Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na otvaranje sednice, samo kratko obaveštenje - došlo je do greške u elektronskom sistemu, sistemu za registraciju narodnih poslanika i sistemu za glasanje, te će današnja sednica početi na Poslovnikom uređen način, tako što će služba utvrditi kvorum brojanjem, a narodni poslanici koji budu želeli da govore o svojim amandmanima ili da koriste vreme poslaničke grupe, ili ovlašćenog predsednika ili predstavnika, govoriće za govornicom Narodne skupštine. (U pauzi predstavnici Službe prebrojavaju prisutne poslanike.) Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije konstatujem da sednici prisustvuje 88 narodnih poslanika. Današnji dan počinjemo takođe po odredbama Poslovnika, samo u nekoliko tehničko-organizaciono različitim okolnostima, s obzirom da smo izvešteni jutros da elektronski sistem za glasanje i registraciju narodnih poslanika nije u funkciji. Utvrdiće se iz kojih razloga. Utvrdićemo kvorum brojanjem narodnih poslanika prisutnih u sali, a sve narodne poslanike koji budu želeli reč u pretresu u pojedinostima, bez obzira na to da li su podnosioci amandman ili koriste vreme ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe... molim narodne poslanike za mir u sali, dok počinjemo sednicu. Dakle, svi narodni poslanici koji budu želeli da koriste pravo na reč, to pravo će koristiti govoreći za govornicom Narodne skupštine. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim Službu Narodne skupštine da prebroji poslanike prisutne u sali i da predsedavajućem dostavi broj poslanika prisutnih u sali. Molim Službu da uđe u salu i brojanjem narodnih poslanika prisutnih u sali utvrde kvorum. [[Kratka pauza.]] Možda nije iznenađenje da nam ne radi elektronski sistem, ali izgleda da ne radi ni Služba za sada. Molim Službu Narodne skupštine da brojanjem utvrdimo broj narodnih poslanika prisutnih u sali. Ovo je poslovnička odredba o utvrđivanju kvoruma, koja prilično dugo nije korišćena u sali za sednice Narodne skupštine i evidentno duže traje nego što je uobičajeno. (Kratka pauza u kojoj predstavnici Službe Narodne skupštine prebrojavaju prisutne narodne poslanike.) Takođe molim narodne poslanike za posebnu tišinu tokom današnjeg zasedanja, pošto mikrofoni koji su u funkciji nisu mikrofoni, koje lično za sebe ima svaki poslanik. Svaka buka, razgovor će ometati, kako poslanika koji koristi govornicu, tako i prenos, odnosno razgovetnost tona i TV prenosa. (Pauza. Predsedavajuća zvonom poziva poslanike da uđu u salu.) Konstatujem da je brojanjem narodnih poslanika utvrđeno da je u sali trenutno prisutno 83 i predsednica Narodne skupštine, 84 narodna poslanika. Konstatujem da imamo kvorum potreban za rad Narodne skupštine. Obaveštavam da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Milica Radović, Laslo Varga, Riza Halimi, Elvira Kovač, Momo Čolaković, Aleksandra Janković, Željko Tomić i Nikola Lazić. Obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, povodom pretresa u pojedinostima 25. i 26. tačke dnevnog reda, a saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pored predstavnika predlagača Mlađana Dinkića, potpredsednika Vlade i ministra ekonomije i regionalnog razvoja, i Jasne Matić, ministra za telekomunikacije i informaciono društvo, pozvala da sednici prisustvuju i Nebojša Ćirić, državni sekretar u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja i Luka Andrić, savetnik ministra ekonomije i regionalnog razvoja. Prelazimo na 25. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O STEČAJU (nastavak u pojedinostima) Jučerašnjim radnim danom zastali smo na pretresu u pojedinostima amandmanom na član 34. koji je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Pre nego što pitam da li neko želi reč, obaveštavam Narodnu skupštinu da je vreme na raspolaganju poslaničkim grupama po pretresu u pojedinostima sledeće: PUPS ima ukupno vreme ovlašćenog predstavnika i poslaničke grupe, Poslanička grupa manjina takođe i ovlašćenog predstavnika i predsednika poslaničke grupe, poslanička grupa Nova Srbija – iskorišćeno je vreme ovlašćenog predstavnika, vreme na raspolaganju poslaničke grupe je 10 minuta, LDP ima ukupno vreme na raspolaganju i ovlašćene predstavnice i poslaničke grupe, poslanička grupa SPS – JS ima na raspolaganju vreme ovlašćenog predstavnika i 15 minuta i 50 sekundi od vremena poslaničke grupe, poslanička grupa Napred Srbijo – iskorišćeno vreme ovlašćene predstavnice, a poslanička grupa ima na raspolaganju 11 minuta, poslanička grupa DSS-Vojislav Koštunica ima na raspolaganju ukupno vreme i predsednika i poslaničke grupe, kao i poslanička grupa G 17 plus, poslanička grupa SRS – iskorišćeno vreme ovlašćenog predstavnika i na raspolaganju ima 22 minuta i 25 sekundi od vremena poslaničke grupe i poslanička grupa ZES ima na raspolaganju ukupno vreme ovlašćenog predstavnika i 90 minuta i 30 sekundi od vremena poslaničke grupe. S obzirom da elektronski sistem onemogućava da svi pratimo elektronski sat na monitorima u sali, vreme će meriti zamenik sekretara, a može biti praćeno na časovniku koji se nalazi na zidu. Ako pitam da li želite reč, u ovom slučaju, pošto ne radi elektronski sistem za glasanje, onda vas molim da se za reč prijavite podizanjem ruke. Reč po povredi Poslovnika traži narodni poslanik Dragan Todorović. Izvolite, imate reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na član 27, stav 1. tačka 5. Stvarno pozivam predsednika Skupštine da napokon utvrdi šta se dešava sa elektronskim sistemom za koji su date ogromne pare. Ogromne pare su date, između ostalog sam i juče upozoravao na to, da je jedan od ljudi koji je umešan u taj posao Milivoje Vićentijević ponovo primljen na radno mesto. Verovatno je proslavio novo zaposlenje u 63. godini i verovatno je jutros pobrkao dugmiće i zato nam se ovo danas dešava što nam se dešava. Ovo je stvarno dno dna. Na šta liči ova skupština? Kada ćete jedanput da raščistite sa ovim elektronskim sistemom? Kako mi možemo da imamo poverenje i da budemo sigurni da su ova prebrojavanja koja se vrše u nekoj sobici dole u Skupštini Srbije stvarno tačna, da stvarno imate kvorum, da stvarno glasa 126 ili bilo koliko poslanika? Šta radite od ove države? Primate čoveka od 63 godine koji je glavni krivac za ovaj elektronski sistem. Nije vam bilo dovoljno to što je Ubpok nekoliko meseci istraživao to? Verovatno, zahvaljujući nečijoj naredbi, ti papiri su stavljeni u fioku. Sve znate, sve informacije imate, međutim, vas to uopšte ne interesuje. Vas interesuje samo da se jedan kriminal zatrpa drugim kriminalom, kako bi se prethodni zaboravio. Predsednik Vlade kritikuje ministre, otprilike kao da kritikuje ministre u nekoj tamo južnoameričkoj državi, kao da ne živi ovde. Odakle su ti ministri? Šta je sa izveštajem…
Narodni poslaniče, dva minuta, molim vas da okončate svoje izlaganje. Nema povrede člana 27. Naprotiv, starajući se o primeni Poslovnika, današnja sednica je počela u skladu sa Poslovnikom i sa svim poslovničkim odredbama, niti je u vašem obrazloženju bilo ijedne tvrdnje koja bi išla u prilog tome da je prekršen član 27. Trenutno ima kršenja Poslovnika pošto vi dobacujete sa mesta i kršite član 104. o obavezi narodnih poslanika da ne dobacuju, da se ponašaju uljudno i da se uljudno ophodimo jedni prema drugima na osnovu svih odredbi onog Poslovnika na koji se često pozivamo. Dakle, na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić. Izvolite za govornicu, merenje vremena počinje od trenutka kada narodni poslanik stane za govornicu. Pošto sam dužna da pomažem narodnim poslanicima, ako narodni poslanik Vladan Jeremić nije čuo, kolege vas savetuju – polako, polako, polako. Molim narodnog poslanika Momira Markovića da ne dobacuje. Upozoravam vas.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam u ime poslaničke grupe SRS podneo jeste na član 34. stav 8. Predloga zakona o stečaju, a to je inače za one koji možda nisu imali prilike da se upoznaju sa tim. Dakle, oblast koja se odnosi na nagrade za rad i naknadu troškova za stečajne upravnike, a amandmanom je predviđeno da se ovaj stav 8. koji inače glasi – ministar bliže propisuje osnove i merila za određivanje visine nagrade i naknade troškova stečajnog upravnika – promeni tako da umesto ministar stoji formulacija – Vlada Republike Srbije. Smatramo da bi ovaj amandman praktično izvršio pravno-tehničku korekciju, jer Vlada Republike Srbije inače bi trebalo da bude zadužena za izradu podzakonskog akta kojim se propisuju osnove i merila za određivanje visina nagrada i naknada za rad stečajnog upravnika. Inače, kada su stečajni upravnici u pitanju, vi znate da je i dosadašnja praksa i iskustvo kroz funkcionisanje zakona o stečajnom postupku koji je bio na snazi nekih četiri-pet godina upravo u toj oblasti i pokazao najviše manjkavosti i mi smo i govorili o tome da se dešavalo mnogo nepravilnosti vezano upravo za rad, odabir stečajnih upravnika, a takođe jedan naš principijelni stav je da i ovim predlogom zakona o stečaju to nije na najbolji način određeno i možda ovako najupečatljiviji primer je da upravo kako će se i ubuduće po ovom novom zakonu birati stečajni upravnici. Znate da to sada ide po principu nekakvog kompjuterskog odabira, ali da će se verovatno, poučeni dosadašnjim negativnim iskustvom, u praksi dešavati opet nekakve nepravilnosti i u smislu da se jedan isti stečajni upravnik više puta odabira, a da će onaj koji bi trebalo da vrši kontrolu svega toga, to je Viši trgovinski sud, praktično imati pune ruke posla. Nekakva iskustva iz okruženja govore upravo o tome da je broj stečajnih upravnika koje imamo ovde, dakle u Srbiji, u poređenju sa drugim zemljama i efikasnost u njihovom radu u određenom neskladu, tako da smatramo da bi Vlada Republike Srbije, morala upravo na osnovu ovog našeg amandmana, ne ministar kako je to propisano Predlogom zakona, da bliže propisuje osnove i merila za određivanje visine nagrada i naknade troškova stečajnog upravnika, da se na taj način, izbegnu svi potencijalni problemi koji mogu da nastupe u ovoj oblasti.
Iskorišćeno je dva minuta kao podnosilac amandmana i jedan minut od poslaničke grupe. Izlaganje je počelo u 10.26 i završeno je u 10.29. Da li još neko želi reč? (Ne.) Podsećam vas da se za reč javite podizanjem ruke. Na član 34. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Amandman na član 34. poslanička grupa Napred Srbijo – SNS je podnela iz razloga sprovođenja doslednosti principa za koje se navodno zalaže podnosilac ovog predloga zakona. Reč je o tome da se, kao, želi postići efikasnost postupka. Član 34, inače, ovog zakona reguliše nagradu za rad i naknadu troškova, gde kaže da ministar bliže propisuje osnove i merila za određivanje visine nagrade i naknade. Mi želimo da se ta visina nagrada i naknada dovede u vezi sa članom 5. Predloga zakona, gde bi bilo izvedeno načelo ekonomičnosti gde se kaže – da sve ono što se odnosi na postupak bude sprovedeno u što kraćem vremenu i sa što manje troškova. Poštovani građani, da li ono manje troškova, što je rezultat prethodnog zakona o stečajnom postupku, produžava uvođenje jedne nove kaste stečajnih upravnika, koji su dobijali stotine hiljade evra za postupak koji su sprovodili ne u interesu namirenja poverilaca, ne u interesu obezbeđivanja posla za one koji su ostali bez posla, već u interesu onih koji su ih i slali da te stečajne postupke sprovedu. Znači, želeći da sprovedemo navodno izrečenu nameru zakonodavca, mi želimo da ona bude potvrđena zakonom, time što će pisati da efikasnost i što manji troškovi se odnose pre svega na nagrade i naknade stečajnih upravnika. Toliko.
