Dame i gospodo narodni poslanici, pretpostavljam da ste imali bar delimično prilike da se upoznate sa jučerašnjim dešavanjima u Skupštini grada Beograda. Mogu da vam kažem da od 1990. godine nisam ni prisustvovao, niti čuo da se u bilo kojoj ustanovi desio ovakav slučaj kao što se desio juče u Skupštini grada Beograda. Može slobodno da se kaže da je nastupio teror većine. Normalno je da većina može da uradi sve ono što misli da je za nju korisno. (Predsedavajući: Izvinjavam se, gospodine Todoroviću, imaćete priliku da diskutujete, samo mi kažite po kom članu Poslovnika pričate o Gradskoj skupštini?) Član 226. Gospodine Albijaniću, verovao sam u vaše sposobnosti, da ste vi za ovo vreme već uspeli da savladate Poslovnik i da se upoznate sa nekim članovima. Jedan od njih je i član 226. Pročitajte, pa ćete videti. (Predsedavajući: Ovo je Narodna skupština Republike Srbije. Upozoravam vas da je ovo najviše zakonodavno telo u zemlji, a ne Gradska skupština.) Meni će biti zadovoljstvo, gospodine Albijaniću, ako sam uspeo da vam pomognem. Molio bih da mi vratite vreme. Naime, juče u Skupštini grada Beograda DS, DSS i G17 plus dogovorili su se da, s obzirom na to da je gradonačelnik grada Beograda, Nenad Bogdanović, preminuo, na svaki mogući način pokušaju da zadrže funkciju gradonačelnika. Razumem, to je legitimno. Međutim, nije legitimno da kršite proceduru, nije legitimno da kršite zakon, nije legitimno da onemogućite ostale odbornike da, u skladu sa Poslovnikom, na isti način mogu da uđu u izbor za predsednika Skupštine grada Beograda. Iako smo ih upozorili da je to naše legitimno pravo, sadašnji vršilac dužnosti gradonačelnika, predsednik Skupštine grada Beograda, gospodin Alimpić, izašao je za govornicu i rekao da su se oni korektno dogovorili unutar vladajuće koalicije na gradskom nivou, da se izvrši rotacija, kako bi on, kao član DS, vršio funkciju gradonačelnika. Ništa tu nije sporno. Sporno je što vi nama niste omogućili da i mi predložimo svoje kandidate, što vi unapred obmanjujete građane Srbije. Vi, u koaliciji na republičkom nivou, iz DS tvrdite da će izbori biti do Nove godine. Tu pominjete predsedničke izbore, pominjete lokalne izbore. Vaš koalicioni partner iz DSS kaže da izbora do kraja godine ni u kom slučaju ne može biti, jer imamo mnogo važnije stvari kada je u pitanju država, a to je Kosovo i Metohija, i da izbora neće biti. Kako je onda moguće da u Gradskoj skupštini, zbog tvrdnje koja, uzgred budi rečeno, ne mora da znači ništa, jer kada ste vi u pitanju apsolutno ništa nije sigurno, vršite rotaciju na mestu predsednika Skupštine, kako bi član DS vršio funkciju gradonačelnika grada Beograda? Bar u jednom slučaju obmanjujete javnost, ili kada je u pitanju Gradska skupština, kada tvrdite i slažete se vi iz DSS da će izbora biti do Nove godine, ili vi koji znate da vam oni neće prihvatiti ove izbore za predsednika Srbije i lokalne izbore. To je nešto što prevazilazi sve moguće granice. (Predsedavajući: Vreme.) Takođe, juče ste u Gradskoj skupštini izabrali vršioca dužnosti zamenika gradonačelnika. To je prosto nepojmljivo. Takva budalaština se nije desila od 1990. godine, apsolutno nigde. Ni u jednoj instituciji nije postavljen ili izabran čovek na funkciju koja ne postoji. Iako smo tražili da nam pokažu gde to u Poslovniku, u zakonu, u Statutu grada Beograda postoji zamenik vršioca dužnosti gradonačelnika, nisu uspeli to da urade. To je vaš problem i to je ono što građani Srbije treba da znaju. Vas vlast interesuje samo iz jednog jedinog razloga: da osvojite vlast kako biste došli do plena. Za vas su plen javna preduzeća, ministarska mesta, upravni odbori i sve ono do čega možete da dođete. Ništa vas drugo ne interesuje. Kakva sudbina zemlje, kakvi bakrači. Vas interesuje samo raspodela plena. Vi ste to na najgrublji mogući način pokazali juče u Gradskoj skupštini. Upozoravam vas, sa ove govornice, da preko ovoga SRS neće preći. Ovo, što ste nam oduzeli pravo da i mi kandidujemo juče, po normalnoj proceduri, po Poslovniku, kandidata za predsednika Skupštine grada, imaćete prilike da u narednim danima saznate koje ćemo mere preduzeti. Neću vam govoriti unapred, budite sigurni da preko ovog nećemo preći. Mislim da treba da se zamislite nad ovakvom činjenicom da zahvaljujući većini koju imate onemogućavate nelegitimno odbornike Skupštine grada Beograda da u skladu sa Poslovnikom i oni imaju ista prava kao što imate i vi.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević, zamenik predsednika poslaničke grupe DSS-NS - dr Vojislav Koštunica.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 104. i 225. Poslovnika, zbog toka jučerašnje sednice. Tražim da mi predsedavajući objasni zašto je sednica prekinuta, jer smo oštetili i javnost i građane Srbije, a i dobar deo poslanika koji se javljao za reč. Ovako ispada da su neki od nas koji smo se javili za reč po Poslovniku diskriminisani. Voleo bih da znam, da mi predsedavajući objasni, koji su kriterijumi i kome on daje reč povodom povrede Poslovnika kada narodni poslanik traži, ko mu se svidi, koga prvo vidi ili ko mu je bliži. Danas sam se prvi javio, gospodine Albijaniću. Dalje, iz transkripta, odnosno zapisnika jučerašnje sednice vidim da ste vi gospodina Miloša Aligrudića predstavili kao predsednika poslaničke grupe DSS. Kažem vama, i predsedniku Skupštine sam to morao da kažem, i svim građanima i javnosti da je gospodin Aligrudić predsednik poslaničke grupe DSS-NS - dr Vojislav Koštunica. Čudi me, gospodine Albijaniću, da ste vi to zaboravili, pogotovo što ste vi tamo naš ravnogorac. Mi znamo da ste vi na privremenom radu u G17. Znamo mi šta vi osećate. Povredili ste 85.000 članova Nove Srbije i zbog toga, dok vi budete predsedavali, u 10.00 časova, svaka sednica počeće sa rečju jednog od narodnih poslanika iz poslaničkog kluba DSS-NS, a inače članova Nove Srbije, sa kratkim predavanjem od dva do tri minuta ko je Nova Srbija. Do juče sam mislio da je to slučajno, možda je malo duže ime, pošto se pojavljuje u medijima da tri stranke čine Vladu, to je originalan falsifikat i svako može da pogleda u izbornoj listi od 21. januara, svi znaju da Vladu čine ove stranke, Demokratska stranka, G17 plus i koalicija DSS-NS-dr Vojislav Koštunica. Naša lista se borila da dr Vojislav Koštunica bude predsednik Vlade, to smo ostvarili i to nam je bio glavni cilj. Utoliko više, gospodine Albijaniću, to ne bi trebalo da zaboravite. Dalje, kada sam se već javio, nadam se da ćete vi dati objašnjenje zašto je sednica prekinuta. Pošto smo mi iz Nove Srbije imali mnogo zanimljivih stvari da kažemo i o gospodinu Čanku, i o Novom Sadu i o svemu onom što se događalo, građani i javnost Srbije su uskraćeni vašom voljom, ne znam zbog čega, za mišljenje članova poslaničkog kluba DSS-NS, poslanika iz redova Nove Srbije. Kada sam već izašao, a vidim da imam još malo vremena, podsetio bih sve dame u Narodnoj skupštini i sve poslanike šta se u ovom trenutku događa u jednoj šumadijskoj opštini koja se zove Knić. Tamo je predsednica Skupštine, gospođa Snežana Banković. Oni, tzv. demokrate, u ovom trenutku je smenjuju. A da li znate koji je razlog? Zato što je, hvala Bogu, blagoslovena. To je razlog. Otišla je na bolovanje da donese dečaka ili devojčicu ovoj zemlji, a toliko nam dece fali. Oni su našli sada, u ovom trenutku, da je smenjuju. Nadam se da se nadležni skupštinski Odbor izjasnio o tome, a mi poslanici ovde insistiraćemo na tome, pošto su ovde raznorazne teme i raznorazni govornici i to će biti jedna od najvažnijih tema na sledećim sednicama. Utoliko više što predsednik Nove Srbije Velimir Ilić i Nova Srbija trpe jedno veliko medijsko nasilje i mi ćemo se tom medijskom nasilju sa ove govornice u budućim danima oštro suprotstaviti. Hvala.
Hvala vam, gospodine Markićeviću. Prvo, zaista se izvinjavam ako je došlo do slučajne omaške kod zapisnika. Uvek izgovaram Demokratska stranka Srbije - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica. Uvek izgovaram puno ime svake poslaničke grupe i funkciju koju poslanik nosi. To se zaista trudim da radim kako valja. Što se tiče prekida sednice juče, kao što ste bili prisutni na sastanku šefova poslaničkih grupa, mi smo se dogovorili i napravili određen korektan dogovor, da se jave šefovi poslaničkih grupa i da na tome završimo međusobnu debatu. Međutim, nije se tako završilo, ponovila se priča i mnogobrojni narodni poslanici su podigli ruke da se javljaju po Poslovniku. To bi značilo opstrukciju rada onog što je po dnevnom redu. Ovom prilikom se izvinjavam svim narodnim poslanicima koji nisu bili u mogućnosti juče da iskažu svoj stav po Poslovniku. Ipak, smatram da treba da sačuvamo dostojanstvo i ugled ove institucije i da radimo po dnevnom redu kako valja i dolikuje. Mislim da ćete se i vi u tome složiti. Zaista se nadam da ćete i prihvatiti moje izvinjenje, što narodni poslanici nisu juče u punom broju iskazali svoj stav. To bi značilo da čitav dan radimo prosto o onome što nije na dnevnom redu. Mislim da je sasvim logično i normalno da danas nastavimo rad kako valja, po dnevnom redu. Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, nemam nameru da branim od vas gospodine Markićeviću gospodina Albijanića, ali pratim da uredno zapisuje kada se ko javlja, tako da to pravilo, ko mu je bliži, ko mu se više sviđa ne važi. Ja sam mu i bliža i više mu se dopadam, pa je pre dao reč vama nego meni. Što se tiče gospodina Albijanića, on je to do sada korektno uradio. Što se tiče onoga zbog čega sam se javila, zamoliću vas za malo pažnje, jer šala na stranu, stvar je jako ozbiljna. Dakle, javila sam pošto u sali vidim gospodina Palalića, predsednika Odbora za lokalnu samoupravu, zbog onoga o čemu je govorio gospodin Todorović, javljam se po članu 72. koji reguliše rad organa jedinica lokalne samouprave preko skupštinskog odbora koji je nadležan da kontroliše lokalnu samoupravu. Javila sam se i po članu, a mogu da vam pročitam i više članova Ustava, evo, član191. Ustava Republike Srbije, pošto su na najgori mogući način bezočnom kombinatorikom DS i DSS u Skupštini grada Beograda povređeni najviši pravni akti, Ustav Republike Srbije, najviši pravni akt grada Beograda, Statut i zakon koji reguliše, ovaj koji je još uvek na snazi o lokalnoj samoupravi, položaj organa lokalne samouprave i šta ko i na koji način tamo sme da radi. Naime, došli smo kao država u ovu situaciju da je pre četiri godine usvojen zakon po kome su prvi put neposredno izabrani gradonačelnici u našoj zemlji i predsednici opština. Tragedija koja se desila prošle nedelje, smrt izabranog predsednika Nenada Bogdanovića, vas je brže-bolje naterala da napravite trule kompromise samo radi održavanja na vlasti. Dakle, funkcija predsednika Skupštine grada Beograda, kombinatorika i prebacivanje gospodina Alimpića na tu funkciju i stavljanje njega kao vrlog zastupnika užasne politike za grad Beograd, koju personifikuje DS zajedno sa DSS, ne samo da je na štetu građana Beograda, nego pokazuje na koji ste način sve spremni da se bavite manipulacijama, da kršite Statut i da uzurpirate vlast da biste još nekoliko meseci ostali na vlasti. Neverovatno je da ste se juče i pored upozorenja gospodina Todorovića i svih odbornika u Skupštini grada Beograda i SRS usudili da tako nešto uradite, samo zato što vam je tog dana zadat rok i samo zato što morate po svaku cenu da ostanete na vlasti. Vi mislite da će to moći dugo da traje. Mijoš uvek nemamo, moram da vas podsetim i vas gospodine Palaliću, izađite za govornicu i recite nam zbog čega vi niste reagovali kao predsednik nadležnog skupštinskog odbora, pa se vraćam na ono nesuvislo upozorenje, da malo kritikujem i gospodina Albijanića, gospodinu Todoroviću, kao da čovek ne zna šta priča, pa on njemu kaže – vi se nalazite u najvišem zakonodavnom telu. Upravo zbog toga čovek vas upozorava da kršite Ustav, da kršite zakon i da se poigravate sa voljom ljudi koja ne želi i nije želela, građani Beograda, da se tako nešto juče desi, nego da svi, ako se već ušlo u proces izbora predsednika Skupštine grada, daju svog kandidata. Ako propadne taj izbor, bože moj, propao je, biće uskoro lokalnih izbora, videćemo po kom zakonu, jer još uvek nemamo od vas gospodine Palaliću ni odgovore na ta pitanja, a rekli ste i obećali, evo prilika vam je da to ispravite danas u dva sata možete ili pre toga da se napravi pauza u radu, da raspravljamo o ovome što se desilo juče, o tom skandalu u Skupštini grada. i da vam postavimo još mnogobrojna pitanja vezana za funkcionisanje, pre svega grada Beograda i drugih jedinica lokalne samouprave. To je vaš posao i rad skupštinskog odbora se odvija na tom polju. Ako mi nemamo zakone od nadležnog ministra, odnosno od Ministarstva za lokalnu samoupravu, ako vi idete, da ne kažem, lutate kroz maglu, jer će neko da se naljuti, iako je to uobičajeni izraz za nekoga ko ne zna šta će i za nekoga ko samo želi nečega da se dočepa i da zadrži funkcije, onda je red da nam objasnite kako ste se drznuli da zaista prvi put posle 17 godina uradite ovako nešto bezočno, drsko, bezobrazno, ne znam kako to da nazovem. Lepo je rekao gospodin Todorović da nema u bogatom srpskom rečniku nijedne normalne reči koja bi okarakterisala takvo stanje nečije svesti da kada dođe u situaciju, evo možda hipokrizija, ima tu lekara koji će da mi pomognu ili da daju neki bolji izraz, da se samo dočepate onoga što je vama važno, da pljačkate, da otimate i da kradete. Gospodine Palaliću, pre nego što dobijem ili ne dobijem odgovor, završavam gospodine Albijaniću, da kažem svima vama iz ove tajkunske beogradske republičke koalicije DS i DSS-a, kakav god zakon da smislite, budite sigurni da će u Beogradu, u svim opštinama u Srbiji, u svim gradovima ubedljivo kada budu raspisani izbori da vas do nogu potuče SRS i svaki njen kandidat.
Replika, narodni poslanik Jovan Palalić. (Vjerica Radeta, sa mesta: Ja sam se javila po Poslovniku.) Izvinjavam se, gospodine Palaliću. Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta, pa Srđan Šajn, po Poslovniku, pa Jovan Palalić, replika.
Dame i gospodo, govorim na osnovu člana 225. i 226. Poslovnika Narodne skupštine, koji se svakodnevno krši i to je jedan od dokaza kako funkcioniše skupštinska većina i kako funkcioniše ova koalicija na nivou grada Beograda. Inače, građani Srbije su već sedam godina svedoci kako DOS demokratiju pretvara u tiraniju. Vama, dame i gospodo, ne treba ni Ustav, ni zakoni, ni Poslovnik, vi funkcionišete na osnovu vašeg dogovora, a dogovor, naravno, nastaje na osnovu ispunjavanja određenih želja i interesa, a sve se svodi, normalno, na raspodelu javnih preduzeća, kako na nivou Republike, tako na nivou grada Beograda. Zamajavate građane Srbije, koliko već meseci, govorim sada o republičkom nivou vezano za raspodelu funkcija po javnim preduzećima republičkog značaja, a kao vodite računa i brinete brigu o Srbiji. Srbija je vama, nažalost, najmanje bitna. Zašto ovo tvrdim? Zato što je kršenje Ustava i zakona postao manir DOS-a i uopšte ne znam zbog čega vi donosite zakone, zbog čega smo doneli Ustav kada se i dan-danas Srbija nalazi u neustavnom stanju, ni danas-danji nemamo Ustavni sud. Da podsetim neke, koji, takođe, s vremena na vreme podsećaju kako Srbija nema Ustavni sud, da je ovo drugi put u istoriji DOS-a da Srbija nema Ustavni sud na duži period, tako da sve možete da radite zato što nemate, mislite da možete, tu vrhovnu pravosudnu ustanovu koja bi eventualno mogla da vam poništava odluke i propise. Šta ste uradili u Skupštini grada Beograda? To što ste vi trange-frange nekom kombinacijom zamenili predsednika Skupštine, to je nešto što je zaista neprimereno, ali to ide na dušu i obraz pre svega DSS, koja je sebi dozvolila to poniženje, što naravno nije problem SRS, ali naš problem i problem cele Srbije jeste to što vi mislite da ne treba da imamo izbore u Srbiji, da vi možete kada vama odgovara da menjate gradonačelnike, predsednike, Vladu. Vi to radite sve u zavisnosti od vašeg dogovora. Baš vas briga što u članu 42. Zakona piše da ste u obavezi da se raspišu izbori za grad Beograd. Mi ćemo čekati taj rok koji je predviđen u Zakonu, videćemo šta ćete da preduzmete. Znamo mi da se vi plašite pobede Aleksandra Vučića na nivou grada Beograda i da zbog toga ne raspisujete izbore. Onda se pojavi portparol DSS u jednoj TV emisiji i na pitanje zašto se ne raspišu izbori kada se desio prestanak funkcije gradonačelnika zbog smrti Nenada Bogdanovića, on kaže – to je tumačenje ministra za lokalnu samoupravu, i to je to. Zamislite odgovor portparola jedne stranke koja vrši vlast, ministar tumači Zakon i to je to. Onda ministar pošalje, kao ljubavno, pismo u opštinu Ruma, pošalje pismo ne znam u koju drugu opštinu, umesto rešenja, na koje može da se uloži žalba, posle kog može da se povede upravni spor, to ministra, Milana Markovića, ne interesuje, njega interesuje da ispuni ono što mu se naredi, da napiše pismo, DSS-ovci kažu – ministar rekao, i to je to. To je kao Nikoletina Bursać, rekao komandant da nema Boga. Prosto neverovatno kako se vi, gospodo, iz DOS-a igrate zakonima, Ustavom, građanima Srbije, potcenjujete inteligenciju, ne samo narodnih poslanika, nego građana Srbije. Verujte, građani vam to pamte, a mi ćemo ih svakodnevno podsećati na vaša kršenja zakona i Ustava.
Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn, po Poslovniku.
Javljam se po članu 225. i 226. i želim samo da dobijem jedno tumačenje od predsednika Vlade Republike Srbije i da zamolim jednog od ministara u Vladi da deo ovog izlaganja koje ću da iznesem prenese na sednicu Vlade. Radi se o sledećem, vezano za sredstva koja su usmerena za javne radove. Iz Vojvodine je stiglo sedam projekata, iz Srbije isto nekoliko projekata vezano za javne radove koji su podneli predstavnici Romske nacionalne zajednice. Moje pitanje je, da li je tačno da je pre dva meseca jedan predstavnik Službe za ljudska i manjinska prava, koji po mom saznanju i nije predstavnik Službe za ljudska i manjinska prava, već radi po jednom projektu, da se drznuo da dođe u Vladu Republike Srbije da se predstavi kao ovlašćeno lice, da je u toku postupka definisanja koji će projekti da budu određeni sugerisao određenim organima u Vladi da ti projekti moraju da se odbace i doveo je u situaciju da sutra (čini mi se da se sutra odlučuje na Vladi o tome) uopšte ne budu ti projekti, za koje je rečeno i nekoliko opština je donelo odluku da su to dobri projekti, i Kancelarija za inkluziju u Izvršnom veću Vojvodine i Sekretarijat za rad i zapošljavanje i ravnopravnost polova u Izvršnom veću Vojvodine su doneli odluku da su to dobri projekti. Svi ti projekti jednostavno neće da se nađu pred Vladom samo zato što je pojedinac, koji je angažovan po jednom projektu UNDP, koji je, usput rečeno, i da kažem samo vama iz DS, bio u Rambujeu i predstavljao tadašnju Vladu i, tek toliko, mislim, da se napravi i da vidimo da li imamo izvesnu distancu u odnosu na to, ili nemamo. Taj čovek je došao i rekao je tamo, usput, za koga se na nekim sajtovima piše, sve to treba proveriti, da je dobio novac od onih koji su bili po carinama da izgradi svoju kuću. Da li je to tačno? Ukoliko jeste tačno, onda očekujem da Vlada i partije koje učestvuju u formiranju Vlade na vrlo jasan način stave distancu, da se prekine sa time da pojedinac vršlja po svim ministarstvima, koji nema nikakva javna ovlašćenja, koji radi samo po jednom projektu UNDP i predstavlja se kao čovek koji može da vedri i oblači procesom integracije Roma. Samo da vas podsetim, da je stopiran, upravo zbog njegovog ponašanja, projekat Evropskog edukativnog fonda vredan nekoliko stotina hiljada evra i da tih nekoliko stotina hiljada evra ne mogu više da uđu u Srbiju da se Romi pripremaju u predškolskim ustanovama, zbog njegove samovolje, zbog njegove zloupotrebe i zbog zloupotrebe tih sredstava i računa. Gospodin Damjanović pita kako se zove, postavljam poslaničko pitanje, da nas obaveste ko je iz te Službe došao, jer imam tu informaciju i ukoliko jeste to tačno, voleo bih da znam. Hvala vam.
Reč ima gospodin Jovan Palalić, pravo na repliku. Posle njega, odmah ćete dobiti reč gospodine Todoroviću, ali pre vas ide gospodin Milorad Buha. Zahvaljujem.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu izlaganja koleginice Nataše Jovanović želim da kažem da kao predsednik Odbora imam saznanje da je juče održana sednica Skupštine grada Beograda, ali o samom toku Skupštine i o eventualnim kršenjima procedure upravo sam saznao na osnovu izlaganja i gospodina Dragana Todorovića i gospođice Nataše Jovanović i, jednostavno, da bi Odbor mogao da razmatra takve mogućnosti. Odbor ima samo mogućnost da predloži mere nadležnim organima, a on sam nema mogućnost da preduzme određene mere. Trebalo bi da budemo upoznati sa samim tokom Skupštine, da dobijemo određene materijale i zapisnike, kako bismo mogli eventualno da damo i mišljenje i odgovore, da odgovore uputimo nadležnom ministarstvu i naše mišljenje o samom toku Skupštine. U tom smislu, mi ćemo zatražiti od predstavnika Skupštine grada da sam tok Skupštine dostave nadležnom Odboru, kako bismo na jednoj sednici, i juče je bilo na još nekim opštinama problema, mogli da razmatramo sve te probleme koji su se događali u Skupštini i opštinama širom Srbije, i u Beogradu, znam da je bilo i u Rumi i u nekim drugim opštinama. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Milorad Buha, po Poslovniku, pa Dragan Todorović, pa Milisav Petronijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se u vezi člana 226. Poslovnika i prva stvar o kojoj bih želeo da govorim, jeste da Vlada Republike Srpske u progonstvu raspolaže podacima da je u prvih šest meseci ove godine u Republici Hrvatskoj izvršeno 311 nasrtaja na Srbe i na njihovu imovinu. Mi imamo podatak od sinoć, da je državljanin Srbije, Bojan Đenić iz Kleka, radnik međunarodne špedicije, koji je putovao na relaciji Slovenija – Grčka, pretučen kod Ovčare, odnosno kod Vukovara; izbačen je iz vozila, pretučen i ostavljen u takvom stanju. Ovo je konkretan primer, a imamo i podatke za 311 incidenata, koji su izazvani Srbima. Tu se uglavnom radi o nasrtajima na starije osobe, koje su se osmelile da se vrate na svoja ognjišta. Pitam vas, šta je učinila Vlada da se ovi nemili događaji Srba u Hrvatskoj obelodane. Mediji o tome ćute. Ministarstvo spoljnih poslova, umesto da odmah protestuje, da notama ukaže Hrvatskoj da se to ne može činiti, ne čini ništa. Ministarstvo unutrašnjih poslova, koje ima te podatke, takođe, ne čini ništa. Šta je sa nevladinim organizacijama koje bi morale po istom principu, kako to čine ovde, da upoznaju međunarodnu javnost. A pitam međunarodnu javnost, zašto se o ovome ćuti? Srbi u Hrvatskoj i Republici Srpskoj Krajini su žrtve genocida, etničkog čišćenja – proterani, ostali su bez imovine i bez igde ičega. Zlopate se i ovde i tamo. Pomozimo tome narodu – pozivamo ovu skupštinu, Vladu, a posebno nevladine organizacije, koje su vrlo revnosne kada su incidenti izazvani u Srbiji, odmah se obaveštavaju međunarodne organizacije i međunarodno javno mnjenje, a o ovome se ćuti. Za ovih 311 incidenata u prvih šest meseci ove godine niko ne zna, samo eventualno poneke novine objave određeni podatak, ali u dve-tri rečenice. Bogougodno je pomoći ovome narodu.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 219, koji reguliše odnos Narodne skupštine i Ustavnog suda i ono na šta vas mi upozoravamo sve vreme, da je naša država de facto u neustavnom stanju, a od kada je DOS došao na vlast, skoro četiri godine, mi nemamo Ustavni sud. Da postoji ta institucija mi bismo mogli, na neki način, da verujemo da bi određeni problemi mogli da se reše, kao što je ovaj problem vezan za jučerašnji tok sednice Skupštine grada Beograda, jer bi sigurno SRS podnela žalbu Ustavnom sudu zato što je na najgrublji mogući način prekršen Poslovnik Skupštine grada Beograda. Zbog dogovora koji ste vi učinili sa vašim koalicionim partnerima, zabranili ste ostalim odbornicima da, u skladu sa Poslovnikom, predlože drugog kandidata ili druge kandidate za predsednika Skupštine grada Beograda. Da postoji Ustavni sud ovo pitanje bi bilo razmotreno i Narodna skupština bi bila obaveštena. Ja sam siguran, i kada biste ponovo vratili onog Slobodana Vučetića, da i on ne bi mogao da pređe preko ovakvog kršenja Ustava i zakona, da biste vi ovo morali da ponovite i da biste morali da omogućite i drugim odbornicima da, u skladu sa Poslovnikom, predlože svoje kandidate. Postavlja se pitanje, šta je to, koji je to razlog da vi ovako drastično kršite Poslovnik? Pa, vrlo jednostavan. Vi se plašite izbora, vi više nemate ni jednog jedinog kandidata sa kojim možete da izađete na izbore. [[Aplauz.]] Vi ste manji od makovog zrna, zavukli ste se u mišiju rupu. Šta je sad sa crtom?! Gde vam je crta sada.?! Šta je bilo sa crtom?! Ništa se vi ne sekirajte, imamo mi kandidata. Ali gde su vaši?! I pokažite to, nemojte ovde iz klupa. Raspišite izbore u skladu sa zakonom. Ali sada ne smete na crtu! Šta je sad?! Ja kakvo iskustvo imam, očekujem da vi, svesni činjenice da nemate šta da tražite na izborima nigde, zato u drugim skupštinama opština fizički pokušavate da se obračunate sa većinom koja je legalna, jer vama ne odgovara. Očekujem da ćete možda uvesti i vanredno stanje, jer vi na izborima nemate šta da tražite. Da imate, izašli biste. Zakon je vrlo jasan, od dana kada je predsedniku opštine prestao mandat u roku od 15 dana predsednik skupštine je dužan da raspiše izbore. Vi na ovaj način jasno stavljate do znanja građanima Srbije da od toga nema ništa, da ste se vi dogovorili. Kršite zakon verujući da vam svaki dan na mestima na kojima ste danas omogućava da zgrnete što više i da zatrpate sve ono što ste do sada uradili. Mogu da vam obećam, kada SRS dođe na vlast, ne iz političkih razloga, ne zbog političkog progona političkih neistomišljenika, nego samo zbog kršenja zakona, veliki broj će doći pod udar tog zakona i moraćete da odgovarate za uništenje Srbije od 2000. godine.
Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na članove 225. i 226. Nedostaje mi predsednik Skupštine. Pitanje upućujem i tražim obaveštenje od njega, ali gospodine Albijaniću imajući u vidu da vi predsedavate molim da mu ovo pitanje prenesete, odnosno tražim sledeće obaveštenje: da li će i kada će predsednik Narodne skupštine, koji je po zakonu inače dužan, da raspiše izbore za gradonačelnika u Beogradu? Podsećam, zakon obavezuje predsednika Narodne skupštine da izbore raspiše u roku od 15 dana, osim ako je manje od šest meseci do isteka mandata. Podsećam, takođe, da mandat ističe sledeće 2008. godine, u septembru. Dakle, godinu dana ima do kraja mandata. Sve ostalo je protivzakonito razmišljanje vladajuće većine. Vodi se jedan ogroman grad na osnovu mišljenja ministra. Ministar kaže – biće izbori. Jedni kažu da će biti u decembru, drugi se zalažu za odlaganje u sledeću godinu, ko zna kada. To ne može da bude razlog da se ne primeni zakon, a upozoravam Srbiju da je ovo što se juče dogodilo u Beogradu skandal, i Srbija, pored toga što je u neustavnom stanju već dosta dugo, sada je dovela i Beograd u jedno protivzakonito stanje. Šta se događa? U Beogradu vršilac dužnosti gradonačelnika je neko ko nema legitimitet gradonačelnika, a iz legitimiteta gradonačelnika očekuje se sve ostalo. Zamišljeno je, u skladu sa zakonom, da predsednik Skupštine vrši dužnost gradonačelnika u tehničkom smislu, da bi se što pre organizovali izbor i dok se ne sprovedu izbori. Mi smo juče imali jedan skandal u Beogradu, tako da nije omogućeno svima da predlože kandidata za predsednika Skupštine, a sa druge strane imamo situaciju da je Skupština izabrala predsednika Skupštine i zamenika, a istovremeno suspendovala zamenika izborom v.d. zamenika gradonačelnika. Sada zamislite v.d. gradonačelnik, koji je u stvari predsednik Skupštine, on predlaže i Skupština potvrđuje v.d. gradonačelnika ili v.d. zamenika sekretara Skupštine. Postavlja se pitanje šta će sada biti sa ovim sekretarom Skupštine. To je skandal, a nije ni čudo, svima je jasno, velika je borba za Beograd, jer Beograd raspolaže sa milijardu evra. Znate koliko je to para i koliko godina van svake kontrole. Iz tih razloga podržavam ovu ideju da Odbor za lokalnu samoupravu hitno razmotri to što se juče dogodilo u Skupštini grada Beograda, a istovremeno i da se predsednik Narodne skupštine izjasni ovde kada će da raspiše te izbore. Sve ostalo je neustavno, nezakonito i vodi u jedan haos. Evo vam primer mnogo skupština opština, evo juče u Rumi i ko zna gde još, deset opština se drži na ledu, počeće ljudi tučom da rešavaju problem vlasti u opštinama umesto izborima, a to ova vlast u stvari i podstiče.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, po Poslovniku.
Dame i gospodo, skandal koji se juče desio u Skupštini grada Beograda je, čini se, nešto najskandaloznije u smislu najotvorenijeg kršenja zakona i Ustava, koje se inače u kontinuitetu dešava od 2000. godine pa, evo, do dana današnjeg. Ovo što smo čuli malopre, ukoliko u opštinama nisu raspisani izbori, a postoji već odavno zakonska potreba za tim, ukoliko se u opštini trgovinom odbornicima menja skupštinska većina i to otvorenom trgovinom gde se zna ko uzima pare, koliko para, kako se falsifikuju dokumenta odbornika, kako se falsifikuju navodne ostavke, nikada, zaista, nije viđeno nešto tako kao što se sada dešava. G17 plus su falsifikatori u Staroj Pazovi, to znamo.
Molim vas, da ne izgovaramo takve kvalifikacije.
Izgovaram ono što znam, gospodine Albijaniću, o tome smo govorili i ako treba govorićemo i više puta, ali sada da se vratim na Skupštinu grada Beograda i na jučerašnji pravni skandal, koji je sigurno nezapamćen u istoriji srpskog društva. Predlog kandidata za predsednika Skupštine podnosi se predsedavajućem u pisanom obliku, piše u članu 9. Poslovnika Skupštine grada Beograda. Pitanje za vas, gospodo, ko je podneo kandidaturu za ovu funkciju, kome ste to omogućili, a kome ste zabranili? Koliko je odborničkih grupa bilo u prilici da kandiduje svog kandidata? Kako ste vi to znali i procenili ko može da dobije većinu, a ko ne može da dobije većinu? Kako ste zaključili da Nenada Bogdanovića treba da nasledi neki Zoran Alimpić ili kako se već zove, ko uopšte u ovom gradu i u ovoj zemlji zna za tog čoveka? Ako je pokojni Nenad Bogdanović izabran na neposrednim izborima njega na tom mestu ne može niko da nasledi do novih izbora. On može svoju imovinu da ostavi u nasleđe, a funkciju gradonačelnika ne može da ostavi, nema zakonskog prava. Niko ne može da koristi to pravo da procenjuje za koga bi to građani u ovom momentu glasali u Beogradu. Onda su glasali onako kako su glasali, a vi dobro znate da bi danas glasali za SRS i to je ono što vas tera da na ovako grub način kršite zakon, kršite Ustav, kršite Poslovnik. Samo da vas upozorim, ne radi se samo o tome da mi čekamo Ustavni sud i ustavnu žalbu da vam se ponište te odluke. Gospodo draga, ovo su teška krivična dela i za ovo mora da se ide u aps.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, po Poslovniku.
Gospodine Albijaniću, sticajem okolnosti se vama obraćam, mada vi niste dežurna adresa za ovu današnju priču. Predsednika Skupštine danas ovde nema, a on ima svoj i te kako veliki deo odgovornosti vezano za stanje u lokalnoj samoupravi. Kolege u SRS su pomenule neke od primera lošeg stanja u lokalnoj samoupravi, jednostavno, ćutanje Vlade Republike Srbije i drugih nadležnih lica, kažem ''lica'' jer predsednik Narodne skupštine ima određene obaveze vezano za stanje u lokalnoj samoupravi. Ne mogu a da ne pomenem nešto o čemu sam ranije govorio. Bilo bi dobro da Odbor za lokalnu samoupravu kao telo Narodne skupštine Republike Srbije svoju informaciju u lokalnoj samoupravi proširi sa još nekim pitanjima. Naime, vas, gospodine Albijaniću, molim da prenesete predsedniku Narodne skupštine, gospodinu Oliveru Duliću, pitanje – šta čeka, što ne raspisuje izbore za odbornike jedinica lokalne samouprave u kojima je uvedeno vanredno stanje? Naime, nije samo Srbija u vanrednom stanju zbog toga što ne postoji Ustavni sud, nego je Srbija u vanrednom stanju, kolege poslanici, zbog toga što u 10 opština Republike Srbije, barem u onoliko za koliko ja znam, a to je oko 900 hiljada stanovnika, odnosno u nekim od tih opština skoro više od godinu dana grupe ljudi, ne mogu drugačije da ih nazovem, koje čine privremene organe, terorišu lokalnu samoupravu i samo partijske interese realizuju na nivou lokalne samouprave. Ti privremeni organi, gospodine Albijaniću, formirani su suprotno odredbama Ustava Republike Srbije, koji govori o tome da privremena veća moraju da budu primerena stranačkoj i nacionalnoj strukturu skupština opština. Srbija mora da zna da u tih 10 opština postoji vanredno stanje. Vlada prenebregava tu činjenicu, ćuti da sama krši Ustav. Ustavnog suda nema da to konstatuje, a gospodin Dulić svojim ćutanjem i nepreduzimanjem odgovarajućih mera je saučesnik u toj suštinski kriminalnoj radnji. Ovo što se juče zbilo u Skupštini grada Beograda, imenovanje zamenikovog zamenika, da zamenjuje, stvarno je sramota i govori o jednoj zloupotrebi Zakona o lokalnoj samoupravi da bi se zadovoljili neki partijski interesi. To nije samo u Beogradu, tako je u Užicu, u Valjevu, u Velikom Gradištu, u Smederevu, u Smederevskoj Palanci, u Leskovcu, tako je i u još jednom broju opština Republike Srbije, gde vladajuća koalicija deli lokalnu samoupravu po stranačkom interesu. Mislim da je sramota što takva situacija postoji u Srbiji i da je pravi način da se tome stane na put – izbori i naravno poštovanje Ustava. Od onoga ko krši Ustav ne možemo očekivati da poštuje Ustav. To je Vlada Republike Srbije, ali nažalost i drugi ljudi u toj vladajućoj koaliciji apsolutno ne poštuju odredbe Ustava Republike Srbije. Gospodine Albijaniću, pošto zamenjujete predsednika na mestu predsedavajućeg, tražim od vas da mu prenesete ovu informaciju da bi jednostavno to vanredno stanje na nivou lokalne samouprave suzbili i dali građanima Republike Srbije mogućnost da sami biraju svoje predstavnike. Hvala vam. (Dragan Todorović: Replika.)
Nisam vas razumeo, gospodine Todoroviću, na osnovu čega je replika? Gospodine Obradoviću ja ću preneti, kao i pitanja svih drugih narodnih poslanika, predsedniku Narodne skupštine.
Po članu 101, zato što imam osećaj da nas je Žarko Obradović pogrešno razumeo. Ja se potpuno slažem da predsednik Skupštine krši zakon i da ne raspisuje izbore u opštinama u kojima je to morao da u radi i na takav način omogućava Vladi da ona formira grupu ljudi koja sprovodi svoju volju i vlast u pojedinim opštinama. Mi ovde prvenstveno protestujemo protiv situacije u pojedinim opštinama gde se grubo krši Ustav i zakon, gde formalno nisu uvedene vanredne mere. Postoji Skupština, postoji legalna većina, ali oni koji su primili pare da bi sprovodili nečiju volju, odnosno u najvećoj meri da bi se raspadalo poljoprivredno zemljište, pa da ona grupacija koja dođe na čelo te opštine izvrši prenamenu tog zemljišta u građevinsko zemljište i tako omogući milionske zarade pojedincima, kao što je to slučaj u Staroj Pazovi, što na najdrastičniji način govori o karakteru vaše vlasti. To je prosto neverovatno na šta ste vi sve spremni kako biste preuzeli vlast. Vi se još uvek niste odrekli metoda 5. oktobra. Vama su još uvek u glavi krizni štabovi. Ne može legalno, ali može pučem. Može uz oružje, izgleda da vam je ostalo dosta toga iz stanice policije u Majke Jevrosime i drugih policijskih stanica, koje ste pokupili 5. oktobra i čim nema mogućnosti da legalno osvojite vlast, vi izgleda ponovo hoćete da pribegnete nasilju, kriznim štabovima. Između ostalog, ja se sećam tadašnjeg potpredsednika Vlade, Miroljuba Labusa, jednog od predvodnika DOS-a 2000. godine, koji je rekao – kakve to ima veze, to su potpuno legalni organi, pa još je Edvard Kardelj ustanovio mogućnost da se neke stvari vrše na takav način, kao što je bilo nasilno preuzimanje opština, preduzeća. Čak ste upadali ljudima u kuće, čupali im kablove iz zidova, skidali prozore, vrata. Ali, dokle? Dokle to mislite da radite? Gospodo, vi za sebe tvrdite da ste demokrate.Između ostalog, u imenu vaših stranaka to je prva reč – Demokratska stranka, Demokratska stranka Srbije. Da li je vama poznato da se na vlast dolazi izborima, ne oružjem, ne motkama, ne zato što je neko uzeo pare da bi omogućio nekome drugome da zaradi enormne sume. Nego izborima, gospodo. Na izobre! Poštujte zakon. To što ćete vi da izgubite to je potpuno normalno. Pa, pogledajte šta ste uradili sa Srbijom. Uništili ste Srbiju potpuno. Dokle mislite da ostanete? Prvi sledeći izbori i vas neće biti na političkoj sceni. Neki od DS će ostati, ali od ove druge demokratske pitanje je šta će ostati, pod uslovom da se ponovo ne budu šlepali Velimiru Iliću na leđima. Mislim da je on pametan čovek i da neće dozvoliti, da će izaći na izbore sam, pa neka se Koštunica sam snalazi i neka izlazi na izobre. Ali vi ćete morati da odgovarate za sve ono što ste uradili u proteklih sedam godina.
