Poštovani narodni poslanici, otvaram sednicu Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije. Prema službenoj evidenciji današnjoj sednici prisustvuje 187 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju: predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Uručena vam je ostavka Ratomira Vica, na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije povodom razmatranja ove ostavke, sa predlogom da Narodna skupština, na osnovu člana 102. stav 1. tačka 2. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje prestanak mandata narodnog poslanika Ratomira Vica, danom podnošenja ostavke. Saglasno članu 102. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora, konstatuje da je prestao mandat, pre isteka vremena na koje je izabran, narodnom poslaniku Ratomiru Vicu, izabranom sa izborne liste Socijalistička partija Srbije, Jugoslovenska levica, Nova demokratija - Slobodan Milošević, u Izbornoj jedinici 24. - Prokuplje, danom podnošenja ostavke. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije na upražnjeno poslaničko mesto koje pripada izbornoj listi Srpske radikalne stranke - dr Vojislav Šešelj. Uručen vam je izveštaj Republičke izborne komisije o izboru narodnog poslanika u Izbornoj jedinici 9 - Novi Sad, radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izveštaj Administrativnog odbora, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnog poslanika, sa predlogom da Narodna skupština konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Vučeti Toškoviću, izabranom sa izborne liste Srpske radikalne stranke - dr Vojislav Šešelj, u Izbornoj jedinici 9 - Novi Sad. Na osnovu izveštaja Republičke izborne komisije i izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 30. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Vučeti Toškoviću. Čestitam narodnom poslaniku Vučeti Toškoviću na izboru. Potrebno je da Narodna skupština donese odluku o narodnim poslanicima na stalnom radu u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Uručen vam je Predlog odluke, koji je podneo Administrativni odbor. Otvaram jedinstveni pretres. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne želi.) Da li neko od narodnih poslanika želi reč? (Ne želi.) Pošto se niko ne javlja za reč, zaključujem jedinstveni pretres. Molim narodne poslanike da, radi utvrđivanja kvoruma, ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog odluke o narodnim poslanicima na stalnom radu u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Za 210, protiv niko, uzdržanih dva, nije glasalo četiri, ukupno je prisutno 216 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, usvojila Predlog odluke o narodnim poslanicima na stalnom radu u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Podsećam vas da je Prvo vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 1999. godini sazvano na zahtev Vlade Republike Srbije, saglasno članu 79. stav 3. Ustava Republike Srbije i članu 162. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, sa utvrđenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste videli, Vlada je za ovo zasedanje utvrdila samo jednu tačku dnevnog reda, i to: Aktuelna pitanja na rešavanju problema na Kosovu i Metohiji i stavovi Međunarodne zajednice. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – AKTUELNA PITANjA NA REŠAVANjU PROBLEMA NA KOSOVU I METOHIJI I STAVOVI MEĐUNARODNE ZAJEDNICE Molim profesora dr Ratka Markovića, potpredsednika Vlade Republike Srbije, da podnese uvodno izlaganje.
Gospodine predsedniče, gospodo narodni poslanici, današnju sednicu Narodne skupštine tražila je Vlada Srbije, sa tačkom dnevnog reda na koju se svodi drama svekolike Srbije, u kojoj je sadržano njeno biti ili ne biti. Svi znamo da je reč o sudbini Kosova i Metohije, tog duhovnog zavičaja Srbije. Kosovo i Metohija je žila kucavica čitave nacije od koje se napajaju životom svi delovi te nacije podjednako. Kosmet organski pripada Srbiji. Bez njega Srbija ne samo da nije cela, nego ona nije ni živa. Otuda potiče ono što stranci teško mogu razumeti, tolika i takva vezanost Srba za Kosovo i Metohiju. Vlada Srbije postala je adresana koju se obraćaju najveći moćnici savremenog sveta, političari, pojedinci, predstavnici država, čitave političke i vojne organizacije država sa jednim zahtevom, da se odazove pozivu takozvane Kontakt grupe i uzme učešće u pregovorima o Kosovu i Metohiji na osnovu principa i elemenata koje je utvrdila ta ista Kontakt grupa. Reč je o vrsti odluke čiji donosilac, bez obzira na ustavnu podelu nadležnosti, može biti samo narod neposredno, a ne organ izveden iz predstavništva naroda. Ali, kako živimo u vremenu u kojem je državna suverenost više faktičko nego pravno pitanje, u kojem je suveren onaj koji ima više snage i ko je jači, Vlada Srbije, stešnjena rokom za odgovor od svega sedam dana, jedino što može učiniti, a da koliko-toliko uvažava načelo narodne suverenosti, je da donošenjem odluke o pitanju koje je njoj postavljeno prepusti narodnom predstavništvu. Ipak, njen ustavni položaj obavezuje Vladu Srbije da pred narodnim predstavnicima izloži svoj komentar akata, koje je u vezi sa kosmetskom krizom doneo deo međunarodne zajednice oličen u Severoatlanskom savezu i u Kontakt grupi. Ono što prvo pada u oči je da je NATO pre sastanka Kontakt grupe, ne znajući za njene zaključke i principe i elemente za rešavanje kosmetske krize koje je usvojila dan kasnije, otvoreno zapretio Jugoslaviji agresijom kako se njegov generalni sekretar izrazio: "potpunom podrškom nedonetih odluka Kontakt grupe u vojnom pogledu". I, pre nego što je Kontakt grupa isto odlučila, Savet NATO je 28. januara ove godine saopštio da organi u Beogradu i predstavnici kosmetskih Albanaca moraju da se saglase sa predlogom koji će dati Kontakt grupa o prelaznom rešenju u vremenskom roku koji će biti utvrđen. Istu stvar NATO je ponovio 30. januara ove godine, pošto je Kontakt grupa 29. januara ove godine donela osnovne odluke u vezi sa kosmetskom krizom. Tada je NATO izrazio spremnost: "da deluje i ne isključuje ni jednu opciju, kako bi obezbedio puno poštovanje zahteva međunarodne zajednice od obeju strana na Kosmetu, kao i da dá punu podršku strategiji Kontakt grupe o pregovorima o privremenom političkom rešenju, koji treba da budu okončani u utvrđenom vremenskom okviru, te da obe strane moraju da prihvate pozive da se započnu pregovori u Rambujeu do 6. februara 1999. godine i da se okončaju u utvrđenom vremenskom okviru. Savet NATO se u tom cilju saglasio da generalni sekretar NATO može da naredi vazdušne udare protiv ciljeva na teritoriji Jugoslavije. Savezna vlada je dala pravu kvalifikaciju ovog "poslednjeg upozorenja" generalnog sekratara NATO, da je to otvorena i jasna pretnja agresijom Saveznoj Republici Jugoslaviji kao suverenoj i nezavisnoj zemlji i istovremena povreda izričete odredbe Povelje Ujedinjenih nacija o nadlženosti Saveta bezbednosti Ujedinjenih nacija. NATO je time ne samo ignorisao suverenitet i celovitost jedne nezavisne države, nego i čitav međunarodni pravni poredak, kojim su regulisani odnosi između država u međunarodnoj zajednici država. Pred ovim pretnjama, bez obzira na snagu onog ko ih čini, mi nećemo ustuknuti. Svesni smo da branimo svoje, da ne posežemo za tuđim i u tom stavu smo kao narod i država jedinstveni i odlučni. Paradoksalno je da neko, ko se izjašnjava za mirno rešenje, predočava vazdušne udare kao sredstvo za postizanje mirnog rešenja. I u aktu Kontakt grupe ima ocena, koje se ne mogu prihvatiti. Kontakt grupa uporno prećutkuje poreklo kosmetske krize. Ona leži u višedecenijskom separatizmu kosmetskih Albanaca, čiji je krajnji cilj otcepljenje Kosmeta od Jugoslavije, a krajnje sredstvo, za kojim su posegli radi njegovog ostvarivanja, je terorizam. Zatvaranje očiju pred istinom je i upućivanje poziva, kako u aktu Kontakt grupe stoji, obema stranama za političko rešenje kosmetske krize. Taj poziv trebalo je uputiti onom ko je dosad odbijao takvo rešenje, ko mu je bio stalna opstrukcija i ko je pokušavao da metodom etničkog čišćenja i zaposedanja teritorije oružanim putem stavi državu pred svršen čin i ojača svoj položaj u neminovnim budućim političim pregovorima. Uprkos takvoj istini, pretnje zbog odbijanja pregovora radi iznalaženja političkog rešenja upućivane su samo državi, čija je delegacija uzaludno odlazila na zakazane pregovore. U tom smislu apel Kontakt grupe, podjednako upućen obema stranama za političko i mirno rešenje kosmetske krize, može se oceniti licemernim. Neodrživa je i ocena Kontakt grupe, po kojoj se izjednačava odgovornost za stanje na Kosmetu državnih organa i terorista. I više od toga, Kontakt grupa legalne akcije državnih organa naziva u svom dokumentu represijom nad civilima, aterorizam u svim oblicima - napadi, atentati, otmica - naziva provokacijom. Uopšte, neprihvatljivo je što Kontakt grupa izjednačava teroriste, oličene u takozvanoj Oslobodilačkoj vojsci Kosova i državne organe. Državni organi uspostavljaju i čuvaju bezbednost građana, a teroristi je narušavajui suspenduju, radi ostvarivanja političkih ciljeva. Kontakt grupa nigde ne ocenjuje suštinu delatnosti takozvane Oslobodilačke vojske Kosova, koja je čisti terorizam, i u skladu s tim ne preduzima prema njoj mere kao prema drugim terorističkim organizacijama u svetu, nego je, naprotiv, izjednačava sa legalnim državnim organima, nazivajući je isto kao i njih - strana. Štaviše, ocene i stavovi dela međunarodne zajednice u vezi sa delovanjem legitimnih i legalnih državnih organa Srbije i Jugoslavije predstavljaju direktnu podršku albanskom terorizmu. Time je, posebno vojsci i policiji, onemogućeno da reaguju na adekvatan način, kao što bi to vojske i policije činile usvim državama u svetu u sličnim situacijama. Na istoj liniji je i ponovno prejudiciranje u dokumentu Kontakt grupe montiranog događaja u selu Račak, kao masakra nad kosmetskim Albancima, civilima, kao i prejudiciranje krivice Vojske Jugoslavije i MUP zahtevomza suspenziju onih koji su u tim akcijama učestvovali. Iako smo kao država u više navrata izrazili spremnost da sarađujemo sa međunarodnim krivičnim tribunalom, mi nikada nećemo biti spremni da pod vidom saradnje lišimo legalne državne organe njihove isključive nadležnosti. Kada je reč o sadržini samih političkih rešenja, koja predlaže Kontakt grupa, tu naša pozicija ostaje nepromenjena. Ona je izložena u dokumentu pod naslovom "Zajednički predlog sporazumao političkim okvirima samouprave na Kosovu i Metohiji", koji je proizašao iz razgovora državne delegacije sa predstavnicima svih nacionalnih zajednica, iza kojih je stalo najmanje 600.000 građana Kosmeta, uključujući i Albance koji su za mir i ravnopravnost svih nacionalnih zajednica. Najpre, zahtev Kontakt grupe za "značajnom autonomijom" ili "visokim stepenom autonomije" za Kosmet ne samo da u daljim pregovorima ne može dovesti do nezavisnog Kosova i Metohije, niti do statusa treće federalne jedinice, nego takva autonomija ne može značiti kidanje pravnih, političkih i ekonomskih veza sa Srbijom. Polazna teza o teritorijalnom integritetu Jugoslavije, za šta se zalaže Kontakt grupa, znači upravo da se Kosovo i Metohija ne može izvesti iz Srbije, jer je ono u Jugoslaviji zato što je Srbija u Jugoslaviji. Teza o teritorijalnom integritetu Jugoslavije pada, takav teritorijalni integritet je samo nominalan, ako je Kosovo i Metohija korpus separatum u okviru Jugoslavije, na šta vuče i odredba o neophodnoj saglasnosti Kosova i Metohije, kada je u pitanju promena njegovih granica i proglašenje vanrednog stanja.Sve su to elementi suverenosti tog prostora. Kosovo i Metohija može svoj autonomni status ostvarivati jedino u okviru Srbije. Drugačije, suverenitet Srbije i Jugoslavije je ograničen, uprkos deklarativnom izjašnjavanju o njemu kao polaznom principu. Bilo ko da učestvuje u pregovorima o Kosovu i Metohiji, ma kako oni bili koncipirani, ne može pristati na rešenje koje znači ograničavanje državnog suvereniteta i povredu teritorijalnog integriteta zemlje. Ni isticanje principa i elemenata Kontakt grupe za rešenje krize na Kosovu i Metohiji van domašaja pregovora, ni pretnja NATO agresijom ne mogu biti razlog za odustajanje od za nas neprikosnovenog principa očuvanja državnog suvereniteta i teritorijalnog integriteta. To je za nas princip van domašaja pregovora. Niko, ma ko predstavljao Srbiju i Jugoslaviju, ne sme ni pod kojim izgovorom, u bilo kom obliku pristati na ograničavanje njihovog državnog suvereniteta i teritorijalnog integriteta. Ni na koji način shvaćena "značajna autonomija", niti "visok stepen samouprave" ne može podrazumevati da organi Kosmeta izvorno i isključivo obavljaju državne funkcije kao što su policija, sudski sistem, porezi, kao i da institucionalno učestvuju u obavljanju nadležnosti federacije. Takve funkcije proizilaze iz imperijuma svojstvenog jedino suverenim državama. Neprihvatljiva je diskriminacija drugih nacionalnih zajednica u ponuđenim rešenjima za Kosovo i Metohiju, tako što se njihovi interesi svode na priznavanje legitimnih prava od strane Kontakt grupe i na obećanje da će se Kontakt grupa zalagati "da se obezbedi da njihovi interesi potpuno budu uključeni u rešenje". Ovakav pristup ne odgovara ni međusobnoj ravnopravnosti svih nacionalnih zajednica, ni ukupnom broju pripadnika drugih nacionalnih zajednica na Kosovu i Metohiji. Nipošto se ne mogu lišiti učešća u dijalogu oni subjekti, čijeg se položaja taj dijalog tiče. Pravo političko rešenje za Kosovo i Metohiju je samo ono koje isključuje majorizaciju od strane većinske albanske nacionalne zajednice. Majorizacija rangira pripadnike nacionalnih zajednica na one, koji su punopravni i na one, koji su obespravljeni. Majorizacija na Kosovu i Metohiji pod Ustavom iz 1974. godine nas je i dovela dovde gde smo sada. Ona je proterala sa Kosova i Metohije preko 500.000 Srba. Najpouzdaniji put etničkog čišćenja Kosova i Metohije od nealbanskog stanovništva je upravo majorizacija. U dokumentu Kontakt grupe koristi se termin "narod Kosmeta", kao da takav narod na Kosmetu stvarno postoji. Realnost Kosmeta je da na njemu postoje pripadnici različitih nacionalnih zajednica i da je glavni osnov orijentisanja građana na Kosmetu etnički, a nikako politički. Majorizacija na Kosmetu se institucionalno mora sprečiti mehanizmima poznatim uporednom pravu. Principi i elementi za političko rešenje krize na Kosovu i Metohiji računaju sa prelaznim karakterom sporazuma. Taj prelazni statusKosova i Metohije ne može ni u kom slučaju značiti ni skriveni, ni izričiti put u separatizam. Ma koliko bilo privremeno rešenje za Kosovo i Metohiju, ono nikada ne može uključivati u sebi nezavisnost, u smislu mogućnosti za secesiju. Zbog toga je odnos prelaznog sporazuma i saveznog i republičkog pravnog poretka u dokumentu Kontakt grupe postavljen naopako. Ne mogu se Ustav i pravni poredak saobražavati jednom, naknadno postignutom, političkom sporazumu, već može biti samo obrnuto. Ne može se celina prilagođavati svome delu, nego se, obrnuto, deo ima prilagođavati celini. Jugoslavija i Srbija imaju svog ustavotvorca, iznad koga ne može biti nikakva Kontakt grupa. Gospodo poslanici, nama predstoji donošenje jedne teške odluke. Težinu donošenja takve odluke Vlada želi da podeli sa vama, narodnim predstavnicima. Kako se mora raditi brzo, Vlada je izradila nacrt zaključaka u vezi sa izloženim zahtevima dela međunarodne zajednice, polazeći od značajnih stavova, o kojima je ovde bilo reči. Ali, Vlada želi da čuje mišljenje narodnih poslanika o tim svojim stavovima i da potom iziđe pred Narodnu skupštinu sa konačnim predlogom zaključaka. Pošto bude pažljivo saslušala mišljenja šefova poslaničkih grupa i narodnih poslanika u Narodnoj skupštini, Vlada bi svoj predlog zaključaka utvrdila u popodnevnoj pauzi i potom bi ga dostavila Narodnoj skupštini na raspravu i odlučivanje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Čuli ste izlaganje, koje je podneo prof. dr Ratko Marković, potpredsednik Vlade Republike Srbije. Otvaram pretres. Ima reč narodni poslanik Gorica Gajević, šef poslaničkog kluba Socijalističke partije Srbije, a neka se pripremi Vojislav Šešelj, potpredsednik Vlade Srbije.
Poštovani predsedniče, uvaženi narodni poslanici, Srbija i narod ponovo su pred pretnjom i pritiscima, čiji je cilj da se ugrozi teritorija, sloboda i nezavisnost. Pretnje upućuje NATO pakt, svetski žandarm, dežurni siledžija i policajac u međunarodnoj zajednici, batina u rukama velikih sila. Priprema vojnu mašineriju, gomila oružje i preti našoj zemlji, osnivaču i članici Ujedinjenih nacija. Povelja Ujedinjenihnacija izričito kaže da regionalne organizacije ne mogu pretiti silom suverenim državama. Svojim stavom NATO pakt gazi Povelju Ujedinjenih nacija, ruši međunarodne odnose i želi da politiku sile nametne kao nove principe u odnosima država i naroda. Jugoslavija i Srbija su suverene države, koje poštuju još važeće principe međunarodnih odnosa, utvrđene Poveljom Ujedinjenih nacija. Zato ponašanje NATO pakta shvatamo kao pretnju našoj zemlji i narodu, a poznato je kako smo mi na takve pretnje uvek odgovarali. Mi nismo pretnja nikome u našem okruženju. Mi smo faktor stabilnosti, mira i dobrosusedstva u regionu. Tako ćemo se ponašatii u buduće. Ali, u slučaju bilo kakvog pokušaja agresije, beskompromisno i sa svim sredstvima branićemo naš suverenitet i integritet. Zašto NATO preti našoj zemlji? Da li zbog toga što se odlučno obračunavamo sa teroristima, što ne damo deo svoje zemlje separatistima, što hoćemo da probleme na Kosovu i Metohiji rešimo političkim sredstvima? Ne brine NATO za ljudska i građanska prava, ne brine on o sudbini Albanaca, nego pokušava da uspostavi novu strategiju u međinarodnim odnosima i to na primeru naše zemlje, simbola slobode na Balkanu i jugoistoku Evrope. Ono što NATO pokušava vojno, Kontakt grupa pokušava politički. Svojim stavovima hoće da bude vrhovni arbitar u rešavanju unutrašnjih pitanja suverene zemlje. Ona izjednačava državu koja brani svoj suverenitet, integritet i separatiste i teroriste koji je ugrožavaju. Dvosmislenim formulacijama i nejasnim stavovima Kontakt grupapodržava suverenitet i teritorijalni integritet naše zemlje, a istovremeno hoće status Kosmeta sa predsednikom, policijskim funkcijama, samostalnim porezima, sudstvom, s pravom da bez njegove saglasnosti nema promena granica itd. Šta je to ako nisu elementi države? Gde to ima u svetu da autonomija ili samouprava imaju ono što imaju države. Imaju li to možda Baskijci u Španiji, da li se to možda daje Korzikancima ili Ircima? Gde je nađen taj model koji se nudi kosovskim separatistima i teroristima? Predlažu se i principi za koje kažu - nema pregovora, a ti principi su takvi da ostavljaju sumnju u dobre namere i otvoreno sugerišu institucionalna rešenja koja bi mogla ograničiti naš suverenitet, a teritorijalni integritet Srbije i Jugoslavije na Kosmetu vezati za neki vremenski rok. Prostor za razgovore, diplomatiju i politiku time je bitno sužen i ograničen. Tonom i jezikom kojim su napisani, vremenskim okvirima i principima koje sugerišu, van su granica dobrih namera i odgovorne diplomatije. Dosadašnji postupci Kontakt grupe, posebno nekih njenih članova, koji nisu ni jednom teririste nazvali pravim imenom, osudili zverstva koje su oni činili, koji su sprečili njihovu osudu u Savetu bezbednosti, a omogućili finansijsku, političku, vojnu i svaku drugu pomoć, daju nam za pravo da budemo rezervisani prema dobroj volji Kontakt grupe i njenoj nepristrasnosti za rešenje problema na Kosmetu mirnim putem, dijalogom, političkim sredstvima. Srbija i Jugoslavija učinile su sve za mirno rešenje problema na Kosmetu političkim sredstvima. Mi ćemo istrajati na tom opredeljenju. Na mir i dijalog niko ne treba da nas tera, niti da nam preti silom. To je naš vrhovni, nacionalni i državni interes i trajno opredeljenje naše države. Naši principi su kristalno jasni i više puta saopšteni. Problemi na Kosmetu mogu se rešiti jedino dijalogom - puna ravnopravnost svih građana i nacionalnih zajednica, puno poštovanje suverenitata i teritorijalnog integriteta Srbije i Jugoslavije, široka autonomija, bez mogućnosti stvaranja nekakve nove republike, kao zametka nove samostalne albanske države na tlu Srbije. Nećemo dopustiti prisustvo stranih vojnika na našoj teritoriji pod bilo kakvim izgovorom sprovođenja postignutog sporazuma. Ovi principi su u potpunosti razrađeni u zajedničkom Predlogu sporazuma o političkim okvirima samouprave na Kosovu i Metohiji, koji su prihvatili i potpisali Srbi i Crnogorci, Muslimani, Turci, Romi, Goranci, Egipćani i političke partije Albanaca, svi sem onih čiji je program otcepljenje Kosmeta od Srbije, terorizam, prizivanje vojne intervencije i rata u regionu. Sada nas Kontakt grupa poziva na razgovor u Francusku. Izdiktirani su principi kao uslovi i intonirani, sa očekivanjem da ih odbijemo, kako bi nas u međunarodnoj javnosti, po ko zna koji put, anatemisali kao protivnike mira i dijaloga. Poštovani poslanici, naši današnji stavovi i odluke definišu tok naše dalje borbe za Kosovo i Metohiju u Srbiji. Kada o tome donosimo odluke, uvereni smo da svi polazimo od toga da Kosovo i Metohija nisu bilo koji deo Srbije. Kosmet je samo srce Srbije. To je tačka u kojoj se kroz istoriju prelamalo i danas prelama sve što je sudbinski vezano za našu državu i za naš narod. Na Kosovu i Metohiji Srbija se uzdizala kao država, napajala snagom da izdrži i opstane na razmeđu evropskog severa i juga, istoka i zapada. Poručuju nam - zaboravite istoriju, gledajte u budućnost. Mi smo i okrenuti budućnosti. Kosmet nije samo mi, Kosmet je realni interes, strateška teritorija, bogastvo prirodnih i privrednih resursa. Zato se podigla tolika bura oko Kosova i Metohije. O tome je danas reč. O tome danas odlučuje ova skupština. Svako u ovoj sali i svaki građanin Srbijedanas stoji pred ovim pitanjem. Srbija danas daje svoj odgovor. Nije problem u dijalogu, ni u tome da se problem na Kosovu i Metohiji reši političkim sredstvima. Što se Srbije i Jugoslavije tiče uvek smo bili za dijalog. To je naše opredeljenje i naš interes. Problem je u tome što se u međunarodnoj javnosti i pod uticajem faktora u svetu želi da se osuda za zaustavljanje političkog procesa svali na nas, na Srbiju i Jugoslaviju, a ne na separatiste koji ne žele dijalog i rešenje, već nasilje i otcepljenje. Umesto da se oni osude, oni se uzimaju u zaštitu i sve pod firmom ljudskih prava, demokratije i humanitarnih problema. Nije problem ni u manjinskim pravima, ni u samoupravi i širokoj autonomiji. Srbija je to definisala po najvišim standardima i ponudila za Kosovo i Metohiju. Problem je u tome što separatisti na Kosovu i Metohiji ne žele ni ljudska prava, ni manjinska, ni građanska. Oni hoće Kosovo republiku na tlu Srbije, oni hoće secesiju i sve to uz pomoć međunarodne zajednice. Znači, reč je o sasvim drugim namerama. Umesto mira, želi se kriza, umesto autonomije - secesija, a umesto ravnopravnosti pravi se majorizacija, umesto multietničke, multikulturne i multikonfesionalne sredine, kakav je Kosmet danas, umesto Kosova i Metohije za sve ljude koji na njemu žive, želi se Kosmet samo za Albance. O tome se radi. Traže da se razgovara van Srbije i Jugoslavije, da idemo u Francusku. Time se ispunjavaju zahtevi separatističko-terorističkih organizacija i kao da se time želi dokazati da u Srbiji i Jugoslaviji nema dovoljno uslova da se o svim pitanjima razgovara. To nije tačno. Svi lideri albanski i separatističkih partija, i Rugova, i Ćosja i Demaći, i u Beogradu i u Prštini, svuda u Evropi, sasvim slobodno su iznosili svoje stavove, svoje poglede, svoje zahteve i svoje interese. Oni, kao i svi drugi koji ih podržavaju, moraju da znaju i kada se razgovara o Kosovu i Metohiji i njegovoj sudbini, bilo u Prištini ili bilo na kom drugom mestu, što se Srbije i Jugoslavije tiče dobiće uvek isti odgovor. Albanci, naši građani, imaju i imaće ubuduće sva ljudska, građanska i manjinska prava. Imaće slobodu i demokratiju, biće ravnopravni. Imaće autonomiju zajedno sa drugim zajednicama koje na Kosmetu žive. Niko nikada neće dobiti Repbuliku i nikada ostvariti secesiju, niti suludi san o Velikoj Albaniji. Naša pozicija je naša politika povodom Kosova i Metohije i ona je kristalno jasna i nepromenljiva. Kosmet je integralni deo Srbije i to će uvek biti. Srbi i Crnogorci, Albanci, Muslimani, Turci i Romi, svi koji tamo žive su naši građani i sa svima želimo da rešimo probleme, da budu ravnopravni, da žive u miru, toleranciji, poštujući sve svoje osobenosti. Naš odgovor Kontakt grupi je jasan. Ako ste dobronamerni, treba da osudite terorizam i separatizam i da jasno kažete da nema Kosova i Metohije kao republike, da nema secesije i da će se Kosmet rešiti samo u okviru Srbije. To će biti pravi doprinos miru, ubrzanju političkog procesa i pravednog i trajnog političkog rešenja. Socijalistička partija Srbije je uverena da će Narodna skupština potvrditi našu čvrstu rešenost da se političkim sredstvima reše problemi na Kosovu. Srbija je sposobna da pred svima i na bilo kom mestu brani Kosmet kao svoj vitalni državni i nacionalni interes, i sposobni smo i spremni da dokažemo svima i u svako doba, isto onako kako to činimo u Prištini i Beogradu, da smo za politički dijalog, a nismo za rat. Da smo za ravnopravnost, a ne za majorizaciju, da nudimo široku autonomiju po najvišim evropskim standardima u okviru Srbije i da nećemo dopustiti otcepljenje ili treću republiku i da ćemo dosledno poštovati sve sporazume. Da nećemo pristati na strane vojne trupe na našoj teritoriji i da ćemo terorizam iskoreniti. Na to nas obavezuje narodno jedinstvo, odgovornost za sudbinu generacija koje dolaze i uverena sam da će odluka Narodne skupštine potvrditi ta očekivanja kroz veliko jedinstvo, kao najveći oslonac i najbolji argument, i da će Kosovo i Metohija, kao široka autonomija ravnopravnih građana i nacionalnih zajednica nastaviti uspešno da se razvija u miru, u okviru Republike Srbije i Savezne Republike Jugoslavije. Što se tiče konkretnog pitanja i poziva u Francusku, to je za nas posebno i odvojeno pitanje. Stav je Socijalističke partije Srbije da se poziv prihvati iz čvrstog opredeljenja našeg naroda i države da se borimo za mir, da branimo Kosovo i Metohiju kao vitalni državni, nacionalni interes Srbije i Savezne Republike Jugoslavije na svakom mestu na kome se o Kosovu i Metohiji raspravlja. Time činimo još jedan korak da se problemi reše mirnim putem, a da pred svetom još jednom afirmišemo istinu o Kosovu i Metohiji. Hvala vam.