Iskorišćeno je dva minuta u ime podnosioca amandmana. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 36. amandman je podneo narodni poslanik Mladen Grujić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Mladen Grujić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Batić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 43. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Pitam predsedavajući, da li je moguće, pošto sam podnela u ime poslaničke grupe amandman na član 43, 45. i 46, koji su u nizu, da govorim o sva tri amandmana zaredom ili mi nije teško ni da silazim sa govornice i da se vraćam i da koristim svoje vreme od dva minuta? Kako vi želite? (Predsedavajuća: Nažalost, Poslovnik mi ne omogućava.) U redu. Amandman smo podneli na član 43. koji inače u velikoj meri govori o specifičnosti ovog zakona kao „leks specijalisa“, koga prevodim kao zakon o stečaju, kao preki sud. Onemogućeno da se u stečajnom postupku vrši uopšte revizija. Da približimo stvar građanima, prevešćemo šta to znači. Koje god vrednosti da vam je pravo u stečajnom postupku zaboravljeno, onemogućeno, dovedeno u pitanje, vi nemate pravilnik koji je inače predviđen pravnim propisima Srbije, da to pravo zaštite. Samo u zakonu o stečajnom postupku ne postoji neka granica novčanog potraživanja u kojem možete da kažete da jedan čovek odlučuje o vašim pravima, da on može da pogreši i da postoji neko iznad njega. Po ovom zakonu inače, po ponašanju Vlade, a Izveštaja Državne revizorske institucije, Vlada je mislila da iznad nje postoji samo lepo plavo nebo i Bog koji ne gleda šta ona radi. Po zakonu o stečaju, uvodi se takva vrsta samovoljnosti ili tumačenja prava, da uopšte nije moguće da neko podnese predlog za ponavljanje postupka ili revizije. Mi tražimo da revizija bude moguća za vrednost sporova gde postoji priznato i utvrđeno potraživanje koje prelazi vrednost od 100.000 evra. Želim da kažem ono što mnogi od vas ne znaju, možda nisu imali prilike i daj bože da nikada ne budu u prilici da im država kroz ovakav zakon nanese nepravdu, ali mnogi građani znaju, da po zakonu pred Vrhovnim sudom mogu da zatraže zaštitu svojih prava, ako je to pravo oštećeno, a njihovo potraživanje prelazi potraživanje od 500.000 dinara. Ovim amandmanom tražimo da revizija bude moguća za, kažem, utvrđena potraživanja od vrednosti preko 100.000 evra. Zašto je važno da postoji revizija kao pravni lek? Pore dobre prakse nepominjanja sudskih postupaka i učesnika u njima, pomenuću jedan postupak koji je trenutno u toku, a tiče se upravo podnetog amandmana i prakse koja se želi ustanoviti, a to je da je jedan stečajni poverilac, koji ima utvrđeno stečajno potraživanje, stekao je založno pravo na imovinu pre drugog stečajnog poverilaca. Time je imao prvenstvo u redosledu namirivanja i to kao razlučni poverilac iz sredstava prodajom imovine stečajnog dužnika. Njegovo pravo je oštećeno postupanjem stečajnih organa, zloupotrebljava se pravo nedostatka revizije i takav oštećeni stečajni poverilac je podneo zahtev za zaštitu zakonitosti Republičkom javnom tužilaštvu i pokrenut je postupak preispitivanja odluke. Ono što ja vama želim da prenesem iz tog dokumenta Republičkog javnog tužilaštva je sledeće. Citiram tekst sa str. 4, koju onima koje to zanima mogu staviti na uvid, koja glasi - propust i nedozvoljeno raspolaganje stečajnog upravnika legalizovano je donošenjem prvostepenog rešenja o glavnoj deobi i drugostepenog rešenja o odbacivanju žalbe razlučnog poverioca kao nedozvoljene. Ako neko zakonom odluči da žalbu koja je osnovana i kojom su oštećena vaša prava proglasi nedozvoljenom, vaša su prava uskraćena, Bog je visoko, zemlja je tvrda, kaže naš narod, pa izvolite, glasajte, kolege poslanici, za ovakav zakon o stečajnom postupku.
Ukupno vreme izlaganja je pet minuta, dva minuta za amandman i tri minuta od poslaničke grupe. Na član 45. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Gospodo i građani, vidite kako simpatično izgleda poštovanje procedure. E, pa mi ćemo od iduće nedelje da vidimo kako je to strogo i striktno poštovao proceduru svaki ministar kada je trošio novac iz budžeta koji se iz vaših, naših i para svih građana, prikupljao za trošenje. Videćemo da li su bili revnosni kao danas. Član 45. tretira materiju sličnu prethodnoj, gde smo u stvari tražili da se u članu 45. brišu odredbe koje glase ovako: "Protiv zaključka nije dozvoljena žalba ili prigovor". To je kao, da vama poslanicima približim, kad vam je povređeno pravo, neko vas je oklevetao, uvredio, pogrešno razumeo, vi kažete - povreda Poslovnika, a predsedavajuća kaže - nije povređen Poslovnika, moje je diskreciono pravo da razumem kako vi tumačite povredu Poslovnika ili nemate pravo na repliku, moje je diskreciono pravo da odlučim da li vas je neko uvredio, povredio, ne, ne, dobro su vas razumeli. Ovo je u Zakonu o stečaju isto. Nije dozvoljena žalba na prigovor. To je - nemate prava da govorite, nemate prava da obrazložite kako su povređena vaša prava. Stav 5. istog člana glasi - ako zaključak sadrži očiglednu tehničku ili slovnu grešku, stečajni sudija na zahtev stečajnog upravnika, poverioca ili drugog zainteresovanog lica bez odlaganja vrši ispravke zaključka radi otklanjanja greške. To je pretpostavljanje forme suštini. Samo greške koje su slovne, omaške, a ne one koje vam suštinski utiču na život, mogu da budu ispravljene. I ko to radi - stečajni sudija, onaj koji vam zabranjuje žalbu i onaj koji u svom liku, u svom diskrecionom pravu, u svom shvatanju zakona, pravde i prava može da odbije prigovor ili kaže - slovnu grešku ću ispraviti, danas sam dobro raspoložen, a da nisam, ko zna, i ta greška bi vas možda koštala dokazivanja ko zna kako dugog, skupog i ko zna koliku bi vam štetu proizvela. Izbegavanje samovolje nedopustivog diskrecionog prava i onog što se zove nemogućnost žalbe, koju inače pravni sistem Srbije ne podržava, želimo ovim amandmanom da izbrišemo. Hvala.
Ukupno vreme izlaganja je tri minuta, dva minuta amandmana i jedan minut od vremena poslaničke grupe. Na član 46. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Nisam se vraćala na mesto, ne zato što me mrzi da hodam, već zato što želim da zaista korisno ovo vreme iskoristim, ne želeći da pokazivanjem besmislenosti nekih i poštovanje procedure ovde može da naiđe na onu kontrameru da ja kao opozicija takođe zloupotrebljavam proceduru. Želim da zaključim članom 46. raspravu o zakonu o stečaju kao prekom sudu, kao samovolji pojedinca koji je izabran voljom ministra za stečaj, koji je suprotno nezavisnosti sudstva i celini pravnog sistema ove zemlje, ministar za privredu i regionalni razvoj, a ne ministar za pravosuđe, što bi se podrazumevalo po prirodi stvari, i da taj neko može, kako je to u članu 46. predviđeno, odbio je žalbu, a kada je ona dozvoljena protiv rešenja preko prvostepenog suda, čiji je to sudija, rešenje se donosi u roku od 30 dana najkasnije, ali tražimo brisanje stava 3, gde kaže: Žalba protiv rešenja ne zadržava izvršenje rešenja, ako ovim zakonom nije drugačije određeno. Ovim zakonom nije drugačije određeno i žalba gubi potpuno svoj smisao, samim tim što ne zadržava izvršenje. Sad kad se vratite na onaj član 43. koji sam prvi obrazlagala u ovom setu, gde piše da je nedozvoljeno vraćanje u pređašnje strane, ne treba vam poznavanje prava, treba vam logika. Kad žalba ne sadrži izvršenje, nema veze što ste oštećeni, neka će radnja proizvesti štetu po vas, pošto nema vraćanja u pređašnje stanje u nekom dugom i skupom postupku ćete možda i dokazati da ste u pravu. U parničnom za koji nije ograničeno vreme trajanja, kao što jeste za stečajni postupak, šta vredi ako se zakonom usvoji odredba da nema vraćanja u pređašnje stanje? Jedna vrsta potpuno nezakonitog prisvajanja imovine građana, odluke motivisane ne opštim dobrom, nego potpuno određenim ličnim i privatnim interesima, legalizuju se kroz sistem suprotnog pravnog propisa Srbije, pravne zaštite, dvostepenosti i primene prava koje bi mogle da zaštite interes poverioca. Da vas podsetim, u sinoćnoj diskusiji rekli smo da dvostepenost postoji, ali zarez koji stoji za te formulacije bukvalno ukida mogućnost te dvostepenosti postupka. Hvala.
Ukupno vreme izlaganja je tri minuta, za amandman dva i minut od vremena poslaničke grupe. Na osnovučlana142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine,amandman na član 40. podneo je Odbor za finansije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 53. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, na član 53. stav 2. podneo sam amandman ispred poslaničke grupe Nove Srbije da se iza reči "kao stečajni poverioci" dodaju reči "drugog reda", a na kraju rečenice da se dodaju reči "ukoliko nisu povezani na lica sa stečajnim dužnikom". Naravno, Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Obrazloženje je izuzetno nejasno, nelogično i kad god neki amandman koji poslanici opozicije, u ovom slučaju Nove Srbije, podnesu amandman, jedno od obrazloženja je da je mogućnost velikih zloupotreba. Naime, obrazloženje kaže - amandman se ne prihvata iz razloga što se navedenim članom definiše samo postojanje trećih lica koji mogu uzeti učešće u stečajnom postupku, njihov status kao stečajnih poverilaca. Pitanje njihovog svrstavanja u isplatne redove rešava se u skladu sa opštim pravilom. Svako drugo rešenje bi predstavljalo mogućnost za brojne zloupotrebe. Dakle, veoma nejasno i nelogično, kao što sam rekao. Uopšte ovaj zakon o stečaju ima dosta nelogičnosti.U praksi će se to pokazati, naročito kada je reč u onom delu kada se praktično ukidaju stečajna veća i sve se rešava kod sudije pojedinca i tu i kada su u pitanju stečajni upravnici koji mogu praktično da vode postupke koji su izuzetno složeni. Imalo je mesta i rezona da u nekom delu zakona i može da opstane, ali u tom delu smatram da je trebalo napraviti gradaciju, dakle kada su veliki iznosi, kada su ozbiljni stečajni postupci, trebalo je staviti da mogu stečajni upravnici da vode takve postupke oni koji su provereni, koji imaju iskustva. Za neke manje iznose je i u redu da bude sudija pojedinac, ali za ozbiljne, velike iznose, kada baš postoji osnovna sumnja da mogu da budu zloupotrebe, trebalo je da ostane stečajno veće, jer videli smo kada je ministar u načelu praktično branio ovaj zakon, rekao je da će na sudiji biti velika odgovornost, da preuzme sve rizike iz stečajnog postupka, što dovodi takvog sudiju pojedinca u jedan neravnopravan položaj, praktično da ukoliko mu se ne svidi onaj stečajni upravnik iz osnovnog onog reda da on može da preuzme odgovornost na sebe. To nije u redu i upravo takve stvari dovešće do velikih zloupotreba. Sudija neće biti praktično u situaciji da adekvatno odlučuje, nego će se više baviti time da li je ili nije kompetentan stečajni upravnik. Dakle, još jedanput ponavljam, imalo je prostora da se na takav način, uopšte to je osnovna poenta u ovom praktično zakonu, jer vi imate primer u fudbalu, pa u košarci, tačno se zna ko sudi prvu ligu, ko sudi drugu ligu, ko sudi treću ligu. Pa, ne može sudija u nekom sportu koji sudi treću, četvrtu ligu da odjedanput sudi neki veliki derbi. To je jedna mala paralela sa ovim, da bi građanima Srbije pojasnio da je potpuno neprihvatljivo da ozbiljne slučajeve rešavaju stečajni upravnici bez iskustva. Hvala.