Gospodine Todoroviću, jedino vas molim da gospodina Labusa ne stavljate u kontekst vašeg političkog govora. Ima reč narodni poslanik Nataša Jovanović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po Poslovniku zato što je naša obaveza i po članu 1. Poslovnika da, kao narodni poslanici, štitimo Ustav Republike Srbije i zakone koje donosi najviše zakonodavno telo. Moram da vas upozorim da je član 192. i 193. Ustava Republike Srbije juče u Skupštini grada Beograda na najgrublji način povređen. Takvo kršenje Ustava vas ne zabrinjava i vidim da niste posebno zainteresovani da saznate, ako vam ovi vaši preko puta nisu rekli. Ne vidim ovu gospođu, koja je juče pošto-poto htela po Poslovniku da se javi. Ovaj vaš propali kandidat za predsednika Skupštine Srbije, koja je juče učestvovala u ovim mahinacijama, u svojevrsnom krivičnom delu, da danas dođe ovde, pošto je juče pošto-poto htela, ali se gospodin Albijanić drži se reda i Poslovnika i, naravno, nije joj dao reč preko reda, da nešto priča vezano za jučerašnje događaje u Skupštini – pa, lepo, gospođa da dođe i da kaže.
Gospođice Jovanović, zaista vas molim da me više ne hvalite. Nemojte, molim vas.
Da, da vas ne hvalim, gospodine Albijaniću, ali samo može da vam skoči rejting, jer ionako vam je stranka propala. Vi, ako hoćete da ostanete častan čovek i pojedinac i da vas zapamte građani Srbije, samo vi nastavite tako da radite i biće sve u redu. Što se tiče člana 192. Ustava Republike Srbije – vi vrlo dobro znate da je Poslovnik Skupštine grada Beograda, kao i svaki akt jedinice lokalne samouprave, opšti akt lokalne samouprave, i u ovom slučaju bi danas, ali je pitanje gde je taj čovek i šta on zna o tome – juče je samo davao naloge ovim njegovim ovde kako treba da se ponašaju u obračunu sa jednom drugom političkom strankom. Trebalo bi da reaguje Vojislav Koštunica, jer on je taj koji se zalaže za poštovanje Ustava i zakona. Gde je vaš legalista? Gde je predsednik Vlade? Neka se oglasi i neka kaže da li je opšti akt, Poslovnik o radu Skupštine grada Beograda, prekršen i da li je on u skladu sa zakonom? Vi tvrdite da jeste, mi kažemo – nije, 81 poslanik, vidim da to isto tvrde i kolege iz SPS koji su juče tamo bili i videli o čemu se radi. Mi reklamiramo najgrublju povredu Ustava ove zemlje. U roku od pet dana po članu 192. Ustava, kolege narodni poslanici, gospodine Aligrudiću, za koji ste se vi zalagali, išli biste u predreferendumsku ustavnu kampanju. Šta vi pričate i šta radite, znate, vi ste sami po sebi neozbiljan čovek kada su ovakve stvari u pitanju. Vi zacrtate šta vas interesuje. Nego, nije vam danas ovde ovaj Dejvid, vaš prijatelj iz Strazbura, pa ste prinuđeni da pričate sa gospodinom Todorovićem. Vidite, gospodine Aligrudiću, pozovite lepo... (Predsedavajući: Gospođice Jovanović, upozoravam vas, ne možete tako da se izražavate.) ... vi Vojislava Koštunicu i recite mu da je član 192. Ustava prekršen i da mu od juče teče rok da ustanovi da li je prekršen Poslovnik o radu Skupštine grada Beograd. Jer, evo živog i zdravog gospodina Vojislava Mihajlovića, on će lepo da vam kaže kad može da se zameni predsednik Skupštine Grada, kad ne može. On to najbolje zna. On je 1999. godine izabran umesto Zorana Đinđića, pošto je tadašnji SPO napravio koaliciju sa SPS, za predsednika Skupštine grada Beograda, ali po prethodnom Zakonu. On je s pravom bio, kako se onda to žargonski govorilo, gradonačelnik. To on nije bio u pravom smislu reči, jer nije postojala takva funkcija, nego predsednik Skupštine grada Beograda. Ovaj nesrećni Alimpić to ne može da bude. On se lažno predstavlja i, evo, reći će vam bivši general policije, kolega Jojić, da bi on morao da ide, već danas, u zatvor, da dođe policija tamo, onda zovite Jočića, neka uđe u Skupštinu Grada, neka ga legitimišu. Ako on kaže da se tako zove i preziva, kao građanin, kao odbornik, kao član DS, to je u radu, ali da kaže za sebe da je on neko ko vrši funkciju gradonačelnika, to je lažno predstavljanje i on je podložan Krivičnom zakonu ove zemlje i morao bi istog momenta da bude sa lisicama sproveden u policiju, jer on je ušao u najvišu instituciju grada Beograda. Vi ste od danas, gospodo, tom čoveku koji se lažno predstavlja, tom izvesnom Alimpiću poverili da od jutros potpisuje sve naloge. On raspolaže, jer je ovlašćen po zakonu, odnosno nije ovlašćen jer se lažno predstavlja, da raspolaže svim sredstvima grada Beograda, niti će građani moći da prime plate, odnosno zaposleni u organima lokalne samouprave grada Beograda, u javnim preduzećima, nijedna prinadležnost, bez potpisa nekoga ko je za to ovlašćen, a nije ovlašćen Alimpić. Prema tome, ja njega upozoravam, i sada sa skupštinske govornice, da će pokušajem, lažno predstavljajući se, da vrši funkciju gradonačelnika Beograda napraviti još teža krivična dela. Još ako mu je služba dostavila nešto na potpis, odobrio neka sredstva, on će zaista morati da ide u zatvor, ovako ili onako, svi vi koji ste učestvovali u svemu tome i koji ste na takav način prekršili i Ustav i Zakon o lokalnoj samoupravi, Zakon o lokalnim izborima i Poslovnik o radu grada Beograd.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Gospodine Albijaniću, neću da vas hvalim, nego ću da vas upozorim da ste prekršili član 104. Poslovnika Narodne skupštine kada ste, malopre, gospodinu Draganu Todoroviću rekli da ne pominje gospodina Labusa. Ne znam na osnovu čega vi mislite da možete Labusa da proglasite svetom kravom, da li mislite da ne smemo da ga spominjemo. (Predsedavajući: Gospođo Radeta, molim vas, da vodite računa o izrazima koje upotrebljavate) Gospodine Albijaniću, molim vas, govorim apsolutno u skladu sa Poslovnikom i nemojte da me opominjete. Nemate razloga i nemate poslovničko pravo da me u ovom slučaju opominjete. Moguće je da gospodina Labusa ne treba pominjati u cilju istrage, možda zbog ''Knjaza'', zbog ''Eriksona'' i tih nekih stvari. Ako je to u pitanju, nećemo više. Ako nije to u pitanju, ne vidim zbog čega taj gospodin ne bi bio pomenut u ovom parlamentu. Pošto smo već započeli temu onog skandali koji se desio juče u Skupštini grada Beograd, još jednom hoću da potenciram, pored ovog pitanja, odnosno tog trulog kompromisa koji se desio između DS i DSS, koji je apsolutno na sramotu DSS, zato što su dozvolili da naprave takvu rokadu, što rekoh malopre, nije naš problem, ono što želim još da kažem odnosi se na postavljanje v.d. gradonačelnika, što je neverovatno,odnosno pošto ste ranije zvali zamenica gradonačelnika, sada ćete morati da je zovete – vršilica dužnosti gradonačelnika. (Predsedavajući: Gospođo Radeta, ponovo vas upozoravam, vodite računa o izrazima za skupštinskom govornicom.) Gospodine Albijaniću, pokušavam da se uklopim u vaš novogovor i ništa drugo. Ne znam zašto vam to smeta. To je popularno u delu ovog parlamenta. Istina, kao i cela SRS, zalažem se za očuvanje srpskog jezika, za očuvanje ćiriličnog pisma i to jeste naše opredeljenje, ali pokušavam, da bi me razumeli ovi koji koriste te izraze. Podsećam vas, takođe, da ste svojevremeno postavili pomoćnika gradonačelnika, što, takođe, nije bilo predviđeno ni u jednom aktu. Ali, vas ne interesuju ni Poslovnik, ni zakon, ni Ustav, vi ne smete da izađete na izbore zato što se plašite pobede SRS i zato besomučno srljate iz kršenja u kršenje Ustava i zakona, iz gaženja u gaženje Ustava i zakona. Još jednom vas, kao pravnik, upozoravam – neko će zbog ovoga završiti u zatvoru.
Narodni poslanik Jadranko Vuković, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao i moje kolege iz SRS, ja ću postaviti precizno i konkretno pitanje ministru za upravu i lokalnu samoupravu, gospodinu Milanu Markoviću, da mi odgovori u kom propisu piše da se na ovakav način vrši izbor gradonačelnika. Tražim precizan odgovor, iz prostoga razloga, jer se ovde ne radi o dogovornoj ekonomiji, da se dogovaramo. Očigledno, vladajuća koalicija koristi situaciju gde nemamo ustavni zakon, pa nema ko da reaguje. Konsultovao sam se sa stručnjacima iz ove oblasti koji mi kažu da bi upravo Milan Marković prvi trebalo da ovo zaustavi, da onemogući, pa onda da reaguje Ustavni sud. Ustavni sud ne postoji, vi ste ovo iskoristili, dogovorili ste se, nemate pravo na to. Nije u propisu koji reguliše izbor gradonačelnika rečeno biće kako se dogovorimo, nego kaže – do izbora novog vrši funkciju predsednik Skupštine. A kako se izbor vrši? To je lepo objasnio gospodin Todorović, znači, moraju svi imati šansu da svog kandidata istaknu. Dame i gospodo, pitanje sam postavio i moj je zaključak da je ovde došao do izražaja Koštuničin legalizam. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović, po Poslovniku, zatim Miloš Aligrudić.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu Poslovnika 226. Želeo bih da podsetim predsednika Odbora za lokalnu samoupravu, da je na poslednjoj sednici tog Odbora dato javno obećanje da će u roku od 10 dana da se sazove sednica Odbora. Nažalost, taj vremenski period je već odavno prošao. Mislim da je uvažena koleginica Nataša Jovanović tražila da se u toku današnjeg dana zakaže nova sednica Odbora. Na toj poslednjoj sednici Odbora za lokalnu samoupravu, predsednik je pokušao da formira pet radnih grupa i da se te radne grupe bave setom zakona o lokalnoj samoupravi, ono što je obaveza Vlade Republike Srbije. Podsetiću vas na član 72. Poslovnika gde je tačno definisano šta treba da rade odbori u našoj Narodnoj skupštini. Sve ovo što se dešava u Skupštini grada Beograda, sve ono što se dešavalo u Rumi, sve ono što se dešava u mnogim opštinama gde vlada privremeni organ, na nezakonit i nelegalan način, već mesec dana, mislim da je krajnje vreme da predsednik Odbora, iz DSS, već u toku današnjeg dana sazove sednicu, pa da rešimo sve ove dileme koje očigledno muče većinsku Srbiju. Hvala.
Narodni poslanik Miloš Aligrudić, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, najlepše vas molim, ako možete da postupate na jednak način prema svima, da postupate uravnoteženo i da primenjujete pravila rada ove skupštine na jednak način kako ste to činili juče, da tako činite i danas, jer mislim da smo mi narodni poslanici ovde jednaki pred Poslovnikom ove Narodne skupštine i ako su određene mere juče bile primenjivane, one bi mogle da se primene i danas. Kao i juče, narodni poslanici koriste svoje pravo da se javljaju po Poslovniku da bi izrazili određeni politički stav. To je očigledno ušlo u običaj ove Narodne skupštine. Ni moja poslanička grupa, a ni ja, od toga juče nismo pobegli i neki drugi, a evo, i danas se to čini. Nemam ništa protiv i ne ulazim u sadržaj onoga što se govori, to će se posebno osuditi i oceniti, ali vas prosto molim da učinite šta je potrebno da vaši kriterijumi u odnosu na vođenje sednice budu jednaki, kakvi su bili juče da takvi budu i danas.
Narodni poslanik Dragan Todorović, po Poslovniku.
Pozivam se na član 219 – Odnos Narodne skupštine i Ustavnog suda. Ja vas pozivam da se držite Ustava kao svetog pisma. Nemojte da radite na protivustavan način. Mi samo želimo da sprečimo bezakonje koje je juče uvedeno u Skupštini grada Beograda. To je apsolutno nedopustivo, i zbog vas, jer na takav način dajete nekome pravo da na isti način postupi u situaciji u kojoj ćete vi biti oštećeni. Zbog toga postoje pisani dokumenti, zakoni i Ustav, zato da ograniče silu, jer sila je sama po sebi dovoljna. Zato se pišu zakoni, da onaj koji je slabiji može da ima ista prava kao što ima i onaj koji je jači, i to je stvar preko koje ne smete da pređete. Time štitite sebe, ne nas. Mi smo već manjina i mi ne bismo uspeli da ostvarimo svoje namere i svoje želje. Imate tu većinu, ali ako je već većina, koristite je na zakonit način. Ja vas pozivam na Ustav, na član 192, pozivam Vladu Srbije, jer ovde se kaže da je Vlada dužna da obustavi od izvršenja opšti akt opštine za koji smatra da nije saglasan Ustavu ili zakonu i da u roku od pet dana pokrene postupak za ocenjivanje njegove ustavnosti ili zakonitosti. Pošto nemamo Ustavni sud, pozivam Vladu da oceni da li je juče u Skupštini grada Beograda prekršen zakon. Da li je zabranjeno i onemogućeno odbornicima SRS, SPS i drugim predstavnicima da legitimno i legalno, u skladu sa Poslovnikom, predlože svoje kandidate za predsednika Skupštine. Ukoliko Vlada ne uradi ovo u roku od pet dana, ona će biti odgovorna i to će biti dokaz da iza ovoga stoji i Vojislav Koštunica i Boris Tadić i da su oni inspiratori kršenja i Ustava i zakona. Hvala.
Izvinjavam se narodnom poslaniku Milošu Aligrudiću što odmah nisam odgovorio. U nadi da ćemo svi razumeti apel da prekinemo raspravu po Poslovniku i nastavimo po dnevnom redu, ja ću imati još strpljenja, jer imamo još jedno javljanje po Poslovniku. Dakle, narodni poslanik Zdravko Topalović, po Poslovniku, u nadi da ćemo nastaviti po dnevnom redu.
Gospodine Albijaniću, član 225. i 226. Poslovnika. Naime, ja bih nešto rekao o gospodinu Zoranu Alimpiću. Dakle, javnost u Srbiji treba da zna da je gospodin Alimpić bio predsednik opštine Čukarica, sa te opštine dolazim i opštinski sam odbornik. Bio je izabran 1996. godine i 2000. godine; od 1996. do 2004. godine nastavila se agonija, mogu reći, u opštini Čukarici, a ja ću vam dati jedan vrlo konkretan primer, jer, po meni, uvek je najodgovorniji predsednik opštine. Naime, 2000. godine SO Čukarica imala je 53 odbornika i svi su bili iz sastava DOS-a, jedna široka koalicija. U to vreme, direktor Poslovnog prostora SO Čukarica bio je gospodin Vlada Manojlović, mogu slobodno reći, desna ruka Nebojše Čovića. Predsednik Upravnog odbora Poslovnog prostora bio je predstavnik DSS-a, a predsednik opštine demokrata Zoran Alimpić, o kome danas isto pričamo. Po nalazu revizorske kuće, utvrđen je manjak od 39 miliona dinara u Poslovnom prostoru Čukarica. Dakle, 39 miliona dinara. Gospodo draga, svi znate da je krivično delo prikrivati tačnost i verodostojnost finansijskih podataka o bilansu stanja i bilansu uspeha. Zbog toga niko nije odgovarao, a gospođa Korać koja je pravobranilac u SO Čukarica, kaže da je sve bilo transparentno i iskazano na opštinskom sajtu i dala je vrlo nevešt odgovor da, navodno, za istragu nema argumenata, nema ni potrebe. Ovom prilikom bih postavio pitanje gospodinu Jočiću, ministru unutrašnjih poslova: da li MUP zna za ovaj slučaj u SO Čukarica, zašto nije pokrenuta istraga i ko je sprečio istragu da se pozove na krivičnu odgovornost? Znači, ponoviću vam, izuzetno veliki manjak prikazan je u zvaničnoj dokumentaciji Poslovnog prostora Čukarica. Zbog toga niko nije do sada odgovarao, a predsednik Opštine u to vreme bio je Zoran Alimpić.
Po dnevnom redu reč ima narodni poslanik Radica Jocić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, u petak smo razmatrali i danas nastavljamo raspravu o predlozima zakona o potvrđivanju konvencija vezanih za životnu sredinu, održivi razvoj, očuvanje divlje flore i faune i posebno migratornih vrsta životinja. Kao jedan od razloga zbog kojeg bi Narodna skupština trebalo da ratifikuje ove konvencije, i to po hitnom postupku, navodi se to što bi time Srbija kao ugovornica dobila punu podršku Šeste ministarske konferencije "Životna sredina za Evropu", Ekonomske komisije Ujedinjenih nacija za Evropu, koja se održava u Beogradu od 10. do 12. oktobra ove godine. Time se uključujemo u međunarodnu saradnju, što bi doprinelo ukupnim naporima za zaštitu biodiverziteta u Srbiji. Namerno sam sve ovo ponovila, jer je veoma lepo sastavljeno i zvuči sasvim logično da treba razmišljati u pravcu zaštite biodiverziteta na području naše države, ali, dame i gospodo, pitam vas, koliko ovakve konvencije i ovakve i slične konferencije mogu da daju rezultate, ako smo mi letos bili prinuđeni da gotovo skrštenih ruku posmatramo kako gore i time se uništavaju požarima za duže vreme staništa mnogih endemičnih i zaštićenih vrsta biljaka i životinja, sve dok ''iljušin'' nije stigao i sprečio dalju katastrofu. Kakva je to država koja konvencijama čuva svoje šume, dok njeni ministri izjavljuju da je na Staroj Planini čudan pravac kretanja vatre u požaru – da se vatra kretala upravo u pravcu pružanja buduće trase ''Dinkićeve'' žičare? Koja to država može sebi da dozvoli da nema nijedan avion za gašenje požara i nikakvu strategiju za ovakve vanredne situacije? Koliko će ovakve konvencije, pitam vas, gospodine ministre, sprečiti građevinsku mafiju da, paljenjem stoletnih šuma na našim planinama, drastično smanjuje cenu zemljišta i omogući gradnju žičara i hotela domaćim i belosvetskim moćnicima? Znate li, poštovane kolege, da je za obnavljanje biocenoze jednog zeljastog ekosistema potrebno desetak i više godina, a zamislite koliko stotina godina je potrebno da se obnovi stoletna šuma na Staroj Planini. Požara je bilo letos i na teritoriji Bele Palanke, odakle dolazim, nedaleko od Sićevačke klisure, gde je stanište endemične i reliktne vrste "ramonda serbika", koja spada u strogo zaštićene vrste, po kojoj je naša zemlja poznata u svetu, jer živi samo ovde i na nekoliko lokaliteta u Bugarskoj. Zamislite samo to da je nekome palo na pamet da žičaru gradi na Tari, nedaleko od staništa Pančićeve omorike, koja je proslavila Srbiju među botaničarima celog sveta. Jednostavno ne mogu, kao biolog i poslanik SRS, a da u kontekstu ove diskusije ne pomenem i beloglave supove, predivne grabljivice, o čijoj se koloniji u predelu Uvca brine celo društvo ornitologa i zaljubljenika u prirodu, a onda se, u blizini područja gde živi kolonija ovih ptica, pojave vile i vikendice novokomponovanih bogataša, naročito u poslednje dve godine. Veoma je interesantno, kada je jedno ministarstvo ove države donelo odluku o rušenju ovih bespravno izgrađenih objekata, jer je područje pod zaštitom, pojavio se ministar Velimir Ilić, čiji su, uzgred rečeno, ovo prijatelji, mnogi od njih su iz Čačka, i osporio sve odluke o rušenju. Da li se to ministar zalaže da može da se gradi gde god, ko god i šta ko hoće? Da li to ministri u ovoj vladi teritoriju Srbije doživljavaju kao svoje privatno dvorište gde mogu da grade objekte, žičare, hotele, bolnice, kojima će obezbediti nekoliko narednih generacija svojih potomaka, bar toliko daleko dok se ovi eko-sistemi ne obnove? Ova država ima određeni broj zakona kojima se regulišu pitanja koja su predmet ovih konvencija, a koji su u raspravi već više puta pomenuti. Vaš posao, gospodine ministre, i posao vašeg Ministarstva, naravno i svih vaših saboraca iz Vlade i vlasti, jeste da ih dosledno sprovodite i poštujete, kao što ste letos to uradili, nažalost, samo u par slučajeva zagađivanja vodotokova. Požari su bili i prošli, iza njih je ostala pustoš, a mi nismo videli izveštaj o tome kolika je šteta i nismo čuli ko je odgovoran što je država u datom trenutku bila apsolutno nespremna. Gospoda ministri se ponašaju kao putari koje pred Novu godinu iznenađuje sneg, njih u proleće iznenađuju poplave, u avgustu suše, jer stalno imaju preča posla. Evo, tek su, posle višemesečne svađe, uspeli da podele javna preduzeća i mesta u njihovim upravnim odborima. Nikako da se okanu podele plena i da se okrenu pitanjima od životne važnosti za ovaj narod. Gospodine ministre, vi, kao mlad čovek, ne bi trebalo da upadnete u zamku vlasti, već treba da nam, koliko možete, sačuvate u toku svog mandata životnu sredinu, ako je potrebno da poradite i na zakonskoj regulativi, da pooštrite kaznene odredbe, jer mi smo ovo parče planete, koje se zove Srbija, pozajmili od naših potomaka i ne bi trebalo da se ponašamo kao da je ono naše vlasništvo. Onima koji su pre nas ratifikovali sve ove konvencije, nije smetalo da učestvuju u agresiji na našu zemlju, gde je, što je više puta već pomenuto, korišćena municija sa osiromašenim uranijumom i kasetne bombe, a sada nam kažu da će cela decenija proteći dok se sve to ne ukloni, a efekti na biljke, na životinje i na ljude su dugoročni. Oni su, poštovane kolege, namerno uradili sve da ugroze i da unište ovaj narod. Sada pokušavaju da nam na sve moguće načine otmu 15% teritorije, a mi treba da ratifikujemo konvenciju o zaštitu životne sredine, treba da mislimo globalno i da delujemo lokalno. Da li oni razmišljaju o nama i o našoj budućnosti? A vi, gospodine ministre, pokažite da razmišljate i da ćete raditi u pravcu što bolje budućnosti nas i naše dece, a ne da samo, kao i većina ministara, pratite i slepo izvršavate naloge iz inostranstva. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Radoslav Milovanović, zatim Dragan Čolić.
Poštovani predsedavajući, poštovano predsedništvo, uvažene koleginice poslanice i uvažene kolege poslanici, poštovani ministre, poštovane građanke i građani Srbije, prvo da izrazim zadovoljstvo što smo se najzad vratili na temu ove sednice. Usvajanjem predloženih zakona o potvrđivanju konvencija iz oblasti zaštite životne sredine, koji su danas na dnevnom redu, obezbeđuju se, svakako, politički i ekonomski uslovi da Republika Srbija dobije punu podršku Šeste ministarske konferencije "Životna sredina za Evropu", koja će se održati u Beogradu od 10. do 12. oktobra, što bi za Srbiju značilo i dobijanje finansijskih sredstava od međunarodnih organizacija, za investicione projekte, za izgradnju novih, odnosno za rekonstrukciju postojećih objekata. Svaku od navedenih konvencija do sada je verifikovao veliki broj zemalja koje su aktivno uključene u rešavanju problema smanjenja zagađenja životne sredine. Ono što se posebno mora istaći je sledeće: potvrđivanje navedenih konvencija je, pre svega, civilizacijski čin. Kao što je svaki čovek deo čovečanstva, tako nijedna zemlja ne može sama i samo za sebe da se bori sa zagađenjem životne sredine. Nijedna zemlja nema samo svoje more, samo svoju veliku reku i samo svoj vazduh. U želji za neumerenim profitom po svaku cenu, čovek je svojim tehničkim izumima poremetio celu ravnotežu u atmosferi. Nema nikakve sumnje da je glavni krivac za narušavanje tog prirodnog sklada upravo čovek. Pored ostalih negativnih uticaja ljudi, mogu se pobrojati i sledeći: nestručna upotreba herbicida i pesticida, more divljih deponija smeća i drugog otpada pored puteva i reka, nesavesno gazdovanje šumskim fondom. Dolazim iz opštine gde se gradska deponija smeća nalazi u blizini naselja i uz samu reku. Zato je sada dužnost svake državne vlasti da postepeno vrati i ponovo uspostavi prirodnu ravnotežu. Ratifikacijom navedenih konvencija Srbija bi se uključila u međunarodni sistem usklađivanja razvoja sa uslovima životne sredine, radi očuvanja biljnog i životinjskog sveta, šuma, vode, vazduha i klime i u toj simbiozi ljudskog života i zdravlja. Važno je navesti činjenicu da je u Srbiji danas među biljnim vrstama ugroženo oko 600 vrsta, a među životinjskim oko 500 vrsta. To podrazumeva čitav sistem mera i postupaka za svaku zemlju, pa i našu, a to su: identifikacija problema i stepen ugroženosti, utvrđivanje prioriteta, dugoročna strategija, nacionalna strategija, nacionalni planovi, međunarodna i regionalna saradnja, razmena informacija i iskustava, naučno istraživanje i transfer tehnologije, obaveštavanje i organizovanje stanovništva i zakonodavna i institucionalna organizovanost. Na sajtu Ministarstva za zaštitu životne sredine nalazi se niz dobrih i potrebnih zakona iz oblasti zaštite životne sredine. Neki od njih su već usvojeni, a veliki broj je u pripremi i o nekima se vodi javna rasprava. Ministarstvo je donelo i niz uredbi, uputstava i preporuka od međunarodnog i lokalnog značaja, ali i nekoliko konkretnih mera kojima se kažnjavaju zagađivači životne sredine. To znači da je Srbija postala svesna da krajnje ozbiljno na međunarodnom, regionalnom i lokalnom nivou mora pristupiti rešavanju ovog problema. DS će glasati za usvajanje zakona o potvrđivanju Konvencije UN u borbi protiv dezertifikacije u zemljama sa teškom sušom, zakona o potvrđivanju Konvencije o proceni uticaja na životnu sredinu u prekograničnom kontekstu, zakona o potvrđivanju Okvirne konvencije o zaštiti i održivom razvoju Karpata, zakona o potvrđivanju Konvencije o očuvanju evropske divlje flore i faune i prirodnih staništa, zakona o očuvanju migratornih vrsta životinja. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić, a neka se pripremi Predrag Mikić.
Dame i gospodo narodni poslanici, na dnevnom redu je pet zakona o potvrđivanju konvencija iz oblasti zaštite životne sredine i ja ću da pokušam sa jednog drugačije aspekta da priđem ovim zakonima. Svaka država, svaka ozbiljna država, treba da vodi računa o podizanju materijalnog i duhovnog blagostanja svojih građana. Samo po sebi nameće se pitanje, kako onaj koji nešto nema ili onaj koji ništa nema da pomogne drugima, kako oni koji su gladni da pomognu negde na suprotnoj strani sveta nekoj zemlji gde se glad oseća. Mi ovde imamo Konvenciju o borbi protiv dezertifikacije zemljišta u zemljama sa teškom sušom, posebno u Africi. Dame i gospodo narodni poslanici, mi u nekim delovima Srbije imamo Afriku i što se tiče gladi i što se tiče suše, a veoma je retko bilo da je država reagovala. Mislim da je i ova godina bila sušna, pogubna za poljoprivrednike u Srbiji, a kada imamo Vladu, kao što je imamo sada, koja ne vodi računa o brigama svog naroda, o mukama narodnim, koja krši Ustav, ponaša se bahato i samovoljno, onda, normalno da nema ko da vodi računa ni o suši, niti o bilo kakvoj nadoknadi ili ublažavanju situacije u poljoprivredi kod srpskih seljaka. Posebna vrsta degradacije dešavala se za vreme NATO bombardovanja u vidu mehaničkog oštećenja zemljišta, zagađenja osiromašenim uranijumom, zagađenja zemljišta naftnim derivatima. Veliki deo potpisnika konvencije iz EU učestvovao je i predvodio varvarsko bombardovanje Srbije, a samim tim i učestvovao i doprinosio u dezertifikaciji zemljišta i zagađenju životne sredine. Jedna koleginica iz DS pomenula je jedan zaista predivan govor poglavice iz Sijetla. Šta se sa njim dogodilo? Jeste govor bio lep, jeste za udžbenike, jeste jedan od najlepših, ali poglavica nije znao da će Amerikanci da satru njegov narod, da poubijaju, da poubijaju hranu, da poubijaju bivole, a njega samog u rezervat da stave. Pogubna je to politika. Još od tada, tu su koreni, pa do današnjih dana. Na našim prostorima usled pojave dezertifikacije i suše nastale su tri peščare: Deliblatska, Subotičko-Horgoška i Ramsko-Golubačka. Ono što je indikativno, 1996. godine izbio je veliki šumski požar koji je uništio preko 3.000 hektara šuma, usled čega je zemljište izloženo novoj opasnosti. Subotičko-Horgoška peščara je rekultivisana 80%, a Ramsko-Golubačka u celosti rekultivisana. Imamo i požar, aktuelni požar, nažalost, na Staroj planini, koja isto ima lepotu kao što je lepota Karpata, kao što je sva lepota Karpata i mistika tih planina, mene lično to zaista uverava da je Bog stvorio svet i puna je Srbija lepih srpskih planina. Koliko o njima brinemo? Brinuli smo o situaciji u Grčkoj, ali nismo podigli avione za našu Staru planinu. Posebno je indikativno – migratorne vrste. Ptice su jednog jutra posle 5. oktobra pevale u slavu tvorca, ali ni slutile nisu da im 5. oktobar donosi bahate, razularene, osione ministre koji su krenuli sa puškama na ptice koje nisu znale šta ih posle 5. oktobra čeka. Širina sačme je 15 metara. E, jesu vitezovi, jesu junaci, poubijaše sve što je pevalo. Da li je bilo nekih posledica? Da li se ikada pomenulo i da se kaže, da vidimo, ko to snosi odgovornost i ko blago Srbije, što se tiče flore, faune, prodaje za bagatelu Italijanima i svima drugima. Malo mi je licemerno kada govorim o ovim zakonima, uvažavam intenciju, ideju, da neko želi u ovoj sferi da makar malo popravi, ali čini mi se da nema dovoljno iskrenosti. Kada uđemo u razloge za hitan postupak, pa motivacija, e žurimo zbog toga da bi nas prihvatila EU. Ne, gospodine ministre, lično mislim, možda nisam u pravu, da je motivacija donošenja ovakvih zakona opstanak planete zemlje, opstanak svih nas, radi budućnosti naše dece, a ne zato što se nekom žuri što pre u Evropu, pa bilo pod kakvim uslovima. Zagađenje reka, pomor riba, to je strašno, da li ima reinkarnacije ili internacije, mislim da nema, ali doživeti sudbinu ribe u aktuelnoj Srbiji, to je više nego strašno. Nema zdrave životne sredine. Gospodine ministre, iskoristio bih svoje pravo, kao poslanik iz Smedereva, iz grada koji ima dosta problema sa zaštitom životne sredine, da na osnovu člana 198. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije postavim dva pitanja. Govorio sam kada je bio na dnevnom redu Kjoto protokol. Vi klimate glavom, mlad ste čovek, pretpostavljam, želim da vi svoj posao radite u interesu građana Srbije, da pokažete ozbiljnost, ne teoretski, nego i praktično da delujete, da građani Srbije osete neko poboljšanje nakon našeg izlaganja i zasedanja, da se to oseti. Suština je u tome da mi teoretski sve ovde radimo, ubismo se od rada, ali u praksi nijedan od zakona ne može da zaživi i da građani kažu, odmah nam je bolje. U.S. "Steel", "Sartid", tu se pokazala sva surovost, kapital ne zna za emocije. Mi u Smederevu prodali smo i naše zdravlje i zdravlje naše dece. Ima jedan pružni prelaz, pa kada idemo iz grada prema selima, rampa, stanemo i gledamo hermetički zatvorene vagone od kojih, stvarno, mene lično, strah hvata, ne znam kako je drugima, niti znamo šta je u tim vagonima. Mnogo ih je. A kada oni stignu u "Sartid" i kada stane prerada tog materijala, a sva je tajna, užasna tajna šta se u njima nalazi, onda izduvni gasovi preplave nebo, prekriju nebo nad selima Radinac, Vranovo i Ralja i deca od prve godine obolevaju od astme. Građani su se obraćali i Borisu Tadiću i radili su prepreke na putevima, to je bio glas vapijućeg u pustinji, jer niko nije želeo da ih čuje. Gospodine ministre odgovorite vi meni, odgovorite građanima Smedereva, građanima Srbije, svim poslanicima, prvo pitanje – koliki je stepen zagađenja u Smederevu i okolini, selima Ralja, Vranovo i Radinac i šta ćete, kao ministar, preduzeti povodom ovih problema koje sam izneo? Gospodine ministre, o lepoti planinskog izvora uzaludno je govoriti bivolima koji ne mogu da piju dok vodu ne zamute. Imamo još jedno strašnije zagađenje, to je političko zagađenje, ovo zagađenje od koga se smrad nemorala i nepoštenja, i kršenja Ustava i zakona oseća posle jučerašnje rasprave u Skupštini grada Beograda.
Riječ ima narodni poslanik Predrag Mikić.
Kolege poslanici, uvaženi građani Srbije, danas kada govorimo o jedinstvenom pretresu po predlozima zakona o potvrđivanju konvencija iz oblasti životne sredine moraću da vam navedem primer upravo iz opštine Sombor, Zapadnobački okrug. Da biste me lakše shvatili najpre ću da vam predočim hronologiju događaja koji se desio. Početkom 2001. godine lovočuvarima je zabranjen pristup u lovište ''Gornja šuma'' kod Odžaka. Iz lovišta se povremeno čula pucnjava i pronađena je sitna sačma. Predstavnik lokalnog lovačkog udruženja izjavio je da odlično sarađuje sa agencijom "Re de Qiglie". Februara 2001. godine privatni zoološki vrt iz Koluta dobio je od agencije "Lube Ju" oko 1.600 kilograma zamrznutih ptica. Pošiljka je čekala prenos preko granice u Italiju, a bila je smeštena u hladnjačama DD "Somboled". Ležarina je istekla, dalje nije plaćena, a ptice su morale da budu izvađene iz hladnjače i meso je završilo kao hrana za medvede. U leto 2001. godine na istoj lokaciji italijanski lovci su ubili domaće golubove i gugutke. Lovno-šumarski inspektor u Somboru izjavio je tada da nije nadležan za ovakve slučajeve i da se plaši eventualnih konsekvenci. Leto 2001. godine, kod ribnjaka "Srpski Miletić" lovci turisti ubili su crvenokljunog labuda, a kazna za ovo delo iznosi od 2.000 evra. Decembra 2001. godine na slovenačko-italijanskoj granici u kamionu hladnjače otkrivena je do sada najveća pošiljka ubijenih ptica u Evropi, 120.702 ptice, od kojih mnoge pripadaju zaštićenim vrstama. Nakon četiri meseca, pošto je na slovenačkoj i italijanskoj granici zaplenjeno preko 120.000 ilegalno ulovljenih ptica, situacija u vezi sa aferom poznatom pod nazivom "balkanske ptice" je ovakva: u Italiji je uhapšeno nekoliko saradnika agencije koja dovodi lovce u Vojvodinu, a u ovdašnjim medijima objavljeno je više tekstova o pticama nego ikada. Zvanični organi i nadležna ministarstva ispituju slučaj, a vlasnici zamrznute lovine čekaju da se stvari malo smire. Jedino što je posle afere ostalo očigledno, jeste to, da je u Srbiji neko pod nečijom zaštitom i za veliki novac ubijao ptice koje su u svim ostalim evropskim zemljama zakonom zaštićene. Do sredine devedesetih godina lovni turizam je bio u državi kontrolisana delatnost, koja se obavljala preko legalnih lovačkih društava i agencija. Prema rečima direktora "Lovotursa", Zorana Ristića, tada je preko ove agencije u zemlju dolazilo oko 8.000 lovaca godišnje. Za svaku ulovljenu pticu oni su plaćali taksu, a novac se slivao u državnu kasu. U međuvremenu broj turista spao je na 250 lovaca 2000. godine, odnosno 500 lovaca 2001. godine. Preostali su se okrenuli novoosnovanim privatnim agencijama, organizacijama koje omogućavaju lov na svom terenu. Neko iz lovačkih društava im to dozvoljava, ali novac ne odlazi društvu, već toj osobi lično. Situacija na terenu pokazuje da su lovačka udruženja bila svesna problema, ali da su im ruke bile vezane. Po rečima Dragana Berke, predsednika Lovačkog udruženja "Mostong" iz Odžaka, to udruženje je imalo pravo na korišćenje dela lovišta "Gornja šuma" do 2005, ali im je to pravo 8. juna 2001. dolaskom, DOS-ovske vlasti, oduzeto i ustupljeno agenciji "Re de Qiglie". U zakonu stoji da se lovišta ne mogu davati na korišćenje i upravljanje stranim državljanima. U tom lovištu više nema divljači, nema kontrole, sada se tamo lovi i ono će biti potpuno uništeno. Što se tiče ostalih vlasnika agencija koji su uhapšeni, imali su ugovor sa nama za lovišta u Ratkovcu i Brestovcu, ali nema tragova da su lovili zaštićene vrste. To smo saznali iz italijanske štampe. Čak i u mnogo sređenijim državama može da se dogodi da se neko na tuđem terenu bavi nedozvoljenim aktivnostima, ali u ovoj priči ostaje diskutabilno kako je moguće da jedno lovište jednostavno pređe iz ruke u ruku. Tim povodom je Udruženje lovaca podnelo tužbu Ministarstvu poljoprivrede, ali tadašnji ministar ''na oči ne čuje, a na uši ne vidi''. Ovo nije greška, znači: ''na oči ne čuje, a na uši ne vidi''. Zvanično stvari stoje u mestu. Lovišta čije je korišćenje u nadležnosti lokalnih lovačkih udruženja ustupljena su privatnim agencijama. Tužbe protiv resornih ministarstava su verovatno u proceduri, agencije uspešno deluju čak i posle otkrivanja afere "balkanske ptice". Što se tiče ugovora koje sama lovačka udruženja sklapaju sa privatnim agencijama, ono što je navedeno u primeru ''Gornje šume'',. vrlo lako mogu da se pretvore u privatni dil sa nekim ko je voljan da turiste zvanično pristigle u lov, povede u krivolov. U zvanična dokumenta uvedene su upravo dozvoljene vrste – ono je zaštićeno od transporta, čuvaju se u kućnim zamrzivačima, a obično im se otkrivaju tek na mađarskim ili italijanskim granicama. Zahvaljujući papazjaniji sa korišćenjem lovišta, ćutanje nadležnih inspekcija, ministarstava, Srbija je san za krivolovce. Kada je izbila afera sa zaplenjenim pticama vlasnik ''Re de Qiglie'', grof Pjetro Arvedi je istoga dana stigao u Doroslovo. Grof je zaista bogat. Sam je rekao da je ovde uložio preko milion i po evra, što znači da je zaradio pet puta više, kaže nam poznavalac krivolovačkog tržišta na severu Vojvodine. Prema njegovim rečima osnovna krivica za trenutno stanje jeste na domaćem zakonodavstvu. Kada sam rekao da ministar ''na uši ne vidi, a na oči ne čuje'', to ću da vam obrazložim upravo na ovom primeru. Tadašnji ministar poljoprivrede, Dragan Veselinov, upravo je uhvaćen u jednoj tako nedozvoljenoj radnji, krivolovu. Taj slučaj je zataškan. Neće građane Srbije jednog dana iznenaditi da strani mentori zatraže od vlasti i ministara da hodaju na rukama. Mnogi će možda i da hodaju, ali ima i onih koji će da hodaju i da im ispadaju novci koje su ''usanjali'' na tetkinim krevetima.
