Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, sednici prisustvuje 150 narodnih poslanika. Molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Molim narodnog poslanika Srboljuba Živanovića, koji drži karticu u ruci, da ubaci karticu. Konstatujem da imamo kvorum i možemo nastaviti rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici Stevan Lilić, Branislav Pomoriški, Slavoljub Matić, Pal Šandor, Zoran Bošković i Branko Gligorić (popodne). Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik,potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam na ovu sednicu pozvala predstavnike Centra za slobodne izbore i demokratiju, predstavnike Stalne konferencije gradova i opština Jugoslavije, predstavnike Studentske unije Srbije, predstavnike Saveza studenata Beograda,studente Studijske grupe za Ustavno pravo na Pravnom fakultetu Univerziteta u Beogradu,predstavnike Narodnog pokreta "Otpor", predstavnike Niške studentske asocijacije i predstavnike Studentske federacije. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O UNIVERZITETU (pojedinosti) Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Žarko Obradović, Branko Ružić, Slobodan Tomović i Milan Stanković. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? Izvolite, narodni poslanik Toma Bušetić.
Dame i gospodo narodni poslanici, sa grupom poslanika SPS predložio sam, naravno u ime SPS-a, da se u članu 13. reč "Vlada" zameni sa "Narodna skupština". Da podsetim o čemu se radi: kada je osnivač univerziteta, odnosno fakulteta Republika, akt o osnivanju donosi Vlada. Znači, mi predlažemo da umesto Vlade akt o osnivanju donosi Narodna skupština. Evo, kratko ćuda obrazložim zbog čega. Pre svega smatramo da je ovaj zakon u dobroj meri prepisan od onog iz 1992. godine, a taj zakon iz 1992. godine je predviđao da akt o osnivanju i ukidanju univerziteta ili fakulteta donosi Narodna skupština. Ako je sve to tako bilo, zašto to sada ne bi bilo ugrađeno i zašto to ne bi nastavili, jer je sasvim jasno da, kada je reč o Skupštini nju možemo da kontrolišemo, Skupština je javna, a kada je reč o Vladi, to je sasvim drugačija situacija. Rekao bih još jednu stvar, koja se možda neće sviđati mnogima iz DOS-a, ali jednostavno ova vlada nema ni kredibilitet daodlučuje o ovakvom krupnom pitanju. Znate, to je Vlada u kojoj je jedan potpredsednik razrešen zbog seksualne afere, drugi je razrešen zbog špijunske afere,Vlada u kojoj sede i strani državljani, poput Đelića, Pitića. Mislim da su to važni razlozi i predlažem da prihvatite ovaj amandman, znači da Narodna skupština odlučuje, odnosno da donosi akt o osnivanju. Kao što smatram da Narodna skupština treba da odlučuje i o ukidanju univerziteta ili fakulteta, jer, kakva je situacija, možemo vrlo lako da dođemo u poziciju da DOS izgubi na lokalnim izborima u Kragujevcu, pa da onda ukine Univerzitet u Kragujevcu i da ga napravi u Novom Pazaru, primera radi samo. Predlažem da ovo usvojite, ovo je dobar predlog.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. A da, izvolite, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, narodni poslanik Bora Stanimirović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, uvaženo predsedništvo, stvarno ima razloga da se ovaj amandman prihvati, a da se praktično ništa ne promeni što se tiče stava Vlade. Sigurno je da je Narodna skupština ta koja je uvek odlučivala o osnivanju univerziteta i fakulteta jer se ovim pokrivaju na taj način mnoge regije i onda tek dolazi do pravih odluka. Samo ću nekoliko primera navesti, to se dešavaloranije i tokom mandata ove vlasti, a dešavaće se i kasnije da Vlada može, polazeći od nekog interesa, neke regije ili nekog pritiska, da otvori fakultet ili univerzitet maltene na kraju sednice u toku onog drugog dela radnog dela, sednica Vlade. Ovo utoliko pre što se ovde vidi u članu 15. Zakona iz 1992. godine - akt o osnivanju univerziteta, odnosno fakulteta donosi Narodna skupština. Prošli put govorio sam da je Vlada neke članove Zakona iz 1992. godine prihvatila u celini, uglavnom i to je dobro, ali je zato prihvatila ono što joj je odgovaralo iz ovog zakona iz 1998. godine, koji je najviše kritikovan iz raznih razloga, da sada to ne pominjem. Upravo je najvažniji slučaj ovde. Član 14. Zakona iz 1998. godine glasi - Kada je osnivač univerziteta, odnosno fakulteta Republika, akt o osnivanju donosi Vlada. Pazite, tri člana, 13, 14. i 15, iz tri zakona. Član 14. Zakona iz 1992. godine lasi da akt o osnivanju univerziteta, odnosno fakulteta donosi Narodna skupština, što je potpuno ispravno. Ne vidim razloga zbog čega bi Vlada ulazila u osnivanje fakulteta i bavila se tim problemom, ako se zna da je Narodna skupština kompetentna, nadležna da ona ima predstavnike iz čitave Republike i da se na nju može uticati preko raznih drugih organa; Vlada može preko Republičkog saveta, preko univerziteta, pošto univerziteti daju mišljenje da o tome odlučuje. Mislim da bi se dobilo mnogo. Najviše kritika će biti, a bilo je na ovaj član i još na dva-tri člana Zakona iz 1998. godine. Zbog čega sada dozvoljavamo da se ovo desi. Još jedno pitanje - nigde u ovom predlogu zakona koji je sada na dnevnom redu nema na osnovu čega Vlada odlučuje; svuda u svetu, a i po Zakonu iz 1992. godine, odlučuje se na osnovu elaborata, o potrebi za osnivanjem fakulteta. Nema, Nacionalni savet je isto što i Vlada, nemojte. Ali, što se tiče univerziteta, ni kod Nacionalnog saveta ne stoji da odlučuje na osnovu elaborata. Ne može se osnovati univerzitet, odnosno fakultet bez elaborata. Zato predlažem da se ovaj amandman prihvati.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Da, reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom je otvoreno jedno veoma ozbiljno pitanje koje nije moguće razrešiti postojećim zakonskim projektom. To pitanje je koncepcijske prirode i tiče se upravljanja univerzitetom, kontrole nad univerzitetom. Da li će univerzitet biti pod kontrolom izvršne ili zakonodavne vlasti? Koje su posledice? Kada je univerzitet pod kontrolom izvršne vlasti, pa je izvršna vlast suviše ideološki zagrižena, kao ova sadašnja, pa se još zalaže za lustracije, za progon političkih protivnika i o tome se otvoreno govori, onda je sa aspekta društvenih interesa veoma problematično da izvršna vlast upravlja univerzitetom. Što se tiče zakonodavne vlasti, ona ne treba u principu da obavlja upravne delatnosti, ali u određenim situacijama, kada je reč o posebno važnim nacionalnim interesima, kao što je na primer upravljanje državnom televizijom ili akademijom nauka ili nekom velikom institucijom društva, pa i univerzitetom, to bi bilo moguće, ali povlači druge posledice. Onda ne bi mogla Vlada da delegira svoj deo članstva u upravne organe univerziteta, nego bi to radila Narodna skupština. Nekada, u komunističko vreme, Narodna skupština je, koliko se sećam, i delegirala u komunističke savete univerziteta svoje predstavnike. Ona je glumila, naravno, demokratiju. Suštinski je tu demokratija moguća samo ukoliko postoji višepartijski sistem i ukoliko bi upravljanje posebno važnim nacionalnim institucijama bilo proporcionalno učešću pojedinog političkog faktora u parlamentu, a ne proporcionalno njegovoj moći u najvišem organu izvršne vlasti kao što je vlada. Amandman je interesantan, ali je, po mom mišljenju, neuklopiv u ovaj zakonski projekat. On obara u celosti ovaj zakonski projekat. Nije nemoguće da će taj projekat svakako biti oboren u najskorije vreme, ali treba onda osmisliti novu koncepciju zakona o univerzitetu koja bi bila trajna i koja ne bi zavisila od promene na kormilu izvršne vlasti, nego bi bila trajna vrednost za bilo koju vlast u budućnosti; nešto što, dakle, odgovara i vlasti i opoziciji, ono što je nesporno u nacionalnom interesu. Onaj ko je u jednom trenutku na vlasti treba da razmišlja šta će se desiti kada za koji mesec pređe u opoziciju.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS. Izvolite.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, veoma zanimljive primedbe, ne samo zbog teme koju tretiraju, već i zbog činjenice da su u potpunoj suprotnosti sa zakonom koji menjamo, pokušavajući da na takav način sprečimo dalji razvoj degradirajućih procesa na našem univerzitetu. Podsetiću vas ne na sve ono što smo učinili suprotstavljajući se donošenju i usvajanju Zakona o univerzitetu 1998. godine, podsetiću vas na jedan njegov član, na član 14, u kome se kaže da u slučaju osnivanja univerziteta, odnosno fakulteta čiji je osnivač Republika, Vlada o tome donosi odluku. To tada nije smetalo nikome, bar nikome ko je predstavljao deo parlamentarne većine. Naravno da je bila potrebna saglasnost na elaborat i tu saglasnost je davala, pretpostavićete, opet Vlada, kroz resorno Ministarstvo prosvete. U čemu su razlike predloga koje mi podržavamo i u čemu su osnove suprotstavljanja amandmanu kojim se zapravo zadržava stanje iz 1998. godine? Upravo u funkciji Republičkog saveta za unapređenje univerzitetskog obrazovanja. Nije tačno da njega čini izvršna vlast, nije tačno da u njemu izvršna vlast ima većinu svojih predstavnika, jer je veoma jasno utvrđena procedura izbora i rektora i prorektora. Zna se broj rektora i prorektora u Srbiji i jasno se može videti da je broj predstavnika Vlade, odnosno ljudi koje Vlada imenuje u republički savet, daleko manji od broja predstavnika univerziteta. Ovde se zapravo radi o zameni teza kojom se pokušava odbrana neodbranjivog. Znate, nekada su ljudi koji ne mogu da upišu fakultet odlazili na druge poslove, a svesni nekih svojih mana i nedostataka, tražeći opravdanje u drugoj vrsti angažmana. Međutim, mi smo jedno vreme živeli u zemlji u kojoj su ljudi menjali zakon da bi mogli biti profesori. Danas, kada govorimo o novom zakonu, njima je jasno da se gube privilegije koje su proizilazile iz uzurpiranog prava, između ostalog i kroz Zakon o univerzitetu iz 1998. godine. Tako nešto nema našu podršku i pozivam vas da pročitate zakon iz 1998. godine, koji ste kao poslanička većina tada usvojili, i da vidite u čemu su zapravo suštinske razlike između onoga što radimo mi i onoga što radite vi i u čemu je srž vaše neprincipijelnosti, koja nije zastrašujuća, ali je zabrinjavajuća.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Da.) Izvolite, reč ima ministar prosvete i sporta, gospodin Gašo Knežević.
Jedan moj profesor je znao da govori -ako me Pera brani, nešto sa mojim mišljenjem nije u redu. Došli smo u takvu situaciju da me brani neko ko dovodi u pitanje moj način razmišljanja, ali dobro. Zakon o Vladi kaže da Vlada predstavlja Republiku. Tačno je ovo što je gospodin Jovanović izneo, da nije smetalo, onda se ovde radi o pojedinačnom aktu. Kao takav, on uređuje međusobne odnose. Još na jednu stvar bih hteo da vam skrenem pažnju - Zakonodavni odbor Skupštine je kazao da to nije pravno moguće. Prema tome, postoje mnogi razlozi zaista, ali postoje i sistemski razlozi koji ne dozvoljavaju da Skupština o tome donosi odluku. Samo toliko. Hvala.
Pošto se više niko ne javlja za reč, stavljam na glasanje amandman. Za 33, protiv 126, uzdržanih nema, nije glasalo 14, od ukupno 173 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 13, gde tražim da se u stavu 2. Predloga zakona brišu reči: "čiji osnivač nije Republika". Odredba Predloga zakona je apsurdna - ako građani iz budžeta finansiraju osnivanje univerziteta ili fakulteta, nije potrebno da postoji opravdanost osnivanja, a ako neko osniva svojim kapitalom, mora da elaboratom dokazuje opravdanost osnivanja. Kako nam reče u uvodnom izlaganju ministar prosvete, Gašo Knežević, ovim zakonom poreski obveznici imaće uvid kako se troše sredstva iz budžeta Republike Srbije namenjena univerzitetima. U članu 13. Predlog zakona stavlja Vladu Republike Srbije u kategoriju nepogrešivog organa koji nije dužan da donosi elaborat o opravdanosti osnivanja nekog novog univerziteta. Svi drugi koji to rade sopstvenim novcem moraju da urade elaborate o opravdanosti osnivanja univerziteta. Novcem kojim raspolaže Vlada Republike Srbije, ona to čini na taj način da ne mora nikome da polaže račune i dokazuje opravdanost o osnivanju. Zašto bih ja verovao Vladi? U šta me je Vlada Zorana Đinđića uverila, osim da u njoj sede špijuni i izdajnici sopstvenog naroda. U šta me je uverio ministar prosvete Gašo Knežević,za koga se ne zna pouzdano da li svoju zemlju počinje da oseća kao svoju? Da li je univerzitet autonoman ili postoje politički komesari koji na njemu uređuju odnose? Čim se ministar dokopao vlasti, prvo što je uradio je bilo da najuri sa fakulteta onog za koga nikada nije bilo dileme na koji način doživljava svoju otadžbinu. (Predsednik: Molim vas da se vratite na temu, a to je vaš amandman na član 13.) Oterao je dr Vojislava Šešelja sa fakulteta. Pomenuo je Markesa - "Pukovniku nema ko da piše". Izgleda da "pukovniku ima ko da piše", ali nema ko da ga pićem ponudi. Gospodine Kneževiću, obrazovan čovek je onaj koji ima obraz. Da li ste vi, gospodine ministre, obrazovan čovek?
Da li se o ovom amandmanu još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj član pokazuje, a podneseni amandman SRS dokazuje, da su se zaista titoisti vratili na vlast. Titoistima je potrebna društvena opravdanost osnivanja univerziteta. Oni traže elaborat o opravdanosti, ali samo od privatnih osnivača fakulteta i univerziteta. Šta sada znači ta opravdanost? O tome niko nije ni razmišljao, sigurno, a ministar to ne razume. Sa kog aspekta se mora opravdati želja jednog subjekta, privatnog, pravnog lica, fizičkog lica, čoveka pojedinca, koji želi da osnuje fakultet ili univerzitet? Da li potrebom društva za kadrovima te vrste? Da li je to možda ta potreba? Šta je tu opravdanost, šta podrazumeva opravdanost? Da li je opravdano ako neko iz nekih idealnih razloga želi da formira fakultet na kome će se sticati vrhunsko obrazovanje, pa makar tome ne sledila nikakva specijalizacija za obavljanje dužnosti u praksi. Da li postoji mogućnost da se neko bavi naukom radi nauke i obrazovanjem radi obrazovanja? To je ono što vi, kao titoisti, ne razumete. To je ono što vi kažete, da ne treba društvu toliko i toliko hiljada visokoobrazovanih ljudi. Otkud vi znate šta treba? Vi brojite upražnjena radna mesta, pa kažete treba toliko i toliko, ili predviđate koliko će biti radnih mesta, pa toliko i toliko, umesto da se stvari obrnuto postave. Pravo je svakog pojedinca da, na osnovu svojih sposobnosti, stekne kakvo god želi obrazovanje. Ako želi da bude pravnik - da postane pravnik, ako želi da bude lekar - da postane lekar, ako želi da bude inženjer - da postane inženjer. Onda će on na tržištu rada da traži radno mesto, a možda neće hteti time ni da se bavi. Ali, njegovo je pravo, ako poseduje sposobnosti, da stekne odgovarajuće kvalifikacije i odgovarajući nivo obrazovanja. To je ono što vi ne razumete i što nikada nećete razumeti, jer vam je način mišljenja suviše šematizovan. Zato je pitanje opravdanosti ovde besmisleno. Vi podrazumevate kad Vlada otvara fakultet, a mi smo imali mnogo političkih projekata u prošlosti i ove i sličnih vrsta, to je nešto gde se opravdanost podrazumeva. Ako neko želi sada da osnuje fakultet na kome će se baviti isključivo čistom filozofijom, proučavati čistu filozofiju, obrazovati ljude itd, vi možete da kažete da nema gde društvo da zaposli te ljude. Što se to vas tiče? Vi, s druge strane, provođenjem nekih uspešnih reformskih zahvata u ekonomiji, stvorite te uslove. Otvarajte radna mesta kako ste obećavali, a nemojte 700.000 radnika otpuštati, što sada činite. Ako neko želi da formira fakultet iz nekih idealnih razloga i pobuda, a drugi želi da studira na tom fakultetu, zašto bi oni vama dokazivali opravdanost. Ovde postoji razlog da se utvrđuje da li nešto zaista može da bude fakultet na osnovu nastavnog plana, na osnovu nastavnog programa. Može da se propiše koliko mora imati stručnjaka odgovarajućeg profila i odgovarajuće stručne i naučne spreme, odnosno naučnih zvanja. Dakle, mogu se propisati formalni razlozi, a u suštinske, vi ste najmanje kompetentni da ulazite. Zašto onda ulazite? Objasnite šta to znači opravdanost, sa kog aspekta opravdanost? Zašto neko ko ima novac, može da podigne zgradu, može da zaposli profesore, ima ozbiljan nastavni plan i program, mora vas da ubeđuje da je opravdano da on osnuje fakultet? Iz nekih idealističkih razloga osniva, i gotovo. Šta vas to briga?
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, slažem se da neko može da sledi kurs svojih ličnih želja, pa ako hoće da bude vojvoda, može da bude vojvoda; ako hoće da bude beloruski akademik, može da bude beloruski akademik; ako hoće da bude profesor pravnog fakulteta, može da bude profesor pravnog fakulteta, ali samo dok se ne utvrdi da on za tako nešto nije stručan. Upravo je u tome funkcija Republičkog saveta za unapređenje univerzitetskog obrazovanja, da proceni da li neko ko ima ličnu želju ima pravo tu ličnu želju da realizuje na takav način da ugrozi društvene interese. Mi smo živeli u zemlji u kojoj su ljudi, sledeći neke svoje lične porive, ratovali sa svetom, menjali naš život i na kraju nas doveli do situacije da raspravljamo o nečemu što je potpuni nonsens. Dakle, opet Zakon iz 1998. godine, opet član 14. tog zakona, opet zakon po kojem su, recimo, neki ljudi koji sede danas ovde među nama sedeli u Upravnom odboru Beogradskog univerziteta, Upravnom odboru Ekonomskog fakulteta, Upravnom odboru Pravnog fakulteta, bili profesori u Prištini, profesori u Beogradu, sve istovremeno. Evo, danas mi razgovaramo sa njima i pri tom oni od nas traže da zaboravimo zakon na osnovu koga su svi oni zapravo uzurpirali slobode koje su sami sebi dali. Dakle, dame i gospodo, u članu 14. Zakona iz 1998. godine vi ste upravo primenili, istina delimično pogrešno, ovaj princip. Za univerzitete koji se osnivaju mimo Vlade, odnosno Republike, takođe je potreban elaborat i verifikacija, ali ne nekog nezavisnog tela, što je slučaj sa ovim našim predlogom zakona, već Ministarstva prosvete, odnosno vas kao članova Vlade; pa ste sami odlučivali o univerzitetima koje ćete praviti, o diplomama i titulama koje ćete sebi davati. Danas kažete - pa šta? Idite pa se lečite kod onih lekara kojima ste dali diplome profesora, asistenata, kojima ste dali pacijente u ruke i tako nas doveli danas u poziciju u kojoj se nalazimo. Dakle, ako ste, recimo, spremni da sledite svoje motive, organizujte predavanja studentima koji su spremni da na ta predavanja dođu, ali vam mi nećemo verifikovati to pravo, jer na tako nešto nemamo nikakvo pravo, s obzirom da smo obavezni da sledimo zdrav razum. Kao akademici Beloruske akademije, Ukrajinske akademije, dopisni članovi ko zna čega, nastavite tim putem, ali našu podršku za to nećete dobiti.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, povreda Poslovnika.
Povredili ste Poslovnik, prvo, što ovde dozvoljavate da se neimenovani akademici Beloruske akademije nauka izvrgavaju ruglu. (Predsednik: Gospodine Šešelj, koji član?) Član 101. Čedomir Jovanović treba da kaže ime beloruskog akademika o kome je reč i zašto nipodaštava njegovo zvanje. Drugo, treba da kaže ko to treba da ide na lečenje, da li neki narkoman, da li večiti student koji više od deset godina studira itd.
