Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, dozvolite mi da na početku, u ime Narodne skupštine, poglavaru i svim pripadnicima muslimanske zajednice u Republici Srbiji poželim da radost Ramazanskog Bajrama provedu u dobrom zdravlju, sa svojim bližnjima, komšijama i prijateljima, da zajedno radimo za bolju budućnost Republike Srbije, negujući vrline mira i tolerancije. Poštovane dame i gospodo, nastavljamo rad Jedanaeste sednice Prvog redovnog zasedanja. Na osnovu službene evidencije, upisano je 57 narodnih poslanika. Molim vas da, radi utvrđivanja tačnog broja narodnih poslanika, ubacite svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno u ovom momentu 108 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedniku Skupštine. Uvažene kolege poslanici, građani Srbije, kao narodni poslanik i predsednik Ujedinjene seljačke stranke, ja bih svim građanima Srbije koji su muslimanske vere poželeo srećan ovaj današnji dan "Bajram šerif mubarek olsun". Neka je srećan Bajram, dragi moji prijatelji, jer mi kao zemlja Srbija uvek poštujemo svakog, poštujemo svaku veru i zbog toga nas poštuje ceo svet. Inače, za sve nas koji smo u Srbiji u prvom planu, kako je rekao naš Patrijarh Pavle, on je rekao: "Budimo ljudi", i zbog toga još jednom svim ljudima i građanima Srbije koji su muslimanske vere čestitam Bajram, sa željom da zdravlje i sreća bude uz sve i da im blagostanje bude u svakom delu porodice. Inače, današnjeg i jučerašnjeg dana počela je kiša da pada. To je za sve nas koji se bavimo poljoprivredom dobar znak da će ova godina biti rodna i blagorodna i da će ovo biti dobro za našu poljoprivredu. Kada je dobro za našu poljoprivredu, to je dobro i za budžet Republike Srbije. Postaviću pitanje konkretno Ministarstvu kulture i informisanja, jer je unazad nekoliko dana završen konkurs po pozivu za pomoć medijskim kućama, radio stanicama, televizijskim kućama, portalima, gde je veći broj tih kuća medijski i portala konkurisao prema nadležnom ministarstvu kao pomoć sufinansiranja vezano za kulturu i informisanje. Na osnovu izveštaja koji je izašao na sajt ministarstva, vidi se da su mahom veći centri, veći gradovi dobili sredstva za pomoć tim medijskim kućama. Konkretno je to i dobro, zato što je potrebno da se zna šta treba i kako može, ali meni je vrlo bitno, pošto ima veliki broj iz malih sredina, malih opština, ti njihovi portali, te njihove radio stanice, te njihove televizije nisu dobile pomoć za sufinansiranje, pa zbog toga mislim da bi bilo potrebno da se u narednom periodu, ukoliko to budžet Republike dozvoli i ukoliko bude još neki konkurs, da se stavi akcenat na te male sredine, na te male opštine, da oni u okviru svojih jedinica lokalne samouprave mogu da dobiju sredstva, te njihove stanice, portali koji tamo rade, koji tamo funkcionišu, da bi i oni mogli da informišu svoje građane o svim onim potrebnim stvarima koji se tiču te njihove jedinice lokalne samouprave, da se čuje kako i šta se radi, na koji način može da se nešto promoviše. To bi bila potreba velikog broja lokalnih samouprava i tih medijskih kuća i tih portala koji sada nisu dobili sredstva iz ovog konkursa, a kako kažem, najveći broj tih kuća, tih portala, tih radio stanica su mahom iz većih centara i zbog toga mislim da u narednom konkursu treba obezbediti sredstva i za one medijske kuće, portale koji dolaze iz malih sredina, jer je njima isto to neophodno da mogu da prežive, a i građani tih opština sigurno žele da čuju šta se dešava kod njih. Normalno, njih možda ne zanima šta se dešava u Beogradu, da li je nešto urađeno, iako je to glavni grad, već ih interesuje u svom rodnom mestu šta i kako se radi. Još jednom, da li će biti još neki konkurs i da li će imati mogućnosti da se stavi akcenat na male sredine i za te medijske kuće, odnosno te portale iz tih malih sredina da mogu da dobiju sredstva? Hvala još jednom.
Hvala, Milija. Idemo dalje, reč ima Arpad Fremond.
Poštovani predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u ime Poslaničke grupe Savez Vojvođanskih Mađara želim da postavim pitanje Ministarstvu prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, a pitanje je vezano za početak obavljanja delatnosti novog doma učenika u Bačkoj Topoli, kako bi se za više od sto učenika obezbedilo pravo na smeštaj, ishranu i vaspitni rad. Završetak radova na domu učenika je praćen pomešanim osećanjima, sa jedne strane olakšanje, a sa druge strane velika briga. Olakšanje za roditelje i za nastavnike, pogotovo u vremenu pandemije kada svakodnevno putovanje nosi povećani rizik zaražavanja dece, a u Bačkoj Topoli tri srednje škole pohađa ukupno 1200 učenika. Više od polovine, oko 600 učenika su putnici. Najviše upisanih đaka putnika pohađa poljoprivrednu školu, u čijoj blizini je izgrađen dom učenika. To je škola koja će promenom delatnosti postati poljoprivredna škola sa domom učenika. Ipak, dom će biti otvoren za učenike svih srednjih škola na teritoriji Bačke Topole. Planirano je da u školskoj 2021/2022. godini u 51 sobi, koje su urađene i opremljene shodno najvišim standardima, bude smeštena 102 učenika, s tim da je jedna soba pripremljena za učenike sa invaliditetom. Radovi na domu su nedavno okončani i preostaje nam svega nekoliko meseci do početka nove školske godine, što podrazumeva napeto ispunjavanje brojnih zakonskih obaveza u veoma kratkim rokovima. Sportskim rečnikom, moglo bi se reći da se nalazimo u finišu aktivnosti koje treba da se završe kako bi se dom mogao koristiti od septembra tekuće godine. Te aktivnosti su, između ostalog, sledeće: utvrđivanje mreže domova učenika i drugih ustanova učeničkog standarda na teritoriji AP Vojvodine, dobijanje saglasnosti na aktu, organizaciji i sistematizaciji, pokretanje postupka za pribavljanje saglasnosti za novo zapošljavanje, raspisivanje konkursa za prijem 21 radnika u domu, kao i raspisivanje konkursa za prijem učenika u dom. Po informacijama dobijenim od škole, ovi postupci su u toku, a ključno je pitanje za Ministarstvo prosvete kako se planira finansiranje ove ustanove? Kako se planirana obezbeđivanje finansiranja novih radnih mesta i troškova funkcionisanja Doma učenika u Bačkoj Topoli? Svesni smo da svi zakonom propisani postupci moraju biti rešeni u narednih par meseci, ali i da svi ti postupci podrazumevaju da su sredstva iz budžeta već obezbeđena. Obezbeđena finansijska podrška je važna i da bi se shodno članu 3. stav 1. Uredbe o postupku za pribavljanje saglasnosti za novo zapošljavanje i dodatno radno angažovanje kod korisnika javnih sredstava pokrenuo i postupak za pribavljanje saglasnosti za zapošljavanje 21 radnika u domu učenika pred Komisijom za davanje saglasnosti za novo zapošljavanje i dodatno radno angažovanje kod korisnika javnih sredstava. Obezbeđena finansijska podrška je važna i da bi shodno članu 6. stav 3. Zakona o učeničkom i studentskom standardu i članu 8. stav 1. Pravilnika o smeštaju i ishrani učenika i studenata Ministarstvo prosvete najkasnije tri meseca pre početka školske godine raspisalo konkurs za prijem učenika srednjih škola u ustanovu za smeštaj i ishranu učenika. Obzirom da se pored škole i Nacionalni savet mađarske nacionalne manjine, kao i Pokrajinski sekretarijat za obrazovanje, upravu, propise i nacionalne manjine i nacionalne zajednice u više navrata obraćao Ministarstvu vezano za ovaj dom iskreno se nadamo da Ministarstvo planira mrežu domova učenika za školsku 2021/2022. godinu, uključujući i novi dom učenika o kome danas govorim. Očekujemo od Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja da zajedno sa nama učini dodatni napor kako bi novi dom učenika pri Poljoprivrednoj školi u Bačkoj Topoli započeo sa radom od naredne školske godine. Hvala.
Hvala. Jedino još imam prijavljenog Tomu Filu. Ako neko još želi da se prijavi, idemo posle Tome File. Izvolite, Tomo.
Gospodine predsedniče, koleginice i kolege poslanici, zbog ozbiljnosti teme o kojoj hoću da govorim ja ću pročitati ono što sam napisao zajedno sa kolegom Zoranom Živanovićem, jednim od advokata koji su se prijavili da u Hagu zastupaju srpske žrtve. Ove godine, 7. maja Specijalno veće za Kosovo u Hagu odredila su dva zastupnika za dve grupe žrtava, jednog u predmetu Hašima Tačija, gde je pored mnogih zločina obuhvaćeno i kidnapovanje ljudi od kojih su mnogi završili kao žrtve trgovine organima i drugog u predmetu Mustafe Seljemija. Lični podaci žrtava nisu poznati i ne treba da budu poznati, ali je sigurno da je među njima najveći broj državljana Republike Srbije srpske nacionalnosti. Veliki broj advokata iz Republike Srbije sa višegodišnjim iskustvom i u radu međunarodnih krivičnih sudova i domaćeg pravosuđa primljen je na listu kosovskog suda. Uz dužno poštovanje izabranih zastupnika mislim da bi Republika Srbija trebalo da ispita razloge zbog kojih je ovaj sud uskratio mogućnost našim građanima žrtvama da ih u tom za njih visokorizičnom postupku zastupaju advokati sa kojima ne mogu da razgovaraju na svom jeziku, bez tumača. Po pravilniku ovog suda zastupnici se dodeljuju po obavljenim konsultacija sa žrtvama koje učestvuju u postupku, pri čemu se uzimaju u obzir njihovi stavovi i interesi. Izražavam sumnju da je stav srpskih žrtava u predmetima Seljimi i Tači bio da žele profesorku Pujes i advokata Losa kao svoje zastupnike, jer mislim da za njih nikada do tada nisu ni čuli. Verujem ili da nisu ni pitani ili da ih je neko anoniman kome su ove žrtve bile poznate i dostupne ubedio da će oni najbolje štititi njihove interese. Nizak kredibilitet kosovskog suda je očigledno izražen njegovim preseljenjem iz Prištine u Hag, postavljanjem na sudske i tužilačke funkcije isključivo međunarodnih sudija i tužilaca. Postavljanje zastupnika žrtava koji sa njima ne mogu da komuniciraju na istom jeziku bez prisustva trećih lica, prevodilaca, nametanjem nepoznatih ljudi čija stručnost je neupitna, ali sa kojima ne mogu na svom jeziku da uspostave i običnu komunikaciju, ne doprinosi kredibilitetu tog suda, barem u Srbiji. Zato predlažem da nadležni organi Republike Srbije na to ukažu specijalnim većima za Kosovo i da na adekvatan način prate dalji rad ovih veća, posebno vodeći računa o zaštiti državljana Republike Srbije srpske nacionalnosti koji se u tim postupcima javljaju kao žrtve i svedoci. Podsećam vas da sam već jedanput predložio i nisam naišao na dobar odgovor Vlade da neko mora da prati to, to što se dešava. Da ja nisam reagovao u petak, reagovao bih ja kada sam bio kod patrijarha u petak i pokazali su portal Kosovo onlajn. Drugo, mnogo je važno ko će biti punomoćnik zato što advokat koji je branilac može da vrši uvid u spise. Isto i punomoćnik oštećenih može da vrši uvid u spise tužilaštva i da utiče na to koji će dokaz kada biti izveden. Ovako, mi smo lišeni ljudi tamo. Niti posmatramo suđenje, niti naši ljudi zastupaju naše ljude. To je ono što ja hoću da vam postavim Vladi kao pitanje. Misli li bilo šta da uradi u vezi toga? Ja ću kasnije kao ovlašćeni predstavnik grupe SPS-a da pročitam još detaljnije. Sada se samo zahvaljujem Zoranu Živanoviću što mi je pomogao ovo da uradim, naročito ovaj deo koji ću kasnije da pročitam. Hvala vam lepo. Nadam se da svi, naročito pravnici i advokati odavde, moraju da razumeju da naše žrtve i svedoci vapaju za pravdom. Teško nama ako ih ostavimo. Znate, jedini advokati koje sud plaća smo bili sudski advokati. Hrvati su plaćali svoje, muslimani su plaćali svoje, Šiptari su plaćali svoje. Haradinaj je platio 15 miliona dolara i dobio svedoke, naravno. Mi moramo da se uzmemo u pamet. Hvala vam lepo. Isteklo mi je vreme.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Acković. Izvolite.
Gospodine predsedniče, predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, želim da postavim nekoliko pitanja Ministarstvu pravde i Ministarstvu kulture. Jedno od pitanja koje želim da postavim se odnosi na stalne sudske tumače i prevodioce. Naime, u svetu živi desetak miliona Roma kojima je maternji jezik romski, i isključivo njime govore. U Srbiji desetak hiljada Roma ne zna druge jezike dobro, već samo romski, i zato je potrebno da postoje sudski tumači i prevodioci za romski jezik. Ta rešenja o postavljanju stalnih sudskih tumača, stalnih sudskih prevodilaca za Rome i za druga lica, donosi ministar pravde. Ministar pravde je, koliko znam, u obavezi da dva puta u toku godine raspiše konkurs za takva lica. U ranijim vremenima bilo je sudskih tumača za romski jezik, sada ih trenutno ima dva u nekim sudovima, ali mislim da je to potpuno nedovoljno. Na taj način bi se ispunila pravna obaveza, ali i zaposlio jedan broj ljudi koji ima visoku stručnu spremu, jer tumači moraju da imaju visoku stručnu spremu i da imaju odgovarajuće znanje jezika, osim romskog i druge jezike i da su najmanje pet godina imali iskustva u prevodilačkim poslovima. Tako da, dobili bismo vrlo kvalifikovane ljude. Kandidat koji nema odgovarajuće visoko obrazovanje podleže proveri i to bi bilo izvršeno onog trenutka kada budu prihvaćeni. Toliko o ovom pitanju. Da vam kažem da u svim evropskim zemljama Romi imaju svoje listove i časopise, to nije nikakva novina. Imali smo ih i mi od 1935. godine, „Krlo e romengo“, pa 1972. godine, pa list „Em“ 1980. godine, pa, „Romano nevipe“ 2000. godine i onda više nemamo nijedan. Moje pitanje je – zašto se ne obrati pažnja na jednu takvo važnu oblast, jer list ne služi samo o informisanju, već i kodifikaciji jezika, i služi svemu onome čemu su novine i listovi namenjeni? Takođe, smo imali dva časopisa, časopis „Romologija“ i časopis „Romološke studije“. U ovom trenutku Romi nemaju niti jedno, niti drugo. Situacija u kojoj se Romi nalaze u vezi sa tim, bi morala da se promeni, jer nema razloga, ima kadrova, ima mogućnosti, ima i para, a ima i želje, koliko vidim među funkcionerima u državi da se ovo pitanje razreši. Zato smatram da bi se u najskorije vreme o tome trebalo povesti diskusija, i pododbor za Rome u Skupštini Srbije će pokrenuti ova pitanja. Ono što posebno želim da apostrofiram je smotra kulturnih dostignuća Roma Srbije koja ove godine proslavlja 50 godina postojanja. Nažalost, već dvadesetak godina je nema. Zašto je nema je? Nema je zato što nema dovoljno interesovanja, moram da kažem i među samim Romima, ali pre svega, kod države koja je obezbeđivala uglavnom, finansijska sredstva. Poštovani narodni poslanici, Smotra kulturnih dostignuća Roma Srbije je okupljala preko 50.000 Roma, koji su učestvovali u tim manifestacijama i vrlo je tužno i žalosno da tako nešto bude ugašeno samo zato što je nemarnost u pitanju. Nema tu ničega drugog, nema tu ni mnogo para, nema tu ni mržnje, nema tu ni zlovolje, nema ničega, jednostavno nemarnost je u pitanju. Moj predlog je da se Smotra kulturnih dostignuća Roma Srbije u najskorije vreme obnovi, da Ministarstvo kulture i informisanja i druga ministarstva, jer ova manifestacija nije bila samo kulturna manifestacija, obezbede sredstva, a da se romski lideri i Nacionalni savet Romske nacionalne manjine posebno zainteresuju za ono što je učinila ova institucija, ova manifestacija, tokom proteklih 50 godina. Ja ću dati mali svoj doprinos, napraviću malu studiju o ostajanju Smotre kulturnih dostignuća Roma Srbije i tu će mi pomoći Ministarstvo za informisanje i kulturu, na čemu sam veoma zahvalan. Hvala i vama.
Hvala. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da je sprečena da sednici prisustvuje narodni poslanik Jelisaveta Veljković. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka 11. i 12. dnevnog reda. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članovima 192. stav 3. i 202. a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, otvaram zajednički jedinstveni pretres o - Predlogu odluke o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Lazarevcu i Predlogu odluke o izmenama odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Da li predstavnici predlagača žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih klubova žele reč? Uvažavajući obaveze koje naša predsednica Odbora za ustavna pitanja, Jelena Žarić Kovačević kada je reč o Ustavnim promenama, ja joj mimo onoga kako smo do sada radili dajem reč prvoj. Izvolite.
Hvala, predsedniče Dačiću, što imate razumevanja. Dame i gospodo narodni poslanici, ono sa čime bih počela danas i što sa sigurnošću mogu da kažem jeste da je Srbija danas drugačija zemlja nego 2012. godine, naprednija nego 2014. i 2016. godine. Danas smo napredniji i razvijeniji nego što smo juče bili, jer svakoga dana možemo da vidimo rad i rezultate tog rada. Svakoga dana se pregovara sa investitorima, svakoga dana se radi na popravljanju životnog standarda građana, jačanju privrede i ekonomije, jačanju političkog položaja Srbije i njeno snaženje, pre svega kao lidera razvoja u regionu. Za fundamentalnu promenu naše zemlje, pre svega je bila potrebna volja, ali i vizija, odlučnost, smelost i ljubav prema Srbiji koju je uvek imao i prvi pokazao Aleksandar Vučić, naročito posle 2014. godine, kada je postao predsednik Vlade i preuzeo odgovornost da Srbiju vodi nezaustavljivo napred. Tada je jasno stavio do znanja da će uvek interese građana i Srbije staviti pre svega i tako je ostalo do danas. Počeli smo da radimo i da svi uživamo u rezultatima rada, novim bolnicama, putevima, školama, boljem obrazovanju i pravosudnom sistemu, kvalitetnijim uslugama koje nam pružaju državni organi. Sve to uspeli smo zajedno sa građanima koji su nam na izborima na različitim nivoima davali podršku i legitimitet da se borimo za bolje sutra. Ako se samo podsetimo kako je izgledala Srbija kada je vlast preuzela Srpska napredna stranka setićemo se da smo bili na ivici bankrota sa rastućim javnim dugom, sa enormnim deficitom u budžetu, bez domaćih ili stranih investicija, bez kapitalnih projekata, sa visokom inflacijom i nestabilnim dinarom, sa stopom nezaposlenosti od oko 26%, sa oslabljenom vojskom i policijom, sa nestabilnim zdravstvenim sistemom, bez otvorenih poglavlja u pristupnim pregovorima sa EU, suočeni sa nestalnim i nestabilnim platama i penzijama i suočeni sa gašenjem radnim mesta. Ono što je Aleksandar Vučić prvo uradio kada je postao predsednik Vlade 2014. godine, bilo je postavljanje ciljeva, čije je ispunjenje podrazumevalo veliki rad, odricanja i građana i članova Vlade, ogromnu odgovornost koju su članovi Vlade nosili na svojim leđima, znajući da sprovode mere koje nisu popularne, ali su bile jedine moguće i dobre za građane Srbije, da se otvaraju nova radna mesta, da stopa nezaposlenosti se smanji ispod 10%, stvore uslovi za privlačenje investicija, sprovedu reforme u svim oblastima i stvore temelji na kojima će se graditi naša zemlja. Srbija se u nekim oblastima menjala, čak brže nego mnoge zemlje u Evropi. To se najpre odnosi na reforme u sistemu obrazovanja gde smo postali lider u uvođenju izmena u obrazovanju učenika u oblasti informacionih tehnologija. Takođe, iskoristili smo digitalizaciju i četvrtu industrijsku revoluciju da u obrazovanju, u načinu rada javne uprave, u privredi, u ekonomiji, u planiranju infrastrukture podignemo standarde koji ranije nisu bili svojstveni Srbiji. To je, između ostalog, uticalo na rast BDP-a i popravilo naše ekonomske rezultate. Ono što bih ja ocenila kao dobro jeste činjenica da smo imali tzv. vlade kontinuiteta, odnosno da smo iz godine u godinu završavali započeto i istovremeno započinjali nove projekte i izgradnju infrastrukture, suočavali se sa problemima i rešavali ih, pokazali na taj način koje će sve benefite moći građani da vide i da osete u bliskoj ili u daljoj budućnosti, nastavljali smo ekonomski i politički kontinuitet, vodili smo računa o stabilnosti finansija, borili se za brži ekonomski rast, jačali infrastrukturu i povezivali naše gradove i opštine međusobno, ali i Srbiju, u regionu u kome je danas prepoznatljiva kao lider. Govorila sam ranije o šest ciljeva koji su kao prioritet stavljeni pred sve nas – briga o zdravlju građana, jačanje zdravstva i borba protiv korona virusa, briga o interesima našeg naroda na KiM, borba protiv organizovanog kriminala i korupcije, očuvanje nezavisnosti i samostalnosti Srbije, vladavina prava i sprovođenje reformi koje će značiti da Srbija brže postane punopravni član EU, dalje ekonomsko jačanje Srbije. Ono što smo do sada pokazali jeste da imamo kapacitete i da smo sposobni da radimo istovremeno na ostvarivanju svih šest postavljenih ciljeva, naravno, uz dobru organizaciju i svako u svojoj oblasti i u okviru nadležnosti koje svima pripadaju. Osvrnuću se sada na oblast vladavine prava koja je od fundamentalnog značaja za funkcionisanje naše zemlje, za uspostavljanje visokih standarda na kojima će se zasnivati naš pravosudni sistem, kao i reforme koje će doprineti bržem sticanju statusa punopravnog člana EU za našu zemlju. Punopravno članstvo u EU je svakako naš spoljno-politički prioritet, odnosno ne samo u smislu civilizacijskog, kulturnog ili ekonomskog pripadanja takvoj zajednici, već i formalno članstvo u Evropskoj zajednici, a spremni smo da stanemo već rame uz rame sa najrazvijenijim zemljama Evrope. Razlozi za takvu težnju nalaze se u dostizanju razvijenijeg, pravednijeg, sigurnijeg društva, izgradnja moderne i savremene države koja će svojim građanima ponuditi iste, pa i bolje uslove za život. Na taj način ostvarujemo još jedan cilj, a to je da zadržimo mlade ljude u Srbiji, da ostanu sa svojim porodicama i prijateljima da žive i rade u Srbiji i da svi zajedno budemo na istom zadatku, a to je svakako na kraju bolji životni standard iz dana u dan. Reforme koje sprovodimo u oblasti pravosuđa godinama unazad i trud koji ulažemo u kreiranje efikasnog, nezavisnog i samostalnog sudstva pokazuju našu spremnost da stanje u pravosuđu popravimo i podignemo na viši nivo, ali i spremnost da izvršimo obaveze koje smo kao država preuzeli na sebe u procesu pristupanja EU. Iz predloga zakona koji nam stižu od Vlade kao ovlašćenog predlagača i o kojima raspravljamo u plenumu vidimo da konstantno radimo na usaglašavanju našeg zakonodavstva sa pravilima EU. Na putu pristupanja Srbije EU zaključeno je više međunarodnih ugovora, od kojih su za nas možda od najvećeg značaja svakako Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju i Pregovarački okvir Evropske unije za Republiku Srbiju. Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju Srbija je dobila status države pridružene EU. Tada je potvrđeno da je velika važnost usklađivanja našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom EU i da ćemo se, pre svega, usredsrediti na osnovne elemente pravnih tekovina o pravosuđu. Kao prioritetne oblasti postavljene su vladavina prava i jačanje institucija, jačanje nezavisnosti sudstva i popravljanje njegove efikasnosti. Pregovarački okvir EU za Republiku Srbiju je dokument koji definiše načela i proceduru pregovaračkog procesa, sa težištem na uslovima na koje smo pristali, a pod kojima ćemo usvajati i implementirati pravne tekovine EU. Jak pravosudni sistem u smislu efikasnosti i nezavisnosti sudstva je glavni preduslov za delotvornu primenu pravnih tekovina EU. Srbija je izradila Nacionalnu strategiju reforme pravosuđa za period od 2013. do 2018. godine upravo sa ciljem osnaživanja našeg pravosudnog sistema i kao pet osnovnih načela u Strategiji navode se nezavisnost, nepristrasnost, stručnost, odgovornost i efikasnost pravosuđa. Svakako je Strategija radila na povezivanju reforme pravosuđa sa procesom evrointegracija, a pre svega u smislu osposobljavanja pravosudnog sistema za izmene normativnog okvira i primenu preporuka u domenu reforme pravosuđa. Strategija sadrži i smernice na koji način bi trebalo menjati Ustav, bez obzira na to što Strategija nije dokument koji je obavezujući. Najpre je uočena potreba izmene Ustava u delu koji se odnosi na uticaj zakonodavne i izvršne vlasti na proces izbora i razrešenja sudija, predsednika sudova, javnih tužilaca, izbornih članova Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca, kao i preciziranje šta tačno znači i podrazumeva Pravosudna akademija. Nova Strategija za period od 2020. do 2025. godine potvrđuje neophodnost promene Ustava u delu koji se odnosi na pravosuđe. Akcioni plan za Poglavlje 23 iz 2016. godine koji je revidiran 2020. godine predviđa konkretne poteze u skladu sa preporukama Evropske komisije iz Izveštaja o skriningu za pregovaračko Poglavlje 23. Dakle, trebalo bi najpre analizirati postojeće odredbe Ustava i predložiti izmene, shodno evropskim standardima i predlozima Venecijanske komisije. Svesni smo činjenice da ovaj proces zahteva suštinske i temeljite promene u pravosudnom sistemu, kao i u oblastima borbe protiv korupcije i zaštite osnovnih prava, i to kako u normativnom planu, tako i u pogledu implementacije. U tom smislu, prilikom kreiranja reformskih koraka u okviru Poglavlja 23 rukovodili smo se prvenstveno pravnim tekovinama EU. Prilikom procene postojećeg stanja moramo da budemo objektivni, ali u postavljanju ciljeva ambiciozni, ako uzmemo u obzir evropske standarde koje bi trebalo da dostignemo i obim promena koje ćemo uraditi. Naravno, to podrazumeva i suočavanje sa administrativnim kapacitetima sa kojima raspolažemo, ali i određeni finansijski momenat. Treba reći da postoji pomak u oblasti reforme pravosuđa koji je olakšao izradu Akcionog plana, a tiče se, pre svega, strateških dokumenata u oblasti pravosuđa, borbe protiv korupcije, sprečavanja diskriminacije, popravljanja stanja u ostvarivanju prava nacionalnih manjina itd. Vlada Srbije radi svakodnevno na jačanju demokratskog društva u kome svi građani imaju jednaka prava i mogućnosti za učešće u svim segmentima političkog, ekonomskog, kulturnog i društvenog života uopšte. U tom smislu, borimo se protiv diskriminacija i predrasuda i trudimo se i da kao pojedinci, ali i institucionalno jačamo zaštitu ljudskih i manjinskih prava. Iz svega što sam navela, vidi se spremnost i doslednost u izvršavanju obaveza koje smo preuzeli u ovom procesu koji će za Srbiju značiti punopravno članstvo u EU, ali i mnogo bolji pravosudni sistem koji će za državu i građane značiti, pre svega, veću efikasnost u radu sudova. Jačanje nezavisnosti i samostalnosti, nepristrasnosti u radu i profesionalnosti je od podjednakog značaja, kao i popravljanje efikasnosti, ali se čini da je nedovoljna efikasnost najveći problem zbog koga građani gube poverenje u pravosuđe. Pre svega, misli se na suđenje u razumnom roku, odnosno na tendenciju da se smanji trajanje sudskog postupka i da pravda bude zadovoljena u razumnim rokovima i pravna sigurnost podignuta na viši nivo. Borba protiv korupcije i svih oblika kriminala svakako je jedan od prioriteta rada Vlade. Sećamo se da je Aleksandar Vučić prvi na nedvosmislen način otvoreno krenuo u borbu protiv kriminala i mafije i pozvao nadležne državne organe da rade svoj posao u skladu sa zakonom kako bi kriminalce priveli pravdi. Organizovane kriminalne grupe žele da prodru u ekonomiju, politiku, sport, medije, pravosuđe, žele da novac kojim raspolažu ulože na pogrešan način, naravno, kako bi sebi napravili još više novca, kako bi pribavili protivpravnu imovinsku korist vršeći krivična dela i na taj način, na kraju, ugrožavajući i život građana i budžet Republike. Aleksandar Vučić je ustao protiv mafije i zbog toga je doživeo kriminalizaciju i sebe i svoje porodice. Niko nije mogao da očekuje da će to tako daleko da ode, da se čak preko medija i kroz određene političke partije, koje pripadaju opoziciji, plasiraju laži i dezinformacije o predsedniku Republike i njegovoj porodici. Onda su prešli na pretnje koje su upućivali i direktno deci sa najgnusnijim uvredama na društvenim mrežama i u medijima, kako bi uticali na javnost i kako bi pokušali da oslabe poziciju Aleksandra Vučića, a u čemu nisu uspeli, a neće ni uspeti. Kreiranje afera je trebalo da poljulja poverenje građana u nosioce najviših državnih funkcija i samu državu, kako bi kriminalci mogli bez problema da se bave kriminalnim radnjama. Međutim, država je reagovala, pravovremeno otkrila krivična dela, počinioce, klanove i mafijaške grupe i svaki put im zadala udarce koji pokazuju da kriminal nije, niti će ikada biti jači od države. Jedan od ključnih uslova za poštovanje vladavine prava je funkcionalno pravosuđe koje sledi osnovne principe i vrednosti, kao što su pravna sigurnost, ravnopravnost sa ostalim granama vlasti na koji način će se pomoći i ekonomskom napretku naše zemlje, zaštićenost od uticaja drugih organa vlasti ili privatnih interesa, kao i stručnost sudija i tužilaca koji će odluke donositi u skladu sa zakonom. Predstavnici pravosuđa su sa predsednikom države, sa Vladom Srbije i sa svima nama na zajedničkom zadatku, a to je borba protiv kriminala i korupcije, kako bi smo sačuvali naše društvo od propadanja. I dok se mi trudimo da sledimo Aleksandra Vučića i u borbi protiv kriminala i mafije, istovremeno moramo da budemo svedoci najstrašnije kampanje koja se vodi protiv njega na najprljaviji način preko dece. Crtati metu na čelu deci, ne samo predsednika Republike, nego bilo čijoj deci je strašno, a crtati metu na čelu sina predsednika Republike je svojevrstan čin pokušaja državnog udara i pokušaja slabljenja te funkcije i cele naše države. Nazovi političari, koji to rade preko medija i portala koje finansiraju tajkuni, pokazuju slabost i nemoć, ali pokazuju i bezobrazluk i daju jasan znak da nadležni organi treba intenzivnije da rade svoj posao i da zaštite svu decu u Srbiji od takvih napada. Po ko zna koji put je juče pređena granica pristojnosti u političkoj borbi koja se nažalost vodi preko Danila Vučića. To je nedopustivo i za svaku osudu. Nažalost, Dragan Đilas i njegovi saradnici u politici linča porodice Vučić još uvek kao da ne shvataju da je njihovo vreme prošlo i da im građani više nikada neće pružiti priliku da vrše vlast, već će prednost dati politici mira, stabilnosti i napretka koju zastupa Aleksandar Vučić i SNS. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se ovlašćenoj predstavnici poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu. Poštovani narodni poslanici, da vas obavestim o planiranom radu danas, glasanje se očekuje negde pred kraj dana, oko 18.00 časova. Sledeći je Milija Miletić, koji se naknadno prijavio. Izvolite.