Reč ima narodni poslanik Ivana Zečević, a neka se pripremi Radovan Milovankić.
Kolege narodni poslanici, pred nama je danas pet zakona koji su na neki način povezani, odnosno imaju nešto zajedničko, a to je da im je gotovo ista zakonska regulativa koja služi za sprovođenje ovih zakona, u osnovi, znači, osnovni Zakon o zaštiti životne sredine, Zakon o proceni uticaja na životnu sredinu, Zakon o poljoprivrednom zemljištu, Zakon o vodama, Zakon o šumama i da ih ne nabrajam sve, a u obrazloženju koje su nam ponudili uz ove zakone stoji da nakon usvajanja ovih konvencija neće boti potrebna promena zakonske regulative, odnosno misli se da je zakonska regulativa regulisala gotovo sve što je potrebno da bismo mogli sprovoditi ove konvencije. Naravno, ovde u sali niko nije izlazio od poslanika, bilo sa koje strane, da govori nešto protiv ovih zakona, u tom smislu da nije potrebno čuvati životnu sredinu i svako normalan diskutovaće o tome da treba usvojiti svaki zakon koji će pomoći da bi se naša životna sredina zaštitila. Meni je jedino normalno, najbitnije, to da mi svakog dana ponekad spomenemo ovde da nismo sproveli Zakon o sprovođenju Ustava, nemamo ustavnu državu, a eto, ipak se bavimo ovim zakonima koji su u neku ruku u drugom planu, u trenutnoj situaciji u našoj zemlji. Međutim, tako kako je, pošto raspravljamo o njima, osvrnuću se na jedan od elemenata. Naveli ste u obrazloženju da je poseban vid degradacije zemljišta nastao NATO bombardovanjem. Naravno, nas može jedino sada da zanima da li će nam usvajanje ovih konvencija pomoći da naša zemlja ako podnese tužbu ili zahtev za naknadu i oštetu NATO-u zbog ovakvih posledica, da li će nam to pomoći da se nešto od toga realizuje i koliko ćemo u tom smislu imati koristi od usvajanja konvencija. Međutim, jedna od mera i vi navodite u svim obrazloženjima ovih zakona mere za sprovođenje zakona i jedna od mera koje navodite je sprečavanje i ograničavanje korišćenja zemljišta nepoljoprivredne svrhe. Ja ću vam u tom smislu samo pročitati jedan deo iz vašeg obrazloženja gde vi, u stvari, konstatujete kako je sve to zakonom regulisano, a reći ću vam posle i zašto ću baš ovaj deo pročitati. ''Zakon utvrđuje da se procena uticaja na životnu sredinu obavezno izrađuje za projekte koji se planiraju i realizuju u prostoru, a mogu da dovedu do zagađivanja činilaca životne sredine ili predstavljaju rizik po životnu sredinu i zdravlje ljudi. Procena uticaja je sastavni deo tehničke dokumentacije i izrađuje se u postupku privođenja prostora nameni i pribavljanja građevinske dozvole.'' Vi dalje u tekstu kažete: ''Da bi se uskladili suprotstavljeni interesi u oblasti zaštite i unapređivanje životne sredine neophodno je dosledno sprovoditi postupak procene, način njene verifikacije i osigurati uvid javnosti u izrađeni dokumenat.'' Ovo vam posebno čitam, zato što je ovo zakonska regulativa, tako je to regulisano zakonom i zakonima koje mi imamo, koji su već usvojeni. Ja ću vam reći šta se dešava u praksi. Zakoni su jedno, a praksa je nešto drugo. Navešću vam primer u opštini Titel, gde se trenutno vodi jedan postupak i jedna akcija da se zaštiti životna sredina u ataru sela Gardinovci. Preduzeće ''Restrejd'' iz Novog Sada, kupilo je ''Poljoprivredni kombinat Titel'' u našoj opštini, naravno, obavi sve što je potrebno: skine letinu, koja je posle nenaplaćena, isplati male akcionare, ali usput, u selu Gardinovci, otkrije da na parceli veličine 95 hektara, druge i treće klase poljoprivrednog zemljišta, na dubini od pet do 10 metara ima peska. Normalno, vlasnik tog preduzeća izračuna vrlo lako kubikažu koliko je to na veličini od 95 hektara i koliko je to po ceni kubika peska, i shvati da je to mnogo para, miliona evra, i preračuna da mu se više isplati da eksploatiše pesak, nego da se bavi poljoprivredom. Da bih približila slušaocima i građanima, koji možda nemaju predstavu koliko je to 95 hektara, meni su preračunavali, to je negde 250 fudbalskih igrališta. To je ipak veoma velika površina. Šta se dalje dešavalo? Preduzeće ''Restrejd'', između ostalog, uvoznik je ''Džon Dir'' traktora za našu teritoriju, radi regularno u skladu sa zakonskom regulativom, koja postoji, obratilo se opštini da bi ishodovalo dokumentaciju koja im je potrebna. Opština nema, ni prostornim planom ne postoji, niti je bilo kojim drugim planom predviđeno da se na takvom delu zemljišta radi bilo šta drugo osim poljoprivrede. Nezvanično i praktično, oni im daju odobrenje za dalju dokumentaciju, a u međuvremenu će to predvideti prostornim planom. I naravno, to se dešava u Nacrtu prostornog plana, mimo Komisije za planove, koja je zasedala, mimo njih, pojavila se radna zona usred atara sela Gardinovci, znači, odjednom usred ničega, baš tu gde se nalazi ta parcela, koju ima poljoprivredni kombinat. Za to vreme preduzeće je ishodovalo dozvole i naručilo je studiju o zaštiti životne sredine, koju je radio Institut za preventivu u Novom Sadu. Pokrajinski sekretarijat, u skladu sa zakonskom procedurom, objavi javni uvid te studije i utvrdi datum kada da se obavlja javna rasprava i dostavlja obaveštenje opštini. Opština, da li slučajno, ne obaveštava mesnu zajednicu, odnosno građane kojih se konkretno tiče ono što treba da se desi u njihovom okruženju. Sve to praktično ide svojim tokom i građani, sasvim slučajno, saznaju za to i tri dana pre nego da se okonča javni uvid dolaze do te studije i, normalno, uvek ima onih koji odreaguju ispravno. Shvatili su da je to ogromna površina i da će nakon eksploatacije biti krater neverovatne veličine, sa dubinom pet do 10 metara, ako ne i dublje, sve zavisi gde se naiđe na vodu. Normalno, oni traže da se izrađivači te studije pojave u organima, u institucijama Opštine, da obrazlože tu svoju studiju. U toj studiji, mogu da vam kažem, kada smo je pročitali, bilo je svakakvih gluposti. To govorim, zato što se te studije praktično rade namerno i prepisuju se, a pitanje je koliko je javnost upoznata sa onim što je zakon predvideo i što se radi u skladu sa zakonom. U toj studiji je stajalo da će biti jedan ogroman krater koji će se rekultivisati šutom i građevinskim otpadom, pa smo mi pitali gospođu koja je bila nosilac projekta koliko tu kuća i sela treba porušiti da bi se zatrpala tako velika rupa, pa je ona odgovorila da ne mora tako, da se može pošumiti. Mi smo pitali, ko će onda rupe da pošumljava i kome to pada na pamet, a ona je rekla da ne mora, već može da bude ribnjak. U svakom slučaju, to nije prihvaćeno, ta studija nije usvojena i u toku je izrada nove studije, a za tu gospođu je pokrenut postupak da joj se oduzme licenca, pošto je neozbiljno radila svoj posao. Međutim, to preduzeće se nije zaustavilo – jedna studija nije usvojena i izrađuje se druga. Podneli su zvanično, sve regularno, obratili su se Opštini, istražne radnje su u toku, a od Ministarstva rudarstva i energetike mislim da su dobili odobrenje ili saglasnost, u kom vidu je potrebno da se to dobije. Zašto građani reaguju? Zato što je nenormalno da se jedno poljoprivredno zemljište takve klase, druge ili treće klase, pretvara u nešto, pri čemu niko ne zna šta će biti nakon eksploatacije peska. Zašto? Ja vam mogu pokazati sliku u svom selu, već postoje takvi krateri, ovo su slike iz novine, na pola hektara. Verovatno je neka firma i dan i noć eksploatisala pesak, a kada je završila svoj posao oni su nestali; niko nije sanirao tu rupu; rupa je ostala takva kakva je i to na poljoprivrednom zemljištu. Ne zna se ni ko je tu kupio, to su neke gospođe u godinama, koje više ne mogu da obrađuju, niti se zna kome da se podnese neki zahtev da se to vrati u prvobitno stanje. U svakom slučaju reagovali su predstavnici manastira "Kovilj" i ja vam mogu pročitati šta je jeromonah Nikanor rekao na konferenciju za štampu: ''Ovakve ogromne površine skoro 100 hektara, dubine od pet do sedam metara usred plodnog zemljišta, nema nigde u Vojvodini. Ona bi stvorila brojne probleme žiteljima okolnih naselja i samom manastiru, a posebno bi bila ugrožena kapela Svete Petke sa čuvenim hrastom, koja se nalazi uz sam put, kojim bi prolazila teška teretna vozila. On je simbol Kovilja i manastira, a samo manastirsko zdanje postoji još od 12. veka. Oni koji su ponudili ovakvu studiju totalno su neozbiljni, zato ne bi trebalo dozvoliti da ostvare svoje namere.'' Zato koristim priliku da postavim pitanje – šta ćete vi kao ministar sa vašim Ministarstvom, a nadležno je i Ministarstvo za poljoprivredu da odobri dozvolu, preduzeti da se zaštiti životna sredina u selu Gardinovci, jer jedno je zakonska regulativa, a ovde je praktično ta regulativa ispoštovana, tako po svemu kako preduzeće radi. Kada je u putanju javni uvid, oglas je objavljen u listu "Dnevnik", a verujte mi to niko ne čita, ljudi čitaju "Kurir", "Pravdu", "Blic" ili ne znam koje druge novine. Međutim, forma se ispoštuje, a građani su slabo obavešteni o tome i ne znaju šta se dešava. Time se praktično istiskuju sve dozvole i preduzeće uradi šta želi da uradi – da zaradi i uzme profit, a posle ostane da se meštani brinu šta će biti sa njihovom životnom sredinom. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, reč ima narodni poslanik Radovan Milovankić, izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, ponovo imamo situaciju da zajednički jedinstven pretres vodimo o više predloga konvencija. Pravo bi pitanje bilo, kada su se gotovo svi poslanici složili, zbog čega ovo radimo, zbog čega nema više prostora i vremena za ovako bitne stvari koje su od vitalnog značaja, ali da se vratim na temu. Prvi Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije UN o borbi protiv dezertifikacije praktično nas uvodi u situaciju da moramo da imamo u vidu da je cilj ove Konvencije prevencija i redukcija degradacije zemljišta, zemljišnog prostora, a sigurno i obnova delimično degradiranog područja. Očigledno je iz svih prethodnih govora i tekstova koji su ovde izneti da ništa ne postoji sporno u ovoj Konvenciji. Ono na šta želim da ukažem jeste to da je trebalo prethodno par koraka primeniti, odnosno kuću od temelja praviti, ne od krova. To je onih pet poznatih mera koje ovde nismo čuli od predstavnika vlasti ili bar poslanika predstavnika vlasti, a to je: kontrola vodnih erozija, acidifikacija zemljišta, bolji sistem konsultacija o pitanjima degradacije zemljišta, da budu dostupni zemljoradnicima kao grupi kojoj je to najviše potrebno, zatim, postavljanje zdravog, odnosno potpuno novog sistema subvencije, zaštite zemljišta i, na kraju, uvođenje boljih sistema upravljanja vodom i zemljištem, naravno, mislim. prvenstveno u oblasti poljoprivrede. Kada ovo kažem, nijedna demokratska vlast od 5. oktobra do danas ovim se po dubini nije bavila, tako da za očekivati je bilo da oni usmere svoje znanje i angažovanje upravo u oblastima gde to treba, a tiče se produktivnosti zemljišta i domaćinskim gazdovanjem i upravljanjem vodama, ali pozitivnih primera praktično nemamo. Drugi Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o proceni uticaja na životnu sredinu u prekograničnom kontekstu, takođe, postavlja niz pitanja. Prvo pitanje na koje bi ministar trebalo da odgovori jeste, možda i zadnji ministar pošto se tiče svih vlada od 5. oktobra do danas, šta su uradili na saniranju izvora prekomernog zagađenja vazduha i da li su u industrijalizaciji zemlje pretpostavili zdravlje nacije? Vrlo je malo toga što je učinjeno do danas. Praktično, vi ste sami, gospodo, iz vlasti izneli ovde par primera dovođenja prljave tehnologije u Srbiju, a u sklopu ovoga ja vas pozivam, zaista vas pozivam da pažljivo pročitate odgovor koji ste dali poslaniku, gospodinu Jojiću, a tiče se zagađenja Pančeva. Tamo će biti praktično rešenje svih ili bar dodirnuto rešenje svih ovih konvencija koje ste ovde sami postavili. Pošto je vreme ograničeno da ostavim i za druge poslanike kolege, gospodine ministre, podsetiću vas da su neki ministri sličnog ili istog portfelja kao i vi na Zapadu dolazili u situaciju da se suoče sa problemima, istim ili sličnim kao i vi. Imali su dva puta. Pojedini ministri su krenuli u osnivanje novih stranaka koje su imale predznak ekološke ili zelene stranke, a drugi ministri, ne sumnjam da ćete i vi krenuti da se borite protiv upravnih odbora pojedinih firmi koje su privatizovane ovde u Srbiji. Žao mi je što ću to da vam kažem, ali tu bitku ste već unapred izgubili. Dolazim iz Kruševca, iz Rasinskog okruga, ovde ste mi obećali kada sam vam dao papire da ćete nešto pokrenuti, a ništa do danas nije pokrenuto. Podsetiću vas, ti upravni odbori, koristiću svaku sledeću priliku, i o amandmanima, da iznesem koje su to firme. Rekli ste da se ne tiče Ministarstva za ekologiju. Naravno, tu treba da sedi i ministar za poljoprivredu. Ova oblast je usko vezana. Zahvaljujem se na vremenu, a mislim da ste izgubili unapred bitku.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a neka se pripremi Božidar Koprivica.
Dame i gospodo narodni poslanici, ova objedinjena tačka dnevnog reda obuhvata područje odakle ja dolazim tj. iz Južnobanatskog okruga, a posebno iz grada Pančeva, koji predstavlja crnu zonu u Evropi. Interesantno je da u analizama o zagađenosti životne sredine i njenom stepenu ugroženosti stanovništva Pančeva nema, a smatram da je Pančevo jedan od najzagađenijih gradova u Srbiji. Zašto to govorim? To potvrđuje činjenica da 40 godina unazad radi ''Rafinerija'', 45 godina radi ''Azotara'', skoro 30 godina radi ''Petrohemija'', koja u svom sastavu ima 11 fabrika. ''Petrohemija'' je bila bombardovana, ''Azotara'' je bila bombardovana od strane NATO pakta i naših neprijatelja, a isto tako i ''Rafinerija''. ''Petrohemija'' je uspela sopstvenim sredstvima, bez učešća države, da izvrši popravku i zamenu mnogih postrojenja. Međutim, najveći problem jeste ''Rafinerija nafte Pančevo''. U ''Rafineriji nafte Pančevo'' nalaze se ogromne količine najlošijeg kvaliteta nafte, koja je iz Sirije uvezena i tamo je izvršena uslužna prerada, a najveći uvoznik i koji je vršio preradu uslužno jeste ''Trizon''. To je onaj koji je ogromne količine uvezao; prerada se vrši u Pančevu, rezervoari su puni, otvoreni, isparavanja su svakodnevna, neprekidna, više godina i zbog toga smatram da je Pančevo jedan od najzagađenijih gradova u državi. U prilog ovoj činjenici ide i podatak da je u Pančevu registrovano i boluje oko 7.000 građana od karcinoma. Država ne učestvuje u revitalizaciji ovih fabrika, samo vrlo malim sredstvima u poslednjih godinu dana. Međutim, izvoz iz ovih fabrika je izuzetno veliki – 20% budžeta Republike Srbije se puni iz pančevačke regije, ''Rafinerija'', ''Petrohemija'' i ''Azotara''. ''Petrohemija'' je u 2006. godini izvezla preko 300.000.000 evra sopstvenih proizvoda. ''Rafinerija'', takođe, učestvuje na domaćem i stranom tržištu, ali sve ide u budžet Republike Srbije, sa tim sredstvima raspolaže Vlada, a ne raspolažu radnici da bi svoje fabrike mogli da poprave i zamene postrojenja. U poslednjih pet-šest godina bilo je bezbroj slučajeva kada su se Pančevci pripremali da se evakuišu od zagađenja, koje je pretilo katastrofom, a posebno u vreme bombardovanja. Ogromne količine neprijateljskih bojnih otrova i žive zatrovali su vazduh, zemlju i vodu na teritoriji opštine Pančevo. Ono što je još karakteristično za ministra zdravlja, Tomicu Milosavljevića, jedno pitanje: ''Ko je naredio i ko je odredio da se građani opštine Pančevo upućuju na zračenja i preglede u Sremsku Kamenicu i Novi Sad, a ne da idu u Beograd na udaljenosti od 15 kilometara?'' Dakle, građani Pančeva su prinuđeni da putuju 200 kilometara u oba pravca da bi zatražili lekarsku pomoć, a pogotovo kada je u pitanju letnje doba, bolesnici od karcinoma, koji imaju velike muke i velike patnje, izloženi su dodatno tome bespotrebnom putu. Ako zakon o zdravstvu propisuje i kaže da su građani ovlašćeni, da imaju pravo da biraju lekara, da biraju zdravstvenu ustanovu, otkud sada ministru zdravlja pravo da on odredi da građani južnog Banata idu za Sremsku Kamenicu i Novi Sad, a ne za Beograd? Otkud to? Ministar zdravlja da odgovori, ko je to naredio i da li će da promeni tu odluku da građani opštine Pančevo i južnog Banata koriste zdravstvene usluge tamo gde im bliže, racionalnije i jeftinije, a to je Beograd. Dame i gospodo, kada je u pitanju Pančevo, u centru Pančeva, tu je ministar ekologije, nalazi se deponija.Pre 12 godina počela je da se gradi nova deponija. U poslednjih pet godina prikupljena je od ekološke takse milijarda dinara i ne zna se gde je utrošena. Lokalna samouprava demokratskog bloka mora da položi račune gde je otišla milijarda dinara, kada je moglo da se naprave dve-tri deponije. Angažovali su u prethodnom sazivu ''Alka Veso'', jednu privatnu firmu, koja je uzela oko 100.000.000 dinara i napustila radove. Tražimo odgovor ko je zaključio takav ugovor? Da li je izvršen ugovor? Ako jeste, u kom obimu i zašto? Drugo, Srđan Miković je predsednik Opštine, naravno iz DS, usred Pančeva, u naselju koje se zove Kudeljara, nalazi se stočno groblje. Građani toga dela naselja ne mogu da žive od smrada i od ostalih ekoloških problema. Reka Nadele, iz opštinskog budžeta je odvojeno više miliona za poslednjih nekoliko godina, ne zna se gde su te pare, ona je zagađena. Reka Tamiš je zagađena. Građani Pančeva ne mogu da koriste reku Tamiš i ne mogu deca, ni građani u letnje vreme da izađu na reku, koja je usred grada i koja tuda protiče, da se okupaju. Pančevo ima jedan bazen koji je radila vojska pre 45 godina. Neki pukovnik Žižić, bio je komandant tenkovske jedinice u Pančevu,zahvaljujući njemu je izgrađen taj bazen, a građani Pančeva nemaju ni bazen, kao što se to gradi u drugim gradovima. Najveći budžet, dame i gospodo narodni poslanici, posle četiri grada u Republici Srbiji jeste Pančevački budžet od 3,5 milijarde dinara. Dođite u Pančevo da vidite da li se nešto gradi, da li se zna gde idu te pare, a najzagađeniji grad jeste Pančevo. Dakle, Beograd, Novi Sad, Niš i Kragujevac su četiri grada koji kao gradovi imaju samo veći budžet od Pančevačkog budžeta. Šta je sa novcem u ovoj godini od 3,5 milijarde dinara? Ponavljam, šta je sa ekološkom taksom? Hoće li budžetska inspekcija Republičke Vlade zakoračiti barem u tu Skupštinu opštine Pančevo, u taj grad da dođe da utvrdi da li je namenski izvršeno korišćenje sredstava iz ekološke takse? Jer su ogromna sredstva koja se ubiraju, pre svega u ''Rafineriji'', u ''Petrohemiji'' i u ''Azotari'', kao i od železnice kojom dolaze cisterne i na barkama na Dunavu. Nažalost, dame i gospodo, moram da istaknem da su građani opštine Pančevo zaista izloženi velikom problemu kome Vlada Republike Srbije ne pridaje nikakav značaj. Napominjem da lokalna samouprava Pančeva ne može da reši problem ekologije u Pančevu bez države. Ako kažem da država stotine miliona evra godišnje u budžet usisava iz južne industrijske zone u Pančevu, onda je red da se jedan određeni iznos i jedan procenat usmeri za rešavanje ekologije. Nemoguće je da tehnologija 45. godina funkcioniše, a da se u Pančevu ne dogodi ono što se događalo u poslednje vreme. Reko sam da se veliki broj građana nalazi u veoma teškoj situaciji. Dame i gospodo, deca umesto u školama, u Pančevu, kada biste mogli da obiđete zdravstvene ustanove, odnosno nisu u školama i u zabavištima, već ih je veliki procenat u zdravstvenim ustanovama na pregledima, primaju određene lekove i terapije. Ne mogu da shvatim, jer koliko puta sam insistirao kao poslanik SRS, as druge strane odbornici SRS u Pančevu pokreću ova pitanja, postavljaju pitanja i traže odgovor – gde su pare i kada će se izvršiti revitalizacija i zamena tehnologije koja je prevaziđena. Ni u Bangladešu nema više takve tehnologije kakva je u Pančevu. U Evropi je najprljavija ta tehnologija koja je koncentrisana u Pančevu. Rekao sam vam da samo ''Petrohemija'' ima 11 fabrika. U ''Azotari'' su rezervoari otvoreni, kada smo postavili pitanje prošle i pretprošle godine, i nedavno pre nekoliko meseci, ministar ekologije je naredio zatvaranje određenih postrojenja u ''Azotari''. Međutim SRS nije za zatvaranje fabrika, ali jeste za odgovornost subjekata koji rade u tim fabrikama, ukoliko je zbog ljudskog faktora došlo do zagađenja i ispuštanja štetnih materija. Građani Pančeva očekuju da će Vlada izdvojiti sredstva, očekuju da će ministar za ekologiju da razreši pitanje, koliko god je u njegovoj moći. Ako ne možete, onda ministre podnesite ostavku, pa neka dođe neko ko je sposoban da razreši pitanje; da natera Vladu da shvati jednom da ne može krava da pase u Pančevu, a da je Koštunica i Tadić muzu u Beogradu. To ne može. Činjenica je, izvršite analizu, gospodo, koliko je za poslednjih 20 godina sredstava otišlo iz Pančeva za Novi Sad i za Beograd. Pančevo je palanka, jedna obična palanka. Oko 80 km ima kaldrmisanih puteva iz vremena Marije Terezije, a 85 km nema kanalizacije, a kažu da je sve to ekologija. Jeste, pa ako je ekologija asfaltirajte ulice, napravite parkove, napravite obdaništa, zamenite postrojenja u fabrikama, naterajte one koji rukovode ovim fabrikama da se u njima uspostavi disciplina, da Vlada izdvoji sredstva, resorno nadležno ministarstvo da kontroliše. Drugo, što je jako bitno, u prošlosti se dokazalo da pravosuđe u Pančevu nije ništa preduzelo protiv određenih lica koja su bila jedini krivci u vezi nekih katastrofalnih situacija, u kojima su se građani nalazili. Svakih 10-15 dana građani uveče moraju da zatvaraju prozore, nema otvaranja. Usred letnjeg vremena zatvaraju se šaloni, zatvaraju se prozori, ne otvaraju se vrata, nema otvaranja, pocrkaše ljudi. Naselja Vojlovica, Topola, Strelište, naselje Sodara, centar grada, to vam je katastrofa, da ovi građani ne znaju kuda će i šta će. Interesantno je, iako ja ovo ovde govorim, poslanici SRS i odbornici u Pančevu, da niko ništa ne preduzima. Jedino, sada se uključuje koliko vidimo aktuelni ministar ekologije, ali to nije dovoljno. Mora da bude dosadan, mora da bude energičan i morate se izboriti, gospodine ministre, da Pančevci dišu barem približno čist vazduh, jer imaju pravo na život kao i ostali građani. Hvala.
Zahvaljujem kolegiji Jojiću. Ima reč kolega Dušan Mrvoš. Da li imate pravo na repliku? Izvolite. Ima reč narodni poslanik Dušan Mrvoš.
Hvala vam, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, samo bih nešto prokomentarisao i dodao na osnovu izlaganja uvaženog kolege i sugrađanina Petra Jojića. Govor kolege Petra Jojića izaziva jedno dvostruko osećanje. S jedne strane, kao Pančevac, apsolutno podržavam ono što je gospodin Jojić rekao, jer Pančevo je stvarno zagađeno i Pančevu stvarno treba pomoći. S druge strane, izneto je niz nekih paušalnih, rekao bih, ne činjenica, već podataka koji otprilike glase ovako – ''Rafinerija'' i ''Petrohemija'' imaju rezervoare, ali oni nisu otvoreni. Gospodine Jojiću, vi to znate dobro, kao što znam i ja, znaju i drugi da su to rezervoari sa plivajućim krovom. Ima 144 rezervoara u ''Rafineriji'' gde se smešta sirova nafta, a pet u ''Petrohemiji'', dok u Petrohemiji plus postoje dva pretakališta. Prethodni ministar je, zajedno sa prethodnom Vladom, ne kažem on, ali prethodna Vlada je na njegovo insistiranje preko 90.000.000 evra uložila u rekonstrukciju tih rezervoara, odnosno plivajućih rovova, prvo je rekonstruisano 27 rezervoara u najgorem stanju, pa posle toga još 80. Trebalo bi, do kraja ove godine ili početkom iduće, da se rekonstruiše svih 144. Rekonstruisano je jedno pretakalište, biće rekonstruisano i drugo itd. Nije tačno da se ništa ne radi. Samo podržavamo ono što ste vi rekli, gospodine Jojiću, i to je još jedan apel da se nastavi onako kako je započeto u prošlom periodu ili brže od toga. Ima još jedna činjenica koja nije realizovana, jedan podatak. Na zasedanju Vlade, pred kraj prošle godine, u Vršcu doneta je odluka da se Pančevu odobri 200 miliona dinara za gasifikaciju, jer je u Pančevu gasifikacija započeta, Pančevo je jedan od prvih gradova u kojima je početa gasifikacija, a valjda će biti poslednji grad gde će se gasifikacija završiti, pa da se malo pomogne u tome. Moram da prokomentarišem i činjenicu u vezi deponije. Nova deponija, gospodine Jojiću, znate to jer ste sa nekim odbornicima SRS išli do nove deponije, praktično je završena sada. Potrebno je da se uradi još postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda, da bi dobili upotrebnu dozvolu, jer bez postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda ne može da se dobije upotrebnu dozvolu. Još jedan apel, pridružiću se svim apelima gospodina Jojića po pitanju Pančeva, na vas gospodine ministre. Iz Nacionalnog investicionog programa. Uprkos tome što pomenuti predsednik opštine i lokalna samouprava u Pančevu uglavnom ne funkcionišu ili bar nisu agilni u onoj meri u kojoj građani Pančeva to žele, lokalna samouprava je konkurisala za Nacionalni investicioni program, pa sve što može i što je u vezi sa ekologijom, apelujem još jednom da vi kao ministar i kao član Vlade pomognete da građani Pančeva žive kvalitetnije. Koliko će dobro živeti, zavisi od njih samih, ali da žive kvalitetnije.
Replika, narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, očekivao sam da će gospodin Mrvoš da kaže koje su količine nafte koja je kao uslužna prerada lagerovana u ''Rafineriji'' i koja dodatno i te kako truje građane Pančeva. S druge strane, kada je u pitanju deponija, očekivao sam da će gospodin Mrvoš reći kada će ona biti puštena u funkciju, i kada će se usred centra grada zatvoriti deponija, koliko je ona do sada koštala, od pre 12 godina, tada je počela da se gradi, menjali su se direktori JKP ''Higijena'', menjali su se izvođači radova, menjao se investitor. Tu je problem, što nema doslednosti, nema budžetske kontrole. Zato sada postavljam pitanje i tražim odgovor da se izvrši jedna budžetska inspekcija – koliko će da košta, jer ta nova deponija je još uvek u izgradnji, dok ne bude dobijena upotrebna dozvola, kao što je rekao gospodin Mrvoš. Ona nije u funkciji, ali znamo da je u prethodnom periodu dosta ulagano, od pre 10 godina, ali taj kontinuitet nije održan i zbog raznoraznih problema kojih nije trebalo da bude, ta deponija je odavno trebalo da bude izgrađena, ova nova sanirana i na taj način da Pančevo ipak, kao grad, bude jedan od uređenih gradova, kao što to ima u našoj državi.
Po Poslovniku, narodni poslanik Srboljub Živanović, izvolite.
Dame i gospodo poslanici, treba zaustaviti, mislim da je to pod ingerencijom Ministarstva za ekologiju, da se ne može izgraditi nijedna ekološka fabrika za uništavanje fizičkohemijskog otpada, kao što je trebalo da bude izgrađena fabrika u Šapcu. Bivši ministar za nauku i ekologiju, Aleksandar Popović, dao je saglasnost za izgradnju takve fabrike, koja se, nažalost, nije izgradila zahvaljujući SRS i građanima šabačke opštine. Nije se izgradila zbog toga što su građani bili od strane SRS upoznati sa opasnostima ove fabrike, koja je trebalo da bude izgrađena u tri faze. Međutim, to nije prošlo, ali sada se to radi perfidnije i na području šabačke opštine gradi se još jedna fabrika koja će biti iste namene, čiji su vlasnici, nažalost, dva visoka funkcionera DS, Dušan Petrović i Boris Tadić. Oni su suvlasnici i trebalo je prošle godine, 1. aprila, da potpišu sa vlasnikom firme ''Koseko'', iz oblasti Veneto iz Italije, da se fabrika iz Rumunije prebaci na područje Srbije, odnosno na područje šabačke opštine. Međutim, kada je trebalo u Privrednoj komori Srbije da se izvrši prijem svih uspešnih biznismena šabačke opštine i tada da se potpiše taj protokol, nije se potpisao zato što je vlasnik firme ''Koseko'' uhapšenu Italiji, a predstavnik te firme je uhapšen u Beogradu. (Predsedavajući: Upozoravam, da ne iznosimo insinuacije i pretpostavke za skupštinskom govornicom, posebno kada su u pitanju visoki funkcioneri države Srbije. Molim vas, da vodimo računa o tome.) Ja vas molim da me ne prekidate. Kad završim, izađite za ovu govornicu pa recite šta hoćete. Da bi na kraju tajno izvršen taj potpis, ali uslov je trebalo da bude da se obezbedi 10 hektara zemlje za izgradnju ove fabrike i da se izgradi samostalni put, koji bi bio povezan sa autoputem i to iz Nacionalnog investicionog programa, taj put je sada u opticaju. Moram vam reći da je falsifikovanjem u SO Šabac, zapravo odbornici su izglasali taj memorandum, odnosno prebrojavanjem, jer ih nije bio dovoljan broj... (Predsedavajući: Vreme.) ... nego su i tu kriminalu aferu hteli da prebace na odbornike SO. Ono što je, takođe, poražavajuće, jeste to da ova fabrika u stvari ima u sebi i jedan program za uništavanje radioaktivnog materija. Deponija je već nađena, na obroncima Cera, tako da, sada upozoravam ministra da što pre reaguje da ne dođe do izgradnje ovakve fabrike –fabrike ubice. Hvala.
Narodni poslanik Zoran Despotović, po Poslovniku, a zatim po Poslovniku Nataša Jovanović, Vjerica Radeta, Momir Marković.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, po Poslovniku i to član 221. Koristim priliku zato što poslanici iz SRS imaju ograničeno vreme za ovu raspravu i iz tog razloga sam se javio po Poslovniku. Neophodno je da svi problemi životne sredine budu predmet rešavanja i da se smanje ili čak eliminišu. Da bi se to ostvarilo, moramo, barem, donekle da shvatimo način kako određena ljudska delatnost utiče na tu životnu sredinu, na ljudsko zdravlje. Moramo da steknemo znanje o meri uticaja ovih delatnosti, o njihovom dometu i delovanju i nemogućnosti ljudske sposobnosti da rešava posledice. Istovremeno, potrebno je da više saznajemo i bolje razumemo postojeće probleme koji se odnose na životnu sredinu, odnosno na njihove mehanizme delovanja uzroka izbora posledica, kao i mere koje su potrebne za suzbijanje i eliminisanje posledica. Dok se posmatraju odnosi između životnih sredina i ljudske delatnosti i obratno, zaključuje se da degradacija životne sredine, može imati ozbiljne posledice na ljudsko zdravlje, na siromaštvo, ekonomski razvoj, pa čak i nacionalnu bezbednost. Ozbiljnost posledica degradacija životne sredine još nije potpuno poznata, pa je i samim tim često potcenjena. Sve ljudske delatnosti su povezane sa potrošnjom i proizvodnjom. Ova činjenica se odslikava u potražnji na prirodnim resursima, sa jedne strane, odnosno u zagađenju životne sredine, sa druge strane. Posledice neodržive ljudske potrošnje postaju sve očitije kroz regionalne i globalne ekološke probleme, kao što je promena klime, trošenje ozona, ekološki incident, zagađenje sveže vode, degradacija šuma i tla, uvođenje genetskih, u poslednjih par godina, modifikovanih organizama i stvaranje sve većih količina otpada. Kada je u pitanju finansiranje sistema zaštite životne sredine, postavlja se pitanje šta je sa sredstvima obezbeđenim u članu 87. Zakona o zaštiti životne sredine iz naknada za vlasnike teretnih vozila, transport nafte i naftnih derivata, hemijskih i drugih otpadnih materijala za industriju na toj teritoriji. Ta sredstva se moraju namenski iskoristiti u zaštiti i unapređenju životne sredine. Postavlja se pitanje, da li Ministarstvo i nadležne inspekcijske službe imaju uvid u korišćenje tih sredstava. Nešto bih rekao o migratornim vrstama divljih životinja, područje Uvac predstavlja jedno od najreprezentativnijih i najznačajnijih područja ugroženih i retkih ptica. Posebnu pažnju privlači beloglavi sup, zatim, ptice grabljivice, sove i druge vrste ptica koje se nalaze na svetskim, evropskim i nacionalnim listama. Po ugroženosti se izdvaja beloglavi sup. Srbija sa svojom kontinentalnom klimom predstavlja izuzetno pogodno područje za mediteranske vrste, što je uslovilo da kod nas beloglavi sup bira staništa kakva su klisure, kanjoni za smeštaj svojih kolonija. Tiče se teme, gospodine predsedavajući, pa bih vas zamolio još koji minut. Beloglavi sup je poslednja vrsta iz podfamilije lešinara, koja je u Srbiji zadržana do današnjeg dana, to je naša najveća ptica sa rasponom krila od 2,8 m i težine od 7,5 do 11 kg. U prvoj polovini prošlog veka, beloglavi sup je predstavljao brojnu vrstu u Srbiji i bio široko rasprostranjen. Jedan od faktora opstanka beloglavog supa je količina dostupne hrane, a isključivo je vezan za uginulu domaću stoku ili divlju, ali ređe. U planinsko-stočarskom regionu istočne Srbije, populacija beloglavog supa je smanjena zbog upotrebe otrovnih mamaca u borbi protiv grabljivica, vukova, lisica i pasa lutalica. Izuzetno mala brojnost beloglavog supa, sa niskim reproduktivnim potencijalom, ukazuje na nužnost mera koje će obezbediti uslove opstanka ove vrste u prirodi i doprineti stabilizaciji i povećanju brojnosti populacije ovog rezervata. Izgradnjom hranilišta smanjuje se areal aktivnost, a ona je od 120 do 150 km, tako da se na ovaj način smanjuje i mogućnost trovanja otrovnim mamcima. Tako izgrađenim hranilištima, dakle, gde je stalni izvor hrane, takođe, utiče se na zadržavanje mladih populacija gde sazrevanje traje od 4 do 7 godina. Ptice ove vrste redovno doleću iz kolonije sa Mileševke, pa bi trebalo razmisliti o izgradnji i tu takvog ili sličnog hranilišta. Znači, dolaze na hranilište Uvac, a u manjem broju i iz drugih oblasti Balkanskog poluostrva. Izvinjavam se i zahvaljujem se .
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, desio se veliki skandal u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Na klupe narodnih poslanika službenici iz Narodne skupštine su počeli da dele ovaj papir nezaveden, u kome piše – Republika Srbija, Vlada, broj taj i taj, 9. oktobar 2007. godine, Narodnoj skupštini. Dakle, bez delovodnika Narodne skupštine i tu sada piše – Vlada je dostavila Narodnoj skupštini....
Gospođice Jovanović, momenat, vratiću vam vreme. Što se tiče delovodnika, upozorena je skupštinska služba da zavede i zavedeno dostavi Narodnoj skupštini, umnoženo, kakva je i procedura.