Gospodine Šešelj, niste dobili pravo na repliku.
Upozorio sam vas da ste prekršili član 101. Ako propali student može ovde da čita lekcije, a više od deset godina studira, i ako neko ko je dokazani narkoman može nekoga da upućuje na lečenje, onda je to strašno.
Gospodine Šešelj, vi već imate dve opomene. Sledeća je oduzimanje reči. Molim vas da vodite računa šta govorite.
Prvo, imam dokaze. Kada se za nekog kaže da je narkoman, to nije iznošenje činjenica iz privatnog života, pogotovu ako je reč o javnoj i političkoj ...
Gospodine Šešelj, na osnovu člana 103. oduzimam vam reč. Molim vas da napustite govornicu. Gospodine Šešelj, molim vas da napustite govornicu, oduzela sam vam reč. Pošto narodni poslanik Vojislav Šešelj ne želi da napusti govornicu, određujem pauzu od deset minuta. [[Posle pauze.]] Poštovane dame i gospodo, molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i možemo nastaviti rad. Pre nego što nastavimo raspravu u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima, imam jedan predlog. To je primena člana 102. - Narodna skupština, na predlog predsednika Narodne skupštine, bez pretresa može da izrekne meru udaljenja sa sednice, a na osnovu člana 105. Poslovnika Narodne skupštine koji kaže da se mera udaljenja sa sednice izriče narodnom poslaniku koji i posle izrečene mere oduzimanja reči ometa ili sprečava rad na sednici, ne poštuje odluku predsednika Narodne skupštine o izricanju mere oduzimanja reči ili nastavlja da čini druge prekršaje u smislu člana 103. ovog Poslovnika, kao i u drugim slučajevima određenim ovim poslovnikom, predlažem da narodnom poslaniku Vojislavu Šešelju, predsedniku poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, Narodna skupština donese odluku i izrekne meru udaljenja sa ove sednice. Stavljam predlog na glasanje. Za 98, protiv 11, uzdržanih nema, nije glasalo 27, ukupno 136 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila moj predlog i donela odluku da se sa ove sednice udalji narodni poslanik Vojislav Šešelj. Prelazimo na raspravu u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima. Stigli smo do člana 13. i amandmana koji je podneo narodni poslanik Dragan Čolić, koji je imao reč po amandmanu, kao i predsednik poslaničke grupe. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 12, protiv 123, uzdržanih nema, nije glasalo pet, ukupno 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predloženi amandman. Na član 14. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Žarko Obradović, Branko Ružić, Slobodan Tomović i Milan Stanković. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? (Ne.) Da li se neko drugi prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 13, protiv 121, uzdržanih nema, nije glasalo pet, ukupno 139 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Žarko Obradović, Branko Ružić, Slobodan Tomović i Milan Stanković. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić.
Dame i gospodo narodni poslanici, grupa poslanika SPS-a je predložila da se u članu 16. brišu reči "međunarodna organizacija". Pročitaću stav 3. gde se kaže: "Univerzitet, odnosno fakultet može organizovati studije iz svog delokruga u saradnji sa stranim univerzitetom, fakultetom ili međunarodnom organizacijom". Mi smatramo da je ovo dosta širok pojam. Šta znači međunarodna organizacija? Znate, smatramo da ovo prvo treba precizno definisati, jer pod međunarodnim organizacijama možemo da podrazumevamo i saradnju, na primer, sa međunarodnom kriznom grupom. Na čelu te međunarodne krizne grupe ili u samom vrhu međunarodne krizne grupe je i Vesli Klark. Da li to podrazumeva da i Vesli Klark dođe na neki naš fakultet i da održi neko predavanje? Da vas podsetim, međunarodna krizna grupa ima veoma jasne stavove kada je reč o našoj zemlji. Nažalost, imamo i naših predstavnika koji vode međunarodnu kriznu grupu, znači u našoj zemlji. Oni kažu da srpske i jugoslovenske vlasti moraju da priznaju uslovnu nezavisnost Kosova i Metohije; oni kažu da nema saradnje sa Republikom Srpskom; kažu da je nužno izvršiti reformu u vojsci, naravno podrazumevaju da se svi generali koji su branili naš narod na Kosovu i Metohiji smene. To je međunarodna krizna grupa. Da li to znači da jedna takva organizacija može da sarađuje sa nekim našim fakultetom, ili pak ova odeljenja raznih međunarodnih organizacija u Srbiji, koja vode Sonja Biserko, Nataša Kandić i ostalo društvo. Iz tih razloga ili treba ovo precizirati ili brisati "međunarodne organizacije".
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto ste kao i uvek pristupili samovlašću, i ometajući istinu izrečenu za ovom govornicom, moraću da pokušam da zamenim predsednika poslaničke grupe, dok mi to vaša arogancija bude dozvoljavala, pa ću u tom smislu, naravno bez iluzija da mogu da vas ubedim da bilo koji amandman prihvatite, pokušati barem javnost da upoznam (kroz sve članove na koje smo i mi, a i druge poslaničke grupe, podnosili amandmane) s tim da vi uopšte niste odredili nikakav cilj koji ćete ostvariti Predlogom zakona o univerzitetu. Tako i ovaj član zakona. Razumem da univerziteti i fakulteti sarađuju kako u zemlji tako i uinostranstvu sa univerzitetima i fakultetima, ali napisati u jednom članu zakona da će sarađivati sa međunarodnim organizacijama, a da pri tom predlagač zakona nije kvalifikovao te međunarodne organizacije, nije naveo šta on smatra međunarodnom organizacijom. Da li je međunarodna organizacija ono što ima silu da sprovede svoju moć? Da li su međunarodna organizacijaUjedinjene nacije, organi Ujedinjenih nacija ili svaka skupina zemalja koja sebe nazove međunarodnom organizacojom? NATO je međunarodna organizacija po shvatanju NATO-a, apo mom shvatanju nije. To je jedna vojna organizacija koja je imala određeni cilj za vreme hladnog rata, pretvorila ga u želju za porobljavanjem drugih država u svetu. Hoće li naši univerziteti sarađivati sa NATO-om, odnosno kada budu hteli da sarađuju ko će im to, od onih koji brinu o sprovođenju zakona u ovoj zemlji, reći - sa njima ne možete da srađujete. Mogu, to tako piše u Predlogu zakona zato što je nejasan i konfuzan. Vi morate tačno da predvidite sa kim jedan univerzitet ilifakultet može da sarađuje. Šta je to u čemu će sarađivati? Kako će međunarodna organizacija da pruži neku pomoć našim fakultetima? U edukaciji studenata? Po našim nastavnim planovima i programima? Hoće li možda biti donator nekih programa na univerzitetu ili na fakultetu i ko će posle toga to da plati? Šta će posle od te dece biti, koliko će biti upotrebljiva u našoj zemlji ili ćete možda da ovo bude kao neko strano lovište u kome će se plemenita divljač ponovo izlovljavati i odvoziti u inostranstvo. Prošetajte, ako smete, ulicama, stanite pred neku zapadnu ambasadu, pogledajte koliki su redovi i vidite prosek godina starosti onihkoji u redovima čekaju. Slušajući vas, mislio sam da je sva naša mladost otišla iz države, kao što ste govorili i da je narod potpuno opljačkan, pa se nijedna od tih laži ne dokaza. Pogledajte koliko mladih sada u ogromnom broju izlazi iz zemlje zato što je to dodatno olakšano vašom saradnjom sa svetom. Ali, što se tiče ove saradnje sa međunarodnim organizacijama, mislim da je predlagač amandmana potpuno u pravu, a da ćete vi glasati da se odbije taj amandman, zato što ne znate šta je htela Vlada i ne smete da pitate Vladu, šta li nam to ona priprema saradnjom naših fakulteta sa međunarodnim organizacijama. Zna se ko u jednoj državi, u jednoj normalnoj državi, u kojoj je sve na zdravim temeljima, sarađuje sa međunarodnim organizacijama. To čak nisu ni političke stranke, i to je određeni vid izdaje, kada političke stranke sarađuju sa međunarodnim organizacijama, sa vladama drugih država. Vlade sarađuju sa vladama, političke stranke sa političkim strankama. Ali, kod vas je sve okrenuto naopako, sve je okrenuto tumbe. Kod vas se ovde za istinu izrečenu za govornicom isključuje narodni poslanik sa sednice Narodne skupštine i kažnjava sa 30.000 dinara.
Vratite se na temu, vi ionako imate dve opomene, a sledeća je oduzimanje reči.
Kažnjava se sa 30.000 dinara drakonske kazne, koju posle velikodušno predsednik Narodne skupštine uplaćuje u humanitarni fond. Pustite vi mene da uplaćujem svoj novac u humanitarni fond. Nemojte da me kažnjavate, pa da neko dete tamo zna da je možda dobilo pomoć zato što moja deca nisu dobila celu platu u kući.
Reč ima narodni poslaik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, bojim se da mi ne možemo kritičarima ovog zakona objasniti svoje namere, jer oni tako nešto ne žele da čuju. U suprotnom bi pogledali šta su oni radili kada su donosili zakone i videli bi da zapravo kritikuju član zakona koji je nepromenjen decenijama unazad, jer je suština univerziteta u komunikaciji i tu suštinučak ni vi niste ugrozili Zakonom iz 1998. godine, jer ste članom 16. togzakona veoma jasno definisali, utvrdili i precizirali upravo iste temekoje su precizirane i ovim članom ovde. Univerzitet, odnosno fakultet može organizovati studije iz svog delokruga, u saradnji sa stranim univerzitetom, fakultetom ili međunarodnom organizacijom; fakultet ili univerzitet iz oblasti svoga delokruga; to ne podrazumeva Severnoatlantski savez,naravno da to ne podrazumeva neke druge oružane ili bilo kakve druge saveze. To se, zapravo, odnosi na onu vrstu saradnje bez koje univerzitet gubi svoj smisao. Znanje ne priznaje limite i barijere koje nameću granice i mi tako nešto moramo poštovati i podržavati, a nikako osporavati. Dakle, ideja sprečavanja saradnje univerziteta sa međunarodnim organizacijama, u kojima se zapravo sreću univerziteti drugih država, ljudi koji drugačije misle, ali teže istim ciljevima, to je nonsens i nešto što je potpuno za nas neprihvatljivo. Tačno je da iz ove zemlje ljudi odlaze, neki odlaze, neki se vraćaju, ali iz ove zemlje se više ne beži, niti se iz nje ljudi proteruju.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, po Poslovniku.
Mislim da vi morate, kao predsednik Narodne skupštine, da vodite računa o Poslovniku Narodne skupštine i o tome da se ovde mora poštovati dostojanstvo Narodne skupštine, po članu 101. I, kada traje rasprava o Predlogu zakona o univerzitetu i kad se pominje do sada važeći zakon o univerzitetu, držite pred sobom, gospođo Mićić, taj zakon o univerzitetu, koji još uvek važi, pa svaki govornik koji ga pogrešno citira, neka od vas dobije opomenu. Gospodin Jovanović je to činio i dok je bila rasprava o Zakonu o radu i o mnogim drugim zakonima. On izađe za govornicu...
Gospodine Nikoliću, nisam vam dala pravo na repliku. Niste dobili pravo na repliku.
Upozoravam vas da ne pratite dovoljno dobro raspravu, inače biste rekli gospodinu Čedomiru Jovanoviću, ne radi se o članu 16. dosadašnjeg zakona, nego o članu 19. stav 2, a namerno je izostavio deo rečenice koji glasi - "uz saglasnost ministra prosvete". To je deo rečenice koji važi do sada. Evo, danas ako bi hteo neki fakultet da sarađuje sa međunarodnom organizacojom, morao bi da dobije saglasnost ministra prosvete i sporta. Kada stupi nasnagu ovaj zakon koji ste predložili, neće biti potrebna ta saglasnost. Onda će tek nastati sve i svašta. Ali, pošto pravo prati fakta, nemojte više da se vezujete za Zakon iz 1998. godine, mnogo toga se od onda promenilo. Tada je NATO pakt samo bombama stizao u Srbiju, a sada dolazi dočekivan na aerodromu, uz rukoljube naših vlastodržaca.
Ima reč narodni poslanik Čedomir Jovanović, pravo na repliku.
Izvinjavam se kolegama poslanicima, tačno je da sam pogrešio, reč je o članu 19. i mislim da je jasno da smo do sada utvrdili apsolutnu kontrolu koja je prisutna u oblasti Zakona o univerzitetu od strane izvršne vlasti. S obzirom da se ovde upućuje na neku vrstu distinkcije, koja podrazumeva samovolju na univerzitetu, mi to ne smatramo samovoljom, mi to smatramo autonomijom univerziteta. A, što se tiče nastavnih planova, ti nastavni planovi su donošeni uz saglasnost Ministarstva prosvete i uz saglasnost nastavno - naučnih veća fakulteta i univerziteta. Dakle, neće biti prisutna ona vrsta kontrole koja je bila prisutna do sada, ali će država, s obzirom da je osnivač, i te kako voditi računa o načinu na koji se obrazuju naše generacije. Prihvatam ovu sugestiju i ispravljam se, reč je o članu 19. Nisam želeo pogrešno da informišem poslanike i našu javnost.
Vama sam dužna objašnjenje za prvu povredu Poslovnika. (Obraća se poslaniku Tomislavu Nikoliću.) Ako bi se striktno primenjivao član 101. i ako bih izricala opomene za sve uvrede i za sva iznošenja činjenica iz privatnog života, za sve zloupotrebe i za sve neistine koje vi iznosite za ovom govornicom, vaša poslanička grupa takoreći ne bi imala pravo na reč. Ali, trudiću se da ga što striktnije primenjujem. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, po Poslovniku.
Kada bi se ovde kažnjavala svaka neistina, mi više ne bismo imali Vladu. Nas je svaki ministar, koji je ovde izlazio, slagao.
Vi niste dobili pravo na repliku.
Evo, samo da vas upozorim da ste ponovo povredili Poslovnik, gospođo Mićić. Ne samo da ne znate kako izgleda zakon koji sada važi, nego vi, kao predsednik Skupštine, ne znate ni kako izgleda Predlog zakona koji brane vaši poslanici i ministri u Skupštini. Nastavni planovi ne donose se uz saglasnost Vlade. Trebalo je da vam to kaže ministar.
Koji član Poslovnika sam povredila, kažite?
Ne čuvate dostojanstvo Narodne skupštine.
Ne budite smešni, gospodine Nikoliću, stvarno ste preterali. To je ponovo zloupotreba Poslovnika, imate dve opomene, sledeća mera je mera oduzimanja reči, zato vas molim da vodite računa šta govorite.
Nemam mogućnosti vas da kažnjavam kad god me uvredite. Ja za vas nisam smešan, za vas sam narodni poslanik Narodne skupštine Republike Srbije. To što vama moji politički stavovi ne odgovaraju, to što vas nervira moj izlazak za govornicu, to ćete morati još restriktivniji Poslovnik da izmislite, ali ne da vi meni kažete da sam za vas smešan.
Nemate pravo da polemišete sa mnom, gospodine Nikoliću, dobili ste reč povodom povrede Poslovnika, molim vas da kažete koji član.
Ako vi ne opomenete predsednika vaše poslaničke grupe da govori neistine, onda to moram ja, jer narod ostaje u ubeđenju da Predlog zakona izgleda tako kako je on rekao. E, pošto sam čitao taj predlog zakona i ne čekam da mi savetnik ministra da sugestiju šta ću da kažem za ovom govornicom, nego znam šta treba da se kaže, sada vam ponavljam - nastavne planove fakulteta odobrava univerzitet. Nastavne planove univerziteta, čiji su osnivači privatna lica, samo te nastavne planove odobrava Vlada Republike Srbije, a ne nastavne planove onih univerziteta, čiji je osnivač Vlada Republike Srbije, ali to treba da se čita i dobro da se čita.
Nažalost, ovo reklamiranje povrede Poslovnika je u stvari bila zloupotreba ponovo. Reč ima ministar prosvete i sporta, gospodin Gašo Knežević.
Predlog poslaničke grupe SPS-a je dat sa aspekta jedne opšte sumnjičavosti i ksenofobičnosti. Apsolutno je normalno da se sarađuje sa međunarodnim organizacijama. Pri tom, za pojam međunarodne organizacije data je definicija međunarodnim pravnim normama i postoji i konvencijski pojam. Prema tome, niko ne može reći da je nešto za njega međunarodna organizaciija, a neštonije. Ili jeste, ili nije. Postoji objektivan kriterijum, a sve ostalo je arbitrarnost i subjektivnost pojedinaca. Mogu da kažem da neko za mene ne postoji, a neko postoji, ali objektivno je nešto da li egzistira ili ne. Ona delatnost koja se obavlja je delatnost iz okvira rada fakulteta. Prema tome, niko nema nameru da sa međunarodnim organizacijama pravi aerodrome ili bilo šta slično, već da drži nastavu. Hvala.
Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 14, protiv 125, uzdržanih nema, nije glasalo 10, od ukupno 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19amandman suzajedno podneli narodni poslanici Bora Stanimirović i Žarko Obradović. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 19. amandman jepodneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Nije prisutan. Da li neko drugi želi reč? Žao mi je, gospodine Vučiću, ne mogu da vam dam reč. (Poslanik Vučić, sa mesta - zašto?) Zbog primene člana 38. stav 2. Pročitajte član 38. ili hoćete da ga ja pročitam? Kaže "Poslaničku grupu predstavlja predsednik poslaničke grupe. Poslanička grupa ima zamenika, ne - zamenike, nego - zamenika predsednika poslaničke grupe, koji ga zamenjuje u slučaju odsutnosti. U toku sednice Narodne skupštine poslanička grupa može ovlastiti jednog svog člana dapredstavlja poslaničku grupu po određenoj tački dnevnog reda". Vi imate spisak od 23 člana. Ovo je nevažeće, više ne prihvatam, do sada sam tolerisala i neću da vodim računa ko je u sali od vas a ko nije. Prema tome, nemate pravo. [[Žagor.]] Da li se neko drugi javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. (Aleksandar Vučić traži reč po Poslovniku.) Kada završimo glasanje. Molim narodne poslanike da se izjasne. Za 16, protiv 115, uzdržanih nema, nije glasalo 19, od ukupno 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Predlog po Poslovniku, narodni poslanik Aleksandar Vučić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, teror koji sprovodite u Narodnoj skupštini Republike Srbije mora biti zaustavljen. Naime, ne možete se jedanput, gospođo Mićić, ponašati po Poslovniku, ponašati se tako šest meseci, a onda jednog dana, zato što vam je tako palo na pamet, zato što vam je to neko šapnuo u hodniku....
To je zato što je narodni poslanik Tomislav Nikolić tražio striktnu primenu Poslovnika.
Hoćete li da me pustite da kažem šta imam da vam kažem?
Čekam predlog. Dobili ste reč da kažete svoj predlog, po Poslovniku.
Onda ćutite, budite pristojni dok ne završim i ponašajte se onako kako bi trebalo da se ponaša predsednik Narodne skupštine. Dakle, šest meseci, gospođo Mićić, restriktivni Poslovnik koji ste usvojili na predlog poslaničke grupe DSS-a, koji su mislili da će njima odgovarati...
Molim vas da čujem predlog. Dobili ste reč za predlog.
Hoćete li da prekinete, da budete pristojni, izreći ću vam svoj predlog, ali ne možete vi da nagađate ili da znate šta ću da predložim. Dakle, pozivam vas da ne kršite Ustav. Malopre ste doneli meru udaljenja.... Ustav pre svega... meru udaljenja sa sednice protiv Vojislava Šešelja, oteli mu 32.000 dinara, kojima ćete ponovo da se hvalite kao da su vaše. E sad, da vam kažem, imate i član 38,u kome se govori ko i na koji način predstavlja poslaničku grupu. Podrazumeva se, imate logično tumačenje i vi bi to trebalo da znate.... [[Žagor.]] Ove neznalice bi bilo dobro da ućutkate, bolje nego da izgovaraju ovakve....
Gospodine Vučiću, izričem vam opomenu [[žagor]] na osnovu člana 101. i 103. i molim vas da vodite računa šta govorite za govornicom. Na član20.amandman suzajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Žarko Obradović, Branko Ružić, Slobodan Tomović i Milan Stanković. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 14, protiv 123, uzdržan jedan, nije glasalo 19, od ukupno 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član22. amandman suzajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Žarko Obradović, Branko Ružić, Slobodan Tomović i Milan Stanković. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 15, protiv 130, uzdržanih nema, nije glasalo 12, od ukupno 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član24.amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Velimir Simonović.
