Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 225, gospodine Albijaniću, da bih se nadovezala na priču o budžetu za 2008. godinu, akcenat je stavljen u onih pet segmenata koje je u ekspozeu Vojislav Koštunica izneo pred narodne poslanike kada ste glasali u gluvo doba noći za izbor njegovog kabineta, na tzv. ugovor o stabilizaciji i pridruživanju i ulazak Srbije u EU. Ovo vam govorim i zbog onoga o čemu je juče govorio naš generalni sekretar gospodin Aleksandar Vučić i činjenice da se nastavljaju izjave od strane zvaničnika EU da je njihova namera da nam otmu Kosovo i Metohiju. Najpre vam govorim, jer računam da ste vi svi, iako ste vidim orni odjutros za rad i dobro naspavani, ipak noćas do kasnih sati posle ponoći gledali snimak suđenja iz Haškog tribunala i onog navodnog svedoka Antonija Oberšala, koji je u startu diskreditovan od strane našeg predsednika prof. dr Vojislava Šešelja. Sada vam je valjda jasno da oni koji vas ucenjuju i koji vam uspostavljaju zahteve, i oni pred kojima se snebivate, da ne kažem puzite već sedam godina, i koji traže od vas da isporučujete slavne srpske generale, oficire, političare, nemaju dobre namere prema Srbiji i srpskom narodu. Pogledajte sami sebe u oči ilina pauzi u dva sata, kada je odredi gospodin predsedavajući, sednite malo i uz ručak popričajte ko su oni čija vas ideologija vodi unazad toliko godina, ne u proteklih sedam, nego od osnivanja vaših stranaka. Oni koji ne znaju gde je Karlobag, gde je Ogulin, gde je Virovitica, oni koji ne znaju gde je Beograd u pravom smislu reči. Dođu ovde, istovare ih iz aviona, u kabinet Koštunice, Tadića, ministra jednog, drugog, izdaju im spisak. Da li vi ljudi znate kuda vaša politika vodi državu Srbiju? Da li na osnovu onakvog prikaza stanja, da jedan kvazisud koji vi podržavate i zbog kojeg činite sve da dalje ponižavate Srbiju, dovodi za svedoka nekog, rekla bih nižerazrednog pijanog špijuna ko zna kog ranga, koji govori onakve gluposti, i predstavnik tužilaštva. Pa onda nastavite da dalje pričate i da se busate u grudi - kako hoćete u EU, kako su vam važne evroatlantske integracije. A državi Srbiji i njenim građanima i predsedniku najveće političke stranke za koju narod glasa na izborima sude oni koji ne znaju gde su srpski gradovi, šta se dešavalo na prostorima naše zemlje. Ako je njihova glavna optužnica, što ste mogli sinoć da čujete, da je Jugoslavija bila veštačka tvorevina, hajde da zapitam svakoga od vas pojedinačno, sigurna sam da u 98 posto slučajeva, da izlazite prozivkom ovde, da ćete svi da potvrdite isto. O čemu mi ovde govorimo - o budućnosti Srbije sa takvom politikom? Takvi da vam kroje budžet, da vam kroje kuda će Srbija da ide. Najozbiljnije i najodgovornije kažem da to tako neće moći. Potpuno sam sigurna i zbog onoga što će danas uraditi, u nastavku suđenja i razbijanja prvog svedoka, ako su im takvi svedoci možete da zamisliti kakav će biti kraj tog Haškog tribunala. (Predsedavajući: Hvala vam, gospođice Jovanović) Da završim rečima profesora Šešelja - od njega i od njih kamen na kamenu neće ostati, a vi ćete završiti vašu politiku karijeru već na predsedničkim izborima, koliko vidim, već za mesec i nešto dana. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn. Izvolite gospodine Šajn. Imate pet minuta po članu 93. Poslovnika.
Poštovani narodni poslanici, mi smo pokušali, Romska partija i ja kao njihov poslanik, da u budžet Republike Srbije, ovaj predlog, unesemo jedan amandman koji treba da definiše drugačiju politiku Vlade u oblasti poljoprivrede. Ta drugačija politika Vlade u oblasti poljoprivrede jeste politika da se podržavaju na drugačiji način, u odnosu na velike zemljoposednike koji dobijaju po jedinici mere subvencije, da se podrže i oni koji imaju male posede, da se podrže socijalno ugroženi na selu, da se podrže izbeglice, raseljena lica, koji pokušavaju da ostvare svoj život na selu u Srbiji. Jer jednostavno nije isto kada vi date 100 evra po hektaru nekome ko ima hiljaduhektara zemlje i kada date istih 100 evra nekome ko ima 10 hektara zemlje. Ti koji imaju 10 hektara sa hiljadu evra ne mogu ništa da učine, a oni koji imaju hiljade hektara mogu i te kako da ulepšaju i da poboljšaju svoj život. U tom pravcu Romska partija je predložila da se posebno izdvoje sredstva u budžetu za poljoprivredu i da se ta sredstva namene za socijalno ugrožene, za raseljena i za izbegla lica. Sigurno da sam kao predstavnik Romske partije insistirao na tome da se i u poljoprivredi deo sredstava izdvoji za integraciju Roma iz vrlo jednostavnog razloga. Mnogi Romi rade kao sezonski radnici u poljoprivredi. Mnogi Romi su na taj način naučili da rade u staklenicima, u plastenicima, sa malim subvencijama, znači po jednoj porodici, sa malim parčetom zemlje koju može da im ustupi opština - mi stvaramo od jednog socijalnog sloja stanovništva jedno radnoaktivno stanovništvo, stvaramo samoodržive porodice, koje mogu na jedan drugačiji način da ostvaruju svoju egzistenciju. Ono što mi j juče unelo malu zabunu, pa bih zaista zamolio ministra ako može da da odgovor na to pitanje, jer smo imali čvrsto obećanje od Ministarstva poljoprivrede - da su to dobre ideje, da su to dobri amandmani. Izvršili smo i konsultaciju sa njima oko određivanja obima sredstava. Međutim, juče smo dobili u nezvaničnom razgovoru informaciju da vi imate drugačije informacije i da nisu prihvaćeni ti amandmani u Ministarstvu poljoprivrede. Zato vas molim da dobijemo pravu informaciju - da li je u pitanju obim sredstava? Spreman sam da izvršim izmenu amandmana ukoliko je u pitanju obim sredstava, ili je u pitanju da to politički nije u redu, da taj pravac nije u redu i da budžet na jedan drugačiji način hoće da definiše to pitanje. Sledeća stvar o kojoj takođe želim da govorim jeste, ukoliko se ne budu prihvatili amandmani Romske partije koje sam podneo, da se u Ministarstvu za socijalnu politiku izdvoji 6,5 miliona, a da se u Službi za ljudska i manjinska prava izdvoji pet miliona, ona definitivno proces unapređivanja položaja Roma, onda definitivno sprovođenje strategije o integraciji Roma, onda definitivno promena položaja Roma u Srbiji, a naročito promena položaja 50.000 pripadnika romske nacionalne zajednice, za koje je većina glasala da se vrati iz Evrope ugovorom o readmisiji, ne može da se realizuje. Jednostavno, nema u Vladi kapaciteta koji mogu da realizuju celu tu priču. Kada smo razgovarali sa Ministarstvom poljoprivrede da se izdvoje ova sredstva, rekli su nam vrlo jasno - mi smo spremni da izdvojimo ova sredstva, međutim treba nam pomoć u realizaciji, trebaju nam ljudi koji će praktično to da sprovedu na terenu. Ukoliko je zaista veliko opterećenje u budžetu da se u dve stavke izdvoji 11 miliona dinara, onda ne znam o čemu govorim ovde u parlamentu i onda ne znam na koji način mislimo da pomognemo 500.000 ljudi? Kažem, ministar Rasim Ljajić je imao dobru volju i on je dao saglasnost da se to uradi u razgovoru koji sam s njim imao. Očekujemod njegovih poslanika iz Sandžačke demokratske partije, koji su zaista obilazili romska naselja, koji su obećavali Romima da će da stvore uslove za integraciju Roma, da izađu i ovde i ono što je njihov ministar obećao, da pokušaju da objasne drugim članovima parlamenta, jer se radi o ozbiljnim pitanjima, o malom novcu, ali se radi o i demonstraciji vrlo jasne i konkretne političke volje.
Hvala, gospodine Šajn. Reč ima ministar finansija Mirko Cvetković.
Vrlo kratko odgovor na pitanja koja su ovde postavljena. Dakle, ovde su vođeni razgovori između narodnog poslanika i resornih ministarstava, i mi kao Ministarstvo finansija nemamo ništa protiv, kako god se oni budu dogovorili, mi ćemo to podržati. Sa druge strane, treba imati u vidu da čak i bez amandmana ove ideje mogu da se realizuju, obzirom da se radi u osnovi o detaljnijoj nameni sredstava koja inače postoji na aproprijacijama, a to se inače radi preko programa Vlade. Znači, da ti resorni ministri preuzmu obavezu da u programu utrošaka tih sredstava definišu jedan obim za specifične namene koje su ovde spomenute. Prema tome, mi nemamo ništa protiv, kakav god dogovor da bude postignut, mi ćemo taj dogovor ispoštovati.
Hvala, gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pokušaću da na Predlog budžeta iznesem svoje primedbe. Ovim predlogom budžeta Republike Srbije za 2008. godinu i dalje se produbljuje jaz između razvijenih i nerazvijenih područja. Očigledno da, i pored uvođenja resora za regionalni razvoj u okviru Ministarstva ekonomije, ovim budžetom se ne omogućava pojačani razvoj nerazvijenih, što će izazvati njihovo dalje zaostajanje, a koje je najočiglednije u slučaju opštine Preševo, koje sa ranijih 20% od državnog proseka korigovanog narodnog dohotka, sada ima sedam puta niži dohodak po glavi stanovnika od odgovarajućeg državnog proseka. Takođe, ovim predlogom budžeta nije adekvatno tretirana i problematika izjednačavanja položaja nacionalnih manjina, pa ni za 2008. godinu nisu predviđena sredstva za Fond nacionalnih manjina, koji su još pre pet godina predviđen Zakonom o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina. Na ovaj način konstituisani saveti nacionalnih manjina ne mogu i dalje da ostvaruju uspešno kolektivna prava manjina. Upravo zbog nedostatka finansijske podrške ustanova koje bi se stručno bavile rešavanjem specifičnih pitanja manjina u oblasti obrazovanja, kulture, informisanja, službene upotrebe jezika i pisama manjina. Međutim, još je drastičnija situacija u okviru predloga budžeta kada je u pitanju Koordinaciono telo za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđu, jer nakon prepolovljivanja sredstava za ovaj Vladin organ, ovogodišnjim budžetom sada za 2008. godinu se predlaže rast od samo 3,6%, što je daleko manje od stope rasta ukupne budžetske potrošnje za narednu godinu. Na ovaj način Vlada Republike Srbije u veoma osetljivoj situaciji se opredeljuje za napuštanje međunarodno preuzetih obaveza programom iz 2001. godine za rešavanje krize u Preševskoj dolini. U februaru 2001. godine Vlada Republike Srbije, zajedno sa tadašnjom Saveznom vladom, u saradnji sa Savetom NATO-a i stalnim Savetom OEBS-a u Beču, sačinila je program ostvarivanja kolektivnih prava Albanaca, zatim program za njihovu integraciju u društveni i državni sistem Republike Srbije, program za privredni razvoj ovog područja, kao i program obezbeđivanja bezbednosti i stabilnosti ovog područja. Međutim, Vlada Republike Srbije počev od 2004. godine veoma neodgovorno zanemaruje preuzete obaveze, iako čitavo ovo vreme je pružana veoma ozbiljna podrška OEBS-a i veoma značajnih međunarodnih donatora kao što su USAID, UNDP i Evropska agencija za rekonstrukciju. Upravo zbog neadekvatnog pristupa Vlade Republike Srbije nije do sada uspelo sa reorganizacijom Koordinacionog tela i usled toga imamo katastrofalnu ekonomsku situaciju, sa rekordnom stopom nezaposlenosti od oko 70%, a niz veoma osetljivih problema u obrazovanju, zdravstvu, kulturi, informisanju i službenoj upotrebi jezika ostaje nerešeno jer su u potpunosti ignorisani, ne samo od Koordinacionog tela nego i od nadležnih resornih ministarstava, a niz državnih organa u opštinskom i okružnom nivou i dalje ostaju nedostupni za Albance ovog područja. Upravo zbog ovih činjenica, podneo sam amandman na član 5. Glava 3.9. kojim tražim da se bar sačuvaju sredstva u nivou iz2006. godine za Koordinaciono telo, da se time ne dozvoli dalje devalviranje početnih rezultata koji su na ovom području postignuti u prve tri godine. Ujedno ću podržati i amandmane podnete od strane drugih poslanika iz grupe Manjina za finansiranje Fonda nacionalnih manjina, kao i za rešavanje problematike učeničkih domova manjina, pomoći koju treba pružiti tradicionalnim verskim zajednicama nacionalnih manjina i programima manjina iz oblasti kulture i informisanja. U situaciji u kojoj najnerazvijenija opština u državi, opština Preševo, sa oko 40.000 stanovnika, kroz koju prolazi Koridor 10, a od Koordinacionog tela u toku ove godine od predviđenih 66 miliona i 700.000 dinara realizovano je oko 58 miliona dinara, a od Nacionalnog investicionog programa za 2006. i 2007. godinu realizovani su projekti u iznosu manjem od 30 milionadinara, a ujedno iz Republičkog fonda za razvoj uspelo se samo za dve firme početnika da se dobije po dva miliona i 400.000 dinara, postavlja se onda pitanje šta radi Koordinaciono telo i šta treba ova vlada da radi da bi ovaj Vladin organ konačno počeo da ostvaruje postavljene objektive još pre sedam godina? Ujedno, ako bih još dodao da Dom kulture, čija je rekonstrukcija počela 2003. godine, nije dovršen, ove godine zbog nedostatka sredstava u Koordinacionom telu, znači napuštena je i ostavlja se napola najveća investicija u ovoj opštini u zadnjih četiri-pet godina. Ako dalje dodamo da Dom mladih u železničkoj stanici još uvek ostaje uzurpiran od strane pripadnika žandarmerije sedma godina i ako dodamo da 16 stanova namenjenih privredi opštine Preševo 2002-2003. godine takođe su uzurpirani državni organi i dodeljeno pripadnicima državnih organa, onda ako gospodo ovde ne budemo imali jedan ozbiljniji pristup i amandmanima ne poboljšamo predlog budžeta, bojim se da mi napuštamo politički proces rešavanja ozbiljnih problema koje mi na ovom području imamo. Hvala vam.