Hvala, gospodine Albijaniću. Ja upravo govorim o tome da je to skandal, znate, da delite neke papire koji nemaju veze sa Narodnom skupštinom, nego je to neko pismo koje je uputila Vlada Republike Srbije, jer ovo ovde nije zabavište, tamo se deca ne igraju na takav način. Onog trenutka kada su počeli, nezavedeni i bez delovodnika, da dele ovaj papir, a ja ću pročitati šta piše, što ne može da opstane i nećete moći da nastavite sednicu ovako kako ste zamislili, videli su, odnosno dobili upozorenje od vas, nije stavljen pečat, nije zavedeno i – povlači sa klupe. Sve i da je zavedeno u Narodnoj skupštini Republike Srbije, ovaj dopis Vlade Republike Srbije, gospodine Albijaniću, možete da ponesete za uspomenu u Požegu, tamo vašoj kući, da ga uramite i da ga okačite na zid. Ovo ništa ne znači i ovo ne može da opstane po Poslovniku, koliko god da ste muljali i razmišljali, i vi i gospođa Kolundžija, šta da radite dva sata, smislili ste nešto, gospođo Kolundžija, što ne može da opstane po Poslovniku. Sednica Narodne skupštine Republike Srbije počela je da se odvija 1. oktobra, ove godine, sa dnevnim redom koji imate svi ispred sebe i sa predlozima da se pojedine tačke dnevnog reda objedine u načelnoj raspravi, u raspravi po pojedinostima, i došli smo sada do seta tačaka dnevnog reda. Te tačke dnevnog reda, da bi i javnosti bilo jasno, imaju svoje predstavnike predlagača, odnosno resorne ministre koji su danas morali da sede u klupama za ministre u Vladi, koji treba da obrazlože predloge ovih akata. U pitanju su sporazumi za koje su nadležni ministri Rasim Ljajić, Vuk Jeremić i Dušan Petrović. Radi se o tome da je u jučerašnjem danu sasvim bilo očigledno da Vuk Jeremić, koji je jutros otputovao u Portugal, danas neće moći da prisustvuje sednici Narodne skupštine, a ova uzavrela atmosfera od juče i cela situacija je bila takva da je otišla diskusija u drugom toku, vi ste pribegli tome, pošto ste se našli u nebranom grožđu, nema vam Vuka Jeremića, Rasima Ljajića ovlastite da vodi računa, što bi naš narod rekao, i o babama i o žabama. To ne može. Rasim Ljajić nije osoba za sve. Da li je on ministar za određenu oblast, on ima svoj portfelj. Vi i tako sedite u toj klupi i mogao je da vas pozove Božidar Đelić, koji se potpisao u ovom dopisu, i da kaže, ti si ionako dva dana tamo, pa kada si već tu, hajde obrazlaži konvencije koje se tiču Ministarstva spoljnih poslova i ostalih ministarstava, pa i Ministarstva pravde. Ali, vi to ne biste, gospodine ministre, prihvatili, jer vi niste nadležni za to. Rasim Ljajić je nateran to da uradi, zbog činjenice da nema Vuka Jeremića. Tok sednice je počeo... (Predsedavajući: Vreme.) Nije vreme, vreme je da ja vama objasnim, gospodine Albijaniću, da ne možete da se igrate sa Narodnom skupštinom. Prvo, niste mi dostavili dopis kao jednom od potpredsednika da ste vi ovlašćeni od Olivera Dulića da predsedavate, a vi znate da kada predsednik nije tu da to radi najstariji. Saznala sam da je gospodin Mrkonjić sprečen, a drugi po starosti je gospodin Džudžević i ja ne znam odakle vama pravo da se šepurite i da svaki čas ulećete, izlazite i ulazite i donosite nam ovakve dopise po kojima hoćete da kršite tok sednice. Rasim Ljajić ne može da bude ovlašćeni predstavnik Vlade po više članova Poslovnika, po članu 87, 93. i po članu 136, morate u ovoj sali ako hoćete da imate na dnevnom redu ove konvencije koje se tiču potvrđivanja Sporazuma Saveta ministara Srbije i Crne Gore, Vlade Republike Mađarske, Vlade Rumunije o tački susreta državnih granica između Srbije i Crne Gore, Republike Mađarske i Rumunije, koja je obeležena tromeđnom graničnom oznakom o njenom održavanju, koji je podnela Vlada, kao i Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i zemalja Beneluksa o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša, koji je podnela Vlada, da imate ovde Vuka Jeremića. Avion neka se lepo vrati nazad iz Portugala, pa kada vam dođe Vuk Jeremić, izvolite, da raspravljamo o ratifikaciji ovih sporazuma. Što se korupcije tiče, dovedite ovog korupcionaša, ministra za pravosuđe, Dušana Petrovića, pa kada on bude u klupi za ministra, da razgovaramo o te dve konvencije koje se tiču korupcije. Rasim Ljajić danas može samo pred Narodnom skupštinom – odustanite onda od zajedničkog pretresa, a ne možete ni to, jednostavno, samo sve tačke da povučete, osim ove Ljajićeve – da nam obrazlaže Sporazum o obaveznom socijalnom osiguranju. Sve drugo vam pada u vodu, gospodine Albijaniću. Budite sigurni, vidite koliko je poslanika SRS, da mi, kao što ste videli od jutros, štitimo Ustav, štitimo zakone, štitimo Poslovnik, nećete moći da nastavite sednicu na ovakav način, na koji ste to zamislili. Pozovite Vuka Jeremića da se vrati iz Portugala, Dušana Petrovića, gde god da je, pa, izvolite, da krenemo onda sa zajedničkim načelnim pretresom, po članu 93, objasni predlog koji je dostavljen narodnim poslanicima. Hvala.
Gospođice Jovanović, poštovani narodni poslanici, po članu 194. Vlada određuje svog predstavnika u Narodnoj skupštini. Nema razloga da se mi u to posebno mešamo. Vlada određuje članove Vlade koji je predstavljaju po pojedinom pitanju koje je na dnevnom redu sednica Narodne skupštine. Prema tome, čitam sledeći dopis: "Republika Srbija, Vlada, 05 broj 011-4477/2007, od 9. oktobra 2007. godine, Narodnoj skupštini Republike Srbije. Vlada je dostavila Narodnoj skupštini Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Saveta ministara Srbije i Crne Gore, Vlade Republike Mađarske i Vlade Rumunije, o tački susreta državne granice između Srbije i Crne Gore, Republike Mađarske i Rumunije, koja je obeležena tromeđnom graničnom oznakom i njenom održavanju; Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i vlada zemalja Beneluksa o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša; Predlog zakona o potvrđivanju Dodatnog protokola o Krivičnopravnoj konvenciji o korupciji; Predlog zakona o potvrđivanju Građanskopravne konvencije o korupciji. S tim u vezi, obaveštavamo vas da je za predstavnika Vlade u Narodnoj skupštini, prilikom razmatranja navedenih predloga zakona, određen Rasim Ljajić, ministar rada i socijalne politike. Republika Srbija – Narodna skupština, primljeno 9. 10. 2007. godine, pod brojem 03 011-4477/07" zavedeno. Hvala vam i možemo da nastavimo rad, sve je u skladu sa Poslovnikom. Narodni poslanik Vjerica Radeta, po Poslovniku.
Dame i gospodo poslanici, Vladi Republike Srbije pod hitno treba postaviti staratelja, jer ovakvo ponašanje nije normalno, a daleko od toga da je u skladu sa Poslovnikom Narodne skupštine. Vlada Republike Srbije mora konačno i definitivno da shvati da narodni poslanici ne služe da bi se Vlada sa njima igrala. Naravno, jedan deo narodnih poslanika se stavio na raspolaganje Vladi, u tom smislu. To je njihovo pravo, ali mi, poslanici SRS, nećemo dozvoliti Vladi Republike Srbije da nam vređa inteligenciju i da vređa inteligenciju građana Srbije, koji su nas poslali u ove skupštinske klupe. Nisam rekla na početku, ali sada da kažem, da intervenišem po članu 1. Poslovnika, a verovatno ću u toku dana da završim sa članom 241, to je poslednji član, jer nemamo nameru da odustajemo od toga da intervenišemo po Poslovniku, po svim članovima o koje ste se ogrešili, gospodine Albijaniću, vi i skupštinska većina. Jer, videli smo da je nastala panika kada ste shvatili da treba da počne sledeći set predloga zakona, da nema ministra Vuka Jeremića, koji bi trebalo da predstavi prva dva zakona. Ne znam šta je sa gospodom Jočićem i Petrovićem, koji, takođe, treba da predstavljaju u Skupštini ove zakone. Jedan od ministara koji je trebalo da nam predstavlja zakone jeste i gospodine Rasim Ljajić. Šta ste onda uradili? Onda ste mislili, kao, mi ćemo sada da prihvatimo ovaj predlog. Najpre je stigao faks predsedavajućem za sto, navodno, faks iz Vlade, koji je potpisao Božidar Đelić i obaveštava nas o tome kako će, u ime Vlade, gospodin Rasim Ljajić da predstavlja ova četiri zakona, a već smo imali u predlogu da jedan od zakona predstavlja Rasim Ljajić. Onda, tim gore, da nam Vlada pokaže koliko misli da smo mi valjda glupi i da ne vodimo računa o svom poslu, pa onda izdvoje, izostave taj predlog zakona koji je trebalo da predstavlja Rasim Ljajić, pa nas obaveštava da će gospodin Rasim Ljajić, da ne čitam sve koji su zakoni u pitanju, to ću u nekom drugom, trećem, petom ili 17 javljanju danas, svejedno, da vam pročitam. Gospođo Kolundžija, vi ste predložili spajanje tačaka dnevnog reda, ne samo ovih, nego i ostalih. Svaki put kada predlažete to mi vas upozoravamo – nemojte da predlažete spajanje tačaka dnevnog reda, pre svega zato što to nije u skladu sa Poslovnikom, ni u ovom slučaju, jer ste opet sakupili babe i žabe, a evo vidite do čega sebe dovedete. (Predsedavajući: Vreme.) Završavam. Da niste imali predlog i da nije usvojen predlog o spajanju tačaka dnevnog reda, sednica bi tekla normalno, po Poslovniku. Vama se negde nešto žuri, ne znam gde, pa onda okupite, da biste mogli da pričate da imamo na dnevnom redu 32 tačke, onda ste ih sakupili sve u četiri-pet tačaka, ne znam koliko. Sada imate problem, svi imamo problem. Dakle, mi srpski radikali ne pristajemo na ucene, na omalovažavanje od strane Vlade Republike Srbije. Insistiramo da ovde bude ministar čiji predlog zakon se raspravlja po dnevnom redu.
Poštovani narodni poslanici, Vlada je, u skladu sa Poslovnikom, dostavila Narodnoj skupštini ko je predstavlja u Narodnoj skupštini, član 194. Jutros, u prepodnevnom radu, smo izgubili sat i 20 minuta na javljanje po Poslovniku, zbog pitanja Gradske Skupštine. Sada ponovo vidim mnogo ruku narodnih poslanika koji se javljaju po Poslovniku. Moramo ozbiljno voditi računa o tome da rad Skupštine i rad skupštinskih sednica plaćaju poreski obveznici ove zemlje. Ne možemo koristiti opstrukciju kao metod, kada je sve urađeno po slovu propisa i zakona. Zato vas zaista molim da radimo u skladu sa Poslovnikom, po tačkama dnevnog reda, kako slede. Hvala vam. Narodni poslanik Dragan Todorović, po Poslovniku, pa Momir Marković i Žarko Obradović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da priznam, nažalost, da je predsedavajući u jednoj stvari u pravu. Kaže da smo potrošili sat i po vremena na početku rada Skupštine Srbije zato što smo se bavili problemima koji su nastali u Skupštini Grada Beograda, jer to je za njega potrošeno vreme, a izgleda i izgubljeno vreme, a izgleda i za vas, jer mi smo tih sat i po vremena utrošili pokušavajući da vas uverimo da većina u Parlamentu ne treba da se zloupotrebljava. Ne treba da kršite Poslovnik koji ste sami doneli, nego da radite u skladu sa tim Poslovnikom. To što vi dođete u problem, pa pokušavate da rešavate na ovakav potpuno pogrešan način. Nećete mi reći da je za ove tačke dnevnog reda Rasim Ljajić, koga ja uvažavam, stručan da bude predlagač ispred Vlade. Znam da vi imate ministre koji su eksperti. Uopšte ne treba da im dajete, a predlažem vam kako ubuduće da izađete iz ovih problema, uopšte ministrima nemojte da određujete resor. Samo napišete ministar, jer vi ste stručnjaci za sve. Završili ste posao. Onda samo treba da kažete ministar taj i taj biće predlagač ispred Vlade i neće biti nikakvih problema. Ispričaću vam istinitu anegdotu koja se desila i koja potvrđuje kakva je situacija sa vašim ministrima. Siguran sam, gospodin Albijanić, bez obzira što mora da se trudi na neki način protežira i drži stranu vladajuće većine, da je čuo je tu priču i zna da je potpuno istinita. Pre nego što smo krenuli u Strazbur, između ostalog to sam čuo od jednog predstavnika DS i neću da navodim njegovo ime, došli su članovi jedne delegacije za evropske integracije u Ministarstvo prosvete kod ministra Budimira Lončara, došli i seli, došao i gospodin Lončar i predstavio se – ja sam gospodin Budimir Lončar, ministar za lokalnu samoupravu. Oni pogledaju papire, kažu, izvinite, ovde piše za prosvetu, da, da, da, kaže, za prosvetu. To me podseća na ono, da li ste vi muzičar, jesam, muzičar sam, ne, ne, nisam. To je otprilike i slučaj i situacija sa ovakvim načinom da izbegnete da radite u skladu sa Poslovnikom, jer, pazite, mi smo korektno... (Predsedavajući: Vreme.) ...izvinjavam se, završavam, korektno smo prihvatili da objedinite raspravu o pojedinim tačkama dnevnog reda. Nemojte da kažete da sada vršimo opstrukciju. Prihvatili smo to. Otvoreno je zasedanje, počela je rasprava, navedeni su predlagači Vlade. Sada je vama problem i vi to menjate. Ne može, skinite sa dnevnog reda, preskočite tu tačku dnevnog reda, dajte nešto drugo, prekinite sednicu formalno ovu i zakažite novu, uradite nešto što vam omogućava Poslovnik. Nemojte stalno da kršite Poslovnik, obiće vam se o glavu.
Molim vas da zaista pažljivo pročitate član 194. Poslovnika Narodne skupštine. Reč ima narodni poslanik Momir Marković, po Poslovniku, zatim, Žarko Obradović. Imamo jednu korektnu molbu od strane ministra, pošto ima još jedan govornik i završava tačku dnevnog reda i nema veze sa... (Iz sale: Zašto ste ovo ubacili u proceduru?) Molim vas da ne dobacujete. Dozvolite korektno da završi tačku dnevnog reda, pa da nastavimo da razgovaramo.
Vratite mi moje vreme, jer ste vi ovo vreme potrošili pričajući sa narodnim poslanicima. Dame i gospodo narodni poslanici, pitam se, pitam vas, pitam građane Srbije, dokle će neko da zloupotrebljava ovu Narodnu skupštinu i da krši... (Predsedavajući:I ja se pitam.) ...dostojanstvo Narodne skupštine i narodnih poslanika. Tri grane vlasti od kojih je ova, da tako kažem, najravnopravnije, jer pred nama, pred narodnim poslanicima ministri polažu zakletvu, pred nama narodnim poslanicima sudije polažu zakletvu. Ovde moraju da sede resorni ministri, jer će narodni poslanici imati štošta da pitaju te ministre. Ne može se desiti da jedan ministar, sticajem okolnosti, gospodin Rasim Ljajić, naravno, protiv njega nemam ništa, protiv njegovog Ministarstva nemam ništa, ali imam protiv da mi on priča i o tački dnevnog reda koju treba ovde da obrazloži ministar inostranih poslova. Imam protiv da mi on priča o tački dnevnog reda za koju treba da sedi ministar pravosuđa, jer po toj logici stvari je mogao i ministar ekologije danas da ne dođe i da Rasim Ljajić "Katica za sve". Dame i gospodo narodni poslanici, ne smemo dozvoliti da neko briše patos i sa ovom institucijom u kojoj mi sedimo i sa imenom narodnog poslanika. Dosta je bilo srozavanja ugleda i imena narodnog poslanika. Dosta je bilo provlačenja kroz sredstva javnog ''dezinformisanja'' u Službi Vlade Srbije i imena narodnog poslanika i Narodne skupštine. Ne može početi rasprava o ovoj tački dnevnog reda, ukoliko ne budu sedeli ministri koji su resorni. Dame i gospodo narodni poslanici, nas narodne poslanike ne treba da zanima činjenica da su oni ministarstva podelili po esnafima, po resorima, napravili su spahiluke od ministarstava; ministar ekologije, pretpostavljam da su iz njegove stranke gotovo svi, do čistačice, ministar za kapitalne investicije, iz njegove stranke svi, do čitačice, ministar zdravlja, iz njegove stranke svi, do čistačice, pa ko kome uđe u zabran, onda je obrao bostan. Međutim, ovde se radi o nečemu drugom, razletelo se društvo ministara po belom svetu, nisu ovde iako su znali da je zakazana sednica Narodne skupštine, iako su znali da su njihove tačke na dnevnom redu Narodne skupštine, iako su znali da moraju da sede ovde, iako su znali da treba da odgovaraju, možda baš zbog toga, da treba da odgovaraju narodnim poslanicima. Otišli, imaju preča posla. Kada završe ta preča posla onda da nastavimo sednicu, jer iluzorno je da raspravljamo pred ministrom Ljajićem o, recimo, potvrđivanju Sporazuma između Saveta ministara Srbije sa ministrima Rumunije, itd. Iluzorno je da raspravljamo pred ministrom Ljajićem o bilo kojoj tački dnevnog reda, osim tačke dnevnog reda koja se odnosi...
Hvala vam, gospodine Markoviću. Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, po Poslovniku.
Gospodine Albijaniću, kao predsedavajući Narodne skupštine Republike Srbije prekršili ste odredbe Poslovnika, i to čl. 96. i 104. Molio bih vas u ime poslaničke grupe SPS, od sada pa ubuduće, kada predsedavate sednicama Narodne skupštine Republike Srbije i kada imate potrebu da date neki komentar u odnosu na zbivanja u Narodnoj skupštini Republike Srbije, da lepo prepustite mesto predsedavajućeg nekom od svojih kolega, pa onda izađite za govornicu pa recite šta god mislite da treba. Nemojte nam sa mesta predsedavajućeg, zloupotrebljavajući posao predsedavajućeg, davati neke lekcije i isticati moralne sudove i držati nam predavanja o tome kako bi Skupština, odnosno poslanici trebalo da rade i da se ponašaju. Prigovorili ste poslanicima Narodne skupštine Republike Srbije koji se javljaju želeći da ukažu na stanje u Narodnoj skupštini Republike Srbije, u jednom pokušaju, definitivno, da kažem, da se izvrši manipulacija Narodnom skupštinom Republike Srbije da se prikrije činjenica da ministri nisu u mogućnosti da dođu i da učestvuju u radu Narodne skupštine Republike Srbije. Želeli ste to da sakrijete. Dali ste jedan komentar o novcu poreskih obveznika koji se troši, a vi eto, brinete o tome. To govorite kao član vladajuće koalicije u trenutku kada niko živi u Srbiji ne zna kako se troše sredstva iz budžeta Republike Srbije, a sami znate koliko je novca i niko živ ne zna, evo pitajte Savet za borbu protiv korupcije, to bi trebalo da raspravljamo, pa će vam oni reći da li znaju, primera radi, kao neko ko je stručno savetodavno telo Vlade Republike Srbije, kako se novac troši. Nemojte da nam pričate o trošenju novca, ali ako pričate, izađite ovde pa nam dajte neki konkretan primer, kada imamo takvu Vladu i Skupštinu koja zbog dogovora o strukturi Državne revizorske institucije tri nedelje posle godišnjih odmora nije sazvala ovu skupštinu. Vi nam pričate o trošenju novca. Kog novca? Znate da Srbiju najskuplje košta loš rad Vlade i ponašanje članova vladajuće koalicije. Zašto o tome ne progovorite? Zašto ne govorite o drugim stvarima koje se dešavaju u Srbiji, koje su apsolutno loše? Da li se zna kako se troše novci iz Nacionalnog investicionog plana, kako se troše novci ostalih sredstava kojima raspolažu ministarstva? Zašto ne kažete kako se spajaju tačke koje nemaju blage veze, kako se povlače tačke sa dnevnog reda koje su uvrštene u dnevni red? Koji su to razlozi, zašto nam to ne objasnite kao predsedavajući u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Objasnite nam zašto je povučena tačka 18). To nam objasnite, zašto Narodna skupština o tome ne raspravlja, ali ako želite da zloupotrebite funkciju predsedavajućeg, onda to nije pošteno ni prema nama poslanicima. Vi nažalost imate utisak, imam utisak da posedujete neke osobine koje nisu premerene predsedavajućem. Podsećam narodne poslanike da je isti predsedavajući zloupotrebio odlazak poslanika sa jedne sednice Narodne skupštine Republike Srbije i prozivao je poslanike koji uopšte nisu bili prisutni u sali. To govori o jednom modelu koji je apsolutno neprimeren predsedavajućem. Sramota je tako da se ponašate. Izađite za ovu govornicu i recite šta imate, ali nemojte da dajete paušalne ocene o radu narodnih poslanika ili da vi iskazujete brigu o trošenju novca poreskih obveznika. Ako imate nešto konkretno, izvolite, recite. Hvala vam.
Narodni poslanik Veroljub Arsić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, mene ne čudi postupanje Vlade Republike Srbije. Njoj je cilj da zakonski predlozi koje uputi Skupštini Srbije budu doneti što pre, sa što manje rasprave, što manje diskusija, da se njihova sopstvena bruka i često glupost u zakonima koje pišu što brže završe i da nastave svoj posao dalje. Pre početka ovog redovnog zasedanja ministri iz Vlade Republike Srbije dva meseca su plašili narodne poslanike kako će Skupština Srbije danonoćno da zaseda, jer su, gle čuda, toliko zakona uradili, koji su reformski, koji Srbiju vode u Evropu itd. Od 32 zakona koja ste predali, koje je Vlada uputila u skupštinsku proceduru, samo četiri ili pet mogu da se nazovu pravim zakonom. Ostalih 27 ili 28 zakonskih predloga su konvencije sporazuma itd, što mi potvrđuje da je veliki broj ministara u julu, avgustu, a bogami i u septembru, bio na nekakvim godišnjim odmorima. Valjda u želji da pomognete Vladi Republike Srbije ova skupštinska većina prihvata uslove koje Vlada Republike Srbije traži i propisuje Narodnoj skupštini. To je svakako poniženje i Narodne skupštine i svakog narodnog poslanika pojedinačno. Ako se pogleda kako ste to raspravu hteli da objedinite, ja ću da pročitam koje se tačke dnevnog reda objedinjuju u ovom slučaju. Znači, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Republike Crne Gore o socijalnom osiguranju, tačka 15. dnevnog reda, pa Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Saveta ministara Srbije i Crne Gore, Vlade Republike Mađarske i Vlade Republike Rumunije, o tački susreta državnih granica između Srbije i Crne Gore. Hajde, neka neko pokuša da mi objasni kakve veze ima socijalno osiguranje sa državnom granicom i tačkama susreta državne granice. Pogledajte kako se zove tačka 17 – Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade zemalja Beneluksa o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša. Sada neka mi neko objasni kakve veze imaju diplomatski službeni pasoši sa socijalnim osiguranjem i neka mi objasni predloge zakona, kako se zovu, sa graničnim prelazima između Rumunije, Mađarske i Srbije. Kakve veze ima Zakon o vraćanju i prihvatanju lica u neregularnoj situaciji sa protokolom, sa socijalnim osiguranjem, državnim granicama i diplomatskim pasošima ili kakve veze ima sa svim ovim Zakon o korupciji? Iz ove priče možete da se izvučete samo na tri načina: prvi je i najpametniji, da povučete sve ove tačke sa dnevnog reda, drugi, da svaki ministar svoj zakon predstavlja i svoju diskusiju ovde vodi i, treći je, dovedite tog svemogućeg Koštunicu kao predsednika Vlade, jer on predstavlja sva ministarstva, pa neka on predlaže i obrazlaže zakone.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, po Poslovniku.
Dame i gospodo poslanici, javila sam se na osnovu člana 104, jer ste, gospodine Albijaniću, povredili dostojanstvo Narodne skupštine kada ste rekli da smo izgubili neko vreme ovde, ne znam koliko ste sati rekli. Gospodin Žarko Obradović je objasnio to lepo i ja ću da naglasim da narodni poslanici koji učestvuju u radu Parlamenta troše vreme, ali ne gube vreme, gospodine Albijaniću. Vreme gube oni koji nisu u ovoj sali i nisu za ovom govornicom. Zašta mi insistiramo i mislimo, odnosno tvrdimo da smo u pravu?
Da li insistirate da se glasa o tome, o toj povredi?
Gospodine Albijaniću, najlepše vas molim, nemojte svaki put da me prekidate, strpite se, kada završim, ako procenite da sam povredila Poslovnik, izrecite mi odgovarajuću meru, ako mislite da imate nešto pametno da kažete prepustite nekom predsedavanje, pa se javite, pa lepo ovde kažite. Ne možete na taj način, ako mislite da ćete da nas izbacite iz takta, iznervirate, ne znam šta mislite, pa tako svaki čas uskačete, znate i sami, dugo se znamo, gospodine Albijaniću, da je to nemoguće. Dakle, zašto mislimo da resorni ministar treba da bude ovde. Govoriću u nekom drugom javljanju ponovo striktno po Poslovniku, zbog čega to mora u ovom slučaju, ali evo, gospodin ministar Saša Dragin je ovde je već treći dan i gospodin ministar pored onoliko problema koje ima u oblasti koju vodi i koje je čuo ovde od narodnih poslanika, zahvaljujući skupštinskoj većini ovde sedi tri dana, sluša pažljivo šta govore narodni poslanici. Pratim čoveka, vidim da radi, pratim, naravno uslovno rečeno, vidim da upisuje svaku primedbu koju čuje od narodnog poslanika. Onda će na kraju rasprave da izađe i da iznese svoje mišljenje, da kaže šta je dobro od onoga šta je čuo, šta nije, šta će Ministarstvo da uradi, šta ne može da uradi itd. Zato nam je potreban ministar koji zna ono što je predloženo od strane Vlade Republike Srbije. Volela bih da mi neko objasni kako će Rasim Ljajić da nam objasni zašto je Dragan Jočić na dnevni red najpre predložio Zakon o potvrđivanju Sporazuma između Saveta ministara Srbije i Crne Gore i Vlade Republike Francuske o vraćanju i prihvatanju lica u neregularnoj situaciji, a zašto je to onda jutros povučeno. Ovde imamo 5.10. na pečatu, navodno da je to petog dostavljeno u Skupštinu, a ja vam tvrdim, naši službenici u našoj poslaničkoj grupi sede do kraja radnog vremena, u petak koverat sa ovim materijalom nismo dobili. Tek jutros smo mogli sa njim da se upoznamo. Dakle, još jedanput, dame i gospodo, pošto vidim da sam prekoračila vreme, pozivam gospođu Nadu Kolundžiju, gospođu Suzanu Grubješić, gospodina Miloša Aligrudića, da izađu za ovu govornicu, da jasno i glasno kažu, radi javnosti, da li podržavaju ovakve povrede od strane Vlade Republike Srbije, da li misle da mi nismo u pravu i da kažu zbog čega mi nismo u pravu. Bili ste nekorektni, zato što ste u sve ovo ušli bez konsultacija sa SRS. Mogli smo lepo da se dogovorimo, kao što smo svaki put konstruktivni kada je bilo koji dogovor u pitanju, vi niste hteli, e, sada morate da slušate upozorenja ljudi koji znaju kako funkcioniše Narodna skupština i šta piše u Poslovniku Narodne skupštine. Meni je žao zbog gospodina ministra Saše Dragina, ali vi ste ovde zahvaljujući ljudima koji su inače glasali za vas i zbog njih vi, gospodine Dragin, ovde sedite već tri dana, a ne zbog nas. I videli ste i čuli ste da su svi poslanici SRS koji su govorili o temi koju vi ovde predstavljate, vrlo stručno i bez političkih konotacija govorili o toj temi, ali, evo, zahvaljujući vašim partijskim i koalicionim kolegama moraćete da saslušate malo i o Poslovniku, možda i vi jednog dana budete poslanik.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović po Poslovniku, zatim Petar Jojić i Goran Cvetanović. Hvala vam na strpljenju, gospodine Cvetanoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Albijanić je jutros znao u kakvoj je situaciji. Naime, on je još juče saznao da ministar inostranih poslova, Vuk Jeremić, koji je ovlašćeni predstavnik Vlade o ovim tačkama dnevnog reda, danas putuje u Lisabon. U jednom od razgovora za stolom predsedavajućeg i pre nego što je rasprava otišla u drugom smeru, onih jučerašnjih događaja i svega onoga što su građani pratili i čiji su bili svedoci i narodni poslanici, on je mene pitao, na osnovu preostalog broja poslanika SRS po tačkama dnevnog reda iz oblasti ekologije, da li je moguće da se za sat vremena ta rasprava završi kako bi utrčao Vuk Jeremić unutra i prvi obrazložio tačke dnevnog reda, koje sada imamo u sledećem paketu, jer on sutra mora da putuje. Dakle, vi ste bili svesni i sve ovo ste uradili sa predumišljajem, gospodine Albijaniću, vi ste juče znali da danas Vuka Jeremića nema. Ja, naravno, nisam pitala gde on putuje, jer tamo gde ide ništa ne radi dobro za srpski narod i za srpsku državu, čime bi mogao da se ponosi. Danas sam saznala, kao i čitava javnost, da je otišao u Portugal. Gospodine Albijaniću, pošto vam se lampica upalila, čini mi se, tek oko pola jedanaest, gospodine Migati, pitali ste sekretara, ja moram sve da vam prenesem da biste znali šta je na sledećem dnevnom redu, i sekretar mu je rekao – pa to su tačke dnevnog reda iz oblasti Vuka Jeremića, Rasima Ljajića i Dušana Petrovića. Onda je on počeo da se presabira, Vuk Jeremić nije tu, pa je brže-bolje smislio, kako je on pametan i inteligentan, da otrči gore do kabineta predsednika kojeg sada zamenjuje, ne znam po kom osnovu, jer najstariji niste, da navuče ovog nesrećnika Đelića, koji se potpisao u ime Vlade kao potpredsednik, da je to moguće po članu 194. Đelić ne zna ništa osim toga da otima i da krade. On nema nikakve veze sa Poslovnikom Narodne skupštine Republike Srbije. Vi ste navukli Božidara Đelića da nasedne, na osnovu vašeg neznanja i nepoznavanja Poslovnika, gospodine Albijaniću, da je to moguće po članu 194. Ja sada, pošto ste kao papagaj ponovili na osnovu člana 194. trebalo je inače da kažete, da je to stav 2, gospodine Albijaniću, baš po tom članu na koji se vi pozivate, oni ne mogu da budu, jer u sazivu dnevnog reda za 1. oktobar Vlada Republike Srbije je već odredila po svim tačkama dnevnog reda svog ovlašćenog predstavnika, jer član 194. stav 2. jasno kaže: ''Vlada određuje članove Vlade koje je predstavljaju po jednom jedinom pitanju koje je na dnevnom redu sednice Narodne skupštine, odnosno na sednici njenog odbora''. Mi svi ispred sebe imamo zakone.
Gospođice Jovanović, isteklo vam je vreme.
Ja sam vama citirala Poslovnik i sada je vreme da mi dopustite još tri minuta.
Pola minuta i prošlo je tih pola minuta.
Nije prošlo. Nije to pola, nego tih pola minuta, i to pola, i to ne znam gde je vama. Što se tiče, gospodine Albijaniću, člana 194, nikako ne možete na osnovu stava 2, stvarno moram da se nasmejem.
Hvala vam, gospođice Jovanović.
Možete da mi se zahvaljujete, samo ako ste nešto naučili iz ovoga, jer ja se nadam da nećete da ponavljate i da idete do kraja da je to moguće.
Hvala vam, naučio sam. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, kod ovakvog stanja stvari potrebno je da se vladajuća koalicija izjasni, hoćemo li dalje da radimo po Poslovniku ili nećemo, a ako ćemo raditi po Poslovniku onda ova stvar i ovaj papir, koji je došao pred narodne poslanike pre pola sata, mora biti povučen. S druge strane, ako je utvrđen dnevni red na početku ove sednice, na tom dnevnom redu su se našli i predlagači, a ujedno i oni ministri koji će da zastupaju pred poslanicima u Narodnoj skupštini određene tačke dnevnog reda i onda to ne može da se menja. Ako pogledate koje su tačke dnevnog reda u pitanju i ko treba da obrazlaže pred narodnim poslanicima, u prvom redu, pod tačkom jedan, ovaj predlog zakona o granicama trebalo je da tumači, mora da tumači i da odgovara na poslanička pitanja, pre svega, ministar za inostrane poslove. U ovom predlogu, kada se kaže, o tački susreta državnih granica – ovo nije poznato uopšte u definiciji ni u jednoj državi, a pogotovu u našoj praksi, valjda postoje granične linije, a ne tačke. Kakvi su to susreti? To je veliki znak pitanja. S druge strane, o vizama treba da govori ministar inostranih poslova. O krivičnopravnom aspektu treba da odgovara ili ministar unutrašnjih poslova ili ministar pravde i oni su kvalifikovani za to. Zbog toga postoje određena ministarstva, gde ministar treba da odgovara o stanju kriminaliteta, o korupciji, o stepenu korupcije u određenim institucijama i da li mi imamo korupciju ili nemamo korupciju. Nemoguće je staviti u funkciju ministra za socijalna pitanja, gospodina Rasima Ljajića, da dođe i da se nađe u bezazlenoj situaciji, da odgovara na pitanja na koja niko ne može da dobije valjan odgovor. Ne može, čovek, da odgovara na pitanje koliko je izvršeno krivičnih dela i iz koje oblasti, iz koje krivičnopravne grane iz našeg Krivičnog zakonika. Zatim, koliko je krivičnih dela izvršeno od strane pojedinih u institucijama, da li u prosveti, da li u zdravstvu, da li u pravosuđu, da li u ostalim institucijama itd. Dame i gospodo, Vlada nije lovačko društvo. Da li može lovac zameniti lovca na određeno mesto, da bi išao u lov. Ne može. Zbog toga i evo vidite, gospođa Vjerica Radeta, narodni poslanik SRS, istakla je jednu istinitu činjenicu – da je ministar Dragin prisutan, kada je u pitanju tačka dnevnog reda i predlog onih propisa koji treba da budu doneti iz oblasti ekologije. Na ova pitanja moraju da dođu resorni ministri da poslanicima odgovaraju na postavljena pitanja. To je jedno elementarno pravo narodnih poslanika, a i pravo Narodne skupštine da zahteva od Vlade da dođu predstavnici resora, koje oni vode. Prema tome, smatram da je ovo neprimereno, da ovo nije mudro i da ovo nije pametno. Hvala vam.
Vreme. Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 225 – da narodni poslanik ima pravo da bude informisan o svim pitanjima koja su na dnevnom redu. Pre svega, želim da informišem šefa poslaničke grupe Demokratske stranke, gospođu Nadu Kolundžiju, kao i koleginicu Gordanu Čomić, jer su burno reagovale posle izlaganja uvaženog kolege iz Socijalističke partije Srbije, gospodina Žarka Obradovića. On je sugerisao da je tačka 18. povučena sa dnevnog reda. One su reagovale da apsolutno nemaju informaciju da je tačka 18. povučena iz procedure. Imate obaveštenje da je tačka 18 – Sporazum između Saveta ministara Srbije i Crne Gore i Vlade Republike Francuske o vraćanju i prihvatanju lica u neregularnoj situaciji, sa protokolom, data 31. jula 2007. godine. Vlada Republike Srbije 4. oktobra tekuće godine dala je obaveštenje, čak i tu ima greška, da povlači iz procedure Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Saveta ministara Srbije i Crne Gore, kao i Vlade Republike Francuske o vraćanju i prihvatanju lica u neregularnoj situaciji. Samim tim što je ministar unutrašnjih poslova, Dragan Jočić, odsutan, tu ste pravilno postupili kada ste povukli iz procedure tačku 18, i sada ovaj set zakona umesto pet ima samo četiri predloga zakona. S obzirom na to da ste predložili ministra Rasima Ljajića, koji je ministar za rad i socijalnu politiku, čovek koji sigurno nije kompetentan da govori o konvencijama o korupciji, o potpisivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade zemalja Beneluksa, čovek koji sigurno nije kompetentan da raspravlja o Sporazumu koji je Vlada Republike Srbije potpisala sa Mađarskom iRumunijom, smatramo da treba da povučete i ovaj set zakona. A onda, kada se steknu uslovi po Poslovniku Skupštine Srbije, kao što su ovi zakoni zbog kojih je prisutan ministar za zaštitu životne sredine, dr Saša Dragin, koji je sve vreme prisutan i aktivno učestvuje u svim predlozima zakona, siguran sam da smo na konstruktivan način doprineli da ovi predlozi zakona na lepši i kvalitetniji način budu u funkciji, ovakve primedbe treba da prihvatite i da povučete iz procedure sve ove predloge zakona da biste mogli naknadno, kada se steknu uslovi i kada budu prisutni vaši ministri, koji su predloženi kao kompetentni ljudi, da zajedno raspravljamo o njima.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, po Poslovniku. Izvinjavam se što vas nisam primetio.
Sada ste priznali, gospodine Albijaniću, na očigled cele javnosti da imate veliki problem kada mene niste primetili. Prema tome, sada moram da vam reklamiram povrede Poslovnika i da vam ukažem na članove koje nisam do sada pominjala. Inače, moram da vam kažem, gospodine Albijaniću, bez obzira na najavu i radnu grupu koja radi novi Poslovnik da onemogućite narodne poslanike da se više puta javljaju po jednoj tački, ako nastavite na tako osioni i nekorektan način, pre svega, da se ponašate prema narodnim poslanicima, to ne može da izađe na dobro. Više puta sam pokušala da vam objasnim da je ovo princip i stav SRS za koji je Narodna skupština, kao najviše zakonodavno telo, mesto gde treba da se poštuju zakoni, Ustav i Poslovnik o radu. Upozorila sam vas na to da po članu 194, Vlada Republike Srbije, na osnovu vaših predloga, nije mogla da odredi Rasima Ljajića za ove tačke dnevnog reda. Vidite, pošto smo i vi i ja kao članovi parlamentarne delegacije prošle nedelje bili u Strazburu odlično je ovo što je sada saopštila celoj javnosti koleginica Radeta, da je 4. oktobra Vlada odlučila da iz procedure povuče tačku dnevnog reda i to 2006. godine, znači vi ste u vremeplovu, ne snalazite se, da povuče tačku dnevnog reda čiji je predlagač ministar Dragan Jočić. Niste ni to mogli da uradite. Mogli ste samo na početku, odnosno prilikom utvrđivanja dnevnog reda sednice. Po članu 90. vi ste to mogli da uradite prilikom odlučivanja za hitni postupak, da se pojedine tačke povuku iz dnevnog reda. Doduše, član 143, kaže da predlagač zakona ima pravo da povuče predlog zakona iz procedure sve do završetka pretresa predloga zakona na sednici Narodne skupštine. Da li je počeo pretres zakona, koleginice Radeta, za koji je ovlašćen ministar Jočić? Nije. Prema tome, mogli ste da započnete tačku dnevnog reda za koju je ovlašćen Dragan Jočić, pa da se u tom trenutku on pojavi kao ovlašćeni predlagač i da tu tačku povuče. Sve drugo ste mogli da uradite samo prilikom utvrđivanja dnevnog reda 1. oktobra, po članu 90. Vidite da smo vam pronašli petu ili šestu proceduralnu grešku. Vi ne znate kako da sazivate sednice, ne znate kako da se ponašate. Jednostavno, nalazite se u situaciji da zbog toga što vam je stalo da ostanete na vlasti, što ste napravili ovako skarabudženu nenarodnu vladu, ja moram koleginice Kolundžija da vas upozorim da se pristojno ponašate i da me ne ometate u radu ili vi predsedavajući zvrcnite da bi koleginica znala. Dakle, po članu 90, vi ste mogli to da uradite 1. oktobra. Danas, gospodine Albijaniću, koliko god da ste se vi, kako rekoste malopre meni, zainatili da ćete ovako da nastavite noćas do 12 sati, budite sigurni da to može da bude i sutra do podne i sutra do 12 sati, jer nemate osnova da nastavite sednicu. Inače, ako želite da povučete tačke dnevnog reda, pošto nema ministra, čak ni to, niko umesto njega, u ime predlagača ne može da uradi. Može samo on kada započne ta tačka, jer eventualno povlačenje moglo je da se desi samo 1. oktobra.
Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram tačku 104. našeg Poslovnika. Naravno, isto plediram da se poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Ono je ovom raspravom i te kako dovedeno u pitanje i hoću da ukažem na to da ovde imamo tri aktera koja ozbiljno ugrožavaju dostojanstvo Narodne skupštine. Gospodine Albijaniću, da počnemo od vas. Vi, kao predsedavajući ne možete da prekidate govornike, ne možete da komentarišete dok govornici imaju svoja tri minuta kada reklamiraju Poslovnik i molim vas da se ponašate parlamentarno ili, da kažem, da se ponašate uljudno. Prema tome, ponašajte se uljudno. S druge strane, imamo Vladu koja na jedan, po ko zna koji put, besraman način ponižava ovaj parlament, dovodeći ovde ministre opšte prakse koji su sposobni za sve i svašta, koji su pola devojka pola riba, koji su žongleri, džeparoši, mađioničari, koji ovde treba da nas zamajavaju i zavitlavaju.
Gospodine Momčilov, vodite računa o terminima koje upotrebljavate za skupštinskom govornicom.
Upravo vodim računa o terminima, jer, gospodine predsedavajući, molio sam vas da me ne prekidate, da se ponašate uljudno.
Moram da vas prekinem kada izgovorite izraz koji nije prikladan ovom domu.
Žongler? Pelivan? Šta je to uvredljivo, žongler i pelivan, mađioničar? Ili ste vi povezali to sa nekim ljudima, pa se onda slažete sa mojim mišljenjem i onda smatrate da na taj način nekoga vređamo. Ja sam rekao – ministri opšte prakse. Gospodin Ljajić je dokazao da je ministar opšte prakse, sve i svašta je bio, i prema tome, samo kažem da se ne može ovaj parlament vređati na takav način.
Vodite računa kako se izražavate o ministru.
Opet vi mene prekidate. Budite uljudni. Sada imate jedan mentalni problem i ja sam sada ozbiljno zabrinut za vas. Vi, stvarno, gospodine predsedavajući, imate mentalni problem i bojim se da problem postaje sve teži. Hoćete li da me pustite da završim ono što sam mislio da kažem? Ovo ovako ne može. Nismo mi politikanti i ne pravimo ovde opstrukciju. Pravog ministra ste ovde doveli prvi put da ga vidimo i to je gospodin Dragin. Gospođo Kolundžija, hoćete li prekinuti? Predsedavajući, da li vi možete da umirite ovo? Šta vi radite, da li radite svoj posao? (Predsedavajući: Vreme je isteklo.) Nije isteklo vreme. Pošto vi kršite Poslovnik, pošto ne omogućavate nama da normalno govorimo, nemate ni moralno pravo da nam ovde spočitavate da je isteklo vreme. Ja ću se javiti ponovo. Idem na mesto i ponovo se javljam.
Ima reč narodni poslanik Božidar Koprivica. Ima reč, po Poslovniku, narodni poslanik Momir Marković. Ne možete, gospodine Momčilov, pa sada ste bili za govornicom. Šta vam je? Molim vas, idite na mesto.
Gospodine predsedavajući, kada ćete da prestanete sa tim vašim terorom, jer to više nije ni šala, ni zajedljivost, to prerasta u teror nad poslanicima.
Molim vas, da definišete reč teror.
Pogotovo je to nad posapnicima SRS. Ne možete vi određivati kada će ko da se javi po Poslovniku. Ne možete vi dati govorniku reč ukoliko se javi neko po Poslovniku. Pročitajte Poslovnik, pre nego što sednete na tu stolicu. Dame i gospodo narodni poslanici, koliko su nam pojedini ministri sposobni, koliko su pojedini ministri shvatili ozbiljno funkciju na kojoj se nalaze, koliko su shvatili odgovornost prema narodu i prema državi u čijim ministarstvima sede, pokazaće kao primer odgovor na poslaničko pitanje koje je postavila Lidija Vukićević ministru kulture – na sajtu se nalazi kompletna tematika, molim vas, pritisnite dugme na sajtu. Šta će nam onda ministri? Hajde svi da kupimo kompjutere, 27, jer toliko sada ima ministara. Naravno, tu ne brojim one pomoćnike kojih ima po 50 za svako ministarstvo, zamenike kojih ima 10-15 za svako ministarstvo, međutim ne može niko, osim ministra Petrovića, o ovoj tački dnevnog reda. Ne može niko, osim Vuka Jeremića, o ove dve tačke dnevnog reda, jedino može Koštunica. Može on da dođe, on je tata svim ministrima. Mogao bi doduše i Velja Ilić ,jer je i on, ovako, ministar opšte prakse.
Gospodine Markoviću, Velimir Ilić je ministar za infrastrukturu, pa molim da vodite računa o tome.
Da li je to vama od rođenja, gospodine predsedavajući, ili vas to sad hvata?
Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, vidite u šta se izvrgla Narodna skupština – u vašar.
Molim vas da ne upotrebljavate takav termin za Narodnu skupštinu. Mora da se štiti dostojanstvo, gospodine Momčilov!
Evo, ja ću sada i obrazložiti. Čekajte da to obrazložim. Treba da obrazložim zašto kažem da je to vašar. Ovim vašim upadicama, piljarskim i vođenjem dijaloga, što nemate pravo po Poslovniku, vi upravo stvarate vašarsku atmosferu. Evo, vidite, narodni poslanici vam govore ostrašćeno u klupama, ne drže se tačke dnevnog reda, je li tako? Gospođa Kolundžija, koja se sada nešto ljuti, je l' tako, nama kada daje predlog za spajanje tačaka, pogledajte uz saziv njen predlog, odnosno dva predloga potpuno različita su zavedena sa istim brojem, istog datuma. To je slika ove skupštine – nehat, nemarnost. Ne kažem da je zla namera. Neću da idem tako daleko, ali takav jedan aljkav odnos je upravo ono što stvara jednu vašarsku atmosferu u ovom parlamentu. Pogledajte predloge koje je dala gospođa Kolundžija za spajanje tačaka dnevnog reda. Imate dva predloga, jedan prethodni, jedan naknadni, ali je isti broj zaveden, isti datum. Kako to može? A potpisi ispod teksta su različiti. To je skupština danas. A vi, gospodine Albijaniću, ako imate neku drugu percepciju, ja nemam ništa protiv, ali ne možete da kažete da ova nije tačna i da mi treba sa svim ovim da se složimo. Ja sam kazao, vi ste nam prvi put, DOS je izveo danas jednog čoveka, koji liči na jednog pravog ministra i koji se ponaša kao ministar; jednog uljudnog čoveka, stručnjaka koji raspravlja onako kako treba. E sada, gospodine Albijaniću, da li ne možete da uočite frapantnu razliku između ovog gospodina koji je ovde dva, tri, dana branio zakone na način kako treba i razliku da se na cirkuski način, na koji hoćete, brane ovi zakoni koji su ovde? Izvinite, gospodin Ljajić je večiti džoker DOS-a za razne stvari. Upravo ste ga opet ovde upotrebili kao džokera.
Molim vas, gospodine Momčilov, više puta vas upozoravam kako izgovarate i kvalifikujete ministre?
Vrlo lepo, znate, džoker je karta koja je dobitna. Sada, što vama smeta ta dobitna karta?
Zahvaljujem na tom pozitivnom tumačenju.
Pazite, džoker ako dobije to je nešto što je dobro. Što je to uvreda za ministra Ljajića? On će biti presretan kada čuje da ga je neko nazvao džokerom koji vadi DOS iz rukava. Prema tome, ne brinite vi za ministra. Brinite za svoj mentalni status.
Isteklo vam je vreme, gospodine Momčilom. Kršićete Poslovnik u daljem.
Brinite za svoj mentalni status, to vam ja najiskrenije savetujem, evo, kao lekar.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, po Poslovniku, a zatim Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja zaista imam zadovoljstvo da dr Paji Momčilovu čestitam na uspešno završenom poslu noćas. Noćas, u jedan sat posle ponoći, on je, kao i desetine hiljada puta do sada, pomogao jednoj mladoj majci da na svet donese zdravu ćerku, koja je unuka gospodina Tomislava Nikolića. Ja čestitam i gospodinu Momčilovu i gospodinu Nikoliću, za mene je zaista zadivljujuće da on sa ovoliko energije i sa ovakvim požrtvovanjem, pored svog tog humanog i veličanstvenog posla koji radi, upozorava gospodina Albijanića, a on ne želi da sluša. Gospodine Albijaniću, vi ste sada, verovatno na osnovu Poslovnika, kao jedan od potpredsednika zaduženi da se starate o redu, o poštovanju Poslovnika i o toku sednice. Ja sada reklamiram član 93, zbog šarolikosti, jer ste mi malopre rekli da ne može narodni poslanik da govori stalno o jednom istom. Evo, ja vam reklamirampeti član po redu i moram da vas upozorim da se u prvoj alineji člana 93, jasno određuje tok Narodne skupštine i ko su učesnici na sednici Narodne skupštine. Da bi ovo pratile koleginice Kolundžija i Čomić, koja je bila potpredsednik skupštine, koja to, takođe, vrlo dobro zna, dakle, po otvaranju pretresa to mogu da budu predlagači akta, svaki od ovih ministara pojedinačno. Nemamo ništa protiv, čuli ste od gospodina Todorovića. Vi ste to grupisali. Onda kaže, odnosno ovlašćeni predstavnik grupe predlagača akta, samo u slučaju ako je ta grupa ili nekoliko narodnih poslanika, grupa narodnih poslanika ili više njih – jer se u sledećem članu Poslovnika kaže da prvi potpisani obrazlaže u ime poslanika grupe predlagača akata. Vlada Republike Srbije nije grupa. Vlada Republike Srbije sve bi bilo u redu da jeste grupa, ali nije. Jer, Vlada je nas, gospođo Kolundžija, obavestila, dobijanjem svakog akta pojedinačno, ko je njen ovlašćeni predstavnik . Moram da se podsetim, mislim da je to bilo pred kraj onog letnjeg zasedanja, desilo se da je Vlada ministara Cvetkovića ovlastila za zakon za koji je bio nadležan Mlađan Dinkić. Sećate se toga. Onda je, po članu 136, u o obrazloženom predlogu Vlade stajalo da je umesto Mlađana Dinkića ovlašćeni predstavnik Vlade ministar Cvetković. Sve se to desilo na predlogu akta pre početka sednice. Ova sednica je počela 1. oktobra i ona ima svoj tok, po čl. 93. i 194. ima svoje ovlašćene predstavnike. Ako ste vi spremni ovo da radite zarad ostanka na poziciji koju imate, gospodine Albijaniću, ja vas samo upozoravam, po ko zna koji put od jutros, da je to nečasno. Lepo se povucite. Mislim da ni gospodin Džudžević ne bi želeo u tome da učestvuje, neće imati ko da predsedava na sednici na kojoj želite na takav način da kršite Poslovnik. Znate da smo mi u pravu. Znate da ste bili prinuđeni to da uradite, da vas je neko na to nagovorio. Izvucite se časno iz toga i nemojte da ostane zabeleženi u skupštinskim analima kao Nataša Mićić koja je iste ovakve stvari radila, a vi ste sada još gori jer prednjačite u tome. Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta, izvolite.
Vidite, kolege poslanici, uzmite bilo koji predlog koji smo dobili od Vlade Republike Srbije, lepo piše – Vlada na osnovu člana tog i tog Ustava, pa na osnovu člana tog i tog Poslovnika nam predlaže to i to. To je način na koji Vlada komunicira i na koji treba da komunicira sa Narodnom skupštinom. Ovakva pisma koja stižu faksom, ne na predlog Vlade, nego stižu faksom. Nataša Jovanović je objasnila kada je nastala panika, pošto je na mestu gde sedi mogla sve to da prati. Nastala je panika kada ste shvatili da ćemo mi insistirati da ovde budu ministri koji su nam najavljeni da će predstavljati, nemamo ništa protiv, mogla je Vlada za sve ove tačke dnevnog reda da ovlasti gospodina Sašu Dragina i da nas o tome blagovremeno obavesti. Kao što smo pričali o ekologiji, tako bismo pitali gospodina Sašu Dragina i o korupciji i o svemu ovome što je predviđeno u dnevnom redu. Ne može Vlada na ovaj način, odnosno vi ste mislili da možete da pozovete tamo nekog u Vladi, da kažete – brže nam pošalji faks, ovi radikali će sad da izađu da intervenišu po Poslovniku, pa nas obavestite da neko drugi, ko nije nigde otputovao, koji je tu, dođe da predstavlja ovde Vladu. Dame i gospodo, ne može, zapravo može, vi možete sve, vi ste većina, vi ste moćni. Vidite, mi nismo većina, mi nismo moćni, ali znamo, hoćemo, umemo i mi insistiramo na primeni ovog poslovnika. Gospodine Todoroviću, već sam zvala gospodina Aligrudića i ponovo ga pozivam da dođe ovde, da stane na ovo mesto i da se on izjasni da li podržava njegova poslanička grupa kršenje Poslovnika, to važi i za gospođu Nadu Kolundžiju, Suzanu Grubješić, pa ako kažete da se zalažete za kršenje Poslovnika, izvolite, nastavite. Samo još jedna intervencija, gospodine Albijaniću, po članu 103 – niko ne može prekidati govornika, niti ga opominjati osim predsednika Narodne skupštine, u slučajevima predviđenim ovim poslovnikom. Ceo dan danas, od silne nervoze, zato što ste se našli u nebranom grožđu, ne znate šta ćete. Vrlo rado biste otišli odatle, to je nama svima jasno, ali sad morate, zapalo vas to neslavno mesto baš danas i inače vas to nekako zapadne. Dobro, to Oliver Dulić uradi, ostavi vas tu uvek kad je nešto gusto i kad treba da se objašnjava i obrazlaže, a vi onda u nastupu očigledne nervoze svakog narodnog poslanika SRS prekidate usred reči, usred rečenice, ali ne pod uslovima koji su predviđeni članom 103. Dakle, gospodine Albijaniću, vi imate na to pravo, ali samo u uslovima koji su predviđeni ovim poslovnikom. To što vama smeta kad neko ministra ili Vladu nazove ovakvom ili onakvom, to su vaša intimna osećanja i to nije za Narodnu skupštinu. Ne možete vi mene da naterate da kažem nešto lepo o Vojislavu Koštunici i o njegovoj Vladi, kad je zahvaljujući Vojislavu Koštunici i njegovoj Vladi maltene paralisan rad ovog parlamenta, zato što oni krše zakon, zato što oni krše Ustav, zato što se on i Boris Tadić dogovaraju trange-frange oko javnih preduzeća. Danima nismo imali sednice Skupštine, prekidali ste ih na nekoliko dana itd. i sad hoćete odjednom da nadoknadite. To je nemoguće. Ne možete nadoknaditi propušteno, ali možete da se uozbiljite i da nastavimo lepo da radimo po Poslovniku.
Narodni poslanik Božidar Koprivica, izvolite.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, pet zakona po kojima se vodi objedinjena rasprava odnose se na konvencije koje se direktno tiču zaštite životne sredine i imaju uglavnom isti cilj, da spreče i smanje štetne posledice od štetnih uticaja na životnu sredinu. Ovaj visoki dom raspravlja već treći dan o ovim konvencijama. Ali šta znači potvrđivanje svih ovih konvencija i kakva je verovatnoća da će se one primeniti i poštovati, ako zvanična vlast ne poštuje postojeći Zakon o zaštiti životne sredine. To se i na vas odnosi, gospodine ministre, i ne mogu ni jednu lepu reč da kažem o vama. Zaštita prirodnih vrednosti vazduha, zemljišta, šume, geoloških resursa, biljnog i životinjskog sveta, za ovu vlast je na zadnjem mestu. Da li je ova vlada obezbedila osnovno pravo čoveka da živi u zdravoj sredini? Da li ona može preduprediti neželjene posledice u životnoj sredini koje izazivaju industrijska preduzeća? Šta ona preduzima da ne bi došlo do negativnih uticaja na životnu sredinu? Kako zaštiti ugroženu životnu sredinu? Sve su to pitanja na koja ova nesposobna marionetska vlast nema odgovore. Dolazim iz Pančeva gde su građani izloženi eko-teroru, trovanju i tihom umiranju već 40 godina! Višedecenijski protesti građana Pančeva samo su glasovi nemoćnih koje niko ne čuje. Laži i obmane trovača traju od samog početka, na samom izvoru, počev od izgradnje trovača Pančeva od pre 40 i više godina. Zato se građani Pančeva s pravom pitaju zašto aktuelna vlast ne primenjuje Zakon o zaštiti životne sredine i zašto, shodno Zakonu, Republika ne izvrši sanaciju, odnosno remedijaciju, tj. zaustavljanje i dalju degradaciju životne sredine do nivoa za nesmetan rad i život u sredini. Kvalitet životne sredine u Pančevu je nepodnošljiv. Pančevo je najnesrećniji i najzagađeniji grad na planeti zemlji. Državni organi, umesto da redovno, blagovremeno i potpuno objektivno obaveštavaju građane o stanju životne sredine, to jedino čine pred izbore. Poštovani narodni poslanici, sredstava i takse namenjene za zaštitu životne sredine nenamenski se troše i niko živ ne zna gde odlaze, iako je način njihovog korišćenja striktno regulisan zakonom. Zato, gospodine ministre, postavljam poslaničko pitanje – kada će budžetska inspekcija utvrditi nenamensko korišćenje ovih sredstava u opštini Pančevo, da li su izrečene novčane kazne za privredne prestupe i prekršaje zagađivačima ''Azotari'', ''Petrohemiji'' i ''Rafineriji'' i da li je neko od direktora tih firmi odgovarao krivično za zagađivanje životne sredine? Zato je za naše trovače uzaludno potvrđivati sve ove konvencije, kada se Vlada ne pridržava Zakona o zaštiti životne sredine, koji je usvojio ovaj visoki dom. Građani Pančeva ne traže mnogo, ne traže ništa drugo nego da se striktno primeni postojeći Zakon o zaštiti životne sredine, jer bi odgovorna lica, to vam ja kažem kao dugogodišnji advokat i praktičar, odavno bila u zatvoru, a fabrike ne bi trovale i tiho ubijale građane. Hvala vam.
Da li se još neko javlja za reč ko nije iskoristio pravo po Poslovniku, pošto smo iscrpli listu govornika? (Da.) Reč ima narodni poslanik Veljko Kovačević.
Poštovani narodni poslanici, niko nije spomenuo obronke Karpata, pa pošto ja dolazi iz tog kraja, vi ste samo u izlaganju o tome govorili, ja bih samo ukratko da imate, da pribeležite. Izgradnjom brane Kladova Đerdapa I 1972. godine, kod sela Kusjak, povećana je energetska efikasnost, ali ujedno je prouzrokovano puno posledica na ovom području. Đerdapske akumulacije su izuzetno značajne u sferi Dunava gde se slivaju i nanosi sa teritorija od oko 600 000 kvadratnih kilometara, nedovoljno je istražena štetnost u procesu akumulacije u prostoru đerdapskog ekosistema. Srpsko more, kako se ne bez razloga naziva Dunav u prostoru Đerdapa II, pa do Beograda, uz veliko taloženje i nanošenja akumulacije teških metala, promene u ribljoj populaciji, nestale su i ribe, čuli ste za ribe, moruna, jesetra i pastruga, a sa njima i čuveni ''kladovski kavijar''. Činjenica je da je država izgradnjom veštačkog mrestilišta u Kladovu htela da popravi stanje ''Ribarskom gazdinstvu Đerdap'', ali ono je sada, bez većih ulaganja od strane države, gotovo pred stečajem. Ovome je najviše doprinela katastrofalna odluka da se gazdovanjem vodama oduzima od ''Ribarskog gazdinstva'' i dodeli "Srbijašumama". Ministar za ekologiju morao bi da ima sluha za ove probleme, koje je prouzrokovalo ovakvo stanje, da uvede ekološku taksu koju bi plaćala opštinama na čijoj teritoriji je ekološka katastrofa. Posebna priča je o šumama, područje Nacionalnog parka Đerdap nalazi se na teritoriji tri opštine, Majdanpek, Kladovo i Golubac, sa ukupnom površinom gazdovanja od 63.600 ha. Ne radi se potpuna zaštita pošumljavanja, slabo se vrši pošumljavanje u Nacionalnom parku, na očigled svih nas ništa se ne preduzima. Ovom obavezom, plaćanjem ekološke takse, mnoge stvari bi se poboljšale, kao i trajna egzistencija građana Kladova i ostalih oštećenih opština. Ja sam toliko želeo da vas podsetim.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Reč ima ministar Saša Dragin.
Poštovani predsedavajući, cenjeni poslanici i poslanice, iskreno se zahvaljujem na izuzetno konstruktivnoj diskusiji u kojoj ste se sa puno razumevanja dotakli najvažnijih problema iz oblasti zaštite životne sredine. Postavljena su važna i dobra pitanja koja zaslužuju jasan odgovor i odlučnu akciju. Iza svakog odgovora, koji sam dostavio napismeno poslaničkim grupama, stajaće veliki trud i rad, jer ima mnogo problema koje treba rešiti, mnogo zagađivača koje treba uvesti u red, puno hektara koje treba pošumiti i mnogo zakona usvojiti i sprovesti da bi Srbija bila čistija, lepša i zdravije mesto za naše građane. Pomenuo bih par problema koji su tokom današnje rasprave pomenuti. Narodni poslanik Radica Jocić je pomenula probleme koji su uzrokovani požarima u nacionalnim parkovima. Mogu da vas uverim da, kada sam čuo za izbijanje požara, nije prošlo 10 minuta od reakcije, pored nadležnih službi, znači, vatrogasnih službi koje su se odmah uputile na lice mesta, u nadležnosti Ministarstva policije, odmah sam nazvao i ministra vojnog, gospodina Šutanovca i zatražio pomoć Vojske, a odmah posle toga i gospodina Vuka Jeremića i zatražio da kontaktira sve zemlje u okruženju da bi se obezbedili potrebni avioni koji će pomoći u sanaciji požara, tada je bilo to na Staroj planini. Dobili smo ponudu od više zemalja: od Nemačke, Grčke, Austrije, Italije i od Rusije. Odluka je pala na taj ''iljušin'' koji je bio u Rusiji, zato što se on nalazio u Bugarskoj u to vreme, sa druge strane Stare planine, znači,faktičkinekih100 km. samo daleko od našeg požara i zato je odabran on. Još jednom bih se zahvalio svim zemljama koje su ponudileda se ti požari ugase na zaista efikasan način. Ja bih samo podsetio da su u drugim zemljama na Balkanu takođe izbili požari, koji su odneli i velike žrtve i napravili daleko veću materijalnu štetu. Naša zemlja je posedovala dva "kanadera" koji su služili za ove svrhe, međutim, za vreme administracije gospodina Milutinovića, prodata su Grčkoj. Pored toga, pitanje je bilo da li će u zonama zaštite jedan, to je zona gde je zabranjena izgradnja, da li će se nešto graditi na Staroj planini. Uveravam vas da se ništa neće graditi u nacionalnim parkovima u zonama zaštite jedan. Ministarstvo zaštite životne sredine nikada neće potvrdno da reaguje na bilo kakve zahteve tog tipa, a zbog ovih događaja, nemilih tokom leta, zbog kožara, napravili smo rebalans našeg budžeta i oko 300.000.000 još dodatno nepredviđenih za ovu godinu će biti utrošeno na pošumljavanje Srbije. To neće biti samo Stara planina, nego i Deliblato i druga mesta u nacionalnim parkovima koji su izgoreli. Što se tiče pitanja poslanice vezano za konvencije koje su ratifikovale zemlje i da li će nam te zemlje nadoknaditi štetu koja je izazvana bombardovanjem, kažem da su ovo konvencije koje uglavnom potiču iz Ujedinjenih nacija i zemlje, zemlje koje su naši prijatelji i one su, takođe, ratifikovale te konvencije, one koje nisu učestvovale u bilo kakvoj agresiji na našu zemlju i mislim da nema nikakve povezanosti između te dve stvari. Gospodin Čolić Dragan je jako dobro apostrofirao problem u Smederevu. Njegova pitanja su bila koliki je stepen zagađenja i šta ćete uraditi po tom pitanju. Naravno, to su veliki problemi, a bio je predviđen i akcioni plan da se do kraja 2008. godine 35.000.000 dolara uloži u Smederevo. Mi smo tražili da se ti rokovi pomere, skrate i da se veća sredstva ulože u zaštitu životne sredine, izvršen je sistemski nadzor celog postrojenja u Pančevu i povećan je iznos na 55.000.000 dolara do kraja 2008. godine. Gospodin Predrag Mikić iz opštine Sombor je postavio pitanje vezano za krivolov. Lov je u nadležnosti Ministarstva poljoprivrede, dobro sarađujemo sa Ministarstvom poljoprivrede i ukazaću ministru Milosavljeviću na sve probleme na koje je cenjeni poslanik ukazao danas. Takođe, poslanica Ivana Zečević je pomenula probleme u Titelu. Veliki su problemi zbog nezakonskog skrnavljenja poljoprivrednog zemljišta. Ukoliko krenete prema Novom Sadu, autoputem, videćete da postoji mnogo divljih deponija peska i to je veliki problem. Takođe, i ovo je u nadležnosti Ministarstva poljoprivrede, ali ćemo mi za svaki slučaj poslati i našu inspekciju da utvrdi da li postoji bilo kakvo kršenje tih zakona na koje mi možemo da intervenišemo. Narodni poslanik Radovan Milovankić postavio je pitanje šta je urađeno po pitanju zagađenja vazduha. Zakon o zaštiti vazduha je izrađen i ja se iskreno nadam da će u vrlo kratkom vremenu izaći pred Narodnu skupštinu, jer to je jedan od ključnih zakona za zaštitu životne sredine. I gospodin Jojić, narodni poslanik i gospodin Koprivica su sa razlogom zabrinuti za zdravlje građana Pančeva. U Pančevu je zaista kritična situacija. Izneću vam šta je za ovih šest meseci, koliko ova administracija traje, urađeno da se situacija u Pančevu popravi. Što se tiče ''Rafinerije'', pošto je prvo postavljeno pitanje ''Rafinerije'', napravljen je ugovor po kome će od danas do početka 2009. godine u ''Rafineriju'' za sanaciju ekoloških problema biti uloženo oko 120.000.000 evra. Da bih vam tačnije kazao šta će tačno biti urađeno: 30.000.000 evra biće uloženo do kraja 2007. godine za rekuperaciju gasova na baklji, koja predstavlja veliki izvor zagađenja; za sanaciju postrojenja za neutralizaciju istrošene lužine; za zamenu piralenskih baterija u ''Rafineriji''; za razdvajanje uljne i atmosferske kanalizacije. To su poslovi koji treba da se urade do kraja ove godine. Godine 2008. biće urađena rekonstrukcija auto i pretakališta na Dunavu i postrojenje za obradu mulja. Takođe, ove godine ćemo izvršiti i pošumljavanje, zajedno sa pokrajinskom administracijom, južne industrijske zone, koja će tako napraviti jednu tampon zonu prema zagađivačima, a insistirao sam i dobio sam uveravanje od gradskih otaca da će biti osnovan fond za zaštitu životne sredine. Mi smo dali Predlog statuta tog fonda, baš iz razloga da bismo mogli da utvrdimo da li se sva sredstva koja Pančevo dobija na ime ekologije, namenski troše. Takođe, budžetska inspekcija je još prošle nedelje otišla u Pančevo da proveri navode koje je i na prošloj sednici, kada sam bio prisutan, neko uputio. Zalažemo se, takođe, da država sufinansira sekundarnu gasnu mrežu. Problem čestičnog zagađenja vazduha u Pančevu je jako veliki. I pored toga što imamo hemijska zagađenja tokom cele godine, tokom zimskih dana, kada je nizak pritisak, kada je hladno, građani Pančeva se greju na čvrst materijal i vrlo često procenat čestičnog zagađenja prevazilazi sve kriterijume. Iz tog razloga je jako važno napraviti sekundarnu gasnu mrežu. Snažno ću se zalagati da se izdvoje državna sredstva za to. To su, otprilike, bili najveći problemi koje smo danas čuli. Čuli smo ponovo da postoji zabrinutost određenih poslanika za municiju koja je korišćenja tokom NATO bombardovanja, a koja sadrži osiromašeni uranijum. Odgovorno tvrdim da na teritoriji Srbije, ali bez Pokrajine Kosovo, svi projektili koje je NATO koristio, a vezano je za osiromašeni uranijum, su pokupljeni. To su tri opštine na jugu Srbije. Međutim, jako veliki problem je ono što se dešava na Kosovu. Mi smo već u dva navrata intervenisali kod UNMIK-a i tražili da se povede računa, jer tamo još ništa nije urađeno. Danas i u četvrtak smo razgovarali o problemi koji pogađaju sav živi svet, bez obzira na vrstu, rasu, pol, politička i verska opredeljenja, ako govorimo o čovečanstvu, sa druge strane. I pored neslaganja koja, po pravilu, dovode do žučnih rasprava u ovoj kući, mišljenja sam da smo tokom ove rasprave od svih predstavnika političkih stranaka čuli iskrenu brigu za budućnost prirode i živog sveta u njoj. Cenjene narodne poslanice i poslanici, iskazali ste volju da učinite veliki iskorak ka lepšoj i čistijoj Srbiji, Srbiji bogatoj prirodnim lepotama, a samim tim bogatijoj i u srcu. Sa ove govornice smo čuli da treba povesti računa ne samo o dezertifikaciji u pustinjama i prirodi, nego i o pustošenju ovog zdanja. Dozvolite mi da iznesem mišljenje da sva pustošenja, za koja smo kao čovečanstvo odgovorni, dolazi od pustošenja u nama samima, od pustoši u našoj duši. Poštovani poslanici i građani Srbije koji pratite rad Skupštine, osvrnite se i primetite život oko sebe. On je suviše kratak i vredan da se potroši za mržnju i bes. Sa malo truda možete da učinite nešto lepo i plemenito za prirodu, za druge, za sebe. Zasadite drvo ili ga nemojte poseći. Ako vidite bačen papir na ulici, podignite ga i bacite ga u kantu. Krenite od kuće peške ili na biciklu, nemojte voziti auto, nemojte ići autobusom. Misleći dobro i čineći isto, dobro ćete se osećati i sami. Pomozite prirodi ili čoveku i ozelenite pustinju u sebi. Možda to i ne znamo, ali svi smo mi potrebni nekome. Ne treba daleko gledati i videti nekoga kome je teško. Pomozite danas i ovaj dan neće biti pustinja ni oko nas, ni u nama samima. Setite se mirisa, vukova, vizuelnog doživljava, prvog snega u zimsko jutro, setite se kada ste prvi put videli more na planinskom prevoju, setite se kada ste prvi put bili u nekoj šumi i čuli kako šušti lišće. To vas priroda nagrađuje i tera pustoš u nama, čak i kada nismo zaslužili. Dajte prirodi, ljudi, dajte drugim ljudima, nagradite tako sebe. Volite Srbiju i nemojte zagađivati životnu sredinu.
Hvala ministru zaštite životne sredine dr Saši Draginu. Zaključujem zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Konvencije Ujedinjenih nacija u borbi protiv dezertifikacije u zemljama sa teškom sušom i/ili dezertifikacijom, posebno u Africi; Predlogu zakona o potvrđivanju Konvencije o proceni uticaja na životnu sredinu u prekograničnom kontekstu, Predlogu zakona o potvrđivanju Okvirne konvencije o zaštiti i održivom razvoju Karpata, Predlogu zakona o potvrđivanju Konvencije o očuvanju evropske divlje flore i faune i prirodnih staništa, Predlogu zakona o potvrđivanju Konvencije o očuvanju migratornih vrsta divljih životinja. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona o tačkama 15 - 20. dnevnog reda, pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, prema članu 149a stav 3, a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Pre nego što pređemo na zajednički jedinstveni pretres, podsećam vas da je Vlada, dopisom od 5. oktobra 2007. godine, obavestila da, saglasno odredbi člana 143. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, povlači iz procedure Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Saveta ministara Srbije i Crne Gore i Vlade Republike Francuske o vraćanju i prihvatanju lica u neregularnoj situaciji, sa Protokolom (18. tačka dnevnog reda.) Saglasno članu 149. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Republike Crne Gore o socijalnom osiguranju; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Saveta ministara Srbije i Crne Gore, Vlade Republike Mađarske i Vlade Republike Rumunije o tački susreta državnih granica između Srbije i Crne Gore, Republike Mađarske i Rumunije, koja je obeležena tromeđnom graničnom oznakom i njenom održavanju; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i vlada zemalja Beneluksa o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša; Predlogu zakona o potvrđivanju Dodatnog protokola uz Krivičnopravnu konvenciju o korupciji; Predlogu zakona o potvrđivanju građanskopravne konvencije o korupciji (tačke 15, 16, 17, 19. i 20. dnevnog reda.) Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne.) Dajem pauzu od jednog sata. Nastavljamo rad u 15,15 časova. [[Posle pauze – 15,35]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad posle pauze. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li narodni poslanik dr Vladan Batić, koji je na sednici Odbora za pravosuđe i upravu izdvojio mišljenje povodom razmatranja Predloga zakona o potvrđivanju Dodatnog protokola uz Krivičnopravnu konvenciju o korupciji i Predloga zakona o potvrđivanju Građanskopravne konvencije o korupciji, želi da obrazloži izdvojeno mišljenje? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Pre toga, po Poslovniku se javio narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 226. želim da čujem ovde direktno od ministra, gospodina Rasima Ljajića, da li on ima nameru da ostane u raspravi za sve tačke dnevnog reda. Ukoliko bude Rasim Ljajić učestvovao po svim tačkama mi ćemo u skladu sa Poslovnikom i sa pripremljenim nastupom izlaziti za ovu govornicu. Ukoliko se to ne desi, ukoliko ste vi planirali da samo iznesete stavove vezane za predloge iz vašeg resora, onda će to na očigledan način pokazati da je vaše imenovanje za predlagača Vlade bio samo razlog zbog koga smo se mi bunili danas u Skupštini Srbije i izlazili po Poslovniku. Ministar Vuk Jeremić koji je trebalo da bude izvestilac ispred Vlade ne nalazi se u Beogradu. Umesto da to prevaziđete na jedan korektan način, jer ste to u jednom slučaju pokazali, mislim na Vladu, vi ovde pokušavate vašim pristankom da se održi rasprava i o zakonima koji nisu u vašem resoru, i na neki način dovodite sebe u poziciju u koju ne bi trebalo da dolazite. Nadam se da ćete imati prilike da nam na adekvatan način pružite sva objašnjenja vezana za sve predloge zakona koji su vezani za resor Ministarstva inostranih poslova. Odmah da se razumemo, ne sumnjam u vašu stručnost, obrazovanje, itd, pretpostavljam da će vaši odgovori biti apsolutno na nivou struke, odnosno da ćete moći kompetentno da učestvujete u raspravi po svim predlozima zakona i onih koji nisu u vašem resoru. Hoću građanima Srbije, pa i vama, gospodo poslanici, da pokažem kako nekorektno funkcioniše ili kako funkcioniše ova koaliciona vlast, a ovo – nekorektno je pleonazam. Vidite, DSS je zato što ministar Jočić nije danas tu, povukla iz procedure predlog zakona čiji je izvestilac trebalo da bude ministar Jočić. Sa ovim činom oni se jasno ograđuju od svojih koalicionih partnera koji na ovakav način, zahvaljujući vama, gospodine ministre, jer to prihvatate, pokušavaju da na neki način potcene ovu skupštinu, da mimo Poslovnika, mimo nekog zdravog razuma, da vi preuzimate obavezu da predstavljate izvestioca za zakone koji nisu u vašem resoru. To je problem sa kojim se ova skupština suočava, zato smo mi i bili prinuđeni da istaknemo sve ove probleme. Hteli smo unapred da čujemo od vas ovo obećanje da ćete biti ovde, unapred vam kažem da ćete biti izloženi pitanjima vezanim za sve predloge ovih zakona. Na neki način, da pokažemo i Skupštini i građanima Srbije da ovakva praksa Vlade Republike Srbije ne bi ubuduće trebalo da se sprovodi, jer to nije dobro ni za pojedine ministre, ni za Skupštinu Srbije, a u krajnjoj liniji i za Vladu. Hvala vam.
Reč ima gospodin Rasim Ljajić, ministar rada i socijalne politike. Izvolite, gospodine ministre.
Dame i gospodo poslanici, naravno, nisam nikakav renesansni političar koji se razume u sve i svašta. Jesam ovde ovlašćeni predstavnik po tačkama dnevnog reda koje su predložene. Spreman sam da zastupam tačku dnevnog reda koja je iz nadležnosti mog Ministarstva, ali, naravno, ne mogu da se bavim pitanjima granica, međunarodnih sporazuma. Naprosto, bilo bi nekorektno da to kažem.
Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da ne treba više reći ni jednu jedinu reč. Zahvaljujem se Rasimu Ljajiću na korektnosti i mislim da posle ovoga oni koji o tome odlučuju, a to su predstavnici, odnosno šefovi poslaničkih grupa koji čine vladajuću koaliciju, treba ipak da se dogovore i da poštede Skupštinu. Ako Rasim Ljajić, kao što je već rekao, nije spreman, a što je potpuno normalno, da učestvuje u predlozima zakona za koje nije nadležan, kako onda to mi da radimo. Ako vi to budete uspeli da objasnite, pokušajte, ali mislim da treba da saslušamo Rasima Ljajića, iz poštovanja, vezano za predlog njegove tačke dnevnog reda. Kada su u pitanju ove druge tačke dnevnog reda, da vi od toga odustanete.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, po Poslovniku.
Dame i gospodo poslanici, nadam se da je sada svima jasno da je u prepodnevnom delu zasedanja ove skupštine na najgrublji mogući način povređeno dostojanstvo Narodne skupštine i povređen član 104. Poslovnika Narodne skupštine, zato što se pokušalo skrenuti pažnju na to da mi poslanici SRS koji insistiramo na primeni Poslovnika, koji insistiramo na predstavnicima Vlade koji su nadležni po pojedinim tačkama dnevnog reda, to je pokušano da se predstavi kao, ne znam, neko naše iživljavanje nad Poslovnikom. Čak je iz klupa bilo dobacivanja – ma, hajde da izađemo, više nećemo ovo da slušamo, neću da prozovem ko je to rekao. Zna taj neko ko je imao takvo mišljenje. Još jedanput smo mi, srpski radikali, pokazali i dokazali, pre svega javnosti Srbije, da smo u pravu, da se uvek borimo samo za ono što je zasnovano na zakonu. Ovaj put, u pitanju je Poslovnik Narodne skupštine. Takođe, želim da naglasim vrlo korektan odnos gospodina Rasima Ljajića prema ovom parlamentu, jer je čovek, da ne bi sebe izlagao neprijatnostima, a i nas narodne poslanike doveo u zabludu, lepo rekao da on može da predstavlja zakon za koji nas je Vlada blagovremeno obavestila da će ga predstavljati gospodin Rasim Ljajić. Ostale kolege, gospodin Jočić, gospodin Dušan Petrović, gospodin Vuk Jeremić, koji je očigledno najbitniji vladajućoj većini, jer su predlozi njegovih zakona, uslovno rečeno njegovi, prvi na spisku od ovih spojenih baba i žaba. Opet ponavljam ono što sam danas rekla, obilo vam se o glavu to što ste pokušali da spojite i što ste izglasali da spajate ovakav dnevni red, odnosno ovakve tačke dnevnog reda. Zato, gospodo, morate da snosite odgovornost. Kao što je rekao gospodin Todorović, mi ćemo, naravno, saslušati reč gospodina Rasima Ljajića, ali u daljem radu ćemo nastaviti po Poslovniku, pošto je gospodin Ljajić jasno rekao da nije ministar za sve i svašta, a što uvažavam. Ne može to niko biti. Dokle god bude sedeo ovde on će morati da sluša pitanja narodnih poslanika SRS o aferama, o korupciji, o tromeđi na državnoj granici, o svemu onome što je danas na dnevnom redu. Dakle, još imate vremena da uozbiljite rad ovog parlamenta. Predlažem vam da nakon izlaganja gospodina Rasima Ljajića ili povučete ostale tačke dnevnog reda ili prekinete rad dok se ne obezbedi prisustvo ostalih ministara. Najbolje bi vam bilo da raspravljamo o tački dnevnog reda za koju je ovlašćen gospodin Rasim Ljajić, a ostale neka Vlada povuče iz procedure, pošto Vlada inače može faksom, kao što je jutros pre podne komunicirala – da obaveštava da se dele ovde obaveštenja, pa onda na pola sale prestanu kada su čuli da ćemo mi da intervenišemo po Poslovniku, zaboravili da stave pečat da je uopšte iz Vlade stigao dopis u Narodnu skupštinu, pa onda brže-bolje to povlače, pa stavljaju pečate, pa ponovo vraćaju, vrlo neozbiljno, dame i gospodo narodni poslanici. Razumem ja vas da vi podržavate Vladu, razumem ja stranačku disciplinu, ali ako je i od demokratije, previše je.
