Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 96 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 85 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Blagica Kostić i Miodrag Stamenković. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O ORGANSKOJ PROIZVODNjI I ORGANSKIM PROIZVODIMA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Zoran Mašić, Ivan Radić, Milorad Krstin, Vitomir Plužarević i Lazar Čavić. Narodni poslanik Branislav Stevanović podneo je amandman na član 10. Predloga zakona 9. juna 2006. godine, posle roka za podnošenje amandmana koji je utvrđen u članu 145. Poslovnika Narodne skupštine. Primili ste izveštaj Odbora za poljoprivredu i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 4. amandman je podneo poslanik Zoran Mašić. Vlada i Odbor za poljoprivredu prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Radić. Vlada i Odbor za poljoprivredunisu prihvatiliamandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić.
Dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi da kratko obrazložim amandman koji je podneo gospodin Ivan Radić na član 5. U članu 5. se definiše da se u okviru podsticaja organske proizvodnje u budžetu Republike Srbije obezbeđuju podsticajne mere za razvoj i unapređenje organske proizvodnje i to kao budžetska sredstva, zatim kao donacije i iz drugih izvora, u skladu sa zakonom. Dalje, u Predlogu ovog zakona stoji da pravo na korišćenje podsticajnih sredstava iz stava 1. ovog člana imaju poljoprivredna gazdinstva, odnosno njihovi delovi koji su upisani u Registar poljoprivrednih gazdinstava, u skladu sa propisima kojima se uređuje upis u registar poljoprivrednih gazdinstava. Suština amandmana koji je podneo gospodin Radić je da pravo na korišćenje podsticajnih sredstava iz stava 1. ovog člana imaju poljoprivredna gazdinstva, odnosno njihovi delovi koji se bave organskom proizvodnjom. Naš načelni predlog je da se ni kroz ovaj zakon ne favorizuju registrovana poljoprivredna gazdinstva, jer u obrazloženju koje je dala Vlada stoji da je prema zvaničnoj evidenciji u Registar poljoprivrednih gazdinstava sa 1. junom 2006. godine upisano 256.659 poljoprivrednih gazdinstava. Prema statističkim podacima koje vodi Republički zavod za statistiku, u Srbiji ima blizu 700.000 poljoprivrednih gazdinstava. Ministarstvo poljoprivrede osporava taj podatak i smatra da ima manje, ali najgrublje procene, odnosno procene koje daje Ministarstvo za poljoprivredu kreću se na nivou oko 500.000 poljoprivrednih gazdinstava. Znači, u odnosu na zvanične podatke opet se može konstatovati da je registrovano preko 50% poljoprivrednih gazdinstava u Republici Srbiji. Stvarno je nedopustivo i potpuno neustavno da se ovim zakonom kao i Zakonom o poljoprivrednom zemljištu favorizuju pre svega registrovana poljoprivredna gazdinstva. Moram sa žaljenjem da konstatujem da ovde ne prisustvuje ovlašćeni predlagač, a ovlašćeni predlagač za raspravu o ovom zakonu je potpredsednik Vlade dr Ivana Dulić-Marković, a posebno sa žaljenjem konstatujem da ovoj raspravi ne prisustvuje novi ministar, gospodin Goran Živkov. Mislim da bi danas bila prilika da upravo on, kao novi ministar, izađe za govornicu i pozove sva neregistrovana poljoprivredna gazdinstva, sve poljoprivredne proizvođače koji nisu registrovani, da to učine, jer će imati određene pogodnosti, pre svega one koje su obezbeđene kroz budžet Republike Srbije, a tiču se podsticajnih mera, pre svega kratkoročnih kredita, a i dugoročnih. Upravo mi iz SRS smo vam zamerali da tu inicijativu, koju i mi podržavamo, ne promovišete na pravi način i iz tih razloga postoji i dalje određena bojazan kod poljoprivrednih proizvođača da će registracijom država iskoristiti to za neke svoje svrhe, pre svega za uvećanje katastarskog poreza ili poreza na neke druge oblike svojine u poljoprivrednoj proizvodnji, tako da prosto ne mogu da shvatim kada se raspravlja o ovakvim zakonima, gde je prilika da neko ko vodi Ministarstvo poljoprivrede izađe i javno sa ove govornice pozove još jednom poljoprivredne proizvođače da registruju svoja poljoprivredna gazdinstva, da to ne koristite. Za organsku poljoprivrednu proizvodnju neophodna su svakako podsticajna sredstva i mi podržavamo ovo što je definisano u članu 5. da se obezbede ta podsticajna sredstva i kroz budžet i u formi donacija ili iz nekih drugih izvora, jer podvlačim još jednom da je to skupa proizvodnja i da se ona ne može u masovnijem obimu sprovoditi ako ne postoje dodatna sredstva, tj. mali broj poljoprivrednih gazdinstava i poljoprivrednih proizvođača može ući u tu proizvodnju sopstvenim sredstvima. Istina je da su proizvodi dobijeni iz organske poljoprivredne proizvodnje na svetskom tržištu mnogo skuplji nego tzv. konvencionalni proizvodi, ali podvlačim ponovo da je nedopustivo da u ovoj situaciji i sa ovakvim činjenicama koje se ovde iznose opet favorizuju i daje se pravo na podsticajna sredstva samo onima koji su registrovani, a ne promoviše se ta inicijativa i ta uredba na pravi način od strane Ministarstva poljoprivrede. Uslovi za organsku poljoprivrednu proizvodnju su pre svega ruralni delovi i to nedovoljno poljoprivredno razvijeni, jer tamo gde je razvijena poljoprivreda, gde se koriste hemijska sredstva u zaštiti od korova ili u smislu podsticaja rasta i razvoja biljaka mora da prođe određeni pripremni period da bi se stvorili uslovi za organsku proizvodnju. Međutim, u brdsko-planinskim predelima i u predelima gde se ne primenjuju hemijska sredstva u biljnoj proizvodnji, isto tako gde su prisutne određene autohtone rase stoke, a to su uglavnom manje razvijena područja sa manjim posedima zemljišta, uglavnom su to poljoprivredni proizvođači koji nisu registrovali svoja gazdinstva. Ubeđen sam da Ministarstvo poljoprivrede ima upravo takva saznanja, ali opet uporno insistira na tome da se ostvarenje stimulacije za ovaj oblik i vid proizvodnje opet daje samo registrovanim poljoprivrednim gazdinstvima. Ubeđen sam da Ministarstvo poljoprivrede upravo ima takva saznanja, ali opet uporno insistira na tome da ostvarenje stimulacije za ovaj oblik i vid proizvodnje daje samo registrovanim poljoprivrednim gazdinstvima. Ponovo apelujem, ali svestan sam da ovde nema ko ni da prihvati eventualno naš zahtev i apel, da se ovaj amandman prihvati u obliku i formi koji je predložen, jer neće bitnije narušiti suštinu da pravo na korišćenje podsticajnih sredstava imaju poljoprivredna gazdinstva, odnosno njihovi delovi koji se pre svega bave tom organskom proizvodnjom. Obzirom da nema nikog od strane predlagača, mislim da je iluzorno bilo šta i apelovati tako da ja jedino molim da se u danu za glasanje eventualno podrži i ovaj amandman. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladislav Kronić.
Hvala gospodine potpredsedniče. Dame i gospodo, što se tiče ovog amandmana na član 5. stav 2, gde predlagač amandmana pokušava da obezbedi podsticajna sredstva iz budžeta Republike Srbije, mislim da ne bi bilo korektno, s obzirom da se podsticajna sredstva iz budžeta odnose isključivo i uglavnom na mere agrarne politike i odnose se na registrovane poljoprivredne proizvođače. Slažem se sa mojim kolegom da mi danas ne znamo tačno koliko imamo poljoprivrednih gazdinstava u Republici Srbiji. Prema statističkim podacima slažem se da je to 700.000, međutim neki podaci govore da je preko 60% poljoprivrednih gazdinstava u Republici Srbiji registrovano. To je proces koji traje. Sećate se kada je krenula registracija poljoprivrednih gazdinstava i to je proces koji je neminovan i u svim zemljama u okruženju i logično je da poljoprivredna gazdinstva koja se bave poljoprivrednom proizvodnjom kao svojom osnovnom delatnošću budu registrovana. Sasvim je logično da se upravo sredstva koja su namenjena iz budžeta za sprovođenje mera agrarne politike odnose na registrovane poljoprivrednike. Za ovom govornicom je više puta bilo reči i pokušava se sejati strah da će se nešto strašno dogoditi onom poljoprivredniku koji se registruje. Naravno poznata je činjenica da u 2004, 2005, 2006, a i za 2007. godinu neće biti poreza na katastarski prihod i to već nekoliko godina poljoprivrednici ne plaćaju taj porez. Naravno da je organska proizvodnja – proizvodnja budućnosti i u svakom slučaju treba da nađe mesto u stimulisanju, odnosno u subvencionisanju iz budžeta Republike Srbije. To jeste proizvodnja koja je skupa i tom proizvodnjom ne mogu da se bave oni koji ne poznaju sva potrebna znanja i za te ljude nije sporno da registruju svoje gazdinstvo. Prema tome, smatram da je rešenje predloženo u zakonu bolje nego rešenje koje se predlaže amandmanom. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Branče Stojanović. Izvolite.
Hvala vam, gospodine potpredsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, predstavnici Ministarstva, ipak sam stava da razmislimo malo zajednički oko ovog amandmana, pre svega u danu za glasanje. Znači, nemamo nikakvu dilemu mi iz SPS-a, a verujem i gospoda iz SRS koji su predložili ovaj amandman, da je registracija poljoprivrednih domaćinstava nešto što je potrebno, nešto što je prisutno u Evropi, što je poznato itd. Konkretno za ovaj zakon imam malu dilemu i razmišljanje. Nije moguće, neće veliki broj domaćinstava da se bavi ovom organskom proizvodnjom. Limitirani su uslovi da bi se neko bavio organskom proizvodnjom. Nećemo uspeti da kroz zaštitu podsticajna sredstva mogu da dobiju samo registrovana poljoprivredna domaćinstva, kao i da kroz primenu ovog zakona radikalno napravimo zaokret u smislu registracije poljoprivrednih gazdinstava. Treba raditi na tome, trebalo bi i ova skupština i mi poslanici koji smo iz ove oblasti i na nivou lokala da to podstičemo. Samo ću reći iskustvo iz Smedereva. U okviru budžeta doneli smo odluku za ovu godinu, a Fond za poljoprivredu postoji još od 1995. godine i uslov da bi ljudi dobili to za ovu godinu je odluka da 2,5% celokupnog budžeta bude taj tzv. mini agrarni opštinski budžet. Uslov je isključivo da budu registrovana poljoprivredna gazdinstva, znači nemamo nikakvu dilemu. Ovde imam dilemu da možda ovu proizvodnju koja je važna i značajna za poljoprivredu Srbije, koja neće da bude masovna, njom neće da se bavi ne znam koliko domaćinstava. Mislim da ova mera može čak malo da koči na neki način nešto što mislim da je važno za poljoprivredu Srbije, znači rad na toj organskoj proizvodnji. Jednostavno, imamo dilemu oko toga, treba razmisliti, apsolutno podržavamo stav i mere Vlade i zakone koji se predlažu da budu registrovana poljoprivredna domaćinstva, ali ovde imamo malu dilemu, jer mislim da će zaista mali broj domaćinstava da ispuni rigorozne uslove za bavljenje organskom proizvodnjom. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Mika Vlaović. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da se oko ovog amandmana vodi bespotrebna rasprava. Poznajem dobro dušu zemljoradnika pošto sam se i sam od detinjstva bavio poljoprivredom, i danas se bavim, a i oba sina su mi zemljoradnici. Uvek postoji kod zemljoradnika jedna neverica prema svemu što je novo u društvu. Isto tako je bilo prema registraciji poljoprivrednika, a taj ko se bojao da se registruje još će se više bojati da li će ga nasankati sa organskom proizvodnjom koja, da se razumemo, u zakonu i meni do kraja nije jasna, jer otprilike nije regulisano šta dalje, ko će otkupljivati, da li naše domaće tržište tu hranu može platiti ili ne može, jer građani finansijski slabo stoje, znači nije u celini organizovano da to počne sutra. Iskoristio bih priliku, kad se već priča o registraciji, da kažem da su Vlada i Ministarstvo poljoprivrede zaista propustili puno što masovno nije u televizijskim emisijama, u štampi, na kućnu adresu zemljoradnika poslala svakom koje su to pogodnosti. Nisu velike, ali ipak jesu. Prvo, potrebno bi bilo da sva poljoprivredna domaćinstva budu registrovana pošto se do marta meseca određuje šta će biti posejano na njivama. Tako u svakom slučaju država ima predstavu koliko je ko useva posejao, da li će za nekim poljoprivrednim proizvodom biti manjka pa će morati razmišljati o uvozu, da li će nekog proizvoda biti mnogo pa će razmišljati i o izvozu, a i stari zemljoradnici koji se na bave poljoprivredom imaju neke prednosti ako registruju domaćinstvo. Kad daju zemlju u zakup dobijaju 50 evra po hektaru, a ako daju zemljoradniku mlađem od 40 godina ili ako je njiva do njive, dobijaju 100 evra, dobijaju 100 litara goriva, nije mnogo 16 dinara, ali ipak je to 1.600 dinara po svakom hektaru. A mogu kao nekomercijalna gazdinstva ako su deset godina penziono osigurani i imaju više od 55 godina i ne nameravaju dalje da se bave poljoprivredom, da dobiju isto po hektaru 100 evra, tako da ima i nekih pogodnosti, a onoga čega se zemljoradnici plaše, ne treba da se plaše. Onog momenta, ako bude oporezovan onaj koji je registrovan, neće moći ni onaj drugi ostati neregistrovan, moraće da se registruje. Hvala.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo poslanik Milorad Krstin. Vladai Odbor za poljoprivredu prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Vladai Odbor za poljoprivredu prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 37. amandman je podneo poslanik Lazar Čavić. Vladai Odbor za poljoprivredu prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, zaključujem Predlog zakona u pojedinostima. Po Poslovniku, poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, javljam se po Poslovniku zbog činjenice da je novoizabrani ministar Goran Živkov, ministar poljoprivrede neupućen u rad Narodne skupštine i da mi nije odgovorio na poslanička pitanja u skladu sa Poslovnikom, odnosno nije uvažio ostale kolege narodne poslanike iz SRS i iz vladajućih struktura, jer mi je stigao odgovor od njega dan pošto je imenovan. Naime, ja sam bivšem ministru poljoprivrede, a sadašnjem potpredsedniku Vlade Ivani Dulić postavila u toku rasprave o ovim zakonima u načelu određena pitanja vezana za pljačku i za tajkunizaciju PIK "Oplenac" Topola, Instituta za strna žita u Kragujevcu i naknadu štete nanete poljoprivrednim usevima na području grada Kragujevca. Prošle godine, 9. jula, za vreme nezabeleženih u našem kraju elementarnih nepogoda, želeo je da bude revnostan i verovatno da kaže da opravdava svoj izbor time što će sutradan odmah, navrat-nanos da odgovara narodnim poslanicima. On je izabran dan pre nego što mi je poslao odgovor na poslanička pitanja i najpre nije znao, nije zadovoljio formu tim svojim odgovorima, želeo je kroz odgovore na sva tri poslanička pitanja da izbegne odgovornost i svoju ličnu sada i bivšeg ministra Ivane Dulić, za sve ove probleme koje sam nabrojala. On je prebacivao odgovornost na druga ministarstva, znači na svoje koalicione partnere iz Vlade i ono što je najvažnije, niste ga naučili na samom početku da se od strane ministarstva naslovljenom na ime i prezime poslaniku koji je postavio pitanje, u ovom slučaju na moje ime, ne odgovara na taj način. Meni odgovore na poslanička pitanja treba da dostavi Narodna skupština, odnosno da ta pitanja, odnosno odgovori budu fotokopirani za svih 250 narodnih poslanika. Vi u ovom trenutku ne znate samo na osnovu moje priče šta sam pitala i šta mi je odgovorio novoimenovani ministar. Zato, gospodine potpredsedniče, treba da ga upozorite, u slučaju da ima još postavljenih pitanja, a bilo ih je od strane poslanika SRS, da ne upućuje na ime i prezime poslaniku u koverti ta pitanja direktno na Skupštinu Srbije, nego preko nadležnih službi, jer po Poslovniku o radu Narodne skupštine, svi narodni poslanici moraju da imaju te odgovore ispred sebe. Opet da ponovim, uopšte nisam zadovoljna tim odgovorima jer je očigledno da nije želeo da razume, on je tada bio zamenik ministra, doduše tu prisutan, ali očigledno da je hteo odgovornost da prebaci na neka druga ministarstva. Iskoristiću ovu priliku, pošto sam se već javila po Poslovniku, da pozovem sve građane Užica da danas u 19,00 časova dođu nagradski trg u Užice, na veliki narodni miting SRS. U nedelju 2. jula održavaju se izbori za predsednika opštine, kandidovali smo prof. Dragišu Stanojčića, on će danas da predstavi svoj najbolji izborni program za tu opštinu, na mitingu će govoriti čelnici SRS, gospodin Tomislav Nikolić i gospođa Gordana Pop-Lazić, kao i ostali poslanici i naš predsednički kandidat. Zato, pozivam sve građane da se danas okupe u Užicu u 19,00 sati na mitingu SRS. Hvala.
Hvala. Vaša sugestija oko poslaničkih pitanja je umesna, skrenućemo pažnju ministru da se drži pravila i da Narodnoj skupštini i odgovarajućim službama šalje odgovore. Narodni poslanik Paja Momčilov, po Poslovniku.
Hvala, gospodine predsedavajući. Ukazujem na povredu Poslovnika. Naime, o čemu se radi, dve stvari. Prvo, nemamo ovlašćenog predstavnika ministarstva i vodimo raspravu, što je nekorektno. Imamo čak i novog ministra, imamo i potpisanu odluku o ovlašćenom predstavniku koji je potpisao sam za sebe potpredsednik Vlade, što je opet jedan čudan presedan. Druga stvar, kada smo razgovarali o amandmanu poslanika SRS, o članu 5, javio sam se za reč, međutim, posle devet minuta, mislim da je devet minuta isteklo, reč nisam dobio. Ne kažem da tu ima neke zle namere, verovatno se desilo u nekoj brzini, žurbi. Nisam primetio da dalje ide brzim tempom čitanje svega ovoga. Pošto sada imam tri minuta, hoću neke stvari da kažem koje nisam rekao. Ovo je jedan tehnički zakon i tako je shvaćen. To je zakon koji je postojao i na saveznom nivou od 2001. godine i to je zakon koji bi trebalo da bude jako važan i koristan zakon za državu Srbiju i za poljoprivrednu proizvodnju. Zašto je ovaj zakon bitan i zašto se on donosi u današnje vreme, pitam se, koji su tu povodi da mi njega imamo i da ga imamo u ovoj formi, da čak i poljoprivrednik, gospodin Vlaović, izražava svoju nedoumicu, šta sa njim da se radi i šta će on praktično doneti. Hrana je strateška sirovina. Hrana danas, ako sledimo ono što je EU i što je opšti stav, mora da bude bezbedna i zdrava i ako se vidi ono što Evropa danas radi, onda se ona zalaže za sve veći broj hektara koji će biti zasejani zdravom hranom. Plodno zemljište, klimatski uslovi koje imamo apsolutno nas kvalifikuju da možemo da budemo ozbiljan proizvođač hrane. Pitanje je koliko hektara je do sada zasejano ovom modifikovanom hranom? Minimalno, skoro ništa u odnosu na Evropu. Druga činjenica, studiju o organskoj proizvodnji hrane je kod nas radio "FAO", organizacija za poljoprivredu, svetska, Evropski komitet, postoji studija o Bugarskoj, Albaniji i Srbiji. U Bugarskoj je to krenulo dobrim tokom, a u Srbiji to je minimalno, neznatno, neregulisano i ne postoje validni podaci o toj proizvodnji. Ko je branio sadašnjoj vlasti da krene u tu proizvodnju pravim podsticajnim i edukativnim merama, kada je stvar edukacije, ovo o čemu je govorio i uvaženi gospodin Vlaović, tu smo praktično na nuli. Ništa ministarstvo nije uradilo da propagira ovo i da uvede to u akademske institucije i na fakultete, da zaživi, pa da onda može normalnim tokovima da bude implementirano. Znači, ostaje zašto je to, pošto nemam vremena, daću još jednu rečenicu, zbog toga što ovo ministarstvo na čelu sa bivšim ministrom, a sadašnjim potpredsednikom Vlade, uvodi genetski modifikovanu hranu koja je krajnje štetna i koja je protiv intencija Evropske zajednice. Ovde se ne poštuju konvencije i uredbe Evropske zajednice, ovde se ne obeležava genetski modifikovana hrana, mada postoji pravilnik iz 2003, gde bi je trebalo obeležavati. Evropska unija zahteva striktno obeležavanje, ako imate 0,9% genetski modifikovanih organizama na tom proizvodu. Jasan je problem sukoba između Amerike i Evrope. Evropski potrošači su protiv genetski modifikovane hrane. Oko 60 miliona Evropljana je obuhvaćeno pokretom protiv korišćenja genetski modifikovane hrane, neću govoriti koja je organizacija. Građani Srbije, a evo šta u anketi njih 2.500 kaže, genetski modifikovana hrana – 9,6%; apsolutno sam protiv – 68,7%; šta je to – pita 21%. Evo kako se radi protivno interesima građana Srbije i njihove volje, to se može videti iz ovog istraživanja. Svedoci smo da se trujemo genetski modifikovanom hranom. Postoje u Evropi studije i samo vi širite i dižite vaše ruke gospođo, ovde je preda mnom izveštaj panela britanske Vlade na 300 stranica iz 2003. godine koja kaže: mora se ozbiljno uzeti u obzir moguća opasnost od genetski modifikovane hrane i mrdnite glavom levo desno...
Prekoračili ste vreme.
Mi znamo da je gospođa Ivana Dulić predstavnik "Monsanto firme", multinacionalne kompanije koja je osuđivana u SAD zbog mita i korupcije. Prema tome, to je realnost. Ovim zakonom se žele zamazati oči građanima, da se skrene pažnja sa velikog korišćenja genetski modifikovane hrane, a to je protivno intenciji Evrope. Nije protivno intencijama Amerike i Svetske trgovinske organizacije. Izvinjavam se što sam produžio i hvala na toleranciji.
Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O FINANSIRANjU LOKALNE SAMOUPRAVE (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Hranislav Perić, Milisav Petronijević, Gordana Pop-Lazić, Zoran Antić, Mita Avramov, Branislav Blažić, Nataša Jovanović, Milan Stevović, Momir Marković, Igor Bečić, Boban Vojinović, Darko Glišić, Stevica Deđanski, Branislav Rankić, Stojan Tintor, Milan Škrbić, Srđo Komazec, Vjerica Radeta, Milovan Radovanović, Milorad Mirčić, Sreto Perić, Veroljub Arsić, Nemanja Šarović, Miljko Četrović, Goran Cvetanović, Dragoljub Stamenković, Božidar Koprivica, Petar Jojić, Ljubomir Kragović, Stefan Zankov, Zoran Krasić, Ivan Radić, Milan Veselinović, Branislav Stevanović, Sredoje Mihajlov i Branče Stojanović. Primili ste izveštaj Odbora za lokalnu samoupravu i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 6. amandman je podnela poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Otvorili smo raspravu o amandmanima na Predlog zakona o finansiranju lokalne samouprave. Moram javnost da upozorim da je verovatno neka teška svađa u ovom demokratskom bloku, jer kada je donet Zakon o lokalnim izborima i kada je donošen Zakon o lokalnoj samoupravi, tada je u ovom drugom zakonu o lokalnoj samoupravi trideset, četrdeset članova posvećeno finansiranju lokalne samouprave. Samo da vas podsetim, to su zakoni, kada pričamo o paketu dva zakona koja čine jednu celinu – o lokalnim izborima i lokalnoj samoupravi, najveći reformski domet DOS-ove vlasti. To su propisi koje je ovde obrazlagao, između ostalog, Vladan Batić, a idejni tvorac tih zakona bio je Nebojša Čović. Tada se videlo da je u pitanju loš koncept. SRS je više puta tražila da se promene ta dva zakona. Samo da vas podsetim, 2004. godine, neposredno pred lokalne izbore tražili smo izmenu Zakona o lokalnoj samoupravi i Zakona o lokalnim izborima, jer su skoro sve poslaničke grupe u Narodnoj skupštini konstatovale da je taj prvi potez DOS-ove vlasti u oblasti lokalnog samoupravljanja bio loš, pogrešan, jer sva iskustva koja su bila u skladu sa tim propisima pričala su da će da se desi ovo što se dešava sa našom lokalnom samoupravom, da predsednik opštine, gradonačelnik idu jednim putem, a skupština jedinice lokalne samouprave drugim putem. Posle dve godine mandata, bez ikakvih problema može da se promeni svaki predsednik opštine, a da se od sednice skupštine jedinice lokalne samouprave do sledeće sednice prave neke nove koalicije, neka nova lokalna vlast. Naravno, sve se to osporavalo. Sada imamo situaciju da se reformiše nešto što je svetski priznato na način koji je sigurno nedorečen. Da bi javnost imala uvid u to šta se ovim zakonom o finansiranju lokalne samouprave predlaže, moram da skrenem pažnju da i pre ovog člana na koji smo podneli amandman, znači amandman na član 6. stav 1, u prethodnim članovima, a konkretno u članu 3, pa i u članu 4. vidi se da onaj koji je pisao ovaj zakon i ko je imao nameru da reši pitanje finansiranja poslova iz nadležnosti lokalne samouprave ne zna šta je lokalna samouprava i ne zna koji je koncept lokalne samouprave kod nas na snazi. Kod nas je na snazi loša varijanta tzv. jednostepene lokalne samouprave. To je tako loš koncept da kada bi sada postavili pitanje poslanicima: šta su to jedinice lokalne samouprave, dobilo bi se nekoliko odgovora i svi bi verovatno bili u pravu. Zašto? Zato što postoji jedan formalni aspekt, zakonski aspekt i postoji suštinski životni aspekt. Ako se ide formalnim putem i putem zakona, onda su jedinice lokalne samouprave grad, odnosno opština, grad Beograd i gradovi. Ako se ide onim suštinskim aspektom, onda su jedinice lokalne samouprave pre svega opštine i sva ona mesta gde građani neposredno ostvaruju svoje interese koji predstavljaju nezamisliv uslov za život i rad na određenom području. Samo da vas podsetim, u Srbiji pored grada Beograda postoji još nekoliko gradova koji su statusno razoreni, a nisu čak ni u istom pravnom niti statusnom položaju. Uzmite primer Kragujevca, Niša i Novog Sada. Čak se različito biraju odbornici, čak se različito nazivaju i tzv. izvršni organi lokalne samouprave. Pitanje je da li oni imaju svoje budžete i kako ti budžeti izgledaju. Umesto da se te osnovne stvari koje se tiču lokalne samouprave na neki način reše, definišu ili da neki pogled kako bi to trebalo da izgleda možda prilikom sigurno neophodne promene Zakona o lokalnoj samoupravi, dobijamo jedan čisto knjigovodstveno-finansijski propis kojim treba da se obezbedi uvid u sredstva lokalne samouprave, a što ne sporim i to treba da postoji, ali se zamagljuje suština. Zamagljuje se šta je izvorna nadležnost lokalne samouprave. Pošto nije obuhvaćeno ovim amandmanom, ne želim dalje da komentarišem odredbe člana 3. i 4. koje u suštini predstavljaju opšte odredbe na kojima se temelji ceo koncept zakona. Članom 6. Predloga zakona predlagač je pokušao da definiše izvorne prihode jedinica lokalne samouprave i taj član ima praktično 16 tačaka, gde se taksativno navode izvori prihoda koji predstavljaju nešto što po zakonu u startu pripada jedinici lokalne samouprave, nešto što je u krajnjem slučaju nedodirljivo, a po sili zakona pripada jedinici lokalne samouprave. Tačka 1. glasi: "Jedinici lokalne samouprave pripadaju izvorni prihodi ostvareni na njenoj teritoriji, i to: 1) porez na imovinu, osim poreza na prenos apsolutnih prava i poreza na nasleđe i poklon". Smatramo da, ako se već zakonom propisuju izvorni prihodi jedinicama lokalne samouprave, da to treba uraditi precizno i bez sistema podele u okviru nekog od izvora prihoda. Ako se pročita ova tačka 1. dolazi se do zaključka da porez na prenos apsolutnih prava i porez na nasleđe i poklone nije izvorni prihod jedinice lokalne samouprave, ali po osnovu ubiranja sredstava je moguće kroz neki drugi vid prenosa sredstava od Republike prema jedinici lokalne samouprave da se usmeri deo tih sredstava. Smatramo da je nešto što najviše ima dodirnih tačaka sa lokalnom samoupravom je svakako nepokretnost. Ako se priznaje jedinici lokalne samouprave kao izvorni prihod porez na imovinu, onda bi i porez na prenos apsolutnih prava za imovinu koja se nalazi na teritoriji jedinica lokalne samouprave morao da bude izvorni prihod te jedinice lokalne samouprave, kao i porez koji se naplaćuje po osnovu nasleđa i poklona, jer su ova dva pravna posla, ako mogu tako da kažem, a koja su predmet oporezivanja, suštinski vezana za lokalitet gde se nalazi nepokretnost, pa zašto ne reći i za sud gde se overavaju ugovori i za sud gde se vrši rasprava zaostavštine i gde neki drugi nadležni organ, dakle, daje ili dobija poklon. Nismo hteli da ulazimo u detaljniju analizu po strukturi ovih prihoda kakvi su na celoj teritoriji Republike Srbije. Svesni smo toga da postoji razlika od opštine do opštine zbog prirodnih i drugih potencijala, zbog veličine teritorije i drugih faktora koji utiču, ali smatramo da se ovakvom preciznom odredbom gde nema deobe prihoda po ovom osnovu, garantuju stabilni prihodi jedinici lokalne samouprave, a one jedinice lokalne samouprave koje su po prirodnom toku stvari na neki način uskraćene za enormni rast ovih prihoda, dodatna sredstva mogu da obezbede putem transfera iz budžeta Republike Srbije i na drugi način. Naravno, javna potrošnja na nivou lokalne samouprave treba da se uklapa u planiranu javnu potrošnju na teritoriji Republike Srbije, znači, to apsolutno ne sporimo, jer ne bi bilo prihvatljivo da Vlada i Narodna banka Srbije snose odgovornost za ekonomsku politiku u zemlji, a da lokalna samouprava bude toliko samostalna da svojim potezima može da dovede u pitanje ciljeve i postulate ekonomske politike koja je planirana za neku godinu. Ta vrsta saradnje, ako mogu tako da kažem i međusobnih obaveza već je propisana Zakonom o budžetskom sistemu, dakle, ova moja diskusija ne dovodi u pitanje taj propis, ali smatram da je potrebno da se jasno u tački 1. propišu oni prihodi koji pripadaju ne na ovaj način, jer tu postoji jedan logični problem. Ako neko u tački 1. ovog člana kaže da jedinici lokalne samouprave, pripadaju izvorni prihodi ostvareni na njenoj teritoriji i to porez na imovinu, šta će vam onda ovo – "osim poreza na prenos apsolutnih prava i poreza na nasleđe i poklon", nema potrebe da navodite ove dve vrste poreza. Ako vam je bila ideja da bude samo porez na imovinu, trebalo je da samo to napišete i iza ovog zareza da obrišete. Čim ste stavili –"osim", ukazali ste nam na to u nekom od sledećih članova, ta vrsta prihoda se deli. Mi insistiramo da se ta vrsta prihoda ne deli, jer porez po osnovu ova dva poreza, dakle, prenos apsolutnih prava, nasleđe i poklone, predstavlja neposrednu vezu sa jedinicom lokalne samouprave u smislu nepokretnosti, u smislu teritorije na kojoj se vrše poslovi lokalne samouprave. Dakle, kada biste odbili ovaj naš amandman, onda biste morali da otklonite ovaj pravno-logički nedostatak tačke 1, jer ako sve nabrajate u pozitivnoj definiciji, ne znam zašto vam ide i ova negativna u istoj rečenici. Ona samo može da zbuni, jer drugo ništa ne može da znači. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 6. Predloga zakona o finansiranju lokalne samouprave utvrđuje i uređuje izvorne prihode lokalnoj samoupravi. Naravno, u tom članu je predviđeno 16 vrsta prihoda koji čine izvorne prihode lokalne samouprave. Amandmanom sam predložio da se doda još jedan prihod, a to je prihod od naknade za korišćenje prirodnog lekovitog faktora. Dakle, bio bi 17 prihod ili, konkretno, predložili smo da se doda kao tačka 8, a ostale pomeramo. Zakon o lokalnoj samoupravi u članu 18. uređuje izvorni delokrug lokalne samouprave. U izvornom delokrugu lokalne samouprave, u članu 18. u tački 19. stoji: "Opština je odgovorna" i da ne nabrajam dalje, "da se stara i obezbeđuje uslove za očuvanje, korišćenje i unapređenje područja sa prirodnim lekovitim svojstvima". Dakle, dato je u nadležnost opštini to kao izvorni delokrug. Prateći sve to, Zakon o lokalnoj samoupravi je u članu 78, uređujući izvorne prihode lokalne samouprave precizno regulisao da ima 16 vrsta prihoda. Među njima se nalazi i još jedan, ovaj koji mi predlažemo, a to je – naknada za korišćenje prirodnog lekovitog faktora. Dakle, Zakon o lokalnoj samoupravi je to regulisao u celini i dao je to opštini, kao i sredstva za izvršavanje tih poslova. Dakle, uz to da dodam da u ovom predlogu zakona o finansiranju lokalne samouprave od ovih 16 tačaka 15 je preuzeto iz tog zakona o lokalnoj samoupravi, iz člana 78, samo nije ta – naknada za korišćenje prirodnog lekovitog faktora kao izvornog sredstva. Iz tih razloga smatramo logičnim da izvorni prihod u lokalnoj samoupravi treba da bude i naknada za korišćenje prirodnog lekovitog faktora. Vlada u svom odgovoru na taj amandman kaže, molim vas pažljivo saslušajte. U tački 1), odnosno u prvom delu, delu odgovora –amandman se ne prihvata, s obzirom da je naknada za korišćenje prirodnog lekovitog faktora izvorni prihod jedinice lokalne samouprave. U čemu je štos? Mi to tražimo. Ne prihvata se amandman, zato što je ona izvorni prihod jedinice lokalne samouprave. Ako je to greška, voleo bih da mi se objasni. Ako je to tačno, onda se slažemo, jer i mi kažemo da je to izvorni prihod i tražimo samo da se unese u član 6. kao izvorni prihod. Naravno, dužan sam javnosti da iznesem još jedan problem, koji jeste prisutan – problem utvrđivanja visine naplate naknade za korišćenje ovih prirodnih neponovljivih i nenadoknadivih lekovitih faktora nije rešen još od donošenja Zakona o banjama. To jeste veliki problem. Godine 1992. donet je Zakon o banjama u kome je rečeno – ta sredstva, te naknade pripadaju lokalnoj samoupravi, ali visinu sredstava utvrđuje Narodna skupština. Četrnaest godina Narodna skupština nije utvrdila visinu sredstava i opštine nemaju te pare. To jeste tačno i to jeste problem, ali zbog toga što Narodna skupština nije utvrdila to, trošak plaćaju opštine – Vrnjačka Banja, Aranđelovac i da ne nabrajam dalje, sve opštine koje imaju i te kako potrebe da se staraju o očuvanju, obnavljanju, o tim svojstvima koje ima. Dakle, nije prihvatljivo obrazloženje da 14 godina opštine ne mogu da koriste tu naknadu, zato što Narodna skupština nije donela odluku o visini. Sada opet ne stavljamo taj prihod u izvorni prihod, nego Vlada kaže u obrazloženju da je u pripremi nov zakon o banjama, kojim će se prevazići problem u ubiranju navedene naknade i kojim će se regulisati da navedena naknada bude i dalje ustupljen prihod. Opet još jedan problem. Zašto da bude ustupljen prihod ako Zakon o lokalnoj samoupravi određuje da je to izvorni delokrug, da je to izvorni prihod? Zašto ne bi bio izvorni prihod i ovde? Da zaključim, imajući u vidu da je Zakonom o lokalnoj samoupravi opština obavezna da se stara o korišćenju, unapređenju,očuvanju područja sa prirodnim lekovitim svojstvima, imajući u vidu da je u Zakonu o lokalnoj samoupravi naknada za korišćenje tog prirodnog faktora – izvorni prihod. Imajući u vidu odgovor Vlade, gde i ona kaže da je to izvorni prihod jedinice lokalne samouprave, predlažem da se prihvati amandman,te da se u članu 6. doda još jedna tačka kao tačka 8) – izvorni prihod da bude naknada o korišćenju prirodnog lekovitog faktora. Poslanike u danu za glasanje pozivam da glasaju za taj amandman.
Da li još neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo iz Ministarstva finansija, kada gospodin Miša Petronijević bude ministar, ovo pitanje će da bude rešeno uskoro, nema problema, to ćemo da regulišemo. U ime SPS narodni poslanik Milisav Petronijević je podneo amandman koji ne bi morao biti pristojan da je ovo što je Miša ovde elaborirao i nudio kao argumente bilo prihvaćeno na odgovarajući način ranije ili tačno je da je donet Zakon o banjama. Želim da kažem da on jeste u proceduri i da pretpostavljam da će na jesenjem redovnom zasedanju narodni poslanici imati prilike da se sa njim suoče i da probamo svi zajedno da napravimo jedan dobar zakon. Već je dosta s tim u vezi i urađeno, ali osim argumenata koje je uvaženi kolega Miša Petronijević ovde ponudio, želim da kažem zašto je važno da amandman bude prihvaćen. Zato što, osim Vrnjačke Banje koja jeste najvažnija i predstavlja biser kontinentalnog i banjskog turizma i nekih drugih banja, postoje banje koje se nalaze u izrazito nerazvijenim područjima. Dakle, najmanje 15 takvih banja nalazi se u opštinama koje su po raznim parametrima na samom začelju kada kompariramo bilo koje od elemenata koji su važni da se iskaže stepen razvijenosti jedne lokalne samouprave, odnosno jedne zajednice. Ovim opštinama bi prihvatanje ovakvog amandmana pomoglo da se ono što jeste njihova izvorna nadležnost finansijski bolje pokrije i da realizuje određene programe koji jesu njihova obaveza. Podsećam uvažene kolege i koleginice narodne poslanike da sam više puta, ne samo kada je u pitanju prirodni lekoviti faktor, nego i sve drugo što jeste eksploatacija prirodnih neobnovljivih resursa u Srbiji, dakle, i kada se radi o mineralnim nalazištima i o raznim drugim, da tu postoji, čini mi se i nadam se da ćemo se u vezi s tim složiti, izvesna nemoć države da evidentira i naplati ove prihode. Ovde nije trenutno ministar finansija, a podsećam da je on jednom za ovom govornicom rekao da samo u 2005. godini po tom osnovu Srbija jeste bila uskraćena za 60 miliona evra. Veoma je važno da dobijemo odgovore zašto država nije u stanju da inkasira prihod od 60 miliona evra i nadam se da nećemo ponovo kod usvajanja budžeta za 2007. godinu ovo imati samo kao konstataciju. Dakle, ovde se radi o krečani "Jelen Dol", o majdanima iz kojih se crpi laporac za cementare, radi se o šljunkarama, o ovim firmama koje eksploatišu i flaširaju vodu širom Srbije. Građani stiču utisak da ili tu neko nešto ne ume ili da ima izvesnih problema sa tim u vezi i moram da kažem da i sam ponekad mislim da neko ima neki interes da ne bude tako. Veoma je važno da narodni poslanici dobiju odgovor zašto država nije u stanju da ovaj prihod ubere i na taj način popravi svoju budžetsku situaciju. Kada je u pitanju amandman o kojem je ovde reč, Miša Petronijević je precizno analizirao zašto bi bilo dobro da bude prihvaćen i moram da kažem da je savršenom elaboracijom objasnio da je obrazloženje, koje je Vlada prosledila, takvo da upućuje na to da onaj koji je pisao obrazloženje nije dovoljno razumeo o čemu se ovde radi ili je Miši dao argument da amandman bude prihvaćen. Zato vas pozivam da u danu za glasanje prihvatimo ovaj amandman, a kada dođe zakon o banjama u skupštinsku proceduru možemo tu stvar korigovati, nivelisati, sve je u našim rukama i to nije nikakav problem, ali najmanje četiri meseca bismo mogli ovo imati kao prihod koji bi ostvarile siromašne i sve druge opštine. Ima tu, naravno, čitav niz problema. Koristim priliku da uputim kritiku npr. ljudima u Vrnjačkoj Banji koji vređaju inteligenciju gostiju koji tamo dođu. Kada dođete na bilo koji od izvora u Vrnjačkoj Banji možete uzeti jedan litar vode besplatno, a ako uzimate više litara oni vam to naplate, recimo osam dinara po litru, ali čim se odatle uklonite ta se voda odliva u nepovrat, ide u potok. To vređa inteligenciju ljudi od kojih se naplaćuje tri litre vode. Dakle, ako čitavog dana tamo ne dođe niko, hiljade litara vode ode u reku, ali ako se pojavite sa jednom flašom od tri litra oni vam naplate 24 dinara. Dakle, upućujem turističkim poslenicima i zdravstvenim radnicima u Vrnjačkoj Banji javnu molbu da to ne rade zato što to zaista jeste bezveze, neka vrate sistem koji je ranije bio, žetone, ali ovo je zaista neverovatno. To se dešava kod "Snežnika", na "Jezeru" i svim izvorima u Vrnjačkoj Banji, ljudi prosto ne znaju o čemu se radi. Tamo postoji čovek koji očigledno prima platu da naplaćuje 50 puta po tri litra dnevno, ali to što se inkasira u toku jednog dana nije dovoljno za zaradu koju on treba da ostvari za mesec dana. Ako je to samo zbog njegove plate, nemam ništa protiv, ali to ostavlja loš utisak o onima koji to organizuju, a ljudima ostavlja mučninu zato što to jeste bezveze. To bi bilo isto kao kada biste na benzinskoj pumpi platili ono što vam sipaju u rezervoar, a kada odete to nepovratno odlazi negde u neki potok. Dakle, pozivam ljude iz Vrnjačke Banje da ovo isprave. To je potpuno neprimereno onome što treba da se dešava u jednom centru koji je ostvarivao milion noćenja još 1972. godine. Pozivam vas da prihvatite amandman Miše Petronijevića, zato što je argumentacija koju je ponudio praktično savršena.
