Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Šesnaestog vanrednog zasedanja Narodne Skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 92 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja poslanika prisutnih u sali, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da su u sali prisutna 90 narodnih poslanika, odnosno da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: prof. Branko Đurović, Vesna Besarević, Branka Bošnjak, Milena Ćorilić i Branko Ružić. To su oni koji su prijavili opravdano odsutnost. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima Predloga zakona o posebnim uslovima prodaje određenih nepokretnosti u svojini Republike Srbije. Izvolite. (Vladimir Pavićević, s mesta: Povreda Poslovnika.)
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, poštovani ministre Vujoviću, poštovani gospodine Mijailoviću, smatram da je povređen član 87. Poslovnika Narodne skupštine, gospođo Gojković i molim vas da upozorite narodne poslanike ovde da sa pažnjom prate izlaganja drugih narodni poslanika, što sada ne rade. U stavu 1. člana 87. našeg Poslovnika lepo precizno, poštovana gospodo piše – sednice Narodne skupštine po pravilu, a mi treba da se držimo pravila poštovana gospodo, održavaju se utorkom, sredom i četvrtkom od 10,00 do 18,00 časova, sa pauzom od jednog časa. Danas je poštovana gospodo sreda i to je u redu, ali naša sednica Narodne skupštine umesto da je počela u 10,00 časova kako je predviđeno Poslovnikom Narodne skupštine, počinje u 12,00 časova poštovana gospodo. Ja smatram poštovana predsednice Narodne skupštine da je bila obaveza, evo na primer vas, da obavestite nas narodne poslanike, koji je to razlog zbog kojeg se ne pridržavamo pravila koje stoji u stavu 1. člana 87. Poslovnika Narodne skupštine i naročito da nam kažete da se sigurno ne radi o tome što je predsednik Vlade svoju konferenciju za novinare zakazao za 10,00 sati danas …
Poslaniče, tražite moj odgovor, nemojte vi davati odgovor.
Jeste, mi ne smemo da prilagođavamo predsednice naš tempo, tempu predsednika Vlade, već predsednik Vlade mora da poštuje instituciju Narodne skupštine Republike Srbije.
Znači, vaša namera je bila samo to da kažete i da etiketirate nekoga ko vodi ovu državu. Znači, vama ne treba odgovor uopšte. Poslaniče zahvaljujem se, do dve minute, pa ne mora dve minute…
Imam još sekund.
Ne, ne do dve minute, kada vi kažete po pravilu, onda ja čitam do dve u sledećim članovima, itd. Moramo svi čitati svaku reč i svaku rečicu u Poslovniku i vladati se po tome. Da li uopšte želite odgovor? Ili sami već imate odgovor?
Zašto u 12,00 sati, umesto u deset gospodo?
Znate, poslanik jedan, koji je vaš dobar prijatelj je meni rekao da svoju mogućnost da vidim šta će se desiti u budućnosti, iskoristimo u neke druge svrhe, tako da bih ja vas molila možda zajedno da otvorimo firmu gde ćemo se baviti proricanjem sudbine, budućnosti.
Ja sam bio spreman da počnemo u 10,00 sati da radimo. Zašto nismo počeli u 10,00 sati?
Tako je, po pravilu, ne moramo da se pridržavamo toga, juče smo radili negde skoro do 22,00 časa. Vanredno je zasedanje. Znači, odbori su radili, Vlada Republike Srbije je rano jutros imala sednicu da bi nam dali mišljenje o amandmanima. Sve to ima smisla da bi mi bili dalje posvećeni poslu kome i jesmo. Znači, oni poslanici koji žele da budu posvećeni, i nije obaveza. Vi ako hoćete da glasamo, glasaćemo? (Ne.) Zahvaljujem. Dozvolite mi da započnem sednicu. Na današnju sednicu su pozvani dr Dušan Vujović, ministar Ivan Tasovac, savetnici u njihovim kabinetima i ministar Kori Udovički, odnosi se na sve tačke dnevnog reda. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici, kao i izveštaj Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Kako smo obavili načelni pretres, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naslov zakona amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Biljana Hasanović Korać i Aleksandar Senić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov zakona amandman je podnela narodni poslanik Branka Karavidić.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Ideja je bila da se novac koji se stekne od prodaje imovine negde korisno iskoristi. Pošto je ovo leks specialis u odnosu na Zakon o javnoj svojini, neophodno je da se precizira u samom naslovu koja je namena ovih sredstava, koja se pribavljaju prodajom određenih nepokretnosti. Odgovor u mišljenju Vlade kaže da se amandman ne prihvata, jer sredstva ostvarena prodajom nepokretnosti moraju biti opšti prihod budžeta u cilju fiskalne konsolidacije. Pitam, obzirom da ovih dana, pa i danas, a i od prvog kvartala ove godine čujemo da se budžet Republike Srbije neverovatnom brzinom puni, da smo u suficitu, da nam je dobro krenulo i ja sam mišljenja da je neophodno da ovaj novac koji se bude stekao prodajom zgrada, poslovnog prostora, stanova, ode u neku korisnu svrhu, te sam predložila da on ode u projekte za povećanje energetske efikasnosti. Mislim da Vlada može da osmisli i projekte u kojima bi građanima dala mogućnost da svoje stanove i kuće učine energetski i efikasnijim. To ne bi bio jedini benefit. Bilo bi benefita i po pitanju povećanja broja radne snage koja bi to radila, bilo bi benefita i za razne privredne subjekte koji bi se uključili u to. Naravno, po mojoj ideji to ne bi bila bespovratna sredstva, nego sredstva koja bi se vraćala i praktično se stvorio fond iz kojeg bi građani Srbije uspeli da svoje stanove i kuće učine energetski efikasnijim. Ja mislim da ovo mišljenje samo govori da će novac koji se bude stekao na ovaj način otići u potrošnju i neće mu se znati put. Još nešto htela bih da pitam. Imam utisak da se previše žuri sa ovim zakonom, da se sve ovo radi za neke određene svrhe. Ne samo odbijajući ovaj amandman, nego i druge amandmane, vi ste pokazali, u stvari stiče se utisak da će novac otići ko zna gde, a da će imovinu Republike Srbije na neki, po meni, nezakonit način steći neki privilegovani ljudi. Zahvaljujem se.
Reč ima ministar Vujović, dva minuta.
Hvala. Odgovoriću samo na prvi deo vašeg predloga. To što sredstva koja će se, ako se ostvare, ostvariti realizacijom ovog zakona idu kao opšti prihod države, apsolutno ne znači da vaš drugi predlog koji je inače vrlo, čini mi se, koristan, bude finansiran. Prema tome, mi očekujemo, ne želimo da bojimo ni jedan izvor prihoda, sigurno neće otići u tekuću potrošnju, a u koje vidove poboljšanja situacije sa javnim dugom ili investicionih projekata o kojima govorite, gde je energetska efikasnost sigurno jedan od projekata koji zaslužuje maksimalnu pažnju, to uopšte ne isključuje. Prema tome, mi očekujemo da će ovi prihodi da ostanu neobojeni, a da Vlada predlaže način korišćenja tih sredstava koji će biti celishodan i koji će biti usmeren na ostvarenje strateških ciljeva. Ponavljam, sigurno ne u tekuću potrošnju. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić, po amandmanu.
U redu, hvala. Ako je tačno to što ste rekli, gospodine ministre, i ako mislite da je ovaj moj predlog dobar, mislim da je trebalo smoći snage da se ova sredstva fokusiraju na jednu jedinu stvar od koje će svi građani ove zemlje imati koristi. Zahvaljujem se.
Na član 1. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre gospodine Vujoviću, poštovani gosti iz Ministarstva i, naravno, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, molim vas da mi odmah sada uvažite i onih pet minuta na koje imam pravo u ukupnoj raspravi o amandmanima. Hteo bih da iskoristim odmah sada povodom našeg amandmana, amandmana narodnih poslanika Nove stranke na član 1. ovog Predloga zakona. Naravno, na samom početku neophodno je, kao što je to bio slučaj tokom prethodnih amandmanskih rasprava na našim sednicama, poštovana gospodo, da obavestim i narodne poslanike i gospodina Vujovića o broju podnetih amandmana, broju prihvaćenih amandmana, izvesnim procentima prihvaćenih amandmana, itd. Mi smo, narodni poslanici Nove stranke, na ovih devet predloga zakona, koje je pre dva dana u načelnoj raspravi ovde, u Skupštini, u ime Vlade branio gospodin Vujović, podneli ukupno 134 amandmana. Amandman na član 1. je jedan od tih 134 amandmana. Poštovana gospodo, prihvaćen je jedan amandman. To znači da u ukupnom zbiru za ovu godinu i tri meseca, vidim da narodni poslanici SNS takođe sada sabiraju ove amandmane, prihvaćene i ne prihvaćene, podneli smo 1.431 amandman, poštovana gospodo, i od tog broja prihvaćeno je ukupno 85 amandmana, što nas ovako pozicionira na standardom procentu od 6% prihvaćenih amandmana. Naravno, ministre Vujoviću, poštovana gospodo, to je jedan dobar signal, mislim za narodne poslanike SNS ovde, da smo se mi ustalili, da smo na sada stabilnih 6%, ali naravno da je naša ideja da idemo ka 20%, kako prihvaćenih amandmana, tako i podrške u biračkom telu naše Republike, poštovana gospodo, i svojim delanjem. Ova naprednjačka većina i naprednjačka vlast nama samo pomažu u tome, poštovana gospodo. To je jedna stvar. Druga stvar, ministre Vujoviću, a i dame i gospodo narodni poslanici, ovim Zakonom o posebnim uslovima prodaje određenih nepokretnosti u svojini Republike Srbije u članu 1. piše – uređuju se uslovi prodaje određenih nepokretnosti u svojini Republike Srbije. Poštovana gospodo, ja mislim da se svaki razuman čovek pita – radi čega se uređuju ovi uslovi za prodaju određenih nepokretnosti, zbog čega mi to radimo? Ja mislim da ja kao razuman čovek odmah čitam obrazloženje Vlade zbog čega Vlada želi da uredi uslove prodaje određene nepokretnosti. Čitam, evo, poštovana gospodo, molim vas za malo pažnje sada, radi ostvarivanja dodatnih prihoda u budžetu Republike Srbije, poštovana gospodo. Znate na što to meni liči, ministre Vujoviću, gosti iz Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici? To mi liči kao da imamo sliku jedne porodice koja se našla u teškom stanju, u teškom ekonomskom stanju, ne zna kako da reši svoje ekonomsko stanje i onda se u svom domu, poštovana gospodo, u svojoj kući pronalaze razne stvari, ovali, neka bižuterija, gleda se koliko to vredi kako bi se to prodalo, kako bismo mogli da preživimo. Meni, gospodine Vujoviću, mislim kao jedno razumnom čoveku, koji prati izvesnu logiku, ovaj predlog zakona i ova ideja liči na to. Mislim da to nije pravi put, gospodine Vujoviću. Mislim da je pravi put da dođemo do mogućnosti da dodatna sredstva dolaze u budžet Republike Srbije jeste, ne obezbeđivanje uslova prodaje određenih nepokretnosti u svojini Republike Srbije, nego, gospodine Vujoviću, dame i gospodo narodni poslanici, obezbeđivanjem uslova za privredni rast. Vlada treba time da se bavi, da stvara uslove za privredni rast, a da mi onda podržavamo Vladu u takvom pristupu, u takvom postupanju, a ne da rasprodajemo ovale, bižuteriju koju smo našli, itd. Plus, ministre Vujoviću, uz privredni rast smatram da Vlada treba da preduzme korake ka odgovornoj javnoj potrošnji, a onda poštovana gospodo da se dogovorimo oko nekoliko tačaka, oko tačke 1. koja bi mogla da se tiče dodatnog ukidanja administrativnih prepreka za poslovanje, poštovana gospodo. Druga tačka, oko podsticanja zapošljavanja, ali znate kako, dame i gospodo narodni poslanici? Kroz afirmisanje privatnih inicijativa koje će upravo da dovedu do onog privrednog rasta na osnovu kojih ćemo da obezbedimo pravi izvor prihoda u naš budžet, dame i gospodo narodni poslanici i ministre Vujoviću. Po tom, ministre Vujoviću, dajte da se dogovorimo ovde da jednom stvorimo uslove za slobodno tržište na delu, a ne samo na rečima. Ovde imamo jednu retoriku koja se tiče slobodnog tržišta, ne samo SNS, nego i iz stranaka koje su socijaldemokratske ovde, koje god ima prilike da se kaže nešto o tržištu – evo, mi smo za slobodno tržište, a na delu, poštovana gospodo…Mi hoćemo slobodno tržište na delu. Ministre Vujoviću, odgovorna fiskalna politika, smanjenje javne potrošnje, ali smanjenje i nadležnosti države. Treba da imamo jaku državu, ali oko tačno određenog malog broja nadležnosti, pa da ta država pokazuje preko te svoje snage i strašnu efikasnost. Ministre Vujoviću, da se dogovorimo ovde oko pomoći ugroženima, da se dogovorimo da ova sloboda tržišta, dame i gospodo narodni poslanici, ne znači da ćemo da ostavimo na cedilu najugroženije, nego da vodimo pametnu socijalnu politiku, pa da onaj koji zaslužuje beneficiranu cenu hleba, poštovana gospodo, da samo on može da kupuje taj hleb, a ne kao što je sada da svi mogu da kupuju taj hleb. Oko toga da se dogovorimo. Hvala.
Hvala. Potrošili ste vreme za danas. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Replika, gospođo predsednice. Ako mi dozvolite, na tri puta pominjanje SNS i naprednjačke većine. Pa, jedna mala digresija na te procente prihvaćenih amandmana i podrške u biračkom telu. Istim ovakvim žarom je predlagač amandmana pre nekoliko dana nas obavestio, upoređujući prihvaćene amandmane i ukupno podnete, da je podrška njegovoj stranci 6,5%. Samo pre 15 dana je ta podrška bila 6,5%. U ovom trenutku je, kako nas je obavestio predlagač amandmana, ta podrška 6%. Pa, pazite nekoga ko se hvali sa podrškom koja je samo za 15 dana propala i pala za pola procenta, a on sanja o nekim desetinama i desetinama i ne znam ti čemu. Mala digresija. Ipak ne treba se uvek hvaliti nečim što može da se poredi sa onim što je bilo pre 15 ili 20 dana. Sa druge strane, rečenica koja mi je najviše zaparala uši, sa kojom ću se složiti, a to je da se naša porodica, naša srpska porodica, tu mislim na naše društvo, našla u teškom stanju zbog čega mora na prodaju da izloži bižuteriju, jer je porodični nakit već prodala. Tačno je, ali zbog koga i zbog čega i zbog čijeg delanja se našla u takvoj situaciji naša porodica i naše društvo? Ko je prodao porodične dragocenosti? Ko je privatizovao od 2000. godine na ovamo? Da li su stvorene neke nove vrednosti? Da li su ljudi zadržali svoja radna mesta? Da li se bilo šta u našem društvu i u našoj državi uradilo do 2013. godine?
Hvala, replika, dve minute
Ja bih molio samo da predlagač amandmana bude precizan i da kaže ko je odgovoran zašto se naša porodica i naše društvo našlo u takvoj poziciji?
Hvala. Reč ima ministar Vujović.
Kratko. Znači, reč je o prvom članu koji glasi - ovim zakonom uređuju se uslovi prodaje određenih nepokretnosti u svojini Republike Srbije. Brisanjem ovog člana bi se obesmislio zakon. Ovo samo objašnjava šta je smisao zakona. Prema tome, ne prihvata se predlog. Hvala lepo.
Zoran Živković? Dve minute, to znate, ili hoćete i pet? (Zoran Živković, sa mesta: Sedam.) Sedam minuta, izvolite.
Pošto je ovo jako važan zakon i treba potrošiti svo vreme ovoga sveta, da pokušamo da ubedimo ministra da shvati da ovo nije nešto što treba da mu služi na čas, niti njemu, niti Vladi Srbije, ali ja se više brinem za njegovu čast, nego za čast Vlade Srbije. Upravo je sada rekao da bi naš amandman obesmislio ovaj zakon, na član 1, da bi obesmislio zakon. Tačno. To je tačna precizna dijagnoza. Kada je nešto besmisleno onda ga treba obesmisliti, a onda se tome daje smisao. Šta ne valja sve u ovom zakonu, gospodine ministre, ako ne smetam dok telefonirate? Prvo, zašto se prodaje državna, narodna imovina? Ko je ta nesreća u ovom trenutku snašla Srbiju, osim Vlade koja je već tu tri godine, koja tera da vi nas terate na to da prodajemo nešto što je stvarano decenijama? Da li imamo neku veliku muku koja se tiče neke velike zaraze, neke elementarne nepogode, ili bilo šta što bi moglo da izazove potrebu da se proda ono što je sticano decenijama? Zašto se prodaje? Kuda idu ta sredstva? Šta se prodaje? Po kojoj ceni se prodaje? Za koje namene se prodaje, ko to može da kupi? Da li imate jedan odgovor na ova pitanja? Svi se hvalite. Evo malopre, pre pola sata i predsednik Vlade daje izjavu da nam je toliko dobro da nas je još više sada sramota koliko nam dobro ide, nego što nas je bilo sramota pre 15, 20 dana. Zašto onda prodajemo ono što je moglo da ostane u državnoj svojini i da donosi prihode kroz zakup, kroz poreze, kroz bilo šta? Zato što situacija nije ni izbliza nije takva kakva se priča i mogu iza predsednika Vlade da stoje koji god predstavnici Vlade i da mudro ćute sat i po i da ponekad sitno trepću, ali to neće da promeni realnu sliku o našoj ekonomiji. Zašto se prodaju stanovi, stambeni objekti, poslovni objekti, garaže, podzemni i nadzemni objekti nekih namena? Zato da bi se skrpile pare da se povećaju „plate u javnom sektoru i penzije“. To su one otete penzije od pre, koliko je prošlo, godinu dana, nema još godinu dana, i deo plata koji je smanjen linearno potpuno besmisleno bez bilo kakvo kriterijuma. To je jedna stvar. Možda se prodaju i zbog toga što ne vidim da se ni čeprka bilo šta oko tog „Beograda na vodi“…. (Poslanici SNS dobacuju da to nije tema.)
Poslaniče….
Ja vas molim da na moje pitanje – zašto se prodaju nekretnine i postavljam pitanje – da li se one prodaju za ovo, ako nekom to nije jasno, vi mu objasnite posle. Nemojte da reagujete na impuls bilo koga sa desne strane. Znači, apsolutno je u temi. Molim vas da mi vratite vreme. Prema tome, da li je to za „Beograd na vodi“ gde nema ni onog šeika, ni njegovog ujke, ni bilo koga da uloži bilo šta u ovaj objekat koji stoji tamo pa ćemo onda morati mi to da plaćamo taj lažni san predsednika Vlade i svih vas zajedno ili ima neki skriveni razlog. Koji je to skriveni razlog? Možda da se naštampa još jedna količina nalepnica „mercedesa“ pa da lepi na Ikarbusove autobuse. Šta je namena ovih sredstava? Zašto se sada prodaje? Zašto to nije prodavano kada je to toliko dobro pre dve godine, pa i tada se bili vlast? I tada je bilo genijalnih rešenja svaki dan. Što ovo genijalno rešenje niste tada sproveli? Po kojoj ceni se prodaje? Koja količina, koji broj, koliko kvadrata, koliko objekata, sa kojim rasporedom? Nema odgovora. Znači, prodajemo nešto, ne znamo zašto, ne znamo koliko toga ima, ne znamo koja je početna cena. Samo znamo da to mogu da kupe samo oni privilegovani građani Srbije koji inače to koriste u zadnjih šest meseci ili godinu dana ili šest godina ili 50 godina. Vaši tajkuni, mali ili veliki, su čekali, odnosno drugu polovinu prošle godine su proveli u tome da zakupljuju državne nekretnine da bi mogli pošto ovo važi za sve koji su u zakupu od januara ove godine da sada to otkupe po ceni – važi brate, dogovorićemo se. Vi pričate o privatizaciji. Sa kojim pravom? Privatizacija u prvih par godina, tačno se zna gde je koji cent otišao i šta se desilo? Desilo se to da smo dobili gorivo na pumpama, struju, lekove u bolnicama. U nominalnom iznosu plate su povećane nekoliko desetina puta. Plate prosvetnih radnika su bile ispod 10 evra, da vas podsetim, a državna uprava je bila tri puta manja nego što je sada. Znači, ništa se o tome ne zna. Ovo mi liči na jednu pesmu koja će očigledno biti kada se menja Ustav predlog SNS da se kada se menja Ustav promeni i himna Srbije, himna će biti čuvena narodna pesma – sve ću da prodam, samo da igram. Ne znam baš melodiju, ali imate tu ministra kulture koji može da vam pomogne. Ili ćemo da menjamo Ustav i tu himnu ili ću ja da dobijem odgovore na pitanja – zašto gospodine Vujoviću prodajete ono što vi niste stvarali? Kome idu te silne pare i zašto samo povlašćeni, samo njih nekoliko, verovatno desetina hiljada, koliko ima po mojoj proceni takvih objekata u Srbiji, će moći da budu kupci? Zašto to ne može da bude neko ko nije bio deset, 50 godina povlašćeni zakupac tih prostora? Na te odgovore morate da mi date odgovor sada ili će ova bruka celog života biti na vašem licu. Ovi političari će da odu, a vi niste političar, vi ste stručnjak ekonomski.
Reč ima Vladimir Đukanović.
Pesma se zove „Hajde Jano kolo da igramo“. Toliko o tome koliko ništa ne znate, a to je inače jedna lepa i divna tradicionalna pesma sa Kosova i Metohije. Uzgred budi rečeno, ne razumem svrhu ovog amandmana, kao ni pitanje – a što se nešto prodaje? Mogli bi da nam odgovorite što nikada u životu niste popisali šta uopšte imamo od imovine, nego ste te iste stanove, za koje niko nije ni znao da postoje, davali vašim partijskim funkcionerima da budu u zakupu od po 100 evra ili da ih navodno čuvaju, a onda da ih otkupe za bagatelne pare, a da država nema nikakvu korist od toga. Tako ste funkcionisali ceo život. Konačno je dobro da se donosi ovakav zakon, baš zato što tu uvodi red, zato što ćemo konačno znati šta imamo i šta posedujemo i da neće moći sada razni partijski funkcionerčići da ulaze u stanove i da ih navodno čuvaju, a onda da otkupe po bagateli. To je ono što ste vi radili. Kada već govorite o tajkunima, sumanuto mi je da vi o tome pričate, jer vi ste baš uz pomoć države postali tajkun. Vi ste dobili bespovratna sredstva za vaše vinograde i trebalo bi da vas bude sramota. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković, po amandmanu.
Uvažena predsednice, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, prvenstveno da kažem da se za u ovom parlamentu i u ovoj državi ko je sproveo upravo tu tzv. kompradorsku privatizaciju. Ja ovde moram da napomenem da su za mene svojevrsne novine ta tzv. ne leva, nego levičarska skretanja prethodnih govornika, koji sada govore u prilog tome da država treba da bude preduzetnik, da država treba da utilizuje na najbolji mogući način imovinu, što niti je dobro, niti se pokazalo u prethodnih 25 godina da može da bude održivo. Ono za šta se Vlada Republike Srbije i mi u parlamentu zalažemo, to je upravo to slobodno tržište, to je to prepuštanje privatnim vlasnicima, privatnoj inicijativi, privatnom kapitalu da na najbolji mogući, najefikasniji, najproduktivniji način utilizuje i raspolaže imovinom. Ovo je sve u prilog tržišnoj privredi, tržišnoj ekonomiji, politici Vlade Republike Srbije, koja želi da ima umanjen, smanjen, efikasan i efektivan javni sektor i na tome se i te kako radi. Na taj način hoće da napravi jednu državu u kojoj je povoljan ambijent za domaće, a tako i strane investitore. Ovde smo mogli da čujemo takve stavove koji govore o tome da država treba da bude preduzetnik, što se, naravno, nigde nije pokazalo kao dobro. Mi se zalažemo za ovaj sistem, za ovaj smer i snažno podržavamo Vladu Republike Srbije u tome. Imamo i klasične primere da je strateško partnerstvo sa Etihadom dovelo do toga da na direktne implikacije pozitivne, da ćemo na našem aerodromu ove godine zabeležiti više od pet miliona putnika. Podsećam vas, 2013. godine smo imali samo tri miliona. Podsećam vas projekat „Beograd na vodi“, najveći projekat od 3,2 milijarde evra koji će se realizovati u narednom periodu i koji će, naravno, imati veliki multiplikativni efekat kako na građevinsku, tako na turističku i druge industrije koje su neki ovde doveli do toga da ta građevinska industrija opadne za 60% u poslednjih nekoliko godina. Kako svi znamo, ona jeste nosilac i ključ uopšte privrednog razvoja. Tako da, ja bih želeo da ovde razgovaramo i da razmenjujemo argumente sa aspekta pravih argumenata, pravih podataka i onoga što je najbolje za Republiku Srbiju, za naše građane i za stvaranje jednog preduzetničkog društva. Ovi, slobodno mogu da kažem rišeljeovski stavove određenih narodnih poslanika, prethodnih govornika, ne vode nigde i vode tome da naše društvo ostane službeničko, a ne ono čemu teži Vlada Republike Srbije i parlament, da bude preduzetničko društvo i društvo u kojem razvijamo privredu i u kojem je dobar poslovni ambijent. Hvala.
Hvala. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, član 1. glasi – Ovim zakonom uređuju se uslovi prodaje određenih nepokretnosti u svojini Republike Srbije. Amandmanom sam predložila da se član 1. menja tako da glasi – Ovim zakonom uređuju se uslovi i postupak prodaje nepokretnosti u svojini Republike Srbije određenih ovim zakonom. Razlika je u tome što predlažem da se pored uslova doda i postupak prodaje. To je bilo predviđeno i prvim amandmanom, na koji se nisam javila da ga branim jer je trebalo da pođem na Odbor za zakonodavstvo, ali sam odlučila da ipak ostanem ovde da govorim o amandmanima. Imajući u vidu da je ovaj zakon leks specijalis u odnosu na Zakon o javnoj svojini, smatramo da je potrebno da se, pored toga što se precizira da se odnosi na određene nepokretnosti, navede i u naslovu, a i u članu 1. koji govori o predmetu zakona, o tome šta zakon reguliše, da se navede izričito i postupak prodaje, jer je i on specifičan. Naravno, svi ovi amandmani su odbijeni uz jednu istu rečenicu koja glasi – amandman se ne prihvata iz razloga što je predloženo rešenje celishodnije. Očigledno da se nije udubilo u detaljnije razmatranje amandmana i razloga navedenih u obrazloženju, već da je po principu kopi-pejst dato obrazloženje za sve amandmane. To pokazuje opet odnos Vlade prema našem trudu, jer mi zaista želimo da svojim amandmanima popravimo kvalitet zakona u interesu građana. Ne zato što želimo da pomognemo ovoj Vladi da postigne sebe radi dobre rezultate, nego građana radi, da bi građanima bilo bolje. Ovo samo pokazuje da je očigledna tvrdnja koja je izneta i u raspravi u načelu, da je zakon donet zbog određenih nepokretnosti i zbog određenih subjekata koji treba da kupe te nepokretnosti.
Hvala. Reč ima ministar. Izvolite.
Sa vašim obrazloženjem sam saglasan i prihvatam ovaj amandman da član 1. glasi – uslovi i postupak prodaje. Hvala lepo.
Hvala. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Senić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Ja sam sada u dilemi, pošto imam isti amandman koji ste već prihvatili, da li je potrebno da vas i ja ubeđujem. Dakle, prihvatate li i moj amandman? Nije mi jasno zato što nije pročitano da je u istovetnom tekstu, pa da li je prihvaćen i moj amandman ili nije? Ako možete samo da kažete u mikrofon.
Da skratimo ovu dilemu, ministre koji ste amandman prihvatili, Biljane Hasanović Korać ili …? (Dušan Vujović, s mesta: Koji je prvi saopšten po redu. Čini mi se da su isti.) Da li je vaš amandman isti kao i amandman Biljane Hasanović Korać?
Potpuno je isti. Dakle, dodajemo reči „i postupak prodaje“.
Znači, samo ministar da kaže u mikrofon da je prihvatio amandman Biljane Hasanović Korać.
U mikrofon, prihvata se amandman.
Hvala. Da razjasnimo, znači bespredmetno je dalje. Hvala. Na član 2. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Vujoviću, poštovane gošće i gosti iz ministarstva, poštovana predsednice Narodne skupštine, evo šta piše u članu 2. ovog Predloga zakona koji mi predlažemo da se briše, poštovana gospodo. Kaže se – Predmet prodaje, pod uslovima propisanim ovim zakonom, jesu, da čuju i građani Republike Srbije, stanovi, stambeni objekti, poslovni prostori, poslovne zgrade i drugi građevinski objekti koji službe za obavljanje delatnosti, garaže i garažna mesta čiji je vlasnik Republika Srbija. Ja se onda pitam, poštovana gospodo, šta je razlog za ovu prodaju? Ministar Vujović nam u obrazloženju za Predlog zakona kaže da razlog nalazimo u problemima koje imamo sa budžetom Republike Srbije, poštovana gospodo, jer novac od prodaje mora da ide u budžet. Poštovana gospodo, kada slušam predsednika Vlade, čitam njegove izjave, njegove analize, njegove komentare, slušam i jutros na konferenciji za novinare u terminu kada bi mi trebalo da zasedamo ovde, poštovana gospodo, a ne da slušamo konferenciju za novinare predsednika Vlade, predsednik Vlade kaže – nema nikakvih problema sa budžetom. Ministre Vujoviću, da li je moguće da se vi, članovi Vlade, i predsednik Vlade usaglasite oko stava imamo li problema sa budžetom ili nemamo problema sa budžetom, pa da kada bilo ko nastupa u ime Vlade i u Skupštini i na konferenciji za novinare imamo jedan jedinstveni, jasan, precizan stav? Problem je sa budžetom, hajde da rešavamo problem. Ili, nema problema sa budžetom, pa onda nema ni potrebe, ministre Vujoviću, da usvajamo danas i raspravljamo o sadržini ovakvog Predloga zakona. Molim vas da nam kažete vaš sud konačni, imamo li problema sa budžetom, ministre Vujoviću? Hvala.
Gospodin Arsić. Izvinjavam se, moram da dam ministru reč, izvinjavam se.
Ja ne znam odakle uzimate paralelne citate. Mi nemamo problema sa deficitom, stanje prihoda i rashoda budžeta je takvo da je naš deficit ispod 1% društvenog proizvoda sa krajem meseca jula, sa poslednjim danom sa kojim raspolažemo podacima. Ovde je reč o prodaji nepokretnosti koje država racionalno ne treba da ima u svojoj svojini, koji treba da budu predmet privatizacije, kao što su bili stanovi u društvenoj i državnoj svojini, tako i ovaj deo, sa izuzetkom onog dela gde se država obavezala da će određenu kvotu ponuditi diplomatsko-konzularnim predstavništvima, ovaj deo država ne treba da ima, to nije strateški deo svojine države, to je rezultat nekih starih odnosa i potreba funkcionisanja administracije u federalno uređenoj SFRJ. Zbog toga prodajemo ovu imovinu, kao što prodajemo i sve drugo što se ne nalazi u statusu dugoročnog zakupa. Što se tiče problema u budžetu, govorimo o tri aspekta. Jedno su tekući prihodi i rashodi, drugo su kapitalni, a treće su strukturni elementi budžeta. Ovaj deo prihoda koji ne može da ide u tekuću potrošnju služi da se rešavaju strukturni aspekti budžeta, gde imamo jako mnogo nezavršenih projekata, gde imamo jako veliku potrebu da smanjimo dug države. Prema tome, kada govorimo o tekućem budžetu, nemamo nikakvih problema. Kada govorimo o strukturi budžeta i upravljanju budžetom na duži rok, kao što ćemo pričati u Zakonu o upravljanju javnim dugom, mi želimo da optimiziramo nivo, strukturu i trošak javnog duga. Ovi prihodi od prodaje imovine će prvo osloboditi državu da upravlja imovinom koja joj nije potrebna, drugo, obezbediti kapitalne prihode koji neće biti obojeni, kao što je koleginica tražila, i usmereni pojedinačnu investicionu aktivnost, ali će biti upotrebljeni na smanjenje duga, optimizaciju duga i završavanje projekata koji su prioritetni. Hvala vam.
Vreme. Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Razumem kolegu koji je podnosilac ovog amandmana i u vezi njegove zabrinutosti za budžet. Mogu samo da mu poručim da nema potrebe da se brine za budžet. Nikada nije bio u boljoj situaciji budžet Republike Srbije, od modernije istorije Republike Srbije. Nikada nije bio u boljoj situaciji. Sada, da li on to želi da prihvati ili ne, to je njegov problem, zato što naš narod kaže – džabe je gluvom šaputati i slepom namigivati. Ali, činjenice su činjenice, one su nepobitne. Zašto je taj sporazum sa MMF-om nama bitan? Pa da baš ovakvih sumnji ne bude bilo, da pokažemo svima koji žele da investiraju u Srbiji da su naše javne finansije održive i da zato imamo potvrdu međunarodne organizacije koja se time bavi. A ne konsultantske kuće koje prema interesima pojedinaca često menjaju svoje prognoze. Sada, kada je u pitanju ova imovina, zašto Republika Srbija to već jednom treba da reši? Evo, niko neće da kaže, ovde je o tome jednom prilikom govorio i ministar Gašić, koliko je bilo vlasnika stanova datih od Republike Srbije koji se nisu knjižili i zbog toga što se nisu knjižili dobijali su druge stanove, pa su jedne izdavali, a u drugima živeli. Vreme je da se s tim prekine. Vreme je da se više tome stane na put. Zato Republika treba da reši to pitanje. Jedan od načina rešavanja je i ovaj. Druga stvar, mnogi od vlasnika ovih objekata nisu stavljeni u ravnopravan položaj sa onima čiji su stanovi bili u društvenoj svojini 90-ih godina. Doduše, tada su stanovi zbog hiperinflacije bili bukvalno rasprodavani za sto, a često i manje maraka. Sada bar država može da dobije novac od prodaje tih stanova za njihovu realnu vrednost. To takođe treba uzeti u obzir. Treća stvar, takođe jako važna, to je da su ti ljudi potpuno ravnopravni sa onim prethodnicima iz 90-ih godina, osim po pitanju cene stana. Sada svi ovi koji se sekiraju da će mnogo novca da dobije Republika Srbija zbog ovoga, u šta ja sumnjam, ali treba ljudima dati zakonski osnov da to urade, pa neka na njima bude izbor. Republika je tu da zakonom reguliše i državni organi da ono što mi kao zakon donesemo sprovedu verodostojno, što nažalost u periodu do 2012. godine nije bilo. Pa smo imali velikih problema, upravo sam rekao samo jedan. Znači, imali su više stanova koje su stekli po jednom osnovu, u kome su samo jednom živeli, a u drugom, pa često i trećem, bilo je i takvih slučajeva, te stanove izdavali, dok je država bila u problemima kako da obezbedi svoje javne finansije.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Moje izvinjenje, u istovetnom tekstu vi ste imali prednost. Izvinite.
Eto, i vi nekad da pogrešite. Niko nije savršen. Ovo je stav Vlade u odnosu na amandmane posle 14. jula, pardon, ovo je Predlog zakona. To je dopis Vlade koji je poslao predsednik Vlade Aleksandar Vučić, piše ovde. Na petoj strani, u Razlozi za donošenje zakona, rimsko dva pa tačka, to, inače, nije pravopisno ispravno, ali nema veze za ovaj put, kaže – smanjenje plata u javnom sektoru i penzija direktno utiče na kupovnu moć značajnog broja stanovnika, a time i na visinu prihoda koje država naplaćuje po osnovu poreza na potrošnju. Znači, to je razlog za donošenje ovog zakona. U zabavištu za ekonomiste kada ovo neko čita, onda shvati da budžet ima problem sa tekućom likvidnošću, bez obzira na to što ja vama verujem da su veći prihodi nego što su bili prošle godine u istom ovom periodu, ali prošle godine u istom ovom periodu je bila ista ova Vlada. Nemojte više da se pravdate na onu Vladu pre, Dačićevu, koja je bila loša, ili na onu pre, Tadićevu, koja je isto bila loša. Ja vam govorim o tome šta je situacija danas. Kažete da ovaj novac neće da ide u tekuću potrošnju. Istovremeno kažete da novac u budžetu nije obojen. Kako vi onda garantujete da neće da ide u tekuću potrošnju? Kažite mi mehanizam. Ja ću vam reći u sledeća dva minuta kako je to moglo da se uradi i da to bude jasno kao dan, bez bilo kakve sumnje, i da ostvari cilj koji vi, navodno, imate sa ovim zakonom. Ali, sada, pošto imam još deset sekundi, nemam vremena da vam to objasnim. U sledećem javljanju dobijate o tome potpunu informaciju.
Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Za podršku i glas „za“ amandman kolege Zorana Živkovića i Vladimira Pavićevića, osim što je amandman, sam po, sebi smislen i ima mu mesta i predstavlja izraz kojim obojica poslanika hoće da spreče jednu štetu koja će se očigledno napraviti, on je odličan povod za citat koji smo malopre čuli. Dakle, u razlozima za donošenje ovog zakona, Vlada nama kaže da će zbog smanjenja plata i penzija da pada kupovna moć. Time je Vlada citirala neke od nas kada je Vlada donela Predlog zakona o smanjivanju plata i otimanju penzija. Sa dosta cinizma i ruganja nam je rečeno da sednemo i da učimo ekonomiju jer kupovna moć i smanjenje plata i penzija nemaju veze. Onda ja molim ministra, da ili povuče reči koje je podelio sa nama kada smo, sada citirano u razlozima za zakon, gde piše - smanjenje plata i penzija dovelo je do smanjenja kupovne moći, ili da porekne da je to razlog za donošenje ovog zakona, ili da porekne obrazloženje koje je sa nama podelio kada je u ime Vlade zajedno sa drugim ministrima branio smanjenje plata i otimanje penzija, jer oba ne može. Ne može čak ni da je prošao tako mali rok između dva događaja, i kao što smo i onda amandmanima i raspravom pokušali da smanjimo štetu, govoreći da otimanje penzija nije ustavno, da smanjenje plata neće proizvesti dobre posledice po budžet, da će samo smanjiti kupovnu moć, da će uništiti i to malo zdravog srednjeg sloja. Vaše je pravo i legitimno da nam se ne veruje, ali je nepristojno da na naše reči iz sadašnje rasprave vratite u razloge za donošenje ovog zakona. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević. Izvolite.
Dame i gospodo, ako hoćemo pravilno protumačimo razloge za donošenje zakona, Vlada ne kaže da se smanjuje, nego utiče, to je bitna razlika. Zašto? Zato što, ako neko živi u Srbiji u kojoj misli da je budžetski sistem savršen, i da su budžetski prihodi savršeni. Ne, ne živi, da vas podsetim, mi i danas imamo deficit. Znači, Srbija je država u kojoj zbog posledica funkcionisanja u prethodnim godinama imamo budžetski deficit. On je kao nikada manji, ali i danas postoji, iako je 1%, iako je to održiva ekonomija, sa stanovišta makroekonomije u odnosu na sve evropske propise i direktive, to je deficit. Mi se trudimo da taj deficit ne bude 5. 6, 8% kao što je bio u prethodnim godinama. Da bi taj deficit zadržali mi moramo da nađemo izvore prihoda u budžetu Republike Srbije koji primarno ne potiču iz poreza na javnu potrošnju i prihoda koji potiču iz poreza na rad. Dakle, da bi to našli, onaj deo sredstava koji se nalazi u osnovnim sredstvima u imovini Srbije moramo da prebacimo u budžet i u budžetsku stranu prihoda. To nema veze sa Vladom, i trenutnim njenim radom, već sa nasleđenim stanjem koje je katastrofalno. Ako očekujete da iz budžeta koji je bio 7%, 6% u deficitu, krenemo odmah u suficit, to je nemoguće, i ministar jasno kaže – moramo u ovom trenutku, što se tiče makroekonomske politike da dovedemo državu Srbiju u situaciju da može da izmiruje svoje obaveze, da bi posle toga, i u pravu ste, krenuli na makroekonomske parametre, privredni rast, rast zaposlenosti i stopu inflacije koja svakog trenutka pokazuju pozitivne efekte koji proističu upravo iz ovakvog deficita koji je na 1%.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić, po amandmanu.
Drago mi je da ovakav dijalog teče, pošto sada imamo priliku da u stenogramima koji će beležiti ovu sednicu, ja citiram vrlo skoro i kolegu, narodnog poslanika, kao što sam citirala i ministra, dakle - otimanje penzija i smanjenje plata utiče na kupovnu moć. Može da utiče na povećanje kupovne moći, a može da utiče na smanjenje kupovne moći, a može da utiče da nema razlike u kupovnoj moći kad se otme penzija i smanje plata, i kada se ne otme penzija i smanji plata. Neće proći dugo vremena i ja ću, bez ikakvog zadovoljstva, kolegi citirati, kao što bez ikakvog zadovoljstva sada ministru citiram reči koje smo u raspravi imali kada su otimane penzije i smanjivane plate, a koje su sada nama date u razlozima za donošenje zakona. Ako postoji ekonomska teorija, dokaziva, da otimanje penzija i smanjenje plata utiče na kupovnu moć tako da ona raste, ja bih vas molila da to čim pre, prikažemo onima kod kojih se dešava samo smanjenje kupovne moći, i da Vladu upozorimo da nam onda ne daje obrazloženja koja ne stoje, jer ako je uticaj smanjenih plata i otetih penzija takav da je kupovna moć porasla, onda nemamo problem sa budžetom, onda nemamo razloga za donošenje ovog zakona. Onda treba prihvatiti amandman i koji je podneo narodni poslanik Zoran Živković i koji je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević, to je vrlo očigledno, ako pratite ono što piše u amandmanima, u obrazloženjima i ako slušamo sebe dok jedni drugima govorimo.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Biljana Hasanović Korać. Da li želite reč? (Da.)
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Podnela sam amandman na član 2. kojim predlažem da se stav 1. menja, tako da glasi – predmet prodaje pod uslovima propisanim ovim zakonom jesu nepokretnosti u javnoj svojini koja neposredno ne služe izvršenju nadležnosti državnih organa i organizacija, već za ostvarivanje prihoda putem davanja u zakup, odnosno na korišćenje, tzv. komercijalne nepokretnosti, poslovni prostor, stanovi, garaže, garažna mesta i drugo, a čiji je vlasnik, u smislu Zakona o javnoj svojini, „Službeni glasnik RS“ 72/11, 88/13, 105/14, u daljem tekstu zakon, Republika Srbija u daljem tekstu, predmet prodaje, ako ovim zakonom nije drugačije određeno. Predložila sam da se preformuliše ovaj stav 1. člana 2. koji reguliše predmet prodaje, smatrajući da je ovako jasnije definisan predmet prodaje nego što je to dato u Predlogu zakona.
Na član 2. amandman u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Branka Karavidić i Aleksandar Senić. Da li želite reč? (Da.)
Zahvaljujem gospođo predsednice. Dakle, predvideli smo amandmanom da ne stoji da je prodaja „pod uslovima“, već„i u postupku“. Pošto ste prihvatili amandman na član 1. logično je da bude prihvaćen i amandman na član 2. jer je logični sled promena u zakonu koji smo predložili. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić. Izvolite.
Još jednom bih zamolila gospodina ministra da pažljivo pročita naš amandman, ako ste usvojili amandman Biljane Hasanović Korać, kojim se kaže da se ovim zakonom uređuju uslovi i postupak prodaje nepokretnosti u svojini Republike Srbije, logično je da se usvoji amandman gospodina Senića i moj amandman, znači, u istovetnom tekstu, gde se u članu 2. posle reči „pod uslovima“ dodaju i reči „i postupku“. To je u stvari logičan sled onoga što ste prihvatili u slučaju gospođe Hasanović Korać.
Reč ima ministar.
Znači, hvala na upozorenju, potpuno se slažem da treba konsekventno da se primeni isti amandman gde god se pojavljuje, a vi ste to amandmanima predvideli. Slažem se sa tim da se dodaje i „u postupku“ na adekvatnom mestu u članu 2. Hvala lepo.
Morate reći prihvatam ili ne prihvatam, takva je procedura.
Prihvatam amandman da se posle „pod uslovima“ doda i „u postupku“.
U redu, amandman se prihvata. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik doktora Blagoje Bradić. Da li želite reč? (Da.)
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, uvažene koleginice i kolege, ja sam predložio da u članu 2. stav 2. se promeni i da glasi – predmet prodaje nisu nepokretnosti iz stava 1. ovog člana, na kojima su korisnici, odnosno nosioci prava korišćenja, organi i organizacije autonomne pokrajine, jedinice lokalne samouprave, javna preduzeća, društva kapitala čije je osnivač Republika Srbija, autonomna pokrajina i jedinica lokalne samouprave, kao i njihova zavisna društva na osnovu ugovora zaključenog na osnovu akta nadležnog organa, a kojim nisu prenete u svojinu tog javnog preduzeća, odnosno društva. Obrazloženje je bilo da se predloženim amandmanom precizira tako što se koriste definicije Zakona o javnoj svojini u pogledu korisnika, odnosno nosioca prava korišćenja na nepokretnostima. Korišćenjem istovetne terminologije kao u Zakonu o javnoj svojini. Vi ste odgovorili da se amandman ne prihvata iz razloga što je predloženo rešenje celishodnije. Mislim, da je moj predlog celishodniji od vašeg rešenja, jer je kompletniji u skladu sa zakonom. Hvala.
Na član 3. amandman u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Izvolite.
Evo, obećao sam da ću vam reći kako ovo može da se uradi a da ne bude sumnjivo, da bude smisleno, da bude celishodno i da svima bude jasno šta se dešava. Slažem se, bolje je na tržišno transparentan, jasan i zakonit način prodati nepokretnosti koje su predmet ovog zakona. Samo, pre toga treba da znamo koliko ih ima, kolika je njihova vrednost i da prodaja bude javna, što znači da može da kupi bilo ko, a zakupci koji su sada u zakupu treba da imaju povlasticu u tome da ako ponude iste uslove kao neko drugi, oni budu kupci. To je jasno i to svi znaju. Šta sa parama? Taj novac nikako ne sme da ide u budžet, ne obojen, nego treba formirati fondove. Ako je taj novac usmeren ka vraćanju dugova, formira se državni fond za vraćanje dugova i prihod od prodaje ovih nepokretnosti ide u taj fond. Ili, ako ide za infrastrukturu taj novac, formira se fond za izgradnju infrastrukture, da možemo da pratimo, svaki građanin u ovoj državi kuda ide taj novac. Ili, ako ide za razvoj školstva, za razvoj zdravstva, to mora da se prati. Na isti način treba trošiti i novac i na isti način treba prodavati i EPS i Telekom i još neke druge javne firme. Samo na taj način ćemo imati u državi jasnu situaciju o tome zašto se nešto prodaje, kuda ide taj novac i da nema nigde nikakve mogućnosti da neko tu uzme cent beli. Potpuna javnost, uključenost i vlasti i opozicije, i trećeg sektora, i medija, svih.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Vujoviću, poštovane gošće i poštovani gosti iz Ministarstva i poštovana predsednice Narodne skupštine, evo, ministre, imate konkretan predlog kako je ista ova stvar, a povodom našeg amandmana na član 3. kojim se definiše šta može biti predmet prodaje a šta ne može biti predmet prodaje, kako bi se to moglo, gospodine Vujoviću, na jedan dobar, transparentan i pravičan način, dame i gospodo narodni poslanici, uraditi. I sada, naravno, nemamo reagovanje, ni narodnih poslanika Srpske napredne stranke, nemamo reakciju ni ministra Vujovića. A kako to, poštovana gospodo? Dakle, mi ovde imamo primedbu oko toga na koji način, zašto, kome se na ovakav način prodaju ove nepokretnosti? Gospodin Živković sada lepo objasni kako je to moglo da se uradi bolje i na alternativni predlog, koji je pravičniji, nemamo nikakvu vrstu reakcija, osim što imamo pojedine narodne poslanike koji u ime nekih levih ideja zagovaraju ovde neke ideje neoklasičnog liberalizma kao da prisustvujemo jednoj vrsti sukoba na levici, poštovana gospodo. Zamislimo situaciju gde jednu Vladu oko ovog Predloga zakona brane Socijaldemokrate, koje u svom imenu imaju taj naziv, a otvoreno ovde zagovaraju ideje neoklasičnog liberalizma. Pa kakva je to konfuzija, poštovana gospodo? Ali, to je sada manje važna stvar u odnosu na mišljenje ministra Vujovića o ovom predlogu koji je saopštio narodni poslanik Zoran Živković. Ministre Vujoviću, gospodine Mijailoviću, šapnite sada ministru Vujoviću da li je ovaj predlog koji je gospodin Živković saopštio bolji od ovoga što je predlog koji je u ime Vlade u Skupštinu poslao, a prethodno potpisao, predsednik Vlade Aleksandar Vučić. I narodni poslanici Srpske napredne stranke to da kažu.
Vreme. Zahvaljujem vam. Reč ima ministar Vujović.
Hvala lepo. Tri kratka komentara. Molim vas da ne spajamo u isti nivo diskusije i obrazloženje i diskusiju o članu zakona. Sada diskutujemo o članu 2. Dužan sam objašnjenje gospodinu Obradoviću. Mislim da njegova dopuna jeste korektna, ali mislim da je tekst koji glasi – a čiji je vlasnik u smislu Zakona o javnoj svojini Republika Srbija, sve ostalo nije. Prema tome, to što vi predlažete jeste tačno, ali u stvari nije nužno, jer time što je vlasnik Republika Srbija u stvari isključuje sve one druge koje ste vi nabrojali. Prema tome, ako nemate ništa protiv, mi nismo hteli da širimo i komplikujemo tekst. (Blagoje Bradić, s mesta: Mislim da je prihvatljivije ovo što smo mi predložili.) Evo, kažite mi, to su dva skupa koja se međusobno dopunjuju.
Molim vas, nemojte tako da komunicirate.
Znači, ako je Republika Srbija, sve ovo drugo nije Republika Srbija. Prema tome, vi ste potpuno u pravu, ali može i da se kaže – čiji je vlasnik Republika Srbija i time smo definisali ostatak ovog skupa na koje se odnosi ovaj zakon. Drugo, nisam uopšte očekivao da se iza člana 2. – briše se, gospodina Pavićevića, i člana 2. – briše se, gospodina Živkovića, krije takvo bogatstvo argumenata. Teško mi je da odgovorim na vaše argumente, pošto oni nisu predloženi ovde. Kad bi oni bili predloženi u formi konkretnog amandmana, onda bih mogao detaljnije da odgovorim. Ponavljam – ne želimo da bojimo prihode. Ovo su prihodi od prodaje fizičke aktive za koju smatramo da nije celishodno da država njom upravlja. U tom smislu, bilo bi dobro da smo se složili da se doda ova kvalifikacija, ali mislim da se ona dodaje u interpretaciji zakona, a to je ono što će se uopšte smatrati pod ovim zakonom, razmatrati pod ovim zakonom, zadovoljiće kriterijum, ne služe izvršavanju nadležnosti državnih organa. Svaki konkretni predlog koji ide na Vladu o privatizaciji, prodaji i otuđivanju nepokretnosti počinje rečenicom koja kaže – zbog toga što neka konkretna nepokretnost ili pokretna imovina, automobil i ostalo, nije više u funkciji, nije neophodan, prodaje se, odnosno otuđuje se. Hvala.
Hvala. (Zoran Živković, s mesta: Nisam dobio odgovor, možemo ceo dan da pričamo.) Nema replike, samo ste dobili odgovor. (Zoran Živković, s mesta: Nisam dobio odgovor.) On ima pravo na svoj stav i stav Vlade da brani. Naravno, popričaćete. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Balša Božović, Ivan Jovanović, Aleksandra Jerkov i Dragan Šutanovac. Izvolite.
Zahvaljujem. I malo pre je bio član 3, ministre, u raspravi. Ne član 2. Dakle, amandmani koje su podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević bili su na član 3, kao i naš amandman. Važan amandman i važno je da objasnimo i onima koji će koristiti ove zakone i onome što se podrazumeva da je vladavina prava u Srbiji, šta znače odredbe u članu 3. od kojih nećete da odustanete, odnosno nećete da prihvatite amandman koji smo podneli. Mi tražimo da u ovom članu koji definiše šta je predmet prodaje, ne stoji kako je u Predlogu zakona napisano – predmet prodaje može biti nepokretnost koja je u knjižnom ili vanknjižnom vlasništvu Republike Srbije. I u načelnoj raspravi ministar nije objasnio šta je to vanknjižno vlasništvo. Mi hoćemo da se briše vanknjižno vlasništvo i time posledično se briše i poslednji stav člana 3, koji kaže, i tako će ostati u zakonu ako ne bude usvajanja amandmana: „U slučaju kad je predmet prodaje nepokretnost koja nije uknjižena, obavezan element ugovora o kupoprodaji je klauzula kojom se Republika Srbija kao prodavac oslobađa svake odgovornosti u slučaju nemogućnosti da se kupac uknjiži kao vlasnik te nepokretnosti“. Ko će vam ovakav ugovor potpisati i ko će na ovo pristati, ja ne znam i zato i pitam? Taj poslednji stav proističe iz nečega što ste naveli kao vanknjižno vlasništvo, što ne bi smelo da stoji u zakonu, kao što i ne bi smelo da stoji ovaj poslednji stav u članu 3. Tačka koju još tražimo da se briše tiče se imovine koja je trajno oduzeta na osnovu Zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela. Šta je obrazloženje? Da je ta imovina zabranjena za prodaju. Znači, u istom članu vi uvodite vanknjižno vlasništvo, uvodite situaciju da Republika Srbija prodaje nešto o čemu nema dokaza da je njeno. Kažete da u ugovoru mora da stoji klauzula da kupac kupi, ne može da uknjiži, ne može da dokaže da je njegovo, a da Republika Srbija nije ništa kriva, ali zabranjujete prodaju imovine koja je trajno oduzeta na osnovu Zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela. Takve imovine ima u Srbiji. Osim što je problem da ovakav član zakona stoji u bilo kom zakonu, problem je i ideja zašto ste ovako koncipirali član 3. Zašto vanknjižno vlasništvo? Zašto zabrana imovine koja je trajno u vlasništvu Republike Srbije? O tome imate dokaze. Zašto naredba da Srbija može da prodaje imovinu koja nije njena, a kupac da nema na čega da se žali? Ko mu kriv što je kupio nešto što Srbija ne može da dokaže da je njegovo? Ja vas molim da prihvatite ovaj amandman.
Reč ima ministar Dušan Vujović.
Prvo o poslednjem pasusu u Predlogu teksta zakona da u slučaju kada je predmet prodaje nepokretnost koja nije uknjižena, to je standardna formulacija. Može se u Srbiji prodavati vanknjižno vlasništvo i ovde je po sugestiji zakonodavstva stavljena ovakva formulacija. Mi možemo da im se obratimo ponovo za mišljenje. Oni su insistirali na ovom tekstu. Što se tiče tačke 6, zabrana prodaje imovine koja je trajno oduzeta, to proizilazi iz ovih drugih zakona koje smo mi samo preuzeli ovde. Prema tome, obe su stvari nama tražene od zakonodavstva. Ako ste u pravu, ja to ne znam. Prema tome, taj deo ne znam. Oni su samo tražili da imovina koja je oduzeta u krivičnom postupku ne bude predmet prodaje zbog toga što može da dođe do revizije. Ne znam zbog čega. Postoje ovde pravnici koji to bolje mogu da objasne. Znači, potpuno van ovog zakona je stavljeno to ograničenje, a prodaja vanknjižnog vlasništva u Srbiji je dozvoljena, pri čemu se država ovde štiti i kaže – ako neko uopšte želi to da kupi. Mi uopšte nikoga ne teramo da bilo šta uzme. Ako neko želi da kupi vanknjižno vlasništvo, to radi na svoj rizik, ništa drugo. (Blagoje Bradić, s mesta: To je nešto što ne valja.) To je dozvoljeno kod nas. Prodaja vanknjižnog vlasništva je dozvoljena.
Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem. Želim da podržim amandman koleginice iz prostog razloga što država mora da zna da li je nešto moguće legalizovati ili nije moguće legalizovati. Zamislite vi da kupujete od države nepokretnost za koju ne znate da li možete da je uknjižite kao svoju. Može da bude da je imovina ne uknjižena, ali da ima mogućnost legalizacije, a ovo znači ja preuzimam, ako kupujem takvu nepokretnost, da ulazim u rizik da ne mogu da legalizujem i džabe sam dao novac. To je neprimereno.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Koristim vreme poslaničke grupe. Dakle, trajno oduzeta imovina. Nije prvi put da imamo problem zbog nedostatka dijaloga i zbog manjkavosti, preciznosti i volje za tumačenjem. Trajno oduzeta imovina nema revizije. Gotovo. Kraj. Moja Srbija kaže - to što smo trajno oduzeli to nećemo da prodajemo. Sebi, kako da vam kažem, sklanjate kredibilitet za celu ideju time. Što čuvate baš ovu imovinu? Što baš to ne smete, nećete da prodate? Ja znam šta je vanknjižno vlasništvo, ali to ne treba da stoji u ovom zakonu. To čega je na osnovu sudskih presuda neko vlasnik, to ne treba da stoji u ovom zakonu. To je takođe kredibilitet države. Nije ovde makar ko, ko prodaje nepokretnosti. To bi zakonodavstvo moralo da zna ali legitimno je, pa da za neki mesec kada vidimo da ovo ne radi da onda imamo izmene i dopune zakona. Naš predlog je samo da se štedi vreme ništa više.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Reč ima narodni poslanik Milan Petrić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani predstavnici Vlade, poštovane kolege i koleginice, član 3. stav 1. menja se i glasi – predmet prodaje može biti nepokretnost koja je u knjižnom vlasništvu Republike Srbije. Nešto slično kao što je koleginica pričala, zbog sigurnosti pravnog posla i kasnijih posledica poput navedene nemogućnosti uknjiženja kupca, obavezno je prethodno izvršiti postupak uknjiženja, što osim pravne sigurnosti posla ima uticaj i na postizanje same cene, što je opet u interesu države kao savesnog domaćina. To takođe ima reperkusiju na činjenicu izostanka jedinstvenog katastra nepokretnosti u Srbiji, što bi da postoji uveliko olakšalo sveg pa i ovu nameru da se zakonom definišu posebni uslovi prodaje nepokretnosti u svojini države. Takođe, u članu 3. stav 2. smatramo da treba u celosti da se briše. U tom stavu se provlači pokušaj države o izbegavanju odgovornosti u slučaju prodaje ne uknjižene nepokretnosti. Takvim primerom budući kupac se stavlja u nezavidan i diskriminatorski položaj da ne može uknjižiti kupljenu imovinu. Kakav je onda to uopšte podstrek za buduće potencijalne kupce? Takođe se implikuje da određena predmetna stvar nepokretnost ima manjkavosti što, ako se ne pokaže poštovanjem, pre svega, principa dobre namere, može biti predmet potencijalne tužbe zbog skrivenih namera, bez obzira na klauzulu od oslobađanja odgovornosti. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Dušan Vujović.
Hteo sam da kažem da iz istih razloga koje smo malopre pomenuli ne možemo da prihvatimo ovo zato što bi to bilo dopunsko ograničenje isto kao što smatramo da treba da ostane stav 6. koji kaže da predmet ovog zakona ne treba da bude imovine. To je na sugestiju pravde i zakonodavstva, Ministarstva pravde i zakonodavstva, i to smo stavili u zakon. Ja ne bih na svoju ruku to dirao i menjao. Oni samo kažu da to ne treba da bude predmet. Ništa drugo. Hvala lepo.
Hvala. Na član 3. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Branka Karavidić, Aleksandar Senić i prof. dr Janko Veselinović. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Ako možete samo malo glasniji da budete, jer sam video da ste mi dali reč po tome što se upalio indikator, a ne zato što ste…
Član 3. Mislila sam da pratite.
Zahvaljujem. Podneli smo amandman koji predviđa brisanje stava 3. u članu 3, koji kaže – u slučaju da je predmet prodaje nepokretnost koja nije uknjižena obavezan element ugovora o kupoprodaji je klauzula koje se Republika Srbija, kao prodavac, oslobađa svake odgovornosti u slučaju nemogućnosti da kupac uknjiži kao vlasnik te nepokretnosti. Dakle, mislimo da je nedopustivo da država koja treba da obezbedi pravnu sigurnost bude oslobođena odgovornosti za slučaj da kupac ne može da uknjiži, i to je razlog zbog koga tražimo brisanje tog stava, jer ukoliko kupac ne može da se uknjiži, kao vlasnik, njegova svojina koju mu prenosi Republika Srbije ugovorom o kupoprodaji je manjkava i to ne može da elaborira Republiku Srbiju. Smatramo da Srbija, kao garant pravne sigurnosti, jednostavno ne može da se oslobodi odgovornosti u slučaju da kupac ne može da uknjiži kupljenu nepokretnost. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, podnosilac amandmana.