Narodni poslanik Nada Kolundžija, po Poslovniku, predsednica poslaničke grupe DS.
Poštovani gospodine predsedavajući, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da bi ova primedba stajala kada bismo mi danas na dnevnom redu imali zakone koje je predložila Vlada i na koje mi možemo da utičemo svojom raspravom i amandmanima. Tada ima smisla da ministar sedi, čuje pažljivo sve poslanike, da razmotri mogućnosti da nešto od primedbi koje poslanici daju na zakonski projekat uvaži i da na taj način u zajedničkom radu Skupštine i Vlade predloženi zakonski projekat i menja. Kako se ovde radi o ratifikaciji međunarodnih sporazuma i konvencija, koje je Vlada potpisala, nema nikakve mogućnosti da mi amandmanima, diskusijom, raspravom ili bilo čim utičemo na izmenu teksta koju smo danas ovde dobili. Mislim da mi danas, svejedno, možemo nastaviti ovu raspravu i da nema nikakvog razloga da prekidamo rad sednice Skupštine, zbog toga što nadležni ministar ne sedi ovde. Dakle, ja uvažavam i zaista mislim da je u redu kada poslanici u komunikaciji sa ministrom pokušavaju da utiču na tekst akta koji je pred nama. Kako se ovde radi o ratifikaciji, u nekim parlamentima o ratifikacijama se i ne vodi rasprava na način na koji se vodi ovde kod nas. Nemamo mi ništa protiv da rasprava ide i da traje, da poslanici kažu šta misle o tome, ali se radi o tome da je ovo akt na koji se ne može amandmanski reagovati.
Narodni poslanik Nataša Jovanović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, koleginica Kolundžija, vi jednostavno, niste u pravu. Tačno je da ratifikacija sporazuma i konvencija može da podleže amandmanima, međutim, jasno je da je Vlada Republike Srbije kao ovlašćeni organ države Srbije potpisnik onoga što treba da ratifikuje Parlament, ali niste u pravu iz razloga što su ovo veoma bitne stvari. Vi kažete da se u nekim parlamentima uopšte ne raspravlja o predlogu konvencija. Uopšte nije tačno. Najpre, zbog činjenice da neki parlamenti izvorno predlažu pojedine konvencije koje kasnije dolaze pred određene međunarodne institucije, kao što je Parlamentarna skupština Saveta Evrope, u kojoj smo mi učestvovali u radu prošle nedelje. Sada da vam postavim, ovako, neko hipotetičko pitanje. Mi smo na dnevnom redu prošlonedeljnog zasedanja u Savetu Evrope imali niz sporazuma i konvencija i ratifikacija rezolucija, koje su preporuka, ali u pravom smislu reči, iako smo mi punopravni član Saveta Evrope, nisu obavezujuće za državu, odnosno ja ne vidim kako bi vaša vladajuća koalicija mogla da sprovede i te rezolucije i sve ono što je već na snazi, što je ratifikovano. Sada se postavlja pitanje – ako je tako kao što vi kažete, da mi ne treba da pitamo ništa resornog ministra, zašto onda uopšte postoje određeni ministri za svaku od ovih konvencija kada je bespredmetno da o tome raspravljamo po uskostručnoj vezanosti bilo koga. Zašto bi onda i gospodin Ljajić rekao – ja sam kompetentan da vam odgovorim samo za oblast socijalnog osiguranja i za Sporazum između Srbije i Crne Gore. Kako ćemo mi onda da znamo da će država Srbija, čiji Parlament će, odnosno Narodna skupština Republike Srbije da potvrdi dve konvencije, da ih ratifikuje, o korupciji, to dosledno da poštuje? Kako to da znamo ako tu nije ministar, koji je do grla umešan u korupciju u ovoj zemlji? Kako to da znamo ako ne možemo da ga propitujemo i da nam da odgovore na dosadašnji, ne samo najviši stepen korupcije koji postoji u jednom društvu od zemalja u okruženju, možda i u Evropi, znate, i u svetu na kom smo danas mestu i koliko je to važan problem za ovo društvo? Ako vi mislite da mi treba da budemo samo nemi posmatrači i da ono što je obavezujući dokument od momenta kada ga usvoji Narodna skupština, tamo, negde, treba da bude objavljen u "Službenom listu", a da se država Srbija toga ne pridržava u pravom smislu reči, onda je bespredmetno da mi uopšte ratifikujemo te sporazume i da o bilo čemu razgovaramo. Vi sada hoćete da kažete da kada su u pitanju međunarodni sporazumi narodni poslanici treba samo da imaju ulogu nekoga ko pritiska dugme ''za'', ''protiv'' ili ''uzdržan''. To je besmisleno. Zaista je besmisleno. Negde nas je neko obavezao i mi smo svojevoljno pristali, i naša država i naša Vlada, da potpišemo ratifikaciju tog sporazuma, odnosno tog međunarodnog dokumenta i sada dolazi pred najviše zakonodavno telo, a vi kažete – to vam je uzmi ili ostavi, a o tome ne razgovaramo. Onda ste sami sebi upali u usta. Što smo onda postavljali pitanja gospodinu Draginu, ministru koji je imao set ekoloških sporazuma, do pre sat i po vremena. Vi ste videli kakve je on imao odgovore na sva ta pitanja. Da li smo mi mogli da utičemo, gospođo Kolundžija, amandmanima na CEFTA sporazum i Kjoto protokol? Naravno da nismo, ali smo dobijali odgovore od ljudi čiji su to resori u Vladi Republike Srbije. Onda nemojte da se bavite zamenom teza, pa da onda kada imate ministra spremnog za taj resor kažete: u redu je, a kada nemate, onda podmetnete sve ovo Rasimu Ljajiću, koji spasi dušu i reče – ja stvarno ne znam, ja sam samo sposoban za ovo za šta sam sposoban, onda treba da se mešaju poslanici, a sada ne trebaj. To je neozbiljno, gospođo Kolundžija, za šefa jedne poslaničke grupe koja vlada u Srbiji.
Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević, po Poslovniku, zatim Dragan Todorović, pa Paja Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, prekršen je član 149a. Poslovnika. Pozivam se na član 104, i neću da gubim vreme na koje se sve članove pozivam, ova rasprava koja se sada odvija u Skupštini je posledica. Uzrok je u nečem drugom. Uzrok je u tome što su spojene babe i žabe, što je spojena rasprava o šest predloga zakona, koji nemaju veze jedni sa drugim. Član 140. Poslovnika kaže da se izuzetno može spojiti rasprava samo u dva slučaja: ako su međusobno uslovljeni zakoni ili ako su njihova rešenja međusobno povezana. Da ne gubim vreme da pitam nekog kakve veze ima i u čemu su uslovljeni i međusobno povezani Sporazum o socijalnom osiguranju, jeste jedan važan dokument, koji potpisujemo sa Crnom Gorom, granica tromeđa itd. To je uzrok sve ostalo je posledica. Zašto sam se pozvao na član 104. Pozvao sam se da reagujem na obrazloženje, koje je šef poslaničke grupe DS ovde dao. Mislim da apsolutno nije tačno i Vlada je predlagač ovog zakona, a član 149a Poslovnika kaže, da se potvrđivanje ratifikacije međunarodnih ugovora na isti način razmatra u Skupštini kao i svi drugi zakoni, osim što je jedinstveni pretres i sada smo čuli takvo obrazloženje, koje je ponižavajuće za poslanike. To je besmisleno i možda Vlada i hoće da obesmisli ovu raspravu i da ne vodimo raspravu ni o čemu, da jednostavno prolazi. Imamo treću stvar, Vlada ima jedan ponižavajući odnos prema ovoj skupštini. Gospodin ministar Rasim Ljajić ovde je označen kao predstavnik Vlade i on se nama jasno obratio, hvala mu na korektnosti, i rekao, ja stojim i obrazlažem Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o socijalnom osiguranju sa Crnom Gorom, a ostalo ne. Vlada, u stvari nema ovlašćenog predstavnika za ostale tačke. Sada umesto da se reši to na jedan način, ako ništa drugo da se sazovu šefovi poslaničkih grupa da se nađe neki dogovor, kako iz ovoga da izađemo, mi upadamo i dalje iz greške u grešku. Ja samo hoću da završim sa onim sa čime sam počeo. Ova rasprava je posledica odgovornosti na poslaničkoj većini, što suprotno Poslovniku formuliše dnevni red i odgovornosti na Vladi, koja nepoštovanjem Skupštine ne odnosi se na način kakav je potreban. Hvala vam lepo.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, neću reći ništa novo i kada ste imali prilike da čujete suvišna obrazloženja vezana za naš zahtev, da gospodin Rasim Ljajić ne može biti predlagač ispred Vlade vezano za ove zakone, više o tome ne treba diskutovati, on je sam za ovom govornicom to potvrdio, međutim, postavlja se jedno drugo pitanje. Postavlja se pitanje potpredsednika Vlade, Božidara Đelića, šta je sa ovim njegovim pismenim gde on kaže – s tim u vezi obaveštavam vas da je za predstavnika Vlade u Narodnoj skupštini, prilikom razmatranja navedenih predloga zakona, određen i Rasim Ljajić, ministar za rad i socijalne politike i to je neistina, mi ozbiljno treba da se zamislimo vezano za tu činjenicu. Zašto se Vlada ovako igra sa Narodnom skupštinom. Kako je moguće da u ovom setu zakona, ja sam vezano za to već postavio pitanje, bude povučen Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Saveta ministara Srbije i Crne Gore i Vlade Republike Francuske o vraćanju i prihvatanju lica u neregularnoj situaciji, sa protokolom, koji je podnela Vlada, samo iz jednog jedinog razloga: samo zbog toga što ministar nije tu i što ne može da obrazloži ovaj predlog. Posebno je problematično da šef jedne poslaničke grupe ili najveće poslaničke grupe u vladajućoj koaliciji izađe i na ovakav način degradira sopstvene poslanike, jer njeno objašnjenje se svodi na činjenicu da mi ovde i nemamo šta drugo da radimo, nego ono što je Vlada dogovorila da aminujemo. I zašto bi onda uopšte trebalo voditi bilo kakvu raspravu i da je određeni ministar tu i da nije tu, zašto uopšte i kakve onda uopšte ima razlike. Vlada je to predložila i usvojila i na nama je da pritisnemo dugmad i da završimo posao. Možda vi u vašoj poslaničkoj grupi tako funkcionišete, mi nemamo ništa protiv, ali ne možete vaš način rada da prenesete na celu Skupštinu i na druge poslanike. Mi želimo da o svakom predlogu zakona damo predloge, primedbe i svesni smo mi činjenice da ne mogu stvari da se izmene. Svesni smo, takođe, činjenice da ne treba prihvatati sve ono što je Vlada usvojila i predložila. Ali, to što ne možemo da promenimo ni najmanje nije razlog da ne ukažemo na te stvari, jer postoji teoretska mogućnost da zbog primedbi koje bismo mi uputili Vlada odluči da se ne ratifikuje takav sporazum. Ovaj predlog, koji je povučen, vezano za Sporazum sa Francuskom o vraćanju i prihvatanju lica u neregularnoj situaciji, a ako bismo mi dali suvišna obrazloženja i objašnjenja vezano za ovaj problem, da nije samo Srbija zemlja koja treba da prihvata obaveze, nego bi neko trebalo da prihvati obaveze i kada je Srbija u pitanju. Kada su neki drugi državljani došli na teritoriju Srbije i dan-danas se nalaze na teritoriji Srbije, zašto sve vreme dovodite Srbiju u poziciju da samo ispunjava naloge EU, odnosno Zapada. Zašto mi ne možemo u ovoj raspravi da ubedimo i vas i Vladu, ako hoćete ovo da prihvatite, da tražimo neki reciprocitet da i oni prihvate neke druge obaveze. To su stvari na koje mi želimo da ukažemo i da u ovakvim raspravama pomognemo ne Vladi, jer da se ne lažemo mi smo opozicija, ali mi želimo da pomognemo građanima Srbije, da pomognemo Srbiji, jer mislimo da dobrim predlozima i dobrim primedbama mi pomažemo državi Srbiji i građanima Srbije, a da će to koristiti i Vladi. Zbog toga bih vas molio, da to što vi prihvatate da o takvim stvarima, ne samo da ne raspravljate, nego da mislite da je potpuno bespredmetno da raspravljate i to je vaše pravo, nemojte uzimati nama pravo da stavljamo sve one primedbe na predloge za koje mislimo da su loši i koji su na štetu građana Srbije i države Srbije.
Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov, po Poslovniku, a nakon njega Rajko Baralić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi ukazujemo ponovo na povredu Poslovnika i ja ću se ponovo pozvati na član 104, a obrazlagao sam već ovde da nije u redu da nam gospodin Rasim Ljajić, ni kriv ni dužan, možda, a možda i ne, ovde bude ministar opšte prakse, koji se razume u sve zakone, a on je lepo izašao i rekao da on ne može braniti ostale zakone.
Ministar rada i socijalne zaštite.
Ja vas opet molim, da me ne prekidate u radu, jer ipak, to vama ne doliči, na mestu na kom se nalazite, da neprekidno prekidate govornike iz opozicije. Mi smo to primetili da činite, a kada budu vaši članovi iz vaše stranke za govornicom onda to činite, a bogami, nama se čini da ste vi i te kako imali prilike da to i uradite. Jedno objašnjenje koje je besmisleno. Naime, gospođa Kolundžija je izašla ovde i rekla da mi raspravljamo o konvenciji. Gospođo Kolundžija, da li vi znate šta je konvencija – ona spada u meke pravne instrumente, iz kojih treba da proistekne čvrsta zakonska regulativa svake zemlje. To je obaveza kada se potpiše nešto ovako i, ako ste bar malo pratili raspravu o konvencijama pređašnjih dana onda ste videli da izvesne konvencije uključuju mogućnost izmene same konvencije na lokalnom nivou. Prema tome, apsolutno moramo raspravljati o konvencijama i moramo je dopunjavati i ukazivati na njene mane, jer iz te konvencije mi onda gradimo naše zakonodavstvo. Gospođa Kolundžija je ista ona dama koja je nama potpisala dva akta u dva dana pod istim rednim brojem zavedena, samim tim što su datumi različiti. Tako vi vidite odnos prema Skupštini i ta vrsta aljkavosti, nebrige i nečega što je u ovom ozbiljnom parlamentu nedopustivo. Samo da ja, otprilike, završim. Kada su zakoni o korupciji u pitanju i, recimo, imamo o potvrđivanju građanskopravne konvencije o korupciji – vi ćete lepo videti, skriveno, da je Skupština SRJ, na sednici Veća građana i Veća Republika od 26. februara 2002. godine, donela Zakon o potvrđivanju Krivičnopravne konvencije o korupciji koja je sačinjena 1999. godine. Nama će morati nadležni ovlašćeni predstavnik Vlade da objasni kako mi nešto što smo već usvojili ponovo usvajamo, šta je to, gubljenje vremena, što je neko rekao, jer Srbija je zemlja sukcesor, koliko ja znam, bivše SRJ. Možda vi imate neka suprotna mišljenja. Ovako ne može, ovo je neozbiljno i vi da imate morala minimalno i ljudskog dostojanstva, vi biste lepo uradili ono što vam predstavnici SRS sugerišu – da lepo na elegantan način zatvorimo ovu ružnu i neprijatnu situaciju, koja je samo jedan kamičak u mozaiku nečega što nam se, eto, već nekoliko dana ovde događa.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, gospođo Kolundžija, 150 puta, najmanje, gospodin Milan Marković i gospodin Dušan Petrović osporavali su za ovom govornicom ono što vi danas branite kada je Demokratska stranka bila u opoziciji u prethodnom periodu. Dakle, ja vas molim da se Demokratska stranka ponaša isto u odnosu na Poslovnik kao kada je bila opoziciona i sada kada je stranka koja učestvuje u vršenju vlasti. Neće biti moguće da ikome objasnite da narodni poslanici nemaju prava zato što vi dovodite u pitanje integritet Parlamenta, da narodni poslanici ne mogu da argumentima ''za'' i ''protiv'' ospore ratifikaciju jedne konvencije koja ima pravno dejstvo i koja proizvodi posledice koje se tiču osam miliona stanovnika ove zemlje. Moguće je da neki narodni poslanik ima sasvim drugačije gledište o toj stvari i da ponudi argumentaciju koja će zavredeti pažnju većine kolega i da se jedan akt prihvati ili ne prihvati. Dakle, moram da priznam da ste me razočarali. Dali ste jedno nespretno objašnjenje. Ako tako budete branili ovu poziciju današnje Demokratske stranke i poziciju ministra koji ovde jeste ovlašćeni predstavnik, onda ste u problemu. Dakle, pozivam kolege da pažljivo analiziraju stenografske beleške iz prethodnog saziva. Mogu da napišem knjigu o tome šta je gospodin Milan Marković u sličnim situacijama govorio o istom pitanju. Govorim o onom periodu kada je Demokratska stranka učestvovala u radu Parlamenta, a onda uvređena time što, kako su govorili, Koštunica svojom politikom prlja vlast Srbije, napusti Parlament, samo ne zaboravi da podigne plate u naredne dve godine. Dakle, nije moguće da jedna politička stranka koja ima toliki broj narodnih poslanika, ima u ovom trenutku odgovornost za vršenje vlasti, između ostalih u Srbiji, na taj način tretira Poslovnik Narodne skupštine i prava narodnih poslanika koja proističu iz tog Poslovnika. Nemam više ništa da kažem u vezi sa ovim. Obezbedite normalne uslove da narodni poslanici mogu da svaki akt u svakom skupštinskom postupku kritikuju ili hvale, da za to daju argumentaciju koja će nekim drugima pomoći da glasaju ''za'' ili ''protiv''. Inače, ako zaista neko misli da je moguće da Parlament bude sveden samo na ono mesto gde će da se prosto svi ovi sporazumi koje je Vlada već negde potpisala i konačno ratifikuju, onda je u grdnoj zabludi. Kada bi bilo tako ne bi oni ni došli pred Parlament. Onda bi to radila Vlada. Zašto mi imamo uvek rezervu u vezi sa tim? Zato što za vlast u Srbiji nisu odgovorne sve stranke, nego nekoliko stranaka i to legitimno. Dajte nam prostor da iskažemo o tome svoj politički stav, da iznesemo argumentaciju koja će pomoći da se nešto od ovoga i ne prihvati. Ne kažem da to neće biti SPS, više je puta glasala za takve akte, bez obzira da li vrši vlast ili je opozicija, nemamo mi takav odnos prema tom pitanju, ali nemojte nama osporavati pravo da razgovaramo o ovom pitanju na način kako je to uredio Poslovnik. To je moja primedba i nadam se da ćemo nastaviti rad u vezi sa ovim, jer zaista nema nikakvog smisla ovo više činiti. Još jednom molim kolege koji ovde prvi put sede, uzmite sve stenografske beleške iz prethodne godine, naći ćete gospodina Milana Markovića i gospodina Dušana Petrovića po nekoliko stotina puta, vrlo sam precizan, u vezi sa ovim pitanjem na isti način. Šta se promenilo kod Demokratske stranke da danas ima sasvim suprotno mišljenje kada ima odgovornost za vršenje vlasti? Da li je vaša politika ista? Da li vi imate isti odnos prema Poslovniku ili je Poslovnik prosto jedan pravni alat koji vama služi samo onda kada vršite vlast? Nadam se da niko ozbiljan u vašoj političkoj stranci o tome nema takvo mišljenje.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, po Poslovniku. Obaveštavam da je ovlašćeni predstavnik SPS narodni poslanik Milan Nikolić, po objedinjenim tačkama dnevnog reda.
Dame i gospodo poslanici, mislim da ću sada da ubedim sve poslanike u ovoj sali da je dalja rasprava o ovim objedinjenim tačkama bez predstavnika Vlade besmislena, necelishodna, protivposlovnička, protivzakonita, protivustavna, protiv, protiv, kako god hoćete. Naravno, protivustavna je zato što nije u interesu države. Gospođa Nada Kolundžija je ovde pokušala da objasni zato što nemamo poslovničku mogućnost da stavljamo amandmane na predloge ove vrste zakona, koji su, zapravo, potvrđivanje sporazuma, konvencija itd. da ne treba ni da raspravljamo o tome. To bi bilo moguće, gospođo Kolundžija. Mogli ste da predložite da nam Vlada samo dostavi spisak 100 kojekakvih sporazuma koje su već ministri potpisali, i nas baš briga da li su ti sporazumi u interesu države Srbije i ovog naroda ili nisu, da samo vi pritisnete zeleno, mi crveno i da završimo priču, da niko u ovoj zemlji ne zna šta je to Vlada, odnosno pojedini predstavnici Vlade šta su potpisali, valjda u ime ovog naroda, valjda u ime građana Srbije ili bar za račun i u korist građana Srbije. Pretpostavljam da su to motivi funkcionisanja Vlade Republike Srbije. Zašto tvrdim i tvrdimo da smo u pravu? Recimo, pročitaću vam iz Predloga zakona o potvrđivanju Građanskopravne konvencije o korupciji. Član 20. stav 1. govori o izmenama ove konvencije i lepo piše – ''Izmene ove konvencije može da predloži bilo koja Strana ugovornica. (Srbija je jedna od strana ugovornica.) Generalni sekretar Saveta Evrope o njima obaveštava države članice Saveta Evrope, države koje nisu članice, a koje su učestvovale u izradi ove konvencije, Evropsku zajednicu, kao i bilo koju državu koja je pristupila ili je bila pozvana da pristupi ovoj konvenciji, u skladu sa odredbama člana 16.'' Dakle, jasno kao suza. Da li ovo nama omogućava, da li ovo nama stvara obavezu, nama narodnim poslanicima, da o svemu ovome raspravljamo, da mi na kraju zaključimo da ovo možda nije dobro za državu Srbiju pa da onda kažemo našoj Vladi, ministru koji je ovo potpisao – gospodine ministre, gospodo iz Vlade, izvolite izmene ove konvencije zato što državi Srbiji ne odgovara ovo što ste vi potpisali. Dakle, to je suština zbog čega mi moramo o ovome da raspravljamo – da bismo mi narodni poslanici rekli da ovo jeste u interesu države Srbije ili nije, s jedne strane. S druge strane građani Srbije znaju, ovo je jedini način. Šta mislite da građani Srbije čitaju ''Službeni glasnik'' gde se objavljuju vladine uredbe, zakoni? Naravno da ne čitaju. ''Službeni glasnik'' je javno glasilo, istina, ali za vrlo uzak krug ljudi. ''Službeni glasnik'' koriste pravnici kojima to treba u poslu. Jeste li nekada videli običnog čoveka, običnog građanina, da je umesto novina kupio ''Službeni glasnik'' i da čita u tramvaju? Niste i nećete. Zato postoji Narodna skupština, zato se i insistiralo i obezbedili smo, nadamo se, javnost rada Narodne skupštine i upoznajemo građane Srbije sa onim šta radi Vlada Republike Srbije. Ponavljam, ovaj primer člana 20. ove konvencije je krunski dokaz da smo ceo dan bili u pravu i da nemamo uslova da raspravljamo ni o čemu, sem o onom predlogu koji ovde može da predstavlja gospodin Rasim Ljajić. Što se tiče SRS, omogućićemo gospodinu Rasimu Ljajiću da iznese ono što je vezano za Predlog njegovog zakona, a ostalo kada dođu nadležni ministri.
Izvinjavam se gospodinu Milanu Nikoliću. Obaveštavam vas da nije ovlašćen po ovim tačkama dnevnog reda, već od 21. do 25. tačke dnevnog reda. Nastavljamo rad. Došlo je do greške u ovlašćenju SPS, izvinjavam se. Da li predsednici ili predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Hvala. Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, pre otvaranje pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podneli DSS-NS dr Vojislav Koštunica, G 17 plus i SPS. Reč ima narodni poslanik Stojanka Petković, izvolite. Zatim Milisav Petronijević.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo, poštovani poslanici, poštovani ministre, ja ću danas govoriti o zakonu o potvrđivanju sporazuma između Republike Srbije i Republike Crne Gore o socijalnom osiguranju i na taj način pokušati da ga približim i pojasnim gledaocima. Posle osamostaljenja Crne Gore nastala je potreba da se odnosi sa njom u oblasti socijalnog osiguranja urede međusobnim sporazumom. Pregovori delegacija dve države rezultirali su potpisivanje ovog sporazuma, 17. decembra 2006. godine, između ministra Slobodana Lalovića i Miodraga Radunovića. Sporazum je zasnovan na opšteprihvaćenim principima i standardima koje predviđa Uredba EU 1408/71 koja reguliše socijalno osiguranje radnika migranata. To podrazumeva princip jednakog tretmana osiguranika dveju strana, izjednačenost teritorije Srbije i Crne Gore u korišćenju i stvaranju prava, sabiranja staža osiguranja itd. Ovaj sporazum ne potvrđuje pravo na davanje za period pre njegovog stupanja na snagu, ali se primenjuje na osiguranje i osigurane slučajeve nastale pre njegovog stupanja na snagu. Za utvrđivanje prava na davanje prema ovom sporazumu uzima se u obzir i penzijski staž, koji je prema pravnim propisima država ugovornica, Srbija i Crna Gora, ostvaren pre njegovog stupanja na snagu, pri čemu se poseban staž uzima u priznatom trajanju samo ako je ostvaren pre 1.1.1965. godine. Sporazum se ne odnosi na vojne osiguranike. Sporazum se zaključuje na neodređeno vreme, ali i Srbija i Crna Gora ga mogu u tekućoj kalendarskoj godini, u pismenoj formi, diplomatskim putem otkazati sa poslednjim danom te godine, pri čemu otkazni rok ne može biti kraći od šest meseci. Ovaj sporazum se odnosi na sledeće pravne propise: o penzijskom i invalidskom osiguranju, o zdravstvenom osiguranju, o zdravstvenoj zaštiti i materinstvu, osiguranju za slučaj povrede na radu i profesionalne bolesti, osiguranju za slučaj nezaposlenosti i o dodatku za decu. Prema ovom sporazumu, obaveza osiguranja određuje se prema pravnim propisima one države ugovornice u kojoj lice radi ili obavlja delatnost, što važi i u slučaju kada se sedište poslodavca nalazi u drugoj državi ugovornici, osim u sledećim slučajevima – ako poslodavac sa sedištem u jednoj državi ugovornici uputi zaposlenog u drugu državu, na njega se, najduže do kraja 24. kalendarskog meseca, primenjuju pravni propisi prve države ugovornice kao da je zaposlen na njenoj teritoriji; ako lice koje obavlja samostalnu delatnost u jednoj državi ugovornici, ode u drugu državu ugovornicu radi privremenog obavljanja te delatnosti, na njega se, najduže do kraja 12. kalendarskog meseca, primenjuju pravni propisi prve države ugovornice kao da je na njenoj teritoriji zaposlen; ako preduzeće sa sedištem na teritoriji jedne države ugovornice uputi zaposlenog u poslovnicu ili stalno predstavništvo na teritoriji druge države ugovornice, na njega se primenjuju pravni propisi prve države ugovornice, kao da je zaposlen na njenoj teritoriji; na zaposlene u državnim i javnim službama, koji su upućeni u drugu državu ugovornicu, primenjuju se oni propisi države ugovornice koja ih je uputila itd. Radi efikasnijeg sprovođenja ovog sporazuma kao organi za vezu dve države ugovornice određuju se, u Srbiji organizacija socijalnog osiguranja i u Crnoj Gori nadležno ministarstvo. Dakle, nadležni organi dve države ugovornice treba posebnim sporazumom da utvrde način primene ovog sporazuma, koji sa njim stupa istovremeno na snagu. Organi za vezu dve države ugovornice utvrđuju mere za sprovođenje ovog sporazuma. Takođe, nadležni organi i organi za vezu dve države ugovornice će se međusobno obaveštavati o svim preduzetim merama za sprovođenje Sporazuma i svim promenama njihovih pravnih propisa u vezi sa primenom ovog sporazuma. Zatim, države će pružati uzajamnu besplatnu pravnu i administrativnu pomoć. Zahtevi, izjave ili pravna sredstva koja su u primeni ovog sporazuma podneta organu, nosiocu ili nekoj drugoj organizaciji, odnosno instituciji jedne države ugovornice, smatraju se zahtevima, izjavama ili pravnim sredstvima podnetim organu, nosiocu ili nekoj drugoj organizaciji, odnosno instituciji druge države ugovornice. Takođe, zahtevi, izjave ili pravna sredstva, koja primenom pravnih propisa jedne države ugovornice treba podneti organu, nosiocu ili nekoj drugoj nadležnoj organizaciji, odnosno instituciji te države, mogu se, u istom roku, podneti i organu, organizaciji ili instituciji druge države ugovornice. To, takođe, znači da javne isprave, potvrde ili dokumenta koje u cilju primene ovog sporazuma izdaju organi jedne države ugovornice, smatraju se važećim i za organe ili nosioce druge države ugovornice. Nosilac nadležan za pružanje davanja prema ovom sporazumu svoju obavezu izvršava isplatom novčanih davanja u svojoj nacionalnoj valuti. Tako će izvršna rešenja u oblasti socijalnog osiguranja, odnosno isprave i izvršne odluke sudova jedne države ugovornice biti priznate i u drugoj državi ugovornici, osim ako je priznanje u suprotnosti sa javnim poretkom države u kojoj treba da se prizna isprava ili odluka. Na kraju, ono što je bitno da naglasim jeste da za sprovođenje ovog zakona nije potrebno obezbediti dodatna novčana sredstva u budžetu Republike Srbije, pa je u tom i u svakom drugom pogledu ovaj zakon prihvatljiv. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, na početku ove načelne rasprave o predlogu pet zakona, izgubiću vreme ako ih samo nabrojim, koliko je ovde na dnevnom redu, pošto je šesti povučen iz procedure. Ja sam svoj stav rekao, da je već u startu počelo loše iz prostog razloga što je poslanička većina zloupotrebom saznanja da ima 126 i više poslanika spojila nespojive tačke dnevnog reda. Sada treba pričati i o Sporazumu o socijalnom osiguranju i o Konvenciji o korupciji, o državnim granicama itd. Opredeljujući se u kom smislu da iznesem svoj sud, zadržaću se na dva zakona. Jedini ministar koji ovde prisustvuje, koji može da obrazlaže zakon, a to je Zakon o potvrđivanju Sporazuma o socijalnom osiguranju sa Crnom Gorom, žao mi je što najmanje pitanja imam za njega, da bar to iskoristim ovog puta. Mislim da je dobro da Sporazum o socijalnom osiguranju između dve države bude potpisan. Takođe, mislim da je dobro što je Skupština nedavno usvojila Zakon o izmenama Zakona o državljanstvu. To je nešto što je dobro. Naravno, ima tu i pitanja, ali će to kasnije moje kolege u diskusiji postaviti. Mene samo interesuje da li su sva pitanja socijalnog osiguranja obuhvaćena ovim sporazumom. Zadržao bih vašu pažnju na druga dva zakona. Nažalost, ispred sebe nemam ministra koji bi mogao odmah da mi odgovori ili bi mogao da ospori ono što ću ja ovde reći. To su Predlog zakona o potvrđivanju Dodatnog protokola uz Krivičnopravnu konvenciju o korupciji i Predlog zakona o potvrđivanju Građanskopravne konvencije o korupciji. Počeo bih od razloga koji su navedeni u obrazloženju ovog zakona. Naime, u razlozima za donošenje zakona stoji – potvrđivanje navedenog protokola, to je isto i kod konvencije, uz već izvršeno potvrđivanje konvencije u krivičnopravnoj oblasti, doprineće efikasnijem suzbijanju korupcije u našem društvu i unaprediti saradnju naše države sa drugim državama u borbi protiv ove pojave. Usvajanje ovog zakona predstavlja jedan od uslova u procesu pridruživanja EU. Tu imam pitanje, ali nadam se da će stići do onih ministara koji mogu da daju taj odgovor, a pitanje je u sledećem – da li usvajanjem ovih konvencija ili dodatnog protokola država preuzima i obavezu sprovođenja iste, a ne samo usvajanje? Mislim da je svima jasno da je uspešna borba, pre svega, protiv korupcije jedan od činilaca koji se čini u procesu pridruživanja EU. Dakle, ne samo usvajanje. Zašto to pitam? Srbija ima mnogo papira koji su vezani za borbu protiv korupcije. Pomenuću samo nekoliko. Jedan od najvažnijih papira je Nacionalna strategija za borbu protiv korupcije. Naravno, uz veliku pompu taj dokument je usvojen, Skupština je donela odluku o usvajanju dokumenta, obavezala Vladu šta sve treba da uradi. Sada se postavlja pitanje – da li je išta od toga urađeno? Opet se vraćam na početak – potvrđivanje Konvencije ne znači samo usvojiti, nego znači preuzeti obavezu za sprovođenje u sopstvenoj zemlji. Kada to kažem, imam u vidu sledeće, da je istom odlukom o usvajanju Nacionalne strategije za borbu protiv korupcije utvrđeno stotinak preporuka šta sve treba da čine nadležni državni organi. Mi danas nemamo odgovor ni na jedno od njih, ali imamo veoma prisutnu korupciju. Istom odlukom bilo je potrebno da se donese akcioni plan. Mi nemamo odgovor – da li je donet i kako se sprovodi. Istom odlukom trebalo je, Vlada je bila obavezna da donese zakon kojim se ustanovljava samostalna nezavisna institucija koja će se baviti sprovođenjem strategije. Ni to danas nemamo u našem društvu. Doduše, imamo Savet za borbu protiv korupcije, koji je DOS-ova vlada formirala, služi im samo za priču u javnosti i niko ne uvažava te stavove i ta mišljenja. Navešću tu i nekoliko primera. Pre nekoliko dana smo ovde izneli svoj stav, u Srbiji nije moguće, kada se sve deli po partijskom ključu, da bude išta samostalno i nezavisno. Skoro je bio Savet državne revizorske institucije koji nema veze ni sa nezavisnošću, a i te kako je partijski postao jedan organ. Drugo pitanje, Vlada treba da podnese jedan izveštaj kako se bori protiv korupcije, a mi smo u prilici da svakodnevno slušamo, čitamo zloupotrebe u oblasti privatizacije. Koliko godina se postavlja pitanje ''Sartida'' i nikako da se dobije odgovor na to pitanje, kako to nestade jedan takav gigant kao što je ''Sartid'' i ko je u svemu tome učestvovao. Skoro se vodi polemika i oko ''Ce marketa''. Dosta se Vlada optužuje. Hoće li Vlada da se oglasi oko tog pitanja, o čemu se radi? Da ne gubim vreme da ne nabrajam dalje. Pitanje kontrole javnih nabavki. Ko to kontroliše? Veliki izvor korupcije! Da slučajno štampa, javnost ne otkrije ovo što se događa u Direkciji za univerzijadu, niko se od državnih organa ne bi time pozabavio. Zatim, javni radovi, Nacionalni investicioni plan itd. Vlada i podstiče korupciju. Na koji način? Tako što je sve u Srbiji podelila po partijskom ključu. Podelila je ministarstva, pomoćnike, državne sekretare itd. podelila je javna preduzeća po sistemu – meni ovo, ti tebi ovo. Naravno, podelila je i profit tih javnih preduzeća, a kada se to tako radi, nema od struke, nema od profesionalizma ništa, jednostavno rečeno, u pitanju je samo puki partijski interes onih koji formiraju vlast. Naravno, time Vlada podstiče i korupciju. Najveći mogući izvor korupcije Vlada nije ni načela svih ovih godina, a to je pitanje javnih finansija. U Srbiji je javna potrošnja skoro pola bruto nacionalnog društvenog proizvoda. To su ogromna sredstva. Niko ne zna šta se sa tim dešava. Srbija je jedna od retkih zemalja koja nema kontrolu trošenja novca. Evo već sedma godina nema ni izveštaja da Skupština raspravlja, naravno, Skupština po običaju ne vrši svoju kontrolnu funkciju, nema ni revizije, ali nema je već dugo godina, izveštaja budžetske inspekcije, što je po zakonu dužna Vlada dva puta godišnje da dostavi Narodnoj skupštini. Za to ne treba da se čekaju nikakve revizorske kuće. Jednostavno rečeno, Vlada je dužna da dostavi dva puta godišnje izveštaj budžetske inspekcije kako se troše sredstva budžeta. Skupština nijedan izveštaj nema. Dakle, samo sam nabrojao nekoliko oblasti u kojima je i te kako i po mišljenju javnosti veliko izvorište korupcije i gde Vlada nije ušla u bitku sa tim, naveo sam samo jedan primer, a ima ih mnogo, vreme je ograničeno, gde Vlada svojim potezima podstiče korupciju. To su ta pitanja, između ostalog, koja sam želeo da postavim ovde, smatrajući da nije problem u prihvatanju, usvajanju konvencije, problem je što ova država mora da preuzme obavezu sprovođenja te konvencije, a to još uvek ova vlast nije sposobna. Zato će i ovo, kao i strategija i čitav niz tih dokumenata, ostati samo još jedan papir koji je donet i koji, nažalost, nema efekta. Hvala.
Narodni poslanik Tatjana Paskaš ima reč, zatim Miletić Mihajlović.
