Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Četvrte sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 102 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 124 narodna poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničke grupe želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jugović. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovane kolege, pre godinu i po dana Marija Obradović, Vesna Milikić i ja podneli smo zahtev tadašnjem ministru prosvete, današnjem poslaniku gospodinu Žarku Obradoviću, da se razmotri osnovanost Predloga nacrta izmene Zakona o autorskim pravima koje je sadržano u dopisima udruženja dramskih umetnika Srbije. To nije bio nikakav politički zahtev, s obzirom da su tri poslanika koja su ga predala ili podnela ministru iz različitih političkih partija, već naša želja da se izjednače prava umetnika. Pročitaću dopis prosleđen Ministarstvu i odgovor Ministarstva. Predlažemo da član 117. glasi: Interpretator ima pravo na naknadu za emitovanje i reemitovanje njegove interpretacije sa izdatog snimka, 2) javno saopštavanje njegove interpretacije koja se emituje sa izdatog snimka, 3) javno saopštavanje njegove interpretacije sa izdatog snimka. Pravo na naknadu iz stava 1. ovog člana interpretatori mogu ostvariti samo preko organizacije za kolektivno ostvarivanje autorskih i srodnih prava. Način naplate naknade iz stava 1. ovog člana određen je članom 127. ovog zakona. Obrazloženje: Kod nas ne postoje različiti fakulteti za filmske i pozorišne glumce, već svi rade na svim medijima, te tako imamo situaciju da veliki broj glumaca igra u mjuziklima i da se ti mjuzikli emituju i reemituju putem televizije. Danas se snimaju operske predstave na videogramu, a ne više samo kao tonski zapis na nosaču zvuka i kao takve se takođe emituju i reemituju na televiziji. Ni muzički umetnici više ne koriste samo fonogram kao ranije, već su njihove interpretacije snimljene na videogramu, muzički spotovi. Zbog toga smatramo da je neophodno da se izmeni član 117, jer je došlo do tehnološkog napretka u načinu snimanja i emitovanja, ali i sofisticiranijih zahteva gledališta. Time bi se izbegao haos u primeni zakona i izjednačila prava umetnika. Ovaj dopis je predat ministru prosvete pre godinu i po dana. Mogu da pitam i želim da pitam resorno zaduženog ministra za oblast prosvete, nauke i tehnološkog razvoja da li će i kada na dnevnom redu biti razmatrane eventualne promene u vezi sa tim dopisom. Želeo bih takođe i obaveštenje da li je i koliko bivši ministar po ovom pitanju učinio u prethodnom periodu dana kada mu je predat dopis do dana prestanka njegove funkcije. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Novica Tončev. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovane kolege poslanici, svoje današnje pitanje upućujem ministru finansija u vezi sa blokiranjem računa Kupa Evropa. Pre nego što postavim pitanje, hoću prvo da pozdravim ove mere koje nova Vlada priprema za novo zapošljavanje, odnosno za olakšice za preduzeća koja zapošljavaju nove radnike. Takođe, želim da kažem da ove olakšice neće mnogo da pomognu ako u ovoj državi nema posla. Sa dugogodišnjim privatnim iskustvom znam da preduzeća u Srbiji nisu propala zbog poreza i dažbina državi, već preduzeća nam propadaju zbog nedostatka posla i lošeg menadžmenta u tim preduzećima. Ministre Krstiću, ovde je naša poreska uprava, odnosno poreska uprava Republike Srbije blokirala je jedno državno preduzeće i to nezakonito i to preduzeće se nalazi trenutno u tihom štrajku. Pitam vas da li neko iz poreske uprave je stavio na papir koliko država gubi ako i dalje nastavi sa blokadom ovog preduzeća. Ovo je dug iz 2005, 2006. i 2007. godine. Preduzeće je u restrukturiranju. Radi se o državnom preduzeću. Znači, država može da naplati svoj dug od ovog preduzeća posle prodaje, odnosno iz cene prodaje preduzeća. Koliko košta državu da danas 50 radnika odu na biro jer je preduzeće izmirivalo svoje obaveze? Znači, država mora da plaća socijalni program, 40-50 porodica ostaju na socijali, država ne ubira novac za socijalnu zaštitu, za penzionu, nema PDV-a. Eto kolika je šteta zbog bahatosti nekog pojedinca u poreskoj upravi. Zbog toga ne bih voleo da vaš odgovor bude poreska uprava ili neka institucija je kriva. Tražim od vas da nam imenujete pojedinca koji je kriv za blokadu ovog preduzeća i za štetu koju trpi. Ako vam kažem da ovo preduzeće trenutno ima četiri hotela i da normalno radi, plaća sve poreze i doprinose i da ga država blokira i drži u blokadi zbog bahatosti nekog pojedinca, za koga se nadam da ćete vi da utvrdite koje taj i da 50 radnika u jednoj siromašnoj opštini kao što je Surdulica ostanu bez posla, a mi ovde, kao što je i premijer rekao, da radimo i dan i noć da bi donosili zakone. Neko te zakone, ministre, treba i da primenjuje. Moje pitanje za vas je: da li je razumno da se zbog namera i odgovornosti pojedinca u poreskoj upravi državno preduzeće silom drži u blokadi da bi se sigurno odvelo u stečaj? To je preduzeće koje je do dana blokade važilo za veoma uspešno. Sve svoje zakonske obaveze prema radnicima i državi, kao i prema dobavljačima je uredno izmirivalo. Tražim od vas da vašim uticajem što pre odblokirate ovo preduzeće, da nastavi da radi, a država će svoj dug da naplati sigurno iz prodaje. Kada sam se već javio, hteo bih da pitam u ove podsticajne mere zapošljavanja da li imate neke posebne olakšice za nerazvijene opštine u Srbiji? Kao što znate, imamo 47 nerazvijenih opština. Posebno me interesuje jug Srbije. Hvala vam i očekujem odgovore od vas.
Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski. Izvolite.
Poštovana predsednice, moje pitanje će biti upućeno ministru prosvete Srđanu Verbiću, s obzirom da se suočavamo sa hiperprodukcijom visokih ocena u školama i na univerzitetima i da je to jedan od naših najvećih problema u oblasti obrazovanja u Srbiji. Prema podacima Zavoda za vrednovanje kvaliteta obrazovanja i vaspitanja, svaki drugi učenik osmog razreda je odličan, a prošle godine u generaciji maturanata osnovne škole imali smo činjenicu da je svaki sedmi učenik bio vukovac. Slično je i na univerzitetima. Godine 2001. na svim državnim univerzitetima bilo je 1147 akademaca sa prosečnom ocenom višom od 8,5, a danas ih je oko 17500, a prosečna ocena u tom periodu od 2001. godine do današnjeg dana je podignuta sa 7,5 na 8,5. Deljenje visokih ocena bez pokrića je veliko društveno zlo, daje lažnu sliku o našim školama, a đacima neće pomoći kada jednog dana budu hteli da se zaposle. Škole se više-manje utrkuju koja će da ima bolje uspehe. Na osnovu toga oni dobijaju velike nagrade. Neki nastavnici koji drže stroge kriterijume često su pod pritiskom celog kolektiva da popuste. Posledice ovakvih trendova u školama su ogromne razlike između ocena i postignuća đaka na nezavisnim testiranjima. Tako naše petice na PISA testovima jedva postaju trojke i za odlične đake se na osnovu rezultata PISA testova ispostavlja da su funkcionalno nepismeni. Previše reproduktivnog znanja naših đaka, a manjak reproduktivnog znanja je dugo ukorenjen problem i ministru prosvete Srđanu Verbiću je odlično poznat. S obzirom da niste do sada bili u situaciji da menjate naš sistem obrazovanja, moje pitanje za vas je – šta ćete konkretno preduzeti kako bi se smanjio broj vukovaca i to reproduktivno znanje zamenilo funkcionalnim? Moj predlog je da imamo što više nezavisnih testiranja. Država mora obezbediti sredstva za to, ali me interesuje šta će konkretno Ministarstvo obrazovanja preduzeti po ovom pitanju? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Velinka Tošić.
Poštovana predsednice, poštovani ministre, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, moje pitanje je upućeno Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine, koje glasi – koje preduzeće je nadležno za održavanje propusnih kanala u reku Drinu u Banji Koviljači i koje je lice ovlašćeno i odgovorno da reguliše propuste, odnosno podiže i spušta klapne na tim kanalima, kako bi se onemogućilo izlivanje vode u Drinu prilikom povećanja vodostaja iste? Radi se o sledećem. Osamdesetih godina 20. veka, kada je rađen odbrambeni nasip na reci Drini u Banji Koviljači, preduzeće „Srbijavode“ je uradilo sistem propusnih kanala kako bi voda koja se sliva sa planine Gučevo, kao i voda od kiša i prirodnih izvorišta, mogla da se kontrolisano izliva u reku Drinu. Ta regulacija je napravljena tako što postoje klapne koje se zatvaraju i otvaraju po potrebi, odnosno projektovane su za situaciju kada se podigne nivo reke Drine i da zaustavi njeno plavljenje donjeg dela banje. Te klapne su podizala i spuštala lica koja su bila angažovana u civilnoj zaštiti, kako civilna zaštita već dugi niz godina ne postoji na našim prostorima. Rukovanja tim klapnama su činila nekompetentna lica. Desetak godina unazad niko ne održava kanale. Mnogi su zatrpani, namerno ili slučajno. Vodu propuštaju nestručna lica, stvarajući velike probleme i materijalne štete građanima Banje Koviljače. Građani su se obraćali nadležnim organima u gradskoj upravi Loznica, iznosili svoje probleme, ali nisu naišli na njihovo razumevanje, a kamoli na rešavanje istih. Majske nepogode su izazvale poplave. Poplavljeno je oko 240 kuća donjeg dela Banje Koviljače. Banja nije poplavljena izlivanjem reke Drine, niti prirodnomnepogodom, već nestručnim rukovanjem tih propusta klapni. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Ivan Karić.
Zahvaljujem. Uvažena predsednice, poštovane koleginice i kolege, danas, kao i protekle sedmice smatram da je aktuelno pitanje poplava u Srbiji i da s obzirom da dolazim iz Obrenovca, možda je za mene najinteresantnije pitanje koje muči građane Obrenovca i sve u regionu grada Obrenovca. Mogu samo da kažem da delim tugu sa građanima Obrenovca, zbog izgubljenih života i nadam se da se to više neće ponavljati. I jedan izgubljeni život je beskonačno vredan i nije trebalo do toga da dođe u Obrenovcu. Ako bih rekao ono što danas misle građani Obrenovca i ono što su mi rekli juče kada sam bio u Obrenovcu, verovatno biste mi oduzeli reč u prvoj minuti, ali ću pokušati da prepričam ono što se dešava u Obrenovcu, što se dešavalo u Obrenovcu i ono što Obrenovčani očekuju od Narodne skupštine, od Vlade Republike Srbije. Pre svega, dugujem ličnu zahvalnost predsednici parlamenta, koja me je pozvala u subotu da pita kako je moja porodica i kako je moje zdravlje. Mi smo zahvaljujući tom pozivu spasili preko dvadesetoro dece iz moje zgrade i na tome vam dugujem neizmernu zahvalnost. Ostao sam do utorka u noć u Obrenovcu, dok nije počela da ne kažem prinudna evakuacija, ali evakuacija koja je bila preporučena. Praktično sam proveo sve ove dane u Obrenovcu. Pored toga, zahvalnost zaslužuju mnogi znani i neznani Obrenovčani koji su se snašli u petak ujutru rano između dva, tri, četiri, pet sati ujutru, koji su se sami organizovali i spasili veliki broj ljudi. Tek u ranim prepodnevnim satima su se pojavili spasioci i čini mi se da je tu posebna zahvalnost ministru policije koji se na najbolji način snašao u tim vanrednim okolnostima i podigao sve jedinice. Ono što buni građane Obrenovca je situacija od utorka, srede, četvrtka. Mnogi su se pojavljivali u Obrenovcu, mnogi su se slikali, mnogi su pričali da će Obrenovac braniti rukama, nogama, telima, nekim drugim delovima tela. Nažalost, u petak ujutru i u subotu se više nijedan od njih nije pojavio. Svi su bili raspoloženi u utorak, sredu i četvrtak da budu pitani i da budu bitni, ali onog trenutka kada je trebalo da se preuzme odgovornost, onog trenutka kada je trebalo neko da donese odluku kako da se odbrani Obrenovac, nije bilo tog hrabrog čoveka da to uradi. Trebalo je tek da onda svu odgovornost na sebe preuzme premijer i na taj način da nam bude pokazano da su svi ostali krivci jer nisu dobro radili svoj posao, od obrenovačkog štaba, preko nadležnih organizacija, preko vanrednih situacija. Da su svi radili svoj posao, da su svi preuzimali deo odgovornosti u domenu koji je bio njihov posao, verovatno bismo izbegli katastrofu u Obrenovcu. Zašto nije niko reagovao kada imamo izveštaj Republičkog hidrometeorološkog zavoda od 12. maja u 12,00 časova koji za 14. i 15. govori o tome da je veoma opasna pojava i predviđa za 14. i 15. veoma opasne pojave? Trinaestog za 15, 16. i 17. veoma opasne pojave predviđa, a to znači naročito opasne vremenske pojave koje mogu prouzrokovati veliku materijalnu štetu i biti veoma opasne po bezbednost ljudi i životinja. Građani Obrenovca očekuju odgovor, koji su propusti i koje odgovoran u lancu odbrane Obrenovca od poplava. Još jednom u ime građana Obrenovca dugujemo veliku zahvalnost zbog toga što su izbegnute značajne žrtve. Materijalna šteta je ogromna. Obrenovac izgleda kao avetinjski grad. Dobar deo grada je još uvek u mraku i nadam se da će ovo biti tema o kojoj ćemo pričati i dobiti odgovore. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Poštovana gospođo predsednice Skupštine, moje pitanje, a i ima ih nekoliko, pokušaću da ih sažmem u par rečenica. Postavljam pitanje ministru unutrašnjih poslova Nebojši Stefanoviću i ministru spoljnih poslova gospodinu Dačiću. Zašto posle ovako katastrofalnih poplava i izuzetne solidarnosti i napora koji su naši građani, naročito omladina, iskazali tokom ove kataklizme i u situaciji kada je ceo svet priskočio Srbiji u pomoć, kada su mnoge zemlje poslale materijalnu pomoć i svoje spasioce, mi smo danas svedoci, tj. juče, kako grupa ruskih spasilaca odlazi sa našeg aerodroma kući u Rusku Federaciju ispraćena od grupe desničara, umesto da je neko, bilo ko od pomenuta dva ministra došao da isprati te ljude koji su spasili veliki broj građana Srbije? Smatram da je to velika sramota za našu državu i pokazuje jednu endemsku nefunkcionalnost u situacijama gde se državapokazuje, gde njeno lice treba da se vidi. Mislim da je velika sramota i stid za građane Srbije da ljudi koji su rizikovali svoje živote, u ovom slučaju spasioci iz Ruske Federacije, bilo i drugih, odlaze u svoju zemlju ispraćeni od neke neformalne grupe, a niko od državnih struktura nije došao da im kaže koju reč i da ih isprati na put kući. Moje pitanje – zašto niko od njih nije bio, koje su to bile važnije obaveze za pomenuta dva ministra? Drugo pitanje se odnosi isto na ministra unutrašnjih poslova – dokle se stiglo u istragama i utvrđivanju odgovornosti za činjenicu da je član DS u Vrbasu, Danilo Bobić, pretučen tokom izborne noći u ovoj opštini? Šta se utvrdilo oko počinilaca, s obzirom na to da je DS prijavila događaj, podnela krivičnu prijavu? Znamo ime počinioca. Dakle, naše pitanje je šta se desilo sa ovim konkretnim slučajem i kada će biti procesuiran do kraja? Treća stvar se takođe odnosi na ministra unutrašnjih poslova. Zanima nas šta se dešava sa obznanjenim, objavljenim, jasno datim informacijama o evidentnoj kupovini glasova za nekoliko crvenih, recimo, u opštini Pećinci, u opštini Odžaci i u opštini Vrbas od strane vladajućih stranaka i da li srpska policija ima kapacitet da ovo istraži do kraja i dokle se otišlo u istrazi onoga što je evidentno narušilo volju građana Srbije, što je protivzakonito i protivustavno delovanje? Moje pitanje za ministra prosvete Verbića jeste da li ima i kakav je konkretno plan za srpsko obrazovanje, njegovu reformu i funkcionisanje na svim nivoima, dakle od predškolskog do univerzitetskog? Šta on misli konkretno da uradi? Da li je jedina stvar koju je ministar Verbić uradio do sada pismo upućeno mandataru Vučiću na čiji odgovor čekamo? Dok čekamo na odgovor, ne zna ni on šta treba da radi, niti mi znamo šta on misli da uradi i da li nešto konkretno misli da uradi sa srpskim obrazovanjem. Za to vreme nam osnovnoškolci štrajkuju. Moje pitanje je šta će da uradi tim povodom? Da li je u stanju da revidira odluku da se polaže mala matura i za one koji su bili zahvaćeni katastrofalnim poplavama i da na taj način poštedi našu decu iz uništenih delova Srbije od nečega što nisu u stanju da sprovedu do kraja? To su moja pitanja. Hvala.
Iako su prijavljeni Aleksandar Jugović i Zoran Živković, ne mogu da dobiju sada reč. Pogledajte član 287. Na vas se odnosi u jednom obraćanju, vi ste to iskoristili, a vi pogledajte, jer ne pripadate ni jednoj poslaničkoj grupi. Dakle, utorkom i četvrtkom ne možete postavljati pitanja. Zahvaljujem. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Vladeta Kostić, dr Miljana Nikolić, Aleksandar Jablanović, Milovan Drecun, Milena Ćorilić, Olena Papuga i Olgica Batić. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, pored predstavnika predlagača Lazara Krstića, ministra finansija, pozvala da sednici prisustvuju i Nikša Vušurović, državni sekretar u Ministarstvu finansija, Branko Drčelić, direktor Uprave za javni dug i Aleksandar Kocić Ranđelović, savetnik u Upravi za javni dug. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka 3, 4. i 5. dnevnog reda. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka 3, 4. i 5. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to nisu već učinile, da podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 170, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Vlade Republike Srbije kao zajmoprimca i Vlade Emirata Abu Dabi kao zajmodavca u vezi sa zajmom u iznosu od milijardu američkih dolara, Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Vlade Republike Srbije i Fonda za razvoj Abu Dabija za finansiranje Razvoja sistema za navodnjavanje – I faza i Predlogu zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora „Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i druge prioritete III/A“ između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije. Da li predstavnik predlagača Lazar Krstić, ministar finansija, želi reč?
Hvala. Samo bih u par reči o ovim zajmovima, odnosno ugovorima. Znači, ratifikacije radimo sada. Jedan se odnosi, odnosno jedan je budžetski zajam od milijardu dolara za finansiranje deficita od strane Ujedinjenih Arapskih Emirata, konkretno od Abu Dabija. O tome je bilo puno reči, verujem, u budžetskoj proceduri i svakolikim drugim prilikama, kao i u medijima. Želim samo da kažem, već smo puno debatovali oko toga, da je ugovor pod jako povoljnim uslovima, da je u odnosu na referentne kamatne stope, po kojima bismo se sada zaduživali, čine uštedu od nekih 300 miliona dolara za Republiku Srbiju, a na konto kamata koje bismo isplaćivali deset godina. Pored toga, ima pozitivan efekat u smislu smirivanja investitora i održavanja obećanja, što je nešto što investitori gledaju kada izađete sa bilateralnim ugovorima. Takođe, mislim da je to, na neki način, jasan znak da naša bilateralna saradnja sa Ujedinjenim Arapskim Emiratima mnogo šira od ovog zajma, napreduje kako treba. U tom smislu, jeste prva od onoga što bi trebalo da bude nekoliko tranši ovog kredita. Dalje, da budemo vrlo jasni, ja sam to rekao i ranije, da nismo uzimali ovaj bilateralni zajam, morali bismo da se zadužujemo na način na koji se zadužujemo i inače, na međunarodnom bankarskom tržištu. Ali, prosto, to nije stvar izbora, to je stvar neophodnosti, uzev u obzir strukturu našeg budžeta odnosno visinu deficita. Želeo bih da iskoristim priliku da kao ministar finansija iznesem svoje zadovoljstvo da zbog političkih, dobrih međunarodnih odnosa i pozicije koju imamo, imamo mogućnost da ostvarimo ovakve uslove, što inače nije slučaj sa skoro nijednom zemljom u regionu. Što se tiče sledećeg zajma koji je takođe vezan za Ujedinjene Arapske Emirate, to je zajam za navodnjavanje, govori se o prvih 100 miliona, odnosno, tačnije, 97 miliona dolara iz Abu Dabi Fonda za razvoj. Dakle, ovaj zajam je namenski i predviđen je za poljoprivredu, konkretno za irigaciju. Konkretno, radi se o 14 različitih projekata u poljoprivredi, vezanih za navodnjavanje i odvodnjavanje, što mislim da i ova situacija koju smo imali, a i potencijal koji imamo u poljoprivredi a koji bi trebalo da ostvarujemo u budućnosti, prosto traži i zahteva da se tome obratimo kapitalnim investicijama na adekvatan način. Ovaj zajam je planiran u budžetu u saradnji sa Ministarstvom poljoprivrede i u skladu sa prioritetima različitih kapitalnih projekata i njihovom dinamikom koju je Vlada u prethodnoj budžetskoj proceduri usvojila i njegovo povlačenje je planirano u naredne četiri godine, u skladu sa dinamikom koja je predstavljena na rashodnoj strani budžeti i fiskalne strategije, kako se odnosi na sledeće tri godine. Poslednji od tri kredita odnosno međunarodnog ugovora kojeg ratifikujemo je Apeks zajam, to je u stvari peta tranša, Apeks IIIa. To je još jedan instrument ekonomske politike koji se pokazao jako uspešan u prethodnim svojim manifestacijama. Verujem da su ga sve prethodne vlade koristile. To je zajam koji se administrira preko Narodne banke Srbije i onda preko komercijalnih banaka. Dakle, rizik ne preuzima država, koristi se za jeftino finansiranje privrednih subjekata, preduzeća i u tom smislu podrazumeva najpovoljniji mogući izvor finansiranja za banke i za preduzeća, te se efektivna kamatna stopa po kojoj se zadužuju preduzeća koja koriste Apeks liniju zadužuju negde oko 3-4%. Govorimo o ukupnom obimu od 500 miliona evra, odnosno o prvoj tranši za 150 miliona evra koji će biti distribuirani odmah nakon ratifikacije, odnosno stavljeni na raspolaganje komercijalnim bankama kako bi ih plasirali u privredu. Još dve stvari želim da kažem. I ovaj zajam jeste jedan od instrumenata ekonomske politike i činiće da privredni subjekti mogu da dobiju povoljnije kredite nego što je to slučaj, uzev u obzir trenutne kamatne stope kod nas, ići će u dobra preduzeća, ona koja će te kredite moći da finansiraju jer se administrira preko banaka i treba ga gledati u celini sa ostalim merama ekonomske politike. O jednoj od njih smo pričali juče, vezano za poreske olakšice. Ali, takođe, i u kontekstu subvencionisanih kredita kao jedan od instrumenata koji nije privremen. Mi ga koristimo već godinama, ali je tu da prosto omogući da se stvari u privredi pokrenu, naročito dok strukturne reforme koje će biti sprovođene u toku ove godine i u toku 2015. godine ne budu dale pun efekat. Što se tiče Apeks linije, to je Evropska investiciona banka, tako da mislim da imamo i dobru kombinaciju ako apstrahujemo ono što ostvarujemo na svom putu ka EU, ali, takođe ostvarujemo i zahvaljujući dobrim političkim odnosima koje imamo sa ostalim zemljama. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jugović. Izvolite.
Dame i gospodo, poštovani ministre, predsednice parlamenta, poštovane kolege, Srbija je zemlja u kojoj je od 2000. godine naovamo na razne načine iz inostranstva, da l` kreditima, pozajmicama, donacijama, sredstvima iz međunarodnih fondova i na druge načine, dospelo nekoliko desetina milijardi evra. Za sve te godine vladavine DOS-a, pa jedne, druge, treće demokratske vlade, nismo osetili vidan pomak u standardu ili u kvalitetu života građana Srbije. Naprotiv, kako su zaduženja rasla a Srbija slabila, teret kamata kredita padao je i opterećivao sve više leđa običnih građana. Taj period je čak bio raj za establišment izašao iz perioda 90-ih, pa je stvoren ambijent da sitni trgovci 90-ih, nesrećom, postanu tajkuni. Oni su koristeći političke veze i novac dobijali najbolje poslove i monopolskim ponašanjem na tržištu uništavali srpsku privredu. Mala i srednja preduzeća postala su njihovo roblje koje je moralo da prihvata uslove tržišta koje su tajkuni kreirali. Kako? Rok za plaćanje robe koja je isporučena velikim monopolistima postao je nedostižan. Proteže se od nekoliko meseci pa sve do nikada. Zato posebnu pažnju treba obratiti na finansijski ugovor između Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke, dakle o zajmu za mala i srednja preduzeća. Mala i srednja preduzeća mogu biti pokretač razvoja srpske privrede. Uz mere Vlade koje je juče najavio ministar Krstić u parlamentu, a to podrazumeva oštre mere protiv sive zone poslovanja u svakom pogledu i stimulisanje zapošljavanja, oživljavanje malog i srednjeg preduzetništva u jednakoj tržišnoj utakmici za sve, bez povlašćenih, mi bismo brzo kao država mogli osetiti znake ozdravljenja privrede. Transparentnost rada Vlade, koja je na višem nivou nego u prethodnom periodu, može dovesti do objektivnijeg plasiranja sredstava ukontekstu jednakih uslova za sve propisujući pravila poštene privredne utakmice u kojoj bi se našli najbolji i najsposobniji. Nekada davno jedan od osnivača zanatske zadruge „Univerzal“ u Čačku, Udruženja zanatlija bio je moj otac pa mogu svedočiti o tome kako je to udruženje štitilo interese malih preduzetnika. Grad Čačak je upravo zbog tog udruženja bio bogatiji od ostalih gradova u zapadnoj Srbiji i niko nikome nije otimao posao, već su jedni druge pomagali. Šta je sa tim vremenom? Nadam se da je ovaj finansijski ugovor između Srbije i Evropske investicione banke trag vraćanja na dobra iskustva uređene zemlje koja poštuje rad. S tim što bi poreski sistem trebalo da bude progresivan, da manje opterećuje siromašne i faktore proizvodnje i da se sistem Norveške primeni u Srbiji. Napraviću jednu paralelu, u Norveškoj nije podjednaka kazna pa čak i za finansijske ili poreske prekršaje za one koji imaju visoka primanja. Nije jednaka kazna za one koji imaju visoka primanja kao za one kojima su primanja mala. Tako da oni koji su abnormalno bogati, oni koji imaju visoka primanja plaćaju mnogo veće kazne od onih koji nemaju sredstava jer se smatra da kazna ukoliko je mala onome ko ima veliku količinu novca ne može biti dovoljna kaznena mera, a opet smatram da se nalazimo u državi u kojoj mnogi ljudi žive na ivici siromaštva a kazne za razno razne prekršaje su im prevelike. Dakle, uskladiti kazne sa primanjima i bogatstvom pojedinih ljudi u Srbiji. Zbog toga govorim da teret krize i oporavka moraju nositi oni koji su iskoristili sve benefite od 2000. godine i koji su stvorili imperije na muci siromašnog naroda. Zato i sudski postupci koji se vode zbog sumnje u zloupotrebe do juče nedodirljivih ljudi stvaraju ambijent u kome će se neko teže odlučiti da preko pritisaka preko moći ili novca nameće vanzakonske uslove ili zloupotrebama dođe u bolji položaj od drugih u tržišnoj utakmici. Zajam od milijardu američkih dolara po najpovoljnijim uslovima od Ujedinjenih Arapskih Emirata takođe će biti jaka injekcija naše privrede. Politika Srbije gde naše strateške partnere nalazimo u zajedničkom interesu može i mora biti isplativa za građane Srbije. Nasleđeni problemi se moraju rešavati. Koliko se bahato odnosilo prema generacijama koje dolaze najbolje govori činjenica da su krediti od 2000. godine uzimani po toliko nepovoljnim uslovima da se prosto ne vidi logika samog zaduživanja. Sada se čak mora povoljnijim kreditima vraćati nepovoljni iz tog perioda bahaćenja. Dakle, u slomu Srbije učestvovali su oni koji su se besciljno, nesistemski, ne obraćajući pažnju na kamatnu stopu zaduživali i tako bespotrebno bacali u velike dugove našu državu i našu decu. Zato jasno trasiran politički put bez kalkulisanja može oporaviti Srbiju. Hvala vam puno.