Hvala, gospodine Halimi. Reč ima narodni poslanik Jovan Nešović, a zatim narodni poslanik Nataša Mićić.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, gospodo narodni poslanici, pred nama se danas nalazi plan prihoda i rashoda, odnosno budžet Republike Srbije za 2008. godinu, koji treba da dobije verifikaciju od strane narodnih poslanika ovde u Skupštini Srbije. Ono što je gospodin ministar rekao i što je naznačeno u predlogu ovog budžeta, da će Vlada Republike Srbije pokušati u kratkoročnom i srednjoročnom planu da obezbedi nekoliko stvari, od kojih su najvažnije makroekonomska stabilnost, a to znači da inflacija u narednom periodu bude maksimalno do 6%, dinamičan privredni rast, znači godišnje negde oko 6%, rast zaposlenosti i standarda stanovništva, ubrzan proces stabilizacije i pridruživanje države Srbije Evropskoj uniji, ubrzano sprovođenje preostalih ekonomskih reformi i ravnomerniji regionalni razvoj. Sagledavajući ono što je Vlada na neki način planirala, hoću da kažem nekoliko reči kako će jedan deo ovog budžeta, koji se odnosi na Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja, pomoći ostvarivanju ciljeva koji su definisani u ovom nacrtu budžeta. Prevashodno se odnose na povećanje zaposlenosti i privrednog rasta, ravnomerniji regionalni razvoj i, na kraju krajeva, približavanje države evropskim integracijama. Deo ovih mera je primenjivan i u 2007. godini i sve analize pokazuju da su dale određene rezultate i čim je nešto dobro, dobro je da se to nastavi i u 2008. godini, i to je planirano u ovom budžetu. Ono što je vrlo značajno, i vidi se u stavkama koje su vezane za Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja, i u ovoj godini će se nastaviti kreditiranje privrednih subjekata na celoj teritoriji države Srbije i za tu svrhu je izdvojeno preko tri milijarde dinara. Ova sredstva su namenjena za kratkoročne i dugoročne kredite, a ti krediti se mogu koristiti za nabavku opreme, repromaterijala, izgradnju proizvodnih pogona i sve ono što je važno na neki način da privrednici lakše posluju i da se privreda razvija. Drugi deo sredstava je namenjen i za razvoj malih i srednjih preduzeća i ta sredstva će direktno biti ulagana preko Agencije za razvoj malih i srednjih preduzeća, i u budžetu je planirano za tu svrhu 272 miliona dinara. Prošle godine u Srbiji prvi put se krenulo sa kreditiranjem tzv. start-ap krediti, odnosno krediti za početnike, za ljude koji imaju ideju kako da zasnuju svoj biznis, jednostavno, negde oko 5.000 prijava je bilo za te kredite, odobreno je negde oko 1.800 kredita. Šta to znači? Od 1.800 kredita, nadam se da će veliki broj od tih ljudi koji su započeli svoj biznis nastati mala i srednja preduzeća koja će se u narednom periodu razvijati, a po svim pokazateljima okosnica razvoja mnogih država, a i države Srbije u narednom periodu, što se tiče privrede, jeste razvoj tih malih i srednjih preduzeća. Za tu svrhu, u ovoj godini, u budžetu je predviđeno 2,2 milijarde dinara. U ekonomskim analizama svi znamo da država Srbija u ovom trenutku ima značajan spoljnotrgovinski deficit i izvoz naših proizvoda u narednom periodu je vrlo značajan. Sagledavajući to, Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja predložilo je, a Vlada je usvojila, da se i u ovoj godini za kreditiranje izvoznih poslova, a to znači za smanjenje našeg spoljnotrgovinskog deficita, izdvoji 1,2 milijarde dinara. Šta to znači? Svi oni privrednici koji mogu da izađu na tržište, koji imaju proizvod za tržište, dobiće pomoć države da bi lakše osvajali ta tržišta i da bi laške imali proizvodnju koja je sa kvalitetom i proizvod koji je kvalitetom moguće plasirati na određena tržišta. Nastaviće se takođe i jedna dobra stvar koja je krenula u toku prošle godine, naročito kod mladih ljudi koji završavaju fakultete i koji imaju određene inovativne aktivnosti, da sve inovacije koje imaju mogu da se pretvore u gotov proizvod, i za tu svrhu je izdvojeno negde oko 250 miliona dinara, 50 miliona dinara više nego što je bilo izdvojeno u 2007. godini. Takođe će se nastaviti i preko Nacionalne službe za zapošljavanje podrška aktivnim merama traženja posla, odnosno zapošljavanja, a to znači kreditiraće se i javni radovi, i samozapošljavanje i otpremninom do posla i sve ono što daje rezultate da bi se što veći broj ljudi u narednom periodu zaposlio i u tu svrhu je predviđeno tri milijarde dinara. Na kraju, još jedna mera koja je vrlo značajna jeste da se vodi računa i o uslovima rada i o platama ljudi sa invaliditetom. U tu svrhu, preduzetnima će biti subvencionisano iz budžeta oko milijardu dinara u 2008. godini. Prošle godine je takođe krenula jedna mera koja je vezana za nerazvijena područja, odnosno za razvoj privrede tih nerazvijenih područja. Zašto? Pokazalo se, po nekim analizama, da razlika između najnerazvijenijih prostora u Srbiji, odnosno opština u Srbiji, i najrazvijenijih opština u Srbiji je 1:15, razlika je, zaista, u toj skali velika, dok u razvijenim zemljama ta razlika je 1:5. Sagledavajući to, Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja, uz podršku Vlade, prošle godine je obezbedilo određena kreditna sredstva prema privredi tih nerazvijenih opština, smatrajući time da će se pojačati privredna aktivnost i zapošljavanje ljudi i, jednostavno, ti krediti su vrlo povoljni, oni su na nivou godišnje kamate 1% i ove godine će se preko Fonda za razvoj nastaviti to kreditiranje i za tu svrhu je namenjeno dve milijarde dinara u ovoj godini. Razvoj infrastrukture, naročito komunalne infrastrukture, industrijskih zona, tehnoloških parkova, jednostavno je važno za sve opštine u Srbiji i preko Nacionalnog investicionog plana u ovoj godini, preko Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja, planirano je da se utroši negde oko 4,4 milijarde dinara. To će sigurno na neki način poboljšati i kvalitet života ljudi u tim sredinama. Ono što je takođe važno i gde Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja može dati svoj maksimalni doprinos jeste i razvoj turizma u državi Srbiji. Prema strategiji razvoja turizma, planirano je da u sledećih tri-četiri godine prihod od turizma u državi Srbiji bude preko milijardu dolara. Ove godine očekuje se prihod negde oko 600 miliona dolara i da bi se ostvario taj prihod od milijardu u sledeće tri-četiri godine, zaista mora da se u narednom periodu povesti računa o kvalitetu turističke ponude, kao i o kvalitetu turističke infrastrukture. Prošle godine u državi Srbiji je uloženo negde oko 4,5 milijarde dinara za razvoj turizma, ove godine ta svota novca koja će se uložiti, koja je planirana u budžetu za razvoj turizma, nešto je veća i to će biti negde oko pet milijardi dinara. Najveći deo sredstava, negde oko 3,5 milijarde dinara, biće uložen u razvoj turističke infrastrukture, i to se odnosi na infrastrukturu za potrebe banja, planinskih centara, rečnog, banjskog turizma, znači, na celoj teritoriji Srbije pokušaće se svugde gde postoje turističke destinacije da se obezbedi kvalitetna infrastruktura, da bi se stvorili preduslovi da imamo brži razvoj turizma u državi Srbiji. Čak ovde treba dodati i još milijardu dinara koja će ići za razvoj infrastrukture preko Nacionalnog investicionog plana, a to su oni projekti koji su predloženi od strane lokalnih samouprava ili od strane državnih organizacija. Pored toga, ono što je i prošle i pretprošle godine rađeno, preko Fonda za razvoj uložiće se negde oko 300 miliona dinara, to znači više 50 miliona dinara nego prošle godine, za poboljšanje turističke ponude, odnosno privrednici koji imaju ugostiteljske objekte moći će da konkurišu i da dobiju povoljne kredite, gde je godišnja kamata 1%, da bi na neki način poboljšali kvalitet svojih ugostiteljskih objekata. Sagledavajući sve ono što je izneto od strane ministra i što se može naći u predlogu budžeta za 2008. godinu, što se tiče G17 plus i poslaničke grupe G17 plus, mi smo zadovoljni budžetom za 2008. godinu. U danu za glasanje ćemo podržati budžet za 2008. godinu, što računam da će uraditi i drugi poslanici ovog parlamenta. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, izašao sam za govornicu da vas podsetim na ono o čemu smo razgovarali, a još odgovor nismo dobili i zbog nemuštog odgovora predsednika parlamenta, ne bih upotrebljavao teže reči i zbog jedne stvari. Nisam se konsultovao sa mojim kolegama, nisam to čak ni rekao gospođici Nataši Jovanović. Naime, juče u trenutku njenog izlaganja, dakle dok je bila za skupštinskog govornicom, kamera Televizije Srbije uhvatila je ministra, odnosno potpredsednika Vlade Republike Srbije, gospodina Božidara Đelića, koji je rekao - budalo. Uopšte nije važno da li je gospođica Jovanović u pravu, da li je govorila istinu ili ne, da li je sve tačno...
Na osnovu čega vi to tvrdite, gospodine Vučiću, na osnovu video snimka, pa se vama učinilo da je to tako? Izvinjavam se zaista, ali da ne prepričavamo od juče šta je bilo. Izvolite.
Gospodine Albijaniću, spreman sam da zajedno pogledamo taj snimak, vi i ja. Ako sam slagao, gospodine Albijaniću, spreman sam da mi izreknete kakvu god hoćete kaznu. Kažem da je to sa mesta rekao gospodin Đelić, što se jasno videlo u snimku RTS u direktnom prenosu. Izašao sam zbog toga da bih rekao da prosto to ne priliči potpredsedniku Vlade Republike Srbije, da ako neko nema argumente, da mi ovde govorimo neistine, da nemamo nikakvog argumenta, nije to način da se obraća narodnim poslanicima, pogotovo ne nekoj dami u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Mislio sam da će gospodin Đelić biti ovde, to bih mu u lice saopštio, ali evo gospodine Albijaniću, pošto ste uzeli u zaštitu gospodina Đelića, ne verujući mojim rečima, molio bih vas da napustite mesto predsedavajućeg i date nekom drugom da predsedava, bilo kome s kim se dogovorite, odete u svoju kancelariju i pogledate taj snimak i onda siđete i kažete da je Aleksandar Vučić bio u pravu ili Aleksandar Vučić je lažov. Šta god vi kažete od toga, gospodine Albijaniću, reći ću da je tačno.
Ne tvrdim ni jedno, ni drugo. Molim vas da nastavite, pošto nema ko da me zameni u ovom trenutku. Ja sam nezamenljiv [[smeh]] , izvinjavam se, nastavite.
U to sam sasvim siguran, gospodine Albijaniću. Dakle, nadam se da se gospodinu Đeliću takvi ispadi mačističkog tipa više neće događati, ali ono što je mnogo važnije za našu državu, računam oprostiće mu i gospođica Jovanović, ali računam da ono što je mnogo važnije za našu zemlju, a na šta nismo dobili odgovor, a molio bih vas, gospodine Albijaniću, da vi kao nezamenljivi čovek, dokazanog autoriteta, najvećeg autoriteta, učinite nešto da dobijemo konačan odgovor šta je to što Srbija čini po pitanju odluke ministara inostranih poslova zemalja EU, koji su doneli odluku da idu u priznanje nezavisnosti Kosova. Zašto nam to rade vaši prijatelji? Na vašem reveru, gospodine nezamenljivi, imate zastavu EU i zastavu Srbije, ili srpsku zastavu. Pitam vas da li vam ta zastava služi da kaže da ste za otimanje Kosova i Metohije od Srbije? Ne znam za koju drugu vrednost se EU zalaže danas kada je u pitanju Srbija, sem za otimanje Kosova i Metohije od države Srbije. To je ono jedino transparentno i jedino što vidimo svakog dana. Ne bih o ovim tričarijama što traže u kilogramima mesa srpske glave, ali ono što je mnogo značajnije od svega jeste Kosovo i Metohija. Da li zato nosite tu zastavicu, gospodine Albijaniću? Da li zato tom zastavom mašu i drugi koalicioni partneri iz Vlade Republike Srbije? Nama je potreban odgovor. Da li ćete potpisivati sporazum o Stabilizaciji i pridruživanju, ne biste li, mislite, omogućili prednost predsedničkom kandidatu režima, Borisu Tadiću, u odnosu na predsedničkog kandidata srpskih radikala Tomislava Nikolića. Zbog toga što oni otimaju Kosovo i Metohiju ili ćete to možda tražiti ovde u Narodnoj skupštini da se potpisuje ili da se ne potpisuje, samo ukoliko oni poštuju teritorijalni integritet Republike Srbije. To još ni od koga od vas nijedanput nismo čuli. Zato vas molim, gospodine nezamenljivi, molio bih vas da po svaku cenu i na svaki način pružite odgovor na ovo pitanje, a siguran sam da i vama, kao časnom čoveku, više neće priličiti, da nećete dozvoliti sebi da nosite zastavu organizacije koja učestvuje u otimanju Kosova i Metohije od Srbije, jer nama nema ništa preče od naše zemlje, od naše otadžbine, od našeg naroda i naše budućnosti. Molim vas za odgovor, gospodine predsedavajući.
Dugujem vam odgovor. Dakle, ova zastava na mom reveru jeste srpska zastava i zastava EU, ali i zastava Saveta Evrope. Naravno, kada kažete za vrednosti, vrednosti EU, gospodine Vučiću, jesu hrišćanske vrednosti, a ova zastava, plava boja sa 12 zvezdica simbolizuje oreol Bogorodice. Za one koji to nisu znali, a verujem da oni koji znaju šta predstavlja ovaj simbol neće posegnuti za tim merama priznavanje Kosova i Metohije. Reč ima narodni poslanik Predrag Stošić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 225. i 226. i tražim obaveštenje od Vlade Republike Srbije, takođe i od predsednika Skupštine Dulića, ako mogu da omoguće uvid u rad Koordinacionog centra za prošlu godinu, pošto na inicijativu SRS zahtevano je da se ... gospođo Kolundžija, da li mogu da govorim od vas? Znači, tražim izveštaj o radu Koordinacionog centra za opštine Preševo, Medveđa i Bujanovac za prošlu godinu. Na inicijativu SRS zahtevano je da Odbor za međunacionalne odnose održi jedan sastanak u Bujanovcu zbog problematičnih međunacionalnih odnosa. Međutim, do dan-danas, iako je zahtevano još po formiranju Odbora za međunacionalne odnose, nismo dobili izveštaj Koordinacionog centra. Usput bih se osvrnuo i na izlaganje gospodina Rize Halimija, koji priča o nerazvijenosti juga Srbije, pa bih da ga podsetim da je najnerazvijenija opština Trgovište, a ne Preševo. Takođe, i Bosilegrad je jedna od nerazvijenijih opština. Što se tiče krize koju spominjete na jugu Srbije, da li mislite na slučaj koji se desio 29. novembra kada su albanski srednjoškolci pretukli dva srpska mladića, takođe srednjoškolca, od kojih je jedan, zove se Zafirović Stefan, učenik 4. razreda srednje škole, dobio prelom ruke, dok je drugi Nakić Aleksandar, učenik 2. razreda srednje škole, dobio posekotinu glave. Da li mislite na te probleme?