Dame i gospodo, ovo je jedan vrlo kratak član i pročitaću ga: "Univerzitet, odnosno fakultet, donosi godišnji program rada. Program rada se donosi do 30. septembra za narednu školsku godinu". Smatram da je ovaj član potpuno nepotreban, da je to nepotrebno administriranje, jer to što radi fakultet, odnosno univerzitet, proističe iz njegovog nastavnog plana i programa. To znači da će se nastava odvijati po postojećem nastavnom planu, da profesori time treba da se bave, da je vrlo teško uopšte planirati itd. i pošto ovde ne piše da se ti planovi dostavljaju Ministarstvu, ne znam kome je to uopšte potrebno. A, ako se čak i dostavljaju Ministarstvu, ubeđen sam da to niko neće čitati i to je nepotrebno administriranje. Predlažem da prihvatimo ovaj amandman da se ovaj član briše.
Zahvaljujem. Za reč se javio ministar prosvete i sporta Gašo Knežević.
Čudi me profesor Simonović, jer smo već na Odboru za prosvetu o ovome diskutovali. Radi se o tome što je budžet vezan za ovo. Vi znate da budžet projektujemo prema nastavnim planovima i programima. Moramo imati neke parametre i to je zahtev. Već je na Odboru bilo reči.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Izvolite [[U međuvremenu poslanik Simonović traži repliku.]] Nemate pravo replike. Samo vam je dao informaciju da je to vezano za budžet. Ništa vas nije uvredio niti vas je pogrešno protumačio. Nemate pravo na repliku. Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe, Tomislav Nikolić.
Ne znam da li pogrešno tumačim profesora Simonovića i da li mu možda pružam pravo na repliku ovim svojim tumačenjem, ali ovaj amandman treba prihvatiti zato što je trebalo ovde napisati da se to odnosi na investicioni program rada, na program održavanja, prepokrivanja krovova, zamene stolarije, za ono zbog čega vama treba budžet. Ovako, ovakav jedan član koji govori o tome da univerzitet, odnosno fakultet donosi godišnji program rada, ne znači ništa. Ako već postoje nastavni planovi i ako su oni prihvaćeni od strane univerziteta, odnosno univerzitetu ih niko ne odobrava, čemu onda sada ovaj program rada? Ako se to odnosi na troškove koje će imati fakultet, odnosno univerzitet, a koje će morati da pokriva budžet Republike Srbije, onda su to verovatno troškovi koji nemaju veze sa osnovnim programima koji su na univerzitetu, odnosno na fakultetu. To mogu da budu investicioni troškovi, sitan inventar, šta već dalje znam šta tu može da bude, ali to nije godišnji program rada. Ova je odredba člana 24. potpuno nepotrebna i mi ćemo glasati za ovaj amandman.
Reč ima ministar prosvete i sporta gospodin Gašo Knežević.
Način finansiranja i poslovanja univerziteta, član 130. i 131, zadnji stav člana 131. - Sredstva za obavljanje delatnosti u toku jedne školske godine obezbeđuju se na osnovu godišnjeg programa rada univerziteta, odnosno fakulteta.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 18, protiv 128, uzdržanih nema, nije glasalo 12, od ukupno 158 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za prosvetu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Bratoljub Janačković. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman,a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za pet, protiv 122, uzdržanih nema, nije glasalo 33, od ukupno 160 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Branko Ružić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana nije prisutan. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 16, protiv 124, uzdržanih nema, nije glasalo 19, od ukupno 159 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Petrić. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je isti postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Žarko Obradović, Branko Ružić, Slobodan Tomović i Milan Stanković. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li želite reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić.
Dame i gospodo narodni poslanici, grupa poslanika SPS-a je predložila da se u članu 32. posle stava 1. doda novi stav koji bi glasio: "Pri utvrđivanju broja studenata koji se upisuju u prvu godinu studija ne može se utvrditi manje od dve trećine studenata čije se obrazovanje finansira iz budžeta". Znate, sada je situacija katastrofalna. Na svakom fakultetu, oni koji se finansiraju iz budžeta, njih je stotinu ili dvesta, a samofinansirajućih je tri ili četiri puta više. Mislim da je takva politika pogubna u smislu mogućnosti svih ljudi koji žele da studiraju, koji su dobri đaci, da mogu da studiraju, jer je samofinansiranje sa visokim cenama. U naše vreme samofinansiranje je bilo 2.000, 3.000, a sada je od 30.000 do 126.000. Znači, mi predlažemo da dve trećine obavezno budu studenti koji će se finansirati preko republičkog budžeta, a samo jedna trećina budu samofinansirajući studenti. Znate, ovo je jedna vrhunska tekovina socijalizma i ovo je jedna blaga popravka, a u vreme naše vlasti sve je bilo besplatno i kada se vratimo, ponovo ćemo uvesti besplatno obrazovanje, besplatno studiranje.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pa praktično je nemoguće mehanički utvrditi broj studenata i odnose među njima jer šta ćete raditi ukoliko se, recimo, u školsku 2002/2003. godinu na prijemnim ispitima Beogradskog univerziteta prijave studenti koji su svi došli sa maksimalnim brojem bodova iz srednje škole i studenti koji će položiti prijemni ispit sa maksimalnim brojem bodova. Da li to znači da nećemo primiti jednu trećinu da bismo obezbedili prostor za jednu trećinu samofinansirajućih? U obrazovanju mora da postoji selekcija i ta selekcija je i do sada postojala, u onim oblastima koje su izmakle političkoj kontroli. Mi ne možemo voditi politiku na univerzitetu kroz one stavove koji su bili, nažalost, veoma loše primenjivani u prethodnih nekoliko godina, kada su vrata univerziteta bila otvorena svakome pod parolom da je studiranje besplatno, slobodno i bez ikakvog odgovora na pitanje šta se tim studiranjem dobija, kakav je nivo studiranja na fakultetu i da li se može pronaći posao za one koji imaju diplome? Mi danas govorimo o zemlji koja ima 25.000 visokoobrazovanih mladih ljudi bez ikakvog zaposlenja. Nama je potrebna veoma precizno utvrđena upisna politika na Beogradskom univerzitetu i na drugim univerzitetima i potreban nam je kriterijum, dakle zdrava selekcija. Samofinansirajući studenti mogu studirati u onim situacijama u kojima se objektivan broj studenata koji se upisuju u određenu godinu studija, odnosno na prvu godinu studija, ne popuni studentima koji su položili prijemne ispite da bi mogli da steknu zvanje redovnog studenta. U svim drugim situacijama to, nažalost, nije prihvatljivo, možda na nekim privatnim univerzitetima, ali to je već to druga tema.
Za reč se javio zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Ovaj amandman treba prihvatiti i pored namerne nepreciznosti predstavnika poslaničke grupe koja podržava ovaj predlog zakona. Potrebno je samo da pročitate stav 3. člana 32. i da utvrdite da se ove godine na osnovu prijemnog ispita uopšte ne utvrđuje koliko će studenata biti upisano. Prijemni ispiti ove godine služe da se odredi broj studenata koji će biti upisan iduće godine. To toliko o politici upisa. Međutim, mnogo je opasna teza da mi imamo mnogo nezaposlenih ljudi koji su završili fakultet i da za to treba rigorozne uslove da postavimo za upis na fakultet, tako da otprilike smanjimo priliv mladih ljudi koji stiču fakultetsku diplomu do vremena dok ne zaposlimo one koji tu diplomu već imaju, a nemaju posao. Tako će nam propasti nacija. Mi smo dužni da decu školujemo, dužni smo da omogućimo i sirotinji sa se školuje, a kako da to omogućimo kada sada samofinansirajući student samo za upis potroši polovinu primanja u porodici iz koje dolazi. Kada na to dodate troškove stanovanja, troškove ishrane, kada na to dodate preskupe udžbenike kojima pojedini profesori svake godine obraduju svoje studente, koji su uslov da se polaže ispit kod određenog profesora, onda ćete shvatiti da će samo određeni moći da studiraju. Pošto će samo oni koji imaju novac moći da studiraju, vi ćete kao i do sada srozavati nivo potrebnog znanja da bi se ispit položio, da ne bi profesor došao u situaciju da studenti kažu: ovaj ne može da bude profesor, kod njega mnogo studenata padne na ispitu, pa on čak i ne može da bude profesor ili ponovo da mu bude obnovljeno zvanje. Znate i sami da vanredni profesori nemaju stalni radni odnos. Država mora da reši, da li će da školuje decu ili neće. Nepotrebno napadate upisnu politiku, koja je u vreme kada smo ratovali, kada su deca bila izložena svakakvim stresovima, omogućavala da sva deca studiraju. Vlada Republike Srbije nije upisala nijednog samofinansirajućeg, nijednog sufinansirajućeg studneta. Sada je došlo drugo vreme. Svi tvrdite da sada da naš narod ima mnogo para i da četiri, pet hiljada maraka za upis jednog studenta na bilo kom fakultetu, na bilo kom univerzitetu nije mnogo za njegovu porodicu. Tobož, ima 9 milijardi maraka u slamaricama, pa će to sve izvaditi roditelji da školuju svoju decu. Nemojte da sprečavate decu da se školu. Samo kada mnogo dece uči i kada mnogo dece završi, imaćete zdravu konkurenciju. Neće se dešavati ono na šta ovde s pravom ukazujete, ali to je problem društva, da nesposobni vode državu, da deca profesora leče ljude iako nisu stekla određena znanja. To znate i vi koji ste ovde poslanici, kako se postaje u mnogim strukama fakultetski obrazovan, a da ništa od tog znanja uopšte nema u čoveku koji je dobio diplomu. Neće se desiti kada bude velike konkurencije i kada bude plata zavisila od toga koliko on doprinese svojoj firmi. Vreme društvene svojine je iza nas, sada će kvalitet da određuje da li će čovek da radi, da li će da ima platu i koliku će platu da ima. Da biste dobili kvalitet morate imati kvantitet. Od malog broja studenata nećete dobiti kvalitet.Ako to želite da shvatite. Mislim da je amandman dobar. Ništa neće koštati državu da odmah zakonom odredimo koliko će studenata, od broja koji ćete određivati za svaku školsku godinu posebno, biti na tzv. besplatnim studijama. Znajte da i besplatne studije nisu besplatne studije. Besplatna osnovna škola nije besplatna osnovna škola. Roditelji se hvataju za glavu kada dete treba da pođe u školu.
Reč ima narodni poslanik Bora Stanimirović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS za ovu tačku dnevnog reda. Izvolite.
Dame i gospodo, kada se radi o ovom amandmanu, mislim da je kolega Bušetić potpuno u pravu, jer praktično neusvajanjem ovog amandmana mi nemamo upisnu politiku. To znači, jedan fakultet može da ima 120 studenata iz budžeta, a 800, 1.000 ili 2.000 samofinansirajućih. Gde je tu nastava? Znamo da na nekim predmetima ima po jedan nastavnik. Govorili smo o nekoj reformi, a praktično nema reforme. Znači, iako smo ovaj zakon zamislili kao reformski, ta se reforma ne može praktično primeniti, zato što upisujemo toliko studenata koliko fakultet smatra. Zašto fakulteti pribegavaju, recimo, da upisuju toliko samofinansirajućih koliko im je para potrebno? Zato što Ministarstvo, zato što Vlada nije u stanju normalno da finansira sve ono što je neophodno i potrebno. Tada se fakulteti sami na neki način snalaze, tako što im Vlada i Ministarstvo omogućavaju da upiše praktično koliko želi samofinansirajućih studenata. Svrha ovog amandmana je upravo u tome da su fakulteti prema studentima u istoj obavezi, i prema studentima koji se finansiraju iz budžeta i prema studentima koji su samofinansirajući. Ako vi upišete od 2.000 do 3.000 samofinansirajućih studenata, koji je fakultet u stanju da tu organizuje nastavu, gde ima tu nastave, gde ima tu praćenja. Govorili smo o ispitnim rokovima, pa smo tražili da smanjimo broj ispitnih rokova, a studente vidimo jednom ili dva puta godišnje. Prema tome, Vlada Republike Srbije i resorno Ministarstvo prosvete i sporta moraju prihvatiti ulogu planiranja upisne politike na svim univerzitetima, polazeći od materijalnih, kadrovskih i potreba normalnog društva pri odluci koliko će studenata upisivati. To nije ništa novo. Neko će reći, idemo u Evropu, ne znam, upisivaće ono što oni žele. Jeste, gospodo, tačno je to, ali šta će se desiti recimo ako se na Pravni upiše 2.000 ili 3.000 studenata, na menadžment ili ne znam šta je aktuelno itd. U međuvremenu, zatvorićemo one bazične fakultete bez kojih praktično društvo ne može. Zato predlažem da se ovaj amandman usvoji, za sada makar privremeno, kao prelazno rešenje, da bi ubuduće Odbor za prosvetu i Ministarstvo prosvete na vreme planirali upisnu politiku za narednu školsku godinu. Onda se ne bi dešavalo ovo što se dešava, a već su i Ministarstvo i Odbor dobili plan upisa za 2002/2003. godinu i kada pogledate, videćete da je ogromna razlika između onih studenata koji se finansiraju iz budžeta i studenata koji su tzv. samofinansirajući. Prema tome, ako su obaveze fakulteta potpuno iste, onda ćemo videti da neće biti potpuno normalne nastave i da će sve to praktično biti nešto što će biti suprotno interesima i samog Ministarstva.
Hvala. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 15, protiv 120, uzdržanih nema, nije glasalo 20, od ukupno 155 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragoslav Bošković i Stanko Kovačević. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Povlačite amandman? (Da.) Konstatujem da je amandman na član 34. povučen. Na član 36. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Hristodulo. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč, izvolite.
Zahvaljujem. Članom 36. se propisuje da lice koje već ima visoko ili više obrazovanje može da se ponovo upiše na fakultet bez polaganja prijemnog ispita. Sporan je stav 3, u kome se govori da dekan odlučuje o priznavanju položenih ispita, a u stavu 4. se kaže da se to lice upisuje pod uslovima propisanim statutom fakulteta. Dakle, nije sporno da će se nešto propisati statutom. Sporno je samo to što dekan ovim dobija diskreciono pravo da priznaje ispite takvim licima. Kada je u pitanju dobar dekan, dobar fakultet, onda nije ništa sporno, naravno. Kada je u pitanju neko ko je sklon korupciji, ova odredba je potencijalni izvor korupcije. Zato je bolje imati zakon koji će zapušiti sve te rupe, kad dođu neki loši ljudi za dekane, da ne bi vršili korupciju. Predlažem da se ovaj stav izbriše. Svakako će se propisati statutom fakulteta na koji način će se priznavati ti ispiti.
Za reč se javio zamenik predsednika poslaničke grupe narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Amandman narodnog poslanika treba prihvatiti, ali ne iz razloga koje je on naveo. Zaista ne mogu da prihvatim unapred kvalifikaciju da postoje dekani koji se bave primanjem mita, korupcijom. Amandman treba prihvatiti zato što je dekan merodavan da odluči o tome koji će ispiti biti priznati ili ne. Neko mora da odlučuje u takvim slučajevima. Zamolio bih vas da se uvek kada se pomene bilo kakav kriminal, bilo kakva povreda zakona, ne ulagujete nekima koji nas posmatraju i kažete - jeste, ima mita i korupcije, a oni se, tobož, protiv toga bore, ili da kažete - ne treba ovo dati u ruke dekanima zato što će neki od njih biti podložni mitu i korupciji, pa će priznavati ispite. Onda, hajde da ne damo ni profesorima pravo da ocenjuju studente, jer će neki od njih biti podložni mitu i korupciji. Ne možete da pravite sistem na osnovu pojedinaca koje još niko ovde nije identifikovao i rekao da se taj i taj bavi tim i tim, pa da ga svi mi ovde osudimo.
Za reč se javio ministar prosvete i sporta gospodin Gašo Knežević.
Dekan donosi ovu odluku u upravnom postupku. Onaj ko je kročio nogom ozbiljnije na fakultet zna da tu odluku ne donosi dekan. Tu odluku predlažu katedre koje obično pri donošenju odluke porede program onog fakulteta sa koga student dolazi sa sopstvenim programom, utvrđuju da li je gradivo identično i donose odluku. Samo je pitanje ko će formalno-pravno doneti odluku. To je dekan, jer se on bavi zakonitošću rada fakulteta.
Stavljam na glasanje amandman. Za 25, protiv 99, uzdržana dva, nije glasalo 29, od 155 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Lemajić, Milan Radulović, Bojana Aleksić, Dragoljub Vojinović i Vladimir Andrić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Nenad Lemajić.
Kad već nije prihvaćen amandman gospodina Hristodula, koji je, rekao bih, bio vrlo dobar i reguliše ovu materiju za koju, kao što kaže gospodin Knežević, svi koji rade na fakultetu znaju da o toj materiji odlučuje katedra i da je to materija strogo vezana za struku, a ne za upravni postupak. Mi smo dali amandman na stav 3. da se reč "dekan", zamenjuje rečima "nastavno-naučno veće, odnosno nastavno-umetničko veće fakulteta, na predlog komisije koju obrazuje". Smatramo da je ovo mnogo bolje rešenje od postojećeg i da je to rešenje koje odgovara praksi na fakultetu. Nema potrebe da dekan formalno radi jedan posao koji će u praksi raditi katedre i nastavno-naučna veća. Mislimo da to treba i formalizovati na ovaj način.
Reč ima ministar prosvete Gašo Knežević.
Ovde se radi o upravnom postupku u kojem dekan potpisuje rešenje. To bi isto bilo kao kad bi diplomu potpisivalo naučno-nastavno veće. Dajte da se mi razumemo. Dakle, ovde se legitimiše potpisom, kao stranka u nekom budućem upravnom sporu koji može da pokrene nezadovoljno lice. Ne može to da bude nastavno-naučno veće. Nastavno-naučno veće je stručni organ koji ne može da donese odluke koje su pravno, mislim, ne bi trebalo da može sve.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Bora Stanimirović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Ministar je objasnio, red je da i ja podržim jednom ministra. Radi se o jednoj praktičnoj situaciji. Prosto je nemoguće da nastavno-naučno veće odlučuje o tome kome će priznati ispit ili ne. Nijedan dekan to sigurno neće uraditi ukoliko nije konsultovao katedru, nastavnika, ukoliko nije pogledao program tog fakulteta iz predmeta koji se priznaje. Kada uporedi program svog fakulteta, ukoliko ima više od najmanje dve trećine sadržaja koji odgovaraju programu tog fakulteta, onda on može priznati, uz saglasnost nastavnika. Sve drugo je jako teško ostvariti. Zamislite jedno nastavno -naučno veće koje ima 60 ili 100 ljudi, da svako kaže svoje mišljenje da li će se priznati, pogotovo što na Zapadu i u svetu da ljudi imaju pravo da polažu i na drugim fakultetima, pa im se prizna, a mi ne možemo na određenom fakultetu, na istom fakultetu, samo u drugom gradu. Zato predlažem da se ovaj amandman ne prihvati.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 33, protiv 88, uzdržanih nema, nije glasalo 32, od 153 narodna poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragoslav Bošković i Stanko Kovačević. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima podnosilac amandmana, narodni poslanik Dragoslav Bošković.
Poštovano predsedništvo, gospođo Mićić, gospodine ministre, dame i gospodo, očito je ovo mali problem, ali je izazvao dosta polemike. Na osnovu rasprave koju smo mi iz PDS u Nišu vodili sa fakultetima koji imaju ovaj problem, znači da imaju matične fakultete, kao što je filozofski i prirodno-matematički, upravo smo i formirali predlog ovog amandmana, da se pre odlučivanja dekana o tome koje će predmete da prizna prethodno pribavi mišljenje katedri o kojima je reč. Samo je to suština. Otprilike bi to tačno trebalo da glasi ovako - na osnovu pribavljenih mišljenja odgovarajućih katedri fakulteta matičnih za predmete studija koji su predmet priznavanja ili pribavljenog mišljenja nastavnika na pomenutim predmetima, ukoliko na fakultetu ne postoji matična katedra. Zakon je zakon i u zakonu stoji da to radi dekan. Znači, po zakonu on nema tu obavezu. Ovako se stvara obaveza dekana da mora bar na ovim fakultetima da pribavi ovo mišljenje.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 39, protiv 72, uzdržanih nema, nije glasalo 36, od 147 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Žarko Obradović, Branko Ružić, Slobodan Tomović i Milan Stanković. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 12, protiv 108, uzdržanih nema, nije glasalo 26, ukupno 146 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 39. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za prosvetu je prihvatio ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Velimir Simonović.
