vakcinace očkovacími látkami na bázi mRNA, dlouhodobého nošení roušek a respirátorů a izolace populace. Teď přijdu k tomu kontroverznímu. Hlavně bych zmínil následky vakcinace, jelikož z některých odborných kruhů se objevují znepokojující zprávy o zvýšeném výskytu tromboembolických onemocnění, autoimunitních neurodegenerativních onemocnění a nejasných úmrtí mladých lidí. Toto by mělo jednoznačně vést k provedení studií nezávislými experty, u kterých lze vyloučit střet zájmů. Tato společnost nemůže dále fungovat bez důvěry, která se vypařuje jako pára nad hrncem dalšími snahami odpovědných orgánů tomuto zabránit. To jsem se dozvěděl od lidí, kteří se snaží tyto údaje získat od těchto organizací. [[(23.40 hodin)]] Pokud mě někdo obviňuje, že šířím dezinformace, tak mu odpovídám, že konám jenom svou povinnost zástupce lidu a reflektuji zkušenosti a přání nemalého počtu našich občanů, kteří pozbyli důvěru v naše současné instituce. Pokud nezávislí experti prokážou, že se mýlím, rád tuto informaci přijmu a budu mít dobrý pocit z toho, že jsem správně vykonal svoji povinnost politika, i když s máslem na hlavě. Pokud se potvrdí vznesené pochybnosti o vážných vedlejších následcích vakcinace genetickými vakcínami, potom z toho jako společnost musíme vyvodit patřičné závěry, které zabrání opakování těchto chyb v blízké budoucnosti, a to včetně vyvození odpovědnosti konkrétních osob. Za čtvrté ukrajinští váleční uprchlíci. Nelze zatím přesně predikovat, kolik uprchlíků z Ukrajiny k nám nakonec dorazí. Zatím je udáváno něco přes 400 000. V podstatě bylo tady řečeno, že ani nevíme, kolik jich tady vlastně přebývá, kolik se jich vrátilo zpátky, a také není jasná úplně věková struktura těch, kteří sem nakonec dorazí, a tím pádem jejich zdravotní stav a nemocnost. Nelze vyloučit, že postupně k nám budou přicházet lidé starší či osoby sociálně slabší v horším zdravotním stavu, a případně budeme v budoucnu po skončení válečného konfliktu přijímat a dlouhodobě léčit mnoho zraněných ukrajinských mužů. Ve sdělovacích prostředcích tato zpráva už proběhla. V podstatě bylo řečeno, že už se tito muži u nás léčí, že je to v podstatě tajná informace a že by se mělo jednat zatím o jednotlivce. Dále nelze říci, co způsobí masivní promíchání naší populace a hlavně dětí s populací příchozí. To se stane s tím, jak teď nastoupí děti ukrajinské a naše do škol. Samozřejmě já si nepřeji, aby se stalo něco špatného, nicméně struktura a četnost infekčních chorob se u populace naší a ukrajinské liší. Zatím se mi jako hlavní riziko jeví infekční choroby charakteru tuberkulózy, HIV, hepatitid, které se vyskytují na Ukrajině v mnohem větším počtu než v naší populaci, a lze očekávat elevaci výskytu i mezi naší populací. Otázkou je, jak vysokou. Doufejme, že malou. Jedná se o onemocnění, jejichž léčba je mimořádně finančně náročná a dlouhodobá a v případě HIV celoživotní. Dále upozorňuji na dlouhou inkubační dobu těchto onemocnění, kdy se vážné příznaky, se kterými se pacienti dostaví k vyšetření, projeví za několik měsíců až let. Dlouhodobý válečný konflikt byl vždy semeništěm dalších infekčních chorob a nelze vyloučit zavlečení zatím neznámých nebo nezvyklých přirozených, ale hlavně uměle upravených patogenních infekčních agens do naší populace. Všem zvídavým poslancům doporučuji přečtení knihy Tobyho Orda Nad propastí. Je to kniha, která vyšla nedávno. Najdete ji v knihkupectví, můžete si ji objednat na internetu. Mimochodem, je psána z pohledu, a já si to tedy dovolím říct a nemyslím to nijak pejorativně, sluníčkářského progresivistického přístupu, takže mohou tuto knihu číst bez obav i zastánci těchto idejí. Autor je poradcem WHO, Výboru pro zpravodajské služby USA a kanceláře