Tri minuta i 45 sekundi. Dva minuta korišćeno za amandman i ostatak od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? Na član 54. amandman je podneo narodni poslanik Mladen Grujić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 54. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Momo Čolaković. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman sa ispravkom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 54. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Đorđe Milićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 55. amandman je podneo poslanik Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 64. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Amandman na član 64. govori vrlo slikovito najmanje o tri interesantne pojave. Prvo ću vam reći šta je suština amandmana na član 64. Članom 64. je predviđeno da komunalna javna preduzeća i ostala koja pružaju usluge od opšteg interesa, struja, voda, grejanje itd, ne mogu da obustave ispostavljanje, isporuku tih svojih usluga, iako je stečajni dužnik ostao njima dužan za neplaćanje tih usluga ko zna u kom periodu, jer pre nego se podnese predlog za pokretanje stečajnog postupka, koji je početak istorije. Znači, Vlada odluči, ministar za ekonomiju i regionalni razvoj, koji od ovog zakona postaje ministar nadležan za stečaj, pa ćemo rećiministar za stečaj, odabere stečajnog upravnika koji odlazi u neko preduzeće ili da radi reorganizaciju ili da likvidira to preduzeće, zavisi kakav je nalog dobio, uglavnom na onim uskim partijskim sastancima, gde nema kriterijuma, jer koliko je zadužen pitanje je kako se ocenjuje preteća nelikvidnost, to ne znamo itd, ali kada dođe u to stečajno preduzeća nad kojim se otvara stečaj, javna komunalan preduzeća moraju da i dalje vrše isporuku svojih usluga. Kada sam u načelnoj raspravi ovo kao problem istakla, neko je rekao, čak i van ove govornice, ali to je bilo u ranijem zakonu. Moram da pomenem da je juče moja koleginica iz SRS Vjerica Radeta s pravom rekla da ovo nije Ustav da bi tu odredbu nastavljali, razrađivali ili sprovodili u praksi. To što je raniji stečajni zakon imao ovu odredbu ne znači da je ona pravedna, potrebna i da treba da se nastavi i u sledećem zakonu koji je, slobodno mogu reći, još i gori nego prethodni. Zašto? Ako javno preduzeće koje se bavi isporukom neke usluge od opšteg interesa nastavi da isporučuje uslugu nekome kojoj nije plaćao, stvara uslove da i kod tog javnog preduzeća nastane ona prezaduženost, preteća nelikvidnost ili neki od uslova zbog kojeg bi nad tim preduzećem mogao da nastane stečaj, gle čuda, Vlada nekom prethodnom uredbom u ovom zakonu kaže da stečaj ne može da se otvori ni nad agencijama, kako one rade i koliko rade u interesu građana ili sasvim određenih pojedinaca ili grupacija. To vas, građani, ne sme da se tiče, jer kada ova javna preduzeća imaju gubitke zato što ne naplaćuju isporuku usluga od opšteg interesa, pa, tu je, gospodo, budžet, on će da namiri gubitke javnih preduzeća, ta javna preduzeća će se naći Vladi i vlasti da potpomognu tamo gde treba dobiti neki glas, pokazati snagu, silu, dobronamernost itd. Nedopustivo je da vi javno preduzeće, koje mora da pruža usluge svima da ne bude dovedeno u situaciju da, na primer, povećava cenu svojih usluga zato što ima nenaplaćena potraživanja od nekih stečajnih dužnika u ranijem periodu, dovodite u situaciju da je samo vaš interes i vaša volja božiji zakon koji određuje ponašanje u ovoj državi. Da to jeste tako to potvrđuje činjenica da je bilo moguće da se ne plaćaju porezi i doprinosi, a da se isplaćuju plate i da onda država izlazi sa rešenjem da te dugove oprašta u ime fondova koji se inače finansiraju iz budžeta. Nemojte nam predstavljati vašom voljom i vašom dobronamernošću ono što je očigledna zloupotreba prava na odlučivanje o trošenju novca. Ne možete selektivno određivati kome će se opraštati dugovi i ko neće plaćati na vreme. Može li jedan građanin Srbije kad ne plati račun da kaže - oprostite mi onaj dug od godinu dana unazad, evo od danas ću početi da plaćam račune? Neka se javi taj kome ste to dozvolili. Da li je građanin kao pojedinac, kao centar sveta ove demokratije manje vredan od onog stečajnog dužnika koga ste procenili vrednim? To je razlog zašto ovaj amandman treba usvojiti, a besmisleno obrazloženje da je ovakvo rešenje bilo i u ranijem zakonu i da zbog toga nijedno komunalno preduzeće nije došlo u nepriliku. Nije došlo u nepriliku jer ima budžet iz koga popunjavate sve rupe koje napravite vašim selektivnim i nezakonitim ponašanjem. Hvala.
Ukupno vreme izlaganja je pet minuta i 20 sekundi. Istrošeno je dva minuta za amandman i tri minuta i 20 sekundi od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 68. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić.
Kada prođe dva minuta, zamolio bih vas da me obavestite, da ne trošim vreme poslaničke grupe.
Da vas obavestim kada je dva minuta po amandmanu?
Dame i gospodo narodni poslanici, član 68. stav 1. Predloga zakona odnosno celo poglavlje se odnosi na otvaranje stečajnog postupka, ročišta i pre otvaranja rasprave stečajnog postupka, i zaista mi nije jasno ni logično ukoliko želimo da ona negativna iskustva koja imamo u dosadašnjoj praksi, a vezano za trajanje stečajnog postupka, da tu neke stvari izmenimo, što smo mi pokušali amandmanima, da to ne naiđe na odobravanje od strane predlagača. Jer i ovim amandmanom koji sam u ime poslaničke grupe SRS podneo predviđeno je da ako je pokrenut prethodni stečajni postupak, stečajni sudija zakazuje ročište radi raspravljanja o postojanju stečajnog razloga za otvaranje stečajnog postupka najkasnije u roku od, pa sada ova brojka od 30 dana od dana prijema predloga za pokretanje stečajnog postupka, predložili smo da se taj rok smanji na 15 dana, da se prepolovi. Samim tim smatramo da bi to ukupno uticalo na skraćenje stečajnog postupka. Međutim, amandman nije prihvaćen, jer kao što stoji u obrazloženju rok od 15 dana je prekratak za sprovođenje svih radnji koje su predviđene za prethodni postupak. Onda ćemo verovatno doći u situaciju da i dalje imamo takve slučajeve, da naši stečajni postupci u Srbiji traju znatno duže nego što je to slučaj u zemljama OECD ili zemljama koje ste mogli u toku jučerašnje diskusije da čujete, koliko je to duže u poređenju sa zemljama koje sam pomenuo, pa čak i u zemljama u okruženju. Neprihvatanjem ovog amandmana, kojim smo imali najbolju nameru da koliko toliko doprinesemo da se taj postupak skrati, odnosno da muke koje imaju firme i zaposleni u njima budu koliko-toliko pre rešene …
Dva minuta. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 70. amandman je podneo poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić.
I ovaj član 70. je iz iste oblasti, a tiče se dužine trajanja stečajnog postupka, odnosno konkretno je reč o rešenju otvaranja stečajnog postupka i amandmanom koji je poslanička grupa SRS podnela na član 70. stav 1. tačka 5. Predloga zakona reči – 120 dana, zamenjuju se rečima – 60 dana. Upravo je smisao i suština bila poput ovog prethodnog amandmana da se određenom pravno-tehničkom korekcijom skrati rok za dostavljanje prijave potraživanja i ovim skraćenjem, po mišljenju poslaničke grupe SRS, ukupno bi se skratilo trajanje postupka. Međutim, poput i prethodnog amandmana, takođe i ovaj amandman nije prihvaćen, jer kako kaže – budući da je rokom od 30 do 120 dana dato dovoljno smernica sudu da o celishodnosti roka za potraživanje odluči o svakom konkretnom slučaju. Rok za prijavu potraživanja je bio predmet mnogih diskusija u toku javne rasprave, vezane za nacrt zakona i predložena formulacija propisuje rok na način sa kojim se saglasio najveći deo stručne javnosti i sami poverioci. Rok je dovoljno fleksibilan da omogućava sudu da u konkretnom slučaju, a u zavisnosti od složenosti predmeta i broja strukture poverilaca odredi odgovarajući rok za prijavu potraživanja, a da se time ne ugrozi ni efikasnost sprovođenja postupka, ni prava i položaj poverilaca. U slučaju postojanja inostranih poverilaca, rok od 60 dana bi bio prekratak za njihovo obaveštavanje i prijavljivanje potraživanja. Mogu da ponovim ono što sam malopre rekao, da iskustva iz prakse i ovako koncipiran Predlog zakona, koji u suštini se koncepcijski ne razlikuje u odnosu na onaj koji smo do sada imali, očigledno nam ne daje za pravo da verujemo u to da će stečajni postupci u Srbiji biti efikasniji, odnosno da će trajati kraće. Primera za to ima zaista sijaset, pa ću tokom obrazlaganja jednog od narednih amandmana, koji je takođe iz ove oblasti, moći da iznesem i neke od konkretnih primera koji se tiču dužine trajanja stečajnog postupka u srpskim firmama.
Dva minuta i 20 sekundi. Od vremena poslaničke grupe je 20 sekundi iskorišćeno. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 72. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić.
Član 72. stav 2. Predloga zakona takođe se odnosi na jednu vremensku distancu i mi smo amandmanom pokušali da skratimo odredbe koje su sadržane u Predlogu zakona, a tiču se ispitnog ročišta. Onako kako je predviđeno u Predlogu zakona, ispitno ročište će se održati u roku koji nije kraći od 30 dana i duži od 60 dana u roku od dana isteka roka određenog rešenja za prijavljivanje potraživanja. Dakle, i ovaj amandman koji sam u ime poslaničke grupe podneo zapravo je pokušaj da se pravno-tehnikom korekcijom skrati rok za održavanje ispitnog ročišta i samim tim da se ukupno skrati trajanje postupka. Međutim, poput i prethodnih, a ista je sudbina i svih ostalih amandmana koje smo podneli. Amandman nije prihvaćen, jer predlagač smatra da je to dovoljno vremena da se i smernica suda da oceni rok za održavanje ispitnog ročišta, odluči u svakom konkretnom slučaju. Juče ste bili svedoci i javnost koja je to mogla da sluša, a na žalost i onih koji su direktni učesnici u svemu tome kakvih sve stečajnih postupaka smo imali u Srbiji. Možda ono što je najupečatljivije su svakako stečajni postupci u nekada velikim i uspešnim firmama, poput „Robne kuće Beograd“ ili „Beko“, gde traju niz godina stečajevi.Nažalost, veliki broj ljudi, protesti zaposlenih itd. nekadašnjih radnika tih firmi. Međutim, upravo zbog ovakvih i sličnih odredbi zakona jasno je da nema još uvek rešenja o stečaju koji se sprovodi u građevinskom preduzeću „Rad“ i koji je možda i najkomplikovaniji slučaj koji je započet po još uvek važećem Zakonu o stečajnom postupku. Bilo je dosta reči i još uvek, iako se promenilo i nekoliko stečajnih upravnika. Stečaj traje već punih osam godina. Praktično, rešenja nema, a problema ima i te kako mnogo.
Dva minuta i 30 sekundi je iskorišćeno. Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je 30 sekundi. Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Marina Raguš.
Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije koji u ovom momentu pratite redovnu sednicu zasedanja ovog parlamenta Srbije, gospođo Čomić, čini mi se da je rasprava na temu stečaja dobar motiv da se popriča i da se pokrene tema o onome što se najčešće izbegava i da se krene putem kojim se najređe ide, a tiče se dostojanstva zaposlenih građana, onih koji zapravo nikada nisu imali priliku da ostvare ono što Ustav nalaže i po samom statusu spadaju u građane drugog ili trećeg reda. Prosto je neverovatno da vlast u Srbiji već 10 godina ne pokreće pitanje koje je zapravo najinteresantnije, a odnosi se na stečajnu mafiju. Vrlo je interesantno takođe, da zbog zloupotrebe određenih prava pred očima javnosti, a imali smo prilike i od prethodnog kolege gospodina Jeremića da čujemo pomenute primere, kao što su recimo velika srpska preduzeća. Niko suštinski nije odgovarao za konkretno otimanje prava na rad, za konkretne povrede, dakle radno pravnog statusa ljudi, koji očigledno nemaju kome da se obrate, jer institucije u ovoj državi de fakto ne funkcionišu, nego jedino svoju socijalnu pravdu traže na ulicama glavnoga grada i to na način da štrajkuju, da gladuju, a da svi okreću, oni koji su makar vlasni da im reše problem, glavu na drugu stranu. Priča o stečaju, takođe, pored užasne stope kriminala, pokreće još jedno vrlo veliko pitanje. Gde je odgovor elite, vlasne da da pravi odgovor na pitanje svih tih ljudi koji su ostali bez posla a nemaju načina da zarade za svoju egzistenciju? Imamo jednu situaciju u kojoj će SRS takođe da priča, a recimo da je u indirektnoj vezi sa stečajem, a jeste zapravo kriminalna privatizacija. Mi smo, nekim našim internim analizama, jer nažalost država pravi razlike u određenim metodologijama, došli do te piramidalne strukture, koja definitivno upućuje na organizovani kriminal u državi Srbiji, gde je očigledno neko sebi uzeo za pravo, jer je imao podršku vlasti ili nekih iz vlasti, ne kažem da su svi, ima tu časnih ljudi, ali treba to istražiti, treba reći ovom narodu - ko je odgovoran za uzimanje prava na život dostojan čoveka? Ko je odgovoran za to što ti ljudi, koji su radili i ugradili svoj rad u ta društvena preduzeća, a izgubili su pravo da se leče, da prehranjuju svoje porodice i pravo da žive životom dostojnim čoveka? To su žrtve tranzicije i žrtve organizovanog kriminala u državi Srbiji. Mi smo preduzeli određene mere i pokušali da dođemo do određenih konkretnih podataka na osnovu sekundarnih izvora, koji su nama bili dostupni. Objavljena je jedna knjiga, za koju ćete imati prilike, recimo da je bela knjiga kriminala koji se tiče i stečaja i privatizacije. Uskoro će kolege poslanici moći da dođu u posed te knjige i da uoče kako se sistematski uništavala privreda i život građana Srbije? Naravno, mi nećemo dati samo postavku - šta je ova elita vlasti dopustila? Mi ćemo ići do konkretnih imena i prezimena. Zašto? Zato što građani Srbije zaslužuju takav pristup. Ja se nadam da će biti dopušteno da mi do kraja govorimo, nadam se opet argumentovano, o svima onima koji su opljačkali Srbiju u nečije ime. Hajde da vidimo ko je to? Ko je pravi gazda Srbije? Ko je dozvolio da takve firme odu u stečaj? Ko vlada zapravo Srbijom i samim tim političkom scenom Srbije? Je li to Mišković? Kako je moglo da se desi da Mišković naraste toliko i kako je moglo da se desi da se ostvari monopol jednom čoveku? Je li to Beko, je li to Đunić? Dakle, za ovo što se trenutno dešava u Srbiji, za atmosferu straha i atmosferu - da samo oni koji su po volji vlasti mogu da zarade. Samo oni koji su u direktno sprezi sa vlasti mogu da naplate svoja potraživanja. Hajde da govorimo o nečemu što je javna tajna. Hajde da govorimo o svim studentima koji štrajkuju, jer nemaju odakle da plate svoje školarine, koje su izuzetno visoke, a zauzvrat ne dobijaju ništa. Hajde da govorimo o svima onima koji su sada u epidemiji ovog gripa bili u situaciji da ne mogu da se leče, jer nemaju zdravstveno osiguranje. Hajde da govorimo o zdravstvenim radnicima koji su glineni golubovi, jer rade u nečovečnim uslovima. Hajde konačno da otvorimo pitanje - ko, vrlo smišljeno, sistematski, uništava ovu Srbiju? Hajte da krenemo od nečega, da uspostavimo konsenzus, bez obzira na političku boju, da smognemo snage i da kažemo ljudima da postoji nada - da ovde postoje ljudi koji mogu da se izbore za život dostojan čoveka u Srbiji, da ubedimo te mlade ljude da posle završetka fakulteta treba da ostanu u Srbiji. Ovom narodu trebaju pravi, a ti pravi, nažalost, izlaze van granica ove Srbije. Zašto? Zato što ni jedna afera, ni jedna korupcija nije dovedena do kraja. Ako se desi brutalno hapšenje pred kamerama, to je zato što neki od monopolista stoji iza preuzimanja nekog sportskog kluba ili nekog preduzeća - to je Srbija u kojoj svi mi živimo, Srbija u kojoj mi svi prinudno radimo. Ako samo pođemo od definicije "prinudnog rada", zaposleni u Srbiji, dakle, nemaju pravo, nemaju jednaku šansu, mogućnost da ostvare svoja radna prava. U Srbiji se dakle odigrava, pred očima celokupne elite vlasti - prinudni rad. U Srbiji zaposlenog čoveka, radnu populaciju, nema ko da zaštiti. U Srbiji ljudi nemaju pravo da se leče. U Srbiji je veći strah od smrti - strah od nezaposlenosti. Pitanje je zaista za sve nas, a možda ću ličiti na kolege sa leve pozicije političkog centra, što o ovome govorim, ali zaista je pitanje za sve nas - gde je donja granica? Da li ćemo mi zaista i do kraja trpeti sve ovo što se dešava u Srbiji? Ili ćete praviti kompromis sa svojim konformizmom, skretati glavu na drugu stranu, finansirati svoje porodice, vi dobro živeti, a ovamo - građani teći ulicama ovog grada. Kako to da u Srbiji ne postoji konsenzus, kada se radikalizuje sindikalni protest, kada neko počne da seče delove svoga tela? Ne desi se konsenzus u smislu - dajte da porazmislimo, ko je direktno odgovoran za sve ovo što traje dugi niz godina u Srbiji? Koju poruku elita šalje - što gore to bolje? Ko je odgovarao za stepen kriminala koji se dešava u Srbiji? Ko je odgovarao za stečaj koji se sproveo samo da bi neko došao do zgrada, a sa ljudima se ponašaju kao da su naprosto životinje? Čak i životinje imaju bolji status u Srbiji. Šta je sa ovom decom? Šta je sa starima? Mi danas u Srbiji imamo situaciju da zbog žrtava tranzicije- da penzioneri izdržavaju svoju decu, umesto da bude obrnuto. Dakle, dame i gospodo narodni poslanici, zaista je krajnje vreme da u Srbiji počne da se razmišlja bez obzira na političku boju, da moramo da dođemo do konsenzusa - šta su vrednosti u Srbiji i na koji način ćemo svi mi da zaštitimo ono što se zove - interes običnog čoveka. Da je ovo tako, a da nije prazna politička priča, svedoči svaki put na izborima procenat izlaznosti. Nama oni više, koji bi trebali da glasaju za bolji život, ne veruju. Zato što svaki put, kada im u predizbornim kampanjama, obećamo i ponizimo ih tako što ćemo im kupiti frižidere i telefone, mi to na dovedemo do kraja. Mi zapravo samo nastavljamo agoniju, koju, iz izborne kampanje u izbornu kampanju je sve veća i veća, a procenat izlaznosti je sve manji i manji. Možda mi nismo u pravu, možda mi i suviše radikalno posmatramo tu situaciju, ali verujem da ćete se složiti da je ovo činjenica pred kojom svi treba da se zamislimo, kao i činjenica - da je milion ljudi ispratilo čoveka, da ih niko nije pozvao i organizovao, najboljeg među nama, samo zato što je taj čovek živeo u skladu sa onim što je propovedao. To je trebalo da bude lekcija svima nama. Dakle, dame i gospodo, prema najnovijim podacima Nacionalne službe za zapošljavanje, 728 hiljada ljudi u Srbiji je nezaposleno. Vrlo je veliko pitanje kakav je onaj ostatak populacije, radno sposobne i zaposlene, u kom statusu radi. Ja vam garantujem, a tokom svih ovih rasprava ćemo dokazati da je radna populacija u Srbiji u ropskom položaju, da stepen zaposlenosti zaista zavisi od blizine vlasti na bilo kom nivou, da zaista ne postoji ono što Ustav nalaže kao obavezu, a jeste ravnopravno učešće u radu, jednake mogućnosti, ne, naravno jer je ovo društvo duboko politizovano. Zaista, na svakom mestu možete da uočite izvanredne ali čudovišne diskriminacije. Takođe, moram da vas podsetim da od tog broja nezaposlenih zaista prednjače, nažalost, žene. Imali smo prilike da slušamo raspravu na temu rodne ravnopravnosti. Imali smo priliku da slušamo raspravu na mnoge teme i da čujemo izvanredne političke govore, ali takođe smo imali priliku da čujemo, odnosno da ne čujemo nijedan pokušaj da se taj problem reši. Zato nama građani ne veruju. Zato nas gledaju samo kao bića koja će dobro rešiti svoju egzistenciju svaki put na izborima. Zato su građani pokazali i poslali poruku da u ovom društvu samo veruju jednom čoveku, onome koji je živeo u skladu sa onim što je pričao. Ako mislite da se ne zna kako se rade poslovi u ovoj državi, zna se. Ako mislite da sene zna ko drži monopole, zna se. Vrlo se ljutite kada mi pričamo o tome. Ne kažem da je ranije bilo bolje, da su neke druge elite radile mnogo bolje stvari, ali su platile to na izborima. Mi polako ali sigurno dolazimo do one granice kada više nema razmišljanja, kada svi moramo da se složimo šta je nacionalni a šta je državni interes, šta je konsenzus, koje su vrednosti koje ovo društvo treba da usvoji, da konačno počnemo da šaljemo i sa ovog mesta poruku građanima da najbolji zaista treba da zauzme pravo mesto i da niko ne sme da ih uslovljava političkom pripadnošću. Na primer, da samo oni pravi moraju da pokažu na koji način treba da se napreduje u društvu, a ne oni loši i oni nepravi. Dakle, džabe nama svaka rasprava u ovom zakonodavnom telu i zaista je potpuno izlišno da govorimo o brzini pridruživanja EU, potpuno je besmisleno da govorimo koliko je ovaj parlament zakona usvojio, ukoliko mi nemamo rezultat toga, ukoliko nemamo institucije koje funkcionišu, ukoliko imamo građane koji sve teže žive i u dužničkom smo ropstvu i ukoliko je procenat izlaznosti na izbore politički osmišljenih akcija sve manji. Šta smo napravili od ovog parlamenta? Napravili smo zapravo instituciju koja će ispunjavati uslove određene finansijske organizacije bez toga da razmišljamo na koji način ćemo sprovesti te zakone. Da li su ti zakoni zaista mogući i sprovodivi u društvu koje je istrulilo iznutra, u društvu u kome nijedna institucija koja bi trebalo da bude kohezioni, onaj lepljivi faktor društva, zaista ne postoji? U društvu gde kada anketari na ulici pitaju čoveka da li će izaći na izbore, on okrene glavu na drugu stranu sa polutužnim osmehom. Dakle, nadam se da nećete zameriti što je ova diskusija pomalo izašla iz konteksta stečaja, ali pravo na život dostojan čoveka je imperativ SRS. Konačno, rasvetljavanje svih onih koji su uništili ovako lepu zemlju i zaista ubili dostojanstvo ovako lepog naroda, takođe jeste imperativ SRS-a. Verujem ne samo naš, zaista znam da među svima vama postoje časni ljudi koji će, nadam se, smoći snage, bez obzira kojoj opciji pripadali, da se izbore i da napravimo konsenzus za opstanak Srbije i srpskog naroda. Takođe se izvinjavam građanima Srbije što nemamo dovoljno moći kao srpski radikali da beskompromisno konačno uđemo u obračun sa organizovanim kriminalom, sa gazdama Srbije koji su definitivno uništili pravo na život dostojan čoveka i to tako javno i tako transparentno da se to više nikada ne ponovi. Takođe se izvinjavam i svim onim budućim generacijama koje će vrlo verovatno imati potrebu da učestvuju u nečemu što se zove politički život, što vam baš nismo ostavili najbolji trag, što nismo imali dovoljno moći da se u jednom određenom momentu izborima za nešto što se zove konsenzus, za nešto što se zove pravi politički život. Zaista mi je žao što do kraja nismo uspeli da demaskiramo ko zapravo ovde sprovodi čije interese? Nadam se da prisutne kolege koje čine koaliciju na vlasti neće zameriti, ali na osnovu svega ovoga, neće zameriti zato što znam da među vama zaista postoje ljudi koji najbolje žele ovom narodu, ali takođe među vama, drage kolege, postoje i oni koji su lobisti nekih drugih organizacija, nekih drugih interesa. S pravom mislim, to je na kraju moje političko mišljenje, da ova vlada koja vlada Srbijom, ne radi u korist srpskog naroda i nadam se, zaista, odgovornost je, makar i hrišćanska i politička, na svima vama da ćete smoći snage i da među vašim redovima prepoznate mangupe i dobro ih pokažete ovom narodu. Ovaj narod to zaslužuje. Hvala vam.