Reč ima poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podržavajući ovaj amandman poslanika Petronijevića želeo bih da kažem nešto što se danas u Srbiji dešava. Šta je smešno? Nisam, poštovani narodni poslanici, ni prst pokazao da se smeje. Razumem da sam to uradio pa da se smeje, da ima nekog razloga. Možda je neko negde postavio brašno pa mu smešno, ko zna šta je u pitanju. Inače, način korišćenja finansijskih sredstava od strane lokalne samouprave je delimično unapređen i dalje nije dovoljno dobro napravljen i ne zna se tačno ni koliki deo, ni šta, ni koje su sve obaveze lokalne samouprave, a koje republike i koliki deo od prihoda koji ostvaruju, ali istovremeno i od obaveza koje po tim osnovama treba da izvršavaju, na sebi nose lokalne samouprave, a šta nosi Republika Srbija. Tačno je da se ovim amandmanom olakšava efikasnija naplata i obezbeđuje izvor prihoda, pre svega iz korišćenja prirodnog lekovitog faktora i kada govorimo o našim banjama moramo sve da imamo u sporednom zakonodavstvu, pa imamo po pet zakona koji regulišu istu materiju, ne znate da li ćete određeno rešenje da nađete u Zakonu o banjama, neko drugo u Zakonu o lokalnoj samoupravi i dok se izvrši usaglašavanje naših zakona, bilo bi nam potrebno još 10 godina. Postoje oblasti u kojima je to još teže i neuporedivo problematičnije nego što je danas slučaj. Mi danas u Srbiji, posebno po prestanku postojanja državne zajednice Srbija i Crna Gora, moramo da vodimo računa o tome kako i na koji način, šta je to što Srbija može da ponudi, gde Srbija može da zarađuje, gde Srbija može da doprinosi razvoju svoje privrede i mislim da, osim onoga o čemu smo govorili, što jesu naše komparativne prednosti, bez obzira na nisku akumulativnost poljoprivrede, koju i dalje moramo da koristimo kao našu najznačajniju privrednu granu, ono na šta bi trebalo da se preorijentišemo u svakom slučaju u budućnosti jesu, pre svega, usluge, turizam i to je ono u čemu Srbija ima ogromno polje za napredovanje. Naravno, pre svega moramo da radimo u Beogradu. Vi znate da Budimpešta ima dve milijarde evra ili dolara, čuo sam zvanično taj podatak baš u glavnom gradu Mađarske, čistog profita od turizma samo u Budimpešti. Beograd možda nema, iako smo ponosni na svoju istoriju, iako smo ponosni na sve što imamo, ali da kažemo da možda nemamo građevine takvog tipa kao što je mađarski parlament, kao što je sve što imaju na Budimskoj tvrđavi. Ali, mislim da imamo nešto veoma slično tome, nešto možda lepše i vrednije, čak i starije, kao što je Kalemegdan, a imamo nešto što nema niko, položaj na dve reke, to su Sava i Dunav i nadam se da se u budućnosti neće dešavati da "Dunavske dane" proslavljaju na Savi samo zato što nigde na Dunavu ne mogu da nađu opštinu koja nije radikalska, pa onda imaju veliki problem. Očekujem uskoro i na Đetini u Užicu, pošto su tamo izbori, da i tamo zakažu proslavu "Dunavskih dana" pa da neko troši pare od ministara ili ne znam šta da kažem, samo je važno da glasate za nas i ništa drugo. Dakle, ulaganje u turizam i usluge je nešto štoSrbiji može da donese posebno značajne prihode. O lekovitim banjama, o onome što ne znamo, a koristili bismo mnogo više, posebno moramo da vodimo računa i tu uloga lokalne samouprave mora da dođe naročito do izražaja. Da li neko i koliko ljudi u Srbiji danas zna da u Ivanjici postoji najbolji centar za malokrvnost? Slučajno znam, sin mi je tamo, ostalo dete sa ostalom decom, glume košarkaše sa osam godina, otišla deca tamo da se igraju, nisam pojma imao da od 1978. godine ništa nije ulagano, a ne postoji bolje mesto, bolji vazduh, ne postoje bolja rešenja za malokrvnost nego nekog tamo da odvedete. Šta smo uradili na promociji toga? Može li lokalna samouprava to da napravi? Možemo li još u Vrnjačkoj Banji da popravimo i povećamo prihode, može li država da pomogne lokalnoj samoupravi? Pa može i na ovakav način, ali može i na mnoge druge načine kroz sve moguće promotivne aktivnosti. Išao sam baš u zemlje EU, ne volim to pravo da vam kažem, proputovao sam celu Evropu i svet, najviše volim da budem u Srbiji, nisam od onih koji se hvale time kako svaki dan idu preko granice. Gledam spotove na CNN, nemam ovde vremena pravo da vam kažem, na SKY, na EURO-NEWS itd, svi su negde nešto platili, svi negde rade na promociji svoje zemlje. Malo-malo pa gledam Montenegro – wild beauty, pa ne znam, gledam hrvate, gde god okrenete, kako god okrenete i ne spotovi od 20-30 sekundi, nego promo-filmovi od tri minuta. O Sloveniji i da ne pričamo. Šta smo mi uradili? Pa nije suština odštampati knjigu na kojoj će neko da opere pare. Hajde da uložimo novac da nam to bude prepuno, da nam sve banje budu prepune, ali da ti kapaciteti budu neuporedivo bolji i veći nego što su danas, da država pomogne lokalnoj samoupravi, da se ulaže novac u to jer će to da se vrati dvostruko i trostruko više. Zašto smo nesposobni za to? Ako ste u stanju da nađete najbolje ljude koji će da vam vode izborne kampanje, koji će na najbolji mogući način da vam dizajniraju plakate, spotove, da nađete urednike fotografija, a da ne pričamo o apsolutno najboljim profesionalcima za snimanje što filmskim, što video kamerama, što ne znam čim, pa hajde da to uradimo za Srbiju, hajde da to uradimo za našu zemlju. Hajde da pokažemo šta sve imamo od Palića, Kanjiže, pa sve do Vlasinskog jezera i ne znam ni ja kojih mesta na jugu Srbije. Zato što to jeste blago Srbije. Vi mislite, neki kažu: da, Mađarska ima Balaton pa možeš da odeš tamo u Šiofok ili ne znam koje mesto. A mi imamo više jezera na kojima možemo da napravimo najbolja moguća lečilišta i banje i da država pomaže lokalnoj samoupravi, i da lokalna samouprava oseti to kao svoje, jer na taj način kad to date pod veću upravu lokalnoj samoupravi, na neki način će se ponašati kao privatnik. Želeće da to čuvaju što je moguće više i što je moguće bolje. Ako su sve pare u Beogradu, pa ja sam rođen u Beogradu, volim Beograd više od svega, ali ne mogu sve pare da budu u Beogradu. Pa ti ljudi treba od nečega da žive. Danas imamo strašan problem depopulacije stanovništva u centralnoj Srbiji. Svi hoće u Beograd, sve pare u Beograd. Pa hajde da ostavimo, da napreduje da se razvija. Neka Vrnjačka Banja ima po glavi stanovnika veći dohodak nego Beograd, što da ne. Pa neka to bude i sa Soko Banjom i sa bilo kojom drugom. Hajde da pokažemo da nije Srbija samo jedan centar, jedino mesto u ovoj zemlji, koje kažem naravno najviše volim zato što sam odavde, ovde sam rođen i ovde sam proveo ceo život, ali to nema veze sa razmišljanjem o državi. O državi mora da se razmišlja odgovorno i ozbiljno zato što jednu Srbiju imamo, nemamo rezervnu. Jedanput sam rekao da je proizvodnja cementa na nivou Srbije 2.700.000 tona na godišnjem nivou. Dva miliona tona završi u Beogradu, 700.000 tona u ostatku Srbije, ne samo u centralnoj Srbiji da me neko pogrešno ne razume, i u Vojvodini. Gde ćemo da stignemo? Ulaganja najvećih banaka u Srbiji "Raiffeisen", "Hypo" banke, kad govorim o ulaganju o kreditiranju, podrazumeva se, kažu negde na nivou oko milijardu evra, preko 920 miliona evra Beograd i Vojvodina, 50 do 80 miliona evra centralna Srbija. Hajde ljudi nešto od toga da promenimo. Ne mislim da će ovaj amandman ovo suštinski da promeni na takav način. Podržavajući ovaj amandman to je sitnica koju možemo da učinimo lokalnim samoupravama i da malo ovu naplatu učinimo efikasnijom, ništa više od toga. Ovo je jedna stvar o kojoj bi trebalo da razmišljamo. Znači, postoji nešto oko čega mislim da ima saglasnosti, mislim da se niko u ovoj zemlji nikada ne bi bunio, ni vlast ni opozicija. Hajde da taj posao radimo, da svi zajednički radimo, da razmišljamo kako i na koji način da promovišemo Srbiju, pokažemo ljudima da tamo gde tobož postoje mrtvi gradovi, za 100 evra kvadratni metar, kao što je Majdanpek, da možemo to da podignemo da bude jedan od značajnih centara, ili okolina, Borsko jezero itd, da to može da bude značajan turistički centar. Izgradimo infrastrukturu, ne treba nam dva sata do tamo. Hajde da popravimo to, dva sata od Beograda, kome bi to bio problem? Nikome. To su stvari koje mislim da možemo, moramo da popravimo i uradimo. Ne možemo više da se oslanjamo na ono što imaju drugi, moramo da razmišljamo o onome što imamo mi. Ovaj seoski turizam o kome su mnogi posprdno govorili, pogledajte kako u Vojvodini uspeva. Svako od vas je čuo i za "Čardu" između Zrenjanina i Novog Sada i za "Salaš 84" i za "Salaš 37". Uspeva, izvinjavam se nekima koje nisam pomenuo. Uspeva, i to ne samo da dolaze gosti iz Beograda, Novog Sada, ne samo iz Srbije, dolaze i iz Mađarske, Rumunije i iz drugih zemalja. Srbija mora da izvrši neku promociju, Srbija to mora da napravi. Nije promocija – ajde da uradim negde nešto pa da se ugradim u majicu, pa da se ugradim u kačket, u ne znam šta, u knjigu. Imamo jasno – idemo na reklamu na EURO-NEWS, ta reklama košta toliko i toliko, evo te pare na takav način pa ćete da vidite kako se popravlja dolazak gostiju, kako od ogromnog broja gostiju možete sledeće godine da izgradite dva nova hotela sa pet zvezdica i tri hotela sa četiri zvezdice. Od kampanje, naravno to zavisi od prirodnih bogatstava kojima mi ne možemo u ovom trenutku da se pohvalimo, ali recimo, pre dve godine u Egiptu je u jednom trenutku bilo u izgradnji 9.000 hotela, a vi znate da Beogradu svake noći nedostaju tri hotela, što ekskluzivnih, što onih nivoa 100 evra prenoćište, znači na nivou "Holiday Inn-a", tri, četiri zvezdice. A da ne pričam šta sve imamo po Srbiji. Evo, rekao sam da je ovo nešto uređenije, puno je ljudi koji se leče, koji su bolesni i starijih i mlađih, da je to još uređenije, mogli biste tu da dovedete ljude iz celog sveta. Izvanredna priroda, igrališta, izvanredni tereni. Ništa, pozivam predstavnike vlasti da prihvate ovaj amandman. Nadam se da nam lokalna samouprava neće biti u ustima samo kada treba da se izvrši pritisak na građane da glasaju za nekog od kandidata i predstavnika vlasti, pošto samo kad su izbori onda krenu ovi, kao putujući cirkusi, kolone audija, ne može čovek da ide tim putem, samo neki sa rotacijama obilaze, sklanjaju u stranu, evo ovde će jedan put, ovde će drugi put, ovde treći, ovde će ne znam ni ja šta da se dogodi. Kad prođu i kako prođu izbori niko se tih građana nikada više ne seti. Pozivam građane da na tim izborima, gde god i kad god da se održavaju, uvek misle svojom glavom. Znaju oni dobro, i nikada narod niko nije uspeo da prevari, pa neće ni ubuduće. Hvala vam najlepše.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 8. i član 8. amandman je podneo narodni poslanik Mita Avramov. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo poslanik Branislav Blažić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, Zakon o finansiranju lokalne samouprave koji sada razmatramo nije dobro koncipiran zato što smo, reagujući još u članu 6, na izvorne prihode lokalne samouprave i na poreze koje treba da primaju, to je amandman gospođe Gordane Pop-Lazić, pokušali da onaj porez koji je dostupan, odnosno koji se najviše evidentira, inkorporišemo u sistem naplativosti kao izvorni prihod lokalne samouprave. Zbog toga, način na koji se transferišu sredstva od nivoa Republike do jedinice lokalne samouprave ni po ovom zakonu nije dobar. Ono što sam želela, podnoseći amandman u ime poslaničke grupe SRS u članu 15, gde se govori o lokalnim komunalnim taksama, a najpre da skrenem pažnju na situaciju što se tiče lokalnih komunalnih taksi, kako u Kragujevcu, tako i u Beogradu i u drugim gradovima koji su pod ingerencijom neodgovornih ljudi koji su obećali nešto sasvim drugo u kampanji, a posle osvajanja vlasti učinili građanima život još težim, poput situacije koju imamo u gradu Kragujevcu gde su se astronomski povećale lokalne komunalne takse od perioda unazad dve godine, od dolaska Veroljuba Stevanovića i njegove grupacije na vlast. Od koalicije "Zajedno za Kragujevac", građani nemaju nikakvu konkretnu korist zato što nema izgradnje komunalne infrastrukture u delovima grada gde je ona najpotrebnija, ušminkavanje ulica u centru, tek po neka zamena vodovodne cevi, a čitav obod grada, da ne govorim o seoskim područjima i o tome da 22 naselja nemaju vodovod i kanalizaciju, na čekanju su, odnosno neće ništa moći da sačekaju od takve neodgovorne vlasti i gradonačelnika Stevanovića, kao što i Beograđani vide, naročito oni koji žive u beogradskoj opštini Zemun, da je u pitanju velika pljačka od strane DS i Nenada Bogdanovića i da on beogradske opštine tretira maltene kao mesne zajednice. Da napravimo jedno poređenje. Juče smo koleginica Gordana Pop-Lazić, Vjerica Radeta i ja bile u kampanji u opštini Užice i obišli smo Mokru Goru, Kremne i još nekoliko mesta i razgovarajući sa našim predsedničkim kandidatom i sa građanima došli do frapantnog saznanja, da su komunalne takse za vreme vladavine ovog opozvanog predsednika zbog čega se sada u nedelju 2. jula bira novi, a naš kandidat je, opet da vas podsetim, prof. Dragiša Stanojčić, dakle došli smo do saznanja da je opština Užice, koja je jedna od vodećih opština po budžetu, 1.350.000 evra je planirani budžet za ovu godinu, samo pet miliona dinara izdvojila za izgradnju komunalne infrastrukture u selu. Imam primer svog sopstvenog rada. Skoro smo imali rebalans gradskog budžeta za 240 i nešto miliona novih dinara, sve parazit do parazita, osnovano preduzeće za izgradnju grada, raznorazni drugi paraziti na grbači onog siromašnog naroda, kada pogledate, apsolutno ničega nema. Kome ljudi da se žale kad je vlast takva bahata, osiona, rasipa se, desetine miliona dinara idu na putne troškove i ceo taj budžet se stvara od prihoda od komunalnih taksi koje su navedene u članu 15. U ime poslaničke grupe SRS tražila sam da se stav 2. briše, gde se kaže da će Vlada da utvrdi najviši iznos za lokalne komunalne takse iz stava 1, jer to su komunalne takse, njih ukupno 16 koje su navedene kao izvorni prihod jedinica lokalne samouprave, i da će takse iz stava 1. tač. 1), 2) i 3) na predlog Ministarstva finansija, koje će prethodno o tome pribaviti mišljenje Komisije za finansiranje lokalne samouprave, da se utvrđuju, dakle, u svakom slučaju, uvek će Dinkić, odnosno budući ministar finansija, po ovom zakonu, što bi naš narod rekao – kod njega i nož i pogača, da odlučuje o prihodima lokalne samouprave i o tome koliki je guber i dokle neko može da se opruži i kakvu će politiku da vodi. Nijedan srpski radikal ni u jednoj opštini gde smo na vlasti, počev od grada Novog Sada gde je gradonačelnik gospođa Maja Gojković, preko opštine Zemun, opštine Šid, ostalih opština gde su radikali na vlasti, nije išla na tako neverovatno povećavanje komunalnih taksi. Verujte, nikome i ne pada na pamet da to radi, a da je normalan i častan čovek, do iznosa koji je neizdrživ za građane i zato mi tražimo da se Vlada ne meša, odnosno da se izbriše ovaj drugi stav, jer će pravi domaćini i ljudi koji znaju šta građani mogu da podnesu, u smislu finansiranja lokalne zajednice, da odrede način na koji će najracionalnije ta sredstva da se troše. Najlakše je da dođete na vlast, da obećavate građanima, poput Bogdanovića, Stevanovića i njima sličnih – izgradićemo ovo, otvorićemo ne znam koliko hiljada radnih mesta, imaćemo ovaj, onaj projekat, od toga nema ništa. Pranje para, raznorazne zloupotrebe, obmanjivanje građana, a ove komunalne takse od tačke 1) do 16) su za mnoge naše građane zaista teret koji oni ne mogu da izdrže. Mnogi ljudi ne mogu da plate Fondu za uređenje građevinskog zemljišta zato što su to astronomske cifre koje se u siromašnom budžetu nakupe za godinu dana. Juče smo u Užicu čuli i to je praksa u svim gradovima gde je vlast neodgovorna, da je preduzeće za izgradnju grada najveći parazit, kao ovo kragujevačko kome je najveći deo kolača iz novog rebalansa pripao. Isti je slučaj i ovde u Beogradu. Ko hara gradom i ko određuje poslovne lokacije i prostor za izgradnju basnoslovno skupih stambenih objekata – građevinska mafija. Postoji i u mom gradu. Obećao sadašnji gradonačelnik i na tome zasnovao kampanju, da će da povede oštru borbu protiv građevinske mafije. Ništa od toga. Oni i dalje idu, varaju ljude, obećavaju starim nemoćnim ljudima, onima koji su siromašni penzioneri pa ne mogu da plate interfon, hoće da imaju kablovsku teviziju, da im se možda promene pločice u kupatilu koje je staro trideset i kusur godina, da bi oni dobili kompletan prostor da nadzidaju tu zgradu, a onda prodaju kvadratni metar stana za 900 ili 1.000 evra. Da li je to normalno? To je čista pljačka. Ne, neko je glup i ne znaju drugi ljudi da se bave tim unosnim biznisom. Zašto drugi ne mogu da dođu u tu poziciju? Zašto u tu poziciju nije došao neki inženjer, građevinac otpušten sa posla ili neki drugi ekonomista koji je ostao u fabrikama bez posla, a isteran na ulicu? Zato što on nema ni bankarski lobi iza sebe ni lobi iz lokalne samouprave, ni one koji će da mu pomognu da dođe do te mogućnosti, da tako presipanjem iz šupljeg u prazno nadziđuje zgrade i da na jednoj zgradi zaradi za ceo život, odnosno i za generacije iz svoje porodice koje će da dođu posle njega. To je neverovatno. Onda će još Vlada da se meša i da određuje koji je to nivo, odnosno visina komunalnih taksi koje će da određuje jedinica lokalne samouprave. Zar nam je malo muke nanela Vlada Republike Srbije i svi ovi zakoni koje je predložio Mlađan Dinkić, a koje ste vi usvojili, pa nam trebaju i ovakvi članovi u zakonu. Pitajte ljude i pitajte Gordanu Pop-Lazić koja je govorila o tome u načelnoj raspravi, kako joj je teško da raspolaže sa onom šačicom sredstava u opštini Zemun, zato što Bogdanović sve opštine na takav način tretira, iz tog ogromnog kolača iz koga pljačka i on i cela Demokratska stranka, jer svi moraju da se namire i dobro udome i da se obogate. On na kašičicu daje opštinama. Rekla sam vam za primer, možda ste zaboravili, pošto se desio onaj svojevrsni puč u opštini Grocka kada je smenjen gospodin Simonović sa mesta predsednika opštine, a za nekoliko meseci uhvatio ih je u neverovatnim malverzacijama i postavio budžet na noge i krenuo sa investicijama u opštini Grocka. Skupila se posle banda, ovi žuti ih predvodili, Šutanovac bio jedan od zagovornika da se takva vrsta puča izvrši. Sada se pojavio taj novi koji je ikebana. Član je G17 i kaže u jutarnjem programu na Studiju B, pitaju ga tamo za neki projekat, za izgradnju komunalne infrastrukture, za neku ulicu. On kaže: ne znam, moram da vidim sa gradonačelnikom Bogdanovićem, znate sve je to u njegovim rukama. Ista situacija će da bude i u Kragujevcu. Sada već jeste za one mesne zajednice gde se apsolutno ništa ne ulaže ni u centru, a da ne govorimo o prigradskom delu. Saveti mesnih zajednica pokrenuli su akciju, počev od mesne zajednice Erdoglija, pa redom, gradskih mesnih zajednica u Kragujevcu, upućeno je cirkularno pismo na adrese deset mesnih zajednica da se pobune protiv takve politike kragujevačke gradske vlasti. Bune se i ljudi u beogradskim opštinama, ali kome da se žale, kada mafija hara i vlada. Ovako će po ovom zakonu, u dosluhu i dogovoru sa Dinkićem, a lepo sarađuju ovi žuti sa G17, da rade šta hoće i da raspolažu sredstvima građana na takav bahati način i kroz pljačku, pre svega u preduzećima gde su postavili ove svoje "kadrove". Narod od toga nema nikakve koristi. Zato bi bilo dobro, a ne da govorite i da pričate, 15 godina vas slušamo, o decentralizaciji, o tome kako ćete ovim ili onim zakonom, povraćajem imovine, da omogućite opštinama i gradovima da se razvijaju. Ne, nego kroz projekte o kojima je malopre govorio gospodin Vučić i uz mogućnost da opština sama raspolaže svojim sredstvima i da uređuje nivo komunalnih taksi, a domaćinski vodi vlast i ulaže tamo gde je najneophodnije. Pitajte ljude, evo u mom gradu, krenite i po opštinama širom Srbije, a u Užicu je to očigledan primer. Obišli smo juče ova četiri sela. Godinama u tim selima u infrastrukturu ništa nije ulagano. Da li je to normalno 2006. godine da ljudi čekaju vodovod i kanalizaciju, put, a da ne govorimo o asfaltu. To je misaona imenica za desetine naselja iz sela na području grada Kragujevca. O tome treba da razgovaramo. To je način da se normalno i domaćinski vodi vlast, da se vodi računa o prioritetima. Ne kažemo mi niti obećavamo, to radi ovaj naš kandidat u Užicu, niti je to govorio gospodin Rankić, da će preko noći da asfaltira sve ulice. Najlakše je da idete i pričate, da lažete i obmanjujete ljude kao što to radi Velimir Ilić. On uzme mesec dana odmora, ne radi ništa u Vladi i ide od grada do grada, priča izmišljotine i zaboravi se i ne zna kome je šta obećao. Vara ljude od kampanje do kampanje. Juče slušam na putu za Užice na lokalnom radiju u Čačku, novinar pravi parodiju na sve te njegove izmene, naročito obećanja davana u opštini Smederevo, kada je rekao da će da ukrade od auto-puta od negde, snaći će se i asfaltiraće u tom i tom selu nekoliko kilometara. Isto to priča sada po Užicu, pričao je pre nekoliko dana u Ražnju. Da li vi mislite da nešto ima od toga? Nema ništa. To je govorio i u Kragujevcu, imao je svog kandidata, poslanika iz Kragujevca koji je za jedan deo naselja uspeo od njega da izvuče novac. Kada kažem od njega, zato što se Velja tako i ponaša, kao da je to njegova dedovina i očevina i on daje na kašičicu kome hoće. Od ostalih obećanja ništa. Pre nekoliko dana slikala se cela Vlada, Koštunica došao sa svitom i sa onim građaninom, ali opasnim agentom i špijunom Zoranom Stankovićem, ne zna on šta će u autobusu u kome se vozila Republička vlada i došli u Kragujevac. Postavila sam pitanje, ko mu je dozvolio da uđe u fabriku namenskih proizvoda. Takva špijunčina i takav izdajnik ne može da ide nigde, a kamoli da uđe u fabriku i to fabriku namenskih proizvoda. Došli u Kragujevac, obećali auto-put, deonicu od pet kilometara. Da li znate koliko su bile uključene mašine i koliko su radile? Svega pola sata dokle su se slikali i izašli iz onog autobusa na kome je moglo da piše i odlazeća vlada ili vlada bruke, sramote, kako god hoćete, pored onog naziva na Lastinom autobusu. Bruka i sramota. Mislite li da narod nije to prozreo i da ne vidi o čemu se radi i da ti ljudi lažu i obmanjuju. Zato nam nisu potrebni samo ovi dopunski izbori po ovim turnusima gde pre svega Vlada i ovi žuti misle da su mnogo jaki, pa guraju ove svoje kandidate i obećavaju kule i gradove, nego izbori na svim nivoima i da narod da ocenu i sud o svima nama. Mi smo uvereni da će nama da ukažu najveće poverenje. Očigledno je i po ovom obrazloženju, i na prethodne amandmane i na ove koje sam podnela na član 15. da vi ne želite da lokalna samouprava na pravi način raspolaže svojim sredstvima i da uređuje u ovom slučaju visinu komunalnih taksi. Ne gajim nikakve iluzije da ćete u danu za glasanje da prihvatite ovaj amandman. To je ono što je vaš program koji narod ne može da prihvati i što nije dobro ni za jedan grad u Srbiji.
Reč ima poslanik Tomislav Kitanović.
Javio sam se po Poslovniku, član 100. zbog prozivanja potpredsednika Srpskog demokratskog pokreta obnove, a ujedno i nas poslanika koji smo u toj stranci. Za razliku od vas koji mislite da ću sada da branim ovde Stevanovića, neću da ga branim. Čak ću i ja da ga kritikujem. Kritikovaću ga što se previše angažuje za Kragujevac, što previše trči i radi za Kragujevac, a ima obaveze i u stranci. Zapostavio je Srpski demokratski pokret obnove i mislim da malo vremena tu troši koliko bi trebalo da troši. Najpametnije bi bilo da se mane onih problema koji su u Kragujevcu, da sve što radi za Kragujevac pusti po strani i da radi za stranku. Nas osam poslanika i ovo članstvo koje SDPO ima, nema nekih velikih mrlja ili ne znam čega. Mi svi zajedno imamo možda bogatstvo koliko ima istaknuti član neke druge stranke. Nađite ko ovde od nas poslanika SDPO-a ima neko bogatstvo. Saberite naše bogatstvo i videćete koliko je to. Ono što Verko radi za Kragujevac je maltene van mogućnosti običnog čoveka. Vi znate da Veroljub ima izuzetnu energiju, 95% te energije uložio je u Kragujevac i u razvoj lokalne samouprave, u zaštitu ljudi dole. Mislim da bi pametnije i mudrije bilo da se više stranački angažuje i da, recimo, prodajom neke stranačke ideologije, odnosno demagogije, prodajom magle napravi neke poene za stranku. On sve što radi uradio je u korist građana Kragujevca. Mislim da na toj strani postoje kritike od mene, što bi trebalo da se više angažuje za stranku. Mislim da bi i mi napravili lakše, jednostavnije poene bez neke velike muke. Zna se kakva je situacija bila u Kragujevcu. Nije on dole nasledio ne znam šta i koliko bogatstvo. Nasledio je fabrike koje ne rade, nasledio je masu toga što ne funkcioniše, milion problema. Znate da se to pre dolaska Veroljuba Stevanovića na čelo opštine nazivala dolina gladi, što je uglavnom i u Srbiji i u ono vreme, pre 2000. godine mnogo toga bila dolina gladi, a pogotovo na jugu Srbije. Teško je izaći na kraj sa tim problemima. Najlakše je kritikovati čoveka koji je uradio mnogo za svoj grad. Po meni bi bilo pametnije da se i mi iz SDPO-a u odnosu na ovo što radimo angažujemo i da ne tražimo išta i da i mi malo počnemo da se bavimo nekom demagogijom i da zarađujemo jeftine političke poene.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, da li je po Poslovniku ili replika?
Svejedno, nije važno, ja uvek mislim da onaj ko želi da izađe za govornicu, treba i može da izađe, jer prirodno je pravo svakoga da izrazi svoje mišljenje, da iskoristi bilo koju poslovničku mogućnost. Izašao sam zbog jedne rečenice koju je izrekao gospodin Kitanović, a to je – kritikujem nekoga, zato što je, u ovom slučaju gospodina Stevanovića, ako se ne varam, nedovoljno posvećen radu u stranci, a najviše radi u Kragujevcu. Hajde sada da vidimo kako se to državni funkcioneri danas, i ne možemo da govorimo o opoziciji, već o državnim funkcionerima, ponašaju, pa da vidimo onda i neke druge koji su danas u opoziciji, a funkcioneri su na nivou lokalne samouprave. Državni funkcioneri u našoj zemlji bili su kritikovani svojevremeno, posebno iz redova SPS, dakle, da zloupotrebljavaju državne i stranačke funkcije. Sećate se koliko je puta svojevremeno Slobodanu Miloševiću rečeno, o tome su rasprave vođene danima, nedeljama, godinama, kako može istovremeno da bude predsednik države, a da se zadrži, odnosno da zadrži funkciju predsednika SPS, pa je čak pod pritiskom nešto tu izmišljao, te zamrzava funkciju, pa ne znam ni ja šta sve, razdvajao funkcije predsednika Glavnog odbora od predsednika partije i ne znam ni ja šta sve. Od 5. oktobra 2000. godine naovamo niko ne sme da pita – izvinite, jeste li vi predsednik Srbije, predsednik svih građana ove zemlje ili predsednik DS? Svaka izjava Borisa Tadića, ali apsolutno svaka je stranačka. Da li ste vi, poštovani prijatelji, dame i gospodo narodni poslanici čuli predsednika ove zemlje pre dve večeri na crnogorskoj državnoj televiziji gde on kaže: ponosan sam što ću da budem na čelu bloka koji će da se bori protiv SRS. Izvini majstore, ali kakve to veze ima sa državom Srbijom, kakve veze to ima sa našim narodom u Crnoj Gori? Napadaš one koji su najpopularniji kod našeg naroda u Crnoj Gori, koji su bili za opstanak državne zajednice i pred nekim drugima jasno govoriš da je tebi jedini cilj i smisao bavljenja politikom da ostaneš na vlasti i da sprovodiš stranačke interese, da deliš Srbiju na dva dela. On jasno kaže: poštovani narodni poslanici, hoću da predvodim jedan blok, a onaj drugi deo, mi mislimo veći, a on misli manji, ali uopšte nije važno koliki deo Srbije, ne, to su neke tamo snage mraka, haosa, bezumlja, ne znam ni ja šta sve. Onda vam državni funkcioneri, oni ovde što treba da dođu, Dinkić ili kako se već zove, kaže: hajde da zabranimo najveću stranku u Srbiji. O tome vi pričate, o tome govorite kako se zloupotrebljavaju političke stranke, da li rade stranački ili državni posao, a mi se noćima tresemo od straha kakva je sila na nas udarila, koliko ono beše, 28 dana, skupiše 70.000 potpisa sve sa upravama carinarnica, direktorima apotekarskih ustanova, direktorima domova zdravlja, pod pretnjom otkaza. Poštovani građani Srbije, juče sam šetao po tržnom centru i jedan čovek kaže – hajde, napravite jednu akciju tako da napravimo kontraakciju da skupimo jedno dva miliona i 700.000 da pokažemo šta o njima mislimo. Ja pitam: kada državni funkcioneri kažu – e nećeš ti, da vam mi preregistrujemo vozila, a zašto nećete, jesu li ti ljudi krivi što nema državne zajednice Srbija i Crna Gora više? A onda on kaže – nema motor euro 3. Ma nemoj, da nam ne zagadi vazduh, inače je sve milina kod nas, čudo jedno kako funkcioniše, pa da nam ne zagadi vazduh. Ljudi nemaju hleba da jedu, pa da nam ne zagade vazduh. Ne, nego treba da budu svi automobili tamo gde je ono staro gvožđe, bačeni.
Vreme.
Znam, gospodine Mihailoviću i zahvaljujem se na ljubaznosti što me puštate da završim. Morate, neka dozvole preregistraciju vozila tim ljudima, em će nešto malo para da uzmu za državnu kasu, ljudi će sa tim da se slože, em će ljudima da omoguće da voze svoje automobile i da time poprave socijalno stanje u Srbiji. U čemu je problem sa tim? Da li je to logična računica za svakog normalnog i racionalnog u ovoj zemlji? Nama ne smeta, jer ja nemam takav automobil, ne smeta mi i neću se osećati ugroženim ni najmanje ako tim ljudima to dopuste. Da vidimo šta govore ostali državni funkcioneri, još malo ću gospodine Mihailoviću, izvinite što sam oduzeo ovoliko vremena, postavlja mi se sledeće pitanje, šta rade neki drugi funkcioneri o kojima je govorila gospođica Jovanović, oni ne rade ništa, sem što se bave stranačkim poslom. Dobili su zadatak, ideš majstore na Kopaonik, malo ćeš da se skijaš, da se zajapuriš, da ti obraščići budu rumeni i svaki dan sa Kopaonika na izbore u Kraljevo, svaki dan od sela do sela, u jedno selo obećaš aerodrom, na nekom drugom mestu obećaš puteve za formulu jedan, tri-četiri mosta su do sada obećana za Kraljevo, još nijedan nisam video da je izgrađen i ničim drugim se ne bave. Hajde ljudi, radite nešto za građane Srbije. Ne znam da li ste primetili, gospodine potpredsedniče Narodne Skupštine, ja gledam televiziju Srbije, ali na TV Pinku ima ona emisija – Stanje na putevima, pa onda kaže, popravlja se tu, radovi na mostu, rekonstrukcija ovog puta ovde, onog puta onde, vidim četiri-pet mesta da je pomenuto i tačno znam da se tamo održavaju lokalni izbori. Nigde gde nema lokalnih izbora niko ništa ne radi, samo tamo gde su lokalni izbori, samo tamo se pojave mašine. Oni misle da je narod glup, blesav, da narod ništa ne zna. Ali znaju građani Srbije. Bez obzira što smo politički protivnici, gospodine Kitanoviću, voleo bih da gospodin Stevanović i bolje i uspešnije radi u Kragujevcu, a koliko je to uspešno, mi mislimo nedovoljno, a vi mislite veoma, ali će to pokazati građani na izborima, kao što su izabrali gospodina Stevanovića, možda ga sledeći put neće ili će možda biti reizabran, ali u svakom slučaju, narod je taj koji će najbolje da procenjuje, a siguran sam da je Kragujevac zaslužio više i da Kragujevčani zaslužuju mnogo bolje i drugačije da žive nego što danas žive, a ne mislim da je to krivica Verka Stevanovića ili ne prevashodno njegova krivica. Nažalost, mislim da država Srbija mora mnogo više da brine o svojim građanima, a naročito u onom smislu o kom sam malopre govorio u onim delovima koji su danas neuporedivo slabije razvijeni, gde ljudi jedva krpe kraj sa krajem. Ja se suočavam sa jednim problemom gde god da odem. Hoću ljudima da kažem da ja, i ne samo ja, nego bilo ko iz SRS, nije takav i to jasno sa skupštinske govornice govorim. Kaže mi žena, ne znam koje je selo u pitanju, da li Čubitkovica ili Dudovica, nije važno, pripada još Beogradu, lazarevačkoj opštini, a blizu je Ljiga: znaš Vučiću, sve pare odoše u Beograd. Ja kažem: i vi ste Beograd, a ona kaže: jeste, ali mi nismo onaj Beograd. Pitam: koji ste Beograd, a ona mi kaže: onaj što nema pare, jer sve pare odoše u centar, tamo ne znaju šta će sa parama, a nama ovde nema ništa i samo oni u Beogradu otimaju pare. Ljudi, ta priča koja nije do kraja neistinita, samo će da pravi nove antagonizme u Srbiji ako se nešto po tom pitanju ne promeni. Zato je strahovito važno da vodimo računa da sprečavamo dalju depopulaciju stanovništva iz unutrašnjosti i da pomažemo najsiromašnijim krajevima.
Gospodine Vučiću...
Izvinite, zaista sam zloupotrebio vaše strpljenje. Kragujevac jeste jedan od najsiromašnijih gradova u Srbiji, a tamo žive vredni ljudi, sposobni ljudi i siguran sam da država Srbija može da pomogne da budu neuporedivo bogatiji, nego što je to slučaj danas. Hvala vam najlepše.
Da li još neko o ovom amandmanu želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo Branislav Stevanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Branislav Stevanović.
Dame i gospodo, podneo sam amandman na član 15. Predloga zakona o finansiranju lokalne samouprave, i predlažem da se u tački 11) gde kaže – "držanje muzičkih uređaja i priređivanje muzičkih programa u ugostiteljskim objektima", dodaju reči: "koji priređuju zabavu za 200 i više gostiju". To govorim iz ličnog iskustva, jer tvrdim da svi ugostitelji i ljudi koji se bave malom privredom nemaju nikakvu zaradu ako vrše program za zabavu i držanje muzičkih uređaja ispod 200 gostiju. Predlažem da to važi za one koji imaju više od 200 gostiju, jer oni i te kako imaju neku zaradu. Međutim, ovi koji imaju manje lokale apsolutno su ugroženi, a to destimulativno deluje na malu privredu i preduzetničku inicijativu. Hoću da kažem da je ovo još jedan doprinos za turističku sezonu koja je već u punom jeku, da manji lokali u našim turističkim mestima mogu biti rasterećeni te obaveze i na taj način mogu koliko-toliko da ubiraju neke prihode i samim tim da našim malobrojnim turistima priredimo određenu zabavu da mogu na neki način da se opuste i da se rasterete od svakodnevnih problema i na taj način damo svoj doprinos. Takođe, hoću da kažem, pod članom 15. nažalost sve i svašta se naplaćuje. Za nekog prosečnog građanina Srbije ako u bilo koji grad želi da ode ili će platiti ulaz na autobuskoj stanici, ili će platiti mesto za parkiranje automobila, pa još kojim je poslom krenuo da završi, najmanje ga čekaju dve, tri komunalne takse i ostali doprinosi koje treba da plati u tom mestu u koje želi da ode da završi neke određene poslove. Prema tome, smatram da treba podržati ovaj amandman iz više razloga. Rekao sam i kada su u pitanju gosti u turističkim mestima, a i sami ugostitelji koji eventualno mogu da računaju na ovaj način na neku zaradu. Takođe, hteo bih da kažem i to da ako uzmemo i naknadu koja se plaća za kupovinu, za prenos iz bilo kog objekta ili zemlje, bilo šta, moram reći da je komunalna taksa na to oko 10%, ne negde, nego 10%, što znači – ko kupi hektar zemlje, nažalost mora u opštini 10 ari da plati. To je za jednog pojedinca mnogo, a za lokalnu samoupravu ipak ne predstavlja nešto toliko značajno za lokalni budžet. Hteo bih da se zahvalim, pošto sam podneo amandman na član 20. i ne bih želeo da ga obrazlažem, što ste prihvatili moj predlog, jer kada je u pitanju raspisivanje samodoprinosa za lokalnu samoupravu ipak treba, naveo sam prošli put primer da ima mnogo zloupotrebe gde se putem potpisa vrše zloupotrebe i navodno svi raspisani samodoprinosi prolaze, međutim, ovaj način na koji će to biti regulisano ubuduće, a to je samo referendumom, jeste jedini pravi način da se spreče sve moguće zloupotrebe koje se dešavaju u svim lokalnim samoupravama u Srbiji.