Da se ne bih javljao ponovo za reč kasnije, osvrnuću se na tri moja amandmana koji imaju isti smisao. To je amandman na član 39. koji se odnosi na ispitne rokove, gde predlažem za redovne studente samo tri roka, a za apsolvente i više, to neka odlučuje fakultet sam; zatim na član 43, gde predlažem da u toku studija student može da ponovi samo jednu godinu, ako se finansira iz budžeta, a ne dve kako predviđa zakon, i na član 50, gde predlažem da apsolventski rok može da traje šest meseci. Sva tri amandmana imaju isti smisao, a to je da se režim studija nešto pooštri. Da ne bi ispalo iz mog jučerašnjeg izlaganja da sam nešto specijalno oštar prema studentima, hoću da prokomentarišem malo ovo. O čemu se radi? Ovde smo čuli sa ove govornice, a inače stalno pričamo, kako je omladina naša budućnost - pa, to je nespornoi to svi znamo, ali mi treba da pripremimo naše studente za budućnost koja im predstoji. Kako? Šta je dužnost države, odnosno univerziteta? Da obezbedimo studentima kvalitetne profesore, da obezbedimo nastavne planove i programe, moderne a savladive, da obezbedimo stipendiju ukoliko država to može, da obezbedimo domove za one koji ispunjavaju uslove itd., i kada sve to obezbedimo onda da tražimo da studenti uče.
Reč ima ministar Gašo Knežević.
Nekoliko poslaničkih grupa, odnosno poslanika predložili su amandman na ovaj član. To je posledica naše stare bolesti da brojimo rokove i da poredimo uvek sa Zapadom, kažemo da tamo ima jedan rok, tamo se može jednom polagati. Ne kažem da nije tačno, ali organizacija nastave apsolutno je drugačija tamo. Tamo su moduli, tamo su tri semestra, tamo jedan čovek drži predavanje četiri nedelje, šest nedelja ili tri nedelje intenzivno, i posle toga student odmah polaže taj ispit kod njega. Dakle, apsolutno je drugi sistem u odnosu na nas i sa tog aspekta su sistemi neuporedivi. Babe i žabe, malo je reći da je to sabiranje baba i žaba. Tu imamo i Vladin amandman. Vlada je uvažila prigovore univerziteta koji kažu da im određeni rokovi cepaju školsku godinu. Recimo, najveće primedbe su na aprilski ispitni rok koji cepa drugi semestar tako da isključuje decu sa nastave, oni spremaju ispite i ne idu na časove. Zbog toga je naš predlog dovoljno fleksibilan, prepušteno je fakultetima da odrede te dodatne rokove. Tri su fiksirana od strane zakonodavca, a dva su prepuštena fakultetu da ih on, svaki za sebe, odredi, vodeći računa o svojoj tehnologiji. To je predlog Vlade, a zasve ostale predloge (znam da će sada da se javljaju poslanici misleći da je njihovo najbolje) kažem vam - nemojte se hvatati za Zapad, Zapad ima sasvim drugi sistem i kada dođemo do toga onda ćemo tako i da radimo.
Nemate pravo na repliku, niste pomenuti u izlaganju. Ministar je samo podsetio i moja je dužnost kao predsedavajuće po članu 84. stav 2. da obavestim Narodnu skupštinu da smo upravo usvojili amandman na član 39. koji glasi: "Ispitni rokovi jesu: junski, septembarski i januarski, kao i dva ispitna roka koja fakultet, odnosno univerzitet utvrđuje u skladu sa vremenom ostvarivanja programa nastave". Odlukom Narodne skupštine od pre nekoliko minuta ovako izgleda član 39, tako da mi je dužnost da vas podsetim da to imamo u vidu. Narodni poslanik Velimir Simonović, replika ministru zbog pogrešnog tumačenja njegovog izlaganja.
Gospodine Kneževiću, ja ne upoređujem babe i žabe, niti se pozivam stalno na Evropu, Ameriku, nego mi treba tome da težimo. Ne da prekopiramo neki evropski ili američki univerzitet, nego da težimo tome da stvorimo takve uslove studentima, a da onda od njih zahtevamo rad. Kako možete da predložite da neko ko se iz budžeta finansira može da ponavlja dve godine? Zamislite prostu računicu - tehnički fakultet traje pet godina, dajte studentu dve godine da ponavlja i to je sedam, pa godinu apsolventskog - to je osam, i kada će da diplomira. Nemojte bar vama da objašnjavam, ako treba nekima drugima, da ako neko ne postane stručnjak u svojoj struci do 30-te godine odnosno 35-te, nikada neće postati stručnjak. Mi moramo da nateramo studente da diplomiraju u 22. ili 23. godini, da su završili fakultet i da do 30-te godine postanu afirmisani stručnjaci.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč?
Moramo profesoru Simonoviću uvažiti ono što je predlagao i mislim da su univerzitetski nastavnici u pravu kada traže da se taj broj ispitnih rokova smanji - ovde nije samo aprilski, tu je i oktobarski - jer praktično nema nastave za vreme ovih rokova. Međutim, juče sam govorio da možemo smanjiti te rokove samo u slučaju ako ispunimo mnoge druge stvari: ukoliko se promeni funkcija nastavnika, ukoliko se promeni uloga studenata, ukoliko naši studenti mogu da apsolviraju deo po deo tako da im ispitni rok služi formalno, da se uvede ocena. Za sve ostalo imaćemo veliki otpor, ne studenata, nego će se desiti da nećemo moći da upišemo drugu, treću ili četvrtu godinu ukoliko smanjimo oktobarski, odnosno aprilski rok. Zbog toga predlažem da ovaj predlog Vlade ostane i dalje.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 14, protiv 110, uzdržanih nema, nije glasao 21, ukupno 145 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Predrag Čanović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podsećam narodnog poslanika da je Narodna skupština usvojila amandman Vlade. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 8, protiv 110, uzdržanih nema, nije glasalo 28, ukupno 146 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Sikimić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Poslanik povlači amandman, čime on prestaje da bude predmet rasprave u pojedinostima.) Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Hristodulo. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Miroslav Hristodulo.
Predlog je, dakle, da se dva poslednja stava u ovom članu izbrišu. Ovaj član govori o pravilima osnovnih studija, tj. o obavezama studenta da pohađa nastavu, da izvrši predispitne obaveze i da overom zimskog semestra student stiče pravo da pohađa nastavu u letnjem semestru. Ovo nije ništa sporno. Mi smatramo, inače, da u načelu više osnovnih pravanastavnika i studenata treba da bude propisano zakonom, jer tako država garantuje za njihovo ispunjavanje, dok detaljne obaveze studenata i nastavnika treba da budu propisane statutima univerziteta i fakulteta, jer one objektivno nisu iste za sve naučne i umetničke oblasti. Na primer, na Elektrotehničkom fakultetu ne možete polagati elektroniku ako niste uradili vežbe, nema smisla, prosto mora da se ide na te vežbe i to treba da bude obaveza, naravno, propisana statutom Elektrotehničkog fakulteta. Na primer, na Matematičkom fakultetu možete sedeti kod kuće i vežbati zadatke i ne otići ni na jedno predavanje i vežbu, a imati sve desetke. Znači,na Matematičkom fakultetu nikada nije bila obaveza da se ide na to, a bilo je propisano zakonom. Predlažem da se ovim to tako i reši; dakle, da samo ostane treći stav koji kaže da se uslovi za overusemestra i godine studija propisuju statutom fakuleta. Zahvaljujem.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Ovde se zaista radi o preregulisanju; jedna materija koju treba uputiti na statut ne treba da bude regulisana zakonom. Zaista, prvi i drugi stav člana 41. su višak, tim pre što je stav 3. jasan - on samo potvrđuje i prvi i drugi, i sve ono što ne piše. Ko zna šta je sve još moglo ovde da se napiše. Ali, naravno da će statut fakulteta da reguliše kada se overava zimski semestar, kada se overava godina, zašto bi to pisalo u Predlogu zakona? Da li to znači da statut touopšte više neće regulisati? Mislim da je Vlada Republike Srbije trebalo da prihvati ovaj amandman, ne da upućuje predlagača amandmana na prava i obaveze koje proističu iz pravila studija, zato što prava i obaveze proističu iz statuta, a to znači, ako nešto mora da bude regulisano statutom fakulteta, jer nije isto za sve fakultete, onda ne treba da bude uopšte u Predlogu zakona, kao višak materije.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Ako ne, stavljam amandman na član 41. na glasanje. Za 36, protiv 76, uzdržan jedan, nije glasalo 29, od ukupno 142 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 42. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Jakov Stamenković, Dragiša Popović i Anita Beretić, i amandman sa ispravkom podneli su zajedno narodni poslanici Toma Bušetić, Žarko Obradović, Branko Ružić, Slobodan Tomović i Milan Stanković. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, te konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 42. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za prosvetu je prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor nije razmatrao ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana, u ime Vlade Republike Srbije, želi reč? Ima reč ministar, gospodin Gašo Knežević.
Ovo je vezan ili posledični amandman, koji zbog Poslovnika o radu Skupštine mora sada tako da se radi, po proceduri o utvrđivanju Predloga zakona. Mi smo usvojili deo amandmana DSS, i kada smo to usvojili onda smo morali da reagujemo posledično, da napravimo pravi član, onako kako smo hteli, i zbog toga je ovaj amandman, koji je sada na dnevnom redu. Dakle, usvojen je predlog DSS, i to je postao deo zakona, a onda smo stavili svoj vezani, posledični amandman. Problem je što je Zakonodavni odbor bio zakazan juče za 14,00 časova i otkazan zbog nedostatka kvoruma za danas, za 14,00 časova. Ne znam i ne mogu da vam savetujem, predsedavajuća, šta u ovom slučaju uraditi.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Poslovnik Narodne skupštine Republike Srbije je jasan, ne može Vlada da daje amandmane kojima će usklađivati već prihvaćene amandmane. To može samo jedan odbor Narodne skupštine Republike Srbije. Vlada nije ovlašćena da daje nove amandmane kojima će usklađivati. Ja sam se pripremio i za kasniju diskusiju. Vi čak, kada prihvatite neki amandman narodnih poslanika, već dajete svoj amandmanna član koji kasnije to isto reguliše, pa kažete - potreba je nastala zato što je već prihvaćen amandman narodnih poslanika na neki član. To što Vlada prihvati amandman, to nije prihvaćen amandman. Amandman je prihvaćen kada ga Narodna skupština prihvati i tek onda nastaje potreba da se usklađuje sa ostalim članovima, amandmanima koje podnosi samo telo Narodne skupštine, nikako više Vlada. Zbog toga, nijedan amandman Vlade (a vi na to, naravno, ne obraćate pažnju) koji za obrazloženje ima ovo što je sada izgovorio ministar, uopšte ne može dauđe u proceduru. Ne može. Zna se kad se daju amandmani na predloge zakona - do početka rasprave predloga zakona po hitnom postupku ili tri dana pre rasprave zakona u redovnom postupku.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman na član 42. Za 102, protiv 6, uzdržana dva, nije glasalo 33, od ukupno 143 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasovaprihvatila amandman na član 42. koji je podnela Vlada Republike Srbije. Na član 43. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Ako ne, stavljam amandman na glasanje i molim narodne poslanike da se izjasne. Za 12, protiv 101, uzdržan jedan, nije glasalo 29, od ukupno 143 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 43. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Nije prisutan. Da li neko drugi želi reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe.
Narodni poslanik Veroljub Arsić je danas, zajedno sa svim poslanicima Srpske radikalne stranke, osim Gordane Pop-Lazić i mene, na sahrani saveznog poslanika Vlajka Stojiljkovića. Zato ne može da brani svoj amandman, ali bi bilo dobro da mi bar sada ne dobacujete. Sada već možete, sada ću preći na amandman. Dakle, slušajući raspravu predstavnika Vlade, predstavnika vladajuće većine u ovom parlamentu, čovek mora da se upita da li se ovde pojedinci cepaju kao ličnosti. Naizgled država nema dovoljno novaca, mora da vodi mnogo računa o tome koliko će upisati studenata koji će biti finansirani iz budžeta Republike Srbije, a onda nam podnosi član 43. Predloga zakona kojim sve to baca pod noge, zato što taj član 43. Predloga zakona, dozvolićete mi da grubo kažem, a mogu i da sračunam, omogućava našoj deci da studiraju bar 10 godina, da od tih 10 godina bar pet godina studiraju iz budžeta, i da ne završe fakultet. Vi kažete - student se upiše da ga finansira država. Predlogom zakona odobravate mu da ne položi prvu godinu, da je ponovi - ponovo iz budžeta, da je ne položi, onda je dužan da je upiše kao student koji se sam finansira. Ako je položi, drugu godinu ponovo upisuje kao student koga finansira budžet, i opet ima pravo dva puta da je ne položi, pa onda jednom da upiše kao student koji se finansira sam, da tu godinu u toku godine položi, da ponovo na trećoj godini ostane.... Dokle će to da traje? Dame i gospodo narodni poslanici, da li vi hoćete decu koja će završavati fakultete ili koja će imati moralno opravdanje kao i njihovi roditelji. Svi ste vi roditelji - dobro, neki još nisu stigli u tu fazu, ima vas dosta mladih - ali kada vam dete izgubi godinu u srednjoj školi, kada je ponavljač, imate rasprave sa njim, gledate šta nije u redu, da nije u lošem društvu, šta se to desilo sa vašim detetom da ponavlja godinu. Onog časa kada završi srednju školu, zahvaljujući okolnostima i ramu koji nameće društvo, za vas više nije tragedija kada dete izgubi godinu. To je sad normalno, jer, evo, ovaj što predlaže zakon, on sam kaže da jedna godina mora da se daje bar dve godine. Zašto to? Hoćete li da finansirate sve studente, dobre studente, one koji će da završe fakultet ili ćete da ponavljate greške iz perioda pre 1998. godine, da deca gube život na fakultetima i kada pogledaju u ogledalo, sa 30 godina, ne znaju ni gde će ni šta će. Pitatese - zašto mi nemamo dece u Srbiji? Pa, ko to kreće u brak sa 32 ili 33 godine? Školovao se 15 godina na fakultetima, a ništa nije završio. Amandman Srpske radikalne stranke je jasan. [[žagor]] Ma, šta ti mene pitaš. Vidiš da sam završio i vidiš kako lepo diskutujem. Očigledno je da imam znanje. Amandman Srpske radikalne stranke je jasan. Kada dete izgubi jednu godinu, mora da se upiše kao student koji se sam finansira. Ako se jednom upiše kao student koji se sam finansira i te godine stekne uslove za upis u sledeću godinu, ima pravo da je upiše kao student koga finansira budžet, i nikada više. A, ne, kad god stekne uslove, upisuj ga ponovo kao studenta koga će finansirati budžet. Zato deca gube godinu. Ovaj član je ključan za godine studiranja na fakultetu, veoma važan, veoma bitan. Možete vi neke članove zakona da branite tako - da država nema novca da finansira studenta, ali ne znam kako ćeteovaj član zakona u kome rasipate državni novac, što je meni nebitno. Meni je mnogo važnije to šta će biti sa decom, koju prozivate da gube godinu, da izgube dve godine, da plate samo jednu, pa onda da ponovo izgube dve državne, a da plate samo jednu, pa da ponovo izgube dve i tako u nedogled. Ako u poslaničkim grupama sede roditelji, koji brinu ne samo o svom budžetu nego i o deci koju su dobili voljom Boga, vi ćete glasati za ovaj amandman. A, ako sledite ne znam kakvu disciplinu ili bilo koje druge motive, koje ja ne mogu da prepoznam, ako poslušate predstavnika predlagača, koji ovde izađe i kaže da je zakonodavac, onda glasajte kako god hoćete.
Reč ima gospodin ministar.
Ma nemam nikakvih razloga, niti sam se u životu dodvoravao studentima. Da je prethodni govornik bio moj student, to bi znao, nego nije bio. Tako, rekao bih sledeće - duh člana 43. stav 2. zapravo ide u korak sa ovim preciziranim predlogom DSS-a. Da budem potpuno jasan - ne možemo zaoštravati do krajnjih granica uslove studiranja i tražiti od studenata sve više i više, ukoliko se, istovremeno, ne reformišemo i sami. Dakle, moramo napraviti ravnotežu između prava i obaveza. Ukoliko bismo samo nametali obaveze, bez davanja prava, otišli bismo u pogrešnom smeru. Ovo nije nikakvo dodvoravanje studentima.
Replika, narodni poslanik Tomislav Nikolić, a osnov za repliku je izlaganje ministra Gaše Kneževića.
Ne znam da li je plus ili minus što nisam bio student gospodina Kneževića, ali da nije ovde pisalo da će predstavnik predlagača biti profesor dr Gašo Knežević ne bih mogao da pretpostavim da ste vi profesor Pravnog fakulteta.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Niko.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 11, protiv 108, uzdržan jedan, nije glasalo 25, od ukupno 155 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 44. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, kao zamenik predsednika poslaničke grupe.
Nismo mi protiv ovog člana 44. U tekstu predlagača zakona, koji je ponudio Narodnoj skupštini, uveli smo jedno dodatno preciziranje odredbe člana 44. Dakle, očigledno je da troškove koje fakultet ima zbog studenta koji ponavlja godinu nisu isti kao troškovi koje ima zbog studenta koji se prvi put upisuje (nema predavanja, odslušao je godinu, dakle, za njega nema toliko troškova), ali smo hteli da preciziramo da troškovi koje bude morao da plati neće biti viši od onih kao kada prvi put upisuje tu godinu. Čitajući ovu odredbu člana, ispada da fakultet može da odredi da student plati za ponovljenu godinu koji god hoćete iznos. Mi pokušavamo da ograničimo da taj iznos bude samo do nivoa iznosa koji student plaća kada upisuje prvi put tu godinu. Da bih bio siguranda ovaj amandman odbijaju narodni poslanici koji su zaista prisutni u sali, tražim da pred glasanje o ovom amandmanu utvrdimo kvorum.
Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Tomislav Nikolić nije podneo valjan predlog za utvrđivanje kvoruma. Dakle, morate dati obrazloženje zašto tražite kvorum. Obrazloženje - nema u sali toliko ljudi, poslovnički nije uredno. S obzirom da ste tražili da se striktno primenjuje Poslovnik, molim uredan predlog drugi put. Sada stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 12, protiv 102, uzdržanih nema, nije glasao 31, od ukupno 145 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Po Poslovniku, narodni poslanik Tomislav Nikolić, kao zamenik predsednika poslaničke grupe.
Pošto većina u ovoj skupštini tretira sednicu Narodne skupštine kao parnicu za koju treba da uređujem neki svoj predlog, evo sada uređujem predlog koji sam vam podneo maločas. Pratio sam rezultate glasanja i utvrdio da je u petom redu otpozadi, do zida, neko glasao protiv, a tamo nema narodnog poslanika i zato tražim da se utvrdi kvorum.