Zahvaljujem. Ima reč Vojislav Šešelj, potpredsednik Vlade Republike Srbije, a neka se pripremi Milan Miković, šef poslaničkog kluba Srpskog pokreta obnove.
Dame i gospodo narodni poslanici, odavno je znano celokupnom srpskom narodu i svim građanima Srbije i Savezne Republike Jugoslavije da je cilj SAD i zapadnih sila da srpski narod unište i našu zemlju razore. Tu više nema nikakvih nedoumica. Samo se dovijaju na koji način to što pre da postignu. Nastupaju na političkom, ekonomskom, diplomatskom i vojnom planu. Čine sve što je u njihovoj moći da do kraja razore našu privredu, unište ekonomiju i da naš narod ostane bez hleba. Znamo kojim se metodama služe. Na diplomatskom planu neprekidno vrše pritiske najgore vrste. Diplomatija je u njihovim rukama izgubila svoje osnovne elemente, svoj smisao postojanja i diplomatski rečnik je potpuno uništen. Ne postoje više diplomatski obziri. Samo pretnje i ucene u beskrajnom nizu. Na političkom planu koriste sve metode subverzije iz specijalnog psihološkog rata. Novac koji izdvajaju u te svrhe neprekidno uvećavaju. Ali, naš narod je odavno načisto sa tim ko prima novac od srpskih neprijatelja i kako taj novac koristi. Ne mogu, dakle, ni tim putem da postignu ono što žele. Ako ne mogu ekonomskim, političkim i diplomatskim putem, ostaje još vojna pretnja. Vojna pretnja je duže vreme otvorena. Vojna pretnja je prisutna i toliko je blizu da se može i rukama dodirnuti i opipati. To je očigledno. Mi smo više puta ponovili i u ovoj Narodnoj skupštini da nas ni vojna pretnja neće zastrašiti, da nas ni vojna pretnja neće pokolebati i da nas ni vojna pretnja neće naterati da odustanemo od odbrane svoje zemlje, svoje teritorije i svoje države. Ubeđen sam da će Narodna skupština danas zauzeti takav stav. Ovaj papir, koji smo dobili od Kontakt grupe, dokazuje sve ovo što sam malo pre izjavio. Kontakt grupa u celini vodi izrazito antisrpsku politiku. Kontakt grupa podržava albanske teroriste, pomaže njihovu organizaciju, pomaže izvođenje terorističkih akcija i stavlja se u njihovu zaštitu kada su veće terorističke akcije izvedene i kada naša policija treba da pohvata počinioce. To se vidi iz druge tačke papira Kontakt grupe u kome se kaže: "Ministri su bezrezervno osudili masakr kosovskih Albanaca u Račku". Koji masakr, ko je utvrdio masakr, koja inspekcija, koji stručnjaci? Na jednom mestu na istom papiru se kaže da tek treba da se analizuju rezultati istražnih radnji i obdukcije, a unapared se kaže da je bio masakr. Ni jedan civil nije ubijen, ni jedno dete nije stradalo, ni jedan civilni objekat nije uništen. Pobijeni su samo teroristi, a među njima tri državljanina Republike Albanije i naša policija ima konkretne dokaze. Državljani Albanije, sa albanskim dokumentima, lica koja nikada ništa na našoj teritoriji nisu imala, koji nikada nisu živeli na našoj teritoriji, oni su likvidirani u toj terorističkoj bandi u selu Račak. Šta dalje stoji u ovom papiru koji smo dobili od Kontakt grupe - Kontakt grupa je pohvalila rad verifikacione misije i njenog šefa, koji se otvoreno svrstava uz albanske teroriste. U selu Dragobilju kuća do kuće su štab američkih verifikatora i štab šiptarskih terorista. Tamo gde su američki i britanski verifikatori raspoređeni, tamo su terorističke akcije najintenzivnije. A u ovom papiru, ministri Kontakt grupe tvrde da mi vršimo represiju nad civilnim stanovništvom. A kako tamo, u onim mestima gde živi albanska većina, a nema terorističkih dejstava, nema i nikakve represije? Je li bilo u Gnjilanu represije, je li bilo u okolnim opštinama - nije. Zašto nije - zato što nije bilo terorističkih akcija, nije nigde ni puška zapucala. Nema represije nad civilnim stanovništvom. Represija se primenjuje samo prema teroristima, na isti onaj način na koji bi to uradile sve druge civilizovane zemlje sveta. Nama se uskraćuje pravo da branimo državu, da suzbijamo terorističke aktivnosti. U ovom istom papiru traži se u potpunosti saradnja sa Međunarodnim tribunalom u Hagu. Pa mi hoćemo da sarađujemo, država naša, ona nikada nije odbijala saradnju, ali šta znači saradnja - razmena informacija, pomoć u vođenju već započetih postupaka. Saradnja podrazumeva dva ravnopravna partnera, ali ovo što oni traže nije saradnja, nego potčinjavanje - da nekoga spolja prihvatimo kao višu sudsku vlast u odnosu na naš pravosudni sistem. A kada je trebalo da se formira stalni međunarodni sud, ko je bio protiv - protiv su bili Amerikanci. Ko je najviše zločina, od Drugog svetskog rata naovamo, počinio u celom svetu - Amerikanci. Od Hirošime i Nagasakija, kada su pobili nevino japansko civilno stanovništvo na njegovoj teritoriji, da bi ubrzali okončanje rata, to je bio motiv, ubrzavanje okončanja rata, da bi ih rat jeftinije koštao. Novac je bio motiv da 350 hiljada ljudi, civila, žena, dece, izgine pod američkim atomskim bombama. Pa ko je vodio rat u Koreji, ko je ubijao korejsko civilno stanovništvo, ko je vodio rat u Vijetnamu, ko je ubijao vijetnamsko civilno stanovništvo, ko je razorio Kambodžu, Laos, ko je razarao mnoge zemlje širom sveta - sve su to činili Amerikanci, a za Amerikance ne važi sud, ne važi zakon, ne važi američko pravo. Međunarodno pravo je Amerikancima važno samo kada im je korisno. Kad im nije korisno, gaze ga beskrupulozno. U ovom istom papiru izlažu nam neke elemente plana, kako ih zamišljaju Amerikanci, a ministri Kontakt grupe ih slepo slede, pa kažu: "Slobodni i pošteni izbori na Kosovu i Metohiji, opštinski i pokrajinski, pod nadzorom OEBS-a". Pa mi smo uvek bili za slobodne i poštene izbore na Kosovu i Metohiji, ali Albanci nisu hteli da izađu na izbore, svojim bojkotom Albanci su to sprečili, u većini, u ogromnoj većini. Nikada nismo izbegavali da dođu strani posmatrači, ali ne nadzor OEBS-a, u onoj varijanti u kojoj se to provodi u Republici Srpskoj, pa da OEBS izvodi u celosti sve izborne radnje i naštimava izborne rezultate po svojoj volji. Neću da kažem da su kod nas na idealan način izbori provođeni, ali ono što radi OEBS, nigde u belom svetu nije doživljeno, nigde u belom svetu nije realizovano. To znamo na konkretnim primerima. Pošto su tako radili u Republici Srpskoj, u celoj Bosni i Hercegovini, kako im ovde možemo verovati? Ovde im ne možemo verovati, a izbore koje budemo održali na celoj teritoriji Srbije, na raznim stadijima, na raznim nivoima, mi nećemo zatvarati ni od domaće, ni od strane javnosti. Svako će moći da kontroliše na licu mesta, da ih posmatra, da reaguje ako primeti neku nepravilnost itd. I ono što se kaže na poslednjoj strani tog papira: "Usklađivanje srpskog i saveznog pravnog okvira sa kosmetskim prelaznim sporazumom". E, to ne može. Svaki kosmetski prelazni sporazum treba da bude u skladu sa republičkim Ustavom Srbije i saveznim Ustavom Savezne Republike Jugoslavije. Ko će to da nam menja savezni i republički ustav? Da vidimo koji je taj faktor koji će se pojaviti da nam menja i kako da nam menja? Možda tenkovima, pa neka onda odmah računa koliko mu treba tenkova za svaki član ustava, koji bi menjao. Dame i gospodo, Srpska radikalna stranka, kojoj pripadam i koja je koalicioni partner u Vladi nacionalnog jedinstva Srbije, neće slati svoje predstavnike na parisku konferenciju. Naši predstavnici neće ići. Mi, srpski radikali, bi najradije ovim ministrima iz Kontakt grupe odgovorili na isti onaj način, kako su po čuvenoj slici velikog ruskog slikara Rjepina donski kozaci pisali turskom sultanu, jer ministri Kontakt grupe ništa drugo ne zaslužuju. Ali, u velikim dilemama, koje su nas snašle ovih dana, mi razumemo potrebu da se izbegne osuda u svetskom javnom mnjenju kako je mirovno rešenje nemoguće zato što Srbi neće da razgovaraju i mi nećemo ništa učiniti da bi se suprotstavili odlasku delegacije Vlade Srbije u Pariz. Mi razumemo potrebu da se još jednom pokuša sprečiti agresija na našu zemlju, intervencija NATO pakta, bombardovanje, da se još jednom i međunarodnoj javnosti pokuša saopštiti kako stvari stoje, koji su to principi koje Kontakt grupa gazi, kako smo mi nudili albanskoj nacionalnoj manjini i demokratska prava, i autonomiju, i punu ravnopravnost, a kako se sve to odvija, jer cilj Amerikancima nije ispunjenje građanskih prava albanske nacionalne manjine, cilj Amerikancima nije demokratija u našoj zemlji, kao što im nije bio cilj demokratija u bilo kojoj latinsko-američkoj, afričkojili azijskoj državi, gde su se Amerikanci bavili subverzivnim delatnostima, obarali legalne i legitimne režime, da bi dovodili tirane, diktatore, zločince da vladaju u njihovo ime. I taj isti Voker, koji sada mešetari na Kosovu i Metohiji, ekspert je za subverzivne delatnosti, kažu i general američke vojske, on već ima iskustvo u ubijanju civila u Salvadoru, u Nikaragvi, u Čileu, u Kolumbiji, ko zna u kojoj još državi. Čak je lično učestvovao u organizaciji ubistva grupe katoličkih sveštenika u Salvadoru. Taj je došao na Kosovo da rovari i da priprema uslove za eventualnu vojnu intervenciju NATO pakta. Mi moramo danas ovde jasno, glasno, decidno, još jednom da saopštimo - ne dolazi u obzir nikakvo rešenje kosovsko-metohijskog problema koje podrazumeva isključenje Kosova i Metohije iz pravnog sistema Srbije. Kosovo i Metohija po svaku cenu moraju ostati u sastavu države Srbije, pa makar nas i napali, makar nas i bombardovali, bilo šta da nam smeraju. I drugi princip - ni po koju cenu ne dolazi u obzir da trupe NATO pakta, ili bilo koje druge strane države, dođu na teritoriju naše zemlje, pod bilo kakvim izgovorom. To su dva principa od kojih nema odustajanja i ubeđen sam da ćemo u današnjim skupštinskim zaključcima, pre svega, na tome da insistiramo. Naravno, svestan sam kakva nas iskušenja sve čekaju, svestan sam šta nam sve sa Zapada novo spremaju, i to sve moramo da izdržimo. Narod je u našoj zemlji na teškoj muci, teško se živi, osnovni problemi su izazvani delovanjem spolja, ali narod u našoj zemlji je odlučan da se odbrani Kosovo i Metohija. Pošto je narod odlučan da se odbrani po svaku cenu Kosovo i Metohija, mi, njegovi predstavnici, ne smemo mimo svog naroda. Mi, predstavnici srpskog naroda i građana Srbije moramo sve učiniti da sačuvamo ono što je naše. Ubeđen sam da ćemo Kosovo i Metohiju sačuvati, a da zapadne sile, bez obzira šta još planiraju da nam urade, bez obzira kakve agresivne namere imaju u budućnosti, na kraju moraju odustati od otimanja srpske teritorije.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Milan Miković, šef poslaničkog kluba SPO. Neka se pripremi Milan Rodić, šef poslaničkog kluba JUL-a.
Gospodine predsedniče, dame i gospode, još svega 50 časova imamo do početka sastanka u Francuskoj. Očigledno i sa ovim vremenom moramo da računamo i jasno je da, uz punu našu odgovornost, moramo zaista da se opredelimo, šta činiti i kako činiti. Hteo bih da pokušam da ne otežam položaj onih ljudi, koji će u naše ime pregovarati u Francuskoj. Hteo bih da ukažem pažnju u prvom redu na ono šta sledi, a sigurno je da u pogledu onoga, šta je bilo, u drugim prilikama, za druga vremena, za druge analize , ne zaboravljajući ništa šta je bilo. Vlada Jugoslavije je već preduzela određene mere o pitanjima koja će biti delom obuhvaćena verovatno dekleracijom ili saopštenjem, koje ćemo posle podne, ali moramo da ukažemo na jednu stvar - i to odmah od samog početka. Autonomija Kosova je tema sastanka, jedino autonomija Kosova. Autonomija Kosova i Metohije, to nije nepoznata stvar za nas. To je stvar koja je regulisana Ustavom Srbije, ne možda do kraja, i nesumnjivo je ustavna kategorija i način regulisanja koji nam dozvoljava da u okviru odredaba člana 108-112 preduzmemo još neke mere, kojima možemo da omogućimo i funkcionisanje te atuonomije, a što nije bilo učinjeno u proteklih 7-8 godina, faktički od dana donošenja novih ustava. Jasno je, i mislim da u tom pogledu svi stoje na stanovištu, ne ide se na bilo koje razgovore, tamo ili ovde, ni na temu postojanja velike Albanije, ni postojanja nezavisnog Kosova, ni postojanja Kosova kao treće federalne jedinice unutar Jugoslavije. Prema tome, mislim da u tom pogledu ne postoje bilo kakvi nesporazumi među nama i, sigurna je jedna stvar da moramo apsolutno smireno, mudro i odgovornoda preduzimamo sve korake narednih dana, nedelja, ne bismo li nešto, opet zašta smo saglasni da raspolažemo argumentima, normalnim argumentima koji moraju biti prihvaćeni, ako ne sutra, prekosutra - jer, dozvolite, svi ti argumenti temelje na onim odredbama koje postoje u Povelji Ujedinjenih nacija, u međunarodnom pravu, u svim tim odredbama, koje se nekada primenjuju, nekada se teže primenjuju, nekada se možda i ne primenjuju - ali nesumljivo je nešto iza čega, možda ne tako glasno, ali verujte, sigurno stoji većina naroda i država u svetu. Ne možemo da kažemo i ne smemo da dozvolimo da argumente nećemo moći da branimo i odbranimo, ne odjednom, ali sigurno u jednom određenom periodu. S obzirom da na to nije ukazano u prethodnim izlaganjima, postojali su i do sada napori i države, i političkih stranaka, i uglednih pojedinaca iz ove zemlje,koji su iz dana u dan iznosili određene argumente u korist stavova ove zemlje i ljudi koji žive na njenoj teritoriji. Nije se mnogo uspelo, ali se nešto uspelo, ipak su postignuti određeni rezultati, ipak postoje i odgovorni ljudi u svetu, i ljudi na funkcijama, i ljudi koji predstavljaju određene narode i države, koji ne govore na isti način na koji su govorilipre nekoliko meseci, kada su ova pitanja prvi put na ozbiljan način bila stavljena na dnevni red. Prema tome, mi moramo da verujemo da postoje mogućnostida se određene stvari, već sada, već na prvim sastancima, na neki način odrede, na neki način da se dođe do toga, da se direktinim suočavanjem argumenata dođe u situaciju , da ne postoji drugi odgovor. SPO se već unapred izjasnio o tome i javno smo se izjasnili da smatramo da treba da se putuje u Francusku. Reći ću vam jedan, pored svih ostalih suštinskih razloga, jedan razlog koji bi apsolutno bio zloupotrebljen kada ne bismo to učinili. Ukoliko ne bi otišli u Francusku, mi bismo poništili onih 20-tak odlazaka naše delegacije u Prištinu, jer bi nam tada rekli - išli ste u Prištinu kada ste verovali da Albanci neće doći, a sada kada je sigurno da će doći, jel( tako, sada ne idete na razgovore. Prema tome, ne smemo da dozvolimo da sve to što je urađeno ili učinjeno od strane delegacije Republike Srbije bude bačeno u vodu, jer nesumnjivo i tu su postojali ne mali napori da se na neki način dokaže da smo zaista svakog trenutka, na svkom mestu bili spremni da branimo i odbranimo naše nacionalne interese, naše državne interese. Hteo bih da ukažem na još dve stvari. Jedna je, ukoliko se postignu određeni rezultati, a sigurno je da verujemo da mogu,čak i oni koji imaju najviše rezervi i oni kažu - možda i može nešto da se uradi, u takvoj jednoj situaciji, ako bismo sa tim uspeli, to bi bila prva stepenica u našem približavanju svetu, Evropi, to bi bila prva stepenica, iza koje bi išle sledeće stvari, koje bi uticale na ukidanje sankcije, na uspostavljanje normalnog ekonomskog života, na pitanjarešavanja onih suštinskih životnih pitanja na našoj teritoriji, na teritoriji naše države, na pitanje zapošljavanja, rešavanja problemau prosveti, zdravstvu, pravosuđu, pitanja penzionera, zemljoradnika i svih ostalih. Prema tome, mi stojimo na stanovištu da je ovakav pristup ozbiljan, odgovoran, putem odgovornih lica iz delegacije, putem eksperata koji neće dozvoliti da se donesu neka rešenja koja bi mogla da dovedu do rđavih posledica. Jer, u takvoj situaciji, mislim da stojimo na stanovištu na kome stoji većina građana u ovoj zemlji, bez obzira na svoja politička opredeljenja. Konačno, još na jednu stvar da ukažemo. Vi ste u toku jučerašnjeg dana upoznati i sa stavom Srpske pravoslavne crkve, koja je zatražila da i ona na neki način svedoči o situaciji na našem prostoru. To nije neko bez ugleda, to nije neko bez ugleda u svetu, to je crkva koja je rekla, izneli bismo naše stavove da zaštitimo ovaj narod koji živi na tom prostoru, da zaštitimo naše svetinje. Ali, istovremeno, ona je stalnim svojim učešćem u svemu tome, na određen način, i garant da u ime naše zemlje, u ime našeg naroda nikakva rešenja koja bi bila doneta, a sa kojima bismo se mi složili, ne bi bila takva da bi ugrožavala pripadnike drugih veroispovesti i drugih naroda. Očigledno, nije jedanput pomenuto - želimo rešenja, želimo rešenja za naš narod, za prostor Kosova i Metohije, ali nikada ne želimo da to bude na štetu drugih ljudi. Svaki put, u svakoj izjavi, pored ostalog, je rečeno - budimo ljudi, budimo hrišćani. Stoga nalazimo da ovog trenutka, ovo jeste jedini put, ovo jeste put kojim moramo da idemo. Mislim da nekih rezultata može da bude samo onda ukoliko jedni drugima ne osporavamo argumente, ako smo uvereni da želimo isti cilj.