Reč ima narodni poslanik Nataša Mićić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, u srećnija vremena prilikom usvajanja budžeta ovde je sedela čitava Vlada i na taj način davala na značaju tom pitanju, a i preuzimala odgovornost. Eto, danas to više nije slučaj. Za nas iz LDP zakon o budžetu je i dalje najvažnije pitanje u ovoj zemlji, iako sam sigurna da se sve poslaničke grupe ne bi složile s tim, a da ne govorim o tome što je nedovoljno razvijena svest u zemlji o tome, ali prosto Vojislavu Koštunici odgovara svaka vrsta obesmišljavanja, pa i ova. Naime, zakon o budžetu jeste najvažnije pitanje zato što se utvrđuju prioriteti ove zemlje, odnosno vitalni interesi s jedne strane, a sa druge strane pokazuje se koliko država brine o budućnosti i koliko brine o svojim građanima. Prema tim prioritetima, utvrđenim u Predlogu ovog zakona, vidi se da je jedan od prioriteta države očuvanje visoke javne potrošnje. Postoji smanjenje, ali ono je zaista simbolično. Dakle, to očuvanje visoke javne potrošnje je u direktnoj suprotnosti sa rastom investicija, a jedini prostor za rast investicija jeste upravo smanjenje javne potrošnje. Znam da gospodin ministar to daleko bolje zna nego ja i da rast investicija jeste jedini način za nova radna mesta i za novo zapošljavanje. To je bila preporuka i MMF-a, da se bitno smanji javna potrošnja. Druga preporuka odnosila se na suficit, međutim, u predlogu ovog budžeta imamo deficit od preko 14 milijardi, a baš u tom iznosu su predviđena sredstva za gubitaše, za 12 društvenih preduzeća i železnicu, što pokazuje da su u ovoj državi prioritet gubitaši, ne privatni preduzetnici, srednja i mala preduzeća, za koja se izdvaja samooko 200 miliona dinara. Sada bih se više pozabavila nečim o čemu niko drugi nije pričao, a zapravo tiče se svih nas, a to je budžet Narodne skupštine. Predviđena su sredstva od 2,1 milijardi, ne mislim da je to malo ili mnogo, ali htela bih da kažem par reči iz razlog što se protiv Narodne skupštine vodi jedna brutalna kampanja u pogledu trošenja i rasipanja. Nisam protiv transparentnosti. Jesam za to da se svi troškovi ispitaju i da svako stane iza njih, ali se postavlja pitanje pariteta u odnosu na neke druge stavke. Recimo, budžet Narodne skupštine od 2,1 milijardi je 10 puta manji nego što je budžet kabineta predsednika, potpredsednika Vlade, Generalnog sekretarijata, četiri službe, četiri kancelarije, jednog saveta i jedne avio-službe od 250 miliona. Ako se pitamo zašto se vodi kampanja samo i isključivo protiv Narodne skupštine u tom pogledu, mislim da odgovor leži u budžetu koji je predviđen za Kancelariju za saradnju sa medijima. On iznosi 76 miliona, što predstavlja trećinu budžeta Narodne skupštine, tako da je Vlada na ovaj način pokazala da je propaganda i zaštita same Vlade mnogo važnija nego parlamentarizam, odnosno nego Narodna skupština. Da ne govorim o tome da je za čitavu milijardu budžet Bije veći od ukupnog budžeta Narodne skupštine, u koji su uračunati ne samo troškovi 250 poslanika, nego preko 300 zaposlenih u ovoj skupštini. Recimo, ta Kancelarija s medijima, koja ima budžet od 76 miliona, ima samo 38 zaposlenih. Što se tiče prioriteta, ono što bih volela da nije tako, nažalost jeste i svaki put jeste, jer smo u stvari policijska država, to je činjenica da Ministarstvo zdravlja ima četiri puta manje predviđena sredstva nego Ministarstvo policije. Mislim da se radi o nekim ciframa od 11 milijardi za Ministarstvo zdravlja, a 46 milijardi za MUP. Takođe, mislim da nije dobro i mislim da je veoma konzervativno to što je u budžetu predviđena približna cifra za Ministarstvo vera i Ministarstvo za lokalnu i državnu samoupravu. Naime, radi se od oko 700 i nešto miliona, s tim što, verovali ili ne, Ministarstvo vera ima gotovo 50 miliona veći budžet. Kada sam razrađivala te stavke, rashode Ministarstva vera, naišla sam na neverovatnu stvar. Naime, 105 miliona se izdvaja sa srednje bogoslovske škole i za unapređivanje veronauke u školama, a 60 miliona za unapređenje Teološkog fakulteta, a cilj programa glasi ovako - cilj je da u 2008. godini imamo diplomiranih teologa za 50% više nego u prethodnoj godini. Kad na to dodate da Ministarstvo za telekomunikacije i informatičko društvo ima tri puta manji budžet od Ministarstva vera i nema izražene potrebe koliko je ovom društvo potrebno informatičara, onda vidimo koliko se radi o jednom retrogradnom, nazadnom budžetu. Neke institucije su takođe dobile, možda nisam u pravu, može ministar objasniti, možda nisam u pravu, možda grešim, npr. Srpska akademija nauka i umetnosti preko 200 miliona, gotovo isto kao Ministarstvo za telekomunikacije i informatičko društvo. Kada biste sabrali, kada sam rekla da se budžetom vodi i briga o ljudima i budućnosti ljudi, onda sam sabrala neke stavke, recimo, za poboljšanje položaja invalida se izdvaja 51 milion, Uprava za bezbednost i zdravlje na radu samo 13 miliona, a znate koliko nesreća na radu se dešava u ovoj zemlji; usavršavanje nastavnog kadra u osnovnim školama, predviđena je cifra od 19 miliona, a za srednje škole 13 miliona, a nedavno je bio podatak da se na 51. mestu nalazimo na osnovu međunarodnog ispitivanja po kvalitetu srednjoškolskog obrazovanja. Sve ovo što sam navela, troškove za poboljšanje položaja invalida, troškove za bezbednost i zdravlje na radu, za usavršavanje nastavnog kadra nije ni pola budžeta od Srpske akademije nauka i umetnosti. Verovali ili ne, oni imaju 147 zaposlenih, to je čitava fabrika ljudi. Mislim da su postojala mesta i načini gde se ta javna potrošnja mogla rezati i to je jedan od razloga zašto ovaj budžet nije mogao da bude ekonomski optimalan, jer on prosto postaje i jedino što jeste, on je politički optimalan, jer čuva postojeće stanje i čuva partijsku državu koja je uzela korena do kraja. Lepo je što ste sa nama, ministre, što ste došli ovde da istrpite ovu raspravu, ali u suštini, gospodine ministre, žao mi je što je tako, vi ste za mene samo jedna figura koja sprovodi Koštuničinu nazadnu i pogrešnu politiku. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milorad Belić, a zatim narodni poslanik Borka Vučić.
Dame i gospodo, gospodine ministre, kada se priča o budžetu, naravno, uvek ima dosta oprečnih, različitih mišljenja, različitih pristupa, što opet zavisi od stručne i političke pripadnosti onoga koji posmatra projekciju, odnosno predlog budžeta. Svakako da je ovo najznačajniji zakon koji Vlada u toku godine donosi, jer praktično cela država funkcioniše zahvaljujući ovom zakonu, odnosno budžetu Srbije. Obični građanin kad razmišlja najviše voli da čuje da je ipak budžet predložen sa suficitom, da će se povećati plate u toku naredne godine i da će se povećati uposlenost, odnosno da će se životni standard poboljšati. To su dve ili tri stvari koje svakoga u Srbiji najviše tište i sasvim je razumljivo da oni na taj način i posmatraju ovu priču koja se vodi u parlamentu kada je reč o budžetu. Šta u stvari Vlada nudi ovim budžetom i šta nas čeka u 2008. godini? Pokušaću opet sa nekog svog stanovišta, sa stanovišta svoje struke ili političke pripadnosti, a uz nadu da se neću ponavljati i oduzimati dragoceno vreme mojim kolegama koji takođe imaju prijavljenu diskusiju. U razgovoru na poslaničkom klubu i na skupštinskim odborima dobili smo jasnu predstavu da je predloženi zakon o budžetu namera Vlade da se održi makroekonomska stabilnost države i to je suštinska, ključna odrednica budžeta. Sve ostalo proizilazi iz te osnovne pretpostavke. Kada se to sada namerava postići, to je drugo pitanje. Trebalo je zadovoljiti sve korisnike budžeta, obezbediti plate, a takvih je oko 260.000 i obezbediti im osnovna sredstva za rad. S druge strane, trebalo je obezbediti sredstva za podsticaj proizvodnje, za investicije koje će dovesti u stvari do uposlenosti i, s druge strane, smanjiti spoljnotrgovinski deficit, odnosno javnu potrošnju, koja je najveći problem. U tom nekom krugu, naravno i prethodna vlada gospodina Vojislava Koštunice i sadašnja vlada gospodina Vojislava Koštunice kreće se i pokušava da donese mere i takve zakone i takav propis koji će biti najrealnija slika onoga što se dešava u državi. Inače, poznato je da je deficit 14,8 milijardi, a da su i prihodi i rashodi veći za 9,9 posto. U ukupnim primanjima najveća stavka su, kao što smo čuli, prihodi od poreza na dodatu vrednost i oni su veći za 15,2 posto, odnosno iznose negde više od 311 milijardi dinara, kao i prihodi od akcizne robe, koji su veći za 12,5 posto, odnosno iznose negde oko 111,27 milijardi. U rashodnoj strani najveće su stavke svakako plate i transferi za obavezno socijalno osiguranje, kao i za PIO. Jedna vrlo bitna stavka u budžetu, a koja tišti mnoge građane, ona se tiče zaduženosti države i straha od prezaduženosti. Kako sada stvari stoje? Stanje duga Republike Srbije je oko 9 milijardi evra i najveći deo se odnosi na neisplaćene penzije, staru deviznu štednju, čak nešto preko tri milijarde. Mnogi su već i zaboravili, čak ima još dugovanja i po osnovu vraćanja učešća građana za privredni preporod Srbije. Nisu to veliki izdaci, ali evo, svi smo zaboravili kada je to bilo. Međutim, država ima obavezu i prema tim građanima. Učešće javnog duga u bruto društvenom proizvodu je oko 30 posto. Naravno, ta privatna zaduženja firmi preko ino-kredita itd, za koje država nije dala garanciju, nije imala tu obavezu, ne ulaze u ovu sumu. U ovoj godini država će izdati garanciju u iznosu do 66,19 milijardi, a pre svega, ta sredstva će biti namenjena za infrastrukturu, razvoj lokalne samouprave, odobriće se projektni zajmovi u iznosu od 57,96 milijardi, a pre svega namenjenih za regionalne projekte, nacionalne projekte, ali i za sanaciju posledica i za otklanjanje posledica elementarnih nepogoda koje su nemilosrdno udarile na Srbiju poslednje dve-tri godine. Nema šta nas nije snašlo, pa tako smo nedavno i imali prilike da usvojimo ovde, odnosno da ratifikujemo Okvirni ugovor o zajmu zaključen sa Evropskom bankom za obnovu i razvoj na 10 miliona evra, ali u drugoj i trećoj fazi planirano je još 20 miliona evra, odnosno 50 miliona evra. Svako koga je zadesila elementarna nepogoda, a poslednjih dana to je slučaj sa jugom Srbije, prošle godine smo imali slučaj sa nekoliko regija u Srbiji. Jedna od njih je i Valjevo. Ta procenjena šteta od elementarnih nepogoda, koja se kreće preko 70 miliona dinara, Vlada je bila u situaciji da jednokratnu pomoć uruči opštini odnosno građanima u iznosu od svega pet miliona dinara. Naravno, to je nešto o čemu vlada mora da vodi računa. To je ta socijalna dimenzija, rekli bismo ljudska dimenzija, da ljudima treba pomoći kada je najteže, a da nema sredstava. Sasvim je jasno da jedan od načina ili mehanizama za obezbeđivanje tih sredstava i uzimanje kredita, odnosno zaduživanje. Što se tiče namera šta su osnovni ciljevi vlade u 2008. godini, oni proizilaze iz ovoga o čemu sam nešto u uvodnom delu i rekao. Smanjenje javne potrošnje, održavanje makroekonomske stabilnosti države i, naravno, smanjenje spoljnotrgovinskog deficita koji je izuzetno veliki. S druge strane, kao i značajna kontrola ili veoma značajna kontrola rasta plata. Predviđa se, naravno, da rast prosečnih plata bude manji, odnosno sporiji od rasta bruto društvenog proizvoda. To je nešto što je sasvim razumljivo i sa čim se moramo složiti. Kada posmatramo po korisnicima, po razdelima, odnosno glavama i ekonomskim klasifikacijama, možemo se složiti ili manje, ili ne sa pojedinim predlozima. Pokušaću ukratko da navedem nekoliko razdela, za koje mislim da je moglo drugačije da se prepakuju i da bismo kao poslanici Nove Srbije bili mnogo srećniji i zadovoljniji kada budemo pritiskali zeleno dugme i glasali za ovaj budžet. Dakle, na primer, u Ministarstvu poljoprivrede sredstva su predviđena u iznosu od 19,25 milijardi, a pre svega su namenjena za subvencije za unapređenje stočarstva i uvođenje savremenih sistema kontrole kvaliteta proizvodnje, prerade itd. Veliki je problem u državi koja je oduvek glavni deo svog nacionalnog bogatstva, ali i prihoda, ostvarivala finansiranjem i ulaganjem u poljoprivredu. Složili smo se pre nekoliko godina i imenovanjem i prošle vlade, a to je bilo 2004. godine u maju, da je strateška, fundamentalna grana privrede poljoprivreda i da u nju moramo mnogo više ulagati, a znamo šta nas je sve snalazilo tokom nekoliko godina, pa i kakve su posledice velikih suša. U tom smislu, trebalo je možda razmisliti da se više sredstava uloži u preventivno delovanje, a o čemu ću nešto kasnije govoriti, a mislim, pre svega, na sredstva koja su namenjena Republičkog hidrometeorološkom zavodu itd. Što se tiče Ministarstva infrastrukture, sredstva su predviđena u iznosu od 20,3 milijarde, a znamo da su ogromne investicije, a pre svega u putnoj infrastrukturi, započete. Neke su investicije završene. Veliki deo postoji i u ovoj godini. Takođe, značajni pomaci su urađeni i u vazdušnom i u železničkom saobraćaju, o čemu smo imali prilike ovde da govorimo, bez obzira na različite stavove opozicije. Činjenice su činjenice, a one kada posmatramo i po brojkama i po procentima neumoljivo pokazuju da su u odnosu na 2000. godinu značajni pomaci urađeni i u tom sektoru. Velika je podrška bila Ministarstva za infrastrukturu, odnosno bivšeg za kapitalne investicije i lokalnim samoupravama, baš po pitanju elementarnih nepogoda. Spominjali smo to nekoliko puta, od velikih poplava, preko zemljotresa, preko klizišta, odrona puteva, rušenja kuća itd. U tom smislu, očekivalo se i mislim da je moglo, a videćemo iz kojih pozicija, veći iznos da se opredeli i za ovo ministarstvo. Veliki je dug, naravno, prema izvođačima radova od strane JP "Putevi Srbije" i raduje me što je Predlog zakona o izmeni Zakona o javnim putevima ušao u proceduru i o njemu ćemo pričati mnogo detaljnije. Samo sada da kažem da je to posledica višegodišnjeg nasleđenog duga i da to nije dug od pre dve ili tri godine, kako se maliciozno prikazuje u nekim medijima, ili od strane pojedinih političara, nego da se radi o jednom višegodišnjem dugu, a da će taj problem koji smo imali zbog činjenice da su sredstva koja su ubirana od PDV od akcizne robe uplaćivana državi po obavezi iz PDV, u stvari ništa nisu donosila ovom javnom preduzeću, zbog čega je toliki dug i narastao. Raduje me što ćemo o tom zakonu imati prilike posebno da pričamo. Ne smem zaboraviti i još nešto ispod četiri hiljade oštećenih građana u Kolubarskom okrugu, to je ona poznata priča, čim vide ljudi, kažu, evo ga, ovaj će da priča opet o zemljotresu. Tačno, to moram da kažem, to je obaveza vlade koja je preuzeta još 1998, odnosno 1999. godine. Još nešto blizu četiri hiljade građana ima koji su oštećeni i koji čekaju svoj krov nad glavom, a negde dug države u ovom trenutku iznosi nešto oko osam milijardi dinara, odnosno posle izvršene revalorizacije. Dobro je što je Ministarstvo planiralo ovih 400 miliona, zaista sam, i posle konsultacija sa svojim kolegama i sa odgovornim ljudima u direkciji, shvatio da je to maksimum u ovom trenutku. Nije bilo potrebe da se ulažu neki amandmani. Moram da kažem da je ovo već problem ne više novca, nego samo pristupa rešavanju ovog problema. O tome sam više puta govorio