Iskorišćeno je 17 minuta, od vremena koje je na raspolaganju poslaničkoj grupi SRS preostalo je tri minuta i 45 sekundi. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 109. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima poslanik Vladan Jeremić.
Dame i gospodo narodni poslanici, i ovo je bio jedan očigledno, nažalost, bezuspešan pokušaj da se amandmanom utiče na skraćenje određenih vremenskih rokova i na taj način pokuša da se ubrza celokupan stečajni postupak. Član 109, na koji sam podneo amandman u ime poslaničke grupe SRS, glasi: „Stečajni upravnik je dužan da u roku od 30 dana od dana preuzimanja imovine i prava stečajnog dužnika sastavi početni stečajni bilans u kome će navesti i uporediti aktivu i pasivu stečajnog dužnika“. Amandmanom je taj rok od 30 dana predviđeno da se prepolovi na 15 dana. Međutim, nije prihvaćeno, s obzirom da predlagač smatra da se početni stečajni bilans zasniva na prethodno izvršenom popisu imovine i obaveza za koje je predviđen rok od 30 dana od dana imenovanja stečajnog upravnika. Mi smo principijelno imali zamerku na celokupan ovakav predlog zakona o stečaju, jer smatramo, pre svega, da je trebalo omogućiti da se pruži prilika, odnosno da predlog zakona bude u dovoljnoj meri fleksibilan, da se omogući, na neki način, reorganizacija i samim tim da se uvećaju šanse za oporavak dužnika, jer je i stečena regulativa pokazala do sada da je pre svega neophodno obratiti pažnju na otklanjanje svih tih činilaca koji izazivaju procesno pravne nedoumice, kako za status poverilaca, tako i za status stečajnog dužnika ili stečajne mase. Ako se pri tom ne pokaže barem malo dobre volje ili tolerantnosti u tom smislu, onda ćemo očito zahvaljujući volji skupštinske većine imati još jedan zakon o stečaju koji neće doprineti da se reše nagomilani problemi u opterećenoj srpskoj privredi. Ono što bih još ovom prilikom želeo da istaknem je činjenica da jedan od razloga zbog čega država očigledno ne želi da požuri u ubrzavanju tih stečajnih postupaka leži verovatno i u tome što je u svim ovim firmama, znate da je reč o desetinama hiljada, zaposleno mnogo ljudi i da je jasno da ne postoji interes da se na tržištu rada pojavi još jedan talas nezaposlenih, a umesto da se rešava suštinski ovaj problem preko određenih investicija koje su kod nas male, mi se očigledno vrtimo u jednom začaranom krugu već duži niz godina.
Zahvaljujem. Iskorišćeno je 50 sekundi od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 111. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić.
Član 111. stav 5. Predloga zakona tiče se prijavljivanja potraživanja i amandmanom je predviđeno jedno skraćenje vremenskog roka koji je naznačen ovde u Predlogu zakona. To je da se prijave mogu podneti po isteku roka određenog rešenjem stečajnog sudije, a najkasnije u Predlogu zakona piše 120 dana od dana objavljivanja oglasa u „Službenom glasniku Republike Srbije“, a sve prijave podnete po isteku roka od 120 dana biće odbačene kao neblagovremene. Amandmanom je predviđeno da se ovaj rok od 120 dana zameni rokom od 30 dana i da na taj način se praktično skraćenjem roka za podnošenje prijave, po isteku roka određenog rešenjem stečajnog sudije, ukupno utiče na skraćenje stečajnog postupka. Međutim, i ovog puta kao što je to bilo u svim ovim prethodnim slučajevima prilikom amandmana sa ovakvom namenom, Vlada odnosno predlagač nisu prihvatili, jer manje-više se ponavlja obrazloženje poput svih ovih, ali se smatra da je rok od 120 dana, koji počinje da se računa od isteka roka za podnošenje prijava potraživanja koji je odredio sud i da se to može zaključiti na osnovu nekakve prakse dosadašnje. Ali, opet kažem, kada je praksa u pitanju tu apsolutno nema nikakvog osnova, da takve nekakve odredbe koje su sadržane u ovom predlogu zakona budu, bar što se tiče poslaničke grupe SRS, prihvatljive. Kada već tako stoje stvari onda ne treba ni da čude neki konkretni životni primeri koje imamo. Sinoć sam pominjao neki slučaj zaposlenih u Industriji obuće „Beograd“ i konkretno imam ovde ugovor između zaposlenog Sonje Radić i firme. Ugovor je zaključen još 30. aprila 2003. godine, kada je i prestala potreba za radom, gde se poslodavac obavezao za isplatu jednokratne novčane naknade u visini od 6.000 dinara po godini staža. Danas je 4. decembar 2009. godine, naravno da to nije ispoštovano i to samo govori na koji način se država ophodi prema ljudima, a smatram da to apsolutno ne zaslužuju, pogotovo oni koji su praktično ceo svoj radni vek proveli u firmama koje su voljom ili neznanjem, ili nesposobnošću vlasti dovedeni u situaciju da kroz stečaj ili na bilo koji drugi način dožive jednu neslavnu sudbinu.
Dva minuta i 50 sekundi i vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 114. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanik Vladan Jeremić.
Član 114. Predloga zakona o stečaju stav 2, to je ono na šta smo u ime poslaničke grupe SRS podneli amandman, a evo da bi i prisutni malobrojni poslanici mogli da se upoznaju sa tim, reč je o tome da se na ispitno ročište poziva stečajni upravnik i poverioci, onda stoji jedna odredba čije smo mi brisanje zatražili, a glasi – a može se pozvati stečajni dužnik, kao i lice koje je obavljalo poslove kod stečajnog dužnika, koji mogu da pruže podatke o postojanju i visini potraživanja, kao i revizori koji su vršili pregled poslovanja stečajnog dužnika. Dakle, sve je to vezano za tok ispitnog ročišta i mi smo amandmanom predvideli, takođe, jednu korekciju koja bi omogućila pozivanje na ispitno ročište stečajnog dužnika i lica koja su kod njega radila, jer upravo po našem mišljenju oni mogu pružiti najbolju sliku o poslovanju, osnovanosti potraživanja i drugim bitnim i relevantnim faktima iz poslovanja pravnog lica. Međutim, i ovaj amandman nije prihvaćen iz tog razloga što, kako stoji u obrazloženju, postupanje zavisi od toga kakva je procena stečajnog sudije u pogledu potrebe za prisustvom određenih lica, pa će se u zavisnosti od toga vršiti i pozivanje. Ko želi da razume shvatiće šta je sada sa ovakvim obrazloženjem predlagač smatrao. Opet kažem, pozivam vas da u danu kada se bude glasalo, odnosno kada se budemo izjašnjavali o ovim predloženim amandmanima, ipak malo razmislite, jer smatram da ne bi trebalo apriori odbijati svaki amandman koji stiže iz redova opozicije, jer zaista ima nekih potpuno logičnih i ekonomski opravdanih amandmana vezano za problematiku stečaja u Srbiji.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 114. amandman je podneo narodni poslanik Mladen Grujić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 117. amandman je podneo narodni poslanikMladen Grujić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 132. amandman je podneo narodni poslanikVladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanik Vladan Jeremić.
Član 132. Predloga zakona, konkretno u ovom slučaju je amandman podnet na 6. stav, gde se reči – dva visokotiražna dnevna lista koja se distribuiraju, zamenjuje rečima – jednom visokotiražnom listu koji se distribuira. Ovo je oblast koja definiše rešenje o bankrotstvu itd. i obavezama koje bi stečajni upravnik, odnosno svi koji su u tom procesu uključeni trebalo da odrade. Šta je cilj? Imajući u vidu da je neophodno i smanjenje troškova u celokupnom postupku, smatrali smo da će ovakvim amandmanom sasvim primereno omogućiti smanjenje troškova, jer po mišljenju SRS sasvim je primereno da se prodaja stečajne mase objavi u jedno visokom tiražnom listu. Smatramo da bi ovakva odredba u ovom predlogu zakona bila potpuno adekvatna da se na taj način ovakav problem reši. Nema potrebe da se zaista, kao što je predvidela Vlada da se u dva visokotiražna dnevna lista objavljuju ova rešenja koja su potrebna. Ima tu nekakvih odredbi koje su, da tako kažem, kompilacija nekakvih zakona, odnosno sistema koji funkcionišu u ovoj oblasti iz zemalja iz okruženja, a i iz Evrope, SAD i smatram da jetrebalo iskoristiti neka konkretna i kvalitetna iskustva koja postoje kada je reč o sprovođenju stečajnog postupka, preuzeti ono što valja i donekle popraviti predlog zakona koji je danas u skupštinskoj proceduri koji bi sutra trebalo da se reflektuje na ovaj i te kako veliki problem u Srbiji.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Skupštine amandman na član 135. podneo je Odbor za finansije. Da li neko želi reč? (Ne.) Amandman na član 136. podneo je Odbor za finansije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na redu je amandman Vlade na čl. 136. Neko želi reč? (Ne.) Na član 150. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Poglavlje 10. Zakona o stečaju govori o posebnim postupcima u slučaju dugotrajne nesposobnosti za plaćanje, gde se po službenoj dužnosti, da tako kažem, sprovodi stečaj nad preduzećima koja su obustavila sva plaćanja u neprekidnom trajanju od najmanje dve godine i da se, po prijemu obaveštenja o takvoj situaciji, to piše u stavu 4. člana 150. čije brisanje tražimo, donosi rešenje o pokretanju prethodnog stečajnog postupka u kome se utvrđuje i postojanje pravnog interesa poverilaca za sprovođenje stečajnog postupka. O čemu je ovde reč? U članovima 150, 151, 152, 153. i 154. govori se o ustanovljavanju stečajnog postupka tamo gde uopšte ne postoji ni predlog, ni saglasnost poverilaca da se ovakvo postupanje izvrši. Pitanje je - zašto se u ovom momentu, kada se radi reorganizacija pravosuđa, kada se ne zna ni ko će suditi, ni u kojim predmetima, ni u kojim sudovima, gotovo ni po kojoj nadležnosti, u čijem je uopšte interesu opterećivati sudove ovim postupcima, za koje ne postoji precizno definisan poverilac koji želi da se sprovede stečajni postupak i zašto bi uopšte sudovima nagomilavali posao koji nisu u stanju da urade? Da li je ovo alibi za neuspeh zakona, da ne bude posle da imamo mnogo pravnih lica, a već se u javnosti nagoveštavalo da ima mnogo takvih pravnih lica koja postoje samo na papiru? Da vam napravim analogiju sa Državnom revizorskom institucijom. Nadležnosti koje ona ima - da kontroliše mnoga pravna lica, počev od države, preko javnih preduzeća, svih onih koji sa njima posluju, svih onih koji sprovode javne nabavke u kojima učestvuje javni interes. Da li to nije jedan, navodno vešt, nedovoljno vešt pokušaj da kad nekome date mnogo posla, u stvari sebi stvarate alibi da tu instituciju nazovete neuspešnom ili da sam zakon ne bude sprovodiv zato što organi koji je trebalo da ga sprovode nisu mogli da ga sprovedu kako treba? Prvo, ne možete mi reći da je najveći problem u ovoj državi, kao što je u obrazloženju napisano, da treba automatski pokrenuti stečaje da bi brisali iz registra takva pravna lica. Zašto dozvoljavate da se registruju fantomske firme koje peru novac? Kome služe fantomske firme koje keširaju novac? Neka odgovore oni koji su dužni da na ovo daju odgovor, oni koji pišu zakone i registraciju u registru, oni koji kažu da ne može da se proverava istorijat firme koja zatvara jednu i gasi drugu ili da neko može za 200 evra, narkoman, bolesnik ili makar ko, da da svoju ličnu kartu i da bude lice na koje će se registrovati neka forma privrednog društva koja će poslužiti za pranje novca. To je prvi posao. Da li je najočiglednije da postoje firme koje ne rade? Da li je fizički očiglednije da u svim gradovima postoje započeta gradilišta, u strogim centrima gradova, gde se skupljaju noću lica i osobe da ne bi dozvolili vašoj deci da prođu pored takvih zgrada? Neko je u zenitu slave, moći ili nekih prečica kojima je došao do novca, dozvole ili parčeta atraktivnog građevinskog zemljišta u gradu, počeo da pravi, pao mu je prijatelj sa vlasti, nema više novca, upustio se u rizičan posao koji se nije završio sa uspehom i ostao je spomenik nekom brzom uzletu koji svima nama govori da prečice do novca završavaju mrakom u kojem neki ljudi završavaju, skitalice i narkomani.