Biće sedam minuta, predsednice. Poštovana predsednice, poštovani ministre Vujoviću, ministre u najneefikasnijoj Vladi na svetu, ovaj zakon jeste dokaz da je ova Vlada najneefikasnija, jedna od najneefikasnijih Vlada na svetu i da ste vi član te Vlade dovoljno doprineli tome. Ovaj amandman u suštini oslikava suštinu, a ovaj zakon pokazuje suštinu ove Vlade. Dakle, zakon i ovaj član, sa jedne strane, pokazuju da Vlada želi da proda ono porodičnog blago što je ostalo, kako je moj uvaženi kolega Pavićević iz Nove stranke rekao, nakita i onoga što je još ostalo, kako bi se zadovoljili partijski interesi, ja bih dodao, pred naredne lokalne, pokrajinske izbore. Međutim, pitam vas, gospodine Vujoviću, šta će prodati oni građani koji nemaju šta da prodaju i kojima na vrata kucaju izvršitelji?
Poslaniče, cenim vašu diskusiju, nego objasnite zašto se amandman briše.
Da, da. Ovim amandmanom se predlaže, moje kolege pre mene su govorile o tome, da država Srbija treba da obezbedi pravnu sigurnost, jer ne može država da prodaje ni svoje porodično blago, kao što je juče jedan građanin u Nišu, koga sam sreo, rekao da je prodao svoj dukat da bi preživeo ovaj mesec, dukat od dede nasleđen. Ne može država, gospodine Vujoviću, da prodaje svoju imovinu, a da ne garantuje da će ta imovina biti uknjižena. Država mora da obezbedi da svaka nekretnina u Srbiji bude uknjižena ukoliko je ona legalno sagrađena. Država Srbija na taj način stvara pravnu sigurnost, gospodine Vujoviću, i u zakonu postoji, ja pretpostavljam, iako ste vi ekonomista, da poznajete obligaciono zakonodavstvo, u Zakonu o obligacionim odnosima postoji jedna odredba, kod pravnika se naziva zaštita od evikcije. Dakle, pravna zaštita prodavca, kupca nekretnine od pravnih nedostataka te nepokretnosti. Dakle, ne može prodavac da proda nekretninu a da ne odgovara za njene pravne nedostatke. Iz Rimskog prava taj institut još figurira. Vi ste rekli – prodajemo nekretninu, a nek se snađe kupac. Istina. To su kupci koji su već određeni, gospodine Vujoviću, znamo mi to, ljudi koji su zakupili skoro nekretnine, koji su u dobrom odnosu sa aktuelnom vlašću, oni će sad postati vlasnici. Međutim, čak ni u tom slučaju ne smete da dozvolite ovo, gospodine Vujoviću. I ono što potvrđuje činjenicu da vi prodajete porodično blago, a da uz to ova Vlada i premijer na čelu te Vlade, govori još neistinu. Evo ja ću vam sada to dokazati. Dakle, u obrazloženju koje je potpisao gospodin Aleksandar Vučić, istina ovaj zakon ima dosta gramatičkih grešaka, ja ne mislim da je gospodin Vučić nepismen, već da mu se omaklo, odnosno onima koji su pisali zakon, da im se omaklo. Ali, ovo je vrlo jasno čak i uz neke gramatičke greške - smanjenje plata u javnom sektoru i penzija, direktno utiče na kupovnu moć značajnog broja stanovnika, a time i na visinu prihoda koje država naplaćuje po osnovu poreza na potrošnju. Radi ostvarivanja dodatnih prihoda budžeta RS, Srbija prodaje ove nekretnine. I Pokret za preokret jeste protiv prodaje porodičnog blaga, gospodine Vujoviću. Vi prodajete porodično blago, stavljate novac u vreću bez dna, kojim ne upravljate adekvatno, ni vi, ni ministri u Vladi. Stavljate novac koji ćete prodajom porodičnog blaga dobiti u predizborne svrhe na jedan veoma neodgovorni način, gospodine Vujoviću. Prekret za preokret, Pokret za preokret će glasati protiv ovog zakona. Pokret za preokret ne podržava prodaju porodičnog blaga, gospodine Vujoviću, kao što ga ne podržavaju ni građani Srbije. Recite mi građanina Srbije koji podržava da prodajete ono što ste dobili u nekom ranijem periodu, što je kupljeno u nekom ranijem periodu. Zar niste gospodine Vujoviću i vi obećavali podizanje privrede? Zar niste obećavali nova radna mesta?
Poslaniče, molim vas o amandmanu. Uveli smo opštu raspravu. Sad imamo raspravu po amandmanima.
Ja pretpostavljam da se ova diskusija vama sasvim ne dopada, ali jeste sasvim je u toku sa amandmanom. Evo, gospodin Vujović kaže da se njemu dopada. Dakle, gospodine Vujoviću, ja pretpostavljam da ćete vi prihvatiti ovaj amandman…
Svako ima svoje mišljenje.
Da. …da ćete vi prihvatiti ovaj amandman. Pretpostavljam da ćete vi ovih dana podneti ostavku na mesto ministra u najneefikasnijoj Vladi u svetu, i da ćete na taj način dati značajan doprinos da i građani uvide da su ministri u Vladi svesni da nas vodite u propast. Ja se nadam, gospodine ministre, pošto cenim vaše znanje iz oblasti finansija, da ćete vi biti prvi među njima. I zbog toga, kao znak dobre volje, pretpostavljam da ćete prihvatiti ovaj amandman i obezbediti kakvu takvu pravnu sigurnost kada je u pitanju primena ovog katastrofalnog zakona. Nadam se da ćete prihvatiti i ostale amandmane Pokreta za preokret, gospodine Vujoviću.
Mislite vaše amandmane? Vaše kao poslanika? Moramo biti precizni? Vi ste samostalni poslanik i vi podnosite.. (Janko Veselinović, s mesta: Nisam samostalni. Nisam.) Niste samostalni? Dobro. Kako god. Ministar ima prednost.
Dakle, samo kratko. I pored najbolje volje da saslušam i uvažim sve što ste rekli, moram da se zaustavim na prvoj tehničkoj nemogućnosti. Znači, u prvom pasusu člana 3. piše – predmet prodaje može biti nepokretnost koja je u knjižnom ili vanknjižnom vlasništvu Republike Srbije. Ako ste protiv toga da se prodaje vanknjižno vlasništvo, onda je amandman mogao da glasi – da se briše drugi deo rečenice i da se briše poslednji pasus ovog člana. To bismo mogli da razmatramo. Da se briše ceo član, time se negira suština zakona da su, molim vas, ja govorim o tome šta ovde piše. Briše se ako,… (Aleksandar Senić dobacuje sa mesta.) … dozvolite mi da interpretiram. Vi ste imali pravo da podnesete amandman. Briše se znači da se briše sve, prema tome, predmet prodaje ne može biti, ako se briše ovaj član ni uknjižena ni vanknjižna imovina. Molim vas, piše kod vas, stav 3. se briše. Šta znači, koja se koristi za potrebe diplomatsko konzularnih predstvništava? Šta je stav 3? To je stav 3. Ne može se brisati ako ostane stav 1. Ponavljam, ako ostaje stav 1. onda se ne može brisatiposlednji stav zato što je on u protivrečnosti sa onim sa karakterom van knjižnog vlasništva. Država ako dozvoli prodaju vanknjižnog vlasništva, onda mora da se ogradi, po zakonu koji to dozvoljava, ne može država da garantuje da će se neko uknjižiti. To je procena kupca, da li su se stekli uslovi da se on naknadno uknjiži. Prema tome, država može ili da izbaci prodaju vanknjižnog vlasništva i onda može da se izbaci poslednji stav ili ako dozvoli, onda mora da se štiti ovim stavom. To su nam rekli iz zakonodavstva. Molim vas. Prema tome, sve ostalo smatram vašom političkom diskusijom na koju ne bih sada odgovarao.
Zoran Babić, po amandmanu.
Ne, po replici, gospođo predsednice, na pominjanje predsednika Vlade i predsednika SNS, gospodina Vučića. Cenim da neko promeni mišljenje. Ne znam da li je to preokrenuto ili prekrenuto, ima velike razlike. Ali, za nekoga ko je sada protiv prodaje porodičnog blaga u najmanju ruku mora da uputi izvinjenje građanima RS za ono vreme koje je proveo u Narodnoj skupštini RS zdušno se zalažući za Vladu koja je rasprodala porodično blago RS. Četiri godine smo zajedno bili ovde narodni poslanici. Oćutao je četiri godine na svaku prodaju državne, odnosno društvene imovine. Sve što je Vlada Mirka Cvetkovića pomislila da rasproda, podeli i da da, sve je podržao. Neko ko je sada protiv prodaje porodičnog blaga, a do onomad je bio za tu prodaju, u najmanju ruku što mogu da očekujem je da uputi jedno izvinjenje i da kaže kada je grešio – tada ili sada. Ne može da se bude kada si u opoziciji ili kada si na vlasti pa su to različite stvari i različiti stavovi. Sa druge strane, Direkcija za imovinu RS i imovina koja će sada ovim zakonom biti u mogućnosti da se proda, zakupci, 614 ugovora i aneksa ugovora je napravljeno do perioda do 2012. godine. Dakle, 614 za razliku od protekle tri godine kada je napravljeno 78 i o kojim ljudima bliskim aktuelnoj Vladi vi govorite? Da li govorite o ovih 614 ljudi sa kojima ste vi napravili ugovore i anekse ugovora?
Vreme. Prošle su dve minute.
Pa kome su oni bliski?
Vreme. Aleksandar Marković ima reč.
Zahvaljujem predsednice. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, projekcija se zove termin koji opisuje ono što smo malopre čuli od predlagača ovog amandmana. Projekcija je jedan od najpoznatijih mehanizama odbrane. Sastoji se od težnji i sklonosti osobe da svoje želje, impulse ili sadržaje podsvesti koji nisu prihvatljivi za sopstveni ego projektuje na druge osobe. To objašnjava priču o povezanosti prodaje porodičnog nakita, kako je to figurativno rekao, sa ciljem lokalnih izbora ili tako nešto. Samo pričam o stvarima o kojima je pričao uvaženi prethodni govornik. Kada je reč o amandmanu naravno da predlažem da se odbije ovaj amandman. Naravno da mi je neprihvatljivo brisanje stava tri u članu 3. a evo i zašto. U Predlogu zakona stav 3. jasno definiše da kada je reč o neuknjiženim nepokretnostima vrlo transparentno se stavlja do znanja da onaj ko se odluči na kupovinu nepokretnosti koja nije uknjižena sam snosi odgovornost za to, ako se već desi slučaj da nekretnina, odnosno nepokretnost ne može biti uknjižena. Dakle, Republika Srbija se na taj način oslobađa odgovornosti u tom smislu, a sa tim u vezi je predviđena i klauzula koja to reguliše. Drugo je pitanje zašto smo mi u situaciji da postoje nepokretnosti koje nisu uknjižene? Dakle, mi možemo da raspravljamo i o tome ko je kriv za tu situaciju i za taj haos koji je nastao i da nemamo ni adekvatan popis i da imamo nepokretnosti koje nisu uknjižene. To je sasvim drugo pitanje i možemo i tome da raspravljamo, ali bojim se da ćemo doći do toga da su krivci za tako nešto, ne partije koje su sada na vlasti, već partije u kojima ste i vi bili, a koje su imale godine i godine da reše taj haos, kako kažu, čak deceniju, ali tada su imali pametnija posla. Tada ih to nije interesovalo i tada to nije bio prioritet. Dakle, sve one partije čija je perjanica bio predlagač ovog amandmana, dok nije promenio te partije, dok nije promenio tri partije za šest meseci. Iz tih razloga predlažem da se odbije ovaj amandman. Hvala.
Hvala. Tražite repliku? (Janko Veselinović, s mesta: Da.) Kratko molim vas. Izvolite.
Hvala, poštovana predsednice. Dakle, fokusirao bih se na amandman.
Ne možete o amandmanu, rekli ste da trošite sedam minuta.
Da, da, repliku.
Kome tačno?
Ministru Vujoviću i kolegama.
Ministru Vujoviću ne možete, jer je on izneo svoj stav.
Onda kolegama.
Kome tačno?
Gospodinu Aleksandru Markoviću.
Znači Aleksandru Markoviću.
Dakle, kolega Aleksandar Marković je rekao da ne želi da prihvati amandman koji sam ja podneo, a ovaj amandman ide ka tome da poveća pravnu sigurnost koja…
Poslaniče, ne razlikujete repliku i ipak želite da govorite o amandmanu. Skoncentrišite se, molim vas.
Ne, ja repliciram na…
On je govorio o amandmanu, o tome zašto smatra da ne može da se prihvati vaš amandman.
Tako je.
Vi želite njemu da replicirate tako što ćete govoriti o amandmanu? To ne može.
Ne, gospodin Marković je rekao da ovaj amandman ne može ili ne treba da se prihvati, a ja tvrdim da treba da se prihvati i da bi…
Dobro, znači nećete da me poslušate. Ja sam mislila da ćete o perjanici, jer to je jedino što bi bilo povod eventualno za repliku.
Dobro, evo…
Ne, neću dozvoliti bez veze neke replike sada da bi vi kupili vreme da govorite o amandmanu. Vi ste vaše vreme neracionalno potrošili. Dajem reč narodnom poslaniku Aleksandru Seniću, pa Neđi Jovanoviću.
Zahvaljujem. Dakle, koristiću vreme šefa poslaničke grupe. Gospodine ministre, ja želim da se vratimo na amandman kojim smo predvideli da se briše stav 3. Postoji jedna odredba u našem Poslovniku o radu koja kaže, pod uslovom da prihvatite naš amandman, dakle – u toku glasanja u pojedinostima amandmane u pisanom obliku mogu da podnose i predlagač zakona i nadležni odbor, odnosno Vlada, samo ako je potreba za amandmanom nastala usled prethodnog prihvatanja nekog drugog amandman. Dakle, suština je da vi možete sada da prihvatite amandman kojim se briše stav 3. u članu 3, a da zatim kao predlagač zakona date amandman kojim ćemo obrisati i reč „ili vanknjižnom“ na stav 1. Dakle, ako zaista mislite da je dobro da se prihvati naš amandman, postoji mogućnost da se ispravi i stav 1. u članu 3. na taj način. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsednice. Što se tiče amandman, uvaženi ministre, stvar je interesa ugovarača, kako će se zaštiti na najbolji mogući način. U konkretnom slučaju se ovde samo tzv. rizik kupovine prenosi na kupca i sam taj prenos rizika na kupca podrazumeva jednu vrstu transparentnosti u ugovornom odnosu, gde prodavac nedvosmisleno jasno kaže da neće ni u kom slučaju snositi odgovornost za tu vrstu rizika, što znači da u pravnom smislu reči postoji mogućnost i takvog ugovaranja. Ja govorim o mogućnosti takvog ugovaranja. Ja sam se u svojoj praksi u obligacionim odnosima mnogo puta susretao sa takvim situacijama i ona uopšte u obligacionom pravu i primeni obligacionog prava na konkretne situacije nije neuobičajena. Ovde će verovatno u tehničkom smislu reči samo iz ugovora izostati ta tzv. klauzula intabulandi, na osnovu koje prodavac daje garanciju kupcu da će se uknjižiti u evidenciji za katastar nepokretnosti. Zahvaljujem se.
Hvala. Na član 4. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Neđo Jovanoviću, gospodine Bradiću, poštovani ministre Vujoviću, naravno, poštovane gošće iz Ministarstva, poštovani gosti, poštovana predsednice Narodne skupštine, gospodin Živković i ja podneli smo amandman na član 4. ovog Predloga zakona, u kojem piše, u članu 4. Predloga zakona za koji mi smatramo da treba da se briše – Sredstva ostvarena prodajom predmeta prodaje prihod su budžeta Republike Srbije. Ovde molim za naročitu pažnju gospodina Kovačevića iz SNS, koji se upravo na ovo pozivao. Ja mislim da ovde povodom ovoga člana on ima potvrdu za naš stav, za naš dobar pristup, jer u razlozima za donošenje zakona, gospodine Kovačeviću, evo šta piše – smanjenje plata u javnom sektoru i penzija direktno utiče na kupovnu moć značajnog broja stanovnika, a time i na visinu prihoda koje država naplaćuje po osnovu poreza na potrošnju. Onda se dodaje – ovim zakonom predlaže se prodaja nepokretnosti u državnoj svojini radi ostvarivanja dodatnih prihoda u budžetu Republike Srbije. Onda kada suočimo gospodina Kovačevića sa ovim, gospodin Kovačević kaže – krivi su oni prethodni. Pa do kada ćemo stalno da tražimo krivca i odgovorne u prethodnima? Ja bih tako mogao da idem u devedesete, pa da kažem – krivi su i isti ovi. Prekinimo sa tim, odgovornost jasno da se pozicionira. Moram ovde da dodam jednu stvar. Kada sam ovde govorio o izvesnim ideološkim skretanjima na levici u našoj Narodnoj skupštini, gospođo Gojković, samo da ne bude nejasnoća, nisam mislio na Socijaldemokratsku stranku, jer sam govorio socijaldemokrate, mislio sam na predsednika Ekonomskog kokusa, gospodina Marinkovića, koji zagovara na rečima ideje neoklasičnog liberalizma mimo vladavine prava, što je nemoguće, gospodine Marinkoviću, a zamislite, pod nazivom Socijaldemokratska partija Srbije. Pa, šta je to nego ideološka skretanja, poštovana gospodo?
Hvala. (Vladimir Marinković, s mesta: Replika.) Nemate osnov za repliku, samo po amandmanu, jer samo spominjanje imena nije ništa. Ja bih mogla stalno da repliciram. (Vladimir Marinković, s mesta: Pominjanje stranke.) Samo da vidimo ko je još podnosilac. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, podnosilac amandmana. Izvolite.
Naravno, ovo je jedan član koji predstavlja suštinu ovog zakona - Sredstva ostvarena prodajom predmeta prodaje prihod su budžeta Republike Srbije. To je problem. Da ponovim još jednom, nisam dobio odgovor na pitanje zašto se prodaju nekretnine, koji je obim, šta se prodaje, koliko je to kvadrata, gde se to nalazi, po kojoj ceni, za koje namene i ko može to da kupi? Ne treba da se prodaje i da novac ide u budžet neobojen, a samo takav može da bude u budžetu, ako nije cilj da se iz tog novca krpe rupe koje su posledica dnevne nelikvidnosti budžeta. Vi kažete da to nije tako, mada u obrazloženju piše da je tako. Ponovo vas pozivam, bez obzira što se vi sada ljutite što vam ranije nisam rekao ovo dobro rešenje za ove fondove gde bi taj novac bio obojen i gde bi ljudi u Srbiji znali da kada se prodaje nešto na Vračaru, na Vračaru imamo, recimo, hiljadu kvadrata državnog prostora, od toga će se smanjiti dug Srbije za toliko, ili od toga će se napraviti bolnica tu i tu, ili od toga će se napraviti wc u školama, jer i dalje ima u Srbiji 800 škola sa poljskim wc-ima, ili će se iz toga finansirati razvoj nauke, ili će se finansirati nešto peto što je važno, a ne ovako da me ubeđujete na čast da će te pare da idu baš tamo gde mi vi kažete, a imamo predsednika Vlade koji baca obećanja svaki dan. Ne možete da pohvatate šta je juče obećao, a šta će sutra. Imamo Vladu na nervnoj bazi, a ja vama treba da verujem na vašu čast. To je nemoguće.
Hvala. Reč ima ministar Dušan Vujović.
Da budem krajnje jasan, prihodi budžeta se evidentiraju i njima se upravlja po zakonu. Ova Skupština odobrava rashode budžeta i samo se na to sredstva mogu trošiti. Prema tome, svako bojenje para unapred ograničava naše pravo da predlažemo i vaše pravo da odobrite trošenje budžeta. Ovim što mi radimo, mi ne zaustavljamo nijedan projekt. Imamo predloge za poljoprivredu, za uštedu energije, za obrazovanje, za razne stvari i ništa mi time ne isključujemo. Pošto ovaj deo nema druga ograničenja, to će biti sastavni deo prihoda i vi ćete nama odobravati na šta ćemo to da trošimo, da to bude kristalno jasno. Ostavimo politička obećanja, ja vam sada kažem stvarni tok novca. Znači, ako prodamo koliko ja očekujem da može da se proda i ostvarimo 30, 40 miliona evra, ekvivalenta u dinarima, prihoda, to će biti dopunska sredstva kojima ćemo moći sve te stvari o kojima govorite legitimno da finansiramo, ali u sklopu budžeta, bio to rebalans, koji nadam se neće biti ove godine ili budžet za sledeću godinu. Znači, da budemo kristalno jasni, svako bojenje para može da se radi samo onda kada smo mi unapred sigurni da upravo to želimo, jer ako se ostvari više prihoda, onda će neki od tih delova imati višak, a drugi će imati manjak. Zašto bismo to radili? Vama niko ne oduzima pravo da određujete unapred i da kontrolišete unazad kako su ta sredstva potrošena. Ja sam protiv bojenja para, ali sam za punu odgovornost u planiranju budžetskih rashoda, verifikaciju onoga što je potrošeno i ocenu efekata. Zato prelazimo od naredne godine na ozbiljnije programsko budžetiranje, gde ćete upravo vi zajedno sa nama to kontrolisati. Hvala lepo.
Hvala. Reč ima dr Vladimir Marinković.
Zahvaljujem, predsednice. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, samo da razjasnim da se politička opcija kojoj ja pripadam zalaže za to da se u ovoj državi konačno troši onoliko koliko se zaradi. Majstori za trošenje nezarađenog nemaju niti moralno pravo, niti bilo koje pravo koje potiče iz struke da drže lekciju u parlamentu o tome kako treba da se upravlja javnim finansijama i kakvom ideologijom treba da se upravljamo, kako bi pomogli da Republika Srbija bude razvijena država i da sprovedemo teške ekonomske reforme koje je naš premijer gospodin Vučić pokrenuo. Što se tiče opcije kojoj pripadam, mi se zalažemo za socijalnu tržišnu privredu, tržišnu privredu u kojoj kada se novac zaradi, u kojoj kada zaživi preduzetničko društvo, kada u punom kapacitetu zaživi privatna inicijativa, tada može da se vrši redistribucija. Tada ćemo na jedan kvalitetan ideološki orijentisan način da se zalažemo da oni koji su marginalizovani, da ugrožene društvene grupe dobiju ono što im pripada, u skladu sa civilizacijskim dostignućima 21. veka, vezano i za radna prava, ljudska prava, sva prava koja proističu iz Evropske socijalne povelje, Međunarodne organizacije rada, posebno ističući tu Konvenciju 98 i 87. Do tada, dijalog sa privredom, do tada razvijanje i podsticanje preduzetništva i privrede, stvaranje dodatne vrednosti, a posle toga rasprava o ideologijama i redistribuciji. Samo tim putem možemo da dođemo do toga da Srbija konačno stvori temelje da bude ekonomski razvijena zemlja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Sonja Vlahović.
Hvala, poštovana predsednice. Javljam se po amandmanu na član 4. koji su podnele kolege. Član koji uređuje kako su sredstva ostvarena od prodaje predmeta, prodaje prihod budžeta Republike Srbije. Ovo su dodatni prihodi budžeta Republike Srbije, bez povećanja poreskog opterećenja za građane i privredu, a sve u cilju uspostavljanja makroekonomske stabilnosti, sprovođenja mera fiskalne konsolidacije. Ovo je opšti prihod države. Uvaženi ministar Vujović je već naglasio da prihodi neće otići u tekuću potrošnju. Vlada će dati predloge gde će se prihodi uložiti. Poštovana predsednice, s obzirom da dolazim sa opštine Novi Beograd, a u obrazloženju kolega, pročitaću samo deo obrazloženja koje su podnele dati amandman, stoji – prodajom nekretnina i potrošnjom novca od te prodaje na dnevnu potrošnju i demagoške projekte, Republika Srbija trajno ostaje bez svoje imovine i bez novog ulaganja u infrastrukturu. Dolazim sa Novog Beograda i želim da čuju građani koji već znaju da se gradi i ulaže u infrastrukturu, Grad Beograd je samo za Vinogradsku ulicu obezbedio milion i po evra za rekonstrukciju dela Vinogradske ulice koja je godinama bila u katastrofalnom stanju, gde građani žive bez osnovnih uslova za život. Sve ove prethodne godine niko nije uložio, tako da sada kolege da čuju da se ipak gradi i radi i da će kompletno biti urađena infrastruktura, vodovod, kanalizacija, kišna kanalizacija i samo uređenje ulice. Za ovaj amandman neću glasati. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Nije vas pomenuo. (Zoran Živković, s mesta: Rekao je – na naš amandman, kolege.) Dobro, mora pežorativno. Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević.
Svakako amandman na član 4. jeste povezan sa razlozima za donošenje zakona, ali mi danas nikako da pročitamo te razloge do kraja, ili što ih ne razumemo zajedno, što nemamo podjednako mišljenje o njima, to je u redu, ali nikako da ih pročitamo do kraja. Evo, ja ću to nastaviti. Sa prodajom nepokretnosti u državnoj svojini, radi ostvarivanja dodatnih prihoda u budžet Republike Srbije, što se pročitalo, ali se ne ide i dalje, gde se kaže da na ovaj način dolazi do poreskog rasterećenja građana i privrede. Prosto, prodajom imovine koja je u vlasništvu Republike Srbije, budžetski prihodi koji potiču iz prihoda po osnovu zarada i prihoda koji potiču po osnovu prihoda na prodaju mogu da budu manji. Da se vratim na broj poreskih prihoda koji se ostvaruju i na njihovu visinu. Oni jesu manji i potrošnja jeste manja za jedan segment stanovništva koji se nalazi na platama u javnom sektoru, ali to ne mora da znači da se poreski prihodi iz potrošnje smanjuju jer kako imate prihode koji odlaze na rashodovnu stranu, samim tim ne morate da povećavate prihode na prihodovnoj strani budžeta. Budžet nije kategorija koja potiče iz vazduha. Kako imate manje prihode, samim tim, u sektoru stanovništva ostaje više sredstava koji mogu da idu u potrošnju, a samim tim, i poreski prihodi mogu da budu veći.
Hvala. Saglasno članu 27. i članu 87, stavovi 2. i 3. Poslovnika, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Senić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Dakle, bez želje da osporim ministrove tvrdnje da neće otići u tekuću potrošnju, ja ipak uzimam stenograme sa sednice od ponedeljka gde je ministar rekao da će prihod ići u ispunjenje drugih silnih obaveza. To i dalje meni daje za pravo da tražim da se usvoji moj amandman, gde će sredstva koja se ostvare od prodaje imovine biti obojena i gde će se ona koristiti za kreditnu podršku poljoprivrednim gazdinstvima, u skladu sa Zakonom o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Dakle, svi smo svedoci da se priča kako je poljoprivreda naša najveća razvojna šansa, kako su investicije u poljoprivredi one koje se najbrže vraćaju itd, ali kada je potrebna da se to zaista i kroz budžet ostvari naši poljoprivrednici su prepušteni nebu i imamo situaciju da evo, sada suša pravi ogromne štete, a sigurno bi bilo moguće da se kroz investiranje u sisteme za navodnjavanje uticaj tih suša smanji. Dakle, i dalje insistiram na tome, da kada već Vlada želi da prodaje imovinu Republike Srbije da to ide u fond iz koga će se obezbeđivati kreditna podrška poljoprivrednim gazdinstvima. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Poštujem pravo gospođo predsednice da svaki narodni poslanik, kao što i vlasnik mandata može i da podnese amandmane na predloge zakona, da može isto tako i da glasa ili ne glasa o nekom zakonskom predlogu. Ali, pažljivim čitanjem predloga amandmana gospodina Senića i koleginice Karavidić, vidimo da je to identičan amandman, ali su različite namene novca. Da - u amandmanu gospodina Senića taj novac bi se usmerio kao podrška poljoprivrednim gazdinstvima, a u amandmanu gospođe Karavidić iz iste poslaničke grupe i kada pominjem po imenu ne mislim ništa ni loše, ni pežurativno, niti da izazivam na repliku, već kao pravo i obavezu narodnih poslanika da rade svoj posao i u tome ih podržavam, a u amandmanu gospođe Karavidić da - za povećanje energetske efikasnosti i sada ja delim dilemu gospodina Vujovića. Recimo da i gospodin Vujović, kada bi hteo da prihvati neki od ovih amandmana koji da prihvati. Da li da prihvati, pa, ne može oba amandmana da se prihvate, ne mogu namena i poljoprivredna gazdinstva i energetska efikasnost. Po kojem procentu i u kojem delu da ide i u jedno i u drugo? I, da li ako bi prihvatili amandman gospođe Karavidić - da, gospodin Senić ne bi glasao i obrnuto. Ako prihvatimo amandman gospodina Senića – da, gospođa Karavidić bi bila nezadovoljna i ne bi glasala. Molim vas, da se u okviru poslaničke grupe dogovorite, nadam se da komunicirate, nadam se da imate stavove o pojedinim zakonskim predlozima, da sa tim zajedničkim stavovima i nastupite. Da ne stavljate ovde ni skupštinsku većinu, a ni gospodina Vujovića u jedan nezavidan položaj, da zbog toga što se vi niste dogovorili mi moramo gospodine Vujoviću da odbijemo oba ova amandmana zato što ne možemo da kažemo da nam je gospođa Karavidić draža od gospodina Senića ili obrnuto.
Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić. Izvolite.
Zahvaljujem, replika kolegi, pošto nije moj amandman.
Molim vas, nemojte da vičete na mene.
Ne vičem, ja samo tako pričam.
Dakle, dobili ste da govorite o amandmanu, a ako je poslanik rekao da ne misli ništa o tome, onda je na meni da ocenim da li ćete dobiti jednu ili drugu priliku. Znači, nema replike, možete da govorite samo po amandmanu, a ako vi ne želite, Bože moj, imamo još 500 amandmana, pa ćemo pričati. Želite po amandmanu? (Da)
Po amandmanu kolege Senića, da budem preciznija. Ovo je sam dokaz da naša poslanička grupa ima nameru dok radi amandmane da daje razna rešenja. Tako je jedno od rešenja i moje rešenje, odnosno rešenje koje zastupa ja, a to je energetska efikasnost, ili rešenje koje zastupa kolega Senić. To je široka paleta različitih rešenja, pa, se onda nadamo da će gospodin Vujović ili bilo koji ministar koji brani neki od zakona prihvatiti neko od naših rešenja. Te je vaša aluzija na to da u našoj poslaničkoj grupi nema razgovora o amandmanima, svako misli drugačije, nije tačna. Ovo je samo dokaz da ozbiljno pristupamo izradi ovih amandmana i da imamo različita rešenja za kojima vi vapite. Ovo nisu kritizerske stvari. Mi ne kritikujemo da bi samo kritikovali, nego da nudimo rešenja. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić. Izvolite.
Koristiću vreme šefa poslaničke grupe. Želim samo javnosti da objasnim da je moguće usvojiti oba amandmana. Dakle, u slučaju da se oba amandmana usvoje primenio bi se član 165. Poslovnika i došlo bi do usaglašavanja, verovatno amandmanom Odbora, tako što bi između ova dva predloga došao veznik „i“, i na taj način bi bilo moguće usvojiti oba amandmana. Dakle, u našoj poslaničkoj grupi ne postoje razmimoilaženja. Ja ću glasati za predlog koleginice Branke Karavidić kao što očekujem da će ona glasati i za moj predlog što je i potvrdila u svom obraćanju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Branka Karavidić. Da li želite reč? (Da)
Zahvaljujem gospođo predsednice. Još jednom ću pokušati uvaženog ministra da ubedim u to da prihvati ovaj amandman. Naime, ovaj se amandman odnosi na to da se sredstva ostvarena prodajom predmeta prodaje da jesu prihod budžeta Republike Srbije, ali da se koriste za finansiranje projekata energetske efikasnosti. Smatram da prodaja može biti opravdana samo onda ako se zna i ako se pretpostavlja gde će ta sredstva otići. Mislim da bi trebalo konkretizovati svrhu njihovog korišćenja. Još jednom ću u smislu potkrepe ove moje tvrdnje navesti da usvajanje ovog amandmana višestruku korist ne samo za budžet Republike Srbije nego i za građane, tako da bi benefite osetili građani uštedom energije. Zatim bi benefite osetili i privrednici koji bi učestvovali u izradi, pvc stolarije koja bi se koristila u te svrhe, recimo. Zatim bi bio i broj zaposlenih poveća. Zatim bi država naravno učinila korak u smislu svoje, pozitivan korak, u smislu svoje energetske efikasnosti. Ja vas još jednom molim da razmislite i o ovom mom amandmanu za koji mislim da ima višestruku korist. Zahvaljujem.
Na član 5. amandman u istovetnom tekstu podneli su poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićevi. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Naravno ni član 5. ne valja i zato predlažemo da se briše kao i ceo zakon. Šta se njime predlaže? Ekskluziva kupovine nepokretnosti, to znači da pravo na kupovinu predmeta prodaje pod uslovima određenim ovim zakonom ima pravno ili fizičko lice koje u skladu sa zakonom koristi predmet prodaje po osnovu zakupa, po ugovoru koji je zaključen na određeno i neodređeno vreme, pre 1. januara 2015. godine i tako dalje. Zašto? Prvo, još nismo došli do toga da dobijemo ozbiljan odgovor zbog čega se prodaju ove nekretnine. Čuo sam da je ministar rekao – 40 miliona dinara ili evra. Toliko se očekuje od ovog zakona? Vi lično kao ekonomski ekspert očekujete samo 40 miliona evra od nepokretnosti u Srbiji, pa onda morate da znate koliko je to kvadrata, pa da mi znamo bar neki parametar, da upalimo svetlo. Da ne bude kao što je koleginica sa Novog Beograda u odbrani vaših zakona rekla, a sad me ne čuje, da se sada na Novom Beogradu gradi iz gradskog budžeta. Pa, moguće je i to ulica lepog imena „Vinogradska“. Ali, samo da znate to je budžet grada Beograda, a ovaj novac ide u budžet Srbije. Tako da to nema nikakve veze sa ovim zakonom. Kolega Kovačević, kako li se zvaše je rekao da on objašnjava zašto ne treba da se prodaje samo zakupcima. To je član 5. da treba da se prodaje samo zakupcima, jer ćemo time da rasteretimo građane daljih budžetskih opterećenja. Kolega, od 1. avgusta ili od 1. septembra, nove akcize, na struju kolega, nikada nije bilo, nikada nije bilo, u Evropi na pet šest mesta…
Vreme
… mada su me ubeđivali u suprotno.
Vreme. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević, podnosilac amandmana.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Vujoviću, poštovane gošće i gosti iz ministarstva, poštovana predsednice Narodne skupštine, kod naših gošći i gostiju primećujem zabrinutost na licima i ja bih, poštovana gospodo bio zabrinut da moram ovakve predloge zakona u Narodnoj skupštini da branim u ime Vlade. Na primeru našeg amandmana, na član 5. ovog Predloga zakona, ću da pokažem kolika je ta zabrinutost, na ovim licima danas, zaista i poželjno. Član 5. Predloga zakona, poštovana gospodo, je u direktnoj suprotnosti i predsednice Narodne skupštine, vama posebno da kažem, vi ste pravnica, sa članom 3. Ustava naše republike, to je direktni atak, ministre Vujoviću, na jedan od najvećih principa svake savremene demokratije, a to je princip vladavine prava. Zašto, poštovana gospodo? Evo, gospođo Gojković, vrlo precizno da objasnim. Zato što je članom 5. predviđeno da osoba A koja je zakupac te nepokretnosti do 1. januara 2015. godine potpisala je to, može jedina da kupi tu nepokretnost. Osoba B koja do sada nije imala nikakvu ideju oko mogućnosti zakupa, a građanin je Republike Srbije, na primer, ne može to da uradi. Kako to, poštovana gospodo? Da imamo građane A u našoj republici i da na drugoj strani, predsednice Gojković, imam građane B, gde građani A, imaju sva moguća prava, a gde građani B nemaju nikakva prava ovim povodom. Ministre Vujuoviću, može li tržišna privreda bez vladavine prava. Gospodine Marinkoviću, predsedniče ekonomskog kokusa, može li slobodno tržište bez vladavine prava? Pa, ne može, poštovana gospodo, ko god glasa za ovaj Predlog zakona, na član 5. direktno atakuje na princip vladavine prava.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski.
Zahvaljujem uvažena predsednice, moje shvatanje podnošenja amandmana za svaki zakon je maksimalna preciznost, logičnost, razumljivost teksta, smanjenje različitog tumačenja zakonskih odredbi u svakodnevnoj praksi i postizanje najboljih mogućih rešenja u datom amandmanu zbog preciznosti zakona. Ali, činjenica da uvažene kolege predlažu da se briše ovaj član, ne omogućava raspravu uopšte o predloženom amandmanu. Znači,mi ovde možemo da diskutujemo, da li su zakupci favorizovani, ili ne, da li imaju treba da imaju pravo preče kupovine ili ne, ali reći da se ceo član briše, po meni ne doprinosi samoj suštini amandmana. Navešću samo dva razloga zbog čega je ovo predloženo rešenje dobro. Prvi razlog je u tome što će na taj način država Srbija doći do liste nepokretnosti koju još uvek nema, činjenicom da zakupci po članu 7. u roku od 30 dana moraju prijaviti nepokretnosti koje imaju i koje plaćaju državi, a drugi razlog je što oni u ovom slučaju moraju da podnesu dokaz da su prethodno izmirili svoje finansijske obaveze. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Marinković, po amandmanu.
Uvažena predsednice, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam mislio da uvaženi kolega Pavićević i ja delimo iste vrednosti kada je u pitanju pristup ekonomskoj politici i rešavanju ekonomskih problema, to je upravo individualna sloboda, to je upravo slobodno tržište, to je vladavina prava i mir. Naravno, to su one vrednosti koje je utvrdio još pre 240 godina i Adam Svit, posle Dejvid Trigardo, Hajek, pa i svi mislioci ekonomski teoretičari, krajem 20. veka i naši savremenici. Ali, nema slobodne tržišne utakmice, ako nema baze podataka o državnoj imovini, koje neko trebao da napravi i da uradi, podsetiću vas da preko 500 hiljada jedinica nepokretnosti postoje u ovoj zemlji ni za 20% po nalazu državnog revizora, ne znamo ni gde su ni na koji način se koriste, ni koji koristi i država od toga apsolutno nema ništa. Nema slobodne privrede tržišne, niti slobodne tržišne utakmice ako nemamo informaciju koliko zaposlenih ima u javnom sektoru. Tek je ministarka Kori Udovički počela da rešava ovaj problem i došla do te konačne cifre, kako bi mogli da definišemo javne politike u narednom periodu, jer složićete se, nadam se, sa mnom, nema politike štednje, nema strateškog ekonomskog razvoja, ako ne znate sa čime raspolažete. Ovo je jedna drugačija politika, politika čistih računa koja želi da definiše ono što Srbija ima, ali isto tako želi da oni koji su najefikasniji, koji su najproduktivniji, a to je privatni kapital, koriste tu imovinu, i u skladu sa najvećim i najvišim idealima, slobodne tržišne privrede, stvore dodatnu vrednost, i stvore uslove da Srbija bude konačno ekonomski razvijena zemlja. Dakle, privatni preduzetnici i privatna inicijativa. Hvala.
Na član 5. amandman u istovetnom tekstu podneli su poslanici Branka Karavidić i Aleksandar Senić. Izvolite.
Mi smo menjali član 5. i praktično amandmanom predlažemo da se krug lica koja imaju pravo na kupovinu predmeta nepokretnosti određenih ovim zakonom, proširi i na ostala lica, koja inače prema pozitivno pravnim propisima, imaju pravo da stiču nepokretnosti, pored toga amandmanom predviđamo da se prodaja sprovodi javnim nadmetanjem, jer smatramo da se tako može ostvariti bolja cena predmeta, prodaje, a ujedno i postupak prodaje, transparentnih. Meni je jako žao što nema ministra Vujovića, ali ću ja svoju tvrdnju i da je moj amandman dobar, potkrepiti pitanjima, zašto se Vlada odriče mogućnosti da na osnovu prodaje pribavi veća sredstva i zašto se Vladi žuri? Stvara se sumnja da se na ovaj način nekome omogućava da stekne imovinu za male pare, a uostalom, ako zakon bude usvojen ovakav kakav jeste, bez mogućnosti javnog nadmetanja, odnosno u ovakvom obliku, vrlo brzo će građani saznati ko je i za koliko male pare kupio poslovni prostor, zgradu, stan u atraktivnom delu Beograda. Još jednom, ponavljam, kao i kolega Senić i kao mnogi pre mene, ja se nadam da više nikada nećemo dobiti ovako besmislena obrazloženja na odbijanje naših amandmana, kao amandman se ne prihvata iz razloga što je predloženo rešenje celishodnije, prosto ponižavajuće za narodne poslanike, koji pišu amandmane.
Prvo, Senić.
Ja imam problem zato što ministar nije u sali, pa vas molim da odredite pauzu, dok, jer želim da govorim kada je ministar, predstavnik Vlade u sali.
Ministar ima pravo povremeno da izađe, tako bih morala da teram i poslanike da sede.
Ja njegovo pravo ne osporavam, ali od ovih prisutnih niko nema mogućnost, da prihvati moj amandman, ukoliko se oni slažu sa tim.
Pa on ne želi da prihvati vaš amandman, ne bih da raspravljam, ne mogu da pravim pauze stalno …..
Samo vas molim da obezbedite prisustvo nekoga iz Vlade, evo ministar ulazi, sačekaćemo da sedne.
Dobro, pri tom ste vi vaše vreme potrošili.
Koristim vreme šefa poslaničke grupe, tako da nisam potrošio svoje vreme, tek sam počeo da ga trošim, a i ne možete da mi uzimate vreme, dok ministar prilazi da sedne. Red je da čovek sedne, sipa vodu….
Naći ćete mi tačno taj član u Poslovniku, pa ću ga primeniti.
Ne piše u Poslovniku, ali piše u „Gorskom vjencu“ - kome zakon u topuzu leži, tragovi mu smrde nečovještvom.
Zahvaljujem poslaniče, odlično, sedite, pet.
Gospodine ministre, podsećam vas da ste na raspravi u načelu izgovorili sledeću rečenicu – za mene poslednje i najvažnije je afirmisanje principa tržišne vrednosti i transparentnosti. Ja se sa vama slažem u potpunosti, ali nam nije jasno zašto nije omogućeno svim građanima Republike Srbije da učestvuju u kupovini nepokretnosti koja je u vlasništvu ili koje su u vlasništvu Republike Srbije. Dakle, jednostavno niste nam to objasnili u raspravi u načelu. Molim vas da to sada učinite. Dobijamo dojave od građana. Ja ne želim u to da verujem, ali zbog građana koji su nam se obratili. Oni kažu da se ovaj zakon piše zbog određenih funkcionera Vlade da bi mogli da kupe nepokretnosti čiji je vlasnik Republika Srbija po nižim cenama od tržišne, dakle da otkupe stanove u kojima sada žive i da se zbog njih ne omogućava tržišno nadmetanje i povećanje cene na javnom nadmetanju i na taj način da se ostvari veći prihod Republike Srbije od prodaje nepokretnosti, kada ste već odlučili da prodajete imovinu Republike Srbije. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Sve dok se postavlja to pitanje, ja ću odgovarati istim odgovorom. Šest stotina četrnaest ugovora i aneksa ugovora je Direkcija za imovinu sačinila do 2012. godine. Od 2012. godine pa do dana današnjeg, ne do početka kalendarske 2015. godine, do kada daje pravo ovaj zakon, nego do dana današnjeg, je sačinila 78 ugovora. Ako je načinila tih 78 ugovora sa funkcionerima Vlade, ove Vlade, a sa kim je načinila ovih 614 ugovora. Znači, sa funkcionerima i sa njihovim tetkama, šurnjajama, strinama i ne znam ti sve kim do 2012. godine. (Aleksandar Senić, s mesta: Ne sa mnom.) Sa druge strane, nije dovoljno samo slegnuti ramenima i reći – ne sa mnom, ne ni sa mnom i nemam ni potrebu za takvim stvarima, ali ne želim da kršim Poslovnik tako što ću polemisati na ovaj način. Pažljivo sam slušao svakoga u ovoj sali. Što se tiče prava i vladavine prava, kada se prodaje zemlja u Srbiji, kada domaćin odluči da proda parče zemlje, postoji pravo preče kupovine, a pravo preče kupovine imaju leari te zemlje, oni koji su u komšiluku imaju pravo preče kupovine. Vidim da neko ovde nije kupovao, ali jeste rasprodavao.Prema tome, nije ovo ništa izvan nekih pravila koja su do sada važila ili su u primeni u Republici Srbiji. Uostalom, na ovaj način i onih 614 ugovora koje je zakupila, odnosno koje je sačinio i napravio i potpisao bivši režim, dajemo pravo i tim ljudima. To se ne odnosi na ovih 78 ugovora koji su napravljeni do dana današnjeg, odnosi se i na ovih 614 funkcionera bivšeg režima, ako ćemo razgovaramo na taj način i tom argumentacijom. Uostalom, mislim da ti ljudi imajupravo preče kupovine, tu su u tim nekretninama, ulagali su u njih, investiciono ili bilo kakvo drugo ulaganje, vrše delatnost. Zašto da se osećaju nesigurno? Zašto bi to nesigornošću, možda neki ljudi, koji rade u tim nekretninama, možda ostali bez posla? Zašto posmatrati na taj način? Zašto da ne posmatramo na način što smo mi do sada kao država, kao društvo, bez obzira ko bio na vlasti … Nije se plaćao porez na te nekretnine. Ko bi plaćao porez? Država sama sebi. Na ovaj način država bi prihodovala po osnovu cene prodaje. Koliko će biti zainteresovanih i koja je cena zaista ne znam, ali verujem da će nas gospodin Vujović o tome izvestiti. Sa druge strane, pokrenuo bi se ne možda dovoljno veliki zamajac, ali neki zamajac bi bio i za građevinsku industriju, jer bi ti ljudi sada investirali u svoje. Sa treće strane, mogli bi da se kreditno zadužuju, jer bi na taj način stavili hipoteku na nekretninu koja je sada njihova. Sa četvrte strane, država bi trajno, od dana prodaje, pa nadalje, naplaćivala porez. Šta do sada ima? Zakup. Koji? Kakav? Koliki? Nema ovde parcijalnih stvari. Nema ovde bilo kakvog udvaranja bilo kome i davanja prednosti bilo kome, jer ovde su ljudi većinom oni kojima je bivši režim dao pravo i priliku da sastavi ugovor i aneks ugovora o zakupu te nekretnine. Šest stotina četrnaest ugovora do 2012. godine i 78 ugovora od 2012. godine do dana današnjeg. I mi govorimo o sedamsto ljudi, od čega smo 614 nasledili. Imaju pravo, i to posmatramo na podjednak način. Loše bi bilo ako bi rekli – da, to imaju pravo samo oni koji su izvršili zakup u proteklih godinu dana, ali 614 ljudi, fizičkih ili pravnih lica, je u tim nekretninama koje su već godinama, da ne kažem desetinama godina, u tim nekretninama. Tako da ne govorimo paušalno, da ne govorimo neozbiljno, da ne govorimo o funkcionerima koji će doći lako do nekretnine i stana. Ne hvala, ne treba nam. Uostalom, tu je Agencija za borbu protiv korupcije gde bi se odmah prikazalo koji je to funkcioner dobio na taj način mogućnost da otkupi nekretninu. Sa druge strane, možda ćemo videti i neke rodbinske veze sa bivšim režimom, možda ćemo videti neke ljude koji su, od tih 614, bliski nekome drugome. Šta ćemo u toj situaciji? Mislim da je ovaj zakon dobar, da će na ovaj način država doći do jednog trajnogprihoda na ime poreza, doći će do jednog trenutnog prihoda na ime novca koji će dobiti od prodaje tih nekretnina i sve ono što ne služi svrsi, ne služi za državu, naravno da treba da se oslobodimo tih stvari i naravno da u tim nekretninama moraju da nastave da žive ili da rade oni koji su do sada u njima živeli i radili.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Homen.
Hvala. Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici,pažljivo sam slušao izlaganja povodom ovog zakona i ja sam jedan od onih koji će reći da ima razumevanja za donošenje ovakvog zakona, jer zaista je činjenica da postoji veliki broj državne imovine koji ne služi ničemu, a košta državu. Takođe se pokazalo da nismo baš kao država bili sposobni da gazdujemo državnom imovinom na pravi način i da uvećamo vrednost. Zašto se javljam po ovom amandmanu i zašto ću pokušati da odgovorim gospodinu Babiću na ove podatke koje je izneo, 618, ne znam, 78? Sve je to u redu. Pretpostavimo da svaka vlast ima svoje favorite i da treba da imate neku vezu da bi došli do zakupa državne imovine. Do 2012. godine ne znam koliko je bilo, a od 2012. godine vidimo da je bilo 78 ljudi. Moje pitanje, gospodine ministre, zašto mi dajemo tu imovinu, zašto država prodaje ispod realne cene? Ne kome se prodaje, kao što je objašnjavao gospodin Babić. Zašto nema postupka javnog nadmetanja? To je moje pitanje. Znači, svi ti zakupci, i stari i novi, neka idu kroz postupak javnog nadmetanja. Čuli smo u raspravi u načelu iskustvo grada Beograda da je lokal koji je procenjen na 9.000 evra prodat za 38, pa možda se isto desi i u ovoj slučaju, a možemo da damo pravo preče kupovine onome ko je trenutni zakupac. Hajde da utvrdimo poštenu cenu, ne prema proceni Poreske uprave, jer vi znate da ona bitno varira, uzmimo plac bilo koji u Beogradu. Tržišno vredi jednu cenu, ali ako bi mogli da izidate određene parametre, da to ide puta tri, puta četiri u odnosu na procenu Poreske uprave. Ja ću se složiti sa svime što ste rekli, ali kroz samo u zakon stavite javna nadmetanje. Hajmo pošteno da utvrdimo cenu koji bi realno platio bilo koji građanin, a onome ko je u zakupu, daje mu pravo priče kupovine da ne otpušta radnike sve ono što smo čuli kao argumente. Mislim da, gospodine ministre, teško ćete mi dati neki argument da je ova vrsta postupka pogrešna. S druge strane, mislim da bi ovo bilo značajno i za Vladu, jer mi kao opozicija sada sumnjamo u dobre namere donosioca zakona. Ako imate javno nadmetanje, pa mi nemamo o čemu da pričamo. Pravila igre su ista za sve. Država će postići najbolju cenu, rešiće se nepokretnosti koje ne treba i niko neće sumnjati da to nije urađeno na pošten i korektan način. Znači, sve nek stoji kako jeste, ali hajmo da budemo pošteni, hajde da budemo iskreni do kraja, stavimo proceduru javnog nadmetanja kroz koji god hoćete amandman, imate više amandmana, pogledajte, razmotrite koji možete da usvojite i kroz tu proceduru ovaj zakon će zaista dobiti na smislu. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Homen. Reč ima ministar dr Dušan Vujović. Izvolite.
Sa principom da država treba u svakoj transakciji, uključujući i transakcije koje su predviđene ovim zakonom da ostvari najbolju vrednost, najbolju valorizaciju državne imovine je savršeno prihvatljiva. I svaki metod koji to omogući će imati moju podršku. Kod prodaje nepokretnosti ili bilo čega drugoga, što nije oslobođeno ljudi, stvari, drugih pravnih ograničenja, ne možete da očekujete da će aukcija da da najbolji rezultat. Ovde bi možda bolje bilo da se paralelno sa Poreskom upravom, kao što smo razgovarali u opštoj u raspravi, uvedu paralelna veštačenja. Mi možemo da testiramo, možemo čak i da stavimo aukciju, ali ako, evo sami sebe pitajte, ako se takmičite da date cenu na neku nepokretnost za koju znate da je po dugoročnim zakupom, vi ćete prvo licitirati manju cenu ili će se neko tu pojaviti koji samo sa visokim depozitom može obezbediti da ljudi budu ozbiljni u toj aukciji i tada ćete dobiti situaciju u kojoj ćete prvi citirati cenu. Ja sam za to da se koristi bilo koji metod koji možemo da koristimo, uključujući poslednju prodajnu cenu uporedljivih objekata, procenu Poreske uprave, drugi izvori veštačenja, itd. Cilj onima koji su pripremali zakon apsolutno nije da se to prodaje po nekoj fiksnoj ceni nižoj od tržišne cene. Apsolutno nema te namere, ni sakrivene ni otvorene. Prema tome, ja nema ništa protiv da se doda, samo da napravimo amandman koji to može bez drugih ograničenja da stavi. Ali, samo da budemo svesni toga da predmet stvari, stanovi, garaže, poslovni objekti i ostalo koji su pod zakupom se ne javljaju slobodnim predmetima koji će u aukciji dati pravu tržišnu vrednost to je i teorija i praksa i samo toga da budemo svesni. Druga jako važna stvar, a to je pošto se ovde radi često objektima koji su ustupljeni nekome na korišćenje sa prećutnim pravom da sam ulaže u te objekte ko god je bio u tim objektima i stanovima koji nisu predmet ovog zakona, nego su predmet otuđenja poslednjim rešenjima Vlade kroz aukcije i ostalo, imamo teškoće da te stanove prodamo i nepokretnosti prodamo po normalnoj ceni zato što se nalaze u zapuštenom stanju. To su stanovi u kojima tekuće i investiciono održavanje nije rađeno 20, 30 i više godina i zahtevaju značajna ulaganja. Vi danas da promenite osnovne instalacije, kanalizaciju, vodovod, grejanje, kupatila, kuhinje, parkete, podove i sve ostalo, zahteva prilična ulaganja od 15%-30% vrednosti tih stanova. Mi ćemo i to prodavati, to ćemo da vidimo. Prema tome, oni amandmani koji dozvole alternativne procene …
Ministre, vreme.
… su za mene savršeno prihvatljiv. Hvala.
Hvala. Govorili ste minutu duže. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, uvažene koleginice i kolege, poštovani građani Srbije, pa, evo ja drugi dan već slušam izlaganja i opravdanja zašto državna imovina koja je u zakupu treba da ide na prodaju po procenjenoj vrednosti bez licitacije i to samo onima koji imaju diskreciono pravo koji su tu državnu imovinu zakupili i nikako ne mogu da se otmem utisku da je ovo jedan u nizu zakona koji je pisan za nekoga, jer ovaj zakon ima rok, poštovani građani da svi ti ljudi koji su u zakupci imaju mogućnost 30 dana da se prijave, inače, verovatno sudeći po zakonu, posle toga gube to pravo. Ja pitam, gospodine ministre, zbog čega ste vi odbili naš amandman naše poslaničke grupe koji su uvažene kolege Senić i Branka podneli ako je sve to što vi kažete tačno? Ono što ste vi do sada uradili, niste prihvatili da se, kako kažete, oboje pare, a mi smo predložili da se te pare stave u funkciju revitalizacije srpske privrede? Mi o toj privredi pričamo. Energetska efikasnost jeste revitalizacija srpske privrede. Podsticanje poljoprivredne proizvodnje ili investicija u poljoprivredu jeste investicija srpske privrede. Non stop sa vama pričamo o investicijama, novim radnim mestima. Vi u Nišu gasitedve fabrike koje su bile, kažete, teret. U redu. Prošli put, tj. prekjuče je bila ovde priča o tome da će se ukinuti višak radnih mesta kod budžetskih korisnika. To je u Nišu da ne licitiram ja, da ne budem loše shvaćen, više stotina ljudi. Sada pričamo o tome da se to što je državno, u redu, vaša politička odluka, imate skupštinsku većinu, da se proda, vaša je odluka. Mi kažemo hajde da se proda, ali da se proda po najvećoj ceni. Vi meni pričate o tome da je neko investirao. Nije mogao da investira bez saglasnosti vlasnika. Ne može. Bez direkcije ne može. Kako će neko to da radi. Mogu da ga isteraju odmah odatle. Ako je umanjenje sredstava takvo što kažete taj neko je dobio umanjenje na kiriju. Svi oni koji rade u gradskim upravama i koji su radili znaju kako to ide, do kog iznosa, da ne bih sada gubio vreme. I vi sada sve to pričate da je kao u redu, ali će da ostane kako smo mi rekli. Pa to nije domaćinsko ponašanje. To nije ekonomski. To nije razvojno. Ne znam koji izraz da upotrebim da me lepo shvatite. Razumem i skupštinsku većinu. Sve vreme ona ovde autoritet ministara i Vlade prihvata kao istinu i glasa to što vi donesete i to nije problem. To je vaša politička odluka i normalno, kao što smo se dogovorili, o tome će se odlučivati na dan izbora kada bude došlo do izbora. A vama treba da bude ljudi istina i pravo to što će vas voditi kroz glasanje. Ovakav zakon vi ćete doneti, ali ovaj zakon nikome sreću neće doneti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Dva argumenta zbog čega ne treba prihvatiti ovaj amandman. Hajde da posmatramo to na jedan praktičan način. Imamo pravno ili fizičko lice koje je zakupac stana ili poslovnog prostora. To pravno ili fizičko lice je u prethodnim mesecima izvršilo investiciono ulaganje u tu nekretninu od nekoliko hiljada ili nekoliko desetina hiljada evra uz saglasnost naravno Direkcije za imovinu. Sada će se javnim nadmetanjem pojaviti neko treće pravno ili fizičko lice koje će izlicitirati veću vrednost. Šta ćemo sa sredstvima koje je zakupac uložio u tu nekretninu? Šta ćemo sa tim? Da li će na način što će se prihvatanjem ovakvog amandmana ući u seriju sudskih postupaka i dokazivanja i troška na teret države Srbije ili ćemo verovati na reč ili ćemo smanjivati to na osnovu vremena boravka u tim nekretninama i u tom poslovnom prostoru? Zakukuljeno i zamumuljeno. Sa druge strane, kada slušam neke kolege koji se tako zdušno zalažu da ne treba verovati Vladi na reč, kako reče malopre jedan kolega, a sa druge strane, drugi kolega koji kaže – ma licitacija je majka Mara, a zašto ta dva argumenta niste koristili onda kada su vlade koje ste vi podržavali prodavali šećerane bez licitacije za jedan evro? Šta mislite da smo tada ubrali sredstva koliko su te šećerane stvarno vredele? Pa šta mislite koliko bi toga bilo za energetsku efikasnost? Šta mislite koliko bi podsticaja za poljoprivredu bilo? Pa šta mislite koliko bi tada bilo i za poljoprivredna gazdinstva i za sve ono za šta sada tražite od ove muke i ovo malo sredstava, što mislite da će pokrenuti ne znam ti ni ja šta? Zašto tada niste lupili šakom od sto i rekli – hoćemo licitaciju, ne verujemo tada Vladi, ne verujemo tada ljudima koji su takve stvari protežirali i propagirali? Zašto tada niste tražili licitaciju? Pa, možda bi se dobila dva evra, možda tri, a možda bi moj kolega Jovičić ponudio pet, nema više. Ali, to je više nego ovoliko koliko je dobijeno. Da li je pitan parlament za to? Nije. Da li je pitan bilo ko? Nije. Ali, tada ste verovali Vladi na časnu reč. Rekla Vlada časnu reč i to je zacementirano. E, sada je druga Vlada koju mi ne podržavamo i njima ne možemo da verujemo na časnu reč. Znate, ti dupli aršini više govore o vama, nego o nama i o Vladi Republike Srbije. Radimo transparentno, radimo otvoreno. Radimo otvoreno prema građanima Republike Srbije, transparentno prema narodnim poslanicima, jer ovo nije stvar nikakve uredbe Vladine, nego zakona koji ćemo, nadam se, izglasati u petak, ali ipak, da bi se kvalifikovali, da bi se zabrinuli nad vladavinom prava, morate da se zabrinete nad politikom koja je vođena do 2012. godine, kada je rasprodajom naša država bila na dobrom putu da se ne zove Srbija, nego Deltalend.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. (Zoran Živković, s mesta: Replika!) Kada ste pomenuti, gospodine Živkoviću, da biste dobili pravo na repliku? (Zoran Živković, s mesta: Svaki razuman čovek u ovoj sali bi prepoznao da imam pravo na repliku.) Ako smatrate da ste vi eksponent bivše vlasti i najvažniji u toj bivšoj vlasti, vi to možda mislite, ali ja to ne mislim, tako da vas nisam tu prepoznao, niti… (Zoran Živković, s mesta: Ako počnete da mislite…) Ne želim sa vama da polemišem. Nemate pravo na repliku i to je potpuno razumljivo. Niste pomenuti. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićeviću, po Poslovniku. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Vujoviću i poštovane gošće iz Ministarstva, vidim da su ovi momci otišli, ostavili su vas same ovde, uz ministra Vujovića, naravno, i poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjom sednicom, koji, ja još nisam počeo da obrazlažem, a već se sprema gospodin Bečić da isključi mikrofon. Gospodine Bečiću, malopre ste povredili član 104. Poslovnika Narodne skupštine, koji definiše pravo jednog ili više narodnih poslanika na repliku narodnom poslaniku koji je pre toga govorio. Malopre je govorio gospodin Babić. Reagovao je na više intervencija koje je ovde malopre saopštio gospodin Živković, kao i na nekoliko intervencija koje sam ja imao povodom strašnog ataka na vladavinu prava koju Vlada vrši predlaganjem ovakvog zakona. Gospodine Bečiću, ja mislim da je vaša obaveza da gospodinu Živkoviću na prvom mestu, a onda i meni, date pravo na repliku narodnom poslaniku gospodinu Zoranu Babiću, kako bismo mi objasnili da je gospodin Babić pogrešno interpretirao delove ili naše nastupe u celosti, ili da gospodin Babić, poštovani gospodine Bečiću, nije na odgovarajući način, kako smo mi hteli da objasnimo, razumeo kako to Vlada ruši princip vladavine prava, atakuje na vladavinu prava obrazlaganjem sadržine ovakvog predloga zakona…
Gospodine Pavićeviću…
Evo, ne možete da izdržite, gospodine Bečiću, a da me ne prekinete… [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Pavićević, može jedna molba, da pročitate zadnji stav? Da li možete da pročitate zadnji stav? (Vladimir Pavićević, s mesta: Ako mi uključite mikrofon.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjom sednicom, gospodine Bečiću, poštovani ministre Vujoviću i uvažene gošće iz Ministarstva…
Nemate mnogo vremena, ja vas molim samo da pročitate zadnji stav.