i država mora mnogo ozbiljnije da uloži napora, a naravno i resorna ministarstva, i Ministarstvo za infrastrukturu, i Ministarstvo finansija da se pronađe jedan drugačiji mehanizam koji će u relativno kratkom roku obeštetiti ove građane i zaštititi njihove interese. Ako razmišljamo, od 1998. godine, dogodine u septembru će biti 10 godina, a mi smo tek nešto oko 50% tih slučajeva rešili. Dalje, mislim da je u Kancelariji za NIP opredeljeno značajno sredstava, ali da nisu transparentno prikazani. Prosto rečeno, obrazloženje pojedinih aproprijacija je da su najveća sredstva planirana za usluge po ugovoru, vezano za upoznavanje javnosti sa projektima NIP-a, javnu raspravu itd. To je negde oko 54 miliona. Međutim, s druge strane, u budžetu imamo postojanje Agencije za razvoj infrastrukture, koja se u dobroj meri naslanja i na ovu kancelariju, odnosno ima skoro identičan opis poslova, bar kada se tiče informisanosti javnosti, pomoći oko izrade projekata, konkurisanja za pojedine projekte. Za tu agenciju je predviđeno 10,2 miliona dinara. Tih 50 miliona dinara nisu ne znam kolika sredstva, ali u funkciji 410, EK 551, aproprijacija od 9,8 milijardi koristiće se za ostale projekte. Koje ostale projekte? Mi bismo žarko želeli da znamo koji su ti projekti. Čekamo tu listu, da vidimo koji su projekti prošli, ako je to to, jer u daljem obrazloženju ima da se drugih 9 milijardi koristi za budžet Vojvodine. Naravno, to je stvar sasvim jasna. Zato mislim da bismo mnogo srećniji bili da imamo jednu specifikaciju, jedno obrazloženje iz kojeg bismo mogli da vidimo gde će ići tih 9,8 milijardi iz Kancelarije za NIP. Što se tiče Ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj, kolega je ovde govorio o značajnim sredstvima koja su opredeljena za podsticaj malih i srednjih preduzeća, razvoj nerazvijenih područja itd. Ukupan iznos u tom ministarstvu je 33,41 milijarda. Međutim, ako želimo veću uposlenost, da se podigne i standard zaposlenih, moramo ulagati u razvoj malih i srednjih preduzeća. To je sada, čini mi se, najprofitabilnije, najjednostavnije i najpoželjnije u ovom trenutku, što država može da uradi. Recimo, 1,2 milijarde su predviđene za skilajišta Srbije. Možemo mi da pričamo o opredeljenosti države da se, između ostalog, i turizam, odnosno zimski sportovi razvijaju. Javno preduzeće "Skijališta Srbije" može da posluje kao i svako drugo javno preduzeće, dakle može i po osnovu kredita da reši neki svoj problem ili da uloži u neke svoje projekte, ali mogao bi deo tih sredstava da se opredeli, na primer, za razliku od gospođe koja je malopre govorila kritikujući budžet, odnosno razdeo - Ministarstvo vera, mislim da je deo tih sredstava, npr. par stotina miliona, mogla da se upotrebe i za obnovu Hilandara, za koji je predviđeno svega 110 miliona. Mart 2004. godine, to je već gotovo četiri pune godine, a još uvek nije na zadovoljavajući način ona dinamika rekonstrukcije i obnove najveće srpske svetinje i onoga što nas i vezuje sa korenima i govori ko smo, šta smo i zbog čega smo. Dalje, u Fondu za mlade talente, npr. 21 miliona. Juče čitamo u štampi da su dugovi fakulteta po osnovu neisplaćenih obaveza za grejanje preko 200 miliona, npr. Mašinski fakultet. Ili, započete škole. Znake koliko imamo projekata koji su započeti. Ako već hoćemo da govorimo o racionalizaciji mreže školstva, da se one filijale ili ekspoziture od onih matičnih škola ukidaju, jer nemamo đaka, to je ona najveća muka koja zahteva jedan poseban zakon, a to je demografska slika Srbije kakva je, i da se država suoči sa činjenicom da je oko 30.000 đaka manje upisano u odnosu na 1990. do 2000. godine. To je jedan ozbiljan problem. Isto tako, recimo, 300 miliona je predviđeno za podsticanje kvaliteta ugostiteljske ponude fizičkih lica, što je u kontekstu i razvoja turizma, što je u redu. Međutim, 10 miliona osnivački ulog za regionalne agencije, moram da kažem da ima nečega u čemu poslanici NS mogu da se slože i sa opozicijom. Pogledajte, Narodna kancelarija, regionalne agencije, Kancelarije NIP-a, nedavno čujem da se otvaraju kancelarije za dijasporu. Ako su već potrebne te agencije, te narodne kancelarije, te regionalne kancelarije, kancelarije NIP-a, tu se otvara prostor da se deo sredstava prepakuje tamo gde je to mnogo neophodnije, tim pre što se, rekoh, pojedine nadležnosti ovde dupliraju. Spomenuo sam, govoreći o Ministarstvu poljoprivrede, RHMZ. Za EK mašina i oprema predviđeno je 422,9 miliona. Naravno, iskustvo iz prošle godine govori nam da su to nedovoljna sredstva, a da se RHMZ suočavao sa nedostatkom protivgradnih raketa, lošom opremljenošću protivgradnih stanica i neisplaćenim honorarima za osmatrače i za strelce. Dobro je što je Vlada, odnosno resorno ministarstvo predložilo, da nam se ne bi ta ista priča ponovila, recimo, za mesec i po dana u Valjevu je osam puta prošle godine bilo strahovito nevreme, a od 49 protivgradnih stanica, 42 su ostale bez potrebnih raketa, praktično samo je sedam moglo da dejstvuje. Blagovremeno planirana sredstva, dovoljna sredstva, mogu omogućiti i proizvođačima, kao što je valjevski "Krušik", da proizvodi ne samo nekoliko stotina protivgradnih raketa, znam da su oni i tehnološki i kadrovski potpuno opremljeni za tu proizvodnju, nego da se naruči 1.500 - 2.000 raketa, da ne bude privilegovan ili "Poliester" ili "Trajal". Čini mi se da su to samo jedina tri proizvođača u ovom trenutku na srpskom tržištu. Naravno, da se ta sredstva opredele za 3.300 strelaca, odnosno 920 osmatrača. Mislim da je iz tih razloga i Ministarstvo finansija predvidelo EK koja se tiče nadoknade štete po osnovu elementarnih nepogoda, u iznosu od svega 10 miliona, a da zato tekuće rezerve iznose 3,28 milijardi za sve ono što nas opet, ne daj bože, bude snašlo. Moje dileme i dileme poslanika iz NS jesu nekoliko puta ovde izrečene i kada smo govorili o Predlogu zakona o predsedniku Republike, kada smo govorili da će se, prilikom usvajanja i ovog budžeta, ponovo poslanici suočiti, u razdelu koji se tiče predsednika Republike, gde je klasifikacija Narodne kancelarije. U prethodnom sazivu sam bar tri-četiri puta govorio o tome. Ne radi se o tome da to ne treba. Radi se o tome da mi kao poslanici, a onda i građani, kad otvorimo ovaj budžet, vidimo da piše, Narodna kancelarija, predviđeno valjda 33,9 miliona, uz veliku ogradu da li sam dobro iščitao to što je predloženo. Predlagali smo, upravo poslanici NS, da i prilikom usvajanja zakona o predsedniku Republike bude zakonski omogućen i član koji se tiče toga da predsednik Republike ima pravo da formira Narodnu kancelariju, radi neposrednije komunikacije sa građanima. Čini mi se da je tako glasio taj amandman koji smo povukli. Dakle, tu je jedna velika dilema, a druga dilema je, da bismo rešili problem smanjenja javne potrošnje i njenog učešća u BDP, ministarstvo, odnosno Vlada će se suočavati sa problemom racionalizacije radne snage. Ako je za 259.824 službenika, nameštenika, izabrana lica u Narodnoj skupštini, Vladi, pravosuđu itd. su planirana sredstva, u ovoj godini je predloženo povećanje broja izvršilaca u odnosu na 2007. godinu za 882, a dospelo je zahteva, naravno iz različitih sektora, čak 4.690. Kako će se sada, to je dilema, verujem da ćemo dobiti odgovor na to, resorna ministarstva ponašati. Na primer, u pravosuđu povećanje broja izvršilaca za 82. Znamo problem ažurnosti sudova itd. Socijalna zaštita - 54, od čega 40 za prijem Roma, zbog ove dekade i njihove integracije i učešća u tim službama, što je pohvalno i što mi podržavamo. Zatvorima zbog novih objekata - 264, ali izgleda sve više ima tamo klijenata. Poreskoj upravi 145, Ministarstvu za državnu upravu 26. Ako je opravdano povećanje broja izvršilaca, npr. za Ustavni sud, za Zaštitnika građana, za Državnu revizorsku instituciju itd, jer su to, praktično, institucije koje tek zaživljavaju, i ako su tu opravdano povećani iznosi koji su predviđeni za funkcionisanje ovih institucija, odnosno službi, to mogu da razumem, odnosno želeo bih da dobijemo i tu informaciju. I na kraju, još bih se zadržao na dve stvari. Jedna su transferna sredstva, a druga je razdeo koji se tiče, odnosno deo u budžetu koji se tiče prosvete, jer naravno, dolazim upravo iz tog sektora i imam i moralnu, i profesionalnu i političku obavezu nešto o tome da kažem. Kada pričam o transfernim sredstvima, ove godine su značajno smanjeni prihodi zbog smanjenja stope na prenos apsolutnih prava kupovine prvog stana i naravno prava na nasleđe i poklon, što se odražava na tu stavku. Od 36,1 milijarde ponovo imamo onaj problem da se Beogradu odvaja, odnosno predviđeno je 10,1 milijarda, negde trećina transfernih sredstava. Znam da je bilo velikih prigovora, primedbi od strane pozicije i opozicije, odnosno od strane poslanika koji dolaze iz unutrašnjosti, da li je to u službi i funkciji regionalnog ili ravnomernog regionalnog razvoja, ili je to opet ona floskula koja se stalno nama ponavlja, pa bez obzira ko je u Vladi, da Srbija radi, ne znam koliko to važi, a da se Beograd gradi. Bez namere da pravim neki jaz između kolega koji su sa ovog područja, zaista tražim mnogo više razumevanja za nas koji dolazimo iz unutrašnjosti i koji predstavljamo delimično razvijena područja, nerazvijena područja ili potpuno nerazvijena područja, kao što je jug ili jugoistok Srbije. Mislim da je kod neiskorišćenih mogućnosti možda zaboravljena i ona priča kod preregistracije vozila. Nadao sam se da će danas biti i potpredsednik Vlade jer, koliko se sećam, gospodin Đelić je dao podršku ministru Iliću u nastojanjima da se ipak pronađe modus i da se ne krši zakon, a da se građanima koji su uvezli automobile iz bivše bratske zajednice omogući da to urade. Ako je to 100 000, pa to bude puta 300 ili 400 evra, nije teško izračunati kolike su to pare i te pare bi bile dragocene, da li za razvoj privrede, da li za podsticaj privrede, ove posustale, a naravno, samim tim i za povećanje uposlenosti. Čini mi se da je juče koleginica Tabaković rekla o tome, a to su i ove takse i porezi na eksploataciju prirodnih bogatstava, koje i lokalna samouprava ne koristi u dovoljnoj meri. Što se tiče prosvete i tih 105,7 milijardi dinara koje su predviđene, to je više za 22,37% i to je ipak najveći pomak učešća u bruto društvenom proizvodu i sa 3% smo se popeli na 3,66% i imamo nameru da se taj trend nastavi da bi dostigli onaj nivo razvijenih država u Evropi, koji se kreće od 5% pa naviše. Predviđeno je da u narednoj godini to bude 4,4%. Naravno, najveći problem je loša struktura u ovim planiranim sredstvima, jer 92,2 milijarde idu na plate i to je najveći problem za Vladu, ali i za više od 126.000 zaposlenih prosvetnih radnika. Šta je ministarstvo rešilo, a verujem da je ovih dana i javnost upoznata i preko resornih sindikata, a isto tako i preko medija, sredstava informisanja, izjava koje su i ministar prosvete i ministar finansija ovih dana davali, što se tiče ovog štrajka i nezadovoljstva. Tu imamo drugi problem, koji je zaista višegodišnji, decenijski problem, a to je pomeren sistem vrednosti, to je ta priča gde profesori više nisu autoriteti za svoje đake, jer uglavnom žive tezgareći ili spremajući tamo đake ako su njihove kolege u dobrim odnosima sa njima, pa oni imaju potrebe da spremaju decu iz ovog ili onog predmeta. Isto tako, hiperprodukcija fakulteta privatnih, viših škola, zatim, smanjeni prag, kriterijuma i prohodnost. Gotovo je nezamislivo da danas imamo škole, da danas imamo srednje škole gde od 35 đaka imate 30 đaka koji su odlični. Zašto? Zato što naravno želimo da toj deci omogućimo da se što bezbolnije upišu na fakultete. Onda kada dođu na fakultete, onda je problem da li ćemo da upišemo, da li nam smeta Bolonjska deklaracija, da li nam smeta nešto drugo, da li su preobimni programi itd, sve zavisi od fakulteta do fakulteta. Druga stvar, kada se govori o stepenu znanja koji naša deca stiču, pre para dana smo pročitali da su na testiranju bili negde na dnu ili pri samom dnu, što je jedna ozbiljna opomena i naravno Vladi, odnosno državnim organima koji treba da se bave tim problemom, roditeljima takođe, naravno mojim kolegama prosvetnim radnicima, koji će sve učiniti da za svoje dete omoguće školovanje, ali će baš iz ovih poznatih razloga, iz nezadovoljstva imati jedan drugačiji odnos prema drugima. Mislim da je ta priča dosta kompleksna i da u narednom periodu, uz demografski zakon, odnosno zakon o materijalnoj zaštiti ili reproduktivnoj zaštiti stanovništva u Srbiji, kao osnova da bude početna, nešto što bismo rekli kao krovni zakon, a da sve ostale stvari moramo duboko osmisliti, jer je sigurno da su naše škole ogledalo budućnostii ogledalo i slika nacije bližoj i daljoj budućnosti. U ovom trenutku, ona nije mnogo optimistična i to naravno koriste svi oni kojima niti Srbija, niti sve što je u Srbiji nije sveto i nalaze ili nailaze na vrlo plodno zemljište i humus da nas dezintegrišu, ne samo teritorijalno, nego pre svega i u duhovnom smislu, a naravno, svaku krizu ćemo mi vrlo lako prevazići ili prevazići u određenom periodu. Ovu etničku, duhovnu, moralnu, ona ima najduže korene i, naravno, najteže se i prevazilazi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Riza Halimi, po Poslovniku.
Poštovani predsedavajući, neki dan sam video Ranđela Nojkića i žalio mi se da kada je bio u Parlamentu Kosova nije uvek dobijao mogućnost za repliku. Bogami, kada je gospodin Albijanić, i ja ponekada ne dobijam, ali dobro, hvala ipak, ipak sam došao na red. Samo da pročitam podatke iz izdanja Zavoda za statistiku opština u Srbiji 2006. godine, gde su dati podaci o korigovanom narodnom dohotku i ako je državni prosek 100, opština Preševo, kao najnerazvijenija, ima nivo od 14,8%, zatim dolaze odmah do Preševa, Medveđa sa 17,6%, zatim Bosilegrad sa 20,1, Tutin sa 25,4%, Trgovište sa 26,2%. To su najnerazvijenije opštine u nivou države na osnovu poslednjih podataka koji su dati od Zavoda za statistiku Republike Srbije. Mislim da to treba poštovati, jer ipak su to podaci jednog državnog organa. Što se tiče Koordinacionog tela, i ovde sam se zalagao, a kao predsednik opštine u dužem periodu nastojao da imamo stvarno tačne podatke o ulaganjima od 2001. godine na ovom području, da se dobro zna u kojoj opštini koliko je uloženo, u svakom naselju koliko je uloženo, da ne bismo ostavili prostora za različite politizacije i proizvoljne izjave, koje smo ponekada i ovde imali prilike da čujemo, tako da se u tom pogledu apsolutno slažemo da bi trebalo hitnije takva analiza da se napravi. Kada je budžet u pitanju, pre neki dan gospodin Vučić je obećao, čak sam dobio aplauz, za onaj zahtev da se obezbede stipendije i krediti za studente Preševa, Bujanovca, Medveđe koji studiraju u Prištini, ali nažalost, gospodin Lončar kaže da ne može, jer stipendije dobijaju samo studenti fakulteta koje finansira budžet Republike Srbije. A u ovom slučaju, opet iznosim, studenti iz našeg područja, uglavnom 90% studiraju u Prištini, a ostali su u Tirani ili Tetovu. Nažalost, ovde na našim univerzitetima još uvek nema, zbog jezičkih, ekonomskih, ali i zbog političkih i bezbedonosnih uslova, tako da treba tu naći rešenja i trebalo bi u tom pravcu ozbiljnije da krenemo.