Narodna poslanice, vreme koje je na raspolaganju poslaničkoj grupi je iskorišćeno. Na član 150. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 150. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 150, to je poglavlje koje se tiče posebnog postupka u slučaju dugotrajne nesposobnosti za plaćanje. U ime poslaničke grupe SRS podneli smo amandman na stav 1. ovog člana, kojim je zatraženo da se reči "dve godine" zamene rečima "180 dana", kako bi se taj rok smanjio u periodu od kada je pravno lice obustavilo plaćanje sa dve godine na šest meseci. Smatramo da je taj rok primeren i da, istekom tog roka, država mora preduzeti sankcije za neuredne platiše. Međutim, osnovni problem je taj što je celokupan Predlog zakona očigledno pravljen za državu sa tržišnom privrednom, a jasno je da kod nas još uvek postoji dosta firmi koje su u društvenoj svojini. Evidentno je da sva ta zadužena preduzeća moraju svoje probleme rešavati, pre svega sa bankama kreditorima, jer je očigledno da je to jedna zajednička i obaveza i muka. To bi jasno moralo da bude i stanovište države, odnosno da se, pre svega, problem koji postoji u srpskoj privredni rešava kroz proces i reprogramiranje dugova i određene finansijske konsolidacije. Prostora za to ima, ako ništa drugo bar kod visine bankarskih marži. Ima prostora i za sniženje kamata, za reprogram dugova i da se na taj način olakša teret privredi i da se time, praktično pomogne. Na ovaj način, jasno je da se namiruju obaveze prema državi, a ono što ostane, to je nešto drugo i na taj način se u ta tri koraka, onemogućavanjem prave reorganizacije preduzeća, nerazumnim porezima i doprinosima, odnosno stvaranjem uslova za likvidaciju, uništava sopstvene privreda. To je ono protiv čega se SRS apsolutno bori. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 151. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Član 151. stav 2. je u direktnoj vezi sa članom 150. stav 4. i to u onoj formalnoj vezi. Da je prihvaćeno brisanje tog stava 4. o sprovođenju prethodnog postupka stečaja po službenoj dužnosti, zaista bi trebalo brisati stav 2, gde je moguće podneti žalbu na to rešenje iz stava 4. Iskoristiću priliku da završim očiglednost pogrešnih postupaka onih koji navodno žele da uvedu red. Ako u obrazloženju za odbijanje ovih amandmana piše da ovakva lica, koja svojom dugotrajnom nelikvidnošću čine da se nelikvidnost širi u privredi uopšte, pitala bih državu - ko je danas najveći dužnik onima koji su za državu uradili najveće poslove? Najveći dužnik nisu preduzeća van onoga što se zove država, već naprotiv, država i njena javna preduzeća. Baš zbog toga smo morali da uzimamo nove garancije, nove kredite da, npr, preduzeću "Putevi Srbije" obezbedimo novac da izmire obaveze prema svojim izvođačima i podizvođačima i mnogima od onih čija imena još niste čuli, jer oni kažu - postoji Bog, pa država, a onog koga je moliti, nije ga ljutiti, pa ljudi o svojim pravima i potraživanjima ne žele mnogo ni da govore. Umesto da država očigledno započeta a nezavršena gradilišta, koja sam pomenula obrazlažući prethodni amandman, reši tako što će omogućiti ili lokalnim samoupravama ili doneti na nivou Republike neki zakon kojim će takve objekte, takva pravna lica likvidirati i naći način da vrati ulog koji su oni gradnjom u takvu zgradu dali ili bilo koju drugu formu pravednosti, ali da ne ostavi u centrima gradova spomenike...
Dva minuta. Zahvaljujem. Da li još neko želi reč. Na član 154. amandman je podnela grupa od 20 narodnih poslanika Poslaničke grupe Napred Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Fantastična prilika da radimo danas ono što gospođa Čomić traži od nas. Na sreću, govorimo ono što mislimo sami i uglavnom svi imamo najdobronamernije izjave i one su u smislu pravednosti jednake od božijih zapovesti do zakona koje donosimo. O svima nama najviše govore naša dela, naši učinci i zaključiću sa učincima ovog zakona. Gospodine Andriću, savetniče Dinkićev, ministre za stečaj, kad ste ovaj zakon pisali, zašto ste ostavili centar za stečaj van mogućnosti da bude smenjen u svojstvu stečajnog upravnika, da nad njim nema kontrole, kao što ga imaju stečajni upravnici inače. Da li taj centar za stečaj, nad kojim nema nadzora od strane stečajnog sudije, nema mogućnosti razrešenja kao stečajnog upravnika, sami odlučuju o postupku prodaje imovine velike vrednosti, u stvari treba da posluže realizaciji nečijih interesa i to uz novousvojeni zakon o planiranju i gradnji, gde je moguće pod određenim uslovima vlasnicima velikih ogromnih parcela i zemljišta menjati namenu do sada gradskog građevinskog zemljišta i omogućavati da se ono što je nepravno urađeno i nezakonito stečeno bukvalno plaćanjem ozakoni, poput onog starog instituta u katoličkoj crkvi da se svaki greh može oprati plaćanjem, jeste jedan od razloga zbog kojeg ste doneli ovaj zakon? To nije moja sumnja u domenu utiska, to su dosledno izvedena rešenja koja su eksplicitno sprovedena kroz ovaj zakon. Vama neka služi na čast, a nama će ovo biti prvi veliki posao da ove i ovakve zakone ukidamo i da kroz priču o pravednosti i o opštem interesu ne može da se podvede baš ono što je očigledan rad u interesu sasvim određenih ljudi. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? Na član 156. amandman je podnela Vlada. Neko želi reč? (Ne.) Na član 157. amandman je podnela Vlada. Neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142.stav 5. Poslovnika Narodne skupštine na član 158. amandman je podneo Odbor za finansije. Neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142.stav 5. Poslovnika Narodne skupštine amandman na naslov iznad člana 159. podneo je Odbor za finansije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 159. amandman je podnela Vlada. Neko želi reč? (Ne.) Na član 162. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Bojan Mladenović.
Zamolio bih samo nakon drugog minuta da me opomenete, jer ne želim da koristim vreme koje je rezervisano za poslaničku grupu. Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, u članu 162. stav 2. Predloga zakona predložio sam da se "60 dana" zameni rečima "30 dana". Amandmanom se predlaže pravno-tehnička korekcija kojom se smanjuje broj dana za produženje roka za podnošenje plana reorganizacije. Što se tiče spornih stečajeva u Srbiji, uvođeni su, pre svega, kako bi velika preduzeća, sa vrednom imovinom, jeftino dočekala preprodavce, tajkune, kako bi se na jedan brz i lak način enormno obogatili. Proviziju ili kajmak, kako ko, uzimali bi članovi stečajne mafije. Stečajni mafijaši, verovatno su najomraženiji likovi u mislima tzv. gubitnika tranzicije. Bivši i sadašnji radnici nekada bogatih firmi, listom im na dušu stavljaju teško breme da su oteli, obezvredili i prodali imovinu koju su generacije sticale. Potpisi Gorana Kljajevića i Delinke Đurđević, prvih sudija Trgovinskog suda, do trenutka hapšenja nalaze se na skoro svim neobično uvedenim i sprovedenim stečajima u Srbiji. Preduzeće bivše Jugoslavije "Ineks", nekad najmoćniji trgovinski lanac u ovom delu Evrope, RK Beograd, velika tekstilna industrija "Beko", gigant koji je imao lanac prodavnica ne samo u Beogradu, nego u celoj Srbiji, od "Beka" su živele hiljade i hiljade porodica, "Bim Slavija", građevinsko preduzeće "Rad", "C market", onda "Jugoeksport", lista vredna milijardi dolara, preduzeća su imala različite sudbine, pa se i danas nalaze u različitim položajima, odnosno u rukama. Jedno je ipak sigurno, sve firme koje nisu prodate biće u narednom periodu. "Ineks" je danas u stečaju, njegova najvrednija imovina, velika poslovna zgrada u ulici Kraljice Marije ili bivša 27. marta, kao i hotelski kompleks na Jadranu, RK Beograd nisu uvrštene...
Dva minuta. Da li još neko želi reč? Ako ne, na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine amandman na član 164. podneo je Odbor za finansije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 167. amandman je podnela Vlada. Neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142.stav 5. Poslovnika Narodne skupštine amandman na član 173. podneo je Odbor za finansije. Neko želi reč? (Ne.) Na član 204. amandman je podneo poslanik Bojan Mladenović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Bojan Mladenović.
RK Beograd nisu uvrštene u slučaj stečajne mafije, već se za njih vodi poseban postupak. Ipak bih istakao dve činjenice - njima su se bavile pomenute sudije i RK Beograd su prodate iz stečaja, kažu - za dobre pare, 360 miliona evra. Srećni kupac bio je Bajo Živanić. Radnici, i sami znamo, protestovali su nekoliko meseci u Pionirskom parku. Niko nije hteo da ih primi, niko nije hteo da ih sasluša, a na kraju su čak i štrajkovali glađu. "C market" kupio Miroslav Mišković, Slobodan Radulović, bivši direktor preduzeća, pobegao je pre toga, još početkom 2006. godine, u sunčanu Španiju. Prethodno je "C market" oštetio za 20-ak miliona evra. Šta se sve dešava u Srbiji? Tajkuni koji odluče da preotmu firmu, to su obično firme koje imaju veliku imovinu, budući da ne žele da plate tržišnu cenu preduzeća, jer je njegov osnovni cilj da preprodajom zaradi brzo i mnogo, tajkun nalazi insajdere u preduzeću, uglavnom nekog iz vrha i otkupljuje prava od poverilaca. Tajkun po pravilu sa tim preduzećem posluje od ranije, pa mu plasira repromaterijal sa naduvanim fakturama ili kratkoročne pozajmice sa zelenaškim kamatama. U nameri da preduzeće prezaduži, poslovodstvo potpisuje štetno ugovore i za tu uslugu dobija proviziju. Posle izvesnog vremena, kada firma usled narastanja obaveza postane prvo nelikvidna, a zatim nesolventna, tajkun poverilac pokreće stečaj da bi je jeftino preuzeo. Posle je najvažnije da taj isti tajkun ima svog predsednika suda, stečajnog sudiju i stečajnog upravnika koji radeći za proviziju vrše likvidaciju preduzeća.
Dva minuta. Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 205. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Bojan Mladenović.