Ima reč Milan Rodić, šef poslaničkog kluba Jugoslovenske levice, a neka se pripremi Žarko Jokanović, šef poslaničkog kluba Nove demokratije.
Poštovani predsedniče, članovi predsedništva, predstavnici Vlade, uvaženi ministri, poštovane kolege narodni poslanici, Jugoslovenska levica smatra da mirno rešavanje kosovske krize vodi ka ostvarenju naših osnovnih i najviših interesa, a to su očuvanje mira na ovim prostorima, opstanak naše države i poboljšavanje uslova življenja naših građana. Od svog osnivanja JUL je značajan deo svog delovanja usmerila ka razumevanju aktuelnih procesa na Kosovu i Metohiji. Krajnje odgovornim ponašanjem nastojali smo da afirmišemo politiku mira i najviših humanističkih vrednosti savremene civilizacije. Nedopustivo je bilo koje rešenje za Kosovo i Metohiju koje bi ignorisalo ustavna rešenja Republike Srbije i Savezne Republike Jugoslavije. Nedopustiv je cinizam sadržan u brojnim pokušajima osporavanja prava jednoj suverenoj zemlji da se odbrani od terorizma, separatizma i drugih vidova agresije. Krajnje bezobzirno i bez ustezanja deo međunarodne zajednice upućuje neprekidne pretnje Jugoslaviji, a najglasniji su kada je u pitanju beznačajna ugroženost njihovih interesa. Samo zlonamerni neće i ne žele da vide da je separatizam i terorizam na Kosmetu izazvan spolja. Bujanje ovih krajnje nazadnih pojava, praćeno nepodnošljivim pretnjama i ucenama, u direktnoj je saradnji sa dugogodišnjim ekonomskim, propagandnim i oružanim nasiljima. Sve ovo zarad ostvarivanja poznatih osvajačkih i nasilničkih ambicija. Suspenzijom osnova sistema međunarodne bezbednosti, uz bezočno potiranje svih principa pravde i istine i kroz otvorenu podršku terorizmu i separatizmu NATO pakt preti direktnom agresijom. Suprotno Povelji Ujedinjenih nacija, bez legitimne odluke Saveta bezbednosti, prvi put u istoriji čovečanstva Savet NATO-a ovlastio je jednog čoveka da samostalno i samovoljno naredi vojnu agresiju na našu zemlju. Nasilnim nametanjem političkih rešenja vojnim sredstvima NATO pakt otvoreno pokazuje nameru uspostavljanja svojih nadležnosti, ne samo na Kosmetu, već i na celokupnoj teritoriji Jugoslavije. Shodno takvim ciljevima nameću se dve alternative sa istim ishodom: prvo, da prihvatimo ulogu kolonije NATO pakta, čime bi bila dodatno opravdana logika postojanja ove alijanse kao tobožnjeg čuvara mira, i, drugo, da budemo izloženi kombinovanom dejstvu spoljne intervencije i kosmetskih separatista i terorista, kao i ostalih nosioca dezintegracije zajednice. Time bi samo na manje proceduralan način bio postignut prethodni cilj. Pred ovakvim alternativama ovoj skupštini preostaje da iznađe, podrži i osnaži mirno političko rešenje. Za takvo rešenje na raspolaganju nam je snaga argumentovane i principijelne politike, koju podržava i značajan deo međunarodne zajednice. Ključni bedem pred pretnjom i nasiljem prema Srbiji i Jugoslaviji čini iskazano poverenje građana u politiku državnog vrha i visok stepen saglasnosti svih značajnih političkih činilaca unutar zemlje po pitanjima od opšteg interesa, koja nadilaze stranačke ideološke razmirice. Postignuto jedinstvo o ovim pitanjima ne sme biti skršeno nikakvim manipulacijama, ultimatumima, ucenama i cenovnicima izdaje. Tim činom osujećene su namere dela međunarodne zajednice, prvenstveno NATO pakta, da stvaranjem razdora među najznačajnijim političkim činiocima i neopravdanim optužbama za navodno nepristajanje za razgovore, iznađu povod za intervenciju. Uvažene kolege narodni poslanici, naša zemlja od izbijanja kosovske krize zalagala se za njeno mirno rešavanje, kroz otvorene i bezuslovne pregovore sa predstavnicima svih nacionalnih zajednica i političkih partija. Nebrojeno puta je Vlada Republike Srbije pozivala predstavnike albanskih političkih partija na pregovore o svim spornim pitanjima. Umesto pregovora, nosioci separatističke politike, podstaknuti i ohrabreni neskrivenom podrškom dela međunarodne zajednice, opredelili su se za nastavak nasilja u vidu najsvirepijih terorističkih zlodela. Teroristi su instrument u rukama najuticajnijeg dela međunarodne zajednice, koja ih štiti i naoružava. Međutim, nisu ih uspeli oprati od krvi, zločina i oslonca na najmračniji deo svetske narko mafije. Za ekstremne albanske političke lidere terorizam je put do cilja - Kosovo Republika, a za njihove bahatne podstrekače, instrument za destabilizaciju Srbije, Jugoslavije i šireg regiona. Dakle, potrošni materijal. Nasuprot ovim ciljevima stav JUL-a po pitanju terorizma oduvek je bio jasan. Raspaljivanje terorizma i nacifašizma je zločin protiv čoveka i ljudske civilizacije, koji nećemo nikada prihvatiti, niti ćemo dozvoliti stvaranje fašističko-terorističke despotije na sopstvenoj teritoriji. Istinski interes Albanaca na Kosmetu je mir, rad i ravnopravnost, što je u saglasnosti sa opštim interesom državne zajednice. Jugoslavija je jedna od retkih zemalja koja je očuvala sve vrednosti višenacionalnog zajedničkog življenja. Uvažene kolege narodni poslanici,kao jedan od osnivača Ujedinjenih nacija Jugoslavija čini neraskidivi deo međunarodne zajednice, ne dovodeći u pitanje ni u jednom trenutku ispunjenje svojih međunarodnih obaveza. Do sada pokazano strpljenje u rešavanju spornih pitanja na Kosmetu nedvosmisleno pokazuje našu punu spremnost za razgovore u rešavanju nastale krize. Predloženi principi Kontakt grupe o očuvanju suvereniteta Srbije i Jugoslavije, ravnopravnosti svih nacionalnih zajednica i građana Kosmeta i političkom rešavanju krize čine sastavni deo našeg dosadašnjeg delovanja po ovim pitanjima. Ovi principi pružaju dovoljno osnova za upućivanje delegacije parlamentarnih stranaka na razgovore u Pariz. S druge strane, neodazivanje na razgovore u skladu sa pomenutim principima dalo bi zlonamernim povod za dalju satanizaciju Srbije i Jugoslavije, što bi stvorilo neposredne pretpostavke za nove pritiske. Smatramo da ova delegacija, koja treba da izrazi zastupljenost političkih partija u Skupštini i višenacionalni karakter Kosmeta, mora u potpunosti zastupati naša gledišta, sadržana u Ustavu, dosadašnjim odlukama Narodne skupštine i državnih organa o pitanjima rešavanja kosmetske krize, a nadasve legitimno izraženu volju slobodnih i ravnopravnih građana. Podsećam da se na prošlogodišnjem jesenjem zasedanju, posvećenom stanju na Kosmetu, Jugoslovenska levica odlučno založila za potpuno i neizostavno poštovanje svih Ustavom i zakonom utvrđenih mehanizama za očuvanje teritorijalne celovitosti i suvereniteta naše zemlje. Pomenuti principi čine limit svakom učesniku u razgovoru. Nijedan akt delegacije neće biti valjan sve dok ga ova skupština ne potvrdi. Uvažene kolege narodni poslanici, u političkom delovanju, kao i u životu, postoje slučajevi koji traže nadrastanje partijskih interesa i razmirica, zahtevajući mobilisanje svih snaga u očuvanju države i njenih građana. Izgrađena svest o neophodnosti mirnog rešavanja kosmetske krize, uz otklanjanje stalnih pretnji dela međunarodne zajednice, a naročito naša spremnost da pokažemo dobru volju, podstiče nas da se, uprkos brojnim nepovoljnostima, opredelimo za upućivanje delegacije na predstojeće razgovore. Havala lepo [[aplauz]]
Zhvaljujem.Ima reč narodni poslanih Žarko Jokanović, šef poslaničkog kluba "Nove demokratije", a neka se pripremi narodni poslanik Dragan Veselinov, šef poslaničkog kluba "Koalicija Vojvodina".
Dame i gospodo narodni poslanici, ozbiljnost situacije, u kojoj se nalazi naša zemlja i naš narod, nalažu nam da trezveno i bez međustranačkih nadmetanja razmotrimo sve aspekte problema u kome smo se našli i da pronađemo najbolje mehanizme za zaštitu nacionalnih i državnih interesa. Nova demokratija je oduvek smatrala da je najbolje rešenje kosovsko - metohijskog problema političko rešenje. Bolje je sto godina razgovarati, pregovarati, nego jedan jedini dan ratovati. Nova demokratija smatra da srpska državna delegacija treba da učestvuje na skupu u Parizu, da najbolji, najstručniji i najkvalitetniji pojedinci treba da budu deo državnog tima, da treba u našu korist iskoristiti sve dobre usluge međunarodne zajednice, pri čemu osnovni cilj treba i mora biti očuvanje teritorijalnog integriteta i suvereniteta zemlje. U našoj bližoj prošlosti, u saradnji sa međunarodnom zajednicom, Dejtonskim i Pariskim mirovnim ugovorom prekinut je surovi rat u našem okruženju i postignut dogovor, koji je obezbedio mir i normalan život za građane Bosne i Hercegovine, oba entiteta i sva tri naroda. Nema razloga da tako ne bude i sada, s obzirom da su argumenti i činjenice uveliko na srpskoj strani i da međunarodna zajednica vrlo jasno stavlja do znanja albanskoj strani da su secesija, nezavisnost i promena granica neprihvatljivi. Nova demokratija se oduvek zalagala za pronalaženje rešenja na liniji široke autonomije i poštovanja ljudskih prava i sloboda, a protiv secesije, terorizma, ratnog sukoba i ljudskih stradanja. Obostrano odbacivanje ekstremizma bilo koje vrste je samo prvi korak u otpočinjanju dijaloga. Nova demokratija smatra da je najveći patriotizam danas ne napraviti nijedan pogrešan korak koji bi išao u prilog našim neprijateljima i neprijateljima naše države. Nemamo prava da podležemo bilo kojoj vrsti euforije, emocijama i mitovima. Istovremeno, Nova demokratija, kao izrazito proevropska partija, ima obavezu da najoštrije osudi svakupretnju stranom vojnom intervencijom i bombardovanjem naše zemlje, jer to ne samo da je u suprotnosti sa međunarodnim pravom, nego je i u suprotnosti sa načelom humanosti, i ne samo da ne bi dovelo do rešenja problema, nego bi dalo krila ekstremistima svih vrsta. Razgovarajmo sa svima, ubeđujmo, lobirajmo za naše stavove, borimo se činjenicama i argumentima, koji su uistinu na našoj strani, krenimo u diplomatsku ofanzivu, prihvatimo dijalog i promovišimo isključivo politička rešenja. Nemojmo da bežimo od sveta i da upadamo u dalje konfrontacije sa međunarodnom zajednicom. Pomirimo se sa svetom, uključimo se kao punopravni član u evropske i svetske integracione tokove, jer samo to može obezbediti građanima ove zemlje da žive životom dostojnim čoveka i samo u saradnji sa svetom možemo očuvati i odbraniti nacionalne i državne interese. Nova demokratija je protiv nametanja gotovih rešenja od strane međunarodne zajednice, uverena da srpska i albanska strana, kao najbolji poznavaoci prilika na Kosovu i Metohiji, sami u međusobnom dijalogu mogu doći do obostrano prihvatljivih rešenja. Potrebno je prihvatiti dobre usluge međunarodne zajednice, ali ne i nametnuta rešenja. Jer, nametnuta rešenja nisu trajna rešenja. Jedino rešenje i za Srbe i za Albance jesu mir, dogovor, poštovanje ljudskih i manjinskih prava i zajednički put u evropske i svetske integracije. Hvala.
Zavaljujem. Ima reč narodni poslanik Dragan Veselinov, a neka se pripremi narodni poslanik Željko Simić.
Poštovani narodni poslanici, kako smo mogli ovako daleko da stignemo i da budemo saterani u ovako tesan period da se moramo izjasniti o istorijskim odlukama ? Mi smo do ovoga stigli otuda što ranije o ovom nismo pokušali da ozbiljno razgovaramo upravno na ovom mestu, a 48 sati pre Pariza malo ćemo učiniti, ako išta budemo učinili. I danas ovde pred nama nema predsednika Republike Srbije, nema presednika Republike Jugoslavije, a upravo je on posednik najvažnijih informacija o dosadašnjim razgovorima i pregovorima sa međunarodnim predstavnicima. Ni danas govor u ovoj skupštini nije održao predsednik Vlade Srbije, nego potpredsednik. Dokle će tajno da se pregovara i potpisuje, a da se javno raspravljamo i svađamo? Da li treba ili ne otići u Pariz? Jasno je , ali šta u torbi nosimo, koje predloge nosimo? Greška je davno počinjena. Greška je počinjena onda kada nismo politički iskoristili to što su se Albanci 1981. godine odrekli kosmetske autonomije. Oni su tada počinili veliku grešku. Nije trebalo ukidati autonomiju Kosmeta, upravo nju je trebalo zadržati . Da li bi Albanci naknadno pristali da se vrate u nju ili ne, teško da u to možemo poverovati, ali nije trebalo ukinuti ono čega su se oni sami odrekli i izgubili političku podršku u međunarodnoj javnosti. Trebalo je da je mi steknemo time: Vi nećete, mi vam je ostavljamo, uzmite je . A izgubili su federalnu autonomiju. Federalnu autonomiju su izgubili, odrekli je se. Nije trebalo tako, nije trebalo da i mi sami to učinimo. Nije trebalo da uništimo decentralizaciju vlasti u Srbiji, trebalo ju je samo reorganizovati modernim ustavom. Da smo zadržali kosmetsku autnomiju verovatno bi mnogi u međunarodnoj javnosti danas bili na našoj strani i verovatno ne bismo pretrpeli ovakav ekonomski teror, koji nam inostranstvo nameće, veliku političku izolaciju. Mogli smo biti bolji. Sa čim će Vlada otići u Pariz? Otići će sa predlogom o kosmetskoj autonomiji, koji je potpisala sa svima drugima samo ne sa Albancima. Od istorijskog pregovarača katapultirana je i neka egipćanska grupa. Uskoro će i Sijuksi da budu, ako ih tamo budu pronašli pregovarači u ovoj vladi. To ne može. Mi za tu platformu ili za taj program ne znamo. Nikada u ovoj skupštini nisu prosleđeni dokumenti Kontakt grupe, Holbruka ili drugih pregovarača koji su stizali i razgovarali sa predsednikom Miloševićem, predsednikom Milutinovićem ili sa predsednikom Vlade Srbije odnosno ministrima. Mi nikada nismo dobili ni jedan dokument. Ova skupština čak nije dobila dokument o Sporazumu između Vlade Srbije i predstavnika tzv. narodnih ili nacionalnih zajednica na Kosovu od pre mesec ili dva dana. Ni danas nismo obavešteni o Planu Kontakt grupe, o kojem će se razgovarati u Francuskoj. Mi opet pred sobom nemamo ni jedan dokument. Pojedinci ga imaju. Šta valja činiti? Teško je vas u bilo kom pogledu savetovati, jer gotovo da ste propustili svaki istorijski rok. Ali je jedno jasno - po svaku cenu valja čuvati teritorijalni integritet Srbije, jer protiv toga niko nije. Ali, politički sistem Srbije, koji vi zastupate, to ne vredi čuvati. Ponoviću vam još jedanput - jedino će Srbija iz tri dela biti cela. Ne budete li razumni u Francuskoj, uskoro će Srbija iz dva dela biti cela, a potom ćete zaista ostati sami. To morate da razumete. Vi ne možete u Pariz da odete samo sa ponudom za rešenje kosmetskog pitanja.Nije u pitanju Kosmet, u pitanju je cela Srbija. U pitanju je nužnost da se preorganizuje vlast. Neko je rekao, čini mi se potpredsednikŠešelj, da je ova vlada ili one bivše, nudile na Kosovu slobodne izbore. Kada smo imali slobodne izbore u Srbiji, a ne na Kosmetu? Nije li upravo gospodin Šešelj izgubio predsedničko mesto zbog manipulacije brojem glasača na Kosmetu, da je izmišljeno nekoliko stotina hiljada novih glasača? Kada je bio slobodan izborni sistem, kada smo imali fer izbore? - Nismo imali. Možemo li ubeđivati međunarodnu javnost da Vlada Srbije misli ozbiljno sa autonomijom Kosova, a da jene ponudi i onima koji je zaista hoće? Zašto se pod prisilom nudi autonomija kosmetskim Albancima koji je neće, a ne nudi se Vojvodini koja je hoće? Tek pod pretpostavkom da se ponudi novi politički sistem, decentralizovana vlast, zvučaće, možda, ova vlada u poslednjemtrenutku ozbiljno u Parizu. Mi vam kažemo da idete u Pariz. Snalazite se kako znate i umete. Vaš predlog za razgovore ne znamo. Vaš dokument o sporazumu sa kosmetskim nacionalnim grupama nismo nikada videli. Pregovarajte kako znate i umete, a možda ne valja da se neki i vrate. Ali, želimo vam uspeh, ukoliko osigurate mir, bar samo mir. Hvala vam.
Hvala. Ima reč narodni poslanik Jožef Kasa, šef poslaničkog kluba Saveza vojvođanskih Mađara, a neka se pripremi Željko Simić, narodni poslanik.
Dame i gospodo, biću veoma kratak i to zbog toga što Savez vojvođanskih Mađara već više meseci, odnosno preko godinu dana zastupa isti stav i nema razloga ni danas da ga menja. Kosovska kriza može se rešiti samo putem pregovora, putem razgovora, dijaloga. Zato i danas pozdravljamo odluku SPS-a, JUL-a, Nove demokratije, SPO-a da se ide u Pariz na pregovore. Mislim da je Srbiji dosta lažnih junaka, koji ovde pred mikrofonom izigravaju veličine, a upropaštavaju čitavu zemlju. Njihovih usluga treba Vlada da se odrekne u budućnosti. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Željko Simić, a neka se pripremi potpredsednik Vlade i narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Poštovani gospodine predsedniče, uvaženi članovi predsedništva, poštovani narodni poslanici, biti narodni poslanik u Skupštini Republike Srbije danas predstavlja veliku čast i izaziva pojačanu ličnu i političku odgovornost, jer smo svi pred odlukom od sudbinskog značaja za naš narod i budućnost Srbije i SR Jugoslavije. Naša zemlja izložena je najtežim i najbrutalnijim pritiscima u novoj političkoj eri, ali i ozbiljnim vojnim pretnjama koje mogu dovesti u pitanje opstanak naroda i države. Iako se neka poređenja nameću sama po sebi, uzalud ćemo u istorijskom pamćenju tražiti vreme koje bi po dramatičnosti i zgusnutosti događaja moglo biti slično današnjem, čiji smo učesnici i svedoci. Ovaj paradoksalni vek na izmaku zabeležiće i najveći politički, međunarodno-pravni i civilizacijski apsurd: da država koja brani svoj suverenitet, svoju nezavisnost, svoj teritorijalni integritet, svoj ustavno-pravni poredak i slobodu svih svojih građana, bude podvrgnuta represalijama koje svoje uporište nemaju ni u jednom legalnom i legitimnom dokumentu međunarodne zajednice. Odluku o izolaciji naše zemlje i o eventualnoj vojnoj agresiji na njenu teritoriju, najgrublje kršeći utvrđene norme međunarodnog prava, samovlasno je donela jedna vojna organizacija koja, svojim drakonskim merama potkraj XX veka, označava najveću pretnju miru i bezbednosti u svim delovima sveta. Svojom izrazito antidemokratskom, imperijalističkom i jednostranom politikom dvostrukih aršina prema situaciji na Kosovu i Metohiji, NATO-pakt je sebe stavio iznad svih međunarodnih tela, pogazio povelju UN, pokazao da je čitav međunarodni poredak stavljen u stranu i da budućnost može imati samo u funkciji pokrića za sve samovoljne akte jedne jedine sile. Ako državni organi Srbije i SR Jugoslavije mesecima javno istrajavaju u naporima da predstavnike samo albanske manjine privole na dijalog, koji jedino može voditi mirnom rešenju krize, a pritom da se od strane jedne vojne alijanse optužuju za nedostatak dobre volje, onda je više nego jasno, da cilj NATO-pakta nije uspostavljanje mira i stabilnosti na Kosmetu, već stavljanje Srbije i SR Jugoslavije u neokolonijalni položaj, razbijanje teritorijalne celovitosti naše zemlje, i stavljanje Evrope u podređen i zavisan, i ekonomski, i politički položaj. Srbija se legalno i legitimno brani od terorizma koji ugrožava bezbednost svih njenih građana, bez obzira na nacionalnu i versku pripadnost, i odupire separatizmu koji ugrožava njen suverenitet. Zauzvrat, Srbija i SR Jugoslavija trpe optužbe i vojne pretnje, a terorizam i separatizam od strane velike sile, oličene u NATO-paktu, dobijaju pravo građanstva. Dakle, suočavamo se sa presedanom koji može imati dalekosežne razarajuće posledice na izgled savremenog sveta i budućnost međunarodnih odnosa uopšte. Braneći svoje legitimne interese Srbija i SR Jugoslavija, upravo danas i ovde, brane ne samo dostojanstvo i čast svojih građana i privrženost slobodoljubivim tekovinama svoje tradicije, već i pravne temelje Povelje UN. Zalaganje za poštovanje ravnopravnosti, za mir i stabilnost u svetu, za odbranu svoje južne teritorije, o čijem poreklu najverodostojnije svedoči preko 1.300 sakralnih spomenika, od kojih je 64 utkano u sametemelje evropske tradicije, borba za status nacionalnih manjina po najvišim standardima - principi su od kojih nećemo odustati, a koji svi skupa nedvosmisleno govore da je Srbija jedinstvena za mirno rešenje krize kroz direktan politički dijalog predstavnika nacionalnih zajednica koje žive na Kosovu i Metohiji i državnih organa. U tom smislu apelovati na Srbiju da započne dijalog, a otvoreno pomagati terorizam, znači licemerno pogrešiti adresu na koju se valja obratiti. Naš narod će, ubeđen sam, opet teško, ali gordo preživeti sva istorijska događanja, sve naše drame, haos i buku, buku svemoćnih koji misle da ćemo izgubiti dah, ali zbog kojih nikada nećemo izgubiti ni nadu da se moramo pribiti uz naše duhovno stablo, ni uverenje da je težnja ka istini najveća strast ljudskog uma, a da je privrženost pravdi najvažnija odrednica srpskog nacionalnog karaktera. Zato sam uveren da će odlazak na pregovore potvrditi naša istinska opredeljenja za mirno rešenje krize na Kosovu i Metohiji i biti još jedan u nizu dokaza i pravi korak u pravcu odbrane suvereniteta i nezavisnosti naše zemlje i očuvanja tekovina autentične demokratije. Hvala vam.