britského premiéra. Tak abyste věděli, že to není žádný hej, počkej, že je to člověk erudovaný. Zde se můžeme dočíst na straně 163 a 164 tyto informace - cituji: Genom viru neštovic lze snadno vyhledat on-line. Lze si nechat zesyntetizovat DNA požadované sekvence na zakázku. Společnosti, které se syntézou zabývají, se proto snaží toto riziko snížit. Jenže tyto metody jsou nedokonalé a prověřeno je pouze 80 % objednávek. Další rizika vyvstanou, až se na trh dostanou stolní syntetizátory. Je třeba přistupovat k bezpečnosti biotechnologií podobně jako k bezpečnosti jaderné energie. A vědci by v sobě tuto ochotu měli najít dříve, než přijde katastrofa. Konec citace. Je tedy Toby Ord dezinformátor a strašič, stejně jako jsem označován občas i já, anebo někteří vážení poslanci a členové vlády nestíhají vnímat překotný vývoj na poli biotechnologií a riziko je reálné a je s ním nutno počítat? Pokud budu v Poslanecké sněmovně, tak vám to, kolegové, budu opakovaně připomínat a budu se snažit pořádat semináře a konference na toto téma, kde budete srdečně zváni. Za páté personální vnitřní dluh. S obratem k liberální až neoliberální společnosti, rozvojem moderní medicíny a digitalizace s možnostmi přesné kontroly a regulace je vyvíjen stále vyšší tlak na výkon povolání zdravotníků a psychickou odolnost i znalosti lékařů a všech zdravotníků v jiných než medicínských oborech. Prostředí, ve kterém jsou nuceni pracovat, je k nim stále více nepřátelské a jejich pracovní vytížení je enormní a mzdové ohodnocení v jiných oborech, ne tak náročných, srovnatelné nebo lepší. Výsledkem je regionální nedostatek lékařů v některých ne tak atraktivních oborech a regionálních oblastech - jedná se hlavně o tyto obory: praktičtí lékaři pro dospělé, praktičtí lékaři pro děti a dorost či někteří ambulantní specialisté - a hlavně středního zdravotnického personálu. Dle ředitele ÚZIS, pana profesora Duška, nám hrozí tikající demografická bomba v některých lékařských oborech, opět praktičtí lékaři pro dospělé, praktičtí lékaři pro děti a dorost, kde je průměrný věk lékařů kolem 60 let a jsou zde desítky procent lékařů na hraně odchodu do důchodu nebo již za ní a množství lékařů, kteří se připravují je nahradit, s velkou pravděpodobností nebude dostatečné, i když odchody lékařů do důchodu budou postupné. V případě jejich náhlého odchodu z důvodu zhoršení podmínek vykonávání jejich činnosti se nebojím říci, že by nastala katastrofa primární péče. Další velký dluh je ve vzdělávání mladých lékařů k praktickým dovednostem a znalostem prostřednictvím starších kolegů, kdy tyto vlastnosti kromě teoretických znalostí a nadšení a odhodlání tvoří základy kvalitní zdravotní péče. Zeptejte se mladých lékařů, jak se jim starší kolegové věnují. Na druhou stranu se zeptejte starších lékařů, jak se chovají mladší kolegové k nim. Je nutno si odpovědět na otázku, jestli je vše v pořádku a tok znalostí a zručností od starších k mladším je zachován a po odchodu starších kolegů jestli jsou jejich nástupci aspoň schopni reprodukovat schopnosti a zručnost odcházejících kolegů. Za šesté nedostatek tepelného komfortu vzhledem k velmi pravděpodobné nastávající energetické krizi a stres z krizové situace s velkou pravděpodobností vystřelí nemocnost do oblačných výšin. Nebezpečí bude platit hlavně pro šíření kapénkových infekcí včetně onemocnění covid-19 a bude se týkat oslabených starých a mladých osob. Co by mohlo následovat, už důvěrně známe z období posledních dvou let. Dopad těchto faktorů na nemocnost naší populace a na kvalitu a dostupnost zdravotní péče by to mohlo mít značný. Spíše si myslím, že i kdyby se nenaplnily mé obavy, což je aspoň u některých faktorů poměrně málo pravděpodobné, tak vzhledem