Ponovo niste dali uredan predlog za utvrđivanje kvoruma, izrazili ste sumnju, svoju ličnu, a pitanje kvoruma uređuje se određenim članovima Poslovnika Narodne skupštine. Kada citirate taj član Poslovnika Narodne skupštine onda imamo predlog koji ja razumem, a do sada ste imali predlog ličnih impresija. Na član 45. amandman su podneli narodni poslanici Dragoslav Bošković i Stanko Kovačević. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Narodni poslanik Stanko Kovačević povlači amandman, čime on prestaje da bude predmet rasprave u pojedinostima. Na član 46. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Žarko Obradović, Branko Ružić, Slobodan Tomović i Milan Stanković. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 12, protiv 97, uzdržanih nema, nije glasalo 29, od ukupno 138 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 50. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Narodni poslanik povlači amandman, čime prestaje da bude predmet rasprave u pojedinostima. Na član 51. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za prosvetu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, te konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 57. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Sikimić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na član 57. na glasanje. Za 9, protiv 89, uzdržanih nema, nije glasalo 39, od ukupno 137 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 58. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Sikimić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 8, protiv 90, uzdržana su dva, nije glasalo 35, od ukupno 135 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 61. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Žarko Obradović, Branko Ružić, Slobodan Tomović i Milan Stanković. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugiod ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 10, protiv 100, uzdržanih nema, nije glasalo 24, od ukupno 134 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 64. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Hristodulo, Vladimir Dobrosavljević i Igor Soldatović. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, te konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 64. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Nije tu.) Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Naravno da je bilo za očekivati da oni koji su u svom političkom radu jako često i dugo koristili studente neprekidno im govoreći da su ugroženi, da nemaju nikakvih prava na fakultetu, osim obaveze da uče i da polažu ispite, da je njihova reč mnogo važna, oni koji su pojedine predstavnike studenata školovali u inostranstvu za političke borbe na fakultetima, onog dana kada dođu na vlast barem deklarativno, a to ovaj član i jeste, pokažu da će se odužiti onima koji su ih na vlast doveli i predstave se ujedno kroz ovaj zakon kao ljudi koji brinu o studentima i koji bi hteli da studenti za njih večito glasaju. Kroz ponašanje Vlade Republike Srbije koja "na dobrom putu" obilazi isključivo srednje škole, pokazuju da brinu i o srednjoškolcima, pošto tu može da bude još glasova mladih ljudi koje zanos može da obuzme toliko da ne shvataju u kakvoj se teškoj situaciji država nalazi zato što ima ovakvu vlast. Odredbe člana 64. govore o nekakvom studentskom parlamentu, da jednu organizaciju studenata nazovete - parlamentom, potrebno je da donesete i zakon o tom parlamentu, tako da zakon o univerzitetu jednim svojim članom sa desetak stavova govori o parlamentu. To je samo šarena laža za našu decu, a posebno za one predstavnike, takozvane predstavnike studenata koji imaju i svoju studentsku političku organizaciju, a koji su, već više ne mogu ni da ih prepoznam u ovoj Narodnoj skupštini, svi prijatelji sa nekim od vas koji ste na vlasti i veoma srdačno se ovde ljubite i pozdravljate, govorite o akcijama koje ste izveli ili koje ćete izvesti, tako da je sasvim jasno da ste i studente podelili na one koji su za vas i na one koji nisu za vas. Studentski parlament, po vama, imaće neznani broj poslanika koji će imati mandat od godinu dana. Znači, svake godine imaćemo izbore za studentski parlament za koje sada uopšte ne znamo ni po kom izbornom principu će biti, ni koliko će brojati članova, ni kako će da se obavljaju poslovi studentskog parlamenta, ali kažete da će statutom fakulteta, odnosno univerziteta biti regulisan rad studentskog parlamenta. Kako to mislite da studenti imaju autonomiju u odlučivanju o svojim brigama, i u velikom delu i o svom ponašanju, a da statutom univerziteta (koji znate na koji se način donosi i o čemu studenti uopšte ne mogu da odlučuju) odredite njihovu slobodu, granice njihove slobode. Šta će raditi studentski parlament? Biraće i razrešavaće studenta prodekana, predstavnike studenata u organima upravljanja fakulteta, studenta prorektora, predstavnika studenata u organima upravljanja univerziteta i davaće veću fakulteta, odnosno veću univerziteta predloge koji se odnose na podizanje kvaliteta obrazovnog procesa i podnositi prigovore na organizaciju i način izvođenja nastave. Da li će moći student koji nije član studentskog parlamenta, koji je član neke druge studentske organizacije, da daje predloge za podizanje kvaliteta nastave? Da li će on moći da daje primedbe na organizaciju i način izvođenja nastave? Da li će to moći student pojedinac? Mislim da bi trebalo da može. Mislim da svi studenti imaju ista prava, bez obzira da li učestvuju u vašim ujdurmama ili ne. Da li su u parlamentu, da li su u "Otporu", da li su u ovom ili onom. Svim studentima treba dati ista prava i iste obaveze, ne vezivati ih ni za jednu političku opciju. Samostalnost studenata predviđena je isključivo članom 64. i nigde više izuzev, posle toga, definisanjem koliko članova daju u savetima. Liči mi na autonomiju univerziteta i fakulteta definisanu u članu 4. u kome se kaže da je prostor univerziteta i njegovih članova nepovrediv... (Predsedavajuća: Pet minuta 30 sekundi.) ... u skladu sa ovim zakonom, a ovaj zakon se time nije dalje bavio. Želeo bih da ste za nepovredivost fakulteta ili univerziteta, prostorija, prostora, rekli da ima tretman kao manastir. Onda bih shvatio, svako ko juri studenta staće na kapiji manastirskoj i pitaće igumana ili igumaniju, hoćete li vi begunca da date... (Predsedavajuća: Šest minuta.) ... on je počinio krivično delo, ili ne. Ovako, u jednoj rečenici - prostor je nepovrediv, a u 10 rečenica - studenti imaju parlament; pa se sada vi, studenti, radujte, imaćete istu ovakvu ludnicu kao što je i mi imamo ovde. Onaj ko bude u većini možda će vam uvesti novčane kazne, možda će vam zabraniti polaganje ispita, ako govorite ono što se ne sviđa onome ko trenutno vodi sednicu Narodne skupštine... (Predsedavajuća: Šest minuta 30 sekundi.) ... voleo bih kada bi deca učila školu, a ove naše, delimično i prljave, poslove da počnu što kasnije da obavljaju.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS. Izvolite.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, kao poslanici jednog parlamenta nemamo pravo da osporavamo ideju parlamentarizma ukoliko ne kažemo koji je to surogat ili da sugerišemo neki drugi oblik uređenja na univerzitetu. Želeo bih da vidim one poslanike koji će reći - ne treba nam studentski parlament, potrebna nam je diktatura na univerzitetu. Ideja studentskog parlamenta je sazrela u studentskom protestu 1996. godine. Godine 1997. inaugurisan je studentski parlament, na neposrednim tajnim izborima u kome su učestvovale desetine hiljada studenata. Taj studentski parlament bio je hram slobode na univerzitetu. Bez obzira na političke predrasude koje su bile prisutne i među studentima, studentski parlament je zapravo očuvao onaj univerzitet koji je danas nama potreban ovde u Srbiji, bar kroz formu ideje - civilizovan, pristojan, tolerantan, sposoban da razume, ali i spreman da brani osnovne principe građanskih i demokratskih sloboda. Zato vam postavljam vrlo konkretna pitanja, koja bi sasvim sigurno ostala na nivou neprihvatljivog odgovora ukoliko bi se podržao ovaj amandman. Ko bira studenta prorektora? Ko bira studenta prodekana? Da li ćemo zadržati pravila iz prethodnog zakona? Da li će rektor svojim dekretom postaviti studenta prorektora? Da li će dekan svojim dekretom postaviti studenta prodekana? To je nešto što je neprihvatljivo. Nije bilo studentskog protesta u poslednjoj deceniji HH veka, a da nije tražen odlazak i rektora i studenta prorektora. Veoma su retki primeri studenata koji su na mestu studenta prodekana podržali svoje kolege, a suprotstavili se samovolji, partijskoj samovolji koja je sprovođena na univerzitetima. Studentski parlament mora imati svoju veoma jasnu funkciju. Ta funkcija je već precizirana predlogom zakona o studentskom organizovanju koji će biti pred poslanicima republičkog parlamenta. Usvajanjem ovog amandmana mi bismo unapred takvu ideju onemogućili. Dakle, ne treba vezivati ruke studentima. Treba negovati parlamentarizam u svakom njegovom segmentu, pa tako i na nivou univerziteta. Pri tom, to treba raditi pažljivo, kroz poštovanje zakona o studentskom organizovanju koji će biti predmet našeg razgovora. Studentski parlament je hram slobode i demokratije, hram građanskih prava, i bio je prethodnih nekoliko godina na univerzitetu i time i u našem društvu. Zato zaslužuje naše poštovanje. Ovo je jedno retroaktivno, toliko crno, ali retroaktivno priznanje upravo svega onoga što je učinjeno u poslednjih nekoliko godina na nivou univerziteta od strane studenata. U ovome se prepoznaje izvestan vid podrške koja je zakasnila, a koju sasvim sigurno dugujemo onima koji su u prethodnim godinama, studirajući i braneći svoja prava kroz studentski parlament, zaslužili tako nešto.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na član 64. na glasanje. Za 11, protiv 106, uzdržanih nema, nije glasalo 18, ukupno 135 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Određujem pauzu do 15,00 časova a popodnevni deo nastavljamo raspravom u pojedinostima, amandmanom na član 64. koji je podneo narodni poslanik Radojko Petrić. Još jedno obaveštenje: sednica Zakonodavnog odbora održaće se u 14,00 časova u sali I u prizemlju.
Poštovane dame i gospodo, molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacine kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum. Nastavljamo raspravu u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima na Predlog zakona o univerzitetu. Na član 64. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Petrić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zaknodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 11, protiv 118, uzdržanih nema, nije glasalo 10, ukupno 139 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 65. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Rosić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Narodni poslanik Mirko Rosić povlači amandman. Na član 65. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Jović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Bora Stanimirović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Radi se o broju dana, jer je kratko vreme da student podnese prigovor. To smo i na Odboru diskutovali, trebalo je da se usvoji. Međutim, tri dana je nedovoljno vreme da se okupi savet, a savet čine, kao što znate, pored nastavnika fakulteta i predstavnici društvene zajednice koje imenuje Vlada. Prema tome, kratko je vreme i zato predlažemo da to vreme žalbe bude 10 dana. Molio bih ministra da ovo prihvati.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu. Reč ima ministar prosvete i sporta, gospodin Gašo Knežević.
Plemenite su namere, ali zbog drugih rokova ne može da se prihvati amandman; a u svakom slučaju datumi se unapred znaju i može unapred da se zakaže sednica, dakle da ne bude tri dana, pošto znaju koji je datum kada su prijemni i odmah posle toga.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 14, protiv 122, uzdržanih nema, nije glasalo 8, ukupno 144 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 66. amandman je podneo narodni poslanik Zeldžo Hurić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Zeldžo Hurić.
Dame i gospodo narodni poslanici, moj amandman se odnosi na učešće studenata u organizaciji upravljanja univerzitetima, odnosno fakultetima. Naime, u članu 66, pročitaću samo poslednji stav na koji se odnosi korekcija u mom amandmanu, stoji: "Dekan donosi rešenje po prigovoru studenata u roku od pet dana od dana prijema prigovora". Predlažem da taj poslednji stav glasi: "Dekan donosi rešenje po prigovoru studenata uz konsultaciju sa studentom-prodekanom, a u roku od pet dana od dana prijema prigovora". Na Odboru za prosvetu o ovom amandmanu smo razgovarali,ministar je rekao da ga suštinski prihvata i da će izaći za govornicu prilikom rasprave o ovom amandmanu i reći da se to podrazumeva. Gospodinu ministru predlažem da umesto toga definitivno kaže da Vlada prihvata ovaj amandman, tim pre što u mojim konsultacijama sa većinom poslanika ovaj amandman zaista ima podršku. S druge strane, ako ste pažljivo slušali, veliki broj diskutanata u načelnoj raspravi takođe je govorio o učešću, odnosno participaciji studenata i tražio da se zakon u tom smislu koriguje. Još jednom molim da se ovaj amandman prihvati.
Reč ima ministar Gašo Knežević.
Mislim da se to podrazumeva, kao što smo i govorili na Odboru za prosvetu, jer student - prodekan je deo ekipe, odnosno uprave fakulteta, tako da je normalno da se sa njim dekan konsultuje.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 97, protiv 25, uzdržanih nema, nije glasao 31, ukupno 153 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Na član 67. amandman je podneo narodni poslanik Zeldžo Hurić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Zeldžo Hurić.
Gospodine ministre, ovaj amandman je potpuno isti i mislim da bi trebalo da ga prihvatimo, da ne diskutujemo ništa dalje, a tim pre što se radi o prigovorima prilikom zloupotrebe od strane zaposlenih i tu se prvenstveno misli na profesore.
Ministar prosvete, gospodin Gašo Knežević, prihvata ovaj amandman, ali pošto Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili staviću na glasanje ovaj amandman i molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem. Za 123, protiv 10, uzdržanih nema, nije glasalo 30, ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj amandman. Na član 69. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za prosvetu je prihvatio ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 69. amandmana su zajedno podneli narodni poslanici Bora Stanimirović i Žarko Obradović. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Bora Stanimirović.
Dame i gospodo, ovaj amandman je već prihvaćen i naša intencija je bila da praktično nastavu stranog jezika na nematičnim fakultetima mogu da izvode i doktori nauka, odnosno da dobiju zvanja kao i ostali univerzitetski nastavnici. To je prihvaćeno, a mi smo samo hteli da to na neki način limitiramo, da se ne desi, što se praktično i desilo, da će nastavu stranog jezika izvoditi recimo početnici, asistenti, pripravnici, odnosno predavači, viši predavači, docenti, vanredni profesori, redovni profesori. U tom smislu je bila naša intervencija. Međutim, potpuno se slažemo da ovaj stav Vlade bude prihvaćen, ali se tu nešto mora menjati. Mora se menjati ovaj sledeći stav u članu 69. i to mora tehnički da se izvede, tako da glasi: "Zvanja nastavnika univerziteta jesu: docent, vanredni profesori, i redovni profesor". Stav 2. bi u tom slučaju bio: "Nastavnici stranih jezika na nematičnim fakultetima, koji imaju zvanje predavača ili višeg predavača, mogu da izvode nastavu stranih jezika na nematičnom fakultetu do određenog perioda"; mi smo predložili do 30. septembra. Međutim, dopuna je u članu 74. Tamo stoji: "Za predavača stranog jezika". Pošto je zakonodavac predvideo samo predavača, na Odboru i u amandmanima je još jednom predloženo "viši predavač", da bi na kraju bilo usvojeno da predavač, viši predavač, docent, vanredni profesor i redovni profesor mogu da izvode nastavu. Sada bi dopuna člana 74. stav 2. bila: "Za višeg predavača na nematičnom fakultetu može biti izabrano i lice koje, pored uslova iz stava 1. ovog člana, ima i akademski naziv magistra nauka."
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 23, protiv 130, uzdržanih nema, nije glasalo 17, od 170 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 69. amandman je podneo narodni poslanikVelimir Simonović. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Velimir Simonović.
Dame i gospodo, juče sam u načelnoj raspravi izneo svoj stav o predavanju jezika na nematičnim fakultetima. Prema tome, to neću da ponavljam, pošto sada nismo spremni za radikalna rešenja. Ako mogu samo da ponovim da nema nikakve svrhe da se na nematičnim fakultetima predaju jezici koje đaci moraju da nauče ranije, a tamo da uče samo terminologiju koju mogu sami da savladaju. Ali, ostavimo to radikalno rešenje sada. Predlažem da zvanja nastavnika stranog jezika mogu da budu lektor i viši lektor. To su uobičajena zvanja nastavnika jezika na nematičnim fakultetima. Da se poslužimo analogijom: kada neka slavistička katedra u Evropi pozove nekog našeg stručnjaka da drži predavanje iz srpskog jezika, on je tamo lektor za srpski jezik. To nije nikakvo ponižavajuće zvanje, to je uobičajeno i to su lektori za jezik na fakultetima koji nisu matični. Može da bude i sa doktoratom, biće viši lektor. Predlažem dva zvanja: lektor i viši lektor. Viši lektor za one koji imaju naučne radove, možda i doktorat, magistraturu itd. Ukoliko ovaj amandman ne prođe, onda nemam drugo nego da odustanem od amandmana na član 74, koji je sa ovim povezan. Ali, preporučujem vam da ovaj amandman prihvatite, a da pitanje jezika na nematičnim fakultetima rešimo drugom prilikom na mnogo ozbiljniji način.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 39, protiv 101, uzdržana dva, nije glasalo 27, od 169 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 70. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Nadležni odbori su prihvatili ovaj amandman. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 72. amandman je podneo narodni poslanikBratoljub Janačković. Konstatujem da je narodni poslanik Bratoljub Janačković povukao amandman na član 72. Predloga zakona. Na član 72. amandman je podneo narodni poslanikMiroslav Hristodulo. Nadležni odbori nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Miroslav Hristodulo.
Član 72. govori o tome koji su uslovi da saradnik može biti izabran za docenta. To je prvi stav. Drugi stav je za vanrednog profesora, a treći stav je za redovnog profesora Moj amandman, koji sam podneo u ime socijaldemokratskih poslanika u Skupštini Srbije, samo traži da se izbriše tačka 3) u stavu 2. koja govori o jednom uslovu za izbor vanrednog profesora. Znači, iako je sad ovo neka profesorska materija, a ja uglavnom ovde izlažem amandmane i zastupam neke studentske stvari, ovo baš jeste studentska stvar. Mi smatramo da zbog ove odredbe, u kojoj se traži obavezni objavljeni udžbenik za vanrednog profesora, ima previše udžbenika lošeg kvaliteta u univerzitetskoj ponudi. Dakle, smatramo da obaveza objavljivanja udžbenika za kandidate za zvanje vanrednog profesora dovodi do toga da saradnici i docenti na silu pišu udžbenike i da zbog toga ima mnogo loših udžbenika u univerzitetskoj ponudi. Stoga predlažemo da se obavezni udžbenik ne zahteva od kandidata za zvanje vanrednog profesora, dok za zvanje redovnog profesora to kao uslov treba da ostane.
Za reč se javio ministar prosvete i sporta, gospodin Gašo Knežević.
Uslovi iz tog člana su alternativno postavljeni.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 19, protiv 129, uzdržan jedan, nije glasalo 23, od 172 narodna poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 74. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Nadležni odbori su prihvatili ovaj amandman. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 74. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Sreten Mitrović, Ljubomir Mucić i Dušan Cvetković. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li se neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 22, protiv 133, uzdržanih nema, nije glasalo 19, od 174 narodna poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 74. amandman je podneo narodni poslanikVelimir Simonović. Narodni poslanik Velimir Simonović povlači amandman na član 74. Na član 75. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Nadležni odbori su prihvatili ovaj amandman. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 75. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragoljub Vojinović i Vladimir Dobrosavljević. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Dragoljub Vojinović.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo, gospodine ministre, mi smo podneli amandman na član 75, i to iz sledećih razloga. Naime, pre usvajanja ovog zakona barem onda 1992. godine, nisu bili predviđeni asistenti pripravnici. Sa željom da se stručni kadar zadrži na fakultetu, određeno je da se može i zvanje asistenta pripravnika, kao takvo, uvrstiti u zakon, s tim da to lice može biti izabrano ako na osnovnim studijama ima ocenu veću od osam. Međutim, sledeći stav glasi: "Za asistenta može biti izabrano lice kojeima akademski naziv magistra nauka, odnosno magistra umetnosti i ima smisla za nastavni rad". Mi predlažemo da se ovaj drugi stav promeni i da glasi: "Za asistenta može biti izabrano lice koje, pored uslova iz stava 1. ovog člana, ima akademski naziv magistra nauka, odnosno magistra umetnosti i ima smisla za nastavni rad". Tu postoji jedan veliki problem kod nastave na medicinskim fakultetima, gde asistenti - pripravnici nakon završenih studija nisu u stanju da obavljaju vežbe ili jedan oblik nastave za one kliničke predmete za koje su specijalizovani, pa zato postoji ovaj treći stav. Njega neću da citiram, ali smatramo da je potrebno da se ovaj drugi stav izmeni zato što je do sada bio veliki broj slučajeva u praksi da lice, koje tokom školovanja nije imalo ocenu veću od osam, posle polugodišnje ili godišnje specijalizacije i magistrature bude kasnije asistent i nastavnik, bez mogućnosti da se njegov rad prati od samog početka, sa jednom pozitivnom bazom da je on odličan student. Prema tome, smatram da ovaj amandman treba da se prihvati.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 53, protiv 95, uzdržan jedan, nije glasalo 30, od 179 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 79. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana nije prisutan. Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je treći krug naših primedaba na Predlog zakona o univerzitetu i nedostataka koje pokušavamo da otklonimo pišući amandmane koji su u skladu sa programom SRS. Pokušali smo da popravimo zakon u delu autonomije univerziteta i fakulteta posebnog prostora, a niste prihvatili taj amandman. Pokušali smo da pomognemo amandmanima da studije najkraće moguće traju zato što im se dete posvećuje u vreme kada može najbolje da uči, a sve posle toga su samo priče za malu decu. Niste prihvatili naše amandmane. E, sada dolazimo do toga, do pravog upravljanja fakultetima, a to nema nikakve veze sa autonomijom naučnog, stvaralačkog rada, sa samostalnošću, sa pravom profesora da sam napiše udžbenik, da sam odlučuje kako će izvoditi nastavu, da sam odlučuje kako će ispitivati i koju će ocenu dati studentu. Radi se o izboru i o tome ko vrši izbor, a pogodilo se da na članu 79, na asistentu - pripravniku, pokušamo da vam izložimo čitav koncept koi je potpuno u skladu i sa Ustavom Republike Srbije. Naime, član 58. stav 1. Ustava Republike Srbije glasi: "Svojina i rad su osnov upravljanja i učešća u odlučivanju". Vi ste od mnogih poslanika u toku rasprave u načelu upozoreni na to da se ovaj zakon o univerzitetu uopšte ne bavi pravima onih koji su finansirali i osnovali univerzitete i fakultete. A oni imaju prava po Ustavu Republike Srbije, ako je osnivač fakulteta ili univerziteta Vlada Republike Srbije, ona ima pravo upravljanja fakultetom ili univerzitetom, ustavno pravo koje joj ne može tek tako biti oduzeto, proklamovanjem želje da fakultet ima autonomiju i da bude potpuno odvojen od države, bezmalo kao crkva. Vi kažete - zaposleni na univerzitetu ili na fakultetu odlučivaće o zaposlenjima, o sticanju zvanja i u to niko neće moći da se meša. Vi kažete - izborno veće će odlučivati; a onda vas pitamo - a šta će tom fakultetu dekan? Šta je sada po vašoj koncepciji dekan fakulteta? Kod nas se znalo šta je: inokosni poslovodni organ. Primenjen je Zakon o preduzećima, a zašto ne bi bio primenjen na fakultet i univerzitet. Dekan je lice koje zastupa osnivača na fakultetu i univerzitetu. Ko vam sada zastupa osnivača, odnosno preko koga sada onaj ko je uložio svoju imovinu upravlja svojom imovinom? Vi ovde niste razdvoili fakultete u odnosu na to ko im je osnivač; sada zamislite, ima mnogo bogatih ljudi, ima ih koji bi mogli stotine fakulteta da otvore i on otvori fakultet, zaposli na njemu 30 profesora, 31-og ona tridesetorica zapošljavaju; asistenta - pripravnika zapošljavaju. A na koji način, kojim to mehanizmima otimate čoveku pravo upravljanja nad svojinom? Zašto se odričete prava upravljanja nad državnom svojinom? Jesu li građani zadovoljni time da investiraju u jedan fakultet, da glasovima na izborima investiraju u Vladu, a da onda Vlada kaže - e, ono što ste investirali u fakultet, o tome mi nećemo da vodimo brigu; o tome će da vode brigu zaposleni na fakultetu. Jeste li to predvideli još za bilo koju oblast, još za bilo koje preduzeće? Mogu li to klinike, mogu li medicinski centri, može li bilo ko u zemlji da dobije nešto na upravljanje i da neograničeno time upravlja? Ponavljam, ne vezujte to za naučni i stručni rad, predavanja, ispitivanja; to vezujem za organizaciju, upravljanje i nikada ništa nije bilo prepušteno dekanima ili rektorima, a da nije prolazilo filter Vlade, koja odgovara za sve ono što joj je povereno, pa odgovara i za stanje na fakultetu i na univerzitetu.