Narodni poslanik Vladan Batić, po Poslovniku.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, član 226, pitanja za ministra za Kosovo i Metohiju, unutrašnjih poslova i prosvete. Da je sreće danas bi ovde bila čitava Vlada, sa premijerom na čelu, pa bih direktno postavio ova pitanja pomenutim ministrima. Kada je bila na dnevnom redu tema poslanička pitanja takođe je bilo par ministara. Gde je Božidar Đelić? On je juče obećao da će danas čitavog dana prisustvovati sednici Narodne skupštine. Je l' se tako ispunjavaju obećanja? Je l' se tako obmanjuju narodni poslanici i građani Srbije? Ali, stalno potenciram priču šta je sa Odborom za Kosovo i Metohiju, šta je sa pričom o Kosovu i Metohiji, molim vas malo pažnje, sa onim što sadrži budžet u odnosu na Kosovo i Metohiju. Prekjuče je ministar za Kosovo i Metohiju otvorio kancelariju Ministarstva u Kosovskoj Mitrovici. Plašim se da je pomalo kasno. Danas imate na naslovnoj stranici "Politike" i drugih novina idiličnu sliku, gde ministri Velimir Ilić i Dragan Đilas, onako uz rakiju proslavljaju polaganje kamena temeljca za kuće za raseljene u Zubinom Potoku. Pa da vidimo šta će biti sa Kosovom, da nije to slika samo za izbore? Mene je ta idilična slika, te bratske ljubavi i sloge ministara Ilića i Đilasa prosto ganula, počele su suze da mi naviru na oči, kada vidim kakva to ljubav cveta među njima - valjda je oduvek postojala. Ali, kako će srpska deca u enklavama da idu u školu i da žive na Kosovu i Metohiji? Evo jednog obrnutog primera. Imam poslaničku kancelariju u koju primam građane svake subote. Obratio mi se čovek koji se zove Agim Zeka. Doselio se iz Kosovske Mitrovice u Obrenovac 1. septembra 2004. godine. Radi u EPS-u. Prešao je da radi u TE "Nikola Tesla", ima dve kćerke, one su učenice šestog razreda OŠ "Jefimija", zovu se Ehlijana i Delijana. Čovek se obratio svim mogućim ministarstvima, svim mogućim institucijama, ta deca su na ivici linča. Vidite pune oči suza, a oni su lojalni građani države Srbije. Znam da kada ovo kažem to zvuči kao jeres, da će masa onih da kažu - pa to se događa i našoj deci koja su pretrpela torture. Ali, u našoj tradiciji, u našoj istoriji, u pravoslavlju u koje se mnogi zaklinju, mora se pokazati to milosrđe, mora se pokazati ljubav, mora se pokazati dobra volja, mora se pokazati široko srpsko srce. Svaki dan se toj deci dobacuje ona reč koja se čula sa ove govornice u pominjanju naslova jedne knjige, svakog dana, dvema devojčicama. Vreme je zaista da se uzmemo u pamet i da pokažemo da smo iskreno tolerantni. Ako je neko prihvatio da živi ovde u Srbiji, nadomak Beograda, bez obzira šta se našoj deci događa tamo, moramo zaštiti sve, ali i decu druge nacionalnosti koja žive ovde u Srbiji.
Hvala, gospodine Batiću. Reč ima po Poslovniku narodni poslanik Slobodan Maraš. I vi ćete po Poslovniku, replika čeka poslovnike. Zatim će Zvonimir Stević, po Poslovniku. Gospodine Rajčiću, šta vi želite? (Dejan Rajčić, sa mesta: Po Poslovniku.) Ne može. Izvolite, gospodine Maraš.
Hvala lepo. Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, javio sam se u vezi člana 87, a povezano sa članom 98. Znači, mi smo sinoć prisustvovali, pod jedan, po ko zna koji put kršenju Poslovnika od strane predsednikaSkupštine, ali što je još gore, predsednik Skupštine je obećao sinoć nešto. Obećao je da će danas u toku dana ceo dan sedeti potpredsednik Vlade Božidar Đelić. Mi radimo već skoro sat i po ovde, gospodina potpredsednika Vlade nema. Uz puno uvažavanje gospodina Cvetkovića, ministra finansija, koji sedi ovde i pokušava da odgovori na neka pitanja, međutim postoje neka pitanja na koje gospodin Cvetković ne može da odgovori. Naravno, prvi koji bi trebalo da odgovara na ta pitanja je premijer Koštunica. Međutim, od njega ne očekujemo da dođe ovde, jer jedino što znamo gospodin Koštunica čime se bavi - to su mitovi. On sa ekonomijom i sa životom građana, i sa stvarnim životom i realnim životom nema nikakve veze. Zbog toga bih vam predložio, gospodine Albijaniću, da date pauzu od 15 minuta, da pozovete potpredsednika Vlade gospodina Đelića da dođe, da ispuni svoje obećanje, da podsetite gospodina Dulića koje je obećanje dao sinoć i da dovedete potpredsednika Vlade da možemo da mu postavimo određena pitanja. Mene, na primer, interesuje i potpuno je bilo za očekivati da će Savet za borbu protiv korupcije dobiti manje sredstava u budžetu nego prošle godine. Gospodin Đelić je to demonstrirao u više navrata. Pomenuo sam, znači, odlaskom na otvaranje "Delta sitija", gde je, nakon toga, uputio jednu direktnu poruku Savetu za borbu protiv korupcije da će taj savet morati da se ugasi, odnosno da se osnuje neko novo telo. Međutim, čitam u današnjim medijima da je i Državna revizorska institucija, gospodine ministre, ali pre svega očekujem od gospodina Đelića, dobila manje para nego što je tražila i to skoro duplo manje para. Oni koji sede na petom spratu, a poslanici LDP sede na petom spratu ove skupštine, znaju da Savet Državne revizorske institucije kao podstanar se nalazi u Republičkoj skupštini. Zasedaju u jednoj sali na petom spratu, dok poslanici nemaju obaveza da oni napuste tu salu. Znači Savet Državne revizorske institucije je ovde podstanar. Predsednik tog saveta je apelovao da im se pronađe prostor u kome će moći da rade. Šta to govori? To govori da ova vlada i oni koji se zaklinju u borbu protiv korupcije rade sve suprotno - em što su smanjili sredstva Savetu za borbu protiv korupcije, em su i Državnoj revizorskoj instituciji dali duplo manje para kroz ovaj budžet, nego što im je neophodno za rad. Sam predsednik Saveta Državne revizorske institucije je rekao da određena sredstva s kojima bi morali da rade, a to su – usluge koje uzimaju od nekih drugih organa ili institucija, ili pojedinaca, znači usluge prevoda, čak je rekao da je problem i sa računarima – neće moći da ostvare. Neće moći Državna revizorska institucija da kontroliše potrošnju sredstava iz budžeta. Hvala lepo. Molim vas, gospodine Albijaniću, da postupite po članu 98. i da date pauzu dok ne dođe potpredsednik Vlade.
Hvala, gospodine Maraš. Što se tiče ovlašćenog predstavnika Vlade, to je ministar finansija gospodin Mirko Cvetković. On je prisutan. Sa zadovoljstvom ćemo prihvatiti da dođe i još neko, kao što je potpredsednik Vlade. Reč ima narodni poslanik Zvonimir Stević, po Poslovniku
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, gospodine ministre, po drugi put vas slušamo ovde i javnost vas sluša, vi ne izgovarate i nećete da kažete šta se i koliko ulaže na Kosovu i Metohiji, i vi i gospodin potpredsednik Vlade sinoć. Ne znam zašto to činite, verovatno imate nalog od vaših mentora, međunarodne zajednice, a na stolu na dnevnom redu je predizborni budžet. Dobro je to što se ulaže na severnom delu Kosova i Metohije, ali ova vlada ne vodi računa o ravnomernom ulaganju na prostoru Kosova i Metohije. Zarad javnosti želim da kažem da nije isto živeti u Leposaviću kao u Mitrovici, kao u Gračanici, Goraždevcu, Ranilugu, pomoravskom kraju. Da li su ovo indikacije o nekakvoj podeli Kosova, s tim da nemam ništa protiv što se ulaže u severnom delu, ali mora da se ulaže i u centralnom, i u pomoravskom, i na Brezovici i u Metohiji. Javio sam se, gospodine predsedavajući, jer sam dobio odgovor na pitanje koje je upućeno Ministarstvu rada o korišćenju budžetskih sredstava za korisnike budžeta na prostoru Kosova i Metohije. Ovaj deo citiram, nemojte da mi računate u vreme: ''Po pitanju aktivnosti koja se odnose na Kosovu i Metohiji, Ministarstvo rada i socijalne politike, postupajući po zaključku Vlade, pripremilo je Akcioni plan mera koje će preduzeti u slučaju jednostranog proglašenja nezavisnosti Kosova i Metohije. Navedenim akcionim planom predviđen je nastavak isplate prava i nadoknada koje su do sada isplaćivale po osnovu Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, Zakona o finansijskoj podršci porodica sa decom, Zakona o socijalnoj zaštiti i obezbeđivanju socijalne sigurnosti građana, isplate nadoknada po osnovu ostvarenih prava iz oblasti boračko-invalidske zaštite, isplate svih drugih vrsta pomoći koje su nastale finansiranjem organizacija za zaštitu osoba sa invaliditetom na prostoru Kosova i Metohije.'' Nisam zadovoljan odgovorom i postavljam dopunsko pitanje, tražim od Ministarstva za rad i Ministarstva finansija - zašto se ne poštuje Uredba Vlade o isplati privremene nadoknade za 27.000 raseljenih lica koji primaju i po 4.600, a Uredbom je doneta odluka da od 1. januara primaju 8.600? Dobio sam pismo vezano za ulaganje na Kosovu i Metohiji i ovde se priča, juče je neko govorio o nekakvom povećanju sredstava za Kosovo i Metohiju. Ne radi se o povećanju, nego se radi o prenošenju sredstava iz ove godine u narednu godinu, jer projekti iz Nacionalnog investicionog plana koji su planirani za centralni deo Kosova i Metohije, za pomoravski kraj i za Brezovicu uloženo je nula dinara. Nijedan projekat nije realizovan. Evo, pitanje za Ministarstvo za infrastrukturu i za Ministarstvo za Kosovo, i Metohiju za vas gospodine ministre - da li će u 2008. godini početi realizacija projekta vodosnabdevanja Kosovske Mitrovice sever, Zvečana i Zubinog Potoka, po zaključku Vlade Republike Srbije od 30. 8. 2007. godine? O važnosti ovog projekta da ne govorim, a evo zaključak Vlade koji je potpisao gospodin Božidar Đelić, i kažu da ovaj zaključak Vlade i ova sredstva nisu ušla u budžet za narednu godinu, pa tražim odgovor i na ovo pitanje.
Reč ima narodni poslanik Dejan Rajčić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kratko ću. Pozivam se na povredu Poslovnika u članovima 101. i 104, koja se odnosi na izlaganje gospodina Batića, gde na jedan uvredljiv i tendenciozno loš način prikazao neke događaje koji su vezani za aktivnosti Vlade i određenih ministara na Kosovu i Metohiji. Meni je žao što je sada ta moralna gromada od gospodina Batića izašla, jer to je u stvari i sistem njegovog funkcionisanja. Dođe ovde za ovu govornicu povremeno, baci, što bi se narodski reklo, žišku, izazove negativne emocije među svima nama, verujem, i onda izađe da se smeje, verovatno, negde vani. Njegovo izlaganje se iznosilo na izgradnju kuća u Gračanici, gde je izgrađeno na brdu iznad Gračanice 80 objekata za izbegla i raseljena lica, ali koji su morali da izbegnu i da budu izbeglice u okviru samog Kosova i Metohije. Ti su ljudi pobegli sa prostora, recimo, Drenice, Srbice, Mališeva itd, i žao mi je što ova država nema novca da se izgradi još i više. Jer da je taj isti gospodin Batić smogao snage ili hrabrosti da ode i pogleda ono kontejnersko naselje u Gračanici i vidi u kojim uslovima žive ljudi u 21. veku, verujem da bi drugačije i razmišljao i pričao, ako ima i malo hrišćanskog osećanja u sebi, pošto se nalazi navodno na čelu neke stranke koja rešenjem Ministarstva pravde je registrovana kao Demohšrićanska, a ja bi pre rekao Demonhrišćanska stranka. Da je ovde, ili kad bude došao molio bih ga da izađe i da da odgovor svima nama - kako se osećao i na koji način je uspeo da 2001. godine samo iz niškog zatvora pusti na slobodu 1.300 Šiptara koji su bili zatvoreni, odnosno osuđeni po osnovama udruživanja za zločinačku delatnost protiv naroda i države, i da nam kaže koja je, između ostalog, i tarifa bila tada za puštanje na slobodu tih istih Šiptara? Zna se, to je teško dokazati, ali se zna da je tarifa bila, zavisno od stepena težine osude i dužine vremenske na koju su bili osuđeni, od 10.000 maraka, tada su još bile nemačke marke, pa do stotinu i više hiljada maraka koje su ti Šiptari i njihove porodice platili, kome drugome ako ne onome ko je bio prvi nadležan za izvršenje javnih sankcija. Nadam se da nisam prekoračio vreme i zahvaljujem vam na pažnji.
Zahvaljujem. Pravo na repliku koristi narodni poslanik Predrag Stošić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Riza Halimi, sami ste rekli, znači ti vaši podaci što se tiče Preševa su iz 2006. godine. Pričao sam o zadnjim podacima i tu ne bih da ulazim u neku raspravu s vama. Ono što je očigledno i sa čime se slažemo, to je da Vlada Republike Srbije, kao i određeni predstavnici političkih partija, juga centralne Srbije se sete samo pred izbore. Ovde smo mogli da čujemo juče gospodina Đelića kako je rekao bravo za Vojvodinu, bravo za Beograd, gde je porasla stopa zaposlenosti, dok Srbija ispod Niša za njih odavno ne postoji. Oni su se odrekli juga centralne Srbije i to očigledno. Ono gde se mi ne slažemo, to je po pitanju krize. Vi govorite o nekakvoj krizi dole. Pa vas pozivam, pošto po meni dole nikakva kriza ne postoji, pozivam vas da li vi uporno želite da predstavite da dole postoji neka kriza, kako bi podržali vaše političke prijatelje koji se zalažu za izmeštanje vojske i policije odozdo i dolazak NATO snaga, pa vas pozivam da ovde izađete za govornicu i da kažete da li je to i vaš zahtev i da li vi podržavate nezavisnost Kosova i Metohije? Da li je vaš zahtev dolazak međunarodnih, tj. NATO snaga na jug centralne Srbije? Izađite, pa kažite.
Po Poslovniku, narodni poslanik Rajko Đurić.