k nejisté a turbulentní budoucnosti mít na účtech zdravotních pojišťoven určitou finanční rezervu by nemuselo být kontraproduktivní. Proto přijetí uvedeného zákona nemohu podpořit a je pro mě nepochopitelné, proč na tom vládní představitelé včetně pana ministra zdravotnictví trvají. Na druhou stranu je mně jasné, že tento zákon projde, a už nyní si dovolím předvídat blízkou budoucnost, kdy bude vláda sanovat miliardami ze státního rozpočtu nedobrou finanční situaci zdravotních pojišťoven, kterou nemohl nikdo předvídat ani očekávat. Děkuji za pozornost.
Děkuji, pane poslanče. S přednostním právem vidím paní předsedkyni. Prosím, máte slovo.
Děkuji za slovo, pane místopředsedo. Dámy a pánové, kteří jste v sále, pane ministře, i když jsem trošku zmatená, protože předkladatelem byl pan ministr financí i přesto, že gesčně je to váš zákon, teď tady jste vy, abyste to obhajoval, tak trochu tak úplně není zvyklost, ale to už jsme si zvykli. Opakovala jsem to při schvalování novely státního rozpočtu, opakovala jsem to při každém čtení novely zákona o pojistném na veřejné zdravotní pojištění a zopakuji to také dnes po vetu prezidenta republiky Miloše Zemana, který využil svou pravomoc a vetoval zákon, vrátil ho Poslanecké sněmovně Parlamentu ČR. Předložená novela je chybná, nerozumná a v této chvíli extrémně nezodpovědná. Jde o opatření, které za současné nepříznivé ekonomické situace, kdy dle predikce Ministerstva financí České republiky je míra inflace pro rok 2022, predikovaná průměrná míra inflace, ve výši 16,2 %, a ve spojení s vládním návrhem o pojistném na veřejné zdravotní pojištění bude mít negativní dopad na kvalitu a dostupnost zdravotní péče a způsobí chudobu českého zdravotnictví. Vážení kolegové, na zdraví občanů se nešetří ani v dobách dobrých a ani v dobách zlých. A tato právní úprava se přímo dotýká poloviny občanů České republiky. Navíc je obrovskou chybou považovat zdravotnictví za oblast, která jen spotřebovává peníze. Právě naopak, kvalitní zdravotní péče může výrazně zvýšit růst HDP. Díky němu totiž lidé mohou pracovat lépe a déle. Zdraví občanů je z ekonomického pohledu pro stát výhodné. Naše hnutí přebralo resort zdravotnictví v závěru roku 2017 v poměrně zuboženém stavu. Hnutí ANO se pustilo do celé řady řešení systémových problémů, které byly odkládány dekády, i stranami současné pětikoalice, které se tehdy na vládě podílely. Tyto strany z resortu zdravotnictví vytvořily oblast, která jim byla maximálně dobrá v jejich plánech na privatizaci tohoto systému. Oblast zdravotnictví byla podfinancovaná ve všech ohledech, od platů zdravotnického personálu, lékařů a sester, také finanční stav a vybavení nemocnic, kdy jsme museli jednotlivé české nemocnice oddlužovat v době covidu. Rovněž stav veřejného vysokého školství v oblasti zdravotnictví byl tristní. A samozřejmě mluvím také o platbách za státní pojištěnce. Žádná strana pětikoalice se v posledních dekádách nezabývala systémovými reformami ve zdravotnictví a nikdo se nezabýval problémem, že velká část našich kvalitních zdravotníků odchází každoročně do okolních zemí, primárně do Německa a Rakouska, a jak se k tomu systémově postavit. Problém a jeho řešení byl přenechaný na nás. Problémy, které neměly snadné a rychlé řešení. Opět se určitě někdo ozve a řekne, jestli jsme to vyřešili. Začali jsme to řešit. Já si vzpomínám, jak jsme přidávali peníze, moji kolegové si na to vzpomenou, na to, aby mohly lékařské fakulty navýšit počty studentů, protože každoročně celá řada studentů skončila pod čarou, to znamená, že splnila podmínky pro přijetí, ale z kapacitních důvodů nebyla přijata. A pak ti lékaři prostě chyběli. Takže to byly kroky, které jsme určitě spustili, a celou řadu