Da li još neko želi reč? Narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Mihailoviću, ima više amandmana na član 15, pa da vidimo šta sve poslanici predlažu da se promeni u članu 15. Član 15. se odnosi na lokalne komunalne takse i u stavu 1. ima 16 tačaka kojima se propisuje za šta se sve može uvesti lokalna komunalna taksa. Sada bih želeo samo da ukažem na celinu svih amandmana koji su se podneli na ovaj član. Gospodin Blažić je amandmanom tražio da se brišu tač. 3), 5), 6), 7) i 8)."Lokalne komunalne takse mogu se uvoditi za: 3) držanje motornih drumskih i priključnih vozila, osim poljoprivrednih vozila i mašina; 5) držanje i korišćenje plovnih postrojenja i plovnih naprava; 6) držanje i korišćenje čamaca; 7) držanje restorana i drugih ugostiteljskih i zabavnih objekata; 8) držanje kućnih i egzotičnih životinja" itd. Sada imamo nešto što će biti predmet i oporezivanja i lokalne komunalne takse. Mislim da to, siguran sam da to ne može, bez obzira što pravimo terminološku razliku između poreza i taksi, ali jedno isto dobro se dva puta oporezuje. Ako se uvodi lokalna komunalna taksa, onda ne treba da se plaća porez. Nisam primetio u vašem konceptu da država odustaje od naplate poreza. Bilo bi dobro da je predlagač, odnosno predstavnik predlagača prisutan u sali, on je ušao pa je izašao, verovatno mu je teško ili neki drugi problem ima, ali morao bi Koštunica kao predsednik Vlade da odredi nekog drugog predstavnika koji bi mogao da objasni zašto se za jedno dobro plaća i porez i opštinama plaćaju lokalnu komunalnu taksu. Pri tom, moram da vam skrenem pažnju kada je u pitanju porez, zakonom je propisana i stopa i sve drugo, a kada je u pitanju lokalna komunalna taksa onda lokalna samouprava ima tu slobodu da može samostalno da uredi, pa je moguće sve i svašta u praksi da se desi. Ono što je predmet oporezivanja, predmet neke registracije, zašto sada opterećujete lokalnom komunalnom taksom. Zašto se država ne odrekne poreza, pa prepusti sve ove prihode lokalnoj samoupravi. To je centralni problem ovog člana. Drugo što je problematično, to je stav 2. Kaže: "Vlada će utvrditi najviši iznos za lokalne komunalne takse iz stava 1. tač. 1), 2) i 3) ovog člana, na predlog Ministarstva finansija". Vidite, najviši iznos lokalne komunalne takse praktično treba da utvrdi Vlada. Do sada se to uvek uređivalo zakonom. Nije Vlada imala to ovlašćenje da propisuje ona, nego je postojao Zakon o lokalnim komunalnim taksama, gde je sve bilo propisano u kojim razmerama može da se kreće i dato je ovlašćenje skupštini jedinice lokalne samouprave da svojom odlukom to propiše. Molim vas, samo da javnost zna, jesmo za reformu, ali nismo za vraćanje na retrogradna rešenja, na nešto staro, prevaziđeno koje je i narod odbacio. Nismo za to da se vraća na stanje 2001, 2002. godine. Molim vas, ova vlada u ovom predlogu zakona, u obrazloženju na strani 3. iznosi kritike svega što je urađeno od 2002. godine u konceptu lokalne samouprave. Samo da vas podsetim, vi koji ste činili vlast u to vreme ste za to glasali, vi ste i danas na vlasti, izuzev SPS koji je kritikovao to, sada ste se pojačali za SPO, demokrate kobajagi izašle, međutim njima odgovara ta centralizacija u lokalnoj samoupravi, na način kako su definisane jedinice lokalne samouprave, od Nenada Bogdanovića ste napravili sultana. Šta će njima vlast na republičkom nivou. Drže Beograd, zatočene za gradske opštine i ko to može da kontroliše tamo, može da radi šta god hoće. Čak i bandere za svetla ima da naruči iz inostranstva, tako da vodite računa kada nešto kritikujete, ne želim da se to vrati na nešto što je bilo loše, retrogradno, vreme ga pregazilo, dokazalo da je neuspelo. Vidim da se u demokratskom bloku začas napravi neka zaboravnost, pa samo da vas podsetim, pre neki dan ovaj što se predstavlja kao predsednik Srbije, kaže: idemo u promenu Ustava na način kako je to Ustavom predviđeno. On zaboravio da je njegova stranka ovde glasala za zakon o načinu i postupku promene Ustava, pa je morao čak Ustavni sud da konstatuje da je to neustavno, da poništi sve to. Tadić je to zaboravio, nikakve veze sa Đinđićem nije imao, sa Živkovićem nikakve veze nije imao, vaterpolista je sada postao, Mišel Platini je najbolji golman na kugli zemaljskoj. Takvog predsednika Republike imamo. Od njega je počela istorija, kao što je od dana njegovog izbora saksija dobila rupu. To nam poručuje Boris Tadić preko svojih žućkastih tajkuna. U tom kontekstu treba tumačiti sve ove amandmane na član 15, da će se napraviti još veća zbrka i zabuna, pri tom moram da vas podsetim da član 15. ima neku svoju pravno-tehničku i logičku prethodnicu koja se nalazi u članu 7. gde je Vlada predložila da stope izvornih prihoda, kao i način i merila za određivanje visine lokalnih taksi, utvrđuje skupština jedinice lokalne samouprave svojom odlukom, u skladu sa zakonom. Kojim zakonom? Kako bi mogla skupština jedinice lokalne samouprave da utvrdi stopu poreza na imovinu? Vidim da je predstavnik predlagača čovek koji se predstavlja da se razume nešto u finansije i ako taj isti čovek radi Zakon o budžetu Republike Srbije, primenjuje Zakon o budžetskom sistemu, kako je mogao u Zakonu o finansiranju lokalne samouprave da napiše nešto, kako to jedinica lokalne samouprave može da odredi stopu poreza, a porez propisan zakonom i predstavlja prihod Republike. Kako? Vi ne vraćate one poreze kao što su bili za vreme vašeg Tita – pokrajinski, opštinski porezi. Ovde nema koncepcije. Ovde je očigledno koncepcija sadržana na poslednjim stranicama obrazloženja ovog predloga zakona. Videćete tabelarni pregled opština, one opštine gde vlast vrše stranke koje su u opoziciji – efekti primene novog zakona, ako prođe, su nula, a opštine gde je na vlasti bilo ko šifrovan iza DOS-a, ima pozitivnih efekata. Imate u jednoj od ovih tabela – efekti primene ovog zakona na jednoj od najnerazvijenijih opština koja se obično koristi u statističkim istraživanjima, kao što je Crna Trava – je nula, a isti efekat je i kod najrazvijenije opštine. Teško da neko može da objasni kakva je intervencija, osim ukoliko ne pogleda kakva je struktura lokalne vlasti u ovim opštinama. Tamo gde je radikal predsednik opštine nema, gde je socijalista nema, a gde je demokrata mora da bude. Čak nema ni gde je DSS. Ali gde je demokrata – mora. Vodite računa, za ovako nešto nemamo nameru da dižemo ruke, da glasamo. Mi ovo moramo da kritikujemo iz prostog razloga što za ovakvu promenu, da visinu stope poreza na imovinu određuje lokalna samouprava, to ne prihvatamo, kao što ne znamo šta vam znači u članu 7. stav 2. – odluka iz stava 1. ovog člana donosi se nakon održavanja javne rasprave. Zašto bi neko bio obavezan da sprovede javnu raspravu, a da se pri tom ne zna na šta mislite, kakva je javna rasprava. Imate tendere na kojima se dešava kriminal. Vaša Uprava za javne nabavke konstatovala je kriminal u ministarstvu i onima ispod ministarstva kada su sprovodili neki tender, odnosno neku javnu nabavku. Koliko vidim, ovde vlast može da drpa, može samu sebe da kritikuje, jer je sve to podeljeno na parcele. Ovde je ova interesna grupa, ovde druga, ovde treća interesna grupa. Taj kapacitet rasturi ovu Srbiju. Zbog koalicionog kapaciteta sve i svašta može da ide u zakon. Kada dođemo na vlast moramo 150 zakona koje ste na silu doneli ovde da menjamo. Bićemo vrlo efikasni u tome jer tačno znamo šta je narušilo pravni sistem. Ovde su namerno doneti zakoni koji se ne mogu primeniti. Namerno se donose zakoni za čiju promenu je potrebno tumačenje nekoliko institucija. Čuli ste pre nedelju dana da i Vrhovni sud ne želi više da tumači propise, ne želi da tumači zakon tim pre što nisu nadležni da primene taj zakon. Dobijate na svakom koraku ozbiljnu kritiku da jednostavno sve i svašta ubacujete u zakon i onda u tom opštem haosu vaša ideologija demokratskog bloka se svodi na to što gore to bolje. Ostaje da se žvalavi demokratija, put prema Evropi preko Atlantika i ko zna šta sve, da zavaravaju ljude, daju neku iluziju da narod pomisli da će nešto da bude, a nema ništa od toga. Ovi koji su na vlasti nemaju vozačku dozvolu i kraj priče. Opasno je kada im se da volan. Znaju da ne znaju da voze, ali ne puštaju dok se ne završi započeto. Beogradski sporazum, SRJ, ovaj uništava vojsku i sada nekoliko hiljada ljudi iz Saveta ministara, službenika sa 20 i 30 godina radnog staža do 1. avgusta ostaje bez posla. Ako njih ostavljate bez posla, onda isterajte i vojna lica jer su u istom statusu kao i zaposleni. Prelaze poslovi sa državne zajednice na Republiku. Republika to do sada nije radila. Neće G17 da čuje za te stare kadrove, mora da ubacuje, verovatno one što su se u Kragujevcu u carini potpisali. Sada ću da vam kažem koliko ih je bilo, 4.450 potpisa, Dom zdravlja – 80 potpisa, Uprava carine – 75 potpisa. Vidite, 75 potpisa u carini je skupljeno, to je kod republičkog javnog tužioca. Odem kod republičkog javnog tužioca kao zainteresovana strana da utvrdim autentičnost potpisa i vidim ko je sve potpisao na radnom mestu. Onda mu poručujem – kad radikali dođu na vlast, vi gospodine ne možete da radite u državnoj službi jer ste svoju državnu službu podredili mafijaškim zahtevima nekih koji smatraju da treba da se zabrani neka stranka. Na radnom mestu vi ste se bavili strankama, a niste se bavili poslom, pošto se niste bavili poslom onda je bez plaćene carine ušla ta, ta i ta roba, pa ćemo od Caneta Žapca sve ove kriminalce da pročešljamo. Da li ste vi gospođo potpisali ovo? Niste, pa naravno da niste. Kaže direktor Trezora – 70 potpisanih. Naravno da ću da imam uvid u sve ove potpise. I šta kada jednog od njih pitam – molim vas da li je ovo vaš potpis? On kaže – ne to nije moj potpis. Onda moram da gonim sve iz G17 zato što su falsifikovali. Moraću sve da vas gonim. Moraćemo da raspravimo šta je tačno, šta nije tačno. Izgleda da je Tomislav Nikolić bio u pravu kada je rekao – to ne bi bio ni laki dezert da se pojede. Ono što je normalno, što je skupljeno, a ono što je falsifikovano, pa verovatno niko ne jede falsifikate, što bi neko i jeo. Eto, i sad verovatno ovaj nije tu zato što ne može da gleda radikale. Pozovite vi, gospodine predsedavajući, ministra koji se muva ovde, vidim torba i stvari su mu ovde. On nije ovde radi privatnih stvari, nego državnih. Ni meni nije prijatno da ga gledam ovde, ali on je u obavezi da bude na radnom mestu kao što sam i ja u obavezi. Ako je njemu mučno da sluša nekog ovde, moramo i mi njemu da stavimo do znanja da je nama mučno i da slušamo i da čitamo sve gluposti koje su napisane u ovim propisima. Nikada se u istoriji Srbije nije desilo da su ministri i Vlada toliko obezvređivali i omalovažavali službenike ministarstva. Ova vlada pošalje službenika koji mora da guta knedle ni kriv ni dužan. Zbog koga? Zbog nevaspitanog ministra koji dolazi u farmerkama, koji izigrava nekog klipana ovde u ovoj skupštini, a onda kako se njemu ćefne,da li da uđe, da li da ne uđe. Ne, mora da bude ovde prisutan. Ako je sprečen neka donese opravdanje, lekarsko uverenje da leži u koritu u nekoj bolnici, pa ne može, to je opravdanje. Ili, da ima sednicu Vlade u tom trenutku kada mi pričamo ovde, pa da moli da se prekine. On treba nama da podnosi račune, jer preko tog podnošenja računa nama i svim građanima Srbije oni podnose račune. A ne da ovde svi treba da se pravdamo nekim nedoraslim koji su zamislili da su neko i nešto.
Hvala, tražiću informaciju od predsednika Narodne skupštine pa ću vam preneti. Povreda Poslovnika, Snežana Plavšić, izvolite.
Zahvaljujem. Još jednom bih zamolila da se poštuje dostojanstvo Skupštine i da se apsolutno ne dozvoljava upotreba ovakvih reči kakve su upravo upotrebljene. Ne može se sa skupštinske govornice nijedan građanin Srbije kvalifikovati kao klipan, ma ko to bio, pogotovo ako se radi o ministru, znači o nekome koga su građani Srbije izabrali. Molim da se u ovakvim slučajevima ubuduće reaguje, a naravno da je ministar opravdano odsutan, jer posao ministra ne podrazumeva samo prisustvovanje skupštinskim zasedanjima nego i mnoge druge obaveze, od kojih su neke i od međunarodnog značaja. Dakle, naravno da je potrebno obavestiti zbog čega je ministar odsutan i sigurna sam da će to predsedavajući učiniti, ali još jednom molim da se sa skupštinske govornice apsolutno više nikada ne dozvoljava, apelujem i na vas gospodine predsedavajući, da se u ovakvim slučajevima zaista moraju izricati opomene poslanicima koji koriste neumesne i uvredljive reči sa skupštinske govornice. To nije dobar model ponašanja, upozoravam još jedanput. Političar jeste javna ličnost, jeste neko ko svojim primerom i svojim ponašanjem pruža jednu jako ružnu sliku o Srbiji i o građanima Srbije. Slučajno, opet se radi o istom poslaniku i molim vas da tu praksu prekinemo.
Hvala. Rekao sam da ću tražiti informaciju od predsednika Skupštine koji organizuje sednice i obavestiću vas o tome zašto ministar nije u ovom trenutku tu. Repliku je tražio Zoran Krasić. Poslanici su po Poslovniku dužni da se sa uvažavanjem izražavaju o svojim kolegama. Izvolite, gospodine Krasiću.
Gospodine Obradoviću, slučajno se opet radi o istom poslaniku koji je izmislio incident pre mesec dana. Molim vas da kada završim govor zamolite ovu službu za stenografiju da pod hitno dostavi jedan prototip primerka stenograma ili stavite neki video-bim da se ovde vidi, tj. da bi ljudi mogli da shvate značaj svake reči koju iskoristim sa ove govornice. Gospodine Obradoviću, vi verovatno na početku sednice niste bili prisutni. Onaj ko je određen aktom Vlade da bude predstavnik po ovoj tački dnevnog reda ušao je u salu, došao je do svog mesta, možda je seo dve, tri sekunde, odmerio, video da Srbija ima narodne poslanike, okrenuo se i izašao napolje. Niko nije obavešten da li ga je nešto zgazilo pa je u koritu, da li mu je pripalo teško, doživeo infarkt, da ga nije zgazilo nešto ispred zgrade ili ga premlatio neki novinar ovde u hodniku, da nije Jočić možda došao da ga hapsi, ili neki patolog došao da razgovara s njim o finansiranju vojske. Sednica Vlade još nije, ona je tek oko 13,00 četvrtkom, to je uvek najavljeno. Mi nemamo informaciju gde se nalazi onaj za koga smo apsolutno sigurni da ne želi da čuje kritike. Ministar mora da bude ovde ukoliko je predstavnik Vlade, da čuje kritike jer su ovo kritike građana Srbije preko svojih narodnih predstavnika. Ako mu to smeta može da stavi vatu u uši i da ovde glumi kao da sve lepo čuje, a da ne obraća pažnju. Međutim, kada je u pitanju ova ličnost koja je predložena da bude predstavnik Vlade povodom ove tačke dnevnog reda, podsećam vas da se radi o istoj onoj osobi koja je sa farmerkama nekulturno ušla ovde, počela da se kliberi iako nije bilo ni brašna ni podignutog prsta, radi se o neozbiljnom članu Vlade koji na sve moguće načine zloupotrebljava svoju funkciju da bi zaštitio svoj opstanak, opstanak njegovih prijatelja tajkuna jer se približava vreme kada se otvaraju knjige. Trenutno je u štampi jedna bela knjiga, ne znam koliko je to hiljada strana, o svim kriminalnim aferama na čijem čelu je bio gospodin koji se predstavlja da je predstavnik Vlade povodom ove tačke dnevnog reda. S obzirom da tom gospodinu ne odgovaraju neke političke grupe ovde, nisam zadužen da lečim to stanje. Ako je sprečen, da se kaže, da vidimo da li je to opravdano ili nije, ako nije sprečen, nije obavestio Narodnu skupštinu da se prekine, a Jočić angažuje službu da ga privedu da bude prisutan ovde Ili, još bolji način, da predsednik Vlade jednim pismom, kao što smo jutros dobili pismo za ovu prethodnu tačku dnevnog reda, da nas obavesti – po ovoj tački dnevnog reda ovlašćeni predstavnik je Bubalo. Bubalo je rekao da više u životu nikada neće da uđe ovde i nama je jasno onda. A ovako stvara se zabuna. Dinkić ulazi-izlazi, da li hoće ili neće sad mi treba da sumnjamo. Nama je jedino jasno kod Bubala. I šta sam tu pogrešio, što sam povredio dostojanstvo? Ja sam pravim nazivom nazvao ponašanje jedne osobe koja predstavlja Vladu. Ako se tako predstavlja Vlada, onda je to neozbiljno i to je uvreda za Vladu. To što je uvreda možda na ličnost predsednika Vlade i članova Vlade, ja ne pričam, pričam o uvredi prema instituciji Vlade. Vređaju vladu kao pojam, kao naziv državnog organa. Čim se vređa naziv državnog organa, vređaju se svi građani te države. E sad, ako neko stvarno ne može da shvati te stvari, ja tu stvarno ne mogu da pomognem. Molim vas, izbegnite da me prozivate, jer kad izađem na repliku onda treba da vam otvorim bukvar od slova A pa da idemo dalje, da vas učim neke stvari.
Hvala. Tražiću informaciju od predsednika Narodne skupštine koji je dogovorio danas, zamoliću da mi prosledi informaciju i preneću narodnim poslanicima koje obaveze ima ministar Dinkić i zašto danas nije sa nama, a ako bude potrebe odredićemo pauzu. Tu su predstavnici ministarstva koji će ministru preneti sve ono što se u skupštinskoj sali govorilo o zakonu. Da li još neko želi reč o amandmanu? Po Poslovniku, narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo, gospodine predsedavajući, ima razloga da se sednica prekine sve do dolaska nadležnog ministra koga je Vlada odredila u predlogu da brani i obrazlaže narodnim poslanicima Predlog zakona. Ovako narodni poslanici iz svih političkih stranaka ostaju uskraćeni, a vidite da se na tom planu najviše zalažu poslanici SRS. Osnovno je da treba ministar koji zastupa Vladu i određen je od strane Vlade da bude prisutan da bi davao odgovore na postavljena pitanja. Ja imam pet-šest pitanja koja se odnose isključivo na odredbe predloženog zakona. Ne vidim ko ovde menja ministra, da li je ministar ili Vlada odredila zamenika, da li zamenik može da daje obrazloženja i da zastupa. Kako nema predstavnika Vlade, stekli su se uslovi da prekinete sednicu po ovoj tački dnevnog reda i da nastavimo kada dođe ovlašćeni predstavnik Vlade da daje odgovarajuće odgovore na postavljena pitanja. Ne radi se ovde o nekom beznačajnom zakonu. Radi se o zakonu koji se tiče 140 i više opština. U pitanju su prava i obaveze lokalne samouprave. Građani očekuju da ovaj parlament donese jedan zakon koji će ići u njihovu korist, zakon koji će poboljšati uslove funkcionisanja institucije lokalne samouprave. Imali smo priliku, bar danas, da čujemo izlaganje gospodina Aleksandra Vučića koji je govorio o problemima lokalne samouprave, o tome koje sredine, koji regioni i koje oblasti treba da imaju prioritete za naše građane na lokalnom nivou. Dakle, radi se o vrlo važnim pitanjima. Nije ovde bitno ko je, šta je, ali u svakom slučaju predložena rešenja treba do te mere urediti, normirati, do te mere precizirati i usvojiti u parlamentu dobar zakon koji će podjednako i ravnomerno ići u korist lokalne samouprave, tj. opština, bez obzira ko je na vlasti. Ako mi dozvolite, još par rečenica... (Predsedavajući: Vreme, gospodine Jojiću.) ... kada su u pitanju ove takse i kada je u pitanju razvoj infrastrukture na lokalnom nivou. Po narodnim dobrima i bogatstvu ove republike vidim da se ipak podjednako i ravnomerno ne vodi računa. Prisutna je u praksi takva situacija da ako je na vlasti neka partija ili neki funkcioner, u tom slučaju će taj imati više mogućnosti da prenosi sredstva i da razvija određene infrastrukturne sisteme i da pomaže građanima na tom području, a ima i lažnih obećanja... (Predsedavajući: Molim vas da privodite kraju, četiri minuta i deset sekundi.) Imate situaciju, pogledajte Taru, Zlatibor, Zlatar, Javor i ostale regione o kojima zaista država, odnosno Vlada i predstavnici vlasti ne vode dovoljno računa, o njihovim prednostima i iskorišćavanju takvih prirodnih bogatstava.
Hvala. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Već sam dao obrazloženje, dobićete informaciju u sledećih nekoliko minuta. Na član 20. amandman je podneo poslanik Milan Stevović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, juče sam imala tu čast i zadovoljstvo da budem u većem broju naseljenih mesta u opštini Užice u jeku kampanje za izbor predsednika opštine koji se održava u nedelju, obraćam se građanima u prisustvu kolege Milana Stevovića, predsednika opštine Požega, dakle, susedne opštine Užice, zaista je divno da čovek vidi, bez obzira na to, mislićete da sam pristrasna pošto je moj stranački kolega, ali onakve reakcije ljudi, naročito u selima kao što je selo Karan koje je odmah kod opštine Požega, gde uz svu pohvalu rada gospodina Stevovića koji je jedan od najuspešnijih predsednika opština i dobio je za to od građana mnogobrojne pohvale i priznanja, on razmišlja i o problemima susedne opštine. Dakle, ne možemo da prejudiciramo isto, želimo da prof. Dragiša Stanojčić, kandidat SRS, pobedi u nedelju. On je ugledan čovek, profesor književnosti u ekonomskoj školi u Užicu, mnoge generacije je izveo na pravi put, zaista ga tamo ljudi cene i poštuju, iskreno je nastupio, ne obećava kule i gradove, nije u maniru ni Velimira Ilića ni ostalih ministara iz Vlade išao od sela do sela da obećava puteve, asfalte. On samo zna da će da se bori protiv kriminala i korupcije i takav mu je slogan – "Za vlast bez korupcije", jer kako čovek lepo kaže, kako je svoja tri sina vaspitao i izveo ih na put, odnosno ovo najmlađe dete tek stasava, tako će i da učini sve da ta opština koja zbog svog geografskog položaja i zbog resursa koje ima treba da doživi napredak. Gospodin Stevović je podneo amandman gde je upozorio predlagača zakona da je nepotrebno da se odredba o samodoprinosu inkorporiše u Zakonu o finansiranju lokalne samouprave, a dobio je odgovor od Vlade Republike Srbije da je upravo namera predlagača bila da se brišu odredbe, odnosno članovi od 77. do 104. u osnovnom zakonu o lokalnojsamoupravi, pa da je jedna od 77. do 104. i način raspisivanja samodoprinosa u jedinici lokalne samouprave i da zbog toga, zbog te prerade, očigledno su ovde pomešane babe i žabe, što bi rekao ovaj lažni ministar inostranih poslova Vuk Drašković, ali zaista je tako. Jedan loš zakon o lokalnoj samoupravi koji smo mi kritikovali kada je donošen, imao je svoje izmene i dopune 2004. godine, ali osnovni zakon od 2002. godine, sada ste još dodatnom konfuzijom pokvarili i pogoršali ovim zakonom. Ne može, gospođo, vama se obraćam, mada vi ne možete da odgovorite jer ministar nije tu ili poslanicima vladajuće koalicije, osnovni zakon da se menja tako što će ovaj da bude lex specialis u odnosu na njega, to je zaista neverovatno. Ako ste sve ovo hteli da menjate, tj. način finansiranja lokalne samouprave koji mi kritikujemo od člana do člana dajući bolja rešenja, onda ste mogli jedino da pribegnete izmeni i dopuni osnovnog zakona o lokalnoj samoupravi. Jesam li u pravu? Jesam. Ovako, šta sada ovo znači. Jedan novi zakon, samo jedan segment funkcionisanja lokalne samouprave donosite, a potirete od 77. do 104 sve članove koji postoje u osnovnom zakonu. To je zaista neverovatno. Još dajete odgovor i poslaniku Stevoviću i poslaniku Momiru Markoviću koji je podneo amandman na član 21, koji je nastavak ovoga, vezano za referendum o načinu podataka, evidentiranju itd. građana koji žele da se raspiše samodoprinos. Kada smo kod samodoprinosa, želim da vam kažem da je to nešto čemu lokalna samouprava treba da pribegava u krajnjoj nuždi. Kada je u pitanju opština Požega, samo u jednom selu, to mi je rekao kolega Stevović, na zahtev građana raspisan je samodoprinos, a svi ostali projekti, naročito za mesne zajednice u centru Požege gde nema dovoljno sredstava iz tekućih prihoda budžeta, mada je on maksimalno racionalan čovek i svi troškovi su svedeni na minimum, oni koji su u Kragujevcu astronomski, putni troškovi, rasipanje na sve strane, proslave dana grada, po Beogradu toga imate kod Bogdanovića koliko hoćete, toga u Požegi nema. Znači, to je sve svedeno na minimum. Neki putni nalozi predsednika opštine, on nema nijedan putni nalog, jednostavno čovek to ne želi, da se na grbači naroda troškari i da pravi takve račune. Mi smo kao stranka oduvek, od 1992. godine kada su oni prvi izbori za lokalnu samoupravu raspisani, govorili da je to loš način, da građani to žele pošto-poto i ne mogu više da sačekaju da im dođe novac, nikako da stignu na red. To su retki primeri. To je jedan period jednopartijskog sistema izmislio, u ono vreme Kardelja i Josipa Broza i to je ostalo tako. Mi mislimo da ona pripadajuća sredstva i izvorni prihodi i ono što je opština u stanju uz dobrog domaćina da napravi kao profit, treba da služi kao novac za finansiranje projekata. Nije pošteno, spomenula sam vam da u Kragujevcu 22 naselja nemaju vodovod i kanalizaciju. Neka koja imaju i gde su sredstvima samodoprinosa iz više navrata, decenijama unazad ljudi uspeli da naprave asfalt, vodovod, kanalizaciju, sada se žale. Da li znate kakva je to nepravda, da vučete trafo, struju, to građani urade samodoprinosom, vodovod, kanalizaciju, asfaltiranje neke ulice. Nadležna javna preduzeća, a čiji je osnivač SO, kasnije treba da vode računa o tome. U ovom slučaju, kada su u pitanju vodovodne cevi, preduzeće "Vodovod i kanalizacija". Oni treba da budu ti. Napravite im ono što oni treba da rade, odnosno lokalna samouprava, građani svojim izdvajanjem putem samodoprinosa da bi olakšali sebi život, jer najnormalnija ljudska potreba je da imate vodovod, kanalizaciju, asfalt, struju. Posle više decenija, kada te vodovodne i kanalizacione cevi već izraubovane treba da se remontuju i da se jedan deo promeni, ne konstatuje vas nadležno preduzeće koje je zapravo to trebalo da radi, odnosno da grad to finansira. Zato raspisivanje samodoprinosa nije dobro u osnovi i to je krajnja nužda kojoj neko pribegava kada želi da završi nekiposao. Osnova ovog amandmana je da ne treba ono što postoji u zakonu o lokalnoj samoupravi i da bude uključeno u ovaj zakon. Nemoguće je, i šta ćete onda sa zakonom, piše u prelaznim i završnim odredbama, prestaju da važe ti i ti članovi. Na šta vam liči onda taj zakon o lokalnoj samoupravi, zašto niste uporedo izašli sa jednom i drugom promenom, zašto niste imali prvo zakon o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi na dnevnom redu, pa da to sve uključite. Onda bi praktično ovaj zakon o finansiranju lokalne samouprave bio bespotreban. Sve ovo ste mogli da stavite u Zakon o lokalnoj samoupravi, ali način na koji ste to zamislili nije dobar. To je bio osnovni razlog zbog kog je kolega Stevović podneo amandman. Vidite koliko je pravo, jer način na koji on rukovodi opštinom ne da je široko pozdravljen od građana opštine Požega gde je on predsednik, nego ovaj iz susedne opštine i svuda sa onima sa kojima sarađuju, samo mogu dobre primere i napredak da vide za ove nepune dve godine od kada je on predsednik opštine Požega.
O amandmanu se za reč javio narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite, imate šest minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, ako je jedna materija uređena jednim zakonom, nije dopušteno da se ta ista materija ili iste norme prepisuju i pišu i ugrađuju u norme drugog zakona. To je slučaj sa Zakonom o lokalnoj samoupravi i sa zakonom koji je pred narodnim poslanicima. Dakle, to je Zakon o finansiranju lokalne samouprave. Lepo je i potpuno tačno izložila narodni poslanik gospođica Nataša Jovanović, na primeru Požege i na primeru drugih opština u kojima se odvijaju određene aktivnosti i funkcioniše vlast. Mi posebno sagledavamo vlast tamo gde su srpski radikali na vlasti. Kao što vam je poznato, u većem broju opština SRS jeste na vlasti, bilo da su sami na vlasti, bilo da su u koaliciji. Ono što mi iz SRS smatramo, jeste da je ovaj amandman narodnog poslanika gospodina Milana Stevovića, logičan, prihvatljiv na jedan jednostavan i logičan način. On uređuje normu koja treba da bude primenjena u članu 20. predloženog zakona. Pre svega, u članu 20. Predloga zakona koji reguliše samodoprinos, odluku o uvođenju samodoprinosa, građani donose referendumom ili davanjem pismene izjave u skladu sa propisima kojima je uređen postupak neposrednog izjašnjavanja građana ako ovim zakonom drugačije nije određeno. Čudo jedno, sada imamo važeći Zakon o lokalnoj samoupravi, imamo ovaj predlog, a idemo još korak dalje, odnosno predlagač i kaže, ako ovim zakonom nije drugačije određeno. Ovo je sasvim nejasno, ovo je sasvim suvišno, dovodi do zabune kod primene propisa i norme. U stavu 2. predloga ovog člana, oblik i način neposrednogizjašnjavanja građanauređuje se statutom jedinice lokalne samouprave. Imate odredbu u stavu 1. koja je konfuzna i kontradiktorna. Drugo, nije u saglasnosti sa odredbama Zakona o lokalnoj samoupravi. U amandmanu narodnog poslanika Milana Stevovića koji je predložio da ova norma bude jasna i precizno definisana kaže se – odluku o uvođenju samodoprinosa građani donose na način koji je regulisan Zakonom o lokalnoj samoupravi. Šta ćete jasnije, logičnije, efikasnije, celishodnije i potpunije? Sve je regulisano u Zakonu o lokalnoj samoupravi. Zašto sada propisujemo istu tu normu u Zakon, pa čak i u ovom zakonu je predviđeno, ako to nije drugačije regulisano. U kojoj odredbi, zašto ne kaže, ako je to drugačije regulisano. u odredbi ovog člana tu i tu, u normi toj i toj ovog predloga zakona. Zbog toga smatram, dame i gospodo narodni poslanici, da ima osnova i da treba prihvatiti ovaj amandman, jer je on veoma delotvoran. S druge strane, ovde se malo govori, izvinjavam se predsedavajući ako vam uzmem samo još malo sekundi vremena, o kontroli utroška sredstava iz samodoprinosa. Ne znamo i nemam podatke da je u poslednje vreme, bar za ovih četiri-pet godina u Pančevu niko nije zavirio da dođe i da vidi kako se namenski troše sredstva iz budžeta, kako se troše sredstva iz drugih oblika i vidova prihoda u onu kožnu torbicu što dolaze u opštinsku kasu. I zbog toga smatram i kada je samodoprinos u pitanju kontrola utroška namene sredstava je izostala u praksi i to možete i sami da se uverite, samo da tražite izveštaj. Neka budžetska i finansijska inspekcija uđu u sve tokove, videćete da ima dosta i određenih propusta i zloupotreba sa čim se mi, naravno, ne slažemo. Zalažemo se da se poboljša i donese dobar zakon, ali zakon koji će biti u primeni i u interesu naših građana.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo Branislav Stevanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Na član 21. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada se neko zaklinje u decentralizaciju kao što to radi ova vlada, onda bi svakako trebalo da povede računa o zakonima koji regulišu odnose u lokalnoj samoupravi, pre svega Zakon o lokalnoj samoupravi, Zakon o izborima za lokalne samouprave, pa onda naravno i kada bismo imali prethodno dobro urađen zakon, ne znam da li bi nam bio potreban ovaj zakon o finansiranju lokalnih samouprava kao poseban zakon. U svakom slučaju, ovako kako je koncipiran od strane Vlade Koštunica-Dulić, nije prihvatljiv. Moram da vam kažem, narodni poslanici koji komuniciraju sa građanima, a mi srpski radikali to redovno radimo, da su predsednici opština, zaposleni u lokalnim samoupravama vrlo uspaničeni zbog ovog zakona o finansiranju lokalne samouprave, zato što ljudi znaju da se ovaj zakon ne donosi zbog lokalne samouprave, zbog zaposlenih u lokalnoj samoupravi, ni zbog građana koji tamo žive, nego je i ovo jedan od finansijskih zakona koje kontroliše Ministarstvo finansija i još jedan u nizu privatnih zakona, jer nažalost, zakoni koji se ovde donose, pogotovu ovi koji dolaze iz ovog ministarstva su zaista privatni zakoni i to se odlično vidi u toku primene onih koji se uopšte primenjuju, pošto je većina ovih zakona i neprimenjiva i neustavna i mi mnogo o tome govorimo. S obzirom da ono što mi govorimo ne dospeva do svesti nadležnih ministara, a bojim se ni do kolega koji glasaju za ovaj zakon, nama je drago da sve ovo što govorimo dospeva do svesti građana Srbije i građani Srbije veruju u ovo što govorimo, zato što mi ne pričamo praznu priču, zato što svaki put konkretno kažemo kako će se negativno odraziti i šta će se negativno desiti prilikom primene nekog od ovih zakona i naravno, svaki put kažemo kako bismo mi srpski radikali određenu materiju regulisali. Pre nego što počnem da pričam, vezano za ovaj amandman kolege Momira Markovića, želim da podsetim predsedavajućeg da još uvek nemamo informaciju zašto nadležni ministar danas nije ovde u sali. Već smo skoro pola podnetih amandmana ovde obrazlagali i neće nam biti potrebna informacija kada završimo današnji rad o tome gde je ministar danas bio, a tvrdimo da je u skladu sa Poslovnikom i da je normalno i uobičajeno da sedi ovde i da sluša šta narodni poslanici misle o predlogu zakona koji on predstavlja, a ne da se ministri i Vlada šetaju po Srbiji, da vode lokalne kampanje i da onda kada se završe lokalne kampanje i ti lokalni izbori, građani ostanu u mnogo težim uslovima nego što su bili pre održavanja tih lokalnih izbora. Preksinoć sam išla u Smederevo, išla sam putem od Grocke prema Smederevu, taj put je zaista u stravičnom stanju. Išla sam i ranije tim putem, bilo je rupa, ali bilo je podnošljivo. Sada imate na svakih 10 ili 20 metara isečen jedan deo asfalta, nekoliko kvadratnih metara, kako sa jedne u jednoj traci, tako i u drugoj i tako sve do Smedereva. Kada sam došla, pitala sam: ljudi, kako vi koristite ovaj put i šta se desilo, zašto su isečeni onoliki komadi asfalta, a oni kažu: to je bilo u lokalnoj kampanji, to je bilo da građani pomisle da će stvarno taj put da se uradi, da se asfaltira, isekli te komade asfalta, kampanja završena, izbori prošli, prošao je tamo Vladin kandidat, i danas nema ni reči o tome da će taj put neko da asfaltira, znači, u mnogo je gorem stanju nego što je bio da ga nisu dirali i da nisu ništa obećavali, nekako bi se koristio onakav kakav je bio pre tih lokalnih izbora. Naravno, to se i dalje radi. Ovih dana je aktuelna opština Užice i tamo se obećavaju kule i gradovi, tamo se otišlo i dalje, obećavaju se poslovi vezani za adaptaciju doma zdravlja, pa se pojavljuju neki, kažu poslanici, prvi put ih vide u belim mantilima, a to im inače jeste struka, ali nisu se do sada pojavljivali, osim sada kada predstavljaju nadležnog ministra, ali građani Srbije i građani Užica znaju i nisu ni glupi ni ludi i ne mogu više predstavnici Vlade da tako, vređajući inteligenciju građana, pokušavaju, oni mogu da pokušaju, ali neće uspeti da ih prevare, kao što to već u nekim opštinama nisu uspeli. S obzirom da Vlada Srbije vodi lokalnu kampanju, mislim dakao narodni poslanik imam potpuno pravo, čak i obavezu da obavestim građane Užica da je danas u 19 časova na glavnom gradskom trgu u Užicu veliki narodni miting SRS gde ćemo podržati kandidata, profesora Dragišu Stanojčića i da će na mitingu učestvovati i Tomislav Nikolić i Gordana Pop-Lazić i Aleksandar Vučić i naravno svi naši lokalni funkcioneri, kao i predsednički kandidat. Ne na tom mitingu, ali juče sam bila u toj kampanji, između ostalih i Milan Stevović naš predsednik opštine Požega je bio sa nama i čuli smo mnogo toga konkretnog šta je on to tamo uradio, videli svojim očima, videli mnogo zadovoljnih ljudi, pošto su to granične opštine, pa smo otprilike komunicirali sa jednima i sa drugima i tamo nešto nema mnogo priče o samodoprinosu. To je konačno ono što je regulisano predlogom ovog zakona i ovim amandmanom. Mi srpski radikali ne mislimo ništa dobro o samodoprinosima, odnosno mislimo da samodoprinosi ne treba da se uvode građanima, eventualno kao neko nužno zlo. Ako je neophodno da se prevaziđe neki akutni problem, mi mislimo da lokalne samouprave, odnosno država Srbija mora da vodi računa o građanima, između ostalog i na taj način što će voditi računa o izgradnji neophodne infrastrukture i zato smo načelno i principijelno protiv uvođenja samodoprinosa. Zamislite, vi ste i menjali ovaj zakon o planiranju i izgradnji i tada ste obećavali da će on biti mnogo bolji nego onaj prethodni, od one prethodne vlade, ali ni jedan ni drugi ne valjaju i ni jedan ni drugi nisu rešili ono što je najbolnije pitanje u Srbiji, a to je legalizacija oko milion objekata izgrađenih bez građevinske dozvole i sa ovakvim zakonima taj posao ne može da se uradi i onda imamo ovako specifične situacije, konkretno u gradskim opštinama u Beogradu, a ja govorim o opštini Zemun, jer znam kako se tamo radi. U opštini Zemun postoje dve komisije za legalizaciju i rade svakodnevno, odnosno kada su u prilici da se sastanu, s obzirom da je zakonom predviđeno da jedan od članova tih komisija mora da bude iz Skupštine grada, pa onda kada se Nenadu Bogdanoviću učini da je dobro krenulo, odnosno da je ažuriran postupak legalizacije u Zemunu, onda on zabrani predstavnicima Gradske skupštine da dolaze u te komisije i tada ukoče rad ove dve komisije koje postoje u opštini Zemun i taj posao mora da trpi. To je jedan problem. Drugi problem, koji je opet više vezan za ovaj član i predlog, vezan je za uvođenje samodoprinosa i način uvođenja samodoprinosa itd. Odnosi se na to kada građanin Zemuna dobije rešenje gde je utvrđeno da njegov objekat ispunjava uslove za izdavanje građevinske i upotrebne dozvole, onda on mora opet da ode kod Nenada Bogdanovića u Skupštinu grada Beograda i da tamo plati poprilične pare da bi dobio konačno rešenje o legalizaciji. Sada se taj građanin sa pravom pita, zašto bi tamo davao neke pare, ako su on sam i njegove komšije u toj ulici asfaltirali ulicu, sami doveli onaj glavni telefonski vod, primarnu kanalizaciju, vodovod. Naravno, oni znaju da sekundarne priključke moraju da plate i to svi građani znaju, ali valjda bi trebalo da su primarni i da su obaveza države, odnosno kada je u pitanju Beograd, grada Beograda, kada su u pitanju ostale opštine koje funkcionišu kao posebne opštine, kao što je grad Beograd za beogradske opštine. Naravno da su u obavezi da to obezbede za svoje građane, jer nije funkcija lokalne samouprave samo da prodaje lokacije, već i da za te lokacije obezbedi i infrastrukturu. Onda, pošto vi znate da nećete, a neću da kažem ne možete, jer ima dovoljno sredstava i u budžetu Srbije, hvalite se velikim suficitom u budžetu, ima dovoljno sredstava u ponekim opštinama u gradu Beogradu, zaista dosta sredstava u budžetu i Bogdanović ih deli onako kako se njemu dopada, naravno opštini Zemun najmanje ili gotovo nimalo, ali zato nekim opštinama gde su njegovi žuti pajtosi i kriminalci na vlasti, oni dobijaju onoliko koliko im treba. Šta onda rade? Rade tamo nekakve fontane, ograde. Naravno, nemamo mi ništa protiv estetskog doterivanja grada, ali ako imate delove Beograda i danas i to neke centralne delove Beograda koji još uvek nemaju kanalizaciju, onda je zaista besmisleno govoriti samo o tom lickanju i estetskom sređivanju koje zapravo beogradske vlasti i ne vrše da bi Beograđanima bio lepši pogled, nego zato što je to najlakši način pranja para. To je zamajavanje naroda i to radi Nenad Bogdanović i onaj njegov menadžer Stanojević. Naravno sve to iz džepova građana Srbije. I pored toga, ovim zakonom hoćete da još jedanput ovako potvrdite mogućnost i način uvođenja samodoprinosa. Kažem, još jedanput, zato što je to već jedanput regulisano u Zakonu o lokalnoj samoupravi. Nepotrebno je da ista materija na isti način bude regulisana u dva zakona. Mi smo nepismeni, pravnici valjda nisu nepismeni, znaju ljudi da koriste zakon, da prelistaju i da je potrebno da prelistaju više zakona da bi rešili neko pitanje, a ne samo onaj koji vi trenutno predstavljate i koji pokušavate da prikažete kao neko najbolje i revolucionarno rešenje. Naravno, i kolega Jojić je ovde govorio, neverovatno je da vi u ovom zakonu stavljate van snage odredbe Zakona o lokalnoj samoupravi. Već ste pokazali da se igrate i države i donošenja zakona i primene zakona i stvarno je nedopustivo da na ovaj način vređate inteligenciju i narodnih poslanika i građana Srbije. Uradite jedan dobar zakon o lokalnoj samoupravi, mi već dve godine o tome pričamo, dali smo i predlog. Naravno, nikome nije palo na pamet da taj predlog stavi na dnevni red. Regulišite tu materiju onako kako građani Srbije očekuju od ovog parlamenta i kako bi građani Srbije zaista osetili konačno da se u ovom parlamentu donese neki zakon od kojeg se kako god, na bilo koji način, bar malo bolje živi. Naravno, znamo mi srpski radikali da vama to nije ni namera ni cilj, vi hoćete za ovo još malo vremena što vam je ostalo, kada kažem vi, mislim na predstavnike Vlade i na neke članove Vlade, da ugrabite još nešto, odnosno da ugrabe još nešto što im je eventualno ostalo, da vide gde još može šta da se opljačka, a građanima je svaki dan sve teže i teže. Konkretno, predlažem da se ovaj amandman Momira Markovića usvoji i svi ostali amandmani koji predlažu brisanje članova koji regulišu samodoprinos, čak i ako ne iz razloga koji je naš razlog, a to je principijelan stav da samodoprinosi ne treba da se uvode, ako ne zbog toga, bar iz formalnih razloga imate to regulisano u jednom zakonu, ne treba vam u drugom.
Da li još neko želi reč? Narodni poslanik Vladimir Homan.