Reč ima narodni poslanik Arpad Fremond.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, poštovani ministre, saradnici, dame i gospodo narodni poslanici, na dnevnom redu se nalazi više sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ujedinjenih Arapskih Emirata. Radi se o povoljnim zajmovima za našu državu. Odmah na početku želim da naglasim da ćemo podržati ove sporazume. Dozvolite mi da iznesem stav Poslaničke grupe SVM, prvenstveno o Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Vlade Republike Srbije i Fonda za razvoj Abu Dabija za finansiranje razvoja sistema za navodnjavanje. Sporazumom o saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Ujedinjenih Arapskih Emirata uspostavljen je pravni okvir za realizaciju aktivnosti dve zemlje u svim oblastima od zajedničkog interesa, tako i u oblasti poljoprivrede kroz ulaganja kako u razvoj poljoprivredne proizvodnje tako i u navodnjavanje zemljišta, drenažne sisteme, modernizaciju i nabavku potrebne poljoprivredne opreme. S obzirom na udeo koji sektor poljoprivrede ima u strukturi BDP Republike Srbije, svako unapređenje poslovnog okruženja vezano za poljoprivredu i raspoloživost finansijskih izvora u ovoj oblasti od posebno je društvenog i ekonomskog značaja. Kako stoji u sporazumu, podsredstvom Fonda za razvoj Abu Dabija Republici Srbiji je odobren zajam za realizaciju prve faze razvoja sistema za navodnjavanje koji će, u to sam duboko uveren, omogućiti stabilnost prinosa u ratarstvu i voćarstvu, bez obzira na nepovoljne klimatske uticaje. Projekat u ovoj fazi obuhvata 11 poljoprivrednih lokacija u AP Vojvodini i tri u centralnoj Srbiji i ukupne površine više od 30.000 hektara, od kojih su za najveći deo pribavljene lokacijske i građevinske dozvole. Radiće se na projektima npr. Tisa, Palić, 1.800 hektara, u Adi na 1.100 hektara, u Malom Miđošu 760 hektara, u Kikindi 2.330 hektara, Nova Crnja, Žitište 800 hektara, u hidrosistem Premenac u Čačku 2.510 hektara. Dobro je i to da postoji mogućnost finansiranja i većeg broja lokacija nakon što naša strana završi izradu nedostajuće tehničke dokumentacije i obezbedi uslove za početak radova, sve dok se zajam u potpunosti ne iskoristi. Kako smo čuli, Ugovorom o zajmu Republici Srbiji su odobrena sredstva pod finansijskim uslovima koji su znatno povoljniji od tržišnih. Iznos zajma je 97 miliona američkih dolara, što je oko 8,2 milijardi dinara. Period dospeća zajma je 20 godina, u ključni period počeka od pet godina. Dobra je i namera da se u realizaciji projekta uposle domaća javna vodoprivredna preduzeća i privredna društva u državno svojini iz oblasti vodoprivrede koje imaju kapacitete za vršenje investitorskih poslova kod izgradnje i rekonstrukcije vodnih objekata. Zemljište i voda neobnovljivi su pridorni resursi na kojima počinje sve, uključujući i celokupnu privredu bilo kog područja. Zbog toga razvoj navodnjavanja koji povlači sa sobom i razvoj poljoprivrede uopšte zavisi od raspoloživosti tih osnovnih resursa. Navodnjavanja se u svetu primenjuju na nešto više od 15% obradivih površina. Jedan od osnovnih činioca širenja navodnjavanja su padavine, odnosno nedostatak padavina, jer 55% zemljine površine ima potrebu za navodnjavanjem zbog klime. Međutim, nepovoljan raspored padavina i česti sušni periodi pomeraju ovu granicu na 75% površina koje imaju potrebu za stalnim ili povremenim navodnjavanjem. Prirodni uslovi u našoj zemlji omogućavaju različito korišćenje zemljišta u vidu oranica, šuma, voćnjaka, vinograda, pašnjaka i livada. Veliki prirodni vodotokovi u Srbiji kao što su Tisa, Sava, Dunav obezbeđuju potrebne količine vode za navodnjavanje, dok se drugi regionalni hidrosistemi i jedan broj akumulacija moraju osposobljavati za tu svrhu. Posledice nepostojanja kanala za navodnjavanje i odvodnjavanje, nečišćenje nekih kanala, neuređenje nekih reka u nekoj meri trenutno trpe građani mnogih opština po Srbiji. U subotu sam kao član skupštinskog Odbora za poljoprivredu imao priliku da obiđem neke od opština koje su pogođene neviđenom elementarnom nepogodom, poplavama. Slika je zastrašujuća na terenu, građani ne znaju kako dalje, štete su ogromne i ne samo u poljoprivredi. Na nekim mestima, kako sami građani kažu, voda je problem više decenija unazad, ali nažalost, proteklih godina ništa nije preduzeto, odnosno malo je urađeno na terenu. Mi koji smo članovi skupštinskog Odbora za poljoprivredu planiramo da ubuduće organizujemo neke sednice Odbora na terenu u opštinama koje su pogođene poplavama i nameravamo da kroz dijalog sa predstavnicima opština, sa predstavnicima poljoprivrednih proizvođača koji žive u tim opštinama predložimo neka rešenja da se ovakve stvari ne bi ponovo desile. Ovaj problem treba da rešimo sistemski i ubuduće moramo napraviti projekte za uređenje vodotokova gde je to najneophodnije, na primer za Savu koja protiče kroz više zemalja, članova i budućih članova EU. Država treba da napravi nove ili da realizuje postojeće projekte i privuče sredstva iz evropskih fondova za finansiranje ovakvih prekograničnih projekata koji su od opšteg značaja. Nažalost, dostignut stepen razvoja navodnjavanja u Srbiji nezadovoljava potrebe stabilne i efikasne poljoprivredne proizvodnje. Zbog raznih problema navodnjavanje nije našlo svoje pravo mesto u našoj poljoprivredi, jer ga svaka rodna godina potiskuje u drugi plan. Postojeći sistemi građeni su 70-ih, 80-ih godina su zapušteni, neispravni, tako da su delom van upotrebe ili se ne koriste zbog nemogućnosti većih ulaganja u njih. Prema procentu navodnjavanih površina, odnosno na ukupne površine zemljišta koje su pogodne za navodnjavanje naša zemlja daleko zaostaje za svim susednim zemljama i nalazi se na samom dnu Evrope. Trenutno stanje navodnjavanja u Srbiji je takvo da se intenzivno navodnjava oko 1% poljoprivrednog zemljišta. Statistički podaci pokazuju da su ukupna navodnjavanja na području centralne Srbije samo oko 5.000 hektara i u Vojvodini oko 25,30 hiljada hektara, što je zadovoljavajuće. Svima nama je poželjno da se primenom navodnjavanja dobijaju visoki proizvodni rezultati, a ekonomičnost ulaganja u irigacione sisteme ukazuje da ovoj meri u poljoprivrednoj proizvodnji treba dati prioritet. Naime, navodnjavanjem se može stabilizovati, odnosno uvećati proizvodna hrana i podstaći razvoj stočarstva, prerađivačkih i drugih grana privrede koje su za Srbiju neophodne. Za našu zemlju koju karakterišu promenjeni klimatski uslovi gde padavine i po količini i po rasporedu variraju iz godinu u godinu, navodnjavanje je bitan činilac povećanja i stabilizacije poljoprivredne proizvodnje. Znamo dobro da je raspored padavina prostorno i vremenski neravnomeran, odnosno u rasponu je od preko 1.200 milimetara u planinskim zonama do 550 milimetara u ravničarskim zonama Srema, Bačke i Banata. Sa druge strane, najmanja količina padavina je u zonama najkvalitetnijeg zemljišta u periodu vegetacije, kada su najveće potrebe biljaka za vodom. Zbog toga se skoro svake godine pojavljuje sušni period, bez obzira na godišnju sumu padavina. Moderna savremena intenzivna poljoprivredna proizvodnja nije moguća bez primene navodnjavanja i zbog toga sam siguran da je značaj ovog kredita ogroman, jer navodnjavanjem se povećavaju prinosi bez čega Srbiji nema napredka ka EU, nema produktivnosti, a svima nama je u interesu da povećamo proizvodnju. Još jednom želim da ponovim da je ova oblast bila zapostavljena desetinama godina unazad. Znamo svi mi dobro da neki projekti čekaju od 70-ih godina na realizaciju i nadam se da ćemo posle prihvatanja ovog sporazuma konačno krenuti u implementaciju projekata od nacionalnog interesa. Važno je da počnemo sa radom i da u narednim godinama nastavimo tim putem. Naravno, podržavamo i Sporazum o zajmu između Vlade Republike Srbije i Vlade Emirata Abu Dabi. Iznos zajma je milijardu američkih dolara, s kojim ćemo finansirati budžetski deficit i delom refinansirati javni dug Srbije. Zajam se uzima sa fiksnom kamatnom stopom 2% godišnje, što je veoma povoljna kamatna stopa, naročito pošto je fiksna. Smatram da će ovakav sporazum poboljšati našu finansijsku situaciju. Zbog svih ovih činjenica, poslanička grupa SVM će u danu za glasanje podržati i Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Vlade Republike Srbije i Fonda za razvoj Abu Dabija za finansiranje razvoja sistema za navodnjavanje, kao i ostale sporazume i zajmovi koji se nalaze na dnevnom redu. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vojislav Vujić. Izvolite.
Uvažena predsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, danas su pred nama tri zakona: Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Vlade Republike Srbije kao zajmoprimca i Vlade Emirata Abu Dabija, Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Vlade Republike Srbije i Fonda za razvoj Abu Dabija i Predlog zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora „Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i druge prioritete“ između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Na početku, pošto su sva tri ugovora, bez obzira što su teme različite, manje-više slična, da kažem da će poslanička grupa Jedinstvene Srbije da podrži sva tri zakona. Gospodine ministre, žao mi je samo što juče nisam dobio odgovor od vas na onaj moj predlog koji sam vam dao, a tiče se poreza na plate i vezan je za lokalne samouprave. Ova situacija u kojoj se sada nalazimo svi mi zajedno, a kada su finansije u pitanju, sa vama na čelu, definitivno nije laka i situacija je takva da mora brzo da se reaguje. U takvim situacijama puno alternative nema. U ovom trenutku nam ostaje izbor – da li nastavljamo sa daljim zaduživanjem ili prodajemo nešto od javnog sektora, za šta su neki strani partneri zainteresovani. Ovo sa uzimanjem kredita već decenijama unazad polako za Srbiju je postala i noćna mora. Sve više ličimo na nekog prosečnog građanina Srbije koji nikako da izađe iz kredita. Stalno iz jednog ulazimo u drugi, a nikako da stanemo na noge. Ono što mi daje nadu da neke stvari mogu da se promene, to je informacija koja je ovih dana bila aktuelna u medijima, a to je da je Turska uspela da otplati zadnju ratu duga prema MMF i uspela je konačno da stane na noge. To je jedan dobar signal i dokaz da i danas u ovoj turbulentnoj ekonomskoj situaciji, ukoliko ste dobro organizovani, ukoliko ulažete u privredu onako kako to treba da se radi, imate šansu da se iščupate iz kredita. Prioritet im je, naravno, bio razvoj privatnog sektora i privrede, a ovi krediti koji su danas pred nama imaju upravo tu namenu. Zato, ponavljam još jedanput, poslanička grupa Jedinstvene Srbije će ih podržati. Ono što je bitno za one ljude koji bar malo poznaju bankarski sistem, a ja sam imao i tu sreću da sam jedno vreme radio u jednom takvom sistemu i znam da ne postoje dobri krediti. Ne postoje povoljni krediti. Svaki kredit je nužno zlo, ali u odnosu na sve kredite koje je do sada Srbija imala, mislim da su ovo krediti koji, ako u budućnosti budemo imali šansu i dalje da dobijamo pod ovakvim uslovima, definitivno mogu da promene našu finansijsku situaciju. Kredit koji se odnosi na produktivnost i efikasnost u sektoru poljoprivrede je uglavnom baziran na nekih 11 lokacija u Vojvodini i dve lokacije u Srbiji. Verovatno da je ovo sistematski sagledano pre nego što su se opredelile ovakve lokacije, ali i dalje želim da skrenem pažnju, pa u nekom trenutku se tu nešto možda i promeni, da morate malo više pažnje da obratite i na centralnu Srbiju, zapadnu, istočnu, južnu, jer se i dole ljudi bave poljoprivrednom i u velikoj meri od poljoprivrede žive. Možda su znatno manja sredstva potrebna upravo u ovim sredinama, za razliku od Vojvodine koja je definitivno naša najveća oranica. Ono što mi malo bode oči, ministre, ne kažem da može da dođe do bilo kakve zloupotrebe, ali to su ove dve stavke koje se odnose na konsultantske usluge koje su nekih skoro 15 miliona dolara i treća stavka su nepredviđeni troškovi u iznosu od 46 miliona. To je skoro 15% od ukupnih sredstava koja su opredeljena ovim kreditom. Obzirom da je kredit izuzetno povoljan, kredit je od 2,5%, molim vas da se obrati pažnja na ovih 15% koji se odnose na ove stavke o kojima sam vam pričao. Jer, ukoliko tu dođe do nekog nestručnog poslovanja i postupanja, može da nam se desi da ovaj izuzetno povoljan kredit bude skup. Sledeći kredit koji se odnosi na konsolidaciju budžeta, ako tako smem slobodno da kažem, u visini od milijardu dolara, definitivno je najbolji kredit koji mislim da je Srbija u istoriji svojoj dobila. Posle ovakve kamate uliva se jedno poverenje i svim ostalim fondovima koji su spremni u budućnosti sa nama da sarađuju, a ujedno se i najavljuje jedna stabilnost naše privrede. Onda nije ni slučajno da i Evropska investiciona banka već prema nama nastupa sa ovakvim kamatnim stopama, za koje je ministar malopre rekao da su negde oko 4%. U ovom delu oko Evropske investicione banke treba obratiti, naravno, pažnju da se kapilarno proprati podela svih ovih sredstava i da se potrudimo, a u stvari to trebaju da urade poslovne banke, da se potrude da ne bude nekih protekcija, kao što se to ranije dešavalo, jer se to uvek posle nekako svima nama obije o glavu. Sa ostalim merama koje se donose, a vezane su za privredu, kao ovi zakoni koje smo juče imali ovde kod nas u plenumu, definitivno se pravi jedna dobra atmosfera i mislim da oni koji su sposobni i spremni da se na ovo brzo prilagode mogu da očekuju neke pozitivne efekte. U finansijskoj stabilizaciji naše zemlje otprilike je situacija kao i sa ovim poplavama koje su nas zadesile ovih dana. Ovim poslom ne može da se bavi samo država. Ovim poslom treba da se bavi ceo sistem. Mislim i na finansijski sistem koji predstavljaju banke, sistem privrede i na kraju nekako svi mi zajedno koji u ovoj državi živimo. Ako se sublimišu naše snage i energija kao u ovim nesretnim okolnostima u kojima smo bili prethodnih dana, mislim da su efekti koji trebaju da budu očekivani u svakom slučaju pozitivni. Zadnjih godina vas niko ne pita više, a mislim da je to jedan od najvećih momenata ove finansijske krize u koju smo zapali, za neki posao u realnom sektoru. Pogotovo kada su u pitanju političke stranke i sve ostale urgencije, svi nekako traže i pitaju - da li postoji mogućnost da budu zaposleni u nekom državnom ili javnom sektoru? Mislim da je to velika greška i veliki promašaj, a razlog za to je zato što su plate u ovom sektoru u odnosu na privredu izuzetno velike. Ne kažem da su plate kao plate velike, ali u odnosu na privredu i realan sektor te plate su znatno veće. Ako se budemo potrudili da ovo ujednačimo, mislim da će to da bude jedan od prvih koraka u početku rešavanja jedne opšte krize u kojoj se nalazimo. Ponavljam još jedanput, poslanička grupa JS će podržati sva tri zakona. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković. Izvolite.
Uvažena predsednice, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, kada danas pomenete Ujedinjene Arapske Emirate svi širom sveta pomisle na dobro obrazovanje, odlične kompanije, diversifikovano poslovanje koje te kompanije i razvojni fondovi iz Emirata imaju širom sveta. Pomislite na Mazdar institut, pomislite na dobre fakultete, na Mubadalu, Razvojni fond Abu Dabija i Nacionalnu banku Ujedinjenih Arapskih Emirata. Danas, kao glavnu temu imamo potpisivanje i ratifikaciju sporazuma o kreditu sa Vladom Abu Dabija od milijardu dolara i kreditu sa Razvojnim fondom Abu Dabija od 98 milijardi dolara koji će zasigurno uticati na razvoj naše privrede. Osvrnuću se na konstataciju i govor mog kolege Aleksandra Jugovića koji je malo govorio o tome da smo mi tokom prethodnih 25 godina u dve faze, dakle, tokom devedesetih godina imali formiranje jedne tajkunske elite koja se bavila u većini slučajeva sivom ekonomijom, crnom ekonomijom i švercom. Posle 2000. godine ulazak jednog velikog broja sumnjivog investitora i špekulativnog kapitala koji je doveo do toga da se u našoj zemlji raskine više od jedne trećine privatizacija. Danas, sadaimamo priliku da razgovaramo i da pregovaramo sa najboljim i najkvalitetnijim kompanijama i razvojnim fondovima na svetu. Sigurno je da će naša Vlada da iskoristi to u tom domenu da izvrši što dinamičnije, što bolje i što kvalitetnije ekonomske reforme i naravno da unapredi razvoj strateških sektora u našoj zemlji kao što su poljoprivreda, energetika, razvoj infrastrukture i naravno razvoj malih i srednjih preduzeća. Kada su u pitanju uslovi ovog kredita od milijardu dolara ja ću samo navesti jedan primer da je samo pre nekoliko meseci upravo Vlada Abu Dabija refinansirala kredit Emiratu Dubai koji je naravno u okviru Ujedinjenih Arapskih Emirata, pod uslovima i pod kamatnom stopom od 1%. Pazite, Emirat koji je zajedno sa Abu Dabijem mora isto tako da plaća kamatnu stopu od 1% sa počekom od pet godina, a kako je ministar rekao, mi kada je u pitanju ovaj sporazum i kredit, imamo poček od 10 godina. Ono što se smatra isto tako na globalnom nivou, jednim od najboljih i kvalitetnijih, najjeftinijih kredita, to je kredit Razvojne agencije Japana Jordanu od 150 miliona dolara pod kamatnom stopom od 1,7% i počekom od pet godina. Tako da mogu da se složim sa ministrovom konstatacijom da smo faktički ovaj kredit dobili ako ne besplatno i džabe ali pod najboljim mogućim uslovima pod kojima je moguće dobiti sredstava trenutno na svetskom finansijskom tržištu. Ono što je isto tako veoma interesantno da ta količina novca koju ćemo samo u ovoj godini dobiti jer kada uporedite samo informaciju i analizu da je Nacionalna banka Abu Dabija ove godine planirala isto tako kredite zemljama Latinske Amerike kao što su Brazil, Čile, Peru, u ukupnoj masi od nekih 720 miliona dolara, a mala zemlja kao što je Srbija dobija kredit od milijardu dolara. To dovoljno govori o trenutnoj međunarodnoj poziciji naše zemlje. I nije ovo samo rezultat bilateralnih i kvalitetnih odnosa između Srbije i Ujedinjenih Arapskih Emirata i Abu Dabija, nego je ovo rezultat generalno dobre međunarodne pozicije naše zemlje i dobrih odnosa prvenstveno sa SAD, sa Ruskom Federacijom, sa Kinom i naravno sa zemljama EU. To je upravo i sada, daje rezultat, daje nam mogućnost da oporavimo našu ekonomiju i da imamo onaj nivo investicije koji nam je potreban kako bi se kvalitetno i dobro razvijali. Međutim nije samo pozajmica, nije samo kredit ovde u pitanju, ovde je u pitanju jedan ukupan ambijent i dugoročna strategija naše zemlje i dugoročni interes naše zemlje da pored projekta „Beograd na vodi“ koji će voditi „Emar“ korporacija iz Ujedinjenih Arapskih Emirata koja je u prošloj godini zabeležila prihod od nekih 230 milijardi dolara, koja svoje poslovanje ima u najboljim i najkvalitetnijim svetskim destinacijama za investicije, među njima je recimo Erbil u Kurdistanu u koji se, samo u prošloj godini, ulilonegde oko sedam, osam milijardi eura stranih direktnih investicija. Mi na taj način se svrstavamo u top 10 ili 20 dobrih i najkvalitetnijih destinacija za investicije u Evropi. Isto tako moraću da pomenem i one investicije koje su već urodile plodom, i koje su već imale dobar rezultat, to je zasigurno naše partnerstvo sa Etihadom. Činjenica da je u januaru ove godine zabeležen 30% veći broj putnika na našem aerodromu nego što je to zabeleženo 2013. godine. Kada je u pitanju ovaj kredit za navodnjavanje. Ono što je najveći kvalitet ovog sporazuma i ovog dogovora je da ćemo konačno početi na zdravim i održivim osnovama da razvijamo našu poljoprivredu, da je kroz razvoj tehnologija, inovacija, kroz dovođenje i implementaciju „know how“ koji nam nude naši partneri iz Razvojnog fonda Abu Dabija da podignemo produktivnost, da pospešimo rezultate i da održimo mnogo predvidljiviju poljoprivrednu politiku pogotovo u sektorima ratarstva i povrtarstva za šta će se ovaj kredit najviše koristiti. Isto tako, veoma je važna činjenica da ova kreditna linija podrazumeva i formiranje jedinice za implementaciju projekta, da podrazumeva jednu jako strogu kontrolu. Mogu slobodno da kažem da ono što je nama falilo prethodnih godina kvalifikovan, inženjerski, tehnički, menadžerski kadar koji se zahteva od zajmodavca, da ga mi ovde implementiramo, da ga delegiramo kako bi taj projekat mogao na održivim osnovama da se realizuje u narednom periodu. Samo na taj način, samo uz najbolje, najkvalitetnije kadrove, samo uz najkvalifikovanije ljude i najbolje partnere naša privreda može da ide dalje. U prethodnom periodu iako smo imali puno privatizacija nismo imali te najbolje, najveće svetske igrače, a slobodno mogu da najavim da u Zakonu o ulaganjima koji će se nadam se naći u skupštinskoj raspravi narednog meseca imaćemo priliku i funkcionisaće taj aspekt da ćemo privlačiti najviše one investitore sa Fortove liste od 500 najboljih kompanija na svetu. Ova kreditna linija podrazumeva da se uloži u 24.000 hektara na 11 lokacija u Vojvodini, na tri lokacije u Centralnoj Srbiji i svakako će da predstavlja jedan podsticaj za sve delove Srbije i mogućnost da zajedno sa Razvojnim fondom Abu Dabija taj posao uradimo širom naše zemlje. Mi ovu priliku moramo da iskoristimo ne samo u poljoprivredi, ne samo po pitanju projekta „Beograd na vodi“, ne samo po pitanju Etihada i partnerstva sa avio kompanijom iz Emirata. Mi možemo da se ugledamo na Slovačku, na Poljsku, na Južnu Koreju koje su faktički i sudbine njihovih ekonomija vezale za određene snažno jake države koji su imali najviše investicija u te zemlje. U Slovačku su ušli najveći i najbolji investitori SAD, kao što su IBM, kao što je Microsoft. Isto tako je i Poljska uradila. Južna Koreja je recimo potpuno promenila svoju ekonomsku politiku i sa 95% trgovinske razmene koje je vršila do 1995. godine sa SAD, sada to isto radi sa Kinom i nekada je na Korejskim univerzitetima, srednjim i osnovnim školama prvi bio engleski jezik za učenje, sada je to kineski jezik. Dakle, mi moramo da se prilagođavamo trenutnim okolnostima na tržištu na globalnom nivou. Smatramo da su Ujedinjeni Arapski Emirati veoma važan i veoma dragocen partner našoj zemlji i da uz takvu vrstu partnera i takve kompanije koje su zdrave, koje su učinile to da Emirati sa 1,7 milijardi dolara 1971. godine bruto domaćeg proizvoda, dođu danas na 394 milijarde dolara. To su naši partneri. To su kompanije sa kojima mi treba da sarađujemo i to su kompanije kojima mi treba da dajemo podsticaje i koje mogu da učine našu ekonomiju zdravijom, koje mogu da nam pomognu da se naše tehnologije pospeše i koje mogu da nam pomognu da te investicije imaju ono što je ekonomiji najbitnije, a to je efekat prelivanja. Znači, da imamo novo zapošljavanje, da imamo nova znanja, da imamo razvoj obrazovanja, a ne da privatizaciju i kupovinu „Mobtela 063“ 2006. godine nazivamo investicijom, jer svako ko je završio prvu godinu ekonomskog fakulteta zna da to nije investicija, to je dezinvesticija. Investicije su ono isključivo što ima prelivajuću vrednost i prelivajući efekat, ono što stvara radna mesta, ono što stvara novo znanje i mi iz SDPS ćemo se snažno zalagati za takvu politiku. Ostalo je još da prokomentarišemo ovaj Apeks kredit za mala i srednja preduzeća. Stav naše stranke je veoma poznat kada je u pitanju politika podsticaja, pogotovo mikro, malim i srednjim preduzećima. Mi smo veoma okrenuti i podržavamo svaki podsticaj malim preduzećima i onim preduzećima koja će se otvarati, privatnom preduzetništvu i transformaciju našeg društva iz službeničkog u preduzetničko. Smatramo da ova linija Apeks kredita veoma pozitivno može da deluje na naše preduzetništvo, da su uslovi, da je kamatna stopa veoma povoljna i da može da dovede do toga da imamo novo zapošljavanje, da podstičemo samozapošljavanje. Ja bih predložio i sugerisao da ovi krediti na neki način budu korišćeni za nabavku opreme, za kupovinu tehnologija i da budu ulagani isključivo u proizvodni sektor i u porodični biznis, jer to je ono što će u narednom dugoročnom periodu održavati našu ekonomiju u naredne tri, četiri generacije. To neće sigurno da radi i to neće sigurno da nam obezbedi ni trgovina, ni usluge. To će nam obezbediti proizvodnja i to će nam obezbediti veliki broj tih malih preduzetnika. Gospodine ministre, vrlo dobro znate primere dobre Irske, recimo, koja je kroz taj mali biznis, kroz proizvodnju nečega što mi nekada ni ne razmišljamo o tome, što je toliko sitno i malo, je zaposlila za vrlo kratak period 150.000 ljudi. U svakom slučaju, ovo jeste deo strukturnih reformi, strukturnih poteza Vlade Republike Srbije i ovaj kredit i kredit za navodnjavanje, naravno i ova Apeks linija za mala i srednja preduzeća. Nadam se da ćemo dinamičnije i veoma brzo da implementiramo sve ove kreditne linije i naravno u svrhu novog zapošljavanja, onoga što je našoj zemlji najbitnije, jer ono što predstavlja srž, što predstavlja cilj svake politike i kada posle četiri godine budemo pravili rezime šta smo uradili, i vi u Vladi i mi u parlamentu, samo će jedna činjenica određivati naš uspeh, a to je koliko smo uspeli da smanjimo nezaposlenost. Ona je trenutno po metodologiji mora 24%. Ja se nadam da ćemo u naredne četiri godine uspeti bar da dođemo na 15% i da stvorimo uslove u onom delu kada uđemo u EU da nezaposlenost smanjimo na 10%. To treba da bude „kondicio sine kva non“ rada Vlade, parlamenta, svih institucija, naravno socijalnih partnera, za šta će se SDPS snažno zalagati. Hvala vam na pažnji.
Reč ima Dubravka Filipovski. Izvolite.