Poštovani gospodine predsedavajući, uvažene dame i gospodo, poštovani gospodine ministre, javio sam se po Poslovniku, član 202, a moglo bi se reći po svim članovima našeg Poslovnika. Dozvolite najpre da zamolim akademika Milorada Cicu Pavića da objasni javnosti ko su Hazari, jer je njegova knjiga ''Hazarski rečnik'' doprinela da srpska književnost posle Ive Andrića i Miloša Crnjanskog dobije veliki ugled u evropskoj i svetskoj literaturi. Naime, u poslednje vreme vrlo često se može čuti, a to je bio primer i u poslednjoj jednoj televizijskoj emisiji, da se sve češće govori o Hazarima na najodvratniji način. Ukoliko je pak to, molim vas, šifra, onda molim organe bezbednosti ove države, ove naše zemlje da se potrude da te naše antihazare, koji podsećaju na jedan plakat koji je inače objavljen u Nemačkoj, dinosaurus (natpis) izumro, isuviše oklopa premalo mozga. Ko želi da se podrobnije o tome informiše, može da pročita knjigu akademika Ljubomira Tadića, oca predsednika Borisa Tadića, ''Autoritet i osporavanje''. Dakle, da se ti antihazari jednostavno regrutuju u mornaricu na suvom. U poslednje vreme sve češće smo u prilici da vidimo i čujemo razna lica koja su penzionisana, koja tobože govore o vojnoj doktrini, a pri tom dovode u pitanje legitimne institucije ove države, blateći pri tom na najodvratniji način predsednika Borisa Tadića i premijera Vojislava Koštunicu, i to odista na najbestidniji način. Naša javnost imala je nedavno prilike da čuje i bivšeg generala Veljka Kadijevića.Novinar sam 35 godina i nažalost čuo sam da je gospodin Kadijević za svoje intervjue dobijao po 4.000 do 5.000 evra. Neka mu je na čast, to je dokaz njegovog patriotizma. Dakle, ti koji se usuđuju u ovom času da stavljaju pod upitnik legitimne institucije ove države Srbije, vojsku i policiju Srbije, čiji su pripadnici danas u najvećoj materijalnoj bedi, za razliku od onih koji su uživali u medu i mleku, trebalo bi bar da se postide. Završiću rečima slavnog Koče Popovića, koji je nekada na reči neodgovornih ljudi "ti nisi ništa uradio za Srbiju", lakonski i mudro odgovorio - "ništa loše". Iz te pouke molim neka kvazipolitičari i neodgovorni novinari i urednici izvuku pouke. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč po Poslovniku ima narodni poslanik Zvonimir Stević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, javljam se na osnovu člana 101. Poslovnika, povodom izlaganja kolega Rajčića. Naime, ovde je izrečena jedna neistina, malopre kada sam govorio da je u Gračanici izgrađeno 80 kuća za raseljena lica, što uopšte nije tačno, nijedna kuća nije izgrađena. Postoji projekat i obećanje Vlade Republike Srbije, unazad četiri godine, da će se praviti naselje, ali nikako da se napravi. Postoji projekat unazad četiri-pet godina za Gračanicu da se napravi put Gračanica - Laplje selo, ali nikako da počne. U centralnom delu Kosova i Metohije škole koje su izmeštene, osnovne i srednje, od 30 škola pohađa se nastava u 15 škola. Imamo škole koje imaju po tri smene. Ovo govorim i rekao sam malopre da Vlada Republike Srbije i resorna ministarstva ne vode računa o načinu i specifičnosti življenja na prostoru Kosova i Metohije. I ako se nešto ulaže i treba da se ulaže u severnom delu, odgovorno tvrdim ovde, u centralno-pomoravskom, na Brezovici, na Metohiji, sem obećanja i nekakve jurnjave oko projekata nema ništa. Kolega, u Gračanici nije tačno. U Gračanici ima 30 kontejnera, gde su lica, porodice iz okolnih sredina, žive tu već osam godina u kontejnerskim naseljima.
Zahvaljujem. Po Poslovniku narodni poslanik Zvonko Mihajlović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Stević je malopre spominjao ravnomerni regionalni razvoj, pa smatram shodnim da treba da uporedimo neke brojke kada je u pitanju izdvajanje iz budžeta za Kosovo i Metohiju. Naime, prošle godine, ako se sećate, tražio sam da se preko Fonda za Kosovo i Metohiju sredstva udesetostruče. Moj amandman nije prihvaćen. Sada vidim da su sredstva više nego deset puta veća, što želim da pozdravim, ali isto tako želim da zahtevam da postoji veća kontrola trošenja ovih sredstava, jer praksa je pokazala da se ova sredstva u mnogo slučajeva nenamenski troše. Dozvolićete mi da napravim još jednu paralelu kada je u pitanju izdvajanje sredstava po okruzima. Naime, za Kosovski okrug je ove godine budžetom predviđeno 21.867.000 dinara, a prošle godine je bilo 52 miliona, znači drastično smanjenje; Pećki okrug 6.757.000 dinara, a prošle godine je bilo 8.794.000 dinara; Prizrenski okrug 5.957.000, a prošle godine je bilo 8.879.000 dinara; Kosovsko-Mitrovački isto tako, smanjenje od pet miliona i ovo što je najzanimljivije, to je Kosovsko-Pomoravski okrug, za koji su predviđena sredstva u iznosu od 432.862.000 dinara, vidite da je razlika drastična. Kada napravimo analizu ovih sredstava, dolazimo do zaključka koji daje odgovor na dilemu zbog čega su neki ministri iz Vlade, odnosno potpredsednik Vlade Božidar Đelić, mislim da je on učestvovao u tome, ekspresno smenili neke načelnike okruga i koordinatore na Kosovu i Metohiji. Kažem, za Kosovsko-Pomoravski okrug biće izdvojeno 432 miliona dinara. Zato su oni na mesto načelnika okruga doveli svog čoveka Srboljuba Đokića iz G17 plus na mesto koordinatora u opštini Kosovska Kamenica, a na mesto načelnika Kosovsko-Pomoravskog okruga Dragana Nikolića, takođe iz G17 plus. Smenili su ljude iz Nove Srbije i DSS-a, ovi ćute, ne znam zašto, to je njihov problem. Hvala vam.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik Riza Halimi. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, kolega poslanik Stošić...
Je l' koristite pravo na repliku ili reklamirate povredu Poslovnika?
Član 101, pravo na repliku. Spomenuo je tu problematiku opet Preševske doline, postavio je nekoliko pitanja. Mislim da ako se pažljivo prati situacija ovde, i u Skupštini, naročito poslanici iz Vranja to mogu bliže da prate, zna se da se govori o krizi iz 2000. i 2001. godine, koja je rešavana zajedničkim zalaganjem Vlade Republike Srbije, Savezne vlade, međunarodne zajednice, političkih faktora na tom području. Napravljen je program dveju vlada koji nije ostvaren u dosta svojih važnih oblasti. Nisu otvoreni veoma važni objektivi iz tog programa. U tom kontekstu sam spominjao krizu. Naravno da mi tamo sada nemamo incidenata. Situacija, može se reći, što se bezbednosnog aspekta tiče je solidna. Ima političkih tenzija, ima nezadovoljstva, samim tim što program nije ostvaren, a radi se i o veoma teškom ekonomskom stanju i naravno da ima dosta iz više razloga političkih tenzija. Naravno, da kad je u pitanju vojska i žandarmerija, uvek sam se zalagao da se da prednost političkoj komponenti, a ne militarnoj. Iz onog izlaganja koje sam imao ranije, videlo se da uglavnom u poslednje vreme daleko više se daje značaj militarnoj komponenti nego političkoj i ekonomskoj, nažalost. Naveo sam niz primera u prilog ovome što sada iznosim. Nisam samo spomenuo najavljenih 600 novih profesionalnih vojnika, broj koji su od službenih izvora pre neki dan iznet. Apsolutno mislim da to nije ozbiljno, jer ko zna od 1999. godine koji je broj snaga tu. Na kraju krajeva, zbog čega novi konkurs, pa opet dodatna militarizacija, kada već ima podosta toga na tom području. Ipak mislim da je najvažniji ekonomski i politički pristup i tako se rešava problematika na tom području, a javni red i mir mogu da se čuvaju, lokalna policija i naravno kao svuda granice čuva granična policija. U saradnji sa KFOR-om i sa kosovskom policijom apsolutno je moguće sačuvati stabilnost i na tom području, pošto je situacija trenutno stabilna. To je to, a oko podataka za 2007. godinu, upoznao bih vas da još nisu izdati. Nema ni jednog službenog podatka za 2007. godinu, nego su iz 2006. godine.
Reč ima narodni poslanik Ivan Andrić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 101- ukoliko se narodni poslanik na sednici uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku iz druge poslaničke grupe navodeći njegovo ime, prezime ili funkciju itd. Samo bih želeo još jednu primedbu po Poslovniku. Mislim da ste morali da reagujete na izlaganje kolege iz Nove Srbije, na tu jednu notornu neistinu koju je izneo ovde optužujući gospodina Vladana Batića da je kao ministar pravde pustio 1.280 građana albanske nacionalnosti iz zatvora u Srbiji. Gospodine, to je urađeno između 5. oktobra i formiranja republičke Vlade. Dakle, Vladan Batić još nije bio ni ministar u Vladi Republike Srbije Zorana Đinđića. Te ljude je pustio Vojislav Koštunica, premijer vaše vlade, da bi kasnije neki od njih, da budemo potpuno precizni, kasnije je u Saveznoj skupštini donet zakon o amnestiji, za koji je glasao predsednik vaše stranke Velimir Ilić, po kome je ovih 1.280 građana albanske nacionalnosti pušteno. Neki od njih, koje je prethodno specijalnim ukazom puštao Vojislav Koštunica, lično su pratili, to je bilo na televiziji, Radomir Marković, šef Državne bezbednosti SPS-a, Gradimir Nalić, savetnik Koštunice za ljudska prava i Ljilja Nedeljković, savetnica za ne znam ni ja šta. Znači, nemojte svaki put kada kažemo da ste ukrali najednom VC-u 50 hiljada evra, koliko kradete na Horgoš-Požega, koliko kradete svaki dan na projektima koji su skuplji od toga, više od toga. Vi da izlazite sa tim glupostima i da govorite kako je neko izdao Kosova ili kako je Vladan Batić pustio neke teroriste. Bar kada to radite razmislite bar deset sekundi pre nego što neku takvu laž iznesete ovde. Vas, gospodine predsedavajući, molim kada se tako neke opšte poznate stvari, kao to da je Vojislav Koštunica puštao one protiv kojih danas hoće da ratuje, da reagujete odmah, da ne bismo morali da dižemo tenziju ovde.
Reč ima narodni poslanik Predrag Stošić, pravo na repliku.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Riza Halimi, ni jednog moneta u svom izlaganju nisam spominjao preševsku dolinu. Takav pojam za mene ne postoji i to nijednog trenutka nisam spominjao. Ono zbog čega sam vam dao osnov za repliku, to su konkretna pitanja, da li podržavate nezavisnost Kosova i Metohije i da li se zalažete za otcepljenje te vaše tzv. preševske doline koja sadrži Preševo, Medveđu i Bujanovac. To izađite pa kažite. Što se tiče prisustva vojske, normalno je kada imate takve zahteve da želite da otuđite deo teritorije Srbije, normalno je da vojska treba da bude u većem prisustvu. Da li se zalažete za otcepljenje i nezavisnost Kosova, za otcepljenje Kosova iz sastava Srbije i da li ste za otcepljenje takođe te tri opštine čiju rezoluciju ste i donosili? Vi ste učestvovali u donošenju rezolucije i otcepljenju te tri opštine. Izađite pa kažite to.
Reč ima narodni poslanik Milorad Belić, po Poslovniku.
Kratko po Poslovniku, član 101. Zaista je u krajnje uvredljivom kontekstu spomenuta Nova Srbija i ministar Velimir Ilić. Zaista ne znam, uvaženi kolega Andrić, pričajući o paušalnim ocenama i o paušalnim političkim stavovima koji se zaista nepromišljeno iznose, možemo da se složimo da je to izgleda vrlo prisutno u Srbiji, ali vi ste odmah iza takve kritike rekli - ko zna koliko ste ukrali Horgoš-Požega, koncesionaru itd. Odakle vama takvi podaci? Da li znate šta ste rekli pre 30 sekundi? Da ne treba iznositi paušalne procene. Ne, nego vi iz vaših političkih razloga kao opozicija, stranka ili koalicija, ne znam šta ste, jesam jednom rekao možda lapsus, ali možda i nije, imate predsedničkog kandidata i to je sve vaše legitimno pravo. Zaista se zalažemo ovde ako pričamo o nečemu da pričamo argumentovano, ciframa, podacima, dokumentima itd. Prosto samo toliko sam hteo da kažem, ništa više. Ako je neko nešto krao postoje procesi, postoje postupci da se to izvede pred lice pravde, apsolutno smo uvek bili za takvu priču, ali iznositi paušalne procene, da ne pričam koliku štetu nanosite samo time što ste uporno protiv kapitalnog strateškog projekta za građane Srbije, a pogotovo za sve nas iz zapadne i centralne Srbije.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, mislim da kolege iz LDP-a izgube razum i nešto kada im nema šefa ovde. Baš sam pre neki dan pričao s njim, shvatajući šta je politička kampanja, šta su predsednički izbori, šta su predsednički kandidati, i složili smo se. Šta god vi da pričate nikada nećete dobiti nijedan glas od onoga ko je za Velimira Ilića i za Novu Srbiju i obrnuto. Ne znam koja je vama logika ovo što radite. Vi sami sebe ponižavate. Dajem na znanje građanima Srbije, narodu, svim poslanicima, svim strankama, vaš lider nije glasao za anketni odbor, kako se zvao onaj anketni odbor, gospodine Andriću, o poslovanju Miškovića. Taj elektronski izveštaj ćemo odštampati u 200 hiljada primeraka i dokazati da ste obični foliranti. Znači, gospodin Čedomir Jovanović nije glasao za osnivanje anketnog odbora da bi videli kako Mišković posluje. Zašto nije glasao? Da li je to poslednja ponuda gospodinu Miškoviću za pare od onih koje vi kao nećete da otkrijete da im se nešto ne bi desilo? Zašto? Zašto vas zovu Peco stranka? Ko je taj Peco? Da li ima ni nastavak ili samo Peco? Čedo zvani Peco. Peco kreće u kampanju, a napada tobože Miška. Zašto nije glasao za anketni odbor? To ti izađi Andriću ovde i kaži. Elektronski izveštaj, građani Srbije, biće odštampan u 200 hiljada primeraka, zvanično iz Skupštine Srbije, gospodin Čedomir Jovanović nije glasao, a mesec dana zamajava građane Srbije, pre svega vaše članstvo, jer vi ste se svi zajedno, dobro sam to gledao, unezvereno okretali što nema Čede da glasa. Svi ste glasali, Nova Srbija je glasala, Čankovi poslanici, ali nije glasao Čeda Jovanović za osnivanje anketnog odbora. Nije Koštunica ni tražio taj anketni odbor, nego je tražio LDP i njegov vođa, i pravio kampanju na borbi protiv Miškovića, a nije došao u Skupštinu da glasa. To je politika LDP-a i Čede Jovanovića, licemerje i laž.
Po Poslovniku reč ima narodni poslanik Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, reklamiram povredu Poslovnika, a ne zato što sam ja povređen onim što je na moj račun izrekao gospodin Rajčić, jer to je zaista do te mere glupost da ne zavređuje pažnju. Zamolio bih i gospodina Markićevića, kao šefa poslaničke grupe, očekujemo vaše izvinjenje iz prostog razloga što je to ne samo kleveta na moj račun. Znate šta je čovek rekao pa ostao živ? Da sam ja, Vladan Batić, pustio iz zatvora 1.300 albanskih pritvorenika ili zatvorenika i to za pare, da sam za to uzeo novac. Pominjane su i cifre. To je već pitanje metalno stanja zdravlja onoga ko tako kaže. Zašto? Zato što je donet zakon o amnestiji na osnovu koga su ti ljudi pušteni. Ali, meni to pripisivati, to je više od gluposti. Zašto? Ako je iko u ovoj zemlji vodio borbu da se pred sudom nađu pripadnici OVK, albanski teroristi, onda sam to sticajem okolnosti bio ja. Moja porodica je trpela, svakog dana dobijao pretnje, Ramuš Haradinaj nalazi se tamo na osnovu dokumentacije koju su moji saradnici, zajedno sa mnom, prikupljali o zločinima OVK nad pripadnicima srpske nacionalnosti. Svaki dan sam imao polemiku sa svim koordinatorima, u vreme dok sam bio ministar, Kušnerom, Hekerupom, Holkerijem, Štajnerom, oko tog problema. Onda neko izađe i izrekne takvu malicioznu klevetu koja nema veze sa zdravim razumom. Ali, gospodine Markićeviću, vi znate da je Čedomir Jovanović dočekao srpsku decu iz Zubinog Potoka i da je par sekundi zakasnio na glasanje o dnevnom redu. Sad vi to koristite kao kapitalnu stvar, da Čedomir Jovanović nije glasao za formiranje anketnog odbora. Mislim smešno, zaista trivijalno. Nije niko bio ni unezveren iz poslaničke grupe u kojoj sam kao poslanik DHSS, a pogotovo niko nije unezveren, kao što ste vi rekli.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi. Izvolite. Molim da se uzdržimo od teških reči i kvalifikacija.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, morao sam i ovaj put da iskoristim pravo na povredu Poslovnika. Pre neki dan sam ovde imao repliku i pokušavao da raspravim s pojedinim poslanicima radikala na ovu temu - 1.300 zatvorenih Albanaca u Niškom zatvoru. Sad me začuđuje da tu temu otvaraju poslanici partija koje čine aktuelnu Vladu. Ovo je nerazumljivo u ovako osetljivom momentu, da se opet u jednom civilizacijskom momentu, o jednoj ljudskoj temi, o jednoj tragediji, bez ijednog elementa prava zatvorenim ljudima, u vremenu kada se ubijalo, da se sada, nekoliko godina unazad, opet okrivljuju ljudi koji su bar pokušali nešto humano da urade, i da nekako pokušaju bar delimično, i to samo delimično, da poprave udeo za jednu tragediju. Sad se ovako bezočno optužuju međusobno za nešto što je ipak bar bio pokušaj da se nešto humano uradi. Zar stvarno ima nekog smisla govoriti i o pitanju Kosova, i o statusu Kosova, i ono što je malo čas gospodin Stošić govorio, kada se o ljudima sa Kosova i o njihovim tragedijama, i njihovim sudbinama ovako bezočno raspravlja. Ako ta fikcija srednjovekovna Kosova samo oko prostora, a ne oko ljudi, i da se sudbina tih ljudi ne tiče ovde nikoga nego samo za političke poene, mislim da je stvarno velika tragedija za ovo vreme, 21. vek, da mi ponovo začinjemo teme iz 19. veka, koje su zauvek propale. Da li da sad spominjem događaje iz Suve Reke iz sudskog procesa koji se sad odvija? Da li ima smisla te teme ponovo da otvaramo i kako su mrtvi ljudi stizali po Srbiji u to vreme? Mi govorimo o tome da li je trebalo pustiti onih jadnih 1.300, koji su sa ulice sakupljani u to vreme, a mi sad pravimo političke poene na tu temu - ko ih je pustio i kakve je pare za to dobijao. Mislim da ovaj visoki dom ne zaslužuje da se ovakva atmosfera ovde stvara. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik dr Žarko Obradović.