Želeo bih da predložim narodnim poslanicima da odbiju ovaj amandman, kao i sve amandmane koje predlaže SRS, jer su necelishodni za ovaj zakon, a želeo bih da pohvalim zalaganje SRS i brigu za lokalnu samoupravu. Što više oni o lokalnoj samoupravi brinu, to su im i rezultati na lokalnim izborima bolji – Kula, Ražanj, Kovin, da ne govorimo, sve su to izbori na kojima je SRS izgubila. (Branislav Stevanović, sa mesta: Crveni karton.) Meni pokazujete crveni karton? Što ste izašli iz SRS onda? U Ražnju i Kovinu ispod 10%, u Kovinu isto odbornika kao i G17 plus koji ne pretenduje da ima više procenata nego SRS, tako da ste spali čak na to da ovde sa ove govornice reklamirate svoje kandidate iz svoje odborničke liste, tako da nastavite da branite lokalnu samoupravu, još ćete bolje proći.
Replika, narodni poslanik Stevanović, pa narodni poslanik Petar Jojić. Gospodine Jojiću, vi reklamirate povredu Poslovnika ili po drugom osnovu? (Petar Jojić, sa mesta: O amandmanu.)
Dame i gospodo, pokazao sam crveni karton gospodinu Homanu iz razloga ne samo da njima treba najveći crveni karton dati na svetu. Želim da kažem da ne hvalim ni ostale stranke iz razloga što u ovako vrelim letnjim danima u punom jeku godišnjih odmora i borbe poljoprivrednika da se izbore oko svojih poslova, vi sve vreme raspisujete vanredne lokalne izbore i na taj način maltretirate narod, a moram istaći da narod najmanje vajde ima od svih tih izbora i naravno da se ništa u Srbiji do sada nije promenilo.
Vreme po amandmanu je isteklo. Po Poslovniku narodni poslanik Petar Jojić.
Nije sporno da su održani lokalni izbori, između ostalog i u opštini Kovin, ali samo radi javnosti, u opštini Kovin dođe svita iz Vlade sa crnim audijima, škodama, limuzinama, obećaše građanima da će imati bulevare, aerodrome i da će fabrike da prorade itd. Međutim, dođoše sa mašinama iz jedne stranke i te mašine u subotu su se pola sata nalazile na jednom putu između Kovina, Gaja i Dubovca i nestadoše mašine. U subotu se to radi, u nedelju izbori. Neke stranke su donele i delile brašno građanima, obećali da će biti daleko bolje, međutim, mogu vam reći da će građani sigurno o tim obećanjima dobro da razmisle jer tamo nema realizovanih obećanja koja se daju, nema puteva, ni trotoara. Između Malog Bavaništa i Gaja tri kamiona šljunka su prosuta i naišla je mašina, buldožer razgrnuo to i obećali sedam kilometara puta građanima. Završiše se izbori, a nema mašina, nema ministara. Dođe ministar prosvete i obeća da će biti izgrađene dve sportske sale u Kovinu, dođe u naseljeno mesto Deliblato zloupotrebljavajući funkciju ministra uoči samih izbora. Pokupio je decu od prvog do osmog razreda da se slika sa njima i obeća kako će ubuduće manje učiti i da će svi doći do željenog rezultata i upisa na fakultete i neka se nadaju zaposlenju. To je bila jedna zaista neprimerena akcija i aktivnost. Mi se ne osvrćemo na takve stvari. S obzirom da je u pet-šest opština u Srbiji došlo do raspisivanja izbora pod prinudom, ali prinudom Vlade, to nikada nije bilo zabeleženo i zapisano u prošlosti da je bilo toliko izbora i uvođenja prinudne uprave. To su bili razlozi, jer su na prethodnim lokalnim izborima stranke koje ovo danas žele, imale loš rezultat. Neka sačekaju te stranke sledeće izbore pa neka vide kako će proći. Ono što je osnovno, ne treba građane obmanjivati, ne treba davati lažna obećanja. Voleo bih da je neko iz Ministarstva poljoprivrede došao u opštinu Kovin i saopštio građanima: vi građani opštine Kovin imate 242.000 hektara obradivog poljoprivrednog zemljišta, među kojima Pločica, Skorenovac, Gaj, Dubovac, Mramorak, Malo Bavanište itd. Međutim, zašto neko ne dođe iz Vlade i kaže: otvarajte ovu fabriku šećera, to je najmodernija fabrika šećera u bivšoj SFRJ, a i sada u Srbiji. Zatvorena je i ne radi od 2000. godine. Građani, kao što i sami možete da proverite, imaju 242.000 hektara, a da veliki broj građana proizvodi šećernu repu u opštini Kovin, a prinuđeni su da voze šećernu repu i nekim profiterima, koji su postali vlasnici šećerana, kao što je slučaj sa Kovačicom – Kole je kupio za tri evra. Ova ne radi, a najsavremenija tehnologija, građani prodaju šećernu repu drugima u Kovačicu i u Zrenjanin, a imaju najmoderniju šećeranu u Kovinu. Oko 400 radnika je ostalo bez posla. Zašto se ta šećerana ne pokrene? Zašto Vlada iz svojih rezervi ili bar da napomenem, bar jednu od onih pet milijardi evra koje se nalaze kao devizne rezerve u inostranstvu, bar jednu milijardu ne da individualnim poljoprivrednim proizvođačima, zadrugama i poljoprivrednim kombinatima, da unapredimo poljoprivredu i obezbedimo izvozni plasman i hranu za naše građane u našoj državi. Prema tome, rezultat tih lažnih obećanja građani vide već sada. Mi nikada u kampanji nećemo davati lažna obećanja i nećemo obmanjivati javnost.
Repliku na izlaganje narodnog poslanika Vladimira Homana tražio je Nemanja Šarović. Pominjanje poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram priznati da sam iznenađen sa ovim što sam čuo od gospodina Homana. Ili je njegovo pamćenje toliko kratko pa da se seća samo prethodne nedelje i tih izbora koji su tada održani ili je nešto drugo u pitanju, možda neka zlonamernost. Naravno da SRS brine o Zakonu o lokalnim samoupravama, a svakako brine i u onim opštinama u kojima je na vlasti bilo samostalno, bilo kao većinski deo te vlasti. Vlast SRS u lokalu jeste prepoznatljiva. Prepoznatljiva je i u Novom Sadu, trenutno najveće gradilište u Srbiji, prepoznatljiva je u Surdulici, Aleksincu, Kikindi, Vrbasu, Požegi, ne mogu se setiti svih onih gradova u kojima SRS jeste na vlasti. Nisu nam rezultati svuda isti i nismo još uvek osvojili sve opštine u Srbiji, ali budite sigurni za godinu, dve ili tri kada se još malo više ljudi razočara, jer obećanja koja dajete svakodnevno od opštine do opštine, čak ne pokušavate da ispunite. Nema u Srbiji dovoljno mesta za sve te aerodrome, ni za sve te autoputeve i mostove. Ne može baš Velja tolike reke da napravi. Treba da se setite i nekih drugih opština. Udruživali ste se protiv SRS u Boru. Ne sećam se doduše da je kandidat G17 plus bio u drugom krugu, ali tamo je Branislav Rankić dobio dve trećine glasova naroda i tamo gde je situacija teška, a danas je sve teža i teža u celoj Srbiji, tamo SRS beleži najubedljivije pobede. Trebalo bi da se prisetite, doduše Javni servis nije imao informacije o tome, izbora u opštini Bujanovac koja je za mnoge od vas balast i koja bi trebalo poput nekih drugih opština da prestane da bude deo teritorije Republike Srbije, tamo se čak devet stranaka iz tog tzv. demokratskog bloka udružilo protiv SRS. Ne protiv onih koji kao svoj predizborni program imaju otcepljenje Bujanovca od Srbije, nego protiv SRS i njenog kandidata. Narod je to nazvao – udružilo se devet mrava protiv jednog lava. Dakle, devet stranaka, DSS, DS, G17 plus, SPO, SPS, Nova Srbija, Karić, Čović, Liberali, svi vi koji najgore moguće optužbe iznosite jedni o drugima, uhvatili ste se ponovo za ruke i pokušali da pobedite SRS i srpski narod, ali naravno niste uspeli. Vaš zajednički kandidat, kandidat devet stranaka, dobio je tri puta manje glasova nego kandidat SRS. Pozivam vas i sada, udružujte se slobodno, što se više budete udruživali to je naša pobeda sigurnija.
Po Poslovniku, gospodin Homan. Izvolite.
Ovo je bila replika, a baš zbog toga izlazim po Poslovniku jer gospodin Šarović niti je ovlašćeni predstavnik SRS po ovom zakonu, niti je, bar nije još uvek, šef poslaničke grupe, tako da ne znam kako ste mu dali repliku. Zaista, gde je tu uporište u Poslovniku, ne znam, to je povreda Poslovnika. Što se tiče kratkog pamćenja, nemam baš tako kratko pamćenje. Sećam se da je vaš lider svojevremeno obećavao svašta, a kada su ga pitali pošto je došao na vlast – pa šta bi sa tim obećanjima, on je rekao – na radikalima je da obećavaju, a na vama da nam verujete da ćemo to da ispunimo.
Hvala, gospodine Homan. Gospodin Šarović je dobio zato što je pominjana poslanička grupa, a ja sam Poslovnik tumačio tako da omogućim da poslanici iskažu svoje mišljenje i svoje stavove sa ove govornice i to sam radio i sa drugim poslaničkim grupama, ne samo sa poslanicima SRS. Mislim da je to u duhu ovog doma. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Igor Bečić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Gospodine Obradoviću, vi ste trenutno zamenik predsednika Odbora za finansije i nadam se da ćete da obratite pažnju na ove primedbe koje budem izneo povodom amandmana na član 22, te vas upozoravam i obaveštavam da poslanike vaše stranke i ove druge upoznate sa mojim obrazloženjem amandmana na član 22. Predloga zakona. O čemu se radi? Od člana 20. do člana 31. Predloga zakona nalaze se odredbe koje praktično definišu samodoprinos. Moram samo na početku da podsetim da to nije predmet ovog zakona. Ovaj zakon je Zakon o finansiranju lokalne samouprave i ovde se u članu 1. navodi da se uređuje obezbeđivanje sredstava opštinama, gradovima i Gradu Beogradu za obavljanje izvornih i poverenih poslova, a sve ovo što je napisano od člana 20. do 31. jeste postupak kako se donosi odluka povodom samodoprinosa i sve to je uređeno odgovarajućim odredbama zakona koji se smatra sistemskim zakonom za lokalnu samoupravu, to je Odeljak V – Finansiranje poslova jedinica lokalne samouprave. U okviru tog odeljka postoji deo koji se odnosi na mesni samodoprinos gde je predviđeno od inicijative preko odluke do načina ubiranja tih sredstava. Pošto ovaj zakon treba da uredi finansiranje lokalne samouprave, a sredstva koja se obezbeđuju na osnovu samodoprinosa predstavljaju izvor sredstava, onda bi jedina moguća veza između ovog predloga zakona i postojećeg zakona o lokalnoj samoupravi bio jedan član ili jedan stav u nekom od članova ovog predloženog zakona i da se u tom stavu ili članu samo navede da su prihodi po osnovu mesnog samodoprinosa prihodi koji pripadaju odgovarajućoj jedinici lokalne samouprave, a da se odluka donosi pod uslovima i na način propisan Zakonom o lokalnoj samoupravi. Znači, sve ovo što je od člana 20. do 31. nije materija ovog zakona, jer ovaj zakon ne reguliše kako se donose odluke. To je propisano Zakonom o lokalnoj samoupravi. Kako treba da izgleda budžet jedinice lokalne samouprave ne propisuje se ovim zakonom nego Zakonom o budžetskom sistemu i to je potpuno jasno. Međutim, u ovom sukobu u demokratskom bloku je došlo i do svojevrsnog pametovanja između onih koji su se predstavljali 2001. da su po rođenju geniji, tako da je jedan mali genije pisao zakon, a drugi, koji smatra da je malo veći genije a neće da mu dođe na sahranu, pisao je neke izmene i dopune i menjao zakon prvog genija. Genijalci su se dosetili i evo, molim vas, pročitaću vam, molim vas da mi to vreme ne uzimate u obzir jer po Poslovniku imam pravo da citiram to što je navedeno. Strana 3. obrazloženja ovog predloga zakona, molim pažnju da ne bi pogrešili neki koji osporavaju moje stavove. Ovako: "Samodoprinos kao namenski prihod koji se uvodi odlukom građana uređuje se u članovima 20. do 31. Novina je da su novčana sredstva koja se prikupljaju na osnovu odluke o mesnom samodoprinosu prihod budžeta jedinice lokalne samouprave". Znači, da stanem ovde – novina je da je to prihod budžeta jedinice lokalne samouprave". Samo da vas podsetim da 2001, 2002. godine kada su rađeni propisi o budžetskom sistemu, poreski propisi, propisi o lokalnom samoupravljanju, tada se hvalila DOS-ovska vlast da su svi javni prihodi uključeni, da su transparentno iskazani u budžetu i da će kasnije naravno da se njihova realizacija i korišćenje kontroliše kroz završni račun. Srbija mora da zna da dan-danas ne postoji završni račun budžeta za 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, ne mogu da vas prozivam za 2005. godinu, možda je bilo nekih opravdanih razloga pa nije donet ni predlog, nije ni dat predlog zakona o završnom računu. Znači, od kada je došla demokratija u Srbiju, a ona je došla preko zapaljene Savezne skupštine i kada su zaživeli evropski, svetski standardi, izgubili smo završni račun. Ajde, za 2000. godinu niste možda mogli da donesete zato što je pre vas bio nenarodni režim, crveno-crna koalicija, ali 2001. godina je obeležena kao najuspešnija godina demokratske vlasti. Tada ste isporučili i Slobodana Miloševića, tada ste postigli epohalne rezultate, hvalili se, najavljivali uvoz radne snage. Zašto u 2002. godini nije donet završni račun? Znači, demokratski blok nije hteo da dozvoli da neko kontroliše pre svega javnost, da kontroliše šta su oni radili u 2001. godini. Slično je bilo i za poslovnu i budžetsku 2002. godinu, pa još gore za budžetsku 2003. godinu. Verovatno tada zbog akcije "Sablja" nije moglo ništa da se uradi. Pa 2004. godine je došla nova vlada, prošla je cela 2005. godina, a za 2004. godinu nije usvojen zakon o završnom računu, nije čak ni predložen. Mislim da je pre mesec dana, otprilike tako, doneta u Narodnoj skupštini jedna odluka koja je trebalo da omogući ko će da budu revizori itd, ekstremni revizor. Naravno, ne kritikujem tu odluku zato što je ta revizija potrebna, ali samo pravim paralelu i iznosim politički stav povodom odsustva završnih računa od kada je zavladala demokratija u Srbiji. Znači, imamo ovde demokratiju koja nam se promoviše kao svojevrsna anarhija. Ovo sada pričam zato što postoji u demokratskom žućkastom bloku sklonost da se zamene teze, otprilike – drž'te vuka, pa lisica odnese. Pa ono – drž'te na lopova, a onaj nosi. Hajde, sada neću ta imena, imam danas puno da radim pa ću da navedem neka imena baš kada bude najveća gledanost da znate. Da čitam dalje obrazloženje, kaže se ovako – odluka o mesnom samodoprinosu, prihod budžeta jedinice lokalne samouprave, čime se prevazilaze problemi naplate mesnog samodoprinosa nastali počev od 2002. godine. Što krijete da imate problema od 2002. godine sa naplatom mesnih samodoprinosa? Početkom 2002. godine kada je taj zakon stupio na snagu rekli ste da je to najbolje. Zar je moguće da ste za četiri godine referirali. Nemojte da nas sa izmenama i donošenjem novih zakona vraćate na to retardirano doba. Nemojte te recidive da vraćamo. Možete da zamislite kako se građani blago protresu, zamislite da se vraća Đelić ili Živković ili Čeda Jovanović ili Bojan Pajtić. Ljudi seku ruke od muke. Dalje kaže – kada je izmenom zakona o lokalnoj samoupravi mesni samodoprinos izgubio karakter javnog prihoda. Ovo sad tumačim da jedan predstavnik ove vlade kritikuje bivšeg prijatelja koji je bio predstavnik one vlade, a obe vlade su demokratskog bloka unutar demonokratije, odnosno DOS-ovskog režima koji je očigledno zadužen da rasturi Srbiju, to tvrdim, svakodnevno pokazujem da demokratski blok rastura temeljno Srbiju. Idemo dalje – od tada se mesni samodoprinos uplaćuje na račun mesne zajednice tako da Poreska uprava nema osnova da rešenjem utvrđuje naplatu mesnog samodoprinosa na prihode od poljoprivrede i šumarstva i na prihode od samostalnih delatnosti. Da vas podsetim, kritikovali ste period kada smo mi bili na vlasti u Zemunu, a ticalo se mesnih zajednica. Koliko vidim, sada vi više kritikujete te mesne zajednice. Zašto ste nas tada kritikovali, koga ste hteli da prevarite? Čitamo dalje – s obzirom da opštine nisu bile u mogućnosti da same izvrše razrez i naplatu mesnog samodoprinosa. Kako je neko mogao da donese takav zakon i da kaže: mesni samodoprinos, izvorni prihod opštine, a sada tvrdite da opština nije mogla ni da razrezuje ni da naplati. Vidim ovde sistematski i u kontinuitetu da demokratski blok, demonokrate rasturaju, lažu, varaju, kradu i sve najcrnje stvari rade na račun građana Republike Srbije. Dalje – sredstva nisu naplaćivali od zemljoradnika i zanatlija. Sada hoćete da uzimate od zemljoradnika i zanatlija po osnovu samodoprinosa. Znači, registrovani-neregistrovani, evidentirani-neevidentirani poljoprivredni proizvođači, Mlađan Dinkić hoće ponovo da krene na vas. Idemo dalje – čime su zaposleni koji plaćaju mesni samodoprinos bili dovedeni u neravnopravan položaj. Čudno. Posledica toga je da se po osnovu mesnog samodoprinosa ostvaruju mnogo manja sredstva od planiranih, tako da je rešenje komunalnih i drugih problema koji su od vitalnog značaja za mesne zajednice, pa samim tim i za opštine, a finansiraju se iz mesnog samodoprinosa, bitno otežano. Sada ćemo tu malo da stanemo. Dragi građani Republike Srbije, samo da vas podsetim, nije bitno koja je godina, neka bude godina nenarodnih režima u Republici Srbiji. Zahvaljujući tim samodoprinosima izgrađene su škole, vodovodi, kanalizacije, zdravstveni objekti, ako ne u potpunosti, onda na taj način je obezbeđeno delimično učešće lokalne samouprave, s obzirom da je u jednom periodu i Republika za te tzv. kapitalne investicije učestvovala. Podsećam vas da ste na sličan način obezbeđivali sredstva da se obezbedi struja ili nešto što je možda danas najbolnije za sve građane Republike Srbije – telefoni. Putem samodoprinosa se skupe sredstva, razvuče se linija, napravi se objekat, ubace se instalacije, građani skupe pare, nešto je pošta davala, u to vreme je bilo jedinstveno preduzeće i kada se izvrši tehnički prijem napravi se zapisnik, sve to ostane osnovno sredstvo Pošte, a sada je svojina Telekoma. To je postala državna svojina. Vaše pare su prešle iz privatne u državnu svojinu, pa se sad plaćaju razne naknade, koliko, u ovom trenutku nije bitno, ali je bitno da Telekom i kada se privatizuje, vama se ne priznaje da ste suvlasnik u Telekomu u alikvotnom delu jedan kroz broj ukupnih telefonskih aparata ili veza u Srbiji. Zato smo mi kao SRS protiv toga da se ovo nameće, ali nismo ni smetnja ukoliko građani žele. E sad, kako to kod nas građani žele. Nekada je bilo da se ta odluka donosi na referendumu, još pre desetak godina jedan pametni čovek koji je mnogo razmišljao o lokalnoj samoupravi pa pravio i neke balkanske centre podržao je ideju prikupljanja potpisa. O ideji prikupljanja potpisa kao obliku izjašnjavanja građana o samodoprinosu, javiću se povodom nekog od narednih amandmana, da to lepo objasnim, kako to izgleda u Kragujevcu ili kada se crveni karton skuplja.
Hvala, gospodine Krasiću. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo poslanik Boban Vojinović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Izvolite, gospodine Krasiću. Jedno obaveštenje, danas ćemo, da biste rasporedili svoje obaveze, hvala vam na razumevanju, samo da obavestim, radićemo samo do završetka pretresa u pojedinostima ove 9. tačke dnevnog reda. Pauzu ćemo dati malo kasnije i ona će biti malo duža. Neće biti sednice u petak i neće biti sednice u ponedeljak, radnim danima po Poslovniku, nemamo izuzetan razlog, nastavak pretresa u pojedinostima 10. tačke dnevnog reda će biti u 10,00 sati ujutru u utorak 4. jula. Izvolite gospodine Krasiću, hvala na razumevanju.
Nastaviću ovo u kontinuitetu. S obzirom da svi amandmani SRS od člana 20. do 31. glase, član 20. smo završili, drugačije glasi, upućuje na Zakon o lokalnoj samoupravi, ali od 21. do 31. naši amandmani glase da se traži brisanje tog člana, ne da to ne bi postojalo, nego zbog toga što već postoji u Zakonu o lokalnoj samoupravi. Nije potrebno da se međusobne razmirice u demokratskom bloku razrešavaju tako što će jedna vlada da unakazi nešto što je uradila prethodna vlada, pa da se ona navodno hvali kako je nešto završila, a i jedno i drugo rešenje su u suštini loše. Za ovu našu debatu, vezano za odredbe ovog predloga zakona o samoupravljanju, ova numeracija članova gotovo da ništa ne znači. Samo da vas podsetim, prema ovom propisu postoji mogućnost da se odluka o zavođenju mesnog samodoprinosa sa svim onim sastavnim delovima donese tako što bi se prikupljali potpisi građana. Kakvi su to potpisi? To su potpisi, moram da vam kažem, da me bolje shvatite, kada hoće nešto u Srbiji da se kaže da je isto, kaže se – pljunuto. Tako se kaže – pljunuto kao ono. To je otprilike pljunuto kao neki potpisi koji su se juče predali, izjava, matični broj, da li si za, prihvatam itd. Mi smo i tada, pre sedam-osam godina i više kada se ta varijanta donošenja odluke o samodoprinosu propisivala zakonom ukazali na nedostatak takve forme. Zašto? Zato što su tu podaci o ličnosti, bukvalno rečeno, na tanjiru svakome, tu nema prostora za onoga koji bi izrazio negativan stav, jer se ide na ličnost, dobar dan, dobar dan, mi smo ti i ti i skupljamo potpise za to i to. Komšija, da li biste vi da potpišete? Ako kaže neću, onda cela ulica i svi u mestu ima da znaju, taj NN nije hteo da potpiše i on je protiv toga da se sredi vodovod, kanalizacija itd. Na ovaj način prikupljanjem potpisa građana gde se oni izjašnjavaju o sudbini samodoprinosa, u suštini negira se osnovni princip prilikom donošenja odluka, a to je tajnost jedne odluke, to je slobodna volja, jer se tu dovodi u pitanje da li je slobodna volja građanina kada mu neko tutka nešto na potpis. Koliko je to neslobodno i koliko to ne odgovara interesima, dokaz je i ovo prikupljanje potpisa u carinarnici, bolnici itd, tako da je jedna politička stranka zaplašena činjenicom da se bliži promilu popularnosti, a da je procenat isuviše veliki numerički izraz. Pribegla je jednom operaciji prisile, isto kao kada se zavodi samodoprinos putem skupljanja potpisa. To je prisila. Tu se negira nekoliko vrlo važnih demokratskih principa na kojima insistira svet, Evropa i svi međunarodni standardi. Znači, na taj način se ništi princip jednake vrednosti svakog glasa. Na taj način se ništi princip da građanin slobodno odlučuje o nečemu što predstavlja pitanje, ili je formulisano kao neki njegov interes. Ovde se negira i pravo građanina da bira da li će da učestvuje ili neće. Ovde se forsira prisila. Ona može biti ona ulična varijanta sa crvenom bojom, računajući da na ulici mogu da se skupe ljudi i kada krenu po pijaci, i kaže: komšija ti imaš problema, preskačeš ovo ovde, dajte da napravimo samodoprinos i da se asfaltira ova uličica. Onda ide svojevrsna presija. Ako se u to uključe neki glumci, estradni umetnici, sportisti, onda to postaje smehotresna olimpijada. Samo da vam skrenem pažnju da takav način prikupljanja potpisa radi donošenja odluke ima i drugi nedostatak. S pravom građanin može da postavi pitanje da li je falsifikovan njegov potpis. Apropo ovog uličnog oblika razvoja parlamentarizma od ove promilne stranke, navešću nekoliko primera, bez navođenja mesta. U dosadašnjoj praksi bilo je situacija kada su i te izjave falsifikovane od strane onih koji su u mesnoj zajednici organizovali prikupljanje potpisa radi donošenja odluke o samodoprinosu. Naročito kada se odlukom o raspisivanju, o zavođenju mesnog samodoprinosa predviđa materijalna obaveza za lice koje na teritoriji koja je obuhvaćena odlukom mesnog samodoprinosa, on ima samo imovinu, a živi na nekoj drugoj teritoriji. To je problem i nekih vikendaša itd. Znači, ovakav oblik izjašnjavanja građana o tome da li je doneta odluka o zavođenju mesnog samodoprinosa je u suprotnosti sa demokratskim principima, mi radikali se borimo protiv onih koji uništavaju demokratske principe, uvek i na svakom mestu. Naravno da smo strah i trepet za one koji forsiraju diktaturu, samovolju, koji pričaju o tome kako su oni od Boga dati da srede ovo ovde stanje. Evo, pet godina nemamo ni završnog računa. Građani Republike Srbije moraju da se oslobode ovog straha i ovog nasilja, koje dolazi sa nekih teritorija, iz nekih institucija, koje im se gura i ovim predlozima zakona. Kao što ste videli, ovde se kao glavna vrlina uvođenja mesnog samodoprinosa na način kako to sada predlaže Vlada, govori da će na ovaj način da budu obuhvaćene zanatlije, poljoprivredni proizvođači, i drugi, jer ono što je radila Vlada Zorana Đinđića nije mogla da obuhvati kompletnu populaciju, a sada su došli eksperti koji imaju formulu kako to mogu sve da završe na radost njihovu i pojedinaca u opštinama gde oni učestvuju u nekoj vlasti. Naravno da SRS ovo mora da kritikuje. Naravno da moramo da pozovemo ljude koji se profesionalno bave ovim stvarima i Ustavni sud i ove naše profesore koji pričaju i predaju o lokalnoj samoupravi i da skrenemo pažnju javnosti šta sve može da se uradi da bi se okončalo onako kako je neko u Vladi zamislio. Mislim da cela Vlada ne deli mišljenje oko ovoga. Zbog očuvanja koalicionog kapaciteta, promakne po neki put da i ortodoksna nebuloza ide kao stav Vlade. Zamolio bih poslanike kada izlaze za ovu govornicu, a naročito poslanike vlasti koji su se zavetovali da će da glasaju za ovaj predlog zakona, jer drugačije ne bi moglo, vlast i predstavnici postoje da bi podržavali Vladu, a ne da bi kritikovali. Opozicija je dužna da kritikuje Vladu. Nama su eksperti dostavili u okviru obrazloženja i tabelu pod rednim brojem tri, a to je na kraju ove male brošurice i kaže se –uporedni pregled efekata promene u visini sredstava na primeru 2006. godine na osnovu predloga reforme sistema finansiranja lokalne samouprave u odnosu važeći zakon za 2006. godinu. Radi javnosti, moram da kažem da je ovde sada naveden spisak 145 opština i dati su građani i date su ukupne cifre, pa je polovina kolona rezervisana za važeći zakon, rubrika – izvorni prihodi,ustupljeni prihodi, transferi i sličan sistem za novi predlog zakona. Postavlja se pitanje: u čemu se ogleda razlika. Ovde se iskazuje ta finansijska razlika. Ako to prevedemo na indekse i procente i uzmemo zadnju rubriku, proizilazi da će za 4,6% da se povećaju ukupni prihodi lokalne samouprave. Postavlja se pitanje, odakle će doći to povećanje. Gde se to uzima? Sada, to ima nekih odgovora. Vidite, prema postojećem stanju i prema važećem zakonu, uzimam primer opštine, nisam uzeo gradove, znači, Beograd, Kragujevac, Niš i Novi Sad nisu u ovoj priči, jer ako se posmatraju samo gradovi, tu nema nikakvog povećanja i to je zadržano na istom nivou. Znači, prema ovom modelu 9,9 su izvorni prihodi; 28,7 su ustupljeni; transferni su 7,9 ukupni su 46,61. Pričam u ovim decimalama i na ovaj način, zato što ovo sa nulama praktično ništa ne znači. Po novom zakonu, ako prođe, onda bi izvorni sa 9,9 otišli na 12,7. To znači, za toliko bi građanima lokalne samouprave, po ovom zakonu, a to je 2,8, a to je otprilike 30% više, lokalna samouprava zahvatila na bazi izvornih prihoda. Da vidimo kakvo je stanje sa ustupljenim prihodima. Oni bi sa 28,7 spali na 25,9. To je ono što Republika ustupa opštinama, manje daje opštinama. Transferi sa 7,9 digli bi se na 10. Znači, javlja se neka razlika. Sada se nama ovde priča da je to epohalno, da je to jedan konzistentan sistem koji dugo godina treba da važi, koji otklanja sve one probleme koje smo imali prilikom donošenja Zakona o budžetu, gde su sastavni deo tog zakona neke odredbe, ali donose se posebni zakoni gde su ustupaju sredstva, utvrđuje procenat učešća opština itd. Ovo sam sve naveo kao primer da se vidi da u suštini ovde nama koncepcije. Da vas podsetim, prema Zakonu o budžetskom sistemu Ministarstvo finansija preko svog, a to je nadležna uprava, kontroliše sve lokalne samouprave. Nemam ništa protiv, dobro je. Dok smo mi bili na vlasti, da smo pomislili na takvu vrstu kontrole svakog naloga, jer vi danas određujete kvote, odobravate svaku isplatu, da je to kojim slučajem urađeno pre 2000. godine, Srbija bi bila dodatno bombardovana. Dakle, da smo mi neke stvari uveli kao što ste vi od 2001. godine, Srbija bi bila i danas pod teškim sankcijama. Vi ste ovo uveli. Mi smo vas načelno kritikovali i 2001. i 2002. i sada vas načelno kritikujemo. Moram da vas upozorim, neuporedivo bolje ćemo da uporedimo ovaj propis od vas iako je loš, pa vodite računa kada najbolja demokratska stručna rešenja menjate još boljim demokratskim stručnim rešenjima, jer iz ovoga ste mogli da zaključite da sve što je urađeno u ovoj oblasti bilo je presipanje iz šupljeg u prazno, a jedino što se nije promenilo, jeste da vlada, Ministarstvo finansija i političke stranke koje su na vlasti imaju apsolutnu kontrolu nad svim stvarima koje se dešavaju u lokalnoj samoupravi. Nisam stavio u ovu priču aspekt platnog prometa, nisam stavio aspekt javnih nabavki, neke druge značajnije aspekte koji su od uticaja na finansiranje lokalnih samouprava i finansijskog poslovanja lokalnih samouprava. Sve će se otvoriti, knjige će se pogledati. Samo da vas podsetim, do 2004. godine u Nišu nije bilo ni javnih nabavki, pa kada je otišla inspekcija, utvrdila je katastrofu sa onim Živkovićem i Krstićem i Ćirićem i onda je morao Mlađan Dinkić da zaustavi budžetsku inspekciju da ne saopštava sve te katastrofalne podatke. Naravno, zaustavljene su i krivične prijave. To se sve zna, ali to ćemo kada dođe vreme.
Da li još neko želi reč o amandmanu? (Da.) Reč ima Savo Urošević.
Povodom izlaganja mog uvaženog kolege Zorana Krasića, želeo bih da kažem nekoliko reči. Potpunu neistinu je rekao kada je konstatovao da će uvećanjem izvornih prihoda biti povećano zahvatanje od građana. Ovim zakonom je samo porez na imovinu prestao da bude ustupljeni prihod, pa su zato i ustupljeni prihodi lokalnih samouprava manji, a postali su veći izvorni prihodi, jer je porez na imovinu postao izvorni prihod. Od ustupljenog postao je izvorni, nema novih zahvatanja. Da se ne bi ni kolege poslanici, a i javnost dovodila u zabludu, smatram da je bilo neophodno da ovo kažem i ispravim kolegu Krasića.
Hvala, gospodine Uroševiću. Time ste omogućili da se po Poslovniku kao pogrešno protumačen javi gospodin Krasić. Izvolite.
Gospodine Markoviću, ja već otprilike mesec dana imam problema sa ljudima koji me slabo razumeju, ali sam potpuno siguran da i slabo čitaju ono što je napisano. Dakle, članom 6. Predloga zakona i to je jedan jedini stav koji ima 16 tačaka, određeno je šta su izvorni prihodi jedinica lokalnih samouprava. Samo da vas podsetim, gospodine Uroševiću, niste bili prisutni, jedan gospodin iz SPS je podneo amandman i tražio je i 17. tačku koja se odnosila na prihode od korišćenja lekovitog faktora, to što postoji u našem propisu, a mi smo podneli amandman na taj član i onda smo u amandmanu objasnili da se zalažemo da ostane porez na imovinu, ali ne da u smislu člana 7. opština određuje stopu poreza na imovinu. To je regulisano zakonom. Dalje, ovde su date brojne naknade, ali stopa po kojoj će da se odrede te naknade je u nadležnosti skupštine jedinice lokalne samouprave. Ako se povećavaju prihodi, izvorni prihodi jedinica lokalne samouprave,pri tom sa 17 tačaka izvornih prihoda prelazi na 16 tačaka, ta 17, koliko smo razumeli, nikada nije ni bila aktivna, jer Zakon o banjama nije propisao tu visinu naknade i jedini način da se povećavaju izvorni prihodi jeste da jedinice lokalne samouprave preko svojih skupština utvrde drugačiju stopu i drugačiji način obračuna, jer nema druge matematike. Pošto nema druge matematike, SRS je predložila, gospodine Uroševiću, da tačka 1. člana 6. glasi – porez na imovinu, porez na prenos apsolutnih prava, porez na nasleđe i poklone. Pošto porez na imovinu, na prenos apsolutnih prava, na nasleđe i poklone, kompletno prelazi i postaje izvorni prihod lokalne samouprave, tu postoji neki prostor da dođe do izražaja autonomna volja jedinice lokalne samouprave u smislu slobode odlučivanja o tome kako će da se finansira. Međutim, kod vas je jednostavno situacija potpuno drugačija. Vi smatrate da će izvorni prihodi da se povećaju tako što je Republika nešto prenela kao izvornu nadležnost, kao izvorni prihod jedinici lokalne samouprave. Nije, čak je navela – osim u članu 6. tačka 1, dakle, osim poreza na prenos apsolutnih prava i poreza na nasleđe i poklone. Znači, to je Republika izbacila, ne želi da da opštinama, a mi amandmanom tražimo da se vrati opštinama, da se da opštinama taj prihod, iako je to republički prihod, ali da postane njihov prihod. Hvala. To je ta razlika, treba malo da se pročita ovo.
Izvolite, imate pravo na repliku, gospodine Uroševiću.
Opet moram lično, jer radi se o ličnom tumačenju zakona. Gospodine Krasiću, vi ovo ne razumete. Ovde je jedan prost račun, a da taj račun znate, ne biste studirali pravni fakultet, jer obično oni koji znaju račun i matematiku ne studiraju prava. Prema tome, prevideli ste činjenicu, pokušali ste da tumačite tabelu i u toj tabeli ste videli uvećanje izvornih prihoda, samo zato što je porez na imovinu proglašen za izvorni prihod. Hvala lepo.
Gospodine Uroševiću, nisam vas upozorio na iznošenje podataka o privatnom životu, jer nije o tome reč, već je reč o predrasudi, a stojim glavom i bradom da vam predrasuda nije tačna. Izvanredno sam poznavao matematiku, ali nisam se opredelio za matematički fakultet, tako da se to ne odnosi ni na koga. Hvala mnogo. Gospodine Krasiću, izvolite, moraćete mi reći po kom osnovu? Ovo je bila replika. Dakle, po Poslovniku, narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Markoviću, i 101 i 104, ali sada da ne bi bilo dezavuisanja javnosti, zamoliću vas samo da pročitam šta je napisano u obrazloženju. Mislim da kada budem pročitao ovo obrazloženje, shvatićete zašto sam bio matematički smer u gimnaziji. Kaže – novina je da počev od 1. januara 2007. godine porez na imovinu osim poreza na prenos apsolutnih prava i poreza na nasleđe i poklone postoje izvorni prihodi jedinice lokalne samouprave. Da li vi shvatate šta znači reč "osim"? Ova reč ukazuje da porez na prenos apsolutnih prava, porez na poklone i nasleđe koji se do sada na neki način delio između Republike i lokalne samouprave, više ne postaje izvorni prihod jedinice lokalne samouprave, nego ostaje samo porez na imovinu, a mi smo amandmanom tražili da kompletan porez na prenos apsolutnih prava i kompletan porez na poklone i nasleđe bude izvorni prihod jedinice lokalne samouprave. Zašto? Država svojim zakonima propisuje stope, a na teritoriji jedinice lokalne samouprave šta se ostvari postaje prihod te jedinice lokalne samouprave. Kao što vidite, matematika tu nije potrebna, ali kada se pogleda šta je sve obuhvaćeno članom 6. kao izvorni prihod, pa se uzmu i ovi drugi, ne samo ono što je od poreza, nego i ove naknade itd. i pogleda zašto su oni povećani, po kom osnovu su povećani, sa 16 tačaka skinulo se na 17. Doduše, ona sedamnaesta nikada nije ni bila aktivna. Ta matematika je vrlo prosta i jednostavna. Povećavaju se izvorni prihodi, oni mogu da se povećaju na taj način što opština propisuje neku novu. Stavili ste odredbu da opština propisuje stopu poreza na imovinu. Kako može porez na imovinu da se uređuje zakonom, poreskim propisom Republike? Kako sada možete da prenesete ovlašćenje da jedinica lokalne samouprave utvrđuje stope poreza? Pitajte Ustavni sud, pitajte vašeg Vučetića. Razlika je upravo u tome što poreze propisuje Republika. Ko ih propisuje? Zakonom. Ko propisuje? Narodna skupština donosi zakon, utvrđuje stope, utvrđuje šta je osnovica, utvrđuje način naplate. Ovaj zakon samo reguliše pitanje sredstava u smislu čiji je to izvor sredstava. Vi ste sve zbrkali u ovom zakonu. U ovaj zakon ste ubacili postupak kako se donosi odluka o samodoprinosu. Sve ste pobrkali. Zašto? Kako je moguće da se za 4% povećava kod opština? Idila kreće. Zbog čega idila kreće? Jer ovaj zakon dozvoljava jedinicama lokalne samouprave da promene nešto u sistemu izvornih prihoda koje do sada nisu mogle da menjaju, već je bilo u nadležnosti Republike.
Ne znam na prirodno-matematičkom i u matematici, ali na društveno-jezičkom reč "osim" znači izuzev, osim kada "osim" znači prezime Osim. Izvolite gospodine Periću, o istom amandmanu.
Gospodine Markoviću, javio sam se po Poslovniku, pošto je vreme za pauzu i predlažem da date pauzu, da pozovete šefove poslaničkih grupa i da obezbede malo poslanike da dođu da sednu u ovu skupštinu. Birani su da rade u Skupštini, jer ako je ukinuto sve, predlažem da ukinemo i da ne podnosimo amandmane, jer ako niko ne dolazi da sluša, kako će on odlučivati u danu za glasanje, kako će se izjašnjavati o pojedinim amandmanima. Sledeće, danas iz onih koji drže vlast, iz te stranke, iz DSS-a, iz G17, 9+9, Velja Ilić ima ukupno pet poslanika. Iz DSS-a ima dva i ove mlade kolege treba da se ugledaju na profesora Simonovića koji je stalno ovde u klupama i ako su se umorile mlade kolege treba da daju drugima mandate da ima ko da radi u ovoj skupštini. Ovo želim da kažem zbog javnosti, zbog glasača. Ne treba više da glasaju za stranke kao što su G17, DSS, 9+9, Velju Ilića, jer ne obavljaju svoju dužnost, šta će im poslanici.
Hvala vama, gospodine Periću. Pošto radimo isključivo po Poslovniku, naravno da podaci koje ste izneli nisu tačni do kraja, jer se menjaju svakog trenutka, ali u svakom slučaju da, radi se po Poslovniku, pa pošto po Poslovniku ja predsedavam Skupštinom, još jednom vas molim da iskoristite svoj autoritet i da obezbedite razgovor sa šefovima poslaničkih grupa. Na član 24. amandman je podneo poslanik Darko Glišić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, pa narodni poslanik Milković.
Samo ću kratko da još nešto pojasnim gospodinu Uroševiću, pošto je on i predsednik novoformiranog odbora, a da kažem tu dodatnu informaciju, da vam je pružim. Možda niste bili u sali kada je razmatran amandman na član 6. koji je podnela gospođa Gordana Pop-Lazić i tu reč "osim" koju je sada u svom duhovitom smislu upotrebio i gospodin Marković objašnjavajući da je došlo do nerazumevanja ili nesporazuma, ona je brisala u članu 6. zato što je namera SRS da se izvorni prihodi i porezi kojima će da raspolaže opština povećaju, pa je pored tog brisanja reči "osim" u stavu 1. kako ne bi došlo do takvog vašeg neveštog tumačenja, ili vi zaista to ne razumete ili niste razumeli ispravnost stava SRS i gospodina Krasića. Mi se zalažemo za to da pored svih navedenih i porez na upotrebu, držanje i nošenje dobara bude izvorni prihod jedinice lokalne samouprave u celosti. Vlada Republike Srbije nam je odgovorila da je obim tog poreza neujednačen od opštine do opštine, i ako bi se prihvatio taj amandman došlo bi do velikog oštećenja republičkog budžeta za koji se inače odsutni ministar ili dopisnik, kako god hoćete nazovite ga, pošto nije ovde, hvali da ima suficit i zbog toga nije prihvaćen taj amandman. Dakle, namera SRS je bila jasna, da se veći prihodi daju jedinicama lokalne samouprave i vaši argumenti ne stoje i to svuda pričamo, i u mestima gde smo mi odbornici i tamo gde su srpski radikali na vlasti i gde se ide u kampanju sada za ove dopunske izbore. Jedino je ispravno, jedino je tačno ono što mi tvrdimo, račun je jasan, to možete prostom računicom da vidite. Ne treba vam za to ni veliko matematičko znanje. Još nešto da vam kažem, ne znam da li je ovo vaš prvi ili drugi mandat, prvi mandat, vi niste iz onih prebega od ranije, ova vaša stranka je sada ušla u parlament, više nikad neće, prvi vam je mandat u Skupštini, morate da znate da je ovaj višestranački saziv od devedesete godine imao različite strukture kada su u pitanju narodni poslanici. Zato što imate tako pogrešno razmišljanje, zato i propadate na političkoj sceni Srbije. Narodni poslanici moraju apsolutno sve da znaju šta je na dnevnom redu, počev od prvog među jednakima, predsednika Skupštine. To bi isto bilo kao kad biste sada rekli Predragu Markoviću da ne treba ništa da zna o vazdušnom saobraćaju, možda se vozi, možda ne vozi avionom, nije ni važno, možda mu smeta, možda on nije kao Mićun koji je više vremena proveo u vazduhu nego na mestu predsednika Skupštine Srbije i Crne Gore, ali besmisleno je gospodine Uroševiću, da sa takvim argumentima nastupate. Očekujem od vas da se u apsolutno sve razumete i ako ste u jednom nadležnom odboru predsednik, to je jednostavno vaša poslanička obaveza. Ne možete da dođete u vaše mesto i da vas pita neki građanin na nekoj tribini šta je bilo sa zakonom iz neke pravne oblasti, iz oblasti informisanja ili zaštite životne sredine, a vi kažete da to nije vaš resor, u to se ne razumete. Apsolutno sve, ako hoćete da budete savestan i odgovoran poslanik, morate da znate i pratite, da pratite stručnu literaturu, da tražite mišljenje ljudi koji se bave time. Vi ste ovde narodni predstavnik, ne vi nego svako i obaveza je da štitite interese građana u svakom trenutku.