Uvažena predsednice, kolege i koleginice narodni poslanici, gospodine ministre, verujem da nije bilo ni malo lako sklopiti ovako povoljan aranžman, sporazum i zajam Republike Srbije i Ujedinjenih Arapskih Emirata. Međutim, ako uporedimo neki period koji je neposredno iza nas i kada smo se zaduživali po mnogo većoj kamatnoj stopi, ovo je svakako napredak. Ja verujem da će mere Vlade Republike Srbije i konkretna ulaganja u proizvodnju, u tehnologiju, u nova radna mesta iz ovih zajmova i sporazuma omogućiti da naša privreda postane što razvijenija i da ćemo mi, kao što je rekao kolega iz JS, kao Turska jednog dana uspeti da vratimo sve dugove. Zbog građana Srbije koji nas gledaju želela bih da kažem samo nekoliko rečenica o Ujedinjinim Arapskim Emiratima. Mislim da je vrlo važno što su oni pokazali veliko interesovanje za ulaganje uSrbiju, s obzirom da kao jedna velika zemlja sa razvijenom privredom vrlo pažljivo biraju gde će ulagati svoj novac. Poznato je da su u Ujedinjeni Arapski Emirati šesta zemlja po bogatstvu, koja je prošle godine imala BDP od 368 milijardi dolara, odnosno 49 hiljada dolara po glavi stanovnika, što je 10 puta veći BDP nego što ga ima Republika Srbija. Godišnji suficit Emirata u razmeni sa svetom iznosi oko 50 milijardi dolara. Sektor usluga je takođe u velikoj ekspanziji. Recimo, samo u građevinskoj industriji oni imaju projekte od 350 milijardi dolara. Navešću jedan podatak koji je za mene bio vrlo interesantan iz 2006. godine, da su Emirati, Dubai i Katar širom sveta kupili kompanije u ukupnoj vrednosti od 78milijardi dolara. Saradnja Srbije sa Ujedinjenim Arapskim Emiratima, sa zemljom koja beleži ovakvu ekspanziju svakako nam ide u korist. Ovaj ugovor o zajmu, kao i prethodni, je logična posledica Sporazuma o saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Ujedinjenih Emirata, potpisanog u februaru mesecu prošle godine. Naša poljoprivredakao privredna delatnost je ovim sporazumom nekako stavljena u prvi plan. Ideja je da Ujedinjeni Arapski Emirati obezbede finansijska sredstva za modernizaciju celokupne srpske poljoprivrede, dok bi Republika Srbija, što je pomom mišljenju veoma važno, ovako uložena sredstva otplaćivala višegodišnjim garantovanim isporukama najrazličitijih poljoprivrednih proizvoda, pšenice, kukuruza, deteline, mesa, mlečnih proizvoda. Ovi proizvodi bi se iz Srbije izvozili posredstvom kompanije „Al Dahra“ na tržište ne samo Ujedinjenih Arapskih Emirata, nego i na tržište trećih zemalja. Na primer, nedavno je vodeći lanac hipermarketa u tom regionu, koji ima više od 110 prodajnih objekata sa 600.000 kupaca dnevno, pokazao veliko interesovanje za plasman svežeg, sušenog voća i konditorskih proizvoda iz naše zemlje. Kada je upitanju međudržavna saradnja, veoma je važno reći da naša Vlada prdviđa i osnivanje zajedničke kompanije u kojoj bi „Al Dahra“ preuzela 66,7% vlasništva za iznos od 100 miliona evra, a koja bi u dugoročni zakup dobila 16.000 hektara zemlje u državnom vlasništvu uz plaćanje godišnje rente od 250 evra po hektaru. Prvi konkretan rezultat ove naše zajedničke saradnje između dve zemlje jeste i Ugovor o zajmu za finansiranje razvoja sistema za navodnjavanje, potpisan u martu ove godine. Svi znamo da se u našoj zemlji navodnjava samo jedan mali procenat obradivog zemljišta, da se u Republici Srbiji u stvari u ovom trenutku navodnjava svega oko 100.000 hektara obradivih površina, a ovo, naravno, za posledicu ima veliku zavist naše ukupne poljoprivredne proizvodnje od klimatskih prilika, odnosno neprilika. Kako to izgleda u praksi, suočili smo se svi ovih dana sa velikim poplavama, a pre dve godine sa velikim sušama. Mislim da mi više nismo u situaciji da priuštimo sebi i nove suše i nove poplave, već moramo preduzimati konkretne mere i planove kako bi se zaštitili. Projekat za koji su nam Ujedinjeni Arapski Emirati odobrili ovaj zajam u iznosu od 97 miliona američkih dolara je po izuzetno niskoj kamatnoj stopi od svega 2,5% na godišnjem nivou i on obuhvata u prvoj fazi izgradnju sistema za navodnjavanje nekih 31.000 hektara obradivog zemljišta na 11 lokacija u Vojvodini i na tri lokacije u centralnoj Srbiji. Ovo podrazumeva ne samo realizaciju projekta za navodnjavanje, već i građevinske radove, instaliranje hidromehaničke i električne opreme, opreme za navodnjavanje i svih pripadajućih instalacija. Ovo je izuzetna prilika i šansa i za naše privredne subjekte, pre svega, vodoprivredna preduzeća, koja se bave proizvodnjom i održavanjem navedene opreme i uređaja i izgradnjom i rekonstrukcijom postojećih objekata vodne infrastrukture. Planira se da u bliskoj budućnosti oko milion hektara obradive površine bude pokriveno mrežom modernih sistema za navodnjavanje, a pošto je u ovom prvom delu predviđeno da se navodnjava obradiva površina u Vojvodini i u centralnoj Srbiji, očekujem da će se ovi projekti vrlo brzo proširiti i na jug Srbije. Ovaj zajam je predviđen za 20 godina i sa grejs periodom od pet godina. Želela bih još nekoliko reči da kažem o finansijskom ugovoru koji pruža mogućnost malim i srednjim preduzećima u Republici Srbiji da uz posredovanje države i Narodne banke Srbije povuku kredite od izabranog kruga poslovnih banaka pod povoljnijim uslovima, nego što je to bio slučaj do sada i kada je u pitanju opšta standardna politika kreditnih banaka. Pri tome, vrlo je važno reći da se ne stavlja isključivo akcenat na finansijske uslove i rokove otplate, već uporedo i na pojednostavljene kreditne procedure i ublažavanje opštih uslova za dobijanje kredita. Na kraju, želim da vas obavestim da će u danu za glasanje poslanička grupa Nove Srbije podržati sva tri sporazuma. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević.
Zahvaljujem. Uvažena gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, poštovani predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su tri izuzetno važna i značajna zakonska predloga. Na samom početku želim da kažem da će poslanički klub Socijalističke partije Srbije u danu za glasanje podržati sva tri zakonska predloga. Kada je reč o prvom zakonskom predlogu, koji se tiče kredita ili zajma koji Srbija u iznosu od milijardu dolara dobija od Ujedinjenih Arapskih Emirata, želim da kažem da je sigurno da ovaj sporazum proističe pre svega iz jednih unapređenih bilateralnih odnosa dve zemlje i dobrih političkih odnosa dve vlade, ali i ličnih odnosa, što nekada može biti, kao u konkretnom slučaju, veoma važno i značajno. Sigurno je da će ovaj sporazum biti dobra osnova za produbljivanje saradnje, za stvaranje jedne šire saradnje sa predstavnicima Ujedinjenih Arapskih Emirata i da će on stvoriti nove mogućnosti, razviti ekonomske i trgovinske odnose i stvoriti mogućnosti za neka zajednička ulaganja u perspektivi. Kada je reč o finansijskim efektima i finansijskim uslovima po kojima se dobija kredit od Ujedinjenih Arapskih Emirata, želim da kažem da je ovo veoma povoljan kredit. Gledajući dugi niz unazad, mislim da Srbija nije dobijala i nije dobila povoljniji kredit, odnosno kredit pod povoljnijim uslovima. Ministar je u uvodnom izlaganju rekao da je godišnja ušteda negde oko 40, odnosno 30 miliona dolara, a da će u vremenskom periodu od deset godina biti ušteđeno oko 300 miliona dolara. Ono što je takođe važno kada je reč o ovom kreditu, ovaj kredit nije uslovljen, odnosno nije precizno i jasno definisan od strane predstavnika UAE, gde kredit mora biti utrošen, već je Srbija ta koja će opredeliti gde je u ovom trenutku najpotrebnije utrošiti i uložiti sredstva koja se dobijaju od UAE. To govori o kredibilitetu, to govori o poverenju, kada je reč o međusobnim odnosima, ali s druge strane, ovo jeste jedan jasan signal i ostalim potencijalnim kreditorima kada je reč o Srbiji. Rekao bih da je veoma važno da se u međunarodnoj javnosti danas o Srbiji pozitivno govori. Veoma je važno da je podignut međunarodni ugled Srbije. Veoma je važno da u međunarodnoj javnosti danas postoji jasan stav da Srbija može biti partner. Važno je, kada je reč o načinu i pravcu u kojem treba da bude usmeren novac, da novac bude uložen tamo gde će biti kontrolisan, tamo gde će ostvariti najveće efekte. Mi kao poslanički klub smatramo da jedan od prioriteta mora i treba da bude finansijska konsolidacija. Srbija ima ogromne izdatke za kamate koji proizilaze iz povećanja javnog duga, tako da mislim, imajući na umu tu činjenicu, da nemamo previše prostora za razmišljanje i najveći deo sredstava koji se dobija od predstavnika UAE upravo mora biti usmeren na otplatu ranijih dugova ili na zamenu potencijalnog zaduživanja. Ministar je rekao u uvodnom izlaganju da bi Srbija pokrila deficit budžeta i da bi pokrila ranije dugove, ona bi u nekom periodu morala da se zaduži na međunarodnom finansijskom tržištu i po kamatnoj stopi od 7, 7,5%. Sama razlika dovoljno govori koliko Srbija dobija od kredita o kojem danas govorimo od UAE. Ne može se trošiti više nego što se zaradi. U proteklom vremenskom periodu, rekao bih, imali smo jedno veliko zaduživanje i trošilo se u javnu potrošnju, što je apsolutno pogrešno. Mislim da sa takvom praksom treba prekinuti. Treba izvući pouke iz prošlosti. Takva praksa nas je dovela u tešku finansijsku situaciju u kojoj se danas nalazimo. Kredit koji Srbija dobija od UAE hoće nam pomoći da prebrodimo jedan veoma težak period, ali s druge strane, ovaj kredit će biti i podsticaj i jasan signal i stranim i domaćim investitorima, kada je reč o ulaganju u Srbiju. Sa finansijskog aspekta i kada je reč o finansijskim uslovima, ovo je veoma povoljan kredit. Ponoviću, on nam hoće pomoći da prebrodimo jedan težak period, ali naredni korak i uslov da građani Srbije osete pozitivan pomak jeste reformski proces kojim Srbija mora da ide u narednom vremenskom periodu. Ako nema reformskog procesa, ako nema sistemskih zakona, o tome smo juče govorili tokom rasprave u načelu o takođe dva zakonska predloga, ako ne usvojimo sistemske zakone, nema pozitivnog pomaka, s druge strane, nemamo više prostora za zaduživanje. Kada je reč o drugom zakonskom predlogu, takođe, veoma važan i značajan kredit, nisam stručnjak za oblast poljoprivrede, ali mislim da je kolega Arpad Fremond imao jedno iscrpno i veoma dobro izlaganje. Želim da kažem da kroz navodnjavanje Srbija svakako ostvaruje veći prinos, a bez tog prinosa nema produktivnosti za Srbiju i nema napretka ka EU. Jasan je cilj kada je reč o ovom kreditu. Sva sredstva iz ovog kredita biće usmerena da voda dođe do njiva na taj način država želi da i investicijama, da kroz investiranje pomogne poljoprivrednim proizvođačima da stvore i obezbede jedan dobar osnov za povećanje prinosa. Siguran sam da sa finansijskog aspekta i finansijskih uslova jeste povoljan kredit, ali ono što želim da kažem, kada je reč o poljoprivredi, sama poljoprivreda ne može da funkcioniše sama. Poljoprivreda i poljoprivrednici ne mogu da funkcionišu bez jeftinih kredita. Kada je reč o navodnjavanju o tome je maločas bilo reči. Dakle, ovo jeste oblast u koju se nažalost malo ulagalo u proteklom vremenskom periodu. Imali smo prilike da čujemo i neke podatke. Mislim da danas Srbija jeste na poslednjem mestu kada je reč o ulaganju u obradive površine, da ulaže negde oko 10%, odnosno da navodnjava negde oko 10% obradivih površina ili 165 hiljada hektara. Inače, od Fonda iz Ujedinjenih Arapskih Emirata, Srbija će dobiti dva kredita. Prvi kredit jeste namenjen za navodnjavanje, drugi kredit jeste namenjen za opšte projekte iz oblasti poljoprivrede. Kada je reč o ovom drugom kreditu, koji se tiče opštih projekata iz oblasti poljoprivrede, mi verujemo da će svi poljoprivrednici imati podjednako iste šanse, da će u pojednostavljenim procedurama moći da apliciraju za sredstva i da će ta sredstva moći da ulože u mehanizaciju, moći da ulože u opremu, moći da ulože u sredstva koja će im omogućiti izgradnju novih objekata. Kada je reč o trećem zakonskom predlogu, želim najpre da kažem tokom jučerašnjeg dana mi smo imali i završili raspravu u načelu o dva važna zakonska predloga. Reč je o Predlogu zakona o porezu na dohodak građana i Predlogu zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, i govoreći o ova dva zakonska predloga, kao poslanički klub, rekli smo da je veoma važno što je kroz ove zakonske predloge privatni sektor adekvatno tretiran, odnosno da ovi zakonski predlozi govore u prilog konstataciji da je privatni sektor našao svoje mesto u setu ekonomskih mera Vlade Republike Srbije. Veoma je važan podsticaj privatnog sektora, on je važan za privredu koja zapošljava i otvara nova radna mesta, ali je važan za državu koja funkcioniše od naplate taksi i poreza iz dobiti preduzeća. Takođe, tokom jučerašnjeg dana, rekli smo da jedno, po našem mišljenju, od centralnih tema Vlade Republike Srbije, u narednom vremenskom periodu, upravo trebaju da budu strukturne reforme za podsticaj i razvoj privatnog sektora. I SAD, i EU su postavile kao osnov za izlazak iz krize i privredni oporavak upravo mala i srednja preduzeća. Mislim da i mi u Srbiji treba da podstaknemo, da ohrabrimo naše ljude da upravo razmišljaju u tom pravcu, i to je ono što se čini ovim trećim zakonskim predlogom koji je isključivo namenjen malim i srednjim preduzećima. Nema izlaska iz krize bez otvaranja novih radnih mesta, i to pre svega u proizvodnom procesu. Takođe, obzirom da će jedan deo sredstava biti usmeren u infrastrukturne projekte, nema ekonomskog bez infrastrukturnog razvoja. Kada je reč o malim i srednjim preduzećima, želim da kažem da su neke procene da mala i srednja preduzeća, u narednom vremenskom periodu, mogu zaposliti između 200 i 300 hiljada novih radnih mesta, ali ono što je neophodno malim i srednjim preduzećima jeste upravo ta podrška države. Podrška države kada je reč o smanjenju nameta, podrška države kada je reč o preglomaznoj birokratiji, velikom trajanju procedure, dugom trajanju procedura i podrška države kada je reč o izvorima finansiranja. Inače, sam sektor malih i srednjih preduzeća danas u Srbiji, prema nekim pokazateljima, zapošljava oko 50% od ukupnog broja zaposlenih u Srbiji i čini negde oko 46,5% BDP. U EU, recimo, mala i srednja preduzeća čine preko 90% ukupnog privrednog prostora i to je nešto čemu treba da teži Srbija, to treba da bude naš krajnji cilj. Naravno, ne može sve preko noći, ali moramo u tom kontekstu da definišemo ciljeve i da krenemo u realizaciju tih ciljeva. Iz toga razloga mi podržavamo i ovaj treći zakonski predlog. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Nada Lazić, predstavnik LSV.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, poštovane kolege poslanici, ponoviću neke stvari koje su moje kolege prethodno rekle. Naime, pred nama su tri ugovora o zajmu koje ova Skupština treba da potvrdi po hitnom postupku. Ne želim da komentarišem ove kredite sa aspekta povoljnosti, jer to su moje kolege više puta naglasile. Naš narod ne kaže slučajno – dug je zao drug. Pitanje je, ono što sebi postavljam, na šta će se ova sredstva trošiti? Naime, mi iz LSV, a ja lično, s obzirom da dolazim iz oblasti zaštite životne sredine, bila bih najsrećnija kada bi se barem deo sredstava, koji su danas predmet ove naše debate, potrošio na izgradnju komunalne infrastrukture, a tu mislim na izgradnju sistema za odvođenje otpadnih voda, odnosno za kanalizaciju, za izgradnju sistema za tretman otpadnih voda i uređivanje deponija. Naime, izgradnja regionalnih deponija, a ja ću podsetiti da je strategija upravljanja otpadnim vodama doneta još 2003. godine, a da mi danas još uvek imamo problem divljih deponija i neuređenih smetlišta. To je, po meni, temelj svih problema. Podsetiću da je još u vreme ministra Dulića doneta jedna Strategija koju su radili evropski eksperti. Radi se o strategiji približavanja Srbije EU u oblasti životne sredine, gde je naglašeno da je najgore stanje upravo u sektoru voda, gde je od ukupnih 10,5 milijardi evra, koliko je potrebno da se uredi oblast životne sredine, preko pet milijardi potrebno za uređenje voda, a od toga najviše treba potrošiti na uređenje otpadnih voda. Sve ovo govorim zbog toga što sa nama nije ministarka poljoprivrede, jer želim da komentarišem ovaj Ugovor o zajmu između Vlade Republike Srbije i Fonda za razvoj Abu Dabija za finansiranje razvoja sistema za navodnjavanje. Ovde su kolege više puta ponovile, ponoviću i ja, da se radi o kreditu za izgradnju ovog sistema na ukupno 13, odnosno na dva mesta u ovom dokumentu, koji smo mi dobili, piše 13, a na drugom 14 lokacija, na jednom mestu piše 24.000 hektara, a na drugom 31. To je u suštini nebitno. Najveći broj lokacija je u Vojvodini, njih 11. U razlozima za potvrđivanje ovog ugovora navodi se da on treba da omogući, između ostalog, konkurentnost naših proizvoda na svetskom tržištu. Ovo posebno naglašavam zbog toga što niko nema ništa protiv ideje o navodnjavanju i maksimalnog korišćenja plovnih površina, ali postoje određeni problemi kada je Vojvodina u pitanju i neke činjenice o kojima se mora voditi računa, ako želimo da ovaj projekat bude održiv, da ne izgradimo sistem koji sutra možda nećemo moći da koristimo. Zašto? Problem koji postoji u Vojvodini, a na žalost ništa manje na celoj teritoriji Srbije, su komunalne otpadne vode koje se bez prečišćavanja ispuštaju u kanale, jezera, reke, sve zavisi šta ko ima najbliže pored sebe, najčešće nekontrolisano pražnjenje septičkih jama. Navešću samo kroz brojke podatke vezane za teritoriju Vojvodine. Od 463 naselja u Vojvodini, preko 400 nema kanalizaciju, a samo 7% stanovnika je pokriveno tretmanom otpadnih voda na postrojenjima koja ispravno funkcionišu. Ako tome dodamo zagađenja iz prehrambene industrije, zagađenja sa farmi, jer poznato je da na teritoriji Vojvodine postoje velike farme, većih kapaciteta, koje su veliki zagađivači, mnoge od njih su uredile pitanje svog stajnjaka upravo koristeći sredstva iz jednog projekta koji je postojao, odnosno koji je Svetska banka finansirala donacijom od 70%, a 30% su farme bile u obavezi da investiraju i dobile su uređaje za prikupljanje stajnjaka i za rasprostiranje po njivama. Iz tog projekta, između ostalog, sredstva su dobile i kafilerije, koje se ovim dana spominju. Jedna od njih je somborska kafilerija, koja je dobila deo opreme iz ovog projekta, i kafilerija u Ćupriji. Nažalost, vidimo da samo somborska radi, a da kafilerija u Ćupriji, iz nekih razloga, ne prima uginule životinje iz ovih tragičnih događaja, odnosno uginuća sa poplavljenih područja. Sa druge strane, na teritoriji Vojvodine postoji problem otpada, još uvek ne uređenih deponija i problem divljih deponija. Svakog dana kada dolazim na zasedanje Skupštine prolazim između dve. Jedne velike, valjda staropazovačke, i jedna koja je u nastanku, ne znam da li to neko treba da primeti, ali mislim da je naspram Batajnice, koja je svakog dana sve veća i veća. To je slika o nama, koju ljudi steknu kada ulaze u Beograd, odnosno kada ulaze u ovu zemlju. Po nekoj studiji, koja je rađena za teritoriju Vojvodine, prosečno svaka opština ima 12 divljih deponija. Sada se postavlja pitanje – kada uzmemo sve ove činjenice i podatke koje sam iznela, a oni su lako proverljivi, sa kojom vodom želimo da navodnjavamo, odnosno da li će voda kojom ćemo navodnjavati i koja će se u ovom sistemu koristiti imati ispravan kvalitet za navodnjavanje, da li će biti zdravstveno bezbedna, odnosno da li ćemo moći da garantujemo ispravnost poljoprivrednih proizvoda? Da se vratimo na onu konstataciju da želimo da našim proizvodima budemo konkurentni na svetskoj pijaci. Ako uzmemo u obzir da u jednoj Nemačkoj 95% stanovništva je pokriveno tretmanom otpadnih voda na celoj teritoriji Nemačke, isto tako je sa Austrijom i svim drugim praktično zemljama članicama EU, a obaveza novih članica je da do iduće godine i one svoje vode prečiste, mi nažalost u svemu tome strahovito kasnimo zato što u ovu oblast i do sada, a vidim da ni sada nećemo ulagati. Ove su navedene lokacije na teritoriji Vojvodine. Moje osnovno pitanje je da li se u odabiru ovih lokacija vodilo računa o ovim činjenicama, odnosno o činjenicama da li te opštine na čijim se teritorijama nalaze lokacije imaju uređeno pitanje otpada, da li svoje otpadne vode ispuštaju na adekvatan način i ono što je česta pojava po selima, pogotovo po selima u Vojvodini, da ljudi svoje septičke jame onim malim cisternama prazne gde stignu i kako god im je to zgodno? Napomenuću da po Zakonu o komunalnim delatnostima briga o odvođenju otpadnih voda i deponijama je u nadležnosti lokalnih samouprava. Nažalost, one nemaju najčešće, pogotovo male opštine i siromašne, sredstva ni stručnog kapaciteta. Imate opštine u kojima na deponiji ne radi nijedan inženjer, a u Nemačkoj na jednoj regionalnoj deponiji na čelu te deponije sedi doktor nauka. To su relacije. U tu Evropu ulazimo, a nalazimo se u ovim brojkama, odnosno u ovim činjenicama. Bez pomoći i angažovanja države ovaj se problem neće skoro rešiti i od toga zavisi održivost i ovog projekta. Mi iz LSV razumemo potrebu da se podigne kredit. Razumemo ekonomski interes. Ali, podsećam da se mora poštovati pravilo struke kako se ne bi dešavale neke stvari, odnosno kako ne bismo imali loše posledice, a videćemo i nakon ovih poplava da ćemo imati problema veoma mnogo u saniranju štete zbog neprečišćenih voda, nekontrolisanih deponije i tome slično. Hvala vam lepo.
Reč ima Aleksandar Senić.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovani gospodine ministre, na današnjem dnevnom redu imamo tri zakona o zajmovima i kreditima i NDS će se opredeliti, shodno odgovorima koje dobijemo od gospodina ministra, da li ćemo ove ugovore podržati ili ne. Nesporno je da je kredit, tj. zajam od milijardu američkih dolara veoma povoljan i da takve kredite nismo imali u poslednje vreme, ali naše pitanje je, s obzirom na to da je članom 3. Zakonom o budžetu Republike Srbije predviđeno da Vlada UAE da kredit za podršku Republici Srbiji u iznosu od tri milijarde evra, a dobijamo samo milijardu dolara, da li je zaista istinita konstatacija gospodina ministra da saradnja sa UAE napreduje kako treba? To je bio citat. Drugi kredit koji je u vezi navodnjavanja je obračunat u emiratskim dirhamima. To ovde niko nije pomenuo, osim da je protivvrednost 97 miliona dolara. Zakonom o budžetu Republike Srbije za 2014. godinu je predviđeno da krediti za navodnjavanje UAE budu u vrednosti od 275 miliona dolara, a mi ovim dobijamo kredit koji je manji od 100 miliona dolara, što takođe može da ukazuje na to da su se odnosi između UAE i Republike Srbije promenili u odnosu na decembar prošle godine kada je usvajan Zakon o budžetu. Spekuliše se da kredit koji će služiti za izgradnju sistema za navodnjavanje po ceni od 2,5% kada se saberu svi troškovi koji postoje u ugovoru je 3,5%, ali i 3,5% je izuzetno povoljna cena za ovakvu vrstu kredita. Ugovorom je predviđeno da pravo na povlačenje zajma ističe 31. decembra 2017. godine. Do tada Srbija mora da izgradi, s obzirom na to da je u pitanju projektno finansiranje, mora da prvo obavi sve javne nabavke po međunarodnim standardima, a onda i da izgradi, tj. realizuje sve projekte. Da li su projekti spremni i da li postoji realna mogućnost da oni zaista budu realizovani do kraja 2017. godine? Takođe, ugovorom je predviđeno da u roku od šest nedelja od dana zaključenja ugovora, a ugovor je zaključen 6. marta ove godine, Republika Srbija formira jedinicu za sprovođenje projekta. Naše pitanje je da li je ta jedinica formirana? Takođe se precizira i da na čelu jedinice za sprovođenje projekta se nalazi kvalifikovan i iskusan inženjer koga fond smatra prihvatljivim, UAE smatra prihvatljivim, a jedinicu će činiti adekvatno domaće tehničko računovodstveno i administrativno osoblje koje fond smatra zadovoljavajućim. Naše pitanje je da li je izabran inženjer koji će biti na čelu jedinice za sprovođenje projekta? Članom 5. tačka 7) je predviđeno da zajmoprimac, tj. Republika Srbija preduzima odgovarajuće mere kako bi stekla vlasništvo nad zemljištem ili pravo na zemljište, što znači da još uvek nemamo regulisane imovinsko-pravne odnose za zemljište gde će projekti biti realizovani. Da li preduzete odgovarajuće mere i da li je Republika Srbija stekla vlasništvo nad zemljištem i kada će? Istim članom tačka 14) predviđeno je da je obostrana namera zajmoprimca i fonda da nikakav spoljni dug nema prioritet u odnosu na zajam po osnovu zaloge koja je nakon zaključenja ovog ugovora uspostavljena nad državnom imovinom. Možemo li da znamo koju zalogu je dala Republika Srbija kao obezbeđenje za vraćanje ovog kredita? Najinteresantnije je, osim što je kredit u emiratskim dirhamima, i to da u slučaju arbitraže trećeg, onog odlučujućeg sudiju imenuje Generalni sekretar Arapske lige, verovatno po šerijatskom pravu. Naše pitanje je koliko imamo stručnjaka za šerijatsko pravo u Srbiji i da li možemo da adekvatno pariramo ukoliko dođe do arbitraže? Prilogom 2. ovog ugovora je predviđeno da projekat obuhvata razvoj 13 poljoprivrednih lokacija pretežno u Vojvodini sa ukupnom površinom od 24.000 hektara. Ja sam i vas ministre pre pet ili šest meseci pitao – kako se vrši izbor lokacija gde će biti realizovani ovi sistemi za navodnjavanje? Koji su kriterijumi za izbor tih lokacija i kada će na red doći individualni poljoprivredni proizvođači? Ovde smo čuli diskusije određenih kolega koji kažu da se individualna poljoprivredna gazdinstva ne mogu razviti bez određene podrške kakva je ova, a ja njima kažem da ovo neće ići individualnim poljoprivrednim proizvođačima. Sledeće pitanje – da li će biti obezbeđen kredit ili podrška za individualne poljoprivredne proizvođače i razvoj individualnih sistema za navodnjavanje? Postoji jedna nejasnoća koja se nalazi u obrazloženju ovog zakona gde piše da je za ovu fazu Republika Srbija primila 31.000 ha na 11 lokacija, a u prilogu ugovora sa Ujedinjenim Arapskim Emiratima piše da je u pitanju 24.000 ha na 13 lokacija. Ako možete samo da precizirate da li je u pitanju 24.000 ili 31.000 ha i da li ima 11 ili 13 lokacija i takođe ako možete da nabrojite te lokacije, da konačno znamo gde će biti usmerena ova sredstva za koja treba da glasamo. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javio ministar Lazar Krstić. Izvolite.
