Dame i gospodo, narodni poslanici, poštovani predsedavajući, želim da vas zamolim da u današnjoj raspravi malo razmotrimo situaciju. Ovo je jedan ugovor koji je sklopljen sa Narodnom Republikom Kinom, koji je izuzetno povoljan za našu državu da se gradi auto-put, deonica Ljig-Obrenovac. Ušli smo u najpovoljniji kredit trenutno na svetu sa Kinezima, koji je namenjen za jugoistočnu Evropu. Mi smo prva država koja je dobila taj kredit na urgenciju rukovodstva Kine, predsednika Kine i nedavne posete našeg predsednika kineskom predsedniku. Kredit je vrlo povoljan sa kamatom od 2%, sa grejs periodom od pet godina, da bi smo ovu investiciju od Ljiga prema Obrenovcu završili. Nadam se da ćete podržati ovo zaduženje, jer ponavljam kredit je izuzetno povoljan sa dugim grejs periodom. Izgradnja traje 36 meseci. Kineske kompanije su već došle u Srbiju, pripremaju se za izvođenje ovih radova i posle ove ratifikacije u parlamentu radovi bi trebali da počnu. Videli ste u Predlogu budžeta koji ste dobili da je naš ulog u ovoj investiciji planiran budžetom. Naravno i budžet dolazi kod vas u parlament, a evo i ovaj ugovor o kreditu će doći na ratifikaciju i nadam se da ćemo završiti to veoma uspešno. Znate da se trenutno radi deonica Ljig-Preljina i da je gradilište razvijeno na 50 kilometara, da su radovi u toku i da idu mnogo brže nego što je planirano vremenski. Taj auto-put koji će se završiti po ugovoru za 38 meseci uveliko se radi, ide znatno ispred roka i završiće se znatno ranije nego što je planirano. Moramo sada nastaviti drugi deo da bi smo imali ulaz u Beograd i da bi smo mogli sklopiti celu investiciju, jer džaba da uradimo do Ljiga, kao dalje nemamo komunikaciju ka Beogradu. Prema tome, ovo je jedna ozbiljna investicija. Do sada je bilo problema. Znate da je to trebalo odavno da se uradi, da Ibarska magistrala više tehnički ne može da izdrži saobraćaj, da imamo velike probleme, izuzetno veliku smrtnost na tom magistralnom putu. Imamo 27 hiljada automobila kod Lazarevca, preko 17 hiljada u Preljini i tehnički je nemoguće, naročito u danima vikenda i praznika da se odvija saobraćaj i zato dolazi do vrlo čestih problema. Prema tome, molim vas da podržite ovo. Imamo drugi deo koji je izuzetno važan i značajan, a to je dvostruko oporezivanje sa državom Maroko. Da bi izbegli duple poreze, da se plaća porez i tamo i ovde, jer to nijedna investicija ne može da izdrži, nijedan ugovor ne može tako da se sklopi i moramo doneti odluku da ne bude tog dvostrukog oporezivanja. Nadam se da čitava Srbija očekuje da se Koridor 11 uradi na vreme. Jedan deo je počeo da se radi i veoma brzo ćemo krenuti ka Crnoj Gori, ka Boljarima i izaći ćemo sa Crnog Gorom u Bar i otvoriti Srbiju i jugoistočnu Evropu ka pomorskim putevima. Znate da se Koridor 11 ne završava u Beogradu, već nastavlja saobraćaj preko kineskog mosta, kako ga popularno zovemo, koji se sada radi od Zemuna do Borče i nastavlja prema Temišvaru, prema Ukrajini, prema Rusiji itd. To je međunarodni koridor koji će biti veoma važan i značajan za saobraćaj u jugoistočnoj Evropi, a samim tim i u Srbiji. Treba da povuče saobraćaj ka pomorskim putevima, ka luci Bar i to je od ključnog značaja. Znate da po Strategiji razvoja saobraćaja Republike Srbije mi se koncentrišemo prema Baru i železnički i vazdušno, naravno i drumski auto-putem koji se gradi. Srbija ima projekte koji će posle da se razviju da se spoje Koridor 10 i 11 Moravskim koridorom i da se tako umreži Srbija u jednu mrežu auto-puteva koji će znatno dovesti investitore u Srbiju i ubrzati saobraćaj. Koridor 10 isto se radi znači ova dva kraka prema Makedoniji, prema Dimitrovgradu i to će sve biti urađeno nadamo se u ovom periodu koji je i planiran da se ove sve investicije završen negde oko 38 meseci, da će to sve biti iskompletirano i završeno. Prema tome, da ne dužim priču, želeo bi da podržite ovaj predlog, da podržite Vladu Republike Srbije. Juče smo dali građevinsku dozvolu za „Južni tok“, da je to investicija milijardu i 900 miliona uz Koridor 11, Koridor 10, uz most koji se završava na Dunavu i druge velike infrastrukturne objekte koji kreću u Srbiji. Srbija će zaposliti putare i građevinare i meni je drago što mogu sada da vam kažem da kao ministar ove godine sam potpisao tri milijarde ugovora i dao za tri milijarde građevinskih dozvola gde je sve pokriveno finansijski i ti radovi kreću. Računamo da će krenuti i železnica. To je još skoro 850 miliona, da će krenuti i Moravski koridor i još neke investicije i da će to biti negde u visini od pet milijardi evra investicija u Srbiji, koje moraju zaposlite putare i građevinare, a to će biti zamajac za pokretanje srpske privrede i za realno punjenje budžeta kroz razno razne obaveze koje se moraju ispunjavati prema budžetu. Samo tako možemo izazvati nova zapošljavanja i pokrenuti mnoge procese koje su planirani u srpskoj privredi. Na Koridoru 11, od Ljiga do Preljine radi preko 2.000 radnika. Oko 72% su radnici iz Srbije iz naših najvećih firmi koje nose taj posao „Energoprojekt“ i „Planum“. Kroz ovu drugu investiciju zaposlićemo preko 2.000 novih radnika. Obezbedićemo nova radna mesta. Znate da tu ima puno tunela i mostova i građevinskih radova. To će pratiti benzinske pumpe. To će pratiti hoteli, moteli, restorani, razni restorani, saloni. To će pokrenuti razvoj Zapadne Srbije i razvoj Centralne Srbije i dovesti nove investicije u te predele. Danas ako nemate autoput niste pogodni za investitore koji dolaze. Otvaranjem Aerodroma „Lađevci“ za civilni saobraćaj se privodi kraju. Izgradnjom kargocentra, izgradnjom autoputeva, izgradnjom mreže gasovoda i ova tri sporedna kraka Srbija će ući u velike investicije i biće isprepletena mreža autoputeva i gasovoda i novog aerodroma koji ćemo dobiti pored niškog i beogradskog i uvrstiće se u zemlje vrlo pogodne za investiranje i za dalje radove. Poštovani poslanici, da ne dužim, molim vas da ovaj predlog podržite. Sve zavisi sada od vas. Posle ratifikacije radovi mogu da počnu veoma brzo. Očekujem u idućem mesecu da se zaposli dve, tri hiljade novih radnika. Pored dve koncesije koje su u toku, tenderi su u toku završiće se za 40 dana sve kompletno, krenuće se još na dve deonice i na Koridoru 11 imaćemo preko milijardu i 200 miliona investicija. Ponavljam, ovaj kredit je najpovoljniji u Evropi. Povoljniji nigde nema. Želim ovom prilikom da se zahvalim Ambasadi Kine koja je pomogla na ovom projektu. Želim da se zahvalim Vladi Republike Kine, a posebno predsedniku Kine koji je primio nas na čelu sa predsednikom Republike Srbije i zatražio da se u najkraćem roku opredele sredstva da se ova investicija vodi. Tu su i ljudi koji su samnom radili na ovim projektima. Tu je i Termoelektrana “Kostolac“. Tu su još neke investicije koje su dobijene iz ovih povoljnih kredita i moramo te poslove obaviti, jer to je trenutno najjeftiniji novac na svetu, jeftinijeg nema, i da ga iskoristimo i da vrlo brzo zajednički uradimo ove radove. Želim narodnom poslaniku prof. Škundriću da se zahvalim jer je jako puno radio samnom na ovom projektu i mnogim poslanicima koji su dolazili u delegaciju pri poseti Kine i bivšoj predsednici parlamenta koja je isto učestvovala u tome da dobijemo ova sredstva i da nas uvrste u te subvencionisane kredite koje je Kina izdvojila i da sada ubrzamo ovaj proces i da radovi što pre počnu. Hvala vam puno i očekujem punu podršku na ovom projektu.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Đorđe Kosanić.
Poštovani ministre, predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danas zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu za kredit za povlašćenog kupca za Projekat izgradnje Autoputa E763, kako ga mi od milja zovemo Koridor 11, a moram da kažem da je tome kumovao gospodin Mrkonjić, imamo prava tako da ga zovemo, deonica Obrenovac-Ljig, između Vlade Republike Srbije i kineske „Eskim“ banke i Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Kraljevine Maroko o izbegavanju dvostrukih oporezivanja u odnosu na porez na dohodak. Na samom početku reći ću da poslanička grupa JS u danu za glasanje podržava gore predložene predloge zakona, svakako, i vezano za Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu treba reći najpre da realizacija važnih infrastrukturnih projekata predstavlja važan preduslov ravnomernog regionalnog razvoja i prevlačenju novih investicija. To kada kažem prvenstveno mislim, prvi dolazi iz unutrašnjosti iz Kragujevca, da je ovakav regionalni razvoj veoma značajan. Vezano za ovo zakonsko rešenje treba reći da strateško partnerstvo Srbije i Kine uspostavljeno je još 2009. godine i doprinelo je unapređenju ekonomske saradnje dve zemlje, posebno u oblasti infrastrukturnih projekata. Time je omogućen ulazak na domaće tržište jednoj od najvećih ekonomija na svetu. Širenje privredne saradnje je zajednički zadatak vlada dveju zemalja koje treba da stvore uslove za ostvarivanje velikih projekata, pogotovo u oblasti saobraćajne infrastrukture i energetike. Zajednički projekat, to ću namerno prvo podsetiti, izgradnje Mosta prijateljstva doprinosi unapređenju privredne saradnje. To je svakako i prvi veliki projekat Kine na Balkanu i odmah u startu ću nešto reći o njemu, da most premoštava reku Dunav i tako doprinosi boljem saobraćajnom povezivanju Beograda i Vojvodine. Osim što doprinosi poboljšanju regionalnih veza, istovremeno omogućava i ukrštanje Koridora 10 sa Koridorom 4 koji zapadnu Evropu preko Rumunije povezuje sa Crnim morem. Most ima svakako veliki značaj za prestonicu. Ukupna vrednost investicije u tom trenutku iznosila je 170 miliona. Namerno to govorim. Oko 80% sredstava obezbeđeno je povoljnim kreditima kineske „Ekspo-impo“ banke i kredit je u tom trenutku iznosio 3,2%, ako se ne varam. Ovaj kredit koji mi sada dobijamo, zakoji ćemo glasati je 2,5%, a nadam se ono što ste rekli ministre, da će u nekom periodu biti 2%. Znači, idemo u dobrom smeru. Sigurno da je najpovoljniji kredit koji trenutno postoji na svetu, koji je neka zemlja dobila. U izgradnji mosta i u dobrom smeru idemo, učešće domaćih preduzeća je bilo preko 45%. U ovom trenutku, o tome ću nešto malo kasnije više pričati, učešće naših preduzeća u prilog svemu ovome biće 70%. Kineska preduzeća su se svakako dobro pokazala i na realizaciji drugih projekata u Srbiji. Kinezi imaju dobre stručnjake, primenjuju najsavremenije tehnologije, poštuju rokove, što je svakako još jedan od preduslova da kineske firme grade deonicu autoputa na Koridoru 11 ili E 763, što će svakako, opet kažem, poboljšati saobraćajnu infrastrukturu. Vlada Republike Srbije, sa predstavnicima kineskih firmi, u decembru prošle godine potpisala je predugovore za izgradnju autoputeva u Srbiji. Firma koja će raditi ovu deonicu puta E 763 ili koridor 11 je China Shandong International, a vezano za Koridor 11, od Obrenovca do Uba i od Lajkovca do Ljiga, a kompanija CRBC autoputeve u centralnoj Srbiji i Vojvodini. Vrednost investicije za ovaj kredit o kome sada pričamo je 333.000.000 dolara, ili 301.000.000 ćemo dobiti kredita a 10% će finansirati država. Ugovor je sačinjen, potpisan u Pekingu još 26. avgusta 2013. godine. Nešto kasnije govoriću o tome da li su ovi krediti malo bolji, daću u prilog zašto treba da glasamo za ovo i zašto su ovi krediti povoljni. Samo da kažem da dužina trase dve deonice autoputa od 50 kilometara treba da bude završena, ako se ne varam, za 38 meseci, je li tako? Udeo kineskih kompanija, sada ću biti konkretan, u ovom projektu je 51%, a domaćih preduzeća 49%. Kako će Kinezi angažovati domaću radnu snagu, tako će učešće naših formi biti 70%, to je ono malopre što sam napomenuo. Inače, govoreći o firmi koja će graditi, China Shandong International je kineska kompanija, u prilog svemu ovome što pričam, koja je izgradila najduži most na svetu preko mora. Most je dužine 42 kilometara, most ima 5.000 stubova, vrednost investicija 1,5 milion dolara. Vezano za ove ostale autoputeve, kineska kompanija CRBC gradiće dva autoputa. Prvi je moravski koridor dužine od 110 kilometara, koji će povezivati Pojate i Preljinu. Reč je o deonici koja treba da poveže Koridor 10 sa budućim Koridorom 11, odnosno autoputom Beograd – Južni Jadran, tj. sa lukom Bar. Takođe, modernim autoputom se šest traka će biti uspostavljena bolja saobraćajna veza između Čačka, Kraljeva i Kruševca. Svakako to je ono što sam pričao o regionalnom razvoju. To područje obuhvata pola miliona stanovnika i jedan je od najznačajnijih poljoprivrednih industrijskih regiona. Drugi autoput povezivaće Novi Sad preko Iriga sa Rumom, a predviđena je izgradnja tunela kroz Frušku goru. Na tom području živi oko 400.000 stanovnika i postoji oko 25.000 malih i srednjih preduzeća. Svakako da trebamo malo da se dotaknemo teme i da budemo iskreni, pa da se pitamo da li su ovi krediti povoljni. Odmah ću reći ono što sam malopre rekao, svakako da su povoljni. Ovim kreditom predviđeno je da Srbija dobije 301.000.000 dolara radi finansiranja 90% od ukupne vrednosti projekta koji iznosi 333.747.540 dolara. Period dospeća kredita je 20 godina, uključujući i period od početka, od pet godina, dok je period otplate glavnice 15 godina. Fiksna kamata, još jednom u prilog svemu ovome i mislim da svi treba to da podržimo bez razmišljanja, je 2,5% i to je svakako najpovoljniji kredit u ovom trenutku. Troškovi obrade kredite iznosiće 0,25%, a kada je reč o „Eskim banci“ , od koje trenutno dobijamo kredit i o tome treba nešto reći, da je to jedna od tri institucionalne bankarske organizacije, ovlašćena da sprovede državnu politiku u industriji, spoljnoj trgovini, diplomatiji, ekonomiji, finansijama i pruža finansijsku podršku i podstiče izvoz proizvoda i usluga iz druge po veličini nacionalne privrede u svetu. U najvećim zapadnim privredama sveta procenjuju da obim njenih zajmova premašuje sve inostrane kredite koji zajedno daju države članice Grupe 7 – SAD, Japan, Nemačka, Francuska, Velika Britanija, Kanada i Italija. Na osnovu procena londonskog „Financial times“, „Eskim banka“ i „Kineska razvojna banka“ su 2009. godine i 2010. godine dobile najmanje 110.000.000.000 dolara kredita vladama, kompanijama zemalja u razvoju, što je više od ukupno kredita „Svetske banke“ u istom periodu. Isto tako, vi ste malopre pričali o tome, treba napomenuti da je Kina predstavila plan za investicioni ciklus, koji podrazumeva ulaganje 10.000.000.000 dolara kroz kredite u 16 zemalja jugoistočne Evrope. Od ukupnog iznosa Kina će trećinu kredita odobriti pod povoljnim uslovima, što znači dužim rokom otplate i nižim kamatnim stopama od tržišne. Inače, o kakvoj sili je reč? Treba reći da u Kini se nalazi 11 najvećih mostova u svetu, izgradili su železničku prugu u dužini od 1.956 kilometara, koja se nalazi na 5.000 metara visine, što je najviše na svetu. Svakako, da je reč o zemlji sa ogromnim potencijalima za razvoj, potvrđuju činjenice da je Kina najbrže rastuća ekonomija na svetu. U poslednjih 10 godina Kina je ostvarila prosečni privredni rast od 10,7%, što je daleko iznad svetskog proseka od 3,9. To je druga ekonomija sveta, pričam u prilog svemu ovome, najveći industrijski proizvođač zemalja sa najvećim deviznim rezervama u iznosu od 3,2 biliona dolara. Primera radi, u 2011. godini Kina je investirala preko 74 milijarde dolara u inostranstvu, a 2012. godine dokapitalizacija MEF sa 43 milijarde dolara. Kina sa 1,35 milijardi stanovnika ostvaruje bruto društveni proizvod od 7,6 biliona dolara, što predstavlja 10% svetskog BDP. Kada smo sve ovo rekli, da li je Kinezima značajno da ulažu u Srbiju? Na prvom mestu treba reći da je ekonomski interes mnogo komplikovaniji i složeniji, pogotovo u uslovima tržišne ekonomije. Kada se ekonomski sarađuje, treba imati u vidu obostrane interese, i jedne i druge strane. Dobri politički odnosi daju podstrek, oni su ohrabrenje, ali za konkretnu ekonomsku saradnju potrebno je još mnogo toga. Naravno, firme treba da iskoriste dobre političke odnose kao uslov, kao dobru okolnost za investicije. Kada se govori o Kini, uvek moramo imati u vidu činjenicu da je reč o jednoj velikoj sili SB, koja nikada nije glasala za neku rezoluciju o sankcijama protiv Srbije. Za Kinu je Srbija neko ko može biti i odskočna daska u EU. Prema ocenama ekonomski stručnjaka, Kinezima je isplativo da u Srbiju ulažu iz više razloga. Daću neke uporedne prikaze, tako da, poređenja radi, investiranje u američke trezorske zapise donosi kamatu od 1,6%, dok se za kamate u infrastrukturu Srbije dobija između 2,5 i 3,2%, koliko je bilo za prvi kredit koji smo dobili. Sa druge strane, tako povoljne, bilateralne i komercijalne kredite Srbija ne može da dobije sigurno ni od jedne zemlje u svetu. Rekao bih, kada je reč o ekonomskoj saradnji između Srbije i Kine, obim robne razmene u 2001. godini iznosio je svega 4,3 milijarde dolara, u 2011. godini dostigao je 52,09 milijardi dolara. To znači da razmena između dve zemlje je povećana, sa prosečnom stopom rasta, od 27,6%. Potencijalno unapređenje, kako robne razmene, tako i ekonomske saradnje u ostalim segmentima, ima posebno u oblasti hemijske, mašinske, svakako automobilske industrije, kao i u oblasti energetike i telekomunikacija. Na samom kraju, svakako vezano za ovo zakonsko rešenje, još jednom ću reći da u danu za glasanje poslanička grupe JS podržaće ovaj predlog zakona. Sada samo još ukratko o Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Kraljevine Maroko o izbegavanju dvostrukog oporezivanja u odnosu na poreze na dohodak. U danu za glasanje poslanička grupa JS podržaće ovaj predlog zakona, jer se njime obezbeđuje pravni preduslov za efikasnije privređivanje, konkurentnost preduzeća Republike Srbije i Kraljevine Maroko, odnosno preduzeća Kraljevine Maroko i Republike Srbije, što predstavlja svakako značajan doprinos unapređenju bilateralne privredne i svakako finansijske saradnje. Takođe, potvrđivanje ovog predloga zakona predstavlja značajan preduslov za buduća ulaganja marokanskih investitora u privredu Srbije, odnosno stvaranje uslova za njihovo učešće u procesu privatizacije, ili za korišćenje odgovarajućih finansijskih instrumenata za podsticanje viših oblika bilateralne i svakako ekonomske saradnje. Ugovor je potpisan 6. juna 2013. godine u Beogradu, ali uvek volim da kažem kakva je saradnja između nas i Maroka. Što se tiče obima trgovinske razmene između Srbije i Maroka, najveći obim trgovinske razmene iznosio je 2008. godine, kada je ukupan obim robne razmene iznosio 25 miliona dolara. Nažalost, Srbija je izvezla svega 4,3 miliona dolara, a uvoz u Maroko je bio 20,6 miliona dolara. U 2012. godini vrednost izvoza je iznosila svega 1,7 miliona dolara, a vrednost uvoza 8,7 miliona dolara. U prvih šest meseci 2013. godine ostvarena je razmena u vrednosti od 5,5 miliona dolara, od čega je izvoz bio 1,2 miliona, a uvoz 4,3 miliona dolara. Sigurno da postoji veliki prostor za dalju saradnju što se tiče ove zemlje. U prilog tome treba reći da je, što se tiče stare Jugoslavije, obim robne razmene bio između 60 i 80 miliona dolara. To je bilo negde 80-ih godina. Maroko je vrlo značajna zemlja u tom regionu. Na samom kraju, vezano za oba zakonska rešenja, poslanička grupa Jedinstvena Srbija u Danu za glasanje će podržati. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević.
Poštovani gospodine potpredsedniče, poštovani gospodine ministre, poštovane kolege narodni poslanici i poštovani građani Srbije koji gledate ovaj prenos, danas je pred nama Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu za kredit za povlašćenog kupca za Projekat izgradnje autoputa E 763, tačnije za deonicu Obrenovac-Ljig. Autoput E 763 ili, popularno nazvan, autoput Beograd-Južni Jadran, predstavlja vezu između Srbije i Crne Gore, a u širem kontekstu povezaće Rumuniju, Srbiju, Crnu Goru i Italiju. Koridor 11 proteže se od Temišvara, preko Vršca, Beograda, Čačka, Požege i Podgorice, sve do Luke Bar, a morskim putem biće povezan sa Barijem u Italiji. Ovaj koridor ima veliki regionalni i međunarodni značaj i po svim parametrima zaslužuje da se nađe u mreži panevropskih prioritetnih saobraćajnih koridora. Značaj ovog koridora definisan je i Prostornim planom Republike Srbije iz 1996. godine i 2010. godine. Izgradnja samog autoputa izvodi se u skladu sa Strategijom razvoja železničkog, drumskog, vodnog, vazdušnog i intermodalnog transporta u Republici Srbiji, od 2008. god 2015. godine, što je još jedan dokaz u prilog tvrdnji da Vlada Republike Srbije poštuje sve strateške dokumente usvojene od strane državnih organa u prethodnom periodu i da se pri tome trudi da održi kontinuitet tamo gde je to u najboljem interesu građana Republike Srbije, a izgradnja autoputa Beograd-Južni Jadran to sigurno jeste. Poznato je da su radovi na deonici autoputa Ljig-Preljina, koja se finansira iz tzv. azerbejdžanskog kredita, u punom zamahu i da ova deonica autoputa predstavlja ubedljivo najveće gradilište u Srbiji, i to ne samo u ovom trenutku. To je gradilište na kome radovi ne kasne nijednog trenutka. To je gradilište gde je domaća operativa angažovana u fizičkoj realizaciji posla sa minimum 49% u odnosu na ukupnu ugovorenu vrednost radova. Kada pominjem angažman domaćih preduzeća, moram da napomenem da je učešće naše operative ovim ugovorom takođe i na ovoj deonici precizirano u istom procentu, ali se očekuje da ukupno angažovanje naše radne snage bude čak oko 70%. Imajući sve napred navedeno u vidu, od vitalnog je značaja da radovi na deonici Obrenovac-Ljig počnu što je pre moguće, a osnovni preduslov za to je da Narodna skupština ratifikuje izuzetno povoljan Ugovor o zajmu sa kineskom „Eksport-import bankom“, kako bi ovaj zajam postao operativan početkom naredne godine. Na ovaj način postaćemo vrlo verovatno prva zemlja koja će koristiti deo sredstava od ukupno predviđenih 10 milijardi dolara i specijalne kreditne linije koju je Vlada Narodne Republike Kine namenila ulaganjima u infrastrukturne i druge projekte u jugoistočnoj Evropi. Ovo je između ostalog i rezultat dosadašnjih aktivnosti na nivou dveju vlada u oblasti sprovođenja međudržavnog sporazuma u ekonomskoj i tehničkoj saradnji u oblasti infrastrukture i činjenice da su u toku tri kreditna aranžmana, među kojima se posebno izdvaja finansiranje izgradnje mosta Zemun-Borča, koji je od vitalnog značaja i za našu prestonicu. Projekat izgradnje autoputa Beograd-Južni Jadran, kojim se u perspektivipovezuje Koridor 10 i Luka Bar kao najznačajniji robno-transportni centar u ovom delu regiona, s pravom je zavredeo pažnju kineske strane. Izgradnjom ovog autoputa uspostaviće se kvalitetnija veza između severa i juga, podstaći će se sveukupni društveni i privredni razvoj područja kroz koji putni pravac prolazi. Ovde ću samo nabrojati opštine i gradove kroz čija područja treba da prođe autoput: Beograd, Obrenovac, Lazarevac, Valjevo, Ljig, Gornji Milanovac, Čačak, Užice, Požega, Arilje, Ivanjica, itd. Doći će do povezivanja dunavskih luka sa Jadranskim morem. Povezaće se Mađarska i Rumunija, a najkraćim putem sa južnom Italijom i Albanijom. Kroz Crnu Goru trasa ide dalje preko Berana, Andrijevice, Mateševa i Podgorice, zaključno sa Lukom Bar. Autoput zahvata široko gravitaciono područje sa oko 4,7 miliona stanovnika. Istovremeno će se privući privredni i drugi subjekti sa područja srednje, severoistočne i istočne Evrope, područja koja tradicionalno traže izlaz na topla mora. Orijentaciona dužina ukupne trase autoputa od Beograda do Bara iznosi oko 420 kilometara. Autoput je projektovan za brzinu od 120 kilometara na čas, a u planinskom području oko 100 kilometara. Što se tiče konkretnih deonica, čija će izgradnja biti finansirana iz ovog kredita, u pitanju su deonice: Obrenovac-Ub, dužine 26, 23 kilometara. Ugovor je potpisan u maju ove godine sa predstavnicima kineske kompanije „Šandong“. Inače, treba napomenuti da je ova kompanija lider u izgradnji i upravljanju transportom i infrastrukturom širom Narodne Republike Kine, a od ovog podatka bolja preporuka nije potrebna. Samo na ovoj deonici predviđena je izgradnja 14 mostovskih konstrukcija, kao i petlje Ub. Takođe je predviđeno izmeštanje 11 lokalnih puteva, izgradnja 16 cevastih i kutijastih propusta, kao i izgradnja osam potpornih zidova kojima će biti ugrađeno oko 4000 metara kubnih betona. Posebno se planira izmeštanje regulacije 17 postojećih rečnih vodotokova na velikom delu ove trase. Uz sve navedeno, na ovoj trasi je predviđeno postojanje zidova za zaštitu od buke kao jedno odmorište. Deonica Lajkovac-Ljig u dužini od 24 kilometra, takođe je sa predstavnicima potpisan predugovor kompanije „Šandong“. Predviđena je i izgradnja tunela „Brančić“, dužine oko 990 metara. Samo šturo nabrajanje svih ovih tehničkih podataka i karakteristika i onom najneupućenijem govori da je u pitanju izuzetno težak i složen, rekao bih pravi neimarski poduhvat, koji ćemo, nadam se, ostaviti u amanet budućim pokolenjima. Vrednost celokupne investicije iznosi 333 miliona dolara, od čega kineska strana finansira 90%, odnosno 301 milion dolara kroz zajam koji je preferencijalni, što znači da kineska država pokriva tzv. gubitke na kamatama svojim subvencioniranjem.Zato je kredit ovako povoljan, rekao bih gotovo nestvarno povoljan. Jer, gde u današnje vreme globalne finansijske i ekonomske krize pronaći kredit sa fiksnom kamatnom stopom od 2,5% na godišnjem nivou i sa grejs periodom od pet godina, sa rokom dospeća od 20 godina? Nadam se da je građanima Srbije koji gledaju ovaj prenos jasno zašto će poslanička grupa Nove Srbije sa zadovoljstvom i sa radošću glasati za predlog ovog zakona, kojim će se konačno ostvariti san stotine hiljada i miliona građana, pre svega u zapadnoj Srbiji, koji imaju pravo na autoput, koji imaju pravo na šansu, jer svaki autoput je žila kucalica za razvoj tog područja. Ne bih se osvrtao na prethodne godine gde su se neki trudili da uruše izgradnju, da spreče izgradnju ovog autoputa. Želim da se zahvalim i da pohvalim sve one i u prethodnoj Vladi koji su radili na ovom autoputu, a o ministru Iliću i da ne govorim. Mislim da će za tri godine, kako je ugovorom i predviđeno, biti izgrađen autoput od Beograda do Čačka. Vas, ministre, lično zamoljavam u ime desetine i stotine hiljada građana na tzv. Koridoru od Preljine do Pojate, da to na neki vama svojstven način pogurate u Vladi, jer tu je nešto stalo, da i tu radovi, odnosno projektovanje bude na nivou, ako ne na nivou deonice od Ljiga o Preljine, onda da se tu radovi intenziviraju i da onda Srbija zaista, kako vi kažete, bude premrežena i autoputevima i gasnim putevima. Ponavljam, u Danu za glasanje poslanici Nove Srbije će sa radošću i velikim zadovoljstvom glasati za ovaj Predlog zakona i najuljudnije molimo i sve druge poslaničke grupe i poslanike kolege u Narodnoj skupštini, jer je ovo sigurno predlog zakona za koga bi trebali svi da glasamo, svi koji ovde učestvujemo u radu Skupštine. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Bojana Božanić.