Zahvaljujem se, uvažena potpredsednice. Uvažene kolege, građani Srbije, ja ću, kao ovlašćeni ispred poslaničkog kluba i kao zamenik šefa poslaničkog kluba SPP-USS, još jednom svim građanima Srbije, muslimanske vere, čestitati Bajram. Neka im je plemeniti blagosloven. To kažem zbog toga što su u poslaničkom klubu sa mnom i akademik Zukorlić, koji je potpredsednik Skupštine, i Samir, koji je šef poslaničkog kluba, i Jahja. Sve su to ljudi koji isto žele dobro našoj Srbiji i zbog toga smo mi pokazali kao poslanički klub da možemo zajedno. Ja kao pravoslavni vernik, koji poštuje pravoslavlje, koji poštuje Boga, poštujem i svakog čoveka, bilo koje vere da je. Zbog toga smo mi Srbi ljudi koji uvek poštujemo svakog i koji smo, kada neko dođe kod nas, poslednji zalogaj hleba hteli da damo gostu. Mislim da je veoma bitno da ovde i u Skupštini i u celoj Srbiji dođe do pomirenje, da se poštujemo, da se cenimo, da se uvažavamo, jer u svakom trenutku niko ne zna ko će kome da zatreba. Nama je jedna stvar zajednička, a to je naša država Srbija, naša država koja ide krupnim koracima napred, naša država koja daje veliku podršku, kao prvo, zdravlju ljudi. Mi smo kao država sada među prvima u svetu po broju vakcinisanih, među prvima u svetu prema broju onih koji će se vakcinisati. Siguran sam da ćemo vrlo brzo imati mogućnost da izađemo iz ovog problema pandemije, jer će više od 55% do 60% ljudi biti vakcinisano. Obezbeđene su vakcine. Ima ih u svakoj lokalnoj samoupravi, u svakom gradu, na svakom mestu. Još jednom zahvaljujem državi Srbiji, zahvaljujem se predsedniku Srbije koji je svojom aktivnošću, svojim zalaganjem, svojim mudrim ponašanjem obezbedio tu vakcinu. Ta vakcina sada zlata vredi. Još jednom bih pozvao sa ovog mesta, kao poslanik i kao predsednik USS, sve ljude koji se nisu vakcinisali da se vakcinišu, da to što pre uradi kako bi zaštitili sebe, da bi zaštitili svoje najbliže i da na taj način sutra mogu biti sigurniji. Na taj način ćemo sutra moći da funkcionišemo normalno, da nema više ovih ograničenja. Najbitnije od svega toga jeste da je i u malim sredinama krenula vakcinacija, u seoskim područjima, u mesnim kancelarijama. Obezbeđeno je dovoljno vakcina. Obezbeđeni su i ljudi koji rade na terenu, što je velika zahvalnost i Ministarstvu zdravlja i Vladi i posebno našem predsedniku Aleksandru Vučiću koji se vakcinisao prvi put u jednoj maloj sredini, u Rudnoj Glavi. To je selo kod Majdanpeka. Time je hteo da pokaže da se daje podrška malim sredinama, seoskim područjima. Mislim da je to ispravna stvar i pozvao bih još jednom sve građane da se vakcinišu, ukoliko to do sada nisu uradili. Što se tiče ovog zakona, ovih predloga vezano za ove sudije, što se tiče sudija za prekršaje, tu ima neke inicijative da se izjednače naknade zarada za sudije za prekršaje i za sudije osnovnih sudova i ostalih sudova. Mislim da je to ispravna stvar i verovatno će to u nekom narednom periodu biti izjednačeno. Rekao bih jednu stvar vezano za sudstvo, a to je veliki problem malih sredina, malih lokalnih samouprava koje nemaju osnovne sudove, nemaju sudske jedinice, nemamo ni sudeće dane. Potenciram potrebu da se obezbede u takvim sredinama… Još jednom pozivam nadležno Ministarstvo pravde da iznađe mogućnost da preko osnovnih sudova se obezbede ti sudeći dani za mesta u kojima to ne postoji, a gde postoji potreba, jer veliki broj građana iz takvih sredina, koji žive u rubnim područjima takvih opština, žive u selima, nemaju mogućnost, nemaju prevoz, nema autobuskih linija zbog razuđenosti terena i kada oni imaju sudski poziv sebe angažuju, obezbeđuju veća sredstva. Od 1.500 do 2.000 dinara košta da se ode iz nekog daljeg mesta, iz Svrljiga, do centra Svrljiga, odnosno do Niša košta i više, možda 3.500, 4.000 dinara. Ide na zakazano ročište ili dođe tamo i neko od tih koji su u tom sporu odloži i on čovek ponovo tako treba da radi. Mislim da je potrebno da se obezbede sudeći dani u tim malim sredinama i da to Ministarstvo pravde što pre uradi da bismo izbegli troškove za te naše ljude, da bismo im dali mogućnost da imaju ista prava, kao i oni građani koji žive u većim mestima, jer na taj način stavljamo akcenat da svi imamo ista prava, iste mogućnosti, iste obaveze. Inače, još jednom mogu da kažem da ljudi iz seoskih područja, da ljudi iz područja kao što su Svrljig, Bela Palanka, Gadžin Han, Merošina, Babušnica, pa i ostala mesta u Raškoj, ta jugoistočna Srbija, gde je veliki broj ljudi staračka populacija, gde su siromašene opštine, gde su devastirane demografski ugrožene opštine, da u tim opštinama mora biti veća pažnja, ne samo pažnja ovako kad govorimo, nego i pažnja direktnim izdvajanjem, direktnim davanjima, da se tim ljudima obezbedi mogućnost da imaju ne samo sudeće dane, da imaju mogućnost da izađu da traže svoja prava, već da imaju mogućnost sutra da i domovi zdravlja u tim opštinama imaju prava, da imaju doktore, specijaliste, npr. interne medicine zato što je u opštinama koje imaju manje od 20.000 stanovnika, po pravilniku nemaju ta prava. Svi znamo koliki je problem vezano za takve sredine, vezano za hipertenziju, visok pritisak, za dijabetes, a to ljudi u takvim sredinama nemaju pravo, već moraju da se obezbeđuju sredstva iz lokalnih budžeta ili iz njihovih sredstava, a sve što se kaže je prenagluto i ima dosta velikih problema u takvim sredinama, zato što su budžeti slabi, zato što se budžeti slabo pune i veoma je teška situacija. Još jedna od bitnih stvari, normalno, jeste da se u takvim sredinama, to su nerazvijena područja o kojima govorimo, brdsko-planinska područja, da se obezbedi mogućnost da ima veći broj doktora, da ima, da postoje i dalje ambulante po seoskim područjima, jer kako vreme ide u okviru pravilnika, u okviru sistematizacije sve se smanjuje broj radnika, izvršioci, doktori i sestre i tehničari, izvršioca na terenu, a to se sve reflektuje da će da se smanjuje broj ambulanti, da sada ti ljudi koji su staračka populacija ljudi u tim seoskim područjima nema mogućnost da odu do ambulante kako su išli do tada da se odrade merenje pritiska, šećera, da se da određena terapija, da ih doktor pregleda, već oni moraju da dolaze u centru te opštine u domu zdravlja. Mislim da to nije u redu. Potrebno je da te ambulante i dalje postoje i moramo imati poseban akcenat i drugačije ponašanje za opštine koje su takve o kojima sam sada govorio. To su opštine iz koje ja dolazim, Svrljig i Bela Palanka, da se ne ponavljam ponovo, jer o tome govorim od 2014. godine. Ja ovo što govorim, govorim direktno sa terena. To su informacije sa terena. Osećam potrebu i probleme tih ljudi zato što tu živim i mislim da je to potrebno da nadležno Ministarstvo zdravlja u okviru određenih pravilnika izdvoji takve sredine gde su demografski ugrožene opštine, gde je staračka populacija ljudi, gde je veoma mali broj rođene dece, a seoska područja, ako hoćemo da zažive da tamo ljudi mogu da žive, tim područjima mora da se obezbedi zdravstvena zaštita. To isto važi i za školsko obrazovanje, za predškolsko obrazovanje. To isto važi i za kulturu, to isto važi i za sport. Recimo, vrlo je bitno da se u takvim opštinama obezbede i sportske aktivnosti, da te opštine ukoliko nemaju sportske hale, kao što je recimo opština Svrljig koja nema sportsku halu, bilo bi dobro da nadležno ministarstvo obezbedi sredstva da zajedno sa budžetom opštine, inače ja sam govorio i ranije da smo 2017. godine sa predsednikom Srbije, kada je bio predsednik Vlade, govorili ovde u Skupštini da je u budžetu 2017. godine obezbeđeno 100 miliona dinara za izgradnju sportske hale u samom Svrljigu. To je mešovita fiskulturna sala koja bi imala 550 sedećih mesta, ali do današnjeg dana ništa nije odrađeno. Ostalo je samo na toj priči, odvojena sredstva i tu je stavljena tačka ili tri tačke. Ne znam kada će to da bude. Ja sam i više puta govorio i mislim, ukoliko neko želi sutra da se pomogne, stvarno takvim sredinama mora da se obezbede i te hale, sale, kako se kaže, da ti tamo mladi ljudi mogu da se bave sportom zato što ima dosta mladih ljudi koji žele i dosta su uspešni sportisti. Ja sam siguran da ćemo imati mogućnosti zato što je i predsednik Srbije, gospodin Vučić u Gadžinom Hanu u razgovoru sa predsednikom opštine Svrljiga, Miroslavom Markovićem o tome govorio i očekujemo da će ovo biti rešeno pozitivno, što se tiče izgradnje te naše sportske ili fiskulturne sale u Svrljigu, što znači angažovanje u sportu je vrlo bitno, u školskom sportu i na tome moramo svi zajedno da radimo. Što se tiče ostalih stvari za te male sredine o kojima sam uvek govorio, veliki problem jeste i katastar. O tome ću sada prvi put govoriti. Pretpostavljam da ovo ovde što govorim da će to neko od njih možda i čuti, jer sam više puta tražio i prijem kod direktora Katastra u Beogradu. Nisam dobio poziv. Tražio sam zvanično kao narodni poslanik da govorim o problemima koje se tiču upisa imovine u katastar, o problemima svih onih starih stvari koje se dešavaju oko katastra. Svedoci smo da veliki broj problema što se tiče investicija, ulaganja u privredu, u poljoprivredu, sve zavisi od katastra zato što veći broj tih parcela nisu upisane na način kako to treba da bude, već stoji neki raniji vlasnik. Mislim da je potrebno i u katastru i oko katastra da se razgovara zato što isto u malim sredinama, kao što sam malo pre govorio, te opštine kao što je moja opština i veliki broj takvih opština na jugoistoku Srbije, a i u ostalim delovima Srbije, recimo Raškoj i u drugim delovima Srbije, male sredine nemaju više svoje šefove u katastru, nemaju mogućnost da taj čovek koji vodi katastar u tim malim opštinama, da može da potpiše neko rešenje, već to mora da se šalje u nekom većem centru. Ja mislim da to nije u redu i mislim da to treba pothitno da se promeni, jer nije u redu, recimo, konkretno sada govorim o Svrljigu, a to isto važi i za Merošinu, to važi i za Belu Palanku, to važi i za Gadžin Han, za veliki broj takvih opština. To važi čak i za Doljevac, to važi za veliki broj takvih opština, jer sutra ukoliko neki od mojih prijatelja, komšija iz mog sela ili nekog drugog sela želi da nešto prepiše, upiše, on rešenje ne može da dobije u Katastru u Svrljigu, koji je do skoro imao tu mogućnost, već mora da to rešenje njegovo potpiše šef koji je u Aleksincu. Koja je to razdaljina Svrljig – Aleksinac? Možda je to blizu za one ljude iz Ražnja, iz Ražnja recimo njima je bliže Aleksinac, ali nama iz Svrljiga šef u Aleksincu da nešto potpiše neko rešenje u katastru, mislim da to ničemu ne vodi. Ako želimo sutra da stavimo da ti naši ljudi koji žive u tim malim sredinama mogu tamo da ostanu, moraju dati mogućnost da završavaju tu svoje poslove. To je što se tiče katastra. Što se tiče poreske uprave, konkretno poreska uprava, imali smo u tim malim sredinama i jedinicama lokalnih samoupravama imali smo ne samo u okviru lokalne samouprave, imali smo te ljude koji rade u upravi, nego konkretno i Poreska uprava republička imala je svoje radnike u tim našim malim sredinama, malim opštinama. Sada i to više ne postoji. Mislim da je potrebno da Poreska uprava na nivou Republike Srbije ima svoje radnike u Svrljigu, da oni tu mogu, i u Beloj Palanci, tim malim sredinama, da oni tu mogu sebi da završe određene poslove i da sutra za sva ona rešenja što se tiče upošljavanja, odjava, plaćanja poreza i svega ostalog, da oni to ne moraju da rade u Nišu, jer stvarno, ljudi, veliki je problem i odlazak i povratak. To su troškovi, to su određene obaveze. Možda će sada ovo vezano za „e-upravu“ što se radi da se možda to elektronski odradi, ali na tome moramo svi zajedno da radimo, na tome je i dobro što se radi, jer je potreba takva da elektronskim putem možemo mnogo stvari da rešimo, ali trenutno sada ljudi iz mog kraja ne mogu da završe ništa, nego moraju da idu u Niš. To je još jedna od stvari koje moramo gledati da promenimo za dobrobit tih malih sredina. Ostale stvari o kojima sam hteo da govorim vezano, konkretno, za poljoprivredu, za selo, na tome ćemo sigurno da radimo. Lepo je ovo što govorimo, imamo nekoliko ministarstava koje se brinu o porodici, brinu se o selu, brinu se o poljoprivredi, ali suština svega jeste da rezultat toga mora da bude vidljiv. Rezultat toga mora da bude u pravom trenutku na pravom mestu odrađen. Ja samo kažem, bilo bi dobro da ti ljudi koji vode ta nadležna ministarstva, da oni budu, da dođu kod nas u tim malim sredinama, da dođu kod nas, da budu nekoliko dana, neka budu desetak dana sa mnom u mom selu, da osete probleme kako se radi poljoprivreda, kako je problem kada čovek nema jaku struju, kada čovek nema poštu, kada čovek nema zdravstvenu zaštitu, kada čovek nema one elementarne stvari, a čovek želi da se bavi poljoprivredom, želi da ostane na svom ognjištu, ali zato moramo da mu damo mogućnost kroz određenu finansijsku podršku, jer to je ono što je veoma potrebno za te naše sredine. Najbitnije od svega jeste to što ti ljudi i ti naši za koje sam ja glasao u Vladi, koji vode ta nadležna ministarstva, mora da imaju osećaj i potrebu da osete na svojoj koži šta znači neki problem. Ja to što govorim govorim zato što znam kakvi su problemi. Te probleme osećam i na sebi i oni pored mene to osećaju. Zbog toga ovde govorim, jer ja govorim ono što govore ljudi iz takvih sredina. Problemi koji su evidentni u takvim sredinama to su problemi o kojima ovde govorim svakodnevno kada se javim za govornicom. Velika potreba jeste na tome da radimo, da zajedno na teren odemo, da budemo nekoliko dana u tim područjima, u tim selima, da u razgovoru sa ljudima vidimo šta znači kada jedan čovek koji se bavi poljoprivredom i koji je imao nekoliko krava, proda jednu kravu, drugu kravu, posle toga to gazdinstvo se zatvara, a svi znamo oni koji se bave stočarstvom koliko treba vremena kada se jedna krava sutra proda ili ako se otuđi iz kuće ili ukoliko se desi nešto još gore, koliko je potrebno da takvo grlo bude u funkciji. Četiri do pet godina, znači, toliko potrebno da se u stočarstvu uđe i da se obezbedi kvalitetno priplodno grlo i da se to priplodno grlo sutra stavi u funkciju i da bude reproduktivno, da se oteli i da ima od sutra i neka budućnost, da ima od toga vajda. Sve ovo što govorim tj. tiče se stočarstva, jeste da se kaže da se izdvajaju veliko sredstvo stočarstvu što je dobro, ali to se malo vidi kod nas na terenu zato što mali broj takvih ljudi iz moje opštine, iz takvih opština, kao što je moja opština, imaju mogućnost da konkurišu zato što određeni limiti koji su donji su za njih nemoguće da iz ostvare. Konkretno, ovaj sad dobar projekat, program Ministarstva poljoprivrede za 50% učešća države, odnosno bespovratna sredstva 50% banaka i 50% oni da učestvuju, odnosno 25%. To je lepa stvar, ali 20.000 evra za mog poljoprivrednika iz mog sela je to veliki problem zato što oni ta sredstva ne mogu da obezbedim to učešće 25%. Zbog toga mislim da imao kada donosimo odluke, kada donosimo uredbe, kada Vlada sutra preko nadležnog ministarstva određene stvari radi za to područje mora da ima drugačije merilo za područja koja su demografski ugrožena, za područja koja su brdsko-planinska, za nerazvijena područja, za područja koja su četvrta, odnosno peta grupa nerazvijenosti. S tim područjem moramo staviti drugačija merila, drugačiju pažnju i veća izdvajanja. To isto znači i za bračne zajednice, za novorođenu decu, za ne zapošljene porodilje mora biti veća izdvajanja u takvim područjima, kažem, najmanje 50% mora da ima u takvo područje veće izdvajanje za svaku ženu, za svako novorođeno dete, za svaku bračnu zajednicu. Država Srbija sada izdvaja ta sredstva i to je dobro za prvo, drugo i treće dete, to je odlična stvar, ali ja kažem i potenciram da mora biti razlika za one koji žive u nerazvijenim područjima, brdsko-planinskim područjima i u selima u takvim područjima, jer ako u nekom selu se sada rodi jedno dete to je šansa da to selo može da živi, a pre toga nisu rođena unazad 10, 15 godina nijedno dete, ako se rodi jedno dete, vrati se jedan bračni par, tim ljudima moramo obezbediti veća primanja, veća davanja i da ti ljudi sutra mogu da budu primer kako može da se živi. Još jednom, uvažene kolege poslanici, građani Srbije, ja mislim da ovo što govorim to su stvarno problemi na terenu. Ja sam poslanik koji izabran sa liste „Aleksandar Vučić – Za našu decu“ ispred USS i ovde u Skupštini govorim one problem koji su evidentni, koji su stvarni i koji se mogu u svakog trenutka videti. Rešenja moramo zajedno tražiti, rešenja su tu, s tim što moramo negde nešto malo oduzeti, tu konkretno misli na neka davanja o kojima možda pričamo u nekom narednom periodu, a moramo obezbediti ta veća davanja za takva područja, za nerazvijena područja, za seoska područja na jugoistoku Srbije, a i ostalima delovima Srbije koja su brdsko-planinska, četvrta grupa nerazvijenosti, odnosno peta grupa nerazvijenosti. Još jednom, uvažene kolege poslanici, građani Srbije, ja ću podržati sve predloge i ove sada promene konkretno vezano za sudstvo i to ću podržati, ali još jednom potenciram da se mora više izdvajati za nerazvijena područja, brdsko-planinska područja i na taj način da sutra ostanu tamo ljudi da žive, da tamo ostanu žene i bračni parovi da mogu ostvaruju porodice i normalno je da će od toga imati sutra mogućnost da nastavi da se razvija zemlja Srbija. Hvala još jednom, uvažena potpredsednice Skupštine, vi ste uvek bili pravični i ja vas podržavam uvek i želim da tako nastavite da radite i dalje.
Zahvaljujem se ovlašćenom predstavniku Poslaničke grupe Stranka pravde i pomirenja, Ujedinjena seljačka stranka. Samo da zamolim najfinije poslanike da se vratimo na temu dnevnog reda. Gospodine Milija, imaćete još šest minuta kao vreme vaše poslaničke grupe na listi. Nastavljamo. Sledeći je ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe SDPS, Branimir Jovanović.
Hvala predsedavajuća. Poštovane koleginice, poštovane kolege, poslanici SDPS uvek se temeljno pripremaju za rasprave u plenumu i znamo vrlo dobro šta je na dnevnom redu. Da podsetim još jednom i pokušaću da ovu raspravu vratim u dnevni red, na one tačke koje su na dnevnom redu, a to je prestanak funkcije sudije Prekršajnoj suda u Lazarevcu i zamena člana Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja. Tokom ovog skupštinskog saziva često su na dnevnom redu bili predlozi koji se odnose ili na izbor sudija ili na prestanak funkcije sudija. I uvek je to dobra prilika da mi kao predstavnici naših stranaka iznesemo svoj stav o radu sudstva, da ocenimo taj rad, da ukažemo koliko je važno da sudije postupaju profesionalno i pravedno. Još je Aristotel govorio – ići sudiji znači ići pravdi i ove reči su aktuelne i 24 veka nakon što su izgovorene jer sudija treba da bude oličenje pravednosti. Svaki sudija mora da neguje i princip pravičnosti, a to znači da pravno postupa jednako prema jednakima, a nejednako prema nejednakim situacijama. Osnovni preduslov da sudija primenjuje ovakav princip u svom radu, odnosno u odlučivanju jeste da se sačuva njegova nezavisnost i objektivnost. Sa druge strane, potrebno je obezbediti uslove da se sačuva dostojanstvo i autoritet suda. Demokratija nije sama po sebi dovoljna i demokratija sama po sebi ne garantuje da će osigurati nezavisnost sudstva, odnosno nezavisnost sudija. Nezavisnost u radu sudstva se mora osigurati konkretno u praksi. To znači da se u skladu sa načelima ustavnosti i zakonitosti obezbeđuje legalitet i legitimitet i u skladu sa tim moram da pomenem da je u toku procedura za ustavne promene, koje se odnose pre svega na izbor sudija i nadam se da ćemo uspešno završiti ovaj započeti proces. Nezavisno sudstvo podrazumeva samoproklamovanje nezavisnosti i uvođenje stalnosti i nepromenjivosti sudija. Ono podrazumeva konstantne promene u društvenim odnosima i obezbeđivanje garancije za potpunu nezavisnost sudstva, a neki od uslova koje treba obezbediti su i socijalno-ekonomski status sudija, njihova ekonomska nezavisnost i treba obezbediti adekvatne uslove za njihov rad. Upravo na tom polju treba da radimo kada govorimo sudijama prekršajnog suda. Naime, sudije prekršajnog suda nisu u istom rangu kada govorimo o platnim grupama sa svojim kolegama. Oni su svrstani u platni rang, odnosno u platnu grupu koja je niža od ostalih sudija koji postupaju na istom nivou, samo u određenim drugačijim oblastima. To je ono na čemu treba da radimo u narednom periodu. Trenutno u Srbiji postoji 44 prekršajna suda i u njima radi preko 650 sudija. Podsetiću da su prekršajni sudovi uvedeni u naš pravosudni sistem pre 10 godina i njihova nadležnost je veoma složena, veoma kompleksna. Oni u svakodnevnom radu primenjuju oko 270 zakona i preko 800 podzakonskih propisa. Navešću samo neke oblasti u kojima oni deluju. Pored saobraćajnih prekršaja i prestupa iz Zakona o javnom redu i miru oni sude i za carinske prekršaje, predmete iz oblasti borbe protiv korupcije, budžetskog sistema, deviznog poslovanja, pristupa informacijama od javnog značaja, predmeta iz oblasti radnih i vojnih propisa, zaštitite od požara. I to su samo neke od oblasti po kojima postupaju sudije prekršajnog suda. Ovo sam namerno naveo da bi pokazao da je ova oblast veoma složena i da je potrebno da motivišemo sudije da rade svoj posao na najbolji mogući način i krajnje profesionalno. Motivacija podrazumeva i upoređivanje sopstvenog rada i naknade za taj rad sa radom drugih kolega i platama koje dobijaju druge kolege. Naravno da onaj ko radi u bilo kojoj oblasti društvenog života, pa tako i u sudovima, gleda kvalitet svog rada i gleda kvalitet rada svog kolege, isto tako gleda koliko je on plaćen, a koliko je plaćen njegov kolega i u skladu sa tim je i motivisan da profesionalno obavlja svoj posao. Ovo govorim zbog toga, da se vratim na tezu od malopre, da treba da radimo na tome da prekršajne sudije budu u višem rangu platnog razreda da ne bi došli u iskušenje da ne podležu pritiscima, jer je sudstvo poslednja oblast gde treba da pomislimo, gde treba da postoji sumnja da može doći do korupcije. Nikada ne možemo reći da smo usvajanjem i implementacijom konkretnih rešenja, usvajanjem zakona zaokružili proces stvaranja pravne države. Moramo biti svesni da je neophodno da se iznova preispitujemo, da unapređujemo i poboljšavamo pravni okvir, da konstantno insistiramo na primeni zakona, da bude zakon jednak prema svakom građaninu gde god on živeo u Srbiji i zbog toga i radimo sve ovo, zbog toga sprovodimo reforme u pravosuđu i važno je da podignemo ovu oblast na jedan viši nivo. Druga tema o kojoj danas razgovaramo jeste više formalne prirode i odnosi se na zamenu člana odbora. Praksa je da konsenzusom postižemo dogovor zastupljenosti poslaničkih grupa u skupštinskim odborima i to obično radimo na početku mandata, dogovorom svih političkih stranaka, tako da sam siguran da ćemo potvrditi ovakav jedan predlog. Svedoci smo da se godinama u javnosti prenosi često loša slika iz parlamenta. To je donekle i razumljivo zato što smo mi uvek ovde u plenumu u direktnom prenosu, pod lupom smo javnosti i ne treba bežati od odgovornosti, tako i treba da bude, i treba da budemo na radaru, ali nažalost često pažnju javnosti zaokupljuju neke vesti koje su neuobičajene, neke incidentne situacije, takvih situacija je bilo u prethodnim nekim mandatima prethodnih godina, bilo je čak i nekih fizičkih obračuna ovde u plenumu, ispred Skupštine. To su neke situacije koje ne idu u prilog dobrom imidžu parlamenta i na nama je da istaknemo i one pozitivne stvari, sve ono dobro što radimo u Skupštini Republike Srbije. Često građani, odnosno šira javnost misli da se naš rad u Skupštini svodi samo na rad u plenumu na konkretne rasprave po tačkama dnevnog reda. Međutim, mi u Skupštini imamo po Poslovniku stalna radna tela i u tim stalnim radnim telima zatupljeni su i predstavnici vlast i opozicije i treba reći da svaki zakon pre nego što dođe na raspravu ovde u plenumu, da se pre toga razmatra na odborima i često na tim odborima rasprava bude žustrija nego na raspravi u plenumu. Takođe, svaki zakonski predlog je dobra prilika da se na odborima daju konkretne sugestije, da se ukaže na nedostatak ukoliko ima da se unapredi ta oblast u svakom smislu. Sa druge strane, na sednicama odbora često prisustvuju i ministri. Oni tu brane zakone, oni obrazlažu zašto je nešto potrebno da se donese i daju odgovore na sva pitanja i zajedno sa poslanicima prave jedan okvir koji dolazi kasnije na dnevni red kod nas u plenumu. Takođe na odborima često ministri dolaze podnose izveštaje o svom radu i na taj način kroz rad odbora se ostvaruje kontrolna uloga Narodne skupštine Republike Srbije. Treba da pohvalim, i nikako ne smemo da zanemarimo značaj odbora kada govorimo o organizaciji javnih slušanja i mislim da smo u poslednje vreme zaista postigli napredak u toj oblasti i to je veoma vidljivo. Naveo sam samo neke od aktivnosti skupštinskog odbora, jer nisu svi upoznati da je rad u plenumu po tačkama dnevnog reda kao danas samo jedan od segmenata rada iz nadležnosti parlamenta. Pozitivno je i to što u sadašnjem skupštinskom sazivu, to je moj utisak, a i utisak javnosti je prikladniji rečnik izražavanja, što smo uveli jednu novu kulturu u političkom životu i nadam se da će tako biti i u budućnosti. Hvala.
Zahvaljujem se predsedniku poslaničke grupe Socijaldemokratska partija Srbije. Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe Jedinstvena Srbija, Života Starčević.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, danas na dnevnom redu govorimo o Predlogu o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Lazarevcu po osnovu sticanja uslova za odlazak u penziju. Poslanička grupa JS koja poštuje institucije ove države, koja veruje institucijama ove države, koja veruje u nosioce pravosudnih funkcija će u danu za glasanja glasati za ovu odluku, a pomenutoj predsednici Prekršajnog suda želimo srećan odlazak u penziju i zahvaljujemo se na predanom i višegodišnjem i dugogodišnjem radu. Međutim, postoji jedna grupacija, interesna grupacija okupljena oko Dragana Đilasa i Vuka Jeremića koja ne poštuje, koja stalno neargumentovano kritikuje i koja neprestano se trudi da podriva sve institucije države Srbije, pa i samu Srbiju kako spolja, tako i iznutra. Ta interesna grupacija ne preza ni od čega. Nije joj strano ni nasilje, o tome sam prekjuče govorio u ovom visokom domu, koriste najniže, najprljavije, najgnusnije laži kako bi oblatili neku instituciju, nekog pojedinca, članove njihovih porodica. To rade beskrupulozno, bezosećajno, ne vodeći računa kakve će posledice imati kako po institucije, tako po državu Srbiju, kako po pojedince, po njihove članove porodica. Pritom su i teški licemeri, jer oni se tobož bore za demokratiju, a pritom u svom delovanju ne poštuju ni jedan jedini demokratski princip. Da vas podsetim, u teoriji države i društva demokratije je vladavina zakona, uređeno društvo koje podrazumeva poštovanje ljudskih sloboda, ali i zaštitu svakog pojedinca, njegove slobode, časti i integriteta. Demokratsko društvo znači da svaka institucija radi svoj posao, da policija i tužilaštvo istražuje, da sud sudi. Međutim, kod njih to ne važi. Oni su sebi dali za pravo i zato sam rekao politički fariseji Srbije, oni su sebi dali za pravo da sami budu i policija, i tužilaštvo, i sud, a da pritom negiraju iste te institucije države u kojoj žive. Ovi licemeri se tobož bore za prava žena, bore se protiv porodičnog nasilja, a pritom i o tome sam prekjuče pričao u ovom visokom domu i neću se ponavljati, tuku svoje žene, tuku njihove članove porodica, javno šalju najteže uvrede ženama radi jeftinih političkih poena, iznose laži ne vodeći računa da li će ta laž naneti trajni bol, da će ta laž naneti trajni osećaj stigmatizacije žena, maloletnih lica ili dece. Ima mnogo primera u prilog ove moje tvrdnje, ali ja ću se sada osvrnuti samo na najsvežiji primer, na jučerašnju konferenciju za štampu tog Đilasovog zaposlenog, dežurnog lažova, tog Đilasovog Pinokija, Marinke Tepić. Ovaj Đilasov Pinokijo je naravno tu jučerašnju konferenciju za štampu dan ranije pompezno najavljivao tako što je govorila da će izneti spektakularne informacije i saznanja o tome kako u lažnoj aferi Palma, aferi koja postoji samo u njenoj pokvarenoj mašti i prljavim strastima, i izvinjavam se Bori Đorđeviću što koristim njegov stih u vezi ovako opskurnih ličnosti, u toj lažnoj aferi gde kaže kako navodno neki državni organi kriju dokaze, kriju neke slike devojčica iz telefona najbližeg saradnika Dragana Markovića Palme, kako neki tobož svedoci događaja su podneli krivične prijave protiv Dragana Markovića Palme. Ono što je ona na toj konferenciji za štampu prvo uradila, naravno, napala je institucije ove države, napala je tužilaštvo, napala je policiju, napala je pravosuđe. Govori kako oni, tobože, znaju neke dokaze koji se nalaze u telefonu najbližeg saradnika Dragana Markovića Palme, ali ih kriju i neće da ih objave, a imaju taj telefon od juna prošle godine od dana za glasanje na lokalnim izborima. Naravno da je ovo još jedna u nizu laži Marinike Tepić i to nije ništa novo. O čemu se u stvari radi? Hajde da razjasnimo celu situaciju. Radi se u stvari o tome da je u danu izbora, u junu prošle godine, jedna odrasla osoba, koja je bila i jeste aktivista jedne opozicione grupacije u Jagodini, pretila majci maloletne ćerke kako će javno objaviti i na društvenim mrežama postaviti eksplicitne fotografije te maloletne ćerke. Naravno da je majka odmah reagovala i prijavila policiji. Policija je odmah reagovala, angažovala svoju jedinicu za visoko-tehnološki kriminal, Tužilaštvo za visoko-tehnološki kriminal. Ta odrasla osoba, taj opozicioni aktivista je uhapšen i oduzet je telefon, a majka žrtve, devojčice, je direktorka Centra za socijalni rad u Jagodini. Znači, totalno su okrenuli priču. Telefon nije vlasništvo najbližeg saradnika Dragana Markovića Palme, nego opozicionog člana, a žrtva je ćerka, maloletna ćerka direktorke Centra za socijalni rad, Biserke Jakovljević. Znači, sve je slagala Marinika Tepić na toj konferenciji za štampu, sve je izokrenula. Pri tome, nije najgore to što je slagala, nego je najgore to što u celoj priči nije ni trepnula kada je iskoristila privatni problem i maloletnu devojčicu kako bi stekla jeftine političke poene. E, u tome se mi razlikujemo od nje. Mogli smo mi tog dana da obnarodujemo šta se desilo juna 2020. godine i da sa tom političkom objavom smanjimo broj glasova tom opozicionom delu koji je izašao na glasanje, a da nama povećamo broj glasova, ali mi nismo hteli da to politizujemo, već smo hteli da sačuvamo pre svega mir jedne maloletne devojčice, mir jedne poštene, zdrave petočlane porodice i nismo hteli da to zloupotrebljavamo u političke svrhe. Ali, to nije smetalo Mariniki Tepić da godinu dana nakon toga slaže, zloupotrebi, koristeći trač koji je dobila od svog izvora informacija iz Jagodine i da, ne trepnuvši, juče na konferenciji za novinare, kao slon u staklenoj radnji, razlupa život jedne devojčice, da napravi veliki nemir i uznemirenje u jednom petočlanoj porodici, samo zarad toga da bi stekla neki jeftini politički poen i da bi našla način da izađe iz svog kruga pokvarenosti i iz svih ovih laži koje je započela pre, evo, još malo ima mesec dana. Naravno, ona je sinoć… Pre nego što to kažem, da kažem i jedan dobronameran savet gospođi Tepić. Kad smo već kod jagodinskog izvora informacija, moja topla preporuka je da što pre digne ruke od tog izvora informacija, jer njen jagodinski izvor informacija nije bio sposoban niti je sposoban da reši sopstvene životne probleme i pribegavao je vrlo interesantnim načinima da pobegne iz stvarnosti i o tome zna čitava Jagodina. Kakav joj je svedok, takve su joj i laži. Naravno, sinoć je izašla javno majka maloletne ćerke, Biserka Jakovljvić, direktorka Centra za socijalni rad, majka žrtve sajber i svakog drugog nasilja, vršnjačkog i svakog drugog nasilja, izašla je jer više ne želi da je bilo ko ucenjuje, pa ni Marinika Tepić. Želela je da stavi tačku na tu priču, jednom za svagda. Njena ćerka je žrtva tog vršnjačkog nasilja, njena ćerka je žrtva sajber nasilja. Čitava porodica je bila pokušana više puta da se ucenjuje. Sada je na kraju, kao šlag na tortu, došla baš Marinika Tepić. Sram je bilo! Ali, nije slučajno zašto je Biserka Jakovljević izabrana kao meta od strane Marinike Tepić i zašto je baš to targetirala juče na konferenciji za štampu. Reći ću vam i zašto. Ako me je neko slušao prošle nedelje, ja sam ovde na ovom mestu rekao povodom laži Sande Rašković Ivić, tog čuvenog ambasadora Srbije u Rimu, koja je slagala sve u vezi profesora Veraldija, ja sam ovde rekao da je pored profesora Veraldija te 2011. godine upravo sedela Biserka Jakovljvić, majka troje dece i ozbiljna žena. Ona je poznanik, ona zna lično profesora Veraldija i ona mu je bila domaćin tada. Ona je glavni svedok koja je u tužilaštvu svedočila protiv svih laži koje je iznela Sanda Rašković Ivić. Još jedan u grupi političkih fariseja srpskih. Naravno, takvog svedoka treba dezavuisati, pa i po cenu da se oblati porodica i da se iskoristi njena maloletna ćerka. Pa, ima li niže? Ima li dovoljno velike niskosti u političkoj borbi i prljavštini i blatu u tom krugu pokvarenosti Marinike Tepić? Postavljam pitanje Draganu Đilasu - dokle ćeš odobravati i podržavati takav prljav način političke borbe? Druga jučerašnja laž na konferenciji za štampu je bila kako je Dragan Marković Palma napravio krivično delo time što je otkrio identitet ovog lažnog svedoka Marinike Tepić, koga je nazvala zaštićenim svedokom. Da vas podsetim, to je onaj kriminalac koji je šest puta hapšen 2008. i 2009. godine, koji je osuđivan 2015. godine, koji se deset godina krio što u Jagodini, što u Subotici, pa opet u Jagodini, i na kraju je našao zaštitu prvo kod Vuka Jeremića, pa kasnije kod Dragana Đilasa, i kome su navodno skremblovali glas i zamaglili lice jer se on plaši Dragana Markovića Palme. Rekao sam prekjuče - a ne plaši se da krade kola, ne plaši se da bezočno laže? Evo, danas mogu da pokažem i sliku, a to je samo jedna od slika na instagramu Đilasove stranke, gde taj lažni svedok ovih dana šeta Beogradom, radi razne političke akcije po Beogradu, na Cvetnom trgu stavlja saksije, smeje se i kleberi se sa svojim stranačkim aktivistima. Da li to radi čovek koji se plaši? Ne, taj čovek se ne plaši ničega. Sve je ovo izmišljena priča u svrhu jedne prljave političke kampanje. Naravno, rekla je - taj lažni svedok mu je pustio krivičnu prijavu jer je Dragan Marković Palma učinio krivično delo jer je otkrio identitet zaštićenom svedoku. Ko je tom svedoku dao status zaštićenog svedoka? Ko je tom svedoku dao uopšte dao status svedoka? On je juče, čuli smo od Marinike Tepić, bio saslušan, ali u svojstvu građanina. Zašto? Zato što jednostavno nema krivične prijave. Pa mi jedva čekamo, evo, ja pozivam Mariniku Tepić da pusti krivičnu prijavu protiv Dragana Markovića Palme. Ako veruje, zaista, u sve njene laži, pa neka pusti krivičnu prijavu protiv Dragana Markovića Palme. Ali, ne, gospodo draga, ne, jer njen pravni tim, koga bogati Dragan Đilas debelo plaća, je posavetovao. Nema tu ničega, sve je laž. Nemoj da puštaš krivičnu prijavu jer ako pustiš krivičnu prijavu, bićeš tužena za javno prijavljivanje, a za to sleduje debela kazna. Cela priča je u tome. Sve je laž. I sama Marinika Tepić ne veruje u svoje laži, jer da veruje išla bi i poštovala institucije ovog sistema, udostojila bi tužilaštvo i pustila bi krivičnu prijavu. Naravno, ništa od toga nema. Naravno, ona je juče rekla da ne veruje tužilaštvu, da ne veruje policiji, da ne veruje u srpski sud, jer ona i njen Dragan Đilas jesu i sud i tužilaštvo, samo je njihov sud jedini pravi sud. Oni ne priznaju drugu pravdu do svoje pravde. Oni kažu – moji kriminalci i saradnici su jedini relevantni svedoci, moje laži su jedina prava istina, a onaj o kome lažemo nema prava da se brani, nema pravo na čast, nema pravo na dostojanstveni život. Jer njihove laži, jel te, su božanska istina i božanska pravda. Jedino tu njihovu istinu mogu mediji da prenesu. Ukoliko prenesu nečiju drugu istinu, odmah su to režimski mediji, to su režimski časopisi i televizije i ako novinari pokažu iole integriteta, onda daju sebi za pravo i da ih gaze po pešačkim prelazima. Zašto ovo rade? Zašto ovo rade Dragan Đilas i Marinika Tepić? Mnogo je razloga. Prvo, da bi skrenuli pažnju javnosti sa činjenice koje govore o enormno stečenom bogatstvu Dragana Đilasa. Dragan Marković Palma je samo pitao: „Da li imaš ti te pare ili nemaš? Ako ih imaš, da li si platio porez? Ako si i platio porez, što si ih odneo u inostranstvo?“ Ništa drugo. Nije samo Dragan Marković Palma. Pa, ovde gotovo da nema poslanika u ovoj Narodnoj skupštini koji nije postavio to pitanje. Nema čoveka u Srbiji koji nije postavio pitanje – odakle ti tolike pare, Dragane Đilasu? Naravno, odgovor i dan-danas nismo dobili. Druga stvar jeste da se skrene pažnja sa afere nasilja u porodici Dragana Đilasa. I o tome sam pričao i ne bih da se ponavljam. Znači, samo još jednom apelujem na institucije ove države, jer tu imamo žrtvu, imamo službenu belešku, imamo svedoke, sve imamo, a taj slučaj nije procesuiran. Još jednom apelujem na državne organe da krenu da procesuiraju i taj slučaj. Naravno, jedan od razloga jeste i da sama Marinika Tepić, na jedan pompezan način krene u svoju najprljaviju političku kampanju. Jedan od razloga jeste i da nanesu štetu ne samo Draganu Markoviću Palmi, već i državi Srbiji. Setite se samo one njene najprljavije, najogavnije prve konferencije za štampu u vezi ove situacije, kada je rekla – ako zbog ovoga ne padne Vlada, ne znam zbog čega će. E pa, gospođo Tepić, neće zbog ovog pasti Vlada, neće zbog ovog država Srbija pasti na kolena, naprotiv, i ova država Srbija i ova Vlada i sve njene institucije, Jedinstvena Srbija, pa i Dragan Marković Palma, nastavićemo da radimo još više i bolje i da stvaramo dela koja stvaramo i koja ostavljamo budućim generacijama, jer jedini parametar našeg političkog delovanja jesu naša dela. Zato će Dragan Marković Palma od 3. do 10. juna voditi 550 lekara i medicinskog osoblja u Paraliju, kao znak zahvalnosti tim herojima današnjice za sve što su uradili za državu i narod u prethodnih više od godinu dana. I to putovanje, opet da demantujem neke medije, ne ide i ne plaća se iz budžetskih sredstava, bilo kojih, ni grada Jagodine, već isključivo od sredstava obezbeđenih od donatora. Naravno, među tim donatorima nema Dragana Đilasa, jer nije navikao da daje. On ima malo drugačije navike. Hvala.