Hvala vam. Probaću da odgovorim na nekoliko pitanja kojih je već bilo i vezano za ovo. Da krenemo od ovih pitanja sada, vezano za saradnju sa Ujedinjenim Arapskim Emiratima da napreduje kako treba, kao što sam i rekao. To što stiže prva milijarda, ona stiže tek sada u maju, upravu zbog toga što nismo imali parlament koji je mogao da ratifikuje zbog, kao što znate, raspisanih izbora. Ona je potpisana još početkom marta, ako se ne varam. Saradnja napreduje kao što treba, uostalom vidimo to i na nekoliko zajedničkih projekata i između ostalog i ova dva o kojima danas razgovaramo, za direktan budžetski zajam kao i za zajam za poljoprivredu. Što se tiče, isti odgovor važi i za 97miliona dolara u odnosu na 275 miliona dolara koji stoje u budžetu za Abu Dabi „Divelopment fonda“. Tu postoje dva tipa zajma o kojima smo razgovarali i koja smo planirali. Jedan je ovaj koji se odnosi na infrastrukturu u navodnjavanju, to je ovaj o kome diskutujemo danas. Za njega je predviđeno 200 miliona dolara. Drugi o kome smo razgovarali takođe u iznosu od 200 miliona dolara se odnosi na obezbeđivanje jeftinog izvora finansiranja za poljoprivrednike, ovo o čemu ste takođe u jednom od svojih pitanja obratili. Dakle, taj drugi još uvek nije ispregovaran, jer je prosto dogovoreno da se ide najpre sa ovim za navodnjavanje. Bez obzira na to što je predviđeno 200 miliona dolara, 100 miliona dolara je prva faza tog prvog dela, da tako kažem. Kako budemo krenuli sa implementacijom toga, kako budemo razvijali druge projekte, zbog čega takođe stoje sredstva i u Aneksu II za ovaj kredit, mi ćemo dalje potpisivati i sledeći ugovor, ukoliko to bude potrebno. Što se tiče uslova, uslovi su 3%. I sami ste rekli da je to izuzetno dobro, 2,5 plus 0,5. Ostali uslovi, to je standardni tipski ugovor. Prosto, vaše pitanje oko zaloga na državnu imovinu je tipsko pitanje, ukoliko postoji zaloga, ne postoji zaloga, nismo dali nikakvu zalogu vezano za ovo. Isto važi i za arbitražu koja završava na arapskoj ligi. To nije nešto na šta smo mi ovde navikli, ali prosto nismo imali ovakve kredite u skoroj prošlosti, rekao bih u ovoj modernoj nismo ove vrste. To je posledica prirodno bilaterale. To budući rečeno niko ne planira da ulazi u arbitražu oko ovakvih koncesionih kredita sa povoljnim stopama. Što se tiče projekata, projekata ima 13, da budem vrlo jasan. Za 24.000 ha Ministarstvo poljoprivrede je u prethodnom mandatu, tu smo sada imali promenu na čelu Ministarstva poljoprivrede, opredelile te projekte u skladu sa svojim dugoročnim planovima i strategijama za poljoprivredu i u skladu sa tim gde su prosto projekti postojali, odnosno gde može odmah da se krene sa poslom. Pomenuli ste vezano za to četiri godine. Do kraja 2017. godine je četiri godine, zapravo to je ono što je u fiskalnoj strategiji predviđeno za prvih 97 miliona dolara. To je ono što je dogovoreno sa Ministarstvo poljoprivrede i iz poslednjih razgovora koje sam ja imao, što je bilo neposredno pred izbore Ministarstvo poljoprivrede je bilo spremno i sigurno da će to povući u te četiri godine. Poučen iskustvom nekih drugih kredita u razgovorima smo u Abu Dabiju kada smo o ovome pregovarali postavili pitanje i postoji spremnost druge strane da bez ikakvih penala, ukoliko to bude bilo potrebno, za šta se ja svakako nadam da neće biti, se i prolongira vreme za povlačenje ovih kredita. Što se tiče vašeg pitanja da li je jedinica formirana u roku od šest nedelja od potpisivanja kredita? Zbog izbora i formiranja Vlade, koliko sam ja upoznat, a proveriću to pa ću vam odgovoriti naknadno na to pitanje u toku sednice i na ovo drugo, verujem da još uvek nije, ali takođe verujem da će ubrzo, već u narednih, ne bih da obavezujem druge ministre, ali uzev u obzir da potpisujemo kredit i da će on biti spreman za povlačenje odmah, da su projekti spremni, da će Ministarstvo poljoprivrede preduzeti korake u tom smeru. Takođe ću vam naknadno pročitati i celu listu projekata u toku sednice. Jednu stvar ste postavili vezano za obrazloženje zakona koji referiše 31.000 ha i 14 projekata. To se odnosi i jasno mislim da to referiše jedan od prethodnih zaključaka Vlade po kojima se išlo u pregovore. Ono što je kroz razgovore i kroz prioretizaciju koju je Ministarstvo poljoprivrede preduzelo izašlo se sa ovom konačnom listom koju sam ranije pomenuo. Hvala.
Za reč se javio Aleksandar Senić. Po kom osnovu? (Aleksandar Senić: Replika.) Mislim da ne bih trebao da vam dam repliku, ali evo izvolite.
Nisam zadovoljan odgovorom, pa ako može gospodin ministar da objasni, odnosno da da malo više detalja. Ako kažete da zaista postoje dobri odnosi između Ujedinjenih Arapskih Emirata i Republike Srbije, da li to znači da će ono što je predviđeno Zakonom o budžetu Republike Srbije za 2014. godinu, dakle tri milijarde evra kredita, to pitam zbog toga što su ovo izuzetno povoljna sredstva i dobro je da bude tih kredita što više za refinansiranje obaveza a nikako za novo zaduživanje, što na žalost ova Vlada radi, da li će tri milijarde evra kredita biti odobreno ove godine i do kada? Takođe, koji je rok ili kada naši individualni poljoprivredni proizvođači mogu očekivati kreditne linije za razvoj svojih ličnih sistema za navodnjavanje? Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javio ministar Lazar Krstić. Izvolite.
Vrlo kratko. Prvo, oko refinansiranja skupih kredita, odnosno zaduživanja. Mi se zadužujemo, i to je opet ono što je jasno, da bismo finansirali deficit. Struktura deficita, već smo više puta raspravljali, ne bih prosto ni zloupotrebljavao ni zamarao ovom prilikom sve. Što se tiče refinansiranja kredita, mi jesmo sagledavali tu opciju. Tu je i direktor Uprave za javni dug. Određeni broj kredita imamo bilateralnih, određeni broj kredita imamo sa Pariskim i Londonskim klubom koji imaju amortizacionu kamatnu stopu, određen broj kredita, naročito ovih koji poslednjih godina ide direktno sa međunarodnog bankarskog tržišta, odnosno radi se o obveznicama kojima se slobodno trguje. Uzev u obzir kako se kreću trenutno cene naših obveznica, kao i uslove vezane za bilateralne kredite, odnosno za kredite koje imamo po Pariskom i Londonskom klubu, postoje par scenarija koje smo razradili i po kojima možemo da izvršimo prevremenu otplatu, naročito ovih kredita koji su vezani za reprogram Londonskog kluba. Procenićemo na tržištu, u zavisnosti od uslova, da li nam je to potrebno ili nije. Što se tiče samog zaduživanja i visine od tri milijarde evra, vi odlično znate, kao poznavalac i član Odbora, da ono što je navedeno u članu 3. budžeta u smislu zaduživanja određuje okvir i postavlja uslove. Ovo jesu jako povoljni krediti i ja se nadam, kao što sam i ranije najavio, da ćemo imati i drugu tranšu u drugoj polovini ili pred kraj godine, u zavisnosti od toga kako se budemo obraćali svom deficitu i u zavisnosti od toga kakvi uslovi, a trenutno su povoljni, budu bili na tržištu obveznica, konkretno evarskih, u ovom trenutku, koje mi nismo imali ranije. Iskren da budem, nisam siguran ni da će nam trebati za finansiranje budžetskog deficita, čak uzimajući u obzir i prefinansiranje i pune tri milijarde. Kada je u pitanju zajam za poljoprivrednike, odnosno jeftinog izvora koji bi se koristio preko komercijalnih banaka za davanje poljoprivrednicima, tu smo razrađivali metodologiju sa, između ostalog, Ministarstvom poljoprivrede. U budžetu su predviđena sredstva koja odgovorno nismo potrošili pred izbore, iako je za to i ovaj put kao i tradicionalno postojao veliki pritisak, a vezano za subvencionisanje kamata. Deo jesmo, ali veliki deo je ostao sačuvan. Dogovor koji smo imali sa Ministarstvom poljoprivrede jeste da se ta sredstva koriste kao jedan od pomoćnih mehanizama da bi poljoprivrednici upravo iz jeftinog izvora mogli da dobiju jeftine kamate. Neki dogovor je bio da se to može očekivati za jesenje poljoprivredne potrebe, znači, za septembar-oktobar i to je plan sa kojim ćemo raditi. Sa uspešnim uspostavljanjem jedinice za upravljanje projektima, gde je ideja postojala da to bude sektor za vodoprivredu, upravo sam dobio dodatne informacije, biće uspostavljen šest nedelja od efektivnosti kredita odnosno od ratifikacije u Skupštini. Mislim da će se otvoriti mogućnost da se Abu Dabi i njegovim fondom onda razgovaramo o sledećoj tranši, odnosno o sledećem modalitetu saradnje. Jer, prosto je neozbiljno i trudimo se da to ne radimo, da razgovaramo o 17 stvari a da nijednu ne završavamo i ne sprovodimo. U ovom slučaju, ja bih rekao da je ovo odlaganje od par meseci od potpisivanja u potpunosti razumljivo, uzev u obzir da smo imali izbore i da je prosto bilo potrebno vremena da se konstituišu institucije, što je opet urađeno u rekordnom roku u ovom slučaju. Nadam se da ste zadovoljni odgovorom. Ostao sam vam dužan odgovor na ovo jedno pitanje, a to ću vam reći posle. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Pošto nema više niko prijavljen u sistemu, želeo sam da pitam da li još neko od predstavnika poslaničkih grupa želi reč? U međuvremenu, za reč se javio predstavnik poslaničke grupe DS, narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Izvinite gospodine predsedavajući, bio sam prijavljen. Poštovani ministre, kolege narodni poslanici, imamo tri zakona o zajmu. Pošto se u Emiratima ne može reći „kredit“, onda se koristi reč „zajam“, zato što je to u suprotnosti, čini mi se, sa nekim njihovim pravilima. Naravno da treba najviše pričati oko kredita od milijardu dolara i kredita za navodnjavanje. Ono što bih hteo pre svega toga da kažem je da zaista kredit od milijardu dolara koji uzimamo po ovoj kamati jeste povoljan. Naravno da on nije najpovoljniji, kako je govorio premijer, i nije uopšte na skali onoga svega što se ovih dana govori – najveće, nikada zabeleženo u istoriji, itd. Prosto, to ne stoji. Ovaj kredit jeste sa povoljnom kamatom, međutim, ministre, vi takođe dobro znate da je mogao da se uzme kredit i sa manjom kamatnom stopom od međunarodnih finansijskih institucija. Ova država je to uzimala. Jeste da je tu možda 1% manja kamata, ali, svakako je manja kamata. Dakle, u tom smislu ne stoji da je ovo najpovoljniji kredit ikad. Druga zamerka se odnosi na to zašto mi nemamo specifikacije za kredit uzet od Abu Dabija za koje infrastrukturne projekte će biti iskorišćena ova sredstva? Mislim da su te specifikacije neophodne. Morali smo da znamo i da vidimo u javnosti za šta će konkretno milijarda dolara, što je čini mi se nešto oko 700, 800 miliona evra, biti iskorišćeno? Zato što ste vi ministre još 8. oktobra rekli da do sada nije bilo krovne kontrole javnog duga a da će Vlada od sada uzimati kredite koje će iskoristiti za infrastrukturne projekte. To ste vi rekli, ministre Krstiću, 8. oktobra. Dakle, pošto ste vi to rekli, a pošto je u skladu, slučajno doduše, sa politikom DS koja vama predlaže da se svi krediti i zajmovi uzmu isključivo za infrastrukturne projekte i razvoj, a ne za potrošnju, ako se vi sa nama u ovom slučaju slažete, dajte nam specifikaciju za šta će ova sredstva biti iskorišćena. Dakle, za šta nameravate da potrošite ovaj novac? Zašto za ova tri meseca niste napravili precizan plan za šta ćete utrošiti ova sredstva? Recimo, u budžetu grada Beograda koji je često bio na udaru od strane većine, svaki kredit je bio vezan za konkretan infrastrukturni projekat. Mislim da je to pravi put i da tako treba uraditi u budućnosti. Ne samo da se na taj način smanjuje prostor za zloupotrebe, već novac koji se uzima i koji građani Srbije plaćaju da bi ga uzeli ide za stvari koje će biti korisne za budućnost ove države. Inače, mi mislimo da bi to trebalo da bude i zakonska obaveza, da se svi ti zajmovi i krediti uzimaju isključivo za realizaciju infrastrukturnih projekata i da to bude i zakonska obaveza, jer se vaša Vlada, tj. Vlada gospodina Vučića i pre toga Vlada gospodina Vučića zadužila do sada preko šest milijardi evra. A iza sebe, dame i gospodo i poštovani građani, nisu ostavili ni jedan, do dana današnjeg, infrastrukturni projekat. Ni jedan. Molim vas, ministre, da nam kažete da li ste vi kao ministar finansija u prethodnoj Vladi, u ovoj Vladi, da li je mandatar Vučić tada, a onda predsednik Vlade, gospodin Vučić, da li su ministri infrastrukture u vašim vladama u prethodnom periodu napravili jednu fabriku, jednu školu, jedno obdanište, jedan most, jedan put, bilo šta što je ostalo za tih šest milijardi koliko ste zadužili građane Srbije? Na žalost građana Srbije, odgovor je ne. Šta je sa preostale dve-tri milijarde evra od Emirata koje su predviđene budžetom za 2014. godinu? Kada će se povući ove pare i da li je ugrožena isplata penzija i plata ako najavljeni kredit ne bude realizovan? Dakle, vrlo konkretno pitanje. U budžetu ste napravili projekciju za još milijardi od Emirata, a moje pitanje je – kada će doći do realizacije? Ako ne dođe, da li će time biti ugrožena isplata plata i penzija u Srbiji? Plašimo se da od vaših silnih najava, ne vaših lično, nego je to manir cele Vlade, građani Srbije, uglavnom se računa na njihovu zaboravnost i na to da se neće setiti šta ste vi sve obećavali i kakve ste kule i gradove nudili građanima Srbije, a onda pričali o žele bombonama, čokoladi, hemoterapiji i ostalim stvarima. Međutim, na sreću, ipak imamo neko pamćenje. Pošto je gospodin Vučić više puta izjavio da je ovo najpovoljniji kredit, dakle, praktično poklon, ako sam dobro citirao, mislim da je jako važno da javnost, vi i kolege narodni poslanici znaju da je Srbija u prethodnom periodu uzimala kredite za iste namene od Svetske banke i MMF, što sam malopre i rekao, po neuporedivo povoljnijim uslovima, sa kamatom ispod 1% i rokom otplate od 20 do 30 godina i grejs periodom od 10 godina. To su činjenice. Dakle, nije ovo nikakav praktičan poklon. Jeste povoljno, ali ne može se reći da je istorijsko najpovoljnije i nikada ovako fenomenalno i ostale stvari koje smo slušali nedeljama kroz usta vas i premijera. Koliko sredstava za navodnjavanje može da se realizuje, odnosno koliko projekata imate? Gospodin Vučić je rekao krajem prošle godine da imate projekat za samo 38 miliona.
Gospodine Stefanoviću, molim vas da se obraćate meni kao predsedavajućem i ministru, predsednik Vlade nije prisutan.
Pitam ministra, vi niste sačekali da čujete u formi pitanje.
Molim vas da se vratite na raspravu.
Mislim da ispod svakog nivoa da me prekidate u sred rasprave, apsolutno sam u temi pričamo o Zakonu o kreditu za navodnjavanje.
Samo bih vas podsetio da predsednik Vlade nije prisutan.
On je opšte prisutna osoba koja stoji iznad svih naših glava i vi…
Meni se kao predsedavajućem obraćajte i ministar je tu da sasluša vaša pitanja. Izvolite.
Ne znam zašto me prekidate zaista. Ponoviću u upitnoj formi gospodina gospodine predsedavajući, pitao ministra Krstića - da li imate sredstva i da li imate projekte za navodnjavanje konkretno. Da li sam tako pitao? Zato što je premijer rekao, i niste sačekali da završim rečenicu, prošle godine da država Srbija i Vlada Srbije ima projekata samo za 38 miliona dolara. Ovaj kredit je prvi put najavljen u decembru 2012. godine, to su sve činjenice. Zašto od tada nije ova Vlada pripremala te projekte. Zašto su za dve godine ste promenili tri ministra poljoprivrede, ako svi znaju i svi kažete da su poljoprivreda i prehrambena industrija ključna razvojna šansa za Srbiju? Vrlo konkretno pitanje. Ako je toliko bitno, zašto ste promenili tri ministra poljoprivrede? Zašto premijer kaže da imate samo 38 miliona dolara projekat? Ako ima više, koji su to projekti i za šta će biti iskorišćeno ovih 97 miliona dolara iz ovog kredita, što je manje od 275 miliona dolara, koliko ste predvideli u budžetu od Ujedinjenih Arapskih Emirata, od Abu Dabija, to je za navodnjavanje? Ono što je takođe činjenica, kao što sam rekao, jeste da je Srbiji i ranije uzimala i po pitanju kredita za navodnjavanje tri puta nižu kamatu i povoljnije uslove otplate od ove. Da bih otklonio svaku nedoumicu koja može da se javi u raspravi eventualno nakon mog izlaganja, najskuplji kredit koji je Srbija ikada uzela zaključila je Vlada Aleksandra Vučića za „Železaru Smederevo“, euro libor plus 7%. To je činjenica. To je najskuplji kredit koji je Srbija zaključila. To je vaša Vlada zaključila. Da bih takođe otklonio nedoumice, grad Beograd se zadužio po prosečnoj stopi od 2,84% i to bez državnih garancija, pošto znam da će tu neki sada da pronađu neke probleme u ovom izlaganju. Naša Vlada, dakle Vlada žutih, kako vi kažete, Vlada Demokratske stranke se zadužila ukupno sedam milijardi evra, ali je istovremeno investirala 7,5 milijardi evra u infrastrukturne projekte, privredu, vodoprivredu i poljoprivredu. Prethodna Vlada 2009. godine se zadužila kod MMF za podršku budžetu i taj kredit sada otplaćujemo po stopi od 0,27%. To su činjenice. Pošto znam da će mnogi od vas „Anderseni“ ovde koji sede sada da izvade svoje priručnike, unapred kažem, poštovani građani, ovo su činjenice, a ostalo je buka, bes i nemoć, ali nažalost i neznanje. Ono što me jako zanima, ministre, a što zanima i građane Srbije, i time ću da završim za sada, jeste zašto i dalje javnosti Srbije, a vi znate da se uvek radujemo kada ste vi u Skupštini i uvek dođete zaista, zašto i dalje niste objavili Ugovor sa Etihadom, što je premijer obećao? Citiram – do kraja predizborne kampanje objavićemo Ugovor sa Etihadom, jer nemamo šta da krijemo, kao i ugovor sa „Fijatom“, dodao je premijer. Kraj citata. Dakle, nije nam jasno zašto i dalje nećete to da objavite? Šta je sporno u tom ugovoru? Zašto ne mogu građani Srbije da ga vide? Da li su otklonjeni eventualni problemi sa investitorom oko objavljivanja podataka iz ovog ugovora? Mislim da je to nešto što se duguje građanima Srbije. Ova Vlada je, gospodine Krstiću, vi to znate Srbiju zadužila za ogromna sredstva već za dve godine koliko ste na vlasti, podigli ste zaduženje zemlje za skoro šest milijardi evra. Za to vreme nije napravljen nijedan infrastrukturni projekta. Srbija je postala jako zadužena država. Nije nam jasno na šta će ove pare da odu osim na potrošnju, budžetsku potrošnju. Dakle, objasnite nam šta konkretno mislite da uradite sa ovih 700, 800 miliona evra uzeti pod dosta povoljnim uslovima, ali ne najboljim u istoriji. Objasnite nam kada možemo da očekujemo dve, tri milijarde evra praktično poklon, završen citat, kako je rekao gospodin Vučić i što ste vi stavili u projekciju budžeta Srbije za 2014. godinu. Nadam se da ćete mi odgovoriti bar na neka od ovih pitanja, jer smatram da to pre svega nisu pitanja koja vam ja postavljam, već javnost Srbije koja uprkos svim nastojanjima, pokušajima blokade i cenzure ipak ima snage bar kod nas, da vama postavi ta pitanja. Hvala.
Za reč se javio ministar Lazar Krstić. Izvolite.
Sa zadovoljstvom ću vam odgovoriti na čini mi se sva pitanja koja ste postavili, bar na veliku većinu. Što se tiče specifikacije i ovo je odgovor i gospodinu Seniću na njegovo prethodno pitanje. Dakle, pročitaću projekte to su Tisa – Palić, Južna Bačka - Ada, Južna Bačka – Mali Iđoš, Južna Bača – Kikinda u Banatu, Nova Crnja – Žitište u Banatu, „dual piping“ sistem Jezerička, „dual piping“ sistem Pesir, „dual piping“ sistem Rečej, „dual piping“ sistem Jankov most jedan i dva, „dual piping“ sistem ITB jedan, „dual piping“ sistem Međa, to je sve navodnjavanje. Regionalni hidro-sistem Mačva, podsistem C, S, M šest. Hidro sistem Parmenac u Čačku, rekonstrukcija glavnog kanala i konstrukcija nove mreže i Pančevački rit, severna strana. Takođe, ono što je pripremi, a ovo su projekti zašta postoji izrađena projektna dokumentacija. Ono što je u pripremi je Aleksinačko polje. Većina ovih je u Vojvodini zato što je tamo bilo projekata. Ostatak Aleksinačko polje, prva faza pod sistem jedan, Resurska dolina pod sistem jedan, Smederevo udovički plato prva faza, Novi Kneževac projektan dokumentacija, Mali Iđoš i Ada. Izvinite ako ne čitam dobro jer nisam stručnjak za poljoprivredu. Ovo su sve pitanja koja treba postaviti ministarki poljoprivrede. Dakle, ono što takođe treba reći jeste da kada je pregovaran ovaj kredit ostavljena je mogućnost, Abu Dabi Razvojni fond druga strana, sa kojom smo ovde pregovarali u vrlo prijateljskim uslovima prepoznala da smo mi tek u procesu donošenja strategije za poljoprivredu koja je verujem predstavljena javnosti i da u skladu sa tim će se potencijalno menjati prioriteti. S tim u vezi su iskazali spremnost da u koliko odlučimo da izvan ovih prvih projekata za koje sam rekao da imamo projektu dokumentaciju mi budemo želeli da reprioritizujemo sredstva, da ćemo to moći da uradimo. To je prosto normalna jedna praksa koja postoji vezana za druge kredite. Uostalom, pričali smo sada i o pre nameni vezano za ovakve situacije kao što su ove poplave koje su nas zadesile i to je u potpunosti moguće. Druga stvar, vezana za trošenje kredita ovog i svih ostalih, oni se ne troše volšebno, troše se kroz budžet i kao takve podložne su kontroli trošenja sredstava. Uostalom usvajamo ih ovde u parlamentu. Između ostalog dinamiku trošenja ovih 97 miliona dolara smo zajedno diskutovali u raspravi u budžetu koju smo vodili u tom istom oktobru koji ste pominjali. Nadam se da sam ovim odgovorio na ovo pitanje. Možemo dalje da raspravljamo vezano za poljoprivredu. Ja sam u potpunosti otvoren. Nije, prosto, uloga Ministarstva finansija da opredeljuje koji su prioritetni projekti u poljoprivredi. Uloga Ministarstva finansija jeste da odredi finansijski okvir i da obezbedi sredstva i obezbedi u onoj meri u kojoj je to moguće povoljne ugovore, što ovaj svakako mislim da jeste. Sa žaljenjem moram da kažem da ove stvari koje ste iznosili vezane za zaduživanje, prosto, pokazuju elementarno nepoznavanje materije vezane za tu temu. Evo zašto to kažem. Sredstva MMF-a za koja ste rekli da smo se zaduživali, kad god dobijate od MMF-a sredstva, to su sredstva koja idu na ime tzv. „special drawing rights“ . To su naša sredstva koja se daju. To nije zaduživanje u tom smislu. Dakle, ona su različita i zato i postoje ugovori sa MMF-om. To su sredstva koja su povlačena. Verujem da vi govorite o ovome kada je postojao ugovor sa MMF-om u toku svetske finansijske krize od 2009. godine. Rekli ste da nije najpovoljniji kredit po kojem smo se zadužili, konkretno, ova milijarda od 2%. Dva posto nominalne kamate sa grejsom od 10 godina. Spominjali ste zaduživanja od međunarodnih finansijskih institucija. Dakle, imamo nominalnu kamatnu stopu od 2% na 10 godina. Imamo zaduživanje po varijabilnoj kamatnoj stopi kod međunarodnih finansijskih institucija što znači juribor, što je referentna kamatna stopa, to sigurno znate, u EU na međubankarskom tržištu, plus najmanji dodatak na tu referentnu kamatnu stopu od 0,27%, pa i do nešto više. Izvukao sam sada, govorim o desetogodišnjem kreditu, i izvinjavam se što ovako gledam, od 1999. godine visinu juribora na koji se dodaje tih 0,27%. Za sve one koji ne znaju, juribor, kao i referentna kamatna stupa kod nas, kao i referentna kamatna stopa na bilo kom drugom bankarskom tržištu za repo-operacije, uključujući na američkom, varira u zavisnosti od toga kako se ekonomska, odnosno monetarna politika vodi, u zavisnosti od uloge Narodne banke i od toga u kakvim uslovima je ekonomija i tržište. Evo, da pročitam od 2005. godine. Na prvi dan u godini 2005. godine imamo 2,2%, juribor 2,06%, onda 2006, 2007. godine 3,9 skoro, 4,7%, 2,9 i tek posle finansijske krize 2009. godine kreće da pada juribor, jer to je vođenje ekonomske, odnosno monetarne politike. Dakle, u ekonomskim ciklusima koji se svakako dešavaju i traju kraće od 10 godina, kolika bi bila ročnost ovog kredita, za očekivati je, i to pokazuje prosto empirija, da će kamatna stopa, da će eurobor otići na više od onoliko koliko je trenutno, a to je 0,41%. Dakle, kada bi otišao juribor na tu višu cenu, mi bismo plaćali kamatu koja je npr. 4,2 plus 0,27 na te zajmove, dakle, 4,4%, te ovaj kredit jeste povoljniji. Nominalna stopa od 2%, za razliku od varijabilnih stopa, je u smislu očekivanja za otplatu najniža koju imamo na budžetsko zaduživanje, na zaduživanje za finansiranje deficita. To uključuje čak i DPL od Svetske banke i ostale stvari koje idu na varijabilne kamatne stope. To je, prosto, činjenica. Uradili ste jednu kontradiktornu stvari. Pitali ste da li će biti para za isplaćivanje penzija i plata ukoliko se ne budemo zadužili tri milijarde od Ujedinjenih Arapskih Emirata. O tome sam već govorio, ali da skinem svaku sumnju. Da, naravno da će biti para, ali ono što je tu zabrinjavajućeonda ste rekli – zakonom bi trebalo da se ograniči da možemo da se zadužujemo samo za infrastrukturne projekte. Kada bismo se zakonom ograničili da možemo da se zadužujemo samo za infrastrukturne projekte, onda bismo morali da bud zašto ili prodajemo imovinu da bismo finansirali budžetski deficit koji se sastoji upravo od isplaćivanja, između ostalih stvari i plata i penzija, odnosno morali bismo da prestanemo da isplaćujemo plate i penzije, ukoliko bismo na taj način sebi vezali ruke. Siguran sam da vi to niste tako želeli. Na posletku, rekli ste da je najskuplji kredit po kome se država zadužila kredit juribor plus 7%, što uzgred, budući rečeno, po trenutnom juriboru je manje od 7,5%. Prvi evrobond koji smo izdali je bio 7,5%, a izdali smo ga 2011. godine. Takođe bih samo hteo da kažem da to nije državno zaduživanje iako jeste s garancijom države. Dakle, taj je kredit „Železara“ uzela sa garancijom države po članu 37, tzv. super garancijom Fonda za razvoj po članu 37. prethodnog budžeta koji smo mi ukinuli da se to ne bi više radilo. Šta više, nadovezaću se na to, jer je bilo komentara u jučerašnjoj raspravi vezano za to, mi smo, ponašajući se odgovorno, a ne želeći da prikrivamo na šta trošimo novac, odlučili da vrlo transparentno tim javnim preduzećima koja bi se zaduživala skuplje nego što se država zadužuju čak uz državne garancije upravo zbog toga što su u situaciji u kojoj jesu, a u koju su dovedena iz različitih političkih i svakolikih drugih socijalnih takođe odluka, da ih finansiramo, da im dajemo pozajmice direktno iz budžeta i kao takve se pojavlj uju na deficitu. To smo uradili, recimo, sa „Srbijagasom“. Odlukama Vlada je nekoliko puta već ove godine, pošto se nisu zadužili onako kako je bilo predviđeno Zakonom o budžetu, i to se pojavljuje na deficitu, što je još jedan od razloga zašto nam je deficit, ovaj republički koji svi prate, a koji je samo deo ukupne slike, veći u prva četiri meseca nego što je to bio prethodnih godina. Namera nam je da ne radi više kako bismo prikazivali bolje cifre i zato smo i rekli 7,1% prošli put, iako je ono što je bilo u budžetu bilo manje nego prethodni budžet, ono što smo branili na republičkom nivou i zato ćemo raditi ono što je ekonomski racionalno. Ako se mi kao država u ovom trenutku zadužimo po 5%-6%, a „Srbijagas“ ili „Železara“ po 7%, 8% ili 9%, radije ćemo se, ako smo već doneli odluku, da pokušamo da „Železaru“ privatizujemo i održimo je. Dali smo sebi rok da je održimo u životu neko vreme, a onda ćemo je bar finansiratina način koji će nas koštati najmanje. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Sada bih reč dao predsedniku poslaničke grupe SNS Zoranu Babiću. (Borislav Stefanović, s mesta: Replika.) Replika na vaše izlaganje?