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, izgradnja putne infrastrukture za Srbiju je od nemerljivog značaja i zbog nedostatka autoputeva u prethodnom periodu svi važni pravci iz centralne i zapadne Evrope, prosto nas zaobilaze i samim tim preti nam opasnost svakako od zamiranja privrede. Znamo da je u poslednjih desetak godina izgrađeno negde oko četrdesetak kilometara autoputa i kada ministar saobraćaja pre par dana kaže da se približavamo tom evropskom proseku, da će se graditi 50 do 55 kilometara autoputa godišnje, zaista meni zvuči kao naučna fantastika. Svakako, pohvalno je što se država konačno okrenula zapadnoj Srbiji. Konačno imamo konkretne aktivnosti na zatvaranju, da kažem ovog infrastrukturnog projekta od Beograda bar do Požege. Dakle, imamo ta četiri dela ovog autoputa. Sada znamo da je na osnovu Sporazuma jednog sa Azerbejdžanom, a preostali deo na osnovu ovog sporazuma, ovaj drugi deo puta na osnovu kredita i Sporazuma sa Kinom u aneksu 2. ovog sporazuma smo govorili pre par dana. On obuhvata pored ove deonice Obrenovac, Ljig puta E763 takođe i puta E761 Ruma-Šabac, kao i drugu fazu rekonstrukcije termoelektrane Kostolac B. Vrlo je značajno, dakle, što je Srbija ušla u izgradnju ovog infrastrukturnog projekta, i kažem na taj način zatvorili ovaj jedan deo autoputa, bar do Požege. Naravno, ovde danas govorimo o kreditu i finansiranju i kao što svi građani Srbije treba da znaju način na koji se finansira i način na koji se troše u stvari njihova sredstva, njihove pare, moramo znati kako to i funkcioniše. Pa, kako je Srbija, naravno, zemlja koja ima svoje zakone i koje prvo država mora da poštuje, svi državni organi, naravno i svi ostali. Postavila bih pitanje – da li je na neki način sprovedena javna nabavka za izbor izvođača ovih radova, obzirom da imamo komercijalni ugovor koji su potpisali Koridori Srbije, Ministarstvo urbanizma i građevinarstva i firma „Šandnong haj- spid grup“. Na koji način je izabrana baš ta kompanija koja znam da je državna kineska kompanija. Isto tako, pošto u samom Predlogu zakona o kreditu stoji da je Srbija obavila sve potrebne procedure kako bi se ugovorene obaveze realizovale, dakle, i sve dozvole i saglasnosti itd. Znači, Srbija je uradila sve ono što treba da se uradi u zemlji koja prima ovaj kredit, odnosno zajam. Mene zanima da li ste tražili saglasnost Uprave za javne nabavke, obzirom da je to potrebno da se ne bi sprovodili postupci javnih nabavki. Takođe, da li smo u „Eksim“ banku koja daje kredit odabrali upravo putem javne nabavke, obzirom da je to jedna od tri banke koja u Narodnoj Republici Kini sprovodi, odnosno ovlašćena je za sprovođenje određenih državnih poslova iz različitih oblasti, pa i iz oblasti infrastrukture. Mislim, da je vrlo važno da to znamo kao i da znamo odgovor na pitanje – na koji način je država Srbija regulisala i planirala da uključi građevinsku operativu Srbije u okviru konkretno ovog infrastrukturnog projekta, ali i ostalih svakako infrastrukturnih projekata koje radimo sa drugim zemljama putem kredita, gde oni postavljaju određene uslove? Kao što znate u članu 2. stav 2.5 ovog predloga zakona stoji da – roba, tehnologija i usluge koje se nabavljaju iz kreditnih sredstava biće kupljene pretežno od Kine u skladu sa komercijalnim ugovorom i aneksom 2. sporazuma o kome sam govorila pre par dana stoji da se neće plaćati PDV upravo na ove robe i usluge. Pa me zanima da li ćemo svu tu opremu, mašine, sve što je potrebno, materijale kupovati i uvoziti iz Kine ili ćemo mi to ovde uvoziti u Srbiji i uzimati i koristiti usluge puteva Ivanjica Jedinstvo Užice ili nekih drugih preduzeća, naprimer iz građevinskih preduzeća iz Novog Pazara, Nove Varoši, Priboja itd? Mislim, da ako se zatvore vrata građevinskoj industriji i u državnim poslovima, državnim infrastrukturnim poslovima to u svakom slučaju naša zemlja će brže nazadovati, nego što to čini u ovom trenutku. Govorila sam o tome i nešto pre par dana, da bi naša Vlada trebalo možda da se potrudi da postavi bolju poziciju u pregovaranju za ove kredite, tako da bi i Srbija imala osim, naravno, što je svakako značajno izgradnja tog infrastrukturnog objekta, pre svega ako govorim o autoputu ili bilo kog drugog infrastrukturnog objekta, da opet mora da se potvrdi da postavi poziciju tako da malo više ili sredstava koja se prilivaju u državu ili pomoći npr. građevinskoj industriji ili drugoj vrsti privrede da može da učini i da može na taj način da se naša privreda ide napred, a svakako i da Srbija prihoduje nešto više. Znam, da ova Vlada ima nameru da na neki način rastereti budžet tako što će u jednom delu za izgradnju ovog autoputa da koristi koncesiju, da potpiše koncesivni sporazum i to za deo autoputa Surčin-Obrenovac i deo od Preljine do Požege. Ako sam dobro razumela prethodnih dana, nešto što sam čitala, dostavljene su, odnosno tražene su ponude od nekoliko kineskih komapnija, pa me interesuje da li je to tačno? Da li su tražene ponude od tih komapnija? Zašto samo od kineskih? Da li smo imali mogućnost da možda tražimo i od nekih drugih kompanija možda bi dobili neke bolje uslove? Svakako da se država ne zadužuje, a da se radi koncesijom je mnogo bolji model i zaista dobar model. Mislim da to nije sasvim opravdano u ovom trenutku zato što dve deonice puta u dužini od 103 kilometara, jedno sada sa kineskim kreditom, a jedno sredstvima od Vlade Azerbejdžana radimo. Ova dva preostala dela, početni i krajnji do Požege deo autoputa radimo preko koncesije. Mislim da to nije dovoljno opravdano zato što nije dovoljno isplativo. Jedino ceo put ukoliko bi radili koncesiono to bi bilo isplativo za koncesionara, a država opet ako bi dala i ova 103 kilometara da putarinu naplaćuje evenutalno neki koncesuarni. Onda bi došli u situaciju da ne možemo da otplatimo ove kredite koje ćemo otplaćivati u narednih 20-ak godina. Svakako tih putarina država Srbija bi mogla prilično da prihoduje ili da koncesionar plati onoliko koliko bi zadovoljilo da Srbija može da otplati ove kredite. Tako da se treba pozabaviti ovim pitanjem, a da ne pričam da je hronologija obećanja kada će se autoput Beograd-južni Jadran izgraditi zaista dugačka. Volela bih da sada kada uzimamo ovaj kredit, kažem, i kada imamo negde definisanu neku finansijsku konstrukciju za realizaciju ovog projekta, da oročimo period kada će se ovaj autoput zaista i završiti. Mislim da je to vrlo važno, pre svega za građane zapadne Srbije, a onda sigurno i za sve građane naše zemlje. Mislim da je vrlo važno da podsetimo naše građane da, a i vi se sigurno sećate kada je prvi put potpisan koncesni ugovor za izgradnju ovog autoputa Beograd-Požega i kada je izabrana kompanija, u stvari dve kompanije da rade ovaj autoput. Verujem da posle 2008. godine da nije bio ovaj ugovor poništen, da bi mi sada imali taj autoput i da bih kući išla svaki dan autoputem, a ne ovako i da bi sve bilo puno bezbednije. Jer, kao što ste malo pre pomenuli preko 18 hiljada ljudi u poslednjih nekoliko godina je stradalo na Ibarskoj magistrali. Verujem zaista da bi taj autoput bio gotov, ali ostaje korak ukus u ustima i žal što to nismo svakako završili i zato sad moramo da zapnemo mnogo više i mnogo brže. Znam takođe da je Ministarstvo urbanizma i građevinarstva zauzelo stav da put E763 u okviru koga je ova deonica Obrenovac-Ljig ide putem Obrenovac-Surčin. Dakle, da ide levom obalom Save. Htela bih da postavim pitanje, na osnovu određenih pokazatelja koje sam dobila od Srpskog društva za puteve – da li su stručna lica uradila tehničku, ekonomsku analizu zajedno sa kost benefit analizom? Jer, tu imam, a verujem da ste i vi sigurno upoznati sa dopisom Srpskog društva za puteve koje na primer kaže koja je prednost one varijante koja ide Obrenovac-Ostružnica, dakle, desnom obalom Save. Pročitala bih par tih detalja. Prvi i osnovni je da bi manji troškovi bili za 26%, da bi manji troškovi izgradnje samo auto-puta bili oko 29 miliona evra, a kažem stručna lica iz Društva za puteve, uradili su tehničku i ekonomsku analizu sa kost benefit analizom, to vam čitam na osnovu toga. Takođe, omogućio bi se kraći put od 9,5 km za preko 60% vozila. Takođe postigli bi se manji troškovi održavanja auto-puta u tridesetogodišnjem periodu za preko 10 miliona evra. U slučaju uvođenja naplate putarine, period povraćaja uloženog kapitala kraći je za osam do deset godina. Što se tiče indirektnih efekata npr, zaustavio bi se dalji proces klizanja, što omogućava obezbeđenje i sanaciju preko 500 ugroženih objekata, kao i dobijanje oko 200 ha stabilnog terena za dalju građevinsku upotrebu, upravo na ovoj desnoj obali Save. Stvaraju se uslovi za definitivno dovođenje u kvalitetno eksploataciono stanje deonice puta M19 Umka-Obrenovac. Otklanja se opasnost da klizište prekine tok reke Save i izazove poplave ogromnih razmera, da bi se tako verovatno ugrozi i grad Obrenovac. Ne uništava se za sva vremena preko 120 ha poljoprivrednog zemljišta. Takođe, znam da je samo ministarstvo već odgovorilo i na ovaj dopis i da je zauzelo određeni stav, da na osnovu softvera Svetske banke je određen taj ulaz u Beograd, da to ne ide na ovu stranu kako sam ja rekla, preko Ostružnice, nego da ide na Surčin, ali smatram da bi bilo mnogo bolje kada bi taj ulaz mnogo bliži Beogradu nego na ovaj način. Svakako kada se mi u ovom trenutku, za naredne infrastrukturne projekte bi svakako morali da razmotrimo te mogućnosti daljih koncesija, odnosno javno-privatnog partnerstva. Zanima me kakav je vaš stav, Ministarstva građevine, mislila sam i Ministarstva finansija, pošto sam očekivala gospodina Krstića danas ovde, ali svakako i Ministarstva građevinarstva, da se radi putem javnih, privatnih partnerstava infrastrukturni projekti. Mislim da su to dobri modeli, ali pre svega toga, pre izgradnje, mora da se uradi kvalitetna ekonomska i finansijska analiza, da se uradi analiza ekonomske efikasnosti samog projekta, da dobijemo podatke o vrednosti. Svakako je vrlo važno da se podeli rizik između obe strane, kada se radi jedan projekat modelom javnog privatnog partnerstva. Svakako mora se voditi računa o društvenim efektima, da se izvrši budžetska ocena tog kapitalnog projekta ili bilo kog drugog koji se radi, da se izvrši pravilna analiza svih elemenata koje imamo. Bez toga ne možemo ulaziti u proceduru bilo koncesije, bilo javnog privatnog partnerstva. Volela bih da mi objasnite na koji način će se raditi ovaj koncesija za ovaj prvi i ovaj poslednji deo auto-puta do Požege. Dakle, mi ne znamo pod kojim uslovima je ta koncesija uzeta. Pored toga što ovaj auto-put znači izuzetno za zapadnu Srbiju, dakle infrastrukturno, on znači pre svega za razvoj različitih privrednih grana. Znate da u tom kraju tamo i Zlatar, i Zlatibor, Priboj, Prijepolje žive prvenstveno u ovom trenutku od turizma, žive od poljoprivrede. Ostale privredne grane su malo manje zastupljene. Zaista smatram da u ovom trenutku infrastruktura prvo, a zatim promocija i marketing su značajni za razvoj turizma. Bez ovog auto-puta i bez aerodroma, mi u zapadnom delu Srbije ne možemo ništa učiniti. Takođe dve povezane stvari, pored toga što bi npr. auto-put doprineo svakako razvoju turizma, a samim tim unapređenju investicija u turizam, novog razvoja građevinske industrije, teško da će to moći da se postigne sada kada budemo povećali PDV na hotelske usluge smeštaja sa 8% na 20%, a to su ogromni porezi koji ne postoje nigde u okolini i prosto ćemo doći u situaciju da će se izmeštati sve te kapitalne investicije u turizam, u susedne zemlje, pa to povezujem, naravno i sa građevinskom operativom, sa građevinskom industrijom i korišćenjem naših građevinskih firmi i njihovog ulaganja, isto tako i sa infrastrukturom, jer ako ne povežemo te dve stvari, turizam i ovu infrastrukturu, mi prosto nećemo imati kome u narednom periodu ni da pravimo auto-put ili bilo šta drugo. Treba znati da je turizam porastao bez nekog posebnog truda, muke i napora, on je porastao, rast je zabeležio od 12% u protekloj godini, dok ostale privredne grane propadaju. O tome se takođe mora voditi računa. On je sa sedmog mesta dospeo u svetu na treće mesto po učešću BDP, a mi se tako olako odričemo tog turizma, podizanjem poreza, a pre svega, kažem, nedostatka infrastrukture. Svakako bi sa razvojem turizma mogli da unapredimo različite druge privredne grane, pa i trgovinu, transport, saobraćaj, ugostiteljstvo, a svakako da ne pričam o uticaju na razvoj građevinske industrije. Mislim da sve što radimo, mora da se radi u određenom pravcu, smeru i moramo znati kuda idemo i obuhvatiti više privrednih grana, ali za sve je osnova infrastruktura. Ono što bih želela da istaknem, to je da bez pokretanja domaće građevinske industrije, nama svakako nema spasa i mislim da na to moramo da obratimo pažnju, a primetila sam takođe u budžetu da kapitalni izdaci za investicije, veći su u odnosu na 2013. godinu sa 33 na 52 milijarde dinara, ali isto sam primetila da u 2013 godini samo 17 posto ovih investicija, sredstava za investicije, iskorišćeni u prvoj polovini godine. Verovatno se to dešava dok se vidi i dok se sačeka da li će se sva sredstva koja postoje u budžetu za plate i penzije, i druga davanja i tekuću potrošnju, iskoristiti i da li će biti dovoljna, a tek se onda radi na investicajama i u principu ova sredstva za investicije, ne budu iskorišćena. Mislim da je važno da kažemo da je u budžetu za ovu godinu opredeljeno upravo ovih 10 posto, koje je potrebno da država uloži, ali isto tako bih htela da vam postavim pitanje, pošto sam negde pročitala da će se tih 10 posto, odnosno te 3 milijarde dinara u budžetu koje su upravo kod vašeg ministarstva opredeljene, iskoristiti za plaćanje pravnog finansijskog i tehničkog, čini mi se savetnika za realizaciju ovog kredita, pa me zanima, da li je to tačno ili će se koristiti za neke druge stvari. Zanima me kada će početi izgradnja ove deonice auto puta Obrenovac – Ljig, zato što sam negde pročitala da ste izjavili da će to biti krajemnovembra, početkom decembra, što bi bilo izuzetno dobro, ali me naravno zanima da li mi to možemo da učinimo, bez uplate avansa, dakle, da su sredstva planirana za 2014. godinu, da li možemo da počnemo da radimo ili ćemo ipak morati da čekamo početak 2014. godine kada uplatimo sredstva, da tada i krene da se radi. Mislim da treba da građani Srbije znaju da se država Srbija svake godine zadužuje sve više i više, pa tako 2013. godine u budžetu zadužili smo oko 90 milijardi dinara, a u ovoj godini već114 milijardi dinara i treba da se zna, to je dakle, za kamate. Što se tiče samog zaduženja 2013. godine bilo je 630 milijardi, a sada 662 milijarde za 2014. godinu koliko je planirano. Znam da ima puno kredita koji se ne koriste, a već smo počeli da plaćamo penale. Tu su neki krediti za železnicu, za klinički centar i zanima me zbog čega ne koristimo te kredite. Verujem da će odgovor da bude zato što nemamo projekat, ali svakako morate znati da se projekti mogu naručiti, treba unapred da se razmišlja, da se prave planovi i mislim da ti projekti treba što pre da se rade i da rešavamo imovinsko-pravne odnose, da izdajemo dozvole i na taj način sa tim projektima da budemo pripremljeni sutra kada imamo neki ovakav sporazum, da vrlo brzo možemo da reagujemo. Takođe, samo bih htela da istaknem da je nemerljiv značaj puta E 763 za čitavu Srbiju, naročito za zapadnu Srbiju i da možda još jednom pomenem kako bi to i da istaknem svoje mišljenje i svoje zalaganje grupe DSS da bi ovaj auto-put od Požege trebao da ide preko Zlatibora prema Novoj Varoši, Priboju i Prijepolju, jer je to izuzetno važno. Prvo je to ekonomski opravdano da ide na taj kraj. Građani ovog kraja, Nove Varoši, Priboja i Prijepolja će prosto oživeti. Ako to ne bude bilo tako, to će da bude potpuni krah za sve ove opštine. Takođe, ukoliko bude išao na ovu varijantu preko Peštera vrlo verovatno će poremetiti i Rudnik uglja „Štavalj“ što će biti veliki problem, jer dosta građana radi upravo u tom kraju, u tom rudniku, a takođe i održavanje puta zimi preko Peštera neće biti sasvim kvalitetno zbog veoma niskih temperatura. Takođe, trasom preko Zlatibora vrlo lako i brzo mogu da se naprave delovi auto-puta koji bi išli prema Sjenici i Ivanjici, jer bi bilo mnogo brže u tom slučaju, a da ne pričam kada se krene od Požege prema Užicu i prema Zlatiboru, ide odvajanje prema Republici Srpskoj i taj planirani auto-put koji ide preko Kremana do Višegrada, što mislim da je izuzetno važno i mnogo bliža varijanta spajanja sa Republikom Srpskom, što je takođe jedan od prioriteta naše zemlje. Svakako, sam opstanak auto-puta prema zapadnoj Srbiji, to je jedini opstanak, ništa drugo za sve građane zapadne Srbije i nadam se da za ovu Vladu, kao što je bilo za prethodnu, se neće završiti auto-put „Srbija u Čačku“, već malo zapadnije.
Ministar Ilić ima reč.
Poslanica je postavila niz pitanja koja su veoma važna i ja bih iskoristio priliku da na neka od njih odgovorim, da bismo pojasnili neke stvari, ali jedno od ključnih pitanja je kako je izabran izvođač. Mi smo rekli da smo konkurisali za kineski kredit koji je trenutno najpovoljniji na svetu i da je u međudržavnom sporazumu dogovoreno da se kineske kompanije jave na taj tender koji je bio raspisan. Prikupili smo ponude. Javile su se četiri kompanije a ubedljivo najbolju ponudu je dala kompanija koja je izabrana. Mogu reći da je između prvog i četvrtog bila razlika u ceni oko 100 miliona evra. Znači, ubedljivo najjeftiniji je bio ovaj ponuđač koji je izabran. Druga priča je kako ići u koncesiju. Mi smo raspisali tender. Ali, po Zakonu o koncesijama, Vlada donosi odluku o koncesiji, koncesija ulazi u parlament, odobrava se, a onda se pravi koncesioni akt koji ponovo Vlada mora da usvoji. Po našim zakonima, koncesioni akt ne može da pravi ni domaća kompanija niti onaj ko je dobio koncesiju, nego mora neutralna firma na međunarodnom tenderu koja se odabere da pravi koncesioni akt. To je nezavisno telo koje se javlja i posao je dobila strana kompanija koja je napravila koncesioni akt koji je usvojen na Vladi Republike Srbije kao predlog i on je prošao. Sada, otkud u budžetu izdvojenih 90 miliona? To je za koncesiju. Koncesioni ugovor, koji se pravi i sklapa, ne može da pravi domaća firma. Neće ni jedna banka da prihvati ako ga mi sami radimo, već mora da radi kompanija koja je potpuno nezavisna, obično je to Svetska banka ili neko drugi,javi se na međunarodnom tenderu i dobija taj posao. On košta otprilike toliko. To je za koncesiju, taj deo sredstava, a ne za kreditnu liniju. Razumete? To je po Zakonu o koncesijama. Šta se ulaže u koncesiju? Može država da da garancije, ako se drastično smanji saobraćaj, ili ako dođe do nekih nenormalnih situacija, elementarnih nepogoda, ne daj Bože, ratnog stanja, bombardovanja, kao što smo imali, neko mora da preuzme odgovornost, jer onda ne mogu da se poštuju koncesioni ugovori. Mi dajemo u garanciju izgrađeni deo autoputa, pošto nemamo sredstva. Međutim, formira se koncesiono preduzeće od države, koja izdaje koncesiju, i od firme koja izvodi koncesiju. To preduzeće elektronski prati, svakog meseca, naplatu putarine, broj vozila i sve ostalo; izmiruje obaveze kreditne linije koja je utrošena za koncesiju, kamate; plaćanja vrši za održavanje autoputa u tom periodu i ostatak razlike plasira gde se to preduzeće dogovori i gde je stav države. Može da vrati državi, može da servisira kreditne linije, a može da prihvati izgradnju nekog novog autoputa iz te dobiti koja se ostvaruje. Na primer, u studiji koja je urađena uzet je neki prosek saobraćaja, koji se očekuje, prema sadašnjem saobraćaju koji se odvija na Ibarskoj magistrali. Tako kada je rađen most, poslanik Mrkonjić to dobro zna, „Gazela“ projekat je bio da će na njemu ići dnevni saobraćaj od 20.000 auta, i tako je koncept napravljen i urađen je most. Sada je taj saobraćaj 160.000 automobila dnevno. Znači, i ovde se može dogoditi da saobraćaj izuzetno bude uvećan, da se povuče cela jugoistočna Evropa, ali koncesiono preduzeće to reguliše. Što je veći saobraćaj, može da se smanjuje broj godina, smanjuje putarina ili da se investira u neke nove projekte koji će se raditi. Od zajedničkog koncesionog preduzeća to zavisi i od stava Vlade koja tada bude u Srbiji. To je što se koncesije tiče. Znači, Vlada Republike Srbije uvek preko koncesionog preduzeća odlučuje kako će da plasira sredstva i prati parametre kako se ponašaju u ovom smislu. Na koncesiju su se javila četiri preduzeća i sada je u fazi odabira najpovoljnijeg i, naravno, odabira onog ko će raditi koncesioni ugovor. Bira se pravni savetnik koji pravi predlog ugovora za Vladu i za koncesionara koji mora da se usaglasi. To obično bude Svetska banka, ponavljam. Taj se ugovor radi, predlaže i tu se bira pravni savetnik, ekonomski savetnik i tehnički savetnik koji odlučuje o samoj koncesiji. Definisana je trasa do Požege i ona je isprojektovana. Radile su se dve studije. Jedna je preko Zlatibora, a jedna preko Peštera i Ivanjice. Obe studije su date Komisiji koja donosi odluku koja je varijanta pogodnija. Varijanta preko Duge Poljane i Ivanjice je jeftinija 600 miliona i kraća 40 kilometara. Ova druga varijanta je skuplja, jer mora tunelski da se prođe preko nacionalnog parka, zaštićenih zona, Zlatara, Zlatibora itd. i zato je skuplja. To je sada na Vladi, naravno, da se odluči koju varijantu Srbija hoće. Što se tiče autoputa prema Republici Srpskoj, to je definisano. Do Zlatibora se radi prva faza, odnosno skretanja za Višegrad, i to uz ovaj autoput ide 100%. Znači, Užice, skretanje za Višegrad na Zlatiboru, prva faza se završava posle Požege. Znači, do tog mesta dolazi 100% autoput. On kasnije nastavlja u drugoj fazi prema Višegradu, Republici Srpskoj. Da li će biti bočnih priključaka, kao što je ovaj bočni priključak za Zlatibor i dole za Prijepolje i Novu Varoš, sa ivanjičke varijante ili će biti obrnuto sa zlatiborske varijante? To će se odlučiti, jer ta faza nije došla do projektovanja. Uređeni su generalni projekti i jedne i druge varijante. Međutim, vi ste sada govorili o levoj i desnoj obali Save. Da li da autoput ide desnom obalom? Dok sam bio ministar u prošlom mandatu, mi smo usvojili varijantu desne obale Save. To smo isprojektovali, usvojili i u parlamentu prošli sve procedure, grad Beograd je to usvojio kao konačnu varijantu. Međutim, prethodna Vlada i ministri su konstatovali da to nije dobra varijanta, jer klizište Duboko je najveće klizište, trenutno, u Evropi, nema većeg od njega i da je rizično da autoput prođe preko tog velikog klizišta. Pošto je to međunarodni koridor, bilo je urgencija da se taj međunarodni koridor ne uvuče u Beograd preko Sajma i ove varijante, koju je sada radio grad Beograd, mosta na Adi, već da se obiđe međunarodnim koridorom potpuno Beograd i da se ide na varijantu Surčina. Ta varijanta je usvojena u prostornom planu, napravljene su izmene, prošla je procedure parlamenta i grada Beograda i prešlo se na levu obalu Save, kao stabilniju, značajniju. Dovođenjem saobraćaja na sadašnji kineski most, koji se radi, smatralo se da je to bolja varijanta, brža i da je zbog međunarodnog saobraćaja bitnije da se izvuče iz grada, da ne ulazi u gradsko jezgro i da vrlo brzo dođe na Dobanovačku petlju, da se odvoji saobraćaj ka Batajničkoj petlji i da ta petlja ode u Banat preko kineskog mosta i prema Temišvaru, što je možda i opravdano. Sada se ta varijanta prihvatila, a da se interno skine saobraćaj kod Obrenovca i sa ove dve trake koje su urađene delimično prema Obrenovcu može se ući u Beograd i sa obrenovačke strane, ko ide prema Banovom Brdu, ovaj deo starog Beograda itd. To je definisano. Beograd mora rešavati i Srbija klizište Duboka, i zbog Umke i zbog toga što ste rekli, cela Umka klizi u Savu. Sava je pre Umke široka 450 metara, posle Umke 450 metara, a na Umci samo 140 metara. Svake godine metar skliza i metar se doasfaltira. Kad siđete na obalu Save i pogledate, preko šest metara je trenutno asfalt debeo. Klizište radi intenzivno. Postoji mogućnost da zbog velikih kiša skliza i da se pregradi Sava, što bi bilo katastrofalno za državu. Nedavno sam upozorio na Vladi da se uđe u projekat sanacije klizišta po svaku cenu i da se proširi Sava na tom delu, pretežno prema sremskoj strani i da se jednostavno upravi, jer zbog klizišta koje se javilo, tu se Sava ukopala sada na 20 metara, u proseku dubina je van toga do osam metara. Znači, nije dobro i intenzivno klizište radi. Mora da se uđe u sanaciju tog klizišta, bez obzira što je autoput otišao. Sada je tu jedna nesreća što je po desnoj obali rađeno sve ovo što je rađeno na Adi, urađena petlja, urađeno sve to i to je izuzetno puno koštalo. Sada se sve to kod Bariča radi ponovo. Nisam u tome učestvovao. To je prostorni plan promenjen, Grad Beograd promenio, usvojio i na sve je definitivno stavljena tačka. Znači, sve ovo što je na Adi urađeno paralelno, samo bez onog pilona, radi se kod Bariča, ista petlja koja je sa ove strane urađena, radi se sa one strane Save kompletno, identično i jako skupo. Zato je ta deonica i najskuplja zbog Mosta na Savi i zbog Surčinske petlje koja razviti saobraćaj ka Dobanovcima, Batajnici i Kineskom mostu. To je pojašnjenje što se ovoga tiče. Govorili ste o nekim drugim stvarima, o turizmu, to će povećati turizam. Što se taksi tiče, to još nije definisano, tu su finansije, morate sa njima to videti, šta dobijamo šta gubimo. Jedna stvar je veoma bitna. Jeste ovo skup projekat, jeste ovo zaduženje države, ali studija je pokazala da je ovo profitabilno da samo sebe otplaćuje, jer je veliki saobraćaj. Srbija treba da izađe iz političkih investicija i da uđe u profitabilne investicije. Svaka investicija koja sebe finansira i pravi neku dobit je opravdana, a svaka investicija koja mora kasnije da se doplaćuje ili iz budžeta da se dodaje i da se održava nije profitabilna i treba je izbeći. Mi smo sada u krizi i treba da podržimo samo profitabilne investicije i investicije koje zapošljavaju građane Srbije, što je u ovom slučaju i evidentno kroz studiju koja je urađena. Naravno, ministar finansija nije bio za to da se zadužimo još jednim kreditom za Moravski koridor, već je odobrio da koncesiono može da se gradi koliko hoćemo. Da li to samo sebe finansira? Ali, ne možemo kreditno više, jer smo dobili upozorenje Svetske banke da možemo da se zadužimo toliko i toliko novca i mi smo tačno na toj kvoti u ovom budžetu koji je predviđen za narednu godinu. Znači, nismo prešli jedan dinar mimo onoga što je dogovoreno. Zato su zaustavljene ove investicije do sada. Međutim, mi radimo mogućnost koncesionu i veoma brzo ćemo doći do tih analiza kako koncesiono to odraditi, jer stav ove Vlade je da ne pređemo granicu zaduženja koja je definisana. Došli smo do one cifre koja je predviđena i gde možemo da se zadužimo da ne bi došli u probleme. Mi smo tačno sad ispod one granice koja je dozvoljena i ne možemo dalje, bez obzira što je kredit povoljan, ali ne može dalje. Nastavićemo to na neki drugi način. Nadam se da ćete o tome veoma brzo biti obavešteni. Naravno, ima tu priča zašto stoje krediti. Ja ne mogu da izdam dozvolu ako nije niko tražio. Ne mogu da izdam dozvolu ako niste napravili projekat. Mnogi me pitaju – što ne radite projekat Požega-Boljari, da bi na vreme imali, jer postoje interesi da se i to radi? Znate li koliko košta projekat Požega-Boljari kad smo prikupili ponude? Samo projekat košta 40 miliona evra, ispitivanja, bušotine, sve ono da se uradi, avio-snimci i sve ostalo. Mi smo ovih dana završili projektnu dokumentaciju za Moravski koridor, ali to su ogromne cifre. Ako se u budžetu ne predvide sredstva za projekte, ne možemo da nađemo nikoga danas da radi projekte džabe, nego svi traže da se novac uplati, na tenderima koji se raspišu moramo da predvidimo sredstva. Međutim, ne mogu sada da objasnim ovde u parlamentu, ali to znaju neki prisutni poslanici, svi smo mi to pratili, ne mogu da razumem da su neki prethodni periodi bili, da je neko podigao kredit bez dozvole, bez projektne dokumentacije i bez ičega. Meni to nije jasno. Ali, nažalost, tako se dogodilo. U nekom prethodnom periodu neki ljudi od autoriteta su urgirali kod nekih banaka, dobili smo kreditnu liniju, a nismo imali ni studiju, ni projektnu dokumentaciju, ništa. Sada servisiramo kredit i čekamo da se napravi dokumentacija. Ali, to je bilo u neko vreme koje ne mogu da pojasnim kako je moguće ući u banku, dobiti kredit bez ijednog papira, na časnu reč, povući kreditnu liniju i onda kazati – nemamo pare za projektovanje. Gospodin Mrkonjić i ja smo bili ministri u Vladi, ali ako nam ne date pare za projekte, mi ne možemo da projektujemo. Neće niko džabe da nam projektuje. Svi kažu – prvo uplatite, pa radimo. Nema revizionih komisija, nema ništa ako nema para. Znači, koliko para, toliko projekata. Nadam se da će biti bolja situacija i da će se to popraviti. Ponavljam, meni je drago, u ovoj godini koja još nije završena, lično sam kao ministar potpisao preko tri milijarde evra projekata koji se trenutno realizuju i koji su 100% pokriveni na razne načine i investicije će sve krenuti da se rade. Naravno, očekuje se i deo projekata koji se mogu brzo uraditi. Ali, apelujem na sve one koji čekaju te projekte da se jave, da ubrzamo proces izrade projektne dokumentacije, jer ako ne tražite, niko vam neće doneti projekat ako ga niste tražili. Verujte, ima kreditnih linija da ja još nisam dobio ni zahtev da izdam dozvolu, niti da radimo projekat. Ne mogu da vam radim ako vi ne tražite. Tražite, pa ćemo seuključiti u posao. Toliko. Mislim da sam vam odgovorio na sva ključna pitanja.
Reč ima narodni poslanik Bojana Božanić, replika.
Zahvaljujem se ministru. Dao je odgovore na većinu pitanja. Nesporno je da je ovaj autoput izuzetno značajan. To će biti žila kucavica za zapadnu Srbiju. Samo još jednom hoću da vas podsetim da ne ostavljate nikako te ljude koji su tamo u Novoj Varoši, Priboju, Prijepolju, u tom kraju Srbije, bez puta. Zaista će to značiti potpuno iseljavanje tih krajeva. Ionako opada broj stanovnika. Mi smo o tome nešto juče govorili. Molim vas da još jednom razmotrite, ako već toliko košta taj projekat da se ide preko Peštera, verovatno je projekat preko Zlatibora, na Novu Varoš je, nadam se, jeftiniji, tako da možete i to da vidite. Što se tiče projekata, naravno, nisam mislila da vi treba to sve da uradite, ali kažem za te infrastrukturne projekte, velike, kapitalne, čitava Vlada i ministarstva moraju da se dogovore i da se što pre radi na projektnoj dokumentaciji i onda posle toga rešavanje imovinsko-pravnih odnosa i, naravno, na izdavanju dozvola. Ovo što ste rekli za levu i desnu obalu Save, pa mislim da je poenta upravo u tome da se to klizište reši na taj način tako što bi se autoputem to rešilo. Čini mi se da ste se, evo, kao što ste i vi rekli, u stvari i zalagali za tu trasu. Mislim da je prva trasa kako ta desnom obalom Dunava, kako ova trasa koja je takođe išla prva ovog autoputa preko Zlatibora, dakle, ta jedna kompaktna celina je bila trasa koju je struka opredeljivala, a sada ova trasa levom obalom Save i trasa na Pešteri je trasa koju opredeljuje politika. Vi možda ne možete toliko da utičete, ali u svakom slučaju to je politika i mislim da to jako loše i da treba da se radi na malo drugačiji način u svakom slučaju. Još jednom apelujem da se potrudimo svakako svi zajedno da srpska građevinska operativa bude uključena na ovim velikim infrastrukturnim projektima za koje pare uzimamo iz kreditnih linija. Dozvolite mi da pitam konkretno pitanje - da li ćemo na celom putu da damo da se naplaćuje putarina koncesionaru koji bude uzeo pod koncesiju deo Preljina-Požega i Surčin-Obrenovac? Dakle, da li ćemo dati na celom putu da oni naplaćuju putarinu ili samo na ta dva dela?
Hvala. Reč ima ministar Ilić. Izvolite.