Zahvaljujem se zameniku predsednika poslaničke grupe Jedinstvena Srbija. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, narodni poslanik Toma Fila. Izvolite.
Kao što sam vam rekao, gospođo potpredsednice, ja sam vam suđen. Gospođo potpredsednice, kolege i koleginice, kada bude glasanje poslanici SPS glasanje za ceo dnevni red i mi ćemo biti uz koalicione partnere, kao i uvek. Ovo vreme hoću da iskoristim da ponovim ono što sam kao pitanje postavio, ali sa mnogo više detalja. Nikada nisam govorio u svom životu, a da nisam znao zašto. Razlog zašto govorim jeste da ostane da nije moguće bilo da prođe ova Skupština i da niko ne obrati pažnju na kosovsku pravdu koja se primenjuje u Hagu. Ako se to nekome ne sviđa meni je jako žao, ali to smatram produžetkom onoga što sam radio u Hagu od 1996. do 2014. godine. Zato ću ponovo da pročitam, jer mi je lakše da čitam, zbog podataka koji su unutra i zato što mislim da je potrebno da to ostane kao reakcija Skupštine Srbije. Sedmog maja ove godine Specijalno veće za Kosovo u Hagu odredilo je dva zastupnika za dve grupe žrtava, jednog u predmetu Hašima Tačija, još trojice kosovskih Albanaca i drugog u predmetu Mustafe Seljimija. U predmetu Tačija je poznato da je određen jedan britanski advokat kao zastupnik devet žrtava, mada je dvostruko više njih tražilo advokata, dok je u predmetu Seljimija za zastupnika pet žrtava postavljena profesorka međunarodnog prava na Univerzitetu u Glazgovu. Hašim Tači, Kadri Veselji, Redžep Seljimi i Jakup Krasnići su optuženi za veliki broj zločina protiv čovečnosti, progona na političkoj i nacionalnoj osnovi, zatvaranja i drugih nehumanih postupaka, mučenja, ubistava i prisilnih nestanaka lica i ratnih zločina, a to su ubistva, mučenja, surovo postupanje i protivzakonito ili proizvoljno hapšenje i lišavanje slobode. Mada objavljene optužnice ne sadrže bliže podatke o žrtava, što je uobičajeno, sa sigurnošću se može reći da je najveći broj među njima srpske nacionalnosti. Ilustracije radi, u predmetu Hašima Tačija i drugih žrtve su razvrstane u tri kategorije i navedene su u tri tabele, a, b i c, priključene uz optužnicu. U listi „a“ su navedene žrtve protivpravnih hapšenja, a njihov najdalji broj po opštinama, uključujući i Albaniju, je samo delimično objavljen. Naime, objavljeno je da je 453 lica bilo protivpravno hapšeno i držano na raznim lokacijama širom Kosova, od čega 37 u Albaniji, to su oni za trgovinu organima. Broj žrtava ovih hapšenja sa 10 lokacija nije prikazan. U listi „b“ navedene su žrtve koje su ubijene u 11 kosovskih opština i na jednoj lokaciji u Albaniji. Broj ubijenih nije javno objavljen, osim da je na jednoj lokaciji ubijen jedan Rom. U listi „c“ su navedena nestala lica iz pet kosovskih opština, ali njihov broj nije javno objavljen. Od ove mase žrtava samo iz optužnice protiv Hašima Tačija i drugih pravna pomoć je do sada obezbeđena samo za devet žrtava. Videli ste koliko ih je bilo. Brinu me dve stvari. Prva, da je do sada izgleda samo 19 žrtava od najmanje 453 poznate žrtve, protivpravnih hapšenja i ko zna koliko neobelodaljenih žrtava tog i drugih zlodela, uopšte tražimo pravnu pomoć. I u predmetu Seljimija Mustafe, imenovan je jedan zastupnik, pet žrtava. Radi se o profesorki Univerziteta u Glagzovu Ani Pues, čije je teoretsko poznavanje međunarodnog krivičnog prava nesporno, ona to i predaje. Međutim, ne znam da li je u svojoj profesionalnoj karijeri zastupala bilo koju žrtvu, žrtvu u krivičnim postupcima pred domaćim sudovima, njihovim sudovima. Ali, nije njeno zastupanje, ako nije njeno zastupanje će biti debi na međunarodnoj krivično-pravnoj areni. Pitam se samo, zašto je neophodno da naše državljane u jedno izuzetno osetljivom postupku, od međunarodnog značaja, zastupa neko bez praktičnog iskustva, odnosno nekog ko uopšte nije advokat, a izgleda da to nikada nije ni bio. Lično sam uveren da je tim, svim tim žrtvama pravna pomoć potrebna, pošto se radi o teškom slučaju koji se sudi pred međunarodnim sudijama i tužiocima. Ukoliko tako veliki broj žrtava nisu tražili pravnu pomoć, to pripisujem njihove neobaveštenosti i neukosti. To nisu doktori nauka naše žrtve. Zato smatram da Republika Srbija treba da preduzme odgovarajuće mere pred Specijalnim većem, većima za Kosovo, traženjem da se svi njeni državljani koji se pojavljuju u tim postupcima kao oštećeni i žrtve na adekvatan način, na svom jeziku upoznaju sa njihovim pravom da traže pravnu pomoć preko advokata. To su naši advokati iz Srbije koji imaju iskustvo sa onim prethodnim tribunalom u Hagu. Takođe, žrtve treba upoznati da se po Pravilniku ovog suda zastupnici dodeljuju po obavljenim konsultacijama sa žrtvama koje učestvuju u postupku, pri čemu se uzimaju u obzir njihovi stavovi i interesi. Njih ne treba ometati da slobodno izaberu advokata po svom izboru, ali im treba pružiti i priliku da znaju imena advokata koji su na spisku zastupnika, to su srpski advokati. Izražavam sumnju da je stav srpskih žrtava u predmetima Seljimi i Tači bio da žele profesorku Pus i advokata Losa kao svoje zastupnike, jer mislim da za njih nikada do sada nisu ni čuli. Verujem ili da nisu ni pitani ili da ih je neko anoniman kome je identitet ovih žrtava bio poznat ubedio da će oni najbolje štiti njihove interese. Ovo pod uslovom da je uopšte pokušano da se sazna njihovi stavovi i interesi. Uz dužno poštovanje i britanskog advokata i profesorke iz Glazgova i njihovo teoretsko i praktično poznavanje međunarodnog prava, mislim da im nedostaje najosnovnija stvar za sticanje poverenja žrtava a to je znanje njihovog maternjeg jezika, mislim na žrtve. Mada identitet tih žrtava, kojima je dodeljen nije poznat kao ni njihova nacionalnost, mislim da su većina njih Srbi i da osim srpskog ne govore neki drugi jezik. Sa druge strane, ne verujem da advokat Los i profesorka Pues govore srpski jezik. Ukratko njihova komunikacija sa klijentima obavljaće se preko prevodilaca, što onemogućava direktnu komunikaciju između advokata i klijenta neophodno za sticanje klijentovog poverenja od nadmetnutog advokata. Sa druge strane, veliki broj advokata iz Republike Srbije za višegodišnjim iskustvom, to su advokati koji su postupali pred onim nesudom u Hagu, ad hokom tribunalu u Hagu. Ti advokati su prijavili, imali su više godišnje iskustvo sa radom tamo. Primljeni su na listu kosovskog suda. Mislim da bi Republika Srbija trebala da ispita razloge zbog kojih je ovaj sud uskratio mogućnost našim građanima, žrtvama da ih u tom za njih visokorizičnom postupku zastupaju advokati sa kojima ne mogu da razgovaraju na svom jeziku. Nizak kredibilitet kosovskog suda je jasno izražen preseljenjem njegovog sedišta iz Prištine u Hag, i postavljanjem na sudske i tužilačke funkcije isključivo međunarodnih sudija i tužilaca. Postavljanje zastupnika žrtava koji sa njima ne mogu da komuniciraju na istom jeziku, bez prisustva trećih lica, prevodilaca, nametanjem nepoznatih ljudi čija stručnost je neupitna, ali sa kojima ne mogu na svom jeziku da uspostave i običnu komunikaciju, ne doprinosi kredibilitetu tog suda, zato predlažem da nadležni organi Republike Srbije na to ukažu specijalnim većima za Kosovo. Pored toga mislim da bi trebalo pratiti dalji rad ovog suda, posebno vodeći računa o zaštiti državljana Republike Srbije srpske nacionalnosti koji se tim postupcima pojavljuju kao žrtve i svedoci. Razlog zbog koga vam ovo govorim nije zato da biste vi mene pažljivo slušali, jer većinu vas to očigledno ne zanima, ali iza nas ostavlja, iza svakog poslanika će ostati neki trag, mirišljav ili smrdljiv. Ja iza sebe u kratkom boravku ovde u politici, neću ostaviti takav trag. Ovo što vam govorim, govorim za dobrobit nacije, za dobrobit Srbije. Da li to vas zanima ili ne zanima, ne mora da vas zanima, mene zanima da to govorim. Na današnji dan, juče, je odlučila Vlada, odlučila ad hok Tribunal u Hagu da pošalje Karadžića u Veliku Britaniju da izdržava kaznu doživotnog zatvora. Samo pre nekoliko godina, dok sam još bio u Hagu, bio je advokata Krstić, bio je osuđen general Krstić i poslat je bio da odsluži kaznu u Velikoj Britaniji. Tamo su muslimani pokušali da ga zakolju, klali su ga, tukli nožem i delovima žileta. Srećom, naišli su stražari i on je vraćen u Ševeningen. Odlazak Karadžića u Veliku Britaniju je osuda čoveka na smrt, tamo su 90% muslimanski zatvorenici. A i to želim da se zna, da mi moramo da brinemo o svakom čoveku, jer ako nije država brinula o nama i o ljudima koji su optuženi i osuđeni u Hagu, pa neka počne sada da brine. Jedinu svetlu tačku koju vidim, jeste odluka Vlade i predsednika Republike da ne pošalje Vjericu Radetu i kolegu Jojića u Hag. Da li je to dovoljno? Pa, nije, moramo da brinemo o ljudima. Ono što hoću da kažem ili ćemo preko ambasade. Može jedanput Srbija da plati jednog advokata, da bude non-stop tamo i da nas izveštava redovno o tome šta se dešava u Hagu. Ono što se dešava našim žrtvama, desiće se i nama. To je ono naravoučenije koje sam izvukao iz Haga, da rade ono što hoće, a Velika Britanija je barjaktar protiv Srba, čak su Amerikanci slušali šta Velika Britanija radi. Grupa koju sam branio sa Kosova su osuđeni na bazi izveštaja Velike Britanije i njihove ambasade. Ne bih vas više zadržavao. Ne želim da koristim vreme da bih tek pričao priče. Mislim da je ovo dobro da se izgovori i dobro je da ostane zabeleženo, a vi kako hoćete. Hvala vam.
Zahvaljujem se ovlašćenom predstavniku poslaničke grupe SPS. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi posle 18 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Pošto u sistemu nema više prijavljenih ovlašćenih predstavnika ili predsednik poslaničkih grupa, prelazimo na listu govornika. Kao što sam najavila, reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Uvažena potpredsednice, uvažene kolege poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić dolazim iz Svrljiga. To je najlepša opština u Srbija koja se nalazi pored grada Niša, a to je najlepši grad u Srbiji. Inače, izabran sam sa liste Aleksandar Vučić – Za našu decu i u Skupštini predsednik sam i predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku. Kao i do sada, ja sam i u uvodnom delu govorio, ovo što sada govorim posle kolege poslanika File, mislim da je čovek stvarno kompetentan. Rekao je sve one potrebne stvari koje se tiču prava, struke i svega onoga što je bitno. Samo ću ja to potvrditi. Ono što sam hteo da govorim, ja sam malo pre rekao u uvodnom delu, što se tiče sudova, gde je potreba tih malih sinova, što sam govorio. Gledaću da budem u okviru dnevnog reda, što govorim, ali sve one stvari koje sam govorio ranije to ću i sada isto reći u jednom delu. Mislim da je potrebno maksimalno staviti akcenat što se tiče pravosuđa, sudova, svega onoga da se obezbede uslovi za rad, da mogu sudovi funkcionisati i u malim sredinama, odnosno opštinama u kojima su nekada bili osnovni sudovi. Takvih je opština bilo dosta, sada u tim opštinama nema čak ni sudećih dana. Mislim da je to nepravedno, to moramo ispraviti. Moramo uraditi drugačije u okviru zakona i mogućnosti, da se da i ta mogućnost da sudeći dani budu prisutni, da tamo nekoliko dana budu sudije koje će imati zadatak da rade po predmetima koji su tiču građana iz te lokalne samouprave. Još jednom, kao što sam govorio, veliki problem jeste razuđenost opština, staračka populacija ljudi. To je ono što mene najviše boli kada neki čovek koji živi u nekom udaljenom selu, koji živi sam ili živi sa svojom bakom, odnosno sa svojom ženom, to su mahom stari ljudi, imaju neki predmet, poziv da tog i tog dana dođu u Niš na suđenje. Oni plate taksi, da plate prevoz, odu tamo, a neko je odložio to suđenje i on je čovek išao, napravio trošak, a ti ljudi su mahom ljudi koji imaju i probleme sa zdravljem i jednostavno ne mogu da se snađu. Zbog tih ljudi, zbog takvih ljudi ja pozivam i apelujem na Ministarstvo pravde da iznađe mogućnost da se obezbede sudske jedinice, odnosno sudeći dani ako ne mogu sudske jedinice u takvim sredinama, kao što sam malo pre govorio, tim malim opštinama gde su nekada bili i osnovni sudovi. To je potreba ne samo sudova, već i ostalih delova, što se kaže, vlasti, konkretno poreska uprava, katastar, o tome sam govorio. O katastru ću govoriti više puta i uvek tražiti određene stvari da se moraju rešiti za dobrobit takvih malih sredina. Mislim da bi bilo dobro da direktor katastra primi mene kao poslanika da mogu da mu iznesem probleme, inače ću ja ove probleme koje imam govoriti ovde na Skupštini. Nemam ja razlog ničega da se stidim, jer sve ono što imam da kažem to mogu da kažem javno, transparentno, a za dobrobit svih, za dobrobit i radnika u katastru, za dobrobit građana i lokalnih samouprava. Jedna stvar koja je bitna vezano za mene jeste ta zdravstvena zaštita. Još jednom potenciram na vakcinaciju, da se što veći broj vakciniše. Ko se nije od ljudi vakcinisao da to uradi što pre da ostvarimo taj procenat od 55%, 60% i da na taj način zaštitimo našu zemlju Srbiju da možemo da stavimo u funkciju sve ono što je potrebno, da bude i privrede i poljoprivrede, da budemo bez onih maski, odnosno da se ljudi oslobode nečega, odnosno da mogu slobodnije da dišu. Evo, ja ću još jednom zahvaliti svim kolegama. Glasaću za sve ove predloge zakona koje ćemo danas glasati. Inače, za kraj, ja bih se obratio jednom delu građana, odnosno građanima Svrljiga, pošto ja dolazim odatle. Sada bih čestitao rođendan radio stanici „Buba Mara“. To je 29. rođendan. To je jedna od najstarijih radio stanica na jugoistoku Srbije. Mislim da je to veliki uspeh. Bilo bi dobro, još jednom kažem, da nadležno Ministarstvo kulture i informisanja u okviru svojih nadležnosti, u okviru svojih finansijskih mogućnosti pomogne takvim medijima koji su u tim malim sredinama, da oni mogu da informišu građane, da se čuje za one potrebne stvari da se na taj način pomogne tim malim sredinama da se što više za njih čuje i da to bude ne samo u ovde u centru Srbije ili ovde u Beogradu, nekim velikim centrima, da to bude i u malim mestima kao što je opština Svrljig, Bela Palanka, Gadžin Han, Babušnica i takvim opštinama koje imaju budućnost. Zajedno sa našim predsednikom, zajedno sa našom Vladom mi ćemo na tome zajedno raditi. Hvala još jednom.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Sanja Jefić Branković. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsedavajuća, koleginice i kolege narodni poslanici, možda se ne događa često da na sednicama Narodne skupštine razgovaramo o članovima odbora, delegacija i drugih radnih tela, ali sam isto tako mišljenja da je vrlo dobro da građanima možda na jedan bolji način približimo i to kako funkcionišu odbori, ko su njihovi članovi, koje su njihove ingerencije i kako odbori i radna tela uopšte funkcionišu. Kao i svaka parlamentarna demokratija tako i Srbija vrlo često dolazi u situaciju da se bori, odnosno da vodi računa o tome kako će izgraditi svoje institucije, pre svega na demokratskim principima, a parlament kao centralna demokratska i prestonička institucija zauzima u tom smislu jedno posebno mesto. Još od donošenja Ustava 2006. godine, a zatim i prvog zakona u Narodnoj skupštini 2010. godine, a na kraju i realizacijom finansijske nezavisnosti Narodne skupštine u odnosu na izvršnu vlast, stvoreni su preduslovi za unapređenje zakonodavnog rada Narodne skupštine, a to se svakako postiže kroz jačanje kapaciteta samih odbora i drugih radnih tela Narodne skupštine. Pomenuću i to da je funkcionisanje Narodne skupštine, predmet analize godišnjeg izveštaja Evropske komisije o napretku Srbije, uz istovremeno postojanje Rezolucije iz 2013. godine, o ulozi Narodne skupštine, u pregovorima prilikom pristupanja EU, i sve ovo nas dodatno obavezuje da na jedan transparentan način, razgovaramo i o radu, ali i o sastavu svih skupštinskih odbora i tela koje čini narodni poslanici u ovoj Skupštini. Nadzorna uloga Skupštine kao jedan od četiri najbitnije funkcije Narodne skupštine, jeste okvir za današnju raspravu, imajući u vidu, rastuću vrednost, i nadzora, ali i kontrole u parlamentarnom životu širom sveta, posmatrano na globalnom nivou, pa tako i u Srbiji, međutim da li je percepcija nadzorne uloge Skupštine od strane šire javnosti dobra ili je potrebno približiti dodatno ovu funkciju, tako što ćemo o njoj i više govoriti, odnosno svojim postupcima i sami na nju upućivati. Nesporno je da parlament predstavlja ključnu, neposredno biranu i reprezentativnu političku instituciju, on predstavlja ono što je najblaže rečeno, može se nazvati „voks populi“. Sve što rade skupštinski odbori, zapravo, predstavlja na neki način zalaganje narodnih poslanika za ono što jeste u interesu građana. Skupštinski odbori razmatraju izveštaje kojoj Narodnoj skupštini u skladu sa zakonom podnose i nezavisne institucije, organi i tela, nakon čega odbori podnose svoje izveštaje Narodnoj skupštini koja dalje daje preporuke, odnosno, predloge na osnovu onoga što je na odboru izneto. Takođe, radi pribavljanja informacija, odnosno stručnih mišljenja, narodni poslanici koji se nalaze u odborima mogu dobiti dodatna objašnjenja, razjašnjenja u vezi svakog od pitanja koja se odnose ne samo na predloge zakona, već i na ostale izveštaje koji se odborima podnose. U tom smislu pomenula bih javno slušanje, koje predstavlja mehanizam koji je na raspolaganju skupštinskim odborima. On zaista predstavlja jedan dobar način da se i šira javnost ali i organizacije civilnog društva i upoznaju sa radom predloga zakona koji će doći na dnevni red, ali isto da utiču na rad Skupštine tako što će svojim sugestijama i predlozima dovesti do toga da možda određeni predlozi budu ili unapređeni ili izmenjeni, što opet odgovara interesima za koje se svako od njih zalaže. Takođe, još jedna od važnih stvari, a koja je vezana za suštinsku delotvornost samih javnih slušanja kao kontrolnog mehanizma Narodne skupštine jesu i teme o kojima se raspravlja na javnim slušanjima, odnosno, teme kojima su javna slušanja posvećena. Praksa je pokazala da se u organizovanju javnih slušanja uglavnom birane životne teme, odnosno, one koje su od značaja za probleme građana i sistemske probleme u društvu. To jeste jedan od najboljih načina da se na transparentan način o tome i razgovara, ali i da se iznesu konstruktivni predlozi. Uzeću primer Odbora za ljudska i manjinska prava. Proteklih mesec dana, građani islamske veroispovesti obeležavali su Ramazan. Uvažavajući odluke Kriznog štaba o radnom vremenu ugostiteljskih objekata, to bi praktično značilo da ugostitelji iz ovog dela Srbije, pre svega iz Novog Pazara nisu u mogućnosti da rade za vreme iftara. Zahvaljujući apelu Odbora za ljudska i manjinska prava, Vlada Srbije izašla je u susret i omogućila je ugostiteljima iz Novog Pazara da izmene svoje radno vreme, kako bi muslimansko stanovništvo iz ovog dela Srbije, moglo da u uslovima pandemije, poštujući sve one mere koje je propisao Krizni štab, zadrži svoje uobičajene ramazanske navike. Zar to nije najbolji pokazatelj iskrene želje Vlade ali i samih poslanika da uzajamnim poštovanjem i uvažavanjem verskih posebnosti svojih građana dođemo do nekih zajedničkih rezultata. Navešću još jedan primer u kome saradnja može biti dobra, odnosno rezultati saradnje mogu biti dobri uprkos tome što se ne radi samo o formalnim skupštinskim telima, odnosno odborima, već se ona ostvaruje kroz saradnju neformalnih tela, odnosno, neformalnih grupa ali i onih koji formalno predstavljaju rad Narodne skupštine. Pre svega, tu mislim na Predlog zakona o klimatskim promenama, koji je od strane Zelene poslaničke grupe koja okuplja narodne poslanike koji pripadaju različitim političkim partijama koji učestvuju u radu parlamenta, podneo, odnosno, pripremio četiri amandmana na Predlog zakona o klimatskim promenama od čega je Vlada Republike Srbije usvojila tri, i oni su kao takvi postali sastavni, odnosno integralni deo Predloga zakona o klimatskim promenama. Ovo je prvi put u desetogodišnjoj istoriji rada Zelene poslaničke grupe da su se za neki zakon iz oblasti zaštite životne sredine podneti i usvojeni zajednički, naglašavam, međustranački amandmani. Da zaključim, odbori Narodne skupštine zaista predstavljaju jednu važnu kariku u sprovođenju parlamentarne kontrole. Skupštinski odbori često se smatraju mesto gde se odvija suštinski i pravi rad parlamenta. Kontrola kroz parlamentarne odbore, o kojima sam malopre govorila ističe se i kao najsistematičniji metod za kontrolu rada izvršne vlasti. Iz tog razloga, shvatajući značaj rada samih odbora, način na koji se u njemu učestvuje ali i uvažavajući predloge partija koje su podnele kandidate za ove odbore, polazeći od toga da su oni svojim radom dovoljno kompetentni da unaprede sve one teme koje će se na odboru naći SDS će u danu za glasanje podržati njihov predlog. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Sanji Jefić Branković. Reč ima narodni poslanik Vojislav Vujić. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Danas je stiglo jedno obaveštenje, jedan dopis, gde se kaže da predsednica Prekršajnog suda u Lazarevcu, gospođa Milica Živojinović, zbog navršenog radnog veka podnosi jedan zahtev da se povlači sa te funkcije i naravno, ide u penziju. Gospođu lično ne znam ali obzirom da je obavljala jednu vrlo časnu funkciju i ne sumnjam da je ceo radni vek njen tako i obeležen, čestitam joj odlazak u penziju i želim da tu penziju što duže prima, naravno kao i svim ostalim penzionerima. Mi danas ovde za temu, eto, nametnuto je sticajem okolnosti, imamo prekršajni sud, ja lično zbog svih dešavanja koja su slobodno mogu da kažem, nepravedno zadesila i predsednika moje stranke Dragana Markovića Palme, moju stranku i sve nas koji smo tu zajedno, mogu da se nadovežem na kolegu Životu Starčevića i da vrlo kratko prokomentarišem sve ovo što Marinika Tepić radi. Posledice njenog klevetanja su apsolutno nesagledive. Ona udara na pojedince. Ona udara na porodice, bez ikakve odgovornosti. Što je najgore, posle dva tri takva talasa takvih nastupa, ozbiljnih kleveta, ona i dalje istupa u javnosti. Svaki dan je neko prinuđen da demantuje Mariniku Tepić, da li su to pojedinci, da li su to porodice, da li smo to mi koji se bavimo politikom, ali ona nastavlja i dalje da blati ljude. Ne mogu da razumem šta je ovde njena želja sa ovakvim nastupima. Da li je to neka njena lična promocija, ako joj je stvarno stalo da se promoviše sa ovakvim lažnim optužbama onda je ona, slobodno mogu da kažem, poremećena ličnost, jer normalan čovek ne može ovakvu štetu da pravi ljudima da bi sebe promovisao. Ona se igra sa sudbinama nekoliko stotina ljudi. Sticajem okolnosti, ja veliki broj tih ljudi i lično poznajem. Znam kroz kakav pakao trenutno prolaze, ni krivi, ni dužni. Ono što se i oni pitaju, što ja više ne znam kakav odgovor bih mogao da im dam, kako se zaustavlja ova tortura? Kako se stopira ovo što Marinika Tepić radi? Koliko god se oni ljudi činjenicama brane i računate da su se oni odbranili, posle sedam dana gospođa ponovo saziva konferenciju na Fejsbuku i ponovo optužuje sve te iste ljude. Oni su ponovo prinuđeni, hteli, ne hteli, a i mi zajedno sa njima jer smatramo da je to ljudski da izađemo i da u javnosti demantujemo to što Marinika priča. Danas, obzirom da su i sudije tema, molim sudije, molim tužioce, molim policijske inspektore, molim zdravstvo, molim psihijatre, molim psihologe da se uključe da probamo zajednički da nađemo rešenje. Ljudi, ovo je kao Sizifov posao. Mi ne možemo da objasnimo narodu sve ono što ona svojim blaćenjem izbaci kroz neke njene medijske nastupe. Ovo je kao kada iscepate jedan perjani jastuk, koliko god se trudite da sakupite to perje, to je prosto nemoguće. Normalan čovek kako ima neka saznanja on ide u sud, ne ide na Fejsbuk. Šta se postiže ovakvim medijskim nastupima umesto da se ide u sud? Samo se privlači veća pažnja. Ovde nema dela, nema žrtava, nema svedoka, ovde je samo njena prazna priča. Lično ja mogu da kažem i sa sigurnošću da tvrdim da je ovo samo početak jedne političke kampanje, kampanje koja treba da se vodi za sledeće izbore. Siguran sam da ona i ljudi okupljeni oko nje prave jedan ružan i terminalni politički svinjac, zato što sa takvim ponašanjem mlade ljude tera iz politike. Znate, ljudi se uključuju u politiku da bi mogli nekom drugom da pomognu. Politika je jedna plemenita veština i plemenito zanimanje, ali zbog ovakvog ponašanja Marinike Tepić mladi ljudi će da kažu – čekajte, što bi mi ulazili u jedno takvo blato, da svako može svašta da ti kaže, a da pri tome ne snosi nikakvu odgovornost? Onda mladi ljudi ili uopšte ljudi iz biznisa, ljudi iz života kažu – nama ovo ne treba, mi ćemo da se povučemo. Nećemo da učestvujemo. Svima nama bude po malo neprijatno koji se sada bavimo politikom. Ovo normalan čovek ne može da sluša a da ne odreaguje. Ja suprotno od nje pozivam sve mlade ljude da se uključe u politiku, da se bore zdravim idejama, da prave zdrave programe, da pomognu svakom koliko je to moguće. Na političkoj sceni moraju da se pojave novi ljudi. Marinika Tepić je predstavnik opozicije. Ja ne sporim da svaka država treba da ima i vlast i opoziciju, to je normalno za funkcionisanje, ali normalnu opoziciju, opoziciju koja se bori za druge ljude, opoziciju koja se bori za neke ideje suprotne od onih koje mi, recimo, ovde zastupamo. Ali, napravite program, kandidujete se, izađete, promovišete te vrednosti, a ne da se bavite ličnim interesima i jedini način vaše političke borbe su optužbe koje iz dana u dan iznosite. Drugo, ne možete politikom da se bavite dok ljudima ne pogledate u oči. Ne možete politikom da se bavite na Fejsbuku. Ne kažem da ne možete, možete, to su društvene mreže, svako ima pravo da radi šta hoće, ali da se vi konstantno preko Fejsbuka obraćate sa skremblovanim glasom i sakrivenim licem vaših ličnih svedoka koje po potrebi izvlačite i kad sudstvo kaže – dobro, u redu, dajte da to pokrenemo, vas nema nigde. Vi onda kažete – pa, ja sam to rekla, a vi pokrenite. Ljudi, ne funkcioniše zakon na taj način. I opet ponavljam, koliko god to njoj ne odgovara, mladi ljudi, uključite se u politiku. Pozivam vas da dođete i kod nas u Jedinstvenu Srbiju. Postojimo 17 godina na političkoj sceni Srbije. Znate šta radimo, znate čim se bavimo. Spremni smo svakom da pružimo ruku i da ga pozovemo da bude naš saradnik. Ako smatrate da trebamo nešto da promenimo u našem radu, kažite. Ako imate neku dobru ideju, dođite, rado ćemo je prihvatiti. I to je normalan način funkcionisanja u politici. Što se nas tiče, mi ne odstupamo ni od jedne stvari, pa koliko god da nas napadaju i kako god da nas napadaju. Dve najbitnije ću samo da iznesem, da ne iznosim ceo politički program Jedinstvene Srbije, a to je porodica, porodica je za nas svetinja, dva muškarca, po nama, nikad ne mogu da usvoje dete i Kosovo je sastavni deo Srbije. To su osnovi našeg delovanja. Dođite da se zajedno borimo za Srbiju, da se borimo protiv ovih laži i lažnih secikesa na političkoj sceni, dođite da se borimo protiv Marinike Tepić, žene koja je promenila tri stranke a sad je na platnom spisku četvrte stranke. Najtužnije od svega, i kad su u pitanju moje kolege i ja, jeste što smo mi prinuđeni da danimo funkcionišemo tako što kao i ovi ljudi i porodice koje su oblaćene, mi treba da se nekom pravdamo i da se branimo. Ja pozivam državne organe da rade svoj posao i slobodno ubrzajte sve postupke. Dragan Marković Palma vas moli i insistira da ubrzate sve krivične prijave koje su podnete. Eto, to je jedina stvar koju mi tražimo. A krivo mi je što gubimo vreme, jer ne stižemo da pričamo o zakonima, ne stižemo da pričamo o našim predlozima koji su uvek bili konstruktivni. Mi ih i danas imamo. Spremajući se za ovo, ja sam pokušao da izvadim iz statistike Prekršajnog suda šta je to što Prekršajni sud najviše presuđuje, šta je to što može da se pomogne Prekršajnom sudu, šta je to što direktno utiče i na naš budžet. Znate, kad se neko bavi poslom sudije, nebitno da li je to prekršajni, krivičar ili ko god, on je dužan s jedne strane i pedagoški da deluje na ljude, on je dužan da ljude usmerava, ne svaki put da kazni sa maksimalnom kaznom, nego normalnom čoveku koji je neki put nesvesnu grešku napravio da da smernicu kako da se ispravi. Sticajem okolnosti, jedna od tema o kojoj možemo da pričamo je, recimo, naplata kazni za brzu vožnju na auto-putu. Otprilike oko sedam hiljada ljudi, građana Srbije, naših domaćih vozača, plati kaznu zbog prekoračenja brzine od dozvoljenih 130 km i to po osnovu elektronskog merenja, a imamo tri puta više stranaca koji prave taj prekršaj sa mnogo većim brzinama na koje, nažalost, ne možemo… (Predsedavajuća: Vreme.) Eto, to je ono o čemu vam pričam. Znate, mi da bi se bavili konstruktivnim stvarima, mi treba da se zamaramo Marinikom Tepić. To ne radimo svi. Svi imamo ovde isti problem. Jednostavno, država nešto mora da uradi. Ceo sistem se zbog jedne osobe, kojoj svakako treba nečija pomoć, ja sam pozvao da tu pomoć ponude i sudije i tužioci i inspektori policije, lekari, psihijatri, psiholozi, morate nešto da uradite da bi sistem nastavio normalno da funkcioniše. Hvala.
Poštovani narodni poslanici, ja bih i dalje apelovala na sve vas da se vratimo na temu dnevnog reda, koliko nam to vreme dozvoljava i moliću sve narodne poslanike da prilagode retoriku i izraze koje koriste u svojim izlaganjima poštovanju ovog visokog doma. Reč ima narodna poslanica Dubravka Kralj.
Zahvaljujem, uvažena potpredsednice. Ja ću se odazvati na vaš apel i govoriću o Predlogu odluke o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Lazarevcu. Naime, aktuelna predsednica je obavestila Narodnu skupštinu o tome da je ispunila uslove za ostvarivanje prava na starosnu penziju i SPS joj čestita na navršenju radnog veka. Apelujemo na njene kolege u Prekršajnom sudu u Lazarevcu da je na lep način isprate u penziju, kao što joj želimo da lepo i u uživanju provede svoje penzionerske dane. Svako ko je svoju penziju zaradio u pravosuđu, deleći pravdu i boreći se za izgradnju pravne države zaslužuje pažnju i zaslužuje našu zahvalnost, a posebno predsednici sudova koji imaju ogromnu odgovornost za pravilan i blagovremen rad sudova. Ja samo molim kolege ako mogu malo da se utišaju, pošto me prilično dekoncentriše galama. Molim i predsedavajuću da na to reaguje. Da bismo jasno čuli da sudovi moraju da vode postupke u skladu sa ustavnom garancijom prava na pravično suđenje, a u okviru toga i u razumnom roku, a da bi se to ostvarilo, neophodna je dobra organizacija u pravosudnim organima, a posebno u prekršajnim sudovima, jer je u prekršajnom postupku posebno naglašen zahtev za efikasnim postupanjem. Opšte poznato je da su prekršajni sudovi preopterećeni. Pročitala sam negde podatak da je godišnji priliv predmeta u prekršajnim sudovima negde oko 800 hiljada. Često govorimo o tome koliko prekršajni sudovi doprinose budžetu i, evo, pošto je reč o predsednici Prekršajnog suda u Lazarevcu, izneću podatak za lazarevački sud, koji je prihodovao skoro 34 miliona po osnovu izrečenih i naplaćenih novčanih kazni. Međutim, to nije podatak koji nas treba da raduje, već je to, nažalost, indicija da su prekršajni sudovi zaista opterećeni obimom posla, kao i da su veoma učestale radnje koje predstavljaju prekršaj u postupanju, odnosno da su učestale radnje koje treba prekršajno sankcionisati. Da bi se olakšao posao prekršajnim sudovima, važno je da širimo njegove kadrovske potencijale i dobro je što smo, eto, pre dve nedelje izabrali skoro 20 sudija u prekršajnim sudovima u različitim gradovima, međutim na tome i dalje treba raditi. Treba zapošljavati i dalje nove sudije. Naravno, treba ih na adekvatan način stimulisati i nagraditi, mislim na njihovu platu, za sva očekivanja koja od njih imamo, a koja sam baš na toj sednici na kojoj su sudije prekršajnog suda birane i naglasila. Takođe, važno je da imamo dobar normativni okvir na čijem temelju bi se odvijalo efikasno suđenje. Drago mi je što je kolega Vujić pomenuo novčane kazne za brzu vožnju. Zaista, to jeste prekršajno postupanje koje je, pri tom, izuzetno opasno, ali važno je da država ipak pomogne i građanima koji su iako učinili prekršaj zbog novčane kazne u teškoj situaciji i zato bih pomenula mogućnost da ukoliko se u roku od osam dana od dana izdavanja prekršajnog naloga plati polovina novčane kazne, država izlazi u susret građanima i drugu polovinu, da kažem, oprašta, što je svakako za građane značajno, jer nikome prekršajna kazna nije beznačajno opterećenje, niti su njihovi iznosi, ako ćemo pošteno, mali. Takođe, važan je sporazum o priznanju prekršaja, što je takođe značajan instrument za unapređenje efikasnosti suđenja, jer se sudovi rasterećuju rasprave o jednom delu predmeta, dakle, u predmetima ljudi koji žele da prihvate svoju prekršajnu odgovornosti, a stimulans za zaključenje takvog sporazuma sa policijom može biti i to što se u dogovoru sa policijom može obezbediti olakšica u pogledu iznosa novčane kazne. Ono što je posebno važno i što građanima želim da kažem, posebno onim kojima je automobil neophodan za obavljanje svakodnevnih aktivnosti, da posredstvom ovog sporazuma mogu da preuzmu obavezu plaćanja nešto veće novčane kazne, ali u zamenu za to da im ne bude izrečena mera zabrane upravljanja motornim vozilom. Dakle, kao što sam već rekla, kroz regulativu prekršajnog postupka moramo građanima da pomognemo da prebrode situaciju koja je za njih teška, ali naravno da istovremen ni država ne bude oštećena. Svakako najbolje rešenje i za državu i za građane i za problem opterećenosti prekršajnih sudova jeste da edukujemo građane i da apelujemo na njih da se uzdržavaju od svih vidova nebezbednog saobraćaja, budući da su saobraćajni prekršaji najčešći. Pročitala sam negde da oni učestvuju u procentu oko 60% u ukupnom broju prekršaja, a pri tom milim da su i izuzetno opasni. Zato kada kažemo građanima da vezuju pojas, da se pridržavaju saobraćajnih pravila, mi im zapravo kažemo da brinemo o njima. To je poruka koju danas želim da im uputim. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nebojša Bakarec. Izvolite.