Naravno, u svim ovim slučajevima ispaštaju pre svega radnici. Samo u „Ineksu“, u RK „Beograd“, bilo je zaposleno više od 40.000 ljudi. Cilj stečaja nije da se preduzeće likvidira, već da se zašiti od poverilaca, reorganizuje, obnovi privredna delatnost i da nastavi sa radom kako bi poveriocima vratili sve dugove ili poverioce pretvorili u akcionare tog preduzeća. Nažalost, stečajna mafija to neće, neće jer nema interesa za ozdravljenje preduzeća, oni grčevito brane svoje interese i plasiraju u javnost priču da je cilj stečaja likvidacija preduzeća. To je toliko glupo objašnjenje, kao kada bi hirurg rekao da je cilj operacije da pacijent umre. Međutim, godinama je stečaj najunosnije zanimanje u državi. Stečajni upravnici kolju bika od pola tone da bi za sebe ispekli šniclu od jednog kilograma. Pohlepa stečajne mafije je bila toliko velika da nisu dozvoljavali da u stečaju učestvuje iko drugi, nego njihovi poverljivi ljudi. Tako je dolazilo do apsurdnih situacija da su neki stečajni upravnici vodili po 64 stečaja u par godina, što je svetski rekord. Imamo i takve koji su u jednom trenutku vodili 25 stečajeva. Tajkun je čekao licitaciju da bi kupio imovinu bez radnika i bez bilo kakvih drugih obaveza, pošto su poverioci morali da se zadovolje mrvicama iz kupoprodajne cene. Kako je i tajkun poverilac, on glumi nezadovoljstvo da bi prevara bila što bolja. Tako je to funkcionisalo godinama uz prećutnu političku podršku pre svega ljudi na vlasti. Ništa Kljajević ne bi smeo sam da uradi da nije imao mentore u redovima koji su ga sada ostavili na cedilu. Kako je moguće da se iz stečaja proda koncept „Sartida“ za svega 23 miliona dolara, kada sama fabrika belih limova u Šapcu vredi 120 miliona dolara, a celi „Sartid“ preko 500 miliona dolara.
Dva minuta. Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 206. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Bojan Mladenović.
Napomenuo sam da je „Sartid“ vredan 500 miliona dolara prodat za 23 miliona dolara. Gde je nestalo 527 miliona dolara, koliko je otišlo iz Pensilvanije za plaćanje „Sartida“? Koji ministri su učestvovali u ovoj operaciji? Zašto ih danas ne hapse? Dug „Sartida“ u visini 1,7 milijardi dolara je ostao državi, kao i tužbe prevarenih stranih poverilaca. Zašto dug stranih poverilaca nije pretvoren u akcijski kapital? Tako bi se „Sartid“ privatizovao, a to su poverioci i tražili. Slučaj Brodogradilišta „Beograd“, koje je prodato iz stečaja za 13 miliona dolara, dok je njegova tržišna vrednost čitavih 270 miliona evra ili slučaj nekada najvećeg trgovinskog giganta na Balkanu RK „Beograd“, koje su namerno gurnute u stečaj, i da je stečajni upravnik tvrdio da su obaveze 134 miliona evra, a da je kapital svega 130 miliona evra, što je značilo da preduzeće treba odmah likvidirati. Preduzeća u stečaju, njihova procena iznosila je 833 miliona. Taj kapital je bio dovoljan da se pokriju svi dugovi prema poveriocima, da se isplate sve zaostale plate radnicima i da ostane kapital za upis akcija. Sličan slučaj je i sa „Centroslavijom“ Novi Sad, sa „Kluzom“, sa „Sport starom“, sa „Bekom“, „Vojin Popović – Novi Pazar“, „Vesna – Sjenica“ i mnoge druge firme koje su opljačkane. Što se tiče same afere stečajne mafije koja je pokrenuta i otkrivena 2006. godine, kada su uhapšeni Goran Kljajević, predsednik Trgovinskog suda u Beogradu, zatim sudija tog suda Delinka Đurđević, biznismen Sekula Pijevčević, braća Milinko i …
Dva minuta. Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Mladen Grujić podneo je amandman kojim predlaže dodavanje novog člana 207. u glavi 13. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Mladen Grujić podneo je amandman kojim predlaže dodavanje novog člana 208. u glavi 13. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, amandman na član 207. podneo je Odbor za finansije. Neko želi reč? (Ne.) Na član 207. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Bojan Mladenović.
Stao sam kod pohapšene braće, Milinko i Miko Brašnjević, suvlasnici firme „Ekoprodukt“, Jelica Živković, bivša direktorka Poštanske štedionice, advokati Nemanja Jolović i Jasmina Kojić-Pavlović. Kao organizatori kriminalne grupe označeni su Kljajević, Jolović, Pijevčević, Milinko Brašnjević, Jelica Živković, ali i Slobodan Radulović, bivši direktor „C marketa“, koji je u bekstvu, za kojim je raspisana međunarodna poternica. Tokom istrage spisak osumnjičenih je rastao, ali je lista krivičnih dela koja su im pripisana u specijalnom tužilaštvu rekli su da postoje Nijagarini vodopadi dokaza protiv ove grupe i da za to neće biti potrebno da neko od članova dobije status svedoka saradnika. U oktobru 2006. godine podignuta je optužnica na 181 strani, najveća ikada napisana u istoriji srpskog pravosuđa. Suđenje je počelo 22. januara 2007. godine pred većem sudija Dušana Vojinovića. Optužnicu zastupa zamenik specijalnog tužioca Branislav Živković, koji je najavio da tokom suđenja treba saslušati 250 svedoka, izvesti 1000 materijalnih dokaza i obaviti 10 veštačenja. Optuženi su, kako je navedeno, od oktobra 2004. godine, pa u narednih godinu dana, nezakonitim radnjama prisvojili više od 50 miliona evra. Od toga je samo iz „C marketa“ nelegalno prisvojeno 20 miliona, a iz Poštanske štedionice oko 14 miliona evra. Optuženima se na teret stavlja da su otuđili više preduzeća koja su bila u stečajnom postupku – „Beko“, GP „Rad“, „Ineks“, „Intereksport“, „Komel“, „Invest zavod“, „Beogradski eskontni centar“, kao i privatizaciju „C marketa“, firme u kojoj je direktor bio odbegli Slobodan Radulović. Kljajević je, pored ostalog, optužen da je zloupotrebio svoju funkciju da bi Radulović uspeo da kupi „C market“. Za kraj bih rekao da su svi radnici ovih firmi i preduzeća ostali bez posla, ostali bez primanja, ostali bez prava na lečenje, ostali su na ulici. Država nije stala iza njih. Država nije stala da ih zaštiti, stala je iza pojedinaca kojima je omogućeno da se na brz, na lak način enormno obogate u veoma kratkom roku. Hvala.
Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 208. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine amandman na član 212. podneo je Odbor za finansije. Neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnica predlagača želi završnu reč? (Ne.) U tom slučaju, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 26. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O AGENCIJI ZA LICENCIRANjE STEČAJNIH UPRAVNIKA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milorad Buha, Gordana Pop-Lazić, Dušan Marić, Marina Toman, Vjerica Radeta, Sreto Perić, Milan Avramović, Momir Marković, Milan Škrbić, Boris Aleksić, Dejan Mirović, Bojan Mladenović, Radiša Ilić, Mirko Munjić i Vladan Jeremić. Primili ste izveštaj Odbora za finansije i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 142. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, podneo sam amandman na član 1. stav 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama zakona o Agenciji za licenciranje stečajnih upravnika i predložio da se posle reči "propisima o javnim agencijama" dodaju reči "i drugim pravnim propisima". U obrazloženju ovog amandmana naveo sam da se predlaže pravno-tehnička korekcija, koja je potpuno pravna formulacija kojom se proširuje okvir pravne regulative. Pravni propisi kojima se reguliše poslovanje državnih organa su homogeni i heterogeni, a ograničavajući pravne akte na smo jedan pravni propis predlagač zakona je učinio pravni presedan. Vlada je u odgovoru na ovaj amandman iznela sledeći stav – amandman se ne prihvata iz razloga što prema članu 7. Zakona o javnim agencijama, osim tog zakona, agencije primenjuju u svom radu i druge propise. Upravo ono što sam i predložio. Pored toga predloženi amandman nije pravno-tehničke sadržine, kako se navodi u obrazloženju amandmana narodnog poslanika, već predstavlja materijalnu normu kojom se menja suština i sadržaj ovog člana, a izraz – pravni propisi nije u skladu sa zakonodavnom, pravnom tehnikom. Evo kontradiktornosti u stavu Vlade, s obzirom da se i u prvoj rečenici ovog obrazloženja kaže – da pored Zakona o javnim agencijama, agencije primenjuju u svom radu odredbe drugih propisa. Stvarno nije rečeno – pravnih, ali ne znam o čemu se drugom radi nego o pravnim propisima. Ono što je bitno naglasiti, vrlo kratko ću u okviru ova dva minuta, ako imam još vremena, pogrešna je koncepcija Vlade, jer ona ne radi na unifikaciji pravnih propisa, već razbija pravni sistem donoseći određene propise koje izvede iz materijalnog zakona. Materijalni zakon u ovom slučaju je Zakon o stečaju, odnosno stečajnom postupku, a iz njega se izvodi donošenje drugog pravnog propisa – formiranje Agencije o licenciranju stečajnih upravnika. Predlog SRS je da se izvrši unifikacija, onako kao što to normalne i savremene države rade, odnosno savremena zakonodavstva koja koriste unificirane oblike. Znači, u materijalnom zakonu se formira agencija. Ovako imamo tri tipa. Imamo određene zakonske propise koji su materijalna osnova i formiraju agencije, druge propise u kojima imamo samo materijalni propis koji otvara mogućnost za formiranje agencija i treći model, da formiramo samo agencije. Unificirajte ovo. Mislim da je vreme da se to napravi. To ovog trenutka ne možete učiniti, jer ste predložili već ovaj zakon, ali koristite ovo što vam sada kažem, na šta vam ukazuje SRS, da pristupimo unifikaciji pravnih propisa.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Iskorišćeno je minut i 15 sekundi od vremena poslaničke grupe. Preostalo je još 15 sekundi. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Marina Toman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
U ime SRS podneo sam amandman na član 2. stav 3. Predloga zakona i predložio da se on briše. Naime, u članu 2. stav 3. materijalnog zakona stoji – poslove iz stava 1. tačka 1, 2. i 4. i stava 2. tačke 1. ovog člana Agencija obavlja kao poverene poslove. U obrazloženju svog amandmana naveo sam da se amandmanompredlaže brisanje ovog člana, jer niko ne poveravanje obavljanje ovih poslova agenciji. Agencija obavlja poslove koji su utvrđeni u Zakonu o stečaju i zakonom za licenciranje stečajnih upravnika. Ovi poslovi su izvorni i pravno utvrđeni kao poslovi agencije. Nijedan drugi državni organ nema zakonska i neka druga pravna ovlašćenja da bi mogao preneti obavljanje tih poslova agenciji. U obrazloženju Vlade što se amandman ne prihvata stoji da je Zakon o javnim agencijama predvideo koji se poslovi državne uprave mogu poveriti javnim agencijama, te je u članu 2. stav 3. Predloga zakona izvršeno samo usklađivanje postojeće norme sa članom 3. postojećeg Zakona o javnim agencijama. Začuđuje izjava, odnosno stav Vlade, s obzirom na okolnost da je ovo ne izvedeno, ne nego izvorno pravo agencije. Nema ni potrebe poveravati, a nema ni na temelju koje zakonske osnove, s obzirom da je Zakon o stečaju agenciji dao sva prava i u svimnadležnostima agencije nema poverenih poslova. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
U ime SRS podneo sam amandman na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za licenciranje stečajnih upravnika i u članu 3, odnosno prema predlogu u novom članu 3a. stav 2. tačka 1. reči – uvid i analizu, zameniti rečima - kontrola ažurnosti. Naime, ovim amandmanom predložio sam pravno-tehničku korekciju, čiji je cilj se ukaže na pravni smisao stručnog naziva, jer se odredbom člana 3. govori o stručnom nazivu. Agencija ne može vršiti naknadnu analizu izveštaja, naknadno vršiti korekcije izveštaja ili preduzeti druge pravne radnje. Agencija može vršiti kontrolu ažurnosti podnetih izveštaja. Stečajni upravnik mora izvršavati naloge stečajnog sudije i poštovati date rokove koji su sastavni deo drugih naloga u stečajnom postupku. Analizu izveštaja, koje podnosi stečajni upravnik vrši se u stečajnom postupku od strane stečajnog sudije i lica koje učestvuje u stečajnom postupku. Nemam vremena da pročitam obrazloženje Vlade. Samo kratko ću da upoznam javnost sa inicijativom koju imaju radnici „Holdinga Zorka“ iz Šapca, koji su već mesec i po dana u ozbiljnom štrajku. Međutim, od ponedeljka u 12 časova kreću u štrajk glađu i pozivam sve državne organe, s obzirom da je ovaj predmet bio razmatran na sednici Odbora za industriju, gde smo zatražili od Vlade, Ministarstva finansija, Ministarstva rada i socijalne politike i Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja da se pomogne ovom preduzeću i radnicima kojima su uskraćena osnovna prava, pravo na zaradu i pravo na doprinose iz socijalnog i drugo osiguranja. Zbog toga još jednom koristim ovu priliku da ih pozovem da se uozbilje, da izađu u susret ovoj grupaciji radnika, s obzirom da su pretrpeli ozbiljne štete. Imaju izvršene sudske presude, koje nažalost država ne izvršava. Zgodna je prilika da to učinite do ponedeljka, u protivnom radnici kreću u štrajk. Hvala vam.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanica Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, stav SRS o postojanju Agencije za licenciranje stečajnih upravnika poznat je još iz vremena kada je ustanovljena ova agencija pre četiri i po godine i kada smo govorili o tom zakonu, ali nažalost ta agencija postoji a mi ne znamo šta je ta agencija uradila za sve ovo vreme, s obzirom da nam je Dinkić pričao da su stečaji vođeni veoma loše, da ovaj zakon nije dobar, da nije dobra agencija, da nisu dobri licencirani upravnici. Opet treba da govorimo o nekom direktoru Agencije kome u zakonu dajete nadležnosti koje nikako ne može da ima. Ne može da ima duplirane nadležnosti, s obzirom da on rukovodi agencijom i onda ne može učestvovati u drugim poslovima koji su imperativno u nadležnostima nekih drugih organa, ali vi ste to u ovom planu predvideli. Juče sam govorila o licenciranju stečajnih upravnika i pokazivala sam ovde, odnosno čitala sam deo testa za polaganje stručnog ispita za stečajne upravnike koji je, opet podsećam, kao ono kad u vicevima o ludnicama daju ljudima da sipaju vodu rešetom, tako su ozbiljna pitanja i u ovom testu, pa podsećam da ovi Dinkićevi stečajni upravnici postaju stečajni upravnici ako, između ostalog, odgovore na pitanje pod brojem 13, a to pitanje je – ako strani predstavnik može da se obrati trgovinskom sudu, pa su mogući odgovori: 1. preko ministarstva pravde, 2. preko ministarstva privrede, 3. preko ministarstva inostranih poslova državne zajednice i 4. neposredno.