Predlog koncesionog akta koji je urađen od međunarodne firme koja je to radila je predložila da se da na celom da bi se brže isplatio autoput i da bi imao ostatak da može da se uvede u nova finansiranja. Ako budemo davali jedan drugi deo, manji deo, onda duže traje, veći broj godina, a onda i država mora budžetom da garantuje ako je na ivici. Ako je više, onda će ostajati i može koncesiom preduzeće da preuzme i kreditne linije koje su ako saobraćaj bude omogućio. Znači, zavisi koliko će autoput povući saobraćaja, koliko će doneti Vlada da bude visina putarine i, naravno, može imati ostatak da preuzme obavezu i servisiranja kredita, što bi bilo sasvim normalno. Vi znate da kreditne linije za autoputeve u Evropi se rade iz akciza na gorivo. Međutim, kod nas je to veliki problem. Nama akcize za gorivo idu za plate državnih činovnika, za penzije i za sve ostalo i nemamo tu mogućnost. Evo, Nemci, na primer, i Italijani, svi izdvajaju preko 56% od akciza na gorivo za izgradnju autoputeva. Što više pravite puteva, više se vozi i više se troši gorivo.Međutim, to kod nas ne može. Naš budžet zbog privrede, koja ne radi dovoljno, ne omogućava to i mi nemamo te prihode od akciza za gorivo, koje treba da budu namenjene izuzetno u izgradnju novih puteva i putne infrastrukture. Pošto država ne može budžetom da da nikakve garancije iz budžeta za tako skupe infrastrukturne objekte, mi moramo nešto da uložimo. Zato se predlaže da se deo autoputa izgradi da nakrpi i da ima neke razlike, naravno, a ostatak da može da se usmerava budžetski. To, ponavljam, radi međunarodna institucija obično. Nadam se da će ovog puta posao dobiti Svetska banka i oni daju konkretan predlog. Banke uvek uzimaju rezervu, da može koncesijom preduzeće da ima ostatak koji se može plasirati gde država odluči, odnosno gde Vlada bude imala interes. Ali, vi znate da banke uvek vole da imaju duplu rezervu, nego da zapne, pa da ne može da servisira kredit i da dođemo u situaciju da ne možemo da izmirimo kreditne obaveze. Prema tome, to zavisi od koncesionog ugovora kakav se napravi. Ponavljam, mnogi su mislili i ispravan je stav da koncesiono se grade veliki infrastrukturni objekti jer tu nema nikakvih malverzacija. Koncesiono preduzeće sutra odlučuje uz pomoć Vlade o svakom dinaru koji se naplaćuje i plasira ga gde smatra da je najbolje. Prema tome, videćemo. Što se tiče ove dve varijante, mi ćemo pozvati sve gradonačelnike. Neće biti politička odluka, već stručna. Pozvali smo i Akademiju nauka i institute da ove dve varijante analiziraju. Napravili smo tim.Vlada je imenovala jedan tim od najvećih stručnjaka da izaberu varijantu. Sada ste pitali da li je Vlada od leve i desne obale tražila mišljenje određenih institucija. Tačno je, imenovana je institucija na tenderu koji je bio raspisan i odabran je novosadski fakultet koji je dao najpovoljniju ponudu i on je dokazao da ova varijanta leve obale je održiva za sada, s tim da se napravi ulaz i na desnoj obali manjeg kapaciteta, a da međunarodni koridor zvanično ide levom obalom. Oni su to potkrepili sa niz argumenata, dokaza itd, da se direktno, ne ulaženjem u Beograd, prođe do Banata preko kineskog mosta, da se direktno izađe na Batajničku petlju, Dobanovačku petlju i ide prema Zagrebu, bez ikakvog kontakta sa Gradom Beogradom, da se saobraćaj ne uvlači u gradsko jezgro, već da koridor obiđe Beograd. Naravno, biće ulazaka i na drugim mestima. Eto, to su dodatna pitanja. PREDSEDAVAJUĆA: Hvala. Reč ima narodna poslanica Ljubica Milošević. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovani članoviVlade, pred nama se nalazi Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu za kredit za povlašćenog kupca za Projekat izgradnje autoputa E763, to jest za jednu od deonica budućeg autoputa Horgoš-Požega, odnosno deonicu autoputa Obrenovac-Ljig. Predmet ovog međunarodnog ugovora je zajam koji će naša država kao zajmoprimac primiti od kineske Eksport-import banke u iznosu od 301.000.000 dolara, koji će se utrošiti za finansiranje izgradnje pomenute deonice autoputa. Ovo nije prvi slučaj da kineski kapital u ovakvom obimu ulazi u našu privredu, s obzirom da se kreditnim linijama iz ove već države finansira izgradnja mosta Zemun-Borča, a da je kineska država nama već prethodno pomagala kako u skorijem periodu, tako i u vreme devedesetih godina. S obzirom da se kineska privreda nalazi u velikoj privrednoj ekspanziji, koja je bez presedana u zadnjih tridesetak godina, onda i ne čudi njihova rešenost da se u većoj meri probiju na tržištima i u privredama koje su geografski udaljenije od samog njihovog neposrednog okruženja. Imajući u vidu prijateljske, političke i poslovne veze između dve države, sasvim je logično da se upravo Srbija odabere kao prvo i pravo mesto za ovakve investicije, kojih će, nadamo se, biti još za neke druge kapitalne infrastrukturne projekte u budućnosti. S druge strane, našoj privredi će svakako dobrodoći ovakav priliv svežeg kapitala u izgradnji infrastrukturnih objekata, tim pre što on dolazi po relativno povoljnim uslovima. Osnov za ovaj ugovor o zajmu predstavlja ugovor sa kineskom korporacijom o izgradnji ove deonice autoputa. O samom autoputu, pitanju opravdanosti i načinu i dinamici njegove izgradnje u prethodnoj deceniji, vođeno je dosta polemika na kojima se ne bih zadržavala, jer je svakom razumnom čoveku jasno da izgradnja ovog autoputa predstavlja prvorazredni, državni i nacionalni zadatak. Mi smo svesni da bi najbolje bilo kada bi postojale mogućnosti da se ovakvi projekti finansiraju direktno od strane države ili domaće privrede, ali svi znamo u kakvom stanju se one trenutno nalaze, a vremena radnih akcija i zajmova za privredni preporod odavno je prošlo, pa se, nažalost, ova opcija zaduživanja u inostranstvu nameće kao jedina realna. Uslovi pod kojima se daje zajam su povoljni. Kamata za ovaj zajam iznosi 2,5% godišnje, što je kamatna stopa koja je niža u odnosu na neke kredite koje smo ranije podizali i gde se ona kretala između 3% i 4% na godišnjem nivou. Zajam će biti isplaćen u periodu od 15 godina, koji će početi da teče nakon petogodišnjeg grejs perioda kredita. Period dospelosti pojedinih rata biće polugodišnji, a naša strana će eventualno moći i da se koristi pogodnostima odredbi da ranije otplati zaduženje po povoljnijoj odštetnoj stopi od 1%. Možda će se neko naći ko će staviti zamerku zašto se u ugovoru nalaze klauzule koje obavezuju na nabavku roba i usluga iz Kine, ali mi moramo biti svesni da se na jednoj strani moraju dati i neke kompenzacije u ugovoru zarad već pomenutih povoljnih uslova otplate kredita, a na drugoj strani kineska poslova grupacija kojoj je poverena izgradnja u svetu poznata po uspešnim građevinskim poduhvatima da je, primera radi, u roku od četiri godine sagradila pomorski most koji ima dužinu otprilike koliko i ova deonica budućeg autoputa i nadamo se da će takvu efikasnost pokazati i kod nas. Drugi predlog potvrđivanja međunarodnog Sporazuma koji se pred nama nalazi je onaj o izbegavanju dvostrukog oporezivanja u odnosu na poreze na dohodak sa Kraljevinom Maroko. Mi smo u jednom od prethodnih zasedanja već ratifikovali određeni broj sporazuma o privrednoj saradnji sa ovom državom a načelno smatram da su ovakvi sporazumi uvek dobrodošli jer stvaraju mogućnosti za poboljšanje međusobne saradnje na obostrano zadovoljstvo. Poštovani narodni poslanici, jasno je da ova dva zakona predstavljaju još jedan koristan doprinos našoj ekonomiji i privredi, te će zato poslanička grupa PUPS, odnosno Partije ujedinjenih penzionera Srbije, u danu za glasanje podržati ovaj zakonski predlog. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Uvažena potpredsednice, ministre, dame i gospodo narodni poslanici, prvo moram da se složim sa ovim, makar jednom rečenicom, koleginice Milošević, naravno da nije čudno da postoji klauzula u ugovoru koji nas obavezuje da robe usluge nabavljamo, pre svega, od kineske strane i naravno da je to kompenzacija za neke druge povoljnosti koje smo dobili u drugim elementima ugovora. Dobro je da ste to rekli pošto na samom početku ove rasprave je bilo neverovatnih formulacija da je ovo najpovoljniji kredit gotovo u istoriji čovečanstva, da je pravo čudo kako je Srbiju pogledao Bog i kako smo uspeli da dobijemo ovaj kredit najbolji svih vremena. To je dosta zabrinjavajuća praksa u ovom parlamentu. Kada vi gospodine Iliću govorite o tome koliko smo na granici zaduženosti, da imate vrlo ozbiljne restrikcije ne samo od međunarodnih institucija, nego i od samog ministra finansija u ovoj Vladi, dakle restrikcije na nova zaduženja, mi smo do te granice zaduženja došli, upravo tako što je gotovo svaki kredit koji je ova zemlja uzela u proteklih 10 godina, ovde predstavljan kao najkorisniji, najbolji svih vremena, najefikasniji, kako će Srbiji posle toga svanuti. Ne sporim da je ovaj kredit u mnogim svojim aspektima dobar i povoljan. S druge strane, mislim da kada se vodi parlamentarna rasprava o potvrđivanju uzimanja nekog kredita, da suština te rasprave treba da bude na analizi finansijskih i ekonomskih efekata i uslova tog kredita. Mi svaki put nekako skliznemo u to da li je važno da se gradi put, da li je važno da se gradi infrastruktura i onda pobegnemo od ovoga što je zapravo suština u ovakvim stvarima. Danas ovde treba da raspravimo da li je ovaj kredit dovoljno efikasan, da li za onu cenu koju plaćamo, odnosno koju ćemo plaćati u narednih 20 godina, dobijamo neko efikasno dobro, odnosno nekakvu korist za građane Srbije, korist za određene delove Srbije, finansijsku korist od eksploatacije tog puta, efikasno održavanje. Dakle, rešenje svih onih problema koje danas imamo i u putnoj privredi i u svim segmentima državnog upravljanja javnim dobrima, da tako kažem. Vi ste, gospodine Iliću, ispravno na početku ukazali, na taj program koji ima kineska Vlada, koja nije ni iz kakvih altruističkih nego iz komercijalno-ekonomsko-političkih razloga odlučila da plasira oko 10 milijardi dolara u ovaj deo Evrope i govorili ste o tome da su sredstva koja se plasiraju, da se ona plasiraju pod vrlo povoljnim uslovima. Imam jedno vrlo konkretno pitanje za vas. Odlukom kineske države taj fond za kredite nije formiran samo za davanje kredita ili ulaganja u putnu infrastrukturu, nego i neke druge vrste infrastrukture, recimo energetsku infrastrukturu. Pošto je ovaj kredit ovoliko povoljan, a mi smo podneli inicijativu odnosno zahtev kineskoj strani da se ovim kreditom finansira ova investicija, dakle deo auto-puta, da li je bilo razgovora, da li je bilo inicijativa sa srpske ili kineske strane da recimo sredstva iz ovog programa uzmemo odnosno iskoristimo za finansiranje izgradnje projekta Južni tok kroz Srbiju? Ili smo morali da uzmemo taj kredit od ruske strane, sa kojom smo već u tom poslu? Pošto mi ovih dana slušamo da je taj kredit, koji će verovatno biti sa kamatnom stopom između 4,25 i 4,5% za izgradnju Južnog toka, a koji ćemo plaćati ko zna koliko iz takse koju bismo inače imali na tranzit gasa i ko zna kako plaćati, da li smo mogli umesto tog kredita da uzmemo ovako povoljan kredit od Kine za tu investiciju, odnosno obavezu Srbije? To je vrlo važno pitanje. Da li je, ako je takvih inicijativa bilo sa naše i kineske strane, šta je bio epilog? Da li je, recimo, ruski partner imao neke eventualne primedbe na to, da li je insistirao da se od njih zadužimo itd? Meni nekako izgleda da bi bilo povoljnije da taj projekta finansiramo uz kamatnu stopu od 2,5% ili neku sličnu kamatnu stopu, nego uz kamatnu stopu od 4,5% uz vrlo problematičan odnos da uzimate kredit od onoga ko vam je partner u tom poslu i ne samo da je partner nego je većinski vlasnik svega u tom poslu. Na kraju će vam biti isporučilac gasa koji je trebao da prolazi kroz taj gasovod i koji ovu zemlju vodi u vrlo ozbiljan problem. Vrlo je važno, gospodine Iliću, da kada govorimo i o kreditima i o investicijama tu postoji neka vrsta diversifikacije, da ne držimo sva jaja u istoj korpi, kako se obično kaže. To je za zemlju uvek vrlo važno, u infrastrukturi u energetici, velikim kreditnim poslovima pogotovo. Siguran sam da to razumete. Što se tiče nekih elemenata samog ovog ugovora, već je rečeno da će zajmoprimac, to je Republika Srbija koristiti celokupna sredstva kredita isključivo za plaćanje približno 90% vrednosti komercijalnog ugovora a da će roba tehnologije i usluge koje se nabavljaju iz ovih sredstava biti kupljene pretežno od Kine. Onda treba biti fer prema građanima i reći da to znači da će praktično za sve robe i sve usluge biti zaključeni ugovori sa kineskom stranom ili kineskim firmama koje će, razume se, s obzirom na specifičnosti ovog posla, na udaljenost onda zaključivati i uzimati neke vrste podizvođača ili domaćeg radnika, domaće radne snage. To je ono što se dešava i u nekim drugim sličnim poslovima koje ovde imamo. Dakle, efekte ovog kredita ovog posla treba posmatrati na taj način. Dakle, značajan deo kredita će se po ovoj liniji praktično vratiti onome ko kredit daje. To nije nešto što ekskluzivno radi Kina, to rade svi drugi kreditori, pogotovo kada se u kredit ulazi bilateralnim međudržavnim sporazumom. Još je gora situacija u ovom projektu koji sam maločas spominjao, recimo oko Južnog toka gde je drugoj strani dat još čitav niz garancija kojih ovde nema. Dodatno pitanje koje treba otvoriti i zaista mislim da je to ključni reper kada analiziramo da li je neki kredit dobar je da li će on biti efikasno upotrebljen? To je mnogo važnije od visine kamatne stope, od grejs perioda. Mi para nemamo pa nam je svakih šest meseci ili godinu dana grejs perioda koji možemo da dobijemo značajan. Ne treba se preterano radovati ni tim grejs periodima. Te obaveze koje pominjete u budžetu za ovu godinu, za sledeću godinu, govorila je o tome i koleginica Božanić, isto su tako posledica nekih kredita koji su najavljivani kao ultra povoljni sa vrlo dugim grejs periodom. Istekle su te dve, tri, pet godina i sada dolazimo u situaciju da moramo da vraćamo te kredite. Tako ćemo doći za pet godina i u ovu situaciju. Vi znate šta je osnovno merilo, ako uspemo da napravimo u nekoliko narednih godina privredni rast koji će nam omogućiti da servisiramo ovu kamatu koju smo uzeli, on je dobar. Ako u tome ne uspemo, naši dugovi će se povećavati. Ne treba biti ne znam kakav finansijski ekspert da bi se razumela to elementarno pravilo. Naša iskustva do sada nisu dobra gospodine Iliću. Svaki put kada dođete u parlament govorite o tome koliko je neefikasna gradnja, koliko imamo problema sa pripremom i u fizičkom i u pravnom i u svakom drugom, infrastrukturnom smislu. Samo u prvih pola sata ili sat ove rasprave ste u komunikaciji sa nekim koleginicama i kolegama govorili o nekoliko problema koje imate, od trase, preko nekih problema terena, reljefa, dugogodišnjeg neodržavanja itd. i to ćete imati u svakom segmentu svake investicije koja se radi kod nas. Bitno je samo da postoji red. Bitno je samo da postoji red. Ja mislim da nije ozbiljno da mi govorimo o 300 miliona dolara kredita koji uzimamo, a da svi drugi budu ozbiljniji od nas, gospodine Iliću, da se kineska strana štiti, da ovi dodaci odnosno prilozi uz ovaj ugovor budu ovako ozbiljno sačinjeni, a da mi sami kod sebe nemamo ni elementarne odgovore na pitanje šta hoćemo, gde će se završiti ti putevi, čemu oni služe, kakva je politika države u okviru turističke politike, ili razvoja turizma, poreske politike itd? To sa Kinezima nema veze, kao ni sa bilo kim ko nam daje kredit ili pravi investiciju. Oni sa ovako ozbiljnim ugovorima štite. Ili za sebe zadrže garanciju da će za njih važiti oni uslovi koji su važili u trenutku zaključenja ugovora, ili se obezbede kroz ugovor izdašnim kompenzacijama na nekoj drugoj strani. Pitanje je za nas šta mi radimo u tom? Možda je danas prilika i da odgovorite na pitanje kako se gospodine Iliću desilo i da li se ikada u drugoj situaciji to desilo u ovoj zemlji za bilo šta drugo, da nekom bude izdata lokacijska dozvola u jednom danu, a građevinska dozvola sledećeg dana? Neću tražiti da vi ovde pod zakletvom ministra potvrdite da su za ta dva akta bili ispunjeni svi zakonom i drugim aktima traženi uslovi, ali mislim da je svakome jasno da postoji velika sumnja da baš i nisu. Ne znam ni za jedan drugi posao u Srbiji gde je bila takva dinamika izdavanja potrebnih dokumenata, gde se ona poklapa sa užasnim pritiskom kome je izložena ova zemlja. Užasnim pritiskom na svim nivoima. Ono na čemu sam ja zahvalan, ako tako mogu da kažem, Vladi Narodne Republike Kine je što je to ipak u tom smislu pristojniji kreditor, ili pristojniji investitor, pa neće nikada sebi dopustiti ono i takvu vrstu brutalnog i nedopuštenog pritiska kakvu sebi dopuštaju neki drugi, prijatelji ili navodni prijatelji ove zemlje, između ostalog, onih koji su dobili u dva dana lokacijsku i građevinsku dozvolu za Južni tok. Hvala vam.
Hvala. Reč ima ministar Ilić.
Evo, vrlo rado ću odgovoriti na neka pitanja koja ste postavili. Ponovio sam da je stav ove Vlade profitabilna investicija, investicija koja pravi dobit, koja će sebe da izdržava i nijedna investicija neće proći koja ne može sebe da otplati, a to da je bila praksa poslednjih 20, 30 godina, mi ne bi došli u situaciju u kojoj smo danas. Pravljene su investicije koje nemaju nikakve veze. Neke nisu ni puštene, a potrošeno je stotine miliona i sada servisiramo kredite, itd. Ali, to su bile političke investicije, da sada ne nabrajam interese pojedinih političkih grupacija koje su dobijale određene kredite, određene investicije da bi dobili neko biračko telo u nekoj sredini, pa ćemo da pravimo tamo nešto što nikad neće da proradi. Kada bih vam sada rekao kao resorni ministar da odete na Bor i da vidite najveću investiciju koja je tada bila u Srbiji, da vidite da ona propada, raspada se na objektima koji su milionske vrednosti, završene 90% i sve napušteno. Da vam ne pričam sad o banjama, o hotelima, motelima, investicijama, žičarama, itd, koje stoje u korovu. I to je bila neka politika. Ja nisam učestvovao u tome, ali to sad svi plaćamo. Neko je hteo da napravi neku fabriku tu i tu, pa nek propadnemo. Prošli put sam vas pitao u parlamentu – da li je u redu da zatvorimo jednu fabriku bele tehnike u Čačku, koja je bila simbol ove države, koja je brend, a da pravimo novu na nekom drugom mestu i da plaćamo po radnom mestu 10.000 evra? Nije. Da li je tako? Ali, to je sve prošlo ovde u parlamentu na neki način. Ja nisam u tome učestvovao. E, sad, ove investicije su profitabilne. To pokazuju studije. Znači, autoput, ima ovde ministara koji to dobro znaju, bivših, koji ima saobraćaj preko 10.000 automobila dnevno je profitabilan. Sve ispod 10.000 je neprofitabilno. Negde se pravilo gde neće biti dobiti, gde će morati budžetski da se dodaju sredstva, ali ovo je investicija koja pokriva. Da li će ući kineska oprema? Naravno da će ući. Mi smo je oslobodili carine i PDV. Oprema koja će se koristiti u izgradnji autoputa i firma koja je doveze da radi, kada završi posao ide sa njom napolje ili mora da ostane da plati obaveze ako želi da je zadrži u ovoj državi. Dok traje posao, oprema može biti tu. Završi se posao i ona izlazi. Naravno da smo razmatrali tu opremu kinesku koja je mnogo jeftinija od svih drugih oprema u Evropi koja se proizvodi. Uzmite jednu mašinu za bušenje tunela. Jeftinija je 40% nego da je kupimo u Nemačkoj ili Italiji ili nekoj drugoj državi. Mi ih ne proizvodimo. Pričali ste o Južnom toku. Oprema za polaganje cevi, ako ste čitali i pratili kako se to radi, odjednom 600 metara cevi mora da se spusti u rov koji je 4 metra dubok i 6 metara širok. Takva je tehnologija da 600 metara odjednom morate da dignete i da spustite. Nemamo opremu da spustimo nijedan metar. Moramo da uvezemo od onoga ko ima opremu ili da dobije posao onaj ko je tehnički opremljen za takav posao. Nemamo nijednog varioca u državi koji može da vari cevi tih profila i da ima atest za to varenje jer nikada nismo to radili. Ali, zaboravili ste jedno, da od tranzita Južnog taka, centralnog magistralnog voda imaćemo negde dobit oko 200 miliona evra godišnje. Imaćemo neku zaradu. Zamislite da se iz glavnog voda grana jedan kanal prema Makedoniji, jedan će ići Koridorom 11 prema Crnoj Gori, Zapadnoj Srbiji i može preći u Italiju, a jedan će deo ići u Republiku Srpsku i Hrvatsku. Bićemo umreženi sa još tri dodatna mini koridora koji će krenuti kroz Srbiju po našim najverovatnije putnim koridorima, što je logično, jer može doći istovremeno do izgradnje Koridora 11 prema Crnoj Gori i ugradnje cevovoda jer to je 30% isplatljivije nego na drugi način. Da li kredit kineski jeste povoljan? Može da se koristi za gasovo. To od nas zavisi. Mi smo dobili kvotu orijentacionu kredita iz tog subvencionisanog kredita kineske vlade za Jugoistočnu Evropu. Naši pregovori sa njima bili su da se pojavimo sa projektima i pojavili smo se sa tri projekta tada. To je ovo što sada ratifikujemo, Ljig – Obrenovac. Pojavili smo se sa projektom Moravskog koridora i Ruma – Novi Sad. Konkurisali smo za sredstva. Nismo se pojavili tada jer nije bilo spremno se sa Južnim tokom, jer nije bila pripremljena papirologija da se pojavimo kao zainteresovani za kreditna sredstva. Pojavili smo se sa tri projekta i ta tri projekta su ušla u razmatranje upravnog odbora banke. Ovaj prvi projekat koji je bio spreman sa kompletnom dokumentacijom i ostalom je prvi prošao. Ostalo je ostalo u pregovorima. Priča da li je izdata lokacijska dozvola za jedan dan, a drugi građevinska. Ne možemo da izdamo istovremeno dve dozvole. To je logično. Mora da ide lokacijska, pa se u građevinsku uvede broj lokacijske, zavede se datum izdavanja itd. i ne može isti dan. Ali, mi smo znali da je to državni veoma važan projekat i mesecima smo pripremali dokumentaciju. Sve smo spremili i mogli smo da izdamo tada kada smo izdrali u najbržem mogućem roku. To je ogroman projekat. Radilo se 15 sati dnevno da se završi. Nije bio ničiji pritisak. Niko nas nije pritiskao. Ali, ako vam neko donese investiciju od milijardu i 900 miliona evra, naravno, da je država zainteresovana za tu investiciju, ako hoćemo da je radimo, da je tehnički odradimo. Bila bi sramota da kažemo – evo, nismo završili dokumentaciju, nemamo, a bio je fiksiran otprilike datum početka radova. Zašto? Da bi pratili ovaj cevovod koji ide kroz Bugarsku, on mora da se nastavi. Ne možemo sad da napravimo deo i oni da čekaju nas dve, tri godine. Oni će da odu na drugu stranu i povežu se na drugi način. Znači, mi ako smo ušli u igru, moramo da pratimo dinamiku radova na čitavom cevovodu koji je krenuo i moramo taj magistralni cevovod da propratimo u određenim rokovima, da se sve to spoji i poveže. Pitali ste - zašto ruski kredit? Nije to ruski kredit. Gospodin Bajatović je juče objasnio, to je kredit u kome učestvuju isto i Francuzi i Nemci, Italijani, Englezi i svi ostali iz zapadne Evrope koji su zainteresovani. To je jedan tim koji je napravljen, jedna kreditna linija, da se uradi jedan posao, da dođe gasovod u zapadnu Evropu sa neke druge strane i da se napravi taj magistralni vod. Videli ste da deo sredstava daje Ruska, a nije sad bitno koja je banka odabrana. Ali je bitno da su akcionari u tom celom poslu, znači više zemalja, a ne samo Rusija. To se juče i objasnilo na konferenciji za novinare, gospodin Bajatović je rekao, tačno imaju procente, koliko ko učestvuje, da je to jedna međunarodna institucija napravljena da uradi jedan veliki projekat koji je interes ne samo Srbije i Rusije, nego cele jugoistočne i zapadne Evrope. On razgranava mrežu i mi dobijamo tri gasne elektrane na teritoriji Srbije. Jedna se radi kod Niša, jedna kod Zemuna, jedna najverovatnije kod Vrbasa. Prema tome, i to je veoma bitno za Srbiju. Mi ćemo tu zaposliti hiljadu i nešto ljudi koji će biti u stalnom radnom odnosu, raditi na tim projektima, bićemo proizvođači energije itd. Hvala.
Hvala. Reč ima Bojan Đurić.
Meni je uvek zanimljivo da slušam te detaljne analize gospodina Bajtovića, samo što, naravno, on je stručnjak za velike sisteme, ali verujte mi, gospodine Iliću, postojale su i neke druge škole u ovoj zemlji, pa ljudi ipak mogu da uoče gde su elementarne rupe u takvim objašnjenjima. Ne radi se o tome ko je vlasnik, nego se radi o tome kako smo došli do toga, da baš od tog davaoca kredita uzmemo novac. To je moje pitanje. Da li smo probali da na nekom drugom mestu nađemo finansijera pod povoljnijim uslovima? To je moje pitanje. Ne znam zašto na kraju iste rečenice dodajete – ali znate, dobijamo i tri gasne elektrane. I vi i ja znamo da ne dobijamo ništa, da neko pravi investicije iz kojih će zaraditi, to je sjajno i to je sasvim legitimno, samo da prestanemo da govorimo na tom nivou da nešto dobijamo od nekoga. Ništa ne dobijamo. To su poslovni odnosi. Slažem se sa vama da treba da nastavimo tamo gde su Bugari počeli ili stali, pa ja zato i pitam – zašto svi elementi tog posla nisu onakvi kakvi su bugarski? Ali nije u redu da o tome pokušavam da raspravljam sa vama, niste se vi time bavili. Razumeo sam da ste mi rekli u parlamentu da su bili ispunjeni apsolutno svi uslovi koji su bili potrebni da se izdaju ove dozvole o kojima govorite. Drago mi je da je ministarstvo i da su svi zaduženi radili tako brzo. Očekujem da će tako raditi i u odnosu na sve druge kojima ta vrsta dozvola treba, pogotovo u velikim projektima, gospodine Iliću. Moje pitanje je – kako smo došli do toga da kredit uzmemo od tog finansijera? Danas ovde govorimo o kreditu koji je 2,5%, a ovaj će biti uz gotovo dvostruko veću kamatu. To je ključno pitanje. Tačno je da ćemo zarađivati od takse. Zašto se onda ne zadužimo na drugom mestu… (Predsedavajuća: Vreme.) … pa od ovog novca koji zaradimo od takse da to vraćamo, ili od nekog drugog novca, nego smo ovako vezani. Znate zašto pitam, gospodine Iliću? Takav smo posao napravili s rudnom rentom. Nećemo nikada izaći iz obaveza da rudna renta bude tri, a ne sedam posto, jer o tome odlučuje preduzeće u kome smo manjinski vlasnik. O tome se radi.
Hvala. Narodni poslanik Milutin Mrkonjić.
Hvala. Uvaženo predsedništvo i predsedavajuća, uvaženi ministre i kolega, SPS podržaće oba ova dokumenta, upravo zbog toga što oni predstavljaju kontinuitet jednog ozbiljnog projekta koji se radi već peta, šesta godina. Dobro je da jedna Vlada nastavi barem deo posla koji je radila prethodna Vlada i dobro je da se ovakvi projekti, kao što se veliki infrastruktuni projekti, rade u kontinuitetu. Dakle, oba ova projekta su ozbiljni projekti i vi ste to dobro obrazložili, o tome ne bih govorio. Ali, da vas podržim i u jednoj drugoj stvari koja je vrlo važna, mislim da je nekoliko kolega govorilo o tome, sada je kolega Đurić izašao. Nema kredita država i Vlada bez privilegovanih kredita. To je ovo što je gospodin Ilić govorio. Tu su kamate najniže, ali uslov je da rade i preduzeća zemalja koje te kredite daju i to nije ništa novo. Mi smo jedan takav ugovor imali 1992. godine za magistralnu prugu sa Francuzima, pa su došle sankcije i da ne pričam dalje o tome, tako je bilo. Krediti dve evropske banke, Evropske investicione banke i Evropske banke za obnovu i razvoj i Svetske banke su drugo pitanje. To su krediti koji se daju i tu su propozicije jasne i na bazi tih propozicija mi možemo, na bazi tendera svih zemalja koje žele da učestvuju, da biramo, odnosno da se biraju izvođači. Kada se radi o državnim ugovorima, to je ovo što se odnosi sada na kineski ugovor ili ono što je bilo sa Azerbejdžanom, onda moramo prihvatiti da i oni ljudi rade. Naravno, stvar procene je zemlje i Vlade Republike Srbije u koju projekat treba ući. Potpuno se slažem sa gospodinom Ilićem i Vladom, moramo ići na ovakve infrastrukturne projekte i na ovakve aranžmane, da bismo mogli da zaposlimo i našu operativu. Podsećam, Koridor 10 smo počeli i obezbedili sredstva pre nego što smo imali rešene neke druge stvari o kojima je Velja takođe govorio, ali smo svesno ušli u to, da bi danas došli da svaki mesec otvorimo po jednu deonicu. Sada imao kontinuitet i znamo šta radimo. Gde su tu naši izvođači? To je druga stvar koju sam takođe hteo da pokušam da objasnim. Kada smo ušli u Koridor 10, 2008. godine, ja sam verovao da naša preduzeća, zbog njih smo sve to radili, znaju i mogu da rade. Nažalost, to nije bila istina. Danas smo već osposobili ta naša preduzeća da mogu da konkurišu. Dobra je odluka bila Vlada da se umesto „Alpine“, koja je dobila na međunarodnom tenderu most Bešku, uključi naša „Mostogradnja“ koja taj posao zna da radi. Takođe bih predložio Vladi da i ove druge dve deonice ili dva projekta na kojima je radila „Alpina“, jedan je deo oko Dimitrovgrada, a drugi je most Mijatovac dole na železničkoj magistrali Koridora 10, da se i ta dva projekta, takođe po hitnim odlukama Vlade, udele našim izvođačima. Sada je to prilika da i naša preduzeća rade. Zbog toga je dobro, naravno, ukoliko je granica o kojoj je govorio gospodin Ilić, ili možda o kojoj treba više da govori predsednik Vlade i gospodin Krstić, tog našeg zaduženja tamo, gde nismo prezaduženi, gde nisu te crvene linije, ja, nažalost, nisam stručnjak za to. Prema tome, podršku ovakvim projektima SPS će uvek davati i predlažemo da se ova dva zakona usvoje. Hvala.
Hvala. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Narodni poslanik Borislav Stefanović, izvolite.