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući, na predavanju o poštovanje Poslovnika, kao što bih se zahvalio i gospodinu ministru na zaista stručnom odgovoru na neka nesuvisla pitanja. Izbori koji su obavljeni u Srbiji 16. marta 2014. godine su pokazali koliko ljudi u Srbiji veruje u bajke. U bajke, u „stelt“, nevidljive projekte DS veruje 6,05% ljudi u Srbiji i ne zameram im. Veruju ljudi u bajke. Vole da veruju u bajke. To je legitimno pravo. S druge strane, isti ti izbori su pokazali da u realnu, ostvarivu i iskrenu politiku Aleksandara Vučića i SNS veruje polovina građana Srbije i tu nema bajke. Ma koliko neki ljudi u ovoj sali mrzeli, ma koliko neki ljudi u ovoj sali koristili svaki trenutak za omalovažavanje, za prosipanje mržnje, mrzite nas, ali mi ćemo i dalje da radimo svoj posao za koji su nas građani Srbije opredelili, i Aleksandar Vučić i ministri u Vladi Republike Srbije i narodni poslanici SNS ovde i podsećaćemo vas na sve vaše „stelt“ nevidljive projekte. S druge strane, ukoliko je tih 7,5 milijardi dinara investirano za vreme četiri godine Vlade DS i Dragana Đilasa, gde ne videsmo nijedan infrastrukturni projekat završen, ili je to možda priznanje da most na Adi košta 7,5 milijardi evra, ili možda u te infrastrukturne objekte mislite rekonstrukciju Bulevara Kralja Aleksandra koji je preplaćen šest miliona evra, ili mislite na Požešku ulicu kojom se bavi Tužilaštvo za organizovani kriminal? Mi se bavimo nadzemnim stvarima, mi se bavimo „Beogradom na vodi“. Mi se bavimo zgradom koja će biti najviša na Balkanu. Obećali smo je ljudima, ostvarićemo je do 2017. godine, dok ste se vi i vaš gradonačelnik i vaš predsednik stranke bavili podzemljem i nekim podzemnim kontejnerima, čini mi se, mi se bavimo ostvarivom i realnom politikom.
Zahvaljujem. Za repliku se javio narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Gospodine ministre, prvo, pre nego što vama kažem par reči, da odgovorim prethodniku. Ogromna je pobeda SNS na izborima. Jako puno ljudi je glasalo za SNS. Mi smo vam čestitali na tome. Polovina od izašlih je glasala za vas, ali samo korekcija, molim vas, ne polovina građana Srbije, nego polovina izašlih građana Srbije na izbore.
Gospodine Stefanoviću, obraćajte se meni kao predsedavajućem. Izvolite.
Ono što je sigurno da stelt tehnologije i bajke sigurno ne podrazumevaju ni smanjenu zaposlenost u Srbiji, ni Kancelariju za brze odgovore koja ne postoji, ni šest milijardi evra novog zaduženja, ni gušenje medija i slobode u Srbiji, ni obećanja o tome da ćemo vratiti aflatoksin, da ćemo smanjiti nezaposlenost, da će pojuriti dve, tri milijarde arapskih para u budžet Srbije, što je ministar Krstić i projektovao u budžetu. Pitao sam vas, ministre, pošto ste te pare u Skupštini predstavili kao budžet, da će biti na određenoj lokaciji, mi vas pitamo - kada će stići, za koju namenu će se to koristiti? To je sve. Pošto ste lepo nabrojali projekte za navodnjavanje, ja vas pitam zašto to nije pripadajući deo materijala, tj. Predloga zakona koji smo dobili? Mislim da bi to bilo korektno da svaki poslanik vidi ovo što ste vi pročitali. Niste mi odgovorili za Etihad, ponovo. Zašto građani Srbije ne mogu da vide Etihad? To je isto jedna od stelt tehnologija naprednjačke vlasti. Dakle, imamo ugovor, ali ga niko ne vidi, pa kad se pozivate na stelt, onda pomislite na Etihad ili pomislite na druge stvari koje nikako građani Srbije da vide, a obećali ste da će da vide. Znači, to je razlika između onoga što pričate. Ministre, meni je strašno što vi kažete u Skupštini Srbije da mi nemamo te kredite, ne bi imali pare za plate i penzije. Dakle, mi smo država u bankrotu koja zavisi od stranih para. To ste rekli malopre. To je meni strašno što čujem od vas.
Vreme. Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković. Po kom osnovu?
Član 104. Pomenuto je izlaganje u vezi kredita sa UAE. Kao ekonomista, imao sam potrebu da se javim na izlaganje prethodnika o kreditu i sporazumu sa UAE, pogotovo tiče se pomenute stabilnosti njihove valute dirhama. Govoriću sa isključivo ekonomskog stanovišta i aspekta. U državi koja je u svim i „standard and poor's“ i po „fitch-u“, što znači u prvih 10 država po konkurentnosti kao destinacija za investiranje, kao država koja ima najkvalitetniji i najbolji ambijent za investicije u celom svetu. Naravno, ne mogu da ne pomenem i tu činjenicu da mi govorimo o Razvojnom fondu Abu Dabija, da govorimo o Mubadali, da govorimo o Emar korporaciji, koje sve spadaju u društvo među 20 prvih svetskih korporacija po kapitalu i imovini, a upravo ovaj Razvojni fond Abu Dabija, preko kojeg ćemo dobiti kredit za navodnjavanje ima investicije u 56 država u svetu i trenutno obavlja 315 ovakvih operacija koje obavlja u našoj zemlji. Znači, ovo nisu kompanije ni sa Devičanskih ostrva, ni sa Kajmanskih ostrva. Ovo su kompanije koje imaju svetski rang, koje su rangirane u skladu sa rejtingom najvećih i najboljih svetskih agencija. Molim vas da se svi zajedno potrudimo i podržimo ovu Vladu koja hoće da dovede najbolje i najkvalitetnije kompanije, a ne one kompanije za čiji kapital ne znamo ni odakle potiče i koje su upropastile našu privredu kroz proces privatizacije i ulaganja u našu zemlju. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, po Poslovniku.
Čl. 103. i 104, gospodine predsedavajući, ste prekršili Poslovnik. Dali ste reč prethodnom poslaniku da priča prvo kroz repliku, na šta nema pravo, a replika je na izlaganje ne prethodnog govornika. Dali ste mu reč da priča o dirhamu i vrednosti dirhama, o kojem je govorio Aleksandar Senić pre 15 minuta. Po kom osnovu dajete reč i pravo na zloupotrebu Poslovnika? Ovog trenutka ste čl. 103. i 104. flagrantno prekršili. Niste ni slušali šta priča. Nemojte to da radite, pošto vidim, tu je jedan gospodin koga sam, doduše, teže prepoznao jer nema stolnjak, ali nemojte istu stvar sad da uradite kod naprednjaka.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, kao šef poslaničke grupe, replika na izlaganje Borislava Stefanovića.
Zahvaljujem. Neko ko dobro sriče i piše bajke možda da se zove i Andersen, ali kako se zove neko ko govori neistine? Aflatoksin u Srbiji je vraćen na granicu od 0,05%, tako da je to retoričko pitanje upućeno prethodnom govorniku. Što se tiče Kancelarije za brze odgovore, ovaj parlament će do kraja jula moći da se izrazi i odnosi prema zakonu o Kancelariji za brze odgovore. U nekim gradovima u Srbiji, koji su agilniji, brži, pod rukovodstvom SNS, kao što je grad Kruševac već uveo Kancelariju za brze odgovore. To sam u nekoliko navrata ponudio nevernim Tomama da obiđemo, da vide zadovoljstvo tih ljudikoji konzumiraju sve te stvari koje Kancelarija za brze odgovore ili One stop shop pruža. Velika je razlika između JAT-a i Er Srbije, ne samo u imenu, a draže mi je ovo ime Er Srbija, verujem i mnogima u ovoj sali, već i po tome što je Er Srbija postala kompanija koja svoje putnike prevozi sigurnim i bezbednim avionima do osam godina starosti za razliku od prethodne kompanije, kompanija koja je u prvom kvartalu ove godine pokazala odlične finansijske rezultate koji su krajnje transparentni i vidljivi, za razliku od kompanije JAT koju je bivši režim svake godine donirao i subvencionisao parama građana Republike Srbije sa 55 miliona evra svake godine. Jošjedna stvar na kraju, slažem se da je SNS osvojila polovičnu većinu od ukupno izašlih birača na izborima 16. marta. Međutim, tom logikom posmatramo, DS je onda osvojila 3% od ukupno upisanih birača i onda ovde vidim jednu stelt poslaničku grupu koja je ispod cenzusa, koja nije ni došla do cenzusa. Matematika je egzaktna nauka koja treba da važi za sve, tako da imamo jednu stelt poslaničku grupu.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik Borislav Stefanović, ali nemate pravo na repliku. Ovim zatvaram krug replika. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, po Poslovniku.
Reklamiram član 107, mora da se poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. (Predsedavajući: Već ste se javili po tom članu.) Molim? (Predsedavajući: Već ste se javili po tom članu.) Nisam se javio po ovom. Javio sam se po članu 103. i 104. prethodno, ako se sećate, a ovo je član 107. (Predsedavajući: Izvolite.) Morate pažljivije da me saslušate. Dakle, prethodni govornik je ovim, želeći da pokaže snagu svoje stranke i svoje poslaničke grupe, uvredio jednu drugu poslaničku grupu u ovoj Skupštini, tako što je nazvao „stelt“, tj. nevidljivom, da bi građani Srbije razumeli poslaničku grupu. Mislim da je to nešto što niste smeli da dozvolite, jer može neko da iznosi činjenice, kvalifikacije, čak može da govori podatke, ako ih zna, u ovom slučaju ne, ali da da ovakvu ocenu nekoga ko stoji sa suprotne strane i duboko uvredljivo i vređa dostojanstvo. To bi bilo jednako kao kad bi ja rekao da je „stelt“ mala matura, „stelt“ kanal do Soluna, „stelt“ 100 milijardi evra investicija Tomislava Nikolića i Aleksandra Vučića, „stelt“ 10.000 milijardi iz Kine koje je ministar Bačević najavio, „stelt“… Razumete? Jedino nisu „stelt“ ministri oko poplava, pošto je svaki imao svoju kameru da ga slika. To nije „stelt“. I oni nas sad da uvrede, kažu – mi smo nevidljiva poslanička grupa. To niste smeli da dozvolite, zaista. Hvala.
Zahvaljujem, poslaniče Stefanoviću, ali vi ste tu reč „stelt“ uveli danas u raspravu. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po Poslovniku. Izvolite.
Reklamiram član 32. Poslovnika Narodne skupštine. Zaista mislim, gospodine predsedavajući, da i kada se matematika tumači i osvojeni broj glasova, ali i odnos prema narodnim poslanicima, mora i neophodno je da bude isti. Tumačeći matematiku, nazvao sam je i nazvaću nevidljivom ili „stelt“ poslaničkom grupom, jer po istoj matematici kojom pokušava da se umanji poverenje koje SNS i Aleksandar Vučić imaju kod građana Republike Srbije, istom tom matematikom poslanička grupa DS nije ni zaslužila da uđe u parlament. S druge strane, kada brecanje, zgražavanje nad rečju „stelt“ ili nevidljivi, poštujući matematiku koju uneo u ovu Narodnu skupštinu, dolazi od čoveka koji je moje poštovane kolege, ali i sve ostale nazvao kozacima, nazivao poletarcima, nazivao ovi, bez ikakve trunke poštovanja i ovog visokog doma i kolegijalnosti i parlamenta i izbornih rezultata i građana Srbije, koji su nas ovde u ovaj dom poslali da ih predstavljamo, predstavlja izvrgavanje ruglu i nepostojanje elementarnog domaćeg vaspitanja, već samo žal za bahatošću vlasti u kojoj je i odrastao i jedino navikao da živi.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, po Poslovniku. Izvolite.
Prethodni govornik je spomenuo član 32, koji nema nikakve veze sa onim što je govorio. Vi ste dozvolili da priča. Ja reklamiram 106. i 107. zato što je izrečena uvreda. Rečeno je da ja ne znam da živim osim u sistemu koji se odnosi i koji je u vlasti. To je zaista, složićete se, vrlo niska kvalifikacija kolege Babića i vi ste to dozvolili, zato što vam prija to što on ima da kaže protiv onih koji su višestruko slabiji u ovoj Skupštini. Ja nisam osporio ni jednog momenta snagu i broj glasova koji ste dobili, već sam, ne mojom matematikom, pošto ne postoji ni moja ni njegova matematika, već samo jedna, rekao koliki je procenat građana koji su izašli na izbore. Da se tako uzvrati uvredama na ono što je rečeno, to je zaista nedopustivo. Ne znam zašto puštate takve stvari? Jeste vi iz iste stranke, ali vi predsedavate Narodnom skupštinom i svi poslanici treba da su jednaki. Ne možete dozvoliti da neko smatra da je uvreda ako kažeš da je kozak. Koliko ja razumem, vi baš volite Ruse i volite kozake. Što je vama to uvreda? I kad sam ja to rekao? Pre koliko meseci? Pa, on je rekao da mi guramo glavu u pesak kao nojevi, pa se niko nije uvredio. To se zove neka metafora, razumete? Ovo je zaista nedopustivo.
Molim vas da se vratimo na raspravu. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
U nekoliko navrata sam tražio povredu Poslovnika, ne znam zašto mi je niste dali. Reklamiram član 109, jer je malopre bilo jedno direktno obraćanje, konkretno meni. Drago mi je da uvaženi gospodin gleda emisije koje vodim. U životu sam nešto radio, nisam svirao u grupi, koja je očigledno odredila njegovu političku karijeru, a zvala se „generacija bez budućnosti“. Njegova vlast i ono što on predstavlja ostavili su ovde generacije bez budućnosti.
Reč ima predstavnik poslaničke grupe SNS dr Aleksandra Tomić.
Gospodine predsedavajući, uvaženi ministre, nakon svih izlaganja mojih kolega, predstavnika političkih stranaka po pitanju današnje teme dnevnog reda, ono što treba na početku zaključiti jeste, možda niste znali, jer niste imali prilike da učestvujete u političkom životu Srbije, da je promenjen koncept, princip funkcionisanja države. Nekada je bio princip da se prvo zadužuju preduzeća, lokalne samouprave, a onda se posle 6-7 meseci dođe sa tim sa koliko kredita treba država da se zaduži, pa na kraju godine, u decembru mesecu, dolazimo do sednice Skupštine, gde se usvaja kredit od 1,4 milijarde evra po različitim međunarodnim institucijama i različitom vrstom ugovora. To je bila praksa do 2012. godine. Sada imamo drugačiju praksu. Onu ispravnu, koja finansijski omogućava da Srbija postane interesantna država za ulaganja, za investitore, a to je da se prvo napravi plan, da se donese budžet planiran za 2014. godinu, a da se u 2014. godini sklope ugovori, sporazumi sa zainteresovanim institucijama i državama koje daju zajmove, pa da se na osnovu toga skupe sve vrste projekata iz određenih oblasti, a onda se ide u implementaciju takvih projekata. To je suštinska razlika između prošlosti i sadašnjosti, između nove Vlade i novog koncepta države i pojave SNS od 2012. godine na političkoj sceni, gde je postala vladajuća stranka, gde je postala stožer Vlade Srbije, a sada od 2014. godine ima i svog premijera. To je pokazatelj da ova stranka ima viziju o tome kako treba voditi ekonomiju Srbije, pošto se našla u velikim problemima. Ne bih da govorim mnogo o tome, ali ostaće mi u sećanju jedan nastup guvernerke NBS, a to je da je donela jedan čaršav na kome se nalazi 232 kreditna zaduženja po različitim osnovama od 2000. godine do danas, gde su bile određene kreditne linije po stopama od 8,3% na godišnjem nivou. To samo govori o neodgovornosti zaduživanja. Kada pričamo o tome da su bili nekada neki povoljni krediti, onda zaboravljamo deo… Verovatno većina mojih kolega ne zna, da je drugačiji sistem zaduživanja kada vi imate određenu kamatnu stopu, a obavezu da određene tehnologije uvodite u projekte, da određene strane eksperte plaćate po određenim instrukcijama, onda nemate slobodu da ulažete u svoju zemlju, u određeni deo projekata koji su u infrastrukturi, pa dobijamo rezultat koji smo imali, a to je da nam otvaranje infrastrukturnih projekata i gradnja nekih važnih puteva traje i po 10-15 godina. Zbog toga se pokazujete, kao država, nestabilnim, neodgovornim, prvo sami prema sebi, a onda vas niko drugi ne poštuje u okruženju. Ovim današnjim predlozima sporazuma o zaduživanju, pre svega u odnosu na Arapske Emirate koje iznosi milijardu dolara, je praktično ono počinje i završava sa konceptom smanjivanja budžetska, odnosno i pokrivanja budžetskog deficita za 2014. godinu, ali pokazuje da je Srbija jedna stabilna u političkom okruženju, prihvatljiva i interesantna država, zato što joj drugi i države sa istoka i sa zapada i sa juga i sa severa, zaista veruju u to što radi, da jednostavno zavređuje određenu pažnju, da ima određeni kredibilitet i da zbog toga ljudi mnogi imaju poverenja da ulažu po različitim osnovama u Srbiju. Naravno, za to je bilo potrebno da se postignu određeni preduslovi. Ti preduslovi su očito konsolidacija javnih finansija koja ne može preko noći, koja je bila potrebna i 2012, 2013. i 2014. godine, da se upravo na jednom mestu skupe sve finansije i vide koliki su realni prihodi, koliki su realni rashodi, koliko zaista u javnom sektoru postoji zaposlenih i to do sada nije bio slučaj. Sa tim onda dolazite u situaciju da zaista možete da kažete da naša država raspolaže sa ovolikim kapitalom, sa ovoliko zaposlenih i sa ovolikim praktično realnim budžetom. Treba pohvaliti, pre nego što krenemo uopšte na ovaj deo koji se odnosi na same zakone koji odobravaju zajmove, odnosno koji su došli na ratifikaciju u Skupštinu Srbije, da je ovo međunarodna obaveza Srbije, a to je da parlament odobri određena zaduživanja, ali treba pohvaliti ovaj deo na kojim firme u restrukturiranju pokušavate jednostavno da skinete sa direktnog finansiranja iz budžeta. To se očito pokazalo da je rak rana naše privrede. Tačno je da tu ima veliki broj zaposlenih, tačno je da ćemo imati problema sa određenim brojem ljudi koji će trebati da se prelije iz javnog sektora u privatni sektor i da je to velika muka, ali je isto tako tačno da bi stabilnost budžeta obezbedili, da je potrebna ta milijarda dolara, da jednostavno pokrije određeni budžetski deficit. Tačno je ono što ste rekli da mi moramo da imamo kreditne linije i za pokrivanje budžeta, ali moramo da imamo i kredite za infrastrukturne projekte. Ono što je pokazala ova današnja sednica je da se nismo zaduživali samo isključivo kod Arapskih Emirata, nego postoje određene kreditne linije koje su u programu sa Evropskom investicionom bankom. Ti krediti pokazuju da razvoj malih i srednjih preduzeća, o kojima toliko pričamo, zaista treba da bude jedan zamajac u ekonomiji Srbije, da oni treba na neki način da probude sve one ljude koji bi se bavili određenim projektima i iz oblasti informatike, iz oblasti energetike, ali sa jednog stanovišta, odnosno privatnog sektora i ono što je interesantno je da postoje kod kredita Evropske investicione banke koji je Narodna banka Srbije sklopila po ovom sporazumu, koji je došao kod nas praktično na usvajanje, pokazuje da postoje dve komponente isključivo podsticaj za mala i srednja preduzeća i drugi deo koji se odnosi na opšte projekte koje su upravo vezane za ove određene oblasti koje su čak i neprofitne, kao što je i zdravstvo i prosveta, i to je ono što negde daje nadu da privreda i broj zaposlenih ljudi treba da se poveća, a naravno u skladu sa jučerašnjom sednicom gde je Vlada obezbedila određene podsticaje kod direktnog zapošljavanja. Zašto je interesantan i ovaj kredit koji se odnosi na Evropsku investicionu banku? Zato što po toj prvoj komponenti malih i srednjih preduzeća isključivo od kreditiranja ide preko poslovnih banaka, agenti između Evropske investicione banke i NBS i malih i srednjih preduzeća će biti komercijalne banke, što ta prva komponenta daje mogućnost kreditiranja na 12 godina sa četiri godine grejs perioda sa veoma povoljnom kamatom, da minimalna sredstva koja mogu da se obezbede kroz kreditne linije su 5,5 miliona evra. Druga kreditna linija, o kojoj pričamo, opšteg projektovanja i prioritetni projekti iz oblasti energetike i infrastrukture, ali i prosvete i zdravstva kao što sam rekla, će obezbediti na 15 godina sa pet godina grejs perioda. Zašto je to interesantno? Zato što određene projekte u toj oblasti jednostavno ne možete za manji period da sprovedete i to bi predstavljalo veliko opterećenje za ta mala i srednja preduzeća koja su već negde jako zadužena kroz određene komercijalne kredite koje su imali prilike da podižu. Ovo bi trebao da bude jedan vetar u leđa za otvaranje, odnosno premošćavanje mnogih projekata u kojima su se naša mala i srednja preduzeća našla. Ono što je interesantno još videti je da je Evropska investiciona banka ograničila mogućnosti plasiranja ovih sredstava za preduzeća. To je na sledeći način – do 12,5 miliona evra mala preduzeća mogu povući ta sredstva za određene projekte do vrednosti 100%. Ali, između 12,5 miliona i 25 miliona evra svega do 50% banke će učestvovati u kreditiranju, odnosno projektima sa malim i srednjim preduzećima. Kakvu nam sliku to daje? Daje nam sliku da se zaista mislilo na ovo, mikropreduzeća koja imaju do 10 zaposlenih, mala preduzeća od 50 do 100 zaposlenih i velika preduzeća koja će ići pod posebnim programima, a da se onda na neki način pomaže tom javnom sektoru, o kome toliko govorimo, da realizuje određene ideje i da zaposli puno ljudi. Namerno sam ostavila za kraj ovaj Predlog zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu između Vlade RS i Fonda za razvoj Abu Dabija koji će biti namenski potrošen za navodnjavanje. Ono što je važno reći je da takvi namenski krediti treba da nam daju šansu da mnoge stvari popravimo koje do sada nismo imali uopšte šanse da radimo. To je jedna državna obaveza, o kojoj do sada nijedna Vlada nije ovako sistemski razmišljala, a ni radila. Do 2010. godine smo imali 2006. godine ulaganje primera radi u vodoprivredu, pa čak i u sisteme odbrane od poplava u vrednosti od dve milijarde dinara iz budžeta direktno i plus još toliko sredstava koja su povučena iz kredita Svetske banke. Tada smo imali maksimalne vrednosti poplava koje su se 2006. godine na određeni način branile. Od 2010. godine kada je tadašnje Ministarstvo za ekonomiju i finansije predložilo novi zakon o vodama u određenom delu se reklo da svi prihodi koji idu od vodoprivrednih taksi se slivaju u budžet direktno i troše se zavisno od programa na koji će način to biti prezentovano. Dešavalo se da programi koji za određenu godinu služe za odbranu od poplava, izgradnju nasipa više ne služe za to, nego budu u vrednosti, nekada su bile dve do pet milijardi dinara, od 300 do 400 miliona dinara, a druge kreditne linije prenamenovane za uređenje skijališta i adaptaciju tog terena. To su bili nonsensi koji su se dešavali svake godine pojedinačno. Da ne pričam o tome da su nadležnosti primera radi „Srbija voda“ podeljene u „Vojvodina vode“, „Beograd vode“ i da ste dobili otprilike javna preduzeća koja su počela da grcaju u dugovima. Još jedna informacija koju možda znate, a možda i ne, a to je da postoji oko 1.000 vodoprivrednih preduzeća koja su ostala u duhu društvenih preduzeća. Mnoga od njih su u velikom problemu što se tiče stečaja, sigurno jedna četvrtina. Jedna četvrtina su u velikim dugovima po različitim vrstama kredita, a nisu blokirana. Jedna četvrtina su po projektima urađena određena sredstva koja su prebačena iz budžeta, ali nedovoljno da bi ona uopšte mogla da rade i opstaju. Privatizacija je izvršena kod jedne četvrtine tih preduzeća, ali se pokazalo da na sektoru voda nisu imali šta da rade zbog nedostatka sredstava. Mislim da je ta neodgovornost tadašnjih vlastodržaca bila, jer nisu hteli da čuju šta struka kaže, a struka je upravo rekla da je potrebno urediti sistem vodoprivrede. Tu spada i sistem navodnjavanja i sistem odbrane od poplava, ali i sistem koji se odnosi na rešavanje pitanja otpadnih voda. Imala sam prilike da branim zakon koji se odnosio na zakone o ministarstvima i zaista sam bila zastupnik toga da Ministarstvo poljoprivrede, zaštite životne sredine na neki način je sasvim prirodan sled ukoliko želite kao država da podignete određene sisteme. I eto vraga, nije prošlo ni par dana, a pokazalo se da taj koncept je ispravan i sada u ovom trenutku kada se Srbija nalazi u jako teškom stanju što se tiče uopšte vodoprivrede i sistema za odbranu od poplava. Jednostavno ovaj način funkcionisanja i preusmeravanja namenskih kredita za određene projekte se pokazuje da je to nama bilo neophodno. Kada pričamo o navodnjavanju ovaj kredit takođe ima neke dve komponente, a to je da se prva komponenta odnosi na poljoprivredne proizvode, a jedna komponenta se odnosi na navodnjavanje. Ta komponenta koja sada, govorimo o toj prvoj fazi i oblasti 275 miliona evra, pokazuje da ovih 97 miliona je samo praktično prva pozicija za koje postoje projekti. Shvatila sam, a verovatno sam i u pravu, da mi imamo šanse da kroz realizaciju ovih projekata povlačimo i sledeće linije za projekte ukoliko pripremimo adekvatnu projektnu dokumentaciju. Smatram da je Srbiji jako potrebno, i jako važno što ovim sporazumom i ovim praktično kreditom mora da postoji implementaciona jedinica za realizaciju ovih projekata, iz prostog razloga što tu treba da sede ljudi koji će se ponašati prema međunarodnim standardima u smislu finansija, ali ova tehničko-tehnološka primena novih tehnologija, znači, ljudi koji će od struke sedeti i jednostavno pratiti realizaciju tog projekta. Zašto je to važno? Zato što onda zaista ta sredstva koja dolaze idu po određenim tranšama, idu po određenim situacijama, po građevinskim objektima, prati se njihova realizacija i samo tako jedino vi možete od početka do kraja da izvedete radove, ali onda nećete imati dopunske radove u vrednosti od 100% kao što se dešavalo da most, jedan koji gradimo u Srbiji u Beogradu, za te pare možemo da izgradimo dva, ili tri mosta, onda toga nema. Jednostavno, ovde imamo veliku finansijsku kontrolu i potpuno je opravdano da oni koji su zajmodavci žele da kontrolišu sredstva u koja ulažu. Ono što bih na kraju rekla još to je da ne možemo da pričamo o navodnjavanju u današnjem trenutku, u situaciji kada smo imali ovakvu štetu od poplava, da kažemo da je jednostavno došlo na naplatu sve ono što do sada uopšte nije rađeno i što je na pogrešan način prezentovano narodu, tako da se negde narod i uljuljkao i jednostavno nije ni pretpostavio da mogu da se dese klimatske promene koje bi dovele do praktično ugrožavanja životom. Postoje institucije koje su usmeravale da su svi na kraju krajeva ugroženi određenim klimatskim promenama, neko više neko manje, da u regionu postoje države koje će imati veće ili manje štete, da smo mi u državi imali ranija iskustva po tom pitanju, ali negde smo izgubili odgovornost o tome da se nikada ne postavlja pitanje – a gde su sredstva od ukidanja vojske Jugoslavije, kada se prelazilo na profesionalnu vojsku – šta se dešavalo sa imovinom vojske Jugoslavije, zbog čega se posle toga nije prešlo na princip civilne zaštite? Sve države imaju taj razvijen sistem, a verovali ili ne, oni se vode modelima bivše SFRJ i tvrde da su ti modeli civilne zaštite bili najbolji. Mi smo nekako to stavili u paket sa komunističkim nasleđem i nekako smo se distancirali od svih tih modela civilne zaštite, a verujte mi da i Norvežani koji imaju modele kao što su Inserag i dan danas vrše određene probe i modele i uključuju kompletan civilni sektor, sve nevladine organizacije u ovaj deo odbrane od suša, poplava, klizišta, zemljotresa. Prema tome, treba razmišljati široko o ovoj temi. Ovaj kredit koji se odnosi na navodnjavanje praktično je i početak sanacije šteta koje su nastale. Sada je trenutak kada Srbija i građani Srbije su shvatili odgovornost uopšte određenih tema u društvu kao što su klimatske promene i razvoj poljoprivrede na jedan moderan način, zbog čega treba zaista biti uključen u sve ono što nam društvo prezentuje, a Vlada Srbije i trenutno Ministarstvo finansija nam daje sada mogućnost kroz određene kreditne linije, kroz rasterećenje finansijsko koje je do sada trajalo zbog ranijih kredita da pokušamo jednostavno da pokrenemo našu ekonomiju na adekvatan način. Ono oko čega sigurno ni SNS ni ova Vlada neće odstupiti to su ona četiri stuba ekonomski reformi, to je onaj stub koji govori o suzbijanju sive ekonomije gde će taj inspekcijski nadzor morati da bude pojačan, gde će morati ovaj deo koji se odnosi na infrastrukturu i podsticaju u građevinskoj industriji da poraste.