Reč ima poslanik Dragoslav Milković.
Dame i gospodo narodni poslanici, Darko Glišić, poslanik SRS, podneo je amandman na Predlog zakona o finansiranju lokalne samouprave i traži da se član 24. briše. Ovu materiju reguliše Zakon o lokalnoj samoupravi. Suvišno je da ta ista materija bude u dva zakona. Hteo bih nešto da kažem i iskoristim ovo vreme, već dve i po godine traje ovaj saziv parlamenta, doneto je bezbroj zakona, ukupno 239, usavršili ste resavsku školu po nalogu zapadnih mentora. Nije Srbija Holandija, Danska, Engleska, da se ti zakoni prepisuju i teško su primenljivi na našem brdovitom Balkanu. Otvorili ste bezbroj agencija, direkcija, uprava, povećali ste broj činovnika tako da Ministarstvo liči na moju opštinu Trgovište. To je najjužnija srpska opština, najsiromašnija, čista srpska opština, teritorija od 370 kilometara kvadratnih, veća nego teritorija države Malta koja ima 312 kilometara kvadratnih. Kažem da Ministarstvo liči na moju opštinu Trgovište jer opština Trgovište ima 6.411 stanovnika, a ima 56 činovnika i još 30 koji se "sekiraju" za kulturu, komunalnu higijenu sa tendencijom da ih bude još više, jer svaki odbornik treba da bude zaposlen negde gde se krčmi opštinski budžet, odbornik ili neko od njegovih i to što pre dok traje mandat. Poznato je da se opštinski budžet puni finansiranjem iz republičkog budžeta. Poznato je da Ministarstvo finansija nema ili ne želi da ima uvid u to kako se raspolaže sredstvima koja se daju iz republičkog budžeta. Opština Trgovište je zagubljena teritorija. Do 2000. godine nešto je funkcionisalo, a dolaskom ovih "revolucionara" sve je stalo i sve je propalo. Narod se iseljava i pitanje je šta će i kako biti. Tamo u Trgovištu sve može kad se hoće. Opštinski menadžer može da najavi pripajanje opštine teritoriji Makedonije, podrazumeva se sa Svetim Prohorom Pčinjskim. To je srpski manastir, zadužbina kralja Milutina i to ništa manje nego referendumskim izjašnjavanjem. Razume se da tu ništa ne može da se promeni. Ne daj Bože da jedan Niš, Beograd, Novi Sad, Kragujevac, pođe takvim putem pa da na svakih 80 stanovnika počne da zapošljava po jednog činovnika u opštinsku upravu. Gde će Srbija stići ako ovim putem pođu svi gradovi u Republici? Zahtevam od Ministarstva da odredi budžetsku i finansijsku inspekciju, da dođu u Trgovište i izvrše kontrolu opštinskog budžeta. Da me obaveste kada će doći. To je poslaničko pitanje.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 25. amandman je podneo poslanik Stevica Deđanski. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Momčilo Duvnjak.
Dame i gospodo poslanici, moj kolega Stevica Deđanski podneo je amandman na član 25. i predlaže da se on briše. Član 25. nema nikakve veze sa finansiranjem lokalne samouprave. Finansiranje lokalne samouprave regulisano je Zakonom o lokalnoj samoupravi. Ovaj prečišćeni tekst predloga Dinkićevog zakona o nametu građana Srbije, o finansiranju lokalne samouprave, vladajuća koalicija treba po hitnom postupku da usvoji, tako nalažu rukovodioci stranke G17 plus. Mi nismo protiv iznalaženja mogućnosti za finansiranje lokalne samouprave, ali nismo ni za ovakav zakon koji je pre svega opšteg karaktera. On je pisan za one koji će od njega imati veliku korist, ali ne i za građane Srbije. Pisan je za množenje birokratskog aparata, a najmanje za razvoj lokalnih samouprava, a posebno za razvoj malih i nedovoljno razvijenih opština. Bavi se raznim transferima za koje običan građanin nije ni čuo. Za ministra Dinkića i njegove istomišljenike verovatno je poznato šta su to namenski transferi, pa transferi za ujednačavanje, kompenzacioni, tranzicioni, opšti. Trebalo je prethodno izvršiti anketu kod građana, da se pitaju koliko znaju o ovim transferima i dobiobi se negativan odgovor. Pitamo se sa pravom za koga je pisan ovaj zakon, kada će za izvore finansiranja i za njegovo sprovođenje novac da daju građani i kako će se to odraziti na njihov materijalni položaj. U obrazloženju Predloga zakona date su nekakve tabele koje su radili verovatno stručnjaci, ali samo za njih. Teško je snaći se i razumeti. Zar nije bilo bolje da se u obrazloženju, pa i u samom zakonu, navedu koje su to republičke, administrativne i druge takse i koliko one koštaju. Trebalo je, primera radi, da se navede nekoliko lokalnih samouprava sa predlogom koje su to njihove administrativne i komunalne taksei u kom iznosu. Ovako, biće velikog šarenila u iznosu do republičkog nivoa. Građani hoće da znaju koliko para treba da izdvoje za neko uverenje od opštinskog ili republičkog značaja i kada će ga dobiti. Zakon mora da utvrdi koji građanin ima pravo na olakšice i da bude oslobođen plaćanja tih taksi. Smatramo da to moraju biti nezaposlena i hendikepirana lica, samohrane majke, ratni vojni invalidi, kao i staračka domaćinstva. To ne može biti stvar pojedinih organa lokalne samouprave, već briga najviših organa vlasti u Srbiji. Moramo znati i koliko treba da se plati da bi se dobio izvod iz matične knjige rođenih, odnosno krštenica, izvod iz knjige venčanih, umrlih, uverenje o državljanstvu, pasoš, vozačka, lovačka, ribolovačka i lična karta, koliko košta dozvola za gradnju kuće, štale, garaže, koliko košta sahranjivanje, koliko košta boravišna taksa, kolika je cena za korišćenje i uređivanje građevinskog zemljišta i kolike su naknade za zaštitu i unapređivanje životne sredine. Može li to građanin Srbije da podnese u ovoj sadašnjoj ekonomskoj i socijalnoj situaciji? Ovo mogu da podnesu samo oni koji su se dobro snašli i obogatili na račun drugih u ovoj našoj napaćenoj Srbiji. A šta reći o samodoprinosu građana o kome ovaj zakon dosta govori? Građani Srbije, bez obzira da li su živeli ili žive u gradu ili seoskim naseljima, izdvajaju ili su izdvajali velika sredstva za izgradnju objekata koja su od značaja za njihov bolji život u svojoj sredini, gradili su škole, crkve, groblje, domove, kulturne, sportske, zdravstvene objekte, pošte, puteve, vodovod i kanalizaciju. Izgrade građani to sopstvenim sredstvima i radom, a šta posle. Predaju te objekte na trajno korišćenje državi ili javnim preduzećima. Oni se u nekim sredinama održavaju, a u nekim propadaju. Neka javna preduzeća, republička ili opštinska, vode svoju politiku i ponašaju se kao gazda u tuđoj kući. Došlo vreme privatizacije i oni hoće da prodaju strancu ili domaćem kupcu za male pare. Podršku u tome imaju i u ministarstvu i u Vladi Srbije. Navodim primer, gospodo poslanici. Građani Kruševca su 70-tih godina čitavu deceniju izdvajali sredstva za vodosnabdevanje pijaćom vodom. Sada Javno preduzeće "Vodovod-Kruševac" sa određenim rukovodiocima iz opštine i uz podršku Vlade Srbije hoće da se zaduži kod neproverene francuske firme koja će da nastavi gradnju fabrike vode uz njihov projekat, izvođenje radova i opremu i da sutra postane vlasnik kruševačkog "Vodovoda". Kao odbornici u SO Kruševac pre mesec i po dana dobili smo objašnjenje od predsednika opštine da su se dogovorile Vlada Republike Francuske i Vlada Srbije da se Kruševac zaduži sa kreditom od 6,5 miliona evra. Samo ću da vam kažem nešto u vezi vodovoda "Majdevo" u Kruševcu. Svi mi znamo, u bivšoj Jugoslaviji, da je Kruševac na prvom mestu po kvalitetu vode, da smo treći u Evropi, da Fabrika "Majdevo" u Kruševcu ima kapacitet od 650 litara u sekundi vode. Kada je najveća vrućina i najveća potrošnja troši se do 320 litara vode u sekundi, znači imamo preko 300 litara rezerve vode u sekundi. Sada gospoda iz DSS-a videla da tu ima mogućnosti da se zaradi, uzme neka provizija, zaradi neki novac i sad je ministar Lončar naredio da se mi zadužimo u Kruševcu za neki kredit koji je bespotreban. Oni na toj sednici donose odluku, odobrava se projekat rekonstrukcije i proširenja fabrike vode. Ovde pitam i tražim odgovor, postavljam kao poslaničko pitanje da mi se odgovori. Odobrava se projekat koji ne postoji, ovo je krivično delo i ovo je za zatvor. To je nešto neverovatno. Nisam neki veliki stručnjak, zanatlija sam, ali neke stvari za 28 godina radnog iskustva i vođenje privatne zanatske radnje znam. Nemoguće je da se donese projekat koji ne postoji. Posle svih tih dešavanja, zadnje sednica SO, mislim da smo mi prvi grad u Srbiji, donosi se odluka pre dve nedelje na sednici SO o izmeni i dopuni Odluke o osnivanju JKP "Vodovod" Kruševac. Ovo je prvi slučaj u Srbiji da se menja odluka o osnivanju javnog preduzeća, a u članu 3. piše: "Procenat državnog kapitala javnog preduzeća koje će biti predmet privatizacije". Samo bih pitao, da mi ovde neko odgovori iz Vlade Republike Srbije ili ministar za lokalnu samoupravu, po kom zakonu o lokalnoj samoupravi piše da se mogu javna preduzeća privatizovati i šta znači ovo što se radi u opštini Kruševac sa fabrikom vode Majdevo-Ćelije-Kruševac. Hvala.
Hvala vam najlepše. Pretpostavljam da će Stevica Deđanski biti zadovoljan kako ste obrazložili njegov amandman da se briše član 25. Da li još neko želi o ovom amandmanu? Narodni poslanik Mita Avramov, izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo predložili, objasnili, gospodin Krasić je fino objasnio ove naše amandmane do 30. zašto treba da se brišu. Međutim, šta se desilo, narodni poslanik ispred grupe G17 plus izađe ovde i kaže – srpski radikali mogu da podnose amandmane, mi nećemo usvojiti nijedan, biće onako kako mi to budemo hteli. To obrazloženje je dao, kako se na lokalnom nivou njihovoj stranci diže rejting, kako pobeđuju radikale, to im je neka osnova. I treba to da bude utakmica, pa ko je bolji neka pobedi, mi apsolutno nemamo ništa protiv. Ali, borba na toj utakmici mora biti ravnopravna, samo to treba da se zna. Ne može da se pojave razni ministri iz Vlade na tim predizbornim kampanjama i da ne da daju svoj program ili da nešto kažu tom narodu, nego uslove narod i kažu jednostavno – ako nećete glasati za nas, nećete dobiti to i to. Meni to liči na Vladu koja radi po istom sistemu. Kad se pojavi ovde neko u parlamentu i kaže – ako nam ne ustupite neki upravni odbor ili nešto u Vladi, nećemo podržati taj zakon. Onda je Vlada na muci, mora da popusti da bi se ispunili nečiji zahtevi kako bi ova vlada opstala i dalje funkcionisala. Znači, to je analogija, kako se radi u Vladi tako se radi i na terenu. Za razliku od Vlade mi na terene izlazimo, pričamo narodu istinu, govorimo narodu u kakvoj se situaciji nalaze, govorimo ono šta možemo i koliko možemo da uradimo da doprinesemo boljitku u toj opštini gde su izbori. Šta se još dešava? Tamo gde je predsednik opštine neko iz vlasti, sigurno da se tu mnogo više daje tim opštinama, pomaže kako bi oni pred narodom izašli, eto kako su oni sposobni, znaju, umeju, da bude bolje kako bi dobili na sledećim izborima. Ne znam za mnoge opštine, ali za jednu opštinu znam, primera radi, opština Sremska Mitrovica je dobila 300 miliona dinara za infrastrukturu. Da je tih 300 miliona dinara koliko je dobila Sremska Mitrovica podeljeno na još šest opština sigurno da bi svi imali mnogo šta da poprave, urade i doteraju. Najverovatnije da je tih 300 miliona i upućeno za Srem, ali je u ovom slučaju dobila samo jedna opština koja radi danas, gde su građani najverovatnije zadovoljni tim parama. Oni mogu mnogo toga da urade. Bio bih zadovoljan i da sam dobio 30 miliona, za tih 30 miliona dinara opštinu Šid bi pozlatili. Ali, mi se opet snalazimo na razne načine da izađemo u susret građanima da bi i oni osetili bar deo toga da žive u 21. veku. SO je na razgovoru sa Vladom, doduše usmeni dogovor je postojao od strane naših koalicionih partnera da možemo da uvedemo komunalnu taksu na teška teretna vozila. Pošto smo pogranična opština, mnoga teška teretna vozila izbegavaju auto-put, uništavaju našu infrastrukturu, a mi smo jedina devlastirana opština u Vojvodini, od svega toga nemamo ništa, tražili smo da se uvede ta komunalna taksa kako bismo mogli da popravimo infrastrukturu. Do dan-danas ne možemo tu taksu da sprovedemo u delo jer neće to da naplaćuje ni policija na graničnom prelazu, ni carina, a nema ko drugi da naplaćuje. Pitam sada... (Predsednik: A neću ni ja da tolerišem suviše vreme, završite.) Kao lokalna samouprava, postavimo jednu kućicu, jednu rampu i da naplaćujemo tu komunalnu taksu isključivo za teška teretna vozila. Hvala.
Hvala vama. Pitaću gospodina Deđanskog, ali sumnjam da će on odobriti. Šala, pošto je amandman gospodina Deđanskog. Na član 26. amandman je podneo poslanik Branislav Rankić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović. U 16,00 časova će biti pauza.
Na član 26. amandman je podneo kolega Branislav Rankić koji je u međuvremenu, odlukom meštana Bora u izbornom ciklusu koji je održan pre dve nedelje sa 65% izašlih birača, izabran za predsednika opštine Bor. On je ovaj amandman podneo u ime SRS i pre nego što je izabran na predsedničku funkciju, ali imajući u vidu stav i program srpskih radikala, ono o čemu smo dosta govorili, praktično smo na amandmanima oko samodoprinosa, stavljanja samodoprinosa i njegovo razmatranje do najsitnijih detalja u Zakonu o finansiranju lokalne samouprave, umesto u Zakonu o lokalnoj samoupravi gde inače i postoji, razgovarali o mnogim primerima kako je to bilo ranije, šta je moglo da se uradi, gde su korišćena sredstva, na koji način su decenijama unazad sredstva samodoprinosa zloupotrebljavana i ta superiornost predstavnika SRS zaista, to govorim ni pretenciozno i bez lažne skromnosti, svuda i na svakom mestu izlazi na videlo, naročito u onim opštinama gde su srpski radikali na vlasti. O uspesima kolege Branislava Rankića govorićemo za nekoliko meseci i videćete da su meštani koji su tamo imali biračko pravo ispravno postupili, a i SRS koja ga je kandidovala. Hajde da govorimo o Zakonu o finansiranju lokalne samouprave kao privatnom zakonu Mlađana Dinkića i stranke G17, to je sasvim očigledno i ovih žutih lopova iz DS, jer je sve napravljeno tako da taj klan DS-G17 može svim sredstvima sa nivoa Republike da raspolaže kako im se prohte, kome oni hoće da daju, da upućuju transfere, dosta kasnije ćemo da govorimo o amandmanu kolege Mirčića, da AP može u određenim okolnostima da namenski transfer uputi određenoj jedinici lokalne samouprave. Ne očekujete valjda da će AP da uputi transfer Novom Sadu kao najvećem gradilištu i gospođi Maji Gojković, najuspešnijem gradonačelniku u Srbiji, jer je to tamo mafijaška i lopovska organizacija. Oni lažu i obmanjuju ljude na svim lokalnim izborima koji su sada u Srbiji, u Puli i gde god da su bili, obećavajući sportsku halu, pijace, puteve, raznorazne investicije, naravno da od toga nema ništa. Kako se uspešno vodi vlast bez raspisivanja samodoprinosa, očigledan primer za to je grad Novi Sad i uspeh koji ima gospođa Gojković kao gradonačelnik Novog Sada i samo na onome što se juče desilo, što ste možda čitali ili čuli na televiziji, čudi me da kolega Homan koji sada nije ovde nije taj primer istakao, nego je pričao raznorazne gluposti kada su u pitanju funkcioneri SRS i to na način na koji oni vrše vlast, jer nema nikakve kontraargumente za ovaj zakon koji je loš, koji oduzima pravo lokalnoj samoupravi da bude samostalna i decentralizovana. Vi to samo deklarativno znate. Kada je u pitanju sabiranje cifara i milionski iznosi koje će sada da otima Dinkić i od Novog Sada, pošto se u Vojvodini samo time bavi, jer to mu je najveća boljka i trn u oku, uspeh tog grada i gradonačelnika gospođe Gojković i u svim drugim opštinama i gradovima gde ima dva-tri odbornika G17 i to je pitanje kako su došli i prešli cenzus, jer vam je sada najveći problem da dostignete 2%, a 3% je već mnogo, a o ovih 5% za republičke izbore da ne govorim. Meštani Futoga 25 godina su čekali, jer je Novi Sad jedan od najsportskijih gradova u Srbiji i po masovnom omladinskom i školskom sportu i po profesionalnim klubovima i nagradama i dostignućima koje imaju tamo klubovi i pojedinci, 25 godina unazad su ljudi čekali da im se izgradi sportska hala. Kada je napravljena, otvorena juče. Ko postavio kamen temeljac – Maja Gojković pre godinu dana. Za godinu dana napravljena je sportska hala od 5.000 kvadrata. Kada budete imali sličan primer u nekoj manjoj opštini, neki sličan uspeh, ne samo vi koji ste u sali, nego svi predstavnici raznoraznih koalicija koje su uglavnom napravljene samo zato da ne bi vladala SRS, čak i tamo gde je predsednik srpski radikal, svojevrsni pučevi su pravljeni da bi se čovek opstruisao, da čovek ne bi mogao normalno da vrši vlast iz okvira svoje nadležnosti, onda izađite za skupštinsku govornicu i pohvalite se nečim. Nemojte da nastavljate dalje da branite ovaj zakon, jer je on izrazito loš. Na kraju svake budžetske godine, videćete po prilivu sredstava po osnovu ovog zakona, da je svaka opština u Srbiji, lineralno svaka oštećena, a naročito one u kojima su srpski radikali na vlasti, jer su ingerencije ministra takve da može da radi šta hoće i njegove i Vlade Republike Srbije, sada i AP. O čemu onda ovde da govorimo? O kakvoj uravnoteženosti i pravičnosti ovog zakona? Niko ne može ništa da nam kaže suprotno od ovih naših tvrdnji, jer vi ste očigledno nespremni da odgovarate na ove naše amandmane, nemate argumente, ili je to onako etiketiranje i onakve ocene kao što je to jutros izrekao kolega Homan, ministra nema, njega to ništa ne zanima, važno je da u danu za glasanje skupi dovoljan broj, da on bude glavni gazda, stavio šapu na sve, da upravlja na izvestan način i lokalnim samoupravama i odlučuje kome će da ide novac. Našim radom, zalaganjem i rezultatima poput ovih u Novom Sadu, u opštini Šid, u opštini Zemun, u drugim opštinama gde su radikali na vlasti, a naročito kroz izvestan period, videće se vidni pomak u Boru gde je podnosilac amandmana kolega Rankić zadobio poverenje građana, mi ćemo opravdati očekivanja ljudi i učiniti da im život bude bolji i kvalitetniji u gradovima u kojima žive, za šta vi, očigledno, niste sposobni.
Hvala, gospođice Jovanović. Znam, od Golupca do Arilja 26 hala prošle godine, ali molim vas nema razloga da se o tome sada razgovara. Hvala vam. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 27. amandman je podneo poslanik Stojan Tintor. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman je podneo poslanik Milan Škrbić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman je podneo poslanik Srđo Komazec. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđo Komazec. Izvolite.
Dame i gospodo poštovani poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na član 29. Predloga zakona o finansiranju lokalne samouprave. Član 29. Predloga zakona o finansiranju lokalne samouprave glasi: "Stopa samodoprinosa je proporcionalna i određuje se odlukom. Olakšice i oslobođenja u plaćanju samodoprinosa utvrđuju se odlukom". Svojim amandmanom sam predložio da se ovaj član briše. Član 29. Predloga zakona o finansiranju lokalne samouprave predviđa proporcionalne stope koje se određuju odlukom o uvođenju samodoprinosa, mogućnost uvođenja olakšica i oslobađanja od plaćanja samodoprinosa. Problematika stopa zahteva ozbiljnu analizu sledećih pitanja. Prvo pitanje je svakako pitanje vrste stope i opredeljenja između progresivnih ili proporcionalnih stopa. Opravdanost uvođenja proporcionalnih i progresivnih stopa uslovljeno je različitim elementima. Tu bi se, kao osnovni, mogli istaći: ekonomska snaga građana jedinice u kojoj se uvodi samodoprinos, privredna razvijenost, postojeći nivo infrastrukturne razvijenosti, položaj i uključenost jedinice u infrastrukturne sisteme na regionalnom i republičkom nivou, zainteresovanost investitora i drugih eksternih subjekata za ulaganje na području jedinice itd. Mnoštvo navedenih elemenata uzrokuju činjenicu da će nekim lokalnim jedinicama odgovarati uvođenje progresivne, a nekim proporcionalne stope samodoprinosa. Bitno je napomenuti da se kod određenih projekata može pojaviti situacija u kojoj je najpravednije uvođenje obaveza finansiranja u jednakim iznosima. Svakako da su ovo razlozi zbog kojih je rešenje predmetnog pitanja potrebno ostaviti lokalnim jedinicama i donosiocima odluka koji će u konkretnoj situaciji na bazi konkretnih uslova i projekata i odlučivati o pitanju stope. Drugo pitanje koje zavređuje pažnju jeste da li se na ovaj način prelaze granice redovnih nadležnosti i ulazi u polje isključive nadležnosti i autonomije donosioca odluke sa čime se ograničava i nadležnost i mogućnost autonomnog odlučivanja donosioca odluke ili se pak sumnja u mogućnost da su donosioci odluke sposobni da sami rešavaju ovo pitanje. Kod analize ovog pitanja bitno je imati na umu da su donosioci odluke građani, te da im se predmetnim ograničavanjima suštinski ograničavaju Ustavom garantovana prava, a ne mogućnosti da svoje životne probleme rešavaju na najbolji način. Samo ova dva istaknuta pitanja sasvim jasno govore da se predmetnim zakonom ne treba opredeljivati isključivo za proporcionalne stope i da je ovo pitanje neophodno prepustiti donosiocima odluke zbog čega je potrebno predmetni član brisati u celosti. Brisanje ovog člana zahteva i redakturu člana 21. tačka 6). Nadam se da će poslanici u danu određenom za glasanje podržati moj amandman i da će se na taj način ovaj predlog zakona koliko-toliko poboljšati.
Hvala vama, gospodine Komazec. Da li još neko o istom amandmanu želi reč? (Ne.) Na član 32. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Gospodine predsedniče, u vašem odsustvu nekoliko narodnih poslanika danas je insistiralo na tome da ovoj raspravi u Narodnoj skupštini prisustvuje ministar finansija Mlađan Dinkić. Kolega Obradović je rekao da će se konsultovati i da će pitati vas da li znate gde je Mlađan Dinkić i u toku rada nas obavestiti o tome i da će od toga zavisiti da li ćemo da nastavimo sa radom ili ćemo da napravimo pauzu dok sačekamo da izmolimo da neko dovede ovde Mlađana Dinkića. S obzirom da smo došli do člana 32. znači, prešli smo polovinu posla vezanog za ovaj zakon o amandmanima, a i dalje ne znamo zašto nema Mlađana Dinkića, zašto ne želi da čuje ono što hoćemo da kažemo. Mi se obraćamo kolegama poslanicama, doduše takoreći praznoj sali sa ove većinske takozvane strane. Obraćamo se javnosti Srbije, ali svakako se obraćamo ovlašćenom predstavniku Vlade, da bismo sa njim komunicirali, možda ga ubedili da neki amandman prihvati, bez obzira na Mlađinu averziju prema SRS i na činjenicu da on ne može da sedi ovde i da sluša šta sve govorimo o njegovim jako lošim predlozima zakona. Kao što reče danas Krasić, ni mi nešto ne izgaramo od želje da njega gledamo, ali kao nužno zlo, odnosno kao činjenicu da je još uvek ministar u Vladi, spremni smo da se toliko žrtvujemo da ga gledamo, ali molimo vas da obezbedite da prisustvuje. U vaše ime je gospodin Obradović obećao da ćete da nam saopštite šta je sa ministrom. Pošto baš ne očekujem da ćete to da kažete, niti očekujem da ću čuti neko obrazloženje, ili da završimo i ovaj amandman, pa ćemo onda saznati gde je Mlađa. Govoriću o amandmanu koji se odnosi na član 32. predloga Mlađinog privatnog zakona o finansiranju lokalne samouprave. Zašto tvrdim da je ovo njegov privatni zakon? Baš se najbolje možda vidi, ili između ostalog, u članu 32. Član 32. Predloga zakona ima dva stava. U prvom stavu kaže se: "Lokalni organ uprave nadležan za finansije vodi evidenciju o prihodima ostvarenim od zakupa po korisnicima". Dobro, regulisano. Sada imamo stav 2: "Prihodi iz stava 1. ovog člana koriste se za kupovinu, izgradnju, tekuće popravke i održavanje zgrada i objekata i nabavku i održavanje opreme". Sada bilo ko ko je ikad imao ikakvu vezu sa lokalnom samoupravom, čak i građani koji dolaze u kontakte sa lokalnom samoupravom u smislu traženja izdavanja u zakup nekog poslovnog prostora itd, čudiće se ovakvoj odredbi. Najveći prihodi koje opština, lokalna samouprava može da ostvari, pravi najveći izvorni prihodi su upravo od izdavanja poslovnog prostora. Srećna je svaka opština koja ima više poslovnog prostora, to je veća mogućnost za uzimanje većeg iznosa novca za zakup i to znači bolje, lagodnije funkcionisanje lokalne samouprave. Umesto da lokalna samouprava ima motiv da gradi nove poslovne prostore, poslovne objekte, da bi pored ovih postojećih imala još više zakupa, odnosno sredstava od zakupa, ona to ne može. Zašto bi to radila kada ima drugi stav ovog člana koji kaže, zamislite vi koja je to, zaista moram da kažem, potpuno glupa, nebulozna, besmislena odredba, nekorisna, ne znam koji izraz da upotrebim, da bi bio pravi. Dakle, da taj najveći iznos prihoda koji bi trebalo da bude osnova dobrog funkcionisanja lokalne samouprave mora da se troši isključivo za kupovinu i izgradnju tekuće popravke i održavanje zgrada i objekata i nabavku i održavanje opreme. Dakle, te pare samo mogu da se vrte u potpuno istoj oblasti i opet građani nemaju nikakve koristi od toga. Zato sam u ime poslaničke grupe SRS predložila da se ovaj stav briše. Ne sme i ne može niko lokalnu samoupravu da ograničava ili da usmerava kako, gde i na koji način će da koristi sredstva koja ostvari kao prihod lokalne samouprave. Naravno, nemamo ništa protiv kontrola koje su zasnovane na bazi zakona, na kontroli korišćenja, sprečavanja eventualnih zloupotreba, jer sve to podržavamo. Ljudi moji, šta će opština da radi, ako samo obrće te pare tako što će pare dobijene od zakupa da ulaže u nove zgrade poslovnog prostora, kada od tih para, kako stoji ovde u zakonu, ne može da izgradi nijednu ulicu, ni metar vodovoda, kanalizacije, ni da popravi školu, bolnicu, dom zdravlja. Dakle, ništa lokalna samouprava od tih sredstava ne može da uradi, nego ono što je zacrtao Mlađa, a to verovatno opet postoji nešto u njegovoj glavi ili nekom budućem nacrtu zakona da treba na ovaj način da se lokalne samouprave bukvalno nateraju da kupe ili izgrade još više poslovnih prostora. Nemamo ništa protiv, ali ne na ovaj način i da onda pripreme neki zakon o jeftinom kupovanju tih poslovnih prostora, jer nešto nenormalno se krije iza ovoga. Da nema nešto što treba da nagađamo šta krije ovaj drugi stav, onda bi zaista bez razmišljanja prihvatila vlada amandman da se stav briše, jer je zaista potpuno besmisleno da se lokalna samouprava, neka opština, Grad Kragujevac, bilo koja opština, nije bitno, nateraju i da sva sredstva koja dobiju od zakupa mogu da koriste isključivo za jednu jedinu namenu. Na ovaj način se ograničava mogućnost i zapravo se lokalne samouprave i opštine stavljaju u situaciju da ne mogu ništa da urade od onoga što građani očekuju i što na kraju krajeva, neki drugi zakoni predviđaju kao mogućnost za lokalne samouprave. Odakle će da uzmu pare, ako neće od ovog zakupa ili ovo znači, od zakupa ne smete da trošite, ali zato morate da uzimate kredite od banaka, možda od ove "Meridijan banke" sa kojom je zaključen ovih dana, pročitah, ugovor vezan za ove stambene kredite. Izgleda da ono što su se Dinkić i Mlađa svojevremeno svađali javno na televiziji, dobro, Dinkić i Đelić, toliko je smešno da stvarno ne znam kako neko ne umre od smeha, dakle, svađaju se i Dinkić i Mlađa, zato što je Dinkić dvojna ličnost, a o tome smo vam nekada govorili, jer postoji neka dijagnoza vezana za to, a opet svađali su se i Dinkić i Đelić, a sada ih je "Meridijan banka" jako zbližila i pomirila, pa je "Meridijan banka" ta sa kojom je Vlada zaključila ugovor vezano za dodelu stambenih kredita. Iz tog i takvih lopovskih kriminalnih razloga, iz tih lopovskih i kriminalnih veza funkcionera G17 plus i onih iz žutog lopovskog preduzeća, stvaraju se ovakvi zakoni koji nisu za građane Srbije, koji nisu za unapređenje funkcionisanja lokalne samouprave, već isključivo privatni zakoni Mlađana Dinkića.
Hvala najlepše, gospođo Radeta. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Naravno, dužan sam da ispoštujem obećanje koje nisam dao, mada u skladu sa Poslovnikom nije neophodno da bude prisutan i ministar, naravno, u načelnoj raspravi je on predlagač kada su amandmani u pitanju, predlagači su narodni poslanici i uvek predsednik, to znate, pre toga obavi razgovor, pošto su važni amandmani narodnih poslanika i zato oni imaju trostruku mogućnost da budu usvojeni. Dakle, oni se šalju Vladi i o tome se daje izveštaj narodnim poslanicima, govorim onima koji to možda ne znaju detaljno, dakle, potom ili pre toga oni se razmatraju na odborima i o tome se daje izveštaj narodnim poslanicima. Predsednik takođe odlučuje, molim vas, uvek je prisutan neko iz ministarstva, Vlada je predlagač, uvek postoji neko, vi ste potpuno u pravu i u odnosu na to je prisutan za slučaj da se pojavi argument koji omogućava da se dolaskom ma kog ministra iz Vlade prihvati amandman, ako je argument ubedljiv, ali naravno, predsednik Skupštine mora da vodi računa o svemu što se dešava u zemlji i da istovremeno vodi računa da se štedi novac, dakle, ne sme da se istovremeno, zbog toga da bi se formalno stvorila jedna teorijska mogućnost, blokira rad zemlje. Da, ja sam poslao ministra Dinkića da učestvuje u radu Vlade i ako bude potrebe, na prvi signal predstavnika iz ministarstva koji su ovde ili dodatni argument koji omogućava da neki amandman dodatno bude prihvaćen, naravno da će odmah biti napravljena pauza i da će biti pozvan ma ko od ministara da to prihvati. Na član 33. i ostale članove u kojima se pojavljuje reč "ministarstvo", amandman je podneo poslanik Milovan Radovanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Prvo, gospodine Markoviću, reč "ispoštuje" ne postoji u srpskom jeziku i to vam je prva greška. Druga je ta što vi niste imali uopšte pravo po Poslovniku i po članu 27. ili 28. koji uređuje nadležnost predsednika Skupštine, da pošaljete ministra tu i tu, jer je njegova obaveza po tom istom Poslovniku da bude prisutan na sednici i ako ste to uradili, prekršili ste Poslovnik...
Gospođice Jovanović, molim vas, budite ljubazni, prekidam vas jer samo predsednik može da prekine govornika, verovatno niste koncentrisano pratili, dao sam objašnjenje po članu 87. i 88. koji upravo govore o tome ko može da učestvuje, a ne da prisustvuje. Izvolite, nastavite.
Svejedno, radi se o tome da ministar nije ovde i da se mi obraćamo nekolicini poslanika, a od toga je samo nekoliko iz jedne političke stranke, a iz ovih drugih vladajućih stranaka apsolutno nikoga nema i nije dobro ni da ova kamera u direktnom prenosu bude ovako fiksirana samo na govornika, da se ne vidi da je sala prazna i da tu uglavnom sede poslanici SRS koji brane ove amandmane.
Molim vas, gospođice Jovanović, zbog poštovanja dostojanstva Skupštine...
Nemate uopšte, vi treba da poštujete dostojanstvo, jer da ste ga poštovali, gospodine Markoviću, samo ste deklarativno napisali, ne biste kao predsednik Skupštine predložili...
Gospođice Jovanović, samo trenutak, to upravo radim, prekinuo sam vas po Poslovniku da bih ispoštovao, molim vas...
...Takav Poslovnik koji će da omogući poslanicima da se švrćkaju za vreme dok se raspravlja o ovako važnom zakonu.
Gospođice Jovanović, molim vas, samo trenutak, da bi zbog dostojanstva Skupštine, po Poslovniku, gde jedino predsednik može da prekine govornika, zbog dostojanstva dao tačno obaveštenje. Ovog časa, pet poslanika, računajući i vas, jedne poslaničke grupe, molim vas, su prisutni u sali za sednice. A 11 poslanika iz poslaničkih grupa koje nisu podnele amandman, ne govorim nikada o imenima, su u sali za sednice. Isto tako, građani vrlo dobro znaju...
Da li ste računali sebe? U kojoj ste vi političkoj stranci...
Budite ljubazni, dakle, građani znaju da nije neophodno sedeti u sali za sednice da bi se pratio tok sednice. To mogu preko interne mreže da prate u ma kojoj sali, a naravno kao i građani mogu ...
Naravno, u kućnoj atmosferi, uz uključeni erkondišn, uz limunadicu itd.
Izričem vam upozorenje, gospođice Jovanović.
Hoćete li da mi dozvolite da pričam o amandmanu, a ne da pričate kao navijeni 300 na sat, a da ne kažete ništa. Dva puta ste me prekidali suprotno Poslovniku, dozvolite mi da pričam o amandmanu i da mi date objašnjenje kada završim, ako ste shvatili da iz svog izlaganja tražim i povredu Poslovnika. Sada ću da se osvrnem na amandman koji je podneo kolega Radovanović, za koji ste rekli da je principijelne prirode. Nije to samo stvar principa, nego jedina moguća stvar kada su u pitanju nadležnosti ministarstava u Republici Srbiji, onako kako to vidi SRS. Uvek nam dajete, kada vladajuća struktura, odnosno Vlada Republike Srbije, to je jedno isto obrazloženje za sve zakone, kada tražimo da se reč "ministar" promeni u "ministarstvo", isto obrazloženje, bez obzira koji resor je u pitanju i koji zakon na dnevnom redu. U ovom slučaju, da bi građanima bilo jasno i ovim dopisnim poslanicima koji prate putem interne mreže, ne znam da li uopšte u ovom trenutku ima prenos, jer jedno vreme je bio prekinut.
Molim vas, ne dobacujte gospođici Jovanović. Ako neće preko interne, imaju direktan prenos.
Nemojte da opominjete poslanike SRS, da li oni dobacuju ili ne.
Gospođice Jovanović, ovo je drugo upozorenje. Ne pravim razliku po tome ko je u kojoj stranci. Već sam vas upozorio da se to često menja i ne mogu o tome da vodim računa. Vodim računa o svim poslanicima da ne ometaju govornika.