I to pre roka. Moram da kažem, uvaženi poslanici, gospođo predsedavajuća, ministre Iliću, ovo je dobar posao za Srbiju. Kina je strateški partner Republike Srbije i prijateljska zemlja ako hoćete. Naša saradnja u ekonomskoj i političkoj sferi je sve značajnija i ona se razvija već godinama. Ona nije proizvod rada samo jedne, pa makar i ove Vlade. Moram da kažem, citirajući iz materijala koji smo dobili, zbog javnosti Srbije šta ovde piše - 20. avgusta 2009. godine je Vlada Narodne Republike Kine i Vlada Republike Srbije potpisala Sporazum o ekonomskoj i tehničkoj saradnji u oblasti infrastrukture. 26. aprila, pre izbora 2012. godine, je Vlada Kine objavila uspostavljanje kreditne linije od 10 milijardi dolara radi podrške zajedničkim projektima itd. Vlada Srbije 13. maja 2013. godine, dakle ova Vlada Srbije, je zaključila komercijalni ugovor za izgradnju autoputa E763 sektor Obrenovac-Ljig, u daljem tekstu ovaj komercijalni ugovor. To je zbog javnosti i zbog građana Srbije, da znaju o čemu pričamo i ko je od kog momenta preuzeo koji deo posla, ne dovodeći u pitanje ni jednog momenta važnost i korisnost ovog posla za Republiku Srbiju. Moram da kažem da u tom smislu DS potpuno podržava realizaciju ovog projekta. Međutim, ima jedno ali koje devojci sreću kvari, a to je kod DS što mi nekako moramo zbog javnosti i zbog budućnosti ove zemlje da ukažemo i na neke negativne stvari oko samog aranžmana, ne suštine aranžmana, ne puta koji podržavamo, za čiju izgradnju se zalažemo, već oko toga kako i na koji način smo došli do ovoga što sada stoji pred Narodnom skupštinom. Naime, poštovane kolege narodni poslanici, građani Srbije, u lokalnim samoupravama ako odgovorno lice sklopi ugovor o investicijama, a pri tome nema budžetski opredeljena sredstva, ti ljudi odlaze u zatvor. To se desilo u Leskovcu kod gospodina Kocića iz DS. To se desilo i kod gospodina Krišana u Kovačici pre neki dan. Znači, oni idu u zatvor. Kod nas ministri u Vladi ne idu u zatvor, nego kažu – ovo je posao stoleća. Zašto to kažem? U momentu kada vi dolazite u ovu Skupštinu znate da nam donosite papir, a u momentu kada ste krenuli u ceo posao niste imali budžetski obezbeđena sredstva, čime ste između ostalog prekršili i Zakon o budžetu. Kažete ovde da je kamata 2%. Slažem se sa vama da je niska kamata i to je dobro. Međutim, istine radi, neke kolege su već pričale, kamata je 2,5%, plus 0,25% za menadžment, plus 0,25% za eventualno nepovlačenje sredstava. To je radi istine. Dakle, nije baš onako kako ste rekli u punom smislu. Da li ćete vi, ministre Iliću, za 30 dana od momenta zaključenja povući ova sredstva ili ne? Pitam vas zbog kamate. Dakle, to je prva stvar koju treba da čujemo od vas jasno i nedvosmisleno, da će to biti izvodljivo i da će sve biti uredu. Vi ste u maju 2013. godine najavili početak izgradnje za jun 2013. godine, a u junu ste pomerili taj početak radova na avgust, potom na septembar. Pre dve nedelje ste rekli da radovi ne mogu da počnu u ovoj godini zato što, citiram vas – u budžetu Srbije nisu planirana sredstva za avans kineskom izvođaču u vrednosti od 10% od 334 miliona dolara, kolika je vrednost ugovora. Meni se čini da ste u neku ruku u budžetskom smislu zaboravili na ovaj projekat. Mislim da ste time potvrdili da ste prekršili Zakon o budžetu, kao i neke druge zakone. Po ovom ugovoru o ukupnoj vrednosti radova za celu deonicu po postojećem glavnom projektu je 231.370.000 evra, tj. trista i nešto miliona dolara. Ugovor sa kineskim izvođačem radova je potpisan 13. maja 2013. godine, na vrednost 333.747.000 dolara. Dana 25. avgusta, dakle, ovo je bilo u maju, a u avgustu Vlada Republike Srbije je ovlastila ministra Ilića da potpiše ugovor o zajmu. Kroz ceo materijal dostavljen poslanicima, poštovane kolege, predlagač ovog zakona se poziva na komercijalni ugovor između Ministarstva građevine i urbanizma, vašeg ministarstva, „Koridora Srbije“ i kineske kompanije „China Shandong International Economic“ itd. U obrazloženju se predlagač poziva na uspešnu saradnju na projektu između izgradnje mosta Zemun-Borča. Dakle, pitanja su sledeća. Zašto je ugovorena vrednost radova veća od vrednosti radova po glavnom projektu za 33.545.000 dolara? Na osnovu kog dokumenta ste vi, ministre Iliću, potpisali 13. maja komercijalni ugovor sa kineskom kompanijom? Po kojoj proceduri je izabran izvođač radova? To je, čini mi se, normalno, logično i legitimno pitanje. Kako je potpisan ugovor o izgradnji bez prethodno potpisanog ugovora o finansiranju? Pošto se predlagač poziva na komercijalni ugovor sa izvođačem, kako poslanici mogu da glasaju za ovaj zakon kada ne znaju uslove komercijalnog ugovora? Kolika je zastupljenost domaćih izvođača radova, domaćih materijala i usluga? Mislim da je tu i kolega malo pre odagnao sve sumnje. Predlagač zakona, kao što stoji u materijalu, je Ministarstvo finansija i privrede, koje ne postoji, pošto su to sada odvojena ministarstva. I to ste pustili onako. Radni tim za izgradnju mosta Zemun-Borča je u nekoliko navrata obavestio nadležnog ministra o problemima na tom projektu, kao i o vrlo lošoj komunikaciji sa kineskim izvođačem. Vi znate o čemu se radi. Takođe, ministar Krstić je zvanično obavešten od strane kineske Eksport-Import banke da nije spremna na anekse ugovora o finansiranju projekta mosta Zemun-Borča, bez saglasnosti kineskog izvođača, iako su to dva potpuno odvojena ugovora. Dakle, nismo protiv izgradnje ovog puta. Smatramo da je koristan za Republiku Srbiju. Mi smo počeli ovaj projekat za vreme prethodne Vlade. Nama se čini da vi ovo ne znate baš da sprovedete u punom smislu i ne znate to da sprovedete po zakonu. Gde ste videli arbitražu u jednom ugovoru između dve strane koje određuju da je sedište arbitraže u Pekingu? Samo nam recite, nemamo ništa protiv kineske strane, ali zar nije bilo logičnije da se arbitraža sprovede, recimo, na bilo kojoj državi koja je treća strana u ovom sporazumu? Zamislite, u ovom dokumentu arbitraža se sprovodi u Pekingu. Što ne u Beogradu? To mi stvarno nije jasno i verujte da ovo nigde nisam video do sada. Možda sam laik, priznajem u jednom delu, ali ovo zaista nisam nigde video. Dakle, ovo su legitimna pitanja. Vi ste ušli u jedan posao bez ovlašćenja u tom momentu. Vi ste ušli u celu ovu priču, a niste jasnu konstrukciju napravili. Postavio sam vam vrlo konkretna pitanja i za ove milione koji su viška. Odmah ste rekli kamatu manju nego što jeste, što jeste problem. Mislim da, ministre, u ovom zaista pozitivnom poslu za Republiku Srbiju nepotrebno, ne znam iz kojih razloga, da li iz razloga nestručnosti, nepripremljenosti ili nečeg drugog, mi imamo zaista ovakvu situaciju koja je teško objašnjiva, a koja se tiče važnih elemenata sprovođenja ovog posla. Zaista vas molim da bar jednom pokažete da osim nehata nekada znate da kažete i istinu. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Ilić. Izvolite.
Gospodine, možda sam napravio lapsus, to 2,5%, to stvarno jeste lapsus, ali ja se izvinjavam, imali ste u materijalu i stvarno ne znam kako je do toga došlo, ali nije bitno. Nije to velika greška, imali ste u materijalu. Posle sam ispravio i sve je uredu. Šta je tu problematično što je ugovor potpisan komercijalni itd? Tačno je da mi održavamo kontinuitet Vlade u kojoj ste vi učestvovali, vaša partija. Tačno je, gospodine Borko Stefanoviću, da smo istom tehnologijom ovo uradili kao što ste vi uradili za Azerbejdžan, pa je ugovor propao, to gospodin Mrkonjić zna, pa smo ga mi aktivirali sa mnogo napora. I vi ste sklopili ugovor bez ratifikacije. To je potpuno ista tehnologija, ali je banka tako tražila. Razumete, ne možete vi da ne potpišete komercijalni ugovor. Naravno, on može jednostavno da se ne prihvati i da bude poništen itd, ako ne odgovara i ako ne prođe određene procedure do kraja. Ali, shvatite, vi ste pravili ugovor, vaša partija, koji sam ja posle prihvatio i bacio ga u život po istoj tehnologiji. Ako sam ja prekršio zakon, i vi ste prekršili. Razumete? Takva je tehnologija Vlade i vladine administracije. Ja nisam pravnik, ja to ne radim. Ugovor prave drugi i dogovaraju se kako. Naravno, mi imamo određene institucije koje to prate. Ista tehnologija je bila i za azerbejdžanski kredit. Ako sam ja prekršio zakon, i vi ste prekršili zakon tada. Potpuno je ista tehnologija u celom sistemu, koja je otpočela u jednom lancu i vi ne možete sada da dođete … Naravno, na kraju je uvek na svakom ugovoru koji je do sada rađen išla ratifikacija u parlament. Znači, parlament je taj koji kaže da li može ili ne može. Ako parlament kaže – ne može, onda – stop, ne može, zaustavljamo i nema dalje. To je ono finale. Posle toga počinju radovi. Prema tome, ista tehnologija je ispoštovana i nemojte samo kritikovati i govoriti razne neistine. Kad bi mi sad počeli o tome šta ste vi sve potpisali, ja sam juče na Vladi slušao to, ljudi su se krstili šta ste vi sve potpisali u vezi Kosova. Ja sad neću da ulazim u neke detalje. Ali, kad bih vas pitao da li ste prekršili Ustav i zakon i sve moguće što postoji, otvorila bi se polemika. Ja ne želim da polemišem. Ovde je jedan ozbiljan zakon pred poslanicima. Nemojte odmah na nož, odmah napad i kritika. Mi smo u toj priči da podržimo sve vaše projekcije koje je prethodna Vlada radila. Ovo što se tiče NIS-a i svega ostalog, to je sve zajedno, ja sam bio u toj Vladi kada smo tu odluku doneli. Vaš predsednik stranke, tadašnji predsednik Srbije, je sa mnom zajedno bio u Moskvi kod predsednika i premijera Rusije. Ja sam po-tpisao taj sporazum za NIS, u prisustvu predsednika Tadića. Znači, nemojte sad sve na nož. Neki kontinuitet vlasti mora da se održi. Ovo što kaže gospodin Mrkonjić, to je prava priča. Ne može auto-put da napravi jedna vlada, trebaju možda dve, tri Vlade. Ali, gospodine Stefanoviću, azerbejdžanski kredit koji je sklopljen, gospodin Mrkonjić zna sve o tome, da ne pričam dalje, ali, šta se dogodilo u finišu? Sve ide dobro. Radovi idu 150% iznad dinamike koja je bila postignuta u tom ugovoru. Što se tiče razlike u ceni, projekat je rađen 1996. ili 1997. godine. Cena čelika je na svetskom tržištu skočila 35% u poslednje dve godine, to znam po NIS-u, kada smo radili ponudu. To je moralo da se ugradi. Sada, na cevima koje se ugrađuju na Južnom toku, to je ona razlika koja je uračunata za razliku cene čelika na svetskom tržištu. Naravno, to je moralo biti ugrađeno. Ne možete reći da je cena čelika skočila, a da će nam ovi raditi džabe jer u projektu nismo predvideli, itd. Ne bih ja želeo da mi sada polemišemo o tim sitnicama, ali želim samo jedno da kažem. Mi nastavljamo kontinuitet i meni je drago da ste vi počeli taj projekat i da ste bili za taj projekat. Ja sam prihvatio vašu ideju leve obale Save, da se ne bih vratio tri godine unazad pa da prepravljam sve dokumente i da idemo na desnu obalu Save. Ja sam prihvatio i grad Beograd, koji je preinačio odluku, mada sam ja kada sam bio ministar bio za drugu varijantu i mi smo doneli sve papire za drugu varijantu, ali onda smo prihvatili vaše rešenje jer su stručnjaci rekli da je opravdano, da će da ukoči tri godine, itd. Tri godine mnogo znači za Srbiju i ja smatram da je to u redu. Nije nikakav problem. Nešto uradite vi, nešto mi, nekad ste na vlasti vi, nekad mi, svi moramo raditi za Srbiju. Tehnologija je ista i mi potpisujemo ugovore na jedan način, kako smo godinama radili i biće mi drago da se ovo završi na vreme. Evo, ja vas pozivam da dođete i da mi to zajednički otvorimo. Jer, to je interes Srbije. Biće mi drago da 24. dođete i da svi zajedno pustimo taj Južni tok i početak radova. Nema sada – vi ili mi. I vi ste bili za to, i ja sam bio, i svi smo bili. Vaš predsednik je bio sa mnom u Moskvi i stajao iza mojih leđa dok sam potpisivao. To je dobro. Zašto sada kritikujete i kažete da ne valja? Ne može da ne valja. Dobro je da i sledeći predsednik to prihvati. Možda će neki treći da otvori, nije bitno.
Ima reč Borislav Stefanović, replika.
Hvala ministre na odgovoru. Mada, moram da priznam, niste odgovorili baš na suštinska pitanja. Moram da primetim da ste pričali o nečemu što uopšte nije tema. Ne vređa me to što spominjete sporazume pošto, ako uspete vašom arheologijom da pronađete jedan dokument koji sam ja potpisao, slobodno ga uramite. A i ovaj što nisam, uramite slobodno. U poređenju sa ovim vašim su čisto zlato. Inače, niko vas ne kritikuje niti, kako kažete, na nož napada. Mi smo odmah rekli, ako ste pažljivo slušali, da je ovaj sporazum važan za Srbiju, da jeste deo kontinuiteta, apsolutno je nesporno da je koristan za Republiku Srbiju i da sa Kinom imamo dobre odnose, iako vaša Vlada 11 meseci nije postavila ambasadora. Sad postavlja neke mlade estradne savetnice, ali ambasadora u Kini nemamo 11 meseci. Vi znate koliko bi vam to olakšalo posao, između ostalog, i u ovom poslu. Moram da kažem da ste vi, i zahvalan sam vam na tome što priznajete da je ovaj dogovor sa azerbejdžanom dobar i da ga vi podržavate i da je potvrđen od strane stručnjaka, kako ste rekli, i da tu nema šta da se doda. Ali, ja vama pričam o ugovoru sa izvođačem, ministre. To je druga stvar. Nije to isto. Pitam vas zbog sledećeg. Kada kažete da je porasla cena čelika za 33%, eto vam razlike u ceni. A kada kažete da je isti taj čelik poskupeo za Most na Adi onda je to lopovluk. Kako to kod sebe objašnjavate? Da li to možete sebi da objasnite, ne meni? Dakle, kako je moguće kad na isti čelik za Most na Adi poskupi to je lopovluk i žuti su lopovi, a kad vam poskupi za ovo, onda je to ljudi posao decenije. Nemojte molim vas, poznajemo se mi dugo ministre. Inače, mislim da osim lapsusa za koji ste priznali, mislim da ste vi zaista kroz vaše izlaganje i potvrdu da postoji razlika u kreditu za izvođačem i sa državom Azerbejdžan potvrdili sve ovo što mi govorimo. Izašli ste iz zakonskih okvira i ovlašćenja Vlade. Ne možete to da radite mimo ratifikacije. Ne možete da pravite poslovni aranžman, a da nikog živog ne pitate i da vas Vlada unapred za to ovlašćuje. Po kom tenderu? Po kom dogovoru? Po kojim delovima?
Dva minuta i trideset sekundi iskorišćeno gospodine Stefanoviću. Reč ima Milutin Mrkonjić. Izvolite.
Neću da oduzimam puno vremena, ali pošto me je ministar Ilić pomenuo bar tri puta moram da kažem, bez želje da budem neki pomiritelj ovde, i azerbejdžanske kredite i ovaj kineski su izvanredni krediti i treba da koristimo to. I prethodna Vlada je učinila veliki napor na otvaranju Koridora 11, baš preko azerbejdžanskog kredita. Ne vidim, a ne bih da govorim o detaljima koje tako dobro znam kao i dvojica mojih prethodnika koji su govorili i koji polemišu, da uopšte ima mesta bilo kakvoj diskusiji na tu temu šta je ovo ili ono. To nema nikakve veze. Posao dobro ide. Kredit je dobar. Naša preduzeća se uključuju i to je važno. Sada iz tog iskustva možemo i sa Kinezima, da ubrzamo realizaciju projekata i to je mnogo važno, a iskustvo imamo. Prema tome, oba kredita su sjajna i podrška ljudima koji su te kredite doneli. Hvala.
Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodna poslanica Dubravka Filipovski. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, gospodine ministre, građani Srbije danas sa pažnjom prate ovu raspravu očekujući da Narodna skupština Republike Srbije u Danu za glasanje ratifikuje ovaj sporazum i ovaj kineski kredit odobri, kako ne bi bilo zastoja u radu, kako bi se autoput kroz Šumadiju izgradio u predviđenom roku za 36 meseci kako ste vi gospodine Iliću u decembru prošle godine i obećali. Takođe, želim da izrazim zadovoljstvo što ste gospodine ministre sa timom svojih stručnjaka iz Ministarstva za veoma kratko vreme uspeli da uradite sve što je potrebno za dobijanje ovog izuzetno povoljnog kredita od kineske Eksport – Import banke. Takođe želim da izrazim svoj stav i mišljenje da je veoma važan infrastrukturni projekat kao što je bila koncesija za izgradnju autoputa Horgoš-Požega, biti i privi poslednji projekat koji je u ovom parlamentu ratifikovan, a koji nije realizovan. Neprocenjiva je šteta koja je naneta građanima Srbije zbog toga. Takođe mi je drago što ste u relativno kratkom roku uspeli da uradite sve što je potrebno, naravno uvažavajući sve ono što je prethodno uradio i ministar Mrkonjić, da izgradnja ovog autoputa teče ovim tempom, kako sada teče, izražavajući uverenje da će tako biti i u narednom periodu. Potpuno je razumljivo interesovanje kineske države, kineskih kompanija, kineske banke, za izgradnju ovog autoputa. Naime, Kinezi kroz izgradnju ovog autoputa vide povezivanje severa i juga i zbog Luke Bar, a takođe veoma je važno i što će se veliki brojdunavskih luka, odnosno doći do povezivanja dunavskih luka sa Jadranskim morem i što će se na taj način povezivati i zemlje u okruženju. Veoma je važno što će država Srbija kroz izgradnju ovog auto puta, i kako ste i sami rekli aerodroma Lađevaca, kargo centra, i gasovoda biti isprepletana sa svim infrastrukturnim projektima i na taj način kroz izgradnju tih infrastrukturnih projekata postati veoma atraktivno mesto za buduća ulaganja. Takođe, želim da kažem da građanima 14 gradova Srbije, na ravno i svim građanima Srbije, ali pre svega 14 gradova kroz koje prolazi ovaj autoput, izgradnja navreme ovog Koridora 11 je važna ne samo za privredni oporavak zemlje, nego je ona veoma važna i za opstanak svih građana na ovom području. Koliko je ovaj projekat ozbiljan i koliko izaziva pažnju građana može se videti po tome što smo imali prilike da u ovom periodu od nekoliko meseci ranije, malo češće preko televizije i preko pisanih glasila vidimo kakvim tempom ide izgradnja ovog koridora, odnosno da građani Srbije podržavaju upravo napore koje vi činite, uopšte i cela Vlada, da nema zastoja u izgradnji ovog autoputa. Verujem da nepristupačan teren je činjenica da će se kroz ovu deonicu izgraditi i mnogo mostova, i da će biti mnogo izmešteno regionalnih puteva, ni na koji način neće usporiti ovu izgradnju. Naprotiv, da će kroz ovaj kredit, kako ste i sami rekli, biti uposleno još preko dve hiljade ljudi i da će na ovaj način negde početkom sledeće godine Srbija biti jedno veliko gradilište. Što se tiče potvrđivanja Ugovora između Republike Srbije i Kraljevine Maroko o izbegavanju dvostrukog oporezivanja u odnosu na porez na dohodak, vrlo je važan ovaj ugovor pre svega zbog privredne saradnje obe zemlje, i zbog toga što odredba člana 25. ovog ugovora propisuje jednak tretman državljanima obe ugovorne strane. Mislim da će ovaj ugovor doprineti još boljoj privrednoj, odnosno ekonomskoj saradnji obe zemlje, i kao što je moj kolega Miroslav Markićević, u danu za glasanje poslanička grupa NS će podržati oba ova ugovora. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Judita Popović.
Hvala vam, gospođo potpredsednice, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, kao prvo istakla bih da je potrebno da skinemo tu neku famu o posebno privilegovanom položaju zajmoprimca kod bilo kog ugovora o kreditu koji zaključuje država Srbija. Kada pogledamo i ovaj konkretan ugovor, jasno nam je da je pre svega zaštićena ona strana koja daje zajam, dakle zajmodavac, a Srbija je ta koja uzima zajam. Celokupna sadržina ovog ugovora u stvari usmerena je na to da obezbedi obaveze države Srbije i to u smislu plaćanja kamata, troškova, provizija, penala, dakle kazni. Dakle sve ono u stvari i čini obavezu zajmoprimca, a pri tom teško da možemo naći i neku jasniju obavezu i neki jasniji slučaj koji se previđa ovim ugovorom za eventualno neispunjavanje ugovora od strane zajmodavca. Dakle, i kada govorimo o položaju povlašćenog kupca i konkretno na ovom ugovoru bilo bi dobro da kažemo da mi uzimamo zajam. Da se ova država dodatno zadužuje i opterećuje i da ova država ima zaista prenapregnut limit što se procenta javnog duga tiče. Zato ne trebamo da pričamo bajke o svetu finansija i o tome koliko nas naši prijatelji vole, uvažavaju i eto, daju nam određene privilegovane zajmove. Ti zajmovi su uvek komercijalne prirode i uvek su u stvari zaključeni da bi se pre svega zaštitili interesi zajmodavaca. To je generalno takav slučaj. Kod svih tih kredita koje vi sada nazivate kao profitabilne investicije, jer bez obzira da li će te investicije na kraju da rezultiraju sa profitom ili ne, Srbija se zadužuje. Kada zaključujete ovakvu vrstu ugovora, bilo bi dobro da vodite računa i o tome kakav je odnos zajmodavca kada se govori o suverenitetu jedne države kao što je Srbija, o suverenitetu primene njenih zakona, o arbitraži čije je sedište utvrđeno u Kini, o zakonima koji se primenjuju na ovaj ugovor i na slične ugovore, a primenjuju se zakoni koji su zakoni zajmodavca. Radi se o tome da je Srbija uzela jedan zajam, a vi kažete po nekoj povlašćenoj kamatnoj stopi i to oglašavate kao ogroman dokaz jednog dobročinstva, jednog prijateljskog odnosa zajmodavca, a pri tom i vaše snalažljivosti oko zaključivanja ugovor. Samo je visina kamate u stvari kada pogledate nešto niža od one uobičajene komercijalne kamate, a svi ostali elementi ugovora i te kako predstavljaju ozbiljan komercijalni interes zajmodavca. Ako krenemo od te kamatne stope, kolega Đurić je o tome govorio, zašto u tom slučaju niste uzeli u obzir mogućnost da i za tu veliku investiciju izgradnju Južnog toka tako što ćete uzeti kredit od ovakve vrste zajmodavca kao što je u ovom slučaju kineski partner. U tom slučaju biste možda kamatu imali znatno manju i sigurno biste imali drugi položaj što se energetske zavisnosti tiče, jer je definitivno jasno da je naftno-gasni sporazumom Srbija prihvatila tu energetsku zavisnost od jedne države, od jedne državne kompanije. To ne može da promeni nikakva priča o tome koliko nama znači taj „Južni tok“, koliko ćemo mi od toga imati benefita, a radi se o tome da sledećih godina, s obzirom i zahvaljujući vašoj umešnosti da ugovarate, pregovarate i utanačujete uslove zaključivanje jednog ugovora, odnosno sprovođenje tog ugovora, Srbija neće videti ni dinara od te takse na koju se toliko pozivate kao, eto, to je ta naša privilegija što ćemo imati „Južni tok“. Pri tom, ne govorite ništa ni o tome da ste predvideli početak radova 24. novembra, a tender za izvođača radova predviđate tek za decembar mesec ove godine. Zaboravljate, i to šta ste predvideli naftno-gasni sporazumom, da je početak radova trebao da počne još davne 2012. godine. Dakle, prolongiraju se rokovi početka radova, zaboravljate da Srbija nema sopstvena sredstva, da i ta sredstva koja bi uložila u tu izgradnju mora da pozajmi i onda pozajmljujete po ovako visokim kamatnim stopama. Interesantno je kod svih ovih, što vi kažete, profitabilnih investicija, da kada zaključujete ugovore ujedno predviđate i to da se i tehnologija, usluge i sve ostalo što podrazumeva realizaciju određenog projekta uzima od tog zajmodavca. Dakle, zajmodavac je taj koji će na kraju angažovati nekog podizvođača u Srbiji, verovatno, po mnogo nižoj ceni od one koja bi bila nešto naročito profitabilna za naše kompanije koje se bave tim poslovima, da li izvođenja radova, prodaje neke tehnologije, usluga i slično. Teško da ćete moći naći neki naročiti profit, što se realizacije tog ugovora tiče. Dozvoljavam da postoji određeni benefit od toga što se krenulo sa izgradnjom autoputeva. Međutim, s obzirom na koji način se grade autoputevi, uopšte putevi u Srbiji, da je potrebno 20 godina da bi se nekoliko kilometara puta izgradilo, ovde se u stvari postavlja pitanje – da li će zaista da se postigne taj cilj koji ste postavili sebi kada ste uzeli ovaj kredit od jedne strane banke? U suštini, mi se uvek vraćamo na onaj osnovni sistemski problem u Srbiji, da se uzimaju krediti, da se ne pita cena za te kredite, da se ulazi u neke velike projekte, dozvolila bih sebi da kažem, često i megalomanske projekte, a da se u nekom momentu zaboravi na taj projekat, a pri tom kredit ostane na teret poreskih obveznika ove države. Kada budemo uspostavili jasan princip odgovornosti onog koji ugovara ovakve poslove, onog koji predviđa ciljeve i razloge zaključivanje ovakvih kredita u ugovoru, kada budemo uključili sve naše relevantne institucije u realizaciju i kontrolu ovakvih investicija, u tom slučaju ćemo moći da očekujemo da zaključeni ugovori o kreditima ne budu samo teret, nego ujedno da budu jedan normalan poslovni odnos koji je toliko uobičajen u svetu. Pogledajte samo u sadržini ovog ugovora koliko imate predviđenih penala, troškova i kazni za slučaj da ne uradite ovo, ono, da ne povučete kredite, da ne ispunite uslove za povlačenje kredita i sve ostalo što se tiče tog projekta i potrebne dokumentacije i predradnji. Kakvo poverenje taj ugovorni partner ima kada je Srbija u pitanju? Očigledno da im je jasno da se ovde mnoge stvari započnu, a ne završe, da se mnoge investicije rade radi nečije političke promocije, a da se u suštini retko kad realizuje neki dobar posao. Volela bih da se i ovaj posao u vezi izgradnje dela autoputa završi hepi endom, ali uzimajući u obzir kako se ovde radilo, kako se i dalje radi, i ne videći apsolutno nikakav jasan pomak u odnosu ove vlade prema ovakvoj vrsti investicija, teško da možemo da očekujemo taj hepi end. Prema tome, gospodine ministre, vi ste mnogo šta pričali ovde, pokušavajući da budete pozitivni, da budete prepuni optimizma, ali bilo bi dobro da stvari nekako svedemo na jednu racionalnu meru, da budemo realni i racionalni i da kažemo da ovo jeste jedna nova finansijska obaveza i da je pitanje kako ćemo uspeti, ukoliko nastavimo na ovaj način i ovim tempom da se zadužujemo, da završimo te tako lepe projekte.