Poštovani ministre, predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Zakon o potvrđivanju Sporazuma između Saveta ministara Srbije i Crne Gore, odnosno pravnog sledbenika Republike Srbije, Vlade Republike Mađarske i Vlade Rumunije o tački susreta državnih granica između Republike Srbije i Crne Gore, Republike Mađarske i Rumunije, koja je obeležena tromeđnom graničnom oznakom, i njenom održavanju. Mesto susreta državnih granica određeno je bilateralnim graničnim dokumentima, koja imaju svoj istorijski sled. Mesto susreta nalazi se u Banatu kod Banatskog Aranđelova, 17 km od Novog Kneževca. Tromeđna tačka je obeležena posebnom betonskom graničnom oznakom, trostranom piramidom. Sam izraz koji se koristi u zakonu – tačka susreta, jeste u stvari paradigma evroregije Dunav-Kriš-Moriš-Tisa. Granice su u ovoj oblasti mesto susreta saradnje i zajedništva. Regionalna saradnja Dunav-Kriš-Moriš-Tisa, odnosno evroregije DKMT, koja je osnovana 21. novembra 1997. godine u Segedinu, preuzela je na sebe značajan zadatak, da organizuje kooperaciju pograničnih područja tri zemlje kako bi ova regija mogla da dospe u najbolju moguću poziciju na sceni Evrope, koja se tada proširuje i ujedinjuje. Predstavnici tri države političkog, privrednog i naučnog domena, ali i civilne sfere, zajednički su radili na tome da dosadašnje nedostatke pograničnih područja predstave i pretvore u prednosti i šanse. Uslov razvoja pograničnih područja leži u saradnji i prohodnosti granice. Evroregija Dunav-Kriš-Moriš-Tisa je već uveliko pristupila mnogim evropskim fondovima i realizovala nekoliko značajnih zajedničkih projekata: 1) strateški plan; 2) studija o poboljšanju kvaliteta pijaće vode i razmena iskustva; cilj ovog projekta je izrada studije za poboljšanje kvaliteta pijaće vode u AP Vojvodini, metodom transfera iskustva operativnog programa Južnog Alfelda srpskoj strani; projekat je realizovan do 31. maja 2006. godine, a budžet projekta je bio 55.000 evra; 3) realizovani su projekti sa ove i one strane Evropske unije, kroz seriju pograničnih stručnih izložbi i konferencija iz oblasti poljoprivrede, turizma, bezbednosne politike, informatike i zdravstva; sredstva namenjena za Vojvodinu su 100. 000 evra. Projekti čija je realizacija u toku su: 1. Osmišljavanje grupa tematskih turističkih destinacija u evroregiji. Sa projektom je konkurisano u okviru susedskog programa Mađarska-Srbija. Direktni ciljevi Projekta u turističkim prioritetima susednih teritorija jesu – razvijanje tematskih putnih pravaca u evroregionu DKMT, koji su odlučujući elementi u turističkoj ponudi regiona. 2. Evroregionalni informatički centar. Sa ovim projektom je konkurisano u okviru susedskog programa Mađarska-Srbija. Direktni ciljevi projekta su: formiranje informacionog centra za evroregion DKMT, koji će delatnošću novinske agencije, višejezičnim multimedijalnim novinskim uslugama podržavati funkcionisanje evroregionalne saradnje. 3. Formiranje akcione grupe za zajedničko delovanje u slučaju poplava. Ukupan budžet zajedničkog projekta je oko 580.000 evra, a od toga predviđena donacija za Vojvodinu iznosi 285.420 evra. Kao rezultat projekta nabavljen je mobilni monitoring sistem – prenošenjem podataka o vodostaju i vremenskim prilikama omogućiće kontinuirano informisanje o reci Tisi, koja preseca evroregion DKMT. Kao dopuna monitoring sistema izradiće se veb-stranica koja će, osim informisanja javnosti, poslužiti za dobijanje informacija u vezi sa poplavama. Formirana kompleksna grupa moći će da deluje u oblasti odbrane od poplava na celoj teritoriji evroregiona, a posebno na odbrani njenog stanovništva. 4. Zdravstveno osiguranje bez granica. Predviđena donacija za Vojvodinu iznosi 44.792 evra. Direktan cilj ovog projekta jeste izrada osnovne studije u vezi sa teritorijom evroregiona Dunav-Kriš-Moriš-Tisa, koja će u celosti da proceni karakteristike zdravstvenih institucija i mogućnost saradnje između finansijera zdravstva u evroregionu, a na osnovu tih podataka izradiće se model koji će biti podesan za izradu evroregionalne karte socijalnog osiguranja. Vojvodina je u povoljnijem položaju u odnosu na ostale delove Srbije, pošto se direktno graniči sa Evropskom unijom. Članstvo Mađarske i Rumunije u Evropskoj uniji stavlja u povoljniji položaj Vojvodinu, jer se time obezbeđuje bolji pristup Evropskoj uniji i njenim fondovima za finansiranje zajedničkih projekata. Pomaže i ekonomski razvoj AP Vojvodine i njen put ka harmonizaciji odnosa sa Evropskom unijom, što će doprineti da i Republika Srbija brže savlada potrebne uslove za punopravno članstvo u Evropskoj uniji. Evroregionalna saradnja će sve više dobiti na značaju, paralelno sa približavanjem Srbije Evropskoj uniji, jer će predstavljati mogućnost za efikasno konkurisanje kod fondova Evropske unije. Treba napomenuti podatak da u budžetskom periodu Evropske unije od 2007. godine do 2013. godine za susedski program Mađarska-Srbija predviđaju se sredstva od 50.000.000 evra, a za susedski program Rumunija-Srbija40.000.000 evra. Pokrajinski sekretarijat za regionalnu i međunarodnu saradnju Izvršnog veća AP Vojvodine ima planove i za formiranje industrijskog parka na tromeđi i izgradnju puta od tripleksa do tripleksa tačke graničnog susretanja. Evroregija Dunav-Kriš-Moriš-Tisa može poslužiti kao dobar model prekogranične regionalne saradnje za druga područja u Srbiji. Stranka G17 plus podržava regionalnu saradnju, jer Vojvodina i Srbija tako jačaju svoje kapacitete, ali i kompeticije za ulazak u Evropsku uniju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladan Batić, po Poslovniku, zatim Miletić Mihajlović.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, reklamiram povredu odredaba 226. i 242. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Zaista, mislim da je sve ovo što se događa ovde na sednici Narodne skupštine svojevrsna uvreda i za građane Srbije, a naravno i za narodne poslanike, ali, ako hoćete, i za inteligenciju i zdrav razum. Imamo 30 i nekoliko tačaka dnevnog reda, ne sporim da je sve to značajno, ali to je potpuno beznačajno u odnosu na one strukturne, fundamentalne, osnovne, opšte ili, nazovimo ih zajedno, prioritetne zakone kojima bi ovaj parlament najpre morao da se bavi. Dakle, prvo, počev od Ustava i Ustavnog zakona, onoga što je napisano u Ustavnom zakonu, kada će biti donet čitav set zakona o izborima? Gospodo iz vladajuće koalicije, zamajavate građane Srbije pričom o izborima, pričom o raznim beznačajnim zakonima i napisanim referatima, a dođete ovde i samo ih pročitate. Ne možete da izgovorite naslove nekih zakona. Ratifikujemo Sporazum o državnoj granici Srbije i Crne Gore, države koja nema više od godinu dana i sada je to najvažnija stvar na svetu. Neke poslaničke grupe su dobile referate i sriču ovde satima. Građani Srbije ne znaju o čemu se radi. Vređamo ih. Šta je sa izbornim zakonima, sa Zakonom o izboru predsednika Republike, sa setom zakona o lokalnim izborima, pokrajinskim izborima, izborima za Grad Beograd, sa zakonima o odbrani, Vojsci, spoljnoj politici, o svemu tome, sa čitavim setom pravosudnih zakona? Nema šanse da to dođe na dnevni red u roku koji je predviđen Ustavnim zakonom. Mi ovde pričamo i gubimo vreme pričajući o bilo čemu. To je jedna strana medalje. A, kada se već predloži 35 bezveznih zakona onda se onako spajaju ''babe i žabe'', jer kakve veze imaju državne granice, socijalna osiguranja, diplomatski pasoši i borba protiv korupcije? Onda mi, kao, nešto, ozbiljno radimo i ozbiljno razmatramo. Vređamo građane Srbije. Onda ima jedna tačka koja je vrlo bitna, a to je borba protiv korupcije, ali ne ratifikacija ovih protokola i sporazuma. Vlada je centar korupcije, Vlada je epicentar korupcije. Podelili su sada javna preduzeća i zato ovde imamo samo ministra Ljajića...
Gospodine Batiću, molim vas da ne iznosite tako paušalne ocene i da završite izlaganje, jer je prošlo vreme.
Dakle, radi se o Vladi koja je centar korupcije. Gospodine Albijaniću, koliko je ovo sve neozbiljno i koliko vi ne umete da predsedavate ovim parlamentom, dokazao sam time što sam rekao da sam se javio po odredbi člana 242. Poslovnika, koji ne postoji, jer ovaj Poslovnik ima 241. član.
Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović, a zatim narodni poslanik Darko Glišić.
Gospodine potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, zaista smo u prilici da vodimo raspravu o temama koje su gotovo nespojive. Ne znam da li će se pojaviti neki govornik koji će imati osvrt na svih pet zakona koji su sada na dnevnom redu i da mogu kompetentno o tome da iznesu svoj sud ili kakva bi ta priprema trebalo da bude, da bi ta diskusija imala nekog značaja, u pozitivnom smislu, za konačno usvajanje svega ovoga. Naravno, mi imamo ignorisanje Narodne skupštine od strane resornih ministara, isključujući ovom prilikom gospodina Ljajića, koji je ovde prisutan. Ne znam koja je svrha ovakve rasprave. Uobičajeno je da na početku ministri daju neko svoje uvodno izlaganje. Pošto sada imamo ovde prisutnog Ljajića, verovatno je i on odustao, da ne bi sada samo jedan fragment ovde izneo. Verovatno i on oseća neku nelagodnost. Dakle, poštovani građani, vi prosudite o tome kakav je odnos resornih ministara prema onome što čine i rade. Moja diskusija će se odnositi na dva zakona, za koja nije nadležan prisutni gospodin ministar Ljajić. Reč je o zakonima iz oblasti korupcije. Korupcija, kao društveno zlo, označava se najružnijim rečima i u širem značenju predstavlja nešto najgore. U onome što je korupcija u nekom drugom značenju, čime se mi bavimo, to je odnos koji se zasniva na zloupotrebi ovlašćenjau javnom i privatnom sektoru, u cilju sticanja lične koristi. To društveno zlo ili feler pojavljuje se ne samo sada u ovo aktuelno vreme, već je korupcija pojava koja je bila prisutna i mnogo ranije u Srbiji, od samog početka nastajanja države, tako i u 19. veku, u Miloševo doba, a isto tako početkom 20. veka, posle balkanskih ratova, posle Prvog svetskog rata. O toj korupciji je pisao i Arčibald Rajs, koji je okarakterisao korupciju kao zlo koje je prisutno naročito u intelektualnim krugovima i u krugovima vlasti, što je danas i te kako prisutno. Karakteristično za korupciju jeste da je ona u direktnoj srazmeri sa veličinom društvene moći, odnosno vlasti. Ova dva zakona o potvrđivanju protokola uz Krivičnopravnu konvenciju o korupciji i potvrđivanja Građanskopravne konvencije o korupciji predstavljaju nadgradnju propisa i standarda koji su već prisutni u međunarodnoj zajednici. Kao razlozi za stavljanje na dnevni red po hitnom postupku ovde su data obrazloženja. Jedno od tih obrazloženja jeste da bi instrumenti o potvrđivanju ovog protokola mogli biti predati tokom predsedavanja Republike Srbije Komitetu ministara Saveta Evrope, što bi doprinelo povećanju ugleda naše zemlje među članicama Saveta Evrope. Dakle, ovo mi liči kao kad loš đak prepisuje domaći zadatak kojim vara svog učitelja, odnosno profesora, a koji taj zadatak uopšte ne razume. Ovo poređenje naše zemlje sa lošim đakom, kad kažem naše zemlje, mislim na vlast, proizilazi iz činjenice da naša vlast uporno ništa ne čini na suzbijanju korupcije, čini mi se čak da beži od rešavanja ovog društvenog zla, čak ga, na neki način, svojim nečinjenjem i podstiče. Umesto da se donose odgovarajući zakoni, umesto da se stvori povoljniji ambijent za institucionalno suzbijanje korupcije, umesto da se omogući nesmetan rad Saveta Vlade Republike Srbije za borbu protiv korupcije, donose se ovi zakoni, koji su stvarno potrebni, ali su oni, pored ove iznete činjenice, gola forma kojom se suštinski ništa ne menja, kojom ne činimo nikakav iskorak ka Evropi, ka kojoj žurite samo praznom pričom i prepisanim domaćim zadatkom. Dakle, kako ćemo mi, kao zemlja potpisnica ovog protokola, odnosno konvencije o kojoj je reč, doprineti suzbijanju korupcije na međunarodnom planu, ako na nacionalnom, odnosno unutrašnjem planu ništa od toga ne činimo? Savet Vlade Republike Srbije za borbu protiv korupcije služi samo kao dekor i kao institucija koja se od Vlade ignoriše. O tome možemo da pričamo i da navedemo čitav niz podataka i argumenata. Savet se više puta obraćao Vladi, ali Vlada ga ignoriše i ne uzima u obzir njegove predloge. Dakle, ovaj savet je dopisom izneo 15 razloga zbog kojih Zakon o Agenciji za suzbijanje korupcije treba da pretrpi određene promene i Savet se preporučio da prisustvuje sednici Vlade kada je ovaj zakon razmatran, ali, naravno, oni nisu bili pozvani. Savet je tražio prijem kod predsednika i potpredsednika Vlade povodom dramatično visokog nivoa korupcije u Srbiji. Pošto nije bilo prijema, onda su se oni oglasili pismom, odnosno saopštenjem javnosti, a to se može videti i iz saopštenja ovog saveta, o čemu sigurno i znate. Zapravo, u tom saopštenju se govori o pospešivanju korupcije Nacionalnim investicionom planom. Eto jedne velike teme i jednog velikog izvora korupcije. Zatim, o drastično visokom nivou korupcije u privatizaciji i o korupciji pri dodeli radio-televizijskih frekvencija itd. Dakle, da ne bih oduzeo vreme i trećem govorniku iz SPS... (Predsedavajući: Nema više vremena. Završite rečenicu, izvolite.) Postavio bih pitanje za javnost, kako se zove angažovanje mnogobrojnih nevladinih organizacija i političkih stranaka, nekih medija i pojedinaca koji za veliki novac rade na dezintegraciji naše nacionalne politike okrenute očuvanju nacionalnog identiteta, našeg teritorijalnog integriteta i državnog suvereniteta? To je, zapravo, vrhunska korupcija, koja se legalizovala i dobila legitimitet izuzetnosti i visoke demokratičnosti u borbi za demokratiju i ljudska prava. Ovde je reč o izdaji našihnacionalnih interesa u korist tuđih. Ovde je reč o najprofitabilnijoj korupciji koja se ne sankcioniše i koja prolazi pored nas, a korupcija se sankcioniše i treba da se sankcioniše, naravno, ona koja nema takav format veleizdaje. SPS se, u svakom slučaju, zalaže protiv svih vidova korupcije. Svakako da se zalaže i za usvajanje ovakvih zakona i potvrđivanje takvih konvencija koje imaju značaj na međunarodnom planu, ali pre svega se zalaže za usvajanje zakona koji će regulisati ovu materiju na unutrašnjem planu, kao i za aktiviranje svih instrumenata institucija u borbi protiv korupcije, ali se pre svega zalaže za vlast u Srbiji koja je spremna iskreno da se suoči sa ovim društvenim zlom, a ne samo deklarativno i bez iskrene namere da to učini, kao što to čini sadašnja vlast. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Ranđelović, po Poslovniku. Izvinjavam se, gospodine Glišiću, imamo dva javljanja po Poslovniku.
Poštovani predsedavajući, koleginice i kolege poslanici, javljam se po povredi Poslovnika, član 100. Poslovnik se inače vrlo često koristi da se van vremena i teme izađe za govornicu i da se govori o bilo čemu. Držaću se isključivo Poslovnika. Najpre ću citirati st. 3. i 4. člana 100 – ''Predsednik Narodne skupštine je dužan da nakon toga da objašnjenje. Ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine narodni poslanik ostane pri tvrdi da je Poslovnik povređen, Narodna skupština će, bez pretresa, odlučiti o tom pitanju u Danu za glasanje.'' Maločas se gospodin Batić pozvao na povredu Poslovnika, pozvao se na povredu člana 226. i povredu člana 242. Predsedavajući ne samo da nije postupio po članu 100, i našao za shodno da objasni, nego nije ni registrovao da ovaj poslovnik nema 242 člana, odnosno 242. član uopšte ne postoji. Zbog toga insistiram da sada predsedavajući postupi po članu 100. i da objasni, a ako ne da objašnjenje insistiram da se o tome odluči u danu za glasanje, i po mom predlogu i po predlogu gospodinaBatića. Hvala.
Hvala. Gospodin Batić je sam objasnio tu situaciju. Dakle, narodni poslanik Slobodan Maraš, po Poslovniku.
Poštovani gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, javio sam se u vezi člana 226. Hteo sam da pitam gospodina ministra Ljajića, zar nije danas vaše mesto bilo tamo ispred Vlade da porazgovarate sa ljudima koji su došli da demonstriraju, koji su došli da traže neka svoja prava, bez obzira da li su u pravu ili ne, nesrećnici, koji su stigli iz Kuršumlije, koji protestuju zbog svojih dnevnica? Mi smo videli u Sarajevskoj ulici, u Birčaninovoj ulici oko tridesetak vozila policije i preko hiljadu policajaca do zuba naoružanih. Shodno onome šta se desilo pre neki dan u Novom Sadu, ne ulazeći dalje u to, samo sam hteo da kažem da bi možda bilo dobro porazgovarati sa tim ljudima, a ne da danas sedite ovde, vas su gurnuli da dođete ovde, umesto nekih ljudi koji su potpisani u ime Vlade da su ovlašćena lica. Zadržaću se na ovim predlozima zakona o kojima pričamo, a pre svega ovi zakoni koji su vezani za korupciju, za ovu temu koju sam spomenuo. Znači, šta je sa aferom "satelit"? Šta je sa aferom "pancir"? Šta je sa aferom "cvećara"? To je vrh korupcije koji je bio u ovoj zemlji. Možda da nije bilo te korupcije, možda bi svi koji su učestvovali u ratovima, a to gospodin Vasiljević iz SPS jako dobro zna, možda bi svi mogli da naplate svoje dnevnice. Prelazimo preko nekih afera koje su skandalozne. Bolje bi bilo da je ministar Milosavljević bio danas tamo, pa razgovarao sa tim ljudima i pokušao da nađe rešenje, nego što je išao na prijem "Delte", i da priča kako nema monopola, kao i ministar Bubalo. Da li smo mi svi ludi u ovoj zemlji, pa ne znamo da postoji monopol i da jedan čovek drži monopol u ovoj zemlji? Hajde da se malo bavimo pravim stvarima. Postoji korupcija u ovoj zemlji. Naveo sam tri afere: "satelit", "pancir" i "cvećara". Svi znaju koje su to afere. Gde je njihov rasplet i kraj? Nigde, ne postoji. Hajde malo, na taj način ćemo moći da pomognemo i onim ljudima. Borba oko korupcije počinje od vrha, počinje od same Vlade i počinje od afera koje će se rešiti. Ne mogu da kažem da je bilo ko odgovoran za ovo, jer ne postoje pravnosnažne presude. Hajde da dođemo jednom do njih. Molim vas, da pokušate da pomognete tim ljudima ako su u pravu, a ako nisu, pa, nemojte dovoditi hiljade policajaca do zuba naoružanih koji čuče i čekaju da oni, izrevoltirani zbog neobraćanja, prvi naprave neku grešku i da se onda na njima primenjuje sila
Ministar je u Skupštini. Hvala vam na razumevanju. Ne može fizički biti na dva mesta. Reč ima narodni poslanik Vladan Batić, po Poslovniku.
Gospodine Albijaniću, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, prvo, ja sam reklamirao povredu odredbe člana 226. i tražio objašnjenja...
Objašnjenje će stići od nadležnih, od koga ste i tražili.
Gospodine Albijaniću, da sam na vašem mestu ja bih se uzdržao bilo kakvih komentara, bilo kada, jer znate, ne treba uvek čovek da pokazuje neznanje. Može bar da bude toliko mudar da prećuti neznanje. Vi uporno pravite cirkus, a vi u tom cirkusu izigravate da ne kažem šta. Da li znate šta je najveselije u cirkusu? Nemojte to sebi da dozvolite. Vi ste za to nadležni, gospodine Albijaniću, kao predsedavajući Narodne skupštine. Nikakav ministar. Pitam, kada će se, postupajući shodno odredbama člana 5. Ustavnog zakona, na dnevnom redu Narodne skupštine naći oni predlozi zakona koje predviđa Ustavni zakon i za koje su propisani tačno određeni rokovi? Vi se šegačite. Još jedno pitanje traži odgovor. Ne može se razgovarati doktrinarno i teoretski o ratifikaciji konvencija o borbi protiv korupcije kada imate jednu vlast koja potpuno ignoriše, marginalizuje, vređa, nipodaštava Savet za borbu protiv korupcije, koji je sama formirala. Čitajte i kolumne, i izveštaje i tekstove gospođe Verice Barać. Pogledajte kolika su budžetska sredstva određena za rad Saveta za borbu protiv korupcije. Bedna, mizerna, jadna, deset puta manje nego što Dejan Mihajlov ima za putne troškove. Kakve veze onda ima priča o borbi protiv korupcije? Tražim odgovor od nadležnih, šta je sa aferama koje je iznedrila ova i prethodna Vlada. Pranje para preko računa HVB banke u Segedinu, "Knjaz Miloš", "Jugoremedija", "Keramika Kanjiža", "Satelit", "Cvećara", "Kargo centar", "Meridijan houm", nevraćanje kiparskih para, ruski gas, sirijska nafta, češki dug, lokomotive preko butika, putna mafija i naplatne rampe. Ništa se nije promenilo. Koalicioni sporazum – sada lopovi više nisu lopovi, jer pade vlada. Kao, nema veze šta je bilo, kraduckao si malo, nema veze, mi smo sada koalicioni partneri. Tako se ne bori protiv korupcije! Jedino je malo započelo nešto oko afere "kofer", a ovo što sam kratko nabrojao, ističe mi vreme, sutra ću vam nabrojati sto tačaka gde je Vlada direktno umešana i to sa imenima i imenima tajkuna, od kojih je neke pominjao gospodin Maraš.
Narodni poslanik Slobodan Maraš, po Poslovniku.
Poštovani potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, opet se javljam u vezi povrede člana 226, odnosno opet vezano za ovu temu, u pitanju je korupcija. Danas smo čuli, putem sredstava informisanja, da je Savet za korupciju, koji je osnovala Vlada, ustanovio da postoji monopol u trgovini. Mi smo juče čuli od ministra Bubala da nema monopola, a pre neki dan smo čuli od ministra Milosavljevića, kada je bio na prijemu u ''Delti'', da je došao sa razlogom u ''Deltu'', da očekuje od tako jednog velikog giganta da pomogne u razbijanju monopola. Znači, neko ovde ne govori istinu. Da li oni koji govore da nema monopola ili Savet za korupciju, čiji je posao da se bavi tim pitanjem. Definitivno svi znamo da monopol u Srbiji postoji kada je u pitanju trgovina, da se Srbija nalazi, ne samo kada je u pitanju trgovina, u rukama jednog čoveka, to je vrh korupcije koji postoji u ovoj državi. Hajde da se pozabavimo tim pitanjem. Ovde ćemo da ratifikujemo nešto,naravno da se slažemo sa tim i treba to da uradimo, ali ne možemo to da uradimo tako što ćemo da zažmurimo na sve ono što se dešava u našoj državi. Pozivam ministre, i ovog koji je ovde prisutan i ostale ministre koji su se prethodnih dana izjašnjavali o tome, da se napokon izjasne da je njihov zajednički stav da pomognu Komisiji za korupciju, da se ustanovi da li Miroslav Mišković ima monopol u ovoj državi kada je u pitanju trgovina, da li smo mi njegovi taoci i da vidimo na šta će da se svede sve ono šta se priča ovih dana, šta sve gospodin Mišković ima nameru uskoro da privatizuje ida se opet nađe u njegovim rukama, i da, zaista, jedan čovek držicelu Srbiju. Voleo bih da se i ostali poslanici, znam da znate da govorim istinu, malo uključe oko toga. Hajde da pokušamo da korupciju u ovoj zemlji zaustavimo na pravi način, da pomognemo Savetu za korupciju, vi ste ga birali, takav je kakav je, možda bi mogao biti sto puta bolji, kao što bi i neki ministri mogli biti sto puta bolji, a da ne govorim o premijeru, ali takvi su kakvi su, postoji Savet za korupciju, da im pomognemo, da ih podržimo i da isteramo neke stvari na čistac.
Reč ima narodni poslanik Darko Glišić, zatim Goran Davidović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovu raspravu svakako da opterećuje to što nema resornih ministara koji bi trebalo da brane zakone koje su preložili Narodnoj skupštini, ali i ovde prisutni gospodin Ljajić, iako je tu, nije obrazložio zakon koji je podneo ovoj Narodnoj skupštini, tako da, gospodine Ljajiću, niste morali ni vi da dođete. Isto je sedeli tu ili ne sedeli, vi niste obrazložili zakone koji su predloženi ovoj skupštini, a bili ste dužni, da ne govorim o onim ministrima koji se danas ne nalaze ovde. Ali, kada ste već tu, ja sam ubeđen da ćete vi preneti vašim kolegama ono što mi poslanici budemo diskutovali, pa ćete nas udostojiti i odgovora na neka pitanja koja budemo postavili, bez obzira što to neće biti pitanja koja dolaze iz domena ovog zakonskog predloga koji ste vi podneli, dakle, Sporazuma između Republike Srbije i Crne Gore o socijalnom osiguranju. Osvrnuo bih se na dva zakona, koja su poslednja u ovom setu, Predlog zakona o potvrđivanju dodatnog protokola uz Krivičnopravnu konvenciju o korupciji i Predlog zakona o potvrđivanju Građanskopravne konvencije o korupciji, koju je podnela Vlada, a u materijalu ovlašćeni predstavnik Vlade je Dušan Petrović. Korupcija je bolest jednog društva, koja je u Srbiji, zaista, poprimila oblike epidemije i danas u Srbiji gotovo da nema ničega a da nije korumpirano. Ako pođete od samog vrha vlasti, od republičke Vlade, pa nadole, i u druge sfere društva, doći ćete do jednog jasnog zaključka da je korupcija bolest koja razjeda Srbiju i cepa je po svim njenim šavovima. Ima je u Vladi, ima je u javnim preduzećima, ima je u sportu, estradi, kulturi, svuda. U javnim preduzećima sada očekujemo da se ona intenzivira, s obzirom na to da je Vlada konačno podelila, namirili su se koalicioni partneri. Sada su došli oni koji nisu bili na tim pozicijama. Zamislite koliki su sada njihovi apetiti, kada krenu, gospodine ministre, u narednih godinu dana samo će gledati kako da namire sebe i svoje pajtaše. S obzirom na to da živim blizu Rudarskog basena "Kolubara", REIK-a Kolubara, možete misliti kakve su tamo zloupotrebe bile. Meni bi trebalo celo ovo jesenje zasedanje samo da vam taksativno iznosim kakve su se tamo manipulacije desile i kakva se korupcija tamo desila. Svako od onih, počevši od generalnog direktora, pa dalje, zaslužio je ne jednu, nego nekoliko doživotnih robija za ono šta je tamo radio. Kada dođe neki zakon koji se bude doticao i REIK-a "Kolubara" i ministarstava, pre svega, za energetiku, više i podrobnije ću o tome govoriti. Da li će ove dve konvencije nešto promeniti u smislu boljitka i sprečavanja korupcije, čisto sumnjam, jer kada uzmete samo površno da ih analizirate doći ćete do zaključka da su one samo mrtvo slovo na papiru. U članu 5 – odgovornost države. Kaže se – ''Svaka Strana ugovornica treba da obezbedi u domaćem pravu odgovarajuće postupke, kako bi se licima koja su pretrpela štetu kao posledicu koruptivne radnje, izvršenu od strane njenih službenih lica u vršenju njihovih dužnosti, omogućilo da potražuju naknadu od države ili u slučaju da Strana ugovornica nije država, od njenih nadležnih organa.'' Dakle, izvršenu od strane službenih lica. Šta ako službena lica znaju za neku koruptivnu radnju, a ne sprečavaju je? Nadam se da su vam kolege koje su vas zamolile da ih zastupate u ovoj skupštini dale predloge zakona, pa da možete da pratite zajedno sa nama poslanicima, da znate o čemu govorimo. Šta ako sprečavaju? Ilustrovaću to, s obzirom na to da sam dobio više desetina pisama iz dva preduzeća opštine Ljig. Jedno je "Pobeda", a drugo je "Livnica", a da ne bih čitao sva pisma, ja sam izvukao nekoliko rečenica, koje provejavaju kroz svako od tih pisama. Što se tiče "Pobede" – Ljig, nju je kupio brat advokata Jolovića, Želimir Jolović, svi dobro znamo šta se dešava sa advokatom Jolovićem, jer je označen kao jedan od šefova stečajne mafije. Nijedna ugovorna obaveza iz Zakona, koji je sklopila Agencija za privatizaciju sa kupcem, nije ispoštovana. Nijedna! Slovima i brojevima ni jedan jedini zakon. Ističe rok od dve godine. Doći će u situaciju da kupac stekne apsolutna prava nad tim preduzećem, otpustiće te radnike, stotine ljudi će završiti na ulici, a on će budzašto da to rasprodaje, čak da promeni namenu ili već da uradi nešto što bi išlo u prilog tome da njegov džep bude puniji. Radnici su me ovim pismom obavestili da su išli na sve moguće adrese. Išli su u Agenciju za privatizaciju, išli su resornom ministru, podneli su tužilaštvu na stotine prijava da njihova prava nisu zaštićena, da oni odbrojavaju dane do isteka te dve godine, koliko je predviđeno ugovorom, da mogu da ostanu bez posla, jer samo očekuju kada će završiti na ulici. Niko nije reagovao. Apsolutno niko nije reagovao. ''Livnica'' – Ljig, sličan slučaj. Iz pisama se može saznati da izvesni, sada na funkciji direktora, Radisavljević Milutin, zvani Šmit, čak pod pretnjom vatrenim oružjem prisiljava ljude da mu poklone akcije, kako bi to preduzeće kupio za sebe i za izvesnog Antona Stanaja. Čak je i izašao tekst u listu "Politika", u vezi načina na koji je pokušao, a i desilo se, kada su potrpali ljude u kombi, da je jedan preminuo usled stresa, a taj Radisavljević je tražio da čoveka izbaci iz kombija, da nastavi dalje, da odu do Agencije za privatizaciju, odnosno do mesta gde treba da upišu te akcije, jer kada je neko alav, on je alav, gazi preko mrtvih ljudi. Naravno, i u vezi ovog slučaja, iako je podneto, ne znam koliko prijava, niko živi nije reagovao. Sada očekujem da vi prenesete ministru Petroviću za ovaj slučaj, odnosno da ga obavestite i da znamo zbog čega, da li je to ono što proističe iz ovog člana 5, a što sam napomenuo kao problem. Ovde imamo državne organe koji ne sprečavaju, oni ne učestvuju direktno, ne izvršavaju, kako se kaže u ovoj konvenciji, to krivično delo korupcije, ali ga i ne sprečavaju. Zbog čega? Da li je neko u tužilaštvu dobio novac i da li će neko imati korist od toga, ja sam ubeđen da hoće. Da li možda postoji neka veza u Agenciji za privatizaciju, recite to, gospodine ministre. Tu postoji problem i vi ste ekspeditivni na drugim poljima, recimo, u preduzeću ''Strela Ub'', direktora preduzeća proganjaju ko Bog đavola samo zbog toga što je došao na promociju knjige Vojislava Šešelja. Tamo neki lokalni funkcioner iz G17 plus navalio i kaže – strašno, ide na promocije knjiga Vojislava Šešelja, čak je i kupio, pa to je opasnost po državu, po demokratiju i po ne znam šta, i tu su ekspeditivni. Evo, gospođa Radeta je bila na jednoj od tih promocija, može vam preneti, kao i u svakom gradu u Srbiji, da tu veliki broj ljudi dolazi, da se rasprodaju apsolutno sve knjige, jer Vojislav Šešelj je pisac koga treba čitati, ako želite da se obrazujete i da nešto iole znate i o društvu u kome živite i uopšte o svetu u kome živimo. Ali, njega proganjaju bez obzira što on postiže dobre poslovne rezultate i što na jedan dobar način vodi preduzeće. Čak je sa 90 podigao na 160 zaposlenih, on ne otpušta, ali mu je mana što čita knjige Vojislava Šešelja i onda se sve ostrvilo na njega. Već godinu dana ne mogu ništa da mu pronađu, ali nema veze – mi ga pritiskamo i popeli smo mu se na grbaču i sve do onog trenutka dok on možda ne krene ili ne počne da pokazuje naklonost ka možda nekoj drugoj političkoj opciji. Član SRS nije, to vas uveravam, jer sam ja rođeni Ubljanin. Na samom kraju, još nešto što bih želeo da prenesete gospodinu Petroviću, s obzirom na to da dolazim iz Kolubarskog okruga, da DS, tu je gospodin Ristić, možda je čak i on u tome učestvovao, aktivno vrši pritisak i sastavlja neku listu sudija za odstrel u sudovima Kolubarskog okruga, od Okružnog pa naniže, po principu, e ovi su sudili junacima ''petooktobarske revolucije''; nema veze što su oni tada pričinjavali materijalnu štetu i lupali državnu ili nečiju privatnu imovinu, oni su junaci ''petooktobarske revolucije'', njima ne sme niko da sudi, i zbog toga što su otvarali određene krivične istrage protiv čelnika NATO-a, koji su bombardujući Kolubarski okrug prouzrokovali da je nekoliko ljudi poginulo i na samoj teritoriji Kolubarskog okruga, oni su sada verovatno pretnja po vašu saradnju sa svetom. Želim samo da to prenesete ministru Petroviću, da se ponovo ne desi slučaj kao što smo imali 2000. godine, nema ovde Čedomira Jovanovića, koji je stavio u svoj džip i dovezao tadašnjeg istražnog sudiju, koji je imao samo dve godine radnog iskustva, iako zakon striktno propisuje da mora imati šest ili sedam, on ga je postavio za predsednika Okružnog suda. Jer, on je dobar sa Čedom Jovanovićem i on mora da bude predsednik Okružnog suda. Sada je valjda taj napabirčio, tih šest-sedam godina, da ispunjava zakonski uslov, pa sada pokušavate ponovo da ga vratite. Mislim da je to jako loše, jer su ljudi radili svoj posao, sudili su onima koji su činili krivična dela – i neka je to razbijen prozor, i neka je to ruiniranje SO Valjevo ili, već, nekih drugih objekata koji su se našli na udaru onih koji su bili u petooktobarskoj revoluciji. To ne treba da bude minus tim ljudima, već plus, jer su se hrabro poneli i jer su sudili onima koji su činili krivična dela protiv ugrožavanja, dakle, bezbednosti i građana i imovine i ljudi koji žive u ovoj zemlji. Isto tako nemojte da proganjate i one koji su otvarali istrage protiv čelnika NATO pakta. I oni su radili svoj posao. Neko je, gospodine Ljajiću, ubijao ljude u ovoj zemlji. Ja znam, ne mislim na vas direktno, ima onih koji bi najradije da su mogli da dignu naše avione i da nas bombarduju –da ne umaramo ove američke pilote, da se toliko ne muče, da ne doleću iz ne znam koje baze iz Evrope da razaraju Srbiju. Ja se uzdam u vaš razum i vi ste pokazali jedan korektan gest i na početku ovog zasedanja. Meni je žao što niste obrazložili svoj zakon kako vam ne bismo i to spočitavali, kao nešto što odudara od neke normalne skupštinske procedure. Očekujem odgovore na pitanja koja sam postavio, da li će to biti u toku sutrašnjeg dana ili u neko dogledno vreme, ali nadam se da ćete biti u tom smislu korektni i da ćete preneti ministru Petroviću i da ću dobiti uskoro odgovore. Jer to je neophodno, ne samo za vršenje moje poslaničke funkcije, već, pre svega, da bi se oni građani koje sam ja spomenuo i koji rade u ovim preduzećima zaštitili od kojekakvih kabadahija, koje imaju za cilj samo da svoj džep što više napune. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Biljana Knežević, a gospodin Davidović je odustao, potom Nikola Savić, pa potom Žarko Obradović, i zahvaljujem na razumevanju.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je zakon o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Republike Crne Gore o socijalnom osiguranju. Ovaj zakon nastaje u želji Republike Srbije i Crne Gore da međusobno urede odnos u oblasti socijalnog osiguranja. Ustavni osnov za donošenje ovog zakona sadržan je u članu 97. tačka 1. Ustava Republike Srbije, prema kome Republika Srbija uređuje i obezbeđuje svoj međunarodni položaj i odnose sa drugim državama i međunarodnim organizacijama. U članu 99. stav 1. tačka 4. Ustava Republike Srbije predviđeno je da naknadno skupština potvrđuje međunarodne ugovore kada je zakonom predviđena obaveza njihovog potvrđivanja. Posle proglašenja nezavisnosti Crne Gore nastala je potreba da se urede odnosi sa Crnom Gorom u oblasti socijalnog osiguranja i međunarodnim sporazumom o socijalnom osiguranju. Sporazum o socijalnom osiguranju između Republike Srbije i Crne Gore potpisan je 17. decembra 2006. godine i predstavlja sveobuhvatni međunarodni sporazum iz oblasti socijalnog osiguranja. U sebi sadrži odredbe o ostvarivanju prava iz penzijskog, invalidskog i zdravstvenog osiguranja, zdravstvene zaštite i materinstva, povrede na radu i profesionalne bolesti, prava za slučaj nezaposlenosti i dodatka za decu. Ovaj sporazum važi za osiguranike država ugovornica. Sporazum je zasnovan na opšteprihvaćenim principima i iskustvima naše zemlje u ovoj oblasti i standardima koje predviđa Uredba EU broj 1408/71, koja reguliše socijalno osiguranje radnika migranata. A šta znači ovaj sporazum? On predstavlja jednak tretman država ugovornica, da su prilikom primene pravnih propisa jedne države ugovornice, državljani druge države ugovornice izjednačeni sa njenim državljanima. Šta to znači izjednačenost teritorija? Da se penzije, novčane naknade, dodatak za decu i druga novčana davanja, izuzev davanja za slučaj nezaposlenosti i davanja po osnovu preostale radne sposobnosti, ostvarena prema pravnim propisima jedne države ugovornice ne mogu umanjivati i stavljati u stanje mirovanja, oduzeti ili zapleniti zbog toga što korisnik ima prebivalište na teritoriji druge države ugovornice, ukoliko ovim sporazumom nije drugačije određeno. Radi ostvarivanja prava po osnovu bolesti i materinstva, periodi osiguranja, navršeni prema pravnim propisima obe države ugovornice, sabiraju se za sticanje prava na davanje, kao i za određivanje trajanja tog davanja, ukoliko se za to ukaže potreba i pod uslovom da se one ne poklapaju. Da bi određeno lice imalo pravo na zdravstvenu zaštitu od jedne države ugovornice, kao da je kod nje osigurano, mora imati prebivalište ili boravište, po osnovu člana 8. stav 1, 2, 3. i 7. i člana 9. ovog sporazuma, i da njegovo stanje zahteva hitno pružanje zdravstvene zaštite, sem ukoliko to lice nije došlo u tu državu ugovornicu da se leči. Prava na davanja u naturi, mislim na zdravstvenu zaštitu i druga davanja, imaju lica koja se nalaze na teritoriji druge Strane ugovornice radi školovanja i studiranja, a ako je u pitanju bolničko lečenje ili davanje veće vrednosti, potrebna je saglasnost nadležnog nosioca, izuzev kad je reč o hitnim slučajevima. Novčana davanja u slučaju materinstva odobrava nadležni nosilac, prema pravnim propisima koje on primenjuje. Ukoliko prema pravnim propisima jedne države ugovornice iznos novčanih davanja zavisi od broja članova porodice, nadležni nosilac uzima u obzir i članove porodice koji imaju prebivalište u drugoj državi ugovornici. Na korisnike penzije primenjuju se isključivo propisi one države ugovornice čije korisnik ima prebivalište. Radi sticanja, očuvanja i ponovnog priznavanja prava na davanja u slučajevima starosti, invalidnosti i smrti, ukoliko je isto uslovljeno navršenjem penzijskog staža, nosilac države ugovornice će uzeti u obzir i staž navršen na teritoriji druge države ugovornice, pod uslovom da se ta dva staža ne poklapaju. Ukoliko osiguranik ima staž navršen na teritoriji treće države ugovornice uzeće se i taj staž u obzir, ukoliko obe države ugovornice imaju zaključene sporazume o socijalnom osiguranju sa tom trećom državom. Primenom člana 19. utvrđuje se i pravo na samostalno davanje i to od strane jedne od država ugovornica, a po osnovu penzijskog staža koji se uzima u obzir prema tim pravnim propisima. Članom 21. omogućeno je da korišćenje penzije prema pravnim propisima jedne države ugovornice ne utiče na pravo korisnika da istovremeno koristi penziju ostvarenu prema pravnim propisima druge države ugovornice. Ovim sporazumom predviđena su i određena prava po osnovu povrede na radu i profesionalne bolesti, tako da će novčana davanja odobravati prema svojim pravnim propisima nosilac one države ugovornice na čijoj teritoriji je nastala povreda na radu, odnosno gde je osiguranik poslednji put obavljao delatnost koja je mogla da izazove tu profesionalnu bolest. Na davanja u slučaju smrti, koja su predviđena pravnim propisima obe države ugovornice, primeniće se pravni propisi države ugovornice u kojoj je umrlo lice imalo prebivalište. Ovaj sporazum predviđa ponovo određivanje penzija koje su utvrđene od 1. januara 2002. godine do dana stupanja na snagu ovog sporazuma, a prilikom njihovog utvrđivanja po propisima jedne države ugovornice, uz uračunavanje penzijskog staža navršenog po propisima druge države ugovornice. Ponovno određivanje penzija vršiće se po službenoj dužnosti. Izuzetak će biti porodične penzije ako je korisnik ovo pravo ostvario pre 1. januara 2002. godine. Ako po propisima jedne države ugovornice nisu ispunjeni uslovi za sticanje prava na penziju na dan kada je nosilac prava države ugovornice prvi put utvrdio pravo na penziju, nadležni nosilac druge države ugovornice će utvrditi penziju od dana kada su uslovi za sticanje prava ispunjeni prema pravnim propisima koje on primenjuje. Potvrđivanjem ovog sporazuma rešiće se mnogi problemi nastali posle proglašenja nezavisnosti Crne Gore za poslodavce, osiguranike, penzionere, tako da će oni jednostavnije ostvarivati svoja prava iz oblasti penzijsko-invalidskog i zdravstvenog osiguranja, materinstva, povrede na radu, profesionalne bolesti, prava po osnovu nezaposlenosti i dodatka na decu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nikola Savić.