Vreme.
Zahvaljujem se. Ovaj deo koji se odnosi na ovo kreditiranje je jedna pozitivna stvar, jedna jako važna za Republiku Srbiju, za sva naša preduzeća i u danu za glasanje mi ćemo iz sveg srca podržati ovaj predlog. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem doktorki Tomić. Prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč u zajedničkom jedinstvenom pretresu o predlozima zakona iz tačaka 3, 4. i 5. dnevnog reda, član 96. stav 1. alineja 4, član 98. stav 1. i 2. Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz, izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, po onoj narodnoj ova država se iz raznih razloga i zbog pogrešnog sistema ustanovljenog 1945. godine i zbog toga što nismo razumeli šta se dešava u svetu i Evropi 1990. godine, nego smo se razdužili sa bivšom braćom na jedan pogrešan način koji je najviše nas koštao, i zbog pljačkaške privatizacije koju su sproveli pre svega naslednici onih koji su 1945. godine ustanovili ovaj sistem i zbog niza drugih razloga naša zemlja je danas u sistemu, odnosno u položaju po onoj narodnoj šali kada se ženio siromašan momak, pa kada su ga pitali šta ti je najhitnije, a on je rekao – hitno mi je sve. Srbija je u stanju u takvom kakvom je, a vi kao ministar finansija zaista imate težak i odgovoran zadatak. Mi bismo voleli da se u svom radu i po rezultatima rada svrstate u red sa najboljim našim ministrima finansija, sa ljudima koji su i u pogledu makroekonomske stabilnosti, fiskalne stabilnosti, finansija ostali zapamćeni. Pomenuću neke, od čuvenog Lazara Paču preko guvernera Avramovića do premijera Ante Markovića. Danas u svetu svi traže novac, svi traže povoljne kredite, traže i najrazvijenije zemlje i zaista zahvaljujući pre svega dobrim političkim odnosima sa Ujedinjenim Arapskih Emiratima, zahvaljujući snalažljivosti ove Vlade i zajedničkim poslovnim interesima došli smo do te milijarde dolara koje će pre svega služiti za razne potrebe budžeta. Ono što sam hteo da vam predložim ubuduće ministre, i zbog javnosti i zbog političkih stranaka i zbog rasprave u parlamentu, kada nam stigne ovakav materijal trebalo bi da ima malo više podataka. Tek malopre smo čuli oko tih projekata oko navodnjavanja, itd. Znamo kakvo je stanje što se tiče navodnjavanja i svega ostalog, ali naprosto to bi pojednostavilo i preciziralo raspravu. Srbija je danas po mnogim pokazateljima na najlošijem mestu u Evropi. Takvi smo i što se tiče navodnjavanja. Što se tiče malih i srednjih preduzeća, u razvijenim zemljama, pre svega EU, oko 60-70% proizvodnje prometa usluga otpada na mala i srednja preduzeća, a privatni sektor je ovde zaista u velikoj meri ugušen zbog nepovoljnog ambijenta koji stvara država. Mi bismo voleli da se mandat ove Vlade ceni po tome da li je taj privredni ambijent promenjen u boljem smislu. Jedna od ovih mera je i ovaj zajam od Evropske investicione banke. Sigurno je da je, složiću se sa uvaženim kolegama, zajam od milijardu dolara pod ovakvim uslovima nešto što je povoljno i na to ne treba trošiti vreme. Ono što će biti po našoj proceni i na čemu smo insistirali, ne samo u ovoj Vladi, nego i u svim prethodnim vladama, a to je da se naša najveća izvozna grana, poljoprivreda, koja je u jako teškom položaju po svim mogućim pokazateljima, svrsta u neku privrednu granu koja će biti „miljenik Vlade“. Zbog čega? Upravo zbog ogromnog potencijala koji imamo u poljoprivrednoj proizvodnji, a koji nismo iskoristili. Mi imamo 4,9 miliona hektara obradivih površina, ali smo po stepenu navodnjavanja ispod 5%. Još jednom ponavljam, najlošiji smo u Evropi. Izgrađeni kanali koji su služili u neko drugo vreme širom Srbije ne služe u velikoj meri sadašnjoj svrsi navodnjavanja. Najčešće su zatrpani otpadom, pa se ne mogu koristiti ni za odvodnjavanje viška vode, a kamoli za navodnjavanje.
Izvinjavam se. Zamolio bih narodne poslanike da dozvolimo kolegi Čikirizu da govori. Hvala.
Hvala. Jedan od klasičnih primera je Veliki bački kanal koji je u potpunosti zarastao i za koji mnogi kažu u pežorativnom smislu da je najveća septička jama Evrope. U svetu je oko 17% obradivog zemljišta pod sistemom za navodnjavanje, sa koga se dobija oko 40% ukupne svetske hrane, a u budućnosti se očekuje da će taj procenat biti oko 60%. Kod nas se smatra da i postojeći sistemi za navodnjavanje nemaju u potpunosti zaokruženu tehnološku celinu, tako da se koristi u potpunosti, odnosno sa 100% kapaciteta negde između 1/3 ili 1/2 tog sistema. Nije bilo, posebno u zadnjih 20 godina, nikakvih ozbiljnih ulaganja u velike sisteme za navodnjavanje. Ono što su i neke ranije vlade radile, to je davanje određenih podsticaja individualnim poljoprivrednim gazdinstvima za sisteme za navodnjavanje, od arterijskih bunara do mreže za navodnjavanje. Mi mislimo da tu politiku treba još ofanzivnije sprovesti u ovoj Vladi, da ti podsticaji treba da budu još veći. Bez obzira na to šta ko misli o sistemu voda na teritoriji Republike Srbije i bez obzira što mi zaista imamo dosta izvorišta, reka, jezera i svega ostalog, naš sistem voda nije u potpunosti povoljan, kako bi se to laiku učinilo na prvi pogled. Posebno u južnoj Srbiji, pa čak i oko Velike Morave gde živi oko četiri miliona stanovnika, a samo ispod Ljubičevskog mosta je oko 35 metara kubnih protok vode u jednoj sekundi, što je apsolutno nedovoljno s obzirom na veliki broj obradivih površina u slivu Velike Morave i na veliki broj stanovništva. Znači, ko je zadužen da reši ovaj problem oko navodnjavanja? Pre svega država. Na koji način? Izgradnjom velikih sistema za navodnjavanje i davanjem povoljnijih podsticaja individualnim poljoprivrednim gazdinstvima. Recimo, interesantna je statistika da smo u zadnjih 100 godina samo 17 godina imali sa povoljnim režimom padavina, a 32 godine su bile sa viškom padavina, a 51 godina je bila … (Predsedavajući: Vreme. Ja sam i produžio petnaestak sekundi.) Završavam. … sa manjom ili većom sušom. Ovo je tek početak neke nove politike i nekog novog odnosa prema poljoprivredi u segmentu navodnjavanja i sve što bude išlo u ovom smeru mi ćemo u budućnosti podržavati. Hvala.
Hvala kolegi Čikirizu. Pre nego što dam reč dr Muameru Bačevcu, zamolio bih narodne poslanike za tišinu kako bi mogli da obezbedimo drugim kolegama da govore i da se dobro i kvalitetno čuju u sali. Hvala vam unapred. Reč ima dr Muamer Bačevac, a neka se pripremi kolega Siniša Maksimović. Izvolite.
Uvaženo predsedništvo, uvaženi poslanici, uvaženi ministre, hteo bih pre svega da se zahvalim i gospodinu ministru na izuzetno kvalitetnom obrazloženju. Eto, nešto smo danas naučili iz ekonomije. Videli smo i saglasni smo svi da je današnji zajam koji usvajamo pozitivna stvar i da je retkost u današnje vreme. Međutim, naučili smo i neke druge stvari, a nešto smo i znali. Znali smo da je dirham stabilna valuta, jedna od najstabilnijih na ovom svetu, u poslovnom svetu. Znali smo da Srbija ima zaista puno i šerijatskih pravnika, što je bogatstvo ove zemlje. Ono što želim da kažem i posebno podvučem jeste ozbiljnost ovog ulagačkog fonda i ove grupacije, odnosno ove države. Naime, gospodin profesor dr Vladimir Marinković je i naveo da oni pod ovim uslovima retko daju kredite i daju samo onda kada mogu da oplode svoj kapital i kada vide ozbiljnost određene države u ovom polju. Stoga, mogu da navedem i negativan primer. Naime, ovaj fond nije odobrio kredit od 50 miliona evra crnogorskoj grupi privrednika…
Izvinjavam se, kolega Bačevac. Zamolio bih još jednom narodne poslanike, ovo su nemogući uslovi za rad, ako možete da dozvolite kolegi, imaćemo šta pametno i poučno da čujemo. Hvala vam unapred.
Ponavljam, ovaj fond nije dozvolio crnogorskoj firmi „Vektra Montenegro“ i još pet privatnih firmi da dobiju kredit za koji su raspisali tender, obzirom da nisu zadovoljili uslove. Šta hoću da kažem? Hoću da kažem da je njihovo ulaganje izuzetno i da oni prate samo mogući razvitak i profitabilnost onoga što ulože. To treba da imponuje ovoj državi i ovoj Vladi. U tom smislu je i izjava ambasadora Al Dahrija pre neki dan gde on kaže da je Srbija jedna od najbogatijih država u ovom delu Evrope i da će Srbija kao takva zajedno sa Ujedinjenim Emiratima imati povoljnosti i prednosti od ovog ulaganja i ovog zajma. Želim dalje da kažem da potencijali za unapređivanje ovih naših odnosa su zaista brojni, u industriji, trgovini, nauci itd. Međutim, zaista ne stoji ono što smo čuli od predstavnika opozicije i mislim da je cinično da kažu, ili da bar posumnjaju, da izjave da su odnosi sa Ujedinjenim Emiratima u stagnaciji ili da izražavaju sumnju. To u najmanju ruku nije državnički prema svojoj državi o kojoj misle dobro. Šta da kažemo za to da su pre neki dan dali bespovratno 10 miliona dolara za pomoć poplavljenima u Srbiji? Šta da kažemo na to što su prošle nedelje bili ovde i da su posetili Novosadski sajam, da su najavili, što me posebno raduje, pogotovo one građane koje prvenstveno direktno ja zastupam u Sandžaku, da ćemo potpisati memorandum o saradnji i međusobnom razumevanju u turizmu? Sve ovo nam je garant da idemo, da ova Vlada ide i razvija ovu državu u pravom pravcu, da će ulaganja biti, što je gospodin Marinković rekao, nadzirana i da će biti strogo praćeno kako se ulažu, da ćemo dobiti nove tehnologije kroz ova ulaganja, da ćemo imati taj kvalitetan razvoj. Čuo sam ovde, i sa tim ću se složiti, kredit zaista dobar. Kakav bi bio kredit od 2% i grejs periodom od 10 godina. To bi svako od nas uzeo i privatno. Znači da je kredit više nego dovoljan. Ima opravdanosti. Ljudi žele da sarađuju sa nama. Imamo dobre prijateljske odnose. U tom smislu želim da iskoristim i prisustvo ljudi iz mog kraja ovde, i upravo pominjem da zaista ljudi koji žive u Sandžaku mogu da budu i da doprinesu posebno poboljšanju ovih veza. Potaknut sam time što je neko pomenuo šerijatske pravnike. Kod nas ima puno. To su ozbiljni ljudi, profesori i u Beogradu i u Novom Pazaru. Ima puno ljudi u Pazaru koji znaju arapski jezik, koji poznaju briljantno arapsku kulturu i tradiciju, ljudi koji žele da pomognu ovoj državi, ljudi koji žele da budu cement u vezivanju ove države sa arapskim zemljama da bi postigli ponovni kvalitetan odnos sa njima kakav smo imali u periodu SFRJ. To je naša prednost. I to je prednost ove zemlje. Na kraju želim da kažem da u ovoj prvoj fazi, koliko sam video, imamo 14 opština u koje će se ulagati. To je dobra stvar. Treba ulagati u Vojvodinu. To nam je osnov i baza. Međutim, koliko sam razumeo ministra imaćemo mogućnosti da još dva puta povlačimo po 200 miliona ili nešto okvirno, ukoliko imamo kvalitetne predloge. Želim da naglasim da mi imamo Peštersku visoravan koja je bogom dana za razvoj stočarstva, da imamo najbolje uslove za uzgoj nečega što Arapi traže i što je u trendu, heljde. Imamo visinski plato koji je ekološki. Ne postoji u drugom delu Evrope. Moramo obogatiti naš stočni fond. Nekada je imalo do milion ovaca na Pešteru, a sada ih imamo oko 50.000. Na tome se treba ozbiljno raditi. Obzirom da su to artikli koje ovo tržište želi i gde mi možemo kao država dominirati. Mislim da su argumenti valjani. Mislim da opozicija danas nije dala ni jedan kvalitetan argument koji bi mogli ozbiljno da protumačimo, čak šta više, njihove debate i diskusije su pokazale nepoznavanje ekonomskih merila i ekonomskih parametara. Želim da kažem da će predstavnici moje poslaničke grupe ovaj predlog podržati, a verujte mi da se mi u Sandžaku posebno radujemo ovako bliskim vezama, jer još jednom ponavljam možemo biti svojim znanjem i svojom željom za napretkom ove države cement koji će uvezati ovu zemlju ne samo sa Ujedinjenim Arapskim Emiratima nego kompletnim islamskim svetom. Hvala vam.
Hvala na ovako inspirativnom govoru. Reč ima Siniša Maksimović. Neka se pripremi narodni poslanik Vladimir Orlić.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, ja sam narodni poslanik iz Kruševca i ponajpre predstavljam i zastupam građane Kruševca i Rasinskog okruga, a u interesu Srbije i svih njenih građana. Želim da kažem da su građani Kruševca u ovom teškom trenutku za zemlju Srbiju i za jedan broj njenih građana učinili maksimum da ova teška katastrofa bude na neki način što pre prevaziđena. Veliki broj građana iz Kruševca iz Rasinskog okruga su direktno učestvovali u spašavanju, ljudi i imovine na teritorijama koje su bile ugrožene ovim velikim poplavama. Želim nešto da kažem, što možda građani Srbije ne znaju, da je veliki doprinos dalo Javno komunalno preduzeće vodovod iz Kruševca. Na koji način? Na način što ovo javno komunalno preduzeće gazduje sa akumulacijom Ćelije sa koje se veliki broj naših građana u Kruševcu, a ako bog da u narednom periodu i jedan veći broj građana Ćićevca, Varvarina i drugih Pomoravskih opština snabdevaju vodom. Ovo javno preduzeće je upravo pravilnim rukovanjem ovog jezera, ove akumulacije tj. ispuštanjem vode iz njega, onda kada je to moglo, a naravno kada je bilo najkritičnije prihvaćen je veliki deo vode koju je nosila reka Rasina i na taj način je sprečena još veća katastrofa duž Zapadne Morave i Velike Morava na dalje. Do sada se u Srbiji promenilo više Vlada, a još više ministara za poljoprivredu. Sve Vlade su u proteklom periodu davale velika obećanja da će upravo uložiti veća sredstva u ovaj naš neiskorišćeni resurs, a to je poljoprivreda. Ubeđen sam da će ova Vlada i ministarka za poljoprivredu iskoristiti ovu šansu i evo prvog velikog koraka, a to je ovo veliko ulaganje upravo u ovo o čemu danas pričamo, a to je ovaj projekat navodnjavanja. Imamo velike resurse za proizvodnju svih poljoprivrednih kultura. Naši poljoprivrednici su radni, vredni ljudi, obrađuju svoje njive, ali ih vrlo često vremenske nepogode spreče da uberu ono što su zasadili. Od šteta vremenskih nepogoda mora država da ih zaštiti. Najveće štete im nanosi grad i suša. Mada često se kaže da se od grada može nešto i oteti, ali od sušne godine gotovo ništa. Iz tih razloga je dobro što će se uložiti sredstva za navodnjavanje. Ovaj kredit za navodnjavanje će biti uglavnom uložen u Vojvodini. Mislim da je to iz razloga što će se u rodnoj Vojvodini i najbrže otplatiti i vratiti. Država, odnosno Vlada mora da misli i na druge regione kada je navodnjavanje u pitanju, a to su doline Zapadne, Južne, Velike Morave, a naravno i u druge delove Srbije. Naši građani znaju da je država prezadužena pa i ne vole neka nova zaduženja, ali mislim da im je potpuno jasno da je ovo vrlo povoljno kreditno zaduženje koje će se državi vrlo brzo vratiti i isplatiti. Iz tih razloga poslanička grupa SPS će glasati za uzimanje ovog kredita za navodnjavanje i za ova druga dva kredita. Hvala vam lepo.
Reč ima doktor Vladimir Orlić. Neka se pripremi narodni poslanik Aleksandar Jovičić.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, sa velikim zadovoljstvom ću danas podržati materijal koji je danas na dnevnom redu, dakle, sve predloge zakona o potvrđivanju sporazuma i ugovora o kojima danas razgovaramo. Sa zadovoljstvom jer je reč o rešenjima koja su nesporno dobra i korisna za Republiku Srbiju. Toliko nesporno jasna i dobra i korisna da danas očekujem samo afirmativne tonove, samo reči podrške. Dakle, nikakav drugi ton do jasnog, jednoglasnog izražavanja zadovoljstva ne samo u smislu ekonomskih rešenja koje dobijamo ovim, već u smislu drugih dobrobiti koja pre svega proističu iz uspostavljanja dobrih odnosa između država. Dakle, samo pozitivni utisci po meni dolaze u obzir, jer je prosto materija takva i u tom smislu bilo je zadovoljstvo zaista zadovoljstvo slušati različita izlaganja koja su išla u ovom smeru i koja su bila formirana na ovaj način. S druge strane na žalost moram da kažem, ne mogu imati razumevanja za odsustvo razumevanja, za osetljivost teme i za čitav ton koji treba danas da preovladava, koji su na žalost inicirali pripadnici malobrojne manjine, ali malobrojne samo sopstvenom zaslugom i to što su danas u opoziciji, a to je danas najmanje važno. Prosto, materija je takva, a materija obuhvata predlog da se uvaži Sporazum o davanju zajma Vladi Republike Srbije od strane Vlade Emirata Abu Dabi u iznosu od jedne milijarde američkih dolara po nesporno dobrim uslovima, uslovima koji podrazumevaju otplatu nakon 10 godina, uz jednogodišnju kamatu od 2%, što je, kada vam to kaže struka, pričam o ekonomskoj struci, vanredno dobro rešenje jer su danas tržišni uslovi takvi da ne možete proći bolje od orijentaciono 5% kamate godišnje. Ne postoji prostor da osećamo bilo šta, osim zadovoljstva što smo postigli ovakvo rešenje. Ukoliko izračunate 3% u odnosu na čitavu milijardu američkih dolara i period od 10 godina, vrlo jednostavno se dolazi do pominjane cifre od 300 miliona dolara koji nam bukvalno bivaju prepušteni u ruke, na raspolaganje, za ovaj period. Dakle, reč je o takvoj vrsti kamate koja je vrlo jednostavno opisala kvalitativnu suštinsku poentu ovakvog kredita. Mi smo imali prilike danas da čujemo u izvanrednim izlaganjima da je ovo nivo kamate sa kojom jedan drugome pomažu sami Emirati. Ne moramo da idemo u potrazi za dobrim primerima tako daleko. Naši građani i sami znaju da kada je reč o kreditima koji su pre svega solidarni po svojoj prirodi, na primer krediti koji se tiču prilike da građanin reši neko svoje stambeno pitanje u organizovanom sistemu koji reguliše država. Reč je o kamatama ovog reda veličine. Znači, ovaj red veličine kamate upravo daje poruku da onaj ko je bio davalac zajma, nema apsolutno ni najmanji interes da bilo šta zaradi. On zajam daje zato što želi nekome da izađe u susret. To je veoma važan zaključak i on govori o nivou prijateljstva i saradnje između Republike Srbije i Ujedinjenih Arapskih Emirata, o kojima smo takođe imali prilike da čujemo istinite, dobre podatke koji pre svega oslikavaju njihovu rastuću ekonomiju, njihovu sposobnost, ubrzani razvoj, „dži-di-pi perketipal“ koji je zaista na kosmičkim visinama u poređenju sa našim. To su sjajni razlozi da gajimo prijateljstvo, ali ti razlozi ne mogu i nisu samo ekonomski. Oni su pre svega ljudski. Kada se neko prema vama ophodi kao što to čine Ujedinjeni Arapski Emirati spram Republike Srbije, vi prepoznajete iskreno prijateljstvo i to je nešto što smo dužni da cenimo. Danas očekujem ne samo realan pristup fiskalnom, ekonomskom delu ove problematike, danas očekujem i izraze uvažavanja i prijateljske zahvalnosti. Iste argumente koristim i kada je reč o predloženom zajmu od Fonda za razvoj Abu Dabija, koji je namenski i koji se odnosi na 97 miliona američkih dolara namenjenih našoj poljoprivredi. Ponovo je reč o tom redu veličine kamate – 2,5 godine, poček od pet godina, uslovi otplate takvi da tek od 20 godina počinjemo sa otplatama. Dakle, potpuno je jasno, ekonomski sjajno rešenje za Republiku Srbiju i potpuno je jasno – ponovo gest prijateljstva. Kada je reč o trećem dokumenti koji se danas nalazi pred nama, reč je o Predlogu zakona o potvrđivanju Apek zajma za mala i srednja preduzeća. Radi se o ukupno 150 miliona evra, sa više nego fer kamatama, koje iznose efektivno 3 do 4%, koji su usmereni malim i srednjim preduzećima, dakle, delu naše privrede koji treba da se razvija i koji će doprineti ne samo povećanju investicionog sistema, atmosfere u društvu, već i ukupne privredne atmosfere, što je suštinski važno. Vitalno važno i jedan od najvažnijih zadataka koji cela Srbija danas ima pred sobom – uspostavljanje dobre, privredne atmosfere, kao što je naš jedan od najvažnijih zadataka uspostavljanje dobre saradnje, prijateljstva i maksimalno, koliko je to moguće, dobrih uslova da sarađujemo sa svim zemljama sveta, jer to je nešto što će nas zaista postaviti na mesto na svetskoj sceni za koje odavno smatramo da ga zaslužujemo. Hvala vam najlepše. I ne samo da pozivam da svi podržimo ova rešenja, ja to zaista, najiskrenije, duboko očekujem. Koliko mi je daleko od logike da postoji bilo koji građanin Srbije koji neće zdušno podržati ova rešenja, tako mi je daleko od logike da se neko takav nađe i ovde u danu kada budemo glasali. Hvala još jednom.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić. Neka se pripremi narodna poslanica Katarina Šušnjar. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, narodni poslanici, pažljivo sam danas slušao ovu raspravu i u pravu je šef poslaničke grupe SNS Zoran Babić kada kaže da postoji „stelt“ stranka u ovom parlamentu, što najbolje oslikavaju ove klupe ispred nas, gde ne možemo videti nijednog poslanika DS, ali ne možemo videti nijednog poslanika NDS, što ujedno potvrđuje da između te dve stranke zapravo i nema razlike. Postavljam sada pitanje – koga građani Republike Srbije plaćaju i da li su isto tako radili i bili na svojim radnim mestima i kada su bili u izvršnom aparatu ove države, jer s obzirom kada pogledamo posledice i sačinimo analizu šta nas je sve zateklo, nije ni čudo zašto smo ovde gde jesmo, sa ovolikim dugovima i sa urušenom srpskom privredom. Naime, danas imamo raspravu o ovom ugovoru sa „Etihadom“ i to je dokaz da Republika Srbije želi da se odgovorno ponaša prema našim finansijama. Slušali smo ovde obrazloženja predstavnika opozicije, koje u ovom trenutku ne možemo ni da vidimo, molim kamere da to prikažu, da su ovo dobre mere, ali da su imali mnogo bolje. Ja bih samo podsetio po kojim su to oni kamatnim stopama prodavali evro-obveznice naše zemlje, da su to bile kamatne stope od 7,5%, po potpuno nepovoljnim uslovima, da su imali grejs periode od dve, tri godine, u više navrata nisu ih ni imali, ali da taj novac koji su uzeli iz kredita su upotrebili na jedan pogrešan način, a to je punjenje sopstvenih džepova. Znamo i u Gradu Beogradu kakve smo investicije imali, pa smo 10 miliona evra bacili za podzemne kontejnere, 20 miliona evra smo bacili za razliku cene što smo kupili strane autobuse, a ne domaće, 80 miliona evra smo bacili za tramvaje, a danas ih nemamo na ulicama Beograda, jer se sačinjavaju javne nabavke u visini od tri miliona evra za njihovo održavanje, a Republika Srbija i Grad Beograd to ne mogu da plaćaju. Pa smo imali i prodaju, odnosno kupovinu zgrade „Ineks“ kako bi neko mogao da se baškari u kancelarijama, jer oni rade veliki posao za Republiku Srbiju i Grad Beograd. Ta praksa je završena. Mi smo svesni da u jednom ekonomskom sistemu, u globalnoj ekonomiji sve države koje imaju problem sa budžetom i sa fiskalnom konsolidacijom moraju da povuku određene tranše kredita kako država ne bi došla u stanje bankrota. Međutim, ukoliko već uzimate kredite, neophodno je da to bude po najpovoljnijim uslovima. Zahvaljujući premijeru naše Vlade, iz prostog razloga što on želi dijalog sa celim svetom i ekstrovertan je prema celom svetu u smislu odnosa, on je uspeo da izdejstvuje prijateljskim odnosom ovaj kredit koji zapravo jeste poklon. Može opozicija da govori šta god hoće, ali 2% kamate, čak i da se neodgovorno ponašamo, kako se ponašala DS, pa da dođemo u situaciju da nam neko naplati penale ili zatezne kamate, sa sve skupa 3% zatezne kamate, mi ćemo i dalje biti povoljniji u smislu povlačenja kredita, nego što je to bila demokratska vlada, koja je uzimala skupocene kredite, uopšte ne razmišljajući kako će to građani Srbije da vrate. Što je najvažnije, rekao sam da su oni upotrebljeni na potpuno pogrešan način, jer su se uvek rukovodili ličnim interesima. Zaista je tragično kada danas ovo što ja govorim u ovom parlamentu nema ko ni da brani. Takođe je važno istaći da, što se tiče poljoprivrede, čuli smo velike optužbe da nema projekata. Međutim, mi kada podižemo kredite za infrastrukturu, ne podižemo ih samo za opštine gde su tamo predstavnici SNS. Ja nisam video inicijativu, nisam video te velike projekte koje je Pokrajinska vlada predložila ili lokalne samouprave gde je DS na vlasti, jer zapravo nemaju ideju. Imali su ideju kako da razore jednu banku koja se zvala „Razvojna banka Vojvodine“, ali kada je neophodno ponuditi neko rešenje kako da okrenete novac, vratite bankama što je njihovo, a zadržite ekstra profit, odnosno nešto što ste stvorili kako bismo dalje razvijali našu zemlju, naravno, ideje izostaju. Mi kao predstavnici većine želimo i sa DS da razgovaramo na projektima koji su dobri za Srbiju i našu poljoprivredu, međutim obično taj dijalog je samo jednosmeran, gde mi pružamo ruku i želimo rešenja, a rešenja s druge strane nema. Gospodo, ono što je važno naglasiti to je da Srbija zaista želi da gradi što bolje odnose sa Ujedinjenim Arapskim Emiratima. Nadam se da ćemo u narednim godinama, ukoliko je neophodno da povučemo kredite za druge segmente naše infrastrukture, da će to biti krediti kao što je ovaj i nadam se da DS neće uvek tražiti nešto loše u tome, jer zapravo te glasove koji su dobili sa onim što su sačinili jeste dokaz da su sve po pet puta preplaćivali u ovoj zemlji, od javnih nabavki, od uzimanja kredita i zbog toga su i dobili pet puta manje glasova. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Katarina Šušnjar. Izvolite.