Reč ima narodni poslanik Radmilo Kostić.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, osnovna obaveza države kao investitora jeste da obezbedi kvalitetne projekte, da reši imovinsko-pravne odnose i da obezbedi novac, odnosno sredstva za izgradnju. Oni koji su pre ove vlade vodili državu sa međunarodnim bankama ugovarali su kredite, a da nisu uradili kvalitetne projekte i obezbedili novac za eksproprijaciju. O tome je malopre ministar govorio. Narodski rečeno, to je kao kada podignete kredit za izgradnju kuće, dogovorite se sa majstorima, a pri tome nemate obezbeđen plac, niti dobar projekat. Vezano za projekte, važno je da građani znaju da je čak bilo deonica koje su ugovarane bez projekata ili sa projektima koji su rađeni iz kancelarije. Prirodno je da nakon ovakvog pristupa kao rezultat imamo problem sa rokovima, probleme sa više milionskim odštetnim zahtevima, slučajeve poput „Alpine“ i nepoverenje domaće javnosti i kreditora. Obzirom da smo u prethodim izlaganjima puno čuli o samom ugovoru o kreditu, ne bih se posebno zadržava, a ako mi ministar ne zameri, osvrnuo bih se na korisnika kredita, odnosno na preduzeće „Koridori Srbija“. Šta je novo rukovodstvo, na čelu sa gospodinom Đurovićem, zateklo u oktobru prošle godine kada su preuzeli rukovođenje ovom institucijom? Pre svega, probijene rokove na gotovo svim deonicama Koridora 10 i situaciju da najveći deo izvođača poslove u Srbiji ne doživljava kao svoj prioritet, problem sa eksproprijacijom na svim deonicama, loše projekte koji kao rezultat imaju zaustavljanje i kašnjenje radova, 194 odštetna zahteva kojim se niko do sada nije bavio, nepovoljne ugovore, nedovoljno dobru i kvalitetnu komunikaciju sa Svetskom bankom, EBRD i nadzorima, problem sa „Alpinom“, nizak nivo povučenih sredstava iz kredita u iznosu od oko 170,5 miliona evra i slaba saradnja sa resornim ministarstvom. O svima najbolje govore dela i rezultati i u tom kontekstu ukazaću na sledeće činjenice. U 2013. godini završeno je i pušteno u saobraćaj do sada 44,1 kilometar puta, od toga 33,2 kilometra autoputa i 10,9 kilometra regionalnog puta. Juče je otvorena deonica Donji Neradovac–Srpska kuća dužine osam kilometara. Maksimalnim angažovanjem do kraja godine se očekuje asfaltiranje još 14,5 kilometara puta, od kojih je osam kilometra autoputa. U ovom trenutku radi se na 223 gradilišta na Koridoru 10 i 11, što je neuporedivo više u odnosu na 67, koliko je bilo u istom periodu prošle godine. Otpočela je izgradnja sedam novih deonica na Koridoru 10 u dužini od 49,7 kilometara ukupne vrednosti 290,5 miliona evra. Do sada su „Koridori“ povukli 181,7 miliona evra kredita i do kraja godine će ta cifra biti i veća u odnosu na 2009. godinu, pa do oktobra 2012. gde je podignuto, odnosno povučeno samo 70,5 miliona evra. Dakle, za godinu dana povučeno je 111,2 miliona evra više kredita nego u prethodne tri godine. Poseban akcenat u 2013. odnosno do kraja ove godine i u 2014. godini se stavlja na rad na objektima, odnosno tunelima i mostovima koji su na deonicama. Svi tuneli na Koridoru 10 koji su započeti su u radu, a do kraja novembra leva tunelska cev tunela Progon, dužine 1007 metara, će biti probijena. U decembru počinje i početak radova u tunelu Manajle kroz Grdeličku klisuru. Na Koridoru 11, takođe je ministar pomenuo malopre, radovi idu negde 7% ispred rokova. Rekonstrukcija tunela Lipak i Železnik, koji su izgrađeni pre četiri godine, a opljačkani i uništeni pre dve godine, biće završena do kraja novembra. U „Koridorima Srbije“ se odštetnim zahtevima, kao što sam malopre rekao, do sada nije bavila ni jedna osoba. Danas je angažovano više eksperata i konsultanata sa Građevinskog fakulteta i otpočet je proces analize i sa stručnog aspekta obaranja 194 odštetna zahteva koji su nasleđeni od prethodnog rukovodstva, sa ciljem da se zaštiti država. Odštetni zahtevi se rešavaju sukcesivno i po prioritetu. Nivo komunikacije sa stručnim nadzorima je podignut na viši nivo i nadzor konačno obavlja funkciju onako kako treba. Prethodno rukovodstvo „Koridora“ potpuno je zapostavilo rad i komunikaciju sa nadzorima, što ministar može i da posvedoči. Raskinuti su ugovori sa „Alpinom“, naplaćene bankarske garancije. Podnet je odštetni zahtev prema „Alpini“ i pred nadležnim sudom u Beču. Za dve od četiri deonice koje se finansiraju iz sredstava IBRD do ponedeljka će biti raspisan tender. Nakon dobijanja saglasnosti Svetske banke, uskoro će biti raspisan tender i za preostale dve deonice. Iako to nije ugovorna obaveza, u periodu od Nove godine do raskida ugovora, „Koridori Srbije“ su maksimalnim angažovanjem uspeli da smanje dugovanja „Alpine“ prema domaćim proizvođačima sa 700 na 420 miliona dinara. U okviru „Koridora Srbije“ izvršena je reforma interne organizacije i sistematizacije radnih mesta u skladu sa realnim potrebama. Kadrovski je ojačan i zamenjen deo sektora izgradnje. Formirana je radna grupa za naknadnu proveru i kontrolu projektne dokumentacije. Izvršena je analizia eksproprijacije na svim deonicama. Uvedeni su hodogrami plaćanja, što za rezultat ima činjenicu da „Koridori Srbije“ ne kasne u plaćanju ni prema jednom izvođaču. Uvedena je funkcija upravljanja ljudskim resursima i ocenjivanje zaposlenih, što je novina. Vezano za kadrovsku politiku, u „Koridorima Srbije“, kada je na čelo došao Dmitar Đurović, radilo je 76 zaposlenih, a na današnji dan je zaposleno 106 ljudi i to samo iz činjenice, kao što sam malopre pomenuo, bilo je 67 gradilišta, sada ima preko 220 gradilišta. Ovo sam sve rekao i zbog građana Srbije, da znaju kako danas „Koridori“, naravno, uz prisustvo Ministarstva građevinarstva i urbanizma i Ministarstva saobraćaja, rade. Sedam novih ugovora na Koridoru 10 u vrednosti od 290 miliona evra kao neophodno podrazumevaju i veći broj ljudi. Pored toga, u maju 2013. godine potpisan je ugovor o izgradnji deonica Obrenovac–Ub, koji je predmet današnjeg usvajanja, odnosno Lajkovac-Ljig, ukupne deonice su 50 kilometara, čija je vrednost 337 miliona dolara, čisto kao rekapitulacija. Osnovni cilj „Koridora Srbije“ do kraja godine, vezano za planiranu kilometražu, je ispunjen. Strateški cilj podrazumeva uspostavljanje organizacije sistema koji će omogućiti svake godine sve veći broj izgrađenih kilometara i realizaciju evropskog proseka izgradnje autoputeva od 52 kilometara godišnje. Nakon godinu dana od dolaska novog rukovodstva, završena je reforma interne organizacije, kao što sam pomenuo. Rešavanje najvećih problema koji otežavaju izgradnju autoputeva kroz Srbiju i nasleđenu katastrofalnu situaciju po pitanju nerešene eksproprijacije, loših projekata i ugovora i ispostavljenih odštetnih zahteva prema kompleksnosti zahtevaju maksimalno angažovanje svih nadležnih ministarstava. Obzirom na do sada urađeno, u toku građevinske sezone 2013. godine, reformu interne organizacije „Koridora“ i stečeno iskustvo, opravdano se može očekivati da 2014. godina bude i godina maksimalne afirmacije izgradnje autoputeva u Republici Srbiji. Hvala.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova, imajući u vidu potrebu da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Sada određujem pauzu. Sa radom nastavljamo u 15,00 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, možemo da nastavimo sa radom. Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Iliću, mi danas govorimo o izuzetno važnom pitanju, jer izgradnja autoputa je tema koja je, rekao bih, od životnog značaja za građane i za privredne subjekte koji žive i posluju u ovom delu Srbije, a naravno da mislim i na sve građane Srbije. Autoput od Beograda do Preljine je, po meni, najvažniji razvojni projekat za ovaj deo naše zemlje. I sami znate kako smo sa nevericom ispraćali investitore koji su dolazili u Čačak i opredelili se za neke druge sredine, kao što je Inđija, ili Pazova, ili Sremska Mitrovica, upravo iz razloga što nismo povezani sa prestonicom, autoputem. Nažalost, i pored svih uslova koje je naša lokalna samouprava obezbedila za uspešno funkcionisanje privrednih subjekata, neki su upravo iz ovog razloga i otišli iz našeg grada i svoje poslovanje prebacili u neke druge centre u Srbiji. Najžalosnije od svega jeste to što, da je sproveden koncept koji je započet kada smo zajedno bili u Vladi, kada je gospodin Koštunica bio premijer, a vi ministar infrastrukture, sa koncesijama ja sam siguran da bi bar ovaj deo autoputa do sada bio gotov i mislim da politika prethodne Vlade, koja je odlučila da raskine tu koncesiju, je na neki način zločin prema građanima Republike Srbije koji žive u ovom delu. Meni je žao što gospodin Krstić, ministar finansija, danas nije ovde, jer svakako imamo neka pitanja i za njega, koji bi nam razjasnio određene nedoumice, ali na osnovu njegovog stava koji je izneo, da se razvoj Srbije neće finansirati iz budžeta u narednih nekoliko godina, to znači da ćemo se i dalje besomučno zaduživati. Takav slučaj je bio u prethodnim godinama, mada se često novac građana nije koristio na planirane razvojne projekte i vi dobro znate i dok ste bili poslanik u ovom parlamentu, a i kao član Vlade, da se vrlo često budžet Republike Srbije rebalansom pred kraj godine tako prekroji da i ona sredstva koja su namenjena za investicije, nisu iskorišćena, odu pre svega u potrošnju, još i ako su najavljeni izbori, kao što je to bilo poslednji put pred parlamentarne izbore, onda se zaista to troši na neke sasvim nepotrebne stvari. Gospodine ministre, u Predlogu budžeta za 2014. godinu, a moramo se njega dotaći i u ovoj raspravi, nisu predviđeni razvojni projekti, nisu predviđene nove investicije. Koncept gospodina Krstića se sveo na povećanje poreza, na smanjenje subvencija i troškova, na neminovno otpuštanje radnika i na novo zaduživanje države. Da je originalno, nije. Da je već viđeno, jeste, a da će dati rezultate, u to dozvolićete mi da sumnjam. Srbija je od kineske „Eksim banke“ tražila kredite. Sad, različiti su podaci, ali negde, recimo, u iznosu od oko 850 miliona evra. Kada uzmemo u obzir i ovu deonicu autoputa od Obrenovca do Ljiga, ali i neke druge projekte, pre svega tu mislim na Moravski koridor, i vi ste malopre izneli podatak šta se dešava sa tim sredstvima, i zadovoljan sam ako će oni putem koncesija, ako će se graditi, jer taj trougao između Pojata, Batočine i Preljine je suštinski bitan sve građane koji tu žive. Pola miliona stanovnika Pomoravlja je životno vezano upravo za taj Moravski koridor. Znamo da je došlo do promene uslova iz ugovora, da su Kinezi povećali cenu za 150 miliona dolara. O tome smo polemisali sa gospođom Kalanović, ali iskreno se nadam da ćete omogućiti da se putem koncesije i Čačak i zapadna Srbija na taj način spoje sa ovim delom od Kruševcai kod Kragujevca. Kinezi kreditiraju deo Koridora 11. od Obrenovca do Uba i od Lajkovca do Ljiga u iznosu od 301 milion dolara. To je ovaj ugovor o kome danas ovde raspravljamo, uz naravno ono učešće države Srbije od 10%. Kinezi kreditiraju, Kinezi rade, ili bi trebalo da rade, na tri autoputa, na mostu preko Dunava i na modernizaciji TE „Kostolac“. To je dobro. To su investicije od preko dve milijarde evra, ali šta nije dobro po nas? To što Kinezi na ova gradilišta dovode svoje firme, svoje inženjere, svoje projektante i svoje radnike. Siguran sam da znate podatak da kineski radnici koji rade na mostu preko Dunava, imaju svoj restoran. Čak ni hranu ovde ne kupuju. Siguran sam da nije dobro da kada strana država da kredit, uslovljava i nas da ne možemo koristiti u punom obimu svoju domaću operativu, a svi znamo koliko je građevinska operativa važna za razvoj ove zemlje i u kom procentu je pad građevinske industrije u Srbiji u poslednje vreme. Deonica autoputa od Obrenovca do Ljiga, odnosno jedan deo od Ljiga do Preljine se izuzetno dobro gradi. Ona je predviđena u dužini od 103 kilometara i finansira se delom iz budžeta, delom iz kineskog kredita i delom iz azerbejdžanskog kredita. Postoji još uvek kod mene određena nedoumica vezana za koncesije koje će biti date za održavanje i ubiranje putarine. Ako ja dobro računam, za tih 48,6 kilometara, u vrednosti od 450 miliona evra, na osnovu koncesija će biti prikupljeno godišnje, prema sadašnjim cenama putarine, oko 35 miliona evra. Znači, za 13 godina će se otprilike pokriti taj iznos vrednosti ove investicije, ali mi nije jasno da neko ulaže u trećinu puta, a da naplaćuje svih 103 kilometara na osnovu te koncesije. Problem je zato što će država morati da servisira kredit. Koncesionar će uzeti svoja sredstva. Da li će uložiti u nove autoputeve ili u neke druge projekte, to ostaje tek da se vidi, ali zbog toga mislim da je i ovaj kredit, iako je povoljan… Za sve smo slušali u prethodne četiri, pet godine kredite koje je ova skupština ratifikovala da su najbolji na svetu, da su opravdani i da će doneti razvoj. Očigledno se to nije pokazalo u praksi. Ko će da se slika na otvaranju ovog autoputa 2016. godine, ako Bog da i ako vremenski uslovi i izvođači budu aktivni na njemu? Mislim da ni vama, ni nama u ovom trenutku apsolutno nije bitno. Mnogi su se slikalina obilaznici oko Beograda, koja je otvarana više puta pred izbore i u različitim izbornim kampanjama, a nažalost taj deo puta još uvek nije završen. Ono što je bitno je kako ćemo i ovaj, a i mnoge druge kredite vraćati. Ovaj ćemo vraćati do 2033. godine. Da je jedini, pa da razumemo. Ministar Antić je ovde pre nekoliko dana rekao da će se Srbija u 2014. godini približiti evropskim standardima i graditi do 55 kilometara autoputeva godišnje. Ja sam čovek koji realno posmatra neke stvari i opravdano sumnjam da će se to tako i dogoditi u praksi, obzirom da smo od 2001. do 2012. godine završili nekih četrdesetak kilometara autoputa u punom profilu, 260 kilometara u poluprofilu autoputa. Zato je potrošeno milijardu i trista miliona evra. Ako napravimo komparaciju, recimo, sa Hrvatskom, u kojoj je preko 580 kilometara autoputa izgrađeno za tri milijarde dolara, onda ta matematika nešto nije jasna. Na ovaj način vas pozivam da se ta situacija zaista kontroliše, zaista prati i da taj novac ode za one namene zbog kojih su krediti i podignuti. Imam još jednu nedoumicu, a vi verujem da znate to. Vaš kolega, doživotni ministar ni za šta, gospodin Sulejman Ugljanin je obećao da će u 2013. godini Turska uložiti 300 miliona dolara u razvoj i rekonstrukciju puteva u Raškoj oblasti. Govorili smo malo pre moja koleginica Bojana Božanić i ja vezano za to kuda će ići trasa autoputa. Opravdano se plašimo da je to politički projekat. Opravdano sumnjam i ne bih voleo da budem u pravu da zemlja koja daje kredit, određuje kuda će se graditi putevi u Republici Srbiji. Apsolutno podržavamo stav i onaj deo projekta i studije koja je urađena da autoput od Preljine i Čačka ide preko Užica i u tom pravcu ka Crnoj Gori. Ovo pitam zato što želim da znam, da li ima novca ili nema novca, da li će se nešto raditi ili se neće raditi u budućnosti? Vi znate kako to kod nas obično biva u ovoj Skupštini se donose određeni zakon, odobre se određena sredstva. Najbolji primer za to jeste javno preduzeće „Putevi Srbije“, znate i sami šta se dešavalo, ponovo im je vraćeno održavanje regionalnih puteva u dužini od šest hiljada kilometara, ali u ovom budžetu su duplo smanjena sredstva za taj posao u odnosu na procenjena sredstva koja su bila potrebna za ovu godinu. Ti putevi su u međuvremenu nažalost i oštećeni i propali, jer pojedine lokalne samouprave nisu prosto imale mogućnosti da se ovim poslom bave i da ga rade na kvalitetan način i ono što je zastrašujuće jeste da je država u prvih devet meseci u ovoj godini izgubila, potrošila na neki način bacila 17,3 milijarde dinara, jer je morala da otplaćuje kredite javnih preduzeća koje ona nisu mogla da servisiraju, uključujući tu i „Puteve Srbije“ i „Železnice“ i JAT i „Galeniku“ i „Srbijagas“. Govorili ste da će autoput, izgradnja autoputa pokrenuti srpsku privredu, srpsku građevinu, naravno da hoće, da će pokrenuti turizam, hotelske usluge, ali opet ministar Krstić, tu imam utisak da neće moći to da nam odgovori na raspravi o budžetu, kako će se razvijati srpski turizam ukoliko se poveća PDV za 12% i ukoliko j rast koji je turizam ostvario u prethodnoj godini od 12% evidentno će biti pad od 5% do 10% u 2014. godini upravo zbog ovoga, naravno, uz opasnost da 4.000 ljudi zbog toga ostane bez posla. Siguran sam da vi zastupate koncept koji ste zastupali, kažem, i u onom periodu od 2004. do 2008. godine vezano za izgradnju ovih puteva i način na koji će se oni graditi, ali bojim se da ministar finansija misli da je ministar u Americi, i da budžetski deficit, odnosno taj lanac koji treba zatrpati novcem ne može da se sprovede kao što to rade Amerikanci štampanjem dolara bez pokrića, mi to ne smemo da radimo zato što nas to vodi u siguran bankrot. Na kraju ja ću posle ove današnje rasprave sesti u svoja kola kao i moje kolege koje vidim u ovoj sali Ibarskom magistralom preći 137 kilometara do Čačka za dva i po sata, ali zaista sa velikom željom i nadom da će taj put, to vreme biti dvostruko kraće 2016. godine, da ćemo konačno i mi moći bezbednije, sigurnije i brže da se povežemo i sa Beogradom, ali svakako i sa Jadranom i sa drugim krajevima Srbije sa Republikom srpskom i sa Rasinskim i Pomoravskim okrugom. Hvala vam najlepše.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Željko Sušec.
Poštovani predsedavajući i uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu za kredit za povlašćenog kupca za projekat izgradnje autoputa E763 na deonici od Obrenovca do Ljiga između Vlade Republike Srbije koju predstavlja Ministarstvo privrede kao zajmoprimca i kinske Eksport-import banke zajmodavca potpisan je 26. avgusta 2013. godine u Pekingu prilikom zvanične posete delegacije Republike Srbije Narodnoj Republici Kini, koju je predvodio predsednik Republike Srbije Tomislav Nikolić. Kredit je smatram izuzetno povoljan za Republiku Srbiju, jer Narodna Republika Kina pokriva tzv. gubitke na kamatama svojim subvencionisanjem što kredit čini veoma povoljnim. Period isplate kredita je 20 godina sa počekom od pet godina i periodom otplate glavnice 15 godina i fiksnom kamatom od 2,5% na godišnjem nivou, kao i mogućnošću prevremene otplate kredita u visini godišnje stope od 1%. Za deonicu autoputa E763 od Obrenovca do Ljiga, predviđeno je zaduživanje u visini od 301 milion dolara, što čini oko 90% realizacije projekta ove deonice. Od planiranih 333,7 miliona dolara, koliko je potrebno za izgradnju ove deonice Koridora 11. Kineska „Eksport import“ banka se obavezuje da uplati 15% kredita za početak radova na deonici autoputa E763 Obrenovac-Ljig, dok Republika Srbija ima obavezu sa 10% učešća u projektu, što se već nalazi u Predlogu budžeta za 2014. godinu, na zahtev Ministarstva građevine. U skladu sa komercijalnim ugovorom, robe, tehnologije i usluge koje se nabavljaju iz kreditnih sredstava biće kupljene isključivo od Narodne Republike Kine. Kineska „Shandon high speed group“ će graditi delove Koridora 11 od Obrenovca do Ljiga u dužini od oko 50 km. Učešće kineskih kompanija u realizaciji projekata u Srbiji iznosi 51%, a srpskih preduzeća 49%. Republika Srbija postaje realizacijom ovih projekata prva zemlja koja će koristiti predviđenih 10 milijardi dolara koje je Kina namenila za ulaganje i realizaciju projekata u jugoistočnoj Evropi. Moram da napomenem da deonica autoputa E763 Obrenovac-Ljig ima ulogu povezivanja Koridora 10 i 11 sa Jadranskim morem, odnosno lukom Bar, kao robno transportnim centrom u kome se sjedinjavaju drumski, železnički i pomorski saobraćaj. Smatram da realizacija ovog povoljnog kredita za realizaciju projekata u Srbiji rezultat dobre saradnje Vlade Republike Srbije i Narodne Republike kine u cilju unapređenja ekonomske saradnje i sprovođenja međudržavnih sporazuma o ekonomskoj i tehničkoj saradnji u oblasti infrastrukture. Kako ovaj ugovor o zajmu zarad realizacije projekta autoputa E763 na deonici od Obrenovca do Ljiga doprinosi ekonomskom i privrednom razvoju regionalnih područja, spajanjem Vojvodine, Beograda, centralne i zapadne Srbije u interesu je i građana Republike Srbije. U danu za glasanje poslanička grupa SNS će podržati ovaj Predlog zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu za kredit od strane „Eksport import“ kineske banke, kao i potvrđivanje sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Maroko o izbegavanju dvostrukog oporezivanja u odnosu na poreze na dohodak. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević.
Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, danas je glavna tema iako je rasprava objedinjena, jeste uzimanje kredita za radove na autoputu prema zapadnoj Srbiji, odnosno prema Preljini i dalje prema Crnoj Gori u vrednosti od 300 miliona evra. Poslanička grupa DSS kao što su i najavile moje kolege, kao i svaki put do sada kada su se radili infrastrukturni projekti je pohvalno gledala na ovakve projekte i mi ćemo podržati ovakav vid investicija koje se dešavaju u Srbiji. Naravno, imamo i niz stvari koje želimo da vas pitamo i da dobijemo odgovore na neke nedoumice koje provejavaju u javnosti i da damo određene sugestije kako i na koji način poboljšati našu infrastrukturu, jer je infrastruktura nešto što je najvažnije u jednoj zemlji. Stepen razvijenosti se meri uglavnom kroz kvalitet života, ali i kroz razvijenost infrastrukture i dostupnost određenih delova zemlje, ili određenih objekata preko infrastrukture. Pomenuli ste da će ovaj deo koji se radi prema Preljini biti finansiran iz kineskog kredita, da je to povoljan kredit, da je država Srbija dobila praktično najpovoljnije kamate za realizaciju ovog kredita. Ono što se nama ne dopada, pretpostavljam ni vama je to što je taj kredit kao i većina koje smo do sada uzeli za razvoj naše infrastrukture uslovljen ili međunarodnim tenderima ili onima koji daju te kredite, da njihove kompanije izvode radove. To je direktno suprotno sa onim što ste pričali na početku današnjeg izlaganja, da će se kroz ove investicije pokrenuti domaća privreda. Doduše, da budem iskren, ona će delimično biti potpomognuta ovim investicijama, jedan deo naše domaće privrede će biti upošljen, ali daleko od onog što bi bilo logično i normalno. Moj kolega je malo pre napomenuo da je Hrvatska u prethodnih desetak godina se zadužila oko tri milijarde evra i za to premrežila čitavu Hrvatsku putevima. Preko 500 km auto-puteva je izgrađeno i uglavnom su te auto-puteve radile domaće firme, što u Srbiji na žalost nije slučaj. Kompletan Koridor 10 prema jugu, odnosno prema makedonskoj granici i prema istoku, prema Bugarskoj granici rade strane kompanije. Skoro sve kredite koje smo podigli do sada na vrlo malom delu, jednom delu deonica su izvođači domaće kompanije poput „Ratka Mitrovića“, „Planuma“ i još nekih konzorcijumi, a uglavnom to rade strane kompanije „Terne“, „Aktora“, „Alpina“, „Suptere“, itd, da ne nabrajam kako se već sve zovu. „Štrabagerd“ je radio takođe jedan deo poslova. Uglavnom od milijardu i po evra koje smo uzeli za razvoj domaće infrastrukture za završetak Koridora 10, za izgradnju drugih auto-puteva su izvođače strane kompanije. Direktno smo bili uslovljeni da moraju da budu međunarodni tenderi koji su vrlo visoko limitirani i na kojima su domaće kompanije samim uslovima tendera bile eliminisane, gde su na žalost pored toga što su dobile posao, one ne mogu da vuku pesak iz Austrije ili Grčke, da melju kamen pa da dovoze na naše puteve, uzimale naše domaće firme kao podizvođače i sa njima sklapale ugovore po mizernim cenama, a onda kada nisu mogle da ispune uslove iz ugovora, poput „Alpine“ bankrotirale, otišle u stečaj i povukle se sa tržišta, odnosno raskinule ugovor sa „Putevima Srbije“, a naši domaći podizvođači će praktično bankrotirati. Pri tom, država Srbija je dozvolila toj „Alpini“ da registruje društvo sa ograničenom odgovornošću u Srbiji, da takva firma dobije posao iz kredita koji mi plaćamo, da uzme podizvođače, da odrade kompletnu priču, a da im ne da garancije i da država Srbija ni na koji način ne želi da zaštiti te podizvođače koji su domaće firme i zbog kojih će te domaće firme otići u stečaj. Kada je „Alpina“ ulazila u posao data je garancija za izvođenje radova u visini od 10 miliona evra. „Alpina“ sada duguje više od tri miliona evra tim malim podizvođačima na kraku istok prema Bugarskoj. Reč je o desetak firme koje su radile kao podizvođači. Ni jedan jedini evro im nije platila, a „Putevi Srbije“ i država Srbija ne žele da iz onog dela koji je položila „Alpina“ kao garanciju namire podizvođače koji su radili posao. Juri ih da plate PDV za ispostavljenu situaciju prema „Alpini“. Da li je to normalno? Verujem da ćete se složiti da to zaista nije u redu i da će kroz taj posao koji je trebao da doprinese ne samo izgradnji naše infrastrukture nego i upošljavanju naših firmi i podizanju opšteg standarda građana, mi ćemo u stvari dovesti u situaciju da propadne nekoliko firmi i da desetine radnika izgubi posao. Kroz jedan potpuno neracionalan pristup ovakvoj organizaciji posla, mi ćemo faktički napraviti štetu sami sebi. Rokovi su davno premašeni. Ta deonica je trebala da bude završena ili treba da bude pri kraju. Procenat izgrađenosti se kreće od neverovatnih 14% pa do 60 u najboljem slučaju. Rokovi su istekli ili ističu za koji mesec. Naše firme su bile podizvođači i odradile su čitav posao. Čitav kajmak je skinula „Alpina“ ili bilo koji strani izvođač koji je dobio na međunarodnom tenderu, a država juri naše podizvođače da plate PDV i pri tom ih ni na koji način ne štiti da mogu da naplate ta potraživanja od glavnog izvođača. To je potpuno neverovatna situacija i molim vas i verujem da imate određena rešenja kako zaštiti domaće kompanije jer bi bilo suludo da se država Srbija zadužuje i da plaća ogromne kredite i kamate, da plaća „Alpinu“ koja je došla ovde da skine kajmak a da naše firme odlaze u stečaj. Ovde je jako važno pitanje koje nama nije jasno. Pomenuli ste ga po pitanju koncesije. Drugi deo ovog auto-puta prema južnom Jadranu bi trebao da se radi iz koncesionih izvora, gde će konsecionar biti ili pomenute kineske firme ili neko ko se bude javio, gde je Vlada raspisala koncesioni poziv, ali vaše objašnjenje da će po završetku kompletne deonice, obzirom da se koncesija radi na nekih 50 km auto-puta, a ukupna deonica je oko 150 km, jednu trećinu ćemo izgraditi koncesijom, a dve trećine će država Srbija izgraditi putem kredita, a onda ćemo kompletnu deonicu od 150 km dati koncesionaru na upravljanje dok on ne otplati svoja sredstva. Gde je tu država Srbija? Koja je logika da mi uložimo dve trećine sredstava za izgradnju dve trećine auto-puta a onda damo koncesionaru da on prvo otplati svoja sredstva, a mi kada stignemo na red? Ko će plaćati kamate za taj period dok koncesionar ne izvuče svoja sredstva? Mislim da to nema nikakve logike. Ako je koncesija na 50 km auto-puta koncesionar neka onda da ponudu za 20 ili 25 godina, koliko već, da izvuče svoja sredstva, a ne da izvlači sredstva iz onog dela gde je Srbija ulagala svoja sredstva. Ako ćete tako, i ja ću da se javim da budem koncesionar. Baš bi mi drago bilo da uložim i završim taj deo auto-puta pa da onda isplaćujem iz onog dela što je država uložila. To nema nikakvu logiku. Treća stvar koju sam hteo da napomenem i da vas pitam, ne znam kolike su vaše ingerencije nad preduzećem „Koridori Srbije“. Pričao sam pre neki dan kada je na dnevnom redu bio Zakon o izmenama Zakona o javnim putevima. Za zadnjih godinu dana u tom preduzeću koje je brojalo negde oko 45 zaposlenih upošljeno je 90 ljudi, pravdajući se da projekti stoje, da je mali stepen izvršenja radova na određenim deonicama auto-puteva i da treba da budu upošljeni novi ljudi da bi se taj posao otkočio, ali je interesantna stvar da je od tih 90 ljudi jedva devet inženjera, a ostali su menadžeri, ekonomisti ili koje već struke. Procenat izvršenja je sledeći: da krenem od onoga što je najinteresantnije, a to je auto-put E 75 projekat „Jug“, uglavnom su dobile „Terna“ ili „Aktor“, grčke firme, ili „Alpina“ sa kojom je raskinut ugovor, Vladičin Han-Donji Neradovac rok je 25.7.2014. godine, još osam meseci, 16% radova je do sada izvršeno; sledeća deonica Donji Neredovac-Prevalac, ostalo je još osam meseci, 17,8%; sledeća deonica ima još osam meseci, 18%; sledeća deonica Donji Neredovac-Srpska Kuća, davno je istekao rok i završeno je 70% radova. „Aktor“ radi na deonici „Istok“ prema Proseku i Bancerejevu; 18 meseci su izvođeni radovi i još je pet meseci do kraja roka i 22%. Procenti 14, 28, 30 do maksimalnih 89 gde je odavno istekao rok jesu činjenični podaci koji ukazuju na to da se projekti jako sporo odvijaju i da je verovatno problem u organizaciji kako investitora tako i izvođača, ali pošto smo mi država koja se zadužuje za to, imamo prava i da tražimo od onih koji izvode radove i da ih uvodi u posao na vreme i da izvode pod određenim uslovima. Moram da naglasim da ste i vi reagovali opravdano negodujući na organizaciju posla u „Koridorima“ zbog kojih smo, zbog kašnjenja radova i takve kadrovske politike, do ovog trenutka za ovu godinu da isplatimo četiri miliona evra penala zbog nepovučenih sredstava iz kredita. Molim vas da sa vašim koalicionim partnerima razmotrite situaciju u „Koridorima“, da vidite ko to tamo radi, kako vodi projekte, kojom se brzinom oni odvijaju, da građani Srbije ne bi plaćali penale, recimo, za nepovučena sredstva ili za one nedozvoljene radnje koje se rade u „Koridorima“, poput uslovljavanja izvođača da se uzimaju firme koje su bliske rukovodstvu za nabavku određenih materijala i izvođenje nekih sitnih radova, uslovljavanja time – nećemo vam potpisati situaciju ako vi ne platite ove naše podizvođače. Bez obzira na sve negativno, ovaj kredit koji se uzima za završetak auto-puta prema zapadnoj Srbiji jeste potreban i verujem da će brzina realizacije ovog kredita i izvođenja radova biti daleko bolja i uspešnija nego što je na ovim drugim deonicama za koje sam već pomenuo da nisu u redu. Hvala.
Povreda Poslovnika, Zoran Babić.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Reklamiram povredu Poslovnika, član 107. – dostojanstvo Narodne skupštine. Onda kada se u ovom Domu izrekne neistina, onda je prekršeno dostojanstvo. Gospodine predsedavajući, ja poštujem da vi o svakom segmentu našeg društva ne možete da imate saznanje i ne možete da imate kompletnu dokumentaciju da bi nekoga prekinuli kada iznosi neke podatke koji ne važe za oktobar 2013. godine, možda za oktobar 2012. godine. Ali, u oktobru 2013. godine, a ovaj put ću to reći i vama, a i javnosti u Srbiji, da sledeći put možete govornika da prekinete na vreme kada iznosi neke stvari koje nisu istinite, a to je da je do sada, do dana današnjeg u Srbiji urađeno 44,1 km puta, pričam o ovoj godini, i to 33,2 km auto-puta i 10,9 km regionalnih puteva i da je 14. 11, ne ono što je završeno valjda 70%, nego je otvorena deonica Donji Neradovac-Srpska kuća, dužine 8 km. I da se u ovom trenutku, zbog vremenskih uslova i zbog bilo čega, završi sezona i da se ne radi više, mi smo opet na 44,1 km, a evropski prosek je 52 km auto-puteva da može jedna država da napravi. Siguran sam da ćemo tom evropskom proseku da se pridružimo u narednih mesec i po dana, ukoliko vremenski uslovi tako nešto dozvole. S druge strane, teško je kada se ovde kaže – imamo saznanja da neko uslovljava za nešto. Ukoliko postoje saznanja da se nešto radi protivno zakonu, ja vas molim, gospodine predsedavajući, da svakog narodnog poslanika, kao što i ja pozivam svakoga ko ima saznanja da se negde radi nešto protiv zakona, evo ga tužilaštvo, evo je policija, evo su sudovi, pa neka se oni bave time a ne da stajemo ovde na pola puta, a naročito iznoseći neke stvari koje nisu istinite.
Vreme, gospodine Babiću. Još jednom pozivam sve narodne poslanike da ne koriste instituciju povrede Poslovnika za repliku. To da li je gospodin Lapčević govorio istinu ili ne, ja nisam samo jednom ovde rekao već više puta da u to neću da ulazim. U krajnjem slučaju, tu je ministar koji može argumentovano, u svojoj raspravi o zakonu, da to ili demantuje ili potvrdi. Zato vas molim još jednom. Nije ovo bila povreda Poslovnika. Gospodin Lapčević je govorio, koliko je to tačno ili nije tačno, neću da ulazim. Na kraju krajeva, pođimo od toga da je u opoziciji, i da možda ima pravo da neke stvari kaže malo drugačije ili da ih drugačije vidi. Ima reč gospodin ministar. Izvolite.