Hvala vam, poštovana predsedavajuća. Poštovane dame i gospodo poslanici, poštovani građani, govoriću na početku o sudu u Lazarevcu. Znači, i ova tačka o sudu u Lazarevcu je dokaz da danas pravosuđe radi normalno i da je slobodno. Podsetiću samo kratko da je u doba režima Đilasa i Tadića sve bilo nakaradno. Taj režim, oličen u ministarki pravde Snežani Malović, Slobodanu Homenu, Bošku Ristiću i predsednici Vrhovnog suda Nati Mesarović, izveo je 2009. godine ubijanje pravosuđa, zločin nad pravosuđem, sa ciljem da ga potpuno stavi u službu DS. Taj režim je, uz pomoć opštinskih i gradskih odbora DS širom Srbije, izvršio partijski reizbor sudija i tužilaca, sa ciljem da očisti pravosuđe od tužilaca i sudija koji su nepodobni DS. Protivzakonito i protivustavno Tadić i Đilas i režim DS je otpustio 836 sudija i 200 tužilaca. Tadićeva i Đilasova Srbija je postala paradigma neprava i nepravde i među strukovnim udruženjima u Evropi i u Savetu Evrope i u institucijama ostalim EU. Kada je SNS došla na vlast, 2012. godine, postupila je po zakonu i Ustavu i vratila je na posao i sve sudije i sve tužioce. Nažalost, neke sudije to nisu dočekale, umrle su ili izvršile samoubistvo. Pet sudija je izvršilo samoubistvo, a najmanje 20 njih se razbolelo i preminulo. Sve ovo o čemu govorim potvrdilo je Društvo sudija Srbije i Udruženje tužilaca pre dve godine, obeležavajući 10 godina početka lažne reforme pravosuđa. Posledica ubijanja pravosuđa od strane Tadića i Đilasa je ogroman skok broja nerešenih predmeta, a krajem 2008. godine, pre lažne reforme, bilo je 780.000 nerešenih predmeta, a taj broj je 2012. godine, dakle, posle lažne reforme, narastao na više od tri miliona predmeta. Tokom ubijanja pravosuđa, tokom lažne reforme, reizabran je, na primer, preminuli sudija. Drugi sudija se našao i u odluci o izboru, a i na spisku neizabranih. Pojedine sudije su izabrane u dva suda, a jedan sudija je izabran i za sudiju i za zamenika tužioca, a nisu reizabrane sudije i tužioci čiji su supružnici bili sudije, tužioci i advokati, što nije bila nikakva prepreka. Nisu reizabrane sudije i tužioci koji nisu bili bliski DS. Nisu reizabrane sudije i tužioci koji su imali veoma malo do penzije, pod parolom - tužilaštvo treba podmladiti. To su radili Tadić i Đilas i videćete zašto je to važno u daljem toku teksta. Da je danas sudstvo nezavisno i da ova vlast ne utiče na pravosuđe svedoči i postupanje dvojice sudija koji su praktično Đilasove privatne sudije. To su postupci sudije Stepanovića i Majića. Stepanović je predsednik Višeg suda. On je potpuno privatizovao Viši sud. Dokaz za to je njegovo privatno saopštenje od 1. marta ove godine, koje je lažno prikazano kao stav Višeg suda. Inače, gospodin Stepanović je izneo pretnju svima nama u Skupštini i celoj vlasti Srbije kada je 1. januara 2021. godine u svim đilasovskim medijima poručio – sudije koje vlast napada jednom će odlučivati i o njima. Kako on to može da zna? On preti svima nama da će nam suditi i očigledno on podržava one pretnje đilasovaca sudovima revolucije da će suditi pripadnicima sadašnje vlasti ako dođu na vlast i da će, naravno, revoluciju izvesti u krvi. Majić je sudija Apelacionog suda u Beogradu od 2010. godine i upravo je čedo ove lažne reforme Tadića i Đilasa. Sudija Majić je 8. marta 2021. godine u intervjuu za Đilasov portal „Nova S“ priznao, i to je dokaz o tome da je on politički sudija, da razmišlja o kandidaturi na predsedničkim izborima naredne godine i da priželjkuje da bude kandidat cele opozicije, što je neverovatno. Sa pravom ima veze i sledeće. Odlukama Komisije za žalbe, i ovo obaveštavam time i ovu Skupštine, odlukama Komisije za žalbe Saveta za štampu, koji su osnovali i UNS i NUNS i druga udruženja novinara, po dve žalbe koje sam podneo protiv portala „Direktno“ i „Nova S“, dokazano je da su ovi đilasovski portali objavljivali lažne vesti. To je važan dokaz o lažima koje je javnosti pružila Komisija za žalbe Saveta za štampu. Ovakve lažne vesti inače se pojavljuju svaki dan na sajtovima „Direktno“ i „Nova S“ i o tome ću opet kasnije govoriti. Zato je ovo važno. Da podsetim, ova dva đilasovska portala su objavila i lažne vesti da sam ja pozvao na likvidaciju cele opozicije, Đilasa i njegovih saradnika itd. Imali su različite verzije o tome. Savet za štampu je konstatovao i pre tri dana me obavestio da je izrekao dve najveće kazne kojima raspolaže portalu „Direktno“, težu, zato što je imao dva prekršaja, i portalu „Nova S“. Komisija za žalbe Saveta za štampu je konstatovala, citiram, da je portal „Direktno“ prekršio tačku 2. odeljka istinitost izveštavanja Kodeksa novinara Srbije i da je portal „Direktno RS“ prekršio i tačku 1. odeljka 2. – nezavisnost od pritisaka, po kojoj naslov teksta ne sme da bude u suprotnosti sa suštinom teksta. Ko čini ovu Komisiju za žalbe? Novinari, eksperti i sudije. To su članovi Komisije za žalbe Saveta za štampu. I svi ovi, i čućete, zahvaliću im se, su odreda neistomišljenici ove vlasti, čak kritičari. I hvala članovima ove komisije – Draganu Đorđeviću, Tamari Skrozi, Ljiljani Smailović, Vladi Marešu, Zlatku Čoboviću, Zorici Višnjić, Vidi Petrović Škero, bivšoj predsednici Vrhovnog suda, koja je član te komisije, Snežani Andrejević, Jelki Jovanović, Bojanu Cvejiću i Oliveri Milošević, zbog toga što su konstatovali da „Direktno“ i „Nova“ lažu i obmanjuju javnost. Dakle, pobedio sam ove portale laži i sada je dokaz da obmanjuju javnost. Sada dolazim do poente. Đilasov portal „Direktno“ svaki dan, rekao sam, objavljuje najmonstruoznije laži. Tako je „Direktno“ juče objavio saopštenje, monstruozne laži, izmišljotine mafijaškog klana Belivuk, oružanog krila terora, da je Danilo Vučić navodno umešan u poslove i sukobe navijačkih klanova Partizana. U ovim okolnostima kada se država bori protiv mafijaškog klana Belivuk, koji se inače lažno predstavljao kao navijačka grupa Partizana, a u stvari se bavio trgovinom narkoticima, pljačkama i ubistvima, u tim okolnostima objaviti lažnu vest na, pazite, na šest strana je ovaj tekst, objaviti vest na šest strana o Danilu Vučiću, najstarijem sinu predsednika Republike, je ravno crtanju mete na njegovom čelu i ravno je pozivu na njegov linč i ubistvo. Portal Direktno je ovim dokazano glasilo obmane i laži i ovim tekstom o Danilu Vučiću je portal Direktno, Đilasov portal, dokazao da je glasilo klana Belivuk, glasilo oružanog krila mafije i terora. Vlasnik portala Direktno je Dragan Đilas. Time se Dragan Đilas obračunava sa porodicom predsednika Aleksandra Vučića. Podsetiću vas, najmanje tri godine vojno i političko krilo terora i mafije pripremaju teren u Srbiji za atentat na predsednika Vučića. Setimo se svedočenja uhapšenog ubice Čabe Dera da mu je srpska mafija nudila novac da ubije predsednika. Setimo se oružja pronađenog u Jajincima, u blizini kuće predsednika Vučića, koje je bilo pripremljeno za atentat. Setimo se pokušaja ubistva predsednika Vučića u Srebrenici. Setimo se snajper naslovnica i targetiranja predsednika Vučića u Đilasovskim medijima. Setimo se višegodišnje dehumanizacije svih članova porodice predsednika Vučića. Setimo se silnih pretnji ubistvom predsedniku Vučiću i svim članovima njegove porodice. Setimo se da Đilas i bratija pripremaju teren od 2018. godine kada počinju da šire laži o Vučićevom fašizmu u Srbiji. Setimo se silnih pretnji Đilasovaca, javnih ličnosti, koji već tri godine prizivaju nasilnu promenu vlasti u krvi na ulici. Konačni dokaz je isplivao posle hapšenja mafijaškog klana Belivuk. U skrovištima mafijaškog klana Belivuk pronađen je ogroman arsenal oružja, dostojan manje vojske. Setimo se da je načelnik UKP Bogdan Pušić u kontekstu hapšenja mafijaškog klana Belivuk izjavio da je na dan otkrivanja spomeniku Stefanu Nemanji bilo predviđeno izvršenje atentata na predsednika Srbije. Posle ovog ubilačkog teksta u Đilasovom portalu laži, koji se zove Direktno, sasvim je jasna veza između oružanog i političkog krila mafije i terora. Jasno je da je Đilas šef političkog krila mafije i terora, a da je Đilasova stranka SSP političko krilo mafije. Da li je Đilas na čelu naručilaca i finansijera pripremanog atentata na predsednika Vučića? Neka odgovore nadležni organi. Setimo se da Đilas ima ogromna materijalna sredstva na raspolaganju i da poseduje bezumnu mržnju prema predsedniku Vučiću. Setimo se strašnih veza Đilasa i Marinike Tepić-Čobanu-Živku sa kriminalcima Vladom Japancem, Novakom Filipovićem, Milutinom Dabovićem, Milutinom Bakićem i Milanom Dabovićem, pardon. Kada neko tri godine seje laži da je Vučić fašista i kriminalac, da su članovi njegove porodice umešani u kriminal, kada im preti likvidacijom i vešanjem, kada ih dehumanizuje i demonizuje godinama, onda on priprema teren za atentat koji je trebao da izvede mafijaški klan Belivuk. Kao što vidimo, posle ovog teksta na Đilasovom portalu Direktno, jasno je da postoje i naručioci i finansijeri atentata, da postoje inspiratori atentata i u krivičnom smislu i podstrekači i pomagači. Postoji jednostavno politička pozadina pripreme atentata na Vučića. Sudeći po ovom tekstu, koji sam naveo, u Đilasovom ubilačkom portalu Direktno izgleda da su odlučili da prvo likvidiraju Danila Vučića. Da li Danilo Vučić ima ljudska prava? Da li deca Aleksandra Vučića imaju ljudska prava? Da li porodica Aleksandra Vučića ima ljudska prava? Izlišno je, ali ću ponoviti zbog toga što su to neki Đilasovci smetnuli suma da Angelina, Anđelko, Tamara, Ksenija, Milica, Danilo, Andrej, Aleksandar i Vukan imaju jednaka ljudska prava kao i Đilas, Marinika i svi Đilasovci. Kako bilo ko može da zanemari da trogodišnje dete, malini Vukan, mora da bude zaštićen? Kako bilo ko može da zanemari to da sjajni mladić Danilo Vučić, sin, unuk, brat, mora da bude zaštićen jednako kao i deca Dragana Đilasa i Marinike Tepić? Đilasov portal Direktno je odlučio da Danilo nema ljudska prava i da ga treba dehumanizovati i likvidirati. Da li je Đilas dao nalog direktoru portala Direktno, Đorđu Stefanoviću, da objavi ove smrtonosne laži o Danilu? Neka on odgovori. Na kraju, da parafraziram, opet ću to učiniti, velikog pesnika Vladislava Petkovića Disa koji baš kao da je o Đilasu pisao u kultnoj pesmi „Naši dani“: „Pokrao je sve hramove i ćivote, ismejao sve vrline i poštenje, ponizio sve grobove i živote, uprljao i opelo i krštenje, pokrao je sve hramove i ćivote“. Odbranićemo i porodicu Vučić i Srbiju. Živela Srbija. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku iskoristio bih priliku da svim građanima Srbije islamske veroispovesti čestitam njihov praznik Bajram koji slave posle meseca Ramazana. Srbija je društvo u kome su solidarnost, međusobno razumevanje, poštovanje različitosti, poverenje jedni prema drugima osnovni demokratski postulati, a oni su temelji svakog demokratskog društva kakvo Srbija, zapravo, i jeste. Ljudske, verske i građanske slobode su garantovane našim Ustavom. Mi smo ponosni na te tekovine. Veliki praznici nas uvek podsete na te temeljne vrednosti, da uvek budemo prijatelji, pre svega, jedni drugima, da budemo solidarni, da budemo humani, jer jedino tako možemo zajedno društvo u celini da učinimo boljim. Želim svima da ovaj praznik donese sreću, duhovni mir, mudrost i snagu da prevaziđu sva iskušenja i da podstiče nadalje jačanje međusobnog poštovanja i poverenja. Onima koji danas slave Bajram želim porodičnu i ličnu sreću i dobro zdravlje. Što se tiče današnjeg dnevnog reda, na dnevnom redu imamo Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Lazarevcu, kao i jednu o tačaka dnevnog reda koju je predložila SPS. To je više tehničko pitanje, ali kao i do sada ovo je prilika da govorimo o značaju pravosudnog sistema, da govorimo o vladavini prava, kao što je važno za svaku pravnu i uređenu državu. U pravosudnom sistemu Srbije sudije imaju veoma važnu ulogu. Sud je taj koji, kako je to koleginica Dubravka rekla, primenjuje zakone, otklanja poremećaje u društvu i građanima obezbeđuje pravdu. Sudijama je Ustavom i zakonom ukazano veliko poverenje i oni su upravo ti, da kažemo, delioci pravde. Zato je važno da dužnost sudije obavljaju najstručnije, da dužnost sudije obavljaju najdostojniji, osobe visokog integriteta i moralnih osobina i moralnih sposobnosti, što se ne bi moglo reći za gospodu koju je maločas spomenuo gospodin Bakarec. Sa druge strane, kada neko u pravosuđu provede najveći deo svog radnog veka i u sudu dočeka penziju, kao što je to slučaj sa predsednicom Prekršajnog suda u Lazarevcu, onda znači da je odgovornu dužnost delioca pravde obavljao upravo onako kako zahteva zakon, kako je to zakonom Republike Srbije definisano. Efikasnost sudstva, pored stručnosti, nepristrasnosti, podrazumeva i suđenje u razumnom roku, pre svega. Nažalost, sudije su veoma često preopterećene, a to posebno važi za prekršajne sudove i sudije ovih sudova, tako da verujemo da nije bilo lako biti predsednik jednog prekršajnog suda kojih, po zakonu, na teritoriji Srbije danas ima svega 44. Pravosuđe je jedan od prioriteta Srbije na njenom evropskom putu, tako da je prateće primedbe, pa i sugestije, da ne kažemo kritike, ali sugestije i predloge Evropske komisije koje se iskazuju u godišnjem izveštaju o napretku Srbije, Vlada Srbije je usvojila novu Nacionalnu strategiju za razvoj pravosuđa, a upravo za period od 2020. do 2025. godine, a revidiran je i Akcioni plan za pregovaračko Poglavlje 23. Za nas izuzetno važno i značajno pregovaračko Poglavlje 23 – Pravosuđe i osnovna prava. Nova Strategija je izrađena u skladu sa potrebama daljeg jačanja pravne države, boljoj dostupnosti pravdi i većoj pravnoj sigurnosti. Istovremeno, ona je potvrda i dokaz da je Srbija spremna da i dalje implementira evropsko zakonodavstvo. Težimo da se još više približimo evropskim standardima. To je valjda vidljivo, to je prepoznatljivo. To približavanje se ostvaruje kroz stvaranje dobrom pravnog okvira, tako i kroz praktičan rad pravosudnih organa, ujednačenu sudsku praksu koja omogućava jednak položaj svih pred zakonom. Pravosudni i javnotužilački organi svojim posvećenim radom, svojom stručnošću i, pre svega, dostojnošću treba da obezbedi jedinstvenu sudsku primenu prava i jednakost stranaka u sudskim postupcima, unapređenje stručnosti pravosuđa, unapređenje transparentnosti i dostupnosti pravosuđa, poboljšanje efikasnosti pravosuđa i, pre svega, institucionalno jačanje suda. Srbija se u svom procesu pristupanja EU obavezala na sprovođenje važnih ustavnih reformi čiji je cilj, pre svega, jačanje nezavisnosti i nepristrasnosti pravosuđa, ali i odgovornosti nosilaca pravosudnih funkcija. Dakle, jedano od sugestija i predloga, ne kažem kritika namerno, jer želim zaista i evropske parlamentarce, evo reći ću danas, i predstavnike Evropske komisije da sagledavam kao ravnopravne i dobronamerne partnere na evropskom putu Srbije. Dakle, jedan od sugestija i predloga upućen Srbiji kao kandidatu za članstvo, jeste potpuno osamostaljivanje sudske grane vlasti. Reforme pravosuđa u cilju jačanja njegove nezavisnosti i efikasnosti predstavljaju prioritet u radu Narodne skupštine Republike Srbije, predstavljaju prioritet u radu Vlade Republike Srbije. Vlada je sačinila predlog za pristupanje ustavnim reformama, koji je upućen Narodnoj skupštini Republike Srbije i u ovoj fazi se nalazi u nadležnom odboru Narodne skupštine Republike Srbije. Podsetiću da je polovinom aprila meseca ove godine predsednik Narodne skupštine, gospodin Ivica Dačić je održao sastanak sa premijerkom Anom Brnabić, sa ministarkom pravde Majom Popović, sa predstavnicima resornih odbora Narodne skupštine Republike Srbije, na kome je dogovoreno da se krene sa procedurama koje se tiču upravo ustavnih promena. Nakon toga je u Narodnoj skupštini održano i prvo Javno slušanje na temu ustavnih promena, a planirana su još dva javna slušanja i to 19. i 24. maja 2021. godine. Sve ovo govorim da bih pokazao koliku važnost i značaj pridajemo ovoj temi i koliku važnost i značaj, odnosno koliko Srbija pokazuje odlučnost i opredeljenost kada je reč o putu evropskih integracija. U ulozi Narodne skupštine u procesu ustavnih promena govorio je više puta i predsednik Narodne skupštine Ivica Dačić, navodeći upravo da je proces ustavnih reformi veoma kompleksan, da se sastoji iz nekoliko faza koje sprovodi Narodna skupština Republike Srbije, kao ustavotvorni i najviši organ zakonodavne vlasti, predsednik je tada najavio i sednicu Narodne skupštine na temu ustavnih promena koja će biti zakazana otprilike, koliko smo mi razgovarali na poslednjoj sednici Kolegijuma, čini mi se, 8. juna. Veoma često zbog neobaveštenosti, ali čak i zlonamerno neki kvazi opozicioni lideri pogrešno prenose javnosti informacije o ustavnim promenama, govoreći da se radi o promeni koja zadire u preambulu Ustava. To naravno nije tačno. Jedine promene Ustava koje su za sada predložene odnose se na pravosuđe. To je ispunjenje sugestija i predloga EU da se izbor, precizno citiram: „Izbor nosilaca pravosudnih funkcija u svim fazama i za sve nivoe vrši unutar samog pravosudnih sistema“. Dakle, bez učešća Narodne skupštine Republike Srbije. Ovo podvlačim s namerom da građanima predočimo šta je stvarni sadržaj do sada predloženih ustavnih promena, kako bi se izbegle javne manipulacije od nekih opozicionih krugova koji uporno nastoje da najavljene ustavne promene prikažu kao podvoru vlasti i kao našu nameru da promenimo preambulu kojom se definiše pozicija KiM, kao nerazdvojivog dela teritorijalnog integriteta Srbije. Dakle, što se toga tiče potpuno je jasan stav predsednika Republike i Vlade Republike Srbije i Narodne skupštine Republike Srbije, Srbija neće prihvatiti nikada jednostrano ne proglašeno nezavisnost KiM, a uvek je spremna na dijalog i uvek je spremna na razgovor i ne insistira ni na čemu. Realizovaćemo i spremni smo na realizaciju i Briselskog sporazuma i Vašingtonskog sporazuma, jer to je potvrda našeg međunarodnog kredibiliteta i to je potvrda da je Srbija pouzdan, korektan, siguran i stabilan partner, ali što se tiče jednostranog proglašenje nezavisnosti KiM, stav je potpuno jasan. Taj stav je ponovljen, podsetiću javnost i u Vašingtonu kada je predsednik Srbije razgovarao sa tadašnjim predsednikom SAD i kada je reč o onoj famoznoj tački 10. Pored depolitizacije pravosuđa i jačanje njegove nezavisnosti u pristupnim pregovorima, vladavina prava jeste i mora biti jedan od ključnih ciljeva kome težimo kao uređena pravna država, kakva Srbija danas i jeste. S druge strane, upućuju nam se, kažem, vrlo često, opet neću da kažem kritike već sugestije i predlozi na račun vladavine prava od strane Evrope. Srbija je, dakle, ponavljam, ispunila sve ono što se od nje traži i sve ono što se od nje očekuje. S druge strane, recimo, kada je konkretno reč o Briselskom procesu, kada je konkretno reč o Briselskom sporazumu, druga strana nije ispunila ono što je tim Sporazumom definisano. Ono na čemu insistira Srbija je samo realizacija onoga što je dogovoreno tokom Briselskog sporazuma, a tiče se konkretno druge strane i samo jedne, za nas, veoma važne i ključne tačke, a to je Zajednica srpskih opština. Više puta sam govorio o ocenama evropskih parlamentaraca. Neću dana kritikovati, jer o tome smo razgovarali, imali smo prilike da razgovaramo na sednici Odbora za evropske integracije sa gospodinom Bilčikom, koji je pisao izveštaj. Izveštaj koji je na Odboru za spoljne poslove Evropskog parlamenta imao preko 400 amandmana. Ja sam tada iskoristio priliku i rekao, pošto je on nas upoznao, da je 539 poslanika podržalo taj izveštaj, ja sam rekao da umesto paušalnih, proizvoljnih i netačnih ocena, jednostavnije je bilo da sa nama razgovarate ili ima potrebe da svako od nas 250 traži nekog evropskog parlamentarca koji će podneti amandman. Ako je to suština političkog delovanja, onda je to apsolutno pogrešno, a ja sam ubeđen da je svako od nas spreman da razgovara zbog interesa Srbije sa svih 539 poslanika i da razgovaramo argumentovano i da razgovaramo činjenično, a ne da iznosimo paušalne ocene, jer brojne su paušalne i proizvoljne ocene iznesene u konkretnom Izveštaju ili kako je to već nazvano Rezoluciji Evropskog parlamenta. Dakle, takođe želim da kažem da Srbija vodi jednu, ponoviću po ko zna koji put, beskompromisnu i odlučnu, neselektivnu borbu protiv organizovanog kriminala i korupcije, što je ste jedan od šest osnovnih ključnih principa, ciljeva, načela na bazi kojih je formirana i konstituisana Vlada Republike Srbije i da je Republika Srbija i Vlada Republike Srbije pokazala i hrabrost i odlučnost na tom putu. Dok se od nas traži da izmenimo Ustav kako bi se obezbedila, po mišljenju evropskih parlamentaraca i EU, potpuna nezavisnost pravosuđa u Srbiji, evro-parlamentarci gotovo da pokušavaju na neki način, da ne budem kritičan, na neki način da daju naloge da se određeni slučajevi reše. Pri tome, ne uzimajući u obzir da je većina tih slučajeva rešena, a da je drugi deo, onaj manji deo slučajeva, da su procesi započeti i da će vrlo brzo biti rešeni. Dakle, to su ta proizvoljna, netačna, neistinita tumačenja, ali mi smo im predložili vrlo otvoreno i vrlo dobronamerno i vrlo iskreno, nemojte da se bavimo proizvoljnim tumačenjima, ozbiljni smo ljudi. Vi predstavljate ozbiljnu instituciju, Ako je to ključna tema za Evropski parlament, mi smo spremni sa vama da razgovaramo. Bolje je svakako razgovor, bolje je voditi dijalog od konstatacije nekoga ko na to ima pravo, jer ima onaj prefiks, znate, da je izvestilac pa kaže da je drago što Srbija u prethodnoj godini nije otvorila ni jedno pregovaračko poglavlje. To nije način da se razgovara. Tako se ne vodi dijalog. Mi smo kao parlamentarci, u to sam ubeđen da su sve kolege spremne da uvek razgovaramo sa predstavnicima Evropskog parlamenta. Ono što na samom kraju želim da kažem, naravno podržaćemo obe tačke, drugu tačku smo praktično mi predložili, bilo bi nelogično da o njoj govorim. Reč je zaista o tehničkoj stvari, proceduralnoj stvari, ali ono o čemu želim da govorim na samom kraju jeste nešto o čemu su govorile kolege iz JS. Mislim da je gospodin Starčević kao ovlašćeni predstavnik JS o tome govorio, mislim da je kolega Vujić to pomenuo. Želim da postavim pre svega jedno pitanje koje se tiče ovih nazovite nekakvih lidera ili liderčića opozicije - da li je ovo kako oni vide savremeno demokratsko društvo, da li je to vladavina prava, da li je to nezavisno sudstvo za koje se ova družina zalaže tako što će vršiti pritisak na nadležne institucije i na nadležne organe? Vratiću se na samo jednu situaciju, nema razloga ja da branim gospodina Dragana Markovića Palmu, jer on nema razloga da se brani po našem mišljenju, ali vratiću se na samo jednu situaciju, a to je političarenje, politička predstava samozvanih lidera u Jagodini sa sve sakupljenim stranačkim aktivistima gde ih je bilo 30, 40 iz čitave Srbije govori u prilog tome da se želi izvršiti pritisak na nadležne organe i nadležne institucije. Molim vas, ostavite vi nadležne organe i nadležne institucije da rade svoj posao. Gospodin Marković, koliko je nama poznato, nikada nije bežao niti se skrivao od nadležnih organa i nadležnih institucija, već je naprotiv uvek insistirao da nadležni organi i nadležne institucije što pre odrade svoj deo posla i zauzmu konačan stav. Znate, kad sve to sagledate, nameće se jedno pitanje - odakle potreba da se na ovakav način prikupljaju politički poeni ako se stvarno brine i ako se stvarno navodno vodi briga o nekakvim žrtvama. Pa zar nije bilo logično da najpre odete kod tužioca, da ponudite dokaze, a ne da započnete prljavu kampanju, pa tek onda navodno odlazite kod nadležnih organa i nadležnih institucija? Očigledna uznemirenost, uznemirenost pre svega koja je uzrokovana izborima koji predstoje, uznemirenost koja je uzrokovana rezultatima koje postiže i predsednik Republike i Vlada Republike Srbije i to je jedno politikanstvo i političarenje. Pustite nadležne organe i nadležne institucije da rade svoj posao. Gospodo, zaboravili ste, nije ovo period kada ste imali odgovornost, kada ste bili gospodari svega u Srbiji, pa i medija, o čemu je maločas govorio gospodin Bakarec. Ovo je vreme kada je Srbija uređena, pravna država u kojoj funkcionišu institucije sistema. To što vama ne odgovara uređena i pravna država u kojoj funkcionišu institucije sistema, to je vaš problem. Ali je ovo uređena, ponavljam, pravna država u kojoj funkcionišu institucije sistema. Znate, na tu tezu od koje se polazi kada govorimo o toj nekakvoj tamo družini, ta teza je nama jako dobro poznata a ona glasi – što gore po Srbiju, to bolje po nas. Zahvaljujem predsedavajuća.
Hvala, kolega Milićeviću. Reč ima narodni poslanik Ivan Ribać. Izvolite.
Hvala predsedavajuća. Uvaženi narodni poslanici, poštovani građani Srbije, na početku bih hteo da čestitam Ramazanski Bajram našim dragim sugrađanima islamske veroispovesti sa željom da ga provedu u zdravlju, u spokoju i sreći sa svojim porodicama, prijateljima i komšijama. Iskoristio bih danas priliku kada govorimo o Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova Narodne skupštine Republike Srbije da kažem nešto o parlamentarizmu u Republici Srbiji uopšte. Za razliku od perioda između 2000. i 2012. godine Srbija je danas razvijena parlamentarna demokratija gde svih ovih godina vladajuća SNS nije dozvolila da kako je to upozoravao Aleksis de Tokvil – demokratija se izvitoperi u tiraniju većine, već je uvek bila opredeljena za široku i stabilnu vladajuću koaliciju koja je sačinjena od svih onih partija koje žele dobro i za napredak Srbije. Odnos prema opoziciji smo uvek posmatrali kao pravu meru naše demokratije videvši u njoj korektivni faktor vlasti, a ne neprijatelja kako oni posmatraju nas. Opozicija kojoj smo svi mi u jednom periodu našeg političkog angažmana pripadali mora uvek imati na umu da svako doba može i mora da bude opozicija vlasti, ali nikada ne sme da bude opozicija državi. Danas nažalost u Srbiji postoje političke partije koje sebe nazivaju opozicionim, a koje su do te mere spremne ne bi li ponovo došle na vlast i koje otvoreno i svesno podrivaju suverenitet sopstvene države, a njene građane vređaju, omalovažavaju, potcenjujući im intelekt i ne prezajući da za svoje interese koriste ono što je sveto, ono što je nečasno koristiti za svoju političku borbu, a to je porodica, a to su deca. Svedoci smo takvih gnusnih napada, takvih bolesnih insinuacija i laži koje su vezane za decu koja čestito još nisu izašla iz kolevke, a za onu stariju vidimo da će uskoro ni kriva ni dužna biti ta koja su u stvari organizovala klan Veljka Belivuka, Kavački ili neki drugi, a verovatno će ih uskoro optužiti i da su donovi Sicilijaske mafije. Međutim, ja sam ponosan, poštovani narodni poslanici iz SNS, što niko od nas se nije usudio da na isti način vrati milo za drago našim uvaženim političkim omponentima, da im napadamo i porodice i decu, kao što to oni rade i nama, jer se baš u tome razlikujemo, u tome što znamo šta je sveto, što znamo šta je pristojno, a šta ne, šta je prihvatljivo koristiti kao oružje u političkog borbi, a šta ne. Sve to vidi i naš narod i zbog toga nema dilemu da kada dođe izborni dan zaokruži ispravan broj. Pristojnost, vaspitanje i skromnost su jako bitne i bogougodne osobine i one nisu nužno povezane sa tim ko je koju školu završio, ko je gde studirao ili ko je kakav đak bio. To je nešto što se nosi iz kuće i na kraju što svi negde nosimo u svojim dušama, a nedostatak svih ovih osobina, malopre navedenih, smo mogli da vidimo u Emisiji „Utisak nedelje“ kada je jedan od opozicionih lidera, gospodin Vuk Jeremić nazvao predsednika Republike Srbije, Aleksandra Vučića sultanom, a lidera SPAS-a Aleksandra Šapića budućim pašom u Beogradu. Gospodine Vuče Jeremiću, Srbija i srpski narod su mnogo propatili za vreme Otomanske imperije i gnušaju se svakog podsećanja i poređenja na taj period. Valja vas podsetiti da je poslednji turski paša proteran iz Beograda 1867. godine, čuveni Ali Riza paša, a da je konačno srpski narod od sultana dobio slobodu 1878. godine i ovakve vaše izjave su uvreda za čast i dostojanstvo naše zemlje i svih naših građana. To što se vama, gospodine Jeremiću, predviđaju strani vladari i upravnici Srbije mene uopšte ne iznenađuje jer ste samim svojim delovanjem političkim bili deo garniture bivše vlasti koja je Srbiju videla kao svoj plen, koji su osvojili i sa kojom mogu da postupaju kako god oni žele, upravo kako su to činili turski osvajači. Za razliku od naše stranke, SNS, koja je pristala da se u pregovore vlasti i opozicije uključe i evropski parlamentarci, čak i oni poput krajnje nepristrasne Tanje Fajon, vi iz tzv. opozicije smatrate smrtnim grehom svako mišljenje koje je drugačije od vašeg. Po vama očigledno onaj koji se odluči da stupi u savez sa drugom političkom opcijom, što je jedno sasvim legitimno političko ponašanje, svi oni su otelotvorenje političkog zla, ali to nisu oni koji o izbornim procedurama u sopstvenoj zemlji razgovaraju sa stranim poslanicima, i koji svoje predloge za poboljšanje izbornih uslova dostavljaju stranim parlamentima, a ne dostavljaju svom parlamentu, nazvavši svog političkog rivala, gospodina Šapića varalicom, nazivajući ga narcisom, vi ste direktno uvredili 123 hiljade naših građana koji daju poverenje SPAS-u za razliku od vas koji niste smogli snage ni hrabrosti da učestvujete na izborima i koji trenutno nemate ama baš nikakvu političku težinu. Umesto da iz opozicije držite lekcije, dajete savete o parlamentarnoj i političkog kulturi vladajućim strankama, Jeremić i njemu slični bi trebali da se najpre emancipuju, a potom i oplemene elementarnom političkom kulturom ukoliko zaista žele da pomognu boljitak srpskog parlamentarizma. Meni je lično drago što je u toj emisiji narod video kakve karakterne osobine krase vas gospodine Jeremiću. Vas, koji opet pretendujete sa tim osobinama da osvojite vlast. Drago mi je da je narod video kako se ne libite da u političkom nadmetanju koristite uvrede najličnije prirode sa pogrdnim nadimcima i kako citirate Šekspira i jednog njegovog lika iz drame „Otelo“, Jaga uporedite sa jednim našim funkcionerom, pri tom jeftinim trikom postavljajući pitanje gospodinu Šapiću, želeći da ga ismejete na najbrutalniji način. Istom onom gospodinu Šapiću najboljem svetskom vaterpolisti kome smo se divili i aplaudirali kada je proslavljao ime Srbije na najvećim svetskim takmičenjima. Moram da kažem nakon svega toga što ste izjavili da ste, nakon svih tih trikova i vi sami podsetili na jednog Šekspirovog junaka, čuvenog Šajloka iz „Mletačkog trgovca“ koji je zarad finansijskog interesa i zlobe koju je u sebi nosio bio spreman da uzme srce, da uzme život jednog mladog i čestitog čoveka, a sve radi zadovoljenja svojih najnižih ljudskih pobuda i strasti. Gospodine Jeremiću, onda kada ste bili predsednik Skupštine UN, ja kao tada apolitičan sam bio ponosan što je jedan Srbin dostigao tako visoko u međunarodnoj i političkoj areni. Međutim, ove vaše osobine koje ste hvala Bogu predstavili našem narodu u ovoj emisiji vam ne služe na čast i u njima nema niti čojstva, niti junaštva kako je to govorio Marko Miljanov. Umesto Tolkinovog „Gospodara prstenova“ koga ste opet pominjali i citirali u emisiji „Utisak nedelje“ ja vam preporučujem, gospodine Jeremiću, da pročitate Aligijerijevu „Božanstvu komediju“ gde u devetom krugu krugu pakla nisu smeštene ni neznalice, ni varalice, ni narcisi, već izdajnici. Time što ste izmestili pitanje Kosova sa polja UN u polje EU i što ste 2008. godine postavili pitanje Međunarodnom sudu pravde, koje je za posledicu imalo mišljenje koje kaže da jednoglasno proglašena nezavisnost Kosova nije u suprotnosti sa međunarodnim pravom, treba sebi da stavite prst na čelo i zapitate se malo o ovim čuvenim Danteovim krugovima. Najlepše hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Viktor Jevtović.