Hvala, gospodine predsedavajući. Javio sam se po Poslovniku zato što je pomenuto ime SPS u potpuno za nas nerazumnom kontekstu. U jednoj priči kolega poslanika o Zakonu o amnestiji i puštanju albanskih terorista, a uzgred, mi socijalisti smo bili i protiv tog Zakona o amnestiji i protiv puštanja albanskih terorista, poslanik Ivan Andrić je našao za shodno da pomene SPS i Radeta Markovića. Zamolio bih kolegu i ostale koji imaju sličnu nameru, da se okanu tog posla. Pustite gospodina Radeta Markovića na miru. Već desetak godina nesmanjenom žestinom se vodi kampanja protiv njega. I pre 2000. godine, a da ne pominjem posle 2000. godine. Vi, pripadnici nekadašnjeg DOS, ostavite čoveka na miru. Malo vam je što ste ga pritvorili, izvodili mimo zakona, ucenjivali, terali ga da daje lažne iskaze, ucenjivale položajem supruge i deteta, izlagali ga nečovečnim postupcima, da bi potpisao nešto što ste vi želeli da bude istina. Ostavite čoveka na miru, pustite da država radi svoj posao. Nemojte stvarati atmosferu već izrečene presude, samo se čeka jedan potpis. Pogotovo što je ova priča spomenuta u kontekstu koji stvarno nema blage veze sa temom dnevnog reda ili onim što je bio povod neke replike ili javljanja po Poslovniku. Ako neko ima nešto protiv SPS-a, mi smo tu, stojimo na raspolaganju. Ako imate nešto između sebe, onda to rešite između sebe. Hvala.
Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Smirite se malo, dobićete reč. Izvolite, kolega Krasiću.
Gospodine Esade, pozivam se na član 104. našeg poslovnika o radu. Znam da vi niste mogli da intervenišete, zato što je rasprava u klupama bila u drugom smeru. Gospodin Riza Halimi je sa ove govornice izrekao nešto zbog čega bi morali svi da se zamislimo, da li takve neke stvari mogu da se kažu sa ove govornice. On je rekao da treba da se okanemo te srednjevekovne fikcije o Kosovu i Metohiji kao delu ili kao teritoriji Republike Srbije. Pročitajte vi stenogram, pa ćete da vidite šta je rekao. Ne znam odakle ideja nekom da je to fikcija. Možda neko ko boluje od fatamorgane može takve stvari sebi da priušti i da kaže sa ove govornice. Ali da, gospodine Esade, vi ne biste imali problema, u nastavku ću da povežem ovo sa temom današnje sednice. Pogledajte, draga gospodo, razdeo 23 i razdeo, recimo, 3.9. kolika su sredstva odvojena za zaštitu kulturnoistorijskih spomenika srpskog naroda na jugu Srbije i na teritoriji Kosova i Metohije. Gospodine Cvetkoviću, pripremite se da nam objasnite zašto za jug Srbije, konkretno za opštine Preševo i Bujanovac, ništa niste planirali radi obnove kulturnoistorijskih spomenika? Morate da znate da tamo postoje samo kulturnoistorijski spomenici srpskog naroda. Ako uzimate u obzir da je nešto 100, 200, 300 ili 500 godina staro, onda tamo nemate ni jedan kamen koji bi prikazivao neku tuđu kulturu da bi mogao da bude kulturnoistorijski spomenik. Zato što ne finansirate obnovu naših kulturnoistorijskih spomenika u 2007. godini, taj centar nije odvojio ni jedan prebijeni dinar, a tamo leži toliko kulturnoistorijsko blago. Gospodine Cvetkoviću, samo da vas podsetim, jedno selo u blizini Preševa bilo je kompletno srpsko do pre možda 20-30 godina. Ostala je crkva i ostalo je groblje. Svi spomenici nadgrobni su porušeni, što bi rekao gospodin Riza, mala deca. Sve to rade mala deca, mali deca i na Kosovu i Metohiji napravili ovo što su napravili. Kada biste na ovim razdelima odvajali više sredstava, onda ovakvi ne bi pričali o srednjevekovnoj fikciji srpske države na Kosovu i Metohiji.
Zahvaljujem. Po Poslovniku narodni poslanik Ivan Andrić.
Član 100. i član 101. Gospodine predsedavajući, narodnom poslaniku koji želi da govori o povredi ovog poslovnika predsednik ili predsedavajući daje reč odmah po završenom izlaganju prethodnog govornika. Javio sam se još dok su me spominjale kolege iz Nove Srbije. Molim vas da nas ne vređate dok drugi poslanici govore i da nam pretite sa te govornice, to nema nikakvog efekta, samo povećava bes. O nekoliko stvari. Prvo, nismo mi protiv autoputa Horgoš-Požega. Samo sam skrenuo pažnju na još jednu stvar koju radi predsednik vaše stranke, a to je da su građani Srbije jedva dobili na uvid taj ugovor. Kada sam o tome govorio, rekao sam da ko zna šta se tamo dešava. Kada neko ne da ugovor i tako čvrsto brani to što ne da ugovor, na nama je, verujte, i svakom građaninu Srbije da sumnja šta se nalazi u tom ugovoru. O tome sam govorio. Što se tiče našeg odgovora, mi smo rekli da se non-stop vrši zamena teza. Kada mi upozorimo šta rade neki od ministara, neko od njegovih poslanika izađe i nas optuži da izdajemo Kosovo. Tako je i ovaj put. Za ono što je uradio Vojislav Koštunica, izašli ste i optužili Vladana Batića da je uradio i da je još dobio novac za to. Onda ste opet izašli i prebacili dalje temu ko je šta dalje radio. Dakle, mi smo samo ukazali, nećemo ćutati, ne možete iznositi vaše laži o nama. Gospodine profesore Obradoviću, Rade Marković, a koga vi nazivate čovekom, bio je šef državne bezbednosti u vreme kada su pripadnici državne bezbednosti ubili Ivana Stambolića, u vreme kada su pokušali da ubiju Vuka Draškovića i ko zna šta još. To što vi želite da ga mi ne napadamo, o tome je trebalo da mislite dok je on bio šef državne bezbednosti, pa da mu ne date da to radi. Nemojte očekivati od nas da ćutimo, to što nije završen proces posle osam godina, to više govori o ovom društvu nego o Radetu Markoviću. Mi prihvatamo kritiku za to što taj proces još uvek traje u delu u kome smo odgovorni, a to je od 2001. do 2003. godine. Dalje ne. To je čovek koga Vojislav Koštunica je ostavio na mestu šefa državne bezbednosti, omogućivši mu da uništi svu dokumentaciju do januara 2001. godine, kada je formirana Vlada Srbije. To što procesi traju do danas, to je zato što mu je omogućeno da zloupotrebi svoj položaj od 5. oktobra 2000. do januara 2001. godine. Formalno prva odluka koju je Vlada Zorana Đinđića donela bila je smena Radeta Markovića. Samo da vas podsetim. Možda on za vas jeste čovek, za našu poslaničku grupu ne može biti čak ni čovek neko ko je odgovoran, makar i objektivno samo, za tako nešto.
Zahvaljujem. Riječ po Poslovniku ima narodni poslanik Vesna Pešić, pa onda narodni poslanik Riza Halimi, pa narodni poslanik Vladan Batić. Izvolite.
Poštovani poslanici, htela sam da reklamiram povredu Poslovnika, član 104, da je bilo reči malopre od strane gospodina Žarka Obradovića, smatram da je to bila uvreda parlamenta, zato što je reč o odbrani čoveka koji ima pravosnažne presude. Da li možemo mi u parlamentu da branimo ljude koji već imaju izvršne presude. Nije više samo pod optužnicom. Malopre je kolega Ivan Andrić rekao da Ibarska magistrala, taj proces zaista traje osam godina i da taj proces nije završen, nažalost, oteglo se suviše dugo. Postoje dve izvršne presude kada je reč o Radetu Markoviću, jedna je izvršna presuda za ubistvo Ivana Stambolića, a druga je za one CD-e što je prisluškivao ljude, to je druga izvršna presuda. Plediram da tamo gde postoje izvršne presude zaista nema smisla da branite, jer to je vređanje javnog morala, to je podržavanje krivičnih dela. Mislim da se tu razumemo i da možda branite sada samo u onom delu, tamo gde nije Ibarska magistrala. Postoje dve izvršne presude i mi moramo jedanput prestati u parlamentu da branimo ljude koji su optuženi i gde su izrečene presude, jer je to udarac na naš sud. Mi ne možemo sve institucije da ponižavamo i to je, takođe, uvreda naše države. Sami kažemo, ako taj sud oko koga stalno postoje problemi i građani se žale na taj sud, i kada taj sud donese presudu, onda mi rušimo te izvršne presude koje je doneo naš sud. Dajte da jedanput uvažavamo presude tog suda. Ako je pala presuda, a pala je povodom Ivana Stambolića, nemojte an blok da zastupate takve ljude koji su za teška krivična dela optuženi i osuđeni pravosnažno. Molim da se u parlamentu takvi slučajevi više ne iznose. Zaista nema smisla. To je propagiranje krivičnih dela i uvreda javnog morala.
Zahvaljujem. Riječ ima, po Poslovniku, narodni poslanik Riza Halimi.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, član 101, pa može i 225. i 226. Gospodin Krasić, bez sumnje, ima široko obrazovanje i prilično opšte znanje, i čudi me kad iznosi prilično i njemu poznate netačne stvari, da na jugu Srbije, opštinama Preševo, Bujanovac i Medveđa, ima samo objekata srpske kulture i ničeg drugog. Valjda je istorija malo šira i duža, i ima i ponečeg drugog na tom području. To vi dobro znate. Dok se relativno dobro čuvaju pravoslavni verski objekti, vi ste tu dosta dugo, dajte iznesite koliko je nadležno ministarstvo izdvajalo za islamske verske objekte. Ima selo Slavujevac, ja ću sa imenom, a ne kao vi, neko bezimeno selo, pre 35 godina su živeli, pored Srba i Albanci, sad ih nema. Imali su džamiju. Sada od te džamije samo su temelji ostali, razrušena je. Idite i pogledajte. Groblje je zatrpano. Ne vidim da neko od toga pravi problem. Hajde da malo postavimo širokogrudije ove probleme, koje svakako treba rešavati, ali ne ovako navijački. Srbi imaju svoju kulturu i istoriju. Valjda i drugi nešto imaju. Da li je tamo bilo objekata islamske kulture? Da li ste skorije bili u Nišu, da li ste videli u kom je stanju džamija? Šta sa drugim verskim islamskim objektima po Srbiji, u kakvom su stanju? Da li uopšte ima nekog pamćenja kakvi su nekada bili? Govorimo o ovim temama, ali neka to bude objektivno, neka to bude potkrepljeno argumentima i bez te navijačke strasti, jer ne vidim onda čemu i gde idemo ovakvom logikom.
Po Poslovniku, narodni poslanik Žarko Obradović.
Gospodine predsedavajući, očigledno u ovom parlamentu svako sluša ono što želi da čuje. Pitao sam glasno i jasno, i nisam dobio odgovor, šta u raspravi o Zakonu o amnestiji i o puštanju albanskih terorista, kakve to veze ima sa Radetom Markovićem i SPS-om. Kakve veze ima sa Zakonom o amnestiji i puštanju albanskih terorista, sem onako usput? Rekao sam glasno i jasno, neka država radi svoj poso. Problem je što ste vi već izvukli presude za sve. Za sve ste vi nekadašnji DOS-ovci izrekli presude. I sadašnji, hvala vam, kolega Markoviću. Vi sudite unapred, a sudija samo treba da potpiše presudu. Govorim o tome da se 10 godina vodi kampanja nesmanjenom žestinom, a to što je gospodin Marković u Hagu, na suđenju pred drugim tužilaštvom, institucijom koju vi smatrate apsolutno primarnom u odnosu na ovo nacionalno zakonodavstvo, dao potpuno druge izjave, to vama ništa ne znači. To što ste ga izlagali nečovečnim postupcima, ucenjivali ga položajem supruge i sina, to ne treba govoriti, to je deo miljea posle 2000. godine. Kvalifikacija da nije čovek, pa slušajte, vi DOS-ovci ste se družili sa pripadnicima zemunske mafije, onima koji su ubili premijera Đinđića, a nama pričate o tome ko treba da bude kvalifikovan kao čovek, a ko ne. Družili ste se s njima, to je bila velika ljubav i veliko prijateljstvo. Setite se šta je bilo posle 2000. godine ili ste naprasno izgubili pamćenje za sve. Što odgovara - to može, što ne odgovara - to ne može. Kad tako poštujete institucije i sudsku vlast, kao jednu granu vlasti, znate li šta je kapa sudskoj vlasti - Ustav. Da li poštujete Ustav? Ne poštujete. Da li ste izručili Miloševića? Jeste. Da li je to suprotno Ustavu? Jeste. Šta hoćete, da niko ne sme sa ove govornice reći ni reč o onome što vi radite ili što ste uradili. E pa, može, a ako vam se ne sviđa, podnesite prijavu, pa izvolite, neka država radi svoj posao. Hoćete da amnestirate sve. Što niste otvorili dosijee, da vidimo ko, šta, kako i za koga radi? Jedino smo mi socijalisti podržali predlog SPO-a pre tri godine da se donese zakon o otvaranju dosijea, i kolega Omerović. Jedino je pre neki dan na odboru naš poslanik Ivica Dačić to predložio i nije odbor većinom prihvatio. Mi nemamo čega da se plašimo, ali nećemo da stojimo i da trpimo neke optužbe i neke priče koje ste vi već ispričali i već ste sve presudili. E, pa ne može. Znate kako, za neku godinu, ne sada, priča o 2000. i 2001. biće potpuno drugačija nego što je sada, jer još je odmeravanje snaga, međusobno optuživanje. Otprilike, merkaju kako ko, samo da se ne zamere, a da dobiju poen među građanima. Kada se otvore cele priče, pa ćemo videti ko je, kako i na koji način ojadio ovu Srbiju.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vladan Batić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanik gospodin Rajčić, koji je izazvao ovu polemiku, sada mi se izvinio, tako da se ne bih više bavio tim stvarima. Kaže čovek "nije tačno ono što sam rekao, ali lepo zvuči". Nisam zlopamtilo i ne bih da se bavim time. Svako može da ceni i vrednuje ono što neko kaže za ovom govornicom. Gospodine Obradoviću, ne znam otkud tolika potreba da se bavite likom i delom Radeta Markovića. Gospodin Ivan Andrić ga je pomenuo samo kao nekoga ko je bio u delegaciji koja je u CZ-u posetila Floru Brovinu. Naravno, bez odobrenja i saglasnosti istražnog sudije. Bili su tu neki savetnici tadašnjeg predsednika SRJ i gospodin Marković. Istine radi, od ovde prisutnih bio je tu i gospodin Mićunović, pošto sam, sticajem okolnosti, bio jedan od ljudi koji su u svemu tome učestvovali, svi ljudi koji su bili u predsedništvu DOS, od gospodina Koštunice, mislim da je tu prisustvovao i naš uvaženi kolega Meho Omerović, nekim od tih sastanaka, tražili su uporno, danima, insistirali da budu smenjeni Radomir Marković i Nebojša Pavković, ne upuštajući se u ono što su oni činili ili nisu činili, iz prostog razloga što su oni bili simboli jednog režima i jednog vremena koje je nanelo toliko zla građanima ove zemlje. Uzalud. Dan kada je formirana vlada, Radomir Marković je poslao dopis: "U skladu sa obećanjem i dogovorom, koje sam dao predsedniku SRJ, podnosim ostavku na mesto šefa Resora DB". To je istina. Šta je taj resor? Šta su njegovi eskadroni smrti činili po Srbiji, to je druga stvar. Dakle, istine radi, svi su bili za to, i gospodin Velimir Ilić, koji je bio član predsedništva DOS-a. I on je, kao i svi drugi, bio za to da se smeni Radomir Marković. To je istina. Evo, gospodin Mićunović to potvrđuje. Još nešto, gospodine Obradoviću. Vi pominjete otvaranje dosijea. Još pre SPO, DHSS, naša poslanička grupa, podnela je predlog zakona o otvaranju dosije, ali šta vredi kada je u tom vremenu, između 5. oktobra i formiranja vlade, u Institutu za bezbednost na Banjici, upravo pod pokroviteljstvom Radeta Markovića, spaljena kompletna arhiva i svi mogući dosijei, i na taj način, posredno, prikriveni mnogi dokazi i sprečeno da se preduprede neke stvari koje su se događale nakon toga. Samo još jedna rečenica, dok mi ovo pričamo, po Kuršumliji hapse rezerviste, privode ih i hapse, zato što traže svoja prava. Hajde da malo pričamo o sadašnjosti i budućnosti. Rade Marković i njegove službe, i njegovi eskadroni smrti, to je ružna prošlost.