A što ste vi toliko nervozni, gospodine Markoviću? Da vam nije vreme za nešto pa ste nervozni, a nema ko da vas zameni? Sada je 15,05, stvarno ne znam zašto ste nervozni. Što se tiče, smeju vam se poslanici vaše političke stranke i grupacije, jer stvarno vaša nervoza ne vodi ničemu. Ako već nije ministar ovde, ne morate vi da budete nervozni. Dozvolite da objasnim amandman koji smo podneli, a koji ide u prilog svih ovih, da se ispravi jedan ovako loš zakon. Dakle, kada su u pitanju donacije, način na koji se one primaju, ne ministar, nego Ministarstvo finansija i lokalne samouprave, mi srpski radikali smatramo da ceo član nije dobar i nije samo u pitanju ovaj principijelni razlog da se reč "ministar" menja u "ministarstvo", nego taj ceo prihod od donacija, član 33, naslov i to na šta se on odnosi nije dobro urađen, ali mi smo se zadržali samo na ovoj korekciji. Reći ću da je razvoj jedinica lokalne samouprave uz oslanjanje na donacije, pristizale one ili ne, sasvim pogrešan. Takvu strategiju je imala prethodna DOS-ovska vlast, gradonačelnici koji su bili gradonačelnici Novog Sada, Beograda, Kragujevca i Niša u prošlim mandatima i pokazalo se da ta strategija nije dobra, a i da su mnogi zloupotrebili položaj na koji su izabrani ili postavljeni zato što su nenamenski trošili mnoga sredstva, a budžetska inspekcija po preuzimanju vlasti od novoizabranih ljudi, kao što je slučaj u Novom Sadu, budžetska inspekcija Vlade Republike Srbije, odnosno Ministarstva finansija, nikada nije došla da napravi presek stanja i da sagleda kako su te donacije trošene. Mi smo društvo koje ima nerazvijenu i upropašćenu privredu, nerazvijenu komunalnu infrastrukturu, dosta krajeva Srbije koji su zaista u teškoj situaciji i naselja gotovo odsečenih od urbanog dela, kao što su pojedina sela do kojih se teško dolazi. Sada, ako se govori o donacijama i o nečijoj dobroj nameri, pokazalo se i iskustvo nam govori, unazad ovih šest godina, da su uglavnom namere onih koji su donosili te donacije, bez obzira da li je u pitanju školstvo, zdravstvo, komunalna infrastruktura, bile sa određenim skrivenim namerama. Oni su se, mislim na predstavnike pojedinih zapadnih zemalja, a naročitu ulogu u svemu tome je imao i bivši američki ambasador, i sada, uglavnom stavljali u ulogu, što zapravo i jesu, političkih mentora onih političkih stranaka koje su zahvaljujući toj globalnoj prevari koja se desila 5. oktobra 2000. godine došli na vlast, ali kasnije, pošto su obilato davali tim gradonačelnicima i predsednicima opština milionske donacije, nisu želeli da imaju uvid u to kako su ta sredstva trošena. U Kragujevcu je došlo do malverzacije i zloupotreba, u Novom Sadu, tamo je gomilu krivičnih prijava nadležnim organima prosledila i sama gospođa Gojković kada je izabrana na mesto gradonačelnika, pojeo vuk magarca, što bi naš narod rekao, nikom ništa. Onaj koji je bio ovde poslanik i bivši gradonačelnik, sada Bogdanović u Novom Sadu – Novaković, Bogdanović isto radi šta god hoće, ko je njega kontrolisao, o tome je mnogo govorio i gospodin Vučić u predizbornoj kampanji i o zloupotrebama kod ovih velikih projekata kao što su Beogradska arena, onda parking u Pionirskom parku i ostalih projekata gde su mnogobrojne zloupotrebe bile sasvim očigledne, i gde se opralo mnogo para. Kada su u pitanju projekti koji treba da zamene te donacije uz ovaj zakon koji će da uskrati mnogim gradovima transferna sredstva i najviše će po ovome što smo mi sagledali da se oduzme gradu Novom Sadu, zato što tamo stranka ministra ima samo tri odbornika i zato što je tamo na vlasti uspešan gradonačelnik, gospođa srpski radikal. Treba da se ugledate i da na primerima kapitalnih projekata investicija tražite mogućnost da se finansira lokalna samouprava, uz ove izvorne prihode, svakako je neki veliki posao koji je u stanju predsednik opštine da donese u svoj grad, podstrek za građane i neka nada za njih da će da im bude bolje. Podsetiću vas na najveći projekat koji je u Srbiji stigao, koji će tek da se realizuje, a to je izgradnja termoelektrane na gasu u Novom Sadu. Ugovor je potpisan pre nekoliko nedelja. Pokušali su naši politički protivnici, naročito ovi lopovi iz autonomaških stranaka u Vojvodini da ospore taj kapitalni projekat vredan 609 miliona evra, koji je za dolazak u taj uspešan grad koji je danas najveće gradilište, posredovao lično gospodin Tomislav Nikolić i uz spajanje onoga što je bio moto njegove kampanje za predsedničke izbore, zapada i istoka, jer su finansijeri projekta iz Švajcarske, a projekat će da sprovodi ruska kompanija, pravi potezi koji mogu da znače da će tom gradu i tim ljudima koji će da nađu uposlenje u narednih nekoliko godina da bude dobro. Mi nemamo ništa protiv donacija ako one nisu uslov za nešto, ali kao što rekoh, obično jesu bile uslov za političko poslušništvo i za sprovođenje politike koje ne idu u prilog našoj državi, našem narodu, kao što su svi ti raznorazni projekti kojima su se dičili pojedinci iz vlasti, a koje su dolazile od zemalja koje su imale druge skrivene namere. Nije samo tehnička stvar u pitanju, nego ceo član i način na koji će da se sprovodi ugovor o donaciji, i ovaj period od tri meseca da se naprave određeni podzakonski akti nama otvaraju sumnju da će u budućnosti tu da bude mnogo zloupotreba, kao što smo imali primere i do sada to da vidimo.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman je podneo poslanik Milorad Mirčić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodin Mirčić je podneo amandman u ime SRS na član 34. stav 2. i amandmanom se traži brisanje tog stava, a taj stav glasi: "AP može jedinici lokalne samouprave da dodeli namenski transfer". Da ne bi bilo loših tumačenja onoga što pričam, samo bih podsetio da je namenski transfer u užem smislu definisan pojmovno članom 2. Predloga zakona, a vrlo precizno članom 45. Predloga zakona. U objašnjavanju toga šta je namenski transfer, kreće se od reči Republika. Republika može jedinici lokalne samouprave obezbediti namenski transfer za obavljanje određenih poslova u okviru njihovog izvornog ili poverenog delokruga. Znači, sastavni deo definicije i pojma namenski transfer u užem smislu, jeste reč Republika. Da biste me bolje shvatili, a dokazujem da autonomna pokrajina ne može da obavi taj transfer kako je predloženo stavom 2. u članu 34, sada ću da iskoristim neku argumentaciju koja je sadržana u prethodnim članovima. U Srbiji od kada je donet Ustav Republike Srbije septembra 1990. godine, promoviše se tzv. oblik jednostepene lokalne samouprave. To otprilike znači da jedinica lokalne samouprave iznad sebe ima samo Republiku. Ukoliko u izradi novog Ustava Republike Srbije, neko uspe da natera one koji bi hteli da produže boravak na nekoj funkciji koja znači uništavanje vojske kao jedne od mogućih varijanti novog koncepta lokalne samouprave, mogao bi da se javi tzv. koncept dvostepene lokalne samouprave. Pošto je to još u teoretskim razmatranjima na fakultetu, a ovi koji se bave Ustavom pojma nemaju o čemu se radi, moramo da kažemo da smo praktično u konceptu jednostepene lokalne samouprave i kada je u pitanju finansiranje lokalne samouprave nemoguće je da autonomna pokrajina bude u situaciji da dodeli taj namenski transfer, jer princip koji važi još po ovom Ustavu jeste da je svaki organ nadležan u okviru zakonom i Ustavom propisanih nadležnosti, da neki put postoji neka ravnoteža, neki put postoji međusobna kontrola, što nije sporno, ali nije toliko bitno za ovaj član i ovu koncepcijsku pogrešku. To je jedan nedostatak i prosto se čudim da vas Sekretarijat za zakonodavstvo nije upozorio da ovako nešto ne može da stoji u ovom zakonu. Međutim, to i nije tako veliki problem, može da bude razlog, s obzirom da se radi o ozbiljnom nedostatku ovog predloga zakona, da se hitno uz pratnju policije privede predstavnik Vlade jer ovo menja sadržinu zakona, ovaj amandman menja koncepciju, pa kada ga već privodite ili obaveštavate predstavnika Vlade pokazao bih vam na primeru člana 32. kako ste upropastili ustavnu normu, napisali nešto što bi moglo da liči na privatni zakon. U članu 32. navedeno je da lokalni organ uprave nadležan za finansije vodi evidenciju o prihodima ostvarenim od zakupa po korisnicima. Neki poslanici koje vidim ovde u sali shvatiće o čemu pričam, znam da većina neće da shvati o čemu se radi. Jedinica lokalne samouprave je prema Zakonu o lokalnoj samoupravi ovlašćena da koristi i upravlja nepokretnostima u državnoj svojini koja se nalaze na njenoj teritoriji, koje je Republika prenela na korišćenje lokalnoj samoupravi. Obično se radi o nepokretnostima koje su neophodne da bi lokalna samouprava mogla da vrši svoje funkcije, pa su to recimo nepokretnosti gde se nalaze opštinski organi uprave, mogu da budu čak i javne službe od opštinskog značaja, ali se javlja i poslovni prostor koji se daje u komercijalne svrhe, a pravo korišćenja i davanja na korišćenje ima jedinica lokalne samouprave. U zavisnosti od razvijenosti, lokalne samouprave te poslove su poverile svojim javnim preduzećima kao što su Direkcija za poslovni prostor, Javno preduzeće "Poslovni prostor". Složićete se da opštinska javna preduzeća tipa "Poslovnog prostora" nisu lokalni organi uprave, već su to organizacije koje obavljaju ipak privrednu delatnost u korist i za interes lokalne samouprave. Pošto u većini opština na teritoriji Republike Srbije poslove izdavanja u zakup državnog prostora rade takve organizacije, terate nas da glasamo za član 32. koji je apsolutno neprimenljiv, ili bi u prevodu značio da su sve jedinice lokalne samouprave dužne da ugase svoja javna preduzeća za gazdovanje poslovnim prostorom da bi mogao organ lokalne uprave da vodi evidenciju. Ovo je mentalna greška zato što je ovo pisao čovek koji blage veze nema kako funkcioniše lokalna samouprava. Da ima iole razumevanja, znao bi da ovu oblast reguliše Zakon o sredstvima u svojini Republike Srbije, morao bi da zna. Samo izuzetno, kada vršenje poslova iz svoje nadležnosti, znači Republika, poverava svoj posao jedinici lokalne samouprave, definiše se koji bi to organ mogao da bude. Ukoliko postoji naročiti interes onda se kaže, potencira da to mora da bude skupština jedinice lokalne samouprave, ali se nikada ne ide u definisanju tog navodno nadležnog organa kome se prenose poslovi ispod skupštine, nikada.Nikada se ne kaže – nadležni organ pri jedinici lokalne samouprave za finansije. Zašto? Zato što nemamo pravo da ulazimo u organizaciju jedinice lokalne samouprave, jer lokalna samouprava se štiti, ona je ustavom garantovana i možemo da se krećemo samo u okviru naših nadležnosti. Možemo da propišemo zakonom neke organe ili neke organizacije u okviru nadležnog državnog organa, ali u okviru organizacione strukture lokalne samouprave, mi zakonom ne smemo da se mešamo u njihovu samostalnost, tim pre što se postojećim Zakonom o lokalnoj samoupravi, bivšim i svim budućim, dozvoljava ta autonomija lokalne samouprave da propiše svoju organizaciju i uredi organizaciju uprave unutar lokalne samouprave. Znači, na tri mala pojma se vidi da ovde ništa blage veze nema. Ovo je čist privatni zakon nekoga ko bi hteo da vedri i oblači. Prihodi iz stava 1. ovog člana, pričam o članu 32. kao velikom razlogu da se privede predstavnik Vlade, jer amandmani koje je podnela SRS menjaju pogled na neke stvari koje su uređene postojećim zakonima. Mi sada ne smemo da donesemo zakon koji je u suprotnosti sa ustavnim sistemom i sa nekim mnogo važnijim i značajnijim zakonima od ovog zakona, tim pre što je ova materija već regulisana Zakonom o lokalnoj samoupravi.
Samo nastavite.
Nastaviću, nemojte da se sekirate.
Ne sekiram se, nego vam dozvoljavam. Imate vremena da govorite o amandmanu na član 34, a dozvoljavam vam način na koji govorite. Samo vas obaveštavam da je amandman na član 32. prošao.
Znam da je prošao, nego samo pravim vezu sa članom 34. stav 2. da vam ukažem da je predlagač narušio ustavno-pravni položaj u Republici Srbiji, donošenjem ovako neozbiljnog i lošeg predloga zakona. E sad, stav 2. u članu 32. je apsolutno neprimenjiv. Zašto? On bi mogao da se odnosi samo na onaj prostor koji organi jedinice lokalne samouprave koriste za svoju delatnost jer se ovde utvrđuje da prihod po osnovu zakupa mora da se troši za održavanje objekta. Međutim, vi u stavu 2. idete dalje, pa kažete da tim sredstvima može da se kupuje. Pazite, vama je pao koncept zakona o imovini lokalne samouprave. Ne možete ovim zakonom da ulazite u imovinska prava. Ovo je zakon kako će da se skupe sredstva za finansiranje poslova iz nadležnosti lokalne samouprave. Vodite računa šta radite. Zaboravili ste samo još jednu stvar, Republika Srbija kada je prenela pravo korišćenja jedinicama lokalne samouprave na poslovne prostore i nepokretnosti koje se nalaze na teritoriji jedinica lokalne samouprave, imamo dva ili tri statusa tih nepokretnosti. Imamo nepokretnost koja je najatraktivnija, ovo što se gradi u Beogradu da izdaju poslovni prostor, te po tom osnovu lokalna samouprava stiče sredstva. Imate situaciju da je taj poslovni prostor dat javnim službama gde u vašem zakonu o budžetu stoji da nisu dužni da plaćaju zakupnine. Imate lokalnu samoupravu koja koristi i ne može sama sebi da plaća zakupninu. Znači, po definiciji ovo se odnosi na tzv. komercijalne stvari gde je lokalna samouprava ovlašćena da daje u zakup i da naplaćuje. Da li ste vi ovde obavezali da su oni dužni da te objekte održavaju? Samo da vas podsetim, postoji još jedna kategorija imovine. Nekada kada su se javljali dobri investitori pa je pronalažen društveno-ekonomski interes da se njemu ustupi lokacija, ne mora da plati lokaciju priključka itd, naplata će se izvršiti u veličini poslovnog prostora u tom objektu i to je u državnoj svojini. Zašto vas tako šetam kroz ove kategorije? Da biste videli da ste totalno pogrešili, koncept je totalno promašen. On je u suprotnosti sa nekoliko zakona koji su na snazi. Evo, ovaj o sredstvima o svojini Republike Srbije od 1995. godine, ni onaj moćni DOS sa 180 poslanika nije imao hrabrosti, znanja i smelosti da bitnije menja taj propis. Ali, vidite kako se ovde na mala vrata guraju neke vrlo opasne stvari. Kao što ste denacionalizaciju gurnuli preko SPC, koja čak i nije tražila povraćaj imovine sa pravom raspolaganja, nego vraćanje imovine radi korišćenja i radi trajnog korišćenja tih nepokretnosti. To je ta opasna teorija koja se zavlači preko propisa koje u Skupštini brani kao predstavnik Vlade onaj koji je danas odsutan. Znam, vi ćete to sve lepo da izglasate, ja ovo više pričam zbog građana Republike Srbije, ukoliko postoji prenos, da se jednostavno shvati da je ovde na delu koncepcija destrukcije. Nema ovde ni lokalne samouprave, videćete kasnije kad dođemo do člana 60, 61. itd. Ovde je koncepcija – rasturiti. Zašto rasturiti? Godine 2001. bila je koncepcija – koncentrisati, kako bi Đinđić imao kontrolu da se njegovi ne otmu, a sada osećate gubitak vlasti na republičkom nivou, pa da prividno to decentralizujete, kobajagi kako bi pravili samostalne centre moći da u određenom trenutku počne opet orkestrirana priča kako centralna vlast gasi lokalnu samoupravu. Vi ovakvim predlozima zakona ne da gasite, nego uništavate temelj i korene lokalne samouprave.
Hvala vam, gospodine Krasiću. Da li još neka poslanička grupa želi o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 35. amandman je podneo poslanik Hranislav Perić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić. Izvolite.
U članu 35, gospodine Markoviću predložio sam da se procenat zarada od 40% za nerazvijene opštine poveća na 60%. Ovo sam predložio iz razloga što je u nerazvijenim opštinama vrlo mali broj radnika, što iz nerazvijenih opština radnici rade u većim opštinama i u većim gradovima koji su pored nerazvijenih opština. Mnogi radnici su i odjavljeni iz tih opština iz raznoraznih razloga, iz razloga da dođu do neke privilegije ili kod biroa za zapošljavanje ili kod lečenja ili sve ostalo što imaju predlog veliki gradovi. I tu su siromašne male nerazvijene opštine dosta oštećene. Pošto u nerazvijenim opštinama ne rade preduzeća, mali je broj uposlenih. Jedina zaposlenja i od tog malog budžeta su po opštinama i ono što je vezano za budžet, a posebno 2000. godine udvostručen je broj radnika po opštinama, po direkcijama i ono što može da se primi plata iz opštinskog budžeta, to je posebno donela ova demokratija od 2000. godine do danas. Zbog toga predlažem, da bi malo mogle te opštine da živnu, da mogu da izmire svoje potrebe, da urade nešto da se vidi, nešto za građane koji se nalaze po tim selima u nerazvijenim opštinama, da ostanu tu da očuvaju selo, da se ne sele, da se ne prazne sela, da se ne svede Srbija samo na gradove itd. Mislim da bi ovaj amandman dobro došao tim opštinama. Zakon o nerazvijenim opštinama je donet, bilo je tu nekih dodatnih sredstava za te opštine, ali i posle toliko godina one su i danas nerazvijene, znači nije bilo mnogo pomoći. Kroz ovaj zakon mislim da je trebalo da se sagledaju nerazvijene opštine i sasvim je na mestu moj amandman, neće to nikome mnogo škoditi, a dobiće mali broj opština, mislim da ima 30-tak opština kojima su potrebna ta sredstva za nerazvijene. Prema tome, znači, ponavljam opet, predložio sam da umesto 40%, 60% iz poreza na zarade ostane nerazvijenim opštinama. Mislim da je amandman realan i zbog toga molim, iako nema mnogo poslanika, predsednik reče da poslanici gledaju to i preko televizije, ali mislim da ova mreža ovde u zgradi ne radi pa su u nemogućnosti da me čuju, iako sede po kancelarijama možda nisu u mogućnosti da me čuju i neće znati u danu za glasanje kako da se opredele. Ali, molim kolege, pošto ih ovde ima iz Radikalne stranke, da prenesu svojim kolegama i svima ostalima, barem jednom ili dvojici iz ostalih stranaka, o čemu se radi da bi mogli da utiču na njih da u danu za glasanje glasaju za moj amandman na član 35, a to znači da samo za nerazvijene opštine umesto 40% od zarade bude procenat 60% od zarade. Hvala.
Hvala vam, gospodine Periću. Još neko o istom amandmanu? (Ne.) Hvala. Na član 35. amandman je podneo Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman na član 35. koji smo podneli jednostavno je nastavak priče o kojoj je govorio naš kolega Hranislav Perić, s tim što je on to posmatrao iz jednog ugla koji je nesporan i sasvim opravdan, a mi smo kao jedan celovit pristup predložili da se razmisli o još jednoj mogućnosti. Naime, član 35, prosto da podsetim, govori o prihodima od ustupljenih poreza, nabrojano je koji su to sve prihodi i u tački 6) predviđeno je da 40% poreza na zarade koji se plaća prema prebivalištu zaposlenog bude ustupljen prihod opštini. Predložili smo da se taj iznos zameni iznosom od 50%. Pre nego što kažem zašto smo to predložili, govorim u celini za sve opštine, ne samo za ovo o čemu je Hrane Perić sasvim opravdano govorio o nerazvijenoj opciji, govorim o celini, o svim opštinama. Ali, pre nego što objasnim zašto smo to predložili, samo da kratko podsetim poslanike na odgovor Vlade. Vlada u svom odgovoru kaže – "Amandman se ne prihvata, s obzirom da je u Predlogu zakona predviđen kompenzacioni transfer, kojim se nadomešta deo izgubljenih prihoda koji nastaje po osnovu promene republičkih poreskih propisa, pa i po osnovu smanjenja stope poreza na zarade". Sami znate da je na ovom zasedanju izmena zakona o smanjenju stopa poreza na zarade. Respektujem ovaj odgovor, ali želim da kažem da to nije bio motiv zbog čega smo predložili povećanje na 50%. Takođe, respektujem da je Vlada želela da se osnovni koncept ovog predloga zakona bazira na poboljšanom horizontalnom ujednačavanju, odnosno preraspodeli sredstava ka fiskalno najsiromašnijim opštinama. I taj odgovor respektujem. Ali ni to nije bio motiv za podnošenje amandmana. Dakle, oba odgovora koja su bez sumnje tačna ne daju odgovor na predlog amandmana. Zašto? Radi se o potpuno različitom pristupu. Naime, poslanička grupa SPS smatra da prihod po osnovu poreza na zarade ima značajno učešće, pod broj jedan – u ukupnim prihodima budžeta jedinica lokalne samouprave, ali isto tako, pod broj dva – to je najstabilniji prihod lokalne samouprave. Naravno, upravo time je značaj veći. Zašto smatramo da treba povećati svima. Prvo, ovaj trend decentralizacije nije moguće sprovesti bez decentralizacije sredstava. Ono što je nas motivisalo da ovo predložimo, a to je naš stav, smatramo da kada bi to bilo povećano na 50%, da bi u tom slučaju opštine mogle sigurnije da krenu na unapređenje, pre svega lokalne infrastrukture, kao okosnice i pretpostavke za privredni razvoj zemlje u celini. A naš je stav da je privredni razvoj jedan od najvažnijih, odnosno najvažniji cilj koji se pred našom državom postavlja i koji jedino može na dugi rok da obezbedi povećanje standarda građana kao objektivnog kriterijuma za ocenu uspeha realizacije tog cilja. Dakle, motivisani smo time da se ta sredstva povećaju, ali da se ulože u razvoj, ne u plate i ne u druge troškove. Mi znamo da gro opština u Srbiji, u stvari najveći broj opština, svesno sa timeraspolažu, usmere u plate i te troškove, a najmanje imaju za razvoj u svojim sredinama. Drugi razlog je da se na taj način izdigne i odgovornost opštine, ako već učestvuju u tome, ako već dobija finansijska sredstva, oni moraju da preuzmu odgovornost za tako nešto. Pri tom, ne mislim da država treba da se odrekne kontrole. Dakle, uz decentralizovana sredstva, samostalnost opština u raspolaganju time, država ne treba da se odrekne kontrole, čak mislim da ova Narodna skupština treba mnogo više da učini u kontroli raspolaganja finansijama u Srbiji. Događa se nešto da je u Narodnoj skupštini u proteklom periodu doneto veoma mnogo zakona koji su imali za posledicu ogromna sredstva i Skupština nekako tu završi posao, a kada treba da dođe do toga šta se događa sa tim sredstvima, kako se troše, da li se troše u skladu sa zakonom, Skupština je na neki način po strani. Uostalom, da vas podsetim, ova skupština od 2001. godine nijednom nije razmotrila predlog završnog računa države. Za to vreme smo slušali, čitali po novinama kako je prethodni ministar u Vladi oštetio za 700 miliona budžet, onaj za ne znam koliko itd. Ali nije ni to bila ideja, o tome sam govorio puno puta i naravno govoriću kasnije kada se govori o kontroli, o potrebi da Skupština mora da taj deo posla da preuzme na sebe. U ovom trenutku govorimo o potrebi da Skupština obezbedi uslove da se kroz zakon stvore mogućnosti, da opštine raspolažu sa većim sredstvima usmerenim na razvoj opštine. Jednostavno rečeno, takav princip omogućiće ravnomeran razvoj opština u Srbiji. Svaka bi, pri tome ponavljam, ne dovodim u pitanje osnovni koncept zakona, a to je horizontalno ujednačavanje na račun bogatih da dobijaju više siromašni, govorim o svim opštinama, da to bude sistem, govorim o tome da je nužno da se na sistemski način reši to pitanje. Imamo situaciju koju jedino na taj način možemo da prevaziđemo, a koja je u ovom trenutku neprihvatljiva. Kada se negde u nekim opštinama zakažu izbori, ministri odu, prave asfaltne puteve, rešavaju komunalna pitanja itd. To nije sistem, to je zloupotreba. Smatramo da to treba da bude sistemski uređeno. Iz tih razloga, a ne zbog toga što se plašimo da će opština da dobije manje sredstava, ne zbog toga što želimo da narušimo sistem horizontalnog ujednačavanja, već zbog toga što smatramo da je prioritet finansiranje lokalne samouprave, pre svega u razvoju strukture koja je osnovica za privredni razvoj u celini, smatramo da taj procenat treba da bude veći, konkretno 50%. Hvala.
Hvala vama, gospodine Petronijeviću. Kao neko ko sa ovog mesta predsedava, potpuno ste u pravu, već nekoliko puta danas je pomenuto, a lično sam insistirao, ova skupština je donela Zakon o vrhovnom revizoru, jer Skupština ne može, nego mora institucija koju je ova skupština uspostavila, institucija koja bi bila stručna, razmotrila završne račune i dala ih na usvajanje da se prihvati taj izveštaj Skupštini. Molim i vas lično, a i ostale koji su o tome danas govorili, da provere, već šest meseci poslaničke grupe nisu predložile člana Saveta, a što je preduslov. Skupština je svoj deo uradila, raspisala je tender, priprema se, ali nažalost još uvek nije formiran vrhovni revizor. Molim vas da o tome vodimo računa, jer za govornicom, a ne mislim na ovo što ste govorili, naravno, moguće je i ubeđivati da je jedan, sedam manje od jedan. Toga smo se naslušali danas čak i sa međusobnim predrasudama. Jedno je struka, jedno su cifre, jedno su obaveze. Ono što je ozbiljno od strane svih poslanika urađeno, da bi se sprovelo, neophodno je da poslaničke grupe učine mali napor i dogovore se i molim u ime svih vas još jednom da se što pre predlože članovi ovog saveta. Izvolite gospodine Uroševiću, o istom amandmanu.
U velikoj meri se slažem sa diskusijom gospodina Petronijevića. Mislim da je ova njegova diskusija kucanje na otvorena vrata. Dakle, 50%, koliko se njegovim amandmanom traži, već je obezbeđeno kroz povećanje transfera lokalnim samoupravama. Poznato je da je zakonom transfer povećan sa 1,175 na 1,7% bruto društvenog proizvoda. Time je na sigurniji način obezbeđena količina sredstava za lokalnu samoupravu, jer promenama Zakona o porezu i doprinosima na lična primanja ne može tačno da se modelira kako će izmena u Zakonu o doprinosima koja se odnosi na cenzus od 5.000, kako će u kojoj opštini da deluje. U transferima imamo obezbeđen siguran mehanizam da nijedna od opština u Srbiji ne bude oštećena izmenama propisa. Imamo i transfer za ujednačavanje i kompenzacioni transfer i tranzicioni transfer. Postoji lepeza mogućnosti kojom se eventualno umanjenje sredstava lokalnim samoupravama može u potpunosti da nadoknadi. Mislim da je zakonom potpuno obezbeđen i ravnomerni razvoj i decentralizacija, a to su prvi koraci u decentralizaciji, ali i bez prvih ne mogu da uslede neki ozbiljniji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić, o istom amandmanu. Izvolite.
Gospodine Markoviću, hteo sam, pošto se radi o članu 35. i da ne bude tu zamena teze, oba amandmana koja su data na član 35. su prihvatljiva. Kolega Miša Petronijević je tražio da u svim opštinama, samo da pojasnim, procenat od 40 bude na 50%, i ako bi on bio prihvaćen, to bi bilo dobro za sve opštine. Tražio sam da samo za nerazvijene opštine od 40 bude na 60. Prema tome, da se ne zamene teze, oba amandmana mogu da budu prihvaćena. To bi bilo dobro za sve opštine, a posebno za nerazvijene. Čujem da neki govornici ovde zagovaraju da je postignuta ravnopravnost, nema tu mnogo pravde. Po ovom zakonu će biti: ko ima – imaće, a ko nema, opet neće imati. Opet insistiram na amandmanu, dajte da pomognemo siromašne opštine i da ne svedemo Srbiju samo na gradove. Ovde se neki žale i strah ih je i kažu, tu je već povećano, mnogo će opštine da dobiju. Ne znam koja je to suma određena u budžetu koliko treba opština da ima. Ima mnogo posla na lokalnom nivou gde su nam opštine, gde su urađeni putevi, šta je sa centrom opštine i obližnjim selima itd. Mi ovde izražavamo bojaznost i dajte da ne preteramo, mnogo ćemo da damo opštinama, obogatiće se opštine itd. Mislim da ne treba da se bavimo tim poslom, ne treba da ne citiramo koliko je to potrebno opštinama. Opštinama uvek treba i ovo što je do sada davano i koliko su oni imali sredstava iz budžeta i ta dodatna sredstva, to je nedovoljno. Nedovoljno je iz razloga da kada pođemo na teren i kada u praksi pogledamo šta je u tim lokalnim samoupravama i kakvi su uslovi tamo stvoreni da građani mogu da žive. Prema tome, mislim da je vrlo jasno, pošto su dva amandmana na jedan član, šta znači jedan, a šta znači drugi. Jedan drugog neutrališe. Prema tome, može da se glasa za oba amandmana i ako budu oba usvojena, to će biti dobro i za sve opštine, a posebno za nerazvijene. Hvala.
Hvala vama, gospodine Periću. Jasno je da je reč o različitim stavovima iz tog člana, ali nemojte braniti poslanicima koji traže da ostane manje novca lokalnim opštinama. To je njihovo pravo. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 35. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 35. Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Poslanička grupa SRS ovaj zakon je proučila detaljno i izvršila analizu. U tome su nam ogroman doprinos dali poslanici SRS koji su i predsednici opština. Ovaj amandman koji sam podneo na član 35. logičan je sled našeg amandmana koji je podnela gospođa Gordana Pop-Lazić na član 6. ovog zakona. Predložio sam da se u članu 35. stav 1. tačka 2) i 3) brišu, a to je – porez na nasleđe i poklon i porez na prenos apsolutnih prava. Naime, mi smo u članu 6. predložili da ovaj prihod uđe u izborni prihod lokalne samouprave, a ne da to bude preneto od ostalih nivoa vlasti. Mogao bih da kažem da je ovo vrlo lekovit amandman, kako i za koga. Naravno, za građane koji žive u konkretnim sredinama o kojima je reč i za vlast na lokalnom nivou, jer bi na taj način mogao da se popravi životni standard građana. Ovde smo pričali kako ministri u Vladi u izbornoj kampanji odlaze u određena mesta preko novog asfalta i stavljaju još noviji, a treba da znamo da u velikom broju opština u Ljuboviji ima mnogo mesta kroz koja prolazi samo glavna saobraćajnica koja je asfaltna, a u mnogim selima ljudi bi bili zadovoljni kada bi bilo redovno i nasipanje puteva, a da ne govorimo o asfaltu i drugim stvarima. U ovom zakonu ima mnogo suprotnosti. Narodni poslanik Zoran Krasić, a još je neko govorio, rekao je da je to privatni zakon, odnosno predlog privatnog zakona i na argumentovan način dokazao da je to tako. To se vidi iz činjenice da je jedno dobro oporezovano dva puta. Zatim je govorio narodni poslanik Petar Jojić, da se odredbe od člana 20. do 29. već nalaze u Zakonu o lokalnoj samoupravi. Besmisleno je ponovo regulisati istu oblast u jednom i drugom zakonu, jer izazvaće zabunu kod primene ovog zakona, ne kod poslanika i članova SRS, jer vidite da detaljno i uporno radimo i proučavamo sve zakone, ali kod nekih koji nemaju tolike radne navike, sigurno može da se napravi određeni problem kod primene ovog zakona. Zbog čega bi to bilo važno, videli ste u članu 6. da je pobrojano 16 načina kako se dolazi do izvornog prihoda za lokalnu samoupravu, ali to su uglavnom slučajevi u kojima je veoma teško naplatiti ta sredstva, a Republika je zadržala za sebe one uslove pod kojima se vrlo lako dolazi do ubiranja tih sredstava od poreskih obveznika, odnosno od građana Srbije. Vidite, porez na nasleđe i poklone, do njega se mnogo lakše dolazi, odnosno mnogo se lakše naplaćuje nego mnogi drugi porezi i takse koje plaćaju građani Srbije. Kako i zbog čega? Iz prostog razloga što ako neko dobije neki poklon ili nešto nasledi, valjda je spreman da plati porez na taj deo, nego ako nešto kupi, izgrađuje ili na bilo koji način se stvore obaveze za njega. Zatim, u tom članu je predviđeno da je i boravišna taksa jedan od načina kako se prikupljaju izvorni prihodi. Ja mogu da kažem za Ljuboviju da je to prelep grad. Neki znaju, bili su tamo, ali šta vredi, ko da dođe, ko da boravi, kada su prilazni putevi veoma loši i treba uložiti mnogo u infrastrukturu da bi se mogla naplatiti ta boravišna taksa, a to zapravo treba da bude obaveza Republike, ne mislim samo na ovaj grad koji sam pomenuo, nego i za mnoge druge gradove u Srbiji, da omogući preko budžeta Republike Srbije da se uloži u infrastrukturu i u ono što bi podstaklo razvoj privrednih aktivnosti da bi mogla da se naplati ta boravišna taksa. Javnosti je poznato da je u poslednjih nekoliko dana najavljen neki dogovor između predstavnika G17 plus i DS i znate šta su pomislili građani, da se oni sada dogovaraju kako i na koji način da se otkupi pšenica, kako da se postigne što je moguće bolja cena, uvažavajući one razloge koje je Mika Vlaović kao uzoran poljoprivredni proizvođač govorio o tome, kako da se postigne što bolja cena malina, drugih poljoprivrednih proizvoda, a oni izgleda vode neke razgovore, rekao bih prazne, kako i na koji način da se bore protiv SRS, odnosno da spreče SRS da pobedi na sledećim izborima. Neki od mojih kolega poslanika iz SRS vrlo često su tražili i zahtevali da se ovde pojavi ministar Dinkić, da da neka obrazloženja na naše primedbe vezane za ovaj zakon. Vidim da je sada tu Miloljub Albijanić i nema potrebe da dolazi Mlađan Dinkić, pogotovo što je on rekao: evo ja ga menjam, a i da vam kažem, on na vrlo efikasan i dobar način urušava stranku G17 plus isto kao Mlađan Dinkić, pa je nama sasvim svejedno bilo koji da je tu, on daje dobar doprinos da ta stranka nestane i da SRS na sledećim izborima pobedi ostale i preuzme konačno vlast i odgovornost u državi Srbiji i da pokaže kako treba i kako se može mnogo bolje ova zemlja voditi, a od toga će najviše koristi imati građani Srbije.
Hvala vama, gospodine Periću. Da li još neko želi reč? (Da.) Mogu da vas zamolim, pošto će biti pauza, minut samo, onda izvolite. Vama, gospodine Albijaniću neću dati reč da biste se zahvaljivali zato što vas je gospodin Perić pozvao da nestanete, samo vi nastavite, ali mi ćemo zastati bar još sat vremena za pauzu. Izvolite, gospodine Petronijeviću.
Možda je suvišno, ali je čist račun. Samo u nekoliko rečenica želim nešto da kažem. Ja sam čovek koji voli da kaže sve što misli, ali misli pre nego što kaže. Znam, čak sam siguran da niste mislili na mene, ali ste reagovali posle mog obrazlaganja amandmana pričom da ima koji misle da je 1,1 veće od 1,7. Još jednom ponavljam, siguran sam da niste mislili na mene, ali tražim da objasnite, jer biste na taj način doveli moj profesionalni integritet u pitanje, jer i moja struka je računanje. Hvala.
Gospodine Petronijeviću, naravno, nisam mislio na vas. Vaše izlaganje mi je bilo povod da zatražim i od vas lično i od ostalih poslaničkih grupa da predlože, jer ste o tome vi govorili takođe, člana Saveta za vrhovnog revizora da bi se ova institucija uspostavila. Verovatno niste obratili pažnju, a povodom izlaganja koje je imao gospodin Perić, podsetio sam, ne na ono za šta se on zalagao, već zato što je branio da drugi izlaze i da pričaju, da tvrde suprotno, rekao sam da ljudi imaju pravo da previde, izgovore, imaju imunitet i nije korektno pozivati poslanike na koji način će nešto da brane, a naprosto, dodatno sam izrazio razumevanje da se ljudi zbune i da nema potrebe da se vređaju zbog toga ko je koji smer pohađao. Naprosto, jeste, ljude često zbuni, kažu 1,17, to je bilo do sada, to je sigurno manje, od 1,7, jer je 17 veće od 7, a ono jedan je inače isto. Dakle, nije o matematici tako lako razgovarati, jer ovo su komplikovane cifre i svi poslanici detaljno daju tabele, konsultuju stručnjake, jer naravno, poslanici predstavljaju građane i bilo bi neozbiljno tvrditi da poslanici koji zbog toga imaju pravo da govore o svakoj temi i to je parlamentarna demokratija, tvrditi da svako od njih o svakoj temi sve zna. Niko od nas to ne misli, naravno. Zbog toga je bila takva definicija. Kao što sam vam obećao, pa i svima ostalima, pauza do 18,05 časova, a potom ćemo nastaviti raspravu u pojedinostima. Hvala na odgovornosti. [[Posle pauze – 18,05]] Svi koji žele da prisustvuju raspravi neka uđu u salu za sednice. Moja obaveza je da radim svoj posao i da dajem obaveštenja, važno je da svi koji odgovorno rade znaju da ova skupština i sve njene službe rade svoj posao u okviru svoje nadležnosti, tako da nemate razloga da brinete da je neko u debeloj hladovini. Ako ste slučajno uznemireni obmanom javnosti da se neki poslovi još rade u zgradi bivše skupštine, ne, ne rade se, jer ova skupština ne samo što radi sve poslove, nego u okviru toga radi i sve poslove o kojima nije bila obaveštena na vreme, jer smo se srećom potrudili i dobili obaveštenja, tako da ne postoji razlog da neko sedi ni u kakvoj hladovini, a posebno ne o trošku građana. Zahvaljujem vam se na spremnosti da radite svoj posao. Na član 35. amandman je podneo Branislav Stevanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 36. amandman je podneo poslanik Hranislav Perić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 36. gde se govori koji sve prihodi pripadaju lokalnoj samoupravi i šta to Republika ustupa, tj. koje prihode ustupa Republika lokalnim samoupravama. Jedan od prihoda je i prihod i porez na traktore i priključne mašine. Amandmanom sam tražio da se to briše iz tog člana, iz razloga što lokalne samouprave nemaju taj prihod. Ne možete nešto što nemate da ustupite opštinama. Lokalne samouprave ovakve prihode i ovakve poreze na traktore i na priključne mašine i ne uvode. Kako ćemo mi obrađivati poljoprivredu kada oporezujemo i traktore i priključne mašine, još taj namet da damo seljacima i onda smo završili sav posao oko poljoprivrede. Mislim da to ne treba da stoji, jer taj prihod praktično u slabim nerazvijenim opštinama, bilo je nekoliko predloga i pokušaja, to ne može da prođe ni u jednoj takvoj skupštini itd. Prema tome, seljak uloži u traktor, to je za seljaka skupa mašina, jedva kupi i on sa njom treba da pravi prihode, a to je da obrađuje zemlju. S tim parama se isto u gradu i kupi po neka mašina, pa se nešto i proizvodi, napravi se neki prihod, prave kese, da ne nabrajam sve živo. Sa traktorom nema mnogo dobiti, samo da se obradi da ne bi ostala neobrađena poljoprivreda. Prema tome, mislim da nije u redu da to stoji u ovom članu. Slažem se da ostali prihodi treba da stoje, a džabe ćemo predvideti zakonom da lokalne uprave imaju prihod od traktora, kada oni taj prihod nemaju.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 37. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodin Arsić je podneo ovaj amandman u ime SRS i cilj zašto smo podneli ovo može se opisati da smo hteli da se precizira član 37. Nismo mi dirali ni stav 1, ni 2. nego smo tražili da se dopiše stav 3, pa radi onih koji prate ovu raspravu, u članu 37. se definiše ukupan nenamenski transfer. Stav 1. kaže da godišnji iznos ukupnog nenamenskog transfera koji se raspodeljuje jedinicama lokalne samouprave i odmah moram da vam kažem da ova formulacija znači za sve jedinice lokalne samouprave na teritoriji Republike Srbije, iznosi 1,7% ostvarenog bruto domaćeg proizvoda prema poslednjem objavljenom podatku republičkog organa nadležnog za poslove statistike. Naša intervencija ovim amandmanom upravo se odnosi na poslednji deo ove rečenice, a to je – podatak republičkog organa nadležnog za poslove statistike. Međutim, pošto se ovde javlja problem sa shvatanjem šta je veće, šta je manje, moram da kažem da je ovakva formulacija praktično ne samo neprecizna, nego dozvoljava različita tumačenja. Sada da vam objasnim kako se to kod nas dešavalo od 2001. naovamo. Kada je došao Đelić, on je imao potrebu da, kako je to tvrdio sa ove govornice, usaglasi metodologiju izračunavanja bruto društvenog proizvoda. Kada je to usaglasio sa međunarodnim standardima, onda se ispostavilo da ti podaci o rastu bruto društvenog proizvoda 2001, 2002, 2003. itd. ne mogu ni da se upoređuju sa statističkim podacima iz prethodnih godina. Ta promena je bila potrebna da bi se od 25. januara 2001. godine pratio kontinuitet te vlasti i rasta bruto društvenog proizvoda. Ovo pričam zato što je sasvim moguće da se neko seti da promeni opet metodologiju izračunavanja bruto društvenog proizvoda, što kod nas nije nikakva retkost, ako se sećate, nekoliko puta je menjana metodologija kako se dolazi do vrednosti potrošačke korpe, pa je bila optimalna, minimalna, garantovana i sve moguće formulacije su bile prisutne. Sada, ako stav 1. govori o ukupnoj masi sredstava za tzv. nenamenske transfere, a to je u stvari zbir svih ovih transfera, možda baš nije precizna ova formulacija – ukupni nenamenski transferi, nego je možda trebalo nešto drugo upotrebiti. To je u vezi sa stavom 2. koji mi nismo obuhvatili amandmanom, pa je sad možda malo i iluzorno ovo što pričam o ovim terminima. U stavu 2. nastupa veliki problem, jer u stavu 2. se definiše kako ta ukupna masa treba da se podeli na jedinice lokalne samouprave. Sada tu opet ide jedna neprecizna formulacija. Moram da vam kažem da smo apsolutno sigurni i ako se usvoji naš amandman koji znači da se posle svega ovoga dodaje stav 3, da je republički organ nadležan za poslove statistike dužan da do 1. maja tekuće godine objavi podatke o ostvarenom bruto domaćem proizvodu za prethodnu godinu. Ovo se pojavilo kao jedno tehničko pitanje da se ne bi različito tumačio ovaj deo rečenice iz stava 1. prema poslednjem objavljenom podatku. Ovde u obrazloženju amandmana je navedena jedna možda čisto aproksimativna situacija, ali je moguća situacija da se pojavi u praksi. Problem stava 2. je što govori o učešću opština u tim ukupnim sredstvima za nenamenski transfer. Kaže se: "Za utvrđivanje visine pojedinih vrsta nenamenskih transfera propisanih ovim zakonom, procena visine prihoda, ukupno i po strukturi, po pojedinim jedinicama lokalne samouprave, vrši se na bazi ostvarenja ovih prihoda u poslednjoj godini za koju postoje raspoloživi podaci, kao i na osnovu parametara iz memoranduma o budžetu" itd. Ovde je data osnovica. Znači, kakva je bila raspodela u nekoj od prethodnih godina za koju postoje podaci. Ako je u toj godini koju koristite kao reper za sve drugo došlo do nečega što nije pravično, onda ta nepravda ide u kontinuitetu. Da vas podsetim kako ste došli do ove formulacije. Do ove formulacije ste došli na taj način što su za protekle dve godine kada god se donosio zakon o učešću opština i gradova u ovim sredstvima koja se iz budžeta prenose opštinama i gradovima korišćeni različiti kriterijumi. Jedan od kriterijuma je bio broj škola, broj obrazovnih ustanova, dečijih obdaništa, broj stanovnika, dece itd. To su bili kriterijumi i kada su se predstavnici pojedinih opština ovde pobunili, kada su videli da opština sa približno istim brojem stanovnika po tim osnovama ima različito učešće, onda je došlo obećanje da će se jednim sistemskim propisom urediti ta pitanja. Vidite i sami, opet je osnovica za sve to neka realizovana potrošnja, neki realizovani transfer u nekoj od markantnih godina iz prethodnih godina, tako da možete biti apsolutno sigurni da ona nepravda koja je obećana da će se ispraviti neće biti ispravljena, pričam samo o članu 37, ne pričam o varijantama koje idu kao tipovi još pet, šest vrsta ovog transfera. Pričam o ovom članu koji u prvom stavu govori o ukupnim sredstvima koja se izdvajaju, a u drugom stavu govori o pojedinačnoj raspodeli, neka bude i po vrsti transfera, neka bude i po drugom kriterijumu, ali vidite i sami kako je to neprecizno napisano da može da se tumači i ovako i onako. Naravno, mi smatramo da stavom 3. ne možemo da ispravimo ovo što je sistemski ugrađeno u prva dva, ali makar može da se odredi rok do kada treba da se saopšte podaci o kretanju bruto društvenog proizvoda za prethodnu godinu, uz uvažavanje i činjenice da u stavu 2. i taj dokument sadrži vrlo značajne podatke, jer tu se praktično nalaze podaci za najmanje tri godine budžetskog planiranja. Smatramo da što se tiče statistike treba na neki način to oročiti kako se ne bi desilo da zbog činjenice što nisu objavljeni ili nekome ne odgovara da se objave podaci o kretanju bruto društvenog proizvoda, iz toga proizilazi da je poslednji objavljeni podatak taj i taj, pa još ako se uzme u obzir da i lokalne samouprave kada planiraju svoj deo javne potrošnje, takođe po odredbama ovog predloga zakona, ukoliko treba nešto da menjaju to mogu da učine samo jednom u toku godine. Vrlo opasne norme se nalaze u ovom zakonu koje praktično omogućavaju da se različito tumači ista odredba, čak različito od opštine do opštine, od grada do grada, a gradske opštine neću ni da pominjem jer su to verovatno institucije koje su najviše diskriminisane u lokalnoj samoupravi, jer nisu ni građani statusno u istom položaju kao građani u nekoj opštini, te smatram da se usvajanjem amandmana ništa ne gubi, već donekle precizira ono što je sastojak prvog i drugog stava.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 40. amandman je podneo poslanik Hranislav Perić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 42. amandman je podneo poslanik Hranislav Perić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, prethodni amandman nisam hteo da objašnjavam, jer ne znam zbog čega bih to radio, nema ministra. Nadam se da je razuman čovek i ukoliko se ovde obrazloži amandman možda bi on i mogao da prihvati neki od amandmana, ali džabe sve. Amandman na član 42. je sasvim realan. Predložio sam da povećamo u tom članu, radi se o kriterijumima, koje sve kriterijume treba da zadovolji lokalna samouprava kada se ocenjuje koliko će dobiti sredstava. Obično je u tim opštinama uzeto za kriterijum koliko ima škola, vrtića i još nekoliko kriterijuma. Da bi se došlo do preciznije mere predložio sam još dve stvari koje treba uzeti u obzir kada se određuju kriterijumi i dao sam da jedan od kriterijuma bude prema broju zaposlenih na području jedinice lokalne samouprave i prema stepenu ukupne razvijenosti jedinice lokalne samouprave. Kompletirali bi kriterijume i rezultati bi verovatno bili drugačiji nego što će biti sada sa manjim brojem kriterijuma. Kada nešto želiš da ocenjuješ, što više kriterijuma treba da daš i dobiješ preciznije, ali ovde ne postoji želja da to bude ravnomerno, da se izvrši korekcija itd. Znači, nema ni želje, nego što je napisano samo ja znam, pa mislim da nećemo daleko da doguramo. Prema tome, mislim da je realno, ništa ne remeti ni zakon, ni član. Kada praviš kriterijume i staviš tri kriterijuma, ako ima neko ko ti predloži još dva kriterijuma i kada sve to svedemo dobićemo ravnomeran razvoj svih sredina. Znači, cilj ovog zakona je da sve lokalne samouprave budu u jednakom položaju, ali napravićemo kriterijume gde opet neće biti u ravnomernom položaju. Realno je da se ovaj amandman prihvati i da u danu za glasanje glasamo za ovakve amandmane. Radi se samo o kriterijumima. Bolje je uzeti pet kriterijuma i preciznije da se odredi koliko će svaka opština dobiti da bi mogla da obavlja svoje dužnosti na terenu, nego ostati na tri kriterijuma, a tako će mnoge opštine biti oštećene.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Osim ovoga što je amandmanom predloženo i što zaslužuje svaku pažnju, to je član 42. koji govori o utvrđivanju visine opšteg transfera po pojedinim jedinicama lokalne samouprave i sada se izlažu po alinejama u okviru ovog člana kriterijumi, ali je interesantna stvar da je učešće jednog kriterijuma u ukupnom vučenju tog prava dato tako da prva alineja vuče 65%, druga 19%, treća četiri i nešto, četvrta jedan i nešto, peta 2%, šesta 0,5%, sedma 6%, osma 1,5% i ovo što se amandmanom predlaže moralo bi da se uklopi u ukupan zbir koji iznosi 100%, ali ne pričam zbog toga. Želim samo da skrenem pažnju da ako se insistira na finansijskoj samostalnosti u lokalnoj samoupravi, ako se insistira na principu da se lokalnoj samoupravi prenosi i poveravaju neki poslovi za koje je nadležna Republika da obavlja preko svojih organa, pa zbog disperzije nije moguće da u svakom mestu postoji neki republički organ koji bi taj posao obavljao, a klasičan primer su matične knjige, to je posao u nadležnosti Republike, ali zbog opravdanih razloga prenosi se organima unutar jedinica lokalne samouprave i to ima neku svoju cenu. I sad, postoje slične oblasti u kojima se deli odgovornost između Republike i jedinica lokalne samouprave pa se to odnosi i na obrazovanje i na zdravstvo i na neke druge delatnosti gde ne može jedinica lokalne samouprave da se ponaša nezavisno i da nju ne interesuje šta se dešava u tome, pošto postoji pretežna nadležnost nekog republičkog organa ili neke institucije, bez obzira da li je to Republički zavod za zdravstvenu zaštitu itd, itd. Opet se vraćamo na centralno pitanje, Povelja o lokalnoj samoupravi, statusu i pravnom položaju lokalne samouprave u Srbiji, vraćamo se na pitanje teritorijalne organizacije Republike Srbije. Sad u ovom delu kada se odnosi na finansiranje sa pozicija materijalnih mogućnosti jedne teritorije sa svojim resursima i ljudskim potencijalima da putem delatnosti koje se tu obavljaju može sebi da obezbedi sredstva za finansiranje tih zajedničkih potreba koje su nadležnosti lokalne samouprave i otvaraju se pitanja, pitanja i pitanja i traži se praktično jedno sistemsko rešenje. Nažalost, ovaj predlog zakona to ne nudi, ovaj predlog zakona verovatno ima tri grupe pitanja koja su interesantna. Prva grupa pitanja jeste izvući ovu materiju iz Zakona o lokalnoj samoupravi, pa neka bude i sa poslednjim Zakonom o finansiranju lokalne samouprave. Druga grupa pitanja jeste, hteli to mi ili ne, ali moramo da priznamo, pokušaj izlaska iz zamršene priče koliko je kojoj opštini i po kom kriterijumu dodeljeno sredstava po osnovu ovog opšteg transfera. I treće pitanje koje možda u jednom trenutku treba da bude i najvažnije pitanje ovog projekta, sadržano je u činjenici da će lokalne samouprave preuzeti određeni broj zaposlenih ljudi iz Ministarstva finansija koji rade na ovim poslovima. Mislim da je to predviđeno članom 61: "Jedinica lokalne samouprave preuzeće zaposlene od Ministarstva finansija – Poreske uprave koji obavljaju poslove iz člana 60. ovog zakona", a to je utvrđivanje, naplata i kontrola javnih prihoda iz člana 6, "počev od 1. decembra 2006. godine". I sada mora da se prokomentariše zato što nam je to 2002. godine od istih ljudi promovisano kao nešto najbolje, u skladu sa svim standardima. Znate i sami da ovi koji su to kreirali ili se javno predstavljali da oni kreiraju su lideri, ekonomi, perspektivni, ovaj jedan se priprema da osvoji Evropu preko banke itd. Sad je ovo potpuno drugi koncept. Nekada su preuzimani neki drugi radnici, formirane uprave koje su vršile kontrolu, a sada lokalne samouprave preuzimaju od ministarstva te ljude. Samo da vas podsetim, pre nekoliko meseci to isto ministarstvo je jedinicama lokalne samouprave naredilo da smanji broj zaposlenih u lokalnoj samoupravi za 10% i ukoliko to ne urade biće uskraćeni za sredstva iz budžeta. Molim vas, pa čak su pljuštale i krivične prijave protiv predsednika opština koji su se drznuli da postupe po preporuci Vlade, urade nešto u skladu sa pojedinim odredbama budžeta Republike Srbije za 2006. godinu, koji nas obavezuje, dobili su krivične prijave. Čak i po tom osnovu što je nekoliko zaposlenih došlo u situaciju da im prestane radni odnos, čak i po sporazumu, uzeli su i otpremninu, pa su onda krivičnu prijavu dobili predsednici opština. Nije tu gospodin Mita Avramov koji je žrtva jedne takve politike. On je kriv što je slušao Vladu, jer je tek kasnije zaključio da su ovi koji su uzeli otpremninu da odu s posla pripadnici neke stranke koja želi da uspostavi ovakvu diktaturu i to finansijsku. Molim vas, nema gospodina koji treba da predstavlja Vladu, jer zna da ne može da odgovori na ova pitanja, kao što verovatno i ubuduće neće smeti niko da dođe da odgovara na ova pitanja. Postoji pres-kliping kod nas, vodimo ko je šta rekao, postoje stenogrami ove narodne skupštine gde tačno stoji zapisano povodom svakog zakona ko je šta najavio, šta je bilo epohalno. Pa prozivamo i one koji predstavljaju Vladu i one koji pomažu ministrima kada se pišu dopisi da kada dođu ovde ne klimaju glavom kao – ko to kaže, pa to nigde nije rečeno, to nigde nije napisano. Imamo dokumentaciju, čekamo. Vidite i sami, nema replike, junaci pobegoše. Svi junaci nikom ponikoše i u bele knjige pogledaše. Ne dozvoljava se SRS da diskutuje, da polemiše o ovim pitanjima, proziva, da podseća malo, a sve ovo što sam naveo je vid kontrole rada Vlade Republike Srbije i to vid ozbiljne kontrole. Ovi u lokalnoj samoupravi prate ovo, jer ih verovatno interesuje što od 1. januara praktično padaju pod udar ovog zakona, ovog predloga sada, ali verovatno i zakona. Moraće da se poprilično dobro orijentišu, jer u svim varijantama ovo je privatni zakon.