Zahvaljujem predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, Srbija je bila, jeste i biće deo evropske porodice naroda, čije su uporište zajedničke vrednosti i civilizacijska dostignuća. Punopravnim članstvom u EU predstavljamo apsolutno spoljno-politički prioritet Srbija, gde Republika Srbija isto implementira u sopstveno zakonodavstvo. Promena Ustava Republike Srbije u delu pravosuđa je neophodan korak, u daljem osnaživanju vladavine prava i daljem usklađivanju sa evropskim tekovinama i evropskim standardima. U pravosuđe od 2012. do 2021. godine uloženo je kao nikada do sada. Za samo devet godina renovirali smo, izgradili, Prekršajni privredni sud u Užicu. Ova zgrada sada ima 3.000 m2, ukupno 19 sudnica, 12 će se koristiti za prekršajni sud a sedam za privredni. Odeljenje Prekršajnog apelacionog suda će takođe biti smešteno u ovoj zgradi. Renovirani su i sud u Aranđelovcu, renovirana Palata pravde u Beogradu. Danas ću, takođe, govoriti i o pravosuđu i izboru sudija, pošteni, časni ali i pravu koje se može nazvati sistemi normi ljudskog ponašanja koja propisuje i u slučaju kršenja, sankcioniše država, pravo. Međutim svoj izvor ima u moralu, običajima, etici i naročito pravdi. Srpska napredna stranka ima nultu toleranciju prema kriminalu i korupciji. Sada pitam sve vas, kao i građane Srbije – da li je pravda ista za sve? Kako protumačiti pravdu bivšeg perača prozora i propalog švercera šunki, Đikija 619 miliona, koji je na grbači građana Srbije opustošio državnu kasu, oteo od novorođenih beba milionske sume, napravio najskuplji most na svetu i vešto žonglirao sa 57 računa i novcem koji je oteo od građana Srbije. Čovek, čiji je omiljeni sport pored jahanja gde je kao džokej grada Beograda, uništio gradsku kasu i napunio svoje bisage zaduživši Beograd za 1,2 milijarde evra, čiji su hobiji raznošenje pokradenog narodnog novca na egzotične destinacije Hong Kong, Mauricijus i još 57 zemalja, šampion u disciplini prebijanja žena, lomljena i uništavanja svega što je pošteno i moralno, jer nemoral i lopovluk je njegovo drugo ime. To je radio i radi kao megafon Veljka Belivuka, ali najmorbidnije od svega nesposoban da bilo šta uradi za Srbiju sem da krade i preko svojih tajkunskih medija, satanizuje sve ono što je Aleksandar Vučić uradio za Srbiju izgradnju fabrika, stranke investicije, borba protiv korone, pomoć građanima u doba pandemije. Za Đilasa je sve to strano i svestan svoje nemoći on je uradio nešto što ni najgore zveri mafijaških kartela nisu uradili. Mislim da istorija i ne pamti tu vrstu sadističkih postupaka prema bilo kome. Onda kada smo govorili o zločinima nad Srbima, pogotovo decom, smatrao sam da su ta vremena prošla i da tako nešto više ne može da se ponovi, ali očigledno Dragan Đilas je uspeo da me demantuje. Nemoćan da stane na put napretka Srbije i konstantne borbe Aleksandra Vučića za nove bolnice, vakcine, prosperitet i blagostanje, Dragan Đilas je na najmonstruozniji način napao predsednikovog sina Danila Vučića, dečaka, patriotu nacrtavši mu na čelu metu preko svojih tajkunskih medija i pozvao na ubistvo deteta. Kako objasniti taj čin jednog sociopate, jer u ovom trenutku ne mogu da nađem ni jedan prihvatljiv termin koji bi opisao njegov mentalni sklop. Da li na ovaj način, nesposoban da bilo šta uradi za Srbiju i uništi sve ono što je postigao Aleksandar Vučić, kao hijena se obrušio na njegovu porodicu, ali i hijene napadaju samo kada su gladne, a on je gladan novca i moći. I želi da preko jednog dečaka se domogne državnih jasli koje je pustošio godinama. S obzirom na ove vrste pretnji i devijantno ponašanje koje se graniči sa ludilom molim iz ove poslaničke klupe sve nadležne organe da ovim putem reaguju i osude ovaj zločinački akt, a Draganu Đilasu poručujem da je Aleksandar Vučić i pored svih monstruoznih stvari koje je uradio prema njemu i njegovoj porodici i bolnica koje je napravio, napravio je bolnice i za slučajeve kao što je Dragan Đilas da mu se na adekvatan način može pomoći, jer za njegov problem možda postoji lek, mada ovim postupkom i posle ovakvih stvari nisam siguran. Živela Srbija.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Todorović. Izvolite.
Dame i gospodo, danas je dobra prilika, kada već unazad nekoliko mojih kolega govore o pravosuđu, da kažem i ja nešto, a vezano je za izlaganje i pitanje koje sam postavio još 23. februara ove godine. Pitanje se odnosilo na aktivnosti bivšeg predsednika opštine Trstenik, Mikija Aleksića. Dakle, tražio sam od DRI odgovor na pitanje da li je za niz stvari u kojima je Miki Aleksić direktno učestvovao kao predsednik opštine, dakle stavljao svoj potpis za stvari koje su bile protivne Zakonu o budžetskom sistemu i drugim zakonima, da li je podneta ikakva prekršajna prijava? Meni je stigao iz Prekršajnog suda u Trsteniku, pod rednim brojem 223/16, predmet u kojem se okrivljeni Miroslav Aleksić, zvani Miki, u vreme izvršenja prekršaja predsednika opštine Trstenik, okrivljuje za devet stavki, za devet stvari koje je ovaj majstor uspeo da počini samo u dve, tri godine koliko je bio predsednik opštine, za devet stvari u kojima je oštetio budžet građana Trstenika i za to bude kažnjen sa svega 90 hiljada dinara. Ja sam ovde rešio da uzmem ovu presudu i da je pročitam vama i građanima Srbije, da znate o čemu se radi, kakvi su to iznosi, koliki su to iznosi i kako je moguće da dobijete konačnu presudu da u budžet Republike Srbije platite svega 90 hiljada dinara. Dakle, odgovoran Miki Aleksić je po prvoj stavci, za koju sam pitao DRI, odobrio obračun i isplatu plate i dodataka naknade za socijalne doprinose na teret poslodavca za izabrana lica u opštini Trstenik, za predsednika opštine, predsednika Skupštine i članove veća. U tom smislu, u ukupnom iznosu je oštetio budžet za dva miliona i 44 hiljade dinara, čime je učinio prekršaj iz člana 103. stav 1. tačka 4. Zakona o budžetskom sistemu. Za ovu stavku je kažnjen sa svega 10 hiljada dinara. Ja ću vam sada pročitati iz Zakona o budžetskom sistemu taj član 103. koji kaže - Novčanom kaznom od 10 hiljada do dva miliona dinara kazniće se odgovorno lice, što je Miki Aleksić, odgovorno lice, korisnika budžetskih sredstava, odnosno odgovorno lice korisnika sredstava organizacije, u stavu 4. nepoštovanje tog i tog člana. Dakle, raspon po kojem je mogao da bude kažnjen Miki Aleksić bio je od 10 hiljada do dva miliona dinara, a uspeo da ošteti budžet za preko dva miliona. Sudija Snežana Sarić, ne znam da li je ona postavljena u periodu one genijalne reforme pravosuđa, kažnjava ga, razumem da ako imate prvi put neki prekršaj koji načinite ne možete odmah na drastičnu kaznu da idete i da kažete odmah dva miliona, ali pošto je odgovorno lice, gde kasnije u obrazloženju stoji da je okrivljeni kao odgovorno lice odobrio plaćanje obaveza koje su nastale u suprotnosti sa navedenim odredbama zakona čime je počinio prekršaj koji mu se stavlja na teret. Dakle, definitivno se zaključuje da je kao odgovorno lice mogao da bude kažnjen u rasponu između deset hiljada dinara i dva miliona. Za samo jednu stavku gde je on uspeo da ošteti budžet Trstenika za preko dva miliona dinara kažnjen je sa svega 10 hiljada dinara. To vam je danas ranga kao kada ne vežete pojas, pa morate da platite 10 hiljada dinara. Evo, ovaj čovek je uspeo nešto što u Srbiji do sada nije viđeno. To je samo jedna od devet stavki gde je on uspeo kroz sijaset prilika, dakle, da iz novca budžeta opštine Trstenik izvuče novac, bez javnih nabavki, bez tendera, u višemilionskim iznosima i uvek, dakle u svih devet stavki se spominje da po članu 103. stav 1. tačka 4) Zakona o budžetskom sistemu Miki Aleksić bude osuđen sa svega 10 hiljada dinara. Puta devet, to je 90 hiljada. To je sve što je ovaj čovek vratio u budžet građana Srbije, a koliko je uzeo govori se u broju dva, za koji se sumnjiči za preko milion i po dinara, a u broju tri, odnosno tačka 3) prekršaja kaže - odobrio je prenos sredstava Sportskom savezu opštine Trstenik za sedam miliona dinara. Da govorimo i o prskanju komaraca i o osiguranju useva i plodova. Dakle, sveukupno za više desetina miliona dinara kazna je 90 hiljada dinara. Dakle, imate sa jedne strane čoveka koji je osuđen, lažov, prevarant, lopov na kraju krajeva, čovek koji je slagao. Dobili smo konačnu presudu da je Andrej Vučić bio u kontaktu sa ljudima koji su u slučaju "Jovanjica", o čemu se govorilo u javnosti, koji se povezivao mesecima u poslednjih godinu dana, konačno je stavljena tačka na taj slučaj, epilog - Miki Aleksić je lažov. I on bude kredibilan izvor, posle svega ovoga, da govori i da se njegova reč u javnosti čuje. U svemu tome mu pomognu oni Đilasovi mediji, pa u poslednjoj od tih saopštenja uzmu i citiraju sa fejsbuk grupa saopštenja nekih frakcija navijačkih grupa, apsolutno me ne zanima šta je u pitanju, rat saopštenja nekih sumnjivih navijačkih grupa. Kada to kažem mislim i na one grupe koje su bile pod direktnom kontrolom Veljka Belivuka, koji u jednom trenutku kažu da je Danilo Vučić sedeo sa pripadnicima određenih frakcija tih navijačkih grupa južne tribine, kako se već zovu ne znam, ali je suština sledeća. Dakle, spekuliše se da je sin predsednika Republike sedeo sa nekim navijačima i da on planira da preuzme neku južnu tribinu, ne vodeći računa o tome da samim tim crtaju metu na čelo predsednikovog sina. Svi smo upoznati u poslednje vreme šta je ta navijačka grupa, jedna frakcija te navijačke grupe radila ljudima koji su im se direktno suprotstavili. Umesto da govorimo o nekim bitnijim stvarima, o stvarima koje prenosi čak i američki "Njuz", tačnije američki "Njuzvik", ja ovde govorim o tome da Đilasovi mediji prenose informacije određenih navijačkih klubova. Evo, ovde u "Njuzviku" se kaže: "Zahvaljujući veštoj politici, velikom angažovanju i ličnim kontaktima, Vučić je uspeo da obezbedi dovoljno vakcina." Dakle, sa jedne strane imate ovu vest, a sa druge strane imate današnji "Danas", identična slika, ali kako bi se obmanula javnost, pričam o ljudima koji neće pročitati ovu vest na engleskom jeziku, "godinu dana laži ne briše po 3000 dinara". Sa druge strane, čovek koji je uspeo ono što mnogo moćnije, mnogo snažnije zemlje Evrope nisu uspele, a to je da nabavi veću količinu vakcina, da u potpunosti radi na tome, da stremi ka tome da naš narod što pre izađe iz ove krize i da se vratimo ekonomiji, da se vratimo daljem napretku, da gradimo Srbiju, da pokažemo da možemo da budemo najbolji u svim segmentima, u onim segmentima u kojima nismo bili do 2012. godine, a to su apsolutno svi sektori, koje god da uzmete u svemu smo daleko bolji nego što smo ikada pre bili. Sada se takmičimo sa zemljama EU, sada je daleko bolja i drugačija situacija, a određeni mediji, ti Đilasovi, slobodno mogu da kažem "Direktno" i ostali, uzimaće informacije kredibilnih im izvora i Mikija Aleksića, osuđenog lažova, osuđenog lopova, i Marinike Tepić, to je ona gospođa što se družila sa narko dilerima u Pančevu, što je iseljavala nepodobne novinare, i češkog alhemičara Dragana Đilasa koji je uspeo nemoguće i svih ostalih koji se nalaze na tom spisku, kao da se trude da pomere lestvicu izvora informacija sve dublje i dublje. Kao što je kolega moj govorio o Danteovom krugu pakla, idemo sve dublje i dublje. Izvori informacija nam postaju potpuno nebitni, bitno je samo da se negde spomene Danilo Vučić, Aleksandar Vučić, Andrej Vučić i to postaje tema dana. To postaje tema dana, to je ono što je nama najbitnije, bajke postaju stvarnost, Robin Hud je s jedne strane otimao od bogatih i davao siromašnima. Jedina veza Mike Aleksića u toj bajci jeste što on završava svoj politički mandat tako što uzima od građana Srbije i za to bude osuđen za svega 90.000 dinara. Sramota. Sramota što se same presude tiče. Tu ne bih dalje komentarisao. Jedino što bih za njega dodatno prokomentarisao, a vezano je isto za to moje poslaničko pitanje koje sam postavio februara meseca, odnosi se na Fond za unapređenje resursa koji je osnovao sa svojim tastom, a onda njega prebacio u Nacionalnu službu za zapošljavanje, pa ispumpao preko 55 miliona dinara. Samo za to ne znam da li je imalo sudski epilog, a po onome što sam dobio – nikada. Nadam se da ćemo neke stavke u ovakvom pristupu, u ovakvoj degradaciji pravosuđa promeniti u narednom periodu, time što ćemo se u potpunosti posvetiti reformi pravosuđa na pravi način, na suštinski način, na način koji poštuje zakon, vladinu prava, na način koji to diktira Ustav. Zato ćemo i menjati Ustav, već početkom sledećeg meseca govoriti o tome u ovom plenumu, baš deo koji se odnosi na sektor pravosuđa. Da govorimo sve više, ako treba, o ljudima koji su ispumpali milione, ne dinara, milione evra iz naše zemlje, posejali svuda po svetu. Sad kada spomenete to, da li u skupštinskom plenumu, da li negde na televiziji, obruše se svi na vas, i sa Tvitera, i sa Đilasovih medija. Upiru prstom i kažu – vi ste krivi. Znate, danas je sramota lopovu reći da je lopov, vas treba da bude sramota, ne nega, lažovu da je lažov. Potonji slučaj sa dr Vladimirom Orlićem gde mu se preti, preti ubistvom za ono što govori, za iznošenje istine i činjenica dobijate pretnje, i pre toga i dr Aleksandru Martinoviću, i Sandri Božić, da ne govorim o tome da se svakodnevno provlači porodica predsednika Aleksandra Vučića. Iza svega toga stoji jedna ideologija. Stoji sveta krava, zlatno tele, ideologija koja je vezana za novac Dragana Đilasa, koji je ispumpao iz Srbije, danas finansira tobože ove političare iz bivšeg režima. Kad god osetite priliku da o tome govorite, vi ćete dobiti udarac pretnjama, vi ćete dobiti mogućnost da budete na naslovnoj strani jednog od njegovih medija i u potpunosti postajete svesni da je moralni kurs okrenut za 180 stepeni. U ovakvim situacijama gde je vrednost u potpunosti izgubila svaki smisao, u kojem se laži, u kojem se pretnje danas lako iskazuju i preko kojih se lako prelazi dovela je do toga da vi danas možete da govorite o ljudima šta hoćete, kad god hoćete, da Danila Vučića provlačite kroz blato navijačkih grupa, da vam oni budu kredibilni izvori, da Aleksandra i Andreja Vučića povezujete sa nekakvim slučajevima u Jovanjici, samo da ne bismo govorili o milionima, a govorim o 67, 68 miliona dolara koje je Dragan Đilas izvukao iz Srbije, posejao po Mauricijusu, Švajcarskoj, Hong Kongu i ostalim destinacijama. Nadam se da ćemo ovakav pristup da menjamo u budućnosti i da ćemo se dozvati pameti i da kažemo kad je neko lažov da je lažov i da se ne stidimo mi toga, da kažemo kada je neko lopov da je lopov. Kada god budem dobio tu priliku, a ja ću znati i ono što mislim i o Miki Aleksiću, ja ću znati i na osnovu ove presude da je čovek pokrao novac građana Trstenika. Voleo bih da na taj način građani Srbije pristupe svakoj informaciji koju ova grupacija bivšeg režima podeli. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega. Reč ima narodna poslanica Rajka Matović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, pred nama se nalaze odluke o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Lazarevcu i Predlog odluke o skupštinskim radnim telima. Prestanak funkcije predsednika Prekršajnog suda sledi iz razloga jer je predsednica stekla uslove za penziju i iz tog razloga joj prestaje mandat. Sudstvo kao treća grana vlasti mora da bude stub jedne pravne države. To je jedan od prioriteta SNS, jako, stabilno i nezavisno sudstvo. Mi, za razliku od prethodne vlasti, sudije biramo na osnovu njihovih biografija, a ne na osnovu pripadnosti njihovih partijskih knjižica. Lično smatram da su ove institucije jako važne u jednom modernom i evropskom društvu kakva je Srbija danas. Isto tako smatram da bi ove institucije morale da reaguju kada se u pojedinim medijima, koji su uglavnom pod kontrolom jednog tajkuna, u Srbiji iznose najgnusnije laži o predsedniku Srbije, o njegovoj porodici, o svima nama koji sedimo ovde. Portal koji je pod kontrolom tajkuna Dragana Đilasa sinoć je objavio skandalozan tekst povezujući Danila Vučića, sina predsednika Republike Aleksandra Vučića, sa kriminalnim grupama, ponovo crtajući metu na čelu iznoseći najgnusnije laži na veoma perfidan način. Predstavili su da je predsednikov sin u nekakvim odnosima sa nekim kriminalcima. Podsetila bih da su ti isti tajkunski mediji pre samo nepunih mesec dana iznosili da je upravo Danilo u kontaktu i u vezama sa osuđenim kriminalnim klanom Veljka Belivuka, a danas iznose informacije i neistine da je on u nekom suprotnom klanu. Građani Srbije znaju da se cela ta banda okupljena oko Veljka Belivuka danas nalazi tamo gde im je mesto, a to je – u zatvoru, i da će država uložiti apsolutno sve napore da se takvo zlo nikada više ne zapati u našoj državi. Isto tako, svaki građanin Srbije mora da zna da ne postoji apsolutno nikakva povezanost predsednika, niti bilo kog člana njegove porodice sa bilo kakvim kriminalnim miljeom. Predsednik Aleksandar Vučić je pri formiranju Vlade Republike Srbije ovde istakao jasne ciljeve i predstavio ih ispred Vlade. Upravo jedan od ciljeva Vlade Republike Srbije jeste borba protiv organizovanog kriminala. Kao što rekoh, nije strano Đilasovim medijima da iznose opskurne, kontradiktorne i lažne informacije, spinujući tako vesti u Srbiji i praveći lažne afere. Upravo odatle dolazi sva ta nervoza. Predstavnik lažne opozicije u Srbiji Dragan Đilas tvrdi kako izborni uslovi u Srbiji danas nisu dobri i kako nisu demokratski, a nisu demokratski jer njegova lična, privatna televizija nema nacionalnu frekvenciju. I danas sav njegov akcenat na predizborne uslove i uopšte održavanje izbora u Srbiji se ogleda u borbi da njegova lična i privatna televizija dobije nacionalnu frekvenciju, verovatno kako bi on još malo uvećao svoj profit i kako bi još malo povećao svoj kapital na Mauricijusu, Hong Kongu, u Švajcarskoj. Taj čovek ima ofšor kompanije i račune u 17 zemalja sveta. Videli smo da su istraživački novinari došli do podataka da na računima u Švajcarskoj i na Mauricijusu ima oko 6,4 miliona evra, a na računu u Hong Kongu negde oko 3,3 miliona evra. Nameće se logično pitanje – šta će jednom poštenom građaninu, kakvim on sebe predstavlja, toliki milioni i računi u poreskim rajevima skrivenim svuda po svetu? Kako su otvarali račune i otvarali ofšor kompanije, građani Srbije su dosta dobro upoznati, a da iza cele te hobotnice i mašinerije Dragana Đilasa stoji samo jedno, a to je njegovo lično bogaćenje i njegov lični interes. Obzirom da je utaja poreza i prikrivanje kapitalne dobiti delo koje je vrlo kažnjivo po zakonima Republike Srbije, nadam se da će se nadležni organi u narednom periodu, a pre svega Tužilaštvo, Uprava za sprečavanje pranja novca, i Poreska uprava, pozabaviti ovim pitanjem. Sa tim novcem koji su oteli od svih nas i svih građana Republike Srbije ne plaćajući poreze, trgovinom reklamnih sekundama, izvođenjem suludih projekata dok je bio gradonačelnik kojim su plaćeni i po nekoliko desetina puta više, nego što im je bila realna cena, Dragan Đilas danas finansira svoje lične, privatne medije, koji besomučno svaki dan se trude da uruše i ugled i predsednika Republike Srbije, ali i svakog člana SNS. Ovaj tekst o kome svi danas govorimo je upravo samo jedan tekst u nizu njihovih laži. Apsolutno je jasna njihova namera, da sruše ovu vlast i da zarađuju novac, kao što su ga i zarađivali pre Vučića. Kroz ovakve pipke, desetine računa, ostrva, ne može se reći da bi pošten čovek se upleo u sve to, osim ako nema nameru da nešto krije, ili ako nepošteno nije došao do toga. Ovom prilikom apelujem na sve građane, da se vakcinišu i da se odazovu vakcinaciji, jer kao što i sami vidite Srbija se veoma dobro snašla u ovoj krizi. Imamo obezbeđene vakcine, imamo mogućnost izbora između četiri različite vakcine, imamo dve nove kovid bolnice, namenjene samo za pacijente koji su oboleli od korone, a treća je trenutno u izgradnji. Pored svih problema koji su nas trenutno snašli usled pandemije, mi ne posustajemo, nego nastavljamo dalje sa velikim infrastrukturnim projektima, da strane investicije nisu stale, nego da naprotiv, imamo najavljene i nove. Podsetila bih samo da smo tokom 2020. godine, za vreme krize imali više stranih direktnih investicija, nego sve zemlje u regionu zajedno. Pored teške ekonomske situacije imamo najbolji paket mera pomoći i privredi i društvu. Pored svega toga, mi uvodimo društveni dijalog, vodimo računa i o ekologiji i o kulturi. U ovim teškim vremenima pokušavamo da nijedan segment našeg društva ne bude zanemaren. Dok mi danas ovde vredno radimo i marljivo raspravljamo o svakoj tački na dnevnom redu, sa velikom pažnjom, lažna opozicija okupljena oko Dragana Đilasa, i danas sedi u baštama beogradskih kafića, odakle na društvene mreže iznosi najgnusnije laži o svima nama. Želim ovom prilikom da svim vernicima muslimanske veroispovesti čestitam praznik ramazanski Bajram i želim im da ga provedu u miru i blagostanju sa svojim porodicama. U danu za glasanje zajedno sa svojim kolegama podržati set predloženih odluka. Hvala.
Hvala. Reč ima Đorđe Dabić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, i danas govorimo o kadrovskim rešenjima u pravosuđu, odnosno Narodna skupština vrši poveren joj posao po Ustavu Republike Srbije. Činjenica da još dugo neće biti slučaj da ovde baš u plenumu govorimo o određenim kadrovskim rešenjima, zato što su pred nama ustavne reforme, i uskoro ćemo imati jednu posebnu skupštinu, tj. 8. juna je najavio predsednik Narodne skupštine, gde ćemo govoriti o tim ustavnim amandmanima koji će biti usmereni ka promenama trenutno našeg načina izbor sudija. Moram da kažem da trenutno rešenje koje je danas na snazi, i po kome mi danas govorimo po ovim svim pitanjima na dnevnom redu, jeste uspostavljeno 2006. godine, važećim Ustavom Republike Srbije, tada građani su isto na referendumu izglasali Ustav, i po tom Ustavu Visoki savet sudstva predlaže Narodnoj skupštini Republike Srbije određeni broj kandidata. Mi ovde o njima govorim, biramo ih prvi put se biraju u Narodnoj skupštini, a kasnije se biraju reizborima, Visoki savet sudstva bira sudije. To je po meni jedno optimalno rešenje koje zaista na pravi način pokazatelj kako danas situacija danas postoji kod nas, prosto, veza između parlamenta i izbor sudija je neposredna. Narod svakako, ima pravo da preko svojih izabranih predstavnika, izabere, dakle, da utiče na tu sudsku granu vlasti. Opet, tu dolazimo do onog pitanja kada nam spočitavaju, kao što smo svedoci nekih danas iz sveta, iz Evrope, kako mi ne bi trebali ovde u parlamentu govorimo o ovim rešenjima, a s druge strane, oni u svojim zemljama imaju apsolutno identična rešenja kao što je danas slučaj u Srbiji. To je donekle licemerno, ali šta da se radi, idemo ka tom procesu. Ustavnim reformama ćemo dati još veća ovlašćenja sudijama i oni će imati jedan mnogo širi obim, dakle, Visoki savet sudstava će moći da bira sudije neposredno, mada kažemo nadam se da će te ustavne reforme biti takve da ipak omoguće da parlament ima svoju ulogu. Mi smo na slušanjima koja smo imali ispred Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo o ovim pitanjima već razgovarali. Parlament mora zadržati tu jednu kontrolnu ulogu nad samim sudstvom. Zašto? Zato što je to prosto uspostavljeno još pre dvesta godina, podela vlasti na izvršnu i zakonodavnu i sudsku, na takav način da jedna drugu vlast kontrolišu, kako ne bi nijedna vlast postala nezavisna od naroda. Kada imate jednu vlast koja se odvoji od volje naroda, onda se dešava da apsolutno možete očekivati svakakve uticaje koji nisu od strane naroda već od strane nekih centara moći, što stranih ambasada, što krupnog kapitala. Mislim da moramo biti vrlo oprezni kada budemo govorili o tim ustavnim reformama, ali naravno da ćemo 8. juna na toj sednici detaljno o tome govoriti. Što se tiče danas tih pritisaka koji stižu spolja ka našoj državi i kada nam spočitavaju da bi mi ovde trebali da budemo veći katolici od pape i da mi usvojimo nekakva rešenja koja se nigde drugde ne primenjuju, moram da kažem, siguran sam da će predsednik Vučić da se odupre tim pritiscima i da ćemo mi uspeti da nađemo jedno optimalno rešenje koje će biti kompromisno u smislu da damo veće ovlašćenje nezavisno sudijama, ali da ipak Narodna skupština, odnosno narod Srbije koji preko Skupštine ima jedinu direktnu vezu sa vlastima, zadrži tu kontrolnu ulogu s obzirom da se presude donose u ime naroda. Narod s druge strane mora biti taj koji će da kontroliše same sudije. Ne možete biti nezavisniji od naroda koji danas odlučuje u Srbiji, koji govori ko će da bude njegovo predstavnik u Narodnoj skupštini. Što se tiče spolja, ti pritisci, uspećemo da nađemo rešenje i čini mi se da su ove ustavne reforme već naišle na pozitivni odjek u Venecijanskoj komisiji. Čuli smo da su naši amandmani u skladu sa svim njihovim preporukama, ali neverovatno je s druge strane i to moram posebno da naglasim, da sa unutrašnje strane razno-razni eksperti kako bih ih nazvao, koji misle da mogu da nam spočitavaju ovde da mi danas nedovoljno radimo na tome da sudstvo bude nezavisno, govore o tome, a ne mogu da se ne setim, dakle, da je svega deset godina, odnosno 2009. godine ti isti ljudi su sedeli u raznim glavnim odborima kada su iz političkih centara moći, odnosno iz političkih stranaka delegirali ko će da bude sudije, ko neće da bude sudija, pa su imali onu kriminalu reformu pravosuđa kada su hiljadu ljudi ostavili na ulici, hiljadu sudija, hiljadu tužilaca su ostavili na ulici. Oni nam danas govore kako mi da ovde u Srbiji uskladimo naše zakonodavstvo sa EU, isti ti ljudi zbog kojih nam se cela Evropa smejala kada su onako kriminalno sproveli tu reformu pravosuđa. Mi posledice te njihove kriminalne reforme osećamo i danas. Ne možemo da kažemo da je stanje u Srbiji sjajno kada je reč o samim sudijama. Imamo velikih problema. Znamo i sami da se ročišta zakazuju, čeka se po dve godine. Imamo toliko mnogo nagomilanih problema, što je sve posledica te loše sprovedene reforme sudstava 2009. godine. Kada govorimo o tome, ne možemo a da ne pogledamo danas situaciju i u tužilaštvima, pogotovo u manjim mestima. Imate veliki problem, to je praktično crna rupa našeg sudstva. Ukinuli smo istražne sudije tih godina, uveli smo tzv. javne tužioce koji su dobili mnogo šira ovlašćenja nego ranije. Sada imate diskreciono pravo tužioca, recimo u malom mestu, da li će da pokrene postupak ili neće. Pa, onda naravno da će svaki čovek da gleda ipak i svoju glavu da čuva, neće da se zamera ako ne mora, odnosno ako ima diskreciono pravo, ne mora da krene u neki postupak, on možda neće ni da krene u određeni postupak i tu se javljaju mnogobrojni problemi koji će biti, siguran sam na dnevnom redu. Moraćemo da o svemu tome govorimo. Da je tužilaštvo vodilo posao kako treba, da su radili istrage kako su pravila propisivala, pa ne biste imali u Beogradu ovu kriminalnu grupu koju smo razbili pre par meseci, ne bi došli u situaciju da budu na slobodi ljudi protiv kojih se vode optužnice, koji godinama budu na slobodi pre nego što se bilo kakav akt podigne protiv njih, a krivičnih prijava je bilo, znamo i sami koliko. Imamo određenih problema, to je sve posledica te jedne loše reforme sudstva, pravosuđa 2009. godine koju mi osećamo i dan danas. Mi moramo da kažemo da građani s pravom spočitavaju nama iz SNS upravo sve te probleme zato što smatraju ako smo dobili legitimitet na izborima da vodimo državu da moramo da se obračunamo sa svi tim pojavama. Ne možemo mi kao narodni poslanici ili kao parlamentarna većina da utičemo na sudske odluke bilo sudija koji sude na lokalu, bilo ovde na Republici, ne možemo mi da govorimo tužiocima kada da krenu, kada da ne krenu postupak, rekli bi nam da se mi mešamo u nezavisnost sudstva. Zato kažem, upravo to je jedna osetljiva tema, o kojoj mi moramo mnogo bolje da razgovaramo i mislim da će u tim ustavnim reformama morati da se, zaista stavi akcenat na ono što je bitno, a to je da se sprovede jedna ozbiljna, moraćemo da govorimo o toj jednoj ozbiljnoj reformi pravosuđa, koja će zaista da doprinese tome da sudske odluke se donose efikasno, brzo, da tužioci sprovode postupke onako kako građani od nas očekuju. Zato što kažem, svi će nama, iz SNS da daju tu fakturu za neuspešne postupke za određene manjkavosti, jer smatraju da, ako su glasali za parlamentarnu većinu, imaju i očekivanja od njih da će da se sprovedu sve te reforme koje smo obećali. Moramo biti oprezni, ne možemo dozvoliti da se uspostavi u Srbiji sudokratija, da sudije sami sebe biraju bez bilo kakve kontrolne uloge parlamenta, jer će to da odvede u potpunu anarhiju. Još jednom kažem, moramo da, kada budemo govorili o svim ovim pitanjima budemo posebno oprezni, zato što su to stvari koje će sigurno da se odraze za buduće generacije, kao što mi osećamo kriminalnu reformu u pravosuđu, odnosno njene posledice danas, tako će neke buduće generacije osećati, ukoliko mi budemo sada napravili određene propuste. U svakom slučaju glasaćemo u danu za glasanje, za ove predloge koji su danas na dnevnom redu. Zahvaljujem svima.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Republike Srbije. Vladavina prava jedna je od temeljnih vrednosti svakog demokratskog društva, a Republika Srbija to jeste. Strateško opredeljenje Republike Srbije jeste priključenje EU i na tom putu sve vreme, od 2012. godine, Republika Srbija, nadležne institucije, Vlada i danas predsednik Republike Srbije, temeljno i posvećeno rade. Šta je bilo do 2012. godine? Do 2012. godine, žuto pljačkaško preduzeće, oličeno u liku i nedelima Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Tadića oduzeli su pravo građanima na rad, oduzeli su pravo građanima na postojanje, oduzeli su pravo građanima na pravdu. Oduzeli su im pravo na rad tako što su kroz 24 pljačkaške privatizacije i kroz druge radnje koje su činili, stavili katance i lance na mnoge firme i mnogo preduzeća, u kojima su građani radili i tako se na ulici, u vrlo kratkom vremenu našlo 400 hiljada radnika, a preduzeća, koja su generacije i generacije, naši roditelji stvarali, ostale su opustošena. Žuto tajkunsko preuzeće, u liku i nedelima Dragana Đilasa, ukinuli su građanima pravo na postojanje. Ranije sam govorila, a i sada ću ponovo da kažem, da u vreme Dragana Đilasa postojala su pravno nevidljiva lica, 30 hiljada pravno nevidljivih lica, u glavnom Roma, na taj način ta tajkunska vlast, oličena ponovo u liku i nedelu Dragana Đilasa, uskratila je, pre svega Romima, pravo na postojanje, pravo na život, pravo na rad, pravo na zdravstvenu zaštitu, pravo na obrazovanje i školovanje. Žuto tajkunsko preduzeće, ukinulo je pravo građanima na pravdu, ukinulo im je pravo na pravdu, kroz katastrofalnu reformu pravosuđa, koje su izvršili ostavljajući hiljadu sudija i tužilaca prava da ne budu ponovo izabrani, a građanima kroz katastrofalnu mrežu sudova, dostupnost pravde i pravu, učinili toliko dalekim, da neki građani, da bi zaštitili svoja prava i da bi se obratili sudu za pravdu, nisu mogli ni da dođu, jer to je zahtevalo fizički vrlo veliku udaljenost. Žuto tajkunsko preduzeće, u vreme svoje vlasti donosili su zakone, ali ti zakoni nisu bili ni po meri građana, ni po meri privrede, ti zakoni bili su po meri tajkuna. Odmah na sve ovo ukazivala je još, pokojna Verica Barać, posebno kada su u pitanju sporne pljačkaške privatizacije, ukazivala je na 24 pljačkaške privatizacije, ali ukazivala je, da je korupcija u stvari, sistemski ugrađena i da korupcija potiče i polazi od vlasti. Na korupciju je posebno ukazivala da se ona odnosi i u medijima, zato što izvršna vlast, komanduje i drži monopol nad medijima. To je naravno monopol koji je sprovodio i organizovao Dragan Đilas, Vuk Jeremić, Tadić itd. Evropska unija, Venecijanska komisija, MMF u to vreme označili su Srbiju, kao zemlju koja u pravnom smislu reči i u pogledu vladavine prava, nalazi se u jednom ambisu, a MMF je pobegao iz Srbije glavom bez obzira, upravo iz razloga što je Srbija bila najkorumpiranija zemlja u Evropi. Odmah po dolasku na vlast, 2012. godine i preuzimanju vlasti SNS sa našim koalicionim partnerima, kao jedan od prioriteta Vlade Republike Srbije stavljena je borba protiv korupcije i kriminala, odnosno nulta tolerancija prema korupciji i kriminalu. Naravno da pokretač i motor te borbe protiv kriminala i korupcije, je Aleksandar Vučić, predsednik republike, niko pre Aleksandra Vučića, nije počeo, niti pokušavao da počne odlučnu borbu protiv kriminala, mafije i korupcije. U svojim ciljevima koje je predložio Vladi, a koje je Vlada prihvatila, jedan od ciljeva upravo jeste borba protiv mafije i kriminala. Zašto? Zato što kriminal, kao kancer, razjeda svaku državu, kriminal i korupcija, kao kancer osiromašuje građane i naravno osiromašuje privredu, osiromašuje čitave države. Moram da istaknem i pohvalim vrlo efikasnu, koordiniranu i gotovo impresivnu akciju, Ministarstva unutrašnjih poslova, u hapšenju kriminalno-mafijaške grupe zvane Belivuk, kada su na 30 različitih lokacija, u isto vreme pohapsili kriminalnu bandu, njihove vođe i stavili ih tamo gde zaslužuju, iza rešetaka. Kriminal i korupcija treba da budu sklonjeni, a posebno kriminal, s obzirom da on podrazumeva i trgovinu drogom, trgovinu narkoticima, zaradu od toga, treba da budu sklonjeni sa ulice i da budu sklonjeni od naše dece. Energičan obračun sa tim upravo je otpočeo Aleksandar Vučić. Srpska napredna stranka, odnosno poslanička grupa „Aleksandar Vučić – Za našu decu“ šalje jasnu poruku da u zemlji Srbiji nema zaštićenih, da svako onaj ko je prekršio zakon, za te prekršaje mora i treba da odgovara, u skladu sa Ustavom i zakonima. Tužilaštvo, odnosno sud je taj koji sudi, ali na nama je da ukazujemo na sve ono što imamo kao saznanja, a tiče se i kriminala i korupcije, zarad pre svega boljeg kvaliteta života svakog našeg građana. Ono što moram posebno da istaknem to je da je ova Narodna skupština upravo u skladu sa agendnom koju imamo proklamovanu, a tiče se donošenja antikoruptivnih zakona donela dva jako značajna antikoruptivna zakona, tj. Zakon o nadležnosti i organizaciji državnih organa u borbi protiv kriminala, korupcije i terorizma, da je u pet viših sudova formirana posebne udane grupe, upravo sa ciljem kako bi se udarilo na sve one koji se bave kriminalom. Takođe, moram da istaknem i donošenje Zakona o poreklu imovine i posebnom porezu koji je stupio na snagu 12. marta ove godine. Očekujemo od nadležnih državnih organa da, pre svega u skladu sa zakonom ispitaju kako je moguće da žuti pljačkaš narodnih para i tajkun Dragan Đilas u vreme vršenja svoje vlasti, u vreme vršenja političke vlasti, preko svojih firmi zaradi 619 miliona evra? Kako je moguće da na desetine akcija po svetu, u takozvane poreske rajeve iznese oko 70 miliona dolara? Kako je moguće da za vreme vršenja vlasi stekne nekretnine koje se ne mere u metrima kvadratnim, kao što je to slučaj kod drugih građana Republike Srbije, te nekretnine koje je stekao zajedno sa svojim bratom Gojkom mere suarima, a Boga mi, meni se čini i u hektarima? Odgovor na ova pitanja tražimo od nadležnih državnih organa. Dragan Đilas, pljačkaš narodnih para, jedinu politiku koju ima je pljačka, laž, manipulacija i obmana. Toj ljudskoj kreaturi ništa na ovom svetu nije sveto, nije sveto ni ono što je svakom građaninu u Republici Srbiji sveto, a to su deca. On upravo udara tamo lažima, obmanama, klevetama, na šta je svaki čovek najosetljiviji, a to su deca. Za vreme vršenja svoje vlasti udarao je na romsku decu, krao je od dece najelitnija mesta na Košutnjaku kako bi stekao milione kroz uvođenje prvog rijaliti programa u Srbiji „Velikog brata“. Krao je od dece ometene u razvoju, pljačkao je trudnici porodilje, pljačkao je najugroženije socijalno ugrožena lica, nezakonito je pljačkao roditelje dece koji su smeštali decu u vrtić na taj način što im je po mnogostruko višoj ceni naplaćivao usluge dečijeg vrtića. Danas, gotovo svakog dana udara na decu predsednika Aleksandra Vučića, na njegovog sina Danila, velikog patriotu, na Milicu, ali i na malog Vukana. Pozivam sve nadležne organe da preduzmu sve mere, jer sva deca u Republici Srbiji treba i imaju jednaka prava. Bojim se da u ovakvoj kampanji Dragana Đilasa deca predsednika Republike Aleksandra Vučića izgleda da nemaju ta prava koja imaju drugi. Poslanička grupa Aleksandar Vučić – Za našu decu, naravno da se zalaže za jače sudstvo, za efikasno, za nezavisno sudstvo, nezavisno u smislu mešanja drugih, ali i te kako zavisno od Ustava i Zakona, jer sudije nikada ne smeju da zaborave da svoje odluke, svoje presude donose u ime naroda. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine određujem pauzu. Sa radom nastavljamo u 15.10 časova. Zahvaljujem.
Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Mladen Bošković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, Srbija je demokratska zemlja i pravo i pravda je drže da takva bude. Pravda mora postojati i u sudnici, i u Vladi, i u Narodnoj skupštini i na ulici, gde god se nalazili građani Srbije. Čak moramo da poštujemo i one koji su prekršili i Ustav i zakon Republike Srbije, jer je Srbija demokratska zemlja. Verujem u državne institucije Republike Srbije i da će da odgovaraju svi oni koji su oteli novac od građana Srbije. Svi napadi na predsednika Vučića, premijerku Brnabić, predsednicu Vrhovnog Kasacionog suda Jasminu Vasović, koju smo nedavno u ovom visokom domu izabrali za predsednicu, na direktora BIA Bratislava Gašića, ministra policije, ministarku pravde, svi ovi napadi nisu slučajni. Napadaju se svi oni koji čestito i u skladu sa Ustavom rade svoj posao i bore se za državne i nacionalne interese, a da li znate zašto? Zato što na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem predvode borbu protiv mafije u našoj zemlji. Dragi građani Republike Srbije, Srbija je pravna država i 2012. godine je vraćena vera u institucije. Vraćena je vera u institucije zahvaljujući političkim promenama koje smo imali tada, a vrlo dobro znamo šta se dešavalo u srpskom pravosuđu do 2012. godine. Naišli smo na skroz razoreno srpsko pravosuđe. Na našu sreću, ubrzo je promenjena tadašnja predsednica Vrhovnog Kasacionog suda Nata Mesarović, koja se proslavila po katastrofalnoj reformi pravosuđa, sa tada svojim kolegama Snežanom Malović, Slobodanom Homenom, Dušanom Petrovićem i da ne nabrajam dalje. Poštovani građani Republike Srbije, znate li kako su oni u to vreme radili, u vreme tzv. žutih sudija? Oni su, kako oni kažu, dobijali presude. Dakle, nisu donosili presude u ime naroda, već su dobijali presude. Kada kažem žute sudije, mislim na one sudije koje su isključivo radile po nalogu i interesu tada Demokratske stranke i po nalogu Dragana Đilasa i Borisa Tadića, koji sada, zamislite, hoće ponovo da bude predsednik Srbije, ali ima samo jedan veliki problem - neće ga više narod, neće ga više građani Republike Srbije. Ne žele građani Republike Srbije da ih neko po ko zna koji put prevari. Sudije se više ne biraju na sastancima opštinskih odbora pojedinih političkih stranaka, kao što smo imali slučajeve 2009. i 2010. godine. To vreme je prošlo i to vreme je iza nas. Takvu katastrofalnu reformu pravosuđa je narod kaznio na izborima 2012. godine. Narod je prave reforme pravosuđa uvideo posle 2012. godine, gde je profesionalnost, stručnost i objektivnost stavljena na prvo mesto. Uveren sam da će građani pružiti punu podršku predsedniku Republike Aleksandru Vučiću i na izborima koje očekujemo naredne godine. Kao što sam rekao, tako isto i oni koji su napravili katastrofalnu reformu pravosuđa su odgovarali pred građanima Srbije i narod ih je kaznio na izborima 2012. godine, 2014. godine i svi ti iz žute koalicije ne da su izgubili izbore, nego su ostali ispod cenzusa. Nećemo dozvoliti bilo kakve napade od strane opozicionih, nazovimo lidera koji su pripadali bivšem režimu, ne samo političari, već i novinari, urednici i svi drugi. Nećemo dozvoliti da bilo ko preti ili vređa bilo kog funkcionera SNS, bilo da je reč o članici predsedništva gospođi Vladanki Malović, mojim kolegama iz Skupštine, Vladimiru Orliću, Aleksandru Martinoviću, Marku Atlagiću i drugima ili da je reč o predsedniku Republike Aleksandru Vučiću. Dozvoljeno je dobrom delu pripadnika bivšeg režima da nama, funkcionerima Srpske napredne stranke, mogu da prete i da mogu da prete našim porodicama, našoj deci i našim roditeljima. E, pa ne mogu. Narod zna istinu i naš narod je najbolji zaštitnik svih nas na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem. Narod je uvek uz one koji se bore za bolju Srbiju, koji se bore za budućnost i koji se bore da naša deca žive u boljoj i pristojnijoj Srbiji od one do 2012. godine. Zato smo mi, narodni poslanici, tu izabrani od strane i volje naših građana, da budemo pravi narodni glasnogovornici i prenosimo glas našeg naroda koji nas je izabrao i to poverenje ćemo sigurno opravdati. Živela Srbija!
Hvala. Reč ima narodna poslanica Ivana Nikolić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Kada je na dnevnom redu Predlog odluke za sastav određenog odbora, bez obzira koja poslanička grupa da podnosi takav predlog, uvek je dobro da naglasimo da odbori u okviru Narodne skupštine Republike Srbije imaju značajnu ulogu, jer svaki odbor razmatra predloge zakona i drugih akata koji su podneti Narodnoj skupštini, zatim sagledava stanje vođenja politike Vlade Republike Srbije i prati izvršavanje zakona i drugih opštih akata od strane Vlade i drugih državnih organa i tela. Obzirom na sve navedeno važno je da kažemo da su i odbori kao radna tela Narodne skupštine Republike Srbije zaista imali značajnu ulogu kada je u pitanju napredak Srbije, kada je u pitanju sprovođenje reformi, kada je u pitanju sprovođenje politike koju kandiduje i realizuje predsednik Aleksandar Vučić, a to je politika napretka, prosperiteta i razvoja Srbije. Kada govorimo o razvoju Srbije, o boljoj Srbiji, prvo što želim da kažem jeste to da je Srbija danas finansijski ekonomski stabilna zemlja, zemlja u kojoj je nezaposlenost na istorijskom minimumu, odnosno nezaposlenost je u poslednjem periodu ispod 10% i uprkos krizi koja je izazvana pandemijom korona virusa prosečna neto zarada je u Srbiji u 2020. godini bila 60.000 dinara, a prema podacima je početkom 2021. godine zabeležen rast zarada. Srbija je zemlja u kojoj se plate i penzije kontinuirano povećavaju. Zahvaljujući odgovornoj politici koju sprovodi predsednik Aleksandar Vučić, zahvaljujući teškim ekonomskim merama koje su sprovedene, zahvaljujući fiskalnoj konsolidaciji, povećali smo direktne strane investicije za više od tri puta, pa smo dostigli i vrh svetske rang liste kada je u pitanju broj investicija u odnosu na veličinu privrede. Naša ekonomska politika privukla je investitore i mi smo za sedam godina u Srbiji zaposlili više od 700 hiljada ljudi, za razliku od neodgovorne i pljačkaške vlasti bivšeg režima, za čije vreme su zatvarane fabrike, za čije vreme je nezaposlenost bila nikada veća u Srbiji, preko 26%, a sada je, kao što rekoh malopre, ispod 10%. U njihovo vreme je prosečna plata u Srbiji bila 330 evra, a danas je prosečna plata u Srbiji 540 evra. U Beogradu je prosečna plata 700 evra, a plan je da, u skladu sa Planom „Srbija 2025“ do kraja 2025. godine prosečna plata u Srbiji bude 900 evra. Jutros je i predsednik rekao da nam je plan i da nam je cilj da do 01. januara 2022. godine imamo prosečnu platu u Srbiji 600 evra. Srbija je u ovim teškim kriznim vremenima pokazala da je tu za svoju privredu i građane. Sproveli smo dva paketa podrške privredi i građanima, a trenutno se realizuje i treći. Sprečeno je zatvaranje fabrika i proizvodnih pogona, sačuvana je likvidnost privrednih subjekata i sprečena su masovna otpuštanja i očuvan je životni standard građana. Mi smo u prvom kvartalu ove godine imali rast BDP-a +1,2%, što je suprotno u odnosu na ono što je planirano -1,3%. Ranije smo imali javni dug 78%, a pre početka krize izazvane pandemijom korona virusa, imali smo 52% javni dug, sada je 58% i cilj nam je da zadržimo ispod 60%, ako budemo imali rast ove godine, kao što se predviđa do 6%, čak i 7%, svakako će nam javni dug biti ispod 60% BDP-a, to možemo da postignemo zahvaljujući privrednom rastu i vakcinaciji. Kada pominjem vakcinaciju, želim da kažem da smo mi u Ubu prošlog petka imali sjajnu posetu predsednika Aleksandra Vučića. On je obišao mobilni vakcinalni punkt u selu Vrelo kod Uba i tom prilikom je istakao da je pitanje opstanka pitanje vakcinacije i svakako, pozvani su građani da se vakcinišu. Važno je da budemo odgovorni da sačuvamo svoje zdravlje da bismo mogli da nastavimo ekonomski rast, a ekonomski rast nam je važan kako bismo imali i veće plate i veće penzije, kako bismo imali nastavak izgradnje puteva, pruga, bolnica, škola itd. Vidite, godine su prošle i mnogo napora, truda i rada je uloženo da bismo imali rezultate kakve danas imamo kada govorimo i o javnom dugu i o rastu i o prosečnoj plati i o penziji. Za razliku od nekog prethodnog perioda kada građani nisu imali nikakvu sigurnost, kakva je državna kasa bila za vreme bivšeg režima, ne da nije bilo prostora da se povećavaju plate i penzije, nego nije bilo uopšte sredstava da se isplate plate i penzije, pa su, da kažem, veliki stručnjaci, veliki mozgovi iz prethodnog režima uzimali skupe kredite kako bi uopšte isplatili plate i penzije građanima. Onda zamislite koliko je licemerno da Dragan Đilas izađe da drži kojekakve konferencije za novinare i da on sebe predstavlja kao žrtvu, a zapravo ispada da se ruga narodu, jer ljudi se vrlo dobro sećaju kako su živeli za vreme njegove vlasti. On u stvari treba svaki dan da održi po jednu konferenciju za novinare gde će posvetiti bar po jednoj egzotičnoj destinaciji gde skladišti novac građana Srbije, da objasni kako je taj novac dospeo tamo i može da nam objasni kako je on tu pametniji i mudriji i sposobniji od drugih i neka objasni tu novu metodologiju za obračun procenata, da i nama bude jasno. Očigledno je kakva je matematika bila u pitanju za njegovo enormno bogatstvo. Takođe, svaki put kada drži konferencije za novinare, može da govori o uspesima Srbije, o uspesima ove vlasti, kada vidimo koliko imamo urađenih puteva, koliko je urađeno, obnovljeno železničkih pruga, koliko je fabrika sada otvoreno u Srbiji, koliko je ljudi zaposleno, ali ne, očigledno su parametri za uspeh u vlasti oni koji su prepoznatljivi za njega, a to je 619 miliona evra na računu, pljačka i preprodaja TV sekundi preko RTS-a. Zato je ovih dana fokus kada se pomenu izbori upravo to da njegova privatna televizija ima nacionalnu frekvenciju. Sada kada je Srbija ekonomski jaka i kada je puna državna kasa i pošto mu to smeta, sada kada ne zna kud će, on kreće da brutalno i napada i da targetira sina predsednika Republike. I ona osoba koja ima mrvu časti i iole nečega pristojnog u sebi, ne se tako ponašala. Očigledno je da je on sada megafon vođe kriminalne grupe Belivuka, kao što je i njegov megafon Marinika Tepić, ali njegova bezidejna politika je prošlost za građane Srbije. Naravno, kada govori i o ovim izbornim uslovima i kada uslovljavaju i ucenjuje time da želi da njegova privatna tajkunska televizija ima nacionalnu frekvenciju, ako se ne ispune te želje, onda će da pravi nerede i izaći će na ulice, i to je već odredio do jeseni ove godine. Jasno je da tu nema nikakve iskrene volje, jasno je da nema tu nikakvog programa, plana, ničega što se tiče budućnosti građana Srbije. Samo izmišljaju afere da bi se domogli vlasti. Za razliku od njih, mi tražimo rešenja i da sačuvamo živote zdravlja naših građana, da obezbedimo ekonomski rast. I dok je za njihovo vreme cvetao kriminal, korupcija, zatvarane su fabrike i stotine hiljada ljudi je ostalo bez posla. Ali, narod je izabrao put prosperiteta i napretka i neće dozvoliti da se oni vrate na vlast, da odlučuju o njihovom životu, u stvari brinući samo o sopstvenim interesima. Još želim da dodam da mi u poslednje vreme često ovde na sednicama Narodne skupštine imamo na dnevnom redu predloge akata koji se, uglavnom su to odluke koje se odnose na izbor sudija ili prestanak obavljanja sudijske funkcije. Naš stav je zaista jasan kada govorimo o sudstvu, želimo još efikasnije pravosuđe, želimo nezavisno sudstvo, ali kada kažem nezavisno, podvlačim nezavisno i od tajkuna i od kriminala. I sudije se od 2012. godine biraju na način koji je definisan zakonom, biraju se kako treba. U Srbiji se ne sme ponoviti scenario koji je bio aktuelan 2009. godine za vreme vlasti DS, kada su se sudije birale opštinskim odborima, kada su se sudije birale u stranim ambasadama. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Stefan Srbljanović ima reč.
Hvala, predsedniče. Svim sugrađanima i prijateljima islamske veroispovesti želim da čestitam Ramazanski Bajram, uz želju da ga provedu u miru i blagostanju u krugu svoje porodice. Zakon zahteva poslušnost i treba se braniti. Ova rečenica je iz čuvenog Sokratovog govora pred atinskim porotnicima, tačnije iz odbrane i završne reči na suđenju gde je proglašen krivim što je vređao bogove i kvario omladinu svojim filozofskim učenjem. Proces Sokratu i njegova osuda na smrt često se uzimaju kao dokaz ograničenja atinske demokratije. Pričali smo ovde na prethodnim sednicama i utvrdili spregu između određenih sudija, političara i medija i videli kako to izgleda u praksi kada pojedine sudije daju kredibilitet izjavama određenih političara u svojim nastupima u nekim opozicionim medijima. Složili smo se ovde i saglasili da je to svakako odličan, ali negativan primer zloupotrebe sudijske funkcije i nešto što nijedan sudija ne bi trebalo da radi. Ja nisam pravnik, ali mnoge moje kolege jesu i oni časno obavljaju svoje poslove i brane svoj poziv, pridržavajući se onoga što zovu etički kodeks. U diskusiji sa njima, naučili su me šta je to što podrazumevaju pod tim etičkim kodeksom. Taj kodeks za njih nekada predstavlja odličan instrument za odbranu svoje profesije. To su principi kao što su dostojanstvenost, stručnost ili odgovornost. Zakon je ono čega se uvek pridržavaju, daju primer drugima i sve ono što rade, za to što rade moraju i trebaju da imaju kredibilitet. Pominjali smo ovde reformu pravosuđa iz 2010. godine. To je svakako nešto što nikada više ne sme da se dogodi u pravosudnom sistemu Republike Srbije. Hiljadu sudija je tada ostalo bez posla, hiljadu sudija koji nisu bili podobni i nisu bili po volji tadašnjem režimu DS. To je vreme kada su se sudije isključivo birale po opštinskim odborima DS i kada je jedina referenca za izbor sudije bila partijska knjižica. Tada su sudije sudile itekako i po babu i po stričevima, oličenim u lokalnim i državnim moćnicima iz redova DS. Svi mi vrlo dobro znamo kako je to tada izgledalo u našim lokalnim samoupravama. Na svu sreću, Ustavni sud je doneo odluku i sudije koje su ostale bez posla u toj tzv. reformi su vraćene na posao, ali je šteta bila već učinjena. Ta šteta je tada procenjivana na nekih 45 miliona i to je ukupan iznos za sve naknade i zarade koje sudije nisu dobijale dok nisu obavljale svoj posao. Prilikom usvajanja ove odluke o mreži osnovnih sudova, Opštinski sud je nepravedno ukinut i u Priboju i pripao je Osnovnom sudu u Prijepolju. Ovakvim činom građanima Priboja bio je itekako otežan pristup pravdi, iako je sedište Osnovnog suda u Priboju bilo još od pedesetih godina. Opština Priboj je i tada ispunjavala sve uslove za posedovanje sedišta osnovnog suda i raspolagala je i zgradom za sud, sa svim sadržajima, potrebnim uređajima, inventarom, broj stanovnika, velika razuđenost granične teritorije, kao i dovoljan broj predmeta u krivičnoj, parničnoj i vanparničnoj izvršnoj materiji. Na svu sreću, nakon dolaska SNS na vlast 2012. godine i uz izuzetno veliko zalaganje tadašnjeg ministra pravde gospodina Nikole Selakovića, taj sud je Priboju vraćen 2013. godine. Šta je to što je obeležilo te godine dok je sudu u Priboju sedište bilo u Prijepolju? Pa, uočeni su tada brojni nedostaci koji se odnose, pre svega, na teritorijalnu organizaciju osnovnih sudova i osnovnih javnih tužilaštava. Imajući u vidu činjenicu da su se krivični postupci i većina parničnih postupaka vodila u sedištu suda, to je stvaralo velike probleme i troškove, kako stranama u sporu, tako i advokatima vezanim za dolazak na suđenje. Pri tome treba imati u vidu da je pored Priboja veći broj lokalnih mesta u Republici Srbiji ostao bez svog suda što svakako nije bilo opravdano, imajući u vidu broj stanovnika u tim mestima, kao i tradiciju, budući da su ta mesta uvek imala svoje osnovne sudove. Osnovni sud predstavlja bazični sud i najveći broj građana se upravo obraća osnovnom sudu u cilju zaštite svojih prava i interesa i uporedo sa tim je izvršena izmena teritorijalne organizacije osnovnih javnih tužilaštava koja prati teritorijalnu organizaciju osnovnih sudova. Pomenuta teritorijalna organizacija je zbog toga izuzetno bitna, jer je omogućila lakši pristup pravdi svim građanima, s jedne strane, i svakako da je efikasnije obavljanje poslova osnovnih javnih tužilaštava koja se odnose na gonjenje učionica krivičnih dela. Opština Priboj se nalazi na specifičnom geografskom položaju, tačnije na tromeđi tri države i do dve trećine teritorije opštine Priboj, do pribojskih sela se može stići isključivo prelaskom državne granice sa BiH. Ne moram da vam pričam koliko je bio otežan pristup pravdi onom stanovništvu koje živi u tim selima i u tim mestima pribojske opštine. Zbog toga još jednom kažem koliko je jako važno bilo što je pomenuti sud ponovo iz Prijepolja vraćen u Priboj. Ono što je itekako još značajno i bitno jeste i otvaranje regionalnog centra granične policije u Priboju nekoliko godina nakon toga i ceo taj centar sada pokriva čitavu teritoriju granične linije Srbije prema BiH i Crnoj Gori i omogućuje da policija efikasnije i bolje radi svoj posao i imajući u vidu geostrateški položaj Priboja omogućiće joj bolji kontakt sa građanima. Raduje zaista i najavljeno formiranje brdsko-pešadijskog bataljona do kraja godine u Priboju i na ovaj način vraćamo prisustvo države Srbije u Priboj, odnosno institucija države Srbije u Priboj što je nešto što nam je u prošlosti nepravedno oduzimano. Želimo efikasnije pravosuđe kako nam kriminalci ne bi šetali po ulicama, želimo bolju bezbednost i sigurnost za naše građane, i to je nešto što se ostvaruje na ovaj način. Sve ovo je dokaz i potvrda jednog strateškog opredeljenja Vlade Republike Srbije i predsednika Aleksandra Vučića, a to je oporavak Priboja. Nije zaista lako, poštovane dame i gospodo, ispravljati tuđe greške, ali je svakako lako pokazati koliko smo bolji od onih koji posle toliko godina imaju naknadnu pamet i predstavljaju tzv. planove za dan posle. Ti planovi nisu ništa drugo već plan za povratak u one nesrećne godine i dane pre 2012. godine kada su ovom državom vladali upravo oni kojima je lični interes jedino bio bitan i gde interes građana, odnosno javni interes građana Republike Srbije nije apsolutno postojao. Nema ni plana, nema ni programa, nikakvog rešenja, ništa oni ne nude, nude samo mržnju ideologije, mržnju prema SNS, Aleksandru Vučiću i svima nama koji mislimo drugačije od njih i koji se iz sve snage borimo da se Srbija više nikada ne vrati u ono vreme koje predstavljaju oni, a to je vreme do 2012. godine. Svakako da ovo državno rukovodstvo radi sve ono što je u interesu građana Srbije, da se i u ovom parlamentu donose svi oni zakoni i propisi koji su, ubeđen sam, u interesu države Republike Srbije i svih njenih građana. Zbog toga ću u danu za glasanje podržati sve ove predloge. Hvala i živela Srbija.
Zahvaljujem. Sledeći je narodni poslanik prof. dr Vladimir Marinković. Izvolite.
Hvala, uvaženi predsedavajući, gospodine Tvrdišiću. Dame i gospodo narodni poslanici, kada govorimo o našem pravosudnom sistemu, o izboru sudija, o toj trećoj grani vlasti koja je jako značajna uz parlament, gde mi danas govorimo i bavimo se ključnim stvarima za razvoj i budućnost naše zemlje, naravno, i izvršnu vlast, moram da kažem da smo mi dužni ovde da podstičemo i ohrabrujemo sve one koji su donosioci odluka u tom sistemu da naš pravosudni sistem bude jači, bude bolji, da bude pravedniji. Danas sam imao priliku da još jednom u nizu napada koji se dešavaju i koji su usmereni, posebno na predsednika Vučića i njegovu porodicu, u svim tim lamentiranjima koji traju, već nekoliko godina, ono što me najviše zabrinjava što određeni činioci na političkoj sceni, ali nažalost i van nje, na domaćoj sceni, koriste izraze koji apsolutno nisu prikladni kada treba da govorimo o državnim institucijama i ljudima koji predstavljaju Republiku Srbiju. Naime, portal Dragana Đilasa Direktno.rs je preneo autorski tekst izvesnog Davora Kalajžića koji je nazvan „Šamar izdajniku“. Koliko je lako u današnjoj Srbiji, koju pojedini nazivaju nedemokratskom, autokratskom, čak neki diktatorskom zemljom, koliko je lako koristiti epitet i pridev izdajnik, dovoljno govori činjenica da na tim medijima koji za sebe uzimaju to pravo da budu monopolisti kada je u pitanju demokratija, kada je u pitanju istina, koliko je lako reći za nekoga da je on izdajnik, što naravno predstavlja jednu od najvećih uvreda za svakoga ko za sebe misli da je patriota, da voli svoju zemlju, a svi mi u SNS se bavimo politikom isključivo iz ljubavi prema svojoj zemlji, iz patriotizma i iz razloga da učinimo sve i da svoje resurse upregnemo u cilju kako bi pomogli Republici Srbiji, kako bi ova zemlja živela u miru i kako bi unapredili živote i blagostanje građana Republike Srbije. Naime, ovaj tekst govori o i definiše tezu koja je mnogo puta izgovorena onako olako od strane mnogih tzv. opozicionih političara koji su govorili o tome i koji licitiraju sa datumima i sa godinama kada će to predsednik Aleksandar Vučić i SNS izdati Kosovo, ali građani Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, godine prolaze, a Aleksandar Vučić i naša stranka, naša većina u parlamentu su sve čvršći, sve snažniji i sve opredeljeniji da čuvaju naše nacionalne interese i da očuvaju vitalnost našeg naroda i teritorijalni integritet i suverenitet naše zemlje. To sigurno zna jedna ogromna većina građana, s obzirom da najnovija istraživanja javnog mnjenja govore o tome. Agencija „Faktor plus“ je objavila najnovije istraživanje da predsednik Aleksandar Vučić i SNS imaju preko 60% podrške građana Republike Srbije, i to jasno govori o opredeljenju naroda i podršci Aleksandru Vučiću u procesu zaštite nacionalnih interesa i u procesu dobrog liderstva kada je vođenje zemlje u pitanju. Pitam se šta rade državni organi, šta rade sudovi, šta rade nadležna tužilaštva kada svako, kada svaka protuva u ovoj zemlji može da napiše tekst, može taj tekst da bude javno objavljen i publikovan i da na najgori mogući način vređa dostojanstvo, ne samo Aleksandra Vučića, nego i Republike Srbije, a naravno posredno, indirektno i nas koji dolazimo iz njegove stranke, ali i svih građana Republike Srbije, s obzirom da je on predsednik svih građana naše zemlje? Inače, čovek je, kako je potpisan, penzionisani službenik političke kancelarije specijalnog predstavnika UNMIK-a, važan čovek. Mi iz SNS, naravno, uvažavamo ove visoke i velike funkcije ljudi koji rade za strance, ali ne možemo nikako da se pomirimo sa činjenicom i ne možemo da ćutimo na to da svako kome padne na pamet, da svako ko ima bilo kakvu ličnu, profesionalnu ili drugačiju frustraciju ili, definitivno, to moram da kažem, ne voli ovu zemlju i ne voli ovaj narod može da napiše i može da objavi u određenim mejnstrim, posebno opozicionim, medijima i da etiketira predsednika države kao izdajnika. Da bi obrazložio i da bi na jedan pravi način osudio takav vid ponašanja od strane nas ovde u SNS koji smo uvek spremni za dijalog, koji smo uvek spremni da razgovaramo, koji nikada nikoga nismo nazvali tim imenom, upravo znajući, upravo imajući državotvornosti u sebi, znajući koliko je to teško, znajući koliko je to teška optužba i znajući u kakvoj situaciji nam se zemlja nalazi da nemamo pravo da bilo koga etiketiramo, već da pokušamo da nađemo zajednički imenilac sa svima onima koji vole ovu zemlju. Nažalost i nažalost to nije primer u većini zemalja u svetu. Postoji jedan procenat ljudi u našoj zemlji koje očigledno nije briga za blagostanje u Srbiji, nije ih briga za nacionalne interese, njih je briga kako će biti situacija u „krugu dvojke“ da li će biti otvoreni kafići, restorani i da bi ih odatle, naravno, kritikovali ovu vlast, kritikovali predsednika Aleksandra Vučića i vodili kosovsku politiku i politiku zaštite srpskih nacionalnih interesa na Kosovu i Metohiji. Moram da se vratim malo bliže u istoriju i da kažem da od dolaska na vlast i od dolaska na političku funkciju Aleksandra Vučića 2012. godine traje ta ofanzivna spoljna politika i ofanzivna diplomatija koju je on sproveo da bi spasio šta se spasiti može kada je u pitanju interes srpskog naroda, interes Republike Srbije na Kosovu i Metohiji. Godine 2008. kada je proglašena nezavisnost Kosova od strane kosovskih Albanaca, predsednik tadašnje države je bio u Rumuniji. Dakle, nije udostojio ovaj narod i ove građane da bude u zemlji. Godine 2010. je Međunarodni sud pravde u Hagu doneo mišljenje da Deklaracija o nezavisnosti tzv. „Kosova“ nije u sukobu sa međunarodnim pravom. Svakim danom od 2000. godine do 2012. godine Kosovo je dobijalo deo po deo kolača upravo te nezavisnosti i mi moramo da preuzmemo ovde u Srbiji odgovornost za to i da upremo prstom i da pokažemo kao odgovorni, ozbiljni ljudi ko nam je kriv za to. Nisu samo kosovski Albanci, nisu samo velike sile i mentori oni koji su to dete porodili i pokušavaju da ga odgaje i koliko možemo da vidimo i moramo da budemo i zabrinuti zbog toga, predsednik je danas izjavio da jedna od velikih sila patrona tzv. Kosova“ i njegove nezavisnosti ima nameru da pokrene inicijativu da se KFOR i UNMIK povuku sa Kosova i Metohije, što bi bila potpuna katastrofa. U tom smislu, kao što je to radio prethodnih osam ili devet godina, on će imati sastanak sa generalnim sekretarom NATO, gospodinom Jensom Stoltenbergom, da se bori za Srbiju, da se bori za Srbe na Kosovu i Metohiji, da se bori za mir, da se bori za stabilnost. Upravo zbog toga što znamo koliko je to teško, što znamo koliko je to jedan dug proces i koliko je potrebno umeća, mudrosti, znanja, posvećenosti i vrednoće da bi bilo kakav rezultat napravili na međunarodnoj sceni, što je Vučić definitivno uradio i kroz Briselski sporazum koji je generalno imao za cilj da obezbedi da građani, da posebno Srbi na Kosovu i Metohiji, da naše crkve, da naši monasi, da naši sveštenici, da naša deca imaju mir i imaju mogućnost da ispravimo ono što je međunarodna zajednica uradila na Kosovu i Metohiji od 1999. godine do današnjeg dana, a to je da smo prvi u tome. To je njihova greška i to je jedan od njihovih najvećih poraza u modernoj istoriji, što je Srbija, nažalost, i Kosovo i Metohija taj loš primer o kojem samo 2% od ljudi koji su izbegli sa Kosova i Metohije, oni su se vratili na Kosovo i Metohiju. Nama jeste cilj da se naši ljudi vrate i nama jeste cilj da kroz razvoj ekonomije, investicionih projekata, infrastrukture, vratimo naše ljude na Kosovo i Metohiju, jer su nam ti ljudi potrebni da bi sačuvali tu teritoriju. To nam je upravo Vučić obezbedio da možemo da se borimo i to će naravno u narednom periodu, u velikom procentu, zavisiti od nas. Ako budemo imali ovako odgovornu vlast i ljude koji su spremni da se bore i ovde u parlamentu i to mogu građani da vide svakodnevno, vredno radeći i sa spremnošću da posvećeno radimo na tome i da štitimo svoje crvene linije kao što je to Vučić uradio u Vašingtonu u septembru 2020. godine kada je ona famozna tačka 10. izbačena iz Vašingtonskog sporazuma. On je to mogao. Zašto? Zato što je ekonomski ojačao državu, zato što je učinio od Srbije jednog pouzdanog i ozbiljnog partnera, jednu ozbiljnu i suverenu zemlju sa kojom ne može baš da se igra kako ko hoće, da se igra sa njenim interesima i da se igra sa njenom budućnošću. To je pravi pokazatelj, to je ono što je Srbija zahvaljujući SNS pokazala kada je u pitanju naša budućnost, kada je u pitanju borba za zaštitu vitalnih nacionalnih interesa. Ono što je najbitnije za građane, mi smo pokazali kako to radi, iako, nažalost, smo jedna od retkih zemalja koja ima opstrukcije na domaćem terenu. Dakle, ljudi koji učestvuju u političkom životu, umesto da pomognu, umesto da se njihov glas čuje negde tako što će štiti nacionalni interes, tako što će govoriti o tome šta se događa na Kosovu i Metohiji sa manastirom Dečani, sa monasima, sa sveštenstvom, sa ljudima koji samo žele da rade i da privređuju, jer radi se o 21. veku. Niko neće podržati naše legitimne interese na Kosovu i Metohiji ako o tome ne govorimo, ako o tome ne govorimo i u Vašingtonu, Njujorku, Moskvi, Pekingu, Seulu i u Tokiju. Pokazali smo da kroz taj rezultat da je 18 država svetskih suspendovalo priznanje tzv. „Kosova“, da može nešto da se uradi ako ste ubeđeni da je vaš cilj ispravan i da je vaš cilj dobar. Mi ćemo tu politiku, kao većina u parlamentu, naravno, nastaviti, ali nećemo dozvoliti i uvek ćemo ohrabrivati državne organe, posebno pravosuđe da ovakve kvalifikacije i da ovo što se dešava na našoj javnoj medijskoj sceni, da se procesuira, jer ne možemo da dozvolimo da neko ko je uložio sopstveni život, neko ko je stavio život svoje porodice na oltar odbrane nacionalnih interesa Srbije, njene ekonomije, na taj način bude tretiran od bilo koga, pa nazvao se on i nezavisni medij ili nezavisni analitičar, ili opozicioni političar ili bilo ko drugi. Mi iz SNS, naravno, nećemo to dozvoliti i uvek ćemo se boriti protiv takvog vida ponašanja. Prema tome, ono što nama preostaje u narednom periodu je da zbijemo te redove, da ovaj procenat građana koji podržava ovu politiku, politiku prosperiteta, politiku budućnosti, politiku koja ima viziju kako Srbija treba da izgleda za 20 ili 25 godina, da sa njom nastavimo i da naravno uradimo ono što je moguće po pitanju zaštite naših nacionalnih i vitalnih interesa. Pokazali smo da možemo da imamo neke rezultate, pokazali smo da jedan dobar deo tih interesa možemo odbranimo, pokazali smo da politika suverena koja ne prepoznaje opredeljenje samo za jednu stranu može da radi. I to se pokazalo u ovom procesu vakcinacije, procesu imunizacije, zaštiti zdravstvenog sistema, zaštite ekonomskog sistema i mi ćemo sa tim i te kako nastaviti. Ono što je isto tako jako važno da ta poruka da će period ispred nas i sve ono što nas čeka biti jako izazovan, zbog toga što se dešavaju velike turbulencije na globalnoj sceni, zbog toga što Srbija, pa i KiM, neće biti glavni problem velikih sila i svetskih igrača, ali to će nam dati vremena da još bolje pripremimo našu borbu, to će nam dati vremena za još veće zbijanje redova i podršku predsedniku Aleksandru Vučiću na svemu onome što čini da bi došlo do ona dva glavna cilja i aspekta naše politike, onoga zbog čega mi živimo i radimo ovde, a to je punopravno članstvo Srbije u EU i kompromisno rešenje za KiM. Vraćanje dostojanstva ovoj zemlji, kao što smo to uradili prethodnih nekoliko godina, blagostanje našim građanima, jaka, snažna ekonomija, to je Srbija Aleksandra Vučića.
Hvala vam gospodine Marinkoviću. Sledeći narodni poslanik Miloš Banđur.