…gospodine Bečić me je zamolio da pročitam sve stavove člana 104. Poslovnika Narodne skupštine.
Samo zadnji stav.
Evo, da idemo redom. Stav 1. – ako se narodni poslanik… [[Isključen mikrofon.]]
Ne vredi, gospodine Pavićeviću, ne želite da pročitate zadnji stav. Ja ću ga pročitati u nastavku rasprave. Da li želite da se Skupština izjasni? (Vladimir Pavićević, s mesta: Da.) Zahvaljujem. Ko je javlja još po ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Slobodan Homen.
Samo kratko. Želim da odgovorim ministru na njegov predlog i da pokušam da ovu raspravu vratim u ono što jeste suština, a to je tema tržišne vrednosti. Ja ću se složiti sa svakim predlogom amandmana koji vi želite da usvojite a koji stvara i omogućava tržišnu utakmicu, te vas molim, ako postoji mogućnost, ako vam se ne sviđa naš amandman, da preformulišemo preko odbora ili na bilo koji način, ali da se u zakon stavi tržišna utakmica, javno nadmetanje, bilo koji način koji će omogućiti da se pokaže šta je realna cena nepokretnosti. Sve ostalo o čemu diskutujemo mislim da je manje važno u odnosu na ovu stvar. Pošto ste rekli malopre da imate spremnost ili razumevanje ili da postoji možda način da se neki od amandmana usvoji, molim vas da to uradite u saradnji sa nadležnim odborom. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Homen. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić. Izvolite.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Gospodin Babić je izneo jedan dobar primer kako su se u Srbiji kupovala preduzeća i koja je to cena bila. Ovaj primer da nešto kupite za jedan evro, a da pri tome zalihe postoje u šećeru ili u nekoj drugoj robi od pet-šest miliona, zaista jeste skandalozan. To je samo odnos vlasti u to vreme prema državi i prema građanima Srbije. Gospodin Babić je lepo rekao da je možda gospodin Jovičić, misleći na mene, imao pet evra da plati za to preduzeće, nažalost, ja sam tada imao 14 godina i imao sam možda i 15 evra u kasici prasici, ali očigledno postoje oni koji nemaju ni toliko, pa im se mora omogućiti da u Srbiji kupe nešto za jedan evro. To je sramota. Danas, kada želimo da konačno popišemo imovinu naše zemlje, da znamo šta to imamo u našem vlasništvu, da omogućimo da neki ljudi koji su tu već pet, deset godina, šest godina, nije ni važno koliko, to mogu da dobiju u svoju svojinu, vi nas optužujete. Ali, ako vidimo po tim analizama ko je u tim nekretninama, odnosno tim stanovima, poslovnim prostorima, pa to su većinom ljudi koji su postali možda neko i nešto jer su dobili nešto u vaše vreme. Mi samo želimo da napravimo sistem i da konačno znamo čime raspolažemo kao zemlja, da konačno Srbija ima od toga prihod. Nemojte držati predavanja kada ste sijaset kompanija ili državnih preduzeća kupovali u bescenje, rasprodali imovinu, radnike isterali na ulicu, a onda ta ista preduzeća gurnuli u stečaj. Tako ste se ponašali. Vi ste menjali Zakon o stečaju, sve ste menjali kako je vama odgovaralo, a mi danas sve zakone koje usvajamo, usvajamo ih samo u jednom cilju i u jednoj nameni, a to je da konačno napravimo sistem u našoj zemlji i da znamo čime raspolažemo i koje vlasnik toga u krajnjoj istanci.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, ja razumem vašu potrebu da sačuvate svoju čast i zbog toga i ovakva vaša retorika, ali ako tu retoriku ne pretočite u amandman… Dakle, ako vam ne odgovara ovaj ovakav naš, imate mogućnost da Vlada uloži amandman i imate mogućnost da odbor uloži amandman, preformulišite i dajte da omogućimo javno nadmetanje. Dakle, iako lično sa tim nemam ništa, jer sam do 2012. godine radio na fakultetu, niti sam bio poslanik, niti sam bio u Vladi, niti sam učestvovao u bilo kakvom vršenju bilo kakve vlasti, ali i da je do 2012. godine davano tetkama, strinama i ne znam kome sve na korišćenje ili u povlašćeni zakup neka nekretnina, bar nisu prodavane, tj. davane u vlasništvo u bescenje. Dozvolite tržišnu utakmicu i neka tržište, kako vi kažete da je to za vas najvažnije, odredi realnu cenu. Ponavljam, Odbor za finansije ima mogućnost da napravi amandman kakav vi mislite da je prihvatljiv i da se omogući i zaštita onoga ko je imao neko prethodno ulaganje, kao i da se omogući tržišna utakmica kako bismo ostvarili što veći prihod za budžet od prodaje imovine Republike Srbije, kada ste već odlučili da je prodajete. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović i Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, slušamo raspravu o tome kako tržište treba da reguliše sve, a u ovom zakonu je sve suprotno tokovima slobodnog tržišta. Gde to postoji na slobodnom tržištu da vlasnik omogućava zakupcu da otkupi njegovu imovinu, a da ga pri tom ništa ne pita? To na slobodnom tržištu ne postoji. Moj amandman se odnosi na promenu datuma do kojeg se priznaju ugovori gde je zakupac u mogućnosti da otkupi imovinu koju koristi. Taj datum sam predvideo za 1. januar 2013. godine. Ako ostane postojeće rešenje koje ste vi predložili, neko ko je u decembru prošle godine napravio ugovor sa državom, može da otkupi imovinu koju je zakupio. To je direktna pogodba gospodine ministre, to nikakve veze sa slobodnim tržištem nema i to nije višegodišnji zakup, to je višemesečni zakup na osnovu kog vi omogućavate arbitrarno da neko dođe u posed imovine. Zašto se baca još jedna senka i zašto se to pravda nekom bivšom vlašću? Ulazi se u četvrtu godinu aktuelne vlasti i do kada ćemo više govoriti o tome kako je neko pre i nekad ranije loše radio? Zašto danas mora da se radi još gore? To je nešto što je potpuno neverovatno. Građanima je sve gore i sve se gori i lošiji zakoni donose. Bio je loš nadzor kada je u pitanju privatizacija u Srbiji, nedovoljno precizan zakon, nedovoljno precizno sprovođen, ali, zašto sada dolazimo u situaciju da se dešava nešto još lošije? Plaćamo strancima da kupe našu imovinu, omogućavamo zakupcima da otkupe bez tržišne utakmice, bez licitacije, ono što su zakupili pre par meseci, kako je moguće da je taj predlog u skladu sa tržišnom privredom, tržišnom ekonomijom na koju se pozivate? Obrazloženje zašto ste odbili moj amandman – kažete da je postojeće rešenje celishodnije. Za koga je celishodnije? Pa, naravno, za one koji su poželeli da otkupe imovinu koju su pre par meseci zakupili. Za njih je svakako celishodnije. Ali, za državu nije. Država neće postići cenu koju je mogla da postigne i da ste želeli, mogli ste da omogućite, i prilikom javne licitacije, da prednost ima postojeći zakupac. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Biljana Hasanović Korać. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Sa osnovanom pretpostavkom da nećete prihvatiti amandmane mojih kolega kojima se predlaže da se nepokretnosti Republike Srbije prodaju putem javnog nadmetanja, kao ni one kojima se predlaže da pravo kupovine imaju svi a ne samo zakupci, ja sam pokušala da dam jedno prelazno rešenje, time što sam intervenisala svojim amandmanom na član 5, tako da reči: „pre 1. januara 2015. godine“ se zamene rečima: „najkasnije godinu dana pre dana stupanja na snagu ovog zakona“. Suština ovog amandmana je da pravo na kupovinu predmeta prodaje imaju samo zakupci koji su ugovor o zakupu zaključili najkasnije godinu dana pre dana stupanja na snagu ovog zakona, a ne i posle toga. Smatramo da 1. januar 2015. godine kao krajnji datum zaključenja ugovora o zakupu, koji je pravno relevantan za ostvarivanje prava na kupovinu predmeta prodaje, je vrlo blizu. Tada se već govorilo o ovom zakonu i postojala je mogućnost da se zaključe ugovori sa saznanjem da će biti mogućnost otkupa predmetne nepokretnosti, što otvara mogućnost za zloupotrebe i za korupciju. Meni zaista nije jasno zašto se toliko uporno brani stav da samo zakupci imaju pravo da otkupljuju, kada se istovremeno govori da je najviše zakupaca zaključilo ugovore do 2012. godine i da su to nečije tetke i strine. Mi ne tražimo da se štite ničije tetke i strine i zato vas još jednom molimo da razmotrite o svim ovim rešenjima koje vam nudimo i da u smislu toga prihvatite neki od ovih amandmana.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica dr Aleksandra Tomić, po amandmanu. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, kolege poslanici, svako nekako polazi od sebe. Svi predlagači amandmana polaze od nekih zloupotreba, verovatno sa ciljem da obesmisle uopšte ovakve predloge zakona koje jednostavno gledaju uvek sa te loše strane, zbog toga što mi imamo 614 ugovora do 2012. godine, odnosno aneksa, i 68 aneksa od 2012. do danas. O čemu sada govorimo? Govorimo o pravnom sledu. Ako stavimo da je 1. januar ove godine neki krajnji rok sa kojim će se dati mogućnost za otkup stanova, nekretnina, poslovnih prostora, to ne znači da će svi biti možda u mogućnosti da to kupe. Ako pričamo o vladavini prava, o tržišnoj utakmici, o raspisivanju konkursa, tendera za prodaju, onda dolazimo u situaciju da ljudi koji su zaista sklopili ugovore o zakupu sa Republičkom direkcijom za imovinu, možda neće imati sredstva u ovom trenutku da otkupe te stanove. Pa će se desiti da neki drugi, koji jedva čekaju gde da ulože svoj novac, kupe te stanove i ti ljudi ostanu na ulici i bez pravne mogućnosti uopšte da jednostavno učestvuju u toj kupovini. Znači, mi bi sami sebi doneli na vrat velike probleme i sudske procese takvim rešenjima kakve predlažu predlagači amandmana. Druga stvar koju treba negde reći, a gde svi zaboravljamo, da postoji državna revizorska institucija koja je radila marljivo 2013. godine kompletnu analizu o raspolaganju nepokretnostima u svojini Republike Srbije. I znate šta je rekla u svom rezimeu? Decidno, 20 godina unazad postoji neispunjenost evidencije postojanja kontrole nad raspolaganjem nepokretnosti Republike Srbije, dovela je do propuštanja velikog priliva i uvećanja prihoda u budžetu Republike Srbije. Znači, 20 godina unazad Republika Srbija propušta priliku da uveća prihode od raspolaganja nepokretnostima. A zašto? Zbog manjkavosti propisa, zbog neadekvatnog raspolaganja imovine, zbog netržišnih raspolaganja, odnosno ne primenjujući tržišne cene prilikom raspolaganja nepokretnosti. A sada isti ti predlagači traže tržišne cene. Pa, dobiće tržišne cene time što će Republička uprava javnih prihoda proceniti tržišnu vrednost tih nepokretnosti. Drugo, da vam kažem, uopšte kada govorimo o nepokretnostima koje su u vlasništvu države, setite se samo rasprodaje i otkupa imovine koja je bila 90-ih godina. Neravnopravan je položaj, ako želimo da stavimo u istu ravan uopšte vrednost imovine. Tačno je da će sada tržišnu vrednost imati oni koji kupuju ovakvu vrednost sada u ovom trenutku, nakon procene Republičke uprave javnih prihoda, moraće zaista veliku cenu stana da pripreme za kupovinu ove nepokretnosti u kojoj su živeli ne samo godinu, nego imate ugovore koji traju po 20 godina. Možda su u datom trenutku javna preduzeća pre 20 godina dala mogućnost da ljudi žive u ovakvim stanovima, a danas možda ti zakupci neće imati mogućnosti da otkupe po tim tržišnim uslovima. Za njih će to predstavljati veliki teret. Zbog toga im treba dati mogućnost. Jer, ukoliko zaista uđemo u prihvatanje određenih amandmana predlagača, tu mogućnost oni više neće imati. Zbog toga ovakav amandman zaista ne treba prihvatiti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Koristim vreme poslaničke grupe. Mnogo je zgodno kada se čita zakon, onda se mnogo lakše obrazlaže zašto se prihvata ili ne prihvata neki amandman. Ako zakupac ne podnese zahtev nema kupovine. To je moje pitanje, što se tiče ovog člana. Ako nema javnog nadmetanja, ako zakupac ne podnese zahtev, šta se događa? Narodni poslanici kažu – ništa, ali ja bih volela da mi ministar odgovori. Zašto je važno da razgovaramo o datumu koji je ograničavajući, za zakupce koji će eventualno želeti da podnesu zahtev? Zašto je važno da se obrazloži na osnovu čega je doneta odluka 1. januara 2015. godine? Morate imati nekakve parametre na osnovu kojih kažete – ne, 15. novembar 2014. godine, ne, 2012. godine, ne, 1997. godina, nego 1. januar 2015. godine. To je pitanje koje je legitimno i koje je od koristi za Vladu da objasni šta je to izmerila da bi mogla da upravlja procesom otkupa odnosno prodaje nepokretnosti samo zakupcima koji su sklopili ugovor pre 1. januara 2015. godine. Ukoliko izostane zahtev zakupca, kojim ćete zakonom tretirati tu nekretninu? Nije država prodala i molim lepo. Znači, da Vlada mora da ima i nekakvu procenu o tome da će većina zakupaca biti zainteresovana da kupi nekretninu u kojoj sa ugovorom do 1. januara 2015. godine. To su podaci koji su potrebni da se čuju u dijalogu da bi moglo zaista da se razgovara o tome, a onda na osnovu čega je procenjeno da je ukupna vrednost koju ovaj zakon prodajom nepokretnosti bude 40 miliona evra. I, zašto zakupci koji su npr. 7. aprila sklopili ugovor o zakupu, ako jesu potpuno je hipotetički, šta je obrazloženje zašto su oni izuzeti od prava da podnesu zahtev za kupovinu? Institut javnog nadmetanja ili rešenje koje ne postoji u zakonu o tome šta se dešava s tim nepokretnostima, obe su stvari nedostajuće. Kad god želimo da skrenemo temu sa suštinskog problema zakona, šteta nam je zajednička. To je neproduktivno. Zanimljiv je politički folklor pa pričati o stvari koje nemaju veze sa zakonom ali vi ćete imati, zajedno ćemo imati za sedam meseci neke nepokretnosti u kojima su zakupci koji nisu podneli zahtev za kupovinu. Šta ćemo sa njima da radimo? Da li ih direkcija izbacuje napolje i šta se dešava sa njihovim statusom, sa njihovim ugovorom? I zašto baš do 1. januara 2015. godine? Koji god amandman da prihvatite, čak i ako nijedan ne prihvatite, mislim da je dobro da ovakve stvari budu potpuno razjašnjene tokom rasprave.
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Dušan Vujović.
Samo jedna rečenica o roku koji nije u kamenu zapisan, ovde može da se menja. Nama je ideja bila, pošto smo krenuli sa Radnom grupom oko pripreme ovog zakona 1. februara, mi smo hteli da ovim sprečimo da bilo ko, ko je bio informisan direktno ili indirektno povlači neke pravne radnje koje bi mogle da utiču na ishod. Zato smo rekli mesec dana pre nego kada smo prvi put krenuli da razgovaramo, mesec dana pre toga ćemo da zakucamo kao datum. Može da se razgovara o ranijim datumima. Mi smo ovo stavili kao datum da ne bi naknadne radnje, vi znate kako ide svuda to, čuju se vesti o tome. Od prvog momenta pripreme smo hteli da kažemo ne može više naknadno niko da ostvaruje pravo koje će biti osnov za otkup. Što se tiče vrednosti koje sam pomenuo, pomenuo sam svoju intuiciju, isključivo na osnovu informacija koje smo dobili od DIPOS-a i Direkcije za upravljanje imovinom i nekretnina, poslovnih prostora, garaža, stanova i drugih stambenih objekata koji su bili pod zakupom sa stanjem 1. januara ove godine. To ne znači da je to stanje ostalo. To ne znači da se to neće menjati u budućnosti, to ne znači da neće biti potrebno da se to radi u budućnosti drugim zakonima i drugim merama. Isto tako to se apsolutno ne odnosi na stanove, objekte i druge nekretnine koje nisu pod dugoročnim ugovorima o zakupu. Znači, one se normalno privatizuju koristeći aukciju, čak i ovde ako nađemo način da predložimo amandman. Mislim da ova formulacija koja glasi – i drugog nadležnog organa, tu bi moglo samo mala izmena da se napravi aukcijom ili procenom drugog nadležnog organa, što onda uključuje sve veštake, ovlaštena tela itd, pa možemo da se dogovorimo da vidimo preko odbora da napravimo. Ja nemam ništa protiv toga. To ću da branim na Vladi i svuda. Prema tome, za mene je sveto da procena bude realna tržišna vrednost. Ove primere koje navodite to su vanredne situacije, gde je neko kupio neki mali stambeni prostor iz potpuno drugih razloga. To nije meritorno za prodaju. Inače, ovde znaju svi jako dobro koje su realne tržišne cene. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić, po amandmanu.
Koristiću vreme šefa poslaničke grupe. Dakle, gospodine ministre, ja vas molim da se izjasnite u smislu da li sada želite da se prekine sednica i da odbor napravi amandman? (Veroljub Arsić, s mesta: Po Poslovniku.) Dakle, mi i dalje insistiramo, citirajući ono što je ministar rekao u načelu da se afirmiše princip tržišne vrednosti i da se odredi transparentnost u radu. Dakle, ako ministar želi, tj. prihvata delimično naše amandmane, ja ga pozivam da mi damo pauzu i da Odbor za finansije ustanovi amandman, dakle da se svi zajedno dogovorimo kako ćemo definisati proces javnog nadmetanja i proces procene tržišne vrednosti. Dakle, početne cene. Podsećam koleginicu koja je ovde rekla da će uprava za javne prihode, ovde piše poreska uprava, nije važno, dakle, poreska uprava dati adekvatnu procenu. Pre neki dan je u Gospodar Jovanovoj, Grad Beograd prodao nepokretnost koju je poreska uprava procenila na devet hiljada evra, a prodata je za 39.000 evra. Dakle, to je više nego četvorostruka vrednost, uvećana aukcija. Ako nam je zaista cilj da punimo budžet onda moramo omogućiti tržišnu utakmicu i javno nadmetanje u prodaji imovine Republike Srbije, ako ste već odlučili da je prodajete. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, smatram da je predsedavajući morao da ukaže na kolegu koji je govorio pre mene na neke odredbe Poslovnika, u onom delu gde predsedavajući mora da vodi računa o pridržavanju tog Poslovnika, a to se odnosi na član 157. stav 6. Poslovnika o radu. Očigledno da se kolega razume koji govori ovakve stvari i Poslovnik i u zakone isto. To znači da nema pojma, 157. stav 6. kaže – od završenog načelnog pretresa do otvaranja pretresa predloga zakona u pojedinostima mora da prođe najmanje 24 časa, to je stav 5. – u vremenu između završenog načelnog pretresa i otvaranja pretresa predloga zakona u pojedinostima nadležni odbor može da podnese amandman. Ili je neko zaboravio na ovaj član, na ovaj stav ili je zaboravio da je jutros započeta rasprava u pojedinostima. Odbor za finansije više ne može da podnese nijedan amandman. Mi možemo da se dogovaramo koliko god hoćemo ne može da se podnese ovaj amandman. 1(Gordana Čomić, s mesta: Može, ako se usvoji...) Ne možemo da prekidamo sednicu. Jedino može da bude… (Aleksandar Senić, s mesta: Član 165.)
Molim vas, gospodine Seniću, nemojte da dobacujete dozvolite da gospodin Arsić završi.
Ja znam dobro šta je rečeno ovde, a to je rečeno da se sada prekine, a 165. može samo kada bude dan za glasanje i u glasanju. Pa, nisam vam ja pisao ovaj Poslovnik. Pa, možda niste vršili vlast, ali ste pisali poslovnike, bili ovde poslanik. Pa, naučite bar jednom taj Poslovnik za sve ove godine.
Zahvaljujem gospodine Arsiću. Gospodine Arsiću, vi ste me preduhitrili i rekli ono što je meni bila dužnost da kažem, samo zato što ste posle izlaganja gospodina Senića, a ja nisam želeo da ga prekidam i dao bih objašnjenje posle njegovog izlaganja, ali vi ste ukazali na povredu Poslovnika. Morao sam odmah da vam damreč, to je vaše pravo, ali u svakom slučaju zahvaljujem što ste rekli upravo ono što je meni bila dužnost kao predsedavajućem da upozorim narodnog poslanika na odredbe Poslovnika iz člana 157. (Veroljub Arsić, s mesta: Ne želim da se glasa.) Tako da, jasno je da u ovom trenutku nemam mogućnost da prekinemo ovu raspravu i da omogućimo odboru za finansije da podnese amandman. Zahvaljuje. Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović, po amandmanu.
Da. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je moguće da Odbor za finansije usvoji amandman, tako što će se prihvatiti i neki drugi, pa će se izmeniti, zato što nije u skladu sa ovim predlogom, ali nebitno. Ono što je najvažnije, gospodine ministre, procena koju vrši poreska uprava zasniva se na metodologiji koja neće državi doneti adekvatnu naknadu za nekretnine koje prodaje, zato što se uzima prosečna vrednost dve ili tri nekretnine koje su prodate u prethodnim mesecima u datom području. A pošto je opšte poznato kakvo je stanje na tržištu nekretnina i da nema prodaje i da nema kupovine, ove greške koje se dešavaju prilikom procene poreske uprave su vrlo česte u prethodnoj godini i u ovoj godini.Iz tog razloga je jedini način da se dođe do tržišnog rešenja licitacija tržišna utakmica i ja ne mogu da shvatim zašto vama to ne odgovara. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Jovanoviću, ali radi tačnog informisanja narodnih poslanika, ono što i znamo po Poslovniku, da opet ne može i niste dali tačnu informaciju. U ovom trenutku ne možemo dati pauzu i usvojiti na takav način amandman, može samo u toku glasanja, ako bi bio prihvaćen amandman koji je bio u koliziji, onda bi u tom trenutku mogli da damo pauzu i da amandmanom tu stvar ispravimo. Tako da, ovo čisto radi informisanja javnosti. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, po amandmanu. Izvolite.
E pa ja bih voleo, koji zastupaju tu tezu, da raspišemo licitaciju na neku imovinu gde će moći da uđe u posed tek za 10 godina. Ajde, nađite mi nekog takvog, evo u ovoj sali. Ili ćemo tog ko je zakupac na period od 10 godina, od 31.12.2014. zakupac je na 10 godina. Hoće li neko dakupi taj stan osim njega? Pa neće niko. A ako ga nateramo, izbacimo iz stana, država mora da ga obešteti za sve kirije u buduće. Mora da mu plati kiriju za isti takav stan. Hoćete da kupujete takve stanove? Pa vama je sve to smešno, zato što teret koji je tadašnja država napravila prema sebi i prema zakupcu stana, prenosi se i na novog vlasnika. Možemo zakonom da kažemo – ne važi više, ali pašće nam na Ustavnom sudu. Pa vi možete da odmahujete glavom koliko god da hoćete. Kupite neku nekretninu koja je pod teretom stanovanja 10 godina. Pa nećete. Pa nemojte više da nam solite pamet, ko Boga vas molim.
Zahvaljujem gospodine Arsić. Na član 5. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Vanja Vukić i zajedno narodni poslanici Miroslav Markićević, Dubravka Filipovski i Zlata Đerić. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 6. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite. Narodni poslanik Zoran Živković.
Naravno ni jedan član ovog zakona ne valja. Član 6. se bavi cenom po kvadratnom metru i kaže da to utvrđuje tržišnu vrednost od strane poreskog organa ili drugog nadležnog organa. Ministar je rekao svoju procenu od 40 miliona evra kao potencijalni prihod. Još kad bi slušao, bilo bi dobro. Jedan poslanik od preko puta je rekao informaciju da je oko 700 objekata u zakupu, da su deo ove prodaje. Pa kada podelite 40 miliona sa 700 dobijete da je to negde, ako ja dobro računam, oko 600 evra po kvadratu. A čujem da su to objekti „DIPOS“-a, koji naravno nisu u Kaluđerici, nego su na Dedinju. To znači da ekspertska procena uvaženog ministra finansija je, da će skoro 700 objekata koji su mahom na Dedinju i na Vračaru, biti prodato po ceni od 600 evra po kvadratu. Ministar maše kaže – ne. A onda ministre kažite gde su ti objekti. Ako samo vi i Babić znate gde su ti objekti, onda je to zloupotreba položaja. Ako je to tajna, ne smete da znate ni vi. Ako to nije tajna onda to moraju da znaju poslanici Skupštine Srbije. Da li možete da shvatite šta radite sa ovim zakonom? Pominjete procene licitacije. Pa osnovni problem je što to ne mogu da kupe, što je nedopustivo da to kupuju samo sadašnji zakupci, a ako su oni 10 godina u zakupu, onda nemojte to da prodajete narednih 10 godina.
Vreme.
I kuda idu pare?
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Dušan Vujović.
Ja bih vas zamolio da ne citirate cifre van konteksta. Ja sam rekao da je moja procena da može u najboljem slučaju da se ostvari prihod od 40 miliona. Nisam rekao ni slučajno da će sve što zadovoljava kriterijume ovog zakona biti prodato. Prema tome, deliti dve cifre koje su iz različitih izvora, sa različitim pretpostavkama itd, nema smisla. Ja očekujem da će biti tržišna cena i da će se ona minimalno razlikovati od tržišne cene koje danas naplaćuju agencije koje masovno u Beogradu postoje, prodaju, procenjuju, nude tržištu itd. I ne očekujem da će se realizovati ni blizu sve ono što tu postoji, mislim takođe, nisam protiv toga da se prošire metodi na sve metode koje postoje, alimislim da aukcija u uslovima ograničenog raspolaganja nekretninom neće dati nikakve bolje rezultate od procene poreske prave.
Zahvaljujem se gospodine ministre. Reč ima… (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Zašto mislite da imate pravo na repliku na odgovor koji vam je dao gospodin Vujović na pitanje koje ste vi postavili? Zato što niste zadovoljni odgovorom. Pa to ne može gospodine Živkoviću. Gospodine Pavićeviću, da li želite reč? Podnosilac amandmana, dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Vujoviću, uvažene gošće iz Ministarstva i poštovani potpredsedniče Narodne skupštine. U članu 6. u stavu 1. piše – cena po kvadratnom metru, predmeta prodaje, utvrđuje se u skladu sa tržišnom vrednošću, utvrđenoj od strane poreskog organa ili drugog nadležnog organa. Poštovana gospodo, pa šta vredi kada mi u ovom stavu člana 6. definišemo tržišnu vrednost, ako smo prethodno, a ovim članom to zacementirali gospodine Vujoviću, sve naše građane suprotno stavovima 1. i 2. Ustava, podeli nagrađane „A“ koji imaju prava i građane „B“ kojih je ogromni broj ministre Vujoviću, koji nemaju prava, a onda kažemo – tržišna vrednost važiće za one građane koji pripadaju skupu građana „A“. Pa mene sada zovu, Ivana saradnica se dole javila, kaže – grad pakt. Da li je moguće da imamo jedan zakon kojim se pravi podela naših građana na one koji imaju mali broj, koji imaju neka prava i na ogromni broj koji nemaju nikakva prava povodom jednog pitanja gospodine Vujoviću. I onda se ja pitam još jednu stvar – kako je moguće da ovakvu ljutnju saopštava predsednik Odbora za finansije povodom ovog našeg amandman. Gospodin Arsić, povodom naše argumentacije, poštovana gospodo, koja se tiče, gospodine Arsiću, zaštite vladavine prava, nema poštovana gospodo, gospodine Vujoviću, reformi. To je najčešće korišćena reč ministara u ovoj Vladi, predsednika Vlade, nema reformi ako je ukinuta vladavina prava. I gospodin Arsić to da čuje, vi ministre Vujoviću posebno, predsedavajući sednicama naravno a i predmet našeg fokusa.
Vreme. Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Reč ima ministar dr Dušan Vujović.
Ja bih vas zamolio da se držite člana. Prethodnih nekoliko nastupa ste govorili o ceni kada smo pričali o članu 5. koji definiše ko ima pravo. Sada smo prešli na član 6. koji govori o tržišnoj vrednosti, a vi govorite o članu 5. Mislim da ovakvo ukrštanje zbunjuje sve ljude, gledaoce, poslanike i ostalo. Ne može se po cenu govoriti o tome ko ima pravo, a kada govorimo o tome ko ima prava govoriti o ceni. Izvinite molim vas, to stvarno nije dobra osnova za diskusiju.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik…Imate pravo na repliku gospodine Arsiću, pomenuti ste imenom i prezimenom. Imate prava na repliku. Izvolite.
Mene čude ovakve srdžbe i optuživanje da nema vladavine prava. Čude me, takođe, i neke procene koliko će koja nekretnina da košta, gde se nalaze ti stanovi, i to od čoveka koji je morao da zna gde se nalaze stanovi, a možda je bio čak i konzument. Sada kada spominjemo Dedinje, pa spominjemo Vračar, nisu ni svi stanovi iste vrednosti ni na Vračaru. Ne može običan stan koji ima samo lift, obično stepenište sa običnim pločicama isto da košta kao i stan koji ima mermerne ploče, koji ima privatno obezbeđenje, koji ima garažu sa liftom i nisu to svi stanovi od 150, 160, 170 kvadrata, recimo, pored Karađorđevog parka i ovi koji mogu da budu prodati od države. Čini mi se da je vrednost tih državnih stanova i ovih drugih velika, u velikoj razlici, i to na štetu državnih stanova. Sada, ako se neko poistovećuje da takav privatan stan košta koliko i državni, mislim da je u velikoj zabludi.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Marinković. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pa prostom računicom, kada uporedite ono što je gospodin Babić rekao vezano za neku procenu od 700 objekata, ne može se nikako doći do cifre. Prosečna vrednost kvadratnog metara bi bila negde oko 800 evra, ako se ima u vidu da je neka prosečna kvadratura, to je sigurno u većini slučajeva manje sedamdesetak kvadrata po poslovnom prostoru, po stanu. Morate računati sa tim da tu ima i garaža. Ja ne vidim nijedan jedini razlog da se ne prihvati rešenje da poreska uprava vrši procenu vrednosti ovih nekretnina. Dakle, ona vrši procenu vrednosti za sve nekretnine i kada je, naravno, u pitanju plaćanje poreza na imovinu, kada je u pitanju plaćanje poreza i prenos apsolutnih prava. Ne vidim nijedan jedini razlog da poreska uprava, u skladu sa trendom koji se dešava na tržištu, dakle prodajne cene u prethodnih nekoliko meseci, definiše i odredi cenu na najbolji mogući način. Dakle, uz svu želju da shvatim zašto bi se prihvatio ovaj amandman, ne mogu to da uradim, jer mislim da je poreska uprava upravo ona institucija koja može da definiše onu cenu koja je tržišna, samim tim najpoštenija i očekujem od kolege Pavićevića da prihvati ove argumente i da u tom nekom smislu i glasa za ovo zakonsko rešenje, pošto ono jeste tržišno. Ja mislim, bar, da nije to deklarativno uz one njegove uzanse koje on poštuje, kada je u pitanju forsiranje i podrazumevanje razvoja tržišne ekonomije, tržišne privrede i svih onih modela koje on podržava kroz svoju politiku. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.) Gospodine Marinkoviću, pod pretpostavkom da ja nisam čuo da ste pomenuli gospodina Pavićevića, da li ste pomenuli gospodina Pavićevića? Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman nije prihvatljiv baš zbog argumentacije koju smo malopre čuli od predlagača amandmana. Kada čujem tu argumentaciju da se ovim zakonom daje pravo jednoj maloj, uskoj grupi ljudi na štetu i na teret širokoj grupi ostalih građana Republike Srbije, ja opet ne mogu da se ne vratim na ono što smo doživeli pre nekoliko godina i nemogućnost gde je data mogućnost, ne maloj, uskoj grupi ljudi, nego samo jednom čoveku da kupi šećerane po jedan evro i svima nama ostalima koji nismo na to imali pravo. I kako je to onda bilo regularno i legalno? I baš zbog te argumentacije, baš zbog tih nekih duplih aršina i standarda, ovo za SNS nije prihvatljivo. Jedan kolega je pomenuo i DIPOS. Nisam ga baš najbolje razumeo, ali mislim da će o DIPOS-u možda bolje da govori kolega koji je u ovoj sali, a koji je bio u Upravnom odboru DIPOS-a, dve i po godine. Ako neće on, verovatno da će govoriti neko drugi. Možemo govoriti i o tome šta je rađeno i kako je rađeno u okviru DIPOS i za te godine, ali i za te dve godine, ali i za one godine pre i posle toga. Za SNS generalno ovaj amandman nije prihvatljiv.
Zahvaljujem. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Gospodine Živkoviću, ako ste se vi prepoznali u Upravnom odboru DIPOS-a, ja vas tu nisam prepoznao. Nemam takvu informaciju da ste bili član Upravnog odbora, tako da možda bi repliku imao samo neko ko je bio neko u Upravnom odboru DIPOS-a. Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Branka Karavidić. Izvolite, gospođo Karavidić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Svi moji amandmani prate jednu nit i idu ka tome da se, kao najbitnija stvar u izmeni ovog zakona, upravo usvoji postupak javnog nadmetanja. Tako da i ovaj amandman na član 6. koji određuje cenu prati postupak javnog nadmetanja. Ja sam izmenila tekst člana 6. i on bi sada trebao da predvidi da se cena prodaje utvrđuje u postupku javnog nadmetanja, pri čemu ona ne može biti niža od početne cene. Kao početna cena u postupku nadmetanja uzima se tržišna vrednost nepokretnosti utvrđena ili od strane poreske uprave ili od strane sudskog veštaka. U slučaju kada postoje obe procene, kao početna cena uzima se ona koja je viša. Smatramo da ovakvo rešenje pored postupka javnog nadmetanja garantuje bolje ostvarenu cenu u prodaju i veći iznos sredstava koji Republika Srbija može da ostvari prodajom. Cilj je da i sama početna cena bude veća, a naravno, kao krajnji ishod toga bi trebao da bude i viši nivo sredstava u budžetu Republike Srbije. Zahvaljujem.
Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović i Ivan Jovanović. Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, u mom predlogu i predlogu gospodina Stefanovića je rešenje koje je trenutno na snazi, aktuelno je po pitanju investicionog održavanja. Po sadašnjim zakonskim propisima, onaj ko izvrši investiciono održavanje to mora da učini u dogovoru sa kupodavcem, da se uradi premer i predračun, da u skladu sa tim premerom i predračunom izradi investiciju i onda se ona priznaje u ugovoru o zakupu, čime se cena zakupa umanjuje za tu vrednost koja je prikazana validnim računima. Ne vidim ni jedan razlog zašto mi uvodimo nove institute i uvodimo nove procedure kojima će se procenjivati neka nova vrednost investicionog ulaganja, čak do 25%, kada imamo postojeće rešenje koje na jedan bolji način tretira to investiciono ulaganje. Dolazimo u sumnju da se to radi za nekog i zbog nekoga, a to je potpuno nepotrebno. Ako imate proceduru koja je do sada postojala, koja je to tretirala na jedan način, zašto se uvodi nov način koji je lošiji, koji uvodi jednu novu arbitrernost, potpuno nepotrebno? Ako imate prvu procenu veštaka koja je urađena, na osnovu te procene veštaka urađena je investicija u skladu sa premerom i predračunom, zašto sada ponovo uvodimo Gradski zavod za procenu u ovaj zakon i da on sada ponovo vrši procenu? Mislim da je to nešto što baca dodatnu sumnju na ovaj predloženi zakon i nije u skladu sa procedurom jedne tržišne privrede, jer ako je jedan ugovor u tržišnoj privredi bio validan pre godinu dana, pre dve, zašto danas nije validan i zašto moraju da se menjaju uslovi pod kojima se procenjuje neko investiciono ulaganje? Hvala.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Senić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Dakle, vrlo jasno amandmanom predlažem da cena predmeta prodaje se utvrdi u postupku javnog nadmetanja, s tim što ne može biti niža od početne cene, kao i da početna cena u postupku javnog nadmetanja bude tržišna vrednost predmeta prodaje, utvrđena od strane veštaka građevinske struke sa spiska ovlašćenih sudskih veštaka. Ponoviću, imamo od prošle nedelje primer da je u ulici Gospodara Jovana Poreska uprava procenila da jedna nepokretnost vredi 9.000 evra. Posle javnog nadmetanja ta nepokretnost je prodata za 39.000 evra. Ukoliko zaista želimo da obezbedimo što veći prihod za budžet Republike Srbije, jer kako kaže ministar, da bi se ispunile druge silne obaveze, neophodno je da imovinu, kada ste već odlučili da je prodajete, prodate po tržišnim uslovima i po tržišnoj ceni i zato predlažem da početnu cenu određuju sudski veštaci koji su za to svakako više kvalifikovani nego ljudi koji rade u poreskoj upravi. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović.
Hvala predsedavajući, hvala gospodine Bečiću, poštovani ministre Vujoviću, članu od jedne od najneefikasnijih Vlada u svetu. Vi ćete, gospodine Vujoviću, biti zapamćeni kao neko ko je nepokretnosti vlasništvo Republike Srbije prodao za tepsiju ribe, a vi ste upravo gradili političku promociju, odnosno vaše kolege koje su vas izabrale na to mesto na kritici tog sistema. Da li će se desiti da u 10, 20, 30, ili 50 slučajeva nekretnine na Dedinju budu prodate za 600 ili 700 evra po kvadratu, a vrede četiri ili pet hiljada evra, videćemo, ali, po svemu sudeći da hoće. U ime Pokreta za preokret podneo sam amandman kojim tražim da umesto poreskih organa cenu kvadrata nekretnine određuje sudski veštak adekvatne struke, o tome smo pričali nekoliko puta već. Dakle, ne može poreski organ na bazi podele grada u određene zone da odredi adekvatnu cenu. Znamo da na sudu sudije prihvataju jedino procenu sudskog veštaka i ako njima procene poreskih organa nisu adekvatne. Ako ne prihvatite ovaj amandman, znači da vi pristajete da date nekim ljudima, nekim tajkunima koji su možda uzeli te nekretnine u zakup kao članovi jedne stranke, a sada su možda članovi neke druge stranke. Pa nije ni to nemoguće, ali vi dajete tu mogućnost i gospodo nemojte da zamenjujete teze…
Isteklo je vreme, gospodine Veselinoviću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam iskreno očekivao da će podnosilac ovog amandmana biti zahvalan, da neće osuđivati, nego naprotiv biti zahvalan zbog činjenice da su upravo ti zakupci bili njegovi partijski prijatelji. U njihovo vreme su dobili ugovore o zakupu, a malopre kaže – možda su promenili stranku. Pa ne menjaju svi tako često stranke, gospodine Veselinoviću. Predlažem da se ne prihvati ovaj amandman na član 6. predloženog zakona i pridružujem se jako kratkom, ali veoma jasnom i preciznom obrazloženju koje smo dobili ovde Vlade koje glasi – da je predloženo rešenje celishodnije. To je za mene sasvim prihvatljivo obrazloženje, a poreski organ je relevantan organ. Dakle, relevantan podatak kada je reč o određivanju tržišne vrednosti je podatak dobijen od poreskog organa onako kako je predviđeno ovim članom i ovim zakonom. Mislim da smo o ovome već nekoliko puta govorili, doduše o nekim drugi zakonski predlozima, o nekim drugim zakonskim rešenjima koji su obuhvatali oblast prostornog planiranja, itd, ali u principu je o ovome već nekoliko puta sve rečeno. Pozivam predlagača da pomogne sebi i kolegama, da presluša i stenogram i snimke i utvrdiće da je ovo istina o čemu pričam i da počnemo jedanput da se javljamo onda kada zaista imamo šta da kažemo i šta da predložimo. U svakom slučaju pozivam sve da se odbije ovaj amandman.
Zahvaljujem. Reč ima prof. dr Janko Veselinović. Imate pravo na repliku, jer ste pomenuti u izlaganju. Izvolite.
Predsedavajući, upravo tako. Dakle, tačno je, uvaženi kolega, da je o ovakvim stvarima, ovim stvarima bilo već reči po prethodnim zakonima i da su čak poslanici opozicije koji su u toku i u materiji i bave se advokaturom ili su finansijski stručnjaci podržavali ovakve amandmane. Dakle, poreski organ ima okvirne cene za pojedine lokacije na bazi kojih određuje porez na imovinu. To nisu tržišne cene. U jednoj zoni može biti lokal koji vredi 1.000 evra po kvadratu i lokal koji vredi 3.000 evra. Mi dolazimo sada u situaciju, ukoliko uzmemo poresku procenu kao osnov, da će neko za lokal čija je vrednost 800, 900 evra po kvadratu, platiti tu cenu, a da će cenu lokala na nekoj drugoj lokaciji u istoj zoni čija je vrednost recimo šest, sedam hiljada evra platiti isto 900 evra. Dakle, neće biti svi u istom položaju. Ovde se ne radi da ponovimo o pravu preče kupovine. Ne radi se o pravu preče kupovine. Pravo preče kupovine ustanovljeno je tamo gde postoji više mogućih kupaca. Ovde postoji samo jedan kupac i nema prava preče kupovine ukoliko ste odabrali konkretnog kupca. Dakle, dragi kolega, država će izgubiti na ovaj način jer nije predviđena tržišna utakmica i nije predviđen organ koji će adekvatno utvrditi tržišnu vrednost nekretnine.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslani Veroljub Arsić.
Sada smo došli do nekih stvari, jako zanimljivih. Prva stvar, utvrdili smo da neko želi da sudski veštaci određuju vrednost nekretnine. Druga stvar, utvrdili smo da je najveći broj korisnika tih stanova, ne lokala, velika je razlika, predstavnici bivšeg režima. Sada treba da utvrdimo i treću stvar, a to je da su poreski procenitelji lica koja rade za državu i štite državu. Sudski procenitelji iznose svoj stav na sudu i on nije obavezujući za sud. To je stvar njihove procene. Sada, hoćemo li na osnovu lica kome je dato neko javno pravo za vreme bivšeg režima da procenjuje nekretnine koje koriste pripadnici bivšeg režima ili da to javno pravo damo državnim službenicima koji imaju posao i primanju platu da štite taj državni interes? Sada je meni ovde jako sumnjivo zašto će sudski veštak koji je dobio licencu dok je neki Pera Perić bio ministar, od tog ministra isto da mu procenjuje tu nekretninu ili prijateljima ministra ili visokim istaknutim članovima stranaka iz bivšeg režima. Što ne pođemo tom obrnutom logikom? Ja mislim da je ona ukoliko budeprihvaćen ovaj amandman sasvim moguća. Nemojte više da mašete papirima i da mešate babe i žabe, zato što kada procenjujete vrednost lokala, vi procenjujete njegovu materijalnu vrednost, ali lokal se procenjuje i na osnovu njegove komercijalne vrednosti iz koje neko treba da ostvari neku dobit. Stanovi ne ostvaruju dobit, u njima se živi i procena vrednosti se vrši na osnovu starosti objekta, lokacije i opreme koju ima. Da ne pričam, parket, brodski pod, cigla, itd, itd. Ali, kada prodajete lokal koji ide na tržište da bi se iz njega zarađivalo, kao maloprodajni prostor, kao kancelarijski prostor, ceni se i njegova tržišna vrednost, odnosno ceni se njegovo tržište koje taj lokal može da ostvari i prihoduje novom vlasniku. Znači, mislim da su ovde neke stvari jako, jako pomešane, ili su stvar neznanja, ili su stvar namernog izvrtanja istine da bi stekli politički poeni. I jedno i drugo je potpuno legitimno pravo. Samo da jednom raščistimo, posao narodnog poslanika jeste isto da štiti državu, a ne pojedinca. Pa nastupajte bar tako. Ako je neznanje, u redu. Ali, ako znate i namerno izvrćete, to je onda ozbiljan problem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović, po Poslovniku. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, član 27. Poslovnika o vođenju sednice. Dakle, ja i gospodin Arsić smo dobili različite tekstove zakona. U mom predlogu zakona piše da su predmet prodaje stanovi, poslovni prostori, garaže itd, a u tekstu gospodina Arsića piše da su samo stanovi, pa vas molim ako je moguće da napravimo pauzu da bi usaglasili da li sam ja dobio adekvatan tekst…
Zahvaljujem se, gospodine Veselinoviću. Vrlo duhovito. Gospodin Arsić je pominjao i stanove i lokale i poslovne prostore, tako da je ovo sada što vi govorite samo vama jasno, nama nije, pa ne mogu da reagujem. Da li želite da se Skupština izjasni? (Ne) Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić, po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Upravo je razlog koji je prethodni kolega koji je pričao o tome da ne treba prihvatiti amandman zapravo razlog za prihvatanje amandmana, jer Poreska uprava gleda zone, gleda prethodne prodajne cene i to je to. A sudski veštaci, koji su inače pod zakletvom, za razliku od ljudi koji rade u Poreskoj upravi, vrednuju i to od kakvih materijala je napravljen objekat, od toga u kakvom je stanju itd. Dakle, ne možete da me ubedite da će poreski organ dati adekvatniju procenu samo na osnovu papira od sudskog veštaka koji ima obavezu da izađe na teren, da snimi objekat, da ga premeri još jednom, jer može da se ne slaže ono u papirima sa onim što je zaista na terenu. Dakle, jednostavno ne možete da me ubedite da će poreski organ tačnije, bolje i svrsishodnije da uradi procenu vrednosti neke nepokretnosti od stalnih sudskih veštaka. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Seniću. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Izvolite.
Član 6. stav 1. po našem mišljenju treba da se menja i glasi: „Cena po kvadratnom metru predmeta prodaje utvrđuje se u skladu sa tržišnom vrednošću utvrđenoj od strane ovlašćenog sudskog veštaka“. Načelno prodavac, odnosno država u ovom slučaju, određuje vrednost, a na osnovu kretanja cene kvadratnog metra iste ili slične nepokretnosti u vreme oglašavanja odluke o prodaji iste. Uloga Poreske uprave počinje i završava se u određivanju skale poreza koji treba platiti po osnovu ove vrste pravnog posla, odnosno kupoprodaje, a ne da poreska uprava određuje tržišnu vrednost. Smatramo da je ovo loše rešenje jer proširuje ovlašćenja Poreske uprave koja nisu u okviru njihove nadležnosti. Podsećamo da je Poreska uprava organ koji konstatuje zatečeno stanje na tržištu i eventualnu skalu minimalne, odnosno maksimalne vrednosti date nepokretnosti, početnu donju cenu vrednost nepokretnosti ukoliko se ide na licitaciju, vrši registraciju poreskih obaveznika, poresku kontrolu, redovnu i prinudnu naplatu poreza, brine i izbegavanju dvostrukog poreza itd. Iz pomenutog smatramo da bi utvrđivanje cene po kvadratnom metru predmeta prodaje trebalo prepustiti sudskom veštaku. Mišljenja smo da bi njihova vezanost za stručno područje mogla da utiče na preciznost, a samim tim i na visinu cene predmeta prodaje. Takođe, oni su obavezani i drugim aktima koji snose čak i krivičnu odgovornost za samu realizaciju tog procesa. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Dubravka Filipovski, Velimir Stanojević i Zlata Đerić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Milorad Mijatović, prof. dr Branko Đurović, Milena Bićanin, dr Ivan Bauer, prof. dr Vladimir Marinković, prof. dr Vesna Besarović, dr Muamer Bačevac, Meho Omerović, Branka Bošnjak i Ljiljana Nestorović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Biljana Hasanović Korać. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Ubeđena sam bila da nećete prihvatiti amandmane mojih kolega da se predmetne nepokretnosti prodaju putem javnog nadmetanja, iako ja smatram da je to rešenje adekvatnije. Zato sam stavila amandman na član 6. Pošto će se zadržati predloženi način prodaje, član 6. reguliše način formiranja cene po kvadratnom metru za predmetne nepokretnosti i u stavu 2. govori o pravima na korekciju cene zakupaca po osnovu ulaganja. Ja sam predložila da se ovaj stav 2. briše, jer su zakupci već samim tim što jedino oni imaju pravo da otkupe predmetnu nepokretnost na neki način privilegovani u odnosu na one koji nikada nisu ni imali mogućnost da dobiju u zakup nepokretnost i koji ne mogu da kupe, pa sam predložila zato da se ovaj stav 2. briše, jer po pravilu zakupac može da ima investiciona ulaganja u nepokretnost samo uz saglasnost vlasnika nepokretnosti. U ovom slučaju saglasnost bi trebala da da Direkcija za imovinu. Ako je poštovano to i ako je zakupac tražio saglasnost za investiciono ulaganje, onda je već na osnovu toga imao i umanjenje zakupnine. Umanjenjem i cene po osnovu tog istog investicionog ulaganja po jednom istom osnovu dva puta zakupac dobija privilegiju. Zato sam predložila da se ovaj stav 2. briše i molim vas da još jednom o ovome razmislite.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Homen. Da li neko želi reč? (Da) Gospodine Seniću, želite reč po ovom amandmanu? (Da) Izvolite.
Ja želim reč po ovom amandmanu da podsetim uvaženog gospodina ministra da je definiciju investicionog ulaganja definisao kao lapsus, iako ja kažem da je to pokušaj njegovog doprinosa novom naprednom rečniku srpskog jezika. Dakle, kada kažete investiciona ulaganja, isto je kao da kažete empirijska iskustva, vrhunac kulminacije, participacija u učešću ili solucije rešenja, a na samoj sednici ste izjavili terminološku razliku prihvata. Investicije jesu trajna ulaganja. Znači, mogu da budu trajna ulaganja ili investicije. Potpuno se slažem, to možemo da ispeglamo – izvinjavam se, to je više lapsus nego namerna greška. Prema tome, tu ćemo lako da nađemo zajednički jezik. Sada vas pitam zašto ste se predomislili? Dakle, sintagma „investiciona ulaganja“ nema nikakvo značenje, to je pleonazam. Zahvaljujem.
Reč ima ministar dr Dušan Vujović. Izvolite.
Kao što znate, ne postoji tekst uživo. Rekao sam vam to u ponedeljak kada je tekst već bio napisan. Takođe sam rekao da podnesete amandmane i da ću sa zadovoljstvom da prihvatim amandmane. Prema tome, da ste podneli amandman da se… (Aleksandar Senić, s mesta: Podnet je.) Znači, ne prihvatam termin – prethodnih, ovde već piše „prethodnih“ pre toga. Prema tome, mogu da postoje rezultat investicija ili rezultat ulaganja zakupca učinjenih u prethodnih deset godina. Znači, takvu bismo intervenciju mogli da prihvatimo. Ovde ne znam šta da zamenimo, prethodnih investicija, ovde već piše prethodnih deset godina. Znači, ova tehnički takođe će biti loša rečenica. Ako budu prethodnih investicija i prethodnih deset godina. Pogledajte tekst. Drugi član glasi, rečenica glasi – tržišna vrednost predmeta prodaje rezultat investicionih ulaganja,rezultat ulaganja zakupca, učinjenih u poslednjih deset godina. Znači, samo treba da glasi – rezultat ulaganja za prethodnih deset godina. Tako mogu da prihvatim amandman. Ali, bojim se da je on već podnet u ovoj formi. U skladu sa ovim što ste vi sada rekli, pročitajte, tekst glasi ovako – ukoliko je tržišna vrednost predmeta prodaje rezultat investicionih ulaganja zakupca učinjenih u prethodnih deset godina. Ja sam se sa vama složio. U skladu sa tim što sam se ja složio i što ste se vi složili, trebalo bi da glasi – u skladu ulaganja učinjenih u prethodnih deset godina. Samo se briše reč – investicionih. Ili – u skladu investicije u toku prethodnih deset godina. (Aleksandar Senić, s mesta: Mislim da niste u pravu, ali to je vaša stvar.)
Na član 7. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićevi. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Naravno, član 7. je nastavak loših članova lošeg zakona. Izražavam iskrenu sumnju da je ministar video ovaj zakon, a kamoli pisao. Članom 7. se definiše rok kada se mogu predati zahtevi za kupovinu i procedura. Stav 3. kaže – uz zahtev iz stava 1. ovog člana zakupac podnosi pravno valjanu ispravu na osnovu koje koristi predmet prodaje. Je li on zakupac? Jeste. Pa šta da dokazujem? Vi mu dajete mogućnost, kao zakupcu, da se jedini kandiduje za kupovinu te nekretnine, a onda od njega tražite dokaz da on dokaže da je zakupac. To je suština. To ste napisali, Pera Petrović ili firma „Asomakum“ ili ne znam ko. On ima pravo da kupi, samo treba da dokaže da je on taj. Mislim da je to potpuno besmisleno. Pa valjda imate spisak zakupaca od tih 700 objekata, ili to treba da bude naučno-istraživački rad, da se napravi komisija i da se uzme kredit od UNDP-a za finansiranje toga. Jel ima išta u ovoj državi što je urađeno u zadnje tri godine, pošto ništa nije urađeno pre toga? Znači, nova vlast je došla na mesečevu površinu i napravila državu Srbiju. E, za te tri godine mogla je za 700 objekata da napiše ko su vlasnici, pa da mi dobijemo tu informaciju, pa da nam to bude put ka tome da li je ovo zakon o zloupotrebama i ciljanom otkupu ili je to zakon koji ima bilo kakvog smisla. Naravno, nema nikakvog smisla. Voleo bih da ministar kaže u svoju odbranu ko je pisao ovaj zakon i ko je podmetnuo ministru ovaj zakon.
Zahvaljujem, gospodine Živkoviću. Gospodine Vujoviću, pošto imate pravo samo jednom po amandmanu, dopustite da gospodin Pavićević završi izlaganje, kao predlagač amandmana. Reč ima dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Bečiću, uvaženi ministre Vujoviću i poštovane gošće iz ministarstva, da dodam još dve napomene ovoj argumentaciji koju je povodom našeg amandmana na član 7. već ovde predstavio narodni poslanik Nove stranke gospodin Zoran Živković. Najpre imam jednu molbu za ministra. Moram kao jednu napomenu, ministar je danas ovde ugošćen sa poštovanjem, sa uvažavanjem i moram da kažem ministru da nije primereno da ministar jednom narodnom poslaniku određuje šta može da govori, o čemu može da govori. Ministre, vi ste naš gost, red je da saslušate i da odgovorite.
Gospodine Pavićeviću, molim vas, niste dobili pravo na repliku na izlaganje ministra od pre 45 minuta, nego da obrazložite vaš amandman.
Gospodine Bečiću, vi ste zaista taj koji može da kaže npr. meni - ne govorite o onome što je tačka dnevnog reda, ali ministar ne može. Morao sam da intervenišem, pošto vi niste. Druga napomena za ministra, pošto u stavu 1. člana 7. ovog Predloga zakona piše – zahtev za kupovinu predmeta prodaje može se podneti u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona, ja molim ministra da nam objasni ovde da li postoji neka ideja šta se dešava ako teoretski pretpostavimo da se nijedan od ovih zakupaca ne prijavi. Na koji način će, poštovani ministre Vujoviću, biti reagovano na takvu zamišljenu situaciju, budući da ste se vi u obrazloženju za ovaj zakon pozvali na budžet Republike Srbije? Budžet će u toj zamišljenoj situaciji biti zakinut za izvesna sredstva. Šta će biti posledica takve zamišljene situacije, gospodine Vujoviću? Posebno vas molim da odgovorite na onu prvu napomenu koju je ovde naveo gospodin Živković, a koja se tiče postojanja valjda neke evidencije zakupaca…
Vreme.
Imam još pet sekundi, gospodine Bečiću. Ministar govori po minut duže, a vi mene upozoravate pet sekundi pre nego što mi istekne vreme, gospodine Bečiću, dajte da poštujemo makar osnovna pravila u ovom cenjenom domu, u svetilištu, gospodine Bečiću. Hvala.
Gospodine Pavićeviću, vidite da je praksa da vas upozorim pet sekundi pre nego što istekne vreme, da bi imali vremena da završite rečenicu, da završite izlaganje, tako to razumite. Ako želite da vas tačno u onaj sekund opomenem kada vam ističe vreme, ja ću to od sada tako činiti. (Vladimir Pavićević, s mesta: Tačno. Ja ću da završavam tačno na vreme. Ministar može po minut, po dva minuta.) Razumeo sam vas, gospodine Pavićeviću. Izvinjavam se što sam vas pet sekundi ranije opominjao da polako završavate vaše izlaganje. Kao što bih bio srećan, gospodine Pavićeviću, da su vaše reči istinite jer gospodin ministar Vujović ovde kod nas gost, predstavnik Vlade koji treba da obrazloži ovaj zakon i voleo bih da ne čujem ono što čujem od pojedinih poslanika u toku današnje rasprave, da ga vređaju, gospodina ministra, kao predstavnika Vlade, u pojedinim kvalifikacijama koje izriču ministru. Zahvaljujem se. Voleo bih da te vaše reči imaju uticaja na pojedine narodne poslanike i da se to više ne dešava. Reč ima ministar dr Dušan Vujović.
Potpuno se slažem sa predlogom gospodina Živkovića da tačka 1. ne bi bila potrebna, ali, nažalost, živimo još uvek u vremenu u kojem se sva ta dokumenta traže. Znači, da bi se neko bilo gde kod nas onog momenta kada napravimo tzv. i državu, elektronsku državu, čovek će doći sa bilo kojim ličnim dokumentom i vrlo ćemo lako konstatovati sve, od državljanstva i svih drugih dokumenata. Prema tome, nadam se da će tako biti. Za sada, moramo da tražimo dokumente, kada ljudi to dokažu, da oni rade posao države, tu se sa vama potpuno slažem. Nažalost, nismo još u situaciji da to obezbedimo svima. Što se tiče predloga gospodina Pavićevića, ako mislite da je rok od 30 dana kratak, ja sam očekivao da vaš predlog bude da se produži taj rok, a ne da se piše da se briše ovaj član. Ali, ako se to ne dogodi biće mi žao, ali će efekat biti isti kao i ako se usvoji vaš amandman da se svi članovi brišu. Prema tome, nećemo ništa izgubiti. Hvala.
Zahvaljujem. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Po kom osnovu, gospodine Živkoviću i gospodine Pavićeviću? (Zoran Živković, s mesta: Pomenut sam direktno.) Ja slušam, ali gospodin ministar je odgovorio na pitanja koja ste postavili. (Zoran Živković, s mesta: Nije razumeo.) Niste zadovoljni odgovorom? Tu ne mogu ništa. Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Branka Karavidić. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Što se tiče člana koji određuje zahtev za kupovinu, odnosno način kupovine i rokove, na stav 1. ovog člana sam uložila amandman gde se produžava rok, gde se posle tačke na kraju ovog 1. stava dodaju reči: „a najkasnije do 31. decembra 2015. godine.“ Znači ovaj zakon predstavlja leks specijalis i smatram da je potrebno odrediti osim namene sredstava koje sam ranije obrazlagala, koje se ostvare prodajom i bitno je odrediti period njegove primene. To predlažem da se to učini utvrđivanjem prekluzivnog roka za podnošenje zahteva za kupovinu predmeta prodaje, odnosno predlaganjem da se zahtevi mogu podnositi najkasnije do 31. decembra 2015. godine. Posle ovog datuma to pravo se gubi, te samim tim nije moguća ni primena zakona. Mislim, pored toga bi se moglo jasno utvrditi i efekti ovog zakona u smislu procene sredstava koja će biti ostvarena prodajom, što znači potrebno je ograničiti i vremensku primenu zakona. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Vujović.
Zahvaljujem, prihvata se predlog.
Zahvaljuje, gospodine ministre i konstatujem da je gospodin ministar kao predstavnik predlagača, kao predstavnik Vlade prihvatio amandman na član 7. koji je podnela narodna poslanica Branka Karavidić. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Senić. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, vraćamo se na temu da li ili ne omogućiti javno nadmetanje. Dakle, ovim amandmanom sam predvideo da ne samo zakupac nego bilo koje zainteresovano lice …
Gospodine Seniću, izvinjavam se, da bi meni bilo jasno, ja ne vidim u vašem amandmanu da se govori o …
Pročitajte član zakona, pročitajte amandman i biće vam jasno.
Ja imam tekst Predloga zakona i ovde se govori – zahtev za kupovinu predmeta prodaje može se podneti u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. I, onda se navodi po stavovima kako zahtev izgleda i šta treba. Tako da to što vi sada govorite nema veze sa ovim.
A ja kažem da ne čitate ovo što piše dalje. Dakle, ja kažem da se briše stav 3. jer kaže da samo zakupac može da pokrene prodaju, a ja kažem da se briše taj član i da može da pokrene bilo koje zainteresovano lice.