Zahvaljujem. Vojislav Šešelj, potpredsednik Vlade se javio za repliku.
Dame i gospodo narodni poslanici, moja replika je upućena i Draganu Veselinovu i Jozefu Kasi, a pogotovu Jozefu Kasi. Čovek koji izađe za ovu govornicu traži za Vojvodinu isto što i za Kosovo. Zapravo je mislio nešto drugo da kaže. On traži za vojvođanske Albance isto ono što i za kosovske Albance. Naravno, ni to ne odgovara suštini pitanja. Veselinov zapravo traži za vojvođanske separatiste ono što bi želeo da dobiju kosovski separatisti. Nisu u pitanju nacionalisti, već separatisti. Do juče je u stranci imao kompanjona, a na svu sreću ga se otarastio, koji je zagovarao i terorzam. Čak je počeo da planira i terorističke akcije. Što se tiče Jozefa Kase, njegov je problem sasvim jasan. U Srbiji žive mnoge nacionalne manjine i sa svima njima srpski narod se lepo ophodi. Nikada ni jednoj manjini nije uskraćena ravnopravnost, građansko pravo i sloboda. Srpski narod izuzetno lepo živi sa mađarskom nacionaonom manjinom. U našoj zemlji ima oko 300.000 Mađara i sva prava su im zagarantovana. Imaju škole na maternjem jeziku, kulturne, informativne institucije, politički se organizuju. Kada je reč o tom političkom organizovanju ima jedan problem. Uvek im se nametne neka grupacija ljudi koja želi svoju nacinalnost, svoju narodnost da zloupotrebi za tuđe interese.Upečatljiv primer takvog čoveka je Jozef Kasa. On želi da sukobi mađarsku nacionalnu manjinu sa srpskim narodom, da se dodvori na taj način stranim silama, da pocepa jedinstvo Srbije i da proizvede neke rezultate koji nisu u interesu ni srpskog ni mađarskog naroda. Ali, bili bi u njegovom interesu, jer Jozefa Kasu ne interesuje mađarska nacionalna manjina u našoj zemlji. Njega ne interesuje žive li Mađari dobro ili loše, njega interesuje samo novac i lično bogatstvo. Evo vam dokaza. Godinama Jozef Kasa zloupotrebljava funkciju predsednika Skupštine opštine Subotica za svoje lično bogaćenje. U tom periodu, a ovo je spisakparcela koje je preneo na svoju ćerku, parcela u društvenom vlasništvu, sve su u katastarskoj opštini Stari Grad u Subotici. Sada ću vam čitati te parcele redom.
Molim vas, vreme replike je isteklo.
Ovako, njiva - Kelebija, kuća, dvorište, njiva, ako hoćete i brojeve - 29.032, 28.577, itd., voćnjak Kelebija, njiva Kelebija, voćnjak, vinograd, njiva Kelebija, njiva, njiva, livada, itd. Ukupno14 hektara, 49 ari, 68 metara kvadratnih opštinske zemlje, koju je po ovim rešenjima i kupoprodajnim ugovorima preneo na svoju ćerku koja se zove Fajdu Kinga iz Subotice. Zloupotrebljavao je funkciju predsednika opštine za lično i porodično bogaćenje. Ovde se neki smeju koji imaju slična iskustva sa ovakvim vođenjem opštinskih poslova, ali ne bih se danas na njih osvrtao. Problem je Jozef Kasa i njemu slični. Zato su takvi ljudi podložni i finansiranju iz inostranstva, svakom pritisku, svakom nagovoru. Ti ljudi, koji nemaju obraza, morala, koji otimaju gde stignu i ne misle pre svega o svom narodu. Kome je u interesu da se eventualno zavade Srbi i Mađari? Ne može biti ni Srbima, ne može ni Mađarima. Lepo živimo zajedno. Prema Mađarima smo kao većinski narod uvek blagonakloni i evo vam dokaza. Odrekli smo se jednog mesta među potpredsednicima ove skupštine, mi radikali, jer po proporcionalnoj strukturi Skupštine trebalo je nama da pripadne, a mi smo rekli ne. Treba da sedi jedan Mađar i da bude potpredsednik Narodne skupštine, jer imamo takav stav, takav odnos prema mađarskoj nacionalnoj manjini. Ovakvi ljudi na čelu jedne mađarske nacionalne političke partije jednostavno koriste svaku mogućnost da eventualno zavade Srbe i Mađare, da profitiraju na nevolji svog naroda. [[U sali se čuje aplauz.]]
Ima reč Dragan Veselinov, odgovor na repliku, pa Jožef Kasa. Molim vas za tišinu.
Odavno nisam čuo ovakve gluposti koje je izrekao Vojislav Šešelj. To je sve.
Ima reč, odnosno odgovor na repliku, narodni poslanik Jožef Kasa.
Baš mi je drago da je gospodin Šešelj novi lažni dokument CIE pokazao pred vama. Inače, MUP Srbije je to već davno prelistao i dao svoj odgovor na to. Inače, laži gospodina Šešelja nisu prve ovde za ovom govornicom i on diže lažnu nadu u ovoj zemlji i razbija čitavu zemlju. Ja sam za nekoliko godina ovde slušao njegove verzije, od Karlobaga do Varaždina i tako redom. Hvala.
Vojislav Šešelj, potpredsednik Vlade odgovor na repliku. To je zadnje, molim vas.
Dame i gospodo narodni poslanici, od nemoralnog čoveka se ne može očekivati da govori istinu. Gospodin Kasa negira moje navode, a zašto malo ne uđe u pojedinosti. Da li je ovo rešenje o prenosu opštinske zemlje na njegovu ćerku, da li je to ovo rešenje, da li je i ovo. Evo, da vam dam kuporpodajni ugovor između opštine Subotice i Fajduk Kinge, jedan, drugi, treći, četvrti, peti, šesti, sedmi, osmi, deveti, deseti, itd. Kako opština jednoj osobi toliko zemlje da proda, gradskog građevisnkog zemljišta, jer po zakonu to nije moguće. Po zakonu opština jednom građaninu može dati samo jednu parcelu sa naknadom ili bez naknade. Ako se daje sa naknadom, obavezna je javna licitacija, ako se daje bez naknade, obavezno je neko podobno obrazloženje zašto se tome i tome daje jedna građevinska parcela. Kad se daje 14 hektara, nema nikakvog obrazloženja, u pitanju je krađa, otimačina i zloupotreba službenog položaja.
Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić, potpredsednik Republičke vlade, a neka se pripremi narodni poslanik Spasoje Krunić [[Poslanik Jožef Kasa traži repliku.]] Gospodine Kasa, nemate pravo, molim Vas. Vi ste izazvali repliku, imali ste pravo na odgovor, i to je gotovo, po Poslovniku nemate pravo. Gospodine Kasa, nemate pravo, izazvali ste repliku, on je odgovorio, Vi ste odgovorili, i po Poslovniku samo dva puta. Molim Vas, nemate pravo. Izvinjavam se. Molim vas, molim Skupštinu da se vratimo osnovnoj temi.
Dame i gospodo narodni poslanici, sudbina ovog saziva Narodne skupštine Republike Srbije je da nema skoro nijednu normalnu sednicu, nijednu sednicu sazvanu mirno, bez žurbe i bez opterećenja. Sudbina ovog saziva Narodne skupštine je da rešava najvažnija nacionalna pitanja Republike Srbije i Savezne Republike Jugoslavije. Sudbinu ovog parlamenta odredili su izbori održani krajem 1997. godine, na kojima niko nije ostvario većinu, izbori koji su nas uputili na to da u ovoj skupštini sarađujemo. Želeo bih da posle isteka ovog mandata svako od nas pojedinačno može da pogleda u oči svakom građaninu Srbije i da sa ponosom kaže - jeste, ja sam bio narodni poslanik u vreme kada se prelamala sudbina Srbije i srpskog naroda. Danas imamo još jednu u nizu teških sednica i znam da je žarka i neskrivena želja naših neprijatelja da se na ovoj sednici, po ko zna koji put, uhvatimo za guše, da se mi svađamo, a treći da koristi. Danas je govorilo i govoriće dosta poslanika. Pretpostavljam da je svaki od poslanika govorio iz srca i da je na umu imao samo jednu želju - da svojim govorom i svojim radom doprinese da Srbija ostane onolika kolika je danas, ni stopu veća, ali ni stopu manja. Danas bi trebalo da odlučimo kako da odgovorimo na još jednu ucenu i još jedan ultimatum, da pokažemo i hrabrost, i razum, i brigu za državu, i brigu za narod, da ostavimo po strani nesuglasice oko toga ko ima veće poverenje u narodu, ko je uspešniji, da običan svakodnevni zemaljski život ponovo živimo posle ove sednice, a da se na ovoj sednici uzdignemo, zato što nas na to upućuje prošlost, zato što su retki srpski parlamenti, koji se nisu uzdigli iznad svakodnevnice onda kada je trebalo da se rešava sudbina Srbije i srpskog naroda. Ubeđen sam da ne treba ići u Francusku. Toliko je dokaza i činjenica koje govore u prilog ovoj mojoj tvrdnji. Poziv, način na koji se tamo pozivamo, sastav učesnika, ucenjivači, tutori, mentori, teroristi su na jednoj strani, a Srbija na drugoj. Da li su oni koji misle, ili bar govore da treba ići, ubeđeni da se tamo može ostati dovoljno snažan i dovoljno jak, da li su zaista sigurni da će rezultati biti povoljni po Srbiju i srpski narod? Ako danas Narodna skupština odluči da delegacija Republike Srbije otputuje u Francusku i time otkloni direktnu pretnju bombardovanjem, u sastavu te delegacije neće biti nijedan srpski radikal. Puklo bi srce i radikalu koji ide, i radikalima koji bi ostali da ga čekaju. Nama tamo iz mnogo razloga nije mesto, ne samo zato što znamo da će taj pokušaj Srbije - da se stvari reše mirno i diplomatski - završiti neuspehom, ne samo zato što je mnogima od nas, koji smo u vrhu Srpske radikalne stranke, ulaz u Francusku zabranjen u normalnim okolnostima, a zašto bismo molili da nas puste pod izgovorom da su okolnosti nenormalne, ne samo zato što će tamo biti u prednosti neprijatelji Srbije i srpskog naroda, ne samo zato što će Srbi sedeti nasuprot onima koji zverski ubijaju srpsku decu, i o nečemu sa njima mirno razgovarati, ne samo zato što smo i u ovoj skupštini i na referendumu doneli odluku da nikome ne dozvolimo da se meša u naše unutrašnje poslove. Nećemo biti zato što su kompjuteri rešili problem Kosova i Metohije, zato što je sve već napisano, do poslednje tačke. Ali, ako se naša očekivanja pokažu pogrešnim, ako se ispostavi da su u pravu oni koji danas zagovaraju i taj pokušaj da se stvari reše mirno, ako Srbija ostane tolika kolika je danas, ako Kosovo i Metohija ostanu u pravnom sistemu Srbije, ako presuda nije već napisana, ako se tamo nešto dogovori bez stezanja srpskog vrata i savijanja srpskih ruku iza leđa, ja ću, a pretpostavljam i ostali srpski radikali, javno čestitati onima koji se sa takvim glasovima budu vratili. Moram da priznam da ću sa strepnjom i zebnjom ispratiti na taj put one koji na njega budu otišli i da neću mirna srca čekati njihov povratak. Srpska radikalna stranka će se uvek prikloniti volji većine u Narodnoj skupštini, volja većine poslanika u Narodnoj skupštini za nas je volja naroda. Ako volja naroda danas bude da prihvatimo razgovore u tamnici koju je NATO spremio za srpsku delegaciju u Francuskoj, srećan put onima koji tamo idu. Uvek imajte na umu samo jednu stvar - u ovoj Srbiji, koju ostavljate da vas sa zebnjom čeka, ne živite samo vi i samo vaša deca, u ovoj Srbiji žive i naša deca, deca nas koji Srbiju volimo više od svega na svetu, kojoj želimo dobro više nego išta na svetu. Zato će naše misli biti sa onima koji budu u Francuskoj. Danas ne tražim reči, kojima bih na bilo koji način osudio poslanike koji se ovde izjašnjavaju u prilog odlaska. Odlazi se "mečki na rupu". Ne mogu da poverujem da postoji neko ko tamo ide spreman da izda, mada ima nekih koji nisu hteli da idu na razgovore u srpsku Prištinu, a išli bi u francuski Pariz. Ako već idete, budite spremni na sva iskušenja, tamo se nećete baviti diplomatijom. Uvućiće vas u zatvor sa stražarima ispred vrata, nećete videti belog dana, bićete sami, izolovani od svega. Napolju stražari NATO, ne zaboravite, najveći neprijatelj srpskog naroda. NATO udruženje zlikovaca, uzurpatora moći, odbrambeni savez, koji se nikada i nigde nije branio, nego samo napadao, pod izgovorom da su ugroženi demokratija i bezbednost Amerike. NATO je najružnija reč na svetu, reč koje se naša deca plaše već sedam godina. Ne zaboravite - nikada niste sedeli nasuprot takvog neprijatelja. Držite se dobro, to što tamo doživite, nije ništa u poređenju sa onim što vas u Srbiji eventualno čeka, ako popustite. Ne smete da prihvatite guvernera i okupatorsku vojsku. Srbiju, njene građane i Ustav stavite iznad svakog papira, ako to budete u moći. Ako ne budete u moći, bežite iz Francuske. Ako slušate moj savet, ne idite. Sa predstavnicima albanske nacionalne manjine treba razgovarati u Srbiji, pa neka prisustvuje ko god hoće. Mi deset meseci ne možemo da ih nateramo da razgovaramo, mi decenijama trpimo teror, maltretiranja, ubijanja, silovanja, otimanja, ponižavanja, noćni i dnevni strah u kućama, na putevima, na njivama, u fabrici. Kako da to sve priznamo kao rat, da su dve države ratovale na Kosovu i Metohiji, pa jedna izgubila, i sada pristaje na mirovnu konferenciju i traži podršku velikih sila da sačuva deo svoje teritorije? Mislite o tome šta ovaj odlazak međunarodno-pravno znači. Uostalom, pokušajte i to, da ne ispadne posle da Srbija neće mirno da reši problem Kosova i Metohije. Nažalost, očigledno je da će rešenje za Kosovo i Metohiju biti vojni poraz svih onih koji sa puškom u ruci napadaju na Srbiju. U celom svetu države mirno rešavaju sukobe sa teroristima. Teroriste poraze, da bi građanima obezbedili mir. Mi smo spremni da albanskim teroristima taj poraz nanesemo i kada se vratimo. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Spasoje Krunić, a neka se pripremi narodni poslanik Živorad Đorđević.
Dame i gospodo, odlazak u Francusku je neizbežan, neophodan, potreban, rekao bih da je i dobrodošao. To je prilika da branimo Srbiju tako da je odbranimo i to je prilika da istina, koja se teško u svet probija, bude izneta, ne jedanput, ne dvaput, nego više puta. Da jedni drugima dokazujemo istinu, to smo poprilično uvežbali, ali od toga nema prevelike koristi. Šta je za nas danas važno i najvažnije? Ko će predstavljati našu zemlju na pregovorima u Francuskoj. Svakako to moraju biti ugledni, mudri ljudi, odmereni, staloženi, strpljivi i razumni, svesni na kakvom se poslu nalaze. Ne daj bože da bude bilo kakve mogućnostida neko, u skladu sa svojom prirodom ili u skladu sa težnjomza nekim jednostavnim poentiranjem, izgovori nešto što će biti uvredljivo ili nerazumno. To je najteži i najvažniji nacionalni zadatak, koji trenutno naša zemlja ima. Stoga je važno da se tim sastavi nestranački, već nacionalno, od mudrih, trezvenih i sabranih ljudi. To će biti potvrda spremnosti ove države da političkim putem razrešipakao i nesreću u kojoj se nalazimo. To će biti potvrda da imamo više mudrosti nego što drugi misle. Znak, božijom voljom udešen, jeste i krst na hramu Hrista spasa u Prištini. Dok drugi na ovu zemlju podižu oružje, Srbi su podigli krst. To je poruka hrišćanskom svetu i celom svetu, ko smo, šta smo i kakve su naše namere. To je poruka da smo za jednakost svih na Kosovu i Metohiji, ali i jednakost u pravnom poretku Srbije i Jugoslavije. Nema velike Albanije, nema nezavisnog Kosova, nema treće republike. Francuska, odabrana tuđom voljom, imaće priliku da je neko od naše delegacije podseti, da je uvaženi gospodin Žiskar de Esten, kad je posetio Srbiju i Beograd, u prvoj rečenici izgovorio: "Zvona Notr Dama i danas ječe slaveći pobedu vaše vojske na Kosovu". Nema žrtve koju za Kosovo nećemo podneti. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Živorad Đorđević, a neka se pripremi narodni poslanik Vojislav Živković.
Uvaženi narodni poslanici, naša zemlja i naše rukovodstvo imaju težak zadatak da odbrane suverenitet, slobodu i svoje dostojanstvo od naleta surove i sirove međunarodne skupine tragično neinteligentnih politika i političara. Nije valjda bilo takvog slučaja u istoriji da se tolike sile i moći sjate da bi ugrozile nezavisnost i slobodu jednog malog, a tako gordog naroda. Nije nam uteha što iza te moći stoje neiživljeni ljubavnici, senilne vojskovođe, politički mediokriteti, tupave politike, kao i tragična podrška tom zapadnom siledžijstvu od vlade nekad imperijalne države, a danas države čija vlada temelji svoj opstanak na milostinji Zapada, koji hoće upravo tu državu da ponizi i uništi. Sve to čine zato što smo se odvažili da budemo složeni i nezavisni i dostojanstveni, što ne damo svoja bogatstva, što hoćemo da budemo domaćini, a ne sluge u sopstvenoj zemlji. Njima trebaju vazali, doušnici, šupljoglavci. Treba im nesmetano haranje našim drumovima i neometano pljačkanje i pustošenje naših bogastava. Zato su se priklonili opasnom savezništvu sa najopakijom vojskom savremenog čovečanstva, savezništvu sa albanskim terorizmom koji se temelji na islamskom fundamentalizmu. Otuda ih ne uznemiravaju leševi nedužnih ljudi u krečanama. Ne trepću kada mladići ginu u kafićima. Ne radi im savest pred tugom građana,kojima su pobijeni ili silom odvedeni rođaci. Ali, svi ti vremešni generali, sa nadošlim političkim ambicijama, sve te belosvetske dame različitog nivoaiskompleksiranosti i drugi raznovrsni tupavci, silno se uzbude kada nastrada terorista. Kad god hoćemo da suzbijemo terorizam, oni hoće da nas kazne. Oni koji se kunu u prava čoveka, poručuju nam, da će nas danas malo pobiti, da bismo sutra bolje živeli. NATO je egzekutor te u istorijinezabeležene, netačne, opasne i cinične politike. Štaviše, NATO ima sve odlučniju ulogu u stvaranju takve politike. NATO postaje razularena politička asocijacija, sa siledžijskim ambicijama da hara mimo svihpravila i odnosa u savremenoj civilizaciji. Najnovijim odlukama, da bombarduje nedužne države po milosti i nahođenjusvog tužnog čelnika Solane, NATO je bacio pod noge UN. Ujedinjene nacije praktično više ne postoje. One su danas skaradni bolesnik, kome nema života pod NATO kišobranom. Međunarodno pravo se svelo na tragikomičnu ulogu gospođe Luis Arbur, koja pokazuje neodoljivu želju za cirkuskim akrobacijama. Međunarodna zajednica je danas opaka i posrnula družina za kažnjavanje država i narodauz pomoć mudžahedina i nato žandara.Haškim sudom se ne preti alblanskim teroristima, već našim snagama reda koje onemogućavaju zločine terorista. Verujem da će doći vreme kada će se suditi čelnicima NATO-a, koji bombama hoće da nas onemoguće da sprečavamo teroriste i njihove zločine. Put mudžahedina od Kosmeta do zapadne Evrope nije predalek. Kada mudžahedini počnu da ubijaju nedužne građane na Zapadu, njihova javnost i njihovi sudovi će morati da pokrenu pitanje odgovornosti čelnika NATO-a što danas okreću svoje topuze na one koji hoće da spreče terorizam. Današnje ćutanje zapadne civilizacije pred naletom mudžahedina i pred njihovim zločinima nad kosmetskim građanima biće po njih kobno, taman toliko koliko i potcenjena opasnost od Hitlera i fašizma uoči Drugog svetskog rata. JUL zahteva i nada se da će se u predstojećim pregovorima ispoštovati naznake opredeljenja Kontakt grupe o očuvanju suvereniteta naše zemlje. Ni jednog trenutka nećemo dozvoliti da se ugrozi suverenitet zemlje. Očuvanje suvereniteta i nezavisnosti u našoj zemlji jeste velika tekovina politike našeg rukovodstva i predsednika Slobodana Miloševića i njihova odbrana u ovako teškim uslovima je izvanredno dostignuće ovog naroda. Prihvatanje Kontakt grupe da se problemi na Kosovu mogu rešiti političkim putem jeste priznanje našim nastojanjima da dijalog dobije apsolutni primat nad svakom drugom opcijom. Ohrabruje nagoveštaj da se ostvari ravnopravnost svih etničkih zajednica na Kosmetu. Podsećam da se JUL zalagala za ravnopravnost svih ljudi i naroda i u vreme kada je takav stav bio velika politička jeres. Zato i danas dajemo punu podršku naporima da sve nacionalne zajednice na Kosmetu budu ravnopravne, jer jedino tako mogu da opstanu. Poštovani poslanici, i pored svega očigledno se borba sa golim Golijatom prevodi na teren političkih rešenja, što pokazuje da su mudrost i odvažnost Davida nadmašili Golijata u ratobornosti. Da je danas više ovakvih Davida u svetu, topuz Golijata bi otišao u zaborav. Verujem da će jednoga dana budući naraštaji mnogo bolje od ovog sadašnjeg sveta proceniti ko je stvarno bio David, a ko Golijat. Jer, istorija će ovo vreme upamtiti po tome što je u njemu najveća svetska sila dominirala na svetskoj sceni, ne svojom tehnologijom, razvojem i pameću, nego siledžijskim zavođenjem navodne demokratije i ljudskih prava širom sveta i skandalima svog vrhovnog šerifa. Dakle, po sramoti. Upamtiće istorija ovo vreme i po herojskoj borbi ovog naroda, nikad politički jedinstvenijeg u očuvanju slobode, suvereniteta i dostojanstva, po tome, a ne po sramoti, ćemo ostaviti duboke tragove u istoriji.
Ima reč narodni poslanik Voja Živković, a neka se pripremi narodni poslanik Stevo Dragišić, šef poslaničkog kluba Srpske radikalne stranke.