Hteo sam o ovome što smo upravo čuli. To su podaci koji su bili u prošloj godini i zato je došlo do promene menadžmenta u „Koridorima“, jer je bila mala ispunjenost realizacije projekata. Sada se to drastično povećalo. Mi smo sa azerbejdžanskim kreditom počeli znatno kasnije, skoro pola godine smo kasnili. Sada smo stigli tu dinamiku i prebacili je za 7%. Nadoknadili smo izgubljeno i još prebacili 7%, kao da smo počeli na vreme, tako da ispada da je izvedeno 150% u efektivnom vremenu rada. Hteo sam da kažem da su se uslovi znatno popravili i ovo je taj rezultat koliko je kilometara izgrađeno i koliko će se izgraditi. Zato i jeste interes banaka da finansiraju projekte ako se brzo radi i ako se brzo gradi. Ja očekujem da će znatno ranije biti završen auto-put na Koridoru 11 nego što je predviđeno samom dokumentacijom i ugovorom. Drugo, priča se o srpskim firmama, putarskim, građevinskim. Nažalost, mi imamo danas, na današnji rad, za to nije kriva ova Vlada, mi smo takvo stanje zatekli, stanje se malo popravlja kroz ove investicije, danas imamo dve firme u Srbiji kreditno sposobne, koje mogu da daju bankarske garancije i da dobiju jedan veliki posao, na primer na Koridoru 11, na Koridoru 10. Ostale ne mogu, ušli su u probleme u nekom prethodnom periodu. Kada sam ja bio ministar u prošloj Vladi, nijedna putarska firma nije bila u stečaju, ni približno u stečaju i nijedna nije bila blokirana. Sada mi nemamo s čime. Mi dajemo šansu našim putarima, ali oni ne mogu da izađu jer nemaju sa čim. Zato mi želimo kroz partnerstvo sa spoljnim firmama da ih dignemo ponovo, da dobiju reference i da počnu da rade. Neke se već izuzetno dižu, jačaju i kreću ubrzano napred. Što se tiče koncesije, nisam ja radio proračun. To je radila nezavisna kuća, izabrana po međunarodnom tenderu. Zašto? Takav je Zakon o koncesijama. I koncesioni ugovor će raditi najverovatnije Svetska banka, biće međunarodni tender. Šta je cena ovih 50 km koji treba da se izgrade? To su najskuplji objekti. Skuplji je most na Savi i Surčinska petlja nego, na primer, 50 km auto-puta. Tako ispada po dokumentaciji. I prolazak kroz najtežu deonicu – Ovčarsko-Kablarska klisura, gde imate 3.700 metara tunela i 3.500 metara mostova koji idu i spajaju s brda na brdo. To su najskuplji objekti i neće niko da uzme da ih radi. Te dve male deonice su skuplje nego ovih 108 km. Izvođač je skuplji. Da li razumete? Ja bih voleo da to bude jeftinije, ali, to je raspisano, ljudi su se javili, dali ponude i banke preračunavaju i ne možemo mi sad naterati nekoga da radi ispod cene, to je nemoguće. To što ima kod ovih banaka koje su dale bez ovih subvencionisanih kredita i bez uslova da uđu njihovi radnici, oni jesu ušli, ali samo zato što naše firme nisu imale mogućnosti da konkurišu i da dobiju te poslove. Vi ste iz Niša. Imali ste jednu od najjačih putarskih firmi u Srbiji, posle PZP „Beograd“ imali smo „Puteve Niš“. Jel tako? Nismo mi krivi što je ona u stečaju. Bankrotirala je. PZP „Beograd“ je bankrotirao. To nije za vreme ove Vlade. Mi smo sve putare iz tih firmi zaposlili da danas rade, da li kod Azerbedžanaca, da li kod „Energoprojekta“, ali 2.000 ljudi radi danas iz tih firmi koje su propale. Na ovom kreditu koji je u pitanju, zaposliće se još 3.000 ljudi. Mi danas ne možemo da nađemo tesara i armirača u Srbiji. Nema ih. Evo, varioca nemamo. Znači, sve ljude koji se bave tim poslom, sve mašiniste, vozače kamiona, svi su zaposleni i svi rade. Otiđite na gradilište, hiljade vozila rade, kao i mašine. Kažete – uvozimo mašine. To je tačno, ali nisam ja kriv što mi u državi nemamo nijednu mašinu koja može da buši npr. tunel od 900 metara. Moramo od nekog da kupimo. Naravno, ako je od Kineza duplo jeftinija nego od Nemaca, onda ćemo uzeti kod Kineza gde je duplo jeftinija. Naša operativa je zastarela sa tehnologijom. Imali smo sankcije, imali smo rat, imali smo stečaje firmi itd. i prevaziđena je, ne možemo da postignemo efekte koji treba da se postignu u izgradnji i zato će se naše firme kroz ove poslove tehnički opremiti i mehanizacijom i referencama, da će moći u budućnosti da konkurišu da samostalno posluju. Ako mi radimo stotine mostova, odjednom osam tunela velikih, onda imamo mogućnost da oporavimo te naše firme. Sve tunele rade naše firme. Sve velike mostove rade naše domaće firme. Prema tome, mnogo se materijala troši i pogledajte koliko je porasla kupovna moć u opštinama gde je prošao autoput i gde se sada izvode radovi. Iz toga se puni budžet, kroz porez na zarade. Naravno, tu se jede, pije, koriste određeni objekti za spavanje, za hranu i piće, servisne stanice, kupuje se gorivo, mazivo itd. To su velike stavke u izgradnji puta. Niko nije dovezao naftu iz druge zemlje, već kupuje ovde. Kupiće se bitumen ovde. Kupiće se mnoge stvari. To su najveće stavke. Kamenolomi svi rade punim kapacitetom. Otvaraju se i novi. Prema tome, ovo je veliki podsticaj za razvoj. Mi nismo krivi što su mnoge firme otišle u stečaj, što su ušle u probleme. Sada kada bi počeli priču, nekad sam kao ministar upozorio - Miškoviću, prikoči, povuci ručnu, nemoj putnu privredu da diraš. Svi su me napadali zbog toga. Potpuno sam bio u pravu i znao sam tačno kad on kupi sve ove firme da će biti ovo što je i bilo. Zato ponavljam, mi se borimo da to sada vratimo na noge, da možemo kroz strane investicije, kroz strane kompanije koje prosto šlepaju te naše firme da stanu na noge. Nisam ja „Mostogradnju“ doveo u ove probleme. Jeste bila nekad gigant, ali danas nije. Danas je na kolenima. Treba joj snage da se podigne ponovo. Meni je drago da smo podigli do maksimuma sada „Energoprojekt“ kroz ove investicije. To je sada ponovo srpski gigant. Nadam se da će biti i „Planum“, da će biti mnogi, da će se izdići i krenuti da budu ono što su nekada bili. Ali, moramo kroz posao, ne možemo da im damo iz budžeta. Kako da ih vratimo ponovo?Evo, sada imate firme koje duguju, po 20 do 30 miliona evra su u blokadi. Političke investicije su uništile Srbiju. Neću sada da vam ponavljam. Ovde je bilo reči da je kao porastao čelik i na mostu na Adi. Jeste, ali nije 300%, nego 35%. Neću sada da vam objasnim ko su podizvođači bili na mnogim projektima i uništili velike firme, naše gigante, politički podizvođači. Neću sada da vam objasnim da je nekoliko ministara izprethodnih mandata imalo privatne firme koje su radile na ovim projektima i sahranile naše firme koje su bile elitne u Srbiji. Prema tome, to je sve jedna politika koja je bila u jednom vremenu i treba što pre da je prevaziđemo. Nama je bitno da ove ljude zaposlimo da danas rade. Da stanu na noge i da rade. To jeste teško. Da bi stali na noge, moramo da se zadužimo. Ali, moramo od prijatelja uzeti dobre kredite i stati na noge. Oni koji hoće da nam daju, da ulože u Srbiju, dolaze. Oni hoće da ulože i traže projekte da nam pomognu. Dobro je sad reći – mi možemo sami. Ne možemo. Videli ste da ne možemo sami. Znači, mora neko da nam pomogne. Zato su nam pomogli prijatelji iz zemalja koje nas izuzetno cene i poštuju, povoljnim kreditima da se vratimo ponovo na tržište. Da li vi verujete, doneo sam iz Iraka tri ugovora, blanko, bez tendera? Doneo ih i dao našim firmama. Cene su odlične i u niskogradnji i u građevinarstvu, stanogradnji. Šta mislite, da li se neko javio? Niko. Znate šta su mi rekli? „Ministre, mi nemamo sa čim da odemo do Iraka, a kamo li da radimo.“ To pokazuje stanje. Znači, treba im snage da budu jaki, da stanu. Evo, npr. u Nišu, lično sam se potrudio da dobijete sredstva za stanove za socijalno ugrožene stanovnike. Vi godinu dana u Nišu nemate nijednu firmu da napravi stanove. Godinu dana se borite sa tenderom i ne možete da to pitanje rešite. Pare vam stoje od decembra prošle godine. Razumete? Još niste završili tender. Zašto? Nema. Znate ko vam je konkurisao? Beogradske firme i razne firme sa strane,a nijedna iz Niša, koja će da dobije posao. Šta je tu problem? Što nemate firmu? Gde su vam firme? Uništile se kroz razne poslove koji nisu plaćeni, kroz razne fondove. Videli ste koliko duguju pojedine banke izvođačima. Samo uzmite Razvojna banka Vojvodine koliko duguje miliona – 150 miliona evra. Kako sada da ih vratimo u igru kada ne mogu da plate gorivo? Još kupe bure nafte, a kamoli da izvedu radove, da poprave mašinu itd. Prema tome, molim vas da ne potežemo neke teške teme. Mi jesmo u problemu, ali polako stajemo na noge jednom dobrom organizacijom i nadam se da ćemo prevazići ove krize koje su nas zahvatile, kroz investicije, kroz poslove, kroz zapošljavanje i evo šanse da to pokrenemo. Zato vas molim da podržite kredit. Ovo je direktno rasprava o kreditu, ratifikacija ugovora o kreditu. Nemojmo sada da otvaramo temu koncesije. Pričaćemo o tome drugom prilikom, kada donesemo ovde činjenice, kada vam damo materijal. Kada nam uradi najverovatnije Svetska banka predlog ugovora, možda to ne bude tako, možda to bude potpuno drugačije. Mi taj ugovor još nismo ni napravili, nismo uzeli parametre. Prema tome, kada to dođe na red, o Južnom toku ćemo pričati nekom drugom prilikom, kada to krene. O svemu ćemo razgovarati, a sada da se skoncentrišemo i da završimo ovaj posao ratifikacije ovog ugovora koji je za Srbiju u ovom momentu neophodan. Nemoj da se desi da uložimo i napravimo pola autoputa, izlazimo u njive i tu stanemo. To je najgora situacija, da ostanemo i stojimo godinama i sve to zaraste u koprive. Nego da napravimo realizaciju, da to stavimo u funkciju i da kroz naplatu putarine počnemo da vraćamo novac.
Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević, replika. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine ministre, na ovako detaljnom odgovoru. Da, vi ste bili precizni, radovi koje ja nisam pomenuo da kasne, a vi ste pomenuli da su čak ispred roka, to su radovi prema Preljini, odnosno Južnom koridoru. Ja sam pričao o radovima koji užasno kasne na istočnom delu Koridora 10 i na južnom. Odgovorno tvrdim da se na pojedinim deonicama kreću od 15 do 30% i vi to jako dobro znate. Što se tiče koncesije, prihvatam, pričaćemo onda kada za to dođe vreme. Prema mojim podacima, koncesija treba da vredi oko 250 miliona evra, a država preostali deo treba da uloži oko 500, tako da se otprilike tu negde kreće, iako nisu baš kilometraže iste, ali nije važno. Tema upošljavanja domaće privrede i nesposobnosti da naše domaće firme preuzmu posao i zašto su one došle u ovakvu situaciju? Došle su u ovakvu situaciju upravo zato što, nažalost, u ovoj zemlji ima jako malo privatnih investicija. Uglavnom investicije koje se rade u ovoj zemlji potiču od države, od državnih kredita, od državnih preduzeća. Takvi su tenderi bili zadnjih desetak godina da na njih domaće firme nisu ni mogle da se javljaju, ali su bile dobre da budu podizvođači tim istim stranim firmama koje su dobijale posao. Znate i vi sami, desetine slučajeva i „Alpine“ i „Štrabaga“, da su sve duge poslove one prljave što bi se reklo, obavljale te domaće firme koje nisu mogle da dobiju zbog uslova tendera posao, a onda naravno kada su ovi stranci pokupili kajmak i nisu isplatili do kraja kao što slučaj „Alpine“ domaćim proizvođačima oni su otišli u stečaj i danas ne mogu da se jave da budu izvođači, pa ne mogu zato što ih je država posredno ojadila. Vi ste, sećam se, i u prošlom mandatu i na početku ovog mandata govorili kako treba da se napravi konzorcijum domaćih firmi Ivan Milutinović, Ratko Mitrović itd. To je na neki način vaša uloga, da ih okupite i da probate s tim ugovorom iz Iraka ili nekom deonicom autoputa da naprave konzorcijum i da im pomognete u tome, pa makar im i država dala garanciju da oni dobiju posao i da stanu na noge. Neće stati na noge ako budu ponuđači neke strane firme, verujte.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radojević.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, koleginice i kolege, o značaju izgradnje puteva, mostova i uopšte o značaju gradnje valjda niko normalnom ne treba posebno ni pričati. O izgradnji ovoga autoputa od Beograda prema Preljinu i Čačku i dalje prema južnom Jadranu smo čuli mnogo različitih mišljenja danas i obrađen je sa raznoraznih aspekata od kredita, finansijski, projektno kako to već treba da izgleda na raznorazne načine, a ja bih se osvrnuo bezbednosni aspekt onoga što se zove ljudski život na putu i što je već duži niz godina jako ugroženo na Ibarskoj magistrali. Ako živite u Beogradu vi još i nemate neki poseban problem sa saobraćajem osim beogradske saobraćajne gužve, ali ako treba od Beograda da krenete put jugozapada ili Centralne Srbije i treba da izađete na Ibarsku magistralu onda već imate glavobolju. Mi imamo nešto malo autoputa do Niša, pa još malo južno i istočno od Niša i nešto kroz Vojvodinu. Zaista nam jako veliki deo Srbije nije pokriven putevima i često čujete od naših gostiju iz inostranstva koji prevale nekoliko hiljada kilometara do Beograda autoputevima, a onda nekih 150 do Čačka, Ibarskom magistralom, koji kažu mnogo smo se više umorili vozeći ovih 100 ili 150 kilometara nego vozeći kroz Evropu 2.000 do 2.500 kilometara. Ista situacija ako se dođe avionom do aerodroma onda čak neki ljudi odustanu od daljeg puta Ibarskom magistralom da bi došli do Čačka, Požege, Užica, Kraljeva svejedno. Nedavno se desio jedan kuriozitet kada je naš gost iz Nemačke hteo da se vrati iz Beograda sa Surčinkog aerodroma kada je došao do magistrale i video kuda treba da ide, pa je onda uskočio u pomoć jedan mali avion koji je prevezao čoveka do malog sportskog aerodroma u Preljini, pa se na taj način odigralo putovanje našeg potencijalnog partnera sa zapada. Još jedan dokaz o tome šta znači put, šta znači kvalitetan put. Frekvenca od 17.000 vozila u Preljini ili 27.000 u Lazarevcu zaista puno govori o tome koliki je problem voziti Ibarskom magistralom. S obzirom da sam iz tog kraja iz Preljine, iz Čačka, putovao i putujem ceo ovaj poslanički mandat i da sam prešao preko 60.000 kilometara zaista mi je postalo potpuno jasno koliki je to napor i meni i ostalim kolegama i svim građanima koji putuju tom magistralom. Zakon o bezbednosti saobraćaja je pokušao sa nekim jako rigoroznim zakonskim odredbama da disciplinuje vozače na putu, da na svakim par kilometara Ibarske magistrale imate rad ili ograničenje brzine na 50, 60, 70 kilometara na sat, što strašno usporava put. Imate kažnjavanje zbog prevelike brzine po mom viđenju jako strogo za uslove našeg standarda. Imate proganjanje vozača koji ne vezuju tzv. pojaseve i takođe visoke kazne za to, iako nisam siguran da pojas može da učini bilo kakvu uslugu što se spašavanja života tiče. Ali, ono što definitivno može da pomogne i što jedino pomaže, to je dobar put, dobar autoput koji je osnovni element bezbednosti saobraćaja. Drugi element, dobar auto, znači uz vozača čini nešto što garantuje bezbednost na putu. Ukoliko se ne bi radio ovaj put ne bi se pravila mreža autoputeva koji bi po Srbiji povezali celu Srbiju u jednu mrežu, da može da se komunicira i da se razvija ova država. Zaista misli da bismo ostali na repu i Evrope i sveta kao što smo veći deo svoje teritorije ove koja se odnosi gradnja ovog puta zapustili i zapostavili. Ogroman broj ljudi nam se seli iz tih krajeva, tako da imamo praktično Peštarsku visoravan i Goliju koja se prazni svakoga dana i ljudi dolaze i menjaju svoja stogodišnja staništa za ona gde imaju put, gde imaju komunikaciju. Nešto što je zaista značajno, mislim da bi mogli da nabrajamo nekoliko sati koliko razloga ima da se Ibarska magistrala konačno proglasi istorijskim putem koji će ostati kao jedna uspomena svima onima koji su na njoj proveli dane i godine, a da se deonica autoputa Obrenovac-Ljig isfinansira na ovaj ili onaj način. Naravno, ovo je nešto što je već stiglo do realizacije, kako smo čuli i od ministra i od mnogih poslanika do sada. Kreditni aranžman je povoljan i zaista ga treba iskoristiti da ne bi ostalo da visi onaj deo autoputa koji se već gradi od Preljine do Ljiga i koji vrlo dobro napreduje. Što se tiče aspekta bezbednosti, zaista mislim da je nemoguće prigovoriti na tu temu nečemu što se zove autoput i sa tog aspekta brige o svom narodu i o svom potomstvu. Ono štosu mnogi do sada ovde pomenuli, građevinski aspekt, mislim da je to nešto što je nasleđeno iz prošlosti. Malo pre ministar reče da su nam mnoga preduzeća ugašena zbog toga što nisu mogla da posluju pod uslovima pod kojima se posluje. Čini mi se, ako me dobro pamćenje služi, da je neko i u prethodnim vladama i ovaj parlament doneo neki zakon koji ograničava i limitira neke naše domaće građevinske firme da mogu da se pojave na nekim velikim projektima ako imaju u prethodnom bilansu uspeha određenu cifru koja je, sad nemojte da me držite za reč, milion ili pet miliona evra, nije ni važno. Mislim da je to takođe administrativna prepreka bila za te firme da se pojave na nekim velikim ili manjim projektima da bi mogle da održavaju svoju operativu i da rade. Zaista mislim da postoji jako puno aspekta sa kojih se može podržati gradnja ove deonice od Obrenovca do Ljiga, preko Preljine i Požege do južnog Jadrana. Sa svoje lične tačke gledišta mislim da će to biti revolucionarno za onaj deo Srbije koji se zove centralna i zapadna, da se poveže sa glavnim gradom i sa Evropom. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn.
Poštovane dame i gospodo, poštovani ministre, činjenice o kojima su govorili kolege pre mene da ste vi upozoravali davno da ukoliko Srbija bude radila to što je radila u prošlosti da će da ostane bez građevinske operative nama daje dodatne argumente da istrajemo u ubeđenju da podržimo vaš rad, kao i mene kao predsednika Romske partije i kao člana poslaničkog kluba SNS. Ne bih govorio o tome koliko je značajan ovaj posao koji vi radite za ravnomerni i regionalni razvoj Srbije i koliko je značajno da kompletna Srbija zaistapočne da živi, a ne samo da žive veliki gradovi i da nam sutra postave pitanje ljudi u drugim krajevima Srbije kao što je Šumadija. O čemu se tu radi, ko vodi o nama računa. Želeo bih da vam predložim jednu ideju o kojoj smo mi razgovarali, a govorim ovde više zbog poslanika i zbog javnosti da vide na koji način i kako možemo i kroz ovaj projekat i kroz ove aktivnosti da gradimo socijalno odgovornu državu. Radi se naime o tome da u Organizaciji za evropsku bezbednost i saradnju za iduću godinu je pripremljeno kroz dva projekta negde oko milion i po evra koji treba da podstaknu proces zapošljavanja socijalno najugroženijih grupa, a odnosi se najviše na Rome kao socijalno najugroženiju kategoriju. Mi imamo dve mogućnosti, da ta sredstva prepustimo da sa tim sredstvima se finansiraju određene delatnosti koje nisu strateški interes Srbije, dakle, koje nisu gradnja infrastrukture, koje nisu investiranje u poljoprivredi ili imamo mogućnost da aktivnostima određenih ministarstava u ovom konkretnom slučaju, aktivnostima ministarstva upravo vašeg koje vi vodite, stvorimo takve uslove da deo od tih milion i po evra koji treba da bude, između ostalog, za formiranje zanatskih zadruga, za stvaranje uslova odnosno za obezbeđivanje određenih mašina ili nečeg trećeg o čemu, ja ovog trenutka ne znam u čemu naprosto tražimo i vaš u pomoć, kao što smo preneli vašim saradnicima, da upravo definišemo takve aktivnosti da se taj novac iskoristi da se ti ljudi upravo usmere u onom pravcu o kome ste vi govorili, a to jeste da imamo deficite u tesarima, u armiračima, i u nekim drugim vrstama zanata, jel ukoliko budemo na jasan način izdefinisali u tom pravcu određene aktivnosti, ukoliko jedna od tri zadruga koje se planiraju da se formira sa ovim novcem bude, znači građevinska zadruga određene vrste, koja će upravo na ovim poslovima da radi. Onda se dogovorimo sa ljudima koji su na tim tenderima već dobili stvari da rade, znači u skladu sa Zakonom o javnim nabavkama, u skladu sa međunarodnim tenderima, onda možemo da pripremimo i ovu zadrugu sa međunarodnim sredstvima da radi vrlo konkretne poslove određene na tom putu. Ako govorimo o tome da ima negde oko 2.000 ljudi koji će da budu zaposleni, ako kroz ovo osposobimo pedesetak ili stotinak, upravo socijalno najugroženijih kategorija i ako budemo to radili u desetine različitih projekata iduće godine, onda ćemo da postignemo i te kako značajan rezultat i na putu ka EU i na putu stvaranja društva socijalne pravde, jer na jedan jasan način ćemo da i mamo dve komponente. Jednu komponentu gde će država da pokaže da je odgovorna ali i drugu komponentu gde će socijalno najugroženiji, gde će i Romi i ja kao predstavnik jednog dela te zajednice da pokažemo da radimo u interesu Srbije, da nam je stalo do izgradnje Srbije i da jedino ono što radimo jeste posao koji jeste u interesu Srbije. Inače, ako to ne budemo uradili, umesto ljudi koji će da budu tesari, koji će da budu armirači, koji će da budu deo nove građevinske operative, imaćemo neke uslužne delatnosti koje uopšte nisu prepoznate kao bitno neophodne u strategiji razvoja Srbije. To će da bude greška i to dvostruka greška. Prva greška što ćemo taj novac da potrošimo na neke bezvezne stvari u Srbiji, a s druge strane će da bude greška što će ti ljudi da ostanu kao neko ko će da bude trajan balast Srbiji i sutra, umesto da budu neko ko je punioc budžeta stvorićemo od njih da bude neko ko je korisnik budžeta. U tom pravcu bih vam preneo još jednu ideju o kojoj smo sa vašim ljudima u ministarstvu razgovarali. Obezbeđena su takođe sredstva za jednog saradnika u vašem ministarstvu u sredstvima OEBS, koji bi radio upravo na realizaciji ovoga. Dakle, tu bi kompletno plaćanje te osobe kao asistenta platila organizacija za evropsku bezbednost i saradnju odnosno kroz projekta koji je finansiran od švedske ambasade i tu bi se dala mogućnost vama kao ministru da zaista se postavi cela ta aktivnost na najbolji mogući način. U tom smislu još jednom pozdravljam celokupan naš rad. Želim javnosti da kažem da smo mi u tom pravcu imali nekoliko razgovora, ali da naprosto zbog javnosti moramo sve ovo da ponovimo jel je to deo vašeg rada, vaše metodologije i odgovornosti Vlade kojoj vi pripadate za razvoj Srbije i u tom smislu podržavamo ovaj zakon i ja ću i kao član poslaničkog kluba SNS i kao predsednik Romske partije u danu za glasanje da podržim i da glasam za ovaj zakon. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vesna Marković.
Poštovani predsedavajući, ministre, kolege narodni poslanici, drago mi je što je veliki broj mojih kolega uzeo učešće u današnjoj raspravi. To govori da smo prepoznali značaj efekata koji će imati usvajanje Predloga zakona koji je danas na dnevnom redu na razvoj celokupne privrede Srbije. Značaj Predloga zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu za kredit ovlašćenog kupca za projekat izgradnje autoputa E 763 deonica Obrenovac – Ljig, između Vlade Republike Srbije i Kineske „Eksport import banke“ je višestruk. Kada to kažem, pre svega mislim na povezivanje sa Koridorom 10 i uspostavljanje veze između područja Vojvodine, Beograda i zapadne Srbije. Autoput Beograd – Južni Jadran predstavlja vezu između Srbije i Crne Gore, odnosno Beograda i Južnog Jadrana a u širem kontekstu povezaće Rumuniju, Srbiju, Crnu Goru i Italiju. Autoput E 763 tzv. koridor 11 proteže se od Temišvara, preko Vršca, Beograda, Čačka, Požege, Podgorice do Bara. Izgradnjom ovog autoputa omogućava se uspostavljanje veza zapadne i centralne Evrope sa južnom i jugoistočnom Evropom. Paralelno sa ovim projektom razvijaće se i manji infrastrukturni projekti, čime se podstiče ekonomski rast zemlje i otvaraju nova radna mesta. Veliki broj naših srpskih firmi biće angažovano na ovom projektu i naravno naših radnika. Nedovoljno razvijena saobraćajna infrastruktura u regionu zapadne Srbije je velika prepreka za investicije jer nema ekonomskog razvoja bez infrastrukture. Veliki potencijali ovog kraja, pre svega u oblasti poljoprivrede, turizma i industrije nisu dovoljno iskorišćeni. Ministar je pomenuo u svom uvodnom izlaganju preopterećenosti Ibarske magistrale, ali i veliki broj saobraćajnih nesreća, često sa smrtnim ishodom. Ibarska magistrala je jedini putni pravac ka Crnoj Gori, ne samo za putnički, već i za teretni saobraćaj. Frekvencija vozila je sve veća tako da magistrala tehnički više to ne može da podnese. Ovo je krajnje vreme da se nešto preduzme. Volela bih da sam danas čula od onih koji su kritikovali ovaj predlog zakona šta predlažu kao rešenje za probleme o kojima sam govorila? I na kraju, drago mi je što je ova Vlada prepoznala značaj ulaganja u infrastrukturu koja kao krajnji cilj ima više investicija a samim tim i nova radna mesta, što će direktno uticati na ekonomski razvoj naše zemlje. Siguran sam da je Vlada donela pravu odluku kada je u pitanju Ugovor o zajmu sa kineskom „Eksport import bankom“. Srpska napredna stranka će podržati ovaj predlog zakona a uzimajući u obzir značaj razvoj infrastrukture za našu privredu, očekujem da će to uraditi i kolege iz drugih stranaka. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, danas je na dnevnom redu Zakon o potvrđivanju Sporazuma o zajmu za izgradnju dela deonice između Obrenovca i Ljiga na Koridoru 11 i ovo je jedan od najznačajnijih ako ne i najznačajniji infrastrukturni projekat u Srbiji čija je izgradnja u toku. Ovaj važni projekat je započeo sa izgradnjom još tokom mandata prethodne vlade koju je vodila DS i mi snažno podržavamo realizaciju ovog projekta. Ono što mi vidimo kao problem kada se radi o ratifikaciji ovog ugovora o zajmu su suštinske primedbe koje imamo i tiču se, pre svega, Ugovora koji je potpisan 13.5. i Ugovora koji je potpisan bez prethodne ratifikacije ovog zajma u parlamentu. Molim vas, gospodine Iliću, da objasnite nama narodnim poslanicima kako bi mogli da se izjasnimo o samom zajmu – kako je moguće da ste potpisali? Ko vas je ovlastio? Da li vas je Vlada ovlastila da potpišete Ugovor sa izvođačem radova kineskom kompanijom a da prethodno nije ratifikovan sporazum o kreditu u parlamentu. Zašto je ovo veoma potrebno i veoma važno? Zato što se u ovom sporazumu u nekoliko članova poziva na taj ugovor sa izvođačem, koji je potpisan komercijalni ugovor a mi taj ugovor nismo videli. Taj ugovor nije došao u ruke narodnih poslanika i mi ne znamo šta sadrži taj komercijalni ugovor koji ste vi potpisali. Znate, kada neki direktor Direkcije za planiranje i izgradnju, ili neki drugi izvršni direktor neke kompanije, firme u Srbiji, javnog preduzeća, potpiše ugovor bez odluke u budžetu, odnosno raspiše javni poziv, on ulazi u ozbiljan problem sa zakonom. Ovo je veoma ozbiljan problem, utoliko što se radi o državi i što bi trebalo da se poštuje neki postupak i procedura. Molim vas da nam date odgovor na to. Druga primedba i druga sporna stvar, koju mi želimo da čujemo od vas, zašto je ugovorena vrednost radova veća za 33,5 miliona dolara od onih koji su navedeni u glavnom projektu? To je nešto što je takođe veoma sporno i našta nismo dobili odgovor. Niste bili prisutni na sednici Odbora za finansije kada smo razmatrali ovaj zakon i mi od predstavnika Ministarstva finansija nismo dobili odgovore na ova pitanja. Molim vas da nam vi date te odgovore, jer nama iz DS izgleda da ono što je dobro ugovoreno za vreme prethodne Vlade, projekti, vi ne možete da završite, zato što nemate dovoljno stručnih kadrova i ne umete da po proceduri izvedete stvari do kraja. Gospodine Iliću, kada govorite o kamati, kažete paušalno da je ona 2%. Treba da pogledate član zakona koji kaže da ta kamata nije 2%, nego je 2,5% i da još nekih 0,5% odlazi na manipulativne troškove i nije to velika kamata, slažem se, vrlo je povoljan kredit, ali kada govorimo građanima Srbije, kada govorite narodnim poslanicima, treba da se držimo isključivo činjenica i konkretnih informacija. Kada je pre vas, tokom prethodne rasprave, tu bila ministarka Mihajlović, pominjao sam kredit za likvidnost EPS i ona me je uveravala da taj kredit ne postoji. Budžet, koji smo mi narodni poslanici dobili, predviđa zaduženje za likvidnost, ponavljam, prvi put u istoriji EPS se zadužuje za likvidnost od 100 miliona evra. Ne znam da li je gospođa Mihajlović glasala za budžet, trebalo bi da jeste, a vas pitam u ovom budžetu gde se nalazi učešće Republike Srbije u ovom projektu, pošto se u delu sporazuma takođe govori o tom učešću srpske strane. Molim vas da nam objasnite i taj deo. Mislim da je problematična i stvar pitanja arbitraže koja će se dešavati u Pekingu, ne više u Parizu i da mogu da postoje ozbiljni problemi zbog toga. Mislim da je o tome trebalo da se razmišlja. Govorio sam o tome da ne znamo detalje komercijalnog sporazuma, ne znamo koji je deo, odnosno učešće domaćih izvođača, domaćih materijala. Ja vas molim da nam to, takođe, navedete, da čujemo koliko građevinska operativa u Srbiji može da očekuje da će raditi po osnovu ovog sporazuma, ukoliko ga ratifikuje Narodna skupština. Logično je da naša preduzeća imaju tu najveću ulogu, kada se radi o izgradnji autoputa, jer na neki način taj novac se dalje vraća u našu privredu i kruži u našim novčanim tokovima. Mislim da, svakako, značaj ovog sporazuma ne umanjuje to što se ova Vlada dodatno još pozajmljuje u narednoj godini, oko 4,5 milijardi evra, bez ovog sporazuma, i mislim da su ta sredstva mogla da budu upotrebljena u poboljšanje infrastrukture, za značajne infrastrukturne projekte kakav je ovaj, jer ukoliko jedna država ne ulaže u infrastrukturu, u energetiku, u obrazovanje, u moderno vreme i godine koje su pred nama, njoj nema opstanka i nema joj spasa. Obrazovanje, takođe. To su ključne grane. Važno je da se svi prema ovim granama ophodimo sa onom pažnjom i da obratimo pažnju i da uvažimo značaj onih grana onoliko, koliko bi to trebalo. Mislimo da ova vlada ne ume u ovim oblastima da deluje onako kako je to potrebno, kako bi Srbija uspela da izađe iz krize, da izađe iz problema u kojima se nalazi i to potvrđuje i ovaj predlog budžet i način na koji se ratifikuje ovaj sporazum i način na koji država Srbija ulazi u njega. Želeo bih da vas pitam, pominjali ste konverziju aerodroma u Lađevcima. Rekli ste da se to završava. Voleo bih da vas obavestim da je to završeno. Potrebno je izraditi studiju koja će omogućiti izgradnju kargo centra i za funkcionisanje tog kargo centra u Lađevcima potrebno je proširenje piste. Što se tiče same konverzije, ona je završena za vreme prethodne Vlade i nije jasno zašto je nastavak rada na konverziji blokiran, zašto se ne koristi taj aerodrom već sada, zašto su svi projekti koji su započeti za vreme prethodne Vlade ili stali ili sporo napreduju. Takođe, koristim priliku, pošto je to značajno za građevinarstvo u mestu iz kog dolazim, a dolazim iz Kraljeva, zašto ste odbili da potpišete sporazum za Dositejevu ulicu, za urbanu regeneraciju Dositejeve ulice, Radničkog naselja, gde živi 1.300 građana? Zašto, uprkos tome što smo u parlamentu usvojili budžet koji predviđa da se potpiše taj sporazum sa Centralnom bankom Saveta Evrope, vi odbijate da potpišete taj ugovor? Da li je to takođe bila odluka Vlade? Hvala.
Reč ima ministar Ilić.
Postavili ste nekoliko interesantnih pitanja, ali sva pitanja su, manje više, provokativna i vi želite da sada pričam o nekim stvarima koje su ponovljene po hiljadu puta. Pitate me zašto aerodrom u Lađevcima nije priveden. Kako da ga privedemo kad tamo ne može Bog da se raskusura sa tim? Kako je urađeno u prethodnoj Vladi, sa kakvom dokumentacijom? Gde je projektna dokumentacija? Potpisali ste neki sporazum sa Turskom da vam daju 10 miliona evra, i to ste dobili, da vam urade piste, proširenje i produženje i da za 28 miliona evra oni budu izvođači. Pričate o našim firmama. Mi smo prikupili ponude. Znate li koliko vredi taj posao po projektu i koliko traže domaće firme? Osamnaest miliona evra. Vi dobijate donaciju 10 miliona i još da doplatimo 18 miliona da bi se završio posao. To znači da donacija nema svrhe i još da oni rade posao. Ljudi, da li je to normalno? Zašto? Zato što Vojska ima mnogo problema i tamo nije rešeno mnogo štošta i što sad treba da se reši. To su ogromna sredstva. Vi ste započeli taj projekat i ništa niste uradili. Sada se radi ponovo. Niste imali ni prostorni plan, niste imali ni studije izvodljivosti. „Mašinprojekt“ je napravio studiju izvodljivosti nedavno. Sve ono što ste uradili bilo je falš. Pazite, nemojte sad da me uvodite u priču da vam to objašnjavam. Ako vas baš interesuje, možete dobiti sve podatke koliko košta upravna zgrada. To ste samo napravili. Nemate kako, na koji način i šta. Znate li koliko košta kvadrat upravne zgrade? Pogledajte dokumentaciju i videćete koliko to košta? Da ne pričamo o tome, da ne gubimo vreme, druga je tema. Pitate me zašto sam potpisao ugovor, da sam prekršio zakon? Potpisao sam ga oba puta. Ministar finansija me je ovlastio da umesto njega drugi put potpišem finansijski deo ugovora i komercijalni. Naravno, sa ovlašćenjem Vlade Republike Srbije, koja me je ovlastila da to uradim, i to jednoglasno, i Vlada pre rekonstrukcije i Vlada posle rekonstrukcije. Vlada je potvrdila odluku jednoglasno. Prema tome, gospodine, ministar sam u Vladi Srbije koju je ovaj parlament izabrao. Ako mene Vlada ovlasti da nešto uradi, ja sam njen ministar, ja to uradim. Ako vi smatrate da nešto nisam dobro uradio, vi tražite i dobićete papire i dokumentaciju. Pitate me zašto je 33 miliona dolara skuplji projekat? Znate li kada je taj projekat rađen? Radio sam ga za koncesiju kada sam odlazio u onom prošlom mandatu. Zamislite koliko su se cene promenile od koncesije koja je rađena. Projektna dokumentacija je urađena kada sam ja odlazio iz Vlade, jer ne bi mogli da uradimo koncesiju, ne bi mogli da je prijavimo, ne bi mogli da sklopimo koncesioni ugovor da nismo imali projektnu dokumentaciju. To je projektna dokumentacija urađena kad sam ja odlazio iz Vlade, jer ne bi mogli da uradimo koncesiju, ne bi mogli da prijavimo, ne bi mogli da sklopimo ugovor o koncesionom, a da nismo imali projektnu dokumentaciju. Znači, ta projektna dokumentacija je stara, rađena 2006, 2007. godine, kompletna projektna dokumentacija, a sada je 2013. godina. Normalno je da su razlike u ceni, da ima tu problema itd. Ne bih sada želeo da tu polemišem sa vama, ali nemojte opet neku priču, opet neke sitnice. Ljudi, da li shvatate jedno, vi ste narodni poslanici, vi predstavljate Srbiju, ovaj narod Srbije. Autoput od Beograda južnog Jadrana je srce Srbije i neophodan. Tamo se gine svaki dan. Ja bih voleo da mi izađe neko ovde i da mi kaže da je protiv toga, da ga vidim i neka ga građani Srbije zapamte i snime. Prvi kada pogine na Ibarskoj magistrali, osećajte se odgovornim za to. Ja putujem svaki dan. Da li je moguće da se odvija saobraćaj sa 27.000 auta dnevno? Vi sad pričate sitnice da li je potpisano pre ili posle, ko je ovlastio koga. To je toliko bitno. Vlada Srbije zna šta radi. Nije to Vlada kakvom je predstavljate ovde. Ova Vlada je donela u ovoj godini tri milijarde evra investicija u Srbiji. Očekuje se preko tri milijarde evra iduće godine. Smejte se vi, gospodine, a vi ste taj aerodrom u Lađevcima upropastili i tamo ste sve upropastili što je bilo. To vam ja garantujem. Danas je pao avion, pre sat vremena na aerodromu u Lađevcima. To je veoma blizu. Što ste dobro napravili…Šta je uzrok toga? Ja tamo nisam radio ništa. Pre sat vremena je pao avion u Lađevcima. Da li razumete? Pogledajte vi to malo, pogledajte zapisnike tamo, pa ćete videti u čemu je problem. Zašto vojska ne da saglasnost? Zato što ima 100 stvari koje nisu dobro urađene. Idite u ministarstvo i pitajte šta je to. Ja nikad nisam imao tamo neke kontakte i veze, ali o tome će se brzo raščistiti neke stvari. Nemojte sad ovde da pričamo priče zašto kredit, da li ovo, da li ono. Samo onaj ko mrzi Srbiju i ovaj narod neće glasati za kredit, da se izgradi konačno autoput koji ne može više bez njega. U pitanju je svaki dan bitan. Zato i radimo mnogo ispred roka i danonoćno, u tri smene radimo, da bi ga završili na vreme i završićemo ga mnogo pre roka. Ja sam ga uzeo. Nemojte mene pitati za neke druge puteve. Ja to ne vodim. Ja vodim Koridor 11. O tome možemo da razgovaramo. Dođite da obiđete. Evo, pozivam vas sve. Biće mi drago da posetite najveće gradilište trenutno u Evropi. Dođite da ga vidite, da vidite organizaciju, da se provozate. Već možete od Ljiga do Preljine da dođete novom trasom. Petlja se radi u Preljini trenutno. Prema tome, nemojte da ovde naglabamo jednu priču treba li, ne treba. Ovo je neophodno da se uradi. Svaki minut, svaki dan je važan. Hvala našim ljudima koji rade na tom putu u tri smene, koji rade danonoćno, pod reflektorima rade svaki dan i završavaju posao. Dok sam tu gde jesam, ispuniću sve da se to završi. Rekao sam kad sam došao – neophodno je bilo i teško što se to do sada nije uradilo. Da je bilo sreće, mi bi prošle godine u maju otvorili autoput do Požege, ali ima ljudi koji ne misle kao ja, koji misle da je Srbija u krugu dvojke. Nije. Imam petoro dece koji svaki dan putuju Ibarskom magistralom. Preznojim se kad pođu dok ne dođu. Preznojim se svaki put. Svako ovde ko putuje zna kakvi su jadi i muke. Znate li vi petkom uveče koliko mi sati putujemo do Čačka? Po pet sati. Zbog toga moramo da ga napravimo i to je naš prioritet svih prioriteta. Ova Srbija ako misli o svom narodu, mora da napravi put, inače ne može ova Vlada, ni jedna, niti parlament da ima opravdanje zašto ga nije napravio. Nema ništa preče od toga. To je broj jedan u Srbiji da se uradi. Moramo da uradimo, inače svi treba da idemo kući. Doći će neki novi ljudi koji će to moći da naprave, a ne mi ovde sad da se raspravljamo treba li ili ne treba.