Upozoravam vas na prekoračenje vremena.
Evo završavam, izvinjavam se. Slušao sam izjave, neki od vas daju izjave novinarima i kažu - sada je sve u redu, sada su svi dekani dobri. Kako je to moguće da su svi dekani dobri? Samo zato što podržavaju političku opciju koja je trenutno na vlasti. Šta će biti sa njima kada dođe neka druga politička opcija? Hoće li ponovo biti ovih članova od 141. pa nadalje, po kojima će oni ne samo prestati da budu dekani, nego će biti najureni sa fakulteta. (Predsednik: Sedmi minut). Evo, imaću vremena.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Ministar prosvete, gospodin Gašo Knežević.
Prethodnik je rekao da je za njih dekan inokosni poslovodni organ koji je imanentan Zakonu o preduzećima. Nije tačno. Inokosni poslovodni organ je imanentan Zakonu o udruženom radu. To je dosta značajna razlika, jer je konceptualna. Rukovođenje fakultetom je povereno dekanu, a to definiše sam zakon, tako da se zna šta on radi. Lice koje donosi odluku o izboru asistenta - pripravnika je najregularnije i može da mu produži još godinu dana.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 25, protiv 124, uzdržanih nema, nije glasalo 24, od ukupno 173 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 80. amandman su podneli narodni poslanici Arsen Kurjački; da li samo narodni poslanik Arsen Kurjački. Onda je greška u tekstu. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Gospodin minstar je izašao, a inače bih ga pozdravio. Uvaženo predsedništvo, kolege poslanici, osvrnuo sam se na zasnivanje radnog odnosa nastavnika i saradnika na univerzitetu. Članom 23. stav 1. Zakona o radu, a koji smo mi usvojili, precizno je definisano kada se radni odnos zasniva na određeno vreme. Tu se kaže: obavljanje određenih poslova za period koji neprekdino ili sa prekidima traje najduže tri godine. Poslovi nastavnika i saradnika ne mogu se smatrati ovom vrstom poslova, te se po tom osnovu ne može zaključivati radni odnos na određeno vreme. Druga je mogućnost da radni odnos na određeno vreme može da se zasnuje i u slučajevima utvrđenim zakonom. To je po osnovu Zakona o radu. Dakle,Vlada, u obrazloženju odbijanja ovog amandmana navodi upravo to, da su ovim zakonom o univerzitetu, kao ledž specialisom,uređeni slučajevi zasnivanja radnog odnosa na univerzitetu. Sama reč "slučaj" ukazuje da se radi o nečem privremenom, vremenski ograničenom. Da li je uopšte moguće poslove jedne delatnosti, koja se nalazi u vrhu piramide obrazovanja, smatrati slučajem? Tu je cela poenta priče. Poslovi nastavnika i saradnika na univerzitetu su poslovi koji se trajno obavljaju i to se predstavlja kao povereno javno ovlašćenje. Zvanje, kao poseban uslov za radno mesto nastavnika i saradnika, sasvim je dovoljno, a neposedovanje znanja i sposobnosti ili nepostizanje određenih rezultata rada pravi su razlog za prestanak radnog odnosa.Dakle, moramo razlikovati radno mesto od radnog odnosa. Ni sa pravnog, ali i ni sa moralnog stanovišta ne mogu se ovi ljudi držati u stanju stalne neizvesnosti. Naročito, ako dobro znamo, da izbor u određeno zvanje umnogome ne zavisi samo od tog kandidata. Znamo, nažalost, da za izbor u određeno zvanje ima još mnogo faktora koji ne zavise samo od njega. Dakle,zbog toga ovakvom odredbom stavljamo ove ljude, možda je grubo reći, ali u poziciju bespogovornih poslušnika, što sigurno ne doprinosi kvalitetu ni rada ni međusobnih odnosa na univerzitetu. U raspravi je bilo pozivanja na autonomiju univerziteta i pravo da se međusobni odnosiregulišu u okviru univerziteta. To je, naravno, delimično tačno. Kažem delimično, jeripak ne možemo u okviru autonomije kršiti neka osnovna načela Ustava i jednakosti svih ljudi pred zakonom, niti odredbe nekih opštih zakona. Takođe, bilo je pozivanja na tradiciju, što se ne može u potpunosti prihvatiti. Jer, podsetiću vas,na Novosadskom univerzitetu do 1992. godine bilo je sasvim drugačije rešenje, a koje ja zagovaram i sasvim je dobro funkcionisalo. Podsetiću vas da je ovakvih rasprava već bilo i ranije, a učasopisu "Pravni život" 1996. godine, u broju 12, a može se proveriti, vrlo lepo je elaboriran ovaj problem. Nažalost, ni pre nije bilo sluha. Dakle, amandmanom se predlaže da i nastavnici i saradnici na univerzitetu imaju pravo, kao i svi drugi zaposleni građani, u slučaju da ne budu izabrani u zvanje, da budu raspoređeni na drugo radno mesto koje odgovara njihovim sposobnostima; a samo ako drugog radnog mesta nema, da im u tom slučaju prestaje radni odnos. Dakle, da ljudi kada jednom budu primljeni ne zavise od toga da li će biti izabrani u zvanje ili neće. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Stavljam na glasanje amandman. Za 45, protiv 97, uzdržano četiri, nije glasalo 28, od ukupno 174 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 82. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana nije prisutan. Da li neko drugi želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 19, protiv 122, uzdržan jedan, nije glasalo 34, od ukupno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 86. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Nadležni odbori su prihvatili ovaj amandman, pa konstatujem da je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 86. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Slobodan Janjić, podnosilac amandmana na član 86. Predloga zakona o univerzitetu. Izvolite.
Čega smo se sve naslušali povodom Predloga ovog zakona, ne znam da li će nekome biti jasno kada budemo završili šta smo ovde radili. Svojim amandmanom tražio sam da dekan treba da reguliše statusno pitanje nastavnog osoblja, a ne nekakvo izborno veće koje vi predlažete. To izborno veće isključivo sačinjavaju članovi DOS-a i to će biti faktički jednopartijski sistem na fakultetima. Takođe, prigovori se podnose nekakvim savetima, umesto ministru prosvete. Tako sam u stavu 1. tražio da se briše "izborno veće" i da se ubaci reč "dekan fakulteta";da se stavovi 2, 3, 4, 5. i 6. brišu u celosti, u 7. stavu sam tražio da umesto "izbornog veća" stoji "dekan fakulteta", a da se prigovori šalju ministru prosvete. Ne znam da li ministar prosvete može da shvati ovo o čemu govorim. Ovde smo slušali sve i svašta. Predsednik poslaničke grupe DOS-a nam je ovde pričao da će na fakultetima raditi nekakve gvozdene metle. On ne zna da se metla sastoji iz dva dela, pošto nema radnog iskustva i ne zna ni čemu služi metla. Ako ne zna koji će mukraj biti bolniji, neka pita gospodina Žarka Koraća.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Evo, opomenut sam od strane ministra da govorim rečnikom Zakona o udruženom radu, a mi sada uđosmo u čitavu jednu oblast Predloga zakona o univerzitetu koja je potpuno samoupravno rešena, baš tako kako odgovara onima koji još uvek žale za samoupravljanjem i za Zakonom o udruženom radu. Ovde se postavlja pitanje - kako će to nastavnici birati novog nastavnika i zašto bi to bilo nešto čime bi naš zakon o univerzitetu mogao da se ponosi? Odnosno, bilo bi jako zanimljivo da se napravi analiza o finansiranju jednog fakulteta, sa kojim procentom učestvuje Vlada Republike Srbije, a sa kojim procentom studenti koji finansiraju svoje školovanje? Zašto studenti koji plaćaju školarinu niko ne pita ko će biti nastavnik? Zašto oni ne odlučuju o izboru nastavnika? Zašto ste samo jednim članom predvideli nekakav studentski parlament? Možda statutom fakulteta predvidite da samo redovni studenti imaju mogućnost da biraju i da budu birani u taj studentski parlament. A šta je sa studentima koji plaćaju školovanje? Njihovo je pravo da upravljaju fakultetom zato što plaćaju, mnogo veće pravo nego onih koji ne plaćaju. Jer, fakultet bez ovih koji plaćaju isto ne bi mogao da postoji. Ili bi neko pokušao da me ubedi, ako imamo samo redovne studente koje izdržava država, da bi fakultet dugo mogao da opstane - ne bi. Bez vanrednih studenata, onih koji po četiri - pet hiljada maraka sada plaćaju godišnje, teško da bi opstalo naše visoko školstvo. Pa zbog toga, zašto samo saradnici, od nivoa koji se bira pa naviše, biraju nekoga ko treba da počne da radi na fakultetu i po kom osnovu biraju sa raznih katedri, različitog profila stručnosti na fakultetima. Ne možete da kažete da su sve pravnici na Pravnom fakultetu, ima i drugih predmeta; pa i svi pravnici kad krenu da se bave specifičnim oblastima, naravno da više nisu toliko merodavni da odlučuju o nekoj katedri na kojoj npr. nikada nisu radili. Ispašće da su sada oni dovoljno stručni ili vam treba masa u kojoj će možda glasanje biti i javno; pa mnogi pribegavaju tom javnom glasanju, a onda prete različite sankcije, pa će svi glasati javno onako kako to očekuje dekan ili predstavnici u organu upravljanja koje je izabrala Vlada Republike Srbije. Nemojte da nas ovde zavaravate, Vlada Srbije će vladati fakultetom, kada dođemo do saveta univerziteta i saveta fakulteta videće se u kom procentu. Kada znate da ste ove dekane vi sada izabrali, videće se u kom procentu upravlja Vlada Republike Srbije. Samo se krije iza nekih paravana, iza neke maske, a mnogo više volim otvorenu i fer borbu. Hoćete fakultet, Vlada će ga osnovati, Vlada će njime upravljati. To je valjda najpošteniji odnos. Ako ste sami osnovali fakultet, nećemo vam se, naravno, mešati u upravljanje, ali nećemo ni dozvoliti da vam taj fakultet neko preuzme. To bi izgledalo kao kad bi neko od ovih privatnika tu (neću da imenujem), koji ima svoju fabriku, koji je zaposlio u toj fabrici određeni broj radnika, a onda rekao - izvolite, sad vi odlučujte kako ćete dalje, koji će biti proizvodni program, odlučujte koga ćete da zaposlite, koga ćete da otpustite. Da li bi seiko od vas, ko se bavi privatnim poslom, ko brine o svom kapitalu, da li bi se usudio da učini tako nešto? E, kad je u pitanju narodna imovina, rekao bih po nekima i prćija, onda može da se upravlja kako god ko hoće.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 32, protiv 113, uzdržan jedan, nije glasalo 27, od ukupno 173 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 86. amandman je podneo narodni poslanik Predrag Čanović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Predrag Čanović.
Poštovani narodni poslanici, stav 3. u članu 86. Predloga zakona glasi: "Izborno veće čine nastavnici fakulteta. Statutom fakulteta može se utvrditi da, kada izborno veće odlučuje o izboru u saradnička zvanja, u njegov sastav ulaze i saradnici fakulteta." Mi našim amandmanomželimo da taj stav na neki način preformulišemo tako da glasi: "Izborno veće čine nastavnici fakulteta, a kad izborno veće odlučuje o izboru u saradnička zvanja, u njegov sastavulaze i saradnici fakulteta." Dakle, mi želimo da se u zakon uvede da, kada izborno veće odlučuje o izboru u saradnička zvanja, u njegov sastav obavezno uđu i saradnici fakulteta, pored nastavnika. Smatramo da je to najdemokratičnije, najpravičnije, a time se na neki način otklanja i neusaglašenost sa stavom 5. istoga člana, koji propisuje načinizbora u zvanje saradnika. Ako se predloženi amandman ne usvoji, pod pojmom efikasnijeg rada otvara se mogućnost zloupotrebe ovlašćenja dekana. Prema tome, suština amandmana, još jednom da ponovim - kada izborno veće odlučuje o izboru u saradnička zvanja smatramo da, pored nstavnika, u izbornom veću mora da se nađu i saradnici; to je nešto najdemokratičnije. Hvala.
Hvala. Da li se još nekoprijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 21, protiv 103, uzdržan jedan, nije glasalo 50, od ukupno 175 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 86. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Hristodulo. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Miroslav Hristodulo.
Zahvaljujem, vrlo ste ljubazni. Član 86. govori o izboru kandidata u zvanje nastavnika i saradnika. Dakle, dobar je, tu je sve u redu, samo predlažem u ime 13 poslanika iz dve socijaldemokratske partije da u pretposlednjem stavu 9. umesto "studenti mogu dati mišljenje prilikom izbora nastavnika i saradnika treba da stoji - "uzima se u obzir mišljenje studenata." Dakle, u pitanju je jedna nijansa, ali nijansa se sastoji u tome da u postupkuizbora nastavnika i saradnika, kada neko može dati mišljenje, on to svoje pravo može iskoristiti kad hoće. I ko god hoće, u stvari, može. Pošto je uRepublici Srbiji sve slobodno što izričito nije zabranjeno, mogu npr.da odem na bilo koji fakultet i da dam mišljenje o bilokome. I naravno da niko nećeuvažiti to mišljenje. Sama mogućnost da studenti daju svoje mišljenje o pedagoškom radu nastavnika i saradnika u postupku njihovog izbora nije dovoljna.Stoga predlažemo da se ova mogućnost davanja mišljenja podigne na nivo obaveze, što je i praksa na univerzitetima širom Evrope i sveta. Naravno, mišljenje studenata o pedagoškom radu nastavnika i saradnika i dalje može, alii ne mora da se uzme u obzir prilikom njihovog izbora. I još nešto da kažem, ne radi se o studentskom parlamentu, nego se radi baš o studentima koji su vezani za tog saradnika ili profesora kroz vežbe i predavanja. Hvala.
Hvala. Da li se još neko prijavljuje za reč? Izvolite, ministar prosvete, gospodin Gašo Knežević.
Diskutovali smo na Odboru za prosvetu - davanje mišljenja studenata o kvalitetu nastavnika je nešto što mi hoćemo. Dakle, evaluacija rada profesora je poželjna kategorija i to mogu dati, u dovoljnoj meri ili najbolje, studenti. Međutim, čitav izborni proces ovde može biti zaustavljen zbog toga što neki studenti uskrate svoje mišljenje. Dakle, ono nije ni pozitivno ni negativno, ono ne postoji, opet je proces zaustavljen jer je suviše veliki stepen obaveznosti u formulaciji. Samo to je razlog.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS. Izvolite.
Uz sve ove basne o tome kako će studenti ocenjivati profesore, moram da pitam i predlagača zakona a i podnosioca amandmana - kako su to zamislili da studenti, po predlagaču zakona mogu da daju mišljenje, a po podnosiocu amandmana da se obavezno uzima mišljenje studenata. Šta to znači - studenti? Čitajući odredbe samo jednog ili dva člana koji se tiču studentskog parlamenta, "Prava i zaštita studenata", kako ste čitavo to poglavlje nazvali, nisam pronašao odredbu kojom se kaže da će odbor studentskog parlamenta, koji prati kvalitet nastave ili koji se izjašnjava o profesoru, dati mišljenje za izbor iz člana 86. Predloga zakona i onda bi mi bilo jasno na koji to vi način mislite da studenti mogu da daju mišljenje o pedagoškom radu lica koje se bira. A, ovako napisano - studenti, to je već dva studenta, tri, četiri, pet, dođu sami i daju mišljenje, pozove ih izborno veće. Po kom principu? Možda najboljeg studenta, možda najvrednijeg, možda najlepšeg studenta, možda najvišeg, pa kaže - dajte vi mišljenje, ne možemo dalje bez vašeg mišljenja. Pa, svaka odredba ovog zakona mora da bude jasna. Zakon mora da bude shvatljiv svima. Po ovom zakonu postupaće najmudriji ljudi u zemlji. Računam da su oni koji uče decu najmudriji ljudi. Pa, kako će oni ovo da tumače? Na stranu to što, zaista, deluje malo pežorativno da će studenti ocenjivati profesore i to nikada neće ni moći da bude ostvareno. Ali, zaista me interesuje kako će taj postupak izgledati. Ko će formular za davanje ocene o pedagoškom radu profesora da propiše? Koliko će potpisa da se traži da bi izborno veće uzelo u razmatranje mišljenje studenata? Ili, zamislite drugu situaciju, jedna grupa od sedam studenata napiše da je on izvanredan pedagog, a druga grupa od sedam studenata napiše da on ne sme da bude na fakultetu. Koje ćete mišljenje uzeti u obzir i uvažiti?
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 15, protiv 105, uzdržana dva, nije glasalo 49, od ukupno 171 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 86.amandman je podneo narodni poslanik Rajko Baralić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, narodni poslanik Bora Stanimirović.
Dame i gospodo, pošto gospodin Rajko Baralić nije prisutan, dozvolite mi da ukažem na jednu tehničku grešku koja je napravljena u članu 86, a koja se odnosi praktično na izbor nastavnika u određena zvanja. Ovde je tačno precizirano kako se vrši i ko vrši izbor nastavnika. Međutim, kako smo mi sada, praktično, omogućili da strane jezike na nematičnim fakultetima mogu predavati predavači, viši predavači, docenti, redovni i vanredni profesori, podrazumeva se da upravo ti fakulteti nemaju matičnost za određeni predmet. Zbog toga je Vlada predložila da se prilikom izbora nastavnika i saradnika na nematičnom fakultetu prethodno pribavlja mišljenje matičnog fakulteta, ali bi to trebalo da glasi - prilikom izbora nastavnika i saradnika stranih jezika na nematičnom fakultetu prethodno se pribavlja mišljenje matičnog fakulteta. Mislim da se radi o tehničkoj grešci i ni o čemu više. Verovatno će to Vlada ispraviti, nema razloga ni da glasamo. Hvala.