Hvala vam, gospodine Krasiću. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 42. amandman je podneo poslanik Goran Rakovac. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 45. amandman je podneo poslanik Nemanja Šarović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo, radi javnosti moram da objasnim, kada smo počeli ovaj današnji popodnevni rad, naravno po isteku redovnog radnog vremena Skupštine, pitala sam, odnosno dobacila sam predsedniku Markoviću da ne treba da zvoni jer poslanici koji misle da treba da budu u sali već su u sali, da su ostali u debeloj ladovini, negde odmaraju. I naravno, gospodin Marković je tada rekao, ovo sada objašnjavam zato što oni koji su pratili rad nisu znali na šta se odnosi takav njegov komentar. Rekao je da nije tačno da su poslanici u debeloj ladovini nego da svi rade svoj posao. Stvarno me interesuje gde su ti poslanici vladajuće većine, gde oni to rade svoj posao u ovo doba ako nisu u Skupštini. Ja naravno znam gde su poslanici SRS, ali mi smo još uvek, još kratko opozicija u ovom parlamentu i znam da su, evo sada otprilike se pripremaju da izađu na glavni trg u Užicu, i Zlatan Jovanović, Milan Stevović, Gordana Pop-Lazić, Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić da bi prisustvovali velikom narodnom mitingu koji će početi za 20-tak minuta u Užicu, da tamo građanima Užica predstave našeg predsedničkog kandidata za predsednika opštine, gospodina Dragišu Stanojčića, profesora književnosti i da kažu građanima Užica da ako ga u nedelju izaberu, da će čak i ako ne bude prihvaćen ovaj amandman Nemanje Šarovića vrlo brzo saznati gde i kako su se potrošile pare i koliko se potrošilo od milijardu i 300 miliona dinara budžeta opštine Užice, s obzirom da svi građani u Užicu znaju da apsolutno ništa nije urađeno, ni od komunalne infrastrukture, bar ne ono što je vidljivo građanima. (Predsednik: Molim vas, pređite na amandman gospodina Šarovića, da ne bi neko shvatio da objašnjavate da postoje poslanici koji ne rade svoj posao, koji su negde drugde. I to je njihov posao. Izvolite.) Gospodine Markoviću, nekoliko puta sam vam skrenula pažnju kada govorim o amandmanu, lepo sam vas zamolila, da mi nikada ne usmeravate raspravu o amandmanu. Kada govorim, i svaki narodni poslanik kada govori o amandmanu, namera je da ubedi skupštinsku većinu ili eventualno predstavnika Vlade da se amandman usvoji. Jednom sam vam to rekla, 15 minuta koliko vremena imamo po amandmanu mogu da stojim i ćutim za ovom govornicom ako mi se učini da je to najbolji način da obrazložim amandman, i zato vas molim da, kada govorim o amandmanu, ne vodite računa šta treba da kažem, nego ću ja to da uradim, kao što ću i sada da uradim. (Predsednik: Samo izvolite.) Naravno. Gospodine Markoviću, kada sam vas danas pitala, a pre toga jegospodina Obradovića nekoliko narodnih poslanika pitalo gde je Mlađan Dinkić, zašto nije ovde da razgovara i polemiše sa narodnim poslanicima, da eventualno prihvati neki amandman, da nam iznese dodatni razlog zbog čega amandman nije prihvaćen, rekli ste da ste ga vi poslali na sednicu Vlade, to je bilo 15,15 popodne, a on je odavde otišao u 10,20. Nadam se da ćemo dobiti saopštenje ili bar večeras u medijima šta je to Vlada toliko sati raspravljala ako je Dinkić bio toliko u Vladi. E, sad nije u Vladi. Sada je sa grupom ministara, eno ih, časte se na niškom autoputu na izlazu iz Beograda, tamo se otvara "EKO-pumpa". Onaj Grk što ima pumpe po Beogradu otvara jednu od benzinskih pumpi i tamo su mu gosti ministri, između ostalih i Mlađan Dinkić. Dragi građani Srbije, zato Mlađan Dinkić danas nije ovde u Narodnoj skupštini, da raspravlja o zakonu koji se odnosi na lokalnu samoupravu, odnosno Predlogu zakona o finansiranju lokalne samouprave. Dakle, član 45. Predloga ovog zakona ima naslov, naravno, svi članovi u predlozima Vlade, svaki član ima naslov, a ovaj član se zove – namenski transfer u užem smislu. Šta je to? "Republika može jedinicama lokalne samouprave obezbediti namenski transfer za obavljanje određenih poslova u okviru njihovog izvornog ili poverenog delokruga." Ovaj stav nismo amandmanski dirali, mada je bilo mesta. Prvo, neprihvatljivo je, ali to vam ne znam koliko govorimo i koliko vas ubeđujemo da ne može u zakonu da stoji da nešto "može", u zakonu može da stoji samo da nešto "mora" ili da nešto "ne može" da se uradi. Ovde je moralo da stoji da Republika obezbeđuje, a ne da Republika može da obezbeđuje. Drugi stav govori zašto u prvom stavu kaže "može". Drugi stav kaže: "Nadležno ministarstvo", a znate koje je to ministarstvo, Ministarstvo finansija, Mlađan Dinkić, "odnosno posebna organizacija utvrđuje visinu namenskog transfera i kriterijume za njegovu raspodelu po pojedinim jedinicama lokalne samouprave i dinamiku prenosa sredstava". Da li neko normalan može ovoliko nadležnosti da ostavi Mlađanu Dinkiću i da Mlađan Dinkić na ovaj način seče lokalne samouprave kako njemu padne na pamet, kad proceni da nekom treba nešto da da, ukoliko proceni da treba nekom nešto da da u lokalnoj samoupravi. Dakle, dragi građani Srbije, vaši životi u opštinama po Srbiji zavise od dobre volje Mlađana Dinkića. Nemojte da vas ova moja izjava mnogo uznemiri, Mlađan Dinkić će još vrlo kratko biti ministar, tako da će doći neki bolji dani, bolji ljudi, bolji zakoni. Zašto je kolega Nemanja Šarović predložio još jedan stav ovog člana 45. i to je predložio da Vlada Republike Srbije podnosi izveštaj o utrošenim namenskim transferima iz stava 1. ovog člana tromesečno, Odboru Narodne skupštine Republike Srbije nadležnom za poslove finansija i poslove lokalne samouprave. I u samo jednoj rečenici kolega Šarović je u obrazloženju napisao da se amandmanom sprečava mogućnost zloupotrebe u trošenju sredstava i to jeste suština. Ako se budžet formira i usvaja u ovoj skupštini i ako ste voljom skupštinske većine dali ovolike nadležnosti, odnosno daćete ovolike nadležnosti Mlađanu Dinkiću, onda dajte da tromesečno vidimo ovde, naš nadležni odbor, pa i ovaj parlament, gde se te pare potrošiše, kako se koja lokalna samouprava gleda, kome je Mlađan Dinkić majka, a kome maćeha. Neverovatno je, zapravo, logično je što to Mlađan Dinkić nije prihvatio, jer što bi on hteo da njega neko kontroliše i to da ga kontroliše Odbor Narodne skupštine, ali će biti zaista nelogično ako kolege poslanici koji će glasati za ovaj zakon ne prihvate ovaj amandman, jer ništa logičnije i normalnije nema od ovog amandmana. Kaže Vlada zašto nije prihvatila amandman Nemanje Šarovića: "Amandman se ne prihvata, s obzirom da će nadležna ministarstva prenositi namenski transfer jedinicama lokalne samouprave, koje su odgovorne za njegovo namensko trošenje. Predlogom zakona je predviđeno efikasno rešenje koje treba da spreči zloupotrebu trošenja ovih sredstava, odnosno njihovo nenamensko trošenje". Koje je to efikasno rešenje neko video u ovom zakonu, baš bih volela da mi kaže. Naime, kaže Vlada, ukoliko bi jedinica lokalne samouprave ipak ta sredstva nenamenski utrošila, Vlada bi za taj iznos uskratila preneta sredstva po osnovu nenamenskih transfera. Šta ovo znači? Potroše se neka sredstva u opštini Zemun(sada su potrošena neka sredstva za adaptaciju odeljenja transfuziologije u bolnici u Zemunu) i Mlađanu Dinkiću se to ne dopadne, šta tu imaju radikali da se mešaju, šta tu ima da sređuju stanje u bolnici i on kaže – to su nenamenski potrošena sredstva i opštini Zemun uskrati dalja sredstva. Eto, tako je to ovaj zakon regulisao. Ako vi mislite, vas četvoro-petoro je ovde koji ćete glasati za ovaj zakon, ako mislite da je ovo dobro, onda svaka čast. Sećate se koliko su na početku mandata ovih lokalnih samouprava, posle lokalnih izbora, kumili i molili predsednici opština iz Šida, Nove Pazove, Požege, Zemuna, da se pošalje nadležna budžetska inspekcija, da se utvrdi kako su oni prethodni trošili pare. Naravno, Dinkiću nije palo na pamet da ni u jednu od tih opština pošalje budžetsku inspekciju, iz prostog razloga što su u tim opštinama pre radikala na vlasti bili žuti lopovi. Pošto Dinkić nije poslao budžetsku inspekciju, onda smo se mi sami lepo u opštini Zemun pozabavili tim problemom i otkrili da je izvesni Simonović, koji je bio predsednik opštinskog odbora DS, a direktor Javnog preduzeća "Poslovni prostor", ukrao, Krasiću, molim te pomozi mi... (Zoran Krasić sa mesta: Tri i po miliona.) ... tri i po miliona evra. E, to je onaj Simonović o kojem ovih dana pišu novine da je netragom pobegao jer se zadužio kod mnogih ljudi po Zemunu, pa ne može da vrati sve te dugove. Neki su mu uzeli kuću, pa tu istu kuću dolaze četvorica ljudi da uzmu, jer je četiri ili pet puta prodavao itd. To su kadrovi koje podržava Mlađan Dinkić. Onda na osnovu izjava tog Simonovića dok je bio ovde, čak su prozivani neki bivši radikalski funkcioneri u opštini Zemun, pa pisane krivične prijave itd. Postoji nekoliko krivičnih prijava protiv Simonovića, a da li će on da se vrati iz Amerike i da li će protiv njega da raspišu neku poternicu, sada možda neće, ali u nekoj skorijoj budućnosti svakako neko hoće, budite sigurni. U skladu sa ovim Vladinim obrazloženjem zašto ne prihvata amandman, još jedno logično pitanje, kako će to Dinkić, a Krasić je govorio o tome, da deli opštine i kome će da daje pare, a kome neće, u odnosu na onu njegovu uredbu i direktivu koju je uputio opštinama da moraju da smanje broj zaposlenih. Ako se slučajno neko oglušio o takvu direktivu Vlade Republike Srbije, tim zaposlenima u opštinama smanjena je plata. Em što im je smanjena plata, em je zavrnuta slavina, ona transferna sredstva koja smo ovde izglasali i te opštine ne dobijaju, zašto ne da Mlađan Dinkić. Ovo što govorim normalnom čoveku zaista može da izgleda neverovatno, neverovatno da postoji neki Mlađan Dinkić koji je alfa i omega i od koga sve u ovoj državi zavisi, koji nema ni predsednika Vlade, ni Vladu. Šta kaže Dinkić to je tako i kome se sviđa, sviđa, a kome se ne sviđa, šta mi tu da radimo. Kada je u pitanju transfer sredstava lokalnim samoupravama, jedno pitanje, takođe više za javnost, a naravno i za narodne poslanike, ako ih to interesuje. Kako se raspodeljuju sredstva narodnim kancelarijama koje se formiraju u svim opštinama gde su žuti lopovi na vlasti? Odakle i ko ima pravo na ta sredstva svih građana Srbije i svih građana tih opština. Juče sam pročitala, u Medveđi je otvorena narodna kancelarija. Ta je najnovija. Svaki čas, odnosno u svakoj opštini gde su žuti na vlasti otvara se narodna kancelarija. Sada pitam, ko ima pravo, vidim da je 15 minuta gospodine predsedniče, samo još jedna rečenica...
Ne, zbog dobacivanja, ne brinite. Izvolite.
Hvala lepo. Dakle, na koji način oni dolaze do tih sredstava, da li to znači da je Mlađan Dinkić odobrio ovom Tadićevom tajkunu, Draganu Đilasu da može da troši te pare koje su namenjene građanima određenih opština, da može da ih troši funkcionerima DS koji se zapošljavaju u tim narodnim kancelarijama. Neki nam se kasnije predlažu, kao pre neki dan za zamenike javnih tužilaca. Ko je taj ko ima na to pravo i odakle crpi to svoje pravo. Mislim da je zaista vrlo blizu vreme kada će i taj, a mislim da je to Mlađan Dinkić, koji je odobrio i finansiranje Narodne kancelarije, ove ovde Đilasove, a i svih ovih po lokalnim samoupravama, da će vrlo brzo zajedno sa Đilasom postati izdržavano lice u Zabeli.
Hvala vam, gospođo Radeta. Molim sada da se precizno izražavate. Stvarno nemam podatke ni ko je dao državljanstvo, ni kada su se kandidovali, ni ko je birao pripadnike azijske mafije da bi potpis odgovarao. Molim vas, da li još neko želi o ovom amandmanu reč? (Ne.) Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Miljko Četrović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite. Ne, čujem stalno sintagmu – "žuti lopovi koji su na vlasti", ne znam na koga se odnosi, izvolite. Gospodina Krasića često pogrešno razumeju. Izvolite.
Razume gospodin Marković, samo želim da se to potencira. Vi više puta kažete da se to žuto odnosi na Tadića i na ove njegove. U redu je, gospodine predsedniče, mi smo u komunikaciji.
Izvinite, pošto je podvučeno žutom, vratiću vam vreme. Izvolite.
Nema problema, može da se podvlači. Član 47. ima svoj naslov – Predvidljivost transfera. Kaže: "Pregled nenamenskih transfera po svakoj jedinici lokalne samouprave", a bolje da se kaže: za svaku jedinicu lokalne samouprave, ali dobro, "priprema Ministarstvo u saradnji sa Komisijom za finansiranje lokalne samouprave". Stav 2. – "Pregled iz stava 1. ovog člana sastavni je deo revidiranog memoranduma". Sada slede praktično posle ovog amandmana ostali naši amandmani kojima osporavamo postojanje ove komisije za finansiranje lokalne samouprave". Sad neću u tom nedostatku, vezano za član 47. da diskutujem, nego ću da pročitam ono što je SRS predložila da bi trebalo da bude tekst člana 47. Predloga zakona. "Pregled nenamenskih transfera po svakoj jedinici lokalne samouprave pripremaju ministarstva nadležna za poslove finansija i lokalne samouprave. Saglasnost na transfere iz stava 1. ovog člana daju nadležni odbori Narodne skupštine Republike Srbije za poslove finansija i lokalne samouprave. Pregled iz stava 1. ovog člana sastavni je deo revidiranog memoranduma". Kao što se vidi, centralna razlika je što mi smatramo da ne treba da postoji komisija za finansiranje lokalne samouprave. Moram da kažem da se na neki način malo potenciraju dva skupštinska odbora kao radna tela – Odbor za finansije i Odbor za lokalnu samoupravu, u različitoj formi, u zavisnosti od stadijuma postupka kako se dolazi do ovih iznosa, odnosno ukupnog iznosa sredstava planiranih za nenamenske transfere. To je ta centralna razlika predviđena u ovom članu. Međutim, moram da se vratim i da prokomentarišem, podsećam sve poslanike i upozoravam javnost i ljude koji prate ovu oblast više nego običan čovek, u našim propisima ne postoji mogućnost da se nešto što se naziva porezom uređuje zakonom, bude u nadležnosti jedinice lokalne samouprave i da se uređuje odlukama jedinice lokalne samouprave. To je nemoguće. Međutim, sada kod nas ovde stičem utisak kao da se na mala vrata revidira poreska politika. Revidira se koncept poreske politike u Republici Srbiji. Pored standardnih poreza koji su u nadležnosti republičkih organa, dobijamo i porez na imovinu koji postaje pitanje nadležnosti jedinice lokalne samouprave. U celoj svojoj punoći i sa svim aspektima postaje pitanje lokalne samouprave. Onda ga nazovite taksa za imovinu, naknada za imovinu, ne možete da upotrebite naziv – porez na imovinu. Ne znam gde je Balinovac gledao kada je davao saglasnost na ovaj tekst, a verovatno bi ubuduće zbog ovako grubih grešaka bilo potrebno da sastavni deo Predloga zakona bude izveštaj Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, gde se on nedvosmisleno izjašnjava da li je ovo u skladu sa ustavnim sistemom u Republici Srbiji, da li je usaglašeno sa ostalim zakonima sa kojima mora biti usaglašeno, jer se vrtimo oko nekih elementarnih stvari. Ako ne zna Balinovac, neka raspišu konkurs, neka nađu nekog drugog, Aleksandra Fatića, samo nemojte njega, jer kako dođe Koštunica on tako menja svoje mišljenje. Dakle, 2000. godine je napadao sve u Srbiji, vidim sinoć nešto brani, samo što se nije zaplakao. Moram stalno da skupljam te kasete, video-kasete i da ljude podsećam šta su radili prošle godine, pretprošle, 2000, 2001. godine, ali ne znam, kako se promeni vetar, kao onaj pevac što se na krovu okreće, tako i taj Fatić. Dakle, 2001. godine napadao je, aplaudirao što su Miloševića kidnapovali, a sinoć samo što se nije zaplakao. Te njegove reči, sinoć smo pričali, pre sedam ili osam godina, i on nas je napadao zbog tih istih reči, isto kao Čović: psi rata, psi rata, a kada beše 17. mart 2004. godine, kaže – to su teroristi na Kosovu. Pa jadniče, mi pričamo godinama da su teroristi, a on je tek video kad je pandrknuo sa vlasti, takva vam je politika u Srbiji. Uvek smo krivi mi koji teramo konstantnu politiku, stavove ne menjamo, teramo našu politiku, mi uvek krivi, a ovi što vrdaju sa političkim stavovima, evo vam i primer ovog zakona, dakle, on vam je pravi primer. Ne znam kako je ovo moglo da uđe u skupštinsku proceduru, stvarno ne znam, i kako ste mogli da ubacimo ove silne odredbe o komisiji za finansiranje lokalnih samouprava. Dakle, opet se stvara jedan sunđer, sunđer koji treba da pokupi gnev, pljuvanje lokalne samouprave prema vladi, ali neće biti isturena vlada, neki ministar, nego da napravimo neku komisijicu, pa vi to tamo rastrebite, a kada to završite, idemo sa stavovima, pa nije dobro, pa ne znam, vidite sa komisijom, komisija kriva, kao Radiodifuzni savet, videli ste. Čak i ministar za kulturu protestuje protiv Radiodifuznog saveta, jer je navodno nezavisno, regulatorno telo itd. Ovo nije sa tim ovlašćenjima, ali je nešto slično. To je otprilike jedno sunđerče koje treba da pokupi gnev, nebuloze i da prilikom glasanja ovde o nekom zakonu, a naročito zakona o budžetu, svima iz vlasti, našom komisijom za finansiranje lokalne samouprave, jer tamo je to usaglašeno, to se profesionalno prati, vrši analitičko sagledavanje, neke analize. Moram da vam dam jedan vrlo slikovit primer koliko od početka grešite, ne vi, nego vlada, samo zbog toga što želi da bude slepa na ono što je svakom razumnom čoveku jasno. Uzeću jednu oblast koja je svima jasna, ali nije fudbal, pošto fudbal svi znamo odlično. Dakle, 2004. godine prva stvar koja je urađena u Narodnoj skupštini bila je izmena Zakona o izboru narodnih poslanika i tada su bili neki novi koncepti glasanja u inostranstvu, političke stranke nacionalnih manjina, prirodni prag, kakva će biti kontrola itd. Pre nekoliko dana u organizaciji OEBS-a organizovano je savetovanje, pozvani su svi, čak i predsednik Narodne skupštine i neki poslanici koji idu da Evropi, oni njih nešto kao pitaju, Čomićku pitaju ili Ljilju Nestorović, hajte ljudi molim vas, i nevladine organizacije i dat je jedan sineopsis štabi to trebalo da se pogleda da bi se naš zakon, da vas podsetim, kada je vršena promena, rečeno je da na kugli zemaljskoj ne postoji bolji zakon. On jeste doživeo debakl posle šest meseci, jer su se ispostavila turistička putovanja u inostranstvo radi organizacije izbora. Sada su oni napravili nekih 15 tačaka, šta je to problematično u postojećem tekstu Zakona o izboru narodnih poslanika. Ja uzmem brže stenogram iz 2004. godine, ovi iz OEBS-a napisali primedbe koje je SRS sa ove govornice uputila Vladi da to nije evropski, da nije u skladu sa međunarodnim standardima. Evo, prošle su dve godine, možda dve i po, a OEBS vam je stavio primedbe kao što su stavili srpski radikali. Nas ste tada osporavali, a hajde da vidim da li sada smete da kažete OEBS-u: niste u pravu? Ne smete, zato što se struka nalazi u engleskom jeziku i oni postavljaju pitanja, nije definisano šta su to političke stranke nacionalnih manjina, ali imate vi predsedniče taj materijal, znam da imate, i vi ste to pročitali tamo. Samo to što ste pročitali, mi smo to pričali sa ove govornice, a vi ste se smeškali. Kažu, pa to je nemoguće, pa šta to, pa je dolazio Balinovac, pa se hvalio kako je sve najbolje, kako je evropsko, pa primeri ovamo, pa primeri onamo, i šta ćemo sada? Hoćete ponovo da menjate taj zakon? E, gospodine predsedniče, ako se bude taj zakon ponovo menjao, menjaju se i te odredbe gde smo mi stavili primedbe da se naplati kazna svim poslanicima koji su glasali svesno za loš zakon. Taj primer koristim zato što je potpuno identična situacija sa ovim zakonom, potpuno identična. Znači, sila od 126 glasova može sve, a dokle, do prve krivine i sudara sa stvarnošću, a onda ćete opet ono što smo vam prigovarali da uvijete u neku formu i da kažete – ovo je sada super, ovo je demokratsko, itd. To je problem gospodo, zato ovako malo poslanika ima, zato je tako debela ladovina gde se odlazi, jer mi teoretski imamo fantastičan Poslovnik, a SRS se gorko kaje što je prigovarala i ne bismo imali ovakvu reklamu ni na jednoj televiziji, taman posla, ovo je lepa reklama, velika je vrućina, ljudi prate televizijski prenos, požurite vi iz Užica, jer miting samo što nije krenuo. Zapamtite ovo što sam rekao, opet će da dođe maca na vratanca i kada se bude jelo ono što se povraćalo, onda će opet da kažu da je to evropsko. Građani Srbije, sa ovakvom vlašću ste suočeni. Nemojte da gledate onaj javni servis, jer nema tamo istine. Zašto danas nema novinara u Skupštini? Da li ste to primetili? Nije ništa interesantno, novinarima nije interesantna ova rasprava ovde kada se dođe na nivo amandmana, člana, predloga, koncepcije itd, nego da li je poslanika ujelo kuče ili da li je neko nešto uradio i naravno, nema Mlađe, bolje da cugne nešto tamo na oktanskoj pumpi, nego da sedi ovde i da se znoji i sluša kritike povodom onoga što je obećavao, radio i sve što je učinio za nekoliko meseci. Kao što vidite, vrlo dobro pamtimo šta je ko rekao. Čekamo da skočite, da izvučete papire, pa da kažemo, stenogram od tada i tada, strana ta i ta, povodom te i te tačke, rekao Mlađa, pa citat i idemo dalje. Sve ćemo u knjigama lepo da objasnimo, a mislim da sam jutros rekao da je već jedna u štampi, vrlo interesantna za Mlađana Dinkića, samo se plašim da ne prođe kao onaj direktor "Poslovnog prostora" u Zemunu. On je podnosio krivične prijave, a istovremeno su protiv njega podneli krivične prijave njegovi. Dakle, zahvaljujući tim prijavama, Moma Marković je navodno morao da bude osumnjičen za zapošljavanja. Moma Marković je izašao, dokazao svoju nevinost iako je trebalo da dokažu njegovu krivicu, a ovaj što je proganjao, stavio tri i po miliona evra u džep i pobegao u inostranstvo i naravno, sada se od njega ograđuje i DS, svi se ograđuju od njega, a na vreme je svako bio upozoren da se nešto loše dešava tamo, ali su pričali: radikali nešto predlažu, pa je bilo smešno. Evo, vidite, vama je bilo smešno, tri i po miliona evra nestalo. Šta mislite koliko ima porodica koje su prodale stanove da bi preko njega obezbedili bolji i veći, kako, pa gde sme čovek da sumnja u takvu osobu, u tu personu, razmislite malo. Kada radite državni posao, vodite više računa o državnim i narodnim interesima, nego o tome ko je gde.
Hvala, gospodine Krasiću. Ponavljam, dakle, molim vas, za primedbe koje su citati reklama, sve izjave koje aludiraju na rasnu i versku osnovu, naprosto ću uvek tražiti razjašnjenje i upozorenje. Nije nikakvo podsticanje, a nije moguće, jer radimo po Poslovniku, izricati kazne, ako poslanici nešto govore, a potom čine nešto drugo. U svakom slučaju, vama hvala što kažete da sve ono što je govoreno o Poslovniku, da ste se pokajali, zahvaljujem se što ste spremni da raspravite sa OEBS-om ove primedbe. Hvala vam mnogo. Da li još neka poslanička grupa želi o ovom amandmanu?Na naziv odeljka tri, naslov iznad člana 50. i član 50. amandman je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 51. amandman je podneo poslanik Hranislav Perić. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za lokalnu samoupravu je prihvatio amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 51. i tačno je da je Odbor to prihvatio. Šteta je što nema ministra, možda bi to moglo odmah sada ovde da dogovorimo, ali o tom potom. Dužan sam da obrazložim amandman. Predložio sam, od tri člana komisije koji predstavljaju jedinicu lokalne samouprave, jedan član mora biti iz jedne od nerazvijenijih opština. To nije bilo precizirano u članu. Mojim amandmanom bi se preciziralo da od 10 članova plus predsednik, jedan bi trebalo da predstavlja nerazvijene opštine i mislim da bi to bilo pravično.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 51. amandman je podneo Dragoljub Stamenković. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanik Vjerica Radeta.