Uvaženi predsedniče, poštovani članovi Vlade, kolege poslanici, Kosovo i Metohija je danas u žiži svetske javnosti i u međunarodnim okvirima nameće se od svetskih moćnika kao najvažniji politički problem u Evropi. Suština kosmetskog problema je, međutim, kako je mnogo puta konstatovano, u nastojanju jednog većeg broja Albanaca da ovaj deo srpske teritorije otcepe od Srbije. U tom cilju deo Albanaca je posegao za oružjem, jer u pojedinim regionima smo u toku prošle godine imali izuzetno masovne i ozbiljne terorističke aktivnosti. Osim toga, višegodišnja homogenizacija Albanaca na antisrpskoj i profašističkoj platformi je tokom prošle i početkom ove godine prerasla u otvorenu mržnju i teror koji je odneo mnoge živote. Kosmet je postao najveće iskušenje za Srbiju i Jugoslaviju i naša se država sada nalazi pred najodgovornijim zadatkom u svojoj novijoj istoriji. Direktno su ugroženi suverenitet i integritet naše zemlje. I ovoga puta u problem i njegovo rešavanje je upletena čitava međunarodna zajednica, a pre svega Sjedinjene Američke Države i NATO pakt. To je, na žalost, realnost koju moramo uvažiti, ma koliko je to preteško breme za ovu generaciju i, višegodišnjim sukobima i izolacijom iscrpljenu našu zemlju. Međunarodna zajednica bi dobro došla kada bi bila dobronamerna. Međutim, svedoci smo da je albanski terorizam narastao zahvaljujući, pre svega, blagonaklonosti Zapada. Takav odnos Zapada je omogućio da se teroristi konsoliduju i da nesmetano prikupljaju sredstva i oružje za novo krvoproliće na Kosmetu. Ucene, pritisci i pretnje, to su sredstva kojima međunarodna zajednica komunicira i sa nama kada je kosovski problem u pitanju. U takvim uslovima moramo odrediti dugoročnu strategiju, ne samo kada je Kosovo i Metohija u pitanju, već i kada je budućnost Srbije i Jugoslavije u pitanju. Moramo biti svesni činjenice da je osnovni uslov za opstanak Kosmeta u Srbiji to da Srbi i Crnogorci ostanu na Kosovu i Metohiji. Mora se ojačati srpski element u pokrajini, moraju se motivisati Srbi da ostanu na svojim ognjištima. Da bismo to postigli, moramo obezbediti sigurnost i učvrstiti osećaj da nisu prepušteni sami sebi. Ovoj generaciji u Srbiji i Jugoslaviji je pripala teška dužnost da rasplete kosovski čvor. Ne smemo dozvoliti da nam teroristi i drumski razbojnici otmu deo zemlje na pragu 21. veka. Zato se moramo izboriti za pravedno rešenje, koje će konačno doneti mir na te prostore i omogućiti svim građanima da žive u miru i slobodi. Glavni cilj zapadnih zemalja, a pre svega Amerike, je da što više udalje Srbiju od Kosova i Metohije i oni to ne kriju. Na to ne smemo pristati, ne samo zbog istorijskih srpskih tapija na Kosmetu, niti samo zbog Srba koji žive u toj južnoj pokrajini, već zbog budućnosti čitave Srbije i srpskog naroda. Postoji prag izdržljivosti i pretnji i ucena preko kojeg se ne može prelaziti i kada pretnje i ucene gube efekat. Srbi i Crnogorci sa Kosova i Metohije su pokazali visok stepen izdržljivosti i patriotizma. Ostali su i pored zuluma terorista i pored kidnapovanja i ubistava, na svojim ognjištima štiteći na taj način i interese države na tim prostorima. Situacija na Kosovu i Metohiji je radikalizovana delovanjem albanskih separatista i terorista, uz podršku pre svega dela međunarodne zajednice, i poslužila im kao takva za novu kampanju protiv srpske zemlje. Prećutkuju se zločini albanskih terorista, kidnapovanja, ubijanja civila, kao i stradanja policajaca i vojnika. Ponovo je pokrenuta medijska mašina za anatemisanje Srba i Srbije. Ovoga puta to se čini sa otvorenom namerom da se sačuvaju preostale grupe albanskih terorista. Zapad pretnjama i ucenama zapravo daje šansu albanskom terorizmu. Deo zapadnih zemalja se stavio na stranu drumskih razbojnika, kidnapera, ubica, zločinaca, a protiv je nastojanja jedne suverene države da uspostavi mir, zaštiti svoje građane od terorizma i sačuva sopstveni integritet. Suočeni smo sa još jednom nepravdom i dvostrukim aršinima moćnih zemalja, koje hrabre albanski terorizam i anarhiju i time otvoreno postaju saveznici razbijanja jedne suverene države. Mi nemamo mnogo izbora. Možemo da biramo da u ovaj vek uđemo kao ucenjena i razbijena zemlja poniženih građana ili kao dostojanstvena država koja ume da se brani i odbrani. Hteli ne hteli, nalazimo se na istorijskoj prekretnici, odgovorni pred prošlošću i budućnošću. Srbi i Crnogorci, i svi čestiti građani Kosova i Metohije, svesni su da ovo vreme zahteva mnogo odricanja i spremni su na nova iskušenja. Svesni su da ako popustimo zahtevima terorista, onda su ostali na milost i nemilost onih koji su organizovali ubijanja, kidnapovanja civila, onih koji nastoje da Kosovo i Metohiju odvoje što dalje od Srbije, onih koji fabrikuju zločine, a prikrivaju prave zločince. Ljudi sa Kosmeta dobro znaju da samo jedinstveni i mudri možemo odoleti velikim pritiscima kojima smo izloženi. Pre šest vekova smo zbog nesloge na Kosovu izgubili državu. Ova generacija Srba to ne sme da dozvoli. Zbog toga nam je jedinstvo i sloga u ovom trenutku najveće oružje u očuvanju naše države. Ako su političke partije Albanaca mogle da se ujedine oko terorizma i podrške takozvanoj Oslobodilačkoj vojsci Kosova, sa svim njenim zločincima, političke partije u Srbiji moraju ostati ujedinjene oko odbrane svoje teritorije. Ne možemo bez sveta, ali ne možemo i ne smemo da prihvatimo diktate i ucene. Zbog toga put u Francusku smatramo da su razgovori u ovom trenutku prioritet. Podržavam predlog generalnog sekretara Socijalističke partije Srbije i šefa poslaničke grupe da ova skupština donese odluku i pošalje delegaciju u Pariz. Ne zato što verujemo da će tamo moći da se izbori za sve ono, ali jednostavno, moramo da otvorimo i tu dilemu, da li je Srbija za razgovor ili nije. Srbija je oduvek bila i uvek žudila da se problemi na Kosovu i Metohiji reše mirnim putem.
Ima reč narodni poslanik Stevo Dragišić, šef poslaničkog kluba Srpske radikalne stranke, a neka se pripremi Verko Stevanović, narodni poslanik.
Dame i gospodo, problemi sa albanskim separatizmom prošle godine su došli do kulminacije. Albanski separatizam je prošle godine poprimio sve karakteristike terorizma. Organizovanje kukavičkih akcija iz zaseda i pucanja na pripadnike Ministarstva unutrašnjih poslova, otimanja civila, njihovo masakriranje, bacanje u krečane je oblik terorizma i separatizma sa kojim se Republika Srbija suočila otvoreno prošle godine. Međutim, problem terorizma se i kod nas rešava kao i u svim drugim državama u svetu. Ukoliko taj terorizam ne bi imao podršku sa strane, Republika Srbija bi vrlo brzo rešila taj problem. Problem su oni koji podržavaju albanski separatizam i terorizam. To su, pre svega, Sjedinjene Američke Države, Velika Britanija i druge zapadne sile. Ovde se postavlja pitanje - zbog čega? Odgovor na to pitanje je potpuno jasan. Sjedinjene Američke Države, pre svega, a i njeni zapadni saveznici, imaju cilj da na teritoriji Kosova i Metohije postave svoje kopnene snage. Svojom vojskom da kroče na teritoriju Kosova i Metohije. To je krajnji cilj cele ove krize, koja je smišljena i koja se podržava od strane SAD. Da bi došli do tog cilja, njima je bila neophodna pre svega kriza. Bilo im je potrebno da Albance motivišu na terorizam. Očekivan je bio odgovor Republike Srbije da suzbija terorizam sredstvima koja su dozvoljena svakoj suverenoj državi. Oni su to iskoristili kao argument za pritisak na Republiku Srbiju, navodno prekomerna upotreba sile, kršenje ljudskih prava, represija države itd.Nisu oni mogli da kažu - Albanci su teroristi, bave se terorizmom, jer se SAD u nekim situacijama, kada su ugroženi njihovi vitalni interesi, bore protiv terorizma i u svetu su oni navodno glavni predvodnici borbe protiv terorizma. Zato im je bilo nezgodno da priznaju da su Albanci teroristi na Kosmetu. Sve su to zamaskirali borbom Albanaca za zaštitu svojih ljudskih prava i sloboda koja su im navodno u Republici Srbiji ugrožena. Pod izgovorom da se bore za svoja ljudska prava, Amerikanci su krenuli da štite Šiptare. Međutim, niko do sada nije rekao koja su im to prava i slobode ugroženi. Naš Ustav garantuje zaštitu svih ljudskih prava i sloboda koja postoje danas u modernim pravnim porecima.Na primer, sloboda kretanja i nastanjivanja, da li je ta sloboda uskraćena Šiptarima na Kosmetu? To niko ne dovodi u pitanje. Pravo na sudsku zaštitu, to podrazumeva da niko ne može biti osuđen za krivično delo i lišen slobode pre nego što mu sud pravosnažnom odlukom izrekne kaznu. A podrazumeva se da prilikom sudskog procesa može da ostvari pravo na branioca i ta prava danas čak i oni, koji se bave terorizmom, koriste. Recimo, Azem Vlasi je bio advokat nekim šiptarskim teroristima, koje je naš sud sudio. Pravo na zaštitu zdravlja. Sve bolnice na teritoriji Kosova i Metohije su državne bolnice i prepune su Šiptara. Čak se njihova deca leče po nekim bolnicama u Beogradu. Pravo na školovanje - to pravo su sami sebi uskratili. Odbili su da idu u redovne državne škole i formirali neki svoj paralelni školski sistem. Pravo na rad su takođe sami sebi uskratili. Mnogi od njih ne rade u državnim ustanovama, u državnim institucijama, a oni koji rade bili su izloženi represiji svojih sunarodnika, neki su čak izgubili i život zbog toga. Pravo svojine i preduzetništva, najbogatiji ljudi na Kosovu i Metohiji su Šiptari, imaju privatna preduzeća, bave se krupnim biznisom. Dakle, ni to pravo im nije uskraćeno. Pravo i sloboda veroispovesti, da li se neki Šiptar žalio na slobodu veroispovesti, nijedan. Biračko pravo su sami sebi uskratili, kao i mnoga druga prava i slobode, koji su garantovani Ustavom Republike Srbije, dostupni su Šiptarima, samo je problem u tome što ne žele da ih koriste. Ako ne žele da ih koriste, onda ne mogu ni da kažu da su im prava i slobode ugroženi. Već neki od njihovih predstavnika su odnedavno počeli otvoreno da govore koji su njihovi krajnji ciljevi. Krajnji cilj šiptarskog terorizma je nezavisno Kosovo, stvaranje samostalne države. Time u stvari otkrivaju svoje pravo lice, a oni koji ih brane, koji ih protežiraju u svetu, na taj način su takođe došli pred lice istine i jednog trenutka će morati da nam kažu šta zaista žele od nas. Ova mirovna konferencija je smišljena, kao što sam rekao, da bi NATO dobio legalitet za postavljanje svojih snaga na teritoriji Kosova i Metohije. Potrebno je samo da neko odavde to potpiše, da im garantuje da će moći bezbedno da se smeste i rasporede na Kosovu i Metohiji, tobože da bi sprovodili mir, koji treba da se postigne u Parizu. Problem je u tome što je ta Kontakt grupa pre svega sebi dala za pravo da samostalno uređuje pitanja jedne suverene države. Principi, za koje one kažu da bi trebalo da budu opšte prihvaćeni i da o njima ne sme biti razgovora u Rambujeu, su takvi da Kosovu i Metohiji daju zaista sve prerogative državnosti. Ovde je u uvodnom izlaganju potpredsednik Vlade nabrojao neke od tih prerogativa. Ja ću vas podsetiti. To je samostalan sistem sudstva, izvršna vlast, zakonodavna vlast, upravljanje porezima i sl. To su osnovni prerogativi državnosti. Uzmimo samo na primer poreze. Porezi su fiskalni instrumenti, kojima država puni svoj budžet. Tamo gde ti fiskalni instrumenti idu, to se zove državna kasa. Ako porezi sa teritorije Kosova i Metohije, koji se budu ubirali, budu išli u kasu Kosova i Metohije, onda je Kosovo i Metohija država, ima svoju državnu kasu. Slično je i sa nekim drugim pitanjima. Po ovim principima Kosovo i Metohija bi trebalo da ima čak i predsednika, predsednika Kosova i Metohije. Doduše, ne kažu - republike, ali kažu - predsednik Kosova i Metohije. To je jedan od principa, koji je Kontakt grupa usvojila kao onaj koji se ne dovodi u pitanje. Postavlja se onda pitanje šta to treba da se odluči u Rambujeu, ako su oni sve u napred rešili. Treba da se odluči kako će se razraditi ovi osnovni principi. Dakle, oni se ne dovode u pitanje, samo se postavlja pitanje njihove razrade, sprovođenja u život. Kada to postignu, onda treba neko da garantuje sprovođenje tog sporazuma. A kako čujem ovih dana neki se već nude da budu garant tom sporazumu, to je NATO. Ukoliko dozvolimo da NATO dođe na našu teritoriju, Kosova i Metohije više neće biti u ustavno-pravnom sistemu Republike Srbije i jednog trenutka Kosovo i Metohija će biti suštinski samostalni i moći će i formalno da proglase svoju samostalnost, a da mi ne budemo u stanju da to sprečimo. Zbog toga, ko god bude išao u Francusku, treba ovo da ima na umu: da nikave strane trupe ne smeju da budu na našoj teritorji, ne smeju sa našim pristankom da dođu na našu teritoriju, na silu mogu da pokušaju, mi ćemo se odupreti pa ćemo videti kakvog ćemo uspeha imati. Ali sa našim pristankom to ne sme da se desi. Ne dolazi u obzir da Kosovo i Metohija dobiju takav status na ovim pregovorima, koji će podrazumevati menjanje ustavno - pravnog poretka Republike Srbije, koji je utvrđen Ustavom Republike Srbije. O svemu ostalom može da se pregovara, pod uslovom da Kosovo i Metohija ostane u našem pravnom sistemu . Može da se razgovara o širokoj autonomiji, ali da to bude zaista autonomija, a ne državnost . Da im se garantuje samostalno rešavanje nekih pitanja, koja bi mogla da budu od interesa nacionalnih zajednica, koje žive na teritoriji Kosova i Metohije, da im se obezbedi da to sami uređuju, ali da nijedan od atributa državnosti ne dobiju u sopstvene ruke. U suprotnom, Kosovo i Metohija neće biti u ustavno-pravnom sistemu Republike Srbije, nećemo moći da sprovedemo sopstvene zakone na teritoriji Kosova i Metohije. A onaj ko nije u stanju da sprovede svoje zakone nad nekom teritorijom, znači da tu teritoriju ne kontroliše, znači da to više nije Srbija. To je ono o čemu će se razgovarati u Rambujeu i nadam se da oni koji budu otišli odavde to imaju na umu i da nikada neće pristati da Kosovo i Metohija izađu iz našeg suvereniteta [[aplauz]]
Ima reč narodni poslanik Verko Stevanović, neka se pripremi narodni poslanik Života Cvetković. Molim vas, samo da vas upozorom, vi ste videli da smo nastavili sa diskusijom, ima još prijavljenih deset diskutanata i kada završimo diskusiju napravićemo pauzu, jer će tada Vlada moći na bazi diskusija, koje su ovde iznete, da donese zaključke, koje će predložiti Narodnoj skupštini na usvajanje.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, nalazimo se zaista u izuzetno delikatnoj situaciji. Odavno ili tačnije rečeno nikada nismo bili ni u približnoj situaciji, ni kao država, ni kao narod, ni kao ljudi, ni mi kao poslanici. Niti ja, koji sam ovde pet godina u ovom domu, niti oni koji su nešto više od godinu dana, ni oni koji su duže od mene ovde, nisu bili u delikatnijoj situaciji. Zašto vam to govorim? Zato jer su poslanici iz poslaničke grupe kojoj pripadam od početka ove krize birali svaku reč koju će izgovoriti, razmišljali o njoj, znali da se svaka od njih meri, svaka vrednuje, da svaka nosi svoj plus ili svoj minus, ali zato smeta što je poneka danas bila neodmerena. Zato vas molim da ovi poslanici koji iza mene govore vode računa o tome, a da ovi zaključci, koji će doći od Vlade, budu sa odmerenim rečima. Situacija koja nam se namaće, koja nam stoji ispred, traži od nas da se ponašamo na sledeći način: Prvo, odgovorno. Šta to znači i da li smo se tako ponašali? Kažimo da jesmo. Zaista jesmo. Čuli smo, znamo, dvadesetak puta je delegacija Vlade Republike Srbije pokušavala da razgovara sa drugom stranom. Nažalost, nije bilo prave saradnje i pravog sastanka. Šta nam smeta da se i dalje ponašamo odgovorno? Ništa. Ako neko kaže to je to što taj sastanak nije u Srbiji već u Parizu, a ja kažem, to ništa ne znači ako tamo budu pravi ljudi. Nema tog pitanja, nema te stvari koja se na isti način ne može argumentovano odbraniti bilo gde u svetu kao i u Srbiji. A, ako ne odemo, onda ćemo zaista reći onima koji nas ne vole, da smo ciljano išli i na one prethodne sastanke, da to nismo činili sa dobrom voljom da problem rešimo, a što, naravno, nije tačno. Dakle, odlučimo odgovorno i pošaljimo našu delegaciju u Pariz. Drugo, moramo se ponašati hrabro. Šta to znači? To ne znači hrabro reći "ne" Parizu zbog nekih stvari koje nam se ne sviđaju u predlogu, koje zaista postoje. To znači razmišljati malo drugačije. Pitati se ko smo mi, ko smo mi kao narod? Odgovor će se naći, mi smo narod koji u svojoj duši, u svom srcu ima Kosovo. Mi smo poslanici koji u svojoj duši i na svom srcu imaju Srbiju i imaju svoj narod. Dakle, tako moramo stvari posmatrati. Moramo se kao poslanici, koji su izabrani i došli ovde, pitati šta misle oni čiji smo predstavnici ovde. Ja odgovorno mogu da kažem da ogromna većina njih misli da moramo otići u Pariz. Najzad, moramo se pitati pojedinačno, ja kao Verko Stevanović, šta misli Šumadija, šta misli Kragujevac, šta misle ti ljudi? Moramo se setiti da u tom Kragujevcu, pored nas koji smo duže u njemu, preko polovine stanovništva ili oko polovine stanovništva je u zadnjih 40 godina došlo sa Kosova. Slično je u Aranđelovcu, slično je u Kraljevu, slično je u Smederevu. Oni se sećaju i misle na svoje grobove, na svoje dedove, na svoje očeve, a mi svi zajedno na svoje svetinje, na svoju duhovnost. Dakle, ako tako razmišljamo, moramo hrabro odlučiti da odemo u Pariz. Treće, moramo se razumno, racionalno i mudro ponašati. Šta to znači? Moramo razumno pogledati činjenice koje su pred nama. Prava je činjenica da imamo predlog kontakt grupe, zaista ga imamo, on je tu. Druga je činjenica da je sastanak u Parizu. Treća je činjenica da se u tom predloženom dokumentu ni iz jedne reči ne vidi ni velika Albanija, ni republika Kosovo, ni samostalno Kosovo. Četvrto je činjenica da 85% stvari odgovara nama, da se mogu prihvatiti. Sledeća je činjenica da je ovo zadnja ponuda u nizu ponuda koje imamo, da je možda zadnja zaista i da više neće biti ponuda, a možda, ako ih i bude, biće lošije od ove, jer to moramo imati kao iskustvo i iz iskustva sa Hrvatskom i Bosnom. Dakle, nesumnjivo je da su sve činjenice na našoj strani. To su, dakle, neke činjenice koje moramo imati u vidu i moramo razumno, mudro, odgovorno i hrabro otići u Pariz. Ako to učinimo, a to moramo učiniti, učinićemo prvi korak ka rešenju krize na Kosovu i u našoj zemlji. To je prvi korak, vrlo značajan korak, možda i zadnji korak, ali ako njega učinimo, u šta ne sumnjam, onda ćemo moći da učinimo i drugi korak, koji je takođe vrlo bitan, vrlo važan, a tim drugim korakom ćemo se odlučiti i odrediti delegaciju, grupu ljudi koja će ići na pregovore u Pariz. I to je jedno delikatno pitanje. Moramo izabrati najodgovornije, najumnije, najškolovanije, najtolerantnije ljude i najpametnije ljude koje imamo, a imamo ih. Svi znamo da ih imamo. Ne sme u delegacuju da uđe ni jedan član koji nema sve ove elemente koje sam nabrojao. Ne sme, jer može sa jednom reči da utiče na tok procesa svega ovoga što sledi. Dakle, tako, po mom mišljenju i po mišljenju svih nas, mora da se dogodi. Ako taj drugi korak radimo racionalno, mudro, ako se ne ponašamo stranački, jer danas i u budućem vremenu stranaka ne sme biti, ucena ne sme biti, onda ćemo napraviti pravilno drugi korak. Ako, dakle, i to učinimo na pravi način, u šta ne sumnjam, onda nam sleduje treći korak, dakle odlazak tih ljudi, najboljih među nama, u Pariz i pokušaj, a nadam se i uspehu, da se još za neki procenat popravi ovaj predlog plana koji smo dobili. Ako se tu uspe, u šta ne sumnjam, ako pravi ljudi budu otišli tamo, predlog će za nas biti prihvatljiv. Dakle, dame i gospodo poslanici, ubeđen sam da ćemo jednoglasno glasati za odlazak naše delegacije u Pariz. Sve drugo bilo bi pogubno i za narod i za državu. To drugo, verujte mi, ne mogu ni da zamislim. Hvala.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Života Cvetković, a neka se pripremi narodni poslanik Jorgovanka Tabaković.
Uvaženi poslanici, ovo što se poslednjih meseci dešava u Srbiji predstavlja sigurno najgrublji presedan u međunarodnim odnosima u ovom veku. Neviđenim pritiscima i vojnim pretnjama, kojima su Srbija i Jugoslavija izložene samo zato što brane svoje nacionalno i državno jedinstvo, svoj državni integritet i suverenost, upravljaju svetski moćnici. I ovog puta deluju po već viđenom scenariju. Godinama su protiv nas smišljane medijske laži, proganjani smo, zatvorena su nam vrata međunarodne zajednice. Naš narod je trpeo i trpi posledice sankcija i svih drugih mera. Proglasili su nas krivim samo zato što se branimo od otvorenog i nemilosrdnog šiptarskog terorizma. Istovremeno pomažu, okupljaju, organizuju, obučavaju, naoružavaju i finansiraju teroriste, a njihov jedini cilj je otcepljenje Kosova i Metohije od Srbije. Setimo se 1981. godine, kada su Šiptari otvoreno izašli na ulice, tražeći da naše Kosovo i Metohija bude njihovo Kosovo republika. Kada to nije uspelo, promenili su taktiku. Terorizam smatraju sada adekvatnijom metodom, sve uz pomoć velikih sila, koje su, u svojoj pohlepi da potčine druge narode, stavile pod noge osnovne principe međunarodnih odnosa i svoje sopstvene dokumente, pridružujući se hajci na Srbe i Srbiju. Sve je to upakovano u oblandu demokratije, navodno brigu za ugrožena ljudska prava nacionalnih manjina. Kada god se na pomolu jave rešenja pali bi u vatru, da bi konačno ovih dana ponudili i svoju pomoć teroristima bombardovanjem Srbije. Srbija se ne da pokolebati, ona neće odustati od svojih osnovnih principa, od zaštite svoje teritorije i suvereniteta, od obezbeđivanja jednakih prava za sve građane, bez obzira na versku ili rasnu pripadnost. Svetski moćnici dobro znaju ko je u pravu. Oni u svojoj zemlji ne tolerišu terorizam, već se sa njim žestoko obračunavaju. Kada teroristi ugroze njihove neposredne interese, ne biraju sredstva za obračun sa njima. Oni ih gone i van teritorije, a kada Srbija brani svoje, oni se otvoreno stavljaju na stranu terorista. To je ono što zovemo politika duplih standarda, a vratiće im se taj bumerang. Iz Albanije se ubacuju teroristi, oružje, droga, mudžahedini. Svi znaju za turističke centre u Bajram Curiju, Tropoji, Hasu. Da li je Srbija i za to odgovorna? Ko je odgovoran za haos u Albaniji, ko koga tamo ugrožava i obespravljuje. Teroristi na Kosmetu danas ubijaju vojnike, policajce, kidnapuju decu, žene, starce, a za sve to moćnici proglašavaju nas krivima. Hoće li Amerika i Evropa, gde je i Srbija, izroniti glavu iz peska. Naši predstavnici, predsednik Milutinović i konkretni stručnjaci 18 puta su odlazili, ali Šiptari nisu došli i opet je pritisak na nas, umesto na njih, i to vojnom silom NATO snaga. Da li to znači da svoj jubilej 50 godina NATO-a žele da uveličaju bombama protiv Srbije. Njegoš je rekao- kome zakon u topuzu leži, tragovi mu smrde nečovještvom. U ime istine i pravde, u ime svog nepravedno optuženog naroda, tražimo da vi svetski moćnici ovde u Srbiji sve stvari nazovete pravim imenima i da pokažete da ste za istinsku pravdu. Srbija je, gospodo, veliki ispit i za Ameriku i za Evropu. Da li ćete od istorije dobiti prelaznu ocenu, zavisi upravo od vas. Hvala.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Jorgovanka Tabaković, a neka se pripremi narodni poslanik Ramadan Ameti.