Ne možete na takav način. Vi samo tražite brisanje ovog člana i sada ja ne mogu da ulazim u razloge zbog čega vi smatrate da ovaj član treba da se briše.
Ja želim da obrazložim zašto treba taj stav da se obriše. Mislim, upravo se javljam zbog toga.
Vi govorite o nekim drugim amandmanima i zbog toga je ministar s pravom imao primedbu da se govori po određenim amandmanima.
Ja upravo pričam o članu 7. i stavu 3. i 4. i molim vas da mi vratite moje vreme. Dakle, moj predlog da svako zainteresovano lice može da pokrene javnu prodaju nepokretnosti koje je u vlasništvu Republike Srbije, dakle, ne samo zakupac. Članom 7. a stavom 3. i 4. ovog člana ste predvideli da to može uraditi samo zakupac. Ja ne želim da stotinu ili hiljadu ljudi u ovoj zemlji bude privilegovano u odnosu na celokupno stanovništvu naše zemlje i da svako može da podnese zahtev za pokretanje imovine u vlasništvu Republike Srbije. Zbog toga i predviđam da se brišu stavovi 3. i 4. i da svako može da pokrene prodaju imovine. Zahvaljujem.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre, koleginice i kolege, poštovani građani, dakle, ja sam predložio, da ne bih gubio vreme čitajući u celosti moj predlog na član 7, predložio sam da Direkcija za imovinu je u obavezi da u roku od tri dana po prijemu zahteva za otkup nepokretnosti je to dužan da stavi na sajt. Dobio sam odgovor da se amandman ne prihvata iz razloga što je predloženo rešenje celishodnije. Sve vreme gospodin ministar i vi kolege iz skupštinske većine pričate kako je ovo transparentno, kako je ovo dobro za budžet, ne date da se izađe na sajt da ljudi vide šta se prodaje i po kojoj ceni. Ne želite licitaciju da se postigne najveća tržišna cena nego želite procenjenu cenu kao početnu cenu. Ne želite da svi građani imaju pravo konkursa i licitacije nego samo onaj ko je privilegovan da dobije zakup ma ko on bio. I, onda kažete da time hoćete da napunite budžet. Pa, nećete da napunite budžet, a uz to spočitavate da je to bilo u prošlosti, kako reče moj uvaženi kolega, da je kupljena šećerana za jedan evro, a ljudi su gledali i mi smo izgubili izbore. Pa, i vas gledaju, ali vi ne želite da shvatite da ljudi ovo gledaju, da vi prodajete nešto što je državna imovina privilegovanoj grupi ljudi za privilegovanu cenu. To pokušavate da branite. To ne možete da odbranite. Vi možete ovde da pričate da je zemlja kockasta, ali nije kockasta, okrugla je, vrsti se. Ovo ne pije vodu, kako kažu ljudi. Progutaće ovaj narod i to, ali ovo nije dobro ovo je šteta za budžet. Ovim dovodite građane Srbije po ko zna koji put u građane prvog i drugog reda. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Biljana Hasanović Korać. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Podnela sam amandman na član 7. da se briše stav 4. kojiglasi – Zakupac koji želi da mu budu priznata investiciona ulaganja, uz zahtev iz stava 1. ovog člana, podnosi i poseban zahtev za priznavanje investicionih ulaganja. Ovo je nastavak ideje koju sam iznela u prethodnom amandmanu na član 6, jer smatram da zaista ne trebam po više osnova privilegovati određene zakupce. Postoji velika verovatnoća da većina njih nije tražila dozvolu vlasnika, za ulaganje, a i pitanje je koja su ulaganja bila u meri koja su normalna za stvaranje uslova za život ili za rad ako je u pitanju poslovni prostor, a ko je sebi ugrađivao luksuz zato što je imao para i sada treba da mu se svede cena po kojoj će kupiti na minimum ili na nulu zato što je imao para da stvori takav ambijent u kome većina građana ne živi.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Homen. Na član 8. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Naravno, osmi član lošeg zakona ne može da bude dobar. Šta je ovde problem? Kaže se u prvom stavu da je Direkcija dužna da u roku od tri dana od dana prijema zakona pošalje Agenciji za restituciju zahtev za obaveštenje da li je predmet prodaje vraćanja po Zakonu o vraćanju oduzete imovine. Pa što to već niste uradili? Da li je kupovina jedini razlog da država zna status svog stana i da li je taj stan nečija oduzeta imovina i da li treba da se vrati po Zakonu o vraćanju oduzete imovine. Što to do sada nije urađeno? Zamislite tu dramu kada neko dobije od vas tu mogućnostprivilegovanu da za male pare kupi stan na Dedinju, a onda sazna posle pet dana od podnošenja zahteva ili deset dana, da ne može da ga kupi zato što je on predmet restitucije. Ovo je ozbiljan zakon? Ovo su reforme? Ovo je jačanje budžeta? Iz ovoga ćete da vraćate dugove koje je neko napravio pre vas i vi sami?To je smešno. Znači, ovaj zakon ne zavređuje da dobije nulu kao ocenu, a kamo li da se o njemu priča. Za prethodni član ne piše u tački 1. ministre da treba da donese ličnu kartu, taj što hoće da kupi stan nego piše – pravno valjanu ispravu na osnovu koje koristi predmet prodaje. To je ugovor o zakupu. Pa, zar vi nemate ugovor o zakupu nego on mora da ga donosi. Šta dokazuje time što on ima isti ugovor kao što vi imate ugovor u arhivi. Kakve to veze ima sa 21. vekom? Kakve to veze ima sa reformama zakona ili sa bilo čijim realnim i racionalnim?
Zahvaljujem. Reč ima dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Vujoviću, uvažene gošće iz Ministarstva i poštovani potpredsedniče Narodne skupštine gospodine Bečiću, ako dozvolite samo vama jednu napomenu, u jednoj rečenici još jednom vam se zahvaljujem što kada najavljujte moje izlaganje saopštite da sam ja profesor, ali evo zbog tačnosti samo da kažem da ja još nemam profesorsko zvanje, da sam ja docent na Fakultetu političkih nauka i to u statusu mirovanja, gospodine predsedavajući, tako da …
Izvinjavam se, zbunio me gospodin Senić svojom prijavom, tako da …
Ja verujem da sam svojim delanjem u Skupštini, zaslužio i ovo „profesore“…
Izvinjavam se, unapred, ako to još jednom izreknem, tu titulu…
I upravo zahvaljujući tome moram gospodine Bečiću još jednom na osnovu sadržine člana 8. ovog predloga zakona i našeg amandmana na član 8. ministra Vujovića da podsetim na jednu stvar kojom je on sve nas, ja mislim narodne poslanike u ovoj Narodnoj skupštini iznenadio kada je dozvolio da sadržina ovakvog predloga zakona u celosti, a u ovom konkretnom slučaju, člana 8. Predloga zakona dođe u Narodnu skupštinu, poštovana gospodo. Ministre Vujoviću, član 8. njegova sadržina potvrda da ste vi prihvatili formulu politika ispred ekonomije, a to poštovani gospodine Vujoviću znači, da vi niste ovde došli da zagovarate slobodno tržište, koje nužno počiva na načelu vladavine prava, nego ste pristali da kao član Vlade politiku, političke odluke i ideje da treba da postoji jedna mala privilegovana grupa ljudi koja će zakonski dobiti izvesna prava na koja neće moći da računaju drugi građani Republike Srbije, da će takva politika moći da se sprovodi ministre Vujoviću. Neočekivano za mene od vas, poštovani gospodine.
Zahvaljujem. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Homen. Zahvaljujem. (Aleksandar Senić, s mesta: Javio sam se.) Na član 8. amandman, izvinjavam se u pravu ste, nisam očekivao da ćete se javiti na amandman gospodina Homena. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući, evo gospodinu ministru je malopre smetalo reč prethodni u prethodnom periodu ili u prethodnih deset godina. U ovom sada amandmanu nemamo tu reč, dakle, ja gospodine ministre ne vidim razlog da vi ne prihvatite ovaj amandman i da na primer rečenica glasi – ukoliko zakupac nije podneo zahtev za priznavanje prethodnih investicija, vi prihvatate, u redu, zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Dušan Vujović. Izvolite.
U skladu sa prethodnom diskusijom sa isključenjem ovo za prethodni član, ovde se prihvata amandman, da se konzistentno u članu primene prethodne investicije, umesto investiciona ulaganja. Hvala lepo.
Zahvaljujem gospodine ministre i konstatujem da je predstavnik predlagača prihvatio amandman na član 8. koji je podneo narodni poslanik Slobodan Homen. Gospođo Čomić, da li ostajete pri vašoj prijavi? (Da.) Izvolite.
Pitanje za ministra u vezi sa sada prihvaćenim amandmanom, svugde gde se javlja prethodna investicija, o rokovima koji su definisani ova prva dva stava člana 8. Kaže se da – Direkcija je dužna da u roku od tri dana od dana prijema zahteva zakupca da pita Agenciju za restituciju, da li je predmet, nepokretnost, da je predmet prodaje predmet vraćanja po zakonu. U roku od ista ta tri dana, od dana prijema zahteva za kupovinu predmeta, takođe je dužna da pošalje poreskom ili drugom nadležnom organu zahtev za utvrđivanje tržišne vrednosti, a onda ostaje pitanje zašto radi ovo drugo, šta se dešava ako od Agencije za restituciju dobije da jeste predmet? Zašto bi tražio procenu tržišne vrednosti nepokretnosti koja je po obaveštenju Agencije za restituciju predmet vraćanja? Moguće je da nisam pažljivo čitala, ja dalje nisam videla ni u jednom članu šta se dešava u tom slučaju i zato vas pitam da li ta tri dana istovremeno ili ova tri dana kada u drugom stavu člana 8. šalje zahtev za utvrđivanje tržišne vrednosti, kada se to dešava?
Gospodine ministre, izvolite.
Ovde je reč, jedno je reč o tome da se dobije koji je status te nepokretnosti kod Agencije za restituciju, a uz taj status će se dobiti verovatno i stav o tome da li je to predmet fizičke restitucije ili predmet vrednosne restitucije. Ovde zbog ekonomije vremena se paralelno šalje zahtev Poreskoj upravi da se kreće sa procenom, odnosno da se da procena vrednosti, ali ovde se šalje, ovde se ne dobija zahtev. Prema tome, ako se dobije od Agencije za restituciju, da je to predmet fizičke restitucije, onda će se obustaviti proces traženja vrednosti od Poreske uprave.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Zahvaljujem. Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Dubravka Filipovski. Vlada i Odbor za finansije, Republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 8. amandman su zajendo podneli narodni poslanici Miroslav Markićević i Velimir Stanojević. Reč ima narodna poslanica Dubravka Filipovski.
U članu 8. stav 2. Predloga zakona piše – u roku od tri dana od dana prijema zahteva za kupovinu predmeta prodaje, Direkcija je dužna da pošalje poreskom ili drugom nadležnom organu zahtev za utvrđivanje tržišne vrednosti predmeta prodaje, koji je dužan da dostavi izveštaj o tržišnoj vrednosti, u roku od pet dana od dana prijema ovog zahteva. Moje kolege Miroslav Markićević i Velimir Stanojević su predložili amandman u kome bi ovaj stav trebalo da glasi ovako – u roku od tri dana od dana prijema zahteva iz člana 7. stav 1. ovog zakona Direkcija je dužna da pošalje poreskom organu jedinice lokalne samouprave na čijoj teritoriji se nalazi predmet prodaje, zahtev za utvrđivanje tržišne vrednosti predmeta prodaje. Poreski organ dužan je daDirekciji dostavi izveštaj o tržišnoj vrednosti u roku od pet dana od dana prijema ovog zahteva. Dva su razloga zbog čega su moje kolege podnele ovaj amandman. Prvi je jedinstvena procedura za prodaju imovine koja je raštrkana na celoj teritoriji Republike Srbije, i najbolje je da poreski organ jedinice lokalne samouprave na čijoj teritoriji se nalazi nepokretnost koja je predmet prodaje, bude isključivo nadležan za utvrđivanje njene tržišne vrednosti. Drugi razlog je da nije najjasnije koji bi to drugi organ mogao da bude nadležan za utvrđivanje tržišne vrednosti predmeta prodaje u skladu sa odredbama ovog zakona. S obzirom da je Vlada u članu 6. stav 1. prihvatila amandman kolega iz poslaničke grupe SDPS u kome se briše da postoji drugi nadležni organ, potpuno je nelogično zbog čega onda naš amandman nije prihvaćen i dozvoljava se da u članu 8. stav 2. stoji ova odredba – drugi nadležni organ koji potpuno daje jednu nejasnoću u ovom članu zakona.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Senić. Izvolite.
Dakle, vraćamo se na predlog ko vrši procenu vrednosti nepokretnosti i ja i dalje ostajem pri tome da to najbolje i najstručnije rade veštaci građevinske struke sa spiska ovlašćenih sudskih veštaka. Dakle, imamo situaciju, građani su nezadovoljni kako Poreska uprava procenjuje vrednost određenih nepokretnosti. Jednostavno, ne možete na osnovu zona i na osnovu prethodnih ugovora izvršiti adekvatnu procenu vrednosti i neophodno je izaći na teren, snimiti situaciju, prepoznati od kojih materijala je određeni objekat izgrađen, koliko je star i dati pravičnu procenu vrednosti nepokretnosti. Insistiram na tome da se sudski veštaci koji su pod zakletvom, angažuju u ovom poslu, jer mislim da će bolje uraditi posao od Poreske uprave.
Zahvaljujem gospodine Seniću. (Aleksandar Senić, s mesta: Hteo je ministar da se javi.) Gospodine Seniću, molim vas. Gospodine ministre, da li ste hteli reč? Izvolite. Reč ima ministar dr Dušan Vujović.
Na prethodna dva predloga. Znači, prethodni predlog gde se predlaže tekst nadležnom poreskom organu, ta izmena je već urađena, ali nije održano u tekstu. Jedna izmena je već napravljena, znači brišu se reči „poreskom ili drugom“ i ostaju samo „nadležnom poreskom organu“, što je u stvari isto što i lokalni organ koji se navodi u vašem amandmanu. Prema tome mislimo da nije potrebno da se dalje to menja. Što se tiče sudskih veštaka, moramo da ostanemo konzistentni, to nismo prihvatili kod onog člana ranije. Prema tome, nećemo ni ovde da prihvatimo, ali napominjem lično, ostaje obaveza da poreska uprava uradi sve, i to postoji u njihovom kontekstu, da realno procenjuje tržišnu vrednost objekata. Mene tu više brine ovaj rok, nego ovo što ste vi rekli, jer sudski veštaci ne daju mnogo pouzdanije ocene od poreske uprave. Poreska uprava zavisi od drugih faktora, sudski veštaci od svojih, ali rokovi su ovde dosta kratki i taj deo gde bi u stvari, bilo dobro da se produže rokovi, ali to je sada kasno. Hvala.
Na član 8. amandman je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Gospodine ministre, da li želite da se izjasnite o ovom amandmanu? Reč ima ministardr Dušan Vujović.
To što sam sada pomenuo. Znači, prihvata se.
Konstatujem da je predstavnik predlagača prihvatio amandman na član 8, koji je podneo Odbor za finansije. Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Branka Karavidić. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Ja ću pokušati da ubedim ministra da prihvati ovaj moj amandman. On se odnosi na stav 2. gde se kaže, između ostalog, da je Direkcija dužna da pošalje poreskom ili drugom nadležnom organu zahtev za utvrđivanje tržišne vrednosti itd, itd. Odrednica „i drugom nadležnom organu“ je totalno nejasna, odnosno uopštena. Ja, kao i moj kolega Senić, insistiram na tome da to bude veštak građevinske struke sa spiska ovlašćenih sudskih veštaka. Ja, kao i kolege iz poslaničke grupe, sve vreme pokušavam da vam ukažem na to da je kompletan tekst zakona prosto proziran, bez jasnoća. Čini mi se da i Vlada, a i vi, ne poštujete i sopstvene akte. Pozvaću se samo na Uredbu o uslovima pribavljanja i otuđenja nepokretnosti neposrednom pogodbom davanja u zakup stvari u javnoj svojini i postupcima javnog nadmetanja i prikupljanja pismenih ponuda, gde se daje prvenstvo javnom nadmetanju, a pogodbe, mislim na neposredne pogodbe, se prihvataju tek na kraju kada ne uspe javno nadmetanje. Molim vas još jednom da razmotrite ovu mogućnost da procenu vrše veštaci građevinske struke. Hvala.
Reč ima ministar dr Dušan Vujović.
Iako bi to možda pomoglo da se deo diskusije današnje završi, bojim se da je prekasno da napravimo takve izmene. Mi možemo da uradimo sve da procene poreske uprave budu što bliže realnim tržišnim vrednostima. Mislim da samo unošenje ovlašćenih veštaka u ovaj proces neće dati ono što vi očekujete od toga. Moje iskustvo govori da ti veštacisu dobri kada daju procene nekom ko naknadno to ocenjuje, kao što je sud. Znači, to je samo ulaz, ulazna informacija za neki drugi proces gde stranke imaju pravo i osnov da to ospore. U ovom procesu, bojim se da je ovo administrativni proces, i da će ovde tačnije informacije, odgovornije informacije davati poreska uprava. Na nama je da obezbedimo da poreska uprava daje dobre procene koje su jako bliske realnim tržišnim vrednostima. To je sve što ja mogu da obećam. Mogu da obećam da ćemo se potruditi da oni u sklopu svoje tekuće reforme obezbede kvalitetne informacije o svemu ovome. Svi vaši strahovi su zasnovani na, možda, nekim prethodnim informacijama i iskustvu ili empiriji ili bilo čemu drugome, ali ono što je činjenica je da egzogena rešenja sama po sebi ne daju bolji rezultat. Hvala.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, uvažene koleginice i kolege, poštovani građani, amandman na član 8. koji sam podneo je sličan amandmanu iz člana 7. i on kaže da će direkcija na svojoj zvaničnoj internet prezentaciji objaviti obaveštenje iz stava 3. ovog člana odmah po njegovom otpravljanju. Obaveštenje se objavljuje u okviru ostalih objava za konkretan predmet prodaje. Vi ste ovo odbili sa obrazloženjem da se amandman ne prihvata iz razloga što je predloženo rešenje celishodnije. Gospodine ministre, ja sam potpuno siguran da ste vi ovaj zakon pisali za određenu grupu ljudi koji će po određenoj ceni kupiti atraktivne nekretnine, bilo da su stambeni, poslovni prostor, garaže sa velikom željom da se to ne vidi, da to niko ne zna, da ne znamo koji su rezultati. Znači, da vi idete u korist male grupe ljudi, a na štetu imovine Republike Srbije, i sve naše argumente koji su išli na to da cena bude pravična, jer vaša je politička odluka da to prodate, to nije sporno, ali je sporno kako se prodaje i za koji novac. To je sporno. To da prodate imate pravo. Vi vodite državu i vi odgovarate za funkcionisanje države i vaše je pravo da odlučite da prodate, ali mi kažemo – ne, nemojte da prodate na ovaj način, cena nije dobra, nije transparentno, dajete privilegovanoj grupi ljudi, nemojte to da radite. Uporno insistirate na tome i nadam se da građani gledaju i cene ovo što radite kao skupštinska većina i kao Vlada i da ćete dobiti njihov odgovor kada bude došao dan izbora.
Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Biljana Hasanović Korać. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać.
Da ne detaljišem, izmene se odnose na to da se dalje sprovede ideja o kojoj govorim po dva prethodna amandmana. Zaista bi trebalo uvesti neke principe i biti dosledan. Onaj zakupac koji nije poštovao pravila da traži saglasnost vlasnika stana za ulaganje ne bi trebalo da mu se prizna pravo na umanjenje cene zbog investicionog ulaganja, a priznavanje tih iznosa investicionog ulaganje dovodi u neravnopravan položaj. Neko je samo održavao to, a neko ko je imao prava ugrađivao je mermer, zlatne kvake i slavine i sada treba zbog umanjenja za sve to dobije po vrlo niskoj ceni državnu imovinu. Hvala.
Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski.
Moja koleginica Zlata Đerić, smatra, a i ja se slažem sa njom, da cena predstavlja jedan od najbitnijih elemenata svakog kupoprodajnog ugovora i zbog toga smo u ovom članu podneli amandman, u članu 8. stav 3, gde smatramo da treba obavestiti zakupca da li ispunjava uslove propisane ovim zakonom i o datumu zaključivanju ugovora o prodaji predmeta prodaje, menjaju se reči i mi dodajemo „kao i utvrđenoj ceni predmeta prodaje i datumu zaključivanja ugovora o prodaji“. U članu 8. stav 5. predlažemo posle reči: „priznati iznos investicionih ulaganja“ reči: „kao i o datumu zaključivanja ugovora o prodaji predmeta prodaje“ menjaju se rečima i predlažemo da bude: „kao i utvrđenoj ceni predmeta prodaje i datumu zaključivanja ugovora o prodaji“. Smatram da nije logično rešenje da Direkcija obaveštava samo zakupca o tome da je on ispunio sve uslove da kupi nepokretnost, nego treba da ga obavesti i o ceni. Ona se ovakvim predloženim rešenjem nigde ne spominje i ovim amandmanom predlažem da cena predmeta prodaje, utvrđena na osnovu izveštaja nadležnog poreskog organa, bude obavezno navedena u ovom obaveštenju, a nezavisno od činjenice da li je zakupac podneo ili nije podneo zahtev za priznavanje investicionih ulaganja.
Zahvaljujem se. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, narodni poslanik Ivan Jovanović.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, predložio sam mojim amandmanom, koji je nastavak prethodnog prethodnog amandmana, koji sam takođe podneo u cilju da se priznaju sadašnji ugovori i procene koje su rađene, premer i predračuni, kada se radi o investicionom održavanju. Zašto sada izbacujemo iz potpunosti sudske veštake iz bilo kakvog veštačenja? Sudski veštaci su veštačili investicije pre nego što su bile izvršavane i taj premer i predračun, koji je tada veštačen, je unet u ugovore, a sada vi uvodite Gradski zavod za veštačenje koji će veštačiti izvršene investicije. Malopre, jedan kolega kaže - ti veštaci su pod uticajem bivšeg režima, bivše vlasti, pa tobože, eto sada će da bude sigurnije, eto taj gradski zavod je gradska ustanova, biraju ga odbornici, direktno je izvršna vlast. Poreska uprava, takođe direktno izvršna vlast, procenjuje tržišnu vrednost. Zašto to radite? Ako ne postoji poverenje u sudsku granu vlasti, da podnese ostavku VSS, da podnese ostavku ministar Selaković, da vidimo šta se tu dešava. Ako je toliko nepoverenje da sudski veštaci ne mogu da rade veštačenje investicije, odnosno ne priznaje se njihovo veštačenje koje već postoji, pa mora sada da se obnovi, inače od strane Gradskog zavoda za veštačenje, koje je preuzela ponovo Gradska skupština pre mesec dana i izabrala novog direktora, što je vrlo simbolično gospodine ministre, i vrlo zanimljivo, direktno izvršna vlast lokalna izabrala novo rukovodstvo i sada će oni da vrše novu procenu nečega što je već procenjeno. Onda će tu biti zanimljivo pogledati ugovore o zakupu koji su postojali, koji su morali da sadrže nivo investicionih ulaganja, nivo povraćaja, pa da vidimo kako će da bude nova procena tog Zavoda za veštačenje gradskog, pa da vidimo onda gde je tu tražena mogućnost za nekog da mu se poveća investiciono ulaganje ili da mu se uvede investiciono ulaganje koje nije izvršio. To je nešto na šta imam ozbiljnu primedbu i iz tog razloga podneo sam i ovaj amandman, koji, kažem, je nastavak prethodnog, koji ste odbili i koji je pokušavao da vrati stvari u regularne tokove, zato što mi već imam ugovore koji tretiraju investicije, imamo ugovore koji tretiraju odnos sa zakupcima i sada smo potpuno sve to poništili ovim zakonskim rešenjem i potpuno je jasno da se ovo radi za određeni krug ljudi. Hvala.
Narodni poslanik Snežana Malović podnela je amandman kojim predlaže dodavanje novih čl. 8a, 8b. i 8v. Da li želi te reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Snežana Malović.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre, predstavnici Ministarstva finansija, uvažene kolege u ime poslaničke grupe SDS, ZZS, ZS sam podnela amandmane kojima se uređuje postupak javnog nadmetanja usled prodaje nepokretnosti koje se nalaze u svojini Republike Srbije. Smatramo da prihvatanjem ovih amandmana će se poboljšati ovaj predlog teksta, obziram da će on imati transparentnosti i dostizanju bolje cenjene prodaje. Znači, smatramo da je ovaj amandmana u skladu sa zakonima kojima se uređuje, inače postupak prodaje putem javnog nadmetanja, kao što je Zakon o izvršenju i obezbeđenju koji predviđa potpuno precizne transparentne uslove i procedure, ali u skladu je sa Uredbom o oslovima pribavljanje i otuđenja nepokretnosti neposrednom pogodbom davanje u zakup stvar u javnoj svojini i postupcima javnog nadmetanja i prikupljanja pismenih ponuda, tačnije rečeno sa članom 19. ove uredbe. Na ovaj način, ukoliko se ovaj amandman prihvati, mi ćemo imati formiranu komisiju za sprovođenje postupka javnog nadmetanja i imaćemo utvrđen postupak i način na koji će se oglasi objavljivati. Takođe, imaćemo utvrđen postupak i način za prihvatanje ponuda, odnosno za odbacivanje ponuda, u slučaju, na primer, ne blagovremenosti ili usled drugih nedostataka. Takođe, želim da ukažem i na član 8b. ovog amandmana koji, tekst, kaže da komisija vodi zapisnik. U današnjoj raspravi imali smo prilike da čujemo da je bilo određenih propusta tokom otuđe državne svojine u prethodnom periodu. Na ovaj način ukoliko se prihvati ovaj amandman mi ćemo imati i dokumentaciju u vezi sa načinom na koji je komisija odlučivala i neke nedoumice ukoliko postoje će moći na ovaj način da budu otklonjene. Takođe, smatram da nije adekvatno obrazloženje zbog čega se amandman ne prihvata. Ono je uniformno i gotovo u svim amandmanima, koji su odbačeni, je identično, da se amandman ne prihvata usled celishodnosti. Ja tvrdim da ukoliko se prihvati on će biti celishodniji i doprineće da ovaj tekst Predloga zakona bude što bolji. Zahvaljujem se.
Hvala. Dobila sam obaveštenje od RTS da nisu u mogućnosti od 16 časova i 20 minuta više da vrše direktan prenos zbog ranije ugovorene obaveze prenosa vaterpolo utakmice Srbija i Japan. Samo da vas informišem. Narodni poslanik Aleksandar Senić podneo je amandman sa ispravkom kojim predlaže dodavanje novih čl. 8a, 8b. i 8v.
Zahvaljujem gospođo predsednice. U kontinuitetu smo predlagali izmene postojećih članova zakona da bismo uveli adekvatnu proceduru i tržišno nadmetanje, javnu licitaciju za prodaju nepokretnosti imovine RS kada ste već odlučili da je prodajete i ovaj amandman samo definiše kako smo nameravali da to bude javno i transparentno i prosto nam je neverovatno da ministar koji se u svom radu zalaže za postizanje tržišne vrednosti i transparentnost u radu da je odbio ovakav amandman koji jasno, tačno, precizno propisuje uslove da se postigne što viša cena za nepokretnosti u vlasništvu ili u svojini RS, kada ste već odlučili da tu imovinu prodajte i da se na adekvatan način puni budžet, da imamo veće prihode, a ne da se prodaje imovina, kako smo čuli, na Dedinju, ovde smo licitirali, za 600, 700, 800 evra po kvadratnom metru. Dakle, voleo bih, gospodine ministre, da to nije istina, ali neprihvatanjem javnog nadmetanja dovodimo u pitanje tržišnu cenu koja će biti postignuta, da li će nepokretnosti biti prodate po adekvatnoj ceni tj. po ceni koja je realna. Mi na ovaj način privilegujemo neke ljude meni nepoznate i omogućavamo im da ispod tržišne cene kupe nepokretnosti i samo njih 800, 900 ili hiljada, a sve građane RS dovodimo u neravnopravan položaj i oni ne mogu da konkurišu za kupovinu te imovine. Zahvaljujem.
Na član 9. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević.
Lepo. Član 9. to su detalji oko potpisivanja ugovora o prodaji i gle čuda, sada nam je jasno zašto je ova sednica kasnila danas dva sata, zato što je sada vaterpolo i kada jevaterpolo nema prenosa sa sednice. Tako da to pojačava sumnju u to da je ovo jedan zakon ispod žita, a sada možemo da kažemo i ispod vode i to ne ove beogradske, nego neke druge, ruske. Rokovi koji su ovde dati su isto fenomenalni. To je sve dva dana, tri dana, sedam dana. Ne postoji zakon koji tako brze rokove ima, što je još jedan dokaz da se ovde radi o nečemu prljavom i to ni vaterpolo neće moći da opere, tu prljavštinu, a konačno, krunski dokaz za to da ja grešim i da pravim teoriju zavere i da nisam u pravu bi bilo nešto na šta mi imamo pravo kao narodni poslanici jer se ovde radi o državnim nekretninama. Bilo bi lepo da ministar Vujović, bez prekidanja rada, u roku od pola sata, od nadležnih službi da poslanicima na uvid spisak zakupaca koji će biti povlašćeni, njih 700 među sedam miliona građana Srbije, koji će moći da budu ekskluzivni kupci nekretnina kojima se bavi ovaj zakon. Ajde da vidimo da li je to bivši režim, ovaj režim, kriminalci, asomakumi, ne znam ko, ali bilo bi jako interesantno da vidimo. Možda je gospodin Pavićević na tom spisku, a možda je i ministar Vujović. Možda je neko od drugih poslanika, možda je neko ko je preko puta na ulici sada. Ajde da vidimo po kom kriterijumu je neko dobio to ekskluzivno pravo da sam može da učestvuje u ovoj ekskluzivnoj trgovini.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, poštovani ministre Vujoviću, uvažene gošće i gosti iz Ministarstva, ne samo da sada imamo u ovom momentu prenos vaterpolo utakmice, nego sam primetio i jednu uspavanost, ja se nadam da je to primeren izraz ovde, narodnih poslanika SNS-a, koji više uopšte ne učestvuju u raspravi povodom ovih naših amandmana, poštovana gospodo, što ja smatram neprimerenim, jer se naša rasprava danas, gospođo Gojković, tiče velikih načela i mi smo obrazložili amandman član 9. na sledeći način. Rekli smo ministru Vujoviću, poručili smo mu kada smo pisali amandman na član 9. da se ovim članom grubo narušava princip da svi građani imaju jednaki pravni položaj na tržištu. To je jedna stvar, poštovana gospodo. Drugo, rekli smo gospodinu Vujoviću da se ovim ograničava slobodna konkurencija. Rekli smo gospodinu Vujoviću i da se u povlašćeni položaj stavljaju aktuelni zakupci nekretnina, njih npr. oko 700, i time podsetili ministra Vujovića i narodne poslanike ovde da je ugrožen princip vladavine prava. Umesto žive debate, osvešćenja, buđenja, nepristajanja na to, imamo jednu uspavanost narodnih poslanika SNS npr, a ministar Vujović nam, poštovana gospodo, odgovara da je njegov predlog celishodniji. Znači, celishodno je, ministre Vujoviću, da se krši vladavina prava, po vašem sudu, celishodno je da se grubo narušava princip da svi građani imaju, odnosno da nemaju jednaki pravni položaj na tržištu, celishodno je da se jedna grupa ljudi privileguje ovde, njih 700, a nije svrsishodno ovo što mi predlažemo, gospodine Vujoviću, a u osnovi je to poštovanje vladavine prava. Ja molim za komentar jedan. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Vujović. Izvolite.
Moram da kažem da to ne piše u ovom članu. U ovom članu piše da je celishodnije umesto „briše se“ da ugovor o prodaji zaključi direktor Direkcije i lice koje se prijavilo. Drugo, celishodnije je da Državno pravobranilaštvo da mišljenje o stavu. Treće, Direkcija je dužna da primerak zaključenog ugovora dostavi Državnom pravobranilaštvu. To je celishodnije, a ne ono što ste vi rekli.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Replika, gospođo predsednice, dva puta pominjanje SNS. Koristim ovu priliku da Filipu Filipoviću, kapitenu vaterpolo reprezentacije Srbije i momcima iz reprezentacije poželim sreću u duelu sa Japanom, da postignu rezultat možda i bolji nego što su postigli sa Crnom Gorom. Želim i da osvoje i da nas obraduju, kao što su mnogo puta do sada to radili. Siguran sam da bi građani Srbije, umesto nas ovde u ovoj sali, mnogo više voleli da vide naše reprezentativce u bazenu i sa novom pobedom. Što se tiče uspavanosti ili neuspavanosti, sinoć smo bili svedoci dve uspavanosti. Jedna je bila ona uspavanost, ušuškanost u svojim krevetima, daleko od Narodne skupštine, iako je Narodna skupština radila sinoć do kasnih večernjih sati, jer je u klupama rezervisanim za narodne poslanike bivšeg režima ostao samo jedan poslanik, a ostali su bili uspavani kod kuće, za razliku od SNS koja je sedela ovde vrlo disciplinovano i govorila i razgovarala sa gospodinom Verbićem. Druga uspavanost je bila u sali, jer je ostao samo jedan narodni poslanik koji je bio uspavan. Tek onda kada sam po Poslovniku tražio i ukazao na te prazne klupe, e tada se probudio. Tako da, kada govorimo o uspavanosti, građani Srbije su mogli da vide sinoć uspavanost i kod kuće, ali i uspavanost jednog narodnog poslanika ovde u sali. Srpska napredna stranka, osim želje za pobedom koju želimo vaterpolistima Srbije u duelu sa Japanom, želi da nastavimo da radimo, a ne da bacamo prašinu u oči i rukavice onako kada ne postoji nikakav drugi argument za odbranu amandmana.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Ovaj član treba brisati, jer ne znam kako ga je moguće dobro preformulisati. Zbog toga je i moja podrška amandmanu, ali i pitanje ministru, pošto u tri stava član 9. kaže - Ugovor o prodaji predmeta prodaje, u skladu sa ovim zakonom, u ime Republike Srbije zaključuje direktor Direkcije ili lice u Direkciji koje on ovlasti, a po prethodno pribavljenom mišljenju Državnog pravobranilaštva. Osim ugovora o prodaji predmeta prodaje, razumem. Drugi stav – Državno pravobranilaštvo dužno je da mišljenje iz stava 1. ovog člana uputi Direkciji u roku od pet dana od dana prijema zahteva za mišljenje. Treći stav – Direkcija je dužna da primerak zaključenog ugovora iz stava 1. ovog člana dostavi Državnom pravobranilaštvu u roku od pet dana od dana zaključenja ugovora. Dakle, u pitanju su rokovi i u pitanju je, moguće ponovo moja greška, šta je mišljenje Državnog pravobranilaštva, kako Državno pravobranilaštvo može da spreči potpisivanje ugovora? I koji su ovo rokovi, ponedeljak, pa ugovor o prodaji predmeta prodaje zaključi direktor Direkcije, pa onda šalje Državnom pravobranilaštvu da dobije mišljenje, pa dobije mišljenje, pa prođe pet dana, pa šalje ugovor? Nije dobro u vremenskom toku, pod jedan. Drugo, nije dobro zato što nedostaje šta se dešava sa mišljenjem Državnog pravobranilaštva. Da li se pokreće upravni spor? Da li Državno pravobranilaštvo utvrdi da nisu poštovani članovi zakona, da li utvrđuje krivicu? Šta radi Državno pravobranilaštvo i u kojoj vremenskoj liniji? Važno je da bude bez svake sumnje šta se dešava sa zaključenjem ugovora. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Vujović. Izvolite, imate repliku kratku, jer već ste pričali po amandmanu.
Nije replika, samo je pokušaj da vidimo da li isto…
Ne ako nećete replika, ali morate u formi replike da joj odgovorite jer vas je pitala direktno.
Dobro, u formi replike. Znači, tekst glasi ovako – zaključuje direktor Agencije ili drugo ovlašćeno lice, a po prethodno pribavljenom mišljenju. Onda sledeći stav objašnjava – to mišljenje se pribavlja u roku od pet dana. Znači, Pravobranilaštvo ima pet dana da da mišljenje, pa se tada potpisuje, a kada se potpiše u roku od pet dana se dostavlja primerak Pravobranilaštvu. To je to što piše ovde. (Gordana Čomić, s mesta: Ne piše.) Pa pročitajte. Znači ovako – direktor Direkcije ili lice u Direkciji koje on ovlasti, a po prethodno pribavljenom mišljenju Državnog pravobranilaštva. Znači, on ne može da potpiše ugovor dok ne dobije prethodno mišljenje. To mišljenje mora da dobije u roku od pet dana. Kad potpiše ugovor, onda potpisani ugovor dostavlja Pravobranilaštvu natrag u roku od pet dana. Eto, to to znači. Možda je rogobatno napisano, ali to to znači.
Hvala. Na član 9. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su poslanici Branka Karavidić i Aleksandar Senić. Da li želite reč? (Da) Ko hoće prvi? Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice, iako sam ustupio prvenstvo koleginici, ali evo ja ću obrazložiti ovaj amandman. Dakle, gospodine ministre, molim vas da obratite pažnju. Neka bude da će Poreska uprava uraditi posao kako treba, kako vi tvrdite, vi ste im šef, ajde da vam verujemo. Neka bude da neće biti zloupotreba, u šta ja lično ne mogu da verujem, ali evo vi ste rekli, pa neka bude da neće. Zašto onda lepo ne objaviti sve zaključene ugovore, zajedno sa mišljenjem državnog pravobranilaštva, na zvaničnoj internet stranici Direkcije? Dakle, zašto ne objaviti ugovore, da znamo ko su te tetke i strine, čije su, po kojoj ceni su kupile, da li ih ima 700, možda ima i ujaka i teča, pa možda ima manje strina. Jednostavno, ne shvatam obrazloženje da se amandman ne prihvata iz razloga što je predloženo rešenje celishodno. Vaše je rešenje da se to sve desi u mraku i da ne izađe nigde na videlo. Dakle, nema prenosa, sada nećete da objavite na internet strani šta je ko kupio, po kojoj ceni i gde i onda je sve u redu. To je celishodno. Ja vas molim da razmotrite amandman. Zaista ne vidim razlog da građani Republike Srbije ne znaju ko je i po kojoj ceni kupio imovinu Republike Srbije, ako ste već odlučili da je prodajete. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Samo bih da ponovim neke argumente koje je kolega Senić iskazao. Bila sam sigurna da ćete vi, gospodine ministre, prihvatiti ovaj amandman. Prosto sam zapanjena obrazloženjem koje smo dobili u odbijanju amandmana, njega je pročitao kolega Senić. Ako želite da otklonite svaku sumnju da će nekretnine koje su tema ovog zakona biti prodate, kao što tvrdi opozicija, na nelegalan način, ja vas molim da ovaj amandman prihvatite i svaku sumnju odagnate. Što kaže kolega Senić, tada ćemo saznati da li je bilo 700 nekretnina ili ih je bilo više ili ih je bilo manje, da li su tetke, strine, ujaci i ostala rodbina, iz bilo koje stranke, oni koji su korisnici ovog prostora, odnosno zakupci, i bilo bi isto dobro da javnost sazna za koja sredstva je, recimo, pribavljen stan, nekretnina, zgrada, poslovni prostor, recimo, u atraktivnom centru ovoga grada. Zašto krijemo i one koji će doći do nekretnina na ovaj način i sumu koju ćemo mi, kao država, inkasirati na taj način? Zahvaljujem se.
Hvala. Na član 10. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, poštovani ministre Vujoviću, poštovani gosti iz Ministarstva, evo, u članu 10, da pročitam samo jedan deo prvog stava, da pokažem ministru Vujoviću, da pokušam da ga ubedim da njegovo rešenje, njegov predlog, nije celishodniji od onoga što smo predložili narodni poslanik Zoran Živković i ja. Evo, u stavu 1. kaže – Ukoliko u roku od 30 dana od dana potvrđivanja ugovora o prodaji zakupac kao kupac ne isplati celokupnu cenu… E, ovo „kupac“, ministre Vujoviću, je nama ključni termin. Zašto nam je „kupac“ ključni termin? Zato što kupac može da bude samo jedna osoba, od onih najviše 700 ljudi koji su prethodno bili zakupci. Ministre Vujoviću, mislim da je ovo jasna slika da ovim Predlogom zakona, onoga momenta kada bude usvojen, mi delimo građane Srbije na grupu „A“ i grupu „B“. U grupi „A“ - jedna mala grupa građana koji imaju pravo na nešto, koji imaju ljudsko pravo na nešto i ogromna grupa građana koja je izuzeta iz mogućnosti da koristi ta prava. Ministre Vujoviću, ja vas podsećam da je takvo delanje u suprotnosti sa sadržinom člana 3. Ustava naše Republike, gde se kaže da vladavina prava počiva na mogućnosti da svaki pojedinac ovde koristi ljudska prava, a ne da delimo naše građane u dva skupa, u skup onih koji imaju i onih koji nemaju prava. U tom smislu, ministre Vujoviću, vaš predlog nije celishodniji, osim ako vi niste došli u Skupštinu da zagovarate tezu da vladavina prava ne treba da bude osnovni princip našeg ustavnog sistema. Hvala.
Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Senić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Amandmanom na član 10. smo predložili usaglašavanje sa prethodnim rešenjima, predviđenim u ostalim članovima. Dakle, na prvom mestu to je proširenje kruga lica koja mogu biti kupci, da se to ne odnosi samo na par stotina ljudi koji će biti u privilegovanom položaju, već da svi građani Republike Srbije mogu licitirati i učestvovati u prodaji, tj. u kupovini nepokretnosti u svojini Republike Srbije, kada ste već odlučili da tu imovinu prodajete. Dalje, predlažemo da se stav 2. preformuliše jer smatramo da ne postoji razlog da se pravi razlika između dugoročnih i kratkoročnih zakupaca, i to samo u korist dugoročnih zakupaca. To radimo iz razloga što je, po Predlogu zakona,ponuđeno ili može se zaključiti da zakupac koji je unapred platio ili ukupnu zakupninu ili neki deo, ima pravo da mu se sav taj iznos sredstava uračuna u cenu. Smatramo da u cenu može biti uračunata samo ona zakupnina koju je platio unapred, a koja nije dospela. Dakle, ono što nije iskoristio, vremenski period koji nije iskoristio, kao zakupac određene nepokretnosti. S obzirom na to da nam niste prihvatili prethodne amandmane, iluzorno je i očekivati da nam prihvatite i ovaj. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Branka Karavidić. Da li želite reč? Ne. Hvala. Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Ovim amandmanom sam predložila da se u članu 10. stav 2. menja tako da glasi: „Zakupac koji je unapred uplatio deo ili ukupnu ugovorenu zakupninu, ima pravo da zahteva ili povraćaj preplaćene zakupnine ili da mu se iznos preplaćene zakupnine uračuna u nominalnom iznosu, kao isplaćeni deo cene predmeta prodaje“ i da se stav 3. briše. Amandmanom predlažemo ovu preformulaciju stava 2, iz dva razloga. Prvo, nema razloga da se pravi razlika između dugoročnih i kratkoročnih zakupaca, tako što će se pogodnosti utvrditi samo u korist dugoročnih zakupaca. Ne treba praviti razliku npr. između zakupca koji je četiri godine u zakupu i kojije izvršio uplatu i zakupca koji je pet godina u zakupu. Mala je razlika, a velika je razlika u pogodnostima koje stiču. Drugo, prema formulaciji koju je predlagač zakona ponudio, moglo bi se zaključiti da zakupac koji je unapred platio ili ukupnu zakupninu ili neki deo, s tim što nije precizirano određeno koji deo, ima pravo da mu se sav taj iznos sredstava uračuna. Smatramo da u cenu mogu da se uračunaju samo zakupnine koje je platio unapred, koje nisu dospele, a to se iz Predloga zakona jasno ne vidi.
Hvala. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. (Nije tu.) Na član 10. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Milan Petrić. (Nije tu.) Na član 11. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, uvažene gošće i gosti iz ministarstva, gospođo Gojković, naravno da želim reč. Ja bih ovde govorio i više puta na osnovu prava na repliku ali gospodin Bečić dok je predsedavao, nikako nije hteo da da pravo na repliku i ja vas podsećam, gospođo Gojković, na jednu moju inicijativu da se ravnomerno rasporedi vreme predsedavanja sednicama Narodne skupštine, a ne da gospodin Bečić tu zasedne i da sprečava narodne poslanike opozicije da argumentuju svoje stavove. Moram da kažem ovde još jednu stvar. Mene posebno čudi, hajde ova uspavanost narodnih poslanika SNS…
Hoćete preći vi na ovaj član briše se ili da idemo dalje?
Hoću, amandman na član 11. direktno se tiče, gospođo Gojković, našeg obrazloženja zašto smo podneli amandman na član 11. i direktno…
To nema veze sa spavanjem nikakvim nego na materiju.
Ali direktno sa vladavinom prava. I tiče se onda, poštovana gospođo Gojković, i ne reagovanje nekih narodnih poslanika ovde iz vladajuće većine. Kako to, da jedan pravnik, doktor prava, evo gospodin Martinović, ili jedan uvaženi pravnik, gospodin Neđo Jovanović, kako to, ja se pitam poštovana predsednice, da oni ne reaguju na jednu raspravu, o jednom predlogu zakona kojim se ovako drastično, poštovana gospodo, očigledno atakuje na najviši princip na kojem se temelji naš Ustav definisan članom 3. Došli smo do pretposlednjeg člana ovoga predloga zakona. Ovo će se izgleda uvojiti ovde, a niko od njih…
Poslaniče, možete li biti ljubazni, malo barem o amandmanu, deset sekundi.
Pa, to je, gospođo Gojković.
To nema veze sa amandmanom.
Vladavina prava, pa evo naše obrazloženje.
Nije, rekli ste da se briše konkretan član 11.
Briše se zato što nećemo da pristanemo na atak na vladavinu prava.
Kupac koji nije podneo zahtev za priznavanje investicionih ulaganja, barem nešto da vam dam šesticu, hajte molim vas.
Ali, ministar nam kaže da je celishodno da se krši vladavina prava. Pa, kako to može, poštovana predsednice?
Evo, prođe vreme. Reč ima Zoran Babić. Izvolite.
Gospođo predsednice, gospodine ministre, uvažene gospođe iz Ministarstva finansija, ovaj amandman nije prihvatljiv za SNS, zato što bi naružio jedan zakon, zakon po kojem će nekretnine koje ničim ne služe dobiti materijalizaciju. Ta materijalna sredstva koja se uberu i na taj način naplate doprineće ozdravljenju naših javnih finansija i završiće u budžetu Republike Srbije. Međutim, sprečiće i ono što se dešavalo, recimo, u DIPOS-u. Sprečiće, a ja sam očekivao da će se kolega koji je bio član Upravnog odbora DIPOS-a uključiti u raspravu, na žalost ne vidim ga u sali, jer bih mogao da mu postavim pitanje i da odgovori na pitanje, zašto za dve i po godine koliko je bio član Upravnog odbora nije napravljen spisak nepokretnosti koji se nalaze u vlasništvu, odnosno u korišćenju od strane DIPOS-a. Zašto za dve i po godine, a spočitano nam je zašto nismo napravili spisak tih ugovora i listing tih ugovora, zašto nije napravio listing 250 ugovora i aneksa ugovora koje je napravio za te dve i po godine? Sa tetkama, ujnama, strinama i ko zna sa kime još? Voleo bih da dobijem i odgovor zbog čega za te dve i po godine je predsednik nadzornog, odnosno Upravnog odbora bio gospodin Slobodan Kopanja, a kada vidite, kada je predsednik Upravnog odborabio Slobodan Kopanja, videćete i koje bio u Upravnom odboru. Zbog čega se dala mogućnost predsedniku Upravnog odbora od 2006. do 2009. godine menadžerska beneficija, pa je tako predsednik Upravnog odbora uz saglasnost kolege iz bivšeg režima narodnog poslanika člana tog istog Upravnog odbora, je gospodin Kopanja imao menadžerske beneficije u vidu rešavanja stambenog pitanja dodelom stana pored već postojećeg. Eto, gospodo, koji ste tako zabrinuti nad imovinom Republike Srbije, gde su završavali stanovi. Budeš predsednik Upravnog odbora od 2006. do 2009. godine, kao što je to bio gospodin Kopanja. Imaš stan ali dobiješ još jedan stan od strane DIPOS-a i to je menadžerski dodatak i za tako nešto je, recimo, ruku podigao i dao saglasnost uvaženi kolega iz bivšeg režima, možete da vidite ko je to imenom i prezimenom. To još nije dovoljno, pa je gospodinu Kopanji kao predsedniku Upravnog odbora saglasnošću bivšeg režima i narodnog poslanika iz bivšeg režima isplaćena plata šest meseci nakon prestanka mandata predsednika Upravnog odbora. Pa, eto gospodo gde su se odlivala naša sredstva. Šest meseci nakon prestanka mandata primao je platu. Šta je on tu radio za naše građane? Šta je uradio za našu državu, a dobio stan pored svog postojećeg, pa još šest meseci primao platu? Pa, kakav mozak ima taj čovek. Šta je on uradio za nas? Da li neko od nas 250 zna ko je gospodin Slobodan Kopanja? Ja znam da jedan čovek ovde u ovoj sali, ne u ovoj sali, narodni je poslanik, nema ga u sali, zna, sarađivao je sa njim, dao mu je saglasnost za to, dodelio mu je stan, dodelio mu je platu šest meseci nakon isteka mandata. Pa je i to bilo malo, pa je šest meseci nakon isteka mandata dobio i korišćenje službenog automobila i vozača. Ko to plaća nego građani Republike Srbije. I, vi koji ste to znali i ćutali i ćutanjem podržavali sada kažete – pa, vi kažete nešto u mraku? U kojem mraku? U mraku odloženog prenosa kojeg je bilo i koga će biti. I, hvala Bogu što naši sportisti su iznad politike i što dobijaju primat i to još nije dosta. Ja bih voleo da je kolega tu, mogli bi da debatujemo i o ugovoru i načinu i o razlogu zbog čega je DIPOS u to vreme dodele stanova, automobila, plata, bahatog trošenja sredstava građana Republike Srbije, za milion evra kupio akcije Politike. Kupio akcije Politike. Kakve veze ima DIPOS sa Politikom? Nikakve osim što je tada političkom naredbom donet hatišerif da se milion evra sredstava DIPOS-a svih građana Republike Srbije kupe akcije Politike. I, da su te akcije Politike nakon mesec, dva ili pet, ili dve godine porasle, ja bih rekao – svaka vam čast, odlično. Pružio bih ruku kolegi tu koji sedi preko puta mene i rekao to je sjajna stvar, zaradili ste novac. Međutim, ne, gospodo, akcije Politike su se u narednim mesecima strmoglavile i na taj način milion evra se pretvorilo u nekoliko desetina hiljada evra. Ko je odgovarao? Da li ste tada podigli glas? Da li ste se tada zabrinuli nad građanima Republike Srbije i onima koji su ovim nekretninama, što je tema ovog zakona, i onima koji nisu. Ne, niste, jer je stigao hatišerif. Stigla je naredba sa mesta kojima ste verovali. Možete da okrećete glavu na drugu stranu, ali istina je u ovome što sam vam rekao. U stanovima koje ste delili predsednicima vašim predsednicima upravnih odbora, da pored svog stana dobiju stan još jedan od DIPOS-a, pa i šest meseci platu nakon isteka roka, odnosno nakon prestanka mandata. Pa i vozača i službeni automobil i gorivo i benzin i verovatno kartice, platne kartice i sve ono što ide uz tako bahato vođenje i DIPOS-a ali i drugih preduzeća u Srbiji. Pa, i to je bilo malo. Dve stotine pedeset ugovora i aneksa ugovora sačinjeno. S kim? Pod kojim uslovima? Kako? Pa, i to je bilo malo. Pa, ste otkupili akcije Politike. Šta mislite da sutra Direkcija za imovinu kupi akcije ne znam nekog privrednog društva i da nakon par meseci te akcije propadnu. Pa, ja mislim da bi nas sve ovde povešali na Terazijama, a vi ste to uradili i to je samo bila odskočna daska za tog čoveka koji je bio član Upravnog odbora u trenutku kada se odlučivalo da DIPOS kupi za milion evra akcije Politike i da one nakon nekoliko meseci strmoglavo padnu i nikome ništa. Pošto jedan kolega dobacuje, ko, pogledajte ko je 2006. do 2009, ali i od 2009. do 2012. godine bio u Upravnom odboru DIPOS-a. Slobodan Kopanja, predsednik Upravnog odbora, Nebojša Negić, Budisava Borjan, Milija Martinović i Borko Stefanović. Voleo bih da dobijem odgovore, koja je to tržišna vrednost naterala ovaj upravni odbor i gospodina Stefanovića da otkupi akcije „Politike“ za milion evra, kakve veze ima DIPOS sa „Politikom“, kakve to vrednosti je doneo gospodin Kopanja da mu se dodeli stan, iako je imao svoj stan, koje su to vrednosti koje je imao gospodin Kopanja da mu se dodeli plata šest meseci nakon isteka mandata, službeni automobil, vozač, sve beneficije koje su uz to išle?
Poslaniče, molim vas…
Evo završavam. Tu su drage moje koleginice i kolege sredstva koja su se nažalost bespovratno odlila od građana Republike Srbije, iako lijete krokodilske suze, lijte zato što tada niste smeli ili niste hteli ili niste umeli da podignete glavu i glas protiv takve politike i takvog vođenja naše zemlje.
Poslovnik, Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se predsednice. Očekivao sam i bio u uverenju da ćete ukazati kolegi narodnom poslaniku Pavićeviću da je njegovo postupanje najblaže rečeno suprotno Poslovniku. S toga ukazujem na povredu člana 27. i člana 106, imajući u vidu da imate pravo da shodno onome što vam Poslovnik daje kao ovlašćenje, a to je da rukovodite raspravom na sednici, da skrenete pažnju gospodinu Pavićeviću da je nedozvoljeno, neposredno obraćanje drugim narodnim poslanicima, tj. meni i kolegi Martinoviću. Osim toga, trebali ste ukazati narodnom poslaniku Pavićeviću da je dužan da vodi računa o tome da se drži tačke dnevnog reda, što on kao poslovnička savest nama u Skupštini često spočitava, a u ovoj situaciji se nije držao dnevnog reda, niti je govorio o onome šta je trebao da govori, osim o lamentiranju vladaviniprava, pa ako je vladavina prava opravdanje za svaki amandman koji zove se „briše se“, u tom pravcu imamo zloupotrebu procesnih ovlašćenja, odnosno zloupotrebu Poslovnika. Zbog toga vas gospođo predsednice molim da ubuduće takva delanja uvaženog narodnog poslanika Pavićevića u svakom slučaju sankcioniše, najblaže rečeno ukazivanjem na povredu Poslovnika, pošto smatram da nema potrebe da mu izričete, izvinjavam se, opomenu, jer još uvek nije dostigao taj nivo protiv pravnog u odnosu na Poslovnik delovanja, pa s obzirom da postoji tendencija ili mogućnost da tako nastavi, ja prevencije radi, želim samo da skrenem pažnju da ubuduće gospodinu Pavićeviću skrenete pažnju da se barem prema meni i prema poslaniku Martinoviću tako ne ponaša, što znači i prema ostalim narodnim poslanicima. Hvala.
Dakle, doneću odluku pismeno ako se slažete. Hoćemo glasati za povredu? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Homen. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić.
Gospodine ministre, prvo bih vas zamolio da prestanete da telefonirate, pošto bih da kažem nešto veoma sadržajno i ozbiljno. Dakle, kao što sam do sada tvrdio da značenje investiciona ulaganja, ne znače ništa, kao ni empirijska iskustva, vrhunac kulminacije, participacija o učešću solucije rešenja, itd. Molim vas da prihvatite i ovaj amandman, kao što ste prihvatili i amandman na član 8.
Hvala. Konzistentno sa prethodnim sugestijama, prihvata se.
Prihvatate ovaj amandman? Dobro, da. Na član 11. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Branka Karavidić i Aleksandar Senić. Izvolite.
Ovo je poslednji u nizu amandman koji je trebalo da obezbedi javno nadmetanje prilikom prodaje imovine u svojini Republike Srbije, da ne bude privilegije za pojedince, da svi građani mogu ravnopravno da učestvuju u licitaciji ili na licitaciji, da takođe oni mogu da pokrenu postupak prodaje imovine, da procenu imovine ne radi poreska uprava, jer smatramo da su sudski veštaci kvalifikovaniji za taj posao i da se mora vrednost imovine proceniti tako što se izlazi na teren, tako što se uzimaju u obzir i materijali od kojih je neki objekat izgrađen, kao da se uzme u obzir i starost tog objekta, a ne samo da se u poreskoj upravi na osnovu zona odredi cena za neki objekat. Takođe, ono što je oborilo u vodu sve ministrove tvrdnje da se zalaže za afirmisanje principa tržišne vrednosti i transparentnosti, time što nije dao saglasnost da se ugovori objave na internet strani, i pored toga što ste danas usvojili šest amandmana SDS, najprikladniji naziv za ovaj zakon je zakon o pljački imovine u svojini Republike Srbije.
Poslaniče, nećemo tako.
Ja tako nazivam. Nisam upotrebio ni jednu ružnu reč, jer iz svega navedenog samo to može da se zaključi. Mi ćemo koristiti sve moguće instrumente da pristupimo informacijama od javnog značaja i da saznamo zbog koga ste ovakav zakon doneli, da znamo ko su ti privilegovani koji će kupiti nepokretnosti po mizernim cenama i zašto ste onemogućili sve građane Republike Srbije da učestvuju u transparentnom postupku i da se javno nadmeću za imovinu u svojini Republike Srbije, kada ste već odlučili da je prodajete. Zahvaljujem.
Narodni poslanici Biljana Hasanović Korać i Aleksandar Senić, podneli su u istovetnom tekstu amandman kojim predlažu da se posle člana 11. doda novi član 11a. Izvolite.
Kao pravnik morala sam da podnesem, ovo je više formalno-pravni amandman i predlaže se kao što ste rekli da se posle člana 11. doda član 11a koji glasi – Danom stupanja na snagu ovog zakona prestaju da važe Zakon o posebnim uslovima prodaje određenih nepokretnosti u državnoj svojini, „Službeni glasnik RS“, broj 54/99 i Zakon o prodaji određenih nepokretnosti u državnoj svojini radi izmirenja obaveza Republike Srbije po osnovu devizne štednje građana i zajma za privredni razvoj u Republici Srbiji, „Službeni glasnik RS“, broj 25/2000, a postupci pokrenuti na osnovu ovih zakona se obustavljaju. Amandman se ne prihvata iz razloga što su istekli rokovi za podnošenje zahteva propisanim navedenim zakonima i nema postupaka koji su u toku, te stoga nema osnova za obustavu postupka kako je navedeno zakonima. Da su istekli rokovi, to nam je bilo poznato, nije nam bilo poznato da li se možda još vuku neki nezavršeni postupci, ali smatramo da je stupanjem na snagu ovog zakona koji će biti izglasan za koji dan, zaista momenat da se ovi zakoni stave van snage i da prestanu da važe, jer nema više nikakve svrhe. Hvala.
Na član 12. podneli su amandman u istovetnom tekstu narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo Gojković, predsednice Narodne skupštine, uvaženi ministre Vujoviću, poštovane gošće i gosti iz Ministarstva, ovo je poslednji amandman, 12 amandman koji smo mi narodni poslanici Nove stranke podneli na ovaj predlog zakona. Mi predlažemo da ovaj zakon ne stupi na snagu osmog dana od dana objavljivanja. Naš predlog nije ni da ovaj zakon stupi na snagu narednog dana od dana objavljivanja, naš predlog da ovaj zakon ne stupi na snagu. Nikada, poštovana gospodo i gospodine Neđo Jovanoviću, nikada, zato što se ovim Predlogom zakona …
Poslaniče, nemojte se Jovanoviću obraćati.
U redu. Hvala, poštovana predsednice. Podsećam ministra Vujovića da naše očekivanje nije bilo da će Vlada da se bavi pripremom Predloga zakona kojim se predviđa prodaja određenih nepokretnosti kako bi se tako punio budžet, poštovana gospodo. Ja sada koristim ova dva minuta da sugerišem ministru Vujoviću i uvaženim gošćama, koje se još uvek nalaze ovde u našoj velikoj sali doma Narodna skupštine, da pročitaju jedan dokument, jer mi smo ovde u ime izvesnih političkih stranaka. U Novoj stranci mi imamo veliki broj programa, ministre Vujoviću, pa i taj program ekonomskih reformi u okviru kojeg postoje…
Poslaniče, ako možete da objasnite zašto se briše. Vaš program ostaje.
Ja sam na osnovu programa pripremio svoj nastup danas, poštovana gospođo predsednice. Ja očekujem da svi narodni poslanici na osnovu programa svojih stranaka deluju ovde, a ne onako napamet. Privredni rast, gospodine Vujoviću, time da se bavi Vlada, kako da obezbedi uslove za privredni rast i odgovorna javna potrošnja. Toga nema u ovom predlogu Vlade i zato smo predložili da se ne usvoji ovaj zakon. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Sonja Vlahović. Izvolite.