Istekla su dva minuta. Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić.Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, prosto je neverovatno da je na zakon o stečaju podneto 96 amandmana, 18 amandmana na zakon o licenciranju stečajnih upravnika i da se niko, ni po jednom amandmanu, od strane onih koji je trebalo, od strane predlagača Vlade, da se pojavi, bar jedan, i da kaže – džabe ste krečili, to vam ništa ne valja, ili bilo šta. Kakvu poruku, gospodo iz Vlade, vi šaljete ne građanima Srbije, nego i onima koji stručno treba da sprovedu ovaj zakon, odnosno da probaju od onog što je ostalo, a što ste vi uništili u prethodnom periodu, da pokušaju, jer, posle stečaja, videli ste, stečaj se provodi bankrotstvom ili reorganizacijom ili oživljavanjem. Kakvu poruku? Nikakvu. Ovo meni pre liči na ono – karavani prolaze, a oni ćute. Zbog čega ćutite? Da vam nije ovo previše kasno? Da ne predlažete, možda, ubrzanje procesa privatizacije, kako bi ono malo što je ostalo mogli da ščepate i otmete od građana Srbije? Predložio sam da se u članu 3, koji je nov i dodat, a ovde se govori o novim organima, o potrebi za boljom kontrolom stečajnih upravnika, i to posle toliko vremena, posle toliko provedene privatizacije vi ste se setili da bi stečajni upravnici mogli i trebalo malo da se kontrolišu, znači, ja sam predložio da se u članu 3b, posle stava 5. doda još jedan stav, gde se predlaže da se drugostepeno disciplinsko veće, sastavljeno od tri člana, i sastav i struktura tog veća još doda, da bi se onima koji podležu primeni ovog zakona u odnosu na kojeg će se primenjivati ove sankcije, a koje su prosto neverovatne – opomena, javna opomena, novčana kazna ima smisla, oduzimanje licence stečajnim upravnicima takođe ima smisla, ali ovo što predstavnici Vlade rade, nema smisla.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, otprilike je ovo tačka na sve ono što ste do sada radili. U stavu 5. ovog člana 3, krstili ste ga kao 3g, kaže se: „Na izveštaj supervizora iz stava 4. ovog člana podnosilac pritužbe ima pravo prigovora u roku od tri dana“. O čemu se zapravo radi? Prigovor može podneti agencija, može podneti direktor agencije, a može podneti i treće lice. E, gospodo, treće lice su svi oni koje ste opljačkali kroz „burazersku privatizaciju“. Sada neki radnici, kojima ste oteli sve što su sticali godinama, u svojstvu trećeg lica podnesu zahtev za ispitivanje izveštaja supervizora, jer vrana vrani oči ne vadi, važno je da su iz iste branše, odnosno supervizor je došao, kontrolisao i konstatovao da nema prevare, nema krivičnih dela, nema nepravilnosti u radu. Vi imate onda tri dana da podnesete prigovor. Naravno, ja sam tražio da to bude barem osam dana, da pročitate šta je sve to supervizor napisao, čime je sve to pohvalio, pošto nije tražio disciplinsku odgovornost. Kaže da je tri dana dovoljno, u odgovoru zašto moj amandman nije usvojen. Simptomatično je i ovo. Kaže – o prigovoru iz stava 5. ovog člana odlučuje direktor agencije rešenjem. Opet tu vrana vrani oči ne vadi. Rešenje iz stava 6. ovog člana je konačno i protiv njega se ne može pokrenuti upravni spor. Dakle, kroz ovaj član 3g vi ste završili kompletnu papirologiju. Pripremili ste da ono što ukradete niti može neko da vam prigovori, a ako, ne daj bože, traži analizu izveštaja onoga koga ste poslali da zatvori papirologiju, onda će direktor koji je iz istog jata, iz istog gnezda, po stavu 5. odlučivati, a po stavu 6. njegovo rešenje je taman ko sveto pismo, zacrtano, i protiv njega nećete moći nikakve mere da preduzmete. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 3. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za licenciranje stečajnih upravnika. Ovim članom se tretira visina kazni u slučaju lakših povreda dužnosti stečajnog upravnika na osnovu izveštaja supervizora. Amandmanom SRS se predviđa povećanje kazne za stečajne upravnike i to do 150.000, umesto predloženih maksimalnih 100.000 dinara. Zašto? Dobro je poznato, a imali smo priliku da čujemo i u načelnoj raspravi, ali i u medijima, do kog su stanja došla mnoga preduzeća u Srbiji, upravo zahvaljujući stečajnim upravnicima koji su za taj svoj uspešan rad dobijali takve bonuse, odnosno nagrade, od kojih bi se običnom čoveku zavrtelo u glavi. Iza njih je uvek ostajala pustoš i nepravično namireni radnici. Šta se smatra pod lakšom povredom dužnosti u smislu ovog zakona? Šta su to manji propusti? Povrede propisa i nepravilnosti koje skupo mogu da koštaju i državu i radnike. I najmanja nepravilnost u radu, još ako se i ponavlja, treba da bude signal za neke druge organe koji bi se bavili analizom rada stečajnih upravnika. Biti stečajni upravnik može biti, a to i jeste, veoma unosna delatnost. To znamo iz slučaja Moldovan, ovde mnogo često pominjanog, ili iz slučaja stečajnog upravnika koji je za zaslužan i samopregoran rad po slovu zakona dobio milionske sume. U njegovu biografiju upisana su mnoga beogradska preduzeća, među kojima su „Robne kuće Beograd“, a mi znamo kako se sve to završilo, ali, isto tako, vrlo dobro znamo zašto tek sada menjate, odnosno donosite zakone koji regulišu stečaj i rad stečajnih upravnika – zato što ste odradili sve glavne poslove ispod žita, sumnjivom prodajom imovine preduzeću u stečaju. Evo kako to zvuči: „Beko“, „Rad“, „Slavija“, „C market“, „Geneks“, „Robne kuće Beograd“, „Sartid“ itd.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić.
Ovlašćena lica za vršenje stručnog nadzora po predlogu ovog zakona su supervizor, disciplinsko veće i direktor agencije. Tako po članu 36. predloga ovog zakona disciplinsko veće je organ sastavljen od pet članova i njegov sastav i način imenovanja bliže određuje upravni odbor agencije, a supervizor, takođe, po ovom članu ne može biti član disciplinskog veća u predmetu u kome je vršio stručni nadzor. Mi smo ovim amandmanom tražili da se na rešenja kojima direktor agencije oduzima licencu stečajnog upravnika, dakle, u jednom slučaju, kao i u drugom slučaju gde se ovaj briše iz evidencije, dakle, iz imenika stečajnih upravnika, može uložiti žalba u roku od osam dana od dana prijema rešenja. Zbog čega se ovotraži? Traži se zbog toga da bi u pojedinim slučajevima, koji su posebni i specifični, mogla biti u drugom stepenu preispitana odluka direktora agencije. Direktor agencija ima dosta velika ovlašćenja i treba dozvoliti mogućnost da se u pojedinim slučajevima njegove odluke stave pod određenu lupu kontrole nekog drugog organa. Svako drugo rešenje dovelo bi do određene samovolje i zloupotrebe prava, ali obzirom da mi svakodnevno vidimo da ova vlast vrši zloupotrebu prava, ja zaista nemam nikakvih iluzija u pogledu prihvatanja ovog amandmana. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podneo u ime poslaničke grupe SRS odnosi se na član 3. i ovaj 3z. stav 2. gde se reči „ministar nadležan“ zamenjuju rečima: „ministarstvo nadležno“. To je jedan od principijelnih stavova SRS i pokušaja da se amandmanom praktično uskrati pravo ministru kao pojedincu na donošenje posebnog pravnog propisa, a da se shodno odredbama Ustava i drugih zakona to prenosi na nadležan državni organ, a to je naravno ministarstvo koje je nadležno za poslove stečaja. Međutim, amandman nije prihvaćen. Inače, pominjao sam već koliko je stečajeva, odnosno stečajnih upravnika u zemljama u okruženju. Srbija ima to regulatorno telo u oblasti stečaja, znači, Agencija za licenciranje stečajnih upravnika. Poznat je naš stav vezano za agencije, a samim tim i za Agenciju za licenciranje stečajnih upravnika. Ono o čemu bi trebalo posebno povesti računa ovom prilikom jeste da stečajni upravnici, kao osobe koje sprovode ovaj postupak, pre svega, moraju da budu i te kako kvalifikovane za ovo, uz uslove koji se tiču visoke stručne spreme, radnog iskustva, položenog stručnog ispita itd. i neophodno je ispunjavanje i drugih obaveza. Inače, u Srbiji je već od 2005. godine, kada je izdata prva licenca, najviše tu diplomiranih ekonomista, ali bez obzira na sve to, postoje nekakve manjkavosti i u ovom predlogu zakona, pogotovo i u Predlogu zakona o stečaju i ranije stečajnom postupku, pa smo bili svedoci mnogih nepravilnosti u svemu tome. Sad dok sam dolazio do sale setio sam se i slučaja Trgovinskog preduzeća „ Jedinstvo“ u Mladenovcu, koje je punih devet godina u stečaju, a dešava se, recimo, da sada ''zastupamo'' stečajnog upravnika da se skoro prodaje jedna imovina, odnosno plac u samom centru grada, a da se pri tom ne namiri poverilac, jedan od najvećih iz SO Mladenovac. Dakle, to su neki propusti na koje treba ukazati. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnica predlagača želi završnu reč? (Ne.) U tom slučaju, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima, a pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Obaveštavam Narodnu skupštinu da za danas završavamo rad i rad nastavljamo u utorak, 8. decembra 2009. godine, u 10, 00 časova, raspravom u pojedinostima o 27. tački dnevnog reda – Predlog zakona o žigovima. Hvala vam.