Kosovo i Metohija neće biti van Srbije, obećavaju nam svi. Ne smemo da dozvolimo da Srbije ne bude na Kosovu i Metohiji. Balkan je za SAD definisan kao područje nedovršenog mira. Pokušavaju da dovrše posao. Jugoslaviju još uvek tretiraju kao simbol neuspeha svog nastojanja da izgrade novi svetski poredak, zbog čega se i događa da stanje u Jugoslaviji i njenu politiku označavaju kao pretnju nacionalnim interesima SAD. Sasvim su nam jasni glavni američki interesi u ovom trenutku, a to je obezbeđenje sirovina, a to pre svega energije u Persijskom zalivu, sve do Crnog mora, jer treba da čuvaju svoje rezerve. U funkciji tog cilja je i kontrola nad teritorijalnim pristupom u toj oblasti, dakle kontrola nad Balkanom. Znamo i to da spoljne politike svih zemalja ne motivišu osećanja, prošla prijateljstva ili ratna savezništva, već isključivo interesi. Međutim, opet na sceni NATO, jedan navodni masakr i Kontakt grupa. Sredinom 1993. godine u SAD se ponovo povela rečo novoj ulozi Severno-atlantskog pakta, koji je morao da napusti svoj okvir delovanja ili da napusti istorijsku scenu. U jesen 1993. kada se ta namera suočila sa odlučnim otporom Moskve, našlo se neko kompromisno rešenje, neka čekaonica za NATO koju su i nazvali partnerstvo za mir. U tim okolnostima kriza u Bosni postala je važan test na kojem je NATO savez trebao da pokaže svoju potrebu da postoji kao takav ili da se pokaže kao neuspešan, kao pre njega KEBS, Zapadna evropska unija i Evropska zajednica. Februara 1994. godine, kakve li slučajnosti stvoren je slučaj Markale. Iako nije utvrđeno ko je bio odgovoran za ovaj napad, Zapad je odmah optužio Srbe i 6. februara NATO je izveo prvu operaciju u svojoj istoriji, tzv. operaciju van okvira upućujući ultimatum vojsci Republike Srpske. Dva meseca kasnije stvorena je međunarodna Kontakt grupa koja je obuhvatila SAD, Rusiju, Veliku Britaniju, Francusku i Nemačku. Prvi put posle 1991. godine Rusija je prihvaćena u ovoj grupi kao ravnopravan partner SAD i zapadno-evropskih zemalja, ali je u njenom radu uglavnom prepustila inicijativu SAD. Kontakt grupa do danas nažalost ostaje glavni oblik usklađivanja interesa spoljašnjeg aktera krize u Jugoslaviji i ujedno cele međunarodne zajednice. Sva dalja događanja u 1995. godini, uključujući i hrvatsku operaciju "Oluja" protiv Krajine, uz, ako ne ono zeleno, onda žuto svetlo koje je Hrvatskoj dato. To samo govori u prilog planiranim aktivnostima NATO saveza, koji je tada morao da dokaže svoju ulogu, a ja danas ukazujem na sličnost. Bombardovanje NATO-a u Republici Srpskoj imalo je za formalni povod opet eksploziju na pijaci Markale. Ispaljeno je 10 krstarećih raketa "Tomahavk", koje su imale više političku, nego vojnu poruku. U medijima je ostalo neprimećeno da je posledica operacije koja se nazivala nametanjem mira, bila u stvari etničko čišćenje i izbeglištvo nekoliko stotina hiljada Srba iz Krajine i iz Zapadne Bosne. Ne ponovilo se. Zanemarivanje ovih iskustava predstavljalo bi pravo političko slepilo. Danas opet pokušavaju da nam nametnu mir i zato razgovaramo. Ja hoću da podsetim da je od potpisivanja sporazuma Holbruk-Milošević, od 13. oktobra prošle godine do 1. februara na Kosovu i Metohiji, pedantno i jezikom statistike zabeleženo - 677 terorističkih napada, 65 ubijenih, od čega 48 civila, 17 policajaca, 50 otetih, a broj povređenih se i ne zna. Tridesetak napada na vojsku, dva ubijena i otmica vojnika. Napadi na granicu sa Albanijom, u čiju nepovredivost se zaklinju svi koji su navodno neupućeni i slepi na ulogu Albanije u stvaranju krize na Kosovu i Metohiji. Uloga verifikatora svela se na stvaranje linije razdvajanja dve strane, upravo onako kako se u zaključcima Kontakt grupe i pominje. Nametali su se kao posrednici u razmeni otetih od strane terorista. Sa njima kontaktirali kao sa drugom stranom, zaboravljajući da je osnovna uloga verifikatorske misije, u stvari, nadgledanje realizacije sporazuma i izveštavanje OEBS-a, te tzv. međunarodne zajednice. Gospodin Voker je sebi dao za pravo da u okviru te misije u istom trenutku predstavi sebe i istražnim sudijom, patologom i tužiocem. Onda je u iznenađujuće kratkom roku "uspešno" okončao akciju oslobađanja otetih Srba iz sela Nevoljane. Verujte da mi je vrlo teško da se izdignem i da govorim o ovome kao političar, jer imena ljudi koje poznajem, vreme koje grabim petkom da pre mraka stignem kući, nije lako zaboraviti. Sve ovo izražava sumnju u dobre namere Kontakt grupe, jer je jednu krajnje zlonamernu, tendencioznu izjavu gospodina Vokera, vezanu za događaje u selu Račak, unela u svoje zaključke i bez ikakvih valjanih argumenata saopštila da je aktuelna vlast kriva za navodni masakr i čak zahteva suspenziju pripadnika Vojske Jugoslavije i MUP-a, a bojim se da su i finski patolozi u ulozi pripreme scenarija koji smo već videli. Na to navodi činjenica da zvanični izveštaj nisu dostavili, odložili su ga za mesec dana i otputovali nazad. Neće li se, evo opet sličnosti, prava istina o obdukciji saznati kasno, poput istine o Markalama, kad je na osnovu tajnog izveštaja UNPROFOR-a Dejvid Bajner napisao članak "Anatomija masakra", a postojanje tog izveštaja potvrdio i Jasuši Akaši, specijalni savetnik generalnog sekretara, jednoj nemačkoj televiziji. O masakrima u Peći, bombaškim napadima na kafiće u Prištini, gotovo ništa, ili tek po koja vest u svetskim medijima. Prelazni sporazum liči na ugovor lakovernih, unutar kojeg će onaj ko je širih pogleda, objektivno služiti osvajačkim ciljevima drugog, ali sumnjam u srdačno i ravnopravno slaganje. Pol Valeri, mnogima od vas poznat, danas bi puno prava imao da kaže da su i civilizacije smrtne, kao i ljudska bića, ako ih ne branimo. Nama danas pobornici religije ljudskih prava omalovažavaju ne samo pravo na odbranu Kosova i Metohije, već i svaku patriotsku misao i osećanje da su nacija i otadžbina već pretvorene u fašistoidne vrednosti. Ne bez razloga, jer patriotizam je postao danas poslednja prepreka napredovanju novog planetarnog američkog carstva, sa njegovim tiranskim slobodama i pravima čoveka, koja su svedena samo na politička prava. Danas Amerika ne bira sredstva, spremna je da koristi vojnu agresiju, bez legitimiteta koji daju Ujedinjene nacije, ekonomske pritiske, sa ili bez podrške svetske trgovinske organizacije, trgovačke ratove i neprestanu upotrebu ideološko-moralnog arsenala o ljudskim pravima. To zalaganje za ljudska prava odavno je jasno, donosi korist samo njima, a nama nude zaštitu, zaštitu koja nikada nije ni nevina, ni besplatna, i uglavnom se plaća zavisnošću i gubljenjem suvereniteta. Tom cenom ne smemo platiti NATO-ovu akciju nametanja mira. Kosovo i Metohija neće biti van Srbije, obećavaju svi, a ja vas molim da ne dozvolimo da Srbija ne bude na Kosovu i Metohiji. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Ramadan Ameti, a neka se pripremi narodni poslanik Fevzija Murić.
Poštovani poslanici, poštovano predsedništvo, nisam imao nameru da diskutujem, niti sam se pripremio za neku veliku diskusiju, ali me je da se prijavim za govornicu navelo uvodno izlaganje gospodina Markovića. Naime, on jednostrano proglašava jednu stranu krivom, a ne traži uzročnike zašto je došlo do tog stanja. Poznato je, naime, da je Kosovu nasilno degradiran ustavni položaj, da je ova skupština uvela vanredne mere, da su uvedene privremene mere po kolektivima i da je tamo nastalo jedno haotično stanje. U odbrani svojih prava, Albanci sa Kosova su demonstrirali, a vlast je nemilosrdno ubijala nevinu decu, žene. Ako ja lažem, ne laže međunarodna zajednica (negodovanje poslanika u sali). Drugo, niko nije obratio pažnju na demokratski pokret na Kosovu. Jednostavno, on je negiran i tako je došlo do ovoga stanja kakvo je danas. Dalje, uporno se insistira na iseljavanju Srba sa Kosova. Ova govornica je više puta korišćena od poslanika iz Bujanovca, Veljković Ranđela, da se sa Bujanovca iselio veliki broj Srba, koji su danas u okolini Beograda, a taj isti Veljković Ranđel je 30 godina prva violina, prvi funkcioner Bujanovca. Stotinu analiza su vršene, nikada nijedan momenat nije ustanovljen. Znači, nepotrebne su ove stvari frustrirale narod i došlo je do ovog stanja gde smo danas. Svi narodi su na svojim prostorima, oni imaju pravo da uređuju svoje odnose shodno međunarodnim pravima i njima to treba omogućiti.
Ima reč narodni poslanik Fevzija Murić, a neka se pripremi narodni poslanik Radovan Pankov.
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, evo, ovo ponašanje izabranih ljudi, izabranih poslanika, dovoljno govori o položaju svih onih drugih, koji ne misle kao oni. Ovakav primitivizam, mislim, na sledećim izborima, da im narod neće oprostiti. Takođe, nije ni čudo što su poslanici ovakvi, kad im je lider takav. Danas izgovorene reči i ponašanje potpredsednika Vlade, gospodina Vojislava Šešelja, kao i odnos ove vlade i svih prethodnih vlada prema jednoj trećini građana nesrpske nacionalnosti, dovoljno govori o neizdržljivom položaju te jedne trećine građana. Neko je malopre pitao - kako ste došli u ovaj parlament - pa eto, došli smo verujući da možemo zajedno da se dogovorimo i da će da se čuje i drugačije mišljenje. O vašem primitivizmu ne treba ni pričati. (Poslanik Dragan Todorović dobacuje iz klupe.)
Molim Vas, gospodine Todoroviću, dozvolite poslaniku da govori. Gospodine Todoroviću, opominjem Vas.
Pa sramota je učestvovati na izborima na kojima ti učestvuješ. (Obraća se poslaniku Todoroviću.) Pitanje Kosova je samo jedno od nerešenih pitanja, koja se, kao i sva druga pitanja, trebaju rešiti u kontinuitetu međunarodne konferencije o bivšoj Jugoslaviji. Podsećam da je Savezna Republika Jugoslavija bila aktivni učesnik međunarodne konferencije o bivšoj Jugoslaviji, na kojoj je rešavano pitanje Slovenije, Hrvatske, Makedonije i Bosne i Hercegovine. Pitanje Savezne Republike Jugoslavije još uvek nije rešeno, niti je rešen njen međunarodni pravni status, niti su rešeni brojni problemi koji još postoje u Saveznoj Republici Jugoslaviji. To su, osim Kosova, pitanje Sandžaka, Vojvodine, kao i nerešeni status bošnjačkog naroda, albanskog, mađarskog, hrvatskog i drugih naroda koji žive na prostorima Savezne Republike Jugoslavije. U tom cilju, evo vidi se iz vaše diskusije, vidi se da je nužno sazivanje međunarodne konferencije o Saveznoj Republici Jugoslaviji, u cilju rešavanja svih nerešenih pitanja u Saveznoj Republici Jugoslaviji, u skladu sa evropskim i svetskim principima. Tako bi iskoristili međunarodnu zajednicu, njenu pomoć za rešavanje svih postojećih problema i za rešavanje svih nerešenih pitanja dogovornim i mirnim putem. Na taj način bi se istovremeno stekli uslovi za međunarodno priznanje Savezne Republike Jugoslavije. Problem Kosova postoji decenijama, isto kao što postoji problem Sandžaka i drugi problemi. Zato treba pristupiti rešavanju svih tih problema odjednom, na osnovu principa i kriterijuma koji su usvojeni za rešavanje jugoslovenske krize. Ukoliko bi se pristupilo rešavanju kosovskog problema, prvenstveno i isključivo zbog nastalih oružanih sukoba, to bi bila loša poruka svima onima, čiji status nije rešen i traže rešenje svog statusa političkim putem i političkim sredstvima. Ističem da, pored kosovskog, postoji i vrlo ozbiljan problem Sandžaka, koji se mora rešiti. Nepriznavanje ili ingorisanje ovog problema nije moguće, jer će on samim svojim postojanjem naterati na priznanje. Do pre nekoliko meseci zvaničnici Srbije i Jugoslavije javno su govorili da problem Kosova ne postoji, čak gospodin Milutinović i gospodin Lilić u predizbornoj kampanji. Sada, kada je požar toliko buknuo da ne može da se sakrije, celi svet mora da ga gasi. Zato iznosim svoje konkretne predloge- predlažem sazivanje međunarodne konferencije o Saveznoj Republici Jugoslaviji, na kojoj bi se rešila sva pitanja koja su ostala nerešena nakon raspada SFRJ, a koja su razmatrana na međunarodnoj konferenciji o bivšoj Jugoslaviji. Predlažem Skupštini i Vladi Srbije, zatim Skupštini i Vladi Savezne Republike Jugoslavije da prihvate ovaj predlog i da upute zvanični zahtev Ujedinjenim nacijama i EU za sazivanje međunarodne konferencije o Saveznoj Republici Jugoslaviji.
Ubijen je 121 policijac.
Gospodine ministre, mi se političkim sredstvima borimo i ovo je naš predlog, ne morate da ga dočekujete na nož.
Gospodine Muriću ne možete voditi dijalog. Ima reč šef poslaničkog kluba Stevo Dragišić, koji je tražio repliku u ime SRS.
Dame i gospodo, iz govora prethodnog poslanika tačno smo mogli da čujemo šta sledi Srbiji ukoliko popusti na pitanju Kosova i Metohije. Sledi nam otvoreni separatizam posle toga, u Raškoj oblasti, separatizam u Vojvodini. To nam je najavio gospodin Murić, ako sam dobro zapamtio prezime. Samo je zaboravio jednu stvar, ne postoji problem Sandžaka u Srbiji, jer nema ni Sandžaka. Sandžaci su postojali u vreme turske vladavine i bilo ih je mnogo. To je ono vreme kada su Srbi prelazili u muslimansku veru, pa ih i danas ima u Srbiji. Jedan od takvih je i gospodin Murić, potomak Srba koji su prihvatili islam i danas žive na našoj teritoriji, ne fali im ništa, čak mogu da uđu i u Skupštinu Republike Srbije, da zastupaju svoja politička viđenja, svoje političke stavove. Ali zaboravlja jednu stvar, da se svako može baviti politikom u Srbiji, ali pod uslovima koji su određeni Ustavom. Sva politička mišljenja su dozvoljena, ali nije dozvoljeno nasilno rušenje ustavnog poretka Republike Srbije. To je ono što se danas dešava na Kosovu. Ako je to put, ako vi želite da sledite, ukoliko ovaj separatizam bude uspešan na Kosovu, onda ćete vi postati separatista, onda ćete se i vi služiti terorističkim metodama. Dobro pazite šta se dešava na Kosovu, jer je to upravo način na koji će Republika Srbija rešavati sve probleme sa teroristima i sa separatizmom. Vi možete da učestvujete na svim izborima koji budu održani , baš kao i sada, ako budete izabrani za poslanika da govorite pred ovom skupštinom, ali vodite računa da se nalazite u suverenoj državi Republici Srbiji, koja mora da štiti sopstveni integritet. To nemojte nikada da ispuštate iz vida. Ove predloge što imate, nema potrebe da predlažeteSkupštini Republike Srbije, jer unapred znate da neće proći. Možete to da predložite vašim inostranim mentorima, SAD, pa ako oni procene da ste dovoljno interesantni, neka zakazuju konferenciju. Samo treba da razmišljate i ko će učestovati na toj konferenciji . Srbija sigurno neće.
Reč ima narodni poslanik Fevzija Murić.
Ovo je dokaz da nas neki upućuju da nemamo pravo koristiti svoja politička sredstva u političkoj borbi i u nacionalnoj borbi, već nas upućuju na neki drugi put. Gospodine Dragišiću, ja ću se koliko god budem puta hteo kandidovati i odavde ili sa drugog mesta politički ću se boriti. Vi mene ne možete naterati u ekstremizam i separatizam koji vi zagovarate. Vi ste separatisti. Vi i vaša partija i ostali. Vi ste razbili prethodnu Jugoslaviju, vi razbijate i ovu. Gde vam je Crna Gora? Idete na pregovore u Francusku bez braće, je li? Da li je to njihov interes? A tamo treba da se bore i njihova deca, na Kosovu ili u Sandžaku, ili tamo gde vi zagovarate. Vi razbijate, vi ste separatisti. I nemojte nas optuživati za neke stvari za koje zaista nema osnova. Hvala.
Narodni poslanik Stevo Dragišić - odgovor na repliku i time se završava ova replika.
Gospodine Muriću, ja sam se upravo hvalio demokratijom u Srbiji, zato što predstavnik jedne nacionalne manjine, odnosno predstavnik Srba muslimanske veroispovesti može da bude poslanik u ovoj skupštini. Mi se time hvalimo i pozivamo svaki put da se kandidujete. Mi nudimo i Šiptarima da učestvuju na našim izborima, da i oni imaju svoje predstavnike u ovoj skupštini. A vi nam najavljujete da će biti problem posle Kosova i Metohije, problem Raške oblasti, problem Vojvodine. Vi nas upozoravate da je separatizam moguć i u tim osetljivim oblastima u Srbiji. Vi ste otvoreno rekli, ono što ste hteli i svi su vas dobro razumeli.
Ima reč narodni poslanik Radovan Pankov, neka se pripremi narodni poslanik Milena Andrić.
Poštovani predsedniče, uvažene kolege narodni poslanici, SPS kao državotvorna partija istrajno i odlučno je branila i štitila naše osnovne temeljne vrednosti, državne i nacionalne interese. Radili smo to, radimo i radićemo politikom mira i sada kada su pritisci i pretnje agresijom dostigle svoj vrhunac u vidu ultimatuma NATO pakta, preko svog generalnog sekretara Solane, što je siledžijsko-razbojnički akt bez presedana i otvorena podrška albanskom separatizmu i terorizmu na Kosovu i Metohiji. Prete nam bombardovanjem i silom, a mi nikoga ne ugrožavamo niti imamo bilo kakvih pretenzija na nešto što ne pripada nama. NATO, tako preuzima ingerencije UN-a, svodeći svetsku mirovnu organizaciju na puku transmisiju jedne sile. Srbija je napadnuta mučki, sa strane i otvoreno iznutra od šiptarskih terorista i separatista, čiji je suludi san, ali i politička platforma - otcepljenje i stvaranje druge albanske države na srpskoj teritoriji. SPS se otpočetka zalagala za dijalog i mirno rešenje, za ravnopravnost svih građana i svih nacionalnih zajednica koje žive na Kosovu i Metohiji. To je demokratski koncept koji sprečava majorizaciju i predstavlja branu secesiji. To je jedino demokratsko, pravedno i pravo rešenje problema Kosova i Metohije. U zaključcima Kontakt grupe osnovna politička poruka je formulisana jezikom otvorenih zahteva i skrivenih namera. Kontakt grupa nudi "značajnu autonomiju za Kosovo i Metohiju". Tamo gde ja živim, u Vojvodini, pitanje autonomije rešeno je sigurno kvalitetnije i bolje, i živi u praksi, i zasnovano je na Ustavu i zakonima Srbije. Svi ta prava koriste ravnopravno i nije bitno da li pripadnika neke nacionalne zajednice ima 20 ili 70, ili nekoliko stotina hiljada, nema majorizacije, niti ona može da prođe. Niko nije favorizovan, niti može biti gospodar i upravljati drugima. I, razlikujemo se i nacionalno i verski i politički, ali pričamo i dogovaramo se i ne zovemo nikoga sa strane da nam rešava naše probleme. Stalno težimo unapređenju prakse i obogaćivanju njenog sadržaja. To je formula i za Kosmet, to je formula za trajan mir, za toleranciju i skladne međunacionalne odnose, to je politika nacionalne ravnopravnosti za koju se uvek zalagala Socijalistička partija Srbije. Tako čuvamo svoju kuću, tako čuvamo Srbiju. Zato je pozicija Socijalističke partije Srbije nedvosmislena i kristalno jasna - poštovanje ravnopravnosti svih građana i nacionalnih zajednica i rešavanje svih problema isključivo političkim dijalogom. To je donja granica ispod koje ni jedna suverena država i narod, koji drži do svog dostojanstva, ne mogu da idu. Ogromna većina građana Vojvodine opredeljena je za odbranu i očuvanje suvereniteta i integriteta Srbije i Jugoslavije i njihova poruka je jasna - sačuvati svoju zemlju i ne prihvatati ništa što bi moglo da ugrozi suverenitet i integritet Srbije i Jugoslavije, što bi moglo dovesti do toga da se Kosovo i Metohija izdvoji iz Srbije. I to bi, uz podršku vladinoj delegaciji koja ide u Pariz, bila i lično moja poruka, a i građana širom Vojvodine. [[Aplauz.]]
Ima reč narodni poslanik Milena Andrić, a neka se pripremi narodni poslanik Marijan Rističević.