Dame i gospodo narodni poslanici, iako se javljam po raspravi u načelu ne mogu a da ne pomenem Poslovnik o radu Narodne skupštine. Naime, u članu 140. pomenutog Poslovnika stoji da se zajednički načelni pretres vrši o onim tačkama koje su međusobno uslovljene ili su rešenja u njima međusobno povezana. Naravno, svima vama ovde je jasno, a i gledaocima u Srbiji, narodu Srbije, da ovaj uslov nije ispunjen, ali šta da radimo, to je vaš način i stil rada. Pred sobom danas imamo šest, odnosno pet tačaka dnevnog reda, ako u međuvremenu niste povukli još neku. Gospodine predsedavajući, zamolio bih vas, ako slučajno primetite da govorim o nekoj tački dnevnog reda koja je u međuvremenu povučena, da me opomenete kako bih se držao dnevnog reda. Pošto je vreme suviše kratko da bih govorio o svim ovim tačkama, ja ću se danas ovde skoncentrisati i nešto reći o jednoj tački dnevnog reda, a to je zakon o potvrđivanju sporazuma sa zemljama Beneluksa o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša. Naime, u obrazloženju ovog zakona se kaže da donošenje ovog zakona predstavlja olakšanje za dobijanje viza za građane Srbije, što će stvoriti pretpostavke da se Srbija nađe na beloj šengenskoj listi. Ovde bih se malo zadržao. Gospodo iz Vlade, vidimo tu je samo ministar, gospodin Ljajić, mada je on sam na početku rekao da nije njegova tema, ali želim da naglasim da nosioci diplomatskih i službenih pasoša ni do sada nisu imali nekih velikih teškoća prilikom odlaska u zemlje EU i inostranstvo. Ovde bih hteo da bacim akcenat na običnog čoveka, na običnog građanina naše zemlje, da vidimo kakve su njegove šanse da dobije vizu za neku zemlju EU. Odmah mogu da vam kažem da su njegove šanse za putovanje minimalne ili gotovo nikakve. To ću potkrepiti i sa nekim primerima. Naime, znate svi da je oktobar mesec u kome se tradicionalno organizuju ekskurzije, maturske ekskurzije u zemlji i inostranstvu. Bela šengenska lista trebalo bi da važi za povlašćene kategorije stanovništva, u koje svakako spadaju učenici i studenti. Međutim, praksa govori da naši učenici i studenti nailaze na nepremostive prepreke prilikom dobijanja viza za putovanja u zemlje EU. Ne samo da nailaze na prepreke, nego pri dobijanju viza nailaze i na prava poniženja. Dešava se, govorim sada o maturantima pošto sam čovek iz prosvete, da, recimo, jedno ili dva odeljenja jednog razreda dobije vize, a drugo odeljenje ili druga dva odeljenja ne dobiju vize. Šta je to nego poniženje ove kategorije mladih ljudi? Ili još gora varijanta, pola učenika jednog odeljenja dobije vize, a druga polovina učenika ne dobije vize. Još najgora varijanta, nekako uspeju da dobiju vize i krenu za inostranstvo i tamo sa granice neke od zemalja EU vrate kompletnu ekskurziju ili opet puste jedan ili dva autobusa i isto toliko vrate. Znači, umesto ovog zakona o diplomatskim i službenim pasošima, mislim da ova vlada i ova zemlja treba da se pozabave običnim građaninom, običnim čovekom. Imali smo jedan sličan primer u Šestoj beogradskoj gimnaziji, kada je i sam predsednik Tadić morao lično da interveniše kako bi svi učenici dobili vize za putovanje u Italiju. Kao čovek koji dugo godina radi u obrazovanju, ima iskustva sa organizacijom ekskurzija, plašim se da primer Šeste beogradske gimnazije nije i neće biti jedini, a koliko sam danas čuo na takve probleme nailaze i određene škole, konkretno Gimnazija "Svetozar Marković" iz Niša. Zato sa ove govornice postavljam poslaničko pitanje ministru prosvete, gospodinu Lončaru, i ministru inostranih poslova, gospodinu Vuku Jeremiću, šta oni lično i njihova ministarstva čine kako bi se zaštitilo ponižavanje ove kategorije mladih ljudi prilikom putovanja u inostranstvo?
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, zamenik predsednika poslaničke grupe SPS, zatim Dragan Todorović.
Kolege narodni poslanici, gospodine ministre, mislim da je jako velika šteta što ovih nekoliko tačaka raspravljamo u okviru objedinjene rasprave, kao jednu zajedničku tačku dnevnog reda, s obzirom na to da je reč o pitanjima koja ponaosob imaju apsolutno svoj značaj. Kada se pogleda šta je na dnevnom redu vidi se da stvarno nema ničega zajedničkog, već vreme od pet sati koje će poslanici iskoristiti da bi pokušali da kažu nešto o ovim zakonima. Videli ste u tekstu ovog zakona, predstavnici Vlade su različiti ljudi, a mislim da je skupštinska većina ovakvim ponašanjem dovela i gospodina Ljajića, kao ministra za rad i socijalna pitanja i čoveka koji je jedini večeras ovde prisutan, u jednu nezgodnu situaciju da, možda revoltiran ponašanjem svojih kolega, ne kaže ništa o zakonu koji apsolutno zaslužuje da bude pomenut i služi da bude afirmisan. Govorim ne stručno. Mislim da je ovaj zakon kojim se utvrđuje Sporazum između Srbije i Crne Gore o socijalnom osiguranju nešto što apsolutno treba pozdraviti, jer je pokušaj da se između Srbije i Crne Gore poprave one stvari kada je prestala da postoji zajednička država. Mislim da je jako dobro što ćemo mi u Narodnoj skupštini Republike Srbije usvojiti ovaj zakon, odnosno potvrditi Sporazum između Srbije i Crne Gore, jer će se rešiti veliki broj pitanja, koji i te kako tangira građane i jedne i druge države. U stvari, vidi se u sadržini zakona da su mnogobrojna pitanja vezana za bolesti, materinstvo, starost, invalidnost, smrt, povrede na radu, profesionalne bolesti, nezaposlenost, što znači ceo jedan korpus pitanja. To je nešto što je ministar trebalo da afirmiše. Gospodine ministre, morate izaći, ne morate vi mene poslušati, ali je red zbog građana Srbije da izađete i da kažete na kraju nešto o ovom svom zakonu, ako niste spremni da govorite o zakonima koji su imale vaše kolege. Ovo govorim zato što smatram da je Vlada Republike Srbije uradila dobru stvar, kao što je uradila i sa Zakonom o državljanstvu. To je dobra stvar i to treba afirmisati, jer je dobra i za građane Republike Srbije i za građane Republike Crne Gore. Kažem još jednom, on popravlja stvari učinjene onog trenutka kada je jedna defektna politika, da kažem, uzrokovala da dođe do prekida, odnosno do prestanka postojanja zajedničke države. Da ne ulazimo u to pitanje zašto referendum i zašto samostalna država, u odnosu na činjenicu da su se Srbija i Crna Gora u 19. i 20. veku uvek pomagale, uvek bile zajedno, uvek činile sve što je bilo moguće da pomognu jedna drugoj u različitim pitanjima u kojima su se nalazile. Mislim da od ovog gotovo seta pitanja, pitanje korupcije zaslužuje da bude posebno pomenuto. Ovde imamo dva zakona koji se odnose na korupciju. Mislim da je po tom pitanju potrebno reći nekoliko stvari. Pre svega, mi od 2000. godine pa naovamo ili od 2001. godine pa naovamo donosimo određene zakone, formiramo komisije, odbore, postoje određene izjave, usvajaju se rezolucije i tako dalje, sve vezano za borbu države protiv korupcije, a rezultata nema. Naime, videli smo da su različite nevladine organizacije koje ispituju, istražuju, utvrđuju stepen korupcije u Srbiji, da tako kažem, da su depresivne u pogledu rezultata, jer pokazuje da korupcije u Srbiji ima. Nažalost, sve ovo što se radi ne daje određene rezultate. To je, po nama iz SPS, iz jednog vrlo prostog razloga, da se sve ono što se usvoji u pogledu zakona ili kao međunarodni dokument koji postaje sastavni deo unutrašnjeg prava, nažalost, ne sprovodi. Kada se nešto ne sprovodi, nema ni sankcija, onda naravno stvara se plodno tle za bujanje korupcije. Da ne pominjem, a po meni vrlo važnu činjenicu, to je državno i društveno pitanje, potpuno je srušen jedan sistem vrednosti. U stvari, afirmacijom loših stvari kod sistema vrednosti ljudi se podstiču da prekim putem, na indirektan način, koruptivnim radnjama dođu do imovine i do jednog društvenog statusa. Ovo govorim ne stručno, jer mislim da je situacija u društvu loša i nažalost ne pruža dovoljno osnova da bi borba protiv korupcije bila efikasna. Pomenuo sam da se formiraju saveti, komisije i druga tela koja se bore protiv korupcije, a rezultata nema. Svi znamo, nadam se, da je država, Vlada Republike Srbije formirala Savet za borbu protiv korupcije kao stručno savetodavno telo i da taj savet radi nekoliko godina. Zainteresovani mogu da se upoznaju sa radom Saveta. Bilo je nekoliko publikacija koje su izdali putem internata, putem zajedničkih skupova koje održavaju, bilo sa predstavnicima drugih država koje afirmišu borbu protiv korupcije, bilo sa drugim nevladinim organizacijama, i oni prezentuju mnogo toga u borbi protiv korupcije. Očigledno da nemaju pravog saradnikau onome ko ih je formirao, u Vladi Republike Srbije. Da ne bi bilo iznenađenja, u ruci držim Izveštaj Saveta Vlade Republike Srbije za borbu protiv korupcije, Izveštaj o radu za 2006. godinu, pa ću ovu svoju tezu, da nemaju pravog saradnika u onome ko ih je formirao, potvrditi i u onome što su članovi Saveta napisali, vezano za odnose sa Vladom Republike Srbije. Na strani 2. govore, s obzirom na to da je Vlada usvojila Predlog zakona o agencijskoj borbi protiv korupcije u oktobru 2006. godine, da Savet ne poseduje informaciju da li je Vlada razmatrala predloge zakona, ali, kako tvrdi Savet, Vlada nije uvažila preporuke Saveta. Onda, kada je reč o analizi Zakona o sprečavanju pranja novca i Zakona o državnoj revizorskoj instituciji, Savet je ukazao na nedostatke ova dva zakona, naravno, sa stanovišta borbe protiv korupcije. Međutim, nisu dobili povratnu informaciju da li je Vlada uopšte razmatrala analizu Saveta. Dalje, kada je govorila o pitanjima korupcije, Vlada Republike Srbije je odbila da pozove Savet na svoju sednicu, kada su se razmatrala neka pitanja iz oblasti korupcije. Kada su se članovi Saveta dogovorili i javno uputili poziv Vladi Republike Srbije da budu pozvani na sastanak, iz Kabineta predsednika Vlade nisu dobili nikakav poziv za sastanak. Opet moram da citiram jer je zanimljivo, na 10-ak stranica Savet, osam ili devet puta, tvrdi da nemaju informaciju da je Vlada razmatrala pitanja koja su važna za pitanja korupcije ili nisu dobili tražene informacije ili im, jednostavno, nije bilo omogućeno da dođu i u neposrednom razgovoru utvrde šta je problem, zašto Vlada ignoriše Savet za borbu protiv korupcije. Sada kad imate činjenicu da je Vlada formirala Savet, a ignoriše rad tog saveta, ignoriše predloge tog saveta, ignoriše neke druge aktivnosti tog saveta, moguće je izvući dva logična zaključka – ili Savet ne radi šta treba, i treba ga raspustiti, ili ljudi u Savetu nisu dorasli poslu koji im je poveren, pa treba izabrati druge ili je Savet tu strano telo, Vlada radi svoj posao ili u Srbiji korupcije nema. A ima je, iako je moguć i taj zaključak. Međutim, kako u Srbiji tvrde da ima korupcije, onda nešto nije logično. Čini mi se da postojanje i Saveta i Vlade koja ignoriše rad Saveta ne služi dobro u sprečavanju korupcije u Republici Srbiji i tu se objektivno moraju preduzeti neke mere. Kakve mere će preduzeti Vlada Republike Srbije, ne znam, ali mi poslanici SPS mislim da moramo dići glas protiv takvog stanja, javno govoriti o slučajevima korupcije, da bi izazvali Vladu i druge državne organe da svako u okviru svojih ovlašćena i nadležnosti reaguje. Od 2000. godine pa naovamo bilo je mnogo slučajeva korupcije. Naravno bilo ih je i '90-ih godina, a nažalost, kako je pomenuo moj kolega Mihajlović, za razliku od 90-ih godina, s obzirom na sankcije, izolaciju, građanski rat, milion izbeglica, agresiju na našu zemlju, mimo onoga što postoji u samim ljudima, sklonim, ne svi, nego određeni, ka korupciji, postoje i neki objektivni uslovi koji su doveli do korupcije. Posle 2000. godine, formalno, na rečima, to pitanje nije trebalo da bude predmet dnevnog reda ni poslanika. Međutim, bilo je drugačije i od 2000. godine naovamo u Srbiji je bilo nebrojeno slučajeva korupcije u različitim oblastima. Ne mogu večeras, po ko zna koji put da preskočim, ovo radim već nekoliko godina, da ne pomenem primer privatizacije ''Sartida'', kao najveći primer korupcije u Srbiji. Poštovani poslanici, građani Srbije, sve dok država Srbija ne učini nešto po pitanju privatizacije ''Sartida'' neće biti u ovoj zemlji i u ovoj državi Srbiji jednog čoveka koji će moći javno da kaže da korupcija ne postoji ili da je korupcija suzbijena. Moram da pomenem, citirajući i odredbe, odnosno tekst Saveta za borbu protiv korupcije, za one koji to ne znaju, da je ''Sartid'' neposrednom pogodbom prodat za 23.000.000 dolara, sam ''Sartid'' za 21,3, hvala kolega Todoroviću, a ovih ostalih pet preduzeća, 1,7, što znači ukupno 23.000.000 dolara. Ekonomski institut u Beogradu je procenio vrednost samo investiranog kapitala matičnog preduzeća ''Sartid'' na 57.645. 000 dolara, da je kupac ''Sartida'' američka kompanija U.S. ''Steel'', da je oprošteno da preuzme obaveze koje su postojale kod ''Sartida'' prema trećim licima, da se pominje suma do čak 1.700.000.000. Neki podaci govore da je reč o sumi od 583.000.000 dolara, ali se pominje i suma od 1.700.000.000 dolara. Sada, gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, imamo slučajeve ukazivanja na korupciju, ljudi se privode sili zakona zbog različitih suma, moram to da pomenem, spominju se različite vrste mafija, a imamo primer gde se kupcu oprosti od 583.000.000 do 1.700.000.000 dolara i nikom ništa. Ta suma je oproštena kupcu i prebačena na teret građana Republike Srbije, koji će to vraćati. Nemojte da iko ima primisli da ovo neće biti vraćeno onima koji taj novac potražuju. To će se vratiti iz budžeta Republike Srbije i vratiće se preko leđa građana Republike Srbije, jer oni će to morati da plate pre ili kasnije. Ima mnogo pitanja vezano za prodaju ''Sartida'' koja su u celom ovom periodu, od te prodaje do danas, ostala otvorena. Kako je moguće da taj jedan slučaj uterivanja preduzeća ''Sartid'' u stečaj bude izuzet iz nadležnosti jednog privrednog suda, pa prebačeno u drugi privredni sud? Kako je moguće da se u toku od nekoliko dana ili u toku jednog dana donosi nekoliko odluka koje su bile relevantne za rešavanje sudbine ''Sartida''. Kako je moguće da čelni ljudi Vlade Republike Srbije, nemam nameru da prozivam bilo koga poimenice, ali ako nekog interesuje, može u ovom izveštaju Saveta za borbu protiv korupcije da pročita ko je u Vladi Republike Srbije, govorim o Vladi 2003. godine, da ne bi bilo nedoumica na koga se odnosi, i šta činio da bi ''Sartid'' bio prodat neposrednom pogodbom. Zanimljivo je napomenuti, pošto su se tada pojavila i neka druga dokumenta vezano za prodaju ''Sartida'', postoji jedan dokument koji potvrđuje da je tu bilo mnogo sumnjivih stvari, pa se pominje da je naš ambasador u Americi, gospodin Ivan Vujačić, pred američkim zvaničnicima rekao – ''Sartid'' je kupio američki U.S. ''Steel'' za 33.000.000dolara. Nije sada 23 nego 33.000.000 dolara, od kojih 23.000.000 u gotovini, šest miliona za provizije, transakcijske takse, a četiri miliona dolara za zbrinjavanje zaposlenih. Ovu izjavu ambasadora državne zajednice SCG preneli su neki američki mediji. Ona nikad nije javno negirana, nije opovrgnuta i ona kao takva stoji. Ali, postavlja se jedno logično pitanje – koji je to posao i kolika je suma tog ukupnog posla da bi neko dobio proviziju 6.000.000 dolara, jer autor ovog teksta, koji citira izjavu gospodina ambasadora, kaže: bankarska provizija za plaćanje iznosa preko 10.000.000 dolara iznosi 0,5 ili 165.000 dolara. Znači, ovde je reč o sumi od preko 500.000.000 dolara, da bi se dobila provizija od 6.000.000 dolara. Ovo pitanje ''Sartida'' jeste nešto što apsolutno ostavlja jedan loš ukus kod građana Republike Srbije i govori da korupcije ima, i da država još uvek nije sposobna da reši pitanje korupcije. Kada je ''Sartid'' prodat, potrebno je to reći, javili su se i drugi zainteresovani kupci koji su javno protestovali. Sa nemačke strane su reagovali i njihov ministar za privredu i tadašnji ambasador Nemačke u Srbiji, gospodin Leo Berger, ali su to ostala samo reagovanja, ili je u tišini, daleko van očiju javnosti, postignut neki dogovor sa Nemcima, šta će dobiti kao kompenzaciju, da ne potežu dalje javno pitanje privatizacije ''Sartida''. Nesporno je da je slučaj ''Sartida'' do sada najveći skandal procesa privatizacije u našoj zemlji, a da taj slučaj nije usamljen, govori i ovaj izveštaj Saveta Vlade Republike Srbije za borbu protiv korupcije za 2006. godinu, kada kaže da od predstavki građana koje su upućene Savetu ta privatizacija, nesporno, ubedljivo drži prvo mesto i da je 115 predstavki vezano za tu privatizaciju. Pitanje ''Sartida'' je nešto što se mora rešiti pre ili kasnije, ili se može desiti ono što se dešava do sada, da Savet iznosi te podatke, neki od nas narodnih poslanika to pričamo, tužilaštvo ćuti, nema dovoljno dokaza, kao Haški tribunal kada je bombardovana naša zemlja 1999. godine. Sve je transparentno, sve se vidi, samo oni koji treba da reaguju o tome nemaju nikakva saznanja, niti mogu da prikupe neposredne dokaze. U ovoj knjizi se pominje sijaset dokaza ili stvari koje mogu služiti kao dokaz i mogu poslužiti kao osnov za pokretanje određenog postupka. Pored ''Sartida'', mora se pomenuti i pitanje javnih nabavki. Proteklih godina je bio jako veliki broj nabavki koje su bile urađene na način da su apsolutno ostavljale sumnju da je u pitanju bila korupcija. Moram pomenuti, pre par godina, znate i sami, bila je formirana jedna komisija koja je trebalo da se bavi predstavkama po pitanju javnih nabavki i da je tada stiglo oko 800 žalbi. Reč je o tenderima javne nabavke. Bilo je oko 800 žalbi i nijedna nije razmatrana u navedenom periodu. Takođe, moram da pomenem, ono što pominju i predstavnici Saveta za borbu protiv korupcije, da uopšte ne postoji kontrola trošenja novca na svim nivoima, od nivoa države, do lokalnog nivoa, niko živi ne zna kako se troši novac. Inače, nije nepoznato da su mnoge lokalne samouprave iz daleka probile ona utvrđena sredstva, zadužile se itd, a na šta se troše novci, to je tek posebno pitanje. Nebrojano puta različiti poslanici iz različitih poslaničkih grupa su ukazali Narodnoj skupštini Republike Srbije na primere da jedan ministar odredi nekoj opštini ili manifestaciji ogromnu sumu novca, po samo njemu poznatom kriterijumu, i uvek ima odgovarajuće obrazloženje. Da završim, korupcije u Srbiji nesporno ima. Dobro je da mi donesemo, da prihvatimo ove međunarodne konvencije i preporuke, ali dosadašnje iskustvo pokazuje, bar kako mi poslanici SPS cenimo, da ćeprihvatanje tih međunarodnih dokumenata, konvencije i preporuka, nažalost, i dalje ostati samo mrtvo slovo na papiru. Zašto? Očigledno je da se ovde kupuje vreme dok se ne završi proces privatizacije, dok sva ta imovina ne postane deo privatnika, oni koji su proteklih nekoliko godina debelo napunili džepove, a onda tu već neće biti moguće učiniti ništa, jer pogledajte ... (Predsedavajući: Vreme, gospodine Obradoviću.) ..završavam, stalno se donose zakoni, a rezultata nema. Na samom kraju, potpuno sam ubeđen, koliko god mi glasali za ovakve zakone, svi mi, rezultata neće biti, jer postoje dva paralelna sveta u ovoj Srbiji. Jedan je svet u kome žive predstavnici Vlade Republike Srbije, svet dobrih plata i lagodnog života, i ovaj drugi svet u kome živi većina običnih građana, kojima je vrlo teško i koji jedini lek za svoju dušu nalaze u činjenici da se mogu obratiti Narodnoj skupštini Republike Srbije ili poslanicima, da pokušaju da ukažu na anomalije koje treba sprečiti ako se želi Srbiji bolje. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, raspravljamo o predlozima nekoliko zakona. Ja ću se osvrnuti na Predlog zakona o potvrđivanju Građanskopravne konvencije o korupciji, sa predlogom da se, na osnovu člana 161, usvoji po hitnom postupku. Postavljam pitanje gospodinu Rasimu Ljajiću, jer sam siguran, bez obzira što se ne bavi ovom temom, da je izuzetno kompetentan, jer se u Vladi DOS-a nalazi od 2000. godine, otkako je DOS došao na vlast, a činjenica je da je od tog momenta Srbija skoro rasprodala sve ono sa čime je raspolagala i činjenica je da je ogroman novac prilikom prodaje u vidu provizije otišao u privatne džepove. Kada kažem da je Rasim Ljajić sa ovim dobro upoznat, to govorim u afirmativnom smislu, jer za gospodina Ljajića za ovih 7 godina apsolutno ne postoji ni jedna jedina čak ni pričica da je umešan u bilo kakav posao ili radnju koja bi dovodila u pitanje njegovo učešće u bilo kakvoj aferi, znači, potpuno je čist po tom pitanju i može bez ikakvih problema da odgovori, jer je neposredno imao prilike i uvida u sve ono što se dešavalo. Otprilike, prema izjavi Agencije za privatizaciju, do sada je u Srbiji prodato preduzeća za oko 2.600.000.000 evra. Ako uzmete onu obaveznu proviziju, koja je usvojena, od 5%, to su verovatno delili po pola, odmah da vam kažem, to je uobičajeno i uzmete neki uobičajen procenat od 10%, između ostalog, vi najbolje znate među vama kako se po nadimku prepoznajete – mister 5%, mister 10% itd, to su vam, između ostalog, i nadimci, ispada da je samo u ovom procesu privatizacije najmanje 12 do 13% od ovog iznosa otišlo kod pojedinaca ili grupa koje su prilikom prodaje preduzeća imovine Republike Srbije stavili u svoj džep. Ako uzmete da još nije završeno sve sa bankama i drugim finansijskim institucijama, da će tu vrednost biti oko 4.500.000.000 evra, onda građani Srbije dolaze do saznanja zbog čega se vi ovako grčevito borite da ostanete još neko vreme na vlasti, pa ovaj jedan deo vaše koalicije čita ovde referate o raznoraznim stvarima, ali ne postavljate ili ne dajete objašnjenja građanima Srbije šta je sa dosadašnjim aferama prilikom privatizacije u Srbiji. Vi mislite, završilo se, završen je posao, gotovo, idemo dalje dok ne završimo i ovo. Ja vas podsećam da je članom 9. Konvencije predviđeno da država obezbedi da se svaki ugovor ili njegova odredba koja omogućava korupciju proglasi ništavim i nevažećim, kao i mogućnost obraćanja sudu u slučaju da je saglasnost dovedena u pitanje radnjom korupcije. Neću da navodim ovde "Sartid", jer je već moj prethodnik detaljno rekao za jednu od najvećih pljački koja je izvršena u našoj zemlji, da je prodat za 21.300.000 evra, da su obaveze države koje je preuzela sigurno preko milijardu evra i tek otkrivamo šta je sve država preuzela kao obavezu vezano za "Sartid". I vi to svi dobro znate. Ne treba se skrivati i zabijati glavu u pesak. Ja samo govorim ono što je navedeno u sredstvima javnog informisanja da je, možda, između ostalog, zbog "Sartida" život izgubio i predsednik Vlade Zoran Đinđić.
Gospodine Todoroviću, molim vas, da takve stvari ne radimo za skupštinskom govornicom. Hvala i nastavite.
Ja bih vas podsetio samo na neke afere koje su se desile dolaskom DOS-a na vlast. Vi znate da je bivša ministarka saobraćaja, Marija Rašeta-Vukosavljević, uhapšena 23. novembra 2004. godine i puštena nakon jednog dana, pazite, nakon jednog dana, a krivična prijava je podneta zbog krađe državnog novca na ''Aerodromu Beograd'', koja se procenjuje na više od 18.000.000 evra. U to vreme su fikusi kupovani po ceni od 43.000 dinara. Obične kašičice za kafu plaćene su 850 dinara. Da li vi vidite koje su to razmere pljačke, koja je počela dolaskom DOS-a na vlast? Takođe, podsetio bih vas na početak asfaltiranja autoputa i puteva u Srbiji. Vi znate da je tom prilikom, kako je sam tadašnji predsednik Vlade, Zoran Đinđić, nadam se da se vi sećate toga, gospodine Ljajiću, u Skupštini Srbije rekao da je gospodin Čume pobedio na licitaciji, odnosno njegovo preduzeće "Difens roud", mada se sada pominje u novinama da su vlasnici tog preduzeća, između ostalog, bili Goran Vesić, tadašnji visoki funkcioner DS-a i Beba Popović, direktor Biroa za komunikacije Vlade Republike Srbije. Pazite, to su izuzetno bliski saradnici Zorana Đinđića. Kada je Vojislav Šešelj postavio pitanje, kako da čovek koji je označen kao jedan od vođa kriminalne grupe ''Surčin'' dobije poslove vredne preko 10.000.000 evra na asfaltiranju puteva u Srbiji, predsednik tadašnje Vlade, Zoran Đinđić, izašao je i rekao da je on to dobio legalno, potpuno, i da je pobedio na licitaciji, na konkursu i da nema nikakvih problema. Međutim, tada se ispostavilo da su, između ostalog, mašine za asfaltiranje uvezene bez carine, da je omogućen uvoz bez carine. Kada je Vojislav Šešelj pitao da li bi bilo moguće da u Americi Al Kapone na nekoj licitaciji ili tenderu dobije neki posao od strane države Amerike, vi ste tada prešli preko toga i tada je praktično otvoren lanac kriminala i pljačka Srbije. Da vas podsetim, takođe, vi to sigurno dobro znate, vi to pokušavate da zaboravite iz sve snage, ali naš zadatak je da vas podsetimo, jer se ovom konvencijom obavezujete da ćete ove stvari sprečiti. Između ostalog, kada bi postojali neki uslovi, vi nikada ne biste, naša država nikada ne bi mogla u ovoj situaciji da potpiše ovu konvencije, kao što su obaveze da država ispuni određene norme za pristupanje Evropskoj uniji, a na osnovu svega ovoga, vi ni za 100 godina ne biste uspeli da potpišete ovu konvenciju. Da vas podsetim, slučaj Nemanje Kolesara i Zorana Janjuševića. Nadam se da niste to zaboravili i da se rado sećate kako je tom prilikom otkriveno da Nemanja Kolesar poseduje preko 50 stanova, da poseduje izuzetno velike sume novca. Sećate se njegovog objašnjenja da je on to dobio od tate i mame, jer oni rade u Moskvi, pa kada su izračunali trebalo je otprilike da imaju radnog staža oko 1260 godina ili 1261 godinu, i nije uopšte bitno, da bi zaradili tolike pare. Da vas podsetim, Nemanja Kolesar je bio šef kabineta Zorana Đinđića. Znam da ćete vi reći da on nije bio član DS, ali izgleda da je kvalifikacija za takva mesta bila nešto drugo, a ne samo članstvo u DS. Da vas podsetim na Zorana Janjuševića, koji je bio umešan, zajedno sa Nemanjom Kolesarom, jer se utvrdilo, u stvari, da nisu pare stigle iz Moskve, nego da su pare stigle sa Sejšela i nekih drugih egzotičnih ostrva. I do dana današnjeg nije ništa urađeno po tom pitanju; da stanovi koji su otkupljeni na ime Nemanje Kolesara nisu njegovi, to je tačno, ali su na njegovo ime, da su proizveli veliki problem i da je zbog toga moralo da dođe do nekih, neću da kažem unutarstranačkih obračuna, ali je došlo do problema, da bi se neke stvari isterale na videlo. Da vas podsetim za energetsku mafiju. Imali ste prilike da u više navrata čujete od predstavnika SRS, koji uporno pokušavaju kod predsednika Skupštine da se stavi Izveštaj Anketnog odbora vezano za energetsku mafiju. Samo da vas podsetim da je Anketni odbor [[dobacivanje iz sale]] Da li vi to sada računate, možda sam pogrešio u ciframa, pa sada hoćete da uskladite ove moje izveštaje. Slažem se da možda nije bilo baš najpreciznije, ali govorim o podacima do kojih sam mogao da dođem. Izgleda da je neko nervozan ili da mu je teško. Ako je nervozan, ima lekova, ako mu je teško, takođe, može da pribegne određenim sredstvima koja će mu omogućiti da lakše podnese ove egzaktne podatke koje iznosim sa govornice. Anketni odbor je utvrdio da su firme Vuka Hamovića i Vojina Lazarevića obezbedile protivpravnu korist od 13.000.000 dolara, da im je to omogućila ova država, oštetili su državu ukupno za 143.516.395 dinara. Smatra se da je ovo samo vrh ledenog brega. Kako mislite da potpišete ovu konvenciju i da pređete preko svih ovih stvari koje su se desile od 2000. godine? Sećate se afere "Popovac". Prodata je ''Cementara'', i opet predsednik Upravnog odbora, šef kabineta Zorana Đinđića, Nemanja Kolesar, Zoran Janjušević, pominju se još neki, nemam definitivne podatke, ali doći će i to jednog dana na red, jer testament još nije pročitan, mada i majka Zorana Đinđića preko sredstava javnog informisanja traži da bude obaveštena o testamentu. Pretpostavljam da je to njeno pravo, da je ona morala i trebalo je da bude upoznata. Pretpostavljam da će iz tog testamenta da se saznaju neke stvari vezane za sve prethodne slučajeve. Takođe vas podsećam na aferu "kofer", mada vi svi dobro znate o kome se radi. U januaru 2006. godine uhapšen je viceguverner, Dejan Simić, kada je u stanu primio kofer sa 100.000 evra. Otišao je u zatvor i posle nekog vremena, što je potpuno uobičajena praksa, on je pušten. Posle određenog vremena on je postao savetnik. Iskreno, da vam kažem, sa 100.000 evra i nije mogao dalje da napreduje. Da su bili u pitanju milioni, to bi se već podrazumevalo, to bi bilo neko više mesto. Ne može, ministri su mnogo teži po tom pitanju. On je došao samo do savetnika, ali sada radi u nekoj banci. Samo me čudi da u bankama primaju ljude koji imaju kriminalnu prošlost. Obično za bankarske službenike, u normalnim državama, u normalnim bankama važe stroga pravila i svi oni koji se ogreše o zakon ili o bančine propise, dobijaju otkaz. To ste imali prilike da čujete prilikom predlaganja gospodina Jelašića za guvernera, da je on otpušten iz "Dojče banke" zbog nekih malverzacija koje je tamo činio, jer to je ozbiljna banka i ona ne dozvoljava da se tako nešto radi. Da vas podsetim da do sada nije objašnjeno kako je od građana Srbije oteto 88.200.000 evra, zato što je doneta odluka da se na berzi proda 19,5% akcija "Hemofarma" za 225.000.000 dinara ili 3.750.000 evra. Danas ovaj paket akcija realno vredi oko 92.000.000 evra. Ljudi moji, što bi rekli "je li to moguće?!" Dvadeset pet puta više od stvarne vrednosti. Neko je morao da uzme pare. Nije to urađeno zato što neko nije znao, nego zato što je uzeo proviziju, baš zato što je znao. Zato skrećem pažnju, jer i vi to dobro znate i da, sem što usvajate konvencije, treba još da poradite na tome, a to podrazumeva da državni organi, koji su za to zaduženi, krenu da rade svoj posao. Evo jedan lak primer kako ćete pokazati da se vi borite i protiv korupcije i protiv kriminala. Božidar Đelić, aktuelni potpredsednik Vlade, sećate ga se, došao je sa dve najlon kese, otišao je kod tetke u stan... (Predsedavajući: Gospodine Todoroviću....) ... dobro, možda tri, nisam brojao, ali sa koliko god kesa je došao, u njima nisu bile pare. (Predsedavajući: Gospodine Todoroviću, 18,00 časova, to sam hteo da vam kažem. Možete da završite misao.) Prema tome, ovde je vrlo jednostavno, to sam predlagao i kod gospodina Jelašića, da kod Božidara Đelića utvrdite na koji način je on došao do 10.850.000 evra koje poseduje u akcijama u "Meridijan banci". Gospodo, vi dobro znate da je 2001. godine u Saveznoj skupštini usvojen zakon, mada ste odložili to na šest meseci, a mi iz opozicije smo tada tražili da on posle osam dana stupi na snagu, da svaka transakcija veća od 20.000 tada maraka, odnosno 10.000 evra, mora da se evidentira. Za vašu nesreću, to ekonomski stručnjaci znaju, ja sam samo informisan o tome, da posle onoga što se desilo 11. septembra u Njujorku, baš zbog praćenja tokova novca svuda u svetu, hteli vi to ili ne, sve transakcije veće od 10.000 evra se evidentiraju i sve se zna, samo što oni neće vas da otkriju, ne zato što vas vole, šta njih interesuje, što bi oni štitili našu državu. Završavam sa ovim. Dokažite time što će Božidar Đelić izaći prvo pred članove DS, a onda pred Parlament i na vrlo jednostavan način reći kako je zaradio 10.850.000 evra. On kaže da je bio odličan stručnjak, školovao se na strani. Molim vas, takav stručnjak, takva ekonomska gromada, pa zar mislite da bi ga ovi na Zapadu pustili. Oni sve što valja iz ove države uzimaju i privlače kod sebe, a Đelića su pustili?! Kako je to moguće?! Kako je moguće?! Moguće je zato što je sticajem okolnosti... (Predsedavajući: Hvala vam, gospodine Todoroviću.) ...znao srpski jezik, pa je uzet kod Čubajsa, pa je, ne, vi valjate... (Predsedavajući: Gospodine Todoroviću...) ...za jednu stvar, vi ste šampioni u korupciji, kriminalu... (Predsedavajući: ...gotovo je, nema više prenosa, nema više diskusija, molim vas. Sutra...) ...koja je obeležila vašu vlast, ali polako, usvajate ovu konvenciju. Na osnovu ove konvencije moraćete da položite račune, a kada položite račune, zna se, računi se polože i onda o državnom trošku provedete izvesno vreme, mnogi, nažalost, verovatno 40 godina za sve ono što su uradili Srbiji i građanima Srbije. Hvala veliko.
Molim vas, gospodine Gavriloviću, nema više Skupštine, nema više prenosa, molim vas, samo jedan momenat. Gospodine Todoroviću, morate mi odgovorite na pitanje, da li ste govorili kao zamenik šefa poslaničke grupe ili koristite vreme SRS? Hvala vam. Više puta sam vas opomenuo, gospodine Todoroviću, da vodite računa kako diskutujete. Niste ispoštovali. Mislim da to nije korektno. Završavamo današnji rad. Nastavljamo sutra u 10,00 sati. Ako želite po Poslovniku, gospodine Gavriloviću, dobićete sutra reč, u 10.00 časova. Molim vas, ne možemo više da radimo, dosta je za danas. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 96narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 87 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sednici sledeći narodni poslanici: Jelena Marković, Marko Đurišić, Dušan Bajatović, Vesna Pešić i Elvira Kovač. Prelazimo na zajednički jedinstveni pretres 15, 16, 17, 19. i 20. tačke dnevnog reda: – PREDLOZI ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA IZMEĐU SRBIJE I CRNE GORE O SOCIJALNOM OSIGURANjU; SPORAZUMA IZMEĐU SCG, MAĐARSKE I RUMUNIJE O TAČKI SUSRETA DRŽAVNIH GRANICA IZMEĐU SCG, MAĐARSKE I RUMUNIJE; SPORAZUMA IZMEĐU SRBIJE I ZEMALjA BENELUKSA O UKIDANjU VIZA ZA NOSIOCE DIPLOMATSKIH I SLUŽBENIH PASOŠA; DODATNOG PROTOKOLA UZ KRIVIČNOPRAVNU KONVENCIJU O KORUPCIJI I GRAĐANSKOPRAVNE KONVENCIJE O KORUPCIJI(nastavak) Pre nego što krenemo po redosledu govornika, po Poslovniku, od sinoć, narodni poslanik Slobodan Gavrilović.