Hvala, poštovana predsednice. Javljam se po amandmanu koji je podneo kolega koji je pričao pre mene. Poznata izjava kolege je da reči i ideje menjaju svet, ali njegovi amandmani sa tekstom „briše se“ neće izmeniti predloženi zakon. Hvala.
Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Da li neko hoće da komentariše njegov amandman? (Ne) Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda. Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje nadležnih Odbora, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naziv Predloga zakona amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Momo Čolaković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milorad Mijatović, Branko Đurović, Milena Bićanin, Ivan Bauer, Vladimir Marinković, Vesna Besarović, Muamer Bačevac, Meho Omerović, Branka Bošnjak i Ljiljana Nestorović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, uvažene koleginice i kolege, znači, član 8. govori da akti iz člana 3. i 4, tj. akta člana 3. stav 4. ovog zakona – ministar nadležan za poslove finansija doneće u roku od 60 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. Sledeći stav kaže – do dana početka primene akta iz stava 1. ovog člana primenjivaće se Pravilnik o uslovima i načinu plaćanja u gotovom novcu, u dinarima za pravna lica i fizička lica koja obavljaju delatnost, ukoliko nije u suprotnosti sa ovim zakonom. Mi dodajemo sledeći stav koji glasi – obaveza utvrđena iz člana 3. stav 1. primenjuje se na političke stranke. Vi ste ovaj naš predlog odbili, mada smo dali obaveštenje da se posebno precizira. Tražimo amandmanom da se posebno precizira da se obaveza uplate gotovine na račun pravnog lica ima izvršiti u roku od sedam radnih dana i da se odnosi i na političke stranke. Zakonom o finansiranju političkih aktivnosti član 8. stav 4. predviđeno je da je ovlašćeno lice političke stranke dužno da članarinu uplaćenu u gotovom novcu uplati na tekući račun stranke u roku od sedam dana, od dana uplate, odnosno od dana izdavanja priznanice. Ukoliko se ovo pitanje ne reši, gospodine ministre, moguće je da se u praksi javi problem u primeni zakona i tumačenju normi. Da li se na političke stranke odnosi rok od sedam dana po Zakonu o finansiranju političkih aktivnosti ili sedam radnih dana iz Zakona o obavljanju plaćanja pravnih lica. Mislim da je naš amandman smislen i da trebate da ga prihvatite. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Dušan Vujović. Izvolite.
Želim samo da kažem da poštujem Zakon o finansiranju političkih aktivnosti objavljenog u „Službenom glasniku“ broj 43/11 i 123/14. To je već regulisano i to ne ponavljamo u ovom zakonu, pa ne bih ni ulazio u detalje kako je regulisano, jer ovaj zakon se time ne bavi i zbog toga nismo o tome govorili. Hvala.
Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici, kao i amandmane Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Primili ste izveštaj nadležnih odbora i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su poslanik Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Vujoviću, poštovane gošće iz Ministarstva, hteo bih da obavestim narodne poslanike naše Narodne skupštine u ovom sazivu da smo mi narodni poslanici Nove stranke podneli amandman na član 1, ali i amandmane na svaki član ovog Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim nabavkama u istovetnom tekstu. Tekst glasi, poštovana gospodo, evo i gospođa Vlahović da čuje, briše se. Poštovana gospođo Gojković, reči „briše se“ su takođe neke reči i te reči mogu da predstavljaju neke ideje kojima se menja svet, poštovana gospodo. Imam dva dokaza za to, gospođo Gojković. Jedan je da smo mi narodni poslanici Nove stranke i do sada predlagali ove amandmane i da je u jednom slučaju guvernerka Narodne banke prihvatila dva amandmana – briše se, kojim je nešto promenjeno u nekom predlogu zakona, poštovana gospodo. To znači, ovo sada govorim specijalno da čuje narodna poslanica gospođa Vlahović, da ideje koje se nalaze…
Poslaniče, nema obraćanja nikome, meni i ministru.
Ja i kažem da čuje gospođa Vlahović. Nisam se direktno obratio gospođi Vlahović, već samo gospodinu Neđi Jovanoviću direktno. Druga stvar, poštovana predsednice Narodne skupštine, moram ovde da kažem, kada se tiče reči „briše se“, pa mi smo juče predsednice Gojković imali raspravu o izmenama jednog Predloga zakona, a koja izmena i tu izmenu je uputila Vlada, izmena glasi „briše se“ jedan stav jednog člana i svi poslanici vladajuće većine ovde će glasati za to.
Hajdemo sada malo o Zakonu o javnim nabavkama. Sve je ovo u redu, ali…
U redu, to ću onda u sledećem amandmanu na član 2. Predloga zakona, jer su mi istakla dva minuta, jedino ako nemam pet minuta.
Nemate. To je zajednička rasprava. Ne znate Poslovnik. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 1. gde sam želeo da izmenim dva stava u ovom članu broj dva zakona. Želeo sam da uskladim termine, jer izvršen je bukvalan prevod sa engleskog jezika gde se umesto „trgovinske delatnosti“ navodi „trgovinski karakter“ neke kompanije. To ne postoji u postojećeg zakonodavstvu. Postoji trgovinska delatnost, a ne postoji trgovinski karakter nekog preduzeća. To nigde nisam našao u pozitivnim zakonskim propisima i iz tog razloga sam predložio drugačije definisanje ovog stava. Druga izmena se odnosi na one, mislim da je malo važnija, zašto je Vlada izbegla ovim predlogom da zajedno sa Upravom za javne nabavke definiše kompletan spisak ponuđača? Dakle, zašto Vlada ne želi, ili se ograđuje od toga, da spisak ponuđača koji se postavlja na sajtu Uprave za javne nabavke se u potpunosti definiše precizno, da bez dileme svaki direktor i svako ko je na izvršilačkom radnom mestu kod naručilaca znaju da je taj naručilac neko ko mora u skladu sa Zakonom o javnim nabavkama da sprovodi javne nabavke i da se na njega odnosi ovaj zakon? Zašto je to moglo u prethodnom predlogu zakona, a u ovom ne treba da bude? Zašto omogućavamo, odnosno dovodimo u dilemu one koji vode javna preduzeća i ustanove? Da li se na njih odnosi ovaj predlog zakona ili ne? Predložio sam da Vlada na predlog ministarstva nadležnog za poslove finansija i Uprave za javne nabavke utvrđuje spisak naručilaca iz 1. i iz 2. stava, jer ne vidim zašto je to činila kod prethodnog zakona, a zašto to predstavlja smetnju postojećim. Smatram da je čak to jedna dobra stvar, da se nedvosmisleno utvrdi koja pravna lica su obavezna da sprovode zakon, odnosno da vrše nabavke po ovom predlogu zakona. Ne vidim zašto je odbijen ovaj predlog i zašto ovaj predlog ne može da bude prihvaćen. Što se tiče trgovačkog karaktera i industrijskog, to stoji u Direktivi Evropske komisije 24/2014 ali u našem zakonodavstvu ne postoji i treba da se prilagodi našem zakonodavstvu gde jasno kaže da postoji trgovinska ili proizvodna delatnost, odnosno industrijska. To je nešto što treba ispraviti. Ova druga stvar mislim da je, gospodine ministre, daleko prihvatljivije da Vlada utvrdi definitivan spisak pravnih lica koja su obavezna da sprovode Zakon o javnim nabavkama. Zaista je nejasno zašto se Vlada ograđuje od lica iz stava 2. Mislim da ne treba da bude dileme i da mora da se napravi potpun spisak naručilaca koji sprovode javne nabavke. Hvala.
Na član 1. amandman su zajedno podneli poslanici Jovan Marković, Balša Božović, Gordana Čomić, Aleksandra Jerkov i Jovana Jovanović. Da li neko želi reč? Na član 2. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su poslanik Janko Veselinović i zajedno poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, poštovani ministre Vujoviću i naravno uvažene gošće i gosti iz Ministarstva, mi narodni poslanici Nove stranke podneli smo amandman, u tekstu briše se i na član 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim nabavkama i tim povodom, poštovani gosti, pre svega, ali i dame i gospodo narodni poslanici, želim da saopštim dve stvari. Jedno je – imamo jedan veliki razlog zbog koga smo, mislim nekoliko ih je, ali jedan veliki zbog kojeg smo podneli ovoliki broj amandmana, onoliko koliko ima i članova na ovaj Predlog zakona. Naime, Predlog zakona je stigao u Skupštinu 25. jula. Predlog zakona čine 92 člana kojima se menja postojeći Zakon o javnim nabavkama. Uz ova 92 člana kojima se menja Zakon o javnim nabavkama, uz saziv za dnevni red ove sednice kao objedinjena rasprava dodato je još osam predloga zakona, što znači da su narodni poslanici ne samo mi opozicioni narodni poslanici ovde, nego ja verujem i većina narodnih poslanika koji su u političkim strankama, koji čine ovde većinu nisu imali vremena, siguran sam, dovoljno da ozbiljno, posvećeno, analiziraju svaki od ovih tekstova. Mi smo se onda pitali kako je to moguće da Vlada u tako kratkom periodu šalje toliko predloga zakona da se to usvaja i naša je pretpostavka da je Vlada htela da se mimo najozbiljnije moguće rasprave usvoje neki predlozi zakona. Na taj način Vlada pokušava da ponizi zakonodavno telo i mi smo amandmanima – briše se reagovali na takvu neprimerenu praksu, poštovana gospodo narodni poslanici i uvek ćemo da reagujemo.
Na član 2. amandman su zajedno podneli poslanici Biljana Hasanović Korać i Aleksandar Senić. Na član 2. amandman su zajedno podneli poslanici Jovan Marković, Balša Božović, Gordana Čomić, Aleksandra Jerkov i Jovana Jovanović. Da li neko želi reč? Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandmane, u istovetnom tekstu, su podneli poslani Janko Veselinović i poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima Ivan Jovanović.
Javio sam se za prethodni amandman. Nisam stigao da pritisnem taster. Prethodni amandman pročitali ste.
Prošli smo. Žao mi je. Nemojte vikati samo. Dobio je reč Zoran Živković po amandmanu na koji smo došli na red. Nemam privilegiju da budem na hodniku ili u poslaničkom klubu pa da spremam jednu tačku. Izvinite.
Nijedna od opstrukcija koju primenjujete neće sprečiti našu pravednu borbu za očuvanjem vladavine prava tržišne ekonomije i minimuma digniteta ove institucije. Ko tebe hitnim postupkom, ti njega amandmanom briše se. To piše i u Bibliji, možda ne ovoj pravoj, ali u Bibliji parlamentarizma sigurno piše i mislim da je sramota, i u Kuranu, ako treba i u Kuranu…
Poslaniče, hoćete li o amandmanu, molim vas?
Mogu ja o čemu hoćete, ali to neki drugi put, ali ne danas, ne o ovoj temi.
Sada ste izgubili mogućnost da govorite, a neću vas kazniti. (Zoran Živković, s mesta: Zašto?) Zato što ne želite da govorite o amandmanu. (Zoran Živković, s mesta: Vi me prekidate.) Ne, nego primenjujem Poslovnik, mora da se govori samo o tački dnevnog reda. Na član 3. amandman … Ne brinite ništa, ima na hiljade amandmana, tako da opstrukcije nema. (Zoran Živković, s mesta: Tako je.) Na član 3. amandman su zajedno podneli Branka Karavidić i Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, poštovane koleginice i kolege, ovo je jezička redakcija, suštinski jezička člana 3. gde tražimo da su članu 6. stav 2. tačka 1. i 2. reč – objektivno briše i u stavu 3. tačka 1. i 2. reč – objektivno briše. Mišljenja smo da predmet javne nabavke ne može, govorimo o deljivim javnim nabavkama, biti subjektivno ili objektivno deljivo. On jeste deljiv ili nedeljiv i tražimo da se reč – objektivno briše jer ne postoji mogućnost subjektivnog brisanja, te vas molimo ministre još jedared da razmislite da bi ovaj zakon bio jezički ispravan.
Zahvaljujem. Na član 4. amandmane u istovetnom tekstu su podneli poslani Janko Veselinović i poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević.
Nastaviću tamo gde sam stao, nema razloga da me prekidate pošto govorim o amandmanu. Uvek govorim o amandmanima i moram naravno da objasnim zašto dajemo amandman koji u suštini ima za cilj da dovede do toga da zakon ne bude usvojen, odnosno pre toga da eventualno ubedimo predlagača da povuče taj zakon i vrlo je važno koji su to razlozi koji su nas naterali na jednu takvu nepopularnu, ali nažalost jedinu moguću meru koja je odgovor na to da se zakoni koji su sistemski, koji bi trebalo da budu sadržajni budu dostavljeni poslanicima na manje od 48 sati od dana kada treba da se odluči o tome da li će podneti amandman, na manje od 48 sati od vremena kada treba da uđemo u ozbiljnu raspravu o tim. Ovde smo u članu 4. dali potpuno novo rešenja u odnosu na Zakon o javnim nabavkama koji u obrazloženju iz 2013. godine predstavljate u obrazloženju kao fenomenalan napredak u odnosu na prethodno, kao zakon koji je čudotvorno promenio pitanje javnih nabavki, zakon koji je rešio sve probleme iz te oblasti, zakon koji je čudo jedno neviđeno, ali ipak eto novi zakon preko noći. Ne možete da se izborite sa obaračima profesionalnim javnih nabavki. To se rešava tako što se prvo javne nabavke, tenderi raspisuju na način koji je zakonit, koji je smislen i onda ne možete da ga oborite. Obaraju se ti profesionalci pod navodnicima. Obaraju javne nabavke samo gde su one loše posađene, gde su loše napisane, gde su stvoreni uslovi da one budu oborene.
Hvala. Na član 4. amandman je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Ministre, molim da se izjasnite da li prihvatate amandmane.
U skladu sa stavom koji je danas usvojen na Vladi, prihvatamo amandman koji glasi da se aktom o donaciji, ako se ta nabavka finansira iz sredstava donacije. Znači, dodaje se tačka 2. koja tako glasi.
Hvala. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Balša Božović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Jovana Jovanović. Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre i poštovani gosti, ono što je osnovna zamerka DS bila i kada je bila rasprava u načelu jeste da se vrednost malih nabavki diže sa tri na pet miliona i s tim u vezi smo mi i podneli nekoliko amandmana koji će regulisati ovu oblast. Dakle, ovde se očigledno radi o prvom zakonu SNS iz 2012. godine. Ovo je čedo, kako ste i sami rekli, SNS. Mislimo da menjanje više od 50% članova zakona predstavlja čedomorstvo koje pokušavate da izvedete na ovaj način. Prvobitna drama o borbi protiv organizovanog kriminala i korupcije kada su u pitanju javne nabavke i tzv. krađa od milijardu evra očigledno ne stoji, zato što i sami pokušavate da olabavite, pod znacima navoda, ovaj zakon i da omogućite da neke nabavke brže budu sprovođene. Da li to znači da ste odlučili kao vladajuća struktura da kradete, kako ste optuživali nas 2012. godine, ili od te krađe zapravo nije bilo ništa i da je ta krađa bila samo još jedna u nizu neistina koje smo slušali u poslednji tri i po godine? Dakle, amandman kada je u pitanju podizanje sa tri na pet miliona dinara jeste nešto što DS ne može da podrži i s tim u vezi smatramo da nije principijelan stav SNS, zato što prvi zakon koji je donela 2012. godine bez i jednog jedinog argumenta sada menja u više od 50%, a govorili ste da je to zakon koji će zauvek rešiti borbu protiv organizovanog kriminala i korupcije. Želim da čujem zaista o čemu je sada reč u ovom slučaju. Zahvaljujem.
Reč ima ministar. Izvolite.
Amandman se ne prihvata, pogotovo onaj deo oko pravnih usluga, što bi bilo protivno direktivi i ograničavalo bi rad i države i Uprave za javni dug. Hvala lepo.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Teško da bismo se rešili da ovaj iznos sa tri miliona podignemo na pet da nije dao očekivane rezultate. Nema to nikakve veze sa korupcijom. Problem između zakona koji je bio kod vas za vreme vaše vlasti i ovog zakona je taj da ovde nema ničeg tajnog. Ceo postupak javne nabavke, bez obzira da li je ona male vrednosti ili velike, potpuno je dostupan svima. Kao rezultat toga imamo činjenicu da se povećao broj izvođača javnih radova i pružaoca usluga u oblasti baš malih nabavki. Znate li zašto? Zato što po starom zakonu mnogi nisu ni znali da se sprovodi postupak javne nabavke. Javne nabavke male vrednosti su se zasnivale na tome da rukovodilac određenog organa sakupi tri ponude, sve tri su mu naručene, te da na osnovu te tri ponude izabere izvođača javnih radova. Sada se javne nabavke, čak i male vrednosti, objavljuju na portalu Uprave za javne nabavke. Apsolutno svako u svakom trenutku može da da svoju ponudu, nije ograničen kao što je to bilo za vreme vlasti DS. Baš zbog toga sada imamo situaciju da samo 5% javnih nabavki ide u pregovaračkom postupku, a pregovarački postupak i postupak javnih nabavki male vrednosti za vreme prethodnog zakona su baš bili izvor korupcije. Ja bih baš voleo da poslanici koji pričaju o korupciji kažu makar i jedan podatak kojim brane stari zakon koji je promenjen još 2012. godine. Dajte makar jedan podatak. Mi vama iznosimo činjenice, a vi samo pričate u glas – korupcija, korupcija, korupcija. Možda se nekima to i ne sviđa što je postupak javnih nabavki male vrednosti dostupan svima, ali šta da radimo, svako ima pravo da učestvuje u javnom životu Republike Srbije, da učestvuje u postupku javne nabavke, da da svoju ponudu i, ukoliko je ponuda najpovoljnija, da izvrši javne radove. Nema više privatizacija opština, nema više privatizacija državnih organa, kada su samo bliski srodnici visokih funkcionera DS znali za javne nabavke male vrednosti i učestvovali u njima. Mogu i na ovim, ali će imati mnogo oštriju konkurenciju.
Hvala. Po amandmanu, izvolite.
Koristiću vreme ovlašćenog predstavnika. Dakle, suština ovog amandmana, kao i nekih ranije, jeste u tome da se pokuša zadržati princip malih nabavki na male nabavke male vrednosti. Vaše podizanje iznosa na određenu meru pokazuje dve stvari. Prvo da niste bili u pravu kada ste predlagali i donosili ovaj zakon, a kleli ste u njegovu efikasnost i zaustavljanje korupcije. Drugo što se nameće kao zaključak jeste da želite neke stvari da izuzmete iz postupka javnih nabavki i prebacite ih u domen direktne pogodbe i time omogućite korupciju. Kako ova tvrdnja lepo zvuči kada se kaže na ovaj način. Sada ja vama treba da kažem – dokažite mi da nije tako. Ne možete da mi dokažete. Nabavke u kulturi i organizacija naprednjačkih koncerata će sada biti mnogo olakšana. Moći ćete da pravite koncerte za Acu Lukasa gde stignete.
Poslaniče, do sada smo imali zaista jednu kvalitetnu raspravu.
Osim u jednom delu. I moći ćemo, recimo, sada nabavke za JKP „Beli izvor“ da se grobna mesta prodaju više puta, kako je radio gospodin Babić, to će moći bez nabavke.
Poslaniče, neću dozvoliti da sednicu sada kada ste vi došli pretvorimo …
A što niste reagovali malo pre?
Koje malo pre?
Pa niste reagovali.
Na čiju diskusiju?
Znate vrlo dobro na čiju.
Ne znam zaista.
Znači, u suštini, da se vratim na temu, ono što vi radite i što mi pokušavamo da ispravimo ovim amandmanom jeste da stvar vratimo na ono kako je bilo, jer nema nikakvog smisla pomerati princip primene javnih nabavki, na određenu vrednost stalno dizati lestvicu gore, gore i gore. Onda se obesmišljava mala nabavka. S obzirom na to da inflacije nema u obimu koji bi tako nešto opravdao, smatram da tako nešto apsolutno nema nikakvog opravdanja, osim da se izaziva sumnja da želite da radite ono što inače radite svaki dan po Srbiji. Sada ja samo hoću vas da pitam, ako ovo što sam ja rekao nije tačno, ako to nije motiv predlagača, ja bih voleo da čujem koji jeste? (Aleksandar Marković, s mesta: Upravni odbor.) Odgovorio bih na to da imam pravo, ali mi neće dati predsednica. Znači, voleo bih da mi neko odgovori koji je onda motiv? Moguće je da moj argument ne stoji, ali neka predlagač ustane sada i neka kaže zašto se diže granica male nabavke, a da nismo čuli nijedan argument koji bi to opravdao? Pogotovo kada nam i dalje u ušima odzvanjaju vaši argumenti prilikom donošenja ovog zakona, uvaženi kolega, kada ste nam tvrdili i ubeđivali nas da je najbolji na svetu, da će doneti uštedu od 600 miliona evra za ovu zemlju. To se nije desilo i o tome smo više puta razgovarali. Zašto? Vrlo jednostavno pitanje. Nikoga ne optužujem, samo pitam koji je kriterijum, koji je motiv i zašto se to radi i zašto za ovaj iznos? Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Pa, ja ne znam šta više da kažem, stvarno. Da li mogu da objasnim čoveku da kada je pisan zakon, da smo imali takvih procena. Baš ta odredba je dala jako dobre rezultate i mislimo da treba da se poveća. Razlika između Zakona o javnim nabavkama koji je bio 2012. godine na snazi jeste da su javne nabavke male vrednosti bile tajna i baš izvor korupcije. Sad se to objavljuje, ponovo ponavljam, ne znam šta više da kažem, na portalu bilo koje lice koje hoće i ispunjava uslove može da učestvuje u postupku javne nabavke male vrednosti. To je takav postupak. Dao je očekivane rezultate, i bolje nego što smo očekivali, i zato i povećavamo iznos, da se pojednostavi taj postupak i da bude dostupniji i još većem broju ponuđača, jer sa veliki brojem ponuđačima imate i kvalitetnije ponude, barem kada je cena u pitanju. Kada su u pitanju usluge u oblasti kulture, pa ovde kada se donosio zakon, bukvalno smo bili napadani zašto se to uvodi. A znate u čemu je razlika? Nema nikakve bitne razlike između zakona koji je bio do 2012. godine na snazi i ovog zakona, čak i u ovako izmenjenom obliku kako je dao to predlagač, odnosno Vlada Republike Srbije. Jedina novina je da niko neće moći da angažuje nikog, a da se ne zna za koji je iznos angažovan …
Vreme.
Nisam tražio repliku.
Onda morate da govorite o amandmanu.
Pa, govorim o amandmanu.
Onda nastavite.
Upravo o amandmanu govorim. E sad, može svako ovde da izangažuje svakog, ali čini mi se da je najveći problem taj što su basnoslovne sume novca davane određenim umetnicima koje nisu bile srazmerne njihovoj umetničkoj veštini i to je htelo da se sakrije amandmanima koje je podnosila Demokratska stranka 2012. godine na Predlog zakona o javnim nabavkama. Nemojte da zamenjujete teze. Mi smo više puta rekli - vaše zasluge mi vama priznajemo, vaše poteze koji su loši, koji su doveli državu do jednog ovakvog stanja u svakoj oblasti javnog života, pa i u javnim nabavkama, nemojte da pripisujete nama. Ne želimo mi vaše zasluge ni u tom pogledu. Imamo mi svojih dovoljno zasluga, o tome govore i rezultati na izborima, i nemamo mi problema da se bojimo i lokalnih izbora i pokrajinskih izbora i republičkih izbora.
Gospodine Arsiću, vratite se na amandman samo.
Vraćam se na amandman. Oni koji najviše pričaju o proveri poverenja kod građana, a iz opozicije su, mole Boga da izbori ne dođu.
Zahvaljujem. Gospodine Babiću, da li želite reč? (Zoran Babić, s mesta: Po amandmanu.) Po amandmanu? Ne koristite pravo na repliku? Mislim, pošto ste pomenuti imenom i prezimenom, imali ste pravo na repliku. Izvolite, narodni poslanik Zoran Babić, po amandmanu.
Malo je dva minuta, gospodine Bečiću, na pravo na repliku da se iznesu sve stvari, i ovi romani, romani podataka i dokaza za mutne i smutne radnje do 2012. godine u režiji Demokratske stranke. Podigli smo nivo i iznos za vrednost malih nabavki, da se nikada više ne desi situacija da se preduzeću „DG kompani“ d.o.o. iz Subotice, čiji su vlasnici, zamislite, otac i brat, čiji je otac vlasnik, a direktor brat bivšeg ministra životne sredine i rudarstva Olivera Dulića, dobilo u avgustu 2010. godine posao sanacije deponije u Subotici, čija je vrednost 47 miliona dinara. Petnaest meseci se pokušavalo da se dobiju podaci kako je to „DG kompani“, firma u vlasništvu oca i brata bivšeg ministra, ali Javno komunalno preduzeće „Čistoća i zelenilo“ iz Subotice, kršeći zakon, odbija da dostavi tražene informacije. Uglavnom tenderska dokumentacija i ugovor je potpisan sa firmom „DG kompani“, 47 miliona u kasu Demokratske stranke. Bezbednosno-informativna agencija, ovo govorim da ovaj amandman ne treba prihvatiti, da se nikada više ne desi, kupila je u decembru 2011. godine nameštaj za opremanje svojih prostorija od preduzeća NITEA d.o.o. Beograd. Bez obzira što je ukupna vrednost kupljenog nameštaja 7.232.301 dinar, BIA nije raspisala javni poziv koji propisuje Zakon o javnim nabavkama, pravdajući to kao poverljivu nabavku. Poverljiva nabavka – stolice, stolovi, mobilijar, fotelje - za Bezbednosno-informativnu agenciju. Da problem bude veći, suvlasnik i direktor preduzeća NITEA, koja je na tako volšeban način dobila posao sa Bezbednosno-informativnom agencijom, je izvesna gospođa Vesna Ječmenica, tada, sada status ne znam, verenica potpredsednika Vlade Srbije u to vreme gospodina Božidara Đelića. Znate, to su te javne nabavke u režiji Demokratske stranke. To je taj način kako se javne nabavke konzumiraju. Pored Bezbednosno-informativne agencije, od 2007. do 2011. godine, preduzeće NITEA iz Beograda, vlasništvo gospođe Ječmenice, verenice potpredsednika Vlade tadašnje gospodina Božidara Đelića, opremalo je kancelarijskim nameštajem nekolicinu državnih organa, agencija, ustanova. Na tom poslu je inkasirala preko 40 miliona dinara. Samo u 2010. i 2011. godini, NITEA, od saradnje sa državnim organima, zaradila je nešto više od 33 miliona dinara. Od ovog preduzeća nameštaj su kupovale Agencija za kontrolu letenja Srbije i Crne Gore, Agencija za lekove, Uprava za zajedničke poslove republičkih organa, Fond za PIO, Opština Savski venac, Akreditaciono telo, Dom omladine Beograd, Zvezdara teatar, Srpska akademija nauka i umetnosti, verovatno i „Dipos“, sa sve onim upravnim odborom sa šest plata nakon razrešenja. Poslovi Đelićeve verenice, tender skrojen po meri, pa su se tako naručivale samo stolice određene težine, maltene da je pored raspisanog tendera stajala slika vlasnice firme koja je morala posao i da dobije. Dalje, po tom Zakonu o javnim nabavkama u režiji Demokratske stranke, renovirano je sedište Demokratske stranke na Vračaru koje je koštalo građane Beograda i građane Srbije osam miliona dinara. Dobar deo tog novca dobila je firma „Mobilijare“, čiji je vlasnik funkcioner lokalnog odbora Demokratske stranke na Vračaru gospodin Dragan Maravić. Iako su drugi učestvovali, iako su učestvovale i druge firme, sa znatno povoljnijim i boljim ponudama, ali u režiji Demokratske stranke, u režiji takvog Zakona o javnim nabavkama, samo i isključivo „Mobilijare“ Dragana Maravića, visokog funkcionera Demokratske stranke, je mogao da dobije taj posao, a najzanimljiviji je posao da je 2010. godine, u oktobru mesecu, samo za zamenu stakala, a nisam video baš tolike desetine i stotine metara kvadratnih stakla zamenjeno na sedištu Demokratske stranke, u iznosu od 80.393 dinara. Gospodine predsedavajući, verovatno da bi morali da zakažemo jednu posebnu sednicu pa da produžimo vreme rasprave da bi govorili o svim nepravilnostima, kada su bar male nabavke, odnosno nabavke male vrednosti u pitanju u režiji DS bivšeg režima, i starog Zakona o javnim nabavkama. Spremni smo i gospodin Arsić, i ja, i narodni poslanici SNS da govorimo o tome. Istina, mnogo bi nam bilo lakše da DIPOS nije milion evra sagoreo kroz akcije nepotrebno kupljene akcije Politike, ali to je na teret i na štetu upravnog odbora u kojem su sedeli neki ljudi i za to postoje dokazi, ja ne pričam o nečemu za šta ne postoje dokazi, zašta ne postoje spisi koji su i deo nekih predistražnih i istražnih radnji.
Zahvaljujem se, gospodine Babiću. Mislim da su dovoljni ovi argumenti za neprihvatanje ovog amandmana i da ste to dovoljno obrazložili. Reč ima narodnaposlanica Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Iznos. Ja sam i na sednici Odbora za evropske integracije pitala za procenu kakva je procena bila, koji parametri da bi se menjao iznos malih nabavki, da bi se menjali uopšte iznosi koji su predmet ovog člana koji je u pretresu. I, nisam dobila odgovor, to sam rekla da ću ponoviti u toku pretresa u pojedinostima, da mi objasnite šta je ko izračunao, pa da se sada odrede novi brojevi. Za sve druge vrste zakazivanja klevetničkih sednica, takođe sam na raspolaganju, i za sve druge vrste podmetanja tema koje nemaju veze iznosom, ali bi bilo dobro da čujemo za šta…
Gospođo Čomić, ja se izvinjavam, ali vreme DS je isteklo. Zahvaljujem.
Vreme poslaničke grupe DS je isteklo, vreme DS dolazi.
Vreme poslaničke grupe, izvinjavam se. Gospodin Stefanović ima reč. Izvolite.
Po osnovu replike. Ne znam da li nas kolega hvali ili kudi. Ako nas hvali, hvala,
Izvinjavam se gospodine Stefanoviću, samo da dam objašnjenje poslanicima. Vi ste dobili pravo na repliku, jer je pomenuta nekoliko puta DS. Vi ste još uvek šef poslaničke grupe, šef poslaničke grupe DS, ali problem mi je zato što je istovremeno tražio i reč, gospodin Jovanović, koji je ovlašćeni predstavnika.
Nije tačno.
Izvinjavam se. Onda moja greška, imao sam pogrešnu informaciju, vratiću vam vreme. U stvari, uračunaću vam vreme. Nastavite gospodine Stefanoviću.
Hvala. Nije korektno što pravite komentare oko mog statusa u poslaničkoj grupi, kao kad bih ja rekao- vi ste još uvek potpredsednik Skupštine.
Izvinjavam se ako ste to tako razumeli, ja sam morao da dam objašnjenje.
Kako to drugačije može da se razume?
Ako vi tako tumačite…
Objasnite mi kako može da se razume vi ste još uvek šef poslaničke grupe?
Dao sam objašnjenje poslanicima da ste vi još uvek šef poslaničke grupe.
A, šta znači – vi ste još uvek šef poslaničke grupe? Da li ste vi još uvek potpredsednik?
Dobro, vi ste šef poslaničke grupe.
Da li možete da se izvinite, da čuju poslanici šta ste rekli.
Zbog čega bi se izvinio?
Zato što ste me uvredili?
Ja vas uvredio što sam rekao da ste vi još uvek šef poslaničke grupe.
Još uvek. Da li ste vi još uvek potpredsednik Skupštine?
Ja sam još uvek potpredsednik Skupštine, ja se ne vređam na to što ste rekli. Smatram da sam još uvek potpredsednik.
U redu. Hvala. Dakle, molim da mi se vrati vreme.
Vi imate neke probleme na koje ja ne mogu da vam pomognem. Izvolite, nastavite.
Moji problemi se rešavaju, a vaši, ne znam da li mogu. Ono što je sigurno je da za gospodina Kopanju treba da pitate SPS. Što se tiče pitanja oko kupovine akcija morate da pitate Vladu koja je donela odluku, a ne upravni odbor. Što se tiče korišćenja privilegija iz zakona i statuta preduzeća to isto morate zakon da pitate koji je tada bio važeći, mimo odluke upravnog odbora. A, što se tiče imovine, ona je jedino isključivo na tom mestu u ovoj državi popisana od početka do kraja i služila je za diplomatsko konzularna predstavništva, što znači da je Ministarstvo spoljnih poslova po zakonu i statutu moralo da ima predstavnika u upravnom odboru istog preduzeća, kao što mora i danas, a to proverite. Pitao sam zašto dižete iznos malih nabavki za direktnu pogodbu i na taj način nameštate, a ne kako i na koji način i gde se oglašava. Mislim da je u redu da se oglašava na veb sajtu i tu kolega nemamo mi spor. Pitao sam zašto to radite, koji su vam motivi i na to nisam dobio odgovor. Zato što postoji opravdana sumnja da tako nešto služi da bi se stvari lakše mimo očiju javnosti mogle nameštati za onoga ko želi na taj način da dođe do para u sprezi sa izvršnom vlašću, što se dešava, nažalost svaki dan u Srbiji, u svakom javnom preduzeću koje vodite. Ono što je sigurno da pitanje DG komapanija i ostalih firmi, uključujući i nabavku nameštaja koja se i danas sprovodi u toj istoj BIA, isto po skrivenoj proceduri, samo su neke druge kompanije sada u pitanju koje imaju vaše boje, su stvari koje morate ili da prestanete da nas kudite i klevećete, jer time onda klevećete ministra policije koji nereagujući na vaše prozivke, je saučesnik sa tim ljudima u sprovođenju krivičnog dela. Pa, ako imate nešto odnesite kod Nebojše doktora Stefanovića, pa da onda lepo čovek pokrene određene mere.
Gospodine Stefanoviću, ja vas molim, mi moramo da se vratimo na temu i da govorimo o amandmanima. Govorim vama i svim poslanicima. Zahvaljujem se. Vidim da ne shvatate, do momenta kada ste se vi uključili u raspravu, da ovo ipak ide u nekom pravdu koje nije uredu. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Očigledno da se mi ne razumemo, izgleda mi kao da ne pričamo istim jezikom. Ali, evo ovako, po starom zakonu koji je donela DS nije bilo nikakvih ograničenja. Nije, bilo nikakvih ograničenja i nije se uopšte znalo kome taj novac ide. To su čak i amandmanima tražili kada je bilo ovde rasprava zakona u pojedinostima, da se ponovo te odredbe vrate. E, sad, ima još jedna stvar u Zakonu o javnim nabavkama koja stoji, a to je da se aneksom ugovora može povećati vrednost radova zbog poremećaja do 5%. Za vreme starog zakona koji mnogi ovde brane od pripadnika bivšeg režima može da se povećava aneksom ugovora do 25%,ali nigde ne postoji ograničenje da može više puta da se aneksira po 25%. Zar to nije bio izvor korupcije? Što to niste tražili da se iz zakona izbriše? Zar tih 25% nije bila neposredna pogodba naručioca javnih radova i izvođača javnih radova? Zar to nije baš bilo leglo korupcije u javnim nabavkama? Da se odbaci ponuda koja je skuplja samo za 1%, prihvati se neka koja je jeftinija za 1% , a onda se nazida aneksima do 50%? To ne možete da branite i zašto to krijete. Takav vam je bio zakon, napravljen da se u kancelariji, da niko ne zna dogovaraju koliko će to da košta mimo Zakona o javnim nabavkama. El treba da kažem, da eto tih prvih 25%, da je bar 1% išao direktoru preduzeća koje je naručilaca javnih radova. Što je sad tolika tišina? Jeste, bio, jedan deo je išao njemu. E, to je bilo leglo korupcije, a ne ovo kada se sve vidi.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Samo mi recite osnov. (Zoran Babić, s mesta: Ako ne mislite da nemam potrebe za replikom, onda u redu.) Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsedavajući. Znate, ogoljena politika bivšeg režima je takva, nizašta mi nismo odgovorni, samo je odgovoran neko drugi. Para nema, neko drugi je odgovoran. Kriminal cveta, odgovoran je neko drugi. Ako je za gospodina Kopanju, a vrlo je nepristojno da potpredsednica Narodne skupštine jedna od najiskusnijih među nama se ponaša ovako kabadahijski i na izlaganja i na gospodina Arsića i na moje izlaganje, dobacuje, i ako se trudim da je sa velikom pažnjom i poštovanjem pratim i da to ne dobije od vas gospodine predsedavajući bar opominjanje, ne opomenu, bar opominjanje na jedno uljudno i normalno ponašanje. Sa druge strane, ne znam zašto bi neko tako uglađen i fin sedeo sa tim kopanjom koji nije njegovo, nego nečiji drugi, nekog drugog, koji je pre toga dobio 24 otpremnine iz istog tog „Diposa“ pa bio i u upravnom odboru i vodio upravni odbor i još preko toga kada je razrešen još šest meseci primao novac građana Republike Srbije. Ja bih ustao i rekao ja neću da sedim u tom istom telu sa takvim i takvim čovekom. Zašto reći, Vlada je odgovorna za milionsku štetu u budžetu Republike Srbije, zato što je Vlada Mirka Cvetkovića donela odluku da za milion evra kupi akcije „Politike“, a da to uradi „Dipos“, a da neko sedi uglađen i fin u upravnom odboru i podržava tu vladu, na taj način podržava i takve odluke. Nije dovoljno samo reći, pa donela je odluku Vlada. Šta je taj neko sedeći u upravnom odboru „Diposa“…
Vreme, gospodine Babić
…radio, da li je podigao glas i da li je podigao glavu i rekao ne slažem se i neću dozvoliti takve stvari. Ne nije.
Zahvaljujem se gospodine Babić. Gospodine Stefanoviću, samo osnov vaše prijave. Molim vas, samo mi recite da li, šta je u govoru gospodina Babića, gde ste pomenuti? (Borislav Stefanović, sa mesta: Gospodin Arsić je spomenuo Demokratsku stranku) Gospodina Arsića, Demokratsku stranku. Izvolite.
Hvala, ja sam samo pokušao da dobijem informaciju, da mi svi čujemo razloge izmeštanja javnih nabavki iznad određenog iznosa, motivaciju. O tome se radi. Uporno ste selektivni u kritici prethodnog, prethodnog, prethodnog zakona. Pitam vas za ove izmene. Koji je motiv? Zašto to radite? Koje je objašnjenje za to? ništa drugo vas ne pitam. Zaista, nemam nikakav spor sa vama, samo hoću da čujem zašto od jednom neki iznos mora da se pomeri na gore, viša suma, da se izuzme iz procesa javnih nabavki i da se ide na direktnu pogodbu. Zašto? Kome to treba? Kome je to u interesu i čemu služi? Pitanje je, sve ostalo oko javnosti postupka, oko objavljivanja na veb sajtu, su stvari koje pomažu u sprečavanju korupcije, ali na žalost ne mogu da iskorene. To svakako treba pozdraviti. Samo nikako da spomenete koalicione partnere vaše koji su i tada bili u toj Vladi DS. To je manir, zato što nemate o čemu da pričate sada, jer rezultata, nažalost građana, nema sada. Ovo što radite je vrlo teško objašnjivo, uz sve vaše napore da stvar premestite na neke druge teme. U tom smislu, kada mi se neko obrati sa procenama šta sam ja rekao i kome sam rekao, to će za vas ostati večna tajna, jer mislim da nemate uvo za tu frekvenciju. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Stefanoviću. Gospođo Čomić, replika. Izvolite. Imate pravo, pomenuti ste.
Zahvaljujem i žao mi je što imamo razmenu replika, zbog toga što smatram da je Zakon koji je u pretresu važan, i da je važno da govorimo o temi, a ne o ljudima. Ali, takođe je važno ne dozvoliti da neko, zato što misli da mu se tako može, naziva ljude jezikom uvreda kad god mu padne napamet i kako god to želi, klevećući oblik ponašanja koje ja imam u Narodnoj skupštini. Ako i kada, budem bila na bilo koji način mimo pravila Poslovnika, ja sam sigurna da će predsedavajući uočiti to i da će me podsetiti da moram da se vladam pristojno. Kao, što bih molila predsedavajućeg da podseti i sve narodne poslanike da DS ovde ne služi da se mlati po njoj kako kome padne na pamet, da se kleveće i laže i da se iznose podaci o ljudima, a da na pitanje, a što ne hapsite sve te ljude, dokle provlačenje kroz blato, odgovara da je to, kao što je rekao i šef poslaničke grupe DS, zadatak tužilaštva, ministra policije. Možete vi da provlačite člana DS kroz blato koliko vam volja, to neće pomoći poboljšanju rešenja ovog zakona, niti će pomoći da se javne nabavke u Srbiji, zaista uvedu u red. Čovek je stil, ako ima neko volju da izmišlja i laže o tome kako se ja ponašam, pa šta ja tu mogu. To baba nauči ili ne nauči. Hvala vam.
Zahvaljujem. (Zoran Babić, s mesta: Replika.) Gospodine Babiću, niste pomenuti….. (Zoran Babić, s mesta: Nisam ni ja pomenuo Gordanu Čomić.) Jeste, pomenuli ste imenom i prezimenom gospođu Čomić. Ja vas uveravam gospodine Babiću, možda ste u žaru diskusije to prevideli, ali ste pomenuli ime i prezime gospođe Čomić. Ja vam mogu dati reč po amandmanu i po Poslovniku, nije problem i uveravam vas,a to ću vam pokazati i sa izvodom iz stenobeležaka, pomenuli ste ime i prezime gospođe Čomić. Izvolite, gospodine Babiću, povreda Poslovnika.
Član 107. stav 1. Vrlo dobro znam kome govorim i zbog čega govorim. Nisam pomenuo ime i prezime gospođe Čomić, ali sam pomenuo kabadahijsko ponašanje potpredsednice Narodne Skupštine, a ime i prezime nisam. Ukoliko, vidimo da je kabadahija pomoćnika dahija i prvi čin ispod dahija, čin koji je nekada bio i vladao na ovim prostorima, ne vidim ništa uvredljivo, ništa omalovažavajuće. To što svi znamo kako su se dahije i kabadahije ponašale, to je već nešto drugo. Ali ono što je fakat i što je činjenica, a to je da smo često ovde izbombardovani raznim dobacivanjima, pa čak i sada sa ovim finim ćaskanjima, sa kolegom, ispred sebe, na šta takođe možda ima pravo, ali nije lepo ponašanje za Narodnu skupštinu, ne može nikako gospodine predsedavajući da se predstavi kao laž, jer postoje snimci, audio snimci, uostalom postoje desetine i stotine svedoka u ovoj sali koji su svesni i koji imaju i oči i uši da takvo ponašanje, i tako ophođenje u Narodnoj skupštini i potvrde. Ne želim da se glasa o ovome, ali ne želim ni da dobijam packe od nekoga, ko svojim ponašanjem nije zaslužio da packe i daje.
Zahvaljujem se gospodine Babiću. Ja sam vam dužan jedno izvinjenje, jer kada ste citirali reči koje ste izgovorili, ja sam onda shvatio da sam ja pogrešio i da, kada ste rekli potpredsednica Parlamenta, ja sam to odmah u ime i prezime gospođe Čomić, a vi ste upravo izgovorili to što ste rekli, ali bez obzira ja sam procenio da ima pravo na repliku, i ja se izvinjavam što sam pokušao da vas ispravim, a nisam bio u pravu. Reč ima narodni poslanik, po Poslovniku Borislav Stefanović.
Hvala, član 107. Ne bih se javio, verujte mi, ali upotrebljena je ponovo jedna imenica koja ni u kom slučaju ne može da bude u korist dostojanstva Narodne Skupštine i mislim da je drastično narušeno dovodeći u vezu bilo koju političku grupaciju, stranku, ili bilo koga u vezu sa dahijama koje su ljudi u našoj istoriji i nacionalnoj istoriji poznati kao tlačitelji, ubice i sve ostalo. Mislim da ste tu ipak mogli napraviti tu nijansu i reagovati sa više strpljenja što možete, u ovoj situaciji da stvari ne odu predaleko. Mislim da niste to učinili, čime smatram da je prekršen Poslovnik i nije dobro u žaru političke borbe, političke protivnike stavljati u korpus, tradicionalno dokazanih neprijatelja ovog naroda, kakve su dahije svakako bile. Nadam se da se slažete sa mnom, jer bi onda neko mogao da kaže, takav pridev da koristi recimo, i za nekoga iz sadašnjeg režima, što sam siguran da vi ne biste dozvolili.
Zahvaljujem se gospodine Stefanoviću. Potpuno ste u pravu i uvek ću zaštititi integritet svakog narodnog poslanika i neću dozvoliti da se na bilo koji način neko uvredljivo izrazi prema njemu. Možda sam to prevideo na način na koji ste vi to rekli i ja se izvinjavam i još jednom molim sve vas, mi smo imali veoma kvalitetnu raspravu do pre pola sata i ja vas molim da se svi zajednički vratimo na raspravu koja je od interesa za građane Srbije, i smatram da ovaj zakon i ovi amandmani, na zakon o javnim nabavkama su veoma važni za građane Srbije i za privredu Srbije i molim vas da svi zajednički doprinesemo i da se vratimo dnevnom redu. Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević, po amandmanu, a za vas ova molba važi, kao i za ostale. Izvolite.
Ključno pitanje, a u čemu je razlika između javnih nabavki i malih javnih nabavki? Ako bi znali predlagači amandmana da mi odgovore i da mi pokažu Zakon o javnim nabavkama gde se nalaze te razlike, onda bih ja shvatio da je bitno zašto podižemo iznos nabavki. To je bilo možda nekad bitno. Po predlogu ovog zakona, u članu 39, jedina razlika koja je postojala između javnih nabavki i malih nabavki bilo je zato što niste imali obavezu da to objavite na portalu nabavki i na internom portalu firme. U ovom trenutku, u članu 39. jasno se kaže i praktično briše potpuna razlika između javnih nabavki i malih nabavki. One mogu da budu i dva miliona, tri miliona, pet miliona. Sva procedura koja je za velike nabavke ista je kao i za male nabavke, samo što su neki rokovi kraći. Ja bih voleo da vi nađete u zakonu konkretan dokaz u čemu je razlika između malih i velikih javnih nabavki i sve će biti jasnije. Moguće da vi govorite o jednom drugom instrumentu, tamo gde se ne primenjuje Zakon o javnim nabavkama, ali ako o tome govorite, onda treba da govorite o tome precizno, a ne o malim javnim nabavkama.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, po amandmanu.
Samo jedno pitanje da li je ovde reč o amandmanu na član 4. koji su podneli narodni poslanici Marković Jovan, Balša Božović? Tako je. Sada bih samo zamolio kolege iz Demokratske stranke, prozvaću imenom i prezimenom, kolegu Borka Stefanovića, da mi pročitaju u Predlogu zakona, vezano za ovaj amandman, gde se nalaze povećanja u odnosu na postojeći zakon. Član 4. izmena i dopuna, koje se odnose na član 7. osnovnog zakona, reguliše izuzeća od primene Zakona o javnim nabavkama. Ja se slažem da su predlagači amandmana tražili niže vrednosti, nego što su predviđene Predlogom izmena i dopuna zakona, ali se u odnosu na postojeći zakon ništa ne povećava. Pročitajte mi to u zakonu. Možda ne čitamo isti zakon. (Borislav Stefanović, s mesta: Čitamo.) Čitamo isti zakon. Odlično. Razlika između izmena, dopuna i osnovnog zakona je da se izmenama i dopunama zakona postavljaju ograničenja u vezi izuzeća primene Zakona o javnim nabavkama. Do sada ta ograničenja nisu postojala. Mi smatramo da je za neke vrednosti potrebno 12 miliona, vi kažete pet. Za diplomatsko-konzularna predstavništva 30, vi kažete pet. U dosadašnjem zakonu bili su potpuno izuzeti primene Zakona o javnim nabavkama. Nemojte da govorite ono što ne piše nigde.
Zahvaljujem. (Borislav Stefanović i Balša Božović, s mesta: Replika.) Gospodine Stefanoviću, vi tehnički jeste u pravu, pomenuta je Demokratska stranka, ali stvarno molim… (Borislav Stefanović, s mesta: Spomenuo me je.) Izvolite.
To će biti vrlo pozitivno. Videćete. Nema zaista svađe. Moram da kažem da ste, gospodine Arsiću, u pravu. Što bi lekli klinci – provalili ste nas. Zaista, gospodine Bečiću, ovo nije ništa negativno. Dakle, vi ste tačno primetili da mi u stvari ne govorimo o istom amandmanu, naročito sa kolegom Kovačevićem. Mi smo to znali, ali smo želeli da iznesemo naš stav oko ovoga što radite. Svaka vam čast na budnosti i nastavite tako.
Gospodine Božoviću, vidim imate osmeh pa, rekoh možda ste odustali.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. (Zoran Babić, s mesta: Po kom osnovu?) Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, poštovani gospodine Arsiću…
Izvinjavam se, poslanici su u pravu. Po kom osnovu se javljate?
Replika.
Koja replika?
Malopre ste meni dali repliku…
Ne, dao sam gospodinu Stefanoviću. Vama sam dao po dnevnom redu, ali sam u momentu prevideo da nemate više vremena kao poslanička grupa, tako da ne mogu da vam dam reč. Zahvaljujem se. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Branka Karavidić i dr Blagoje Bradić. Izvolite, gospodine Bradić.
Dakle, predložili smo u članu 4. stav 5. kojim se menja član 7. stav 1. tačka 12) da posle reči: „u skladu sa zakonom“ se stavlja tačka i ostatak rečenice se briše. Mislimo da javne nabavke, kada su u pitanju oblast nauke, prosvete i naročito kulture, ne treba da imaju ovo ograničenje, jer na dosadašnju primenu zakona mnogi kulturni radnici i njihova udruženja imaju primedbe još od donošenja ovog zakona, pa molimo ministra da prihvati naš predlog.
Na član 5. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i dr Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, članu najneefikasnije Vlade na svetu, jednom od najneefikasnijih Vlada na svetu, vidim da ste nešto odlučili da prezalogajite, smatram da je to sasvim ljudski. Niste vi od onih koji ne jedu i ne idu u toalet.
Gospodine Veselinoviću, uračunaću ovo vreme, ali vas molim, niste bili tu kada sam zamolio narodne poslanike sa ove strane, ministar je u ovom slučaju gost u Narodnoj skupštini, tu je kao predstavnik Vlade i obrazlaže stav Vlade, ali vas molim da ne vređate ministra. Nije dužan ovde da pažljivo sluša raspravu, daje objašnjenja, iznosi stav Vlade, a istovremeno sluša kako ga vređamo kao narodni poslanici. Molim vas još jednom da pokušate da se suzdržite od vređanja ministra. Zahvaljujem unapred. Izvolite.
Nije bilo vređanja, ali prijatno. U svakom slučaju, ovaj član zakona i ostali članovi zakona omogućavaju veću netransparentnost, omogućavaju voluntarizam i omogućavaju ono što se priča u Srbiji, a priča se da se javne nabavke sprovode ne transparentno, da braća pojedinih državnih funkcionera, ne šurnjaje, strine, itd, nego braća, po pojedinim gradovima Srbije realizuju javne nabavke, odnosno da se ni jedna javna nabavka ne može realizovati bez njih. Da ne bi bilo takvih priča, a niko ih ne demantuje, bilo bi dobro da odustanete od ovih izmena zakona, gospodine Vujoviću, uvaženi ministre, već da donesete izmene i dopune zakona koje ne bi proširivale, kao ovaj član pet, izuzimanje iz javnih nabavki određenih oblasti. Ja sam ih ovde, samo u ovom članu, izbrojao 12. Dakle, 12 izuzetaka iz javnih nabavki, pa kako u momentu donošenja ovog zakona se niste setili da ovo ne bi trebalo da bude u zakonu. Ne, nego ste u stvari shvatili…
Zahvaljujem, gospodine Veselinoviću.
Minut i 34 sekunde.
Da, ali govorili ste 30 sekundi pre nego što sam vas prekinuo i to je ukupno dva minuta. Molio bih da vreme trošite na amandmane, a ne na kvalifikacije ministra i Vlade. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, predlagač amandmana.
Pridružujem se lepim željama za prijatan obrok. Član 5. uvodi novi član 7a, koji je vrlo jednostavan i koji je vrlo jasan i precizan. Ja ću da pročitam tačku jedan. „Naručilac vrši nadzor nad tim pravnim licem, sličan nadzor koji vrši nad svojim organizacionim jedinicama, u smislu stava 2. ovog člana“. To je toliko jasno da ću da ponovim još jednom. „Naručilac vrši nadzor nad tim pravim licem, sličan nadzor koji vrši nad svojim organizacionim jedinicama, u smislu stava 2. ovog člana“. Verovatno je obrazloženje za uvođenje člana 7a. to da se pooštre uslovi za ne sprovođenje Zakona o javnim nabavkama, ili je to da se liberalizuje. Ja nisam shvatio iz ovoga što piše u tekstu novog člana 7a. Da li se ovim pooštravaju uslovi za izbegavanje primene Zakona o javnim nabavkama ili se smanjuju? Voleo bih da mi neko kaže to. Ali, zašto to nije jasno? Zašto to nije jasno meni, zašto to nije jasno predlagačima? Zato što je tako napravljen zakon. I zato treba, i ponoviću još jednom staru biblijsku poslovicu – ko tebe zakonom po hitnom postupku, ti njega amandmanima - briše se. Mogu da čitam dalje. Inače, tekst je takav da je stvarno onako pravi egzemplar uništavanja srpskog jezika. Ima četiri načina kako, puta tri, kako da se izbegne sprovođenje ovog zakona, jer stav 1. glasi: „Odredbe ovog člana ne primenjuju se na ugovore koje naručilac …
Vreme.
… zaključuje sa drugim pravnim licima, ako su ispunjeni svi sledeći uslovi.“
Zahvaljujem gospodine Živkoviću.
Kažite mi, šta ovo znači?
Mogu da razumem komentare na jezik koji se koristi u ovim članovima, to je verovano posledica prevođenja direktno direktiva u tekstu, i mislim da treba zajednički da uložimo napor da vidimo kako sistematski kvalitetnije to da prevodimo u duhu jezika. Ovo, čini mi se, prolazi test, da se bukvalno prevodi i verovatno pravno ne šteti, ali se slažem da nije u duhu srpskog jezika. Smisao ovog člana konkretno je da nema potrebe da se vrše javne nabavke kada je reč o ugovorima sa povezanim licima. Drugim rečima, kada onaj ko vrši nabavku, direktno kontroliše, tj. ima istu vrstu finansijske kontrole, tzv. kontrole i revizije nad licem koje to vrši. Prema tome, ako recimo neko radi pod ministarstvom u nekoj upravi koji direktno podleže tom ministarstvu u kontroli onda nema potrebe da se ide na javne nabavke. Eto to je smisao ovog člana. Pokušajte da se uživite u smisao teksta. Evo kaže - ako neko ko naručuje to radi sa nekim koga de fakto kontroliše, znači, to je ili uprava u sklopu ministarstva ili deo nekog javnog preduzeća koje on direktno kontroliše, onda u stvari nema smisla da to ide na javnu nabavku, pošto on direktno kontroliše i odgovoran je naravno za te nabavke.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković, po amandmanu.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, pa naravno da predlažem da se ne prihvati ovaj amandman, dakle, amandman na član 5, ali i svih 92 amandmana koje je podneo samostalni poslanik, najefikasniji, da kažem, poslanik u ovoj Skupštini, ali nažalost efikasan u menjanju stranaka i efikasan u pisanju besmislenih amandmana. Ovde se očigledno radi o izvesnom takmičenju, rekao bih, samostalnih poslanika koji će od njih napisati više amandman u tekstu - briše se. Ali, ne bih ulazio u njihove odnose, u svakom slučaju reč je o krajnjem neodgovornom i neozbiljnom pristupu u pisanju amandmana. Dakle, meni je potpuno ne prihvatljivo brisanje člana 5.
Gospodine Markoviću, molim vas samo vratite se na amandman i nemojte da kvalifikujete potrebu poslanika da podnose amandmane.
Evo upravo, upravo kažem da mi je potpuno neprihvatljivo da se briše član 5, ali i svi ostali članovi ovog Predloga zakona. A, opet imamo i vrlo značajne greške i te greške se odnose na redni broj navedenih amandmana, pa tako vidimo da uvaženi doktor pravnih nauka ne zna da napiše rimsko 92, niti rimsko 91, niti rimsko 90, pa ga pozivam da nauči tako nešto, a za tako nešto bi mogao da se obrati poslaniku Pavićeviću koji vidim da pravilno piše rimske brojeve. Dakle, siguran sam da će izaći u susret i pomoći mu. Hvala vam.
Samo molim vas, jedno pitanje, da li isto važi kao kada je gospodin Pavićević u pitanju, da li da vas opominjem na pet sekundi pre isteka dva minuta ili na tačno dva minuta? Da bi mogli da završite misao. (Zoran Živković, s mesta: Ja sam se obraćao ministru.) Ne, ovo pitam samo zato, bez nekog, nego pitam zato što je gospodin Pavićević rekao da tačno na dva minuta… (Zoran Živković, s mesta: Možete da pokušavate… Ja sa vama nemam komunikaciju.) U redu je, gospodine Živkoviću, samo pitam, ništa više. Zato što sada prekoračite vreme. Vreme ima ministar dr Dušan Vujović. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, po amandmanu.
Ovde je situacija čista, nema ovde zloupotreba. Ja bih voleo da kolege, poštujem potpuno što je gospodin Živković pitao ministra, ali drugi podnosilac amandman je maltene okarakterisao da će ovde neko da dobija posao mimo javnih nabavki kako hoće. Pa nije baš tako. Ovde je reč o poverenim poslovima. Osnivač jednog javnog preduzeća, recimo, može da bude lokalna samouprava. Izvorna nadležnost lokalne samouprave jeste održavanje higijene na nivou teritorije lokalne samouprave. Jednim delom se to finansira od naknada koje građani plaćaju za odnošenje smeća, jedan deo ne može. To je uklanjanje divljih deponija, pranje ulica, itd. Sad, da li treba sprovoditi javnu nabavku da neko čisti i pere ulice, ako imamo preduzeće kome je lokalna samouprava poverila taj posao? To se do sada dešavalo po Zakonu o javnim nabavkama. Ali sada se nedvosmisleno dozvoljava zakonom. To su povereni poslovi jedne lokalne samouprave ka preduzećima gde je ta lokalna samouprava osnivač ili neko drugo državno preduzeće. Neki drugi osnivač u sklopu države ili neki drugi državni organ. Znači, samo jedno nepotrebno i često na pogrešan način tumačene odredbe Zakona o javnim nabavkama jer ste imali situacije da baš zbog toga se raspisuju javne nabavke i ugrožava direktno javno preduzeće gde je osnivač lokalna samouprava da bi neko drugi dobio posao. Ovde se potpuno štiti i isključivo se štiti državni interes, bez obzira da li je u pitanju RS, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave.
Zahvaljujem gospodine Arsiću. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Balša Božović, Gordana Čomić i mr Aleksandra Jerkov i Jovana Jovanović. Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem predsedavajući, gospodine Bečiću. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre i poštovani gosti, amandman koji sam podneo u lično ime i u ime DS u članu 5. dodatnom članu 7a. stav 6. tačka 1, da ne ispadne da ne govorim o tom amandmanu, zapeta, nakon reči, citiram – a sa ciljem ostvarivanja njihovih zajedničkih interesa, predlažemo da se briše iz prostog razloga što – čijih zajedničkih interesa, gospodine Arsiću? Da li je zajednički interes nekolicine funkcionera SNS kojima ovaj zakon, koji menjate u više od 50%, a vaš prvi zakon je iz 2012. godine, omogućava neki interes lične prirode, stranačke, neću uopšte da ulazim u to, ili vi svoje čedo na ovaj način ubijate? Više od 50% članova ste izmenili i niste doneli nov zakon. Zašto, ako je ovaj tako dobar i ako je ovaj sprečio korupciju i kriminal u Srbiji? Ako mi odgovorite na pitanje – koji su kriterijumi kojima ste menjali stvari i članove postojećeg zakona i kada su u pitanju male, ali i ostale nabavke, kako vi to mislite da građani Srbije mogu da vam poveruju da se borite protiv organizovanog kriminala i korupcije a donosite zakon koji omogućava organizovan kriminal i korupciju? Vi nemate odgovor na to pitanje zato što ne postoje kriterijumi i vi to dobro znate i ovim ste omogućili po ko zna koji put u ovoj Skupštini da se usvoji zakon koji može da opljačka Srbiju i to će se dogoditi. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine Božoviću. Gospodine Arsiću, imate pravo na repliku. izvolite.