Gospodine predsedniče, gospodo narodni poslanici, kako reče gospodin predsednik, ja sam dr Milena Andrić, poslanik sa Čukarice ispred Koalicije Demokratske alternative, Seljačke stranke i Ujedinjene penzionerske stranke. Ovo je sigurno jedan od najtežih trenutaka u istoriji srpskog naroda i države Srbije, trenutak koji predstavlja naše biti ili ne biti. Činjenica da parlament sada raspravlja o tome šta uraditi u vezi Kosova, kada je manevarski prostor krajnje skučen, bez sumnje pokazuje da je nekom potrebno da odgovornost za posledice dosadašnje politike prebaci na nas. Dobili smo zapuštenog pacijenta, bolesnika čija je bolest u poodmakloj fazi. Koji su to lekari i koji lekovi mogu da ga podignu na noge? I ja i građani koje predstavljam bili bismo mirniji i sa više pouzdanja gledali na buduće događaje kada bi ovde, zajedno sa nama, u potrazi za najboljim rešenjem bili i vrhunski stručnjaci, najbolji znalci i politički mudraci. Verujem da delim nespokojstvo građana Srbije zbog činjenice da se Kosovo ovde i sada zloupotrebljava za međupartijske bitke, za pridobijanje glasača. A trebalo bi da ovo bude bitka za odbranu i očuvanje države Srbije i njenih nacionalnih interesa. Mnogo je prilika nepovratno propušteno, šansi zauvek izgubljeno. Ovo je možda poslednja, ma kako nepovoljna bila. Nju nećemo iskoristiti tako što ćemo izvikivati prazne parole, pretiti praznim oružjem, bacati lažni patriotizam kao prašinu građanima u oči. Jer, kada vreme izbistri pogled, istina da je ovde igrana predstava za potrebe omamljivanja domaće publike, stići će nas sve sa svojim tragičnim posledicama. Dokaz ozbiljnosti i odgovornosti bi bio pristup kojim bismo tražili najbolje odgovore na pitanje - kako odbraniti državne nacionalne interese, koje su okolnosti u kojima to moramo da radimo, postoje li bilo kakve prednosti u krajnje nepovoljnim uslovima? Ko su i kako da dođemo do ljudi koji bi najbolje zastupali naše interese? Gde i ko može da nam obezbedi saveznike? Koji je minimum na koji se može, ako se bude moralo, pristati? Kako da izgradimo strategiju da sadašnja, eventualno ne sasvim povoljna rešenja, mudrošću i istrajnošću u budućnosti ublažimo? Ako neko postavlja pitanje - ići ili ne na pregovore u Francusku, mora dati jasan odgovor na pitanje - da li neodlaskom nešto dobijamo, a šta izvesno gubimo? Papagajsko ponavljanje da je Kosovo unutrašnje pitanje Srbije i Jugoslavije, u trenutku kada je ono već uveliko internacionalizovano, čista je manipulacija i nečasno poigravanje iskrenim patriotizmom i osećanjem, ukoliko njihova vlast čini sve u njihovom najboljem interesu. Prava vlast kleči da bi narod stajao uspravno. Narod poražen potezima nadobudne i tobož ponosne vlasti istinski je ponižen. Kako narod kaže "čija šteta, toga i sramota". A da šteta ne bi bila narodna, moramo naterati vlast da se povije, da ubeđuje i da moli. Može i da preti, ali samo ako ta pretnja donosi dobro narodu. Lažna je dilema lažnog patriotizma ići ili ne ići na pregovore. Imamo li mi izbora, osim onog koji nam neki nude, da se pobijemo sa celim svetom, makar svi izginuli. Ko ima pravo da donese takvu odluku u ime rođenih i na nerađanje osuđenih budućih generacija? Pravo pitanje treba da bude - ko da ide i sa kakvim mandatom? Ne smeju da idu oni koji su svojim neumećem, političkom nekompetentnošću uspeli samo da izazovu odijum, ne samo prema vlasti, već prema celom srpskom narodu, što se do sada nikada u istoriji nije desilo. Treba da idu ljudi koji uživaju profesionalni i ljudski ugled i ovde, a i u svetu. Smatramo da je presudno krajnje mudro, odgovorno i partijski neopterećeno izabrati članove našeg pregovaračkog tima.
Ima reč narodni poslanik Marijan Rističević.
Poslanici "Koalicije Vojvodina" protestuju protiv nečuvenog akta diskriminacije od strane Radio-televizije Srbije, kome je bio izložen predsednik "Koalicije Vojvodina", narodni poslanik Dragan Veselinov, jer za vreme njegovog govora televizija je isključila ton, tako da gledaoci nisu mogli da čuju njegove reči. Gospodine predsedavajući, ne znam da li će se to desiti i meni. Srbija se branila u Kninu, branili ste je u Bosni, a ne daj bože sutra je možete braniti u Beogradu. Gospodin potpredsenik Vlade, osim što je pokazao da je dobar geometar, malo je preterao u osudi Amerikanaca, s obzirom da se 1991. godine nudio Džordžu Bušu da svoje četnike povede u pomoć američkoj vojsci u zalivu. Ostaju ova dva dana pre sudnjeg dana da Narodna Skupština raspravlja o Kosovu po hitnom postupku. Kao da je tamo, ne daj bože, bio zemljotres, a ne kriza, koja traje više od deset godina. A da budemo iskreni do kraja, ova skupština se i ne pita, niti je ikada odlučivala o tako važnim i velikim problemima. Odluke se donose na drugom mestu, znamo i kome, a potom, radi podele odgovornosti, Skupština odluči kako je već odlučeno na nenadležnom mestu. Stavovi međunarodne zajednice su takvi da su svi protiv nas osim Rusa i Kineza. Dal je to tako? Naravno da nije. Da nezavaravamo narod, Rusi će eventualnu vojnu intervenciju osuditi, ali će za jedan dobar kredit zažmuriti Iako spoljna politika nije tržišna, ipak trguju. A iz pušaka kineske proizvodnje poodavno se puca na našu policiju, civile. Kad smo već kod oružja, voleo bih da neko iz vlasti odgovori odakle pobunjenim Albancima toliko oružja? Dal( je to kućna radinost, u šta ne verujem, ili je neki uvoz, u šta verujem? Nijednog trenutka ne podržavajući terorizam na Kosovu i spoljne pritiske, hoću da kažem da dobar deo krivice snosi naša vlast, koja vuče kontinuitet od osamdesetih godina, koja je umesto u političke i ekonomske reforme krenula u očuvanje vlasti po svaku cenu, pa i cenu sukoba. U tim sukobima mi smo izgubli sve, a naši protivnici dobijali sve. Vlast sebe predstavlja kao zaštitnika naroda. A kako su nas štitili negde, bolje da nisu . Na hiljade ljudi žrtvovano je za teritorije, da bismo izgubili i ljude i teritorije. Vlast želi da stvori utisak da se žrtvuje za narod, a u stvari žrtvuje narod zarad vlasti, a bogami i slasti. Hoćemo li biti patrioti, pa na osnovu onog refernduma, na koji smo potrošili milione dinara, bolje da smo napravili neku fabriku ili platili seljacima proizvode, hoćemo li na osnovu tog referenduma pozvati građane Srbije da brane Kosovo i državu, u kojoj nisu izvršene ni osnovne političke i ekonomske reforme? A to je uzrok ne samo kosovske krize . Od političkih reformi izvršeno je samo šminkanje. Za političke snage naš narod s pravom kaže: Svi su isti, samo im se stranke drugačije zovu. Opozicija je ugušena, jer sad ide kao dve palice uz doboš, uz vladajuću partiju. Od objektivnog informisanja nije ostalo ništa osim takse na brojila i po jedan lažov u kući, koji nam govori kako je kod nas sve uredu, a svuda u svetu potop. U Srbiji osim nakazne latino - američke privatizacije, gde je mali broj ljudi napunio džepove, nikakve ekonomske reforme nije bilo. Hoćemo li braniti Kosovo i državu, u kojoj caruju razbojnici, bezakonje, kriminal, nasilje i korupcija? Da je na snazi Dušanov zakonik u Srbiji i da se za krađe seku ruke, petina države bi bila bogaljasta, bar po ovim na Dedinju. Kako braniti državu, u kojoj neko prevari milione štediša za više stotina miliona maraka i šeta slobodno? Država je uvela stotine poreza, taksa, doprinosa, razne harače. To je država u kojoj se poljoprivredni proizvodi ne prodaju već predaju, ne otkupljuju, već preuzimaju i ne plaćaju. Novac nije sredstvo za kupovinu robe, već sredstvo za kupovinu deviza. Naša vlast ne voli ništa sa Zapada osim zapadnog novca i zapadnih automobila. Hoće li vlast u odbranu Kosova pozvati građane na srpsko junaštvo? Pa, mi smo bili Srbi i pre ove vlasti, bićemo i posle nje, a bogami neki su bili Srbi i kada su se zvali komunistima, od kojih danas čestit Srbin ne može ući u crkvu. Naša zamerka se odnosi na to što na ovu sednicu nije pozvan predstavnik Srpske pravoslavne crkve, na primer Vladika Artemije. Danas je Kosovo na redu, a šta je sa Vojvodinom, njenom autonomijom, koja je danas takva da ni pecaroške dozvole ne možemo samostalno izdavati. Ili, ako možemo, onda jedan primerak moramo slati u Beograd. Građani Vojvodine su miroljubivi ljudi, oni neće puške, već traže nazad svoj novčanik. Traže samo takvu autonomiju, sa kojom mogu uspešno da štite prirodna i stvorena dobra, da upravljaju sami celom Vojvodinom, teritorijom do "Gazele", sa vojvođanskom rukom u vojvođanskom džepu. Mi ne želimo sukobe sa braćom preko Save i Dunava. Mi jesmo braća, ali nam kese nisu sestre. Mi hoćemo samo čist račun, čist račun je duga ljubav. Odluku o Parizu ste već doneli. Mi bi trebalo da glasamo protiv nje, ali nećemo s obzirom da idete u Pariz. Mi jesmo opozicija vlasti, ali nismo opozicija državi i građanima. Putujte u Pariz i savet "Kolacije Vojvodine" je da na svakom papiru koji potpišete, uključujući i hotelski račun, stoji da je isključena svaka mogućnost za nezavisnost Kosova. Potom pristupite ozbiljnim političkim i ekonomskim reformama u Srbiji. Zbog opisanog stanja, u kome se država nalazi, putujte u Pariz, učinite kompromis zbog dobra građana Srbije, mada bi za njih možda bilo najbolje da se neki odande i ne vrate. Ako odlučite da ne putujete, onda će biti gadno kao u onoj narodnoj pesmi: "Beži Milane, moja ružo, NATO -pakt se naoružo". Hvala.
Ima reč narodni poslanik Aleksandar Vučić, a neka se pripremi narodni poslanik Džemail Suljević.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srbija gotovo nikada u svojoj istoriji nije bila pred težim iskušenjem. Ovu rečenicu kao da smo čuli ili mi sami ponavljali više puta u nekoliko prethodnih godina. I zaista, svaki sledeći put ta iskušenja su bila veća. Zato što su napadi totalitarnih i nedemokratskih zapadnih zemalja na suverenitet i teritorijalni inetegritet naše Republike i naše zemlje i naše Srbije bivali sve žešći. Zato što su njihove ucene i ultimatumi dobijali na broju, na snazi. Njihove pretnje su sve učestalije i njihove želje da se sa našom Srbijom konačno obračunaju više nisu ni malo skrivene. Najžalosnije je kada neki od njih pokušavaju sebe da predstave kao nekakve demokrate, kao nekakve vatrogasce na Balkanu, kao ljude koji navodno žele mir. Jesu li to oni isti ljudi, koji žele mir i u nekim drugim zemljama, suverenim zemljama savremenog sveta, pa im bomba padne na pet kilometara dalje od mesta gde su hteli da je bace, ubiju dvadeset nevinih civila, među kojima i žene i decu, pa i dalje tvrde da su te bombe bile demokratske, a da su valjda ti ljudi krivi što su živeli tako daleko, na tih pet kilometara od ciljeva, koje su oni gađali. Pokušavaju da nas ubede da je demokratija to što su bombardovali naš narod, to što su ubijali naše ljude. Neki su ovde danas govorili, podsećajući nas na naše tradicionalne prijateljske odnose sa braćom Francuzima, o Žiskar d ,Estenu. Mogli su da pomenu i neke druge, nama još naklonjenije Francuze, čija imena nose naše ulice danas u Beogradu i mnogim drugim gradovima širom Srbije. Ali, čudno je da su zaboravili da kažu da su ti isti Francuzi zločinački usmrtili Dragana Gagovića u srpskom Srbinju, čoveka koji je vozio petoro dece u svom automobilu. Posletoga su rekli da je ta akcija, dakle zločinačko ubistvo, profesionalno odrađena. Osim toga, kada je rečeno da su u tom istom automobilu bila i deca, oni su rekli - ne, nisu bila deca, nego tinejdžeri. Za njih tinejdžeri nisu deca. Za njih su tinejdžeri topovska hrana kada je to potrebno, kada pripadaju nekim drugim narodima, kada pripadaju srpskom narodu. Zaboravili su da kažu da su ti isti Francuzi učestvovali u bombardovanju Republike Srpske, u ubijanju nedužnog srpskog naroda, u ubijanju naših ljudi. Oprostite mi, možda, na jeresi, ali Srbi u Republici Srpskoj mnogo su mi bliži od Žiskar d( Estena i od svih ostalih Francuza i mnogo im više verujem i mnogo ih više volim, isti smo narod. Zajedničko obeležje svih inostranih predloga za rešavanje problema i pitanja albanske nacionalne manjine u našoj zemlji jeste gotovojednodušno neprihvatanje ustavnog poretka Republike Srbije, koji, naravno, važi na celokupnoj njenoj teritoriji. Mi smo ovde, možda, napravili formalno jednu materijalno-pravnu grešku. Govorimo sve vreme o Kosovu i Metohiji. Zbog čega? Zašto mi dajemo jedno teritorijalno određenje dela naše teritorije? Mi ovde treba da govorimo o pravima pripadnika nacionalnih manjina, između ostalih i pripadnika albanske nacionalne manjine. Čim govorimo o Kosovu i Metohiji na način na koji su mnogi od nas govorili, mi smo im unapred dali najširu teritorijalnu autonomiju. Pokušaću to da pravnički i objasnim, za razliku od onih koji uglavnom govore o tome da nema nezavisnosti Kosova i uopšte se i ne trude da uđu u neku dublju analizu pravne suštine nasilja onih koji sebe nazivaju međunarodnom zajednicom, a ne znaju šta to znači. Govoreći o Povelji Ujedinjenih nacija, mnogi koji nisu čitali knjige i koji ne znaju ništa o pravu, govorili su svašta. Govorili su da se zalažu za najširu autonomiju, ne znajući da, u skladu sa Poveljom Ujedinjenih nacija, opšti režim zaštite prava nacionalnih manjina uopšte ne poznaje potpunu, sveobuhvatnu i najširu autonomiju o kojoj oni govore. Taj partikularni režim manjinskih zaštita počeo je da se uvodi od 1966. godine međunarodnim paktom o građanskimi političkim pravima, a najviše je zastupljen 1990. godine KEBS-ovim i OEBS-ovim dokumentima, a ne Poveljom Ujedinjenih nacija. Što se tiče Povelje Ujedinjenih nacija, Republika Srbija u svom ustavu garantuje veća prava od svih prava koja su zasnovana u svim međunarodnim pravnim aktima, svim međunarodno pravnim normama, koje je ratifikovala i naša zemlja i koje su ratifikovale i sve ostale zemlje. To je slučaj kada govorim o opštem režimu zaštite manjinskih prava. Nema ni jednog prava koje ne postoji u Ustavu Republike Srbije. Ovde govorimo, i često pravimo svi grešku, o nacionalnim zajednicama. "Nacionalna zajednica" je termin koji nije zasnovan na pravu. Postoji termin "narod", "nacionalne manjine", "etničke grupe", ali termin "nacionalne zajednice" uveo je Lord Karington u svojim dokumentima, želeći da operacionalizuje razlike između nacionalnih manjina. Postoje, po njemu, nacionalne manjine koje predstavljaju izolovan deo stanovništva, nacionalnemanjine koje predstavljaju onaj deo stanovništva koji predstavlja većinu na određenoj teritoriji i nacionalne manjine koje predstavljaju većinu na određenim teritorijama. Pročitaću vam šta su Rudolf Perina i Ričard Majls u maju 1997. godine govorili vezano ne za prava pripadnika nacionalnih manjina u našoj zemlji, već za specijalni status i ono o čemu neki ovde govore, o najširoj autonomiji Kosova i Metohije. Rekli su: "Vlada u Beogradu treba da razmotri ideju o autonomiji ili specijalnom statusu, kao sredstvu za rešavanje zakonskih problema koje ima etnička albanska većina na Kosovu". Kakva je to etnička albanska većina? U kojoj to državi? Jesu li oni to priznali neku novu zemlju? Od kada se to deo teritorije iz suverenog dela jedne države izdvaja i prema njemu se određuje ko je većina a ko je manjina? Da li za to možemo ponekad i u ovoj skupštini da čujemo nerazumne tonove onih koji će da kažu da je na Kosovu i Metohiji, izdvajajući samo jedan deo teritorije naše zemlje, odnos stanovnika 9:1 u korist Albanaca prema srpskom stanovništvu, a na stranu to što je to netačan podatak? To je američki trik. To je nešto što oni pokušavaju da urade sve vreme. Zato ovi, koji ne čitaju dovoljno i koji ne žele da se bave ozbiljno pravom, moraju to da shvate. Opšti režim manjinskih zaštita u našoj zemlji se apsolutno poštuje. Nema ni jednog prava kojeg naša zemlja ne poštuje. Zna li neko da kaže koje je to pravo? Ne znaju ni oni da kažu. Kada im postavite pitanje - koje je to pravo ili sloboda koje Albanci na Kosovu i Metohiji ili u bilo kom drugom delu Srbije, bez razlike, nemaju, oni će reći - pa nije važno, ali ima neka represija na Kosovu i Metohiji, postoje neki problemi koje moramo na drugačiji način da rešavamo. Problem je u tome što predstavnici velikih sila, pre svega Sjedinjenih Američkih Država, po svaku cenu pokušavaju da nam uvedu, dakle govoreći o pravnom modelu, "model 1974. plus". Nije im više dovoljan nitzv. retromodel iz 1974. godine, već hoće da nam, pod time što će govoriti o najširoj autonomiji, kažu - eto imate autonomiju, a u stvari žele da naprave od Kosova i Metohije ne samo federalnu, već i konfederalnu jedinicu. Plan Kontakt grupe o namerama izvršenja tzv. puzajuće secesije je potpuno jasan po tom pitanju. Svi članovi Plana Kontakt grupe, zaključaka Kontakt grupe, sa sastanka u Londonu,apsolutno o tome govore. Uostalom, čujte samo neke od njih. Najpre, svi ministri, u preambuli, u prvim članovima osudili su bezrezervno, masakr koji se dogodio u mestu Račak. O kakvom masakru govore? Postoji li i jedan dokaz? Da li je iko rekao da je izvršen masakr osim Vilijema Vokera? Da li su to rekli finski patolozi? Da li su to rekli beloruski stručnjaci? Da li su to rekli sprski stručnjaci? Da li to iko u svetu može da potvrdi ili je nekome palo na pamet da kaže, i mi smo završili priču, osudićemo masakr. Posle toga se govori o nekoj represiji nad civilima, koju sprovode srpske snage. O kakvoj se represiji radi? Da li nad onima koji kukavički i zločinački, iza grmlja i žbunova, pucaju na nedužne ljude koji se kreću putevima južne Srbije? Da li su oni hrabri, a kukavice su oni koji pokušavaju da zaštite građane koji se slobodno kreću? O čemu se tu radi? Ovde se govori o najdirektnijem učešću Kontakt grupe, o njihovim ucenama, o svemu što žele po svaku cenu da preduzmu i zahtevaju od nas da prestanemo sa ofanzivnim akcijama. O kakvim ofanzivnim akcijama govore? Jesmo li mi ubili onih 20 ljudi, nedužnih civila u Iraku ili oni? Da li naše policijske snage ili bilo koje snage državne bezbednosti stoje iza žbunja i ubijaju nedužne ljude koji se kreću po putevima ili to rade upravo oni koje oni štite? Njihovi štićenici to čine. Sve ovo što se dalje tiče Plana Kontakt grupe, gotovo je u potpunosti neprihvatljivo za našu zemlju i to ne treba kriti nego treba otvoreno narodu reći. Sve što govore o visokom stepenu navodne samouprave, u kome će oni imati predsednika Kosova, u kome će imati apsolutnu zakonodavnu, izvršnu i sudsku vlast, nema nikakve veze sa autonomijom nego sa pokušajem stvaranja konfederalne jedinice, a da ne govorimo o tome što će po svaku cenu pokušati da na Kosovo i Metihiju dovedu međunarodne trupe, pre svega trupe NATO pakta ili bilo koje druge inostrane trupe. Sa kojim ciljem? Da nas od nekoga razdvajaju? Da nas od nekoga spasavaju? Da nas spasavaju na isti način kao što čine u Republici Srpskoj? Zato traže odgovornost odnosno sprovođenje svih postupaka za koje je nadležan Haški tribunal. Zar da sprovode onakve postupke kakve su sprovodili prema Simi Drljači? Da vas podsetim, to je čovek koga su hladnokrvno likvidirali time što su mu pucali u slepoočnicu naši prijatelji, vajni Britanci, kada je čovek ležao u ropcu, čiji je sin bio prisutan. Hoće li takve mirovne snage da nam dovode? Hoće li da nam dovode onakve mirovne snage koje će kao zločinci u farmerkama da otimaju ljude i noge da im prebijaju, po 30 sati da ih tuku? Da li je to nešto što neko može da prihvati i da kaže - to su demokratske snage koje mi moramo i koje hoćemo da prihvatimo. Neko je rekao - ne zna se šta je program onih koji, ako već idu i ako hoće da idu, idu u Pariz. Program mora biti Ustav Republike Srbije. To je najviši pravni akt naše zemlje "lex superior" i niko ne može i niko nije ovlašćen da ga gazi. Niko ne može da usklađuje naš Ustav sa dokumentima Kontakt grupe, nego obrnuto. Svi oni moraju svoje planove i svoje želje i svoje namere da usklade sa Ustavom Republike Srbije. Sve to što su oni namerili, teško mogu sprovesti, ukoliko mi obezbedimo ovde u našoj zemlji nacionalno jedinstvo. Sasvim je sigurno da je narod spreman na sva iskušenja. Građani Srbije su potpuno svesni svih opasnosti koje su nad našom zemljom i koje lebde nad nama. Oni znaju šta sve može da se dogodi, ali su isto tako vrlo odlučni i vrlo spremni da zemlju brane po svaku cenu. Mi rezervnu otadžbinu nemamo. Ja sam pravnik, ali sam i vojnik. Imam sina od jedne godine i ne znam da li će biti pravnik i ekonomista, ali sam siguran, i ja ga za to spremam, kada zatreba biće vojnik i to treba da zna i onaj perverzni manijak koji misli da može da ubija sve u svetu. Hvala vam najlepše. [[U sali se čuje aplauz.]]