Uvaženi predsedavajući, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, tačke dnevnog reda, tačke o kojima danas raspravljamo nisu sporne, odnosno pozitivna izjašnjenja o njima. Kada je u pitanju prva tema vidimo da posle 20 godina na mestu predsednika Prekršajnog suda jedna osoba odlazi u penziju. Nema tu ničega spornog. Ono što meni ne zvuči nekako najlogičnije da u našoj zemlji postoje predsednici sudova koji su na funkcijama navršili i po 20 godina. Mislim da to za stanje u pravosuđu nije dobro i da je 10 ili 20 godina biti na mestu predsednika suda nešto što odslikava stanje koje smo mi zatekli, koje još uvek imamo i koje treba da menjamo. Ovde ne govorim o dotičnoj gospođi o kojoj je reč. Ja nju i ne poznajem, ne znam ništa iz njenog rada i biografije osim kratke informacije da odlazi u penziju. Ovde govorim o principu, da je to jedna vrlo nezdrava pojava da se 20 godina bude na mestu predsednika suda. Poznati su slučajevi u Srbiji da posle 20 godina na mestu predsednika suda neko ode u penziju, osnuje advokatsku kancelariju, a onda on i članovi njegove porodice počinju da se bave advokaturom i ko god želi da ne izgubi sudski proces ide baš u tu advokatsku kancelariju. Jeste malo skuplje ili nešto skuplje nego kod ostalih, ali ta kancelarija garantuje prolaznost na sudu. Kako, zašto? Upravo je ta osoba dvadesetak godina kadrovirala, birala saradnike, saradnike proizvodila u sudije i tako se tokom nekoliko decenija u Srbiji stvorilo više slojeva u kojima imamo različite strukture ili mreže uticaja, kako se koja stranka smenjivala na vlasti, a najduže su vladali socijalisti, odnosno režim pre višestranačkih promena tako su ostavljali svoje formirane infrastrukture po sudovima i tužilaštvima, ali posebno po sudovima. Ovde je bilo reči da je neko od nas tražio da menjamo Ustav i da usvojimo ustavne amandmane. Ja se sa tim ne bih složio. Mislim da smo mi to sami odlučili i da popravke Ustava u domenu pravosuđa moraju da uslede, ne zato što mi hoćemo da uđemo u EU i zato što je to zahtev nekog Poglavlja 23, nego da pravosudni sistem i tužilački sistem u Srbiji budu pravedniji, pošteniji i bolji i efikasniji. Moram da se vratim i pomenem par stvari o kojima su i kolege govorile. Ustav je promenjen ili usvojen nov Ustav 2006. godine, prvo u Skupštini, zatim potvrđen na referendumu. Već 2007. godine Venecijanska komisija o kojoj se takođe ponekada čuje u negativnoj konotaciji nešto je dala primedbe na deo Ustava koji se odnosi na pravosuđe. Doduše, tačno je da su rekli da postoji uticaj zakonodavne izvršne vlasti koji nije dopustiv, ali su osudili i nešto što smo mi zaboravili, a to su osudili Ustavni zakon koji je kasnije 2009. godine primenom u praksi 836 sudija ostaju bez posla i 75 zamenika javnih tužilaca. Dakle, budimo realni i pošteni prema Venecijanskoj komisiji koja je savetodavno telo Saveta Evrope u domenu ljudskih prava i sloboda. Ona je osudila i ono što se desilo 2009. godine u Srbiji pod rukovodstvom Snežane Malović, uz pomoć Slobodana Homena, Nate Mesarović i predsednika Odbora za pravosuđa, tadašnjeg Boška Ristića. Venecijanska komisija je osudila i to. Godine 2009, 18. decembra 836 sudija i 75 zamenika tužilaca dobili su rešenja o prestanku funkcije koja je inače bila stalna po Ustavu primenom novog Ustavnog zakona. Tek posle dve godine i devet meseci oni su vraćeni na posao odlukom Ustavnog suda koji je prvo pokušao da malo izvrda svoju odgovornost pa je stvar vratio Visokom savetu sudstva da ispita svaki pojedinačni slučaj, a onda ipak jula 2012. godine Ustavni sud doneo odluku kojom se poništava Ustavni zakon, proglašava neustavnim i ljudi su vraćeni na posao. Direktna materijalna šteta za zarade tog broja ljudi je 44,4 miliona evra. Osim direktne materijalne štete većina njih je tužila za pretrpljeni duševni bol i odštetni zahtev iznose od nekoliko stotina do nekoliko miliona dinara, tako da ukupna materijalna šteta ne može da se sagleda. Da ne govorim o šteti koja je nastala pogrešnom ili lošom organizacijom mreža sudova, lošim raspoređivanjem kadrova, neravnomernom opterećenošću sudija i sudova, tako da je stvarna šteta mnogo veća od one koja je materijalna i koja se može iskazati u dinarima, odnosno evrima. Ono što je najtužnije u celoj toj priči je da ni protiv jednog sudije koji je do tada radio nije pokrenut ni jedan disciplinski postupak, nego su svi oni odlukom Ustavnog suda vraćeni na posao, jer je Ustavni sud poništio nešto što je neustavno, a nije ulazio u to da li je neki sudija dobro ili loše obavljao svoj posao. Potpuno sam siguran da među tih hiljadu, oko hiljadu, koji su se našli pod udarom, bilo je sigurno i onih koji su verovatno i trebali da dođu pod udar disciplinske odgovornosti, kao što je verovatno bilo i među onima koji nisu ušli na taj spisak zato što su tada pripadali vladajućem režimu DOS-u, odnosno Demokratskoj stranici. Mi smo 2013. godine usvojili strategiju reforme pravosuđa 13-18, koja predviđa ustavne promene u oblasti pravosuđa. Zato kažem da niko danas ne treba da tvrdi da je to nama nametnuto ili da to neko sada od nas traži. Mi smo jula prošle godine doneli Strategiju razvoja pravosuđa 20-25 u kojoj se takođe pominju ustavni amandmani, odnosno promene Ustava u oblasti pravosuđa onako kako je to predložila ili po savetima Venecijanske komisije. Prema tome, to je naš izbor i ja taj izbor u potpunosti podržavam. Mislim da mi svi podržavamo da naše pravosuđe treba da bude nezavisno u smislu personalne nezavisnosti sudija, u smislu njihove stručnosti, dostojnosti, ne pristrasnosti i to je cilj. E, sada, u različitim okolnostima i različite okolnosti nameću različite puteve do cilja. Ne mogu se ista rešenja primeniti u Švedskoj i Srbiji ili nekoj zemlji zapadnog Balkana, jer prvo nije ista zatečena situacija, a drugo nisu iste socio-ekonomske i druge okolnosti koje uslovljavaju određene modalitete koji će se primeniti kako bi se došlo do cilja koji je proklamovan. Ono što mene zabrinjava samo u delu gde ćete imati pola visokog Saveta sudstva koje biraju same sudije je zatečeno stanje u pravosuđu, gde vi sada pitate koji će klan ili koji će lobi uspeti da nametne svojih pet kandidata, je činjenica da u pravosuđu postoje, kako sam maločas rekao, klanovske strukture i lobiji su počeli na partijskoj osnovi, a kasnije se verovatno to udruživanje i pregrupisavanje nastavilo na nekim drugim interesnim osnovama. U pravosuđu postoji dosta jak nepotizam, o tome se malo zna, ali ako malo bolje pogledate strukturu zaposlenih u nekim sudovima, videćete dva rođena brata na rukovodećim funkcijama u istom sudu, videćete muža i ženu, oca i sina, itd. što sve to govori o mogućim produktivnim magistralama, jer sve te veze koje postoje one mogu da budu potencijalne koruptivne magistrale, magistrale trgovine uticaja i uticaja na sudske odluke, što nije dobro. Znači, pred nama je, osim ustavnih amandmana koji će biti sigurno jako dobri i jako dobra polazna osnova za popravljanje stanja u pravosudnom i tužilačkom sistemu, sada zadatak da se sve to, praktično, realizuje na najbolji mogući način. Uz nezavisnost sudije ide i povećanje njegove disciplinske i svake druge odgovornosti i o tome se ranije malo vodilo računa. Moraju da se propišu modeli disciplinskih i drugih postupaka, pa čak i razrešenja sa mesta sudije. Moraju da se formiraju etička i druga tela i pri Visokom savetu sudstva i pri Visokom veću tužilaca, čini mi se da će se tako zvati organ. Prema tome, osim akcenta na nezavisnost, treba sada staviti akcenat i na odgovornost i na jasne kriterijume kako će to saradnici koji rade u sudovima i tužilaštvima postojati sada sudije i tužioci. Mi smo na prethodnoj sednici imali slučaj i ja podržavam odluku koju smo doneli, da smo jedan dobar deo predloga za izbor saradnika na sudsku funkciju po prvi put, znači one koji se prvi put biraju, odbacili i ja se sa tim slažem. Ja sam lično bio upoznat sa par slučajeva i lično sam se zalagao za odbacivanje tih predloga, ali ono što zabrinjava i što govori u kakvom smo mi stanju je to da su svi ti predlozi prošli svoja osnovna sudska veća u matičnom sudu, u nekom višem teritorijalnom sudu, jednoglasno su prošli na Visokom savetu sudstva. Mi smo dobili jako lepe i frizirane biografije iz kojih o kandidatu možete da saznate samo lepe stvari, nikako ono što opterećuje njegovu biografiju. Sreća je da su poslanici u svojim lokalnim samoupravama se obavestili i informisali o pojedinim kandidatima i da smo mi pod uticajem tih argumenata jedan deo tih predloga odbili. Sama ova činjenica da je sve to jednoglasno prošlo, a da smo mi sa punim pravom odbili i u tom smislu ja sam podržao sve ono što je predložila koleginica Jelena Žarić, govori da stanje nije tako sjajno i da je na nama veliki zadatak da te ustavne amandmane, koje ćemo jednog dana da usvojimo, da praktično implementiramo. Samo još dve stvari da kažem. Mene zabrinjava situacija da je u gradu Nišu u poslednjih desetak godina pokrenuto više sigurno od 20 slučajeva protiv ili bivših ili sadašnjih funkcionera, obično direktora javnih preduzeća, imali smo čak i gradskog većnika, i da nijedan od tih predmeta nije završen sa pozitivnim sudskim ishodom. Postavlja se pitanje šta rade tužioci? Šta rade tužioci? Da li oni rade? Da li oni obavljaju svoj posao znalački ili na koji način funkcionišu? Ako vi ne možete, ako niste sigurni da ćete ulaskom u slučaj dobiti slučaj zašto uopšte ulazite u neke slučajeve? Znate, vi ste ušli u 20 slučajeva i nijedan slučaj niste dobili, pri čemu za određene ljude u Nišu koji su pripadali nekoj bivšoj vlasti, nekom bivšem vremenu, potpuno sam siguran da je bilo brdo krivičnih dela koja su mogla da su dokažu i da budu pocesuirani i da ta dela dobiju sudski epilog, ali se tužilac ili neko uhvatio za nešto što je najtanje, najslabije i onda je to palo na sudu, onda je ovaj dobio papir da nije kriv i sada maše tim papirom – eto, SNS je mene pokušao da uhapsi, SNS je pokušao mene da optuži, a evo mene je sud oslobodio, ja kriv nisam, vidite, ja sam čovek potpuno ispravan i čist, a radi se o tome da se onaj koji njega, u stvari, procesuirao, uhvatio za najslabiju kariku u celom sistemu vršenja njegove vlasti. Stanje nam u Nišu u pravosuđu nije sjajno. Posebno imam primedbe na tužilački sektor i ja bih molio da ovo što mi ovde govorimo čuje neko i u Vladi, čuje neko i u ministarstvu, čuje neko i u Republičkom javnom tužilaštvu, jer ja sam o ovome govorio i pre dva meseca, ali to niko nije čuo. To čuju poslanici i čuju građani koji gledaju televiziju. Republički javni tužilac očigledno ništa nije čuo, jer se vrlo pozitivno izjasnila o nekim primedbama na rad višeg javnog tužioca u Nišu, za koju sam potpuno lično uveren da ne radi svoj posao kako treba. Nedavno se desio slučaj da je svedok pozvan da da izjavu u Više javno tužilaštvo. Njega je sačekao čovek na ulazu, odveo u sobu i naredio mu kakvu izjavu da da. Izjava je kasnije data policiji. Policija je prvo odbijala da uzme izjavu, a onda je uzela. Ja sam pogledao izjavu u policiji. Policija je bila dužna da na osnovu izjave zatraži snimak, jer se sve snima i da se vidi ko je od zaposlenih ili visoko postavljenih u tužilaštvu izvršio pritisak na svedoka. Policija nije poslala zahtev i, naravno, snimak se posle određenog vremena briše. Hoću da vam kažem da i naša tužilaštva i naši sudovi moraju da rade bolje. Sigurno je da rade bolje nego što su nekad radili, ali ima tu mnogo mesta za popravke i zato podržavam ove ustavne amandmane koji će doći na dnevni red, koliko god da ih neko kritikuje, zato što dolaze kao predlozi sa strane venecijanske komisije. Na kraju da pohvalim nešto što je prenela ruska Agencija TASS juče. Preneli su izjavu našeg predsednika, kako su oni to rekli, da je Srbija po prvi put napravili veliki ekonomski proboj, da će BDP do kraja 2021. godine porasti za 6%, da se to do sada nije desilo, da je prošle godine Srbija imala pad od 0,8% a Evropa u proseku 5%, da su prognoze MMF-a da će umesto rasta od 3,8% sledeće godine rast u Srbiji biti 4,54% i da će u januaru 2022. godine prosečna plata u Srbiji biti 600 evra. Naravno, dodali su i preneli su izjavu guvernera Narodne banke, koja kaže da su naše zlatne rezerve danas dva puta veće nego pre osam godina, rezerve u zlatu, i da iznose 14,4 milijardi evra u novčanoj vrednosti i da spoljni dug Srbije je krajem 2016. godine bio 72,1%, u prvom kvartalu 2021. godine 62,1%, da će ići do 60,3%, ali da će kasnije sigurno uslediti siguran pad spoljašnje zaduženosti zemlje, što su svakako dobre i vrlo važne vesti. Gospođi koja je na dnevnom redu želim srećan odlazak u penziju. Nadam se da nije jedna od onih koji će otvoriti advokatsku kancelariju i kasnije raditi posle odlaska u penziju. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, gospodin Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem. Osnov javljanja je replika, s obzirom na to da je pomenuta SPS. Tačno je da je SPS stranka sa najviše iskustva, mogu reći, uz dužno poštovanje ostalih političkih stranaka, na političkoj sceni Srbije, 31 godina poslovanja i političkog delovanja, relevantan politički činilac i verovatno stranka koja je bivala najduži vremenski period, kada je reč o odgovornosti u Srbiji, mi to ne sporimo, ali ne sporimo ni činjenicu da smo bili u različitim političkim pozicijama, ali to može samo stranka koja ima vitalnost i snagu. Međutim, ovde je izrečena jedna konstatacija, kada je reč o SPS, da je SPS postavljala sudije, da ih je vezala za advokatske kancelarije. Ne znam o kom vremenskom periodu se radi, da li se radi o periodu do 2000. godine, da li se radi o periodu posle 2000. godine, ali o kom god periodu da se radi i ko god ima bilo kakvu informaciju, SPS je institucija i ne stoji ni iza jednog pojedinca. To može biti pojedinačna odgovornost, nikako ne može biti odgovornost SPS. Znate, kada govorimo o vlasti, mi mnogo puta kažemo – nije naša najveća slava da nikada ne padnemo, već da kada padnemo znamo da ustanemo, da se uspravimo i da se podignemo. To je ono što je naš predsednik Ivica Dačić uradio 2000. godine. Godine 2000. je jako teško bilo biti socijalista, a mi smo i tada ostali relevantan politički činilac na političkoj sceni Srbije. Dakle, da, prihvatamo. Trideset i jedna godina, za tih 31 godinu bili smo u različitim političkim pozicijama. Da li bilo grešaka? Sigurno da jeste. Najveća greška je to što kada imate apsolutnu vlast u nekom vremenskom periodu, vi niste svesni da činite te greške, nego nakon toga, ali znate kako, iz prošlosti se izvlače pouke, afirmiše se ono što je dobro. Ono što SPS čini danas – gleda sadašnjost, zajedno sa svojim koalicionim partnerima i gradi temelje nove budućnosti, konkretno kada govorimo o pravosudnom sistemu. Ko god ima bilo kakav dokument, ko god ima bilo kakvo ime i prezime, Srbija je uređena pravna država, izvolite, institucije sistema neka rade svoj posao, SPS neće nikada stajati iza tih ljudi. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sledeći je po listi gospodin Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani koji ovo gledate, ukoliko gledate, postoji jedna narodna izreka iz Hercegovine, kaže – što stražnjici godi, obrazu ne smeta. Dakle, dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo o dopuni Administrativnog odbora, odnosno Odbora za administrativno-budžetska pitanja, mandatna itd. i ova izreka se odnosi na Vuka Jeremića i na rad Administrativnog odbora između 2012. i 2014. godine kada je dozvolio, što je bila i njihova nadležnost, Vuku potomku, tzv. Vuku potomku čuvenog Murat-age Pozderca, kada su mu dozvolili da može da obavlja, pored poslaničke dužnosti, tik posle obaveza koje je imao kao predsedavajući u Skupštini UN da ima pravo da vrši konsultantske usluge. Administrativni odbor je imao tu vrstu nadležnosti, ali Agencija za borbu protiv korupcije, bojim se, nije ispratila tu situaciju. Dakle, on je sklopio konsultantske ugovore sa „Čajna enerdži“ dvogodišnje i za svaku godinu dobio po 300.000 dolara. Te je poslove ugovorio u Njujorku, gde mu je država plaćala stan 15.000 evra, platu 10.000 evra, vozača 6.000 evra, preseljenje 218.000 evra. Tako da, država je imala samo prvih šest meseci 2,9 miliona evra troška oko predsedavanja Vuka Jeremića 67. sednici Generalne skupštine Ujedinjenih nacija. To što je on predsedavao nisu plaćale Ujedinjene nacije, nego naša država, koja je u tom trenutku imala prosečnu platu od 300 evra. Vuk Jeremić je pre toga za pet godina samo na letove, na avionske karte koje je nabavljao u firmi koja je bila vezana za člana njegove porodice, avionske karte je platio 3,6 miliona evra. Svakoga dana letovi Vuka Jeremića su koštali 2.000 evra ili 10 prosečnih penzija. Znači, ujutru kada ustanete, Vuk Jeremić je koštao samo na letovima 2.000 evra. Uzimao je apartmane koji su koštali 1.200 evra za noć, što znači šest penzija samo dok Vuk Jeremić prespava, jer nije želeo da spava u sobama, apartmanima jeftinijim, nego u apartmanima u kojima odsedaju šeici. Na takav način je i upoznao Patrika Hoa i svu onu ekipu i dok mu je država plaćala masne honorare, za njega, za sobaricu, za vozača, stan 15.000 evra, preseljenje od 218.000 evra, za to vreme on je pravio sebi konsultantske poslove koji su vredeli 300.000 evra. Nikada Poreska uprava nije proverila da li na tu zaradu, je li tako, gospodine Arsiću, Vuk Jeremić, Vuk potomak čuvenog Murat-age Pozderca, tu ne mislim ništa loše o Murat-agi Pozdercu. On, da je živ, mogao bi da da DNK, da vidimo da li je Jeremić sa njim u vezi, zato što je Murat-aga Pozderac vodio borbe protiv Austrougarske itd, on je bio na neki način neka vrsta rodoljuba. Ali Vuk Jeremić nije znao, njemu nije bila bitna ideja, ništa, njemu je bio bitan samo svoj novčanik. Pet hiljada evra je država platila to što je on sa članovima svoje porodice otišao da gleda teniski meč u Vimbldonu i tamo prespavao, to je našu državu koštalo 5.000 evra ili 250 penzija. I danas oni jurišaju na vlast, tako raspusni, tako bahati. Misle da dekretom, prvo da nas zaplaše, streljaće nas, ubiće nas, silovaće nas, ne znam šta nam više neće uraditi. Ja svakog dana dobijam po jednu prikrivenu ili slabo prikrivenu ili uopšte ne prikrivenu pretnju. Uopšte više ne marim za to, jer nema veće časti za jednog pokojnika, sve da izvrše svoju pretnju, nego da pogine, recimo, na pragu Skupštine, gde me ne mogu zaustaviti, jedino mitraljez da stave, da pogine boreći se za svoju državu, braneći se i braneći pravo države Srbije da postoji upravo od takvih koji očekuju da ih neko drugi dekretom dovede na vlast. Najbolje je to opisao onaj novinar Stupar. Treba, kaže, obići i ambasade Nemačke, treba obići ambasade Velike Britanije, SAD i reći – evo, mi hoćemo, hoću da budem predsednik, a vi mi to omogućite, čim dođem da budem predsednik ja ću iskontrolisati medije. Očigledno, a nas optužuju za to, da oni o nama misle po sebi i takvi kakvi jesu ponašaju se vrlo čudno. Izađu, demonstriraju, gledao sam ovde, zaštita životne sredine. Kaže – hoćemo fabrike, nećemo električnu energiju, hoćemo radna mesta, nećemo fabrike, hoćemo fabrike, ali nećemo električnu energiju, hoćemo električnu energiju u stanovima, ali nećemo jer se električna energija proizvodi u centralama. Mi hoćemo čistu energiju, hoćemo automobile, nećemo automobile, prljav je vazduh, zagađen je vazduh, ali hoćemo na protest da dođemo automobilima. Pa nećemo tim automobilima, hoćemo da dođemo, da nam kupite električne automobile. Hoćemo električne automobile, ali nećemo litijum. Hoćemo da se slikamo na tim protestima mobilnim telefonima, ali nećemo litijumske baterije. Više ne znam šta ti nesrećnici stvarno hoće, ali u poslednje vreme se pojavio, pošto je ovde i gospođa sudija, ide u penziju, nadam se da će jednog dana i Majić da ode u penziju. Ima izreka Konfučija - naneta nepravda ne znači ništa, ako je ne pamtiš. Mi treba da pamtimo Majića, kao najveću nepravdu. Najveću nepravdu žrtve usmrćene to ne mogu da pamte. Ponovo ću reći, na surov način je ubijeno 80 Srba, 34 je nestalo, a preko 150 je mučila Gnjilanska grupa, sistemom laganog uzimanja duše, ženama su sekli dojke i pekli na vatri, ljudima su razvijali lobanje. Sam svedok saradnik, albanskog porekla, šiptarskog, kako god hoćete, je svedočio da su se skidali kad su ulazili da kolju i ubijaju, zato što je toliko bilo krvi. Sudija Majić je napravio najveću nepravdu. Sudija Majić je oslobodio Gnjilansku grupu, koja je prethodno na Apelacionom sudu, koja je prethodno bila kažnjena sa 116 godina zatvora. Sudija Majić, na svojoj duši nosi duše ubijenih Srba, nosi patnje onih koji su mučeni, pa preživeli, pa i danas imaju posledice. Sudija Majić je bruka i sramota. On se pridružio onom Stuparu, kao da je jedan od drugog prepisuju. On ide po ambasadama, on se nudi da bude predsednik, ako me izaberete, ja ću šta, ugušiću medije, itd. On se bavi politikom, a za sudiju je to zabranjeno. On se bavi našim poslom. On je nedavno, a ona njegova organizacija CEPRIS, je parapolitička organizacija, kad pogledate njegov sajt, ono je stranka, neregistrovana stranka, koja se finansira, ne znam odakle. Koja dođe i kaže – bahatost u Narodnoj skupštini, narodni poslanik je predložio zakon, koji je u skladu sa evropskim pravilima, između ostalog, što je ovlašćenje narodnih poslanika. Ne možemo mi da radimo tuđe poslove, kao on. On smatra, da ukoliko mi radimo svoje poslove, da je to bahatost, a kad on radi naše poslove, kad on radi poslove političara, to je za njega sasvim normalno. Dok imamo sudije poput Majića, pravda neće biti dostupna, ni pravda ni pravo, neće biti dostupno građanima Republike Srbije, a takvih sudija ima puno. Da vas upozorim pred promenu Ustava, pred tu raspravu, da mi moramo pažljivo da radimo. Ja ću da razmišljam, i ukoliko je stav većine da se Ustav menja zbog poglavlja itd, ako je to neka naša obaveza, ja ću verovatno glasati za to, ali vam moram reći da se ne slažem sa tim da im dopustimo preteranu slobodu. Zamislite koliko ima Majića. Pazite, u toj njegovoj parapolitičkoj stranci CEPRIS-u, kao Centar za pravosudna istraživanja itd, imate zajedno tužioce, advokate i sudije. Često iz istog predmeta, Beljanski, i ne znam ko je sve tu bio zajedno, advokat, sudija, i tužioc, sada zamislite kakvu presudu po nekom predmetu, koji zajedničko vode, brane i sude, kakvu presudu oni mogu doneti. Kažu, obični ovi moji seljaci, kažu da koliko novca staviš na tas pravde, toliko prevagne. Oni po selima kažu da se neke presude protiv njih naručuju kao pljeskavice. Ima moćnih advokata koji novac pozajmljuju sudijama uz kamatu, a onda se sve to vraća, u presudama. Takvih advokata, takvih sudija ima. Dobro razmislite, da li ćemo posle reforme, još jedne, a ono je bila deforma, da li ćemo posle ustavnih promena možda dobiti STR? Da li ćemo dobiti zbir samostalnih trgovinskih radnji umesto sudova. Da vas pitam, da li će onda sudija Majić imati ceo jedan tržni centar i da li će taj tržni centar kontrolisati stranci preko Majića, da li će taj tržni centra kontrolisati Amerikanci, ili će to kontrolisati građani Srbije? Uglavnom, bilo kako bilo, mi ne treba da gledamo na ove nesretnike, koji otprilike, misle da plemenite ljude kao što smo mi, zanima pravda i zanima dizanje države, a njih zanima samo novac. Zbog novca oni idu na vlast, ne samo zbog vlasti, a mi u vlast idemo da bi dizali državu, da bi dizali našu ekonomiju. Snažno podržavam to što želimo opremom, bolnicama, vakcinama, da steknemo zdravstveni suverenitet i da budemo suvereni na ovoj teritoriji Balkana, da svi po malo zavise od nas. To je po malo i politička prilika. Takođe, se kao poljoprivrednik, i kao neko ko je osnovao Narodnu seljačku stranku, moju stranku 1990. godine, koalicije sam menjao, ali stranku ne, u njoj sam zbog sela, zbog poljoprivrede, tamo sam odrastao. Ja se zalažem za prehrambenu sigurnost. Ima izreka, čiju hranu jedeš, njegove pesme pevaš. Mi moramo ovde u regionu da budemo vodeći proizvođači hrane, da snabdevamo sve druge koji nemaju dovoljno hrane, a mi ćemo imati viškove i to je takođe nova politička prilika koju treba da iskoristimo. Mi našu zemlju treba izgrađujemo, ne da vladamo, već kroz vladanje da izgrađujemo našu zemlju, da po kvalitetu života svojih građana bude prva u regionu, a uskoro da prestigne najmanje deset država EU. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, Dejan Kesar.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, pred nama je danas Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Lazarevcu na lični zahtev i to usled navršenja radnog veka. Članom 74. stav 1. Zakona o sudijama utvrđeno je da funkcija sudije prestaje, između ostalog i na lični zahtev. Zaista smatram a u ovom Predlogu odluke nema ništa sporno i ja ću ovaj Predlog odluke, zajedno sa mojim kolegama iz poslaničke grupe podržati u danu za glasanje. Moram takođe i da istaknem da nisu svim sudijama na ovakav način prestajale sudijske funkcije. Eklatantan primer prestanka sudijske funkcije protivno zakonu i Ustavu imamo u 2010. godini kada se sprovela jedna od najdiskutabilnijih reformi pravosuđa nakon čega je 900 sudija u jednom danu ostalo na ulici. Da bismo shvatili značaj, odnosno katastrofu te reforme moramo da pođemo od Ustava kao najvišeg pravnog akta. Mi moramo da shvatimo je Ustavom definisana trodelna podela vlasti, odnosno vodoravna podela vlasti koja uključuje zakonodavnu, izvršnu i sudsku vlast. Dok je zakonodavna ovlašćena da donosi zakonske i podzakonske akte, izvršna da te zakone sprovodi, sudska vlast je upravo treća grana vlasti koja ima izuzetno značajnu ulogu u celokupnom društvu, a to je da se sva prava i sloboda građana zaštite od narušavanja vlasti, a što je još značajnije jeste da samo pravosuđe i nosioci pravosudnih funkcija u potpunosti budu nezavisni. Nezavisno pravosuđe jeste jasna slika jednog demokratskog uređenog društva. Isto tako, je vrlo opasno kada neko pokuša da treću granu vlasti istrgne iz domena nezavisnosti i podvede pod direktan politički uticaj. Direktan politički uticaj na pravosuđe smo upravo imali 2010. godine. Tadašnji ljudi koji su sedeli u vrhu DS pod izgovorom reforme i unapređenja pravosuđa sproveli su najsramniju reformu pravosuđa u modernoj istoriji u Srbiji. U jednom danu niste samo lustrirali sudije, lustrirali ste i tužioce, a lustrirali ste i njihove porodice. Taj dan kada je objavljena odluka Ministarstva pravde o opštem izboru sudija je proizveo nesagledive posledice, kako po unutrašnje funkcionisanje pravosuđa, tako i po ugled Republike Srbije u svim evropskim institucijama koje prate napredak Srbije i napredak pravosuđa u Srbiji. U jednom danu mi smo za celokupnu javnost doživeli jednu veliku sramotu. U novembru mesecu 2009. godine tadašnje Ministarstvo pravde, naravno, po nalogu tadašnje DS raspisuje opšti izbor za izbor sudija za novoformirane osnovne, više apelacione i Vrhovni kasacioni sud. Oni raspisuju taj izbor koji u tom trenutku niti je potreban, niti je u skladu sa zakonom i Ustavom, izbor nakon koga, opet moram da napomenem, i svaku sednicu kada budemo govorili o pravosuđu ja ću to napominjati, da je 850 sudija ostalo bez posla. Tih 850 sudija je dovodilo u pitanje materijalnu egzistenciju svojih porodica. Oni su razmišljali kako će da prehrane svoje porodice u narednom periodu zato što je neko u tadašnjem vrhu DS u tadašnjem vrhu Visokog saveta sudstva odlučio da je taj sudija nedostojan. Kada pročitate, odnosno kada uzmete srpski rečnik i kada izvedete sinonime za reč „nedostojan“, možete naći određena objašnjenja, a to može značiti – neprikladan, neodgovarajući, nepodesan, itd. Kada ja čitam ove sinonime, nalazim razloge zašto te sudije i tužioci nisu izabrani - nisu bili podesni za DS, nisu imali člansku kartu DS, nisu imali nikoga u vrhu DS da pozovu telefonom i da kažu – znate, mi se ne slažemo sa politikom DS ali radimo svoj posao u skladu sa Ustavom i zakonom. To im je bila jedina mana. Dakle, 850 sudija ostaje na ulici, oni su proglašeni da su nedostojni i ne postoji termin koji će na jači način da zgazi sve ono što su te sudije radile u prethodnih 20 godina. Ja ću vam napomenuti da postoje u sudovima i parnična i krivična i vanparnična odeljenja i ista je težina sudijskog posla ukoliko vi odlučite u nekom parničnom sporu a možda je veća težina, izvinjavam se sudijama iz parničnih odeljenja, ukoliko neki sudija donese presudu i nekoga osudi na 20 godina zatvora. Znate, taj sudija tu presudu nosi kući. Nije lako da se izdrži ni godina, ni 20 godina zatvora. I onda te ljude koji su tokom karijere izrekli možda i hiljadu i dve hiljade godina zatvora vi oglasite da su nedostojni. Te 2009. i 2010. godine ljudima koji su sedeli u DS je bilo malo da imaju većinu u ovom domu Narodne skupštine. Bilo im je malo da imaju većinu u Vladi Republike Srbije, pa su onda želeli da se u tom trenutku potpune osionosti presude donose u ime DS, ali da većinu sudija oni postave na te pozicije. I to su radili zato što su negde 2010. godine videli da gube političku podršku u narodu. Znate, kada vidite da gubite političku podršku, kada vidite da nemate da predložite ni jedan politički program koji će Srbiju voditi napred, vi idete ka tome da kreirate pravosuđe po svojoj meri. Ja bih se složio da je neko reformisao pravosuđe, da je rekao – hajte da unapredimo sudsku mrežu, hajte da unapredimo program rešavanja starih predmeta. Ali, jedina mera za tu reformu jesu bili politički i lični interesi DS. Mi moramo da kažemo vrlo otvoreno – Boris Tadić, koji se nalazio na čelu DS, je želeo da ovu reformu pravosuđa iskoristi da bi ojačao poziciju DS pred same izbore. Plašili su se oni mnogo i tada, a plaše se i danas. I trebalo im je vreme da naprave pravosuđe po svojoj meri da bi se odbacivale krivične prijave i da bi se obustavljale istrage. Znate, „sprovesti reformu“ u njihovom rečniku nije bio sinonim za unapređenje ili stvaranje boljeg mesta za život. On je bio sinonim da nešto što je dobro uništite. Setite se svih onih reformi u oblasti privrede nakon kojih je 500 hiljada naših sugrađana ostalo bez posla. Setite se reforme u zdravstvu kada smo 2010, 2011. i 2012. godine bili na poslednjem mestu u Evropi po pružanju zdravstvene zaštite. Godine 2021. mi smo prva zemlja u Evropi koja može svojim građanima da ponudi četiri vrste vakcine. U tom trenutku niko nije mislio na sudije, na tužioce, na njihovo zdravstveno stanje, na njihovu egzistenciju. Čitajući određene opskurne portale, koji naravno pripadaju i Draganu Đilasu i svim ostalima koji sede u tzv. opoziciji, ja nađem jedan intervju bivše predsednice Vrhovnog kasacionog suda i gospođe koja je na pravnom fakultetu ispitivala pravosudni ispit i to oblast građanske materije, a biće značajno zato što ću u narednih nekoliko minuta objasniti, da na jednom portalu kaže, a to je gospođa Vida Petrović Škero, da nema nezavisnog sudstva. U tom svom prvom delu intervjua ona navede ovako, citiram: „Kada imate situaciju da je narodni poslanik i predsednik Odbora za pravosuđe istovremeno član Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca koji učestvuje u izborima sudija i tužilaca i uz to i advokat i kad zastupa jednog od okrivljenih u najvećoj aferi, postavlja se pitanje da li će građani smatrati da je sudija u pomenutom postupku presudu doneo jer zaista tako misli?“ Znate, kada vi čitate ovu izjavu Vide Petrović Škero, ukoliko se ne bavite oblašću pravosuđa, vi to možete jednim delom da prihvatite. Ali, ja to ne mogu da prihvatim i nadam se da moje kolege iz poslaničke grupe SNS to ne mogu da prihvate. Znate zašto? Prvi saziv Visokog saveta sudstva, koji je direktno odlučivao o izboru sudija, u tom istom prvom sazivu VSS, je sedeo gospodin Boško Ristić, advokat iz Niša. Gle čuda, 2009. godine istovremeno predsednik Odbora za pravosuđe, državnu i lokalnu samoupravu. I vi dan danas prozivate gospodina Đukanovića, zato što je istovremeno narodni poslanik, predsednik Odbora i član VSS. Pa gde je razlika 2009. godina i 2021. godina? Nema je nigde. On obavlja istu funkciju koja mu je data u skladu sa Ustavom i zakonom, kao i Bošku Ristiću. Istovremeno, član prvog saziva VSS je Dejan Ćirić, isto advokat iz Niša, i kako to da u ovom intervjuu niste rekli da su Boško Ristić i Dejan Ćirić, odgovorni da je 900 sudija ostalo na ulici. Šta znači kada kažete najveća afera? Kako to da Vida Petrović Škero, ne govori o aferi Mosta na Adi, ne govori o aferi Multikom grupe, ne govori o desetina drugih afera o izveštaju Verice Barać? Šta znači afera? Da li je to ona afera, koju je Prvi osnovni sud doneo odluku da je Miki Aleksić, dužan da isplati 300hiljada dinara, zato što u tom postupku nije utvrđeno da je Andrej Vučić, kontaktirao sa bilo kim ko se navodi u aferi Jovanjica. Kakve su to afere? Afere, koje nemaju sudski epilog. Vi pokušavate bilo kog člana, porodice Vučić, da vežete za određenu aferu i to vam ne uspeva, ne uspeva ni 2012, 2013, 2014. i 2015. godine, i onda idete u dubinu, da počnete da vezujete članove porodice, za određene kriminalne stvari. A za vas ljudi iz DS, iz opozicije, za vas presude postoje već. Već su određeni postupci i pravosnažno okončani, a ovde nijedan postupak nije okončan, i vi napadate sina Aleksandra Vučića, Danila Vučića da se ne znam šta, sastaje sa nekim članovima navijačkih grupa, itd. Ni za to nemate dokaz. I nijedan državni organ neće da postupi po tim navodima i da kaže, ljudi, šta radite, zašto napadate porodicu Aleksandra Vučića, vezujete sve njih za određene afere. Znate, da ja sada počnem da pričam o svim njihovim aferama, ne bi mi trebalo 20 minuta koliko imam po Poslovniku, nego bi mi trebalo 100, 200 minuta. Isto, hoću da kažem da je Vida Petrović Škero, kao predsednica Vrhovnog Kasacionog suda morala da zna da jedan čovek, u ovom slučaju gospodin Đukanović, ne bira samo on sudije i tužioce. Visoki Savet sudstva ima 10 članova i donosi se većinom glasova. Znači, ne može on direktno da utiče, ali … vraćam se u 2009. godinu, Boško Ristić je direktno uticao da se izaberu ljudi iz Niša koji su bili bliski Demokratskoj stranci. Znate šta, iako smo mi doživeli katastrofu na unutrašnjem planu mnogo je gore ono što je preživela Republika Srbija u međunarodnim institucijama. Želim da pročitam da je tadašnja Evropska komisija, kao i Venecijanska komisija za sve vreme pripremanja i nakon sprovedenog reizbora upućivala na različite nepravilnosti. I 2009. godine u svom Izveštaju je navela da reforma koja je u toku i njena, donekle ishitrena primena predstavlja veliki rizik po nezavisnost i kredibilitet. Ne moramo mi ništa više ovde da govorimo, jer mi stalno govorimo o nepravilnostima. Jedanaest godina kasnije niko iz Visokog Saveta i Ministarstva pravosuđa nije izašao u javnost i da kaže – ljudi postoje odluke, vraćeno je 800 sudija, vraćeno je 700 tužilaca. Mi smo pogrešili, dajte da snosimo odgovornost. Nećemo mi to verovatno, nikada dočekati od njih, jer oni su naviknuti da za svoje postupke ne odgovaraju. Istovremeno, kao što su moje kolege rekle, reforma pravosuđa nas je koštala 11 milijardi dinara, ali tih 11 milijardi dinara nije uloženo u rekonstrukciju Palate pravde i opšte zgrade sudova u Kragujevcu i Kruševcu, kao što je to danas slučaj, nego na isplaćene zarade, naknade za materijalnu i nematerijalnu štetu i tako dalje. Da bih ostavio dovoljno vremena mojim kolegama da uzmu učešće u raspravi ja želim da kažem da o zakonima i zakonskim aktima koje donosimo u Skupštini možemo da raspravljamo. O odlukama izvršne vlasti možemo, naravno, da debatujemo, što mi svaki dan radimo, ali kada je u pitanju pravosuđe tu nismo i nećemo da zalazimo zato što je za nas najbitnije da treća grana vlasti ne trpi pritiske bilo koje vrste i da ostane nepostojana na svom putu i ciljevima. Zato na kraju želim da kažem da ću u Danu za glasanju podržati sve predložene odluke. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što započnem svoje izlaganje samo bih hteo da dopunim kolegu Marijana Rističevića kada je pričao o bivšem režimu, kada oni nešto vole i ne vole. Kolega Rističeviću, zaboravili ste da kažete da bivši režim i Dragan Đilas vole novac, ali ne vole da rade i vole da troše novac, naravno i da je to moguće oni su svojim primerom to i dokazali. E, sada, to što smo mi bili jedno desetak puta siromašniji kada su oni postojali tačno 10.000 puta bogatiji, to je već drugi problem i o tome ne vredi raspravljati. Nije ovo za 10.000 puta bogatiji, metafora, nego istina, jer samo ona sredstva koja su pronađena na tajnim Đilasovim računima pokazuju da se on za vreme svoje vlasti obogatio tačno hiljadu puta. Otprilike, još toliko novca je sakriveno, 10 puta je toliko novca sakriveno na još neotkrivenim računima imovini koja se vodi na njega ili na njegove bliske rođake ili već u nekim raznim sumnjivim investicionim fondovima. Kada god se spomene izbor funkcije pravosuđa ili neki zakon iz oblasti pravosuđa uvek se otvara jedna jako osetljiva tema, a to je da nosioci pravosudnih funkcija treba da budu samostalni i nezavisni u svom radu i da donose presude u skladu sa zakonom i Ustavom ove zemlje, u najboljoj meri i znanju. Tako da sada neću da govorim o jednom jako lošem političaru koji iz oblasti pravosuđa Majiću, još lošijem pesniku ili piscu, najlošiji je kao sudija u sve te tri discipline, za ovu prvu i drugu nama nikakve štete. Znate, napišete nešto što niko neće da pročita kada je u pitanju pisanje knjiga i pesmica, izađete na izbore koje izgubite, ni tu nema štete, ali je jako velika šteta kad je loš sudija zato što kao posledicu imamo da su oni kriminalci na slobodi, a da žrtve njihovih krivičnih dela ponovo budu kažnjene i nad njima ponovljena jedna vrsta nasilja. Međutim, danas u Srbiji u javnom mnjenju koje pokušava bivši režim da kreira presude ne donose samo sudovi i ne presuđuju samo sudovi, već bivši režim preko svojih portala, svojih sredstava informisanja, jako vešto krijući vlasničke odnose i izvore odakle finansiraju sve te portale. Između ostalog, presuđuju već bez suđenja da je predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić diktator, evo to je već danas izašlo u nekom nedeljniku i da promena vlasti u Srbiji ne može biti na mirnim demokratskim izborima, već isključivo nasiljem, prevratom zato što su građani Srbije koji izlaza na izbore, jel' te, glupi, neznalice i ne znaju da glasaju za koga bi trebalo da glasaju, za njih, za tu intelektualnu elitu, a ne za Aleksandra Vučića, pa eto, treba nasiljem da bude promenjena vlast i to pročitate kada je predsednik Srbije Aleksandar Vučić u jednom nedeljniku i onda postavljam pitanje – kakva je to diktatura? Presude se donose i za članove porodice da se bave kriminalom, pre svega brat predsednika, da se bavi kriminalom njegov rođeni otac, da se bave kriminalom njegov najstariji sin, pa presude donose čak da se i najmlađi sin bavi kriminalom, koji još nije pošao u školu i to sve u doba diktature. To sve možete da pročitate sa njihovih portala. Presuđuju nam da ne znamo da vakcinišemo građane, iako je Srbija jedna od najuspešnijih zemalja na svetu po tom pitanju i jedina zemlja gde građani mogu da biraju čak četiri vakcine sa više strana sveta. Optužuju nas i presuđuju nam da kažnjavamo građane koji ne mogu da dobiju 3.000 dinara zato što zbog svog zdravstvenog stanja ne mogu da prime vakcinu. Taj deo je tačan, ali ako se mi koji možemo vakcinišemo oni neće dobiti koronu, a po pravilu je da ljudi koji ne mogu da prime vakcinu imaju teže oblike korone sa jako rizičnim ishodom po tom pitanju. Presuđuju nam da ne znamo da upravljamo javnim finansijama i računaju, i Danica Popović, Pavle Petrović i Šoškić bivši guverner koliko će to novca građani Srbije dobiti od onih 30 plus 30 evra, a koliko će oni kroz poreze morati to da vrate. Samo mi nijednom ni Danica Popović, ni Pavle Petrović, ni Šoškić nisu izračunali koliko su to građani Srbije platili da Đilas bude tačno 10.000 puta bogatiji. Koliko su platili za samo jedan kredit iz 2011. godine, koji je sa kamatom od 7,5% u vrednosti 700 miliona evra, koji ćemo ove godine da vratimo zato što je preskup? Koliko je tu, deda Pavle, para potrošeno da bi tih istih 700 miliona evra jurcali po svetskim destinacijama ofšor zona rajskim ostrvima, Devičanskim i svim ostalim? Kako to može jedan bivši guverner da tvrdi, kome su ukrali milijardu evra, a on falsifikovao nalaz Narodne banke o izvršenoj reviziji poslovanja tih banaka? Kolika je kamata na to, Šoškuću? Kolika je kamata, gospođo Popović, zato što su po vašem programu, Topčider radio punom parom od 2008. do 2012. godine, da bi se nadoknadio manjak para u budžetu, a pri tom napravili inflaciju, napravili denominaciju dinara? Koliko košta što su od vas pobegli vaši prijateljski investitori, kao što je bio „US stil“, koji je glavom bez obzira pobegao iz Srbije 2011. godine? To ne pričaju i ne računaju ni Pavle Petrović, ni Šoškić, ni Danica Popović. Oni računaju koliko će građani morati da vrate zbog nečega što su oni dobili. Još kažu - podignite taj novac, pa dajte narodnim kuhinjama. Pa neka Đilas uzme novac koji je pokrao da vrati državi i narodnim kuhinjama. Neka se odreknu basnoslovnih plata koje primaju i Šoškić i Popović i Pavle, neka daju narodnim kuhinjama, i onaj nesrećni Ćulibrk, koji ne zna da računa. O tome ćute, ali presude donese, a nisu ni sudije. Presuđuju nam da smo izdali Kosovo i priznali kosovsku nezavisnost, oni mangupi koji su postavili 2010. i 2011. godine granice na Jarinju i Brnjaku u istoj zemlji između istog naroda. Oni nama presuđuju da smo mi izdali Kosovo. Izdavali su ga gde god su mogli, gde god su stigli, samo da bi opstali na vlasti i samo da bi još više opljačkali Srbiju. Presuđuju nam da unižavamo sudije i tužioce, oni koji su na nezakonit, neustavan način birali prvog sudiju Srbije, Natu Mesarević i nisu je izabrali ni u skladu sa Ustavom, ni u skladu sa zakonom. Bila ima je jedini kandidat. Nije bilo opšte sednice Vrhovnog kasacionog suda, a to je bila ustavna obaveza. A, sudije su u toj reformi postavljali za kafanskim stolom, na kariranom stolnjaku. Sede advokati, između sebe, bliski DS i pišu imena ko će proći i ko neće. I onda smo mi ti koji unižavamo dostojanstvo sudova i nezavisnost sudova i tužilaca. Ovo što pričam je sve istina. Da bude još tragičnije, pošto se nazire kraj ekonomskoj krizi, zdravstvenoj krizi i pošto među građanima Srbije postoji opravdan razlog za optimizam, pokušavaju nas i naš optimizam da izjednače sa optimizmom koji je imao bivši režim u periodu od 2009. do 2012. godine i da kažu da je naš optimizam lažni zato što su i Šoškić i svi ostali obećavali, Mirko Cvetković, da je Srbija izašla statistički iz krize, ali građani to još ne mogu da osete. To su njegove reči. Naš optimizam nije lažni, zato što dinar nije izgubio polovinu svoje vrednosti kao za vreme njihove vlasti, zato što imamo rast bruto proizvoda, zato što nijedan ozbiljniji investitor nije napustio Srbiju, kao što je „US stil“ bežao od njih, zato što nema desetina i stotina hiljada izgubljenih radnih mesta. Naš optimizam nije lažni. Njihov optimizam da mogu da sruše Vučića i na izborima i nasilnim putem je samo njihova utopija. I nisam im ja kriv što na izborima ostvaruju taman onoliki rezultat koliki im je bio i rast bruto proizvoda za vreme njihove vlasti, 1%, 2%.