Nisam znao da je EU korumpirana država. Ovo je direktiva EU. Ljudi, šta vam je? O čemu vi govorite? Zajednički interes gde ne preovlađuje privatni kapital u odlučivanju i raspodeli dobiti? O kome vi to govorite? Hajde kažite lepo – mi smo protiv EU, mi nećemo njihove direktive. Nađite mi te koji će zbog ovog člana da opljačkaju Srbiju. Nađite mi. Ali, jedna druga stvar mi se sviđa. Zahvaljujući prethodnom Zakonu o javnim nabavkama i onom koji je donet 2012. godine, sveli smo DS na samo 5% aneksa ugovora. Dok ste aneksirali 25%, dobrim delom ste finansirali kampanje i imali ste rezultat 25%. Sada kada ima samo 5%, toliki vam je izborni rezultat i toliko vam građani Srbije veruju, samo 5%. Ja se ne bih smejao. Ja imam prava da se smejem, a da sam na vašem mestu ja bih plakao.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Na član 6. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima prof. dr Janko Veselinović.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, članu najnesposobnije, odnosno najneefikasnije Vlade na svetu, u ovom članu 6. vi pokušavate da zamažete oči onima koji čitaju zakon i da sve ono što ste uradili u prethodnom članu, a to je da ste omogućili izuzetke od Zakona o javnim nabavkama, vi sada kažete da ćete komunikaciju vezano za javne nabavke obavljati od strane naručioca na portalu javnih nabavki. Pa ne može to, gospodine Vujoviću, da reši svu netransparentnost koju ste uveli, pa i samom činjenicom koju je malopre gospodin Božović rekao da ste izmenili 50% odredbi Zakona o javnim nabavkama i praktično onemogućili čitljivost tog zakona. „Pokret za PREOKRET“ se izričito protivi ovim izmenama, jer će one uvesti haos u javne nabavke. One već postoje. Netransparentnost je na visokom nivou. Vi sa ovim samo povećavate netransparentnost. Gospodine Vujoviću, povucite ovaj zakon. U brojnim oblastima postoji zastoj u javnim nabavkama, ne mogu da se nabave aparati u zdravstvu, lekovi itd, dok u drugim oblastima cvetaju javne nabavke, naravno, mimo zakona. Pitam vas, da li imate saznanja da braća pojedinih funkcionera sprovode javne nabavke, naravno, na jedan netransparentan način, na način da oni upravljaju javnim nabavkama u Srbiji?
Vreme, zahvaljujem. Reč ima ministar dr Dušan Vujović.
Ja ne znam na šta se odnose vaši drugi komentari. Ovo na šta se odnosi ova izmena člana, to je u originalnom zakonu član 20, gde se na kraju prvog paragrafa, znači posle toga da se komunikacija vrši objavljivanjem poslova javnih nabavki pisanim putem, putem pošte, elektronske pošte i faksom, dodaje se - kao i objavljivanjem od strane naručioca na portalu javnih nabavki. To je u skladu sa evropskom direktivom i ne znam kome to škodi. Ne vidim kako je to povezano sa svim ovim drugim stvarima koje ste rekli. Ovo samo proširuje i dodaje objavljivanje informacija o javnim nabavkama na portalu javnih nabavki. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima predlagač amandmana, narodni poslanik Zoran Živković.
Neka korist od odgovora na prethodni amandman i moja pitanja od strane ministra je to što smo saznali da su ove izmene zakona u stvari loš prevod direktiva Evropske komisije i to nije dobro. Stvarno je tužno ako je neko iz Brisela morao da vam kaže da postoji portal javnih nabavki i da to nije bilo već sadržano u prethodnom zakonu. Ali, nikako nije dobro da zakoni u Srbiji budu loši prevodi bilo kojih zakona, pa makar oni dolazili iz EU. Naravno, nema potrebe da dokazujem svoje lične stavove i stavove svoje stranke oko EU, ali ovo je devalvacija toga što iz Brisela dolazi. Prema tome, bilo bi dobro da ipak ovaj zakon, slažem se sa prethodnim kolegom, povučete, da nađete nekog dobrog prevodioca. Ako nemate, možemo da vam nađemo volontere koji to mogu da urade bez javnih nabavki, bez bilo kakvih davanja od strane Vlade, pa da se dobije jedan pismen, pisani tekst koji bi trebalo da bude osnovan za pisanje novog zakona. Jer, po jedinstvenim metodološkim pravilima kojih se drži ova Vlada i trebalo bi da se drži ovaj parlament, kada se menja više od 50% jednog zakona, onda to ne treba da budu izmene i dopune zakona, nego se piše novi zakon. Bilo je dovoljno vremena za to, te uočene nepravilnosti su odavno poznate i bilo je dovoljno vremena da se to uradi na jedan način primeren direktivama Evropske komisije. Ima puno direktiva koje dolaze iz Brisela, pa se ovde apsolutno ne poštuju. Ovde se više poštuju direktive koje dolaze iz Abu Dabija.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Ja opet ne razumem neke poslanike. Svako ima pravo na svoju političku borbu. Ne znam šta je ovde netransparentno. Još je transparentnije, volim da kažem srpsku lepu reč – jasnije, vidljivije, primetnije sve što se dešava sa javnom nabavkom. Ono što meni nije transparentno, nije vidljivo, nije jasno da to govori poslanik koji se predstavlja kao lider „Pokreta za PREOKRET“, a ne zna šta je pokret. On voli da sve bude sakriveno i ne sme da izađe na jedan najobičniji miting, da vidimo koliko ima pristalica, da vidimo kakav mu je program, da konačno znamo šta on hoće, da vidimo taj pokret. Pokret je bila SNS 2008. godine i dokazali smo vam to na izborima 2012. i 2014. godine. Dokazali smo vam koliko smo efikasni i pokazali vam koliko ste bili neefikasni, osim u korupciji, osim u kriminalu, osim u uništavanju srpske privrede, osim u zaduživanju.
Zahvaljujem. (Janko Veselinović, s mesta: Replika.) Gospodine Veselinoviću, ne znam na koji način da vam dam repliku jer niste pomenuti. (Janko Veselinović, s mesta: Pomenut je „Pokret za PREOKRET“.) Ali, gospodine Veselinoviću, vi ste ovde kao nezavistan poslanik. (Janko Veselinović, s mesta: Ne, nisam.) Ne znam šta vi smatrate da jeste, ali vi ste za nas ovde kao samostalni poslanik i ja moram tako da vas tretiram. Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, apsolutno neprihvatljivo brisanje člana 6. Ne postoji član ovog zakona koji je u većoj, da tako kažem, kontradiktornosti sa predlogom ovog amandmana, a pogotovo sa obrazloženjem zašto je predložen ovaj amandman. Zbog građana Srbije moram da pročitam. Dakle, amandman glasi – briše se, a obrazloženje glasi ovako – ovaj član stvara uslove za veću koruptivnost i manju, pazite, transparentnost, kao i dodatnu složenost u primeni Zakona o javnim nabavkama. To kaže predlagač ovog amandmana. Da vidimo šta kaže član 6. Član 6. kaže – u članu 20. stav 1. posle reči: „ili faksom“ tačka se zamenjuje zapetom i, obratite pažnju, dodaju se reči: „kao i objavljivanjem od strane naručioca na portalu javnih nabavki“. Ja ne znam ko može da zaključi na osnovu ovoga da je u pitanju nekakva netransparentnost. Pa, ovo je primer transparentnosti. Taman da smo sve obrisali, član 6. niste trebali da predložite da se briše, ako se zaista zalažete za transparentnost. Ne znam čija braća se bave, ili šta je već govorio, javnim nabavkama, ali znam da su brat i otac nekog bivšeg ministra, o čemu je pričao malopre šef poslaničke grupe SNS, kao i verenica nekog bivšeg ministra, da su se bavili javnim nabavkama. Predlažem da se odbije ovaj amandman.
Hvala. Na član 7. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Branka Karavidić i Blagoje Bradić, narodni poslanik Janko Veselinović, narodni poslanik Dejan Radenković i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Izvolite. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, dakle, mi smo dali amandman na član 7. koji menja član 21. stav 6, gde ste vi predložili: „Uprava za javne nabavke sačiniće model internog plana za sprečavanje korupcije u javnim nabavkama.“. Radi se o delu zakona koji govori o opštim merama za sprečavanje korupcije. Mi smo predložili da se taj predlog briše i da ostane stari stav, koji kaže: „Uprava za javne nabavke je dužna da, u saradnji sa državnim organom nadležnim za borbu protiv korupcije, sačini plan za borbu protiv korupcije u javnim nabavkama i dostavi Vladi na usvajanje.“. Mislim da je rešenje koje je bilo, a koje vi menjate, bolje nego ovo što je predloženo jer je logično da Uprava za borbu protiv korupcije, u saradnji sa Upravom za javne nabavke, sačini plan borbe protiv moguće korupcije kod raspisivanja javnih nabavki. Mislim da je bolje da ostane staro rešenje, da je kompletnije i kompleksnije nego ovo što ste vi sada predložili. Zahvaljujem.
Prvo predlagači, ministre, pa vi. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Samo, predsednice, gospodinu Arsiću, može na preokret.org da pogleda, a i uručiću mu sada.
Molim vas da govorite o amandmanu, stvarno, tuk na luk, ovako je građanima Srbije. Dajte, govorite o amandmanu.
Dakle, u ovom članu 7. menja se postojeći član 21. kojim se briše, dakle, predlog Vlade, slušajte sada: „Uprava za javne nabavke je dužna da u saradnji sa državnim organom nadležnim za borbu protiv korupcije“, pa kaže, „sačini plan za borbu protiv korupcije u javnim nabavkama i dostavi Vladi na usvajanje.“ To je postojeći tekst. Vi, gospodine Vujoviću, predlažete da novi tekst glasi - Uprava za javne nabavke da sačini model internog plana za sprečavanje korupcije u javnim nabavkama. Dakle, umesto integralnog plana koji se dostavlja Vladi, sačiniće model internog plana koji se ne dostavlja Vladi. Dakle, da li je ovo transparentnost i da li je u pitanju loš prevod evropskih direktiva, gospodine Vujoviću? U čemu je ovde stvar? Dakle, ovo jeste upravo što je prethodni govornik čitao, smanjenje transparentnosti, povećanje koruptivnih rizika. Zbog toga Pokret za preokret je protiv ovoga. Gospodin Arsić može to dobro da zna. Dakle, ovde se povećava koruptivni rizik. Ovde se povećava nesigurnost učesnika u postupku javnih nabavki, a povećava se i mogućnost, građani Srbije to dobro znaju, da pojedina braća pojedinih funkcionera diriguju javne nabavke u Srbiji. Građani znaju njihova imena, možda vi ne znate. Mislim da znate. Hvala.
Hvala vam puno. Imali ste dva minuta. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Još jedan dokaz da je ovo bolja varijanta, zakon, kao posledica lošeg prevoda direktiva iz Brisela, gora varijanta – zakon sa lošim namerama. Ovo što brišete, a glasi: „Uprava za javne nabavke je dužna da u saradnji sa državnim organom nadležnim za borbu protiv korupcije sačini plan za borbu protiv korupcije u javnim nabavkama i dostavi Vladi na usvajanje.“ To je direktiva, ministre, Evropske unije. Znači, ovo što brišete je direktiva Evropske unije. Ovo „interni“ je potpuno neobjašnjivo. Borba protiv korupcije, naprotiv, treba da bude javna. Javnost je najbolji saveznik u svakoj borbi protiv korupcije. Možda je neki loš prevodilac namerno ili slučajno integralno preveo kao interno, ali ne sumnjam da ministar dobro zna engleski i da ne bi trebalo njemu da promakne takva jedna greška, osim ako uopšte nije čitao ovaj zakon. Da je javnost dobar saveznik u borbi protiv korupcije dokaz je i tender za Prokop, koji je dobila neka firma, ne sećam se više koja. Jedna nevladina organizacija iz Prokuplja koju vodi gospodin Dobrašinović, ako se dobro sećam, ukazala je na to. Njega je predsednik Odbora za kontrolu trošenja javnih finansija Arsić isterao sa sednice Odbora zato što je insistirao upravo na tome. Ustavni sud ili Upravni sud, ne sećam se više, doneo je pre neki dan odluku kojom donosi rešenje, presudu u korist Dobrašinovića i poništava tu javnu nabavku koja je vrednosti nekoliko milijardi dinara.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Prvo, očigledno je da ovde postoji elementarno nepoznavanje prava. Vlada Republike Srbije nije mogla da da saglasnost na plan za borbu protiv korupcije… (Balša Božović, s mesta: Gospodine Arsiću, kako to niste znali?)
Božoviću, nemojte dobacivati, neukusno je.
… u javnim nabavkama, i to iz jednog prostog razloga. Postoji jednim delom jedna kritika, to je za Upravu za javne nabavke i tu ću svakoga da podržim, ali to je direktor kojeg ste vi postavili od kad ste osnovali javne nabavke, pa ste zbog njega čak i menjali zakon. Vlada nije mogla to da usvoji zato što je Narodna skupština Republike Srbije dala saglasnost na Akcioni plan za sprovođenje nacionalne strategije za borbu protiv korupcije u Republici Srbiji za period od 2013. do 2018. godine. Zašto Uprava za javne nabavke i nije dostavila Vladi svoj plan za suzbijanje korupcije u javnim nabavkama, pitanje je za Upravu za javne nabavke. Što se tiče stanice Prokop, koliko znam, Odbor za finansije je usvojio izveštaj gospodina Dobrašinovića. U čemu je problem onda? To što je isteran, to je zato što je prekršio pravila parlamenta.
Molim poslanike da ne komuniciraju preko sale, nego po Poslovniku sa mnom.
Zato što građanski nadzornik radi nešto za Odbor za finansije, a ne Odbor za finansije za njega. Još nešto, toliko je bio sposoban, da umesto dok je bilo odlučivanje u Republičkoj komisiji za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki obavesti o tome Odbor za finansije, da mi pozovemo i člana Komisije, izvestioca i celu Komisiju, da vidimo kakva će odluka da bude, on o tome ćuti. Po Zakonu o javnim nabavkama, na to imamo pravo. Onog trenutka kada je napisao tužbu Upravnom sudu, Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava više o tome nije mogao, osim da usvoji izveštaj, ništa da uradi. Šta god da smo uradili, bilo bi mešanje u rad pravosudnih organa. Vi to sve dobro znate. Ali, zato vam ne smeta da kažete – izbacio ga je Arsić sa sednice Odbora. Što ne kažete zašto? Što ne kažete zašto? Zato što nije pričao o predmetu javne nabavke, nego je pričao o svojim političkim stavovima. Nemam ništa protiv, neka ih priča na ulici.
Poslaniče, molim vas, kao ovlašćenog, da se vratimo na amandman.
Vraćamo se na amandman jer baš taj član je uzrokovao taj problem koji se dešavao na Odboru za finansije, baš taj plan borbe protiv korupcije u javnim nabavkama. Očigledno je da neka prava ipak imaju samo poslanici. Ja nemam ništa protiv da bilo ko od svih vas ovde iznosi svoje političke stavove. Ovo jeste mesto za to. Razlog zašto nemam protiv, dobili smo mandat od građana, a ne poveren posao od institucije za koju neko mora da podnosi izveštaj.
Hvala. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Balša Božović, Gordana Čomić, Aleksandara Jerkov i Jovana Jovanović.
Zahvaljujem predsednice Narodne skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine Vujoviću, poštovani gosti, dakle, smatramo da su pojedini članovi, a pre svega ovaj o kome se govorilo u poslednjih nekoliko minuta da su veoma važni kada je u pitanju aspekt borbe protiv organizovanog kriminala i korupcije. Ovaj član gospodine Vujoviću je malo drugačiji od onih koji su predložili moji prethodnici, mada mogu da se složim sa njima da je i to staro rešenje bolje od ovog koje predlažu poslanici SNS i vi kao ministar Vlade Republike Srbije, ali mi predlažemo sledeće – da Ministarstvo finansija, gospodine Vujoviću, usvaja plan Uprave za javne nabavke za sprečavanje korupcije u javnim nabavkama do 31. decembra 2015. godine. Da vi gospodine Vujoviću, budete jedan od tih koji ćete taj plan, model internog plana Uprave usvojiti. Da li možete, molim vas, da mi kažete kako vi imate nešto protiv toga da se Vlada Republike Srbije, vi kao ministar, takođe uključite u rešavanje ovog pitanja i ovog problema. Već smo rekli, da je stepen korupcije u novom zakonu gde menjate više od 50% članova, stepen korupcije je ogroman i Agencija je čak dala svoje komentare, i kada su male nabavke u pitanju i kada su druge povoljnije mogućnosti po lokalne funkcionere SNS koju im omogućava ovaj zakon da pune budžet za lokalne izbore. Sada mi predlažemo da vi budete taj, koji će zajedno sa Upravom da napiše interni plan i da ga usvoji zajedno sa Upravom za javne nabavke zato što mislimo da se time stepen korupcije smanjuje.
Potrošili ste vreme grupe, prošle su dve minute, žao mi je. Reč ima ministar Dušan Vujović. Izvolite.
Da krenem, ako mogu par rečenica objašnjenja zašto je tekst izmenjen. Znači, u vreme kada je ovo pisano nije postojala Nacionalna strategija za borbu protiv korupcije u Republici Srbiji. Nacionalna strategija za period 2013-2018. godine je doneta i usvojena ovde u Skupštini, što je jako važno, i Akcioni plan je donela Vlada. Prema tome, posle toga smo morali da prilagodimo ovaj plan. Uprava za javne nabavke je u skladu sa jedan, dva, tri, četiri, sa stavom 5. ovog postojećeg zakona podnela plan, ali je na Vladi rečeno da bi to stvaralo konfuziju, jer bi to onda protivrečilo integralnom tekstu Nacionalne strategije u kojoj je već sadržano. Znači, da krene inicijativa od Uprave bi bila u kontradikciji sa Nacionalnim planom pa je rečeno da će u skladu sa Nacionalnim planom Uprava napraviti ovaj predlog gde će biti interne mere za sprovođenje ovog plana. Znači, to je samo pitanje pravne sekvence, znači, promenili su se uslovi, zbog toga je to promenjeno, ne zato što je neko nešto promenio u pristupu. Drugo, zahvaljujem na poverenju i vrlo rado ćemo aktivno uzimati učešće i u pripremi i u realizaciji tog plana, jer ne smemo da izađemo van svojih nadležnosti koje su opredeljene za Zakon o ministarstvima koje je donela ova Skupština. Prema tome, predlažem da ostanem u okviru nadležnosti koje su definisane zakonom, a da svako u svom delu maksimalno koristi svoje kapacitete, da utiče na kvalitet i na borbu protiv korupcije u javnim nabavkama i svim drugim oblastima. Hvala lepo.
Hvala. Na član 8. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Na član 8. u ime Pokreta za preokret podneo sam amandman i videćemo kakav ću odgovor dobiti sad od ministra Vujovića, člana jedne od najnesposobnijih Vlada na svetu. Gospodine Vujoviću, kako objašnjavate činjenicu da je u postojećem članu 22. brisana odredba, citiram – naručilac čija ukupna vrednost javnih nabavki na godišnjem nivou prelazi milijardu dinara dužan je da obrazuje posebnu službu koja će sprovoditi kontrolu planiranja, sprovođenja postupka, izvršenja javnih nabavki. To ste brisali. Pobogu, gospodine ministre. Znači, za kompaniju koja ima nabavke preko milijardu evra do sada je bila obaveza formiranja posebne komisije koja će pratiti te javne nabavke, vi ste to sada brisali i brisali ste narednih jedan, dva, tri, četiri stava kojim to detaljnije obrazlaže. Ovo je najbolji dokaz da svodite transparentnost na najmanju moguću meru. Zašto? Zbog braće. Zbog braće, gospodine Vujoviću. Vi kažete, bilo je tu prevođenja direktiva. Bilo je tu i nečega drugoga. Bilo je toga kao što je član oko visine nabavki male vrednosti da se pogoduje, da se neke nabavke sprovedu do narednih lokalnih izbora, kako bi bilo malo i za njih, a malo i za političku stranku iz koje dolaze za lokalne izbore. Pa, to je svima jasno i maloj deci je to jasno, gospodine Vujoviću.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodnoj skupštini gospođo Gojković, uvaženi ministre Vujoviću i uvaženi naravno gosti iz Ministarstva, podržavam argumentaciju koju je za amandman na član 8. ovog predloga zakona malo pre saopštio uvaženi kolega narodni poslanik Janko Veselinović. Narodni poslanik Zoran Živković i ja smo ovoj argumentaciji dodali i još jedan argument koji smo i zapisali u obrazloženju za ovaj amandman. Mi smatramo da se ovom izmenom na član 8. Predloga zakona doprinosi tome da Vlada ne radi nešto što ne ostvaruje jačanje sistema javnih nabavki, poštovana gospodo. Ja sam onda čitao u razlozima za donošenje zakona, ministar je ovako napisao. Ministar Vujović kaže – od 1. aprila 2013. godine primenjuje se Zakon o javnim nabavkama koji predstavalja značajan doprinos unapređenju sistema javnih nabavki u Republici Srbiji. Čovek koji čita zaključi odličan zakon, primenjuje se, imamo rezultate, onda već u narednom paragrafu, kaže – pa, ipak postoje neki subjekti koji su ukazali na potrebu daljeg jačanja sistema javnih nabavki. Kada se tako napiše, razuman čovek pomisli – dobro, bila je praksa, zaključili smo da nekim malom delom treba nešto popraviti, a onda dobijemo predlog izmena i dopuna zakona kojim se menjaju 92 člana jednog zakona koji ukupno ima 178 članova. Pa, poštovana gospodo, pa tu se nije videlo da tu nešto malo treba da se izmeni, to su tolike promene. Mislim, gospodine Vujoviću, da ne možemo na ovakav način u našoj Narodnoj skupštini da tretiramo ovakvu vrstu sadržine koja se tiče javnih nabavki. Onda, gospodine Vujoviću….
Molim vas, vreme.
U redu, nastaviću kasnije.
Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj član ovako kako je napisan po novom zakonu koji ćemo usvojiti svakako, govori o potpunoj transparentnosti u javnim nabavkama, jer po prvi put naručioci su dužni da ne samo svoje interne akte objavljuju na svojoj internoj stranici, praktično, sve ono što je vezano za javne nabavke. A što se tiče ne direktnog procesa komunikacije sa licima koje učestvuju u javnoj nabavci, imaće obavezu naručioci da objave na svojoj internet stranici. Od tolikog nivoa transparentnosti, da li postoji nešto što je bolja brana protiv korupcije i zloupotrebe u javnim nabavkama. Ceo ovaj zakon o javnim nabavkama suštinski ide ka jednom cilju, da zaštita i borba protiv korupcije bude povezana sa javnošću u radu. Suština, ako imate javnost, transparentnost, u celom postupku javnih nabavki od trenutka pravljenja plana i ako je to dostupno svima, ne postoji taj mehanizam kontrole koji je bitniji od onih koji hoće da učestvuju na tom tenderu koji neće uočiti svaki nedostatak u proceduri, bio da je ona nameran ili slučajan. Dakle, javnost u javnim nabavkama je suština i to je glavna razlika između javnih nabavki i zakona koji su bili do 2013. godine, ovog prethodnog i ovog kojeg danas usvajamo.
Hvala. Na član 9. amandman u istovetnom tekstu podneli su poslanici Janko Veselinović, i zajedno poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima Zoran Živković.
Ovim članom se na meni nepotreban način menja postojeći tekst člana 23. Iz tri puta čitanjem teško može da se vidi, osim rasporeda reda reči u rečenici i možda prihvatljivijeg stila, gde očigledno nije bilo uticaja lošeg prevoda iz Brisela. Ali to isto znači, kao što je bilo i u članu 23, potpuno nepotrebne izmene koje ne uvode nijedan novi institut koji bi mogao da doprinese borbi protiv korupcije u polju javnih nabavki. Prema tome, zbog toga ga treba brisati. To je jedan od razloga zbog čega treba brisati ovaj član zakona.
Kada je u pitanju član 9. ovo liči na unošenje dodatne zabune. Nismo sigurni šta je pisac ovih redova hteo da kaže. Jedna prilično jasna odredba, ko ne može da nastupa kao ponuđač ili kao podizvođač ponuđača je sada relativizovana ili manje jasna. Šta je zakonopisac, a što je najgore ne znamo ko je zakonopisac, znamo ko je podneo ovaj zakon, a to je Vlada, potpisao je Aleksandar Vučić, tri godine i dva dana učestvuje u Vladi Republike Srbije, ako su ovo dometi reformi da se jedna jednostavna rečenica pretvori u složenu, mogu da prihvatim i to. Gospodine Vujoviću, da li je vama jasno šta je pisac hteo da kaže? Meni zaista nije, meni je ovo ranije napisano bilo sasvim jasno i nije mi jasno u čemu su bitne promene? Da li i ovde učešće imaju braća ili je u pitanju nešto drugo? Pokret za PREOKRET je protiv pisanja zakona koji stvaraju na pravnom nebu u pravnom sistemu Srbije dodatni haos. Ovaj zakon kojim je izmenjeno više od 50% odredbi postojećeg zakona biće problem za primenu i za one koji su najkompetentniji za primenu u javnim nabavkama…
Vreme. Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Hvala predsedavajuća. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, meni je potpuno jasno šta je zakonopisac hteo da kaže ovim članom, ali meni nije jasno šta je predlagač amandmana želeo svojim amandmanom – briše se, a pogotovo svojim obrazloženjem tog amandmana koji je, opet, potpuno u kontradiktornosti sa samim amandmanom. Da bi stvari bile jasnije, ukratko ću samo pročitati. Dakle, lice koje je učestvovalo u planiranju javne nabavke, pripremi konkursne dokumentacije ili pojedinih njenih delova i sa njim povezano lice, ne može nastupati kao ponuđač ili kao podizvođač ponuđača, niti može sarađivati sa ponuđačima ili podizvođačima, prilikom pripremanja ponude ukoliko se na taj način narušava jednakost ponuđača i konkurencija u postupku javne nabavke. Da stvari budu jasnije, zbog građana Srbije, amandman glasi – briše se. Obrazloženje glasi – ovaj član stvara uslove za veću koruptivnost i manju transparentnost, kao i dodatnu složenost u primeni Zakona o javnim nabavkama. Gospođo predsedavajuća, voleo bih da mi bilo ko objasni kako ovaj član stvara uslove za veću koruptivnost? Shvatio sam da ovaj član umanjuje mogućnost za koruptivnost, a ne da stvara veće uslove. Stručnjak za porodično blago, za porodični nakit, verovatno nije najbolje razumeo ovaj član. Hvala.
Niko nije spomenut. (Zoran Živković, s mesta: Direktno sam prozvan..) Nije vas prozvao. Slušam ja. Razumeli smo mi svi i njega i sve predlagače. Na član 9. amandman su zajedno podneli poslanici Jovan Marković, Balša Božović, Gordana Čomić, Aleksandra Jerkov i Jovana Jovanović. Da li neko želi reč? Da. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Ovaj član morate menjati. Ja ću vam pročitati ponovo, a kolega narodni poslanik je pročitao, da bi bilo jasno zašto ga morate menjati. Radi se - o licima koja su učestvovala u planiranju javne nabavke, pripremi konkursne dokumentacije ili pojedinih njenih delova i sa njim povezano lice, ne može nastupiti kao ponuđač ili kao podizvođač ponuđača, niti može sarađivati sa ponuđačima ili podizvođačima prilikom pripremanja ponude, ukoliko se na taj način narušava jednakost. Ko će da odlučuje o tome da li se na taj način narušila jednakost? Nemojte ubacivati, ja treći put čitam ovakve odredbe i do sada dva puta nije prošlo da se ceni da li se narušila jednakost. Ako imate lice koje je učestvovalo u planiranju, u pripremi konkursa itd. Najiskrenije vas molim zbog toga što je jako važno, da izbacite ovaj deo rečenice, ukoliko se na taj način narušava jednakost ponuđača i konkurencije, jer ćete da imate samo sijaset javnih nabavki, gde će biti utvrđeno da nije narušena jednakost, a šteta će biti zajednička. Nema to veze da li sam ja opozicija u ovoj Vladi ili šta radi Vlada, nemojte da stavljate tu rečenicu. Treći put je čitam. Takođe, kraj drugog stava ovog člana nije dobar, kažete – ako je ponuđač, odnosno podnosilac prijave neposredno ili posredno dao, ponudio ili stavio u izgled neku korist ili pokušao da sazna poverljive informacije ili da na bilo koji način utiče na postupanje poručioca u toku postupka javne nabavke, naručilac je dužan da ponudu odbije i da bez odlaganja obavesti nadležne državne organe. Koju ponudu da odbije?
Vreme, hvala. Na član 10. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su poslanik Janko Veselinović i zajedno poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Samo pitam, Gordana, da li imaju ova dva amandmana sličnosti, jer se ministar javio? Ne. Onda da dam reč ministru.
Nisam siguran da dobro čitam tekst ovde, to je amandman na član 23. koji ste vi…
Ne, na član 9…
A odnosi se na član 23, je li tako?
Na član 23. u osnovnom zakonu.
Znači, član 23. u zakonu. Vaš amandman kaže da praktično posle pripremanja ponude ide tačka, da se ostatak rečenice briše i dodaje se ova druga rečenica u izmenjenom tekstu. Ja na svoju odgovornost prihvatam taj amandman.
Hvala. Ministar prihvata amandman. Na član 10. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su poslanik Janko Veselinović i zajedno poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, uvaženi ministre Vujoviću i uvažene gošće i gosti iz Ministarstva, dva su dodatna argumenta koja želim da saopštim povodom našeg amandmana na član 10. Prvi argument tiče se jedne vrste nedoslednosti koju sam primetio u delanju ministra Vujovića u našoj Narodnoj skupštini. Ministar Vujović nije prihvatio ovaj naš amandman, a obrazloženje je sledeće – amandman se ne prihvata, s obzirom na to da u obrazloženju nisu navedeni razlozi koji upućuju na osnovanost i opravdanost rešenja navedenog u tekstu amandmana. Ministre Vujoviću, kada smo mi podnosili amandmane na onaj prvi predlog zakona, pa kada ste vi stavljali tekst – ne prihvatamo amandman, zato što smatrate da je vaš predlog celishodniji, jer i vi smatrate da taj termin „celishodno“ sadrži u sebi sve razloge koji upućuju na osnovanost i opravdanost rešenja koja vi zagovarate. Dakle, ja sam očekivao da makar ministar, kada ovde dođe, dosledno primeni izvesni pristup, a ne da povodom jednog predloga zakona primenjuje jedan, a povodom drugog drugačiji pristup, plus iznenadilo me malo što ministar Vujović možda nije ni znao da njega povodom ovog predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim nabavkama, pre svega brani gospodin Arsić, koji će u istoriji parlamentarizma u Srbiji, poštovani gospodine Vujoviću, ostati upamćen po tome što je naložio izbacivanje sa sednice Odbora građanskog nadzornika koji je kasnije dobio spor pred sudom, jer je sud naložio da se raskine ugovor oko Prokopa, ministre Vujoviću. Ali, evo sada nema ni gospodina Arsića da brani vaš predlog zakona, nema ni gospodina Babića…
Poslaniče, ne vredi kod mene. Kada ja predsedavam, to prozivanje ne vredi. Neće niko dobiti repliku.
Ali, nema ih, nema ni Babića, ni Arsića. Ne može da dobije repliku kada ih nema.
Molim vas, prošlo vam je vreme u prozivanju poslanika koji jesu u sali i koji pišu amandmane ili proučavaju za sledeću tačku. Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević.
Član 27, iako smo mogli da slušamo u ranijim raspravama da smo imali prigovor zato što smo brisali pojedine delove člana. U ovom trenutku ne diramo ništa. Član 27. ostaje ovakav kakav jeste, ali samo povećavamo represivne mere u slučaju da se pojavi bilo kakav oblik korupcije. Dakle, ukoliko se desi slučaj da se utvrdi bilo kakav oblik korupcije, naručilac ima obavezu da u tom slučaju raskine ugovor koji će se raskinuti u onom trenutku kada nadležni organ utvrdi da je došlo do korupcije. Zašto je ovo bitno da „nadležni organ“ utvrdi? Znate, imate različite poslovne interese kod različitih ponuđača. Sasvim je moguća pogrešna informacija, zloupotreba informacija. Mora iznad ponuđača i onog koji odlučuje da postoji mehanizam koji će utvrditi da je bilo mehanizma korupcije. Kada to uradi organ, onda je sasvim normalno da se taj ugovor raskine i to je ono što smo dodali u članu 27.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Dakle, amandman na postojeći član zakona 27, amandman na član 10. Predloga zakona, sa velikim zadovoljstvom moram da konstatujem da je ministar Vujović prihvatio i moje argumente koje je dodatno i preciznije objasnila koleginica Čomić, kada je u pitanju prethodni član i demantovala, čini mi se da ga nema u sali, verovatno neće imati morala da se vrati večeras, gospodina Markovića, koji je rekao da ovaj zakon nije koruptivan. Jeste koruptivan, ali da se vratimo na amandman na član 10, odnosno na postojeći član 27. Opet relativizacija i opet mogućnost stvaranja većeg stepena koruptivnosti. Dakle, ovde se stvara opet jedan izuzetak, stvara se mogućnost za subjektivnu ocenu, jer se kaže – naručilac u slučaju iz stava 1. i 2. ovog člana može da nastavi postupak javne nabavke, s tim da ugovor, ukoliko bude zaključen, itd. Opet se ostavlja mogućnost naručiocu da sprovede postupak mimo primedbi koje su postojale. Nadam se da sada gospodin Marković, koji je utrčao u salu, neće reći da i ovde nije visoki nivo koruptivnosti i da ovaj član nije pisan za neku braću. Jeste, jasno je, Pokret za PREOKRET ukazuje na to, gospodo, pišete zakone po nalogu nekih lica sa strane, za finansijske moćnike, za lica koja sprovode javne nabavke mimo organa, mimo naručioca, dakle to su interesne grupe. Gospodine Vujoviću, zašto, čemu ovaj dodatni stav?
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
U dilemi sam da li da reklamiram Poslovnik ili repliku, ali iskoristiću pravo na repliku. Očigledno da prethodni govornik, da ne spominjem prezime, da ne bih izazvao repliku, ne razume najbolje ovaj član i zašto je uopšte podneo amandman, a pogotovo sa takvim obrazloženjem, niti sam Zakon o javnim nabavkama. Pitanje morala, mislim da najmanje pravo on ima da spominje. Ponukan sam još od jutros spominjanjem narodnih pesama. Želeo bih da ukažem da srpski narod ima jedan lep običaj, a to je da aktuelne događaje opeva u narodnim pesmama. Tako postoji jedna narodna pesma koja glasi „harala Tadića banda“ i ta pesma je jako lepa i poučna pesma, postoji na “ju tjubu“ i ima preko 150.000 pregleda i ona govori o jednom periodu od 2008. do 2012. godine kada je prethodni govornik bio perjanica te stranke, te grupacije i govori o stanju u kojem se nalazila država i građani Srbije. Mislim da najmanje pravo na spočitavanje nedostatka morala ima upravo poslanik koji je nakon broda koji je počeo da tone odmah pretrčao na drugi brod, pa iz tog broda pretrčao u treći brod, itd, pa više ni sam ne zna u koliko stranaka je bio. Zahvaljujem.
Neću dati pravo na repliku, jer ste vi spominjali „Ajde Jano kolo da igramo“. Sada je ovo nešto drugo, i to je to. Svako po pesmu i da se vratimo na amandmane. To je bilo oko 12,15 časova. Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković.
Uvažena predsednice, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što kažem nešto o ovom amandmanu, samo želim da podržim ovo što je ministar danas na sednici podržao amandman koleginice Gordane Čomić. Između ostalog, ona ga je objašnjavala. Smatram da je jako važan i da će se ono što je ona uočila kroz postojeće predloženo rešenje upravo ispraviti amandmanom i jasno precizirati kako ne bi došlo do različitih tumačenja. Što se tiče ovog amandmana na član 27, smatram da niko, pa ni naručilac u procesu javnih nabavki, ne može unapred da zna, niti ima te ingerencije, mogućnosti da zna da li je neki privredni subjekt, ponuđač povredio konkurenciju. Zbog toga postoji antimonopolska komisija i naravno da ne treba da zaustavljamo procese i procedure javnih nabavki, nego da sačekamo odluku antimonopolske komisije. Ako je neki privredni subjek povredio konkurenciju, ugovor će se raskinuti i ići će se na novu javnu nabavku, ali ukoliko to nije, procedura i proces poslovni se ne zaustavlja, što je jako važno. To je jedna od glavnih intencija ovih izmena i dopuna zakona da se onaj zakon koji je stupio na snagu 1. aprila 2013. godine popravi, implementira. Tome naravno služe one izmene i dopune. Ekonomija je živa, promene su svakodnevne i naravno da ono što ne valja, što koči poslovne procese u našoj zemlji treba popravljati i treba u ovom zakonskom domenu menjati. Hvala.
Na član 11. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Još jedan primer lošeg člana lošeg zakona. Članom 11. se u članu 30. stav 1. posle reči „sukoba interesa“ tačka se zamenjuje zapetom i dodaju reči „ukoliko je postojanje sukoba interesa uticalo ili je moglo uticati“. Glasilo je naručilac ne može zaključiti ugovor o javnoj nabavci sa ponuđačem u slučaju postojanja sukoba interesa tačka. Sada glasi isto tako – znači u slučaju postojanja sukoba interesa zarez, ukoliko je postojanje sukoba interesa uticalo ili moglo uticati na odlučivanje u postupku javne nabavke. Šta je definicija sukoba interesa? Upravo to da neko može da utiče u nekom procesu na nedozvoljen način. Članom 11. gde menjate član 10. vi uvodite korupciju kao zakonsku kategoriju u Zakonu o javnim nabavkama. Pogledajte dobro ovo. Imate šansu da iskoristite jedan od devedeset i nešto dobrih amandmana koji glase – briše se i da zadržite staro rešenje koje je odlično. Nema potrebe da se menja, a vi ovde vršite potpunu relativizaciju tog dobrog rešenja uvodeći nešto što je pitanje da neko odlučuje da li je sukob interesa uticao ili je mogao da utiče na odlučivanje u postupku javne nabavke. Ko će to da odluči? Ko da razlaže sukob interesa na mogućnosti? Dakle, tu postoji nevin sukob interesa. Neko ima sukob interesa i sedi pod staklenim zvonom. Sukob interesa sam po sebi isključuje mogućnost da naručilac napravi ugovor sa tim ponuđačem.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Pokret za preokret je podneo amandman i na ovaj član iz istih razloga. Kolega Živković je dovoljno objasnio. Dakle, relativizacija omogućavanje većeg nivoa koruptivnosti. Dodavanje ovog stava 1. dobar član zakona o javnim nabavkama se, njegova osnovna koncepcija narušava i omogućava opet subjektivnost, subjektivno odlučivanje o nečemu što je tok postupka javnih nabavki. Zbog toga, ministre, nadam se da ćete potvrditi ono što smo ranije govorili da ćete prihvatiti i ovaj amandman i da ćete pristati na to da se dodatno ne dezavuiše osnovni zakon za koji ste rekli da treba da bude antikoruptivni. A što se tiče narodnih pesama, možemo ih primeniti na ovaj amandman, ima ona pesma, nisam siguran, da li je narodna ili turbo, kaže – on je Vučić, dajemo mandat …
Kako taj turbo ide, šta je to turbo? Mislim to je uvredljivo malo za naš parlament, pa ne znam šta je to turbo.
Pa ja isto to kažem. Dakle, mislim da je to malo turbo nota …
Aha, a ja bih o amandmanu, a pesme to smo završili, moje pesme, moje želje, to je završeno. To ne može sad sad… (Borislav Stefanović, s mesta: Moje pesme, moji snovi.) Vi to znate bolje od mene, ali to ćemo u slobodno vreme pričati o emisijama na televiziji, Radio Beogradu, ne znam ni ja. Na član 12. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su poslanici Janko Veselinović i zajedno poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Gojković, gospodine Vujoviću, poštovane gošće i gosti, troslojna je argumentacija za amandman na član 12. ovog Predloga zakona koji smo podneli narodni poslanici Zoran Živković i ja, ali i narodni poslanik Janko Veselinović. Najpre, evo na primeru stava 2. Vlada predlaže da se brišu izvesne reči, mi gospodo narodni poslanici SNS predlažemo da se brišu reči. Kako ćete da postupite u Danu za glasanje strašno me interesuje, pogotovo s obzirom na argumentaciju koju ovde često saopštava i gospoda Martinović, Orlić, Marković, da njima neprihvatljiv amandman sa tekstom – briše se. Pazite, Vlada kaže – briše se, ja zaključujem poslanici neće da glasaju za to da se briše, mi predlažemo da se briše da se briše. Moje očekivanje, po logici stvari, poštovana gospodo, je da će ovde većina narodnih poslanika da glasa da Vlada ne dolazi sa idejama da se nešto briše. Ako to ne bi bio slučaj, to bi značilo da su narodni poslanici SNS povodom amandmana na član 12. koji sadrži ovaj tekst u nedoslednosti, poštovana gospodo. Druga stvar, ministar Vujović, ja sam to primetio, već jedno 15,20 minuta ćuti, ne oglašava se. Ministre, nemojte da sledite loš primer ministra Verbića …
Poslaniče, hajde molim vas o amandmanu. Ako ste spremali za ovu tačku.
Pa, vidite da jesam, poštovana predsednice, ceo dan raspravljam od člana do člana, od zakona do zakona, ali vidim da ministar nije, poštovana predsednice …
Malo sad improvizujete.
Ministar se, ja mislim, oslonio na gospodu Arsića i Babića koji nisu tu, pa mogu da ih pominjem, ja mislim i po vašem sudu, jer neće biti razloga za repliku, ali čude me da i oni nisu tu. Najviše se branili ministra, ministar se brani ćutanjem, ja mislim da to nije dobra praksa.
Hvala vam puno. Tu su poslanici, ne brinite ništa. Tu su, ministar se javio za reč.
Ako mogu na vaš amandman – briše se da odgovorim ne prihvata se, pa ću da dodam samo još zato što se ovim ubrzava procedura, koriste moderne metode i svima se stavlja informacija dostupna na sajtu. Prema tome, zbog toga ne prihvatamo i zbog toga želimo da ubrzamo proces i da se ne rukovodimo više kriterijuma iz 19. veka gde poštar donosi i traži potpisanu priznanicu da vraća natrag. Hvala. (Aleksandar Martinović s mesta: Po Poslovniku.)
Po Poslovniku? Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsednice, povređen je član 107. Poslovnika Narodne skupštine. Ja sam strpljivo slušao ova komediografska izlaganja gospodina Pavićevića i nisam hteo da reagujem, ali mislim da je sada svaka mera prevršena. Ozbiljno je dovedeno u pitanje dostojanstvo Narodne skupštine. Ja poštujem pravo svakog narodnog poslanika da izigrava ovde glumca i da pokušava da privuče pažnju nekog novog Sofokla ili Nušića ili nekog komediografa koji će u satiričnom smislu da prikaže politički život Srbije, ali ne smete da dozvolite da se ministar ovde dovodi u situaciju da se brani zato što gospodin Pavićević nije ni sudija ni tužilac, a ministar nije okrivljeni i nema potrebe da se brani ili da ga neko brani. Sem toga, nisam hteo da reagujem na početku današnjeg dana. Ministar kada dođe u Narodnu skupštinu nije gost. Gosti sede gore na galeriji. Ministar je ovlašćeni predstavnik Vlade i u toku rasprave u Narodnoj skupštini ima ista prava i obaveze kao i narodni poslanici i to bi gospodin Pavićević trebalo da zna zato što je narodni poslanik od aprila 2014. godine i za ovih godinu i nešto dana mogao je to i da nauči. Dakle, nemojte da dozvolite da se gospodin Pavićević ili bilo ko drugi lično obraća ni gospodinu Babiću, ni gospodinu Arsiću, niti bilo kom drugom narodnom poslaniku, niti da dozvolite da ministar se ovde doživljava kao neko ko je okrivljeni i koga neko treba da brani ili koji sam treba da se brani. Od koga da se brani, od onih koji su upropastili Srbiju?
Vreme. Zahvaljujem poslaniče. Nema potrebe. Nisam ničim prekršila povredu Poslovnika. Čitav dan poslanici ne bi li veštački izazvali replike izgovaraju ime i vrlo često se poslanici odazivaju na to, tako da ja ne mogu da reagujem na to da se kaže – ni vi, ni vi, ni vi, ni vi, jer se to dešava čitav dan. To što poslanik ne priča o amandmanu, ja se borim čitav dan, ali… (Aleksandar Martinović, s mesta: Ne sme lično da se obraća.) Tako je, ali molim vas da mi ne dobacujete i to nije u skladu sa Poslovnikom. (Aleksandar Martinović, s mesta: Izvinite. Mislim da nije prikladno da pokazuje prstom. ) Prihvatam. Trudim se. Dakle, dajem sve od sebe da ova rasprava ipak ide ka smeru rasprave o amandmanima, te neki put i tolerišem zato što prosto poznajem poslanike. Ne može replika na repliku. Uzeću vam dve minute ako sada iskoristite [[Vladimir Pavićević, s mesta: Nije replika. Povreda Poslovnika.]] Recite član i kada je učinjena povreda pošto mora da bude neposredno učinjena.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, ja ću to uraditi kao što svaki put to uradim kada se javim po povredi Poslovnika. Sada se pozivam na član 108. Poslovnika Narodne skupštine kojim se definiše red na sednici Narodne skupštine, a ja mislim da je Poslovnik povređen tako u članu 108. zato što nije intervenisano kada je malopre govorio gospodin Martinović koji će mene nazvao komediografom u Narodnoj skupštini, poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković. Ja ovde imam Rečnik srpskog jezika, gospođo Gojković, u izdanju Matice srpske…
Član, da mogu da pratim.
Rekao sam već dva puta, 108, a u Rečniku srpskog jezika piše – komediograf – autor komedija. Ja mislim da je vaša obaveza bila gospođo Gojković da obavestite gospodina Martinovića da ja za ovih godinu i tri meseca nisam napisao nijednu komediju, ali da jesam bio autor i još uvek sam nekoliko predloga zakona koji se nalaze u skupštinskoj proceduri, poštovana predsednice Gojković i kada gospodin Martinović kaže ….
Ne možete se obraćati poslaniku.
Ja vama govorim. Kada gospodin Martinović kaže da ja nemam pravo da se direktno obratim gospodinu Vujoviću, da mu kažete da to nije tačno, da mi narodni poslanici imamo pravo direktno da se obraćamo predstavnicima izvršne vlasti, članovima Vlade, predsedniku Vlade i da ne moram ja da uz posredovanje gospodina Martinovića saopštavam neku poruku gospodinu Vujoviću ili sutra npr. u četiri sata gospodinu Vučiću kada dođe ovde. Ja se nadam da odgovara i on i članovi Vlade na pitanje narodnih poslanika. Smatram da je to bila vaša obaveza i zbog toga sam morao, predsednice Narodne skupštine, da intervenišem povodom povrede ovog člana Poslovnika. Hvala.
Hvala. Nije strašno biti Branislav Nušić, tako da nisam reagovala jer, eto, ja volim Branislava Nušića. Nemojte da glasamo sada zbog povrede što na nešto ne reagujem. Po Poslovniku, izvolite. Samo recite i kada je učinjeno, pošto ne mogu da udahnem, a ne da povredim Poslovnik. Izvolite. (Aleksandar Martinović, s mesta:Član 107. stav 2.) Pa pozvali ste se na to malopre. (Aleksandar Martinović, s mesta: Pozvao sam se na član 107. ali stav 1.) Izvolite.
Dakle, ukazujem da je povređen član 107. stav 2. koji kaže – Na sednici Narodne skupštine nije dozvoljeno neposredno obraćanje narodnog poslanika drugom narodnom poslaniku, korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život…
Poslaniče, malopre smo to raspravili. Moram i vas da prekinem zaista i niko se sada u povredi Poslovnika…
Ja sam ukazao na povredu člana 107. stav 1.
Moram stvarno da vas prekinem. Nemojte molim vas da zloupotrebljavate Poslovnik. Vi ste se pozvali na član 107…
Ali, član 107. ima dva stava. Ja sam se pozvao na stav 1, a sada se pozivam na stav 2.
Ali isto navodite.
Ali stav 2.
Zašto? Imajte milosti prema predsedavajućem.
Ja imam milosti, gospođo Gojković, prema vama…
Nije vam se niko obraćao u poslednjih dve minute direktno.
Ali čekajte, šta znači, evo, najljubaznije vas molim da mi objasnite šta znači kada gospodin Pavićević celoga dana prstom pokazuje na narodne poslanike Srpske napredne stranke? Mene to podseća na one filmove kada nemački oficiri pokazuju prstom… [[Isključen mikrofon.]]
Nemojte, nema smisla. Pet minuta pauze. Došli smo da radimo, imamo na stotine amandmana. (Aleksandar Martinović, s mesta: Mogu ja sada da pokažem prstom…) Možete, pokazujte u pauzi šta god želite. Nema smisla. (Aleksandar Martinović, s mesta: A ovo ima smisla?) Nema ni to i lepo sam odgovorila. (Aleksandar Martinović, s mesta: Što onda ne opomenete čoveka? Ceo dan prstom pokazuje.) Pauza je sada, možemo da pričamo šta god želimo pet minuta. Nastavićemo kad poslanici prestanu da pričaju o Poslovniku. Član 107. dva puta, a pozivate se na povredu Poslovnika. [[Posle pauze]] Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, podnosilac amandmana.
Hvala. Dakle, ovde se radi o amandmanu na član 12, odnosno na 34. postojećeg zakona. Ja bih hteo samo da primetim, Sofokle je pretežno pisao tragedije, i ovaj zakon i liči više na tragediju, istina, ima primesa komedije, i to mogu vrlo jednostavno da vam dokažem na bazi ovog člana i na bazi našeg amandmana na ovaj član, odnosno moj, u ime Pokreta za preokret. Naime, Vlada, najnesposobnija na svetu, traži da se briše odredba u kojoj se kaže – odluku iz stava 3. ovog člana, naručilac, pa sada kaže, dostavlja svim podnosiocima prijave. Umesto toga, kaže se – stavlja na portal. Naravno da je to manje transparentno. Sam ponuđač neće dobiti dopis u kome se obaveštava o tim činjenicama. Ono što je još tragičnije, u poslednjem stavu se briše - naručilac će isključiti kandidata sa liste kandidata ako prestane da ispunjava uslove za priznavanje kvalifikacije ili ako stekne negativnu referencu. Dakle, ovo: „ili ako stekne negativnu referencu“ se briše. Dakle, neko ko ima negativnu referencu može da učestvuje u javnim nabavkama. Meni nije čudno što je večeras ovde gotovo isto poslanika opozicije kao poslanika vladajućih stranaka, jer je ovo sramotan zakon, gospodine Vujoviću.
Vreme. Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem, predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, neozbiljno bi bilo da prihvatimo ovaj amandman, dakle amandman na član 12, koji je predložio samostalni poslanik, zato što član 12. menja član dosadašnjeg zakona 34. Sada, da ne bih čitao sledeći član, pretpostavljam da smo svi pročitali član, ali želim da naglasim koji su to efekti koji se postižu. Dakle, povećanje transparentnosti, modernizacija sistema komunikacije, povećanje efikasnosti, a samim tim smanjenje mogućnosti za korupciju. Dakle, sve ono suprotno što predlagač amandmana navodi kao obrazloženje za prihvatanje svog amandmana. Dakle, on kaže da se ovim članom stvaraju uslovi za veću koruptivnost i manju transparentnost, a dokazali smo da je obrnuto. Ali, znate šta, lako je ovako neodgovorno predlagati ovakve amandmane - briše se, i jedno tipsko obrazloženje, potpuno neosnovano obrazloženje, ponavljati u nedogled, i tako 92 puta. Teško je objasniti, teško je naći argumente koji bi išli u prilog tezi. Ja se slažem da je u pitanju poslanik koji je stručan i za bižuteriju i za porodično blago itd, ali očigledno da imamo problem sa ovim. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku. Izvolite. Šta nije bilo u redu?
Član 27. i još nekoliko članova koje mogu naknadno da reklamiram. Dakle, poslanik, ali ne samo poslanik, i vi, određuju ono što ne postoji u Poslovniku…
Poslaniče, u obavezi ste da kažete koji član.
Član 27, rekao sam, vođenje sednice.
I treba ja da inoviram Poslovnik.
Prethodni poslanik je rekao – nezavisni poslanik. Nigde u Poslovniku ovom ne postoji termin - nezavisni poslanik. Ja sam poslanik Pokreta za preokret.
Niste, poslaniče, isključiću vam mikrofon. To je već stvarno prevršilo svaku meru. Nemojte, valjda znamo kako se koja lista zvala i kako je koji poslanik došao ovde. (Janko Veselinović, s mesta: A kako se vaša zvala?) Vi ćete da vičete na mene? Poslaniče, pa stvarno. To je neverovatno. Ali, dobro, hajde. Vaša grupa je potrošila vreme. (Vladimir Marinković, s mesta: Poslovnik.) A i vi po Poslovniku? Koji član?
Uvažena predsednice, član 107, dostojanstvo Narodne skupštine Republike Srbije. Evo, celo popodne slušamo takve kvalifikacije o Vladi Republike Srbije, o ministru koji ovde već, koliko, osam punih sati veoma konstruktivno, veoma posvećeno odgovara na pitanja i učestvuje u diskusiji, sa takvim kvalifikacijama kao što su „sramotan zakon“, „nesposobni ministar“, „nesposobna Vlada“. Molim vas da učinite sve da ova sednicu uđe u jedan tok i da poprimi uzanse. Dakle, minimum civilizovanog ponašanja i jednog dijaloga koji pripada ovom, kako kolega Pavićević kaže, svetilištu, dakle, visokom domu, a da se ne izražavamo ovde na takav način. Hvala vam puno. Ne tražim izjašnjavanje.
Hvala vama. Na član 13. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Član 13. se bavi izmenama u članu 35. st. 1. tačka 1). Kaže – posle reči: „dodelu ugovora“ dodaje se zapeta i reči: „odnosno okvirnog sporazuma“, da pokušamo da to bude jasno i onim retkim gledaocima koji prate ovu sednicu. Tiče se pregovaračkog postupka. To znači – kada ne mora da se sprovodi licitacija, nego može da se uđe u direktne pregovore. Tu se pojavljuje s neba okvirni sporazum, kao pravna mogućnost. Voleo bih da ministar, kao što mi nije objasnio ono za član 7, ako se dobro sećam, gde smo našli precizno da se izmenama zakona kvari dobro staro rešenje i novim rešenjem stvaraju uslovi za korupciju, da mi objasni kako se neposrednim pregovaračkim postupkom može doći do okvirnog sporazuma, u kojim slučajevima se primenjuje okvirni sporazum, da mi da jedan primer za to, a da ima veze sa javnom nabavkom.
Hvala. Podnosilac je još Janko Veselinović. Izvolite.
U ime Pokreta za preokret, podneo sam amandman i na ovaj član. Dakle, opet omogućavanje veće netransparentnosti. Ne mogu ni da pročitam, nisu mi dovoljne dve minute da pročitam šta se sve briše Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim nabavkama. Dakle, ova Vlada se ponaša na način koji kritikuje vladajuća koalicija. Briše se, briše se, briše se, a sada traže da se briše, evo, koliko mi vreme dozvoli pročitaću, jedan stav koji kaže – naručilac je dužan da u roku od dva dana od dana donošenja, osim u slučajevima iz stava 1. tačka 7) ovog člana, objavi na portalu javnih nabavki i na svojoj internet stranici odluku o dodeli ugovora koji sadrži podatke iz priloga 3-ž itd. Dakle, dodatna netransparentnost. Čemu, zašto, kako? Dakle, ovaj deo teksta ne zamenjuje neki novi tekst, dakle, nema nekih novih pojašnjenja. Jednostavno, ovaj deo koji je trebalo da znači transparentnost se briše. To je ono, da je ovde gospodin Arsić, šta bih mu ja rekao šta piše u programu Preokreta, dakle, transparentnost, mogućnost da građani zainteresovani imaju uvid šta radi ova vlast. Ovde niko ne zna ni šta se desilo sa helikopterom, niti zna šta će se desiti sa ovom javnom nabavkom. Nema mogućnosti, jer neće biti objavljeno na internet stranici, gospodine Vujoviću. Šta je bio povod, da li imate neku informaciju zbog čega ste tražili da se ovaj deo briše?
Narodni poslanik Zoran Babić ima reč.
Zahvaljujem se gospođo predsednice, znate kada neko tako olako u dva minuta izrekne neke kvalifikacije, kada vidi ozbiljnog čoveka u ozbiljnim godinama, onda može i da poveruje.Međutim, ne postoji jedan jedini dokaz, osim onako gole mržnje, omalovažavanja i potrebe da se diskvalifikuje Vlada Republike Srbije. Ono što želim da kažem, da važećim Zakonom o javnim nabavkama su u značajnoj meri smanjene mogućnosti za zloupotrebe i korupciju, u odnosu na 2012. godinu, a znamo da do 2012, odnosno do 1. aprila 2013. godine, je važio stari Zakon o javnim nabavkama. Jedan od najznačajnijih preduslova stvoren je značajnim smanjenjem učešća pregovaračkih postupaka koji nose veliki rizik za zloupotrebe i nameštanja sa 28% u 2012. godini, i govorim o onom starom Zakonu o javnim nabavkama, na 5% u 2014. godini, 5% pregovaračkog postupka. Što je izuzetan rezultat za godinu i nešto jače dana primene Zakona o javnim nabavkama, da mi dođemo bar kada je taj pregovarački proces u pitanju, kada je i proces onaj „face tu face“, u četiri oka, kada se najlakše dogovore neke radnje, svede na 5%, odnosno na onaj procenat koji u zemljama članicama EU. Transparentnost, šta dobijamo ovim izmenama i dopunama Zakona? Svi koji troše javna sredstva, pa i predlagač amandmana, od sada će to u potpunosti činiti javno. U potpunosti, činiti javno. Uvodi se obaveza objavljivanja planova javnih nabavki na Portalu javnih nabavki. Što je to problem? Dolazimo do tog člana. Hvala na sugestiji, dolazimo do tog člana, uvodi se obaveza, i pazite šta ne odgovara predlagaču amandmana, uvodi se obaveza da se objavi odluka o dodeli ugovora o javnoj nabavci. Pa, zašto se obavezom da se objavi odluka o dodeli ugovora o javnoj nabavci, je manjak transparentnosti. Pa, to je više transparentnosti. Zatim, svi će moći da vide, svi građani Republike Srbije će moći da vide ko je izabran, ko je dao kakvu ponudu, da li je izabran onaj koji je dao najpovoljniju ponudu, čija ponuda je odbijena sa detaljnim obrazloženjem odbijanja. To donosi ovaj Zakon o izmenama i dopunama Zakona o javnim nabavkama. Za koga je to manjak transparentnosti? Samo za onoga ko ne želi da čita i koga vodi politička mržnja, ko želi tu da predstavi, na najmorbidniji mogući način. Obaveza da se ugovori o javnoj nabavci prikažu transparentno i javno, da se prikažu ko je izabran, ko je kakve ponude imao, da li je izabran onaj sa najpovoljnijom ponudom i čija je ponuda odbijena i iz kojih razloga je transparentnost koju od nas, ne samo da očekuje evropska porodica naroda koji se ovakvim koracima i ovakvim predlozima zakona približavamo, mislim da to od nas očekuju građani Republike Srbije, čija sredstva u okviru javnih finansija i javnih nabavki trošimo i naša je obaveza da način trošenja tih sredstava prikažemo građanima Republike Srbije. Ovo je dodatak na transparentnosti celoga postupka i zbog toga ne treba prihvatiti ovaj amandman, jer bi to bilo nekoliko koraka povlačenja unazad.
Zahvaljujem se gospodine Babiću. Reč po Poslovniku ima dr Janko Veselinović.
Poštovani predsedavajući, povredili ste član 106. i 107, pre svega član 107. koji kaže - da govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Dakle, prethodni govornik je rekao za nas koji smo podneli prethodne amandmane da smo to učinili iz mržnje i iz morbidnosti. Pokušaču da na vrlo smiren način obrazložim zbog čega ste trebali prethodnog govornika da opomenete, da ne govori takve reči, jer vređaju dostojanstvo Narodne skupštine i svih nas narodnih poslanika. Dakle, nigde mržnje u podnošenju amandmana nije bilo, ni u nameri podnošenja, ni u obrazlaganju amandmana. Niti ja gospodina Babića mrzim, niti mrzim bilo kog čoveka u Srbije. Možda bi najmanje trebao da volim gospodine Babića i ne volim ga nešto, ali ga ne mrzim. Molim gospodina Babića, da ne govorim o kvalifikacijama, koje nisu tačne i koje vređaju dostojanstvo Narodne skupštine Republike Srbije. Mi imao svoj politički stav o ovom zakonu. Mi smatramo da je on loš, da smanjuje transparentnost, povećava mogućnost za koruptivnost. Vi imate neki drugi stav, ali to nije iz bilo kakve političke mržnje, niti vas mrzim lično, niti na bilo koji drugi način. Voleo bih zaista da odete što pre sa vlasti. Smatram da je to za ovu državu, da bi za nju bilo dobro, tri godine i dva dana ste već na vlasti, ali ne zbog mržnje nego zbog štete koju nanosite građanima Srbije. Zbog toga smatram predsedavajući, ne treba da dozvolite takve ispade u Narodnoj skupštini. Hvala vam.
Gospodine Veselinoviću, na ovo što ste vi izrekli, mogu samo da kažem da smatram da nisam prekršio Poslovnik. Kao što mogu da kažem da to nisam čuo. Moguće, zato što nisam bio prisutan u toku celog govora gospodina Babića, jer smo se ja i predsednica u tom trenutku zamenili. Tako da bih sigurno reagovao na reči koje ste vi izgovorili na način koji ste vi izgovorili. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po amandmanu. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, podnosilac amandmana će biti u dubokoj penziji kada će možda SNS otići sa vlasti, tako da zabavlja će se on do tad još puno, puno. Znate, kada iznesete neku i kažete neku, ali ne brinite, borićemo se gospodine Veselinoviću i za vašu penziju i za vašu platu, kao i za penzije i plate ostalih građana Republike Srbije.