Ima reč narodni poslanik Džemail Suljević, a neka se pripremi poslednji prijavljeni Milovan Bojić, narodni poslanik i potpredsednik Vlade.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, moram da priznam jedno svoje subjektivno raspoloženje slušajući danas povelik broj diskutanata i bojim se da agonija ove države i naroda ove države, da se neće uskoro razrešiti, a sasvim sigurno će ići na štetu najviše onih koji nisu ni krivi ni dužni za ovakvu situaciju koju imamo danas. Apelujem i tražim da se promeni odnos prema postojećim problemima, da se promeni odnos prema međunarodnoj zajednici, da jedanput za svagda shvatimoda nije moguće probleme koje ima ova država i probleme koji postoje u ovoj zemlji na međunaconalnim relacijama i drugim pravima, nije ih moguće rešiti bez učešća međunarodne zajednice. Ovde bih hteo da istaknem da moramo shvatiti ozbiljno predlog koji je izneo gospodin Murić, poslanik iz Sandžaka, a ja vas molim, i ne možemo negirati nešto što postoji jer postoji. Bošnjaci postoje u ovoj državi, oni postoje i njihov status nije rešen i moramo shvatiti da se mora rešiti. Naša prava su ovde, a moj prethodni diskutant je govorio da prava nisu ugrožena. Ja postavljam pitanje, koja nam prava nisu ugrožena, nacionalna prava, građanska prava, kulturna prava, obrazovna prava i druga prava? Ja ću samo jedan primer, najnoviji, izneti, Koalicija "Lista za Sandžak" dr Sulejmana Ugljanina je dobila izbore, primera radi, u Tutinu. Od 60 rukovodećih mesta samo 9 mesta ili funkcija drže predstavnici naroda, odnosno pobedničke koalicije. Da ne govorimo o kidnapovanjima, opljačkanoj privredi, da ne govorim o ekonomskoj diskriminaciji i zato kažem da ako želimo da se ova zemlja uključi u međunarodne tokove i da se uključi u evropske i svetske institucije, neće biti dovoljno da se reši samo problem Kosova, nego se mora rešiti i problem Sandžaka. Naravno, i problem Vojvodine i svih naroda koji žive u ovoj zemlji. Ja vas molim, ako se ne prihvate i ne priznaju problemi koji postoje i ne uzmu se u rešavanje, agonija i naroda i ove države će se nastaviti. Hvala vam.
Ima reč narodni poslanik Milovan Bojić, potpredsednik Republičke vlade.
Poštovani predsedniče i uvaženi narodni poslanici, pred nama, narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini Republike Srbije stoji najteži zadatak ne za vreme i trajanje našeg mandata, nego možda i našeg života: provesti svoju slobodu kroz neslobodu istorije, a ostati častan i uspravan i pred precima i pred potomcima. Precima koji su krvlju branili svoju slobodu i otadžbinu, i potomcima koji danas javno tvrde da su za mir. Ali ne bilo kakav mir, mir poraženih, mir poniženih, mir pogaženih ili potkupljenih. Naš zadatak je tim veći što se odigrava i odvija u ambijentu u kojem svi osuđuju nasilje, a isporučuju oružje. U ambijentu u kojem je čovečanstvo izgubilo globalnu protivtežu i kada je sve u domašaju i opsegu jedne sile. Sile, koja se poput slona u staklarskoj radnji ponaša tako da ruši sve oko sebe, sile koja je Ujedinjene nacije svela na nivo mesne zajednice. Nezajažljivim Amerikancima danas je mala majka planeta. Krenuli bi i udarili na druge planete. Udarili bi i na sunce, mada je ono danas jedino to koje je u stanju i snazi da ih može spržiti. Zadatak je njihove politike da formiraju države koje ne funkcionišu ili koje su samo puka transmisija njihovih interesa. Obećali su Albancima Veliku Albaniju, a ni onu prethodnu Albanci nisu sami stvorili niti su je umeli stvoriti, niti ovu današnju umeju i znaju da očuvaju. Ona je generator krize, ne samo za Balkan, nego za Evropu i celo čovečanstvo. U isto vreme je najnakaznija država u istoriji ljudskog društva i kulture. Nema tu više nikakvih dilema oko toga da se Albanci bore za prava ili korišćenja prava. Oni javno kažu da se oni zalažu za svoju državu i Amerikanci znaju za naše argumente i sami priznaju da smo mi u pravu, uz opasku - oni su jači. Dilema je dakle otići ili čekati ovde. Moje je razmišljanje da treba biti i tamo i ovde. Tamo argumentima braniti interese države Srbije i njenog naroda, ali ovde u borbenom stroju čekati i po svaku cenu braniti Kosovo i Metohiju. Ako je naše razmišljanje da budemo i tamo i ovde, delegacija koja bude bila tamo neka bude u dubokom saznanju i svesti da je ovo naše opstajanje takvo da domovinu ne brane samo olovkom, a da olovka u njihovim rukama i njihova ruka nikada ne može i ne sme prihvatiti i potpisati izmeštanje Kosova i Metohije iz ustavno-pravnog poretka Srbije. Što se samog rata, pa i psihološkog, i specijalnog i ovog koji se sada kandiduje u vremenskoj iznudici mogu reći da su bez obzira na svu svoju snagu, moć i silu koja ne zna da odredi svoje granice, prvu rundu izgubili. Oni su očekivali da će danas do 15 časova izazvati prvo naprsnuće u postignutom opštenarodnom jedinstvui na taj način destabilizovati i Srbiju i njenu delegaciju. Nije do toga došlo. Opštenarodno jedinstvo, koje smo postigli u odbrani zemlje, potvrđuje da smo dobro naučili svoju istoriju i izvukli pouke iz nje. Verujem da taj količnik srpske pameti, količnik srpskog jedinstva, ne čini nas slabim, bez obzira na ekonomsku iznurenost, dugačke sankcije i stalne pretnje. Složni i jedinstveni odbranićemo Kosovo. Činiće to oni u Parizu, i mi ovde, koji smo spremni da ga srcem i fizički branimo. Hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem pretres. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije na upražnjeno poslaničko mesto, koje pripada izbornoj listi Socijalističke partije Srbije, Jugoslovenske levice, Nove demokratije - Slobodan Milošević. Uručen vam je izveštaj Republičke izborne komisije o izboru narodnog poslanika u Izbornoj jedinici 24 - Prokuplje, radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izveštaj Administrativnog odbora, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnog poslanika, sa predlogom da Narodna skupština konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Radanu Lakićeviću, izabranom sa izborne liste Socijalističke partije Srbije, Jugoslovenske levice, Nove demokratije - Slobodan Milošević, u Izbornoj jedinici 24 - Prokuplje. Na osnovu izveštaja Republičke izborne komisije i izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 30. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Radanu Lakićeviću. Čestitam narodnom poslaniku Radanu Lakićeviću. Dajem pauzu do 16,00 časova. [[Posle pauze - 16,30 časova.]] Poštovani narodni poslanici, molim da zauzmete mesta i da nastavimo sa radom. Nastavljamo sa radom povodom prve tačke dnevnog reda. U prepodnevnom delu sednice čuli smo uvodno izlaganje, koje je podneo prof. dr Ratko Marković, potpredsednik Vlade Republike Srbije. U raspravi o aktuelnim pitanjima rešavanja problema na Kosovu i Metohiji i stavovima međunarodne zajednice, koja je potom usledila, učestvovala su 24 narodna poslanika. U ime Vlade Republike Srbije, predsednik Mirko Marjanović upoznaće vas sa tekstom predloga zaključaka koje je utvrdila Vlada. Ima reč Mirko Marjanović, predsednik Vlade Republike Srbije.
Poštovani narodni poslanici, Vlada Republike Srbije na današnjoj sednici na osnovu ocena, stavova i predloga iz rasprave obavljene na sednici Narodne skupštine Republike Srbije, povodom aktuelnih pitanja na rešavanju problema na Kosovu i Metohiji i stavova međunarodne zajednice, predlaže da Narodna skupština usvoji sledeće zaključke: Prvo (I) - 1. Narodna skupština najoštrije osuđuje pretnje NATO pakta našoj zemlji i narodu. Te pretnje su u potpunoj suprotnosti sa proklamacijama međunarodne zajednice da je za mirno rešenje na Kosovu i Metohiji i predstavljaju otvorenu podršku separatistima i teroristima. 2. Ponašanje NATO pakta je otvorena pretnja agresijom protiv suvereniteta i teritorijalnog integretiteta Savezne Republike Jugoslavije kao nezavisne zemlje, osnivača i članice organizacije UN-a, to je kršenje principa UN-a i posebno člana 2. stav 4. Povelje UN-a. 3. NATO pakt je regionalna vojna organizacija, članom 53. stav 1. Povelje UN-u izričito je naglašeno da regionalni aranžmani ili regionalne organizacije ne mogu da preduzmu ni jednu prinudnu akciju bez ovlašćenja Saveta bezbednosti. Savet bezbednosti UN-a nije ovlastio NATO da preduzme mere prinude protiv Savezne Republike Jugoslavije i zato pretnja NATO-a predstavlja direktno kršenje Povelje UN-a i ugrožavanje suvereniteta i teritorijalnog integriteta naše zemlje. 4. Narodna Skupština ocenjuje da takvim ponašanjem NATO pakt gazi osnovne principe međunarodnih odnosa, same osnove međunarodnog poretka i predstavlja pretnju po međunarodni mir i bezbednost. 5. Savezna Republika Jugoslavija vodi otvorenu politiku mira, dobrosusedstva i ravnopravne saradnje sa svim zemljama i organizacijama, koje takvu organizaciju prihvataju, nikoga ne ugrožava, niti sa njene teritorije preti opasnost bilo kome. Sledeći dosledno politiku mirnog rešavanja svih otvorenih pitanja, Savezna Republika Jugoslavija je faktor mira i stabilnosti u regionu. Odlučni smo u zaštiti svojih legitimnih, državnih, nacionalnih interesa, a pre svega, suvereniteta i teritorijalnog integriteta zemlje u skladu sa principima Povelje UN-a, završenog dokumenta iz Helsinkija i Pariske povelje. 6. Narodna skupština Republike Srbije ističe da u slučaju agresije na našu zemlju, suverenitet i teritorijalni integritet, slobodu, nezavisnost, živote i imovinu naših građana, branićemo se svim sredstvima. U odbrani otadžbine odlučni smo i jedinstveni. Drugo (II) - 1. Republika Srbija ostaje privržena mirnom političkom rešenju problema na Kosovu i Metohiji. Odlučni smo u traženju načina da se problemi reše dijalogom, uz poštovanje teritorijalnog integriteta i suvereniteta naše zemlje, obezbeđivanjem pune ravnopravnosti svih građana i svih nacionalnih zajednica koje žive na Kosovu. 2. Pozivima na pregovore Kontakt grupa kuca na otvorena vrata. Srbija i Savezna Republika Jugoslavija su dokazale da su za političko rešenje i da sve čine da se ono postigne dijalogom svih nacionalnih zajednica sa Kosova i Metohije. 3. Uz isticanje opredeljenja za mirno i političko rešenje aktuelnih problema na Kosovu i Metohiji, Narodna skupština ukazuje i na krupne, nedopustive i krajnje jednostrane stavove u predlozima Kontakt grupe, koji su neprimereni prema jednoj suverenoj državi. 4. Uz deklarativno zalaganje za suverenitet i teritorijalni integritet Srbije i Savezne Republike Jugoslavije, istovremeno se nude i rešenja koja ugrožavaju i dovode u pitanje naš suverenitet i integritet, predlažući čak i konfederalne elemente, kao što je obavezna saglasnost Kosmeta kada je u pitanju promena granica Kosmeta i proglašenje vanrednog stanja. 5. Iz zemalja koje se formalno zalažu za suverenitet i teritorijalni integritet Srbije i SR Jugoslavije, istovremeno nam se preti i šalju milioni dolara finansijske pomoći, oružje i oprema teroristima. 6. Posebno zaslužuje osudu da deo međunarodne zajednice na jednom unutrašnjem pitanju, pravu države na borbu protiv separatizma i terorizma, daje podršku subjektivitetu separatista i terorista i u istu ravan stavlja suverenu državu i one koji tu državu hoće da ruše. 7. Pogotovu je neprihvatljivo izjednačavanje odgovornosti državnih organa i kriminalnih grupa za stanje na Kosovu. Legalne akcije državnih organa protiv terorizma ne mogu se nazivati represijom nad civilima, a terorizam u svim oblicima - napadi, ubistva, kidnapovanja -provokacijama. 8. Međunarodna zajednica nije ocenila suštinu delatnosti takozvane OVK kao terorističke organizacije i ne preduzima prema njoj mere kao prema drugim terorističkim organizacijama u svetu. 9. Nije prihvatljivo obezvređivanje dosadašnjih napora u traženju rešenja političkim sredstvima i nastojanje da se poništi sporazum predsednika SR Jugoslavije sa međunarodnom zajednicom, izražen u stavovima Vlade od 13. oktobra i sporazuma sa OEBS-om od 18. oktobra 1998. godine i u njima utvrđeni principi: da se radi o unutrašnjem pitanju suverene države, da terorizam i separatizam moraju prestati, da svako rešenje mora biti saglasno sa ustavima SR Jugoslavije i Republike Srbije i ne može dovesti u pitanje suverenitet i teritorijalni integritet naše zemlje. 10. Narodna skupština ističe demokratsku suštinu zajedničkog predloga sporazuma o političkim okvirima samouprave na Kosovu i Metohiji od 20. novembra 1998. godine, koji su prihvatile sve parlamentarne stranke u Srbiji, kao i Deklaraciju iz Prištine od 25. novembra 1998. godine, koju su potpisale: dve političke partije Albanaca, predstavnici nacionalnih zajednica Muslimana, Turaka, Roma, Goranaca i Egipćana, kao i predstavnici parlamentarnih partija sa Kosova i Metohije. Nedopustivo je ignorisanje i omalovažavanje postojanja nacionalnih zajednica i etničkih grupa, kao i nužnost pune ravnopravnosti svih nacionalnih zajednica koje žive na Kosovu i Metohiji. 11. U vezi sa zahtevom da strane prihvate nivo i karakter međunarodnog prisustva koje međunarodna zajednica smatra odgovarajućim, Narodna skupština konstatuje da je obim i karakter međunarodnog prisustva na Kosmetu konačno definisan sporazumom predsednika SR Jugoslavije Slobodana Miloševića i ambasadora Ričarda Holbruka i u skladu sa tim sporazumom savezne Vlade i OEBS-a o uspostavljanju verifikacione misije OEBS-a na Kosmetu. 12. Narodna skupština izražava krajnje čuđenje zahtevu da se savezni i republički pravni okvir usaglase sa kosmetskim prelaznim sporazumom, jer se to kosi sa svakom logikom i principima ustavnog prava i značilo bi pravni i ustavni presedan, da se šira zajednica prilagođava delu uže zajednice. 13. Svođenjem prava drugih nacionalnih zajednica u rešenjima za Kosmet na neku vrstu kulturnih prava, čini se diskriminacija i otvara mogućnost da se konkretnim rešenjima omogući majorizacija od strane albanske nacionalne zajednice i time direktno ruši princip ravnopravnosti i uvelo bi postojanje građana prvog i drugog reda. 14. Narodna skupština ukazuje da svaki zahtev za značajnom autonomijom ili visokim stepenom samouprave za Kosmet ne samo da ne može u daljim pregovorima dovesti do nezavisnog Kosova i Metohije, niti do statusa treće federalne jedinice, već da ta autonomija ne može da znači kidanje pravnih, političkih i ekonomskih veza unutar Republike Srbije. 15. Narodna skupština ukazuje da takozvani prelazni status Kosmeta ne može da bude ni skriveni, ni izričiti put u separatizam, već samo mogućnost da posle određenog broja godina potpisnici sporazum mogu preispitati sa ciljem da se unapredi njegovo sprovođenje i razmotre predlozi bilo kog potpisnika za dodatne mere čije će usvajanje zahtevati saglasnost svih potpisnika. Treće (III) - 1. Narodna skupština Republike Srbije ističe da su državni organi Republike Srbije i SR Jugoslavije sve učinili i čine da se dođe do političkog rešenja. U potpunosti poštujemo potpisane sporazume. Konstituisana je verifikaciona misija OEBS-a na Kosmetu da nadgleda i objektivno informiše međunarodnu zajednicu o stanju na terenu. Srbija nema šta da krije u odbrani svojih građana i svoje teritorije od separatista i terorista. Verifikatorima i međunarodnoj zajednici omogućen je potpun i nesmetan pristup svim delovima Kosova i Metohije i nadgledanje celokupne situacije. 2. SR Jugoslavija, kao nezavisna i suverena zemlja, vodi politiku mira i miroljubive saradnje. Nikoga ne ugrožava, niti sa njene teritorije preti opasnost bilo kome. U skladu sa navedenim principima SR Jugoslavija je spremna da sva otvorena pitanja rešava mirnim i političkim sredstvima i da odlučno štiti svoje legitimne državne i nacionalne interese i posebno suverenitet i teritorijalni integritet u skladu sa Poveljom Ujedinjenih nacija. Četvrto (IV) - 1. Narodna skupština ponovo ističe da je uzrok krize na Kosovu i Metohiji dugogodišnji albanski separatizam, čiji je krajnji cilj otcepljenje Kosova i Metohije od Srbije i Jugoslavije. Terorizam je postao najviši stadijum albanskog separatizma. 2. To je glavna prepreka postizanju političkog rešenja. Na sve napore, ponude i dobru volju države da se pridruže političkom dijalogu i zajedno sa drugima traže rešenja, albanske separatističke partije i njihovi lideri odgovarali su odbijanjem i opstrukcijom. Takav njihov stav podsticao je i ohrabrivao nastavak zločina terorističkih bandi. Oni su zloupotrebili poštovanje sporazuma od strane naše države i prisustvo verifikacione misije OEBS-a i nastavili sa zločinima. 3. Republika Albanija otvoreno je i direktno u funkciji albanskog separatizma i terorizma. Albanija je pretvorena u terorističku državu, bazu terorista i fundamentalista, centar je obuke naoružavanja, finansiranja i svake druge podrške njihovim zločinačkim ciljevima prema SR Jugoslaviji i drugim državama u regionu. 4. Deo međunarodne zajednice ni jednim svojim činom nije bezrezervno osudio separatizam i terorizam. Ni jednim aktom nisu sprečili Republiku Albaniju da bude logistička baza terorista i separatista na Kosovu i Metohiji. Organizacija za evropsku bezbednost i saradnju ni za tri meseca nije kompletirala dve hiljade verifikatora na Kosmetu i nije u potpunosti osposobljena za nepristrasno i tačno izveštavanje međunarodne javnosti i međunarodnih organizacija o istini na terenu. A istina je da je od potpisivanja sporazuma i dolaska verifikatora došlo do eskalacije terorizma. 5. Deo međunarodne zajednice sve vreme vodi politiku dvojnih standarda, sprečavajući bilo kakav i najblaži pokušaj osude terorističkih bandi od strane Saveta bezbednosti u organizaciji Ujedinjenih nacija. Tako ponašanje dela međunarodne zajednice faktički predstavlja podršku, pomoć i ohrabrenje separatista i terorista. 6. Iskonstruisanim i netačnim ocenama da vojska i policija prekomerno upotrebljavaju silu pokušavaju se sprečiti legitimne snage odbrane naroda i države da reaguju protiv terorista na adekvatan način, kao što to čine vojske i policije u svim državama u svetu, koje se suočavaju sa ovim zlom. Time se želi da se poništi stav usaglašen sa međunarodnom zajednicom, u kome izričito stoji da državni organi zadržavaju pravo da adekvatno odgovore na bilo koju formu terorističke aktivnosti i kršenja zakona koji mogu da ugroze živote i bezbednost građana i predstavnika vlasti. Peto (V) - 1. Kosovo i Metohija je unutrašnje pitanje Srbije i jedino može da se reši putem dijaloga onih subjekata čijeg se položaja tiče. Kosovo i Metohija ne mogu da se izmeste iz Srbije. Ono se u njoj nalazi vekovima i tu jedino može da ostane. Kosovo i Metohija nisu poligon za isprobavanje vojnih i političkih doktrina, pod iskonstruisanim optužbama o navodnom kršenju manjinskih i etničkih prava. Kosmet nije pod protektoratom, niti predstavlja rezervu za neke nove geopolitičke konfiguracije, kao što ni Srbija ne daje materijala za nove ultimatume, makar se ti ultimatumi danas činili u ime ljudskih prava i demokratije i drugih lepih ciljeva koji služe samo kao maska za hegemonizam. 2. Narodna skupština Republike Srbije potvrđuje principe na kojima se kriza na Kosovu i Metohiji može rešiti uspešno, trajno i u interesu svih. To su: - politička sredstva i dijalog, kao jedini put mirnog i demokratskog rešavanja krize na Kosovu i Metohiji; - puno poštovanje teritorijalnog integriteta i suvereniteta Srbije i SR Jugoslavije; - puna ravnopravnost svih građana, svih nacionalnih zajednica i etničkih grupa na Kosovu i Metohiji, bez mogućnosti za bilo čiju majorizaciju; - rešenja usklađena sa ustavima Srbije i Savezne Republike Jugoslavije i međunarodnim standardima u oblasti ljudskih i građanskih prava i prava pripadnika nacionalnih manjina; - Kosovo i Metohija ne mogu dobiti status Republike nego autonomiju po najvišim međunarodnim standardima u okviru Srbije i Savezne Republike Jugoslavije; - ne prihvatamo ni jednu meru, kojom bi se menjao teritorijalni integritet i suverenitet i pokušalo izvesti otcepljenje Kosmeta od Srbije; - ne prihvatamo prisustvo stranih vojnika na našoj teritoriji pod bilo kakvim izgovorom sprovođenja postignutog sporazuma. Šesto (VI) - Povodom poziva Kontakt grupe za razgovore o problemima na Kosovu i Metohiji u Francusku 6. februara 1999. godine upućenog Vladi Republike Srbije: 1. Narodna skupština Republike Srbije odlučila je da prihvati poziv na razgovore zato što je čvrsto opredelenje naroda i svih političkih partija da se borimo za mir i što treba da branimo Kosovo i Metohiju na svakom mestu, na kome se o Kosmetu raspravlja, bilo gde u svetu. Prihvatanjem razgovora činimo još jedan korak da doprinesemo da se problemi reše mirnim putem. 2. Narodna skupština ovlašćuje Vladu da odredi delegaciju koja će učestvovati u razgovorima. Hvala lepo.
Zahvaljujem predsedniku Vlade. Molim narodne poslanike da radi utvrđivanja kvoruma ubace svoje poslaničke kartice u poslaničke jedinice. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje predlog zaključaka, koje je podnela Vlada Republike Srbije. Za 227 narodnih poslanika, protiv tri, uzdržanih tri, nisu glasala tri, ukupno je prisutno 236 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila predlog zaključaka koje je podnela Vlada Republike Srbije [[aplauz]] Molim vas, na kraju ovog zasedanja da kažem još nekoliko reči. Narodna skupština Republike Srbije danas je svojim stavovima, odlukama i donetim zaključcima potvrdila snažno jedinstvo i odlučnost u odbrani zemlje i odbacivanju svih agresivnih pretnji našoj slobodi, nezavisnosti, suverenitetu i teritorijalnom integritetu. Kosovo i metohija je najvažnije nacionalno i državno pitanje Srbije. Danas smo potvrdili naše jedinstvo i spremnost da se problemi Kosmeta reše dijalogom na dva temeljna principa: mirnim putem, političkim sredstvima, uz puno poštovanje ravnopravnosti građana i nacionalnih zajednica i samo u okviru suveneriteta i teritorijalnog integriteta Srbije i Savezne Republike Jugoslavije. Današnji zaključci afirmišu našu principijalnu politiku i pokazuju da Srbija ne bira ni vreme, ni mesto da brani svoje vitalne, nacionalne i državne interese. Zahvaljujem. Ovim je naša sednica završena.