Zahvaljujem. Pre svega da vas obavestim da je preostalo vreme poslaničke grupe 32 minuta. Sledeći na listi je narodni poslanik Vuk Mirčetić. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, ja ću iskoristiti svoje pravo da u plenumu pričam o nosiocima sudske vlasti i o sudstvu. Podsetiću da Ustav Republike Srbije predviđa tri grane vlasti i to su zakonodavna izvršna i sudska. Odnos sve tri grane vlasti se, kao što znamo, zasniva na međusobnoj ravnoteži i kontroli. I svaka od tri grane vlasti treba da bude nezavisna jedna od druge. Ovo je veoma važna tema, jer kao jedna od tri grane vlasti, sudstvo jeste izuzetno važno za građane Republike Srbije i građani Republike Srbije se s jednim velikim pravom pitaju da li će i kada će pronaći pravdu na sudu. Zašto je danas toliko nepoverenje u sudstvo? Radi svih onih koji prate ovaj prenos i generalno radi podsećanja, ja ću podsetiti na tu 2009. godinu, kada je prethodni režim pokušao, odnosno sproveo, započeo sprovođenje reforme sudstva. I ta reforma sudstva je građane Republike Srbije koštala 44,7 miliona evra, a 850 sudija je ostalo bez posla. To nepoverenje u sudstvo, kao što svi vrlo dobro znamo i osećamo, oseća se i danas. Međutim, kada pričamo o sudijama, važno je napomenuti da nosioci funkcija u pravosuđu moraju da budu, s jedne strane, kompetentni, s druge strane, da moraju da poseduju visok nivo znanja i veština, kao i moralne kvalitete koji ih kvalifikuju da te funkcije obavljaju. Mi danas ovde pričamo, diskutujemo o sudiji, odnosno predsedniku Prekršajnog suda u Lazarevcu. Ona se penzionisala. Ja joj u svoje lično ime i u ime svih nas želim puno sreće i da uživa u penziji. Ono što je dobro je što mi ovde danas pričamo i o izboru novih sudija i o sudijama koji više neće vršiti tu funkciju. A ono što nije dobro jeste da se u prethodnom periodu to radilo na sednicama pojedinih stranačkih organizacija. Ja ću podsetiti na činjenicu da je npr. opštinski odbor DS Vlasotince na sednici opštinskog odbora diskutovao o tome da li se pojedini predlozi za sudije, da li su bliski DS, da li nisu bliski i samim tim, da li su kompetentni da obavljaju kasnije, odnosno da budu izabrani za sudije. Ovo što govorim nije nikakva izmišljotina. Naime, Društvo sudija Srbije je pisalo dnevnom listu „Politika“ da su došli u posed odluke opštinskog odbora DS Vlasotince, u kojoj piše koga predlažu za sudijske funkcije i daju svoje mišljenje za svakog sudiju pojedinačno. Da sve bude još nelogičnije, ova stranačka odluka je bila overena i pečatom DS opštinskog odbora Vlasotince, ali i pečatom opštine Vlasotince. Dakle, vidimo da je DS u ovom periodu poistovećivala i stranku i opštinu. Za razliku od tog period, kao što smo rekli, mi danas ovde diskutujemo, dakle, u plenumu Narodne skupštine Republike Srbije, diskutujemo o sudijama. Danas se, kao što znamo, strateški vodi računa da se obezbedi kvalitetno sudstvo kakvo građani Republike Srbije razumeju. I za narod Republike Srbije je važno napomenuti da je u prethodno periodu mnogo urađeno i na poboljšanju smeštajnih i materijalno-tehničkih uslova rada svih pravosudnih organa. Preduslov za pravednu i pravičnu Srbiju je sve ovo što sam naveo i kao što sam naveo, mnogo toga se uradilo u prethodnom periodu kako bi se ostvarili ti preduslovi za postojanje, ali i unapređenje i pravedne i pravične Srbije. Zbog građana Republike Srbije, ja ću podsetiti, takođe, da je Vlada Republike Srbije usvojila revidirani Akcioni plan za Poglavlje 23 u procesu pristupanja EU, kao i da je doneta Strategija razvoja pravosuđa za period od 2020. do 2025. godine. Razvoj pravosuđa je strategijom definisan kao jedan od ključnih strateških prioriteta Republike Srbije kako bi se obezbedila vladavina prava i povećala pravna sigurnost. Samo ću kratko pročitati pet izdvojenih prioriteta iz Strategije razvoja pravosuđa, kako bi građani Republike Srbije videli kako se strateški radi na obezbeđivanju prioriteta, dakle, jačanje nezavisnosti sudstva i samostalnosti tužilaštva. Dva, dalje jačanje integriteta nosilaca pravosudnih funkcija, dalje podizanje kvaliteta pravosudnog sistema, jačanjem stručnosti, osposobljenosti nosilaca funkcija i drugih zaposlenih u pravosuđu, podizanje nivoa efikasnosti pravosudnog sistema i podizanje stepena poverenja javnosti u rad pravosuđa kroz dostupnost i transparentnost rada institucija. I, evo, vidimo da, sa jedne strane, imamo jednu politiku mira, stabilnosti, napretka koju zastupaju i predsednik Aleksandar Vučić i SNS i vidimo da se strateški radi na obezbeđivanju poslovnog okruženja u kom Republika Srbija može lakše da napreduje. S druge strane, ponovo postoje različita dešavanja koja uznemiravaju narod, a pojedinci kažu za njih da smo mi ipak nekako navikli na njih. Ponovo imamo pretnje koje su upućene članovima SNS i njihovi porodicama, ponovo se crtaju mete Danilu Vučiću, Aleksandru Vučiću, porodici Vučić, ali i članu predsedništva SNS dr Vladimiru Orliću se preti smrću. Ne smemo da kažemo da smo mi navikli na ovakve stvari, jer je dovoljno da se samo jednom ovakva pretnja realizuje i da ona više ne bude samo pretnja. Međutim, ono što mene ohrabruje jeste činjenica da je juče ovde u plenumu ministar Maja Popović odmah odreagovala čim je poslanik Aleksandar Mirković izneo svoje saznanje o pretnjama koje su upućene dr Vladimiru Orliću i rekla da ima elemenata krivičnog dela. Ovakav savestan i odgovoran stav ministra pravde uliva sigurnost da će i sudovi i tužilaštvo ponovo raditi u ime naroda. Danas ponovo ovde pred svima vama apelujem i na tužilaštvo i na sudstvo da rade svoj posao i po savesti i po sili zakona i u ime naroda, da rade u interesu građana Republike Srbije i da im svaki građanin Republike Srbije bude jednak. Podsetiću i da primena podela vlasti o kojoj sam već pričao podrazumeva i postojanje nezavisnog, nepristrasnog, odgovornog, stručnog i efikasnog pravosuđa. Zato u danu za glasanje podržaću sve predloge o kojima smo ovih dana diskutovali i, ono što je jako važno, iskazujem punu podršku i predsedniku Aleksandru Vučiću i porodici Vučić i dr Vladimiru Orliću i svim članovima SNS koji su zbog svog političkog opredeljenja i zbog svog političkog aktivizma mete pretnji i mete uvreda, ali ono što jako, doduše, daleko, daleko gore od tih pretnji i nadamo se da se te pretnje neće obistiniti. Ja vam zahvaljujem i u danu za glasanje podržaću sve predloge. Hvala.
Zahvaljujem. Pre nego što prozovem sledećeg na listi, samo da još jednom podsetim da je preostalo vreme 24 minuta. Sledeći na listi je prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, biće dovoljno vremena. Uvaženi narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, mi danas govorimo o sudovima i tužilaštvu. Ovih dana smo vrlo često imali tu temu na dnevnom redu i iskazali smo svoje stavove. Dozvolite ipak da nekoliko rečenica kažem i da uporedim sudstvo do 2012. godine i sudstvo od 2012. do danas. U dve, tri rečenice da kažem - do 2012. godine ljuljalo se kao zgrada sklona padu, bili smo zadnji, poslednji u Evropi. Od 2012. godine smo krenuli napred od ničega i doveli smo ga na zavidan nivo. Da li je on super? Pa, naravno da nije. Proteći će mnogo vode Dunavom dok sudstvo bude onakvo kako bi mi želeli iz prostog razloga što su bivše vlasti poterale, u navodnike ovo poterale, 837 sudija i 200 zamenika tužioca i obično dovodili ljude koji nisu kompetentni za obavljanje funkcije sudova. Ja molim sudije da obrate pažnju na ovo što ću sad da kažem. Da li ima možda elemenata krivičnog dela za ovo što ću sada da kažem? Ovih dana, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, iz dana u dan, iz časa u čas, deo opozicije, pod kontrolom Dragana Đilasa, i dalje medijski satanizuje predsednika Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića, i ne samo njega i njegovu porodicu i državu Srbiju i većinu građana Republike Srbije i, gle čuda, antifašizam. Svojim izmišljotinama sa dna kace prevršili su svaku meru. Poštovani tužioci, imali elemenata krivičnog dela kada se neko poziva na ubistvo? Naravno da ima, ali nema ako se radi o predsedniku Vučiću i njegovoj porodici, dr Orliću i drugim pripadnicima SNS. Najveću zamerku, poštovani građani, obratite pažnju na ime predsednika Vučića je to što je Vlada Republike Srbije obeležila Dan pobede nad fašizmom. Zamislite, i dodelila orden Karađorđeve zvezde prvog stepena velikom nobelovcu Austrijancu, austrijskom književniku, a našem slavnom Peteru Handkeu samo zato što je veliki nobelovac Handke bio protiv ničim izazvanog bombardovanja naše zemlje i građana Republike Srbije. Da li možete to zamisliti, poštovani građani Republike Srbije, poštovani borci učesnici ratova od balkanskih do današnjih dana? Jedna od njih koji prozivaju predsednika Republike, Vladu Republike Srbije, sve poslanike i SNS jeste i osnivač Fondacije za humanitarno pravo Nataša Kandić. Uvaženi građani Republike Srbije, Kandić je kazala, citiram: „Predsednik Srbije je dodelom ordena Karađorđeve zvezde austrijskom piscu Handkeu započeo rat protiv civilizovanog sveta, suseda i svakog od nas u Srbiji koji nosimo sramotu počinjenog genocida i masovnih zločina srpskih snaga u ratu 90-ih“, završen citat. Da li možete, poštovani građani da razumete ovo? Da ona pobedu nad fašizmom i akademiju posvećenu antifašizmu proglašava za fašizam? To je to prekrajanje istorije o kojem predsednik Republike govori ovih dana, ne samo on, nego i časni i čestiti, jedan deo, naši istoričari. Ovom sramnom izjavom Nataše Kandić ona je uvredila predsednika Republike Aleksandra Vučića, svetsku gromadu istine i pravde austrijskog, a našeg Petera Handkea, dobitnika Nobelove nagrade za književnost. Uvredila je Nobelov institut. Uvredila je srpski slobodoljubivi narod koji se odupreo bombardovanju otadžbine i uvredila je sve antifašiste. Poštovani narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, ja neću da govorim o Nataši Kandić, njezinim lažima, njezinim podmetanjima. Ono što sam imao da kažem rekao sam u jednom naučnom radu, izmišljotinama itd. Jedan deo verovatno je pročitao u časopisu. Međutim, ono što hoću da naglasim, a to je da se njoj pridružila niko drugi, već vidim da pogađate, nego prof. dr Dubravka Stojanović. Stojanović je povodom dodele nagrade Petru Handkeu kazala, citiram: „Dodelom ordena Handkeu je zgažena svaka ideja antifašizma“, zamislite, zamena teza, „Radio televizija Srbije i Srbija stali su uz zločince“, oni njega proglašavaju zločincem, a i nas, „time su zajedno saopštili da čvrsto stojimo uz zločince, a da sa tog puta ne skrenemo“, završen citat. Uvaženi građani Republike Srbije, poštovani branioci otadžbine Republike Srbije, ovom izjavom prof. dr Dubravka Stojanović je duboko uvredila sve borce Prvog i Drugog svetskog rata, antifašiste, predsednika Aleksandra Vučića, velikog zagovornika antifašizma, sve borce u ratu 1991-1995. godine, sve građane Republike Srbije koji su bili protiv bombardovanja naše zemlje, posebno naše borce sa Košara. To nije prvi put da Đilasova, Jeremićeva, dr Stojanović vređa sve antifašiste. Samo da vas podsetim, ona je 4. 7. 2015. godine u jednom listu pod kontrolom Dragana Đilasa izjavila, citiram: „Osveštavanje spomenika Gavrilu Principu je skandalozno, s obzirom na teroristički akt koji je počinio Gavrilo Princip“, završen citat. Da li možete verovati da ga proglašava teroristom? Znate li, poštovani građani, u čijim udžbenicima to stoji? Samo u udžbenicima Nemačke i Austrije. Ovo je zamena teza i prekrajanje istorije o kojoj je predsednik govorio na akademiji. Profesor dr Dubravka Stojanović se protivi podizanju spomenika Gavrilu Principu i majoru Milanu Tepiću, pa kaže, citiram: „Slavili su samoubilačko ponašanje“, završen citat, objavio jedan ozbiljni list 29. 11. 2017. godine. I to nije sve! Bajna profesorka je 17. 1. 2014. godine izjavila u jednom listu pod kontrolom Dragana Đilasa, citiram, objasnite pažnju poštovani građani: „Srbija je izgubila u Prvom svetskom ratu 700.000 stanovnika“, završen citat. Svi relevantni istorijski izvori govore da je poginulo najmanje 1,2 miliona i time se dr prof. Dubravka Stojanović uvrstila uz dr Tuđmana, Stjepana Razuma, dr Juričevića, Stjepana Mesića u red falsifikatora broja žrtava u Prvom i Drugom svetskom radu. Kad sam kod broja žrtava, o Jasenovcu neću, jer sam to pisao u nekoliko časopisa i zbornika, ali dozvolite samo jednu rečenicu da kažem – da su Ustaše u Jasenovcu, verovali ili ne, skidali sve zlato sa Srba, antifašista Hrvata, Jevreja i Roma i odnosili i pretvarali u dijamante. Gle čuda, istorija čovečanstva ovo nije zabeležila. Obratite pažnju, Ferdinand Jukić je hrvatski agent za nabavku oružja 1990. godine u vreme kada je bio embargo na izvoz oružja. Predsednik Tuđman ga je 1990. godine pozvao u kabinet i rekao: „Čuo sam da nabavljaš oružje, iako je embargo bio, a daj nešto i prodaj“, završen citat. A pita: „Što?“ Kaže: „Evo“ pokaže rukom „tri vreće dijamanata“. Jukić je svedočio, Hrvat, tada da je dijamante Tuđmanu dao Kuharić sa Kaptola. Znate li čiji su to dijamanti? Od srpskih zuba, nakita iz Jasenovca, koje su Ustaše ostavile na Kaptolu, jedan deo odnele. I Tuđiman je kupovao, prodavao dijamante preko Jukića, uzeo 40 do 60 miliona evra i ponovo klao Srbe 1990-1995. godine. Ovo su sve hrvatski izvori, a ne srpski. Poštovane dame i gospodo, gospođo, neću reći koleginice, Stojanović, jer od danas me ne zovite, niko, profesorom, kolegom i gospodinom ako se ona naziva profesorom i gospodinom. Poštovana profesorka je 24. marta 2017. godine zagovarala da se Srbija odrekne Republike Srpske i Kosova, pa je kazala: „Ne vidim da se iko odrekao Republike Srpske“, kritikuje. To nije sve. Profesor dr Dubravka Stojanović je bila protiv davanja ulice ubici Ante Pavelića pa je kazala, citiram: „Davanjem ulice čoveku, Blagoju Jovoviću, znači da Beograd podržava uzimanje pravde u svoje ruke, a da slave krvnu osvetu ubice i nasilnike“, završen citat. Dakle, proglasila je atentat na Antu Pavelića nasiljem i krvnom osvetom, a Blagoja Jovovića nazvala ubicom i nasilnikom. To je to prekrajanje istorije o kojem je i predsednik govorio na Akademiji. Da li, poštovani građani, možete to da zamislite? To nije sve. Profesor doktor Dubravka Stojanović ovim izjavama širi obnovu proustaške ideje u Hrvatskoj, BiH, Crnoj Gori i u Srbiji. Zbog njenih stavova, oglasila se grupa od 26 akademika i profesora koji su sačinili protesno pismo u kojem se kaže, citiram: „Protestvujemo zbog izjave Dubravke Stojanović, uvredljivim na račun srpskog naroda, na račun struke, na račun zdravog razuma i osnovnog ljudskog morala“, završen citat. Među tim akademicima je dr Vasilije Krestić, dr Matija Bećković i da dalje ne nabrajam uvažene profesore i uvažene doktore. Hvala vam, gospodo profesori i gospodo akademici. Za razliku od njih, hvala Vladi Republike Srbije i predsedniku Republike, gospodinu Vučiću, što je organizovala obeležje Dana pobede nad fašizmom. U Srbiji nikada neće proći fašizam. Hvala predsedniku Aleksandru Vučiću za uručenje ordena Karađorđeve zvezde prvog stepena nobelovcu, Peteru Handkeu, osvedočenom prijatelju srpskog naroda i građana Republike Srbije, što se suprotstavio bombardovanju naše zemlje kada je bilo zgažena i pravda i pravo. Nije to sve. Nećete verovati ko se njoj još pridružio, niko drugi nego Filip David, gle čuda, predložen za akademika. Filip David je 7. marta 2018. godine izjavio, citiram: „Politika Aleksandra Vučića je šizofrena“, završen citat. Taj isti Filip David je 6, juna 2019. godine u mediju, listu pod kontrolom Dragana Đilasa izjavio, citiram: „Kosovo nije Srbija, niti će to biti“, završen citat. Da li će to da postane srpski akademik? Dalje, izvređao je dobitnika Nobelove nagrade, dokazanog prijatelja prava i pravde, Petera Handkea zbog toga što je u toku agresije NATO alijanse bio na strani Srbije, bio na pravoj strani, bio na strani prava i pravde kada je pravo i pravda zgažena. To nije sve. Filip David je 6. juna 2019. godine sada kazao, citiram: „Handkeov moralni lik je nula“, završen citat. Zato što se Handke suprotstavio NATO bombardovanju. To nije sve. Rekao je da je on jedini nobelovac koji se suprotstavio i naravno da je lagao. Suprotstavili su se još više akademika. Zbog vremena navešću samo četiri, a to je Žoze Saramago, Portugalac. Da li je tako uvaženi akademici? Jedan Rus, Aleksandar Solženjicin. Da li je tako gospodine David? Jedan Italijan, Dario Fo. Da li je tako, gospodine David? Jedan Englez, da ne kažem moj drugar iz Haga, Harold Pinter. Da li je tako gospodine David? Gospodo, kod nas u SNS nema mržnje. Na vašu mržnju i na vašu nasrtljivost mi nećemo odgovarati mržnjom i nasiljem, kao što ste zapretili dr Orliću samo zbog izgovorene reči, jer znamo da uz pomoć nasilja ne možete uspostaviti istinu, niti uništiti mržnju i nasilje koje sejete ovih dana širom Republike Srbije i širom regiona. To može samo ljubav i vaspitanje kojima uzvraćamo vama i svim vašima. Na kraju, ovo danas govorim u vreme velike obnove ustaških ideja i prekrajanja istorije u regionu i Evropi. Zašto su napali predsednika Vučića? Što je organizovao Dan pobede nad fašizmom. Hvala, u ime svih građana Republike Srbije antifašista, zato što se zalaže za mir u regionu i mir u svetu, jer oni samo u ratnim i mutnim vremenima pune svoje džepove, a nije ih briga za otadžbinu. Zato što modernizuje Republiku Srbiju, a ostavili su je na ivici bankrota, zato što vodi politiku zdravlja, ne samo svih građana Srbije, nego i regiona i šire. Zapamtite dobro, vi gospodo pojedini novinari koji me svakodnevno blatite, nikada vam neću oprostiti za laži. Danas ću ponoviti ono što sam ponovio u ovom visokom domu u prošlom sazivu. Zadnjih 20 godina 21. veka proteklo vreme će se meriti po Aleksandru Vučiću, a vi ste izmislili vreme od časovnika. Sram da vas bude. Videli ste u „Izvorniku“ šta sam rekao i ponavljam sada – vreme pre dolaska njega na vlast i SNS i vreme posle dolaska. Vreme kako je bilo pre ja sam govorio često u ovom domu, a vreme njegovim dolaskom, vreme je modernizacije i uspeha Srbije. I to sada piše jedan evropski časopis. Šta sada kažete vi koji ste me prozivali? Vašim lažima mi ćemo odgovarati istinom, za brigu svih građana Republike Srbije, za brigu i vas, nesretnici jedni. I dok Aleksandar Vučić širom sveta nosi slavu Republike Srbije, vi ga blatite, punite svoje džepove. Od Srbije, preko Hrvatske, Mađarske do Mauricijusa, Holandije i ko zna gde, na 53 računa, gospodine Đilas, a za Evropu Đilaš, i 17 zemalja i bog zna koji još. Zagovarate ulične proteste. Jednom ste to napravili i nikada više. Znate zašto? Građani Republike Srbije sve znaju. Nikada ih više prevariti nećete, bez obzira na milione koje upotrebljavate. U to ime, živela Srbija, živeo Aleksandar Vučić!
Zahvaljujem, profesoru Atlagiću. Obaveštavam sledećeg narodnog poslanika gospodina Luku Kebaru da je preostalo četiri minuta. Dajem vam reč. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući Narodne skupštine Republike Srbije gospodine Tvrdišiću, uvaženo rukovodstvo Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, drage građanke i građani Srbije, kao što znate, na današnjoj sednici govorimo o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Lazarevcu, ali i o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Što se tiče samog odbora, odnosno izmena u sastavu tog odbora, radi se o Odboru za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja koji je, slobodno mogu reći, ključan odbor za funkcionisanje Narodne skupštine Republike Srbije, a samim tim je najvažniji i za naše građane. Ove izmene se vrše kako bi on radio u svom punom kapacitetu i kako bi na najefikasniji način donosio ključne odluke neophodne za rad ovog veličanstvenog doma. Što se tiče konstatovanja prestanka funkcije predsednika suda u Lazarevcu, stvari su jasne. Sudstvo u Srbiji je nezavisno. Naša država, odnosno ceo naš politički sistem počiva na toj kruni demokratije, na podeli na izvršnu vlast, zakonodavnu vlast i na sudsku vlast. Naša država se temelji na demokratskim načelima i mi u skladu sa zakonima, u skladu sa Ustavom i u skladu sa drugim propisima vršimo i ovu funkciju. Ovde se radi o navršetku radnog veka, tako da ćemo svakako konstatovati da je to u skladu sa propisima. Kada već govorimo o pravosuđu na ovoj sednici, ne mogu a da se ne osvrnem na jednu jako bitnu stvar koja se desila, naime, svesni smo da Đilasovi megafoni, odnosno njegovi mediji, konstantno prete predsedniku Aleksandru Vučiću, prete članovima njegove porodice, prete i našim poslanicima, ali određeni njihovi kompanjoni pretili su i uvaženom dr Vladimiru Orliću, potpredsedniku Narodne skupštine Republike Srbije. To je kažnjivo. Ovo je pravna država i pozivam sve nadležne organe da reaguju. Krivični zakonik Republike Srbije, naime, član 138. u svoja tri stava, naročito u 3. stavu, govori da je ugrožavanje sigurnosti krivično delo, odnosno da ukoliko, između ostalih, vi pretite narodnom poslaniku ili nekom drugom funkcioneru, propisana je sankcija, odnosno kazna zatvora od šest meseci do pet godina. Ovo krivično delo, ako pročitate naš Krivični zakonik, naročito član 153, videćete da se za ovo krivično delo preduzima gonjenje po službenoj dužnosti. Zato ponovo apelujem na sve nadležne organe, na tužilaštvo, da pod hitno reaguje. Jer ovo je strašno šta se dešava. Strašno je kako se pojedini pripadnici te žute tajkunske kamarile i njihovi sledbenici ponašaju u današnjem političkom životu. Taj Đilasov megafon, odnosno sam Đilas, megafon Belivukove grupe, izmišlja razne laži. Oni pišu razne laži na svojim portalima, ne bi li stvorili nekakav rat između nekih navijačkih grupa i drugih klanova, kako bi u to upleli i mladog Danila Vučića, sina našeg predsednika Aleksandra Vučića. Ovo je sramotno šta se radi. Vi nameštate najgnusnije, najmonstruoznije, najmizernije laži jednom nedužnom mladiću, jednom časnom, poštenom mladiću. Sramota! Koristite nečije dete da biste zaradili neke jeftine političke poene. Vi koji se zalažete za demokratiju, navodno, vi koji se zalažete za ljudska prava, vi koji se zalažete za prava dece. Konstantno napadate nedužno dete. Pa gde to ima? (Predsedavajući: Vreme, kolega.) Završavam, uvaženi predsedavajući. Hvala vam. Pozivam sve nadležne institucije, a naročito tužilaštva, ali i one institucije koje se bave medijima da reaguju, da spreče ovaj teror, da spreče ovu mržnju, jer ovo je sramotno. I sve te mržnje koje su upućene i predsedniku Aleksandru Vučiću i njegovom sinu i našim narodnim poslanicima, sve te pretnje, sve te ružne reči, sve te uvrede, sve te izmišljotine, sve te laži moraju stati. Mora se stati sa tim i mora pravda pobediti. Živela Srbija!
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, pitam – da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Pošto nema, saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka 11. i 12. dnevnog reda. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem četvrtak, 13. maj 2021. godine, sa početkom u 18.00 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Jedanaeste sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Zahvaljujem.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnog poslanika. Molim narodne poslanike da ubace kartice u poslaničke jedinice. Hvala. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 176 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da prema tome postoje uslovi za odlučivanje. Dozvolite mi samo pre nego što pređemo na odlučivanje da kažem dve, tri rečenice. Želim i ovde sa ovog mesta, pošto smo sada svi ovde, da najoštrije osudim pretnje koje su stigle na račun potpredsednika Narodne skupštine Republike Srbije Vladimira Orlića, posle gostovanja koje smo zajedno imali u emisiji RTS. Nedopustivo je da bilo ko preti bilo kom građaninu Srbije, a naročito kada su u pitanju one koje je narod izabrao na izborima svojom većinskom voljom, isto kao što je i moralno nedopustivo da bilo ko napada bilo čiju porodicu, decu, majke i sve ostalo, kao što sa rade sa porodicom predsednika Vučića. U tom smislu, sam želeo da ovo kažem u ime Narodne skupštine Republike Srbije. Prelazimo na odlučivanje, dame i gospodo. Podsećam vas da na predloge zakona iz tačaka od 1. do 5. dnevnog reda nisu podneti amandmani, tako da će Narodna skupština saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika odlučivati samo o predlozima zakona, u celini. Prva tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zapošljavanju i osiguranju za stečaj nezaposlenosti, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno - 185, za - 185 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zapošljavanju i osiguranju za slučaj nezaposlenosti. Druga tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o tehničkim zahtevima za proizvode i ocenjivanje usaglašenosti, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno - 185, za -184, nije glasao jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o tehničkim zahtevima za proizvode i ocenjivanje usaglašenosti. Treća tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o pečatu državnih i drugih organa, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno - 186, za - 186 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o pečatu državnih i drugih organa. Četvrta tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno - 187, za - 187 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju. Peta tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnivanju Muzeja žrtava genocida, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno - 187, za - 187 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnivanju Muzeja žrtava genocida. Pošto smo sada prelazimo na odlučivanje o predlozima zakona o potvrđivanjima međunarodnih ugovora, odnosno sporazuma ( tačke od 6. do 10. dnevnog reda), podsećam vas da na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora većinom glasova svih narodnih poslanika. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. Šesta tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma između Vlade Republike Srbije i Vlade Komonvelta Dominike o saradnji u oblasti poljoprivrede, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno - 187, za -186, nije glasao jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Sedma tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Argentine o izručenju, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 187, za - 187. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona. Osma tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Argentine o uzajamnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 187, za – 186, nije glasao - 1. Konstatujem da je Narodna skupština većinom narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Deveta tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Belorusije o izručenju, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 187, za 185, nisu glasala - dva narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Deseta tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Argentine o transferu osuđenih lica i saradnji u izvršenju krivičnih sankcija, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 187, za - 187. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički jedinstveni pretres, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 105. stav 2. tačke 12. i 15. Ustava Republike Srbije Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika odlučuje o prestanku funkcije predsednika sudova i vrši i druge izborne nadležnosti. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. Jedanaesta tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Lazarevcu, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 187, za – 187. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog odluke.. Dvanaesta tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije , u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 187, za – 187. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog odluke. Dame i gospodo, pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem Jedanaestu sednicu Prvog redovnog zasedanja u 2021. godini. Samo da vas podsetim da sam zakazao za utorak, 18. maj,1 Dvanaestu sednicu sa 11 tačaka dnevnog reda sa nizom veoma značajnih zakona. Zahvaljujem se na dosadašnjem radu.