Zahvaljujem se. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 28, protiv 103, uzdržana dva, nije glasalo 34, od ukupno 167 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član86. amandman je podneo narodni poslanik Dragiša Marinković. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Dragiša Marinković.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, predložio sam sasvim konkretno rešenje za ono što gospodin Hristodulo nije konkretizovao. Znači, prilikom izbora nastavnika i saradnika studentski parlament, preko svojih predstavnika, daje ocenu o predloženom kandidatu. Ocena je - zadovoljava, ili - ne zadovoljava. Ako je ocena ne zadovoljava, izborno veće ima obavezu da predloži novog kandidata. Budite ljubazni i prihvatite ovaj amandman, jer ćemo time studentima učiniti mnogo. Oni profesori koji haraju po fakultetima, ne obraćajući pažnju na to šta studenti misle, znači oni koji su stvarno, iskreno govoreći, zlo za taj fakultet, na ovaj način će biti odstranjeni sa fakulteta. Još jednom vas molim da prihvatite ovaj amandman. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Pa evo, mi već mesecima slušamo priču, a i u obrazloženju ovog predloga zakona od predlagača saznajemo, da ni dekani nisu kompetentni da daju mišljenje o nastavniku koji treba da se bira, a sada dobijamo amandman da studentski parlament, preko svog predstavnika, daje ocenu o nastavniku koji se bira. Pa, kaže - zadovoljava, ili - ne zadovoljava, a ako ne zadovoljava ponavlja se postupak izbora. Ne valja. Čak i kada bi vi prihvatili ovaj amandman, gde će to imati predstavnika studentski parlament? U izbornom veću nije predviđen. Da li će on biti pozvan kao gost na sednicu ili će parlament pismeno da se izjasni, pa sednica neće biti ni održana, ukoliko se parlament izjasni da nastavnik, koji treba da bude izabran, ne zadovoljava. Mislim da je ovo bio pokušaj da se konkretizuje ono što samo jednim članom nije konkretizovano, ali u ovom zakonu ništa konkretno i nema. Mnoge deklarativne odredbe - iznošene poslednjih godina o tome kako će fakultet, odnosno univerzitet procvetati i biti autonoman, neće više biti ni pod čijim tutorstvom - padaju u vodu ovim Predlogom zakona o univerzitetu. Ne znam koji se rok ovim zakonom poštuje, obećani ili naređeni, ali nije trebalo izlaziti sa ovim predlogom zakona pred Narodnu skupštinu i narodne poslanike, zato što je više od 80% odredbi prepisano iz Zakona od 1992. godine. Nije valjao ni taj zakon, možda nije valjao ni ovaj iz 1998. godine, ali ne možete kompilacijom 1992. i 1998. godine, bez ijedne nove odredbe, da napravite dobar zakon. Mora da se napiše nov zakon o univerzitetu. Ne može predstavnik vladajuće većine, braneći jedan član, da kaže - pisalo je tako 1998. godine; braneći drugi da kaže - pisalo je tako 1992. godine; odbijajući napade da rešenje nije dobro da kaže - imali ste i vi ovakvo rešenje. Nama treba jedan dobar zakon, koji više neće zavisiti od toga da li se menja politička volja građana, hoće li neka druga politička opcija da pobedi ili ne, da se to sve odbije od univerziteta i od fakulteta, da uopošte ne utiče na to kako će se odvijati nastava, stručni rad i hoće li deca fakultete završavati ili ne. Ovo povlađivanje studentima, bez konkretnih odredbi, bez jasno napisanog dokle će ići to upravljanje studenata fakultetom ili univerzitetima, ne znači ništa i mnogo je poštenije reći toj deci - nećete vi upravljati ovim i to vam garantujemo; nego reći - upravljate ovim i kada dođe do konkretizacije staćete pred prvom preprekom, pred prvim vratima, neće postojati ključ koji će ta vrata moći da otvori.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 23, protiv 99, uzdržanih nema, nije glasalo 42, ukupno 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 87. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jakov Stamenković, Dragiša Popović i Anita Beretić. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 87. amandman je podneo narodni poslanik Predrag Čanović. Vlada i nadležni odbori su prihvatili ovaj amandman, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 87. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS podnela je amandman na član 87. Predloga zakona o univerzitetu i moram da vam pročitam taj član kako biste shvatili suštinu našeg predloga za izmenu tog člana. Stav 1: "Dekan dostavlja akt o izboru u zvanje nastavnika, odnosno saradnika univerzitetu na saglasnost". Govorilo se malopre da neki govore jezikom Zakona o udruženom radu. Slušajte drugu rečenicu, koja kao da je iz tog vremena. Stav 2: "Lice izabrano odlukom izbornog veća fakulteta u zvanje nastavnika, odnosno saradnika može podneti prigovor na akt univerziteta kojim nije data saglasnost na odluku izbornog veća fakulteta ovlašćenom organu univerziteta u roku od 15 dana od dana saznanja". Stav 3: "Prigovor iz stava 2. podnosi se preko izbornog veća fakulteta". Stav 4: "Ako ovlašćeni organ univerziteta ne da saglasnost na akt o izboru u zvanje nastavnika, odnosno saradnika dekan objavljuje novi konkurs". Stav 5: "Po dobijenoj saglasnosti dekan sa izabranim licem zaključuje ugovor o radu". Poslanička grupa SRS, u cilju poboljšanja zakonskog teksta, predlaže izmenu prvog i četvrtog stava, a brisanje stavova 2. i 3. člana 87. tada bi, ukoliko usvojite ovaj amandman, član 87. izgledao ovako: "Dekan dostavlja akt o izboru u zvanje nastavnika odnosno saradnika ministru prosvete i sporta na saglasnost. Ako ministar prosvete i sporta ne da saglasnost o izboru u zvanje nastavnika, odnosno saradnika, dekan objavljuje novi konkurs". Treći stav: "Po dobijenoj saglasnosti dekan sa izabranim licem zaključuje ugovor o radu". Poslanička grupa SRS opravdano smatra da dekan treba da reguliše sva statusna pitanja nastavnog osoblja, a da se saglasnost traži od predstavnika osnivača odnosno od ministra prosvete i sporta. Ono što mi više smeta, ministre, nego odbijanje amandmana, jeste to što je Vlada u obrazloženju kojim odbija amandman i u materijalu koji je nama dostavljen, zaključila da obarzloženje važi kao kod amandmana na član 86. Predloga zakona, koji je podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Mislim da svaki amandman i svaki narodni poslanik zaslužuje da Vlada posebno da svoje mišljenje. To je nekoliko rečenica, nije skupo, a narodni poslanik je predstavnik naroda i onaj koji treba da kontroliše rad Vlade i ministarstava. Ono što u ovom predlogu zakona, posebno u članovima 86, 87. i u prethodnim, smeta je što se Vlada deklarativno zalaže za sposobne menadžere, za one ljude koji će sa puno odgovornosti i samostalnosti donositi odluke i tako povećati efikasnost rada u privredi, u prosveti i svuda, a i u ovom zakonu sada uvodimo samoupravljanje, vraćamo se na ono kao nekada, (nekada sam bio taj predsednik radničkog saveta) da svi kolektivno odlučujemo, da niko ne odgovara nikome, a da neko sam od toga pravi celokupan posao. Dame i gospodo, pozivam vas da prihvatite ovaj amandman na član 87. koji je podnela Srpska radikalna stranka, a koji sam obrazlagao.
Reč ima ministar prosvete, gospodin Gašo Knežević.
Prethodni govornik je potpuno u pravu, svaki poslanik Skupštine zaslužuje pažnju i izvinjavam se, ali to je uobičajena pravnička procedura, pomalo nekada suvoparna i pomalo ružna, ali puno skraćuje vreme i tehnički jezik dovodi do izražaja. Ovom prilikom i ovim javljanjem nadam se da anuliram nedostatak pažnje koji vam je Vlada pokazala. Ovo je zaista treći krug prigovora, odnosno amandmana jedne političke opcije. Sva tri kruga su usmerena ka istom i to je povratak 1998. godine. Ovo su koncepcijski drugi zakoni i mislim da to treba uvek imati u vidu.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Samo je trebalo da dovršite misao. Tačno je da se mi koncepcijski zalažemo za zakon iz 1998. godine, ali vi se zalažete za zakon iz 1992. godine i onda je sve na svom mestu, onda vam je jasno zašto smo i kako smo pisali amandmane i mislim da koncepcijski nigde nismo načinili grešku u pisanju amandmana. Sada se postavlja pitanje, kada dekan dostavi akt o izboru u zvanje nastavnika, odnosno saradnika univerzitetu na saglasnost, šta to znači. U stavu 4. ovog člana pominje se neki ovlašćeni organ univerziteta. Možda nisam bio dovoljno pažljiv kada sam čitao Predlog zakona o univerzitetu, ali nisam pronašao šta to znači ovlašćeni organ univerziteta, odnosno šta to znači poslati univerzitetu na saglasnost odluku o izboru nastavnika u zvanje. Čitajući odredbe člana 104. koje regulišu rad Saveta univerziteta i člana 106. koje regulišu rad Veća univerziteta, čitajući odredbe člana 101. koje govore o rektoru univerziteta, nisam pronašao njihovo pravo i obavezu da se izjasne o obaveštenju kojim dekan obaveštava univerzitet da je neko izabran u zvanje. Zato me sada interesuje, pošto ste imali mnogo vremena da napišete ovaj predlog zakona, kome dekan šalje obaveštenje, ko je ovlašćen da poništi izbor? Kakva je to autonomija fakulteta kad neko na univerzitetu, a ne znamo ko, ne piše u zakonu, a to onda znači bilo ko, može da poništi izbor koji su obavili svi nastavnici na jednom fakultetu. Dekan je, po članu 87, posle toga dužan da objavi novi konkurs. Mislim da nam predlagač duguje objašnjenje, barem zbog ovih ljudi koji rade na fakultetu.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Ministar prosvete.
Telo je Veće univerziteta.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 21, protiv 112, uzdržanih nema, nije glasao 41, od 174 narodna poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 88. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jakov Stamenković, Dragiša Popović i Anita Beretić. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 88. amandman je podneo narodni poslanikPredrag Čanović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Predrag Čanović.
Član 88. Predloga zakona daje ovlašćenje dekanu da, u slučaju kada se na konkurs za izbor nastavnika ili saradnika ne prijave adekvatni kandidati, može da zaključi ugovor o izvođenju nastave sa nastavnikom ili saradnikom sa drugog fakulteta u trajanju od jedne školske godine. Poslanička grupa SSJ smatra da u ovom članu posle reči "uslove" treba dodati reči "predviđene ovim zakonom". Dakle, želeli smo da ovim amandmanom preciziramo da se uslovi konkursa moraju striktno odnositi na ovaj zakon. Dodatno na taj način obavezujemo dekane da poštuju ovaj zakon, jer je bilo slučajeva da se pri izboru nastavnika i saradnika dekan, a sa ciljem da eliminiše nepoželjnog kandidata, ne pridržava uslova konkursa, već da se traže neki dopunski uslovi koji nisu definisani ni statutom, ni Zakonom o univerzitetu. Dakle, suština amandmana je da se eliminiše mogućnost zloupotrebe pri izboru nastavnika.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Niko.) Stavljam na glasanje amandman. Za 24, protiv 108, uzdržanih nema, nije glasalo 40, od 172 narodna poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 89. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za prosvetu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 89. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Lemajić, Milan Radulović, Bojana Aleksić, Dragoljub Vojinović i Vladimir Andrić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć.
Dame i gospodo narodni poslanici, dugo smo čekali ovaj zakon, a koncentracija popušta. Izgleda kao da nismo mnogo zainteresovani za ovo. Pri likom rasprave u načelu govorio sam o nekim bitnim stvarima i nadao sam se da neću u pojedinostima govoriti. Međutim, ipak neke amandmane, koje sam podneo sa kolegama iz DSS, smatramo da treba prihvatiti. Takav je amandmankojim predlažemo da se član 89. briše. Citiraću ga, a onda ću obrazložiti zašto treba da se briše. "Lice izabrano u zvanju nastavnika univerziteta može biti preuzeto u radni odnos na drugom fakultetu u istom zvanju u skladu sa zakonom kojim se uređuju radni odnosi". Ovo je u koliziji sa članom 81, gde se kaže da dekan donosi odluku o konkursu, da bi se lica za nastavnike birala i po konkursu. Drugo, u malopređašnjoj raspravi izneta je dilema da li studenti imaju prava i na koji način će da ispolje pravo da određuju podobnost nastavnika za predavača; u ovom slučaju nije moguće da to pravo ispolje, pošto se nastavnik praktično, prevodi sa drugog fakulteta. U mom dugogodišnjem radu sam imao takve slučajeve da se, recimo, nastavnik sa jednog fakulteta, a sličnog obrazovanja kao mog, premesti nečijom voljom na drugi fakultet. Mislim da uspeh u nastavi nije bio dobar. Prema tome, mi predlažemo da se ovaj član izbriše. Molio bih ministra da taj amandman prihvati.
Da li se još neko javlja za reč? Predsednik poslaničke grupe DOS - DSS, narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo uvaženi poslanici, veoma je važno prihvatiti ovaj amandman i izbirisati ovaj član zato što otvara mogućnost zapošljavanja na mala vrata, odnosno za preuzimanje na neke fakultete profesora koji to ne bi mogli da budu pod redovnim okolnostima. Ovo je način da se izbegne utvrđena procedura kako bi kolege profesori, studenti i svi ostali mogli da steknu zvanje profesora na određenom fakultetu, te bi se dešavalo da neko na fakultetu koji, recimo, nije matični za neku oblast postane profesor na matičnom fakultetu, mada nema ni dovoljno iskustva, ni tu kvalifikaciju, niti ispunjava te uslove koji su potrebni da bibio profesor na tom matičnom fakultetu. On to ne bi mogao da bude da je raspisan konkurs i da je komisija, kako je i predviđeno ovim zakonom, obavila svoj posao. Zato smatramo da ovo bitno može da utiče na kvalitet nastave i da, ako gledamo onu lošiju stranu svakog rešenja, ovo može da bude zloupotrebljeno, tako da se neki profesori zapošljavaju na nekim fakultetima iako nemaju dovoljno kvalifikacija. Recimo, profesor koji predaje neki od predmeta na medicini na drugom fakultetu koji nije matični za taj predmet, dođe na medicinu, a nije dovoljno osposobljen da radi i pada kvalitet nastave, što je profesor Vojinović i rekao, a to je do sada zabeleženo. Smatramo da ovo ne bi bitno narušilo koncept zakona, a svelo bi mogućnost zloupotreba na manju meru. Zato mislimo da bi bilo dobro prihvatiti ovaj amandman.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 36, protiv 87, uzdržana dva, nije glasalo 49, od 172 narodna poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 89. amandman je podneo narodni poslanik Predrag Čanović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana, gospodin Čanović, želi reč. Izvolite.
Još jednom ću da ponovim član 89. koji je malopre citirao profesor Vojinović: "Lice izabrano u zvanje nastavnika univerziteta može biti preuzeto u radni odnos na drugom fakultetu u istom zvanju u skladu sa zakonom kojim se uređuje radni odnos". Naša poslanička grupa predlaže da se reči "u skladu sa zakonom kojim se uređuju radni odnosi" zamene rečima "na osnovu sporazuma koji zaključuju fakulteti". Tu je razlika u shvatanju ovog amandmana između naše poslaničke grupe i poslaničke grupe DSS-a. Naime, rešenje predloženo u članu 89. nije usklađeno sa propisima o radnim odnosima i mi smatramo da bi ovakvom jednom novom formulacijom ovog člana moglo da se nađe adekvatnije rešenje.
Zahvaljujem gospodine Čanoviću. Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) U tom slučaju stavljam na glasanje amandman poslanika Čanovića. Za 11, protiv 109, uzdržano četiri, nije glasalo 45, od ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Predrag Čanović je podneo amandman kojim predlaže da se posle člana 89. doda podnaslov "6. Prava i obaveze iz radnog odnosa". Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Konstatujem da je na taj način ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 91. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Hristodulo. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Član 91. se odnosi na prava i obaveze iz radnog odnosa. Dakle, iako je zakon nastao tako što je uzet Zakon iz 1992. godine i onda malo popravljen, ima nekih značajnih izmena i vraća donekle autonomiju na fakultet, ali ne znamo otkud je sada ovaj član ovde uopšte zaostao, kao da je prepisan iz zloglasnog Zakona iz 1998. godine. Tog dana, 24. maja 1998. godine, ovde je nas tukla policija dok ste vi usvajali taj zakon, je lÄ znate to? Tako da ne shvatam zašto sada tu tekovinu tuče policije tragično nastradalog bivšeg ministra unutrašnjih poslova moramo da imamo. Ovde se kaže da o pojedinačnim pravima,obavezama i odgovornostima nastavnika, saradnika i drugih zaposlenih na univerzitetu, odnosno fakultetu,odlučuje, i to je reč koja je ključna, rektor, odnosno dekan. Mi smatramo da je ceo ovaj član neprihvatljiv. Pojedinačna prava,obaveze i odgovornosti zaposlenih na fakultetu ili univerzitetu treba da budu propisana opštim ili pojedinačnim aktom, jer je u duhu akademske zajednice da kolektiv u tolerantnijoj atmosferi odlučuje o tako važnim pitanjima. Nasuprot tome, ovaj član kao da je prepisan, kao što rekoh, iz Zakona donetog 1998. godine, koji je toliko zla naneo razvoju Srbije, baš iz razloga što je dekane i rektore postavljao na nivo direktora državnih preduzeća, u kojima nije potrebno da vlada duh zajedništva i tolerancije da bi se razvijao naučni način mišljenja. Mi smatramo da ovaj ceo član treba izbrisati i da se sve iz oblasti radnih odnosa za nastavnike,saradnike i druge zaposlene uredi primenom Zakona o radu, a ne ovim posebnim odredbama. Hvala vam.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) U tom slučaju, stavljam na glasanje amanamdna. Za 41, protiv 84, uzdržanatri, nije glasalo 45, od ukupno 173 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 91. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vujić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana nije u sali. Reč traži narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Ako je to za hvalu, i mene je bila policija, ali me nije omela u razvoju. Porastao sam prilično. Član 91. odslikava dileme predlagača zakona o univerzitetu i odslikava njegovu nesposobnost da te dileme reši na najbolji mogući način. Član 91. ima dva stava. Sa prvim stavom se potpuno slažemo, jeste u duhu Zakona o radu, u duhu odnosa u državi, u duhu i sa programom SRS, ali šta sa stavom 2? Da li predlagač zaista želi radnički savet na fakultetu i univerzitetu ili ne? Ako vi kažete u stavu 1. da o pojedinačnim pravima, obavezama i odgovornostima nastavnika, saradnika i ostalih zaposlenih na univerzitetu, odnosno na fakultetu odlučuje rektor, odnosno dekan, otkud to da isti ti zaposleni sada odlučuju o rektoru, odnosno o dekanu? U stavu 2. se kaže - o pojedinačnim pravima, obavezama i odgovornostima rektora univerziteta, odnosno dekana fakulteta, odlučuje savet univerziteta, odnosno fakulteta. Kada pogledate sastav saveta univerziteta, odnosno fakulteta, u većini su to zaposleni na fakultetu, odnosno na univerzitetu, zatim oni predstavnici za koje ste govorili da ćete ih izbeći, predstavnici osnivača univerziteta ili fakulteta; i da se vlasi na dosete, desetinu članova iz tačke 1) i 2) određuje studentski parlament. Šta je sad ovo? Samoupravljanje, radnički savet, zašto se na dekane i na rektore ne primeni Zakon o radu? Kako to, na sve profesore se primenjuje Zakon o radu, o njihovim pravima odlučuje, ponoviću reč - inokosni poslovodni organ, direktor, dekan, rektor, a kada se tiče prava tog rektora ili dekana, sada se pitaju zaposleni preko svog radničkog saveta. Nešto tu nije u redu. Ne vidim koncept, ne vidim koncepciju zakona, treba je izvesti do kraja ili će biti samoupravljanje. Je lÄ vi obično pod autonomijom fakulteta i univerziteta podrazumevate samoupravljanje, potpuno samoupravljanje na fakultetu, odnosno univerzitetu. Za vas je to autonomija ili će postojati neki red koji je propisan za sve građane Srbije, pa tako i za zaposlene na fakultetu, odnosno na univerzitetu. Taj red je Zakon o radu. Usvojili smo ga pre samo nekoliko meseci i niko od vas ne reče tada da će biti izuzetaka od Zakona o radu, da će svuda odlučivati direktori upravnih odbora, a samo na univerzitetu radnički savet. A, što ne bi u livnicama ponovo odlučivao radnički savet? Zašto ne bi u fabrici automobila, zašto samo na fakultetu ili univerzitetu? Je lÄ to sada izjavljujete da su jedini klasno svesni ljudi na fakultetu i na univerzitetu; svi ostali su nesvesni i njima ne treba poveriti upravljanjepreduzećima u kojima rade, nego samo onima koji su zaposleni na fakultetu i na univerzitetu. Neće biti da je tako. Potpuno ćemo se vratiti na samoupravljanje ili ćemo, a štone želim naravno, da ustanovimo nove odnose u ovom društvu. Ti odnosi su bar kod vas jasni - ko plaća, taj odlučujekoja se muzika svira i koja se pesma peva.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) U tom slučaju stavljam amandman na glasanje. Za 31, protiv 94, uzdržan jedan, nije gasalo 43, ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Predrag Članović je podneo amandman kojim predlaže da se posle člana 91. briše podnaslov. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Konstatujem da je na taj način amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 92. amandman je podneo narodni poslanik Predrag Čanović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ne želite reč? Podnosilac amandmana ne želi reč. Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Niko.) Stavljam na glasanje amandman. Za 22, protiv 108, uzdržanih nema, nije glasalo 36, od ukupno 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 95. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Simonović želi reč.