Ja bih vas samo zamolio da se ne spominjete međusobno.
Nema potrebe za nervozom.
Molim vas gospodine Babiću da ne utiče na vas dobacivanje gospodina Veselinovića.
Naravno. Znate, kada o nekim stvarima govorite u Narodnoj skupštini i kada to što govorite i političke stavove koje iznesete ne prati ni jedan jedini dokaz, nijedna jedina činjenica, nijedan jedini pokazatelj, šta se onda to zove. Kako nazvati tako nešto? Kako nazvati? Sa druge strane sve što su izneli narodni poslanici, narodne poslanice SNS imaju svoj dokaz i enpiriji. Nadam se da podnosilac amandmana zna šta je. značajni pomaci su ostvareni u transparentnosti javnih nabavki. Na portalu u 2014. godini objavljeno je oko 60.000 ugovora o javnim nabavkama. U poređenju sa 2012. godinom, tom godinom tako sjajnog Zakona o javnim nabavkama, tako dobrog odnosa prema javnim finansijama, objavljeno je u 2012. godini 20.000. Pa, šta je transparentnije, 60.000 ugovora o javnim nabavkama 2014. godine ili tri puta manje ugovora koliko je objavljeno 2012. godine. Gde je ta transparentnost kojom se dičite? Jel tu transparentnost tražite od nas. Da li su građani Republike Srbije mogli da vide gde nestaju i šta se radi sa njihovim finansijama i sa njihovim sredstvima? Da li su mogli da vide ugovore koji su, a četvrtina ugovora je nastala u pregovaračkom procesu. Dođe ponuđač kod direktora ili predsednika opštine ili ne znam ti koga, dobar dan – dobar dan, mene su iz Krunske ulice poslali, došli da ja tu napravim ugovor, nema veze koliko i kako, platićete naravno, poznajem ovog, onog ministra, ne mora da se objavi na portalu, ne mora da se objavi taj ugovor i to je to. Da li je to transparentnost na koju se pozivate? Dvadeset hiljada ugovora je objavljeno u 2012. godini, spram 60.000 ugovora koliko je objavljeno u 2014. godini. Tri puta više. Ne za tri ugovora, ne za 30%, tri puta više ugovora je objavljeno, tri puta je transparentnije nego što ste to vi radili. Na koju onda transparentnost nas optužujete? Za šta nas onda optužujete? Zbog toga treba razlikovati govore koji su iz čiste političke ljubomore, iz čiste političke mržnje. Ponoviću zato što tako i jeste. Bez ijednog empirijskog podatka, bez i jedne činjenice, kreativne u omalovažavanju, u vređanju, ali to više govori o njima koji vređaju, nego o nama što trpimo te uvrede i trpećemo ih do kraja i dalje ćemo se pod takvim pritiskom i takvim uvredama i dalje boriti. Boriti i za one ljude poput vas i za one ljude koji vas podržavaju, zato što su to građani Republike Srbije, zato što volimo našu državu i zato što želimo da gradimo stabilnu i bezbednu Srbiju, bezbedno i stabilno društvo, u kojem će svi građani biti zadovoljni. Ali, na način i u ovakvoj političkoj komunikaciji je to mnogo teže, gde će se dva minuta koristiti i predavati amandmani da bi se dobilo na vremenu, da bi se neko vređao, da neko ne lupa, Znate ja dolazim iz jednog turističkog mesta koje je poznato po dobrim ugostiteljima…
Gospodine Babiću, molim vas vratite se na amandman.
… pa i dobrim ugostiteljima se desi da mu padne čaša, a kamoli ne ovom momku koji je malopre pala čaša, koji je došao na posao pre nego svako od nas ovde i treba poštovati te ljude koji nas prate i treba poštovati i ove ljude koji rade u tehničkim službama, a ne omalovažavati i vređati. Treba poštovati i ove žene koje će ući posle nas da spreme ovu salu i da nam je pripreme da nas sačeka čista i spremna sutra i one ljude koji rade na obezbeđenju. Treba poštovati ljude u Srbiji, a ne sa omalovažavanjem se odnositi prema njima, kao što smo videli malopre. Zakon koji je pred nama i koji ćemo usvojiti u naredna dva dana, siguran sam, donosi dodatnu transparentnost. Transparentnost koja je već tri puta bolja nego 2012. godine i zbog toga mislim i zbog ove argumentacije koja je vrlo tačna i potkrepljena empirijom, ne treba prihvatiti ovaj amandman kolege Veselinovića.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine Bečiću, poštovani ministre Vujoviću i poštovane gošće i gosti iz ministarstva. Malopre je povređen član 106. Poslovnika Narodne skupštine, gospodine Bečiću, koji definiše da je govornik dužan da govori o tački dnevnog reda. Vi ste tokom sednice danas, gospodine Bečiću, redovno, nas iz opozicije upozoravali da ako jednom rečju ili dve malo izađemo iz onoga što je tema dnevnog reda, odmah nas upozorite i kažete – molim vas da govorite o tački dnevnog reda. Gospodin Babić je gospodine Bečiću, pet minuta sada govorio o svemu mogućem, osim o onome, gospodine Bečiću, što je tačka dnevnog reda, a to je amandman koji smo u istovetnom tekstu podneli narodni poslanik Janko Veselinović, narodni poslanik Zoran Živković i ja. Vi ste dozvolili da narodni poslanik Zoran Babić govori izvan onoga što je tačka dnevnog reda. Ni jednom ga gospodine Bečiću niste ni upozorili da mu kažete, gospodine Babiću, upozoravao sam narodne poslanike iz opozicije danas tokom sednice da ne izlaze iz okvira tačke dnevnog reda, a vi sada stalno, u svakoj rečenici, zašto to ne radite gospodine Bečiću? Evo, molim vas da mi objasnite, ja sam video da ste vi pratili govor gospodina Babića, slušali ste, pažljivo ste slušali, primetili ste gospodine Bečiću, da gospodin Babić ne govori o tački dnevnog reda. Ja vas molim da objasnite svima nama ovde sada zašto niste prekinuli makar jednom gospodina Babića i upozorili ga, kao što nas upozoravate, nekada i bez osnova nas, da treba da govori o tački dnevnog reda. Ako možete samo to da nam objasnite.
Ja ću upravo u jednoj rečenici to pokušati da objasnim. Ja sam, gospodine Pavićeviću, ali voleo bih da se ovo stvarno shvati pozitivno, veoma prijatno iznenađen sa jednim vašim kolegom koji je danas veliki deo vremena govorio o temi, a gospodin Babić sada, u svom izlaganju je više govorio o … molim vas dozvolite, ja sam vas slušao, je više govorio o temi nego što ste vi za ceo dan. Gospodine Pavićeviću, samo vi. Obraćam se vama, a opet sam rekao da sam prijatno iznenađen vašim kolegom koji je danas veliki deo vremena govorio o temi. Takođe, gospodine Pavićeviću, radi istine, gospodin Babić, kada je govorio u svom izlaganju pominjao je sve ovo što ja vidim sada u tekstu Predloga zakona, i o sporazumima i o ostalim odredbama ovog amandmana. U jednom trenutku jeste malo krenuo van teme, ja sam ga istog trenutka opomenuo, jednom pa drugi put. I on je završio sa argumentima zbog čega smatra da ovaj amandman ne treba biti prihvaćen. Tako da, gospodine Pavićeviću, ne bi voleo da se ovim uvredite, ali smatram da je gospodin Babić sada u svom izlaganju, govorio mnogo više nego što vi za veliki broj amandmana danas ste izgovorili. Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Da li želite da se Skupština izjasni?(Da) Nema problema, u danu za glasanje će se Skupština izjasniti. Zahvaljujem se. Gospodine Veselinoviću, pomenuto je vaše ime i prezime. Izvolite.
Evo nekoliko stvari. Gospodin Babić je govorio o empiriji. Ja znam šta je empirija, pretpostavljam da zna i gospodin Babić, to je iskustveno osećanje. On je rekao da su neki ponuđači išli kod predsednika opština, rekli su dobar dan – dobar dan, ja želim da dobijem taj i taj posao, i da su neki predsednici opština pristajali na to. To je empirija jedan. Empirija dva moja jeste da neki ponuđači ne idu čak ni kod predsednika opština ni gradonačelnika, već kod braće pojedinih funkcionera, visokih funkcionera, stranke kojoj pripada gospodin Babić i kažu dobar dan – dobar dan brate. Brate da li bih ja mogao da dobijem ovaj posao – brate može, to košta toliko i toliko. To je jedna stvar. Druga stvar, kada je u pitanju ljubav prema Srbiji, gospodine Babiću, ja ne sumnjam da vi volite Srbiju i …
Molim vas, gospodine Veselinoviću, nemojte se obraćati drugom narodnom poslaniku.
Gospodine Bečiću, ja smatram da gospodin Babić jako voli Srbiju i jako je zagrlio, građani jedva dišu i mole da je voli malo manje. I s druge strane, kada je u pitanju osoblje Narodne skupštine, ja sam gospodine Bečiću, mislio da ste vi lupali stvarno, s druge strane evo neka zaposleni u Narodnoj skupštini Republike Srbije, se anketiraju i da kažu ko više ceni zaposlene u Narodnoj skupštini, da li ih ceni više Babić ili Veselinović…
Vreme.
… i neka oni kažu. Ja ću prihvatiti te rezultate.
Vreme. Zahvaljujem, gospodine Veselinović. Gospodine Veselinoviću, moja je greška, ali nisam hteo dalje da dižem tenziju, nisam hteo da vas opomenem, ali me strašno zabolelo kada ste opomenuli dečka koji tu radi svoj posao, opomenuli ste ga zato što mu je u trenutku ispala flaša. Ja sam potpuno siguran, gospodine Veselinoviću, da vi vrlo dobro vidite, pogotovo sa te pozicije, i siguran sam da ste videli kad se dečko sagnuo da uzme flašu koja mu je ispala i sada ovo objašnjenje i izvinjenje na ovakav način nije potrebno. Uvek je dobro reći – jeste pogrešio sam. Izvinjavam se osobi koju sam uvredio. Ja se u vaše ime izvinjavam još jednom konobaru koji je imao neprijatnost da ga opomenete. Zahvaljujem se. Gospodine Babiću, izvolite, pomenuti ste.
Neko je Boga mi, ovde neznalica. Empirija je reč grčkog porekla, inače značenja „nauka o iskustvu“ empirija ili praktično iskustvo je znanje zasnovana na naučnim a ne na tim burazerskim, na koje ste navikli. Činjenicama i na tim burazerskim osećajima, prikupljenih iskustvenim posmatranjem. Ono što je prikupljeno na portalu javnih nabavki nije osećaj, već ono egzaktno i tačno šta je objavljeno. Objavljivali ste tri puta manje ugovora, tri puta manju transparentnost, tri puta ste više krili vaše burazersko partijske ili kakve god već kombinacije, zbog kojih su građani Srbije bili sve zaduženiji i sve siromašniji, a vi i vaši džepovi sve napunjeniji.
Na član 14. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Dakle, član 14, unosi se izmena koja nastavlja devalvaciju Zakona o javnim nabavkama na način kako je to urađeno i u onim članovima gde uvaženi ministar, koji je ovde prisutan, nije našao za shodno da odgovori, što je prećutni dokaz da je to tačno. I sramno skrivanje iza navodnih direktiva, evo iz Brisela, je potpuno besmisleno. Imamo atmosferu gde vam se u toku noći baci zakon od 92 člana, pa mu mi po staroj biblijskoj poslovici odgovorimo sa 92 amandman – briše se, a onda posle toga u pojedinačnoj raspravi, evo na 13 članova, 15 puta smo dokazali da ovim zakonom vi ozakonjujete korupciju u Srbiji. Šta dobijamo za uzvrat? Ministra koji ćuti, predsedništvo koje se pravi gluvo ili ne baš svesno šta se dešava ovde, poslanike vlasti koje nam objašnjavaju Poslovnik na način kako bi trebalo da se uredi kućni red u nekom banjskom lečilištu, i to vi zovete reformama? To vi zovete brigom za narodne pare, za kontrolu budžeta, javnog sektora, javnih nabavki? To je smešno i sramno. U onom zakonu koji je već prošao, u zakonu kojim ćete glasanjem da omogućite ekskluzivno bespravni otkup nekretnina, poručujem svim zakupcima da se ne javljaju, jer će taj problem biti poništen jako brzo kada se promeni vlast u ovoj državi, a u odnosu na ovaj zakon… [[isključen mikrofon]]
Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Balša Božović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Jovana Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 15. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Balša Božović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Jovana Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 16. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Jovan Marković, Balša Božović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov, Jovana Jovanović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović.
Ovo je empirija i na papiru. Ovo je dokaz upravo o braći i načinu zaključivanja ugovora. Crno na belo piše da će se nabavke male vrednost, u smislu ovog zakona, smatrati nabavke do pet miliona dinara. Da li znaju građani Srbije koja je vrednost malih nabavki bila do sada? Tri miliona. Dakle, sa tri miliona na pet miliona dolazimo na javne nabavke koje će moći da obavljaju direktori javnih preduzeća, funkcioneri SNS, takoreći, bez javnosti, bez transparentnosti u jednom ne transparentnom postupku. Šta je razlog? Da li je inflacija u međuvremenu za ove tri godine vaše vlasti bila 80%? Šta se promenilo za ove tri godine vaše vlasti, pa se nabavke male vrednosti sada povećavaju sa tri na pet miliona? Evo dokaza zbog čega ste ovaj zakon stavili u procerudu, zbog izbora, zbog lokalnih samouprava, zbog para koje stoje u javnim nabavkama, zbog braće, jednom rečju, zbog braće. Gospodo, ovo ne možete sakriti. Ovo ne možete prepričati i reći da ja ne volim ili mrzim politički SNS i da Pokret za Preokret ima nešto protiv gospodina Babića ili protiv bilo koga drugog? Ovde se radi o građanima Srbije, crno na belo, crno na belo. Sad vidim da sala je skoro gotovo prazna kada su u pitanju poslanici SNS, nema ih, ko može da gleda ovo? Ko može da gleda ovu činjenicu da se gura ruka u džep građanima Srbije?
Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, ja bih se nadovezao na svog kolegu, gospodina Janka Veselinovića, iz prostog razloga što je ovo dokaz visine mogućnosti da dođe do korupcije, kada je u pitanju Zakon o javnim nabavkama. Gospodine Vujoviću, ceo dan postavljamo jedno te isto pitanje i na to pitanje nismo dobili ni jedan jedini odgovor. Na osnovu kojih parametara i procena je došlo do promene kada su u pitanju male nabavke i na osnovu čega su pomerene sa tri na pet miliona? Da li je to zbog toga što u zdravstvu nemamo dovoljno sredstava za lečenje? Da li je to zbog toga što nemamo dovoljno dobro opremljene bolnice, pa na ovaj način želite da ubrzate proces? Mislim da ne. Mislim da je ovo isključivo da bi se gurnula ruka u džep građana Srbije, i to pre svega u lokalnim samoupravama u Srbiji. Predsednici opština, gradonačelnici ispred SNS sada će imati širom Srbije mogućnost da na ovaj način dođu do ogromnih svota novca i mislim da je ovo, i vi sami znate, najveća sramota ove Vlade koja je 2012. godine donela zakon, hvalila se upravo da su male nabavke do tri miliona i da je u ovom delu zakon bio dobar, a sada to menjate, jer vam je malo. Menjate zato što neko nije uzeo dovoljno za ove tri, evo ušli smo i u četvrtu godinu vlasti SNS. Mislim da je ovo sramota i na ovaj način vi otuđujete i pljačkate imovinu i građane Srbije. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, predlagač amandmana.
Do člana 15. su stvarani uslovi za korupciju velikih vrednosti, a članom 16. se stvaraju uslovi za povećavanje nivoa korupcije malih nabavki. Potpuno je logično pitanje – šta se to promenilo u zadnjih par meseci da se od iznosa tri miliona podiglo na iznos od pet miliona? Inflacija realno nije tolika. Daleko je od toga. Ne bih da ulazim u tu temu, čak i ona skrivena inflacija nije ni blizu te, tako da ovde postoji samo jedno racionalno objašnjenje, a to je da su se apetiti ljubitelja zvečećeg novca, koji su do sada krali na malim vrednostima, povećali. Sada bi voleli da to zvečanje bude intenzivnije. To je jedino opravdanje za promenu ovog iznosa od tri miliona. Male vrednosti, pet miliona, da prevedem to na srpski, to je više od 40 hiljada evra. Kako to može da bude mala vrednost? Po kom osnovu vi mislite da je potpuno nevažno kako se troši narodni novac koji je vrednosti preko 40 hiljada evra. Time ste stvorili mogućnost, a ja vam, pošto imate dovoljno činovnika, da proverite šta će se dešavati sa nabavkom malih vrednosti kada bude zakon stupio na snagu. Biće poplava toga, po celoj Srbiji i neće pomoći Bog otac ni ministru, ni predsedniku Vlade da prebacuje odgovornost na lokalne samouprave kao što se to desilo danas na konferenciji za štampu. Vi ste krivi, onaj ko je potpisao ovaj Predlog zakona…
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Pa, evo, hajde neka mi podnosioci ovog amandmana objasne u čemu je razlika osim u iznosu? To mi pričaju poslanici po čijem je zakonu bilo tri miliona dinara javna nabavka male vrednosti koja se krila od ponuđača, sakrivala se potpuno. Tri ponude, telefonom sakupljene, je bilo dovoljno da se napravi javna nabavka male vrednosti gde su čak i iste poslove po više puta po tri miliona ubacivali. I sve u familiji ostalo. Sve je moralo da se prekreči. Po ovom zakonu i javna nabavka male vrednosti mora da se objavi na portalu. Ne može da se sakrije. Može svako ko želi da učestvuje, bez telefona i dogovaranja, da da svoju ponudu. U čemu je vaš problem onda? Zašto pričate da je to izvor korupcije? Pa, nema više telefonskih dogovaranja oko cene javnih radova. Pa, znate koliko ima ponuđača koji nisu ni znali za javne radove zato što su bili male vrednosti koji su se krili od njih? Kako to da se broj onih koji vrše javne nabavke male vrednosti povećava ako postoji korupcija? Kako to da se cene dobijaju niže nego što je bilo, a pričate nije bilo inflacije? Kako to da smo sada zaposlili fabrike sa 20, 30, 40 radnika koje nisu ni znale za postupak javne nabavke male vrednosti? I vi pričate da je to korupcija. Pa korupcija je ono što se radilo po starom zakonu. Pregovarački postupak 30%, dogovaranje javnih nabavki telefonom 67%, tri ponude, pa se dogovore njih trojica – ja ću sada, sutra ćeš ti, prekosutra će onaj. Što sada toga više nema? E, zato su prestali da postoje razlozi da bude tri nego se povećalo na pet. Zato što imamo dobre rezultate zakona, rezultate sa kojima vi ne možete da se pohvalite. Niste ni blizu toga. Čak su neki i učestvovali u tim poslovima javne nabavke male vrednosti sa tri telefonske ponude, pa sad napadaju ovaj zakon. Šta je problem? Što je veća konkurencija? Što više firmi može da učestvuje u postupku javne nabavke? Ako vam je to problem, onda je problem i ono u zvečećem novcu. Neka mi neko objasni suštinu javnosti, učešća javnosti u postupku javne nabavke male vrednosti. Evo, ako to uspete da me ubedite, svaka vam čast. Ali onda ćemo da pričamo opet o javnim nabavkama male vrednosti kakve su bile do 2012. godine i koliko je tu para pokradeno.
Zahvaljujem. Na član 17. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović, i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 18. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović, i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 19. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović, i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 20. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici prof. dr Janko Veselinović, narodni poslanik Ivan Jovanović, i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 21. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović, i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Balša Božović, Gordana Čomić, Aleksandra Jerkov i Jovana Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 22. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović, i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 23. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović, i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 24. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović, i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Balša Božović, Gordana Čomić, Aleksandra Jerkov i Jovana Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 25. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović, narodni poslanik Ivan Jovanović, i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Balša Božović, Gordana Čomić, Aleksandra Jerkov, Jovana Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 26. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović, i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Radenković. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Reč, u stvari, ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se predsedavajući. Imajući u vidu da je naš drug Dejan Radenković u ime poslaničke grupe SPS podneo amandman na član 26. dužan sam samo da ministru skrenem pažnju na motiv i razlog podnošenja amandmana za koji smatram da ima smisla i da bi trebalo još jednom razmisliti o prihvatanju ovog amandmana. Konkretno, ovim amandmanom se povećavaju faktički tri dimenzije javnih nabavki ili bolje reći – postižu se tri efekta. Jedan je efekat povećavanja pravne sigurnosti, drugi je transparentnost samog postupka javnih nabavki, a treći nesumnjivo jeste i ono što podrazumeva disciplinovanje naručioca, odnosno obaveze naručioca ukoliko se javna nabavka sprovodi u formatu javne nabavke po partijama. Zbog čega se na ovo ukazuje? Zbog toga što se uobičajeno u praksi dešava da naručioci inače kada su javne nabavke po partijama ne vode računa o procenjenoj vrednosti, odnosno procenjenoj vrednosti javne nabavke, već se radi o tome da se isključivo posmatra procenjena vrednost celokupne javne nabavke. Ono što bi trebalo da bude neka vrsta pravila a istovremeno i sa aspekta načela pravičnosti, pa čak i potpunog legaliteta jeste da se svaka partija odnosno, u odnosu na partiju vrši procena vrednosti javne nabavke i da to bude sadržano u odluci o pokretanju postupka javne nabavke. Jedino na taj način bi se postiglo ono što u praksi inače nedostaje, a to je kada su ovakvi slučajevi u pitanju da se javne nabavke sprovode zaista i transparentno i sa većim stepenom pravne sigurnosti za učesnike i uz pomoć posebne obaveze koje se moraju poštovati od strane naručioca. Ja vam se zahvaljujem.
Zahvaljujem se gospodine Jovanoviću. Na član 27. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Janko Veselinović i narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 28. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Janko Veselinović i narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 29. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Janko Veselinović i narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 29. amandman je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Gospodine ministre da li želite reč?
Ja sam pogledao pažljivo ovaj predlog i mislim da ovaj zahtev povećava troškove budžeta i nije izvesno da povećava ni transparentnost ni kvalitet informisanja ljudi i ja sam za to da se ne prihvati ovaj amandman.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Konstatujem da ovaj amandman nije prihvaćen od strane predstavnika Vlade. Na član 30. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 31. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Balša Božović, Gordana Čomić, Aleksandra Jerkov i Jovana Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 32. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 33. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 34. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 35. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 36. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 37. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 38. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 39. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 40. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 41. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 42. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 43. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 44. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 45. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 46. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 47. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 48. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 48. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Balša Božović, Gordana Čomić, Aleksandra Jerkov i Jovana Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 49. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 50. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 50. amandman je podneo narodni poslanik mr Dejan Radenković. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet, kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 51. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 51. amandman je podneo narodni poslanik mr Dejan Radenković. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet, kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 52. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 53. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 54. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 54. amandman je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Gospodine ministre, da li želite da se izjasnite? Izvolite.
Prihvatamo.
Konstatujem da je predstavnik Vlade prihvatio amandman i amandman je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 55. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 56. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 54. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 58. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 54. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 59. amandman je podneo narodni poslanik mr Dejan Radenković. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 60. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 60. amandman je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Gospodine ministre, izvolite.
Ja ne razumem, da priznam, suštinu ovog amandmana. Zašto bi Odbor Narodne skupštine nadležan za finansije davao saglasnost zaposlenima u Upravi za javne nabavke? Mislim da postoji standardna procedura. Prema tome, ja sam protiv ovog amandmana. Hvala.
Na član 61. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 62. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 63. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 64. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 65. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 66. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 67. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 68. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 68. amandman je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Izvolite, gospodine ministre.
Prihvata se amandman.
Konstatujem da je predstavnik Vlade prihvatio ovaj amandman i on je postao sastavni deo Predloga zakona. Takođe, gospodin Jovanović želi reč. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, moram ovde da iznesem jednu krajnje dobronamernu sugestiju. Da li je prihvatanjem ovog amandmana došlo do nečega što može da stvori u praksi jedan problem? Pažljivo pročitajte poslednji stav amandmana. Bojim se da nije ni Odbor možda više mahinalno prešao preko ovog. Stoji tekst – u slučaju razrešenja predsednika Republičke komisije, funkciju predsednika vrši zamenik predsednika iz člana 140. Po zakonu predsednik Komisije mora da ima položen pravosudni ispit, a zamenik nema. On ne može po zakonu da ga menja i tu postoji jedan zakonski problem. Onda je i ovaj amandman koji ste vi prihvatili u praksi neprimenljiv, jer će da izazove problem. Samo onaj ko ima položen pravosudni ispit ima legitimaciju da obavlja ovaj posao i vrši ovu funkciju. Vaš predlog je bio daleko bolji i korektniji, u pravnom smislu reči, u legitimnom i legislativnom smislu reči. Molim vas da i vi i predstavnici Odbora imate ovo u vidu, kako ne bi u praksi došlo do određenih problema. Ovo je krajnje dobronamerna sugestija poslaničke grupe SPS.
Zahvaljujem, gospodine Jovanoviću. Reč ima ministar dr Dušan Vujović. Izvolite.
Hvala na upozorenju. Koleginice su mi već na to skrenule pažnju. Mislim da treba da se otkloni ta zamerka na drugi način, tj. da i predsednik i zamenik imaju pravosudni ispit i da tako prevaziđemo to. Hvala.
Hvala. Zahvaljujem se, gospodine ministre. Gospodine Jovanoviću, vi ste hteli još nešto da kažete? (Neđo Jovanović, sa mesta: Da.) Izvolite.
Krajnje je dobronamerno, bolje ovako da raspravimo nego da ulazimo u probleme. Slažem se sa, da kažem, kompromisnim predlogom, mada nije kompromisan, nego je pronalaženje rešenja, da i zamenik ima položen pravosudni ispit, ali nemamo takav amandman. Mi sada sistematizujemo zakon, mi ga normiramo, mi donosimo normu, ministre. Mi od petka ovaj zakon imamo na pravnoj snazi, on stupa u pravni život. Kako ćemo posle toga da zameniku predsednika komisije damo status nekoga ko će obavljati ovo? Onda moramo da krenemo sa nekim izmenama i dopunama zakona. Moramo povesti računa o tome. Iskoristiću ovu priliku samo još, s obzirom da pričamo o ovim izuzecima, da postavim još jedno pitanje u ime advokature, da ne shvatate da odudaram od ovoga. Da li je advokatura izuzeta iz javnih nabavki ili nije? To je ostalo nerazjašnjeno pitanje. Dobili ste dopis od Advokatske komore i dali ste jedno zeleno svetlo, jedan pozitivan signal advokaturi da će i taj zahtev biti uzet u razmatranje. Da li advokatura, što se tiče pružanja usluga, koje po direktivi EU nisu u domenu javnih nabavki i mogu da budu u domenu javnih nabavki, da li je izuzeta ili ne? Možete i na to pitanje, uzgred odgovoriti. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Sada ovde kao podnosilac amandmana, pošto govorim u ime Odbora za finansije. Prvo, može ovo ovako da se tumači, ali opet treba da znamo jednu drugu činjenicu, a to je da predsednika komisije razrešava Narodna skupština. To vama nije neka činjenica i vama to ništa ne znači. Meni znači puno. Znači, kada predsednik komisije podnese ostavku, on je dužan da obavlja posao predsednika komisije, do njegovog razrešenja. Pošto njegovo razrešenje ne zavisi od volje Skupštine nego njegove lične volje, Skupština i Odbor za finansije mogu da preduzmu određene radnje. Sada, postavlja se drugo pitanje. Kako mislite da odredimo vršioca dužnosti koji ispunjava uslove u toku konkursa? Po meni je konkurs mnogo više eliminaciona stvar u postupku Zakona o javnim nabavkama, nego pravosudni ispit. Možete da se naljutite na mene. Razlozi za položen pravosudni ispit su bili zbog toga što Republička komisija za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki može da vodi sudski postupak za kršenje ovog zakona. Samo taj razlog je bio, nijedan drugi, što ne znači da opet među drugim članovima komisije nema lice koji ima položeni pravosudni ispit i taj prekršajni postupak može da se vodi. Isto bih hteo da odgovorim i na jedan drugi amandman koji takođe ministar nije prihvatio.
Gospodine Arsiću, isteklo je vreme, dva minuta.
Da li sada mogu kao ovlašćeni predstavnik predlagača, odnosno poslanik poslaničke grupe?
Možete po drugom osnovu, ali morali bi da dobijete ponovo reč. Ali, pre toga reč ima gospodin Jovanović. Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Naravno da sa uvaženim kolegom narodnim poslanikom Arsićem neću razvijati ni polemiku, niti otvarati neku dublju raspravu, zato što uvažavam njegove stavove. Moja krajnje dobronamerna sugestija je bila isključivo u pravcu da se spreči mogućnost da postupak javne nabavke, pod znacima navoda, ili pežorativno rečeno, propadne, jer u postupku preispitivanja kompletne javne nabavke, dakle, u nekom drugom stepenu, upravo ovaj argument, upravo ova činjenica da lice koje je legitimisano upravo u članu 68, a to je predsednik Komisije, mora da ima pravosudni ispit i može da bude razlog na osnovu koga će drugostepeni organ da preispita celokupan postupak iz formalno-pravnih ili pravno-formalnih razloga, da kompletan postupak bude doveden u sumnju. Dakle, krajnje dobronamerno.
Zahvaljujem se, gospodine Jovanoviću. Reč ima ministar dr Dušan Vujović.
Sticajem okolnosti, nisam prisustvovao sednici na kojoj je to diskutovano. Ovo što piše u amandmanu koji je predložio Odbor za finansije kaže – ako predsednik, odnosno član Republičke komisije bude razrešen, novi predsednik, odnosno član Republičke komisije bira se u roku od 90 dana od dana razrešenja. To nije protivrečno. Drugi stav koji kaže – u slučaju razrešenja predsednika Republičke komisije, funkciju predsednika vrši zamenik predsednika iz člana 140. stav 8. ovog zakona, do izbora novog predsednika. Ovde se, čini mi se, podrazumeva da onaj ko vrši dužnost mora da ispunjava uslove koji su neophodni da bi neko vršio dužnost predsednika. Ako ne ispunjava, kako onda može da vrši dužnost predsednika? Da li me razumete? Ne mora da ima kao zamenik, ali kao vršilac dužnosti mora. To je dozvoljeno kao pravna mogućnost, razumete? Znači, ovo stupa na snagu samo onda kada postoji zamenik koji ispunjava uslove. Pošto vi imate konkretno u vidu zamenika koji ne ispunjava uslove, onda bismo mogli, u stvari, da usvojimo ovaj amandman koji je gospodin Dejan Radenković predložio, koji kaže – nadležni odbor dužan je da pokrene u roku od šest meseci od imenovanja lica vršioca dužnosti. Ali, te dve stvari nisu protivrečne. Može da se dogodi u budućnosti da zamenik ima, ispunjava uslove, prema tome, nije potrebno da se imenuje vršilac dužnosti. Razumete? Može pravna formulacija da bude trostruka, znači, ne mora svaki zamenik da ispunjava uslove. Ako ispunjava, onda važi ovaj amandman koji smo već predložili i malopre usvojili. U stvari bi trebalo ovaj amandman da glasi – ako ne ispunjava uslove, onda se ne imenuje vršilac dužnosti dok se ne nađe novi predsednik. Vršilac dužnosti onda mora da ispunjava uslove, to je suština, ako sam ja dobro razumeo.
Zahvaljujem. Vreme. Gospodine Jovanoviću, možemo ovako sada u nedogled. Molim vas samo da razumete. Svejedno, reč pre vas ima gospodin Arsić. Izvolite.
Gospodine ministre, član 55. posebno reguliše nadležnosti Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Članom 55, Odbor je nadležan za sve poslove javnih nabavki. Ja znam šta je problem, ali ako hoćete o tome mnogo da pričamo, i u vezi člana 133, čini mi se, osnovnog zakona, možemo, ja sam spreman za to, pogotovo za suflere pored vas. Nema problema. Ali, zaposleni u Upravi za javne nabavke podležu Zakonu o državnim službenicima. Tim zakonom je regulisan njihov radnopravni status u organu državne uprave. Ovim amandmanom mi samo usklađujemo Zakon o zaposlenima u državnoj upravi i Zakon o javnim nabavkama. Ništa drugo, čisto klasično usklađivanje, plus da tu sad ima i drugih povezanih zakona koji su sada u proceduri u vezi svega ovoga o čemu smo pričali, ne samo o Zakonu o javnim nabavkama, nego i drugim zakonima koji su predmet rada ove sednice Narodne skupštine. Postavlja se još jedno pitanje – kako to da Narodna skupština, odnosno Odbor za finansije, vrši svoje poslove iz nadležnosti javnih nabavki, ukoliko nema izveštaje organa koji je regulatorno telo, ne nezavisni organ kao Komisija za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, šta se dešava sa javnim nabavkama?
Vreme.
U tome jeste problem. Odbijte od vremena poslaničke grupe. Ovaj amandman nije ništa drugo nego ostvarivanje Odbora za finansije, republički budžet na član 55. Poslovnika o radu Narodne skupštine i Zakona o zaposlenima u državnoj upravi. Ništa drugo.
Zahvaljujem. Još jednom konstatujem da je ovaj amandman prihvaćen od strane predstavnika Vlade. Na član 68. amandman je podneo narodni poslanik mr Dejan Radenković. Vlada je prihvatila amandman. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nije prihvatio amandman. Na član 69. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Na član 70. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Na član 71. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 72. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 73. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 74. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 75. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 76. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 77. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 77. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Babić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Na član 78. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 78. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Babić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Na član 79. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 80. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 81. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 82. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 83. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 84. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 85. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 86. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 86. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 87. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Da. Izvolite. Gospodin Neđo Jovanović, na član 87.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Naravno, jako ću kratko kako ne bih oduzimao ovo preostalo vreme. Uvaženi ministre, samo niste odgovorili na pitanje, a s obzirom da sad govorimo i podzakonskim aktima i o nekim izuzecima u odnosu na postupke javnih nabavki, kao predstavnik advokature, profesije koja je i te kako zainteresovana, naročito kad su u pitanju veće advokatske kancelarije, za ovu materiju. Interesuje me samo da li je advokatura izuzeta iz javnih nabavki? Da li možemo to odgovoriti ili ne, jer nemamo nigde sistematizovano u ovom predlogu zakona da se to izričito normiralo. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 88. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 89. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 89. amandman je podneo narodni poslanik mr Dejan Radenković. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Na član 90. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 91. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 92. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O JAVNOM DUGU Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milorad Mijatović, Branko Đurović, Milena Bićanin, Ivan Bauer, Vladimir Marinković, Vesna Besarović, Muamer Bačevac, Meho Omerović, Branka Bošnjak, Ljiljana Nestorović, Zoran Živković, Vladimir Pavićević i dr Janko Veselinović. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milorad Mijatović, Branko Đurović, Milena Bićanin, Ivan Bauer, Vladimir Marinković, Vesna Besarović, Muamer Bačevac, Meho Omerović, Branka Bošnjak, i Ljiljana Nestorović. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Marinković.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, čisto kratko objašnjenje povodom podnošenja ovog amandmana. Dakle, suština ovog člana i našeg amandmana nije u tome koji će se zapravo akt doneti, odnosno da li će to biti akt Vlade ili vas kao ministra. Ako se prihvati naš amandman to bi bio onda akt Vlade, a ako ostane kako piše u Predlogu zakona to će biti neki od akata koje prema zakonu može da donese ministar. To nije sporno jer u samom članu Predloga zakona je rečeno akt, dakle, nije navedeno koja vrsta akta, tako da ne postoji ograničenje za usvajanje ovog našeg amandmana. Ono što je nama sporno u obrazloženju Vlade to je što se tvrdi da ovaj akt u nadležnosti državne uprave tj. Ministarstva, a ne iz nadležnosti Vlade. Narodni poslanici SDPS ne mogu da se slože sa ovim, čak ako prihvatimo da i ministar upravlja javnim dugom Vlada treba da donese akt i utvrdi koja finansijska imovina je pod upravljanjem. Tako da vas molim da još jednom razmislite da prihvatite naš amandman. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar.
Molim vas, kratak komentar. U principu treba da budemo konzistentni u okviru zakona pošto mislim da se ovim zakonom daje Ministarstvu u nadležnost odgovornost da upravlja javnim dugom i o tome podnosi izveštaj Vladi, onda bi trebalo ministar da donosi taj akt. Ne govorim to zbog sebe lično i da to želim, jer ako to donosi Vlada onda ga na neki način abolira odgovornosti. Ovde u stvari ministar dobija sredstva, dobija ovaj komitet i dobija zadatke, dobija u budžetu okvir i sprovodi tu politiku i onda u izveštajima o realizaciji izveštava Vladu. Ako to prenese na Vladu onda se nalazi u tom nekom nedefinisanom odnosu prema svemu tome. Mislim da se ovim ne skida odgovornost sa Ministarstva, samo se ona dovodi do kraja, do rezultata, a onda Vlada odobrava rezultate koji su postavljeni, odnosno poštovanje onih stvari koje se nalaze u budžetu i u ovom zakonu. Hvala.
Zahvaljujem gospodine ministre. Na član 20. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Evo malo i reči pohvale. Očigledno da je ovaj zakon pisala ozbiljna ruka, da je pisan pod budnim okom ministra i zato je zakon dobar, zato je dat samo jedan amandman i on je prihvaćen, a mislim da je on suštinski važan, zato što u članu 41. su obaveze Ministarstva prema Vladi da jednom godišnje podnosi izveštaj o stanju duga. Mi smo dodali novi stav da Vlada jednom godišnje podnosi izveštaj Narodnoj skupštini Republike Srbije o svim podacima vezanim za stanje javnog duga. Mislim da je to jako dobro, obrazloženje da je to kontrolna funkcija parlamenta, da je to dobro i zbog javnosti i time, što više javnosti, što više informacija koje iz Vlade dolaze do poslanika, pa i poslanika opozicije, time se stvaraju manji uslovi, odnosno nestaju uslovi za nagađanja, za politiziranje teme. Naravno da javni dug nije pitanje koje je pitanje jedne ili druge stranke, naravno da je u javnom dugu bilo oscilacija i naravno da je bilo vreme tamo na početku 2000. godine, kada je opadao iz razno-raznih razloga, a koji su sada neponovljivi. Naravno da je on podizan jedno vreme, naravno da se nije ništa dramatično desilo u smanjivanju javnog duga u poslednje tri godine, ali je važno da dobijemo što više informacija o tome zašto to dešava, da to ne bude tema za politička potkusurivanja, nego da to bude tema da svi ozbiljni ljudi, a takvi bi trebalo da sede u ovom domu, daju svoj doprinos da izađemo iz ovog problema. Ja sam već rekao, ideja sa Fondom za prodaju ovih nekretnina koja bi išla na tu stranu bila bi dobra ideja.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče, gospodine Bečiću, ministre Vujoviću, uvažene gošće i gosti, vreme je da proglasim jednu malu pobedu opozicije i danas, poštovana gospodo i večeras, jer je zahvaljujući jednom marljivom radu, jednoj strašnoj posvećenosti, učešću i u današnjoj raspravi, poštovana gospodo, prihvaćen jedan amandman nas poslanika Nove stranke, a to je poštovana gospodo, samo da vas podsetim ukupno 85-ti prihvaćeni amandman Nove stranke, a ovde da podsetim i narodne poslanike i gospodina Vujovića i uvažene gošće i goste, što nas smešta na jedno šest stabilnih procenata podrške u biračkom telu Republike Srbije, poštovana gospodo. To je jedna stvar. Druga stvar, poštovana gospodo, poštovane gošće iz ministarstva, prihvaćen je amandman koji je u apsolutnoj saglasnosti sa onim što je jedna od najvažnijih funkcija naše Narodne skupštine, poštovana gospodo, kao centralne političke institucije u našem ustavnom sistemu, a ovde je gospodin Marinković podsetio sve nas danas da mi za Skupštinu uvek tvrdimo da je svetilište političkog života, a to je kontrolna funkcija poštovana gospodo. Mi smo ovde predložili i veoma mi je drago da je to prihvaćeno, da Vlada obavezuje sebe da jednom godišnje šalje izvesni izveštaj, koji mi ovde treba da čitamo, kako bismo vršili, poštovana gospodo tu kontrolnu funkciju u punoj meri. Meni je drago što je, pristajući na ovaj naš predlog ministar ovde preneo jednu poruku i narodnim poslanicima i drugim poslanicima poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini, da svi ovde pažljivo treba da vodimo računa o dignitetu Narodne skupštine, da ovde usvajamo dobre zakone i da vršimo kontrolnu funkciju u sto procentnoj meri, poštovana gospodo.
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću i čestitam na jubileju. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik dr Janko Veselinović. Izvolite.
Delim zadovoljstvo kolege Pavićevića. Ja sam u ime Pokreta za PREOKRET podneo gotovo identičan amandman i nemam nikakvu sujetu što je prihvaćen amandman gospodina Pavićevića. Ja iz sednice u sednicu, od zakona do zakona dajem takve amandmane. To su tzv. evolucionarni amandmani koji omogućavaju kontrolu, odnosno podnošenje izveštaja od strane Vlade o onome šta je učinjeno u prethodnih godinu dana u realizaciji tog sporazuma. Takvo iskustvo video sam u nekim evropskim parlamentima, ministar dođe i kaže, u poslednjih godinu dana učinili smo to, to u primeni ovog zakona. Meni je drago, gospodine Vujoviću, uz sve kritike vi ste napravili presedan u Narodnoj skupštini i prvi ste ministar koji je prihvatio takav jedan amandman. Obavezali ste se da će za godinu dana doći i reći šta je sa primenom ovog zakona. Moći ćete da nam odgovorite na to. Da li je zaduživanje Vlade Republike Srbije 84 evra u sekundi, da li je zaduživanje?
Molim vas, gospodine Veselinoviću, ovo opet nema sa ovim amandmanom nikakve veze. Kako mislite da ima? Vi sada postavljate pitanja, a nije dan za pitanja Vladi Republike Srbije, tako da vas molim da to ostavite za utorak ili četvrtak. To ćemo da vidimo kada stigne izveštaj. Izvolite, nastavite.
Dakle, ima direktne veze. U tom izveštaju će se naći šta je učinjeno u prethodnih godinu dana vezano za Zakon o javnom dugu. Da li je zaduživanje Republike Srbije, da li će se uvećavati 301.000 dinara, odnosno evra u satu ili sedam evra u jednom danu.
Molim vas gospodine Veselinoviću, ja vas molim, isteklo je vreme. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ROKOVIMA IZMIRENjA NOVČANIH OBAVEZA U KOMERCIJALNIM TRANSAKCIJAMA. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Blagoje Bradić, Ivana Jovanović, Borislav Stefanović i prof. dr Janko Veselinović. Primili ste izveštaje Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ivan Jovanović i Borislav Stefanović. Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović.
Poštovani ministre, ovaj prvi amandman na ovaj član 2. podneo sam prosto da malo bolje izdefinišemo ovu rečenicu, jer u istoj rečenici, u Predlogu zakona stoji javni sektor i subjekti javnog sektora na dve različite pozicije. Prosto, podneo sam amandman da se na oba mesta zove – subjekt javnog sektora, jer ako kažemo privredni subjekti, možemo da kažemo i sektor privrede, ne moramo privredni subjekti, prosto usaglašavanje, a obrazloženje koje sam dobio da se odbija predlog amandmana je zaista, pokazuje da neko ko je davao mišljenje, nije ni čitao predloge amandmana opozicionih poslanika, jer ovo je jedan logičan predlog, koji bi trebalo da prihvatite radi boljeg razumevanja ovog člana.
Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i dr Blagoje Bradić. Reč ima dr Blagoje Bradić.
Poštovani građani koji još imate živaca i strpljenja da gledate prenos Skupštine, mi smo podneli na član 3. amandman koji se odnosi na član 4. a koji govori o rokovima za koje treba da se izmire potraživanja između javnog sektora privrednih subjekata i između subjekata javnog sektora i između Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje i dobavljača dobara Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje. Kao što ste rekli ministre u uvodnom izlaganju, ovaj zakon, ove izmene ste predložili zbog dogovora i pregovora sa MMF, a jedna od preporuka MMF shodno tom aranžmanu odnosi se na potrebu da se zakonom urede rokovi izmirenja novčanih obaveza po ugovorima, odnosno u komercijalnim transakcijama između subjekata javnog sektora i to je sve u redu. Mi smo predložili da rokovi budu ujednačeni i da budu 45 dana, a vi ste nas odbili. Ono što je vrlo bitno su dve stvari. Jedna stvar je da ste dali specijalan status Republičkom fondu za zdravstveno osiguranje, iako smo dobili uveravanje da u Republičkom fondu ima stabilan priliv i da ima dovoljno novca za finansiranje zdravstvene zaštite u Republici Srbiji, a ovde dajete da jedino oni imaju povlašćen položaj da regulišu svoje finansijske obaveze za 90 dana što znači da ono što budu ugovorom se obavezali i uzeli robu oktobra meseca, plaćaće tek sledeće godine. Ono što je vrlo bitno, ovaj ugovor, tj. ovaj zakon stupa na snagu 2016. godine i biće neprimenjiv. Zašto će biti neprimenjiv? Zato što se odnosi na lokalne samouprave. Sve lokalne samouprave, gospodine ministre, u Republici Srbiji imaju dugove prema javnim preduzećima koje daleko prevazilaze 60 dana. Vi ćete dovesti gradonačelnike i predsednike opština da od 2016. godine dobijaju prekršajne i krivične prijave. Primera radi, grad Niš zbog slabog punjenja budžeta duguje, recimo, 400 miliona Medijani, 150 miliona toplani, 200 miliona duguje Elektroprivredi za javnu rasvetu, ne zato što ne želi da plati, nego zato što nema dovoljan priliv u budžetu grada. Dovešćete u problem ovim zakonom sve gradonačelnike, predsednike opština koji neće moći da ispoštuju zakon koji ćemo mi da donesemo prekosutra. Zahvaljujem.
Reč ima ministar dr Dušan Vujović.
Izvinjavam se, jako ste brzo prešli na narednu tačku. Želeo bih da prihvatim prethodni amandman gospodina Ivana Ivanovića i Borislava Stefanovića. U pravu ste potpuno, redakcija je na mestu. Znači, dodaje se reč između subjekata javnog sektora. Hvala. Što se tiče ovog drugog predloga, slažem se sa vašom brigom za pažljivo čitanje zakona. Prvo, jedna napomena, ovo se ne odnosi na stara dugovanja, nego samo na nove fakture i mislimo od 1. januara 2016. godine i rok od 60 dana mi smo pažljivo ispitivali stanje. Mislimo da je rok od 60 dana dobar rok. Mislim da bi rok od 45 dana bio teži, a ne lakši za njih, tako da mislimo da je rok od 60 dana primeren. Mada, prihvatam vašu zabrinutost i mi ćemo pažljivo pratiti stanje u realizaciji ovog zakona i adekvatno reagovati i u direktivi je takođe 60 dana. Odatle smo i preuzeli te rokove i svi su se složili da su to realni rokovi. Hvala.
Ovo nije uvek slučaj, ali pravimo presedan u ovom trenutku, ali molio bih službu samo da pribeleže da je amandman na član 2. koji su zajedno podneli narodni poslanici Ivan Ivanović i Borislav Stefanović prihvatio predsednik Vlade i da konstatuju u evidenciji tako. Pošto smo i dalje na članu 3, reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Gospodine ministre, nije mi jasno u vašem obrazloženju kako to mislite da stavite moratorijum na dugove koje ima lokalna samouprava prema javnim preduzećima, to stvarno ne znam. Drugo, vi znate da u Republici Srbiji nijedan budžet se ne puni više od 70% i nema teoretske šanse, nema teoretske šanse da lokalna samouprava u 60 dana izmiri obaveze prema javnim preduzećima, da ne govorim o drugim javnim nabavkama, da ne govorim o komunalnoj infrastrukturi gde isto mora da bude ažurna. Znači, ovaj rok će biti poguban za lokalne samouprave. Prihvatam ja da je to MMF, da vi to morate da uradite, ali ne postoji način. Jedini način je da naterate lokalne samouprave da prave realne budžete. To ja nisam video za 15 godina u politici.
Zahvaljujem i nemate više vremena. Vaša poslanička grupa nema više vremena. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ivan Jovanović i Borislav Stefanović. Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović.
Zahvaljujem, predsedavajući. Gospodine ministre, da se zahvalim što ste prihvatili naš amandman na član 2. U ovom sledećem amandmanu predvideli smo jedan kraći rok za izradu podzakonskog akta, prosto zato što se u kasnijem obrazloženju odbijanja amandmana, gde smo pokušali da skratimo rokove početka primene zakona na 1. oktobar ove godine, kaže da treba da se pripreme subjekti u javnom sektoru za zakonske izmene koje se usvajaju. Mislim da će se lakše pripremiti ako unapred budu znali na koji način ćete vi vršiti kontrolu i kakav nadzor mogu da očekuju i da će onda biti ozbiljniji. Inače, podržao sam ovaj zakon na Odboru za finansije upravo zato što mislim da je često javni sektor, odnosno njegovi delovi, neodgovorni menadžeri javnih preduzeća krivci za hroničnu nelikvidnost u pojedinim granama naše privrede. Iz tog razloga ja bih želeo da verujem da će ovaj zakon nešto popraviti i da će pokrenuti na bolje, ali čini mi se da će to vrlo teško biti sve dok na čelu javnih preduzeća budu partijski kadrovi. Zahvaljujem.
Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ivan Jovanović i Borislav Stefanović. Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović.
Ovo je izmena koja predviđa početak primene zakona za jesen ove godine. Mislim da je upravo ubrzanje primene ovog zakona i što bolji nadzor ključno za njegov uspeh. Čini mi se da oni direktori javnih preduzeća, a ja verujem da ovde sve kolege znaju i o kojim se direktorima pojedinačno radi koriste, odnosno zloupotrebljavaju svoje položaje, da iscrpljuju one koji izvode radove za ta preduzeća, iako imaju novca i mogu da plate ono što je naručeno. Oni to ne čine, prosto, da bi bili politički važni. To je javna tajna koja postoji u Srbiji i mislim da ništa neće njima biti veći problem da prilagode sebe ovom rešenje koje na neki način može privredi puno toga da olakša, jer često je za neki privredni subjekt, a naročito za preduzetnike, tri meseca predug rok da dođu do svog novca koji su pošteno zaradili.
Reč ima ministar dr Dušan Vujović.
Zajednički komentar na prethodna dva predloga. Mi možemo da se složimo oko toga da primenjujemo što ranije, ali realnost je da bi većina subjekata bila spremna tek kad u svojim godišnjim planovima, koji startuju prvog januara, to sve odradili. To treba da bude motivacija svima da na vreme donesu planove, da planovi budu odobreni. Zbog toga smo išli na rok u januaru i mislili smo da treba ostaviti četiri, pet meseci da se uhoda cela procedura i da se krene sa praćenjem, kako bismo 1. januara krenuli normalno. Mislim da su kolege, koje su to radile, vrlo detaljno gledale čitavu situaciju. Slažem se da bi bilo bolje ranije, ali mislim da je prvi januar realno, pogotovo sankcije. Mi ćemo krenuti, pod znakom navoda, da pratimo kako se to odvija i da, pod znakom navoda, simuliramo šta bi bili efekti da sprovodimo to ranije, ali pravi efekti, odnosno sankcije stupaju na snagu 1. janura, odnosno de fakto 60 dana kasnije za plaćanje između subjekata u javnom sektoru. Hvala.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre Vujoviću, u ime Preokreta sam podneo amandman i na ovaj zakon, ali ste vi gospodine Vujoviću pokazali nejednake kriterijume u odnosu na ovaj zakon i u odnosu na prethodni zakon. Naime, činjenica je da javni sektor, odnosno javna preduzeća generišu spiralu dugovanja. Gospodine Vujoviću, možete taj razgovor ostaviti za kasnije. Gospodine Vujoviću, alo. Gospodine Vujoviću, ne slušate me, da li je tako?
Molim vas, gospodine Veselinoviću, nemojte na takav način da se obraćate.
Gospodine Vujoviću, javni sektor generiše dugovanja. Javni sektor generišu spiralu dugovanja i kod privatnog sektora i kod preduzetnika, malih trgovaca, itd. Znali smo da Zakon o rokovima plaćanja neće moći biti primenjen bez regulisanja ove oblasti. Sada ste to uradili. Ja bih bio spreman da glasam za ovaj zakon, bio bih spreman da glasam da ste primeni samo princip koji ste primenili kod prethodnog zakona. Dakle, prihvatili ste amandman kod prethodnog zakona da za godinu dana podnesete izveštaj ovde ili nište sigurni da će zakon biti primenjen, odnosno ovo o čemu ste pričali da će javni sektor izvršiti svoju obavezu i neće više generisati spiralu dugovanja ili imate neki negativni odnos prema meni. Smatram da ovo drugo nije. Smatram da je samo to da se bojite da ovaj zakon neće biti primenjen, baš kao ni osnovni zakon. Pokažite suprotno i prihvatite ovaj amandman i podnesite izveštaj u roku od godinu šta je sa primenom ovog zakona.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić po povredi Poslovnika. Izvolite, gospodine Babić.
Gospodine predsedavajući, ja znam da mi ulazimo u, evo, 10 sat, ušli smo u 10 sat današnje rasprave i rada, ali, manjak koncentracije ne znači i manjak lepog vaspitanja. Malopre smo doživeli od narodnog poslanika, gospodina Veselinovića, vređanje tu jednog mladog momka, mladog konobara, sada ophođenje prema ministru sa - alo, alo. Mislim, šta je sledeće? Da uvede pevaljke ovde i da od Narodne skupštine napravi kafanu, jer ovakvo ponašanje nije primereno ni za kafanu, a kamo li za Narodnu Skupštinu. Mislim da je stvarno to nešto što mora da doživi jednu vrstu osude, javne osude. Nisam za izricanje bilo kakvih opomena, ne može bilo kakva opomena da nadoknadi manjak normalnog vaspitanja i demokratskog ophođenja i demokratskog dijaloga koji negujemo u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ali, ono na šta morate da ukažete je zaista jedno skandalozno ponašanje gospodina Veselinovića, ne samo na današnjoj, nego i na dosadašnjim sednicama Narodne skupštine, ophođenje i prema zaposlenima u Skupštini, ali i prema ministru na način kao da poziva muziku, otprilike, da bi naručio pesmu. Mislim da je to skandalozno i da morate to u budućnosti da sprečavate.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Gospodin Veselinović po povredi Poslovnika. Gospodine Babiću, pošto gospodin Veselinović ukaže na povredu Poslovnika, onda ću odgovoriti i vama i pitati da li želite da se izjasnite. Izvolite, gospodine Veselinović.
Reklamiram član 106. i molim da za vreme izlaganja, odnosno reklamiranja Poslovnika, omogućite da normalno to kažem, da poslanici SNS ne dobacuju. Dakle, reklamiram član 107. i 106.
106. gospodine Veselinoviću, a sada kažete i 106 i107. Izvolite.
Da. Dakle, prethodni govorni, gospodin Babić, u poznatom stilu, stilu bahatosti, govori ono što se nije desilo. Dakle, vređa mene, i time Narodnu skupštinu. Dakle, ja sam samo uradio ono što sam morao da uradim kada sam se obraćao ministru nekoliko puta, želeći da čuje ono što pričam, rekao sam - halo. Moguće da je to bilo nepristojno, ali ja nisam znao na koji način da skrenem pažnju ministra. Ja se ministru izvinjavam, evo. Ali, kada je u pitanju zaposleni u Skupštini, ja sam mislio da se radi o vama gospodine Bečiću. S druge strane, zaposleni u Narodnoj skupštini dobro je razumeo ono što sam rekao, za razliku od gospodina Babića, koji pokušava da bude šef svih nas ovde, a mi nismo njegovi zaposleni, mi smo narodni poslanici, predstavnici naroda. Dakle, izvinjavam se ministru, ali molim ministra, pre svega da odgovori zbog čega nije prihvatio amandman.
Zahvaljujem se, gospodine Veselinoviću. Komentar na vašu povredu nemam i rekli ste suprotno od onog što se malopre desilo, a komentar na izlaganje gospodina Babića, na njegovu povredu Poslovnika mogu samo da kažem da mi je žao, jer sam ja nekoliko puta ukazivao u toku današnje rasprave da sa više poštovanja se obraćamo predstavniku Vlade, u ovom slučaju dr Vujoviću, i molio sam nekoliko puta pomenutog poslanika da malo brati pažnju na obraćanje sa kojim se obraća. Ja ne mogu nikoga da naučim domaćem vaspitanju, to se donosi od kuće. I, još jednom bi apelovao na narodne poslanike da sa više poštovanja se obraćamo gostima koji dođu u veliku salu Narodne skupštine. Da li želite da se izjasni Skupština u Danu za glasanje? Ne. Hvala. Povreda Poslovnika, izvolite gospodine Babiću.
Reklamiram povredu Poslovnika, gospodine predsedavajući, član 108. i 27, jer mislim da je uvreda to što sam optužen za bahatost, a bahatost je izgovorena istina, a potvrda da sam govorio istinu je malopre upućeno izvinjenje gospodina Veselinovića. Dobro je što je uputio izvinjenje. I, siguran sam da će gospodin Vujović da to izvinjenje i da prihvati. Ali, od kada može istina, izrečena istina da bude bahatost? Sa druge strane, znate li vi na šta se pozvao gospodin Veselinović – govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres? Ako znamo da je poslednji govornik bio upravo gospodin Veselinović, on reklamira povredu Poslovnika time što vama spočitava da niste opomenuli njega kao poslednjeg govornika da nije bio u temi dnevnog reda. Pa to je skandal, molim vas. Pa ja to ne razumem. Znači, sam sebi priznaje da nije u temi dnevnog reda i sam je priznao da se ponaša bahato, neodgovorno i da vređa ovde i ministra i zaposlene u Narodnoj skupštini. Ali, da ne bi dubili više dalje po ovoj temi, treba staviti tačku, a ta tačka je prihvaćeno izvinjenje i da nastavimo po dnevnom redu.
Izvolite, Dušan Vujović.
Hvala vam na diskusiji. Prihvata se izvinjenje. Razlog je bila konsultacija na vaš komentar. Mi smo ovde pošto nemamo vremena kasnije, propustili priliku da reagujemo, razmena među nama je bila isključivo o jednoj reči u vašem amandmanu koji bi inače bio prihvatljiv, a to efekti zakona. Obećavam, možemo mimo zakona, sada je kasno da promenimo, da ćemo podneti izveštaj o primeni zakona, ali o efektima primena zakona koleginica je rekla da mi nemamo kapaciteta da u razumnim rokovima to uradimo. Nadam se da ćemo za godinu dana kada pređemo i kada ojačamo kadrovski da ćemo uraditi i izveštaj o efektima. Znači, samo je razlika u tome – izveštaj o primeni zakona ćemo podneti, a izveštaj o efektima onda kada budemo imali kapacitet za to. Hvala lepo.
Zahvaljujem se gospodine ministre. Nisam to objasnio jer sam očekivao da je to veoma vidljivo da ste vi u tom trenutku vršili konsultacije da li je taj amandman prihvatljiv i žao mi je da je govornik nije dozvolio da do kraja izvršite konsultacije i taj amandman bi bio prihvaćen. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinosti, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima. Puno zahvaljujem gospodine Vujoviću vama i saradnicima za ovoliko sati koje ste proveli odgovarajući na pitanja narodnih poslanik i objašnjavajući stav Vlade o zakonima koji su bili na dnevnom redu. Pozivam potpredsednika Vlade, gospođu Kori Udovički da uđe u salu. Prelazimo na 8. tačku – PREDLOG ZAKONA O NAČINU ODREĐIVANjA MAKSIMALNOG BROJA ZAPOSLENIH U JAVNOM SEKTORU Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaj Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su poslanici Zoran Živković i narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Samo trenutak gospodine Živkoviću da ministarka uđe iz hodnika. Izvolite gospođo Udovički. Dobro veče. Mi smo sada na članu 1. i amandmanu u istovetnom tekstu koji su podneli narodni poslanik Zoran Živković i Vladimir Pavićević, gospođe Udovički. Izvolite. Morao sam dati obaveštenje gospođi Udovički, da bi mogla da prati. Izvolite.
Amandman je na član 1. i to je suština ovog zakona i onoga sa čime se mi ne slažemo u ovom zakonu, a to je što je iz procesa racionalizacije ili određivanja načina maksimalnog broja zaposlenih u javnom sektoru izuzet najvažniji sektor – javna preduzeća čiji je osnivač Republika Srbija. Složili smo se u načelnoj raspravi i potredsednica je to potvrdila – da u tim preduzećima ima veliki broj ljudi koji su zaposleni bez osnova, da su višak, složili smo se i o tome da je ta dinamika zapošljavanja dovedenih vrlo intenzivna u poslednjih 10 godina i da je to posledica partijskog zapošljavanja, kao i u dobrom delu javnog sektora. Ali, potpuno je neobjašnjivo zašto se Vlada meša u broj zaposlenih u lokalnim samoupravama, pa i u javnim preduzećima koje osniva lokalna samouprava ili pokrajinska administracija, a da se ne meša tamo gde ima velike nadležnosti? Odgovor je bio da su ta preduzeća u restrukturiranju, da se njima bave druga ministarstva, da to nije posao Vlade. Ali, još je manji posao Vlade da se bavi vrtićima u Medveđi ili da se bavi komunalnim preduzećem u Pirotu. Tu apsolutno nema nikakve nadležnosti. Prema tome, to obrazloženje ne stoji. Naš amandman je taj da u članu 1. menjamo tekst i da iz teksta koji je u Predlogu zakona izbacimo javni sektor i da se tu kaže u stavu 2. na koga se ne odnosi ovaj zakon.