Samo jednu malu opasku, gospodine Jovanoviću. Tolerisao sam vam u izlaganju da ste izašli izvan teme. Pominjali ste i obrazovanje i aerodrom i izgradnju ulica u Kraljevu, koji nemaju nikakve veze sa dnevnim redom. Molim vas da ne otvarate novu temu. Repliku ću vam dati na temu dnevnog reda. Izvolite.
Gospodine Arsenoviću, nisam govorio o ulicama. Govorio sam o ljudima koji žive u neljudskim uslovima. Ako je vama ispod nivoa da ja govorim o tome, ja ću i dalje govoriti, kao što se zalažem za građane koji su me birali, a vi ne morate. Što se tiče vas, gospodine Iliću, i ovih odgovora, nazovimo ih tako, koje sam dobio, oni na sve drugo liče, samo ne liče na odgovore. Što se tiče izgradnje autoputa, rekao sam da je naša Vlada koju je vodila DS to pokrenula. Mi smo potpisali sporazum sa Azerbejdžanom, krenula je ta izgradnja, deo iz budžeta Srbije, takođe deo novca. To je jedna potpuna neistina. Pokušavate da ubedite nas same da smo mi protiv. Onda izmišljate nekakvu priču o nekom avionu koji je pao i koji ima nekakve veze sa konverzijom i sa kargo centrom. Vi ste nagovorili one koji su bili nosioci priče oko kargo centra, lokalnu samoupravu, da odustanu od novca koji im je USAID davao za studiju izvodljivosti za kargo centar. Znate koliko je to važno i rekli ste – biće iz budžeta, kao i ovih 18 miliona, koji ste govorili o Turskoj. Gde je u budžetu to? Pitam vas kao poslanik iz Kraljeva – gde je Dositejeva, gde je 18 miliona za konverziju, gde je sve ono što obećavate? Uzimate svakog dana iz mog regiona, a nikada ne vraćate. To vas pitam. Što se tiče dokumentacije, koji vaš put ima projekat? Koji vaš objekat ima projekat, pa imate prava da prozivate bilo koga? Kada se radi o novcu građana Republike Srbije, nećete me sprečiti da govorim o tome. Ne možete da potpišete komercijalni ugovor, ne može niko da vas ovlasti za to, ni ministar, pre nego što je ratifikovano u parlamentu, gospodine Iliću. Zbog takvih stvari robijaju ljudi danas u Srbiji, zato što vi nalazite načina da ih uhapsite i privedete, vaša Vlada, a onda vi govorite kako 300 miliona može na obećanje da se potpiše. Kako može? Ne može.
Vreme. Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević, po Poslovniku.
Samo da reklamiram član 27. Gospodine predsedavajući, vi ste vrlo korektno narodnog poslanika iz Kraljeva, mog uvaženog kolegu, opomenuli da se drži dnevnog reda i mi nismo hteli da reagujemo. Ali, i u ovom drugom delu, radi javnosti, želim da kažem samo nekoliko činjenica, posebno o ovom delu gde je reč da se nikada ništa u Kraljevo ne vraća. Želim da istaknem da je za vreme ministra Ilića četiri milijarde dinara puteva u Kraljevu urađeno, obilaznice, mostovi, obilaznica oko Žiče, stari put. Gospodine Jovanoviću, to su činjenice. Nemojte, radi javnosti, jer građani Kraljeva jako dobro znaju šta je gospodin Ilić uradio.
Gospodine Spasojeviću, nemojte da izazivate novu povredu Poslovnika. Razumeo sam vas oko povrede Poslovnika. Bez obzira što ste delimično u pravu, mislim da nije došlo do povrede Poslovnika, iako sam ja narodnog poslanika zamolio da se drži teme, s obzirom na kompletnu raspravu koja je vođena između ministra i njega. Reč ima ministar Ilić.
Radi istine, radi građana Srbije koji ovo gledaju, posao u Kraljevu će se raditi, stanovi će se raditi, 16 zgrada, ali ne na način kako se radilo nego na način kako treba da se radi. Ne na način da se pogodi hala partijski za 640 miliona, pa izađe u okončanoj situaciji 980, a još treba 170 da se završi. Tako ne može da se radi. Tako ni ove zgrade nisu mogle da se rade. Zašto? U Kraljevu nije urađen još ni projekat, ni lokacijska dozvola. Ništa nije završeno. Smejte se vi, ali to pogledajte. Znate šta imaju od dokumentacije? Samo izjave građana da su saglasni da se sruši zgrada i da se premesti u stanove. Samo to, ništa više. Kako vi mislite da dobijete kredit? Pa, ministar Krstić je rekao – ko nema dozvolu, ko nema ugovore, ne može dobiti kreditnu liniju. Ovo nije bila kreditna linija za posao u Kraljevu, nego za izbeglice, pa je ministar Vlade Cvetković prebacio da se od izbeglica prebaci za zemljotres u Kraljevu, da se urade zgrade, ali vi niste napravili dokumentaciju da to zatražite. Vi ste hteli da uzmete kredit u 2014. godini, a kad sam bio neki dan u Kraljevu oni kažu – dokumentacija može da bude gotova do 2015. godine. Znači do 2015. godine ćete dobiti, a ne možete dobiti da vam godinu dana stoje pare. To ne može nigde da se uradi. Druga stvar, nemojte pričati neistine. Evo, ja vas javno pozivam, nađite jedan moj projekat bez građevinske dozvole i donesite mi, biće mi mnogo drago, da sam uradio kao ministar. Evo, jedan projekat donesite bez građevinske dozvole i bez papira. Nisam ja vi. Vi ste pravili most, vi ste pravili mnoge projekte bez ijednog papira. Neću da se raspravljam sa vama uopšte. Ne želim da se raspravljam. Ja nisam radio vaše projekte. Nisam radio ovo što ste vi radili i ja vam nisam dao dozvole, jer ih niste ni tražili. Ko god je tražio dozvolu, nije čekao više od 30 dana za velike infrastrukturne objekte. To možete proveriti. Danas me kritikuju neki tu vaši da smo dali dozvole za Južni tok odmah, dan za danom. I to vam smeta? Šta biste rekli da nismo dali godinu dana, kao što vi niste dali po tri godine? Savezni MUP vam stoji u Gradu Beogradu. Već peta godina niste dali. Hoće li neko da plati izgubljenu dobit tamo? Prema tome, nemojte da polemišemo. Ovde je ratifikacija kredita, a vi ako smatrate da sam ja prekršio zakon, vi podnesite prijavu protiv mene Prema tome, nemojte sad kad je šta potpisano, šta je ko potpisao, kako ide. Nemojte o tome. Nemojte vi o tome da mi pričate. Nemojte vi da mi pričate o Kraljevu. Ja vas molim, nemojte o Kraljevu. Ja sam tamo vodio toliko poslova i investicija, a vi ste vodili jednu protiv zemljotresa i niko nije ostao na slobodi. Svi rukovodioci su u zatvoru. Sad vidite kakav je efekat.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, uvažene koleginice i kolege, ja ću pokušati da, kao neko ko živi pored autoputa, vam prenesem iskustva zbog kojih treba ratifikovati ovaj zakon o kreditu, da i drugi imaju istu mogućnost koji žive u unutrašnjost da na posao ili u posetu kod rodbine ili poslovno da putuju modernim saobraćajnicama koje se u nivou ne ukrštaju sa drugim putevima. Mi smo još 2000. do 2003. godine, iako je postojao polu autoput prema Novom Sadu i prema Budimpešti, zahtevali od te Vlade i od direktora za „Puteve“, Timotijevića, da se jedna neuspešna koncesija, koja je bila, zaustavi i da se izgradnja autoputa prema Novom Sadu i Subotici dinamizira i da na takav način pokrenemo, ne samo bezbednost saobraćaja, jedan privredni razvoj. Do 2003. godine smo završili autoput do Beške. Kasnije je on završen do Novog Sada pa do Subotice. Godine 2004. smo od Branka Jocića, koji je nasledio bivšeg direktora i od tadašnjeg ministra tražili i bočni priključak za autoput i dobili i paralelno sa autoputem i bočnim priključkom krenuo i privredni razvoj. Možete pogledati investicije u Staroj Pazovi i Inđiji. Možete pogledati i taj navodni autoput, polu autoput smrti, koji je tada bio, sa tri trake i jednom žutom, gde su gotovo svakodnevno ginuli ljudi, više njih, naravno, povređeno, ostali invalidi, koliko se na toj deonici ojačala bezbednost u saobraćaju, koliko je manje poginulih, a nema novca kojim se jedan život može kupiti i koliko se podigla privredna aktivnost u tom delu Srbije, za razliku od drugih delova koji nisu imali priliku da takav autoput izgrade. Dakle, taj autoput je, naravno, pravljen iz budžeta, parama svih građana Republike Srbije, tako da je sasvim u redu da i drugi delovi Srbije na isti način, da li kroz kredite, da li direktno iz budžeta dobiju solidne saobraćajnice i pokrenu neki svoj razvoj. Ovo je bitno, a ministar je o tome govorio, zato što se Srbija prazni. Uskoro će 1000 sela i naselja biti bez stanovnika u Srbiji. Ukoliko ne izgradimo ove saobraćajnice, ne verujem da ćemo zadržati ni postojeće stanovništvo, a kamoli obnoviti stanovništvo tamo gde je zemljište zapušteno, kuće napuštene itd. Infrastruktura je nešto od čega se polazi. Iznenađen sam da ova zemlja posle deset godina, koliko nisam bio prisutan u parlamentu, bude zadužena, što privreda, što građani, što javni dug, sa 45 milijardi, da imamo 17-18 milijardi zatečenog javnog duga, a da nema izgrađene osnovne saobraćajnice, odnosno autoputeve kroz Srbiju. Znači, novac je negde ispario. Po međunarodnim procenama, iz Srbije je izneta gotovo 51 milijarda evra, a Srbija još uvek nema autoputeve koje imaju sve zemlje u okruženje. Tu računam Hrvatsku, Mađarsku i tako dalje. Zemlje koje su i te kako od devedesetih i 2000. godine kaskale iza Srbije, države koje su nastale raspadom bivše Jugoslavije su sada daleko ispred Srbije, a Srbija je imala osnovne autoputeve i polu autoputeve. Imala je rešene imovinsko-pravne poslove na određenim deonicama i mogla je daleko kvalitetnije i brže završiti svoje poslove što se tiče infrastrukture. Autoputevi naravno neće rešiti sami po sebi demografsko pitanje, ali uporedo sa autoputevima, ja sam iznosio iskustva, svakako idu i industrijske zone, privredni razvoj. To je nešto što, pre svega, treba da zadrži postojeće stanovništvo, a da u buduće se poneko od ovih nezaposlenih iz velikih gradova vrati na očevo gazdinstvo i da obnovi posao. Ono što Srbiji još nedostaje, sem autoputeva, su građevinske firme koje su usisane po Zakonu o privatizaciji, a u poznatim postupcima koje je vodila stranka bivšeg režima, gde su te građevinske firme uglavnom uzete, kapital isisan, firme vraćene državi kao bezvredne, kao nešto što ide u stečaj, kao nešto što ide u likvidaciju. Kako se to gradilo? Navešću primer iz Inđije, recimo Univerzijada. Hala koja je građena, koja je trebala 2009. godine da posluži, sve smo imali auto-puteve itd. da posluži za univerzitetsko takmičenje 2009. godine, nije gotova ni do dana današnjeg, a para je slupano dva puta više, a radove je izvodila firma koju je kupio čovek iz stranke bivšeg režima, koja je naravno propala. Sada je ta hala, s obzirom da je izgrađena bez neophodne dokumentacije na zemljištu koje je podvodno. Sada je ta hala najveći akvarijum u Srbiji. Dakle, kad neko već priča kako se gradila infrastruktura, kako su se gradili objekti, trebao je da bude malo samokritičan i da kaže na koji način je sve to građeno po Srbiji. Recimo kubik betona u Inđiji, kada privatno gradiš koštao 50 evra, ali kada to rade u Beogradu firme bivšeg režima onda to košta i do 500 evra. Dakle, ukoliko mi koristimo beton on je privatno 50 evra, a ukoliko ga koristimo u javne svrhe za izgradnju puteva u Beogradu, itd, onda to može da košta i do 500 evra kubik. Takođe sam nezadovoljan zbog toga što sam na prošloj sednici postavio pitanje, kada je bio ministar Ilić ovde, da li je istina da su određene saobraćajnice u okviru Mosta na Adi građene bez građevinske dozvole? Dobio odgovor, da to jeste tačno. Nezadovoljan sam zato što nadležno tužilaštvo ništa nije uradilo povodom tog pitanja, a recimo kada neki seljak gradi neku šupu ili štalu, negde na selu, dobije krivičnu prijavu. Nelegalna gradnja u jednom delu Srbije i u privatnom sektoru na selu bude krivično delo, a izgradnja saobraćajnica i objekata koji treba da koriste hiljadu ljudi gradi se bez građevinske dozvole i to nije krivično delo, nikakav krivični postupak se ne vodi protiv odgovornih, protiv investitora i zato ću ponoviti pitanje ministru gospodinu Iliću. Šta će biti preduzeto povodom gradnje saobraćajnica, pristupnih delova bez građevinske dozvole, šta će biti preduzeto povodom krivice koja je, gotovo očigledna, odnosno da li Vlada planira u bliskoj budućnosti da stavi do znanja na određeni način, da tužilaštvo konačno počne da radi svoj posao, odnosno da se mi kao parlament zapitamo zašto to tužilaštvo ne radi poslove, od koga je nezavisno, nezavisno od ove Vlade svakako, a izgleda da od bivše Vlade ništa ne zavisi? Što se tiče infrastrukture ona je veoma bitna i zbog poljoprivrede. Kredit je veoma povoljan. Infrastrukture nema, ono što je mene razočaralo nema ni robe koja bi se prevozila tom infrastrukturom, domaćeg porekla, data uporedo sa infrastrukturom, uporedo sa svim, potpuno je Srbija devastirana i privredno, a što je najgore i moralno. Dakle, uporedo sa ovim kreditom od kineskog novca, ja bih voleo da se na isti način ili na sličan način od komercijalnih banaka, sa sličnom kamatnom stopom povuku iznosi koji bi se koristili u poljoprivredi. Dakle da ovo ne bude poslednji kineski kredit. Ja bih voleo da ova država u korist poljoprivrede, poljoprivrednih proizvođača povuče jedan kredit od tri, četiri, pet milijardi i da na takav način jeftinim novcem, gde kamata ne bi sigurno prešla 3, 3,5%, da na takav način napravimo izvor za vraćanje svih tih dugova, odnosno da napravimo robu koju ćemo prevoziti sutra kada ova infrastruktura bude izgrađena. Mogao bih još mnogo toga da govorim. Ja ću skratiti. Uglavnom smo ovde slušali ljude koji u prošlom svom mandatu, dok su bili na vlasti ništa ozbiljno nisu uradili, gotovo da na infrastrukturi, gotovo može se reći da ništa nisu veliko uradili, ali se postavlja pitanje, ja ću time završiti, ukoliko ništa veliko nisu uradili, ja bih voleo da se konačno sazna koliko su se ugradili. Hvala.
Narodni poslanik Radoslav Milovanović.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, uvaženi gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici. Prema globalnom izveštaju o konkurentnosti, kvalitetu puteva, putne infrastrukture, Srbija se nalazi na 122 mestu od 144 zemlje, upozoravaju stručnjaci Svetske banke za transport. Poslednjih 20 godina na putevima u Srbiji je poginulo čak 24.000 ljudi. Prema dužini auto-puteva Srbija je vrlo skromno zastupljena sa 610 km auto-puteva, za razliku od Slovenije koja ima 636, Hrvatske 1043, Mađarske 1274, o Nemačkoj i Francuskoj da ne govorim 12.000 i 13.000 km. Prostornim planom Republike Srbije, pošto ja dolazim iz istočne Srbije, ovo je vrlo važno da kažem, pre nego što nastavimo o zakonu, predviđena je izgradnja puta prvog reda Požarevac-Kučevo-Majdanpek-bugarska granica, a još nije urađena ni projektna dokumentacija. Tamo živi 380.000 ljudi. Ne znam kada ste zadnji put, gospodine ministre, bili u to kraju i putovali od Kučeva do Majdanpeka. Put je u katastrofalnom stanju, tako da je teško porediti šta je značajnije od značajnijeg. Demokratska stranka će uvek glasati za zakone koji predviđaju izgradnju puteva i to nam se ne može inputirati da smo protiv ovog ugovora. Mi smo u predlogu prošlog budžeta podneli amandman vezan baš za ovaj put koji ide kroz moj kraj, to ćemo uraditi i ovoga puta, pa bih hteo odgovor da li može da se nađe tih 200 miliona za projektnu dokumentaciju. Sledeće moje pitanje je vezano za upravo ovaj predlog zakona, a ono je sledeće. Pošto se predlagač poziva na komercijalni ugovor sa izvođačem, kako poslanici mogu da glasaju za ovaj zakon kada ne znaju baš potpuno uslove komercijalnog ugovora? Sledeće pitanje. Kolika je zastupljenost domaćih izvođača radova, domaćih materijala i usluga? Predlagač zakona, kao što stoji u materijalu je Ministarstvo finansija i privrede. To je sada rekonstrukcijom Vlade, koja je trajala šest meseci, odvojeno na dva ministarstva. Meni je žao što ministar finansija, gospodin Lazar Krstić, nije ovde, jel bi sa njime mogli da razgovaramo o ovim problemima. Neki poslanici su se uglavnom bavili Beogradom. Moram da kažem da je u Beogradu u protekle četiri godine urađeno 1.000 km puteva, od toga 580 km potpuno novih puteva. Koliki je evropski prosek? I o tome se pričalo ovde. Ja mogu da kažem da se na našoj južnoj pokrajini Kosovo uradi 40 km puteva. Ono što je važno i što bih ja hteo da znam, a i građani Srbije, to je sama kontrole izgradnje ovih puteva. Ja sam kao narodni poslanik prešao 200.000 km, obišao čitavu Srbiju. Gotovo malo je deonica gde je bezbednost na putevima potpuna. Da li su ministarstvo i nadležni organi, da li su izvršili kontrolu gradnje donjeg, gornjeg stroja puteva, debljine asfalta? Šta je sa direktorom „Puteva Srbije“ Drobnjakom? Čiji je on kadar? Kakvi su sve poslovi rađeni i kakve su mahinacije bile? Sledeće pitanje za vas gospodine ministre, krajnje dobronamerno. Vi ste otprilike oko sedam godina ministar posle petooktobarskih promena. Da li ne osećate bar deo odgovornosti za ovakvu katastrofalnu situaciju na putevima Srbije? Menjali se malo vi, malo gospodin Mrkonjić. Demokratska stranka nije puno učestvovala u tome. Prosto je neverovatno da kada god se ukaže na neki problem, sva odgovornost se u ovoj Skupštini prebacuje na DS. Ponovo vas pitam, da li i vi osećate deo odgovornosti za ovakvo stanje, a putevi su nam katastrofalni i kao što vidite među najgorim zemljama smo u Evropi. Hvala.
Narodni poslanik Srđan Milivojević.
Poštovani gospodine predsedniče Narodne skupštine doktore Stefanoviću, poštovani gospodine Iliću, dame i gospodo narodni poslanici, na početku rasprave o ovom kineskom kreditu moram da podsetim da je Narodna Republika Kina strateški partner Republike Srbije, da je dobro što mi uspotavljamo i privrednu i ekonomsku saradnju sa jednom od najvećih svetskih sila na svetu. Na žalost, loša poruka je da je ova Vlada nesposobna da već duže od godinu i po dana postavi ambasadora u Pekingu. Valjda se čeka da nova zvezda u usponu, koja je zablistala na tabloidnom nebu, završi tu diplomatsku akademiju, pa ćemo i tu prepreku za saradnju s Kinom da konačno prevaziđemo. Kako tražimo kineski kredit a nismo u stanju da imenujemo ambasadora u Kini? Znate kako nas oni doživljavaju? Kao neozbiljnu zemlju. Kad govorimo o rokovima za izgradnju auto-puteva, to građani Srbije najbolje vide. U ovoj zemlji se rokovi za izgradnju auto-puta pomeraju brže nego bageri na auto-putu. Postoji jedna zakonomernost – što su izbori bliži, to je veća dužina auto-puta koji će da se napravi i kraći rok u kom će taj auto-put da se izgradi. To postaje već model ponašanja, neću kazati samo za mandata ove Vlade, dešavalo se to i u prethodnim vladama. Nažalost, mi se hvalimo da smo izgradili 33 km auto-puta i 10 km regionalnog puta, tvrdeći da je evropski prosek 50 km. Daću samo nekoliko statističkih pokazatelja da bi građani Srbije videli šta je prava istina: Republika Hrvatska, naši zapadni susedi, za 11 godina su izgradili 580 km auto-puta; Albanci su za samo pet godina izgradili 300 km. Ako ćemo mi sa njima da se poredimo, to je 60 km za godinu dana. Čak je i Kosovo i Metohija uspelo da izgradi 40 km auto-puta. Ali, istine radi, u Beogradu je napravljeno za četiri godine, koliko je gradonačelnik jedan od najboljih gradonačelnika u istoriji grada Beograda, Dragan Đilas, hiljadu kilometara. Vi što se smejete, moram da vam kažem da se smejete sami sebi. Drugo, vi ne samo da ste nesposobni da govorite, vi ste izgleda nesposobni i da ćutite. Ćutite i slušajte šta vam pričam. U Beogradu, za mandata jednog od najboljih gradonačelnika u istoriji grada Beograda, napravljeno je hiljadu kilometara puteva i asfaltiranih ulica, od toga 580 km skroz novih. Ja ću biti zadovoljan da vaše privremeno veće samo opere te ulice, ne da zakrpi rupe, jer ih neće biti, sve je kvalitetno rađeno, samo da ih operete, samo da ih očistite, da zamenite sijalice na banderama. Ako to uspete, ja ću da vam kažem da niste loši u tom privremenom veću, ali ni približno dobri kao što je bila gradska uprava. Nemojte da me terate da vašu bruku prihvatam kao svoju diku. Evo, Nemci. Jel vi znate koliko oni imaju kilometara auto-puta? Imaju 13 hiljada kilometara auto-puteva ili 40 hiljada kilometara magistralnih puteva. Oni prave 260 km auto-puta godišnje, za ove što su se malo preračunali, ili 800 km magistralnih puteva. Znate li koliko Švajcarci rade? Jel hoćete i to da vam čitam? Opet kažem, nemojte da se mi poredimo s tim razvijenim ekonomskim silama, hajde da se ugledamo na naše susede u neposrednom okruženju, da stignemo makar taj prosek od Hrvatske koja je pravila toliko koliko je pravila, da makar budemo bolji od Albanije koja je pravila 60 km. Vama što dobacujete za tih 12 godina, vama ću sada da pokažem gde vam je mesto. Uzorkovanje isečkom je jedna vrlo neprijatna stvar za ljude koji se bave izgradnjom auto-puteva. Jer, kada neki ljudi iz Evrope dođu i hoće da vide kakav je kvalitet auto-puta, kad hoće da vide kakav je kvalitet onoga za šta daju novac, oni onda dođu pa naprave jedan isečak i tu izmere kolika je debljina u centimetrima gazećeg sloja asfalta, onog nabijenog sloja. Čisto da znate, ako se samo na jednom kilometru ukrade jedan centimetar asfalta, to je 100 hiljada evra na kilometru. Za one koji to hoće da naprave u parametrima poljoprivredne proizvodnje, to vam je 60 najrasnijih muznih krava. Znači, onaj ko ukrade jedan centimetar asfalta na auto-putu, mogao bi za te pare koje je ukrao da uhvati 60 muznih krava za ular, od kuće do kuće – dobar dan, evo, ne znamo šta ćemo sa ovom kravom, čuvajte je, muzite je, nek se teli kod vas, to mi vama iz Vlade Republike Srbije darujemo, bolje da vam damo tu kravu nego da krademo asfalt na auto-putu. Nažalost, prvi koji ukrade centimetar puta, neka se zapita kolika je njegova odgovornost za saobraćajne nesreće. Nemojte samo da mi kažete da krademo mi iz opozicije ovoga trenutka. Nemojte da mi kažete da je ovo kao zidanje Skadra na Bojani. Što vi pametni i vredni preko dana izgradite, to vila Ravijojla noću razgradi. Ima ovde lepih predstavnica opozicije kao vila Ravijojla, ali ne krademo mi asfalt, ne rasturamo mi to što vi eventualno ne napravite. To radite vi sami. Taj problem zidanja Skadra na Bojani završio se tako što su zazidali jednog od neimara u neku zgradicu. Ostavili su malo prozorče da vidi levo i desno i onda se put završio. Prvog koji bude krao asfalt dok tako ne zazidate nećete da se opametite. Vama pomoći tu nema. Vraćam se na ovaj ugovor. Nismo mi protiv ugovora i autoputa, da se odmah razumemo. Imate podršku, gospodine Iliću, da završite autoput. Ja sam pola Kruševljanin, a pola Čačanin. Meni je drago da idem autoputem do Čačka, da se stigne za sat i po tamo. Volim kada krenem iz Kruševca za Beograd na sednicu Skupštine ili iz Beograda za Kruševac posle sednice Skupštine da stignem za sat i 45 minuta. Isto tako želim da moja koleginica Bojana Božanić stigne za dva i po sata do Užica, da vi stignete za sat i po do Čačka i brže. Sat vremena će moći da se putuje ako ne bude gužva na izlazu iz Beograda pošto će ga preuzeti neka nesposobna vlast i verovatno će biti gužva na izlazu. Opet vam kažem, ovde u ovom ugovoru ima nekoliko problema. Prvo ste najavili da će izgradnja ovog dela auto-puta početi u aprilu, a u aprilu da neće tad nego će u maju, pa u maju da će u junu, pa u junu ste pomerili za avgust, a u avgustu za septembar. Kao u „Maratoncima“. U aprilu ste rekli pare. U januaru ste rekli pare u aprilu. U aprilu ste rekli lova do juna. Love nema. Mnogo gledate te filmove i mnogo vas je ili pokvarilo loše društvo ili loši filmovi. Čuo sam i neke diskusije o izgradnji puteva. Čuo sam da nam predavanje držite po principu da smo mi puteve pravili po principu kao kada pravimo kuću pa uzmemo pare, a nismo obezbedili plac. Volim kada u pokušaju da me nešto nauče, predavanje drže oni koji su ostavili za prošlog mandata razorenu infrastrukturu, rasturene mostove, osakaćene puteve, uništenu železničku infrastrukturu. Volim kada se oni koje sada pominjem prepoznaju u mojoj diskusiji, ali mi je žao zbog Srbije, što ste u takvom stanju ostavili Srbiju. Ako imate takve neimarske kvalitete, ko vas je sprečavao da ih iskažete 1998. godine, 1999. godine, 2000. godine? Ko vas je ometao da iskažete svoj raskošni talenat? Znate li koliko sam 2000. godine putovao do Beograda? Sedam sati, kada ste bili na vlasti. Znate li koliko sam išao do Čačka iz Beograda? Pet sati. Četiri sata sam vozio i dva puta po pola sata sam menjao gume. Da sam znao da plivam Moravom, da sam bio predsednik Vaterpolo saveza, možda bih brže stigao, ali sam krenuo kolima. Znam da ne znate da napravite kuću. Znam da znate od ognjišta da napravite zgarište. Znam, lako je tuđu kuću prodati u bescenje. Ali, opet vas pitam, kažite mi ko vas je od bezobrazne opozicije sprečavao da ovakav raskošni talenat iskažete 1999. i 2000. godine? Ko je taj bezobraznik koji vas je držao za ruku da niste mogli da radite? Imenujte ga, da znamo svi ko je taj. Čuli ste ovih dana da najveći svetski iluzionisti dolaze u Srbiju. Biće velika predstava u „Areni“. Dolaze u Srbiju da uče od pravih majstora. Ne dolaze da nešto pokažu našim građanima. Dolaze da uče od majstora, da vide kako se izvodi trik sa čarobnim stiroporom, sa glasačkim listićima koji čas nestanu, čas se pojave, da vide kako nestaju avioni, kamioni, putevi, mostovi, da ima kredita ali nema puta. Ti iluzionisti mala su deca za današnje mađioničare na vlasti. Da zaključim, iza vas će ostati velika dela koja će pokolenja otplaćivati i još veća nedela. Juče sam rekao - bolje je pošteno sakriti nego rđavo priznati. Ugledajte se malo na Grad Beograd, tamo se nisu pravila „potemkinova sela“. Kad kažete - Most na Adi, ponesite foto aparat da se slikate, jer taj most postoji, nije pravljen stelt tehnologijom. Neki mogu samo da se slikaju na tom mostu. Ali, opet vam podvlačim, neko mora u ovoj zemlji i da radi. Mi smo u ovoj zemlji radili i to što smo uradili to se vidi. Evo, Dragan Đilas kad ne bude bio gradonačelnik, kad DS ne bude upravljala Beogradom, niko most neće da natovari da ga nosi kući. Ostaje da služi građanima Srbije i za nauk vama kako se radi. Hvala.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa pitam da li reč žele predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Gospodin Babić, izvolite. Imate 20 minuta.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, ako neko ne zna da pliva, kao predsednik Vaterpolo saveza, može da skače kao predsednik Košarkaškog saveza Srbije, pa neka bira disciplinu koja mu bolje leži i koja mu bolje ide. Do sada sam čuo, a tehničko sam lice, po struci sam diplomirani mašinski ineženjer, čuo sam za stelt tehnologiju, čuo sam i za stelt nevidljive avione. Istina, Vojska Srbije ih, nažalost, u ovom trenutku nema, ali nisam do sada čuo za stelt puteve, i to ni manje ni više nego 1000 kilometara stelt puteva u Beogradu. Evo, gospodine ministre, vi ste vrlo agilan čovek, voleo bih da organizujete jednu turu otvorenim autobusima, ovim lepim autobusima ovde otvorenu turu, pa da vidimo, da izbrojimo tih 1000 kilometara u Beogradu koji su izgrađeni. Istina, ja jesam prebrojao nešto u Beogradu, ali sam prebrojao 1000 rupa i to idući od Skupštine do Voždovca, izlazeći ka autoputu, 1000 udarnih rupa na asfaltu Beograda ima, sa platanima, bez platana, ne ulazim u to. Ono što se videlo u Beogradu je zaista urađen Bulevar Kralja Aleksandra. Urađen, kako neko reče, najsposobnije, najbolje, predračunska vrednost i najniža vrednost za te radove u Buelvaru Kralja Aleksandra je milijardu i 100 miliona dinara. Znate li za koliko je najspobniji gradonačelnik ugovorio radove? Za milijardu i 650 miliona dinara. Jel se sposobnost meri na taj način? Jel se sposobnost meri stotinama miliona dinara sredstava građana Beograda koji odlaze u nepoznatom pravcu, da ne da bude najsposobniji? U to sumnjam, ali ne sumnjam najbogatiji gradonačelnik na svetu. To da. Sa još nekim Bulevarom Kralja Aleksandra, sa još nekom rekonstrukcijom Požeške ulice, sa još nekim autobusima za GSP, sa još nekim mostom, sa još nekim tramvajima, sigurno sve bogatiji i bogatiji, na sreću građana Beograda bivši i neponovljivi gradonačelnik Dragan Đilas. Uostalom, zašto neko ko je tako sposoban za radove koji su tako odlično urađeni i u Požeškoj ulici, molim vas gospodine ministre da ovo ispitate i da date odgovor, zbog čega radove ni u Požeškoj ulici, ni u Bulevaru Kralja Aleksandra nije imao ko da primi? Zašto niko nije primio te radove? Čega se plaše ti ljudi ako je urađeno sve po zakonu? Da li možda nešto nije urađeno, nešto možda nije rastegnuto? Znate, 1000 kilometara je 1000 kilometara, metar pa se premeri. Ne možete odokativno. A najbliži saradnici, oni koji bi trebali to da urade, nemaju poverenja. Zašto bi građani Beograda, zašto bi građani Voždovca imali poverenja, ako najbliži saradnici, za nešto što je pretplaćeno 550 miliona dinara više, imali poverenja da prime radove koji su rastegnuti, a boga mi i nategnuti i naduvani? Što se tiče puteva u Srbiji, gospodine ministre, da pričamo ne noseći ružičaste naočare, kad vozimo automobil ne nosimo ružičaste naočare, putna infrastruktura u Srbiji nije na zadovoljavajućem nivou. Mnogo godina, decenijama pričamo o koridorima, puna su nam usta puteva, a nikako da završimo taj posao. Tu je Koridor 10 koji nam je neophodan. Nezavršen. Grdelica, znamo da je problem. Znamo da su izvođači radova tek sada ušli u radove u Grdeličkoj klisuri. Koridor 11 - srce, u pravu ste. Moravski koridor je neophodan. Dolazim iz tog kraja, kao i uvažene kolege koje takođe dolaze iz tog kraja, najvažnija vrednost Koridora je bezbednost ljudi koji se voze, koji putuju tim putevima, naši građani, građani Srbije, međutim i građani drugih zemalja koji tim koridorom idu put Evrope ili iz Evrope svojim kućama, put Bliskog i Srednjeg Istoka. Nije to na zadovoljavajućem nivou. Nije na zadovoljavajućem nivou baš kao što je prethodni kolega stao, kad je trebao da kaže da 12 godina smo bili na vlasti, 12 godina smo imali mogućnost da uradimo 50 kilometara, 52, 40 u proseku, pa bi jedan od tih koridora bio završen. Da je 12 godina rađen evropski prosek mi bi imali još jedan Koridor 10. Ali ga nema. Otišao u Bulevar Kralja Aleksandra, bez primopredaje,otišao u Požešku, bez primopredaje. Otišao na takve stvari. To je nedopustivo. To je skandalozno. A onda upreti prst i reći - ova Vlada je najgora Vlada na svetu, jer nije uradila ni jedan koridor, ništa nije završila do kraja. To je skandalozno. Mnogo puta do sada je bilo pomenuto i pitanje kontinuiteta u ovoj Narodnoj skupštini. Mnogo tragedije ima u politici u višeparlamentarnoj, u višestranačkoj politici u proteklih 20, 22 godine. Menjale su se politike, menjale su se stranke, a onda da bi dokazali koliko je naša politika bolja mi smo odustajali od svega onog što su prethodnici radili i išli u suprotnom pravcu. Nijedan koridor, nijedan put, i to ste u pravu gospodine ministre, kada ste rekli ne može da se uradi u mandatu jedne Vlade. Ne može i šta bi značilo da nešto što je započeto, da mi sada kažemo – e, odustajemo, sada ćemo da radimo koridor 33, pa sve iznova. Međutim, u Srbiji oni koji postave kamen temeljac, njima se slika kada postavljaju taj kamen temeljac uruči, stavi se ta slika u vitrinu negde da podseća, ali se pamte, a vi ste gospodine ministre graditelj, pamte se oni koji su puteve završili. Pamte se i spominju i kada se slave slave, pa se kaže – e, to je urađeno u to i to vreme, to nam je taj i taj ministar doneo, to nam je ta i ta vlada donela. Vi to najbolje znate. Zbog toga sam siguran da, ma ko postavio kamen temeljac, a mnogo puta se slika uz neke bagere na Koridoru 11, pa ti bageri nisu čak ni prenoćili na Koridoru, nego su vraćeni ili prebačeni na neko drugo gradilište ili za neko drugo slikanje za neku drugu kampanju, pamtiće se ova Vlada i neka vam je to čast i nama narodnim poslanicima. Čast što podržavamo takvu Vladu koja će koridore, koja će poslove, koja će puteve da gradi i da završava. Šta je razlog i zbog čega se uradilo ovako malo puteva u prethodnom periodu? Zbog čega je, gospodine ministre, od osnivanja, recimo, Koridora Srbije, pa do formiranje nove Vlade Srbije povučeno samo sedamdeset i po miliona evra? Zbog čega? Zbog čega se nije radilo? Zbog čega se i povlačilo? Dobijani su krediti, a izvođači nisu mogli da uđu u posed, nisu mogli da uđu u radove zato što eksproprijacija nije završena. Koliko penala je plaćeno? Koliko oštete je plaćeno? Zašto su, gospodine ministre, do pre godinu dana 194 odštetna zahteva predata od strane izvođača koji nisu uvedeni u posed ili zbog različitih drugih stvari? Zbog neodgovornosti. U zadnjih godinu dana taj broj je sveden na jednu cifru, na sedam. Tako se radi ako se radi odgovorno. Ako se ne radi odgovorno, onda se radi Požeška, koju nema niko da primi, ili se radi Bulevar kralja Aleksandra za 550 miliona dinara više. Mi ne želimo da radimo i da razmišljamo na taj način. U ovom trenutku, gospodine ministre, a vi to bolje znate od mene, na Koridoru 10 i 11, poštovane kolege, aktivno je i radi se na 223 gradilišta. Prošle godine, pre preuzimanja, pre formiranje Vlade Republike Srbije bilo je 67. Dakle, bilo je aktivno 67 gradilišta godišnje, za razliku od sadašnjih 223. Četiri puta ste bolji i aktivniji u izradi koridora i putne infrastrukture od bivše Vlade. Malo je, treba još da bi se završilo, da bi jednom stavili tačku na koridore, da bi jednom stavili tačku na bezbedan saobraćaj u Srbiji, da se razvija. Ko će da dođe u Vrnjačku Banju, ako je meni pre neki dan trebalo do Ljubljane četiri i po sata, a do moje Vrnjačke Banje večeras mi treba bar dva i po sata, a tri puta je kraća deonica? Ko će da dođe u hotele, ko će da razvija turizam? Morate brže. Četiri puta ste bolji. Izmerili ste se na ovaj način da ste četiri puta bolji, ali mora još. Mora jače, gospodine ministre. Siguran sam da ćete to uspeti da uradite. Neko pokušava da pravi neku drugu matematiku. Dakle, 52 kilometra je evropski prosek, 52 kilometra je onoliko koliko se pravi u Evropi autoputeva u svim zemljama, pa se to podeli i onda se zna kako se pravi prosek. U nekima više, u nekima manje, ali 52 kilometra je prosek. Za sada ove godine u Srbiji je to 44,1 kilometar, od čega je 33,2 autoputa, a 10,9 regionalni putevi. Samo bih voleo da pitam one koji pokušavaju da devastiraju tu vrednost – kako vas nije sramota da vam je žao što se Srbija razvija? Kako vam nije žao i kako vas nije sramota da pričate – ne, to ne treba? Kako vas nije sramote da zatvarate oči pred izgrađenim? Kako vas nije sramota što ste prvi avion u floti od 10 Erbasovih A319, koji su sleteli na beogradski aerodrom, predstavili kao sletanje vrapca? Mislite li da će ljudi da vam veruju? Mislite li da je to dobro? Ne kažem da je sve dobro u našem društvu. Nije, može brže i može bolje. Nestrpljiv sam, nemamo vremena ni za gubljenje, ni za čekanje. Ali, da zatvaram oči pred nečim što je urađeno, što je napravljeno, što je donešeno, nemam i ne želim, a da otvaram oči pred Bulevarom kralja Aleksandra od 550 miliona preplaćenim i sa onim gde nije izvršena primopredaja jer niko nije želeo da primi nešto što nije urađeno u onome što je bilo i u projektu i u planu i u ne znam čemu sve. Zbog toga, zbog ovih četiri puta više gradilišta, zbog 44 kilometra puta koji je do sada napravljen, zbog mora drugih pokazatelja da je u odnosu na prethodnih sto 94 odštetna zahteva i samo sedam u ovoj godini, i to želim da smanjite, zbog svega toga izrečenog, sa velikim zadovoljstvom i poslanička grupa SNS i ja lično glasaćemo za ovaj zakon, ali glasaćemo i za Srbiju u kojoj će kada se završe putevi da se izvrši primopredaja, da se preseče vrpca, da se obraduju ljudi, da se ne krije kolika je cena, da se ne pretplaćuje, kao što se pretplatio Bulevar kralja Aleksandra za 550 miliona dinara, da takve stvari i u Srbiji i u Beogradu postanu ružna prošlost. Hvala vam, gospodine ministre.