Dame i gospodo, evo o čemu se radi. U članu 95. stav 2. stoji: "Mentorstvo može obavljati samo nastavnik koji je u radnom odnosu na tom fakultetu sa punim ili nepunim radnim vremenom". Napisao sam amandman: "Mentorstvo može obavljati nastavnik koji je u radnom odnosu na tom fakultetu sa punim ili nepunim radnim vremenom, a izuzetno i penzionisani profesor tog fakulteta". Na Odboru za prosvetu je objašnjavano da je mentorstvo nešto što se tiče radnog odnosa. Ne smatram da je mentorstvo vezano za radni odnos. To je jedna sasvim druga vrsta posla koju može da obavi i penzionisani profesor; razume se to će biti vrlo retko, jer mnogi profesori nisu bili mentori i kada su bili u stalnom radnom odnosu. Neki put i to bi bilo veoma korisno. Navešću vam konkretan primer. Recimo, neko je određen za mentora, radi godinu-dve dana, a onda je penzionisan. Pošto on ne može dalje da bude mentor, onda mora se odrediti novi mentora takvom kandidatu. Nažalost sam tek danas primetio jednu protivurečnost sa članom 94, jer u članu 94. stoji: "Na predlog veća fakulteta,istraživač u naučnom zvanju može: učestvovati u izvođenju predavanja na magistarskim i doktorskim studijama, biti mentor". Ovamo stoji da mentor može da bude samo nastavnik koji je u radnom odnosu; u stalnom i u dopunskom. Kako odjednaput da neko ko ima naučno zvanje može da bude u nekom institutu i može da bude mentor. To sam, nažalost, primetio tek danas. Ne mislim da je ovaj moj amandman od neke bitne važnosti, ali biće neki put zaista korisno da penzionisani profesor univerziteta može da bude mentor. To će biti vrlo retko, ali nije loše da stoji kao mogućnost.
Zahvaljujem profesoru Simonoviću. Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Bora Stanimirović, predstavnik poslaničke grupe SPS. Izvolite.
Profesor Simonović je ovde u pravu. Ovde ima više razloga za glasanje za ovaj amandman, a upravo polazeći od činjenice da kod nas profesori univerziteta odlaze vrlo mladi u penziju, sa 65 godina, eventualno 67 godina. Vi znate da u svetu nema ograničenja, da oni rade onoliko koliko im poslodavac omogući. To je broj jedan. Broj dva, sigurno je da će više vremena imati upravo profesori koji su sa velikim iskustvom, koji mogu više da prenesu studentima, više vremena imaju i tu se radi o ljudima koji to stvarno mogu. Znači, poslodavac nije u obavezi da mora da uzme, jer to nije radni odnos. Da je radni odnos, onda bi morao. Ovde se ne radi o radnom odnosu, nego o čoveku koji se angažuje da bude mentor. Ako može da drži magistrantima predavanja, da ispituje, da radi, pa po čemu ne može da bude mentor na magistarskoj i doktorskoj tezi.Prema tome, to je stvar shvatanja. Ovde se radi o sujeti s jedne strane, a s druge strane o pokušaju, i to nije loše, da mladi ljudi dolaze do funkcije mentora, ali se ta funkcija mentora uzima u izbor za više zvanje, za vanrednog ili redovnog profesora; to je glavni problem. Sve drugo ide u prilog ovome što je profesor Simonović predložio i zato predlažem da se ovaj amandman prihvati. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Stanimiroviću. Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Da.) Reč ima ministar prosvete i sporta, gospodin Gašo Knežević.
Cilj ovog člana, odnosno odbijanja predloga ovog amandmana je da se da šansa i prilika mlađima. Problem jedino dobija na svom značaju ako profesor nema nekoga koga je "napravio", ali to je veoma čudno da čovek ode u penziju a da nema naslednika; to je pitanje uopšte kvaliteta takvog predavača, takvog profesora. Prema tome, ostajemo, Vlada ostaje kod ovoga.
Zahvaljujem. Reč traži narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Ovde nas predlagač zakona zbunjuje na nekoliko načina. Najpre, član 95. stav 2, oko koga se sada lome koplja, ostavlja dilemu koji nastavnik može da bude mentor; da li je to nastavnik koji je u stalnom radnom odnosu ili nastavnik koji nije u stalnom radnom odnosu; da li to može da bude i docent i vanredni profesor, ili je mentorstvo predviđeno samo za redovne profesore. Ono što više boli narodne poslanike, to su obrazloženja predstavnika Vlade, koja čak na jedan način zvuče kad se napišu, a za govornicom se izgovori nešto sasvim drugo. U pogledu amandmana na poslednjih nekoliko članova, ne znam zašto i šta joj to znači, ali Vlada nam je, uvek davala obrazloženje u smislu - ne može da se menja ovaj član zato što je stav univerziteta u Srbiji da ovaj član izgleda baš ovako. Stalno nam se kroz Predlog zakona provlači mišljenje Vlade da ništa u ovome ne može da se promeni zato što je stav univerziteta u Srbiji da ovako treba da izgleda Predlog zakona. Šta to znači stav univerziteta u Srbiji? Stav centralnog komiteta? Da li je to sekretar centralnog komiteta? Gde su to univerziteti i na kakvim to forumima, gde su se to pojedinačno profesori, koji su valjda univerzitet, izjašnjavali, pa rekli: ne menjajte ovaj predlog zakona, ili će biti ovako ili neće biti nikako. Onda izađe ministar za govornicu i kaže, e pa ne može ovo da se menja, profesor koji nije uspeo, čak kaže, ni da "napravi" - koristio bih malo uljudniju terminologiju za ovom govornicom - naslednika. Mislim da je to neprimereno, da se ministar tako izražava za govornicom. Ako profesor nije ostavio na katedri naslednika, ako nije uspeo da bude mentor, ali baš - ako profesor nije uspeo nikoga da napravi; kakve to sada veze ima? Ima ih koji naprave čas posla, a nisu profesori, i time se baš mnogo i ne hvale. Dakle, ako predlagač ceni podnosioca amandmana, on će mu dati ono obrazloženje iza koga će stajati i za ovom govornicom, i u javnosti, i u raspravama na medijima, kad se o zakonu govori, a ne da nam neprekidno činovnik u Ministarstvu prepisuje obrazloženje i da se u tom obrazloženju poziva na stav univerziteta u Srbiji, kao da smo mi mala deca, kao da ne znamo da niko nikoga nikada nije pitao. I šta to znači? Možda je pitan rektor univerziteta, ali to za nas nije stav univerziteta. To u najmanju ruku ne priliči ovoj Narodnoj skupštini, a ono što ne priliči Narodnoj skupštini, ne dozvoljavate da rade narodni poslanici, zabranite i ministru.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman gospodina Simonovića. Za 65, protiv 70, uzdržan jedan, nije glasalo 28, od ukupno 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 98. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Velimir Simonović.
Dame i gospodo, što se tiče ovog mog amandmana, doživeo sam lično vrlo interesantnu situaciju - ovaj amandman, potpuno isti ovakav, odbila je socijalistička vlada 1992. godine i sada ga odbija moja Vlada. A evo o čemu se radi - radi se o članu 98: "Nastavniku prestaje radni odnos na kraju školske godine u kojoj je navršio 65 godina života." A sada slušajte pažljivo dalje: "Radni odnos nastavnika koji je navršio 65 godina života može se izuzetno i na osnovu obrazloženog predloga veća fakulteta produžiti, a najviše do kraja školske godine u kojoj je navršio 67 godina života." Predlažem da se briše taj drugi stav, jer će od toga biti više štete, nego koristi. Evo o čemu se radi, pošto je to bilo i ranije, prvo je bilo zaduženo veće itd, a od 1998. godine to je dekan odlučivao, i imali smo ovakve krajnosti: na nekim fakultetima su doneli odluku - nema nikome produžavanja, a na nekim fakultetima - svima produžujemo. Mislim da je to bilo i na Pravnom fakultetu, pa je svima produžavano automatski do 67. godine, a na nekim fakultetima dekan je nekima produžavao, a nekima nije, pa je to izazvalo nesporazume, svađe, pa su čak i suđenja bila na nekim fakultetima. Mi ćemo na ovajnačin, dame i gospodo, automatski produžiti profesoru univerziteta radni staž za dve godine. Nemam ništa protiv, ali neka se to napiše u zakonu, a ne da zavisi od dobre volje nekoga. Koje će to veće fakulteta nekome produžiti, a nekome ne produžiti? Mi na ovaj način automatski produžavamo profesoru radni staž još za dve godine. Ako hoćete tako, neka bude. Izvinite, profesor koji je penzionisan sa 65 godina ima pravo da drži predavanja na trećem stepenu studija (ako ima potrebe, razume se), da učestvuje u komisijama za izbor nastavnika i saradnika, da učestvuje u komisijama. (Glasovi iz sale: A mentorstvo?) Znači,može da bude u komisijama za odbranu magistarskih i doktorskih disertacija. Jedino ne može da predaje redovnim studentima. Pa, da li treba i da predaje redovnim studentima čovek koji je stariji od 65 godina?
Zahvaljujem, profesore Simonoviću. Da li još neko traži reč? Ima reč narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe DSS.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo uvaženi poslanici, ovaj amandman treba podržati u svakom slučaju, jer se na ovaj način otvara mogućnost da nekima (a tu se opet otvara taj čuveni kriterijum političke podobnosti) veće fakulteta produži, a u nekim slučajevima ne produži; radi se i o nekim drugim simpatijama. Ili će stajati da svako ko želi može do 67. godine da produži, uz njegovu saglasnost, ili neće postojati taj voluntarizam na strani veća fakulteta, da ono nekome produži, a nekome ne produži. To smo imali i do sada. Jednostavno to je, po nama, neka nepravičnost koja može da se uvede. Naravno da tu možda postoji potreba u nekom slučaju da veće fakulteta može, ili ne mora, da proceni da li nekoga treba ostaviti, ali ukoliko se to ostavi, može da se otvori velika mogućnost za zloupotrebe; ili će stajati da svako ko želi može da produži do 67. godine ili toga neće biti.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Mislim da je ministar Knežević, obrazlažući odbijanje prethodnog amandmana, ustvari obrazložio zašto treba prihvatiti ovaj amandman. Činjenica koju je izneo ministar prosvete, da profesor koji do 65. godine života nije uspeo da sebi obezbedi zamenu na predmetu koji predaje treba da razmisli o tomečime se bavio do 65. godine, dovoljan je znak da sa 65 godina života radni odnos treba da prestane svim profesorima, ne zato, mada i zato što je to ostavljeno na volju i što će se tu preslikavati čak možda i politička pripadnost pojedinih ljudi. To mora da bude regulisano za sve podjednako. Ne stoji obrazloženje Vlade da je to sada opredeljenje poslodavca (univerziteta i fakulteta), pa da se kroz taj stav odražava da će poslodavac sam autonomno odlučivati u svakom konkretnom slučaju kome će produžiti, a kome neće. Nijedan drugi poslodavac u Srbiji nema to pravo, pa ne može da ima ni dekan, odnosno rektor, pošto je ovo isključivo o njima, oni odlučuju o pojedinačnim pravima zaposlenih na univerzitetu i fakultetu. Vi ih praktično ostavljate ponovo na volju dekanu ili rektoru, da čine ono što im je volja, pa nemojte onda da se kroz neku godinu zapitate - pa, kako se to nama ponoviše greške koje su imali i oni pre nas. Ni mnoge od vas nisam dobro poznavao dok niste došli do komada vlasti, a onda sam vas, bogami, upoznao, i to dobro.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 89, protiv 54, uzdržana tri, nije glasalo 17, od ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Na član 98. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Rosić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Narodni poslanik Mirko Rosić povlači amandman na član 98. Na član 100. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Vlada i nadležni odbori nisu prihvatili ovaj amandman. Narodni poslanik nije prisutan. Da li neko drugi želi reč? (Ne želi.) Stavljam na glasanje amandman. Za 37, protiv 99, uzdržanih nema, nije glasalo 28, od ukupno 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član101.amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za prosvetu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član101.amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Zlatan Jovanović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo, kada se pažljivo pročita ovaj predlog zakona stiče se utisak da u prvi plan dolaze dve stvari: prva je - samoupravljanje, koga je previše u ovom predlogu zakona, a druga je - činjenica da se predlagač ovim predlogom dodvorava previše studentima. Naime, ne mogu a da ne pomenem odluku kojom se formira studentski parlament. Prosto je neshvatljivo da se zakonom nameće studentima obaveza da formiraju studentski parlament. Zašto to nije prepušteno dobroj volji studenata, pa da oni sami, ako imaju potrebu i želju, to urade i da na taj način učestvuju u odlučivanju na univerzitetu i fakultetima, a ne da se zakonom određuje i nalaže, nameće studentima obaveza uspostavljanja studentskog parlamenta. Što se tiče upravljanja univerzitetom i fakultetima, moram da napomenem da ovde postoje, po ovom predlogu zakona, kao organi upravljanja - rektor i savet univerziteta. Rektora, po ovom predlogu, bira i razrešava savet. Prema tome, stvarni organ upravljanja jeste savet univerziteta. Sa druge strane, po ovom predlogu zakona osnivač univerziteta nema ni jednu četvrtinu članova saveta. To znači da osnivač ne može direktno da utiče na odluke i politiku univerziteta, već je to opet jedan samoupravljački akt, odnosno samoupravljanje, gde zaposleni na univerzitetu vode politiku univerziteta. To može dovesti do situacije da se politika univerziteta otrgne od politike koju bi trebalo da vodi država, odnosno osnivač univerziteta. Ovde je vrlo nejasno kakva je situacija i da li sve ovo važi i za univerzitet čiji je osnivač pravno, odnosno fizičko lice. Kako će na tim univerzitetima, gde je osnivač pravno ili fizičko lice, neko drugi voditi politiku i rukovoditi univerzitetom, a ne osnivač. Da li ovo važi i za te univerzitete, a iz ovog predloga sledi da to važi i za privatne, odnosno univerzitete čiji su osnivači pravna i fizička lica. Amandman koji sam podneo odnosi se na upravljanje univerzitetom i po mom predlogu treba posle stava prvog člana 101. dodati drugi stav. Taj drugi stav glasi: "Rektor ima prava i dužnosti direktora preduzeća, ako ovim zakonom nije drugačije određeno". Samo radi javnosti da kažem, prvi stav glasi: "Rektor rukovodi radom univerziteta". Ono što je ovde bitno je da je po ovom zakonu, po članu 2, univerzitet pravno lice i kao pravno lice, znači, može da ima organ upravljanja koji će ga zastupati u ukupnom životu. To je ovde rektor, ali ovde rektor nije definisan kao organ koji će inače, znači na taj način, u drugim pravnim licima da ostvaruje tu ulogu. Ono što je takođe bitno, to je da po ovom predlogu rektor nije bliže definisan, odnosno nisu definisane bliže njegove dužnosti. Sve je definisano, i savet i naučno - nastavno veće, ali dužnosti rektora ovim predlogom nisu precizno definisane, tako da se jednostavno u ovom predlogu, osim ovog prvog stava člana 101. gde se kaže da "rektor rukovodi radom univerziteta", rektor više nigde ne pominje, odnosno ne pominju se njegove dužnosti. Koje su dužnosti i obaveze rektora, ne pominje se, a precizno su definisane dužnosti i saveta i naučno - nastavnog veća. Zahvaljujem.
Hvala. Da li neko drugi želi reč? Izvolite. Reč ima Tomislav Nikolić, narodni poslanik, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Ne znam zašto je predlagač izbegao da definiše položaj rektora, a kasnije ćemo to obrazlagati i kod položaja dekana, ako ga je postavio da rukovodi jednim pravnim licem. Član 2. stav 2. Predloga zakona o univerzitetu definiše univerzitet kao pravno lice. Nas predlagač zakona u obrazloženju zakona upućuje na to da je članom 101. stav 1. sve definisano što se tiče rektora univerziteta, a taj stav 1. glasi: "Rektor rukovodi radom univerziteta". Pa, šta je to rektor? Ima li u Zakonu o radu rektora kao onoga koji rukovodi? Predlagač zakona zaboravlja da je članom 91. stav 1. predvideo da rektor odlučuje o pojedinačnim pravima, obavezama i odgovornostima nastavnika, saradnika i drugih zaposlenih na univerzitetu. Vlada Republike Srbije je predložila Zakon o radu, koji je usvojen u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Vlada Republike Srbije je definisala lice koje odlučuje o pravima drugih zaposlenih, lice koje rukovodi preduzećem, kao direktora preduzeća, i nije našla drugi termin za to lice i nije joj ni potreban. Mi nismo ni rekli da je on isključivo - direktor; rekli smo - izuzev ako ovim zakonom nije drugačije određeno. Ne možete rektora nazvati direktorom, ali morate da definišete njegova prava i obaveze da biste primenjivali Zakon o radu na univerzitetu. Da bi se rešavali sporovi (a to ministar jako dobro zna) moraju da se pojave učesnici u sporu. Po kom bi to osnovu rektor bio učesnik? Nije direktor. Tamo piše da on odlučuje o pojedinačnim pravima i obavezama, ali to mora da se jasno definiše, zato štoimamo samo jedan Zakon o radu i samo po tom jednom Zakonu o radu regulišu se radni odnosi, odnosi poslodavca i zaposlenog. U obrazloženju na amandman, koji je bio samo nekoliko članova pre ovog člana, Vlada Srbije je reklada su poslodavci fakulteti i univerziteti. Vlada Srbije kaže da je fakultet poslodavac. Pa ko zastupa interese poslodavca? Direktor, menadžer, upravni odbor. Ničega od toga u ovom zakonu nema, kao da nisu prohujale godine od samoupravljanja. Ali, očigledno je da se mozgovi teško provetravaju.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Izvolite, ministar prosvete i sporta, gospodin Gašo Knežević.
Jedna mala ispravka. Ne treba to svi da znate, niste svi pravnici. Nije direktor stranka u sporu, stranka u sporu je firma; niti je rektor stranka u sporu, stranka u sporu je univerzitet.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 39, protiv 102, uzdržanih nema, nije glasalo 20, od ukupno 161 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Ovim bismo završili današnji rad. Nastavljamo sutra u 10,00 časova. Prijatno. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, sednici prisustvuje 141 narodni poslanik. Molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i možemo nastaviti rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici Stevan Lilić, Dragan Šormaz, Juhas Atila, Pal Karolj, Teodora Vlahović, Ratimir Svirčević, Dragan Jočić, Nebojša Leković, Sredoje Mihajlov, Zoran Bošković, Radmilo Mišović, Nataša Milojević, Miomir Tadić i Srđan Sikimić. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam na ovu sednicu pozvala predstavnike Centra za slobodne izbore i demokratiju, predstavnike Stalne konferencije gradova i opština Jugoslavije, predstavnike Studentske unije Srbije, predstavnike Saveza studenata Beograda,studente Studijske grupe za ustavno pravo na Pravnom fakultetu Univerziteta u Beogradu, predstavnike Narodnog pokreta "Otpor", predstavnike Niške studentske asocijacije i predstavnike Studentske federacije. Pre nego što nastavimo rad po 6. tački dnevnog reda, jedno kratko obaveštenje - sednica Odbora za pravosuđe i upravu održaće se u 14,00 časova u sali I u prizemlju. Pelazimo na 6. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O UNIVERZITETU(pojedinosti) Na član 101. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Lemajić, Milan Radulović, Bojana Aleksić, Dragoljub Vojinović i Vladimir Andrić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Bojana Aleksić.