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima Vladimir Pavićević, kao podnosilac amandmana.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, poštovana gospođo Udovički, poštovane gošće i gosti iz ministarstva, narodni poslanik Zoran Živković vrlo je precizno sada objasnio, ja mislim, šta je sadržina našeg amandmana na član 1. Predloga zakona. Sadržina se tiče toga da javna preduzeća treba da budu uključena u ono što je sadržina ovog Predloga zakona. Zašto, poštovana gospodo? Zato što u javnim preduzećima mi imamo najviše stranački dovedenih ljudi u poslednjih 10 godina bez bilo kakve zasluge i osnova. I sada umesto da se primarno bavimo onim subjektima u kojima imamo veliki broj ljudi, koji su nezasluženo, nepravično dobili poslove, da u najvećem broju slučajeva nemaju ni kvalifikacije, mi se bavimo time, poštovana gospodo, da možemo da se oslobađamo izvesnih broja nastavnika u osnovnim školama, u srednjim školama, da možemo da se odričemo lekara, da ti ljudi nemaju posla, a u javnim preduzećima gde su stranački dovedeni najbrojniji, to sada nije fokus naše pažnje i našeg interesovanja. Gospođo Udovički, vi ste u obrazloženju zašto ne prihvatate amandman napisali da je pitanje koje mi predlažemo da postane deo člana 1. pitanje posebnog programa racionalizacije, restrukturiranja, itd. Kako, poštovana gospođo Udovički? Zar nije primarna stvar da rešimo ono što je najveći problem? Naša ideja je bila da popravite ovaj propust koji ste napravili u Predlogu zakona, da ispravite dok je vreme i da se malo, gospođo Udovički, usmerimo ka velikom idealu, pravde i pravičnosti, da i to naši građani osete ovde.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Kori Udovički.
Ja ću još jednom odgovoriti, kao što sam i u raspravi u načelu, na ovu primedbu. Prvo, nije tačno da su republička javna preduzeća izuzeta iz procesa racionalizacije. Ona jesu u procesu restrukturiranja. Drugo, cilj ovog zakona je prevashodno da se ono što se zove javna uprava u širem smislu reči ili najtehničkije u međunarodnoj klasifikaciji – opšti nivo države, čije zarade ulaze u zarade konsolidovanog računa države, da se taj deo racionalizuje, reč je o državnim organima i institucijama koje oni osnivaju i agencijama koje imaju jednu vrstu statusa sličnog državnim organima. U principu, slažem se, lokalna javna preduzeća kada funkcionišu kao javna preduzeća, jasno, ne bi trebalo da se obuhvaćena ovom definicijom, ali u ovom trenutku to je najbolje moguće rešenje, jer kontrola lokalnih javnih preduzeća, pojedinačno, po resorima, nije u ovom trenutku moguća. Ali, objedinjeno, u okviru lokalne samouprave, stavljanje njihovog broja pod ukupni maksimu, samo zahteva, predstavlja zahtev da lokalna samouprava vodi računa o svim institucijama u kojima se zapošljava i koje su budžetski korisnici, ili indirektni, ili direktni ili potencijalni, što je u našem slučaju često. Takođe, na lokalnom nivou ne mora, ona javna preduzeća koja dobro posluju mogu da imaju određen maksimum, u skladu sa svojim potrebama. Ovo samo nalaže lokalnim samoupravama da vode računa o svim svojim zaposlenima. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovana ministarko, kolege poslanici, ovakvu formulaciju amandmana ne treba prihvatiti iz nekoliko razloga. Prvo, polazimo od zajedničke pretpostavke za koju svi govorimo o tome da su javna preduzeća deo javnog sektora i prebukiran kao posledica zapošljavanja svih stranaka koje su vladale do 2012. godine. Od tada do sada takođe je bilo određenih broja zaposlenih koji su se menjali. Ne onim tempom kao do 2012. godine, ali su se menjali. Formiranjem Vlade prošle godine, 27. aprila, dobili smo na osnovu Zakona o Vladi i formulacije Ministarstva finansija i da će se baviti Ministarstvom finansija kroz radnu jedinicu za implementaciju uopšte projekata i rada javne uprave, dobili smo objedinjeni praktično rad i funkcionisanje javnih preduzeća. Još nešto, podsetiću vas da smo mi usvojili ovde izmene i dopune Zakona o javnim preduzećima. Ovo sada što imamo kao reformu javne uprave je u stvari početak, jedna vrsta pritiska, sa kojim paralelno sa ovakvom reformom javnog sektora vršimo pritisak da ćemo se javnim preduzećima tek baviti na još žešći i još restriktivniji način. Za to će trebati nov Zakon o javnim preduzećima, koji će, naravno, ići preko Ministarstva privrede i preko Odbora za privredu Skupštine Srbije. Ono što sam htela da kažem, jeste to da su u stvari ovo sve razlozi zbog čega ovakav amandman nema potrebe sada prihvatiti, jer ćemo se raspravom uopšte o javnim preduzećima, na način koji je predlagač izneo, tek baviti i kao više ministarstava, a ne samo kao Ministarstvo za državnu upravo, nego i kao Ministarstvo za privredu, a i Skupština Srbije zajednički. Hvala.
Hvala. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Gospođo ministarko, uvažene koleginice i kolege, poštovani građani Srbije, ovaj amandman koji sam ja podneo istovetan je amandmanu koji su podnele moje kolege, da ne bih gubio vreme da ga čitam. Znači, tražili smo mi iz naše poslaničke grupe da ovim zakonom budu obuhvaćena javna preduzeća i, ono što nisu rekle moje kolege, javni medijski servis. Ono što je interesantno, ovim zakonom, lokalna samouprava u Nišu će izgubiti više stotina, ne želim da licitiram, da budem neko ko prognozira ili ne znam šta kaže, ali više stotina ljudi. Javna preduzeća koja su većinom u Beogradu, RTS, koji je većinski u Beogradu, lokalna samouprava, kako kaže gradonačelnik Beograda, ima šanse za zapošljavanje zato što imaju potrebu još ljudi, i treba da se zaposle. Znači da sav teret racionalizacije budžetskih korisnika će pasti na lokalu, tamo gde je nezaposlenost ogromna. Ja ne mogu da glasam za ovaj zakon i da podržim. Mislim da nije kako treba napravljen, mislim da je selektivan, to je moje ubeđenje, kao narodnog poslanika, i zahtevam od ostalih narodnih poslanika da ne prihvate ovaj zakon jer jedan razlog više je i mišljenje Sindikata uprave Vojvodine i Sindikata uprave Srbije koji su poslali cirkularno narodnim poslanicima zahtev i apel da ne podrže ovaj zakon jer nije završen kvalitetan socijalni dijalog. Mi smo, gospodo, vratiću vas na moje prve reči, ne može istina Vlade da bude jedina istina, na osnovu njenog autoriteta. Mi moramo da glasamo u ime građana Srbije i za građane Srbije. Tako da ja zahtevam od gospođe ministarke da još jednom razmisli o našem amandmanu, ako je racionalizacija, mora da bude na svim nivoima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Vreme. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Laslo Varga. (Nije tu.) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Branka Karavidić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Izvolite.
Ovim amandmanom na član 4. mi, naravno, stavljamo u navođenje na koga se sve odnosi, da Vlada za svaku kalendarsku godinu uređuje maksimalan broj zaposlenih, pa smo tu dodali i sistem javnih preduzeća, sledstveno amandmanu na prvi član. Dobili smo obrazloženje da se to odbija, kaže – amandman se ne prihvata iz razloga navedenih u obrazloženju amandmana 5. Amandman 5. se bavi time što su kolege iz Demokratske stranke napisale da se u stavu 1. zapeta i reči: „za svaku kalendarsku godinu“, kao i zapeta posle ovih reči, briše se. Kakve to veze ima sa našim amandmanom? Kaže – amandman se ne prihvata, imajući u vidu da je predloženo adekvatno rešenje, s obzirom da će svake godine kalendarske utvrđivati maksimalan broj zaposlenih. Kakve to veze ima sa našom izmenom? Mi ubacujemo potpuno jedan novi sistem javnih preduzeća. I posle vi pričate o reformskim zakonima. Ne možete da pročitate, nama ih podmećete preko noći, preko vikenda, a vi ne možete da pročitate amandman. Tri smo dali. Nije – briše se, pošto se neki gade na to. Nego su suštinski. Ovo, to nema veze sa pismenošću poslovničkom, a kamoli sa reformom.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo Udovički, poštovane gošće i gosti, poštovana predsednice Narodne skupštine, smatram da sadržina ovoga zakona i sadržina naših amandmana zaslužuje najveću našu pažnju danas. Mi smo predložili, poštovana gospodo, da ovaj predlog za utvrđivanje maksimalnog broja zaposlenih važi i za sistem javnih preduzeća. Još jednom ovde da kažem, zato što ja mislim da nema nijedne osobe ovde koja nije saglasna sa nama u oceni da u javnim preduzećima ima najviše stranački dovedenih ljudi koji su nezasluženo dobili poslove, da zbog toga imamo veliki broj ljudi koji su stručni, a nemaju priliku da se zaposle, poštovana gospodo. Ministarka Udovički, a čini mi se da će i ova većina ovde da sledi taj pristup, neće da napravi izmenu takvog stanja, nego se šta radi? Gospođo Udovički, neprihvatanjem našeg predloga, našeg amandmana, vi učvršćujete partokratiju. Poštovana gospodo, ako se učvršćuje partokratija, to onda znači da nema ovde govora o reformama, da ne može ova Vlada da se legitimiše kao reformska vlada, koja hoće u Evropu, koja se drži vladavine prava. Nema reformi ako imamo, gospođo Udovički, kontinuitet lošeg. U ovom slučaju, kontinuitet lošeg znači da ljudi koji su zaslužili ma ne mogu ni da priđu toj mogućnosti da konkurišu za posao, a stranačke vojske i dalje dobijaju najveće šanse. Pa, je li to ono što građani Srbije treba da dobiju, predlozima zakona o kojima raspravljamo ovde?
Vreme. Reč ima ministarka Kori Udovički.
Ja se izvinjavam poslaniku Živkoviću, jeste greška. Amandman se ne prihvata iz razloga navedenih u obrazloženju amandmana 1. je trebalo da stoji. Hvala.
Hvala. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Balša Božović, Jovan Marković, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem, predsednice Narodne skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarko Kori Udovički, mi smo predložili da se deo rečenice koji glasi, citiram: „za svaku kalendarsku godinu“ izbriše, kako bi se maksimalan broj zaposlenih svake godine iznova i iznova donosio, bez kriterijuma. Od devet do deset hiljada ljudi biće otpušteno. To će biti preneto na leđa lokalnih samouprava. Da li će neko biti otpušten zato što nije politički podoban? Vrlo verovatno, znajući o tome ko je na vlasti, i svake godine će se onda vršiti novi spiskovi ko je član SNS, ko nije član SNS i u odnosu na to očigledno donositi jedan jedini kriterijum na osnovu ovog zakona. Bez ijednog jedinog kriterijuma ste ovo preneli na lokalne samouprave i lokalnim samoupravama dali široka ovlašćenja i lokalnim odborima SNS koga da otpuste, a koga ne. Na podobne i nepodobne, delite građane Srbije upravo vi. To je do sada veoma opasna stvar i do sada nije viđena. Pedeset hiljada stranačkih prvaka SNS je zaposleno u javnim preduzećima, a oni, ponavljam, ne stoje ovde u vašem Predlogu zakona. Pedeset hiljada, u poslednje tri, i evo ulazimo u četvrtu godinu. Deset hiljada manje ljudi koji rade, to je deset hiljada manje plata. To znači da u sektoru proizvodnje se manje proizvodi i dovodi do jedne ciklične nezaposlenosti u Srbiji. Deset hiljada manje plata, a dnevno se zapošljava na stotine i stotine ljude. Evo u Elektrodistribuciji Kragujevac pre nekoliko dana. Mislim da je to veoma loš način na koji vi ovo određujete i smatram da bez kriterijuma otpuštati ljude i ostavljati ih na ulici bez ičega, tek tako, ne da nije pravedno, nego to pre svega nije ljudski. Zahvaljujem.
Reč ima ministarka Kori Udovički.
Upravo suprotno, poslaniče. Da je cilj samo da se otpušta po partijskoj ili zapošljava po partijskoj pripadnosti, moglo bi se jednostavno odlučiti za jednu brojku tri godine unapred i da se tako zakuca, da tako kažem, zakon. To nije cilj. Kao što sada znamo mnogo više o strukturi zaposlenih nego što smo znali pre godinu dana i znamo da se zapravo tokom 2014. godine, otkad postoji zabrana zapošljavanja, broj zaposlenih u sistemu javne uprave cele smanjio na neodređeno vreme za jedno 17.000 ljudi, može biti i da ćemo unapređivanjem računice utvrditi da je ta cifra možda malo drugačija, ali se smanjio ukupan broj zaposlenih na neodređeno vreme. Isto tako, znamo mnogo više o strukturi. Znaćemo još više u godinama koje dolaze. U ovom trenutku počinje jedna vrlo duboka funkcionalna analiza takozvana, znači, analiza koja gleda poslove i šta je potrebno i šta treba država da radi, da bismo na osnovu nje određivali šta će se raditi u drugoj i trećoj godini ovog programa i ona se zove optimizacija, a ne samo racionalizacija državne uprave. Nastojaćemo da unapredimo kako ona radi, iako ćemo raditi na tome da smanjuje troškove. Kako? Isključivo reorganizacijom. Kako da dođemo do reorganizacije? Isključivo posvećenim radom, analizama i postepenim učenjem o nečemu o čemu se do sada nije niko bavio. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Replika, gospođo predsednice. Koliko je politički diletantizam izražen malopre u…
Poslaniče, izvinjavam se, samo mi recite na koga?
Na izlaganje gospodine Balše Božovića, četiri puta je pomenuo ime SNS.
Da, izvinjavam se stvarno.
Kada je rekao gospodin Božović malopre da i u javnim preduzećima u Srbiji zaposleno u prethodnih godinu dana 50 hiljada stranačkih prvaka SNS. Prvo pitanje za gospodina Božovića, neka navede pet imena i prezimena od tih 50 hiljada. Drugo pitanje za gospodina Božovića, zna li gospodin Božović koliko uopšte zaposlenih ima u javnim preduzećima, republičkim javnim preduzećima? Da li zna uopšte koja su to javna preduzeća? Ja ću mu odgovoriti. U javnim preduzećima čiji je osnivač Republika Srbija radi 60 hiljada ljudi. Zamislite vi na 60 hiljada ljudi da ste vi zaposlili još 50 hiljada, jel vidite koji je to politički diletantizam tu onako lepo upakovan u skupo odelo, sa lepim manirima, ali samo to treba dokazati. Ali, sa druge strane, lako je dokazati koliko je uprava AP Vojvodine zaposlila ljudi od 2000-te godine do dana današnjeg i po kojem principu su se osnivali različiti fondovi za razvoj, Fond za kapitalna ulaganja, različite agencije, različite „Vojvodina vode“, „Vojvodina šume“. Ko je u njima mogao da dobije posao? Sigurno niko po konkursu, sigurno niko kome je komšija naprednjak, ali sa članskom kartom DS, još ako si nabildovan onako i nosiš neke vehabijske tri četvrt pantalone po novosadskom štrandu, e tada ćeš dobiti sigurno posao.
Prošlo je vreme. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem predsednice Narodne skupštine. Dakle, opšte je poznato da na neozbiljne optužbe apsolutno ne odgovaram i to ću ostaviti za neki drugi put. Ono što jeste važno kada pričamo o ovom zakonu, jeste da je preko 50 hiljada novo zaposlenih ljudi u poslednje tri godine opterećenje u javnom sektoru i to vi vrlo dobro znate. Ne znam zbog čega ste dozvolili, na primer, da se pre svega nekoliko nedelja u Kragujevcu potpiše trista i nešto novih ugovora…
Poslaniče, vi ste tražili repliku, konkretno, poslaniku.
Da, jeste. Evo, pa u odnosu na tu priču, samo ne želim da se obraćam poslaniku. Dakle, ja u ruci držim nešto što je delo sindikalne organizacije Elektrodistribucije Beograd na primer. I, pošto sam prozvan da pomenem koji su to ljudi koji se zapošljavaju u ime SNS. Citiram da se ovakvim neplaniranjem ljudskih resursa u okviru Elektrodistribucije Beograd, dugoročno gledano, ozbiljno narušava pogonska spremnost i uopšte funkcionisanje EDB. Još jedan stvar, može se ozbiljno ugroziti novonastalim kadrovima iz pomenute stranke elektroenergetska bezbednost i sistem celokupnog grada Beograda. Dakle, svojim kadrovima urušavaju elektroenergetsku sigurnost i bezbednost grada i onda me pitate koliko ljudi i koja su tačno imena. Evo trista, pre neki dan je bilo na svim medijima u Srbiji, tristotine novih ugovora. Dakle, vi ste ostavili lokalnim samoupravama da izaberu da li će da otpuste vaspitačicu koja nije članica nijedne stranke ili će da zadrže nekog prvaka SNS. To nije uredu, tu nema kriterijuma. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Dobio sam negativan odgovor na oba pitanja koja sam postavio. Niti sam dobio imena pet od 50 hiljada, ali je zato sada prethodni govornik aterirao, pa je sa 50 hiljada zaposlenih sveo na 300 ugovora. Nisam dobio odgovor ni na pitanje koliko javnih preduzeća ima u Srbiji, nisam dobio odgovor jer ne zna koliko u tim javnim preduzećima, čiji je osnivač republika, radi uopšte ljudi, a ja ću mu reći. Radi 60 hiljada i na 60 hiljada zaposlenih nemoguće je zaposliti 50 hiljada novih i zbog toga je neznanje i politički diletantizam koji je vodio prethodnog govornika. Ali, zato s druge strane nisam dobio ni odgovor da li je postojao ijedan javni konkurs za jednu firmu čiji je osnivača AP Vojvodina u kojoj je primljen neko van stranke, a bilo je van Demokratske stranke. A, bilo je uslovljavanja da dobije posao ako će se rukovati sa Bojanom Pajtićem. Pošto je devojka odbila da se rukuje sa Bojanom Pajtićem nije ni dobila ugovor i ta devojka se zove Jelena Vivot, imenom i prezimenom. Ja imena i prezimena znam. Ona koja ste uslovili članstvom u DS, rukovanjem sa bilderom sa novosadskog štranda, u vehabijskim pantalonama, da to bude uslov za dobijanje posla. Dajte onda jedan konkurs koji je napravljen po zakonu i kako treba u okviru AP Vojvodina.
Vreme.
Recite ime i prezime jednog ko je u Vojvodini dobio posao, a da nije član DS.
Isteklo je vreme za repliku. Zahvaljujem. Gospodin Stefanović se javio za repliku? Zbog pominjanja predsednika stranke?
Zato što ne volim da razgovaram o bilo čijim pantalonama, neumesno je. Ali, ono što bih voleo da kažem da ako iko u Srbiji gleda ovaj prenos, ako ne sada možda na neki odložen način, mislim da može da se obraduje, jer mi je drago da je kolega potvrdio reči od pre neki dan – da vi nigde nikog živog niste zaposlili i da apsolutno niko iz SNS ne radi u javnim preduzećima i javnim komunalnim preduzećima i da je broj 50.000 Lazar Krstić rekao dok je spavao na svom jastuku, a ne ovde u Skupštini i da smo mi sve to izmislili. I, da postoji jedna nevidljiva sila koja se pojavljuje i rešava stvari, izvlači kuglicu 21 umesto 27 i niko nije namestio loto u ovoj zemlji. Tako isto i ne postoji preko 50.000 naprednjaka. Isto tako ne postoji reč o javnim preduzećima u ovom zakonu. Isto tako mi ovde pričamo o vazduhu i o pantalonama nečijim. I, mi smo svi sa ove strane u debeloj zabludi, jer mi ne živimo u istoj Srbiji. Mi uopšte ne živimo u istoj Srbiji. Ja bih samo voleo da građani Srbije gledaju i slušaju kolegu koji uporno ponavlja. Juče kaže, prekjuče kaže – proporcionalno smo zapošljavali koliko smo na vlasti. Toliko smo i krivi, kaže kolega. Njegov kolega iz klupe kaže – mi nikoga nismo zaposlili. Sada kolega koji je rekao mi smo proporcionalno teški i krivi, kaže – kaži mi pet imena, ne postoji niko. Znači, vi sa sobom imate unutrašnji dijalog koji nekada izađe na jednu stranu, nekad je kuglica 21, nekada 27. To je priroda vaše vlasti. Ali, mi pitamo ministarku uvaženu, jednostavnu stvar kroz ovo pitanje – zašto nema javnih preduzeća, zašto su ona manje bitna i zašto nema kriterijuma za ono smo tražili. Hvala vam.
Reč ima Zoran Babić. Izvolite.
Stav o izvučenim kuglicama u koje se ne razumem, jer nikada nisam ušao u kladionicu niti uplatio tiket niti me to interesuje, sam rekao danas i ponoviću još jednom. Ko je odgovoran i ko je kriv i ono što je rekao gospodin Vučić, biće mu kratak put do zatvora. Tačka na te vrlo simpatične odnose prema izvučenim ili neizvučenim kuglicama. Ali, jedno drugo znam, da do 2012. godine ta Lutrija Srbije koja nigde ni u jednoj državi na ovom svetu nije beležila gubitke za vreme vaše vlasti i vašeg režima je bila svake godine u minusu. Nemoguće, „perpetum mobile“ ali vi ste to ostvarili. Ostvarili ste da državna lutrija bude negativna. Iz godine u godinu je tako. Ponoviću ono što sam rekao u ovoj sali kada sam u prošlom sazivu govorili o Zakonu o javnim preduzećima. Ponoviću to i sada i ne menjam mišljenje. U stranačkom zapošljavanju nema nevinih. Nevinost, odnosno krivica je direktno proporcionalna dužini ostanka na vlasti. Srpska napredna stranka je za godinu dana vlasti donela Zakon o zabrani zaposlenja u javnom sektoru. Demokratska stranka je na vlasti 15 godina i 15 godina i dan, danas režim Bojana Pajtića zapošljava samo i isključivo po partijskom ključu i partijske kadrove. Ne može 15 godina odgovornosti i 15 godina vlasti da se stavi znak jednakosti sa jednom godinom. Sa tim neću da se složim nikad, kao što neću da se složim sa tim što pokušavate da sve prebacite na Srpsku naprednu stranku i da je Srpska napredna stranka jedina za to odgovorna.
Hvala. Vreme.
Pa je li mislite da nemaju decu. Decu koja ne rade, dete gospođe Milanke Vukojičić, koja 7 godina kao diplomirani ekonomista ne radi i vi pričate o partijskom zapošljavanju.
Hvala vam. Borislav Stefanović, ponovo replika.
Ja želim da se dete svačije u Srbiji zaposli u skladu sa mogućnostima, školskom spremom, bez obzira iz koje je partije majka, otac ili bilo ko drugi. To uopšte nije tema, ali upravo sam shvatio vi ste izvukli kuglicu 21. Ovo što ste sada ispričali je upravo potvrdilo ono o čemu ja pričam. Nikog vi niste zaposlili. Mi smo 15 godina na vlasti, dakle, toliko je naša krivica teška. Vi ste jutros došli na vlast, niste vi godinu dana uvaženi građani, oni su na vlasti 24 časa, a mi smo 200 godina na vlasti. Pošto ne znate ništa sem te arheologije, ne znate vi nikog da zaposlite sem kroz člansku kartu. Ponavljam vam, uporno gledate nazad, a mi udaramo u banderu, kao društvo, kao država. Zašto to radite ne znam? Pitanje je vrlo jednostavno – mi smo krivi samo godinu dana kažete i mislite da vas to opravdava. Pa to je humoristički program. Niko vam nije objasnio od vaših savetnika da to nije dobra rečenica uvaženi kolega. To nije dobra rečenica, politički nije dobra. Građani to kada vide su ogorčeni zato što vi treba da ste bolji, a ne da ste 15 puta manje gori, kako vi to ovde pričate. Uostalom vi ste na vlasti šest godina, ako je Demokratska stranka 15 godina bila. Ta je matematika meni poznata, ja sam je uz vas naučio. Uostalom, vi ste inženjer, odlično računate. Demokratska stranka je bila 15 godina, vi šest, jednako, tačno i sve je merljivo svemirskim godinama. Hvala.
Zoran Babić.
Vidim da su građani ogorčeni, to ogorčenje pokazuju na izborima za mesne zajednice u Subotici, pa u Pančevu, pa u svim mogućim lokalnim samoupravama, pa čak i tamo gde vi niste izašli na izbore, jer niste smeli ili niko nije želeo da kalja svoje ime stavljajući se pod ime i pod slogan jedne stranke koja je odavno simbol za korupciju, kriminal i za veoma ružne stvari koje se dešavaju u našem društvu. Draži je meni svaki moj lapsus, bilo ih je i biće, ali on nije ojadio ni jednog čoveka u Srbiji. Vaša politika, politika gde je 400.000 ljudi ostalo bez posla, politika rasprodaje naše države. Politika pretvaranja Srbije u „Delta lend“. Politika gde su mnoge firme zatvorene. Politike gde je naše društvo stalo u svim pogledima, e ta politika je mnogo koštala, e ta ogorčenost protiv vas je nešto što ne može da se izmeri ni jednim i da se popravi nijednim ovako populističkim levičarenjem u Domu Narodne skupštine. Hajde okrenite se oko sebe pa pogledajte bližu i dalju familiju. Znate li nekoga ko je nezaposlen, ali iskreno. Ovde u ovim klupama 99% ljudi će podići ruke da su mu neko iz porodice sa visokom stručnom spremom nezaposleni. Vi optužujete te ljude. Možete to da predstavite bilo kakvim kuglicama, ali bolje da ne gledate u kuglice, nego pamet u glavu i da vidite šta ste uradili i da priznate tu krivicu i da menjate stvari pre nego što ćete nama spočitavati za sve, pa i za ono što vi radite.
Vreme. Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Branka Karavidić. Nije tu. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Balint Pastor, Elvira Kovač, Arpad Fremond, Zoltan Pek i Anamarija Viček. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Laslo Varga. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Balša Božović, Jovan Marković, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov i Dragan Šutanovac. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem gospođi Kori Udovički na tome što smo uspeli da nađemo zajednički jezik, kada je makar u pitanju ovaj amandman i smatram da je makar u jednoj meri veoma istina malo, ali makar u jednoj meri i u skladu sa našim doprinosom koji nije bio mali da ovaj zakon bude nešto manje lošiji nego što jeste. Hvala.
Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Branka Karavidić. Nije tu. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Balša Božović, Jovan Marković, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se. Nažalost, ni članom 8. se ne bi mogle popraviti neke činjenice koje idu na teret jedinica lokalnih samouprava, koje je uvažena ministarka danas na Odboru za pravosuđe uvažila i ja joj se zahvaljujem u to ime, imajući u vidu činjenicu da smo i u toku načelne rasprave ukazali na neke probleme koje ja danas ne želim da ponavljam, večeras, iz jednostavnog razloga što su sa razumevanjem prihvaćene. Želim da ukažem na nešto čega se bojim da neće imati vremena za reagovanje sistemskim putem. Kada sam ukazao da jedinice lokalnih samouprava koje imaju broj stanovnika između 50.000 i 100.000, gde se kao parametar primenjuje parametar od 11,50 zaposlenih na 1.000 stanovnika, naveo sam primer grada Užica, a to nije jedini primer u Srbiji. Vi ste pomenuli tada i Sremsku Mitrovicu, i Loznicu i mnoge druge gradove. Skrenuo sam pažnju da bi sa ovim parametrom, 43% od ukupnog broja zaposlenih u gradu Užicu bilo manje. Sada se postavlja jedan problem koji ja želim sa vama da podelim i da vidimo otprilike na koji način će to tokom primene ovog zakona moći da se amortizuje. Zašto, postavljam pitanje? Zbog toga što se ne zna gde će se taj zahvat od 43% učiniti i na koji način će taj zahvat od 43% u naredne tri godine omogućiti normalno funkcionisanje jedinica lokalnih samouprava. Da li će se doći u situaciju da preti kolaps sistema koji se vezuje za servisiranje potreba građana, bez obzira da li se radi o iznošenju smeća, bez obzira da li se radi o drugim komunalnim uslugama, kao što je pranje ulica, održavanje deponije, bez obzira da li se radi o nekim drugim servisima. Problem koji je objektivne prirode se vezuje za činjenicu, što već od same primene ovog zakona, jedinica lokalne samouprave preuzima na sebe određeni teret, a taj teret mi je mali, zbog toga što zavisi, sa jedne strane, od akta Vlade Republike Srbije, kojim će se propisati novčana masa za isplatu zarada. Sa druge strane, Skupština grada Užica će morati da donese odluku koji je to broj zaposlenih koji će biti manji, 600, 20 i nekoliko, pet, šest, nebitno je, zaposlenih manje, je nesumnjivo jedan veliki teret za jedinicu lokalne samouprave. Da li ćemo u ovoj godini smanjiti sa 200, pa sledeće godine 200 i sledeće 200, ne umanjuje teret. Zašto? Zbog toga što sa jedne strane dolazimo u problem na koji smo sada ukazao, a to je da će pojedina javna preduzeća, pojedine javne ustanove… Ja moram da skrenem pažnju da imamo i sistemska rešenja i u galeriji i u muzeju i u narodnom pozorištu itd. Bilo gde da ovaj zahvat od 43% započnemo rešavati dolazimo do problema. Naravno da se broj zaposlenih mora smanjivati. Naravno da se na taj način mora izvršiti konsolidacija javnih finansija, i to je ono što SPS i poslanička grupa SPS bezrezervno podržava. Sa druge strane se postavlja pitanje kako teret relaksirati da ne dođe do drugih problema, koji će se sigurno pojaviti, kao kontra problemi koje nećemo moći da rešavamo? Tokom trajanja javnih rasprava, rečeno je – pa. dobro zašto se vi Užičani bunite? Ako ne možete da sanirate taj problem, na bazenima ili negde drugde, onda angažujte agencije. Vi, uvažena ministarko, i te kako dobro razumete da je to samo zamagljivanje problema i multipliciranje problema. Angažovanjem trećih lica dolazi se do tereta budžeta grada Užica, jer te koje ćemo zaposliti privatno moramo da platimo. Da li je onda jeftinije platiti agenciju, angažovati privatnike ili je jeftinije isplaćivati zarade, a zadržati onaj minimum zaposlenih koji je predviđen, sa jedne strane zakonom, a sa druge strane standardima koje moramo poštovati i, ono što je najvažnije, rešavati problem viška zaposlenih tako što se neće osećati teret u odnosu na građane. Moram još jednom da ponovim, za ova dva dana imao sam intenzivne kontakte sa rukovodstvom grada Užica iz koga dolazim, koji kao i zaposleni ispoljavaju određenu bojazan, ne samo u Užicu, Loznici i bilo gde na drugom mestu, koji imaju isti status kao i Užice. Mi na sreću imamo gradonačelnika iz naše koalicione stranke, stožerne, koji i te kako vodi računa o uštedama, ali i to rigidno, shodno onome što Vlada radi. U ovoj situaciji je bukvalno problem takve vrste da se ja lično bojim da mi na nivou jedinice lokalne samouprave, odnosno grada bez vaše pomoći, bez vaše podrške, bez vašeg učešća u rešavanju ovog problema, nećemo sami moći da prevaziđemo. Na kraju, da ne bih dužio, mislim da nemamo još mnogo vremena kao poslanička grupa, još jednom želim da ponovim, nije u pitanju subjektivizam mene kao narodnog poslanika, građanina grada Užica i čoveka koji te građane predstavlja, nije u pitanju subjektivizam u odnosu na probleme tog grada. U pitanju je nešto što će teretiti veliki broj građana u svim jedinicama lokalnih samouprava koji imaju sličan status. Tako da ovim amandmanom povećavanjem parametra sa 11,50 na 12 ništa se rešava. Tako da taj amandman, bez obzira ko ga je podneo, u konkretnom slučaju ga je podnela DS, za nas i za građane Srbije ne znači apsolutno ništa. Mi moramo da tražimo druga rešenja. Molim vas da imate u vidu da i oni kolektivni elementi, koje ste naveli, takođe, u članu 8, i to u sledećem članu, neće mnogo pomoći, jer se odnose samo na one jedinice lokalnih samouprava koji imaju od 45 do 55 hiljada stanovnika ili od 95 do, koliko se sećam, 110 hiljada stanovnika. Šta je sa ovim vakumom? Šta je sa ovom kategorijom gradova koji će doći u ovaj problem na koji ja ukazujem? Moram biti malo ličan, najviše je strah one koji se, sa stanovišta jednog socijalnog aspekta posmatranja ovog problema, najviše i plaše, a plaše se za svoju egzistenciju, plaše se za svoj posao, plaše se za svoje porodice, jer da budemo potpuno iskreni 43% manje zaposlenih u jednom gradu nije nimalo malo, bez obzira kako to posmatrao, da li smo zapošljavali, a nismo zapošljavali. Ja sam ukazao i na načelnoj raspravi, od 2013. do 2015. godine, grad Užice je smanjio broj zaposlenih u javnom sektoru i to za vreme ove koalicije, za nekih 70% zaposlenih je manje. To ne oslobađa, ni u kom slučaju nas ovog opterećenja koji je prisutan, ne oslobađa nas straha da će doći do jednog problema koji se bez pomoći Vlade Republike Srbije neće rešiti. Znam da je Vlada Republike Srbije, kao građanin Užica, izlazila mnogo puta u susret i kada je u pitanju bilo vodosnabdevanje, kada nismo imali vodu, kada smo imali poplave i mnogo štošta. Ovo nije elementarna nepogoda, ovo nije prirodna katastrofa, ali je problem koji se bez pomoći i podrške vašeg ministarstva ne može rešavati. Molim vas da ovaj problem prihvatite kao nešto što sam pokušao da vam činjenično predočim. Hteo sam samo da iznesem nešto što je argumentovano vezano za probleme koji sistemski trenutno neće moći da se reše, ako sistemski ovako ostanu, ali ako i popravimo, bez obzira da li ćemo donositi podzakonske akte kojima ćemo ovaj problem pokušati da rešimo ili uputstva o primeni ovog zakona, onda sam sigurno optimista kao i moji Užičani da izlazimo iz nečega što sada trenutno predstavlja bojazan ili strah od mogućih posledica. Puno vam hvala.
Reč ima potpredsednik Vlade.
Vrlo je važno da svi znamo da namera nije da se uradi ništa nerazumno. Želimo da unapredimo upravu, poslovanje, da povećamo racionalnost, a izuzeci kada neka brojka može da bude jako velika sa nekim drugim razlogom uvek mogu da postoje. Postoje dve mogućnosti. Ili je visoka neracionalnost ili postoji neki drugi razlog. Najčešće to može da bude da neko mesto vrši funkcije koja druga mesta ne vrše. U svakom slučaju, imamo vremena da to utvrdimo. Čak i kada bi bila samo neracionalnost problem, onda ne bismo očekivali i ovaj zakon ne propisuje da se na standard mora doći za tri godine. Naprotiv, važno je da se ka njemu ide i da oni koji su dalje od standarda, oni koji su neracionalniji moraju da naprave veći napor, nego oni koji su do sada bili sigurno racionalni, jer imaju mnogo manji broj zaposlenih. Naš cilj sa ovakvim propisivanjem standarda je da ne bude sistem kosilice, već da krenemo u jedno pošteno razmatranje ko verovatno ima veći višak i u prvoj godini nećemo pogrešiti, jer se neće propisati nikome nerazumno veliki procenti smanjenja, a do druge godine, onim istraživanjima o kojima sam već govorila, doći ćemo do odgovora da li i kakvih još treba kriterijuma dodati i kakve još treba specijalne standarde razviti za posebne situacije, za različite sektore. Nadam se da i, pre isteka trajanja ovog zakona, lokalna javna preduzeća mogu skroz da se izvuku i da idu po drugačijim propisima, jer mislim da javna preduzeća ne treba da se podvode u principu pod ovakvu vrstu regulative, ali Srbija u ovom trenutku nema bolji način da reši ovaj problem. Radimo najbolje što može, a nastavićemo da unapređujemo sistem i nećemo biti nerazumni.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović, po amandmanu.
Zahvaljujem se, gospođo predsednice. Uvažena ministarko, ostaje mi da vam se zahvalim na razumevanju i da očekujem da će ovaj problem biti rešavan upravo onako kako ste nagovestili, s tim što ukazujem da ovde nema ni „n“ od neracionalnosti. Postoji samo jedan splet okolnosti, poštovanje zakonske regulative. Poštovanje nečega što je jedna jedinica lokalne samouprave morala da uradi, a to je da popuni radna mesta u ustanovama, a i u javnim preduzećima. Pomenuću samo u jednoj rečenici, da ne bih dužio dalje, mi imamo internu reviziju, koja vrši revizijske poslove u odnosu na javna preduzeća i javne ustanove, a koja je formirana upravo shodno onome što mora u opisu svog posla da odradi. Dakle, prema broju javnih preduzeća i prema broju ustanova, taj broj zaposlenih u internoj reviziji mora da bude onoliki koliki jeste, ne može da bude manji. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Gospođo ministarko, uvažene koleginice i kolege, poštovani građani podneli smo amandman na član 8. i to tako što smo posle stava 2, ovo o čemu je pričao uvaženi kolega Neđa, dodali stav 3. koji glasi – broj stanovnika u smislu odredbi ovog zakona obuhvata i lica sa prebivalištem na teritoriji jedinice lokalne samouprave koji imaju boravište u inostranstvu. Vi ste odbili ovaj naš amandman. U redu, to je vaša koncepcija. Samo bih vam dao jednu sugestiju, gospođo Udovički. Malo pre ste izneli podatak da je prošle godine manje 12, 13 hiljada ljudi u javnom sektoru sa ugovorima o stalnom zaposlenju. To uopšte nije podatak, to je statistika. Pravi podatak je, to su vas doveli u zabludu, koliko je ljudi prijavljeno na socijalno osiguranje. Znate, u zemlji Srbiji ljudi idu u penziju ili dolaze pred penziju ugovorom na određeno. Ja mogu da vam navedem 10, 15, 50 ljudi koji imaju ugovor na određeno 15, 20, 10 godina, a to mogu i moje kolege koje sede ovde, oni sigurno znaju u lokalnim samoupravama to je čuvenih 10% dozvoljenih na ugovor na određeno vreme i to je način kako se ljudi zapošljavaju i to treba da znate, ministar ste, znači nije bitno koliko imate ugovora na neodređeno, bitno je koliko je ljudi prijavljeno na socijalno osiguranje. Taj podatak vi kao ministar ćete dobiti za pet minuta. Znači, to je lako proverljiv podatak i tu nema priča, nema bajki. To je surova istina. Ne verujem da ima manje 12.000 zaposlenih.
Hvala. Ministar ima reč. Izvolite.
Pratimo i ukupan broj zaposlenih, čak ne samo na određeno, već i sa ugovorima. U sledećoj replici ćemo izvaditi tu brojku da vam kažemo, jeste se nešto manje malo smanjio broj, ali se bitno smanjio broj sa tim ugovorima. Međutim, hoću ovde nešto drugo da kažem. pogledali smo i podatke i statistike, koji se zasnivaju na popisu, da vidimo da li vidimo vezu, uticaj, između toga koliko je ljudi prema popisu procenjeno da je u inostranstvu i potreba infrastrukture jedne lokalne samouprave. Moramo da kažemo da to nije dobar pokazatelj, pošto verujemo i mi da postoji nešto što opterećuje infrastrukturu socijalnu i fizičku lokalne samouprave, što je vezano za to, za stanovništvo koje tu povremeno boravi. Međutim, procena stanovništva koja je u inostranstvu, prema našoj proceni, uključuje i mnoge ljude koji su otišli odavno. Zanimljivo je zapažanje, podeliću ga sa vama, da baš u onim lokalnim samoupravama, za koje znamo da je iz njih bilo najviše iseljavanja i vidimo da postoji veliki broj stanovnika koji više nisu tu, nego su u inostranstvu, vrlo često, baš verovatno zato što nemaju sredstava da budu neracionalni, broj zaposlenih je na granici ili ispod. Znači, nije to samo po sebi objašnjenje. Nastavljamo da istražujemo podatke. Možda ćemo sa električnim brojilima moći da dođemo do toga šta je sa vikendašima i povremenim stanovništvom koje češće dolazi, ali za sada je podatak koji je ušao u zakon, sa korektivima koji su ušli u zakon, najbolji mogući. Hvala.
Hvala. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Balša Božović, Jovan Marković, Ivan Jovanović, Aleksandra Jerkov i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman na sednici nadležnog odbora. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podnela narodni poslanik Branka Karavidić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman su podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Balša Božović, Jovan Marković, Aleksandra Jerkov i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podnela narodni poslanik Branka Karavidić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandmane u istovetnom tekstu su podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević.
I evo dođosmo do kritičnog člana 20. koji, ja se nadam, ne namerno, ali to nije opravdanje, makar bilo i posredno stvara mogućnost potpune relativizacije ovog zakona. To što potpredsednica Vlade kaže da se radi o najboljim namerama, verovao, neverovao, to u politici, u jednoj državi nije presudno. Polazimo sa stanovišta da svi polaze sa najboljim namerama, ali šta se stvarno dešava. U članu 20. u osnovnom tekstu je u tri stava data mogućnost da se i nakon odlaska u penziju nastavi, kako bi to rekli, ugovorno angažovanje čoveka koji je otišao, osobe koja je otišla u penziju sve sa opravdanjem da je to u cilju stručnog i kontinuiranog obavljanja neophodnih funkcija organizacionog oblika. To znači da se ponovo javlja kategorija nezamenjivih. Svaka uprava, svaki ministar, svaki sekretar uprave zna ko mu kada odlazi u penziju. To je operacija gde se sabira do 40 ili do 67. znači, to svako zna da izračuna. Ne mora da se bude genije zbog toga, pa može da spremi godinu, dve, tri pre nego što neko treba da ode u penziju naslednika koji će po svojoj stručnosti da bude adekvatna zamena. Ovako, gospođo potpredsednice, se ovim članom otvarate mogućnost da vam ode u penziju dve, tri hiljade ljudi, što se zove prirodnim odlivom, ja mislim da je to ružan izraz, ali nije važno to …
Zahvaljujem. Reč ima dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Bečiću, poštovane gošće i gosti iz ministarstva, gospođo Udovički, u politici je najvažnije pitanje posledica nečijeg delanja, a ne pitanja namera poštovana gospodo i gospođo Udovički. Evo ja da postavim jedno pitanje. Gospođo Udovički, šta je posledica namere da se zabrani zapošljavanje u javnom sektoru npr. do kraja 2015. godine? Posledica jedne dobre namere je da se nastavilo sa zapošljavanjem. Gospodin Babić je to priznao i dao je nekoliko izjava gde je rekao – nastavilo se za zapošljavanjem, nema nevinih u stranačkom zapošljavanju. Gospođo Udovički, dakle, bitno je pitanje posledica, a ne pitanje namera ili isto oko pitanja posledica i namera – šta će biti posledica pretpostavimo vaše dobre namere da se ograniči maksimalni, definiše maksimalni broj zaposlenih u javnom sektoru kada u stavu 3. kažete – izuzetno od stava jedan radni odnos zaposlenog u javnom sektoru ne prestaje ako se poslodavac i zaposleni sporazumeju o nastavku radnog odnosa. Poštovana gospodo, ovo je čista relativizacija onoga što su lepe reči koje predstavljaju jednu dobru nameru, a šta će biti posledica ovakvog delovanja, poštovana gospodo i gospođo Udovički? Posledica će da bude da će da se nastavi sa stranačkim zapošljavanjem. U javnim preduzećima nemamo čak ni lepe reči da će da se prestane sa stranačkim zapošljavanjem, nego se ovde kaže – to nije predmet ovog zakona, ima posebni program. Moramo borbu protiv partokratije na delu…
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Reč ima ministar dr Kori Udovički.
Ja uopšte nisam uspela da vidim vezu između onoga što ovaj član određuje i onoga što vi kažete da će da budu posledice, ali ću da objasnim šta će da budu posledice ovog člana. Ovaj član kaže da svako ko je stekao uslov za penziju treba da ide u penziju i ide u penziju ukoliko posao koji obavlja nije takve vrste da je potrebno da nastavi da radi. Šta bi se desilo da nema tog člana? Desilo bi se da ako posao koji radi potpadne pod racionalizaciju, ta osoba ode u penziju i dobije otpremninu. Ovako ako radi posao koji je potreban, ostaje sa sporazumom. Ako radi posao koji postaje suvišan, ide u penziju jer su se stekli svi uslovi za starosnu penziju. Vrlo je jednostavno. Nažalost, neki od tih ljudi verovatno žele da ostanu da rade, ali neće moći zato što će njihovi poslovi da potpadnu pod racionalizaciju. Moram još da dodam da u životu nema ništa što ima savršene odgovore na sve. Svugde se vagaju dobre i loše posledice. Ovo je svakako jedan član koji smo jako pažljivo vagali. Vrlo je bilo teško odlučiti koja su najmanja zla od svih koja moraju da se dese u ovom procesu, ali najveće dobro će se desiti da će morati da se promisli za svako radno mesto da li je neophodno i da li je to ono što mora da ostane da bi se unapredio rad, a smanjili troškovi. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 20. amandman je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman na sednici nadležnog Odbora, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. (Blagoje Bradić, s mesta: A moj amandman?) Mi smo bili na amandmanu na član 20. koji su podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i taj amandman je iscrpljen i prešli smo na amandman na član 20. koji je podneo Odbor. (Blagoje Bradić, s mesta: Pre njega je moj amandman.) Između člana 20. gospodina Živkovića i Pavićevića i Odbora nemamo amandman. Može kratka pauza samo da izvršimo konsultaciju. [[Posle pauze.]] Pošto smo očigledno imali različite podatke, imamo na član 20. amandman koji su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i dr Blagoje Bradić. Izvolite, gospodine Bradiću.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvažena ministarko, poštovane koleginice i kolege, poštovani građani, mi smo podneli amandman u istovetnom tekstu gde tražimo da se stavovi od 3. do 5. brišu, koji govore o tome da radni odnos zaposlenog u javnom sektoru iz stava 1. ovog člana ne prestaje ako se poslodavac i zaposleni sporazumeju o nastavku radnog odnosa i dužini njegovog trajanja. Da ne čitam sada ovo što ste već do sada pričali. Znate, ja mislim da ovaj član, uz svu vašu dobru volju, dezavuiše u ovom zakonu što ste hteli racionalizaciju, jer ovo je zemlja Srbija. U javnim preduzećima bilo kog grada nema viška vodoinstalatera, varioca, vozača viljuškara, vozača kamiona. Obično je to višak u administraciji. U administraciji da je neko nezamenljiv i da nema ko da bude taj ko će da preuzme njegov posao, mi onda ne bi imali viškove, tako da mislim da bi trebali, odnosno ubeđen sam da bi trebali da prihvatite ovaj amandman i da sprečite zloupotrebe koje će biti. O tome ćemo pričati kada bude počeo da se primenjuje zakon. U roku od tri meseca ćemo imati podataka koliko je bilo tih dodatnih produženja ugovora ljudima koji su trebali da odu u penziju. Ne mora to da bude ni stranački, lično poznanstvo, šta god. Ovamo sa druge strane želimo da zaposlimo mlade, a ovamo imamo u Beogradu po 18%, u Nišu 37, 38, a možda i 39% nezaposlenih radno sposobnih. Mislim da bi trebali da prihvatite ovaj amandman i da ovo što ste stavili u članu 20. izbrišete. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Bradiću. Na član 20. amandman je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman na sednici nadležnog Odbora, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Zahvaljujem. Na član 20. amandman je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman na sednici nadležnog Odbora, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Zahvaljujem. Na član 21. amandman je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman na sednici nadležnog Odbora, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Zahvaljujem. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Balša Božović, Jovan Marković, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Na član 32. podneli smo amandman u delu koji se odnosi na kaznene odredbe. Vi ste predložili da se novčanom kaznom od 120.000 do 150.000 dinara kazni za prekršaj rukovodilac organizacionog oblika ako suprotno odredbama ovog zakona zaposli, odnosno radno angažuje lice itd. Mi smo predložili da umesto 120.000 do 150.000 bude od 150.000 do 500.000, kako bismo represivnim merama odvratili ljude da zloupotrebe određene članove zakona na koje smo uložili amandmane koje niste prihvatili. Mislim da bi ovo trebali da prihvatite, jer nema razloga da kazna za rukovodioca koji svesno prekrši zakon bude pola miliona dinara. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Balša Božović, Jovan Marković, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov i Dragan Šutanovac. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Amandmanom tražimo drugačije rokove za podnošenje podzakonskih akata. Inače, ponoviću, postoji Rezolucija o zakonodavnoj aktivnosti Narodne skupštine Republike Srbije doneta jednoglasno u junu 2013. godine, o tome da se podzakonski akti donose na uvid Skupštini zajedno sa predlogom zakona. Sve vrste opaski da to ne može, pošto se ne zna kako će zakon izgledati, naravno da se ne zna kako će zakon izgledati, veći je problem što predlagač ne zna kako treba da izgleda podzakonski akt u trenutku kada podnosi predlog zakona. A rezolucija kaže kako izgleda predlog zakona – podnesi i predlog podzakonskog akta, jer inače nema primene zakona. Ovde imamo drugi problem. Ovde imamo problem da se rokovi za podzakonske akte stavljaju 30 dana za član 4. i član 6. koji govori o aktima lokalne samouprave, nadležnim organima AP, koji su dužni da u tom roku usklade svoje akte sa aktom Vlade, odnosno aktom Vlade za svaku kalendarsku godinu utvrđuje se maksimalan broj zaposlenih na neodređeno vreme u sistemu državnih organa, u sistemu javnih službi, itd. I sada Vlada, po predlogu ovog zakona, kaže da će biti za opšti akt 30 dana, a za naredne kalendarske godine u roku od 60 dana, od dana donošenja propisa o budžetu. Mi tražimo da za član 6. bude u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona, jer smatramo da je ovo jedan fini mehanizam kojim u suštini neće biti primene zakona. I ako počnete da računate i ako zakon stupi na snagu 1. avgusta, onda ćete videti da do marta sledeće godine nema nikakvog efekta ovog zakona. Ako ga nema do marta, neće ga biti ni u sledeće godine u ovo vreme. Mi ćemo biti svi ovde zajedno sledećeg jula …
Vreme.
… i ja ću pitati šta se dogodilo sa primenom ovog zakona i donošenjem podzakonskih akata.
Zahvaljujem, gospođo Čomić. Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima dr Janko Veselinović.
Poštovana potpredsednice Vlade, poštovani predsedavajući, evo, približava se ponoć, mi razgovaramo o zakonima o amandmanu koji se tiču smanjenja broja zaposlenih i zatvara se praktično krug tri godine i dva dana i ove na svetu najneefikasnije Vlade. Ovim amandmanom, u ime Pokreta za preokret, pokušao sam da se pogledamo u oči za godinu dana, ministarko Udovički, da kažete šta ste uradili, koliko porodica je ostalo, odnosno ljudi, bez posla i porodica bez plata jer, gospođo Udovički, ljudi nisu ni kuglica broj 21 ni broj 27. To su ljudi koji žive od tih svojih plata i naravno da nisu znali da će ostati bez radnih mesta, odlukama koje se donose i u ovim noćnim satima i raspravama koje se sprovode na zakone koji su doneti i predloženi u hitnom postupku. Predlažemo, dakle, da prihvatite ovaj amandman. Predlažem da prihvatite ovaj amandman i da dođete za godinu dana i da se pogledamo u oči i da kažete šta ste uradili, koliko ljudi je ostalo bez posla, u kom delu javnog sektora, šta su efekti i reefekti dosadašnjih smanjenja plata i penzija. Ne vidimo ih. Vidimo samo manje priliva, zato što je manja potrošnja i ljudi nemaju za čega da kupe osnovne proizvode mleko, hleb, da ne govorim o drugim proizvodima. Gospođo Udovički, prihvatite ovaj amandman i makar obećajte da ćete doći za godinu dana da kažete šta ste uradili.
Vreme. Na član 35. amandman je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman na sednici nadležnog odbora, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim i sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O REGISTRU ZAPOSLENIH, IZABRANIH, IMENOVANIH, POSTAVLjENIH I ANGAŽOVANIH LICA KOD KORISNIKA JAVNIH SREDSTAVA Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman, sa ispravkom, je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima prof. dr Janko Veselinović.
Evo, potpredsednice Vlade, amandman na član 2. stav 2, koji govori o tome šta sadrži registar koji se tiče zaposlenih, izabranih, imenovanih, postavljenih i angažovanih lica. Ja sam predložio, u ime Preokreta, da on sadrži i pravni osnov po kom su ta lica stekla taj status. Ovo će biti, gospođo Udovički, vaš odgovor da li je ovo cementiranje stranačkog zapošljavanja ili je ovo nešto drugo. Zašto, gospođo Udovički, vaš odgovor da li je ovo cementiranje stranačkog zapošljavanja ili je ovo nešto drugo? Zašto, gospođo Udovički, niste prihvatili da se u evidenciji, odnosno u registru, vodi i podatak, pravni osnov na osnovu koga je to lice došlo na to radno mesto? Konkurs ili neki drugi osnov? Konkurs ili činjenica da piše tamo – po preporuci tog i tog, po imenu i prezimenu? Imate razne podatke. Evo, prihvatili ste i amandman gospodina Balinta Pastora da se uvede u evidenciju podatak o nacionalnoj pripadnosti. Prihvatam, i nacionalna pripadnost, da piše ko je Srbin, Hrvat itd. Ali, mislim da je mnogo važnije, složićete se, nadam se, gospođo potpredsednice, da piše po kom osnovu, konkurs od dana tog i tog, preporuka od tog i tog. Zbog čega tog podatka nema? Pa zato što cementirate stranačko zapošljavanje. Zato što će se nastaviti stranačko zapošljavanje, otpuštanje po istom principu.
Vreme. Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Laslo Varga. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Balint Pastor, Elvira Kovač, Arpad Fremond, Zoltan Pek i Anamarija Viček. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu su prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 4. amandman, sa ispravkom, je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Reč ima prof. dr Janko Veselinović.
Nemate odgovor, poštovana potpredsednice. Dakle, radi se o cementiranju stranačkog zapošljavanja. Pročitaću, neka građani koji gledaju sada ovaj prenos znaju šta sam predložio. Predložio sam da se u registru zaposlenih, postavljenih lica itd. vodi i podatak o konkursu ili drugom pravnom osnovu za sticanje statusa zaposlenog, izabranog, imenovanog, postavljenog i angažovanog lica kod korisnika javnih sredstava. Dakle, pravni osnov. Vi ćete imati registar u kome će biti ime, prezime, nacionalnost, pol itd, mesto, a neće biti pravnog osnova na bazi koga je to lice steklo taj status. Šta je to, gospođo Udovički? Šta je to, nego cementiranje koje sam prvog dana rekao da je ovaj zakon? Cementiranje stranačkog zapošljavanja. Cementiranje partokratije, cementiranje načina vođenja države, za koji ste vi govorili, odnosno oni koji će glasati za ovaj zakon, da je loš. Vi ste govorili da su oni pre vas stranački zapošljavali, a vi to zakonski uvodite takav sistem po kome ćete vi odlučivati ko će biti otpušten, a nećete voditi evidenciju po kom osnovu je neko zaposlen. I šta vi dokazujete? Dokazujete da se radi o cementiranju stranačkog zapošljavanja. Nemate odgovor, nije moguće dati odgovor na to zbog čega nema rubrike da piše – konkurs na bazi koga je primljen taj zaposleni, preporuka na bazi koje je primljen taj zaposleni. Nema potrebe da piše partija koja ga je predložila, ja to ne tražim, tražim samo ime i prezime ili konkurs, datum, list u kome je objavljen, na bazi koga je zaposleno to lice.
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima gospođa Udovički. Izvolite.
Nisam htela prvo da odgovorim, jer je toliko apsurdno ovo o čemu vi sada govorite, ali mi dajete priliku da skrenem pažnju na to da ja jesam u javnosti govorila ne o tome da je pre nas bilo partijskog zapošljavanja, već da je u Srbiji problem pre svega rođačko zapošljavanje i da to rade i ljudi koji dolaze na poziciju van partijskih struktura, i koji o sebi imaju vrlo visoko mišljenje kad je reč o njihovoj objektivnosti i profesionalnosti. Mi smo veoma posvećeni tome da to promenimo, ali ovaj zakon sa ovim nema nikakve veze. Ovo je zakon koji prikuplja informacije na jednom mestu o postojećim evidencijama. Namučili smo se u toku prethodne godine da uopšte ovaj registar učinimo malo više pouzdanim. Ovaj zakon će nam omogućiti da bude nešto pouzdaniji. On je i dalje jedno privremeno rešenje. Prava stvar je da se zaista napravi registar zaposlenih u državi i tada ćemo imati mnogo pouzdanije podatke. O tome je reč ovde i uopšte nije reč o tome kako se ko zapošljavao, niti je konkurs u Srbiji sprečio nekoga da zaposli nekoga rođački ili partijski. Znaćemo da smo prevazišli taj problem onda kada počnemo da podižemo i proveravamo kvalitet zaposlenih u državi. To još uvek ne radimo, ali, spremamo to. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Udovički. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Balint Pastor, Elvira Kovač, Arpad Fremond, Zoltan Pek i Anamarija Viček. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima prof. dr Vladimir Marinković. Vama je ostalo 55 sekundi. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovana potpredsednice Vlade sa vašim timom, dame i gospodo narodni poslanici, slažem se sa potpredsednicom da su ove primedbe koje se tiču samog registra zaposlenih potpuno apsurdne jer vaše ministarstvo uvodi jedan potpuno novi model, jedan novi pristup upravljanju ljudskim resursima u javnom sektoru i državnoj upravi. Ali, ono što bih zamolio da mi odgovorite, a što je meni zasmetalo u okviru amandmana koji su prethodno od kolega iz Stranke vojvođanskih Mađara prihvaćeni, vezano je za stavku koja se tiče registrovanja nacionalne pripadnosti. Vi ste, kao što svi ovde znamo, američki đak i znate da to u zemljama razvijenih demokratija nije uobičajeno da se pri zapošljavanju, pri bilo kakvoj evidenciji beleži to ko je koje nacionalne pripadnosti, verskog opredeljenja, pripadnosti sindikalnoj organizaciji. To se malo kosi sa… [[Isključen mikrofon]]
Gospodine Marinkoviću, zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade, dr Kori Udovički.
Ovde nije reč o evidentiranju na silu, već na način na koji je i u drugim zemljama uobičajeno, a to je da se ostavlja mogućnost onome koji se zapošljava da ukoliko želi iskaže i svoju nacionalnost, odnosno etničku pripadnost. Mi planiramo da kada takva evidencija počne da se prikuplja, veoma vodimo računa o tome da to ne može da se smatra samo po sebi verodostojnim podatkom i procenom o tome koliko je pripadnika neke nacionalne manjine ili većine većinskog stanovništva u manjinskim zajednicama, tamo gde su oni manjina, znači, u lokalnim zajednicama gde su manjina. U svakom slučaju, to ne može da bude dovoljna informacija, zato što postoji mogućnost da se ljudi ne iskazuju i postoje druge osnove po kojima mogu da se, da tako kažemo, upotpunjavaju podaci i vrše procene. To je nešto ka čemu moramo da idemo, u sklopu sa našim pristupanjem EU. Zahtev je međunarodne zajednice da stvorimo sisteme koji će nam omogućiti da pratimo da li su nacionalne manjine odgovarajuće zastupljene u državnim organima, ali, opet se vraćam na to, izjašnjavanje će biti uvek i isključivo dobrovoljno i samo po sebi to izjašnjavanje neće biti dovoljan osnov za ocenu koliko je pripadnika neke nacionalne ili etničke grupe u državnoj upravi. Na tome mora da se radi, na tome mora da se razvije odgovarajuća metodologija. Hvala vam, u skladu sa međunarodnim praksom.
Zahvaljujem gospođo Udovički. Na član 12. amandman je podnela narodni poslanik Branka Karavidić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistem Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 15. amandman je podnela narodni poslanik magistar Dejan Radenković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 17. amandman je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Predstavnik predlagača je prihvatio amandman na sednici nadležnog odbora. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistem Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 18. amandman je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Predstavnik predlagača je prihvatio amandman na sednici nadležnog odbora. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistem Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 18. amandman je podnela narodni poslanik profesor dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Pošto smo završili pretres o amandmanima zaključujem pretres predloga zakona u pojedinostima.. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Zahvaljujem gospođi Udovički sa saradnicima na učešću na današnjoj sednici. Zahvaljujem narodnim poslanicima. Sutra je nastavak u 10,00 časova.