Poštovane kolege, dame i gospodo narodni poslanici, iz seta zakona koji su tema današnje rasprave, ja bih pre svega izdvojila Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Vlade Republike Srbije i Fonda za razvoj Abu Dabija za finansiranje razvoja sistema za navodnjavanje. Koliki je značaj ovog zakona govore nam i poražavajući podaci koje smo mogli da čujemo od mojih kolega koji su se prethodno javili za reč, tako da se neću mnogo osvrtati na te podatke. U svetu je trend razvijanja sistema za navodnjavanje počeo da se razvija još sredinom prošlog veka, što nažalost nije slučaj i sa našom zemljom. Došli smo do toga da klimatski uslovi utiču i na razvoj poljoprivrede. Nažalost, osvrnuću se na ne tako davnu 2012. godinu, kada su nas pogodile strašne suše i na ovo proleće i to nije prvi put da se ovako nešto dešava u našoj zemlji. Dugo je pitanje navodnjavanja u poljoprivredi ostavljano u drugi plan. Još jedna veoma važna stavka ovog zakona, koju bih ja najviše podržala, je namera da se ovim zakonom investiranjem u ovu oblast uposle domaća preduzeća i privredna društva, što znači otvaranje novih radnih mesta i upravo ovo je bila glavna poruka Srpske napredne stranke u koju su mnogi sumnjali, ali drago mi je što ćemo još jednom dokazati da nisu bili u pravu. To je jedan od razloga zbog kojih ću podržati ovaj zakon u danu za glasanje, jer svako ulaganje u poljoprivredu je ulaganje u budućnost i ono ne može biti neisplativo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Žarko Mićin.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su dva zakona o potvrđivanju zajma sa UAE i to Zakon o potvrđivanju Ugovora o zajmu između UAE kao zajmodavca i Republike Srbije kao zajmoprimca, u iznosu od milijardu dolara i Zakon o potvrđivanju zajma između Vlade Republike Srbije i Fonda za razvoj Abu Dabija za finansiranje Prve faze sistema za navodnjavanje. Što se tiče Zakona o potvrđivanju zajma sa UAE, dana 29. i 30. januara 2014. godine delegacija Ministarstva finansija, predvođena ministrom Krstićem, učestvovala je u pregovorima u kojima je uspostavljen polazni osnov, odnosno pravni okvir za realizaciju ovog aranžmana i nakon čega je zaključen Sporazum o saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade UAE, koji je potpisan 17. februara 2013. godine u Abu Dabiju. Na tim pregovorima su definisani uslovi ugovora o zajmu koji su značajno povoljniji od uslova koji se trenutno nude na finansijskom tržištu. Šta su ti povoljniji uslovi? Dostupnost novca, pre svega, jer ovim ugovorom o zajmu je predviđeno da je novac dostupan već u roku od šest meseci od datuma zaključenja ugovora o zajmu. Zatim, period otplate, jer je period vraćanja predmetnog zajma u celosti u roku od 10 godina od datuma povlačenja sredstava, pri čemu se glavnica faktički ne vraća sve do isteka ovog perioda. Zatim, tu je fiksna kamatna stopa, period i način plaćanje kamate. Ova povoljnost se ogleda u tome što je fiksna kamatna stopa u iznosu od 2% na godišnjem nivou, dakle, ne može se menjati i na nju ne utiču kretanja na međunarodnom bankarskom tržištu. Takođe, značajna povoljnost je u periodu plaćanja kamate, obzirom da se ista plaća tek posle šest meseci od datuma povlačenja sredstava. Kada sagledamo pozitivne strane ovog zajma i kada znamo da se na finansijskom tržištu trenutno uzimaju zajmovi sa kamatom od 5%, dakle, duplo većom kamatom, a da smo imali situaciju da su se pre četiri, pet godina uzimali zajmovi sa kamatom od 7,5%, takođe, ako znamo da ćemo ovim zajmom za 10 godina uštedeti oko 300 miliona evra, slobodno možemo reći da je predmetni zajam jeftin i povoljan izvor finansiranja. Takođe, ono što je možda i najbitnije, to je cilj ovog zajma, a to je smanjenje budžetskog deficita, odnosno narodski rečeno, popunjavanje budžetskih rupa i refinansiranje loših kredita, koji su uzeti pre četiri, pet godina. Preostali deo novca bi se iskoristio za uspostavljanje ekonomske politike koja će nam pomoći da prebrodimo socijalni efekat krize i da damo zamajac stranim i domaćim investitorima kroz ulaganje i stimulisanje proizvodnje. Što se tiče Zakona o potvrđivanju zajma između Vlade Republike Srbije i Fonda za razvoj Abu Dabija za finansiranje Prve faze sistema za navodnjavanje, predmet ovog zakona je zajam u iznosu od 97 miliona dolara namenjenih za realizaciju Prve faze sistema za navodnjavanje u Republici Srbiji. Zašto nam je potrebno poboljšanje sistema navodnjavanja? Zato što se u Srbiji trenutno navodnjava oko 165.000 hektara poljoprivrednog zemljišta, odnosno samo 10% poljoprivrednih površina pogodnih za primenu ove agrotehničke mere. Takođe, klimatska i meteorološka ispitivanja pokazuju da je u zadnjih 20 godina količina padavina na teritoriji Republike Srbije značajno opala, a da se povećao broj dana sušnog perioda, čime je došlo do smanjenja količine i kvaliteta prinosa, što ima negativan efekat na kompletnu poljoprivredu naše zemlje. Sredstvima iz ovog zajma ćemo povećati površine poljoprivrednog zemljišta koji se navodnjavaju, čime će se omogućiti povećanje prinosa, obezbediće se kvalitet i stabilnost prinosa i prema istraživanjima, prinosi u ratarstvu će se povećati za 30%, u voćarstvu za 40%, a u povrtarstvu čak do 50%. Takođe, navodnjavanje poljoprivrednih površina ima efekte i na druge oblasti poljoprivrede, pa tako npr. u stočarstvu poboljšanjem navodnjavanja stočari bi mogli da ostvare jeftiniju proizvodnju hraniva i time zaustave trenutni pad proizvodnje hraniva u Srbiji. Što se tiče samog predmetnog zajma, on je takođe povoljan, obzirom da je kamatna stopa fiksna od 2,5%, da je grejs period pet godina, da je period otplate čak 20 godina, a da su sredstva na raspolaganju čak do 2017. godine. Ovako povoljniji zajmovi su plod vrednog rada Vlade Republike Srbije, na čelu sa našim premijerom Aleksandrom Vučićem, na uspostavljanju dobrih odnosa sa UAE, što mislim da je izuzetno dobar potez, obzirom da su UAE jedna od najbogatijih zemalja sveta, koji imaju velika sredstva na raspolaganju za ulaganje. Nadam se da će se ova dobra praksa nastaviti za dobrobit svih nas. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Hvala. Moram da priznam, uvaženi kolega Jovičić je malopre spomenuo da smo imali stelt stranke, iz ove jedne makar su dvojica poslanika tu, a iz ove druge izgleda se policija učlanila u DS, pošto su samo radnici skupštinskog obezbeđenja u njihovim klupama i to je najbolji pokazatelj koliko nekog interesuje država. Ovo su veoma važni zakoni. Inače, gospodine ministre, lično uopšte ne volim reč kredit i ježim se kada je čujem, da li to uzima fizičko lice, da li uzima pravno lice, nebitno, da li uzima država. Lično nikada u životu nisam uzeo kredit, a potrudiću se da tu praksu nastavim i dalje, ali nikada ne reci nikad. Razlog tome je što su naše banke ovde u priličnoj velikoj meri imale krajnje nepovoljne uslove kada su ljudi uzimali kredite. To je bilo čisto zelenašenje. Ovo što se ovde dešava danas, što mi radimo, je poklon, suštinski poklon koji dobijamo od Abu Dabija, odnosno UAE. Samo ću ljudima pročitati do koje mere idu ove olakšice. Recimo, za ovaj kredit za navodnjavanje, gde se kaže – neostvarivanje bilo kog prava ili ovlašćenja koje ugovorna strana ima na osnovu bilo koje odredbe ovog ugovora ne sprečava tu ugovornu stranu da to pravo ili ovlašćenje ostvaruje bilo kada u budućnosti i ne može se tumačiti kao odricanje od tog prava ili ovlašćenja. Isto tako, činjenica da jedna ugovorna strana tolerisala neizvršenje obaveze druge ugovorne strane ne sprečava prvu ugovornu stranu da naknadno preduzme bilo kakvu radnju, koja joj je na raspolaganju u skladu sa ovim ugovorom u vezi sa takvim izvršavanjem obaveza. Praktično, čak i ako se dogodi da možda nekada nismo u stanju da povučemo određenu tranšu ili kako nećemo imati nikakve posledice, nećemo morati da plaćamo penale kao što smo nekada morali da radimo, kada smo se zaduživali i preko mere i kada to zaista nismo mogli da ostvarimo. Ono što me jedino razočarava u čitavoj ovoj priči je činjenica da imamo trenutno samo 14 lokacija predviđenih za projekte navodnjavanja, jer neko nam, nažalost, nije ostavio nikakve projekte vezane za navodnjavanje i jednostavno nismo sposobni da do kraja ostvarimo u ovom momentu ovaj poklon, koji nam se bukvalno daje. Nadam se da, pošto je samim ugovorom predviđeno da ukoliko dođe do novih projekata će se taj kredit dokraja i ostvariti. Prema tome, ovo je kredit, tj. poklon suštinski ostvaren na jednom uzajamnom poverenju. Dobro je da smo ostvarili takve odnose međusobne sa državom koja investira u celom svetu za čije se investicije bezmalo tuku u svetu. Jedino je ovde to nekom bilo nepovoljno. Setite se šta se dogodilo sa Al Dahrom, i to je zaista žalosno, jer da je taj konzorcijum došao na ovo tržište, on bi napravio ovde jednu veliku konkurenciju. Nažalost, razni tajkunski lobiji su preko određenih funkcionera bivšeg režima, posebno koji je trenutno vladao u Vojvodini, onemogućili, na neki način, Al Dahru. Njima je izgleda Šarić bio dobar investitor, koji je kupovao tadašnje kombinate, ali im nije izgleda bila dobra Al Dahra. Zašto ovo kažem? Zato što tih osam propalih kombinata koje je htela Al Dahra da kupi, kupio je Šarić ranije, tako da je on izgleda bio mnogo dobar investitor, ali Al Dahra nije bila dobar investitor. Ovde, očigledno neko nije želeo konkurenciju zato što bi mu to ugrozilo određene interese, zato što bi to podiglo nivo naše poljoprivredne proizvodnje, ali dobro, red je da se dalje nastavi sa razgovorima. Nadam se da će neki od tih konzorcijuma ovde doći. Ako neko može da investira po celom svetu, ne smeta jednoj Velikoj Britaniji da ih ti arapski konzorcijumi kupe, pa imate prvaka Velike Britanije Mančester Siti, koji drži jedan od ličnih prijatelja gospodina Vučića, radi se o predstavnicima države iz Ujedinjenih Arapskih Emirata. Ne vidim razloga zašto to ovde nekome smeta da se takvi ljudi pojave na našem tržištu, osim ako nisu neki uski interesi. U svakom slučaju, ovo zaista vredi podržati, jer, ponavljam, besmisleno je čak koristiti reč – kredit, ovde se radi o čistom poklonu, za 10 godina vraćate kamatu od 2%, gde imate potpuno međusobno poverenje i gde ukoliko nešto i ne ostvarite ne plaćate nikakvu štetu, kao što ste imali ranije. Što se tiče ovog trećeg ugovora, Apeks vezan za ovaj kredit od Evropske banke za mala i srednja preduzeća. Tu moram samo nešto da vas pitam. Ovde nam je omogućeno da možemo da koristimo, da izaberemo fiksnu ili varijabilnu kamatnu stopu. Nije navedeno koliki je iznos fiksne, ali me samo zanima, ukoliko možete da nam odgovorite kako će se država tu ponašati? Dobro je da je neko uzeo ovakav kredit za mala i srednja preduzeća i da država planira da razvija mala i srednja preduzeća, jer je potrebno da se što više ljudi zaposli, ali radi javnosti, čisto da znamo kakvi su ti uslovi, tj. kakva je kamatna stopa i koju ćemo odabrati. Vidim da ovde sve zavisi od tranše kakvu uzimamo, ali bih voleo da nam vi kao ministar to malo i precizirate. U svakom slučaju, ovo vredi podržati, još jednom naglašavam. Nadam se da će sa ovim na neki način možda polako i prekinuti neko naše krupno zaduživanje i da ćemo ubuduće krenuti da investiramo i da imamo realne izvore prihoda i da ova država krene napred. Hvala.
Reč ima ministar Lazar Krstić. Izvolite.
Samo kratko da odgovorim na ovo pitanje konkretno oko fiksne ili varijabilne kamatne stope. Znači, kod „ejvovog“ kredita za Apeks, pri povlačenju svake tranše Ministarstvo finansija sagledava kakve su kamatne stope na međubankarskom tržištu, ovaj euribor o kojem smo pričali i onda u zavisnosti od toga se uzima ili se bira fiksna kamatna stopa ili varijabilna. Do sada je bila da smo u poslednjih nekoliko tranši uzimali fiksnu kamatnu stopu od oko 2,2% za to. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Svetislav Vukmirica, a zaa reč neka se pripremi narodni poslanik Žarko Bogatinović.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, kolege i koleginice narodni poslanici želja mi je da u ovom izlaganju ukažem na značaj Predloga zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Vlade Republike Srbije i Fonda za razvoj Abu Dabija za finansiranje sistema za navodnjavanje u prvoj fazi. Kreditnim zakonom predviđena je saradnja naše države i Fonda iz Abu Dabija iz oblasti poljoprivrede, koja će se odvijati kroz ulaganja, kako u razvoj poljoprivredne proizvodnje, tako i u navodnjavanje zemljišta, drenažne sisteme, modernizaciju i nabavku potrebne poljoprivredne opreme. Na taj način će se omogućiti stabilnost prinosa u ratarstvu, povrtarstvu i voćarstvu, bez obzira na nepovoljne klimatske uticaje u periodima velikih suša i poplava i obezbediti značajno povećanje obima poljoprivredne proizvodnje i konkurentnosti naših proizvoda na svetskom tržištu. U mom izlaganju bih se osvrnuo na kraj iz kojeg dolazim, odnosno na opštinu Kikindu i istakao značaj ovog zakona na isto. Kanalska mreža u opštini Kikinda izgrađena je u skladu sa projektom regionalnog podsistema za navodnjavanje kikindske opštine, a isti je izradio Institut Jaroslav Černi još 1991. godine. Trenutno na teritoriji opštine Kikinde je izgrađena kanalska mreža u dužini od 1133 kilometra, što predstavlja 85% od ukupne dužine predviđene samim projektom, a čija je protočnost, zbog neredovnog održavanja, smanjena za 50% od mogućeg. S druge strane ukupna površina poljoprivrednog zemljišta u opštini Kikinda iznosi 78.337 hektara, gde pod njive potpada 62.490 hektara, pašnjaci čine 4.711 hektara, a ostalo čine vrtovi, vinogradi, voćnjaci, livade, trstići i močvare. Samo područje opštine Kikinda čini plodno zemljište, koje predstavlja izvanredan proizvodni potencijal. Međutim, glavna prepreka i nedostatak predstavlja činjenica da pitanje navodnjavanja i odvodnjavanja zemljišta nije u potpunosti rešeno. Rešavanjem tog problema sigurno će se doći u situaciju da se na mnogo kvalitetniji način organizuje ratarska, povrtarska, plastenička i voćarska proizvodnja. Za sve ove vidove proizvodnje potrebno je na kvalitetan način rešiti problem navodnjavanja, pa zatim izborom tehnike, odnosno mobilne i pokretljive opreme za zalivanje, podići nivo proizvodnje na najveći mogući stepen. Realizacijom ove investicije, 40% obradivog zemljišta u opštini Kikinda će biti pod sistemom navodnjavanja, čime se ni jedna opština u Srbiji neće moći pohvaliti. Ta činjenica će sigurno predstavljati pravi signal za nove investicije i investitore u sektoru prehrambene industrije, jer će ista biti zamajac kikindske privrede i same opštine. Istovremeno, kikindska opština će dati dodatni doprinos ulaganjem novca dobijenog od zakupa državnog poljoprivrednog zemljišta. Naime, u opštinsku kasu se sliva 40% od ukupne sume novca dobijenog na ime zakupa, dok se u budžet AP Vojvodine i Republike Srbije sliva po 30%. U saradnji sa JP „Vojvodina vode“, procentualno ulaganje, dinar i po prema dinaru u korist pokrajini, novac će se namenski ulagati u revitalizaciju postojećih kanala, rekonstrukciju poljskih puteva, podizanje vetrozaštitnih pojaseva, opremanja poljočuvarske službe i analizu zemljišta. Na kraju, istakao bih veoma bitnu činjenicu da će se u realizaciju projekta uključiti domaća javna vodoprivredna preduzeća i privredna društva u državnoj svojini iz oblasti vodoprivrede koja imaju kapacitete za vršenje poslova iz ovih oblasti, što zaista predstavlja dodatni kvalitet u realizaciji ovog projekta. Zahvaljujem se na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Žarko Bogatinović, a neka se pripremi narodni poslanik Goran Kovačević.
Poštovane kolege narodni poslanici, gospodine ministre, uvaženi građani Republike Srbije, dolazim iz Leskovca, grada na jugu Srbije i sa svojih 50 godina, kao diplomirani inženjer poljoprivrede, 23 godine radim na poslovima koji su u direktno ili indirektno vezani za poljoprivrednu proizvodnju. Dakle, problemi i struktura poljoprivredne proizvodnje na teritoriji grada Leskovca je poznata stvar, ali je vrlo slična i u opštinama Jablaničkog okruga koje takođe predstavljam: opštine Medveđa, Lebane, Bojnik, Crna Trava i Vlasotince. Pokušaću ukratko da vam približim strukturu i probleme poljoprivredne proizvodnje u Jablaničkom okrugu, pre svega grada Leskovca, i time opredelim narodne poslanike zašto trebamo svi da glasamo za ovaj zakon, koji potvrđuje Ugovor o zajmu u cilju izgradnje sistema za navodnjavanje. Područje grada Leskovca po svojim geografskim, topografskim i pedološkim, hidrološkim i klimatskim karakteristikama se ubraja u red krajeva sa izuzetnim pogodnostima za obavljanje visoko profitabilne poljoprivredne proizvodnje. Od 102.498 hektara ukupne površine na teritoriji grada, 57.248 hektara odnosno 55,85% je poljoprivredno zemljište. Orografska, hidrografska razuđenost zemljišta omogućuju raznovrsnu biljnu i stočarsku proizvodnju. Poljoprivredna proizvodnja obavlja se na 57.248 hektara poljoprivrednog zemljišta, od čega se obrađuje 49.000 hektara. Od ukupnih površina poljoprivrednog zemljišta, oko 90% je u individualnom sektoru. Za efikasnije korišćenje zemljišta prepreku čine usitnjeni posedi i parcele. U tu svrhu osamdesetih godina prošlog veka izvršena je komosacija na oko 7.000 hektara obradivog zemljišta u severnom delu područja i porečkom kraju. Ipak, i dalje ostaje potreba daljeg ukrupnjavanja zemljišta. Danas u privatnom vlasništvu prosečna veličina parcele iznosi oko 0,17 hektara, što ćete priznati je veoma malo. Za postizanje visoke produktivnosti biljne proizvodnje neophodno je ukrupnjavanje parcela iz razloga efikasnije primene agrotehničkih mera radi boljeg prinosa, a samim tim u vezi i primene navodnjavanja poljoprivrednog zemljišta. Klimatske karakteristike područja odgovaraju prelazu između umereno kontinentalne i sredozemne klime sa obeležjem subhumidne, a ponekad čak i aridne klime. Ovo je posebno izraženo za period unazad 10 godina, a naročito za vegetacionu sezonu 2012. godine. Kao posledica toga, sve češće se javljaju suše koje ponekad poprimaju karakter elementarnih nepogoda. Zbog izrazito sušnog perioda u dobrom delu vegetacijae prema izveštaju Komisije za procenu štete, Leskovačka poljoprivredna proizvodnja je pretrpela štetu, u novčanoj protivvrednosti u iznosu od 1.823.185.700 dinara, govorim od 2012. godini. Najveće štete pretrpele su ratarske kulture kukuruz i višegodišnji zasadi stočnog krvnog bilja. Slična situacija je zabeležena i 2000. i 2003. godine. Za prevazilaženje ovakvih situacija neophodno je u kritičnim periodima obezbediti dodatne dopunske količine vode za nesmetan razvoj biljaka i povećanje prinosa poljoprivrednih kultura ili bar njihovo održavanje na zadovoljavajućem nivou. Dosadašnje klimatske karakteristike osiguravale su relativno visoku proizvodnju, gde se o navodnjavanju nije dovoljno vodilo računa. Tek poslednjih godina sa izraženijim ekstremnim kišama i sušama razmišlja se o aktivnostima na realizaciji navodnjavanja kao nužnom delu agrara. U dosadašnjem periodu na teritoriji grada Leskovca navodnjavanje koje je organizovano nije bilo zastupljeno. Ono je isključivo bilo primenjivano na površinama nekadašnjih većih poljoprivrednih preduzeća, kao što su „AD Navip plantaža“ na 700 hektara i „DP Porečje-Vučje“ na oko 800 hektara koje su prepoznavši značaj ove mere za svoje potrebe investirali u izgradnju većeg broja akumulacija u svrhu navodnjavanja svojih voćnih zasada. Kao izvori vode koriste se bunari na parcelama, podzemna voda putem postavljanja cevi ili pak površinska voda iz obližnjih rečnih korita. Dakle, celokupan posao navodnjavanja je do sada zavisio od preduzimljivosti poljoprivrednih proizvođača. S obzirom da je došlo do drastične promene klimatskih uslova poljoprivredna proizvodnja Leskovca iziskuje ozbiljni pristup navodnjavanja poljoprivrednih površina. Neophodno je iskoristiti povoljne hidrološke karakteristike podneblja, ekonomski i ekološki bez narušavanja biološkog minimuma voda, usmeriti raspoloživu količinu voda, površinskih i podzemnih u cilju unapređenja poljoprivrede. Tako bi se obezbedili stabilni visoki prinosi gajenih kultura sa ovog područja, samim tim i konkurentnost na tržištu. To bi značilo ne računjajući početna ulaganja, oglašavanje organizacija posla poljoprivrednicima i smanjenje dodatnih ulaganja u strukturu i troškove proizvodnje. Organizovani sistemi i distribucija za navodnjavanje izuzetno su skupi i njihova ekonomska opravdanost po pravilu se temelji na zainteresovanostproizvođača. Mali poljoprivrednici ne raspolažu niti znanjem, niti sredstvima za izgradnju ovakvih sistema pa je podrška lokalne samouprave i države u tim slučajevima neophodna. Efikasni sistemi za navodnjavanje osiguravaju cenovnu prihvatljivu vodu, a tehnologije poljoprivredne proizvodnje uz navodnjavanje omogućuju uzgoj dohodovno privlačnih kultura i isplativu poljoprivredu. Primena savremenih održivih tehnologija uz racionalno korišćenje prirodnog bogatstva očekuje se i razvoj poljoprivrede, te naročito razvoj povrtarske i voćarske proizvodnje, kao i proizvodnje kukuruza i stočnog bilja za koje navodnjavanje ima najvažniju ulogu. Izgrađena infrastuktura ukoliko poljoprivredni proizvođači za to pokažu interes omogućiće racionalne korišćenje prirodnih resursa u svrhu ostvarivanja dohodovnije poljoprivredne proizvodnje na teritoriji grada Leskovca. Na kraju, sprovođenje studije o mogućnostima navodnjavanja na teritoriji grada Leskovca, a samim tim i planska izgradnja organizovanog sistema navodnjavanja na području grada Leskovca imalo bi velikog značaja u smislu pre svega stabilizacije poljoprivredne proizvodnje u sušnim razdobljima i izbegavanje situacije poput prethodnih sušnih godina. Uz to, stvorili bi se uslovi za dalju unitaciju poljoprivrede ka tržišnoj ekonomiji i visokoprofitabilnih kultura, a uz sve to lokalna samouprava bi stvorila uslove za vođenje planske poljoprivredne proizvodnje na svojoj teritoriji i na osnovu održivog korišćenja poljoprivrednog zemljišta i voda. Sa svim navedenim činjenicama ovim aktivnostima bi se dao doprinos u nastojanjima RS, odnosno Vlade i premijera Vučića za unapređenje poljoprivredne proizvodnje, posebno u smislu povećanja ukupnih površina koje se navodnjavaju putem organizacionih sistema. Na kraju bih kao član odbora Narodnoj skupštini RS promovisao jednu tezu da pre svega Ministarstvo poljoprivrede pruži neophodnu pomoć u lokalnim samoupravama u smislu pripremanja i izrade tehničko projektne dokumentacije kako bi u drugoj fazi ovog projekta lokalne samouprave pa i grad Leskovac mogao da konkuriše za određena sredstva. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević, a neka se za reč pripremi narodni poslanik Zoran Živković.