Po Poslovniku, reč ima Srđan Milivojević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče Narodne skupštine, u početku sam hteo da reklamiram samo povredu Poslovnika člana 106, ali sam sada prinuđen da reklamiram pored člana 106. i član 107. Kada je reč o članu 106, znam da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda i znam da je to veliki kompleks kada izgubite izbore od Dragana Đilasa, pa stalno govorite o njemu. Nije problem kada izgubite od Dragana Đilasa, čak i ako se zovete Aleksandar Vučić. Dva put – dva put. To treba da bude ponos. Kao da sam ja trčao sa Jusejnom Boltom na 100 metara, pa sam izgubio, pa sam ljut što sam izgubio. Ja sam ponosan što sam trčao i što sam izgubio. Član 107. Znate, kada govorite o sramoti, kada neke ljude nije sramota da Pećku patrijaršiju menjaju i pretvore u parking za NATO tenkove, nije ni mene sramota da avionu koji je star devet godina kažem da je star devet godina, pa makar bio sveže ofarban. Nije me sramota da to kažem i nije me sramota kada to vidim da kažem građanima Srbije da je to to. Ne može niko da me ubedi da je to nov avion. Star avion, stara letelica devet godina, samo prefarbana, sa novim natpisom, a ja treba da verujem da je to neki nov avion. Ja u to ne verujem i nije me sramota.
Izvolite, gospodine Rističeviću.
Javljam se po povredi Poslovnika i reklamiram čl. 103. i 104. Ne znam zašto moj prethodnik nije tražio repliku, s obzirom da se nije radilo o članu 103. da je poslanik trebao da navede član koji je povređen i da obrazloži u čemu se sastojala ta povreda. Očigledno da to nije učinjeno i da je korišćena čista replika. Gospodine predsedavajući, nemam ništa protiv da se na takav način favorizuje opozicija, ali s obzirom na sinoćno stanje, kada su ničim izazvani napustili sednicu, mislim da im s vremena na vreme uskratimo preveliko prekoračenje povreda Poslovnika, odnosno da im se s vremena na vreme na fin i kulturan način skrene pažnja da vreme za povredu Poslovnika koriste isključivo za to. Jedino što mogu da se složim sa njima jeste da je možda narušeno dostojanstvo kada je nama rečeno da dođemo i da se slikamo na mostu na Adi. Rekao bih ne samo most na Adi, već da je cela ta stranka bivšeg režima bila kao likovna akademija. Sa njima smo mogli samo da se slikamo. Hvala.
Reč ima ministar Ilić. Izvolite.
Na samom kraju želim da se zahvalim svim narodnim poslanicima koji su učestvovali u ovoj raspravi, koja je izuzetno važna za Srbiju. Tačno da je bilo rokova nekih da se ovo ranije završi, ali nije moglo, vi znate zbog čega, zbog jedne krize koja je nastala zbog prazne kase, kase koju je neko ispraznio i u kojoj nije imalo ništa, samo dugovi. Znate da se dugovalo putarskim firmama devet milijardi kada je ova Vlada došla na vlast. Ne treba pričati sada ko je šta radio, kako bez projekata i na koji način. Ne bih želeo da potežem to pitanje, ali i dalje, nažalost, rade. Neki dan slušam jednog političara koji kaže – radiću iz inata, ne treba mi dozvola. Dobro, radite, ali ne može to više tako. Posle novog zakona o planiranju i izgradnji neće moći tako. Prema tome, koliko je ko uradio zna Srbija i znaju građani Srbije. Ko je pravio puteve do svake kuće u svakom gradu i u svakom sokaku, ko je na Kopaoniku, ko je na Divčibarama, na Goliji, ko je radio sve se zna. Ko je uradio obilaznicu oko Beogradu i tu je prekinuto, zna se i to. Ko je uradio projekat mosta Vinča koji je trebao do sada da bude završen i prsten oko Beograda, i to se zna. Što ti uspešni ljudi to nisu završili? Ja sam uradio obilaznicu kao ministar, a neko drugi je otvorio posle 20 dana. Uradio sam obilaznicu kao ministar, a neko je drugi otvorio posle 20 dana. Ja sam uradio Avalski toranj, neko drugi ga je otvorio posle mesec dana. Pitali ste me da li me je sramota? Neko je pitao da li osećam krivicu? Da, osećam krivicu jer sam uradio 4.500 kilometara puteva za vreme prethodnih mandata u Srbiji. O tome postoje dokumenta. Pitajte svakog seljaka ko mu je napravio put. U svakoj varošici pitajte – ko vam je napravio put u gradovima, ulicu. Ja nisam odneo kući ni jedan santimetar, a kamoli bilo šta i neću odneti. Ja sam ovde u parlamentu govorio i dao reč za 38 meseci da ću ovaj posao završiti na Koridoru 11 i završiće se gospodo. Hvala vam na saradnji. Hvala predsedniku Srbije koji se uključuje u posao od početka i pomagao sa svoje strane, Vladi Republike Srbije i premijeru i prvom potpresdedniku koji su aktivno učestvovali da dođe do realizacije ovog projekta. Šta vi mislite, da li sam ja srećan kao ministar jer sam potpisao dve najveće investicije u istoriji Srbije – Južni tok, NIS i Koridor 11. Nemojte me pitati i to ova Vlada radi. Ako hoćete da vidite gradilište, dođite da vidite, možete i da se slikate i povedite te vaše neka se slikaju tamo. Prema tome, nemojte ovo koristiti za političke promocije, za prazne priče treba ili ne treba. Koridor 11 treba Srbiji, treba narodu, treba da putujemo kao ljudi, a ne da stojimo na putu satima, čim se dogodi udes, pođemo kući, da stignemo naveče, imamo neke obaveze a stignemo u ponoć i stignemo ujutru i slušamo ko je stradao, ko je poginuo itd. Nemojte to da dozvolimo. U danu za glasanje ko god dobro mislio Srbiji neka podrži ovaj predlog. Ovde nema politike ovo je život. Ovo narodu treba. To građani od nas traže. Mi ne smemo pred njih da izađemo bez obzira iz koje političke opcije, ako ovo ne napravimo. Pričamo Hrvati napravili. Jesu napravili i zadužili se i sad nude sve autoputeve pod koncesiju da im neko otplaćuje kredit. Mi radimo koliko možemo, sada ova vlada i maksimalno radi ali ne dozvoljavamo da ugrozimo državu i njene interese, da ono što uradimo možemo i da platimo i da vratimo i da pokrijemo. Prema tome, ne želim sada da slušam priče, krivi su ovi, a nisu oni. Nemojte ko je ukrao santimetar. Mi znamo ko je ukrao. Mi znamo da su se neki ljudi izubijali na početku mandata, bilo je mrtvih koliko hoćete oko ovoga, oko ovih investicija u infrastrukturi. Pucalo se iz svih oružja. Nažalost, stradali su i najviši funkcioneri države. Vi znate šta se tu događalo kada se najviše u Srbiju ulagalo, gradilo i radilo. U mutnom se najbolje riba lovila. Godine 2004. sam došao i počeo to da radim. Pita me gospodin poslanik – šta ste uradili? Ja mu kažem – od mosta Slobode, do Borove Glave, do tunela u Ovčar banji, do rekonstrukcije Sićevačke klisure, do kompletne rekonstrukcije, do makedonske granice, kompletne rekonstrukcije do hrvatske granice, kompletne rekonstrukcije do rumunske granice, do Vršca, kompletne rekonstrukcije do Subotice, kompletne rekonstrukcije do Kikinde. Mogu da vam nabrajam dva dana i dve noći, gospodine poslaniče, ponosan sam. U svaki grad kad odem svi kažu – hvala vam. Ništa nisam uzeo od toga. Ništa nisam odneo. Moj niko nema firmu koja se time bavi, ni ja se time nisam bavio. Neka mi jedan kaže u Srbiji da sam uzeo sto evra jednom izvođaču. Evo, odmah dajem ostavku i idem kući. Prema tome, nemojmo tu kroz jednu ozbiljnu investiciju pričati prazne priče. Ova vlada je ozbiljna Vlada i radi jedan ozbiljan posao. Radi ono što narodu mora da se uradi i što je naša obaveza da uradimo. Mi smo to obećali na početku mandata i to moramo da završimo i vi da nas podržite. Mi dolazimo pred vas da vam podnosimo račune. Obećao sam vam za koliko će se završiti. Preljina kada je počela, rekao sam 38 meseci, biće i manje od 30, a vi se provozajte zajedno sa mnom kada god hoćete. Ima mnogo investicija i Srbija je krenula. Nemojte sada da pričamo priče, ne radi se ništa. Ako sada jedna država na infrastrukturnim objektima trenutno radi tri milijarde evra projekata. Gospodin Babić je pričao, samo na koridorima, na putevima dvesta, skoro trista gradilišta kad se sve sabere. Sve to u jednoj maloj Srbiji i to velikih gradilišta. Šta ćete više ljudi? Mora još više i brže. Hvala svima onima koji nam pomažu. Hvala ambasadama zemalja koje su pomagale da se ovi projekti realizuju, vladama zemalja koje su nas razumele. Da ste bili u Kini sa predsednikom Srbije, da vidite kako nas je primio predsednik Kine i da vidite kako je obećao da ovo realizuje što pre, možda je i realizovao. Rekao je – ovo mora odmah da se radi i mora da se nađu pare i sve šta vam bude trebalo, imate pomoć Kine i u energetici i u infrastrukturi, gde god treba. Prema tome, iskoristimo ta prijateljstva, te dobre namere i Svetske banke i evropskih banaka i Kine i Rusije, nemojmo odmah pljunuti. Danas slušam poslanike samo pljuju taj Južni tok. Ljudi, budimo srećni, postajemo centar za distribuciju gasa, ne na Balkanu jugo-istočnoj Evropi. Svi glavni koridori se ukrštaju u Srbiji i mi sada i to pljujemo. Ljudi moji, znam koliko smo pregovarali i koliko smo se borili za to, da to bude ovde. Rekonstrukcija rafinerija, rekonstrukcija svega ovoga što je uređeno, da sve više troši benzin. Tačno je da se u Nemačkoj radi puno, ali ponavljam od benzina 56% se izdvaja od akciza na gorivo i ugrađuje u puteve, a kod nas nema. Mora da se daju penzije, moraju plate državnim činovnicima. Šta vi mislite da naša Vlada, da naši funkcioneri ne bi voleli da se tu uloži u puteve kao u drugi zemljama, ali ne može jer tamo neko neće primiti penziju. Ali, ovo mora da se radi na neki drugi način. Mi nalazimo ovaj način, a vi ako ste znali bolje što niste našli neko bolje rešenje. Mi vam ne bi smetali, niko vam nije smetao, mogli ste da napravite šta god ste hteli. Nisam bio predsednik Odbora za infrastrukturu Srbije, neko drugi je bio i stopirao sve ove investicije. Rezultat je bio nula. Nemojte sada pljuvati one koji su pokrenuli da se ovo radi. Hvala vam puno na saradnji, svimnarodnim poslanicima. Hvala svim saradnicima koji su učestvovali da se ovi projekti realizuju. Budimo srećni što ćemo brzo izdavati lokacijske dozvole i građevniske i što ćemo brzo graditi i raditi. To je dobro za sve nas i nemojmo sada biti ljubomorni na neke koji su našli neki ključ kako to može da se reši, a oni koji to nisu rešili sada neka nauče, pa možda i oni nekad budu trebali to da primene. Neka vide kako se to radi. Gledanje, učenje, snimanje, specijalizacija, nije zabranjena, to je normalno. Prema tome, ja vas pozdravljam, gospodo narodni poslanici. Podržite ovu ratifikaciju i jednog i drugog sporazuma. To je važno za ovu našu prelepu Srbiju, jer stvarno su nam putevi loši. Nemamo putnu infrastrukturu. Ovo je 21. vek i moramo to uraditi i završiti. Još jednom hvala svima. Hvala svima koji su učestvovali u ovim diskusijama i očekujem da što pre počnemo radove. Možda će nas naši prijatelji obradovati da ih počnemo i narednog meseca, jer su nam rekli – nemate ove godine, daćete iduće godine, sačekaćemo vas. I to su rekli. Znamo da morate to da radite. Nemojmo sad kritikovati, napadati i pričati priče. Rekli su nam – nemate odjednom 10 miliona evra, ali dajte dva, pa ćete dati sukcesivno tokom godine ostatak. To samo mogu da urade neki prijatelji. Evo, pre neki dan je dolazila i Svetska banka, koja podržava sve naše projekte i koji kažu – pomoći ćemo i mi koliko god možemo. Još jednom hvala vam i nadam se da ćete podržati ove ratifikacije i da ćemo obradovati građane Srbije dobrim projektima i brzo izvedenim radovima.
Hvala. Zaključujem zajednički i jedinstveni pretres. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički i jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka 31, 33, 34, 35, 37, 38, 39. i 40. dnevnog reda, kao i listi kandidata iz tačke 36. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog i jedinstvenog pretresa, podsetiću vas da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika, članova te poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom govornika. Saglasno članu 192. stav 3, a shodno članu 157, stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički i jedinstveni pretres: o Predlogu odluke o prestanku funkcije javnom tužiocu u Apelacionom javnom tužilaštvu u Kragujevcu, Predlogu odluke o izboru zamenika Zaštitnika građana, Predlogu odluke o razrešenju člana Nacionalnog prosvetnog saveta, Predlogu odluke o izboru člana Nacionalnog prosvetnog saveta, Listi kandidata za izbor jednog člana Nacionalnog prosvetnog saveta iz reda Srpske pravoslavne crkve, Predlogu odluke o izboru dva člana Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje, Predlogu odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava Stalne delegacije Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama, Predlogu odluke o dopuni Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije i Predlogu odluke o izmenama odluka o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koju je podnela poslanička grupa DSS. Da li predlagač, odnosno predstavnici predlagača žele reč? (Ne) Da li izvestilac Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo želi reč? (Ne) Da li izvestilac Odbora za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo, narodni poslanik prof. dr Miodrag Stojković želi reč? (Ne) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja znam da je danas petak uveče, da je sutra veliki praznik Đurđic i znam da je teniski meč, ali prosto želim da govorim o jednoj od tačaka, odnosno od tema koje su u ovoj objedinjenoj raspravi, a to je izbor zamenika Zaštitnika građana. U svakoj državi koja želi da bude pravna i demokratska, jedna od najvažnijih institucija jeste institucija Zaštitnika građana i ona je podjednako važna i za državu i za njene institucije, kao što je važna i za građane. Građane predstavlja Zaštitnik građana pred institucijama i brani njihova ugrožena ljudska prava i to je jedan kvalitet, jedna zaštita građanima da imaju svog predstavnika koji besplatno brani njihova ljudska prava, a sa druge strane, institucije takođe treba da znaju da njihov rad neko posmatra, da njihov rad neko meri i da ih tera da rade i zakonito i u skladu sa svim visokim standardima ljudskih prava. Istina je da po zakonu, Zaštitnik građana ne može da naređuje niti da zabranjuje, njegove preporuke nemaju izvršnu snagu i nisu obavezujuće, ali Zaštitnik građana je u Srbiji izgradio zaista svoj autoritet, pre svega na argumentovanim, zaista dobro zasnovanim, pravno zasnovanim činjenicama i stvarima, odnosno njegovim preporukama, a sa druge strane, izgradio je i svoj autoritet na tome što nije vodio računa o političkim pripadnostima vlasti koja je tog trenutka bila aktuelna, prošao je od 2007. do danas tri praktično vlade, on je politički ostao neukaljan, što je veliki kvalitet i što nije čest slučaj i nije lako postići u ovim našim prostorima gde mnogi naši javni poslenici vrlo brzo zaborave čiju su političku opciju zagovarali, pa se okrenu posle nekoliko godina druge vlade, pa brane drugu i zaboravljaju da ih ljudi gledaju i pamte. Rekla sam već da preporuke Zaštitnika građana nemaju obavezujući karakter, ali one imaju uticaj na ceo sistem. I vlade i institucije i mi poslanici ovde kada vidimo preporuku Zaštitnika građana na nekom dokumentu, kada vidimo šta je to što on preporučuje, što treba da uradimo ovde kada su u pitanju neki zakoni, predlozi zakona ili kada je u pitanju rad nekih institucija, gde su se ljudi žalili, za nas to ima jednu drugu notu i vrlo smo pažljivi kada to čitamo. Kada to govorim, moram da kažem da pred poslanicima svake godine je izveštaj Zaštitnika građana koji je i te kako profesionalno urađen, koji je vrlo obiman i koji zaista predstavlja dokument za ugled mnogim institucijama koje nam šalju različite izveštaje u različitoj formi, ali ovo je izveštaj koji zaista može da bude primer. Kada dobijemo taj izveštaj, mi jasno vidimo kakvo je stanje ljudskih prava u Srbiji, ali isto tako vidimo i one institucije koje ne rade svoj posao kako treba, koje su spore, koje se bahato odnose prema građanima, koje ne rade na korist građana i ne rade onako kako treba da rade u skladu sa zakonom. Moram da kažem i ono što je u korist ovog autoriteta koji je izgradio Zaštitnik građana, a to je da broj građana koji mu se obraća iz godine u godinu je sve veći i zaista predstavlja problem to što Zaštitnik građana, kada imamo u vidu to koliki broj građana svaki put ima za 15% ili 25% povećan broj ljudi, može da bude zatrpan tim tolikim potrebama građana i da neće moći da odgovori svom zadatku. To je velika opasnost i mi smo se više puta kao poslanici ovde obraćali i molili vlade, razne vlade da vode računa o tome da obezbede broj saradnika koji je tražio, da obezbede prostor u kome će raditi i da Zaštitnik građana zaista može da radi u korist građana ove zemlje. U proteklim godinama, Zaštitnik građana, a naravno, kada to kažem, stoji iza njega njegov tim koji je vrloprofesionalan, tim koji je izgradio i timski rad i vrlo profesionalan odnos u svom radu, ima energiju i volju da taj posao radi. Nije mala stvar kada se pred poslanicima nađe izbor Zaštitnika građana, ta tačka dnevnog reda, jer kada se nađe, a svi poslanici i jedne i druge strane sale i poslanici vladajuće koalicije i poslanici opozicije izglasaju Zaštitnika građana, onda je to još jedan autoritet, još jedna velika stvar kada i jedni i drugi imamo istu vrstu poverenja u to što je on radio. Zbog toga danas kada je na dnevnom redu izbor zamenika, četiri zamenika Zaštitnika građana, moram da kažem nekoliko stvari, jer mi se čini da pred sobom i saradnicima moram da kažem, jer ovde imamo predlog Zaštitnika građana, a on po zakonu ima pravo da izabere svoje saradnike i tu ništa nije sporno. Četiri imena se nalaze pred nama, a neki od ovih ljudi su radili već u njegovom timu i dokazali su se u nekim oblastima za koje su proteklih godina bili vrlo aktivni i vrlo kvalitetno radili, ali ima i onih biografija za koje sam ja iskreno iznenađena da su se našle ovde, gde je u biografijama velika stvar i preporuka stoji da je bila rukovodilac grupe za stambeno-pravne poslove JP PTT saobraćaja „Srbije“ je šef kabineta generalnog direktora preduzeća za telekomunikacije „Telekom“ Srbije, da je učestvovala u međunarodnoj konferenciji. Za mene to nisu adekvatne preporuke, kada pogledam druge biografije u kojima zaista brilijantne preporuke, koje mogu da predstavljaju ponos i nas poslanika i institucije Zaštitnika građana. Ovo govorim sa pozicije nekog ko se bavio dečijim pravima u Odboru za prava deteta i ko je sarađivao sa zamenikom za ovu oblast, mada po našem zakonu nisu direktno određene nadležnosti određenih zamenika i Zaštitnik građana ima pravo da odredi osobu koja će se baviti određenom oblašću. Iz pozicije nekog ko je bio aktivan u Odboru za prava deteta, moram da kažem nekoliko stvari koje mene brinu, a brinu me zbog toga što se pred nama svima, pa i pred Odborom, nalazi Izveštaj o ostvarivanju opštih mera primene konvencije o pravima deteta u Republici Srbiji. Dakle, jedan vrlo ozbiljan dokument koje su radile međunarodne institucije i koje predviđaju sedam osnovnih prioriteta u svom delovanju – smanjenje siromaštva dece, kvalitetno obrazovanje za svu decu, bolje zdravlje za svu decu, unapređenje položaja i prava dece sa smetnjama u razvoju, zaštitu dece bez roditeljskog staranja, zaštitu dece od zlostavljanja, zanemarivanja, iskorišćavanja i nasilja, jačanje kapaciteta zemlje za rešavanje problema dece. Vrlo ozbiljan dokument, sa vrlo ozbiljnim nadležnostima i sa vrlo ozbiljnim poslovima koje država mora da uradi i parlament, na kraju krajeva, da uradi kako bi se prava dece u našoj zemlji popravila. Ovo govorim i sa pozicije nekog ko je ovih zadnjih godina, naravno ne govorim o stanju u državi za ovih godinu i po dana od kada je ova Vlada, govorim o stanju prava dece i govorim o tome da se u proteklom periodu i izveštajima Zaštitnika građana apostrofiralo jako mnogo problema kada su u pitanju prava dece, pa siromaštvo, nemogućnost lečenja, Zaštitnik građana je bio vrlo aktivan kada su u pitanju ove knjižice, juče smo imali zakon, završni ispit, afera koja je na kraju školske godine potresala celu Srbiju, problemi sa inkluzijom, problemi sa nasiljem i vršnjačkim i nasiljem nad decom, problemi dece bez roditeljskog staranja, zaštita podataka o deci. To su sve vrlo važne stvari kojima se Zaštitnik građana, odnosno njegov zamenik bavio u ovom proteklom periodu i to je uradio na vrlo kvalitetno i profesionalno. Mogu samo da imam pohvale za to što je rađeno. Moja briga je to što među ovim kandidatima, koji su ponuđeni ovde, ne vidim nekog ko se bavio ovom materijom u prethodnom periodu, ne vidim nekog ko bi mogao da se bavi ovom materijom, a ne znam ni način zbog čega se na toj listi ne nalazi onaj ko je profesionalno radio tolike godine. Za mene to predstavlja problem, jer smo u proteklom periodu, kada smo govorili o Izveštaju Zaštitnika građana govorili o tome da bi možda bilo potrebno razmišljati o tome da postoji poseban zaštitnik prava dece. Tada smo rekli da je to nešto što je možda za bogatija društva. Mada kada to govorim, recimo iskustvo Hrvatske koja ima zaštitnika prava dece, iako nije mnogo bogatija od nas, ali ona je to ostvarila. Tada smo konstatovali svi da ekonomski nismo dovoljno jaki da pravimo nove institucije i da je dobro da u okviru onoga što imamo pokušamo da napravimo najbolje moguće, a to je onda ispalo da imamo jednog čoveka koji će se baviti pravima dece. No, problem je bio to što po zakonu nije potpuno opredeljeno da se imenuje takav čovek, imenom i prezimenom, koji bi taj posao radio. Za mene ostaje nejasna još jedna stvar koja se priča i koja nikako da se razjasni, a to je pismo 40 nevladinih organizacija koje su uputile Zaštitniku građana, gde traže možda slična objašnjenja. Pismo nisam nigde videla, samo znam da postoji. Bilo bi dobro da to svi dobijemo kao informaciju. Mislila sam da će danas gospodin Janković biti ovde kako bi smo to razjasnili, jer mi se čini da nije dobro, ni za koga, da na ovaj izbor pada senka i jako mi je žao što ja to doživljavam kao senku. Volela bih da sam mogla da dobijem odgovore kako bih mogla da opredelim svoje glasanje u pravcu da li da glasamo ili da ne glasamo za ovo što je predloženo. Hvala.
Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, pitam da li reč žele predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne) Zaključujem zajednički jedinstveni pretres. Sa radom nastavljamo u ponedeljak u 10,00 časova.