Član 51. kao i ovaj prethodni član 50. i još nekoliko članova iza predložili smo da se brišu, zato što se odnose na, kako u naslovu iznad ovog odeljka piše – "Obezbeđenje pravičnosti, efikasnosti i otvorenosti sistema finansiranja lokalne samouprave", pa onda naslov iznad člana 50. – "Komisija za finansiranje lokalne samouprave". Naravno da je u pitanju principijelni stav pre svega SRS, da ne treba formirati nikakve posebne komisije, da imamo ministarstva, da lokalne samouprave, sve već formirane organe i organizacije, samo treba svako svoj posao da radi, vredno, pošteno, pre svega, u skladu sa zakonima, ma kakvi bili zakoni, makar i ovakvi kakav je ovaj zakon. Kada sam govorila o članu 32, jednostavno moram da se vratim na obrazloženje Vlade, jer sam tada potrošila vreme, nisam mogla da pročitam obrazloženje Vlade zašto su odbili amandman na član 32, a taj amandman se odnosio na način korišćenja sredstava dobijenih od zakupa poslovnog prostora, odnosno na ograničavanje od strane Vlade, odnosno Ministarstva finansija, na određivanje tačno za šta ta sredstva mogu da se koriste, što je potpuno besmisleno i neću dalje elaborirati o ovom amandmanu, jer sam već govorila o tome 15 minuta, ali samo da pročitam, a u vezi je sa ovim što ću dalje da govorim, obrazloženje Vlade zašto taj amandman nije prihvaćen. Kaže: "Amandman se ne prihvata, s obzirom da se utvrđivanjem namenskog karaktera prihoda od zakupa neće dovesti u pitanje redovno funkcionisanje lokalne samouprave, posebno opština u sastavu gradova. Ujedno, na ovaj način smanjiće se neopravdano visoki rasponi u visini raspoloživih prihoda po stanovniku između pojedinih gradskih opština, posebno u gradu Beogradu koji se sada kreću i preko 10 puta, uz isti obim nadležnosti". U ovom obrazloženju je suština privatnosti ovog zakona. Više puta smo danas rekli da je ovo privatni zakon Mlađana Dinkića, koji će očigledno primenjivati u najvećoj meri Nenad Bogdanović i ostali žuti kriminalci, gospodin Marković je izašao, on dobro zna na koga mislimo i na koga svi građani u Srbiji misle kada se kaže "žuti" i nije korektno od gospodina Markovića što govori o nekoj rasnoj netrpeljivosti. Mi srpski radikali veoma cenimo kineski narod i nikada nam ne bi na pamet palo da u tom smislu pomenemo žutu boju. Kada kažemo "žuti", jasno i glasno mislimo na žuto lopovsko preduzeće Borisa Tadića. Ovo naravno radi javnosti, zna ovo i Predrag Marković, ali pošto on voli da se šali, ja to moram ovako ozbiljno da objasnim. Dakle, čl. 50, 51, da, profesore Simonoviću, imate nekih problema zbog ove konstatacije? (Velimir Simonović, sa mesta: Nemam.) Onda nemojte da komentarišete, budite ljubazni. Dakle, čl. 50, 51, 52. i valjda sve do člana 55. govore o toj komisiji za finansiranje lokalne samouprave koja je što se tiče srpskih radikala potpuno nepotrebna. To je još jedno novo administriranje, a sada je posebno interesantan član 51. Naravno, te komisije moraju da se plate, ti ljudi koji će biti članovi komisije moraju da se plate, a onda uobičajeno do sada sve agencije, komisije itd, koje ste kroz razne zakone ovde usvajali određivane su plate, obično nekoliko puta veće od prosečnih plata zaposlenih u Srbiji, pa će tako i ovi imati nekoliko puta veće plate od plata radnika koji rade u, gospođo iz ministarstva, imate nekih primedbi Onda vas molim takođe, vas pogotovo, možete da pišete, da pročitate kasnije Mlađi šta smo mu govorili, a vi ne možete da komentarišete. Dakle, ovi ljudi koje budete birali u ovu komisiju, imaće sasvim sigurno veće plate od onih ljudi u lokalnim samoupravama, u organima lokalnih samouprava koji istinski rade, koji rade za građane, koji su servis građana tamo gde su srpski radikali na vlasti u opštinama, a tamo gde nisu srpski radikali, građani dobro znaju kakvih problema imaju sa lokalnim samoupravama, ali i to traje samo do narednih izbora. Sada slušajte šta kaže član 51. Dakle, čak i kada ne bismo principijelno bili protiv ove komisije, a jesmo, onda bi opet bilo potpuno neprihvatljivo da komisija bude u sastavu koji je predviđen članom 51. Stav 1. kaže: "Komisija ima predsednika i 10 članova koji se imenuju na period od pet godina". Opet pet godina, to je opet ona igra koju smo već imali u Zakonu o Vladi, u Zakonu o državnim službenicima, to je zamisao ove vlade Koštunica-Dulić, da na tako visoke državne funkcije postave svoje ljude na period od pet godina, da kada odu sa vlasti imaju i dalje neke svoje ljude na značajnim funkcijama, kako ne bi potpuno izgubili vlast kao što će je formalno izgubiti posle narednih izbora. Drugi stav: "Predsednika i pet članova imenuje Vlada, a pet članova Stalna konferencija gradova i opština". Ljudi moji, šta je ta stalna konferencija gradova i opština da bi bila ugrađena u ovaj zakon ili u bilo koji zakon i da bi ta stalna konferencija gradova i opština imenovala članove komisije koji će raspolagati nekim sredstvima kojima se finansiraju lokalne samouprave. Ovo je zaista neverovatno. Neverovatno je da se ovaj privatni Dinkićev zakon ne samo u ovom članu, govorili smo to i u načelnoj raspravi, bazira na nekakvim stavovima Stalne konferencije opština i gradova. To jednostavno ne može da prođe, to nije normalno, nije pametno. Ta stalna konferencija je jedno neformalno telo, udruženje građana, nevladina organizacija. Dalje, očekivala sam, s obzirom na ovo, da će jedan broj članova ove komisije koja će voditi računa o finansiranju lokalnih samouprava da određuje fond za humanitarno pravo, Helsinški odbor, nije moguće da ste jedan zakon propustili, a da nema na njega uticaja Kandićka, Vučo, Biserko itd. Iz tog ranga vam je ova stalna konferencija, naravno izostavili ste i društvo sudija i te tzv. demokratske tekovine, a ja kažem – kvazidemokratske tekovine. Dakle, neverovatno je, a pogotovo u daljem nastavku ovog stava – "od kojih tri člana moraju biti predstavnici jedinica lokalne samouprave". Dakle, ta konferencija bira pet članova, a tri moraju biti predstavnici lokalne samouprave. Ko su ova dva člana koja nemaju veze ni sa Ministarstvom, ni sa lokalnom samoupravom, ko su ta dva člana od kojih će zavisiti život zaposlenih i građana u opštinama? Ovo je enigma koja nikako ne bi smela da ostane u ovom zakonu, i onda imate zaista vrhunac cinizma – "stručne i administrativno-tehničke poslove za potrebe komisije obavlja Ministarstvo". Dakle, ovakvu kombinaciju ko god da je smišljao stvarno svaka mu čast. Ako je i od Dinkića, mnogo je. Dakle, tamo će stalna konferencija da formira neko telo, komisiju u koju će možda da stavi Kandićku i Vučo, a Ministarstvo će da obavlja stručne i administrativne poslove za tu komisiju. Evo šta kaže Vlada zašto nije prihvaćen amandman na član 51. Kaže – iz istih razloga kao i ovaj na član 50: "Amandman se ne prihvata s obzirom da Komisija za finansiranje lokalne samouprave predstavlja oblik institucionalizovane saradnje i dijaloga između centralne i lokalne vlasti". Kakva saradnja, kakav dijalog? Ljudi, dajte narodu pare, dajte lokalnim samoupravama pare, to je decentralizacija, a nemojte da zakukuljite u zakonu da nikome nije jasno šta ste napisali, a onda u novinama se zalažete da ste za decentralizaciju lokalne samouprave, a bez Dinkića ne sme ni jedna sijalica u opštini da se promeni. Dalje kaže – "kao takva postoji i u nizu drugih evropskih zemalja". Stvarno bih volela da u zagradi stoji taj niz evropskih zemalja, jer to baš nije tačno. Njena svrha nije da se u okviru nje vrši bilo koji posao iz nadležnosti Vlade i ministarstava, već da se kroz jedan partnerski odnos centralne i lokalne vlasti pomogne boljem međusobnom razumevanju, razmeni mišljenja, a time i boljem kvalitetu zakona i drugih propisa koje predlaže Vlada, a koji se odnose na položaj, nadležnosti itd. Govore o razmeni mišljenja, a radi se o komisiji za finansiranje lokalne samouprave. Ko je ovde lud? Mi nismo i građani Srbije nisu. Građani Srbije sada odlično razumeju šta je Vlada ovim zakonom u stvari htela, kako je htela još jednom da ih izvara. Sada ću da vam kažem šta znači taj dijalog i međusobni razgovor. To znači da se dogovore Dinkić i Bogdanović šta će da rade u Beogradu. Bogdanović je obećao tri mosta u izbornoj kampanji. Već mu je treća godina kako je gradonačelnik i on i ovaj njegov Stanojević počeli su da pričaju po novinama kako se angažuju, prikupljaju ponude, idejna rešenja, projekte, naravno, zamajavanje naroda i građana Beograda da bi se slušalo kako mu je palo na pamet, nešto razmišlja o mostu, a to je naravno njegova priprema za neke buduće izbore kada će da kaže – naravno da ću da gradim most, ali još uvek nismo uradili projektnu dokumentaciju. Svako ko samo jednom izađe automobilom u Beograd zna kolika je potreba izgradnje ta dva mosta u Beogradu. Beograd više ne možeda podnese saobraćaj koji je trenutno u Beogradu. Imaćemo u jednom od narednih zakona predlog Velje Ilića da se oduzimaju automobili nekome ko načini eventualno neki prekršaj. Valjda na taj način treba da smanji broj automobila u Beogradu. Zato Nenad Bogdanović i Bojan Stanojević krpe rupe, asfaltiraju, menjaju žardinjere, zato što se tu najbolje peru pare. Nigde nema boljeg pranja para od asfaltiranja. Pre neki dan u gostima su mi bili bliski rođaci iz Banjaluke, prošli smo slučajno Nemanjinom ulicom i negde pred kraj pitaju me gde je ta Nemanjina ulica o kojoj se toliko pisalo da je sređena, uređena, evropska. Kažem – sada idemo tom ulicom. Ljudi se krste, kažu da se uopšte ne vidi da se nešto radilo. Kažem – ne vidite, ovde su skoro menjali šine jer su zaboravili da tramvaji moraju da se mimoiđu, pa su napravili tako da ne može tramvaj pored tramvaja da prođe. Nisu ni to uradili slučajno nego je i to urađeno da bi se još jednom obrnuo još jedan krug u okviru pranja para, jer tamo neki projektant zaboravio da treba da se mimoiđu, da tramvaji idu u oba pravca. Znao je on to i verovatno je taj čovek to i predvideo u projektu, ali su Stanojević, Bogdanović i ovaj tajkun od preko puta – Đilas, koji je naravno kapa sveukupnog kriminala te demokratske žute bande, shvatili da treba još malo para da izvuku iz beogradskog budžeta pa su izmislili još jedan nov posao. Za takve stvari služiće ova komisija koju će predlagati Stalna konferencija opština i gradova.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 51. amandman je podneo Branislav Stevanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 51. amandman je podneo poslanik Branče Stojanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Branče Stojanović je predložio da se stav 2. člana 51. promeni tako da glasi: "Predsednika i pet članova imenuje Vlada, a pet članova Stalne konferencije gradova i opština iz redova predstavnika jedinica lokalne samouprave". Vi znate da je kolega Hranislav Perić obrazlagao prethodni amandman u kojem je tražio da od ova tri predstavnika koji su planirani, odnosno predloženi u stavu 2. člana 51. obavezno jedan mora biti iz redova nerazvijenih opština, što je Odbor za finansije i prihvatio. Mislim da ovde ima dovoljno prostora i dovoljno racionalnih razloga da se prihvati i amandman kolege Brančeta Stojanovića. Pokušao sam da razumem zašto od ovih pet predstavnika lokalnih samouprava treba da budu tri baš predstavnici, a dva bi mogla biti nešto drugo, pa sam pomislio da su to verovatno ljudi koji su eksperti u oblasti finansija ili finansiranja lokalne samouprave, te bi to mogao biti razlog. Opet, sa druge strane mi se čini, trebalo bi da se ovaj amandman prihvati upravo iz razloga što oni ljudi koji budu predloženi i izabrani od strane Vlade prevashodno mogu biti eksperti koji razumeju ovu oblast do kraja i koji mogu kompetentnije i kvalifikovano da uporede sve relevantne podatke značajne za finansiranje lokalne zajednice. Otuda toj stalnoj konferenciji gradova treba dati za pravo da izabere svih pet članova, nezavisno od toga da li su eksperti ili nisu, ali opet ne treba smesti sa uma ni da se u redovima predsednika opština koji su po pravilu članovi konferencije gradova može naći i te kako vrsnih stručnjaka, odnosno eksperata iz te oblasti. Ukupna mana ovog zakona, ako uopšte tražimo mane je to što on nije praćen drugim zakonom za koji se zalagala poslanička grupa SPS, a to je zakon o regionalnom, ravnomernom razvoju. Onda bi nam bilo lakše da shvatimo sve ove odnose koji su predloženi zakonom i mogli bismo da uočimo jasne i glasne kriterijume koji se odnose na to kako se neka opština svrstava u red razvijenih, kako neka u red srednje razvijenih, a kako u red nerazvijenih. Zato smo i u načelnoj raspravi, a i u ovoj raspravi u pojedinostima imali dosta oprečnih mišljenja koja se tiču kriterijuma za dodelu sredstava lokalnim zajednicama, odnosno lokalnim samoupravama. Svojevremeno sam mislio da bi jedan od relevantnih podataka za uočavanje objektivne ekonomske snage svih lokalnih skupština, odnosno zajednica, trebalo da bude recimo broj zaposlenih, zatim broj nezaposlenih, prosečna zarada po zaposlenom itd. Imate takve primere da recimo opština Lajkovac sa veoma malim brojem zaposlenih ima natprosečan lični dohodak u odnosu na Republiku Srbiju, ali to ne utiče bitno na prikupljanje sredstava u lokalnom budžetu iako se primenjuje ta stopa od 40% na porez na zarade koje se ostvari na području te opštine. S druge strane, imate relativno velike opštine po broju stanovnika, po površini koju zahvataju, po broju srednjih škola, obdaništa, osnovnih škola, odeljenja u tim školama i razume se, po broju dece koja su obuhvaćena školovanjem, a da ne spadaju u kategoriju razvijenih. Dakle, veličina i razvijenost često su u Srbiji u raskoraku. Tako imate opštine koje su nekada bile u kategoriji srednje razvijenih, čak i razvijenih, koje su danas zbog infrastrukture, odnosno privredne strukture sa kojom raspolažu, sticajem okolnosti, a pre svega zbog ekonomskih prilika došle u kategoriju nerazvijenih opština. Dakle, neko ko je veliki ne znači da je jak i razvijen u ovom ekonomskom i finansijskom smislu. Zato mislim da glavna mana ovog predloga zakona nije u njegovom sadržaju, jer se on može i ovako primenjivati, već upravo u tome što nemamo taj zakon. Sada da kažem svoje mišljenje o toj konferenciji gradova. Podsetiću na primer kada smo usvajali rebalans budžeta da se pokušala jedna simulacija koja je dogovorena na konferenciji gradova upravo po osnovu finansiranja lokalnih zajednica. Onda su predsednici opština predlagali jedno, ministarstvo drugo, na kraju se usaglasili oko toga, ali kada su izveli simulaciju ispalo je da najveći broj opština u Srbiji dobija manje sredstava nego što je to bio slučaj u predlogu Ministarstva finansija. Onda su rekli – izvinite, mi smo pogrešili, dajte da napravimo zakon. Kao posledica tog dogovora na konferenciji gradova, a i zahteva koji su se čuli i od strane SPS i drugih poslaničkih grupa, došao je i ovaj zakon. Da li treba da postoji Stalna konferencija gradova? Ja mislim da, zato što ona ne može da šteti, može samo da koristi. Na toj konferenciji gradova sreću se predsednici opština, razmenjuju svoja iskustva razvijena za razne oblike saradnje, a između ostalog razgovaraju o tome kako u budućnosti finansirati te skupštine, odnosno te opštine koje ti predsednici opština predstavljaju. Ne bih mogao da ih svrstam u bilo kakvu nevladinu organizaciju nego prosto u jedno udruženje predsednika koje pre svega ima za cilj da učini boljim položaj opština iz kojih dolazi, i to je u redu. Ne vidim u tome ništa loše, a čini mi se da bi bilo loše. Ma koliko da razumem predloge u pogledu ukidanja te komisije, bilo bi loše da nemamo komisiju. Možda jednog dana kad izrastemo u relativno razvijeno društvo, kad se promeni bitno i suštinski status skupština, odnosno opština, ovakva komisija neće ni trebati. U ovom trenutku mi se čini da radi usklađivanja tih interesa na području čitave Republike Srbije Stalna konferencija gradova nema pravu zamenu ili pravu alternativu i da je dobro i da ministar finansija i drugi predstavnici Vlade, uključujući ministra za lokalnu samoupravu i državnu upravu upravo na tim konferencijama gradova čuju te elementarne i suštinske probleme opštine iz kojih dolaze ti predsednici. Znate, teško je svaki dan, i kada si predsednik opštine, komunicirati sa nadležnim ministarstvima, uključujući i to za lokalnu samoupravu, za finansije itd, jer onda bi svi ministri jednostavno trebalo najveći deo vremena da odvoje za razgovore sa predsednicima opština, što ne smatram da bi bilo loše, ali onda bi samo to radili i neki drugi poslovi bi trpeli. Zato je konferencija gradova, pa i komisija dobra. Još samo jedna rečenica u vezi sa razlozima za prihvatanje amandmana gospodina Brančeta Stojanovića. Ako se, dakle, mislilo na eksperte, onda je ovde u zadnjem stavu rečeno da će poslove za potrebe ove komisije raditi ministarstvo. Ako imamo pravo ministarstvo, mislim da to neću da sporim sada na bilo koji način, onda u okviru tog ministarstva imamo i eksperte. Onda će to ministarstvo preko određenog broja službenika i stručnjaka iz ministarstva zapravo obaviti taj ekspertski, stručni deo posla za komisiju, odnosno pomoći komisiji da najrealnije i najobjektivnije sagleda stanje svih, i razvijenih i srednje razvijenih i nerazvijenih i da saglasno tome, uključujući i ove kriterijume koji nisu bili u njegovom zakonu, rasporedi ta sredstva koja su na raspolaganju u odnosu na visinu društvenog bruto proizvoda u budžetu za svaku godinu, a o tome se Vlada izjašnjava u samom memorandumu pre izrade budžeta za narednu godinu. Stoga mislim da ima dovoljno razloga da se prihvati ovaj amandman, mada znam da je potajna želja svakog ministra, pa i Vlade, da zakon koji uđe u skupštinsku proceduru trpi što manje izmena. Ova izmena ne bi pokvarila suštinu zakona, a čini mi se da bi popravila čitavu priču o komisiji i njenom sastavu. Hvala lepo.
Hvala vama, gospodine Todoroviću. Još neka poslanička grupa o istom amandmanu? (Ne.) Hvala. Na član 51. amandman je podneo poslanik Božidar Koprivica. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 53. amandman je podneo poslanik Hranislav Perić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici podneo sam amandman na član 53, ništa ne treba da se briše, ništa da se oduzme, samo da se doda nova tačka. Kada se formira Komisija moramo da obezbedimo posao, da ima šta da radi. Predložio sam da komisija pored ostalih poslova koje radi treba da priprema predloge za poboljšanje sistema finansiranja nedovoljno razvijenih opština. Ako ovaj zadatak ne damo komisiji da radi, ne znam koja je onda svrha Komisije. Ako je po zakonu napravljeno šta ti sve sleduje i koji su kriterijumi, koliko da dobije svaka opština, onda komisija nema neki razlog da može mnogo da radi. Komisija bi postigla pravi cilj ukoliko bi postigla da ostanemo bez nerazvijenih opština, da sve opštine pređu u razvijene. To bi bio i prvi zadatak. Što ne bi komisija sela pa da izađe pred Vladu i predloži neke mere i da kaže – dajte siromašne opštine, da kažemo da nema siromašnih u Srbiji, to i to treba tamo da se pomogne da bi opština iz nerazvijene prešla u razvijenu. Ovaj amandman sam objašnjavao i na odboru, podrazumeva se da to radi komisija. Drugo je to – podrazumeva se, drugo je kada se stavi u zadatak. Barem će jednom godišnje neko negde da raspravlja i da se interesuje i otvori neka pitanja po pitanju nerazvijenih opština. Ovako, u celoj toj stvari, kada su sve opštine i gradovi u jednom košu, ovo pitanje nikada neće biti pomenuto. Zbog toga nisam hteo da nešto brišemo, menjamo, nego kada nabrajamo poslove koje treba da radi komisija, kažemo, pored ovih poslova koje smo nabrojali, stavljamo komisiji zadatak da napravi program kako će se finansirati nerazvijene opštine, da tamo bude bolje stanje. Ni Vlada ni odbor nisu prihvatili ovaj amandman, a mislim da je zadatak, kada zakon uđe u proceduru, da se daju predlozi i da dođe do poboljšanja zakona, da taj zakon može da funkcioniše u praksi. Sve ostalo, mislim da ćemo promašiti cilj. Ponavljam, naš predlog, naš amandman želi samo da upotpuni rad komisije, neko se ovde sekira, sigurno da će biti prezaposlena komisija pa neće imati vremena da radi, jer će imati druge poslove itd. Zbog toga, na kraju želim da zamolim sve poslanike u danu za glasanje da uzmu u obzir ovaj član, ne smeta da stoji u zakonu. Ko se nečim bavio, ko je radio negde,u nekom preduzeću, ko je stvarao dohodak, njemu je to jasno u praksi, da uvek daš deset zadataka, pa kada se završi osam, ti si zadovoljan. Ako daš jedan i on ostane nedovršen, ništa ne radiš. Prema tome, predsedniče Markoviću, pošto vas visoko cenim i smatram da poznajete ovu materiju, želeo bih da kažem, ukoliko mislite da nije realno da komisija treba da uradi ovo za nerazvijene opštine, u svojstvu predsednika Skupštine treba da se zalažete da se napravi ravnopravnost u opštinama u Srbiji. Ukoliko kažete – nije dobro, smatram da ne treba, spreman sam da povučem ovaj amandman. Ali, mislim da je amandman dobar i dobro bi bilo za ove siromašne i jadne opštine koje od dinara prave dva, da im neko predloži, moj prethodnik Joca je govorio da će u ovoj komisiji biti eksperti. Dajte da se i eksperti založe, neka predlože nešto pametno za ove siromašne i nerazvijene opštine. Hvala.
Hvala vama, gospodine Periću, hvala na komplimentima. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 53. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na naslov iznad člana 54. i član 54. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 54. amandman je podneo poslanik Sredoje Mihajlov. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 57. amandman je podneo poslanik Stefan Zankov. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 57. amandman je podneo Branislav Stevanović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 61. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Zoran Krasić, izvolite. Gospodine Periću, javno se zalažem da vaš amandman bude usvojen, za razliku od onog da se povećavaju kriterijumi bez koeficijenata. Izvolite.
Preskočili smo nekoliko amandmana zato što se svi odnose na komisiju za finansiranje lokalne samouprave. Amandmanom smo tražili da se brišu ove odredbe, a pre izvesnog vremena sam obrazložio na čemu se zasniva taj naš principijelni stav, pa nismo hteli da se uključujemo u ovu raspravu istomišljenika o tome koji bi to tehnički nedostaci ovih odredbi bili, a koje se odnose na Komisiju. Član 61. nalazi se u prelaznim i završnim odredbama i on uređuje, bilo bi najbolje da ga pročitam, kako je to napisano: "Jedinica lokalne samouprave preuzeće zaposlene od Ministarstva finansija –Poreske uprave, koji obavljaju poslove iz člana 60. ovog zakona, počev od 1. decembra 2006. godine. Prostorije, opremu i sredstva za rad, jedinica lokalne samouprave preuzeće od Ministarstva finansija – Poreske uprave, srazmerno broju preuzetih zaposlenih lica. Vlada će bliže urediti preuzimanje zaposlenih lica iz stava 1. ovog člana". Sve je ovo doneto zbog toga što je došlo do promene u tzv. izvornim prihodima lokalne samouprave o kojima smo pričali kada smo obrazlagali amandmane koje smo podneli na član 6. Predloga zakona. Član 61. se naslanja na prethodnu odredbu, na član 60 da jedinica lokalne samouprave u celosti utvrđuje, naplaćuje i kontroliše javne prihode iz člana 6. ovog zakona, počev od 1. januara 2007. godine. Znači, ako zapostavimo ovo – 1. januar 2007. godine, 1. decembar 2006. godine, vratimo se na član 6. stav 1. tačka 1) koja kaže da porez na imovinu, pa malo pogledamo šta je napisano u članu 7 – stope utvrđuje skupština jedinice lokalne samouprave, pa kada se to konkretizuje baš na porez na imovinu, skupština jedinice lokalne samouprave utvrđuje visinu stope poreza na imovinu, osim ona dva čemu se protivimo – do visine najviše stope propisane zakonom kojim se uređuje porez na imovinu. To bi značilo da sledi promena Zakona o porezu na imovinu gde će stopa biti određena u maksimalnom nominalnom izrazu i to će biti maksimum stope do koje jedinice lokalne samouprave mogu da propisuju poresku stopu poreza na imovinu. Recimo, ako bi se to stavilo, na bazi nekog primera pričam, recimo, da bude 2% od vrednosti neke imovine, maksimalna stopa, onda je teoretski moguće da to u Beogradu bude 1,9; u Pirotu 1,8; u Prokuplju 0,9 itd. Tako nešto nije moguće prema našem ustavnom sistemu kada su u pitanju porezi. U suštini, po definiciji, porezi su prihodi Republike, a ne prihodi jedinica lokalne samouprave. Međutim, pošto naše jedinice lokalne samouprave za sada nisu imale mehanizme za naplatu svojih izvornih prihoda, odnosno, imale su skučenu mogućnost za tu naplatu, sada se pribeglo novoj formuli o čemu sam malopre pričao. Sada će jedinice lokalne samouprave da preuzimaju zaposlene iz Ministarstva finansija – Poreske uprave koje obično rade u zgradama opština, koji će da rade poslove utvrđivanja naplate kontrole poreza na imovinu i verovatno svih izvornih prihoda jedinica lokalne samouprave. Biće snabdeveni i pomoću monopola fizičke prinude, asistencijom policije i drugih organa. Moraće da se promene propisi o naplati, to moram da vam kažem, moraće da se promene propisi koji treba da urede na jedan nov način odnos sa službom koja je zadužena za prinudnu naplatu i tu moram da vam skrenem pažnju. Došlo je praktično do poreske reforme, došlo je ne samo do poreske reforme u smislu vrste poreza, stope poreza, nego morale bi da se promene odgovarajuće odredbe zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji. To ne ide u paketu, ne znam da li ste primetili, nismo dobili istovremeno sve ono što mora da se menja našim zakonom. Ovo je privatni zakon i moram da vam kažem da je u sagledavanju ovih problema najveća greška napravljena upravo što se u razgovorima išlo preko Stalne konferencije opština i gradova Srbije. Najveća greška je napravljena tamo. Odmah ću da vam kažem zašto. Tamo nije moguć čak ni normalan izbor funkcionera u okviru te stalne konferencije, zato što postoji dominacija stručnih saradnika, savetnika i onih koji su ostali, a o tome imamo podataka. Ostali su predstavnici jedne političke grupacije, koja u senci vlada u Srbiji. Ima neku veliku senku, pa iz te senke se neki put pojavi na B92, neki put na RTS, neki put u Narodnoj kancelariji, neki put Meridijan banka, neki put ovamo i onamo. Oni idu u inostranstvo, ljagaju sve živo, ne dozvoljavaju da se ugrozi njihova pozicija. Inače, mentalni sklop tih ljudi je da ukoliko nisu prvi onda ništa ne postoji. Poznato je o kome se radi, a pošto sam daltonista, neću da pričam o bojama da se ne bi nervirali neki, da ne bi bilo nekih većih problema. Sada vidite kako se na mala vrata menja poreski sistem i menja sve u cilju priprema da se što bolje zadrže postojeće pozicije, bez obzira da li one odgovaraju interesima građana. Malopre sam čuo jednu raspravu. Ti eksperti nisu u stanju da vide ovaj problem o kome je gospodin Perić pričao. To moram da vam kažem, oni taj problem ne vide. To za njih nije problem. Oni smatraju da to sve treba prepustiti nekoj slobodi, konkurenciji, pričaju neke bajke. To što možda u Velikoj Plani posle devet sati niko ne vozi kola, što, uzmimo neke manje opštine koje jedva krpe kraj sa krajem, uzmite recimo Bosilegrad, vrlo pristojnu opštinu za primer. Tamo osim državnih službi i "Elektroprivrede" i "Distribucije", suda, SUP-a, privreda gotovo da ne radi. Sve što je radilo ili je zatvoreno ili njihova konfekcija nešto radi kobajagi i drugo ništa ne radi. Kakva je tamo poreska politika i šta da se uvodi. Tamo su svi abonenti. Svi žive od toga ako se obezbede neka sredstva sa nivoa Republike i proslede lokalnoj samoupravi. Da li vidite ovog jadnog, juri na sve moguće načine i ako može da obezbedi koliko-toliko neka sredstva da Bosilegrad stane na noge i da se nešto asfaltira itd. Suočeni su sa tim problemom. Sada mi pričamo ovde – eksperti i neki sistem. Gde oni vide sistem? Eksperti ne vide dalje od beogradskog kruga dvojke. Terate nas da ulazimo u priču o komisiji i njen sastav i ko bi bio u toj komisiji itd. To je uvredljivo za građane Srbije. Komisija je običan sunđer koji treba da pokupi sve ono što je možda nekulturno, a upućeno Vladi, daleko od ministra da ga ne zapljusne to, da ne doživi što je u Ražnju doživeo. Tada je veliko ekspertsko zvanje, pada velika struka, pada blagonaklonost Zapada prema NN licima koji su eksperti ovde, a kada se dođe na teren i da se vidi koji su problemi neke lokalne samouprave. Treba reći – neke lokalne samouprave ne funkcionišu, jedva funkcionišu, u skupštinama jedinica lokalne samouprave i vlast i opozicija reže jedni na druge. Ništa ne mogu da naprave. Zato dedovina u Beogradu ne sme da se dirne, pa čak i veliki Velimir Ilić kada je donosio neku uredbu o legalizaciji, brzo se povukao, ušao je u zabranjenu zonu. Bili su neki poslanici koji su napustili poslaničke grupe i nisu više poslanici, alinisu se odrekli funkcija u skupštini grada i u gradskoj upravi. Vedre i oblače. Vidite i sami kako se to formira, gde je kasa sa novcem, tu se grupišu, malo da se ogreju oko toga i oni. Skupština grada ponaša se kao Deda mraz pred Novu godinu. Ako je Čukarica dobra, dobiće, ako Palilula nešto zateže, neće da dobije, mora da se promeni predsednik i promenio se predsednik. Jeste da je njihov, ali je morao, ne uklapa se u koncept. Samo da vas podsetim, posle budžeta Republike Srbije nominalno najveći budžet je grada Beograda i tu je kraj priče. Nema tu šta, jer za te stvari nisu potrebni eksperti. To svaka lopuža može da uradi. Da proceni. Kriminalci su inteligentne osobe, sa malo napora i malo rada dolaze do velikih količina novca, pozicije i bogatstva. Pošto su inteligentni, oni znaju kako da iz kafića preskoče u neku političku stranku, otvore se prema zapadu, malo dobiju para sa zapada da se podignu, pa dobiju te čuvene nadimke, ovde dođu lepo uštogljeni, elegantni, sve snimaju, prevare građane, dođu na vlast i završe posao. Sada da vas podsetim, pošto znam da mi verujete, ali smeškate se, pa me terate da vam dam jedan slikoviti primer. Kada su bili izbori za gradonačelnika Beograda, onda je iz jedne iz stranaka koja je na vlasti u Beogradu jedna gospođa prozvala kandidata DS za gradonačelnika da ima stan, ali neće da se useli i da nešto muva i petlja. Kategorički je to odbio. Pre mesec dana taj isti gradonačelnik je obavestio javnost da se seli u taj svoj stan. Kada su ga novinari pritegli sa pitanjem, on kaže: da, ja sam taj stan imao i kada je bila izborna kampanja, ali sam procenio da nije dobro da priznam, da bi to moglo da se odrazi na izbore. Da li je pretrpeo neku posledicu? Ne. Da li su novine nastavile da pišu o tome? Nema govora, niko ne sme da objavi, za ručak je kupio sve novinare i glavne i odgovorne urednike.
Reč je o narodnom poslaniku i molim vas da vodite računa da ne pominjete privatni život...
Izvinite molim vas, gospodine predsedniče, ovde vidim sedam narodnih poslanika, taj za koga mislite da je narodni poslanik, njega ne vidim ovde. Nema ga, a koliko znam, mesecima ne dolazi, a rekao mi je da nema ni nameru da uđe ovde.
Molim vas, u pitanju je narodni poslanik.
Nisam pomenuo nijedno ime, gospodine predsedniče. To vi vrlo dobro prepoznajete. Drago mi je što prepoznajete i znate sve poslanike i znate kakve su sklonosti i karakteristike tih pojedinaca. Drago mi je što ste mi pomogli u ovom prepoznavanju. To nisam rekao, to ste vi rekli. Videćete sutra u novinama, mene će da napadnu kao i prošli put, a ne vas. To je taktika. Taktika ispiranja mozga. Znači, građani Republike Srbije treba da znaju, ovaj zakon ništa ne valja, ovaj zakon je obično muvanje, da se reformiše reformisano, na maksimumu demokratije dobijamo još nekoliko maksimuma demokratije, na struku dobijamo još nekoliko puta veće struke, a u stvari dobijamo propis kojim će da se muva maksimalno i da niko nikoga neće moći da proziva. Tako su napisane odredbe da je nemoguće nešto uraditi. Vidite, ranije smo imali i to je dignuto na nivo ustavne kategorije, da Republika može da poveri jedinicama lokalne samouprave vršenje poslova iz nadležnosti Republike i za vršenje poverenih poslova se prenose sredstva, baš tako formulacija stoji. Moram da vam kažem da na snazi još imamo Zakon o javnim prihodima i javnim rashodima, Zakon o budžetskom sistemu, o poreskom postupku i poreskoj administraciji i da ne ređam koliko još imamo zakona koji regulišu ovu oblast. Da li ste primetili da u ovom predlogu zakona nigde nema u toj formulaciji definisana stavka ili pojam, prenos sredstava za vršenje poverenih poslova. Dakle, nema, izgubilo se. Gospodine predsedniče, nećete da se naljutite, jer ćemo još jednom da izađemo, samo da rekapituliram efekte ovog zakona. Znači, prema postojećem zakonu, a tumačite Zakon o lokalnoj samoupravi koji je donet 2002. godine i promenjen 2004. godine i da znate, 2004. godine je menjana ona odredba zbog koje ste me malopre napadali, član 98. stav 1, podtačka 5, stav 2. i stav 5. Dakle, tu je bilo govora o tim porezima, pripadajućem delu sredstava koja idu prema opštinama. Znači, izvorni prihodi po Zakonu o lokalnoj samoupravi, kada se uzmu u obzir samo opštine, jer neću gradove, pošto tu ništa skoro ne menjate, menjate poprilično, ali u procentima kada se pogleda, sve se svodi na isto, menja se struktura prihoda, ali procenat je nula. Vidite, po ovom zakonu o lokalnoj samoupravi očekuje se da izvorni prihodi budu 9 milijardi 937 miliona i 286 hiljada dinara. Mislim da sam tačno rekao broj, s obzirom na to da se dodaju još tri nule. Po ovom zakonu, ukoliko se usvoji, lokalna samouprava će izvorno da ostvari 12 milijardi 774 miliona 211 hiljada dinara. Znači, oko dve milijarde i 800 hiljada dinara više. Pošto su izvorni, ostvaruju se na teritoriji jedinice lokalne samouprave, pa ovaj zakon dozvoljava jedinici lokalne samouprave da autonomno odluči i u zavisnosti od toga kako odluči da se izvorno u startu povećaju prihodi za ovaj iznos o čemu sam pričao. Znači, sada uopšte nije bitna unutrašnja struktura svake od ovih pozicija. Dalje, ustupljeni prihodi po postojećem Zakonu o lokalnoj samoupravi, a to je ono što Republika prenosi, trebalo bi da budu, tako je planirano, 28 milijardi 754 miliona 626 hiljada dinara. Ako se ovaj zakon usvoji, onda će ustupljeni prihodi biti niži i iznosiće 25 milijardi 917 miliona i 702 hiljade dinara. Da li mogu da kažem da će Republika manje da izdvoji za jedinice lokalne samouprave, s obzirom da je u pitanju manji iznos. Verovatno mogu to da kažem, jer pravim neku razliku u ciframa. Dalje, prema postojećem Zakonu o lokalnoj samoupravi transferi treba da budu 7 milijardi 922 miliona i nešto hiljada dinara, a ako se ovaj zakon usvoji onda bi po ovom delu bilo 10 milijardi i tako dalje. I kada se sve to sabere, ukupni prihodi jedinica lokalne samouprave, po Zakonu o lokalnoj samoupravi, iznose 46, a po ovom zakonu koji se predlaže, to bi došlo na 48 i nešto milijardi i to bi bilo više za 2,14 milijardi dinara, odnosno za 4,6% i sada se postavlja pitanje – odakle? Vidite, jedan deo povećanja, a vidite i sami, to su dve milijarde i nešto i samo kad uporedite izvorne prihode, videćete da se tu pojavila razlika. Znači, više će lokalna samouprava po osnovu izvornih prihoda da ostvari, a ako ih ostvaruje po osnovu izvornih prihoda, znači, povećavaju se izdaci građana koji žive na teritoriji jedinice lokalne samouprave. To je ta matematika. Ako je po ovom zakonu sada 9 i 900, po novom treba da bude 12 i 700 i razlika je, dve milijarde i 800. Dakle dve milijarde i 837 miliona više ima da se pokupi od građana na teritoriji jedinice lokalne samouprave. Nemojte molim vas da mi pričate, to dolazi sa strane i to je ustupljeno itd. Više ćete da zahvatite od građana i cela poenta je u tome. Da biste se opravdali, napravili ste komisiju, novu poresku administraciju u lokalnoj samoupravi, da lokalna samouprava mora da uzima zaposlene iz Ministarstva finansija, a imate opštine gde ne postoji nijedan zaposleni iz Ministarstva finansija koji radi na tim poslovima, pa mora lokalna samouprava da pravi novu službu. To je vaš koncept. Pravite agenciju za lokalne prihode, ali to vam ne valja, pokvarena namera je ovde sadržana, to je cela poenta. Ceo dan stojim ovde i diskutujem, čekam da izađete, a na kraju ste mi sami potvrdili da 4% više što se bude izdvojilo, kažem ovo je model, ovo je test, vi ste sami napisali, a ako se uzme 2006. godina i šta je planirano po Zakonu lokalnoj samoupravi, pa iznosi toliko i toliko, izvorni prihodi 9 milijardi i nešto, ako to primenimo, dakle, na ovaj model predloga zakona, za istu ovu godinu, izvorni prihodi povećaće se za 2,8 milijardi. Znači, toliko više će se uzeti. Šta ima da se uzme? Evo, da čitam, član 6. – porez na imovinu, lokalne administrativne takse, lokalne komunalne takse, boravišna taksa, naknada za korišćenje građevinskog zemljišta, naknada za uređivanje građevinskog zemljišta, naknada za zaštitu i unapređenje životne sredine, prihodi od koncesione naknade, da vidimo da li će to da bude, jer nisam siguran; novčane kazne, prihodi o davanju u zakup, prihodi od prodaje pokretnih stvari, a kada čitam ove lokalne, komunalne takse, onda znate šta sve sledi. Znači, koncept zakona je, mi ćemo da poštujemo Evropsku povelju o lokalnoj samoupravi, malo ćemo da vam pustimo o lokalnoj samoupravi, bolje vi da otmete od građana nego da Vlada bude ta koja otima. Kada se krene sa revoltom, molim vas, komisija, eksperti, Ministarstvo finansija neće, a navodno nama će lakše biti da donosimo zakon o budžetu, jer je ovo pomoćni zakon za naš zakon o budžetskom sistemu, gospodo draga da vas upozorim i to je taj vaš koncept. Znači, poručite Hranislavu Periću – ne pomažu ovde stručnjaci o kojima on kuka. Ti stručnjaci vide beogradski krug dvojke, dalje ne vide, a pogled im je bistar u zavisnosti od stanja na računu. Čijem? Njihovom. I to je ceo koncept. Ne verujete? Videćete. Uzmite ovaj stenogram, zapamtite šta vam je rečeno. Znamo koncept, ne poslanike vlasti, daleko je ovo od poslanika vlasti, koncept nekih pojedinaca koji utiču na kreiranje ovakve politike.
To su različite matematike i obrnuto. Zavisi od matematike, ali sigurno ne zavisi od matematike da li se kreću automobili u opštini, kreću se sigurno, 24 sata je tamo prolaz. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 62. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Radić. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanik Milan Škrbić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime kolege Ivana Radića izašao sam za govornicu i podneo u ime poslaničke grupe SRS amandman na član 62. kao i na član 61, gospodin Krasić je to malopre objašnjavao. Pošto sam ja poslednji govornik iz SRS po ovom zakonu, pokušaću zaista da kažem još jednom, što bi trebalo shvatiti kao ozbiljno upozorenje ako se ovaj zakon usvoji. Poreska uprava je jedina u državi tehnički i kadrovski osposobljena za kontrolu i naplatu fiskalnih prihoda, pa čak i prihoda koji pripadaju lokalnoj samoupravi i treba da ostane kao jedinstvena služba na nivou Republike. U stvari, Predlog ovog zakona predstavlja obično bacanje prašine u oči poslanicima i lokalnoj samoupravi, a ja dolazim iz lokalne uprave i ako sam dobro upoznat sa ovim problemom, gde se umesto decentralizacije javnih prihoda vrši decentralizacija poslova, na taj način što se ozbiljan posao utvrđivanja naplate kontrole javnih prihoda prenosi lokalnoj samoupravi. Umesto da to radi Poreska uprava, koja je po postojećoj zakonskoj regulativi za to i nadležna, bez obzira da li se radi o republičkim ili lokalnim prihodima. Zato iz više razloga ovaj zakon treba odbiti. Jedan od razloga je sledeći – Poreska uprava je trenutno politizovana od strane G17 plus. To su činjenice. Svi ljudi su došli po partijskoj liniji i ne znaju, mnogi ne znaju da rade ove poslove, a kompletno ne žele da naprave pravu organizaciju posla i da osposobe Poresku upravu da efikasno naplaćuje sve javne prihode. Ona, u stvari, ovaj vruć krompir prebacuje, kao što je rekao gospodin Krasić, opštinskim vlastima. Ovi tzv. lokalni javni prihodi se naplaćuju direktno rešenjem od građana i preduzetnika, što predstavlja nepopularne mere, a Poreska uprava G17 prebacuje pritisak nezadovoljstva javnosti na opštinsku vlast i to uskoro pred izbore koji će biti, nadam se što pre, na jesen. Sebi ostavljaju naplatu čistih prihoda od PDV-a, akciza i zarada koje građani i ne osete. Vidite o čemu se tu radi. Zgodni su za prikupljanje političkih poena kroz kasnija razna oslobađanja. Ponavljam, radi se o poreskoj upravi koju vodi G17 plus. Stvaranjem lokalnih poreskih uprava razvija se jedan od najefikasnijih državnih organa, što je njihov cilj. Stvoriće politizaciju tih službi na lokalnom nivou koje će zavisiti od volje onih koji su na vlasti. To moramo priznati. Različito će se postupati od opštine do opštine i na kraju će svi imati manji prihod u budžetu. Poreska administracija mora biti jedinstvena na nivou cele države Srbije i sve te prihode naplaćivati, što je sasvim normalno, istim intenzitetom. U stvari, to znači da ona mora dograditi svoju unutrašnju sistematizaciju i softversku podršku da može u celini i efikasno naplaćivati sve lokalne prihode, član 6, što je gospodin Krasić malopre nabrojao, da ja to sada ne nabrajam. Čl. 58. i 59. zakona takođe bi mogli da se brišu, ali nismo to stavili i nije toliko ni bitno, zato što smo jednostavno hteli tim našim amandmanima, navodeći da se brišu i pojedini članovi, da skrenemo pažnju da ovaj zakon uopšte ne valja. Ne treba da se usvoji, jer nema nikakve logike da ono što mnoge poreske uprave u Srbiji ne rade, jer nisu dobro organizovane, vidite šta se sada dešava. Mnoge poreske uprave u samoj opštini nisu dobro organizovane, a sada treba da preuzmu neki posao od Republičke poreske uprave sa ljudima koji ne znaju da rade taj posao. Nisu sposobni da rade posao, a lokalna uprava treba da ih preuzme zajedno sa kancelarijom i opremom, svim ostalim sredstvima i ljudima, a u stvari to je presipanje iz šupljeg u prazno. I tamo se to na lokalnom nivou mora iz početka organizovati, a rekao bih i siguran sam, uz pad ukupne efikasnosti, umesto da se uz mali napor to organizuje na nivou poreske uprave. Sve u svemu, zakon treba odbiti u celini, jer je on totalni promašaj, nama ne treba decentralizacija poslova, već decentralizacija prihoda. U stvari, to je pokušaj Mlađana Dinkića da stavi kukavičje jaje nama lokalnim samoupravama, što znači da će prihodi, iz člana 35. i 36. u celini da budu prihodi lokalne samouprave, a ne kao do sada – prihodi Republike i pokrajine. Treba ići sa predlogom da lokalni javni prihodi budu i porez na kapitalnu dobit, deo od poreza na dobit preduzeća itd, a ne da se lokalnoj samoupravi dodeljuje nepopularni posao i nezadovoljstvo građana. Ovde nije zanemarljivo ni reći na kraju da je ovakva ideja kontraproduktivna za funkcionisanje same Poreske uprave, jer se razdvajaju u dva sistema podataka. Niko o tome nije pričao, što će otežati uvođenje sintetičkog načina oporezivanja, a u krajnjoj meri dovešće i do pada u naplati svih budžetskih prihoda u državi. To će biti veliki problem, videćete i sami kroz naredni period ako se usvoji ovaj zakon. Završio bih sa ovim, ali iskoristio bih priliku, gospodine predsedniče, da postavim jedno poslaničko pitanje, da se prosledi i zabeleži. Radi se o insistiranju velikog broja ljudi kod mene u opštini Apatin, ratnih vojnih invalida, samohranih majki i dece bez roditelja, nesretnih ljudi koji su nastradali u ratu, a vi znate da je Apatin područje koje je prihvatilo veliki broj prognanih i izbeglih lica 1995. godine, da je svaki treći bio prognano i izbeglo lice. Mnogi od njih ostali su da žive i dan-danas u Apatinu. Odlukom od pre godinu i nešto dana dobili smo da je Apatin između ostalih nekoliko gradova u Srbiji dobio izgradnju 32 stana od donacije japanske vlade. Vršeni su pregovori, ja sam prisustvovao nekim sastancima, odredili smo lokacije, dolazili su ti ljudi u Apatin, infrastrukturu obezbedili, čak i projekte, sve smo predali i kada je trebalo da dođe do realizacije, jednostavno već godinu dana niko ništa nije preduzeo. U međuvremenu se dešava to da su neke opštine dobile i počele izgradnju tih stanova. Mi smo to objavili na sva usta putem sredstava informisanja, i štampanih i pisanih, da pomognemo tim nesrećnim ljudima bar sa tom količinom stanova. Jednostavno, desilo se nešto što je, po meni, neverovatno. Ovo pitanje upućujem resornom ministarstvu koje vodi ministar Lalović. Desilo se to da nismo dobili nijedan stan posle silnih papira i pregovora. Sasvim slučajno sam saznao da je to što je namenjeno opštini Apatin dobila opština Inđija i čuveni predsednik opštine Inđija – gospodin Ješić, koji se slika svaki dan i predstavlja kao izuzetno uspešan predsednik opštine. Da li je to način da se tako radi, da ti ljudi ostanu bez tih stanova. Potrebni su svima, ali cela Srbija zna da je Apatin bio centar za prihvat prognanih lica kao pogranično mesto, a gospodin Ješić je dobio te stanove verovatno zato što je dobar sa Vladom i sa gospodin Lalovićem, sa Dinkićem se slika itd. To smo konstatovali pre neki dan. Moje pitanje bi bilo – da se objasni meni lično kao narodnom poslaniku, predstavljam građane opštine Apatin, zbog čega je opština Apatin izgubila tu donaciju japanske vlade kada je bilo rešeno sve za izgradnju 32 stana za ratne vojne invalide.
Znači, vaše pitanje je da li je prethodno bio predviđen za opštinu Apatin?
Zašto Apatin nije dobio ono što je već bilo rešeno?
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 63. amandman je podneo poslanik Milan Veselinović. Vlada i Odbor za lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Hvala svima na odgovornosti. Nastavak, pretresom u pojedinostima 10. tačke dnevnog reda, u utorak, 4. jula u 10,00 časova.