Dame i gospodo, gospodine ministre, dok je juče Skupština RS bila u poziciji da raspravlja o reformskim zakonima koji su potpuno promenili tržište radne snage, danas se vraćamo u srpsku tešku realnost. Danas raspravljamo o tri predloga zakona, od kojih se jedan tiče problema koji funkcionišu u jednoj grani, drugi u oblasti bankarstva, a treći u vezi budžeta RS. Od tri predloga zakona danas i vrlo često možemo da čujemo da su dva ključna za budući rast i razvoj privrede RS. Obično se govori o razvoju malih i srednjih preduzeća. Pored poljoprivrede, o kojoj danas govorimo, energetski sektor i auto industrija. To je ono što bi trebalo da bude budućnost privrede RS. Svakako je teško kada budućnost moramo da finansiramo iz kredita. Ono što je najbitnije danas i svakako jeste ključno je kredit koji uzimamo od Vlade Abu Dabija od milijardu dolara. Vrlo jasno kažete da će taj kredit biti ustvari potrošena na refinansiranje javnog duga države Srbije i za pokrivanje društvenog deficita koji postoji u budžetu RS. Kada se govori o budžetu obično se govori o razvojnom, socijalnom. Ali i u ekonomskoj teoriji postoji podela koja kaže da se budžet sastoji iz tri dela, iz dela koji smo nasledili od prethodnih generacija koristeći te resurse, iz dela koji sami stvaramo u toku naše fiskalne godine i od onog dela koji uzimamo od generacija koje dolaze posle nas. Ova Vlada i ova naša generacija nalazi se u relativno teškoj situaciji. Mi nismo imali tu sreću kao neke druge vlade, skupštine, generacije nasledimo resurse koji su neograničeni. Vrlo često možemo da čujemo kritike na račun mlađe generacije a zaboravljamo da te mlađe generacije trpe problem u svim mogućnim resursima. Taj problem je posledica funkcionisanja generacija pre nas i vrlo često možemo od različitih političkih stranaka da čujemo da u jednom periodu, devedesetih, dvehiljaditih, je postojao bolji ekonomski poredak, bolje ekonomsko stanje, bolje ekonomske mere koje su donosile druge vlade i drugi ministri. Moje pitanje je jednostavno – ako je to tako bilo, zašto se mi danas, kao država, nalazimo u ovakvim makroekonomskim parametrima? Zašto nam je stopa nezaposlenosti tolika? Zašto nam je društveni bruto proizvod po glavi stanovnika toliko mali? Neke ranije vlade, neke ranije generacije nisu investirale, već su zaduživale generacije, tj. našu generaciju i ta sredstva usmeravala u lični potrošnju. Ne samo svoju ličnu potrošnju, nego i našu i ove generacije. Koristili su našu ličnu potrošnju u svoju ličnu potrošnju. Kome danas jeste bitno, u stvari možda jeste za političku priču, i ne sporim da je Srbija 2008. godine imala stopu zaduženosti od 28% društvenog bruto proizvoda? Možemo danas da koristimo kakve god hoćete različite statističke parametre, ali to neće rešavati naše probleme. Mi se danas kao država nalazimo, i mi to danas moramo da rešavamo, na ivici prezaduženosti. Da li je 63, gore-dole jedan procenat, kako god da uzmete, po odnosu zaduženosti prema društvenom bruto proizvodu prvi je parametar, po odnosu društvenog bruto proizvoda prema javnom dugu, po odnosu duga prema ukupnom izvozu Srbija se nalazi otprilike nekoliko godina pred ozbiljnim ekonomskim problemima koji će se u prvoj fazi završavati grčkim scenariom, u drugoj varijanti argentinskim čistim modelom. Naravno da kada uzimamo kredite mi opterećujemo generacije koje dolaze posle nas i da naravno to nije dobro, ali je pošteno priznati da ova generacija, ova Vlada, nije sposobna da održi ovakav nivo obaveza koje su nam nametnute i da moramo sve svoje finansijske obaveze koje imamo, a za koje nismo krivi, da prolongiramo za budući vremenski period. Ono što je pozitivno, ono sa čime se svi slažemo jeste kamatna stopa od 2%. Ako je danas euribor šestomesečni 0,69%, jasno je koliko je to mala kamatna stopa koja će omogućiti da barem u procesu refinansiranja kredita smanjimo jednim delom deficit. Drugi deo kredita će otići na podmirivanje deficita budžeta Republike Srbije. Ono što je nesporno jeste činjenica da vlade, poslednje dve, nisu ni jednu meru preuzele, ni jednu odluku donele, a da su produbile fiskalni deficit Republike Srbije. Ova Vlada pokušava da sve one pogrešne odluke koje su učinjene i kojih se držimo zadržimo da ne bi doveli do socijalnih problema i zato te odluke koje su ranije donete generišu fiskalni deficit i suština su problema fiskalnog deficita, što nam je svima poznato. Kao što smo nasledili probleme u oblasti fiskalnog funkcionisanja države, tako smo nasledili i probleme u oblasti poljoprivrede. Ja ne bih polemisao sa činjenicom da je sistem za nalivanje, zalivanje u državi Srbiji jedan od najgorih u Evropi. Tragična je činjenica da u centralnoj Srbiji imamo samo 5.000 hektara koji se zalivaju, da je nivo nalivanja otprilike oko 1% ukupne teritorije i kad god odete kod svojih komšija u Šumadiju i kada ih pitate šta njima to treba da bi bolje funkcionisali, oni vam kažu tri stvari - treba nam siguran plasman, treba nam voda na svakoj njivi i, ono što je bitno, treba da nam se država što manje meša, jer mi znamo da proizvodimo. Ne treba da nas ponese ogromna količina problema koji sa poplavama imamo poslednjih dana. U poslednjih 15-ak godina 10 ključnih, istorijskih najsušnijih perioda jesu godine u poslednjih 10. To svakako govori da ovaj kredit služi svojoj nameni i dovešće do povećanja i kvaliteta poljoprivredne proizvodnje. Zadnja odluka o kojoj glasamo jeste praktično monetarna politika istrgnuta iz dela kojim garant jeste NBS, koji kažemo da trebamo da razvijamo mala i srednja preduzeća. Taksativno, suviše dugo slušamo kako su mala i srednja preduzeća razvojna šansa države Srbije. Ta mala i srednja preduzeća naravno da jesu razvojna šansa, ali jesu i preduzeća koja imaju svoj životni vek. Svako malo preduzeće u Srbiji danas jeste u problemu i jeste u situaciji u kojoj se nalazi. Ako se bavite malo ekonomskom strukom onda znate da je malo preduzeće u problemu u stvari zato što je malo. Mogu danas da pričam o desetak razloga koji su suštinske prirode koje malo preduzeće dovode u opasnost, ali je svakako bitno naglasiti i tri, četiri ključna parametra koji to preduzeće čine jačim. Podsetio bih na teoriju rasturanja sistema jednog malo poznatog francuskog ekonomiste koji kaže da je malo preduzeće tu u stvari da rastura veliki sistem, da postane veliko i kada postane veliko da se pojavi novo malo preduzeće koje će ga rasturati. Ono što se zaboravlja jeste da su mala i srednja preduzeća okosnica tržišne ekonomije i čuvari tržišne ekonomije u svakoj razvijenoj ekonomiji. To je primarna stvar malih i srednjih preduzeća i zato Vlada Republike Srbije je ovom merom koju danas donosi, monetarnom, i merama koje je juče donela, fiskalnim merama, i sve ono što će činiti ubuduće treba da razvija sektor malih i srednjih preduzeća kako bi ta mala i srednja preduzeća bile okosnice rasta i razvoja srpske privrede. I pored činjenice da nikada nije dobro zaduživati se, u uslovima u kojima se Srbija nalazi, sa kreditnim uslovima u kojima se mi nalazimo svakako ovo jesu najpovoljnija rešenja koja nam ostaju na raspolaganju. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Hvala lepo. Nesumnjivo je da su to povoljni krediti i tu nema nikakve sumnje. Svako traženje mane kamatnoj stopi od 2%, zatezna kamata 3% i sve ostalo mislim da bi bila pogrešna politika bilo koga ko sedi u ovom parlamentu. Naravno, to nije ni poklon, kao što smo čuli nekoliko puta ovde, zato što poklona nema, ovo je ugovor o zajmu. Prema tome, jasno je da je to kredit. Bilo je i povoljnijih kredita u skorijoj istoriji Srbije. Recimo, Vlada Srbije je dobila povoljan kredit, odnosno PTT Srbije za otkup 29% italijanskog dela „Telekoma“ tamo negde 2003. godine, ali ovo su odlični uslovi i tu nema nikakve priče. Pitanje je samo zašto nismo uzeli tri milijarde dolara, kao što je najavljeno i po rečima premijera i po rečima nekih drugih ljudi koji su to najavljivali, zato što ako je tako dobro, treba iskoristiti na najbolji mogući način? Moje pitanje ministru je i u koje namene ide ovaj kredit? Koliko sam shvatio, rečeno je da ide za popunjavanje budžetskog deficita i za vraćanje starih kredita koji su nepovoljniji od ovog. Voleo bih da vidim koji je tu procentualni odnos i mislim da bi bilo jako dobro da najveći deo ovog kredita u stvari ide za vraćanje onih skupih kredita koji su uzimani u poslednjih 10 godina u ime Srbije. Što se tiče kredita za navodnjavanje, slažemo se da su tu takođe povoljni uslovi, da su to krediti za namenu koja je jako potrebna Srbiji, ali naravno da bi takav kredit bio smislen i nesumnjiv važno je da se držimo činjenica. To znači da ako na 40-oj strani piše da projekat obuhvata razvoj 13 poljoprivrednih lokacija, ministre, pretežno u Vojvodini, sa ukupnom površinom od 24.000 hektara, onda je nemoguće i ne bi trebalo da se desi da na 42-oj strani, znači, ovde da ponovim piše – 13 poljoprivrednih lokacija pretežno u Vojvodini, 24.000 hektara, da na 42-oj strani piše – 11 poljoprivrednih lokacija u Vojvodini i tri u centralnoj Srbiji, znači 14, a ne 13, i piše – 31.000 hektara, a ne 24.000 hektara. Koja je ta mistična četrnaesta lokacija i kojih je to 7.000 hektara koji se na dve strane, od 40. do 42. strane pojavljuju? Generalno, kreditiranje starih dugova po povoljnijim uslovima je nešto što će Nova stranka uvek da podrži. Naravno da će Nova stranka uvek podržati povoljnije kredite za infrastrukturne projekte koji su važni za Srbiju, a kojih u Srbiji nema, samo ako imamo jasne i precizne podatke o tome koji su krediti, čiji su krediti, pod kojim uslovima i za koje namene. Generalno, uz sve poštovanje ličnih prijateljstava, uz sve poštovanje svih međuljudskih odnosa, mislim da je to jedan pogrešan deo priče, pre svega nekih kolega poslanika, o tome da je to posledica odličnih odnosa, odličnog prijateljstva. Da podsetim na nešto što je činjenica, to ne prebacujem i ovo neću da kažem zlurado, ali ti Emirati su priznali Kosovo među prvima. Imaju jako dobre odnose sa vladom u Prištini, kao što imaju i dobre odnose sa predsednikom Vlade Srbije, tako da ne pravimo nikakav Diznilend ili Holivud od tih odnosa, nego da kažemo da je to jedna realnost, da obe strane imaju interes i da je dobro da se taj interes podigne do nivoa da možemo da dobijemo ovako povoljan kredit. Dakle, uz odgovore na ova pitanja koja sam postavio, poslanici Nove stranke će dati podršku ovim zakonima. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, a neka se pripremi, kao poslednji prijavljeni govornik, Đorđe Kosanić. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsedavajući, poštovani ministre, na sreću i na žalost za seljake iz grada, ovaj kredit i ovaj novac neće ići u razvoj vinogradarstva, a s tim u vezi ja moram da iskažem svoje zadovoljstvo i najverovatnije da je prethodna kritika bila otprilike skrivena i da se odnosila na nemogućnosti da se seljaci iz grada opskrbe sredstvima kojima mogu svoje vinogradarstvo na tri godine da razvijaju i dalje. Što se tiče ovog kredita, on je postao nužnost, ali sada bi trebali svi da vidimo zašto se zadužujemo? Zašto su najprofitabilnije fabrike prodate u bescenje, recimo fabrike cigareta? One su prodate negde čak, čini mi se, za vreme „Sablje“ ili nešto odmah posle „Sablje“ na brzinu, po veoma niskim cenama, tako da je recimo Fabrika cigareta u Nišu prodata za tri puta manju cenu od onog koliko je vredela Fabrika „Ronhil“ u Rovinju. Dakle, ceo društveni kapital je prodat u bescenje, ali to nije bilo dovoljno. Dijaspora je slala četiri milijarde svake godine, ali ni to nije bilo dovoljno. Imali smo donatorsku podršku posle 2000. godine, ali ni to nije bilo dovoljno. Dakle, kada nismo mogli da zaradimo koliko je u to vreme vlast mogla da potroši, onda smo potrošili donaciju, potrošili smo gotovo ceo društveni kapital, ali ni to nije bilo dovoljno, nije bilo dovoljno ni to što nam je dijaspora slala novac, već smo morali i u to vreme da se zadužujemo po nepovoljnim kamatnim stopama. Tako da, umesto da živimo od zarađenog, mi smo počeli da živimo od zaduženog. Naš problem čak nije ni visina duga koji smo zatekli 2012. godine, naš problem je struktura duga, visina kamata i naš glavni problem je bio što za taj novac nije napravljen izvoz za vraćanje duga. Dakle, nije stvorena nikakva privreda, već čak naprotiv, ona je rasprodata. Većina tih privrednih subjekata i fabrika koje su još mogle da rade su isečene za staro gvožđe i prodate, radnici su ostali na ulici, a majstori tranzicije su sa svojim prijateljima, političarima, tajkunima itd. napunili svoje džepove, dok su građani, odnosno radnici ostali na ulici. Zaduživanja koja su se u to vreme vršila otprilike su služila za punjenje deficita i za pokrivanje svih tih pljački koje su se događale u to vreme. Na sreću, to sa ovim kreditima nije slučaj, ali ih ja shvatam pre svega kao nužnost s obzirom na zatečeno stanje koje smo zatekli. Po pitanju navodnjavanja, ja bih ga vezao i za odvodnjavanje. Dakle, voda ne mora da bude samo šteta i velika šteta kao što je to danas. Ona je nastala pre svega zato što bivša vlast nije shvatila da voda može da bude i korist, da voda dok teče pored vas i ne krene da teče kroz vas, dok vi ukroćavate vodene tokove, a ne oni vas, da u takvim situacijama voda može da bude zlata vredna, a u suprotnom može da nanese veliku štetu, što se ovih dana i dogodilo. Da je samo deo bivšeg duga iskorišćen da se navodnjavanje i odvodnjavanje dovedu u jednu funkciju, da kada imamo viška vode koja teče pored nas, da to sačuvamo i iskoristimo da u vreme kada vode nema dovoljno navodnjavamo veliki broj hektara, ta voda bi bila pravo bogatstvo, zlata vredna i ne bi donosila štetu, već bi bila od koristi. Voda je dobar sluga, kao i vatra, ali loš gospodar, čak opasniji od vatre, jer vatrom vodu ne možete da ugasite, a vodom vatru gasite. Da je bilo razuma mi bi danas imali, akumulacija je uzrok svih naših slivova, da u svakom trenutku kada se pojavi višak vode i zapreti poplava, mi bi napunili te akumulacije, sačuvali vodu i u sušnim periodima vršili navodnjavanje. Sistem kanala bi bio tako razvijen da u zimskim periodima, u kišnim periodima može da služi za odvodnjavanje, a da u sušnim periodima isti ti kanali imaju drugu funkciju, odnosno da služe za navodnjavanje, da na takav način od velikog broja reka, slivova, potoka, od Dunava i Save, Morave, koji protiču kroz našu zemlju, napravimo novac, a ne da izgubimo novac. Te pameti nije bilo i očigledno da to nije bilo slučajno, kao što ni slučajno nije nestala inženjerija, pontonjerija, kao što su nestali pontonski mostovi, čamci, oprema itd. Znači, ništa se u ovoj zemlji nije desilo slučajno i po pitanju ovog navodnjavanja i odvodnjavanja, možete da budete sigurni kada pogledate Zakon o vodama. Gotovo je neverovatno da se po sistemu odbrane od poplava i glavnih stvari, uređenja glavnih vodotokova i slivova zakonom razvila jedinstvena organizacija „Srbijavode“ na tri preduzeća: „Srbijavode“, „Vojvodinavode“ i „Beogradvode“. Takođe je neverovatno da smo po tom najvećem pitanju imali i tri inspektora. Imali smo inspektora u „Vojvodinavodama“, „Srbijavodama“ i u „Beogradvodama“. Po pitanju Obrenovca to bi znači da su, ako postoji neka odgovornost, odgovorni i „Vojvodinavode“ i „Beogradvode“ i „Srbijavode“, jer su za vodotokove koji su trebali da se urede bila nadležna tri, a ne jedno preduzeće. Dakle, gotovo je nemoguće napraviti takav zakon slučajno i tvrdim da je neko ko je to radio ili nije bio dovoljno kvalifikovan ili je imao zlu nameru. Voleo bih da se ovim zakonom, ovim zaduženjem konačno urede naši vodotokovi, u skladu sa svim drugim što moramo da uredimo. U ovoj državi poodavno nema države. U ovoj državi treba tek početi praviti državu. Država je najskuplji proizvod za koga treba vremena da se napravi, s obzirom na zapuštenost države koju smo zatekli. Tako se i u ovom smislu nadam da će ovaj novac biti iskorišćen u prave svrhe, posebno ovaj koji se tiče navodnjavanja. Za mene kao poljoprivrednika to je veoma malo. Voleo bih da se više novca uloži u vodoprivredu, u navodnjavanje, a naravno i odvodnjavanje. Voleo bih da sredstva koja zemljoradnici odvajaju za odvodnjavanje ubuduće dolaze do svojih korisnika, a ne da, po zakonu iz 2010. godine, budu zadržavana na nekoj sasvim drugoj poziciji, da ne budu blagovremeno prosleđivana onima kojima je taj novac namenjen. Onda se čudimo zašto nam se nešto desilo. Kad se tako nešto desi, onda se obično traži odgovornost kod aktuelne Vlade. Bojim se da ovaj problem zapuštenosti naše države, koji od 2000. godine traje, odrazio i na naše slivove reka, našu vodoprivredu, navodnjavanje, odvodnjavanje i desila se tragedija neverovatnih razmera, koja je najverovatnije mogla biti manja, da oni koji su od 2000. do 2012. godine vršili vlast sredstva koja su dobijali, recimo od Svetske banke 50 miliona evra 2007. godine, a 2010. godine još 30 miliona evra, da je taj novac uložen u odvodnjavanje i navodnjavanje sada bi situacija bila daleko bolja, voda nam ne bi nanosila tu štetu, već bi nam bila od koristi, koristili bi je. Verujem da onaj ko načini jednu grešku i ne ispravi čini drugu grešku i mi ne smemo da se učinimo na svojim greškama, moramo da se učimo na greškama naših prethodnika. Nažalost, naši prethodnici nisu svesni svoje odgovornosti. Danas samo čujemo kritiku onih koji su upropastili sve što je moglo da se upropasti u ovoj državi. Upropašćena je svaka šansa i perspektiva ljudi da iz ove krize izađemo, da možemo da se uhvatimo za bilo šta što smo zatekli. Posebno ono što boli je stanje u našoj privredi koja ne isporučuje dovoljno novca da bi mogli da servisiramo dugove koje smo zatekli. Zato bih voleo da ovaj kredit, posebno onaj koji se tiče vodoprivrede i poljoprivrede koristi svoje namene i da bude od koristi za stanovništvo, da bude od koristi za upošljavanje stanovništva, da bude od koristi poljoprivrednicima da im ne bude na štetu, kao što je to do sada bilo. Na kraju da kažem da nisam pristalica preteranog zaduživanja. Dug nije dobar drug, ali s obzirom na stanje koje je zatečeno na ogromne kredite, recimo samo da smo se privreda je dugovala 22 milijarde, javni dug je bio 16 milijardi 2012. godine, deficit je bio oko dve milijarde, milijardu i nešto je bila kamata za jednu godinu, milijarda i nešto za drugu godinu, dakle, na tih 16 milijardi bilo je još četiri milijarde obaveza i to je i došlo do ovih 20, 21 milijardu duga koliko iznosi, sem ovog duga, morala se pokriti finansijske obaveze koje su nastale. Mislim da u 2013. i 2014. godini naše obaveze po pitanju kamate i duga su negde blizu 10 milijardi evra što se tiče samo države toliko su kamate i glavnice koje je trebalo otplatiti. Krediti su bili kratkoročni sa visokim kamatama i njih svakako valja zameniti. Da smo tih dvadesetak milijardi koliko smo zatekli javnog duga, da je to samo propušteno kroz poljoprivrede i prerađivačku industriju, pa da smo i pola izgubili danas bi dugovali deset milijardi manje nego što sada dugujemo. Uz taj dug imamo i neverovatan dug privrede od 22 milijarde. Ovo govorim čisto gledalaca radi, da znaju kakvu je stanje zatečeno i da oni koji danas kritikuju one koji za dve godine nisu uspeli da isprave ono što su oni iskrivili u poslednjih deset godina. Oni se ponašaju za mene kao što se ponaša kriva Drina. I kriva Drina dok teče misli da je u pravu, a tako misli i bivši vlast. Hvala.
Reč ima narodni poslanik magistar Đorđe Kosanić.
Poštovani ministre, predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danas zajednički jedinstveni pretres tri predloga zakona o zajmovima između Vlade Republike Srbije i Ujedinjenih Arapskih Emirata i između Republike Srbije i Evropske Investicione banke. Na samom početku reći ću da u danu za glasanje poslanička grupa JS podržaće sva tri predloga zakona. Premda je na samom početku moj kolega iz JS nešto detaljnije govorio o ovim zakonima ja ću se fokusirati na Predlog zakona o zajmu između Vlade Republike Srbije i Fonda za razvoj Abu Dabija za finansiranje i razvoj sistema za navodnjavanje prva faza. Na samom početku treba reći da Sporazum o saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Ujedinjenih Arapskih Emirata koji je potpisan 17. februara 2013. godine u Abu Dabiju, uspostavljen je pravni okvir za saradnju dve zemlje u svim oblastima od zajedničkog interesa, za obe zemlje. Članom 3. ovog sporazuma predviđena je saradnja u oblasti poljoprivrede. I sam zakon budžetu Republike Srbije predviđa zaduživanje u 2014. godine kod Fonda za razvoj Abu Dabija i samim tim, vi ste ministre 6. marta 2014. godine i potpisali taj ugovor o zajmu. Kada govorimo, to su sredstva po znatno povoljnijim finansijskim uslovima od uobičajenim. Ne treba previše pričati da li je to povoljan kredit, moje kolege su dosta o tome pričale, a ja ću reći, imajući u vidu činjenicu da smo u prethodnom periodu se zaduživali po znatno većim kamatnim stopama. Ovaj kredit je više, i jedan i drugi su više nego povoljni. Sama činjenica od 2,5% za ovaj kredit i vrednost kredita nešto manja od 100 miliona dolara ili 97 miliona američkih dolara, 8,2 milijardi dinara ili kako reče jedan naš kolega što se tiče valuteUjedinjenih Arapskih Emirata 356 miliona 128 hiljada dirhama. Evo, pomenuo je još neko od kolega, da ne bude da baš nije niko. Period dospeća je 20 godina uključujući poček od pet godina, dok je period otplate glavnice i zajma 15 godina u 30 polugodišnjih rata. Ovim kreditnim aranžmanom trebalo bi da se pokrije 31 hiljada hektara plodnog zemljišta na 11 poljoprivrednih lokacija u Vojvodini i tri u centralnoj Srbiji u želji da neki sledeći kreditni aranžman donese bar polovinu Srbiji, a polovinu Vojvodini. Sa druge strane treba reći da dosadašnja saradnja Srbije i Ujedinjenih Arapskih Emirata nije iskorišćeno sve ono što smo do sada mogli iskoristimo. Prostora za unapređenje ima u svim oblastima, a posebno o onome o čemu sada pričamo o poljoprivredi, zatim o energetici, novim tehnologijama, građevinarstvu, zatim farmaciji, turizmu. Pošto smo do 2012. godine imali, da kažem više nego skromnu saradnju i ona se kretala, iznosila je 20 miliona evra, a u 2013. godini manje nešto od 30 miliona evra. Šta sve donosi ovoj saradnji. Treba reći da sada govorimo o milijardama evra u zajmovima i investicijama. Šta se sa druge strane nudi saradnja Emiratima sa Srbijom. Tu treba biti realan i reći da za Emirate ova veza sa Srbijom nudi ulaz na mala vrata u EU kojoj Srbija želi da se pridruži kao i pristup nekada zaista moćnoj vojnoj industriji nekadašnjoj Jugoslaviji. Srbija planira da postane članica 2020. godine i stoga investicija u Srbiju daje Emiratima šansu za direktna pristup velikom tržištu unije. Pre nego što svakako troškovi porastu i uvedu se puno propisa. Emirati imaju svakako interes da sada već investiraju u Srbiju, jer kada se ulaže u EU postoji procedura i regulatorne prepreke, dok je poslovanje sa Srbijom danas mnogo, mnogo lakše. Govoreći o samim Emiratima, oni postoje nešto više od 40 godina. Za tako kratko vreme postali su šesta najrazvijenija zemlja na svetu. Imaju čak 170 nacionalnosti, ako je to važno. Ovo je zaista jedan podatak. Njihov BDP u 2014. godini iznosio je 394milijardi dolara ili BDP po glavi stanovnika 49 hiljada dolara. To je zaista fascinantno. Isto tako, oni su jedan od najvećih svetskih izvoznika gasa, nafta, goriva, dok po obimu uvoza nalaze se na svetskoj listi najvećih 20 uvoznika. Rast od 132,5 milijardi dolara u 2007. do čak 341,36 milijardi u 2012. godini govori da naši privrednici zaista mogu da nađu u mnogim oblastima načine da sarađuju sa Emiratima. Zaista treba pomenuti i Razvojni fond Abu Dabija. Niko o tome ništa, čini mi se, nije ni rekao. Fond postoji od 1981. godine sa ciljem da finansira razvojne projekte u zemljama u razvoju, a kreditira donacije i plasira u ime Vlade Abu Dabija. Ukupna vrednost dosadašnjih zajmova, donacija, investicija u protekle četiri decenije koje je plasirao Fond Vlade Abu Dabija dostiže 9,5 milijardi dolara za 325 razvojnih projekata i u 50 zemalja sveta. Neću više da dužim pošto smo sve rekli o ovome. Dozvolite mi samo da kažem na kraju da će u Danu za glasanje poslanička grupa Jedinstvene Srbije podržati sve ove predloge zakona. Hvala puno.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa nema više prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje prava iz člana 96. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka 3, 4. i 5. dnevnog reda. Sednicu nastavljamo sutra u 10.00 časova po tačkama 6, 7, 8, 9. i 10. dnevnog reda objedinjene rasprave.