dalších. Ale pojďme zpátky k platbě za státního pojištěnce. V roce 2017, kdy hnutí ANO přebralo tento resort, byla platba za státní pojištěnce něco nad 900 korun, přesně 920 korun. My jsme tu platbu postupně navyšovali na 969, 1 018, 1 567, 1 767 a nakonec na rok 2022 jsme ji navýšili na 1 967 korun. A ještě pro komparaci, v roce 2016 na státní pojištěnce šlo 62,3 miliardy, v roce 2017 65,3 miliardy, 2018 68,4 miliardy, 2019 71,8 miliardy, 2020 97,3 miliardy, 2021 127 miliard a pro rok 2022 jsme plánovali 138,9 miliardy korun. Platba za státní pojištěnce byla v roce 2021 téměř 130 miliard korun, protože to bylo v minulé době zcela nezbytné pro vyřešení komplikované zdravotnické situace, globální pandemie, ale i v ohledu odměňování zdravotnického personálu. V období mezi lety 2007 až 2017 byly navýšeny platby za státní pojištěnce jenom o necelých 18 miliard, a to za deset let. Právě nízké platy státu za děti, důchodce a nezaměstnané, což je přes 60 % obyvatel, byly základní příčinou dlouhodobých ekonomických problémů českého zdravotnictví a způsobovaly chudobu ve zdravotnictví. A pak že nemá být zdravotnictví podfinancované! Navyšování plateb za státní pojištěnce, ke kterému jsme přistoupili, zrcadlilo finanční náročnost zdravotnické péče a reagovalo na pandemický vývoj. Toto navyšování bylo zcela opodstatněné v důsledku aktuální situace. Měli jsme jednoznačný cíl - zabezpečit vysokou kvalitu zdravotní péče a chránit zdraví lidí žijících v naší zemi. A dnes v době pádivé inflace, která je v České republice po pobaltských zemích nejvyšší v celé Evropské unii, se logika navyšování platby za státní pojištěnce jenom zvyšuje. Tento růst cen bude mít výrazný dopad na výši nákladů zdravotnických zařízení, a i z tohoto důvodu je snižování plateb za státní pojištěnce krokem zcela nelogickým. Jenom pro přehled, nárůst elektřiny o 33,6 %, zemního plynu o 59,8 %, tepla, teplé vody, vodného, stočného, ale také ceny pohonných hmot a olejů, potravin, ale i zdravotnického materiálu a léků. Vy skutečně chcete, abychom přestali topit v nemocnicích? Paní předsedkyně Poslanecké sněmovny doporučí pacientům dokoupit pár svetrů? Dlouhodobě také zdůrazňujeme, že musíme adekvátně ohodnocovat naše lékaře, lékařky, zdravotní sestry a ostatní zdravotní personál. Hnutí ANO chápe, že vzhledem ke zvyšování cen zdravotní péče, léků, technologií, ale už i zmíněnému zvyšování platů zdravotního personálu, což je krok absolutně nezbytný, abychom těmto pracovníkům zabezpečili nejen důstojný život odpovídající nezpochybnitelné náročnosti jejich povolání, musíme také zabránit přesunu našich kvalitních pracovních sil z oboru zdravotnictví do zahraničí. Upozorňuji, že šetřit na zdravotní péči pro důchodce, matky na mateřské, nezaopatřené děti vnímám jako hazard s křehkou zdravotní situací. Hrozím se také toho, a to mám samozřejmě od svých ctěných kolegů, kteří jsou v oboru erudovaní, že nebudou finanční prostředky na inovativní léčbu biologickou, chemoterapii, omezí se léčba vzácných nemocí. Přitom systém veřejného zdravotního pojištění hospodařil v roce 2021 ve schodku 12,4 miliardy korun, a to i vlastně s ohledem na naše zvýšení náhrad za státní pojištěnce. Pro letošní rok zdravotně pojistné plány zdravotních pojišťoven počítají s deficitem 9,5 miliardy korun. V případě, že by kabinet Petra Fialy neměnil výši platby za státní pojištěnce, tak by pravděpodobně došlo k opětovnému schodku systému veřejného pojištění. Dnes je již pravděpodobné, že v případě schválení novely může dojít k vyčerpání rezerv. Podle odborníků jsou v současnosti ohrožené až tři zdravotní pojišťovny. Pojišťovny půjdou do minusu, to říkají jejich ředitelé, i když docela málo hlasitě, z naprosto logických důvodů.