Samo da vas podsetim da je danas rasprava o budžetu! Određujem pauzu. Nastavak sjednice je u 14,00 sati. Zahvaljujem.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo popodnevni rad sednice. Reč ima narodni poslanik Borka Vučić. Za minut je ministar ovde, Borka, izvoli.
Evo, kažem da se žalim što danas dame narodni poslanici nemaju uopšte nikakvu pažnju.
Izvini Borka, evo ministra. Dakle, nastavljamo, gospodine ministre, ima reč gospođa Borka Vučić. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, uvaženi ministre, poštovani malobrojni poslanici, moje kolege, meni je žao što vas je malo. Govorim o jednom pitanju koje bi vas sve interesovalo. Žao mi je što imam uvek prilike da čujem sve vas, a evo vi ste niste ni malo posvetili meni, kao što se ja vama posvećujem. Nema problema. SPS i njen poslanički klub, kako to njemu dolikuje, detaljnoje razmotrila Vladin Predlog zakona o budžetu Republike Srbije za 2008. godinu, kao osnovni finansijski dokument kojim se praktično vrši svojevrsna preraspodela nacionalnog dohotka zemlje. Učešće budžeta od 23,7 posto, odnosno nešto više sada, u društvenom proizvodu 2006. godine, govori o značaju ovog pitanja za Narodnu skupštinu i njena tela. Dobro je što poslanici istovremeno raspolažu danas sa izveštajem Narodne banke Srbije o stanju bankarskog i ukupnog finansijskog sistema zemlje za prethodnu godinu. U njemu ima reda u izlaganju i obilje podataka, koji na određeni način oslikavaju stvari u našem finansijskom sistemu. Korisna je takođe informacija o kretanju važnijih monetarnih agregata u periodu januar-septembar 2007. godine, koji je krajem novembra razmatrala Privredna komora Srbije. Oni su imali sreću da je kod njih bio i guverner i nekoliko ministara, tako da su imali mogućnosti da ih Vlada više čuje nego nas. Znači, imamo sve mogućnosti da povežemo ova tri stručna i važna materijala, kao i nedavno objavljeni Memorandum o budžetu i ekonomsko-finansijskoj politici za 2008. godinu, sa projekcijom 2009. i 2010. godine. Sve je ovo, radi naše realne analize ekonomsko-finansijske, socijalne i drugih pozicija Srbije, dobro. Za sada nemamo oditovane završne račune budžeta Republike Srbije za 2002, 2003, 2004, 2005. i 2006. godinu, odnosno oni još nisu razmatrani u Skupštini Srbije jer se čeka njihova revizija. Kao što vam je poznato, za formiranje Državne revizorske institucije čekano je skoro dve godine, a nažalost još uvek nije zaživela, postoji samo predlog budžeta ove institucije. Da pređem na neke bitne činjenice iznete u predlogu budžeta i izveštaju Narodne banke Srbije. Prvo bih napomenula da u izveštaju Narodne banke Srbije nedostaju glavni segmenti finansijskog sektora i to: stanje finansija u Narodnoj banci, stanje stečajnih postupaka, uključiv stanje Agencijeza sanaciju i stečaj, a posebno postupak stečaja naše četiri razvojne banke. Evo imam sreću i obećanje je gospodin Đelić izvršio, naš ministar finansija takođe, da sam jutro zatekla pismeni odgovor na moje pitanje vezano sa ovom temom. U vezi sa tim bih mogla da budem mnogo konkretnija, nego što sam se bila pripremila. Primedbe povodom odgovora ministra finansija na poslaničko pitanje su dosta velike. Nisam zadovoljna odgovorom. Previše je procedura, raznih objašnjenja i navođenja zakonskih i drugih propisa koji su poznati i objavljeni, a nema - finansijskih podataka, što je bila suština mog pitanja. Ali, ipak, ono malo cifara, osim što pokazuje da ima mnogo više tajnosti nego što sam pretpostavljala, ukazuje da su sve četiri razvojne banke - Investbanka, Beobanka, Jugobanka i Beogradska banka - koje su uključene u ovo, u sledećoj poziciji. I to bih navela. Ukazuje se, da su sve te četiri banke i same bile pozitivne i mogle da svojim potraživanjima i imovinom izvrše svoje obaveze. Navešću samo nekoliko primera. Kod naplate potraživanja od preduzeća dužnika banaka navodi se da je do sada naplaćeno oko 11 milijardi dinara, podvlačim to, međutim ne daju se još dva ključna podatka, i to - koliko su ukupna potraživanja i koliko je država otpustila duga po ovim potraživanjima, što su mogle i same banke da urade. Ovo ćemo zatražiti da nam se ponovo, u okviru pitanja, kada bude vreme, odgovori. Još jedna krupna stvar. Kod prodaje imovine banaka cifra samo po osnovu zakupa prostora poslovnog iznosi 1,8 milijardi dinara, što ukazuje da je imovina banaka ogromna, a i sama činjenica da su od do sada prodate imovine banke ostvarile još 6,12 milijardi dinara, što sve zajedno iznosi oko 19 milijardi dinara. Sledeća bitna činjenicaje da je prvi isplatni red banaka u stečaju isplaćen i to, koliko vidim, na strani tri, iz naplate potraživanja banaka, a ne iz državne kase, i to u iznosu koji je omogućavao da i same banke to učine. Država je iz budžeta samo privremeno uskakala, ali se prva naplatila, što su mogle i same banke da urade. Štednja građana i platni promet izmireni su skoro u visini priznatih potraživanja ili da ima dovoljno, ili je bilo dovoljno novaca da se do kraja sve ovo isplati. Samo štednja iznosi 132,9 milijardi dinara, što znači oko 10,5 milijardi evra. Evo sve to pokazuje da sve ove banke nisu trebale da idu u stečaj, nego u sanaciju ili u konsolidaciju. Beogradska banka je čak imala od Agencije za sanaciju i stečaj odobrenje i rok nekih 60 dana da to izvrši. U izveštaju se skromno na jednom mestu pominje da je ovlašćena Agencija za sanaciju i stečaj da upravlja sredstvima, ovima kojima predstavljaju izvore ove četiri banke koje su neopravdano u stečaju. Pominje se i da se ta sredstva oročavaju, što je sasvim normalno, kod banaka samo sa državnim kapitalom. Meni je nepoznato da je na primer Rajfajzen banka, koja ima dosta veliki deo tih sredstava, veoma često još neke druge, Sosijete ženeral, da je ona državna banka. Nije primerno na kraju ovog odgovora obrazložiti to još narodnom poslaniku i eks-bankaru da je javnost stečajnog postupka naglašena na način da se na oglasnoj tabli trgovinskog suda ističu objave i druga obaveštenja. Pravi zahtev javnosti, pa i moj, a još više akcionara, da kažem i onih sedam hiljada do osam hiljada nezaposlenih, koji hvala bogu sada su već zaposleni jer strane banke koje su kod nas došle naše bankarske kadrove gotove su prihvatili, evo posle sedam godina, pa i na značajnijim mestima jer sigurno vrede, prema tome nama je potreban kompletan, sasvim tačan podatak o svim elementima stečaja, a ne samo onima koji su iznuđeni ovim pitanjem. Takođe, u samom uvodu izveštaja Narodne banke Srbije stoji da su svi segmenti finansijskog tržišta poslovali pozitivno i ostvarili rast pri čemu je dobit od 16,5 milijardi dinara dramatično visoka, čak 127% veća u odnosu na 2005. godinu. Ako se tome doda podatak iz izveštaja da su banke krajem 2006. upravljale sredstvima u visini od 55 bruto društvenog proizvoda Srbije, onda je jasan njihov negativan uticaj na razvoj ekonomsko-finansijskog tržišta zemlje. Kada su u pitanju izvori sredstava banaka, pada u oči da banke, uglavnom strane, imaju svega 18,5 sopstvenih sredstava kod nas, a čak 81,5 čine naša sredstva poverena tim bankama (strana 11. izveštaja). Znači, strane banke nas kreditiraju našim sredstvima i to pod veoma nepovoljnim uslovima, to je svima poznato. Struktura plasmana upadljivo pokazuje loše strane, ne samo monetarne nego i ukupne ekonomske politike. U strukturi plasmana krediti privredi su daleko manji od plasmana stanovništvu sa tendencijom velikog rasta daljeg zaduživanja stanovništva. U izveštaju, opet strana 17, vidi se da su plasmani stanovništva rasli za 4,5 puta brže od plasmana u privredi. Prema stanju na kraju septembra 2007. godine, dinarski plasmani iznosili su preko 694 milijarde dinara, što je u odnosu na kraj decembra 2006. godine povećanje od 177 milijardi dinara ili preko 34%. Krediti privrede i ovoga puta su povećani u tom periodu za 30%, a krediti stanovništva preko 40%. Izrazito visok kreditni rast ostvaren je tokom jula i avgusta, kada su krediti povećani za oko 50 milijardi dinara, od čega je privredi plasirano preko 20 milijardi, a stanovništvu oko 30 milijardi dinara. U ukupno odobrenim kreditima tokom 2007. godine gotovinski krediti su imali najveće učešće, preko 40 odsto i beleže kontinuirani rast. Posmatrajući dinarske plasmane banaka u dužem vremenskom periodu, uočava se da ovi krediti beleže permanentni rast po relativno visokim stopama. U odnosu na rast iz 2003. godine povećani su krediti privredi za svega tri i po puta, a krediti stanovništva za devet i po puta. Visok rast dinarskih plasmana ostvaren je naročito u 2004. i 2005. godini i to privredi je povećano za 45, a krediti stanovništvu za 125%. Ovde treba imati u vidu nisku polaznu osnovu odnosno stanje kredita u prethodnom periodu. Iako su preduzete mere Narodne banke, nisu doprinele osporavanju rasta kredita odobrenih stanovništvu i nije došlo do bitnijeg usmeravanja kredita prema privredi. Svako ozbiljan i odgovoran zatražio bi analizu ne samo razloga, nego i analizu mogućih mera da se u okviru ekonomske politike i boljeg kreditiranja privrede, umesto kreditiranja stanovništva, obezbede uslovi da privreda dobije povoljnije kredite. Na taj način stanovništvo bi se, u okviru poboljšanja privredne stabilnosti rada, razvoja i povećanja kupovne moći, manje zaduživalo i oslobodilo kreditne omče oko vrata. Uzimanjem skupljih kredita sa deviznim klauzulama i varijabilnim kamatama sasvim sigurno vrši se pritisak na povećanje uvoza, platnog deficita, podiže inflacija, usporava privredni razvoj, a ima i drugih negativnih posledica. Takođe, valja pomisliti kakva bi korist bila da su domaće, a ne strane banke ostvarile visoki profit i da se sav taj profit, koji se meri stotinama miliona evra, bude u funkciji razvoja zemlje. Zamislite samo koliko bi krediti bili pristupačniji i kolika bi bila sveukupna korist za razvoj naše zemlje. Da li se neko zapitao - šta su to strane banke novo donele? Veštim bankarima sa zapada naše domaće banke bile su brana, a njihovim gašenjem je kao na tacni servirano bankarsko tržište u zemlji. Omogućen im je pravi raj za visoke profite. Naročito kada se radilo o transferu marke u evro. Serviran im je bankarski kadar, prostor i naravno velika podrška vlasti, koja se utrkivala da što pre sruši sve što je u bankarstvu iole vredelo. Ovakvo ponašanje vlasti trebalo bi opisati kao čudo za Ginisa. Vraćam se na tekst izveštaja Narodne banke Srbije. Mnogi delovi bi se mogli dovesti u pitanje ili bi se povodom njih mogla postavljati ozbiljna pitanja vezana za našu ukupnu monetarnu politiku, a posebno ponašanje naše centralne monetarne institucije. Domaće monetarne vlasti su nedovoljno obazrive, možda nestručne, a možda postoje neki drugi razlozi. Razlog svakako nije u korist države i politike, niti u korist naše zemlje. Ni u jednoj zemlji, koja drži do svog nacionalnog bogatstva i ozbiljnosti, takav pristup monetarnoj politici ne bi bio tolerisan. Ovde se smatra normalnim i još o tome slušamo pohvale kako smo, što se ovog sektora tiče, već ušli u Evropsku uniju, u tom uvodnom delu izveštaja, kao i hvale primalaca raznih nagrada o tobože postignutim rezultatima, čije domete na svojoj grbači oseća svaki građanin, a i naša privreda. Loša su predviđanja aktuelne monetarne vlasti u pogledu smanjenja kamatnih stopa, odnosno ponašanja stranih banaka u tom slučaju jer je dominantna uloga stranih banaka u bankarskom sistemu. Može se reći da nema konkurencije među bankama, već prećutni dogovor najvećih, mahom stranih banaka, da se ne smanjuju kamatne stope. Svako povećanje obavezne rezerve od strane Narodne banke Srbije kao jedan monetarni instrument se u stvari prevaljuje na korisnike kredita. To je začarani krug koji ostavlja najteže posledice kako na građane, korisnike, tako i na već opterećenu privredu, pre svega velikim poreskim obavezama. Budžet se na rashodnoj strani u vidu izdataka planira na iznos od 654 milijarde dinara, a pri tome se na strani prihoda ukupno očekuje 639,6 milijardi dinara ili 14,8 milijardi manje nego što se troši. Osim toga, planira se da se u 2008. godini izdaju i garancije republike u iznosu od 66 milijardi dinara, zatim 57,9. Da li je ukupan rashod budžeta Srbije za 2008. godinu samo ono što je prikazano 654,4 milijarde, a ni to nema pokriće u prihodima ili je u stvari zahvatanje u društvenom proizvodu mnogo veće, kada se ima u vidu da su ova dodatna opterećenja naslonjena na budžet jer se radi o obavezama Republike Srbije, a što ukupno iznosi čak oko 800 milijardi dinara. Ako se pri tome ima u vidu i stanje duga koji je stvoren, koji je na dan 13. septembra 2007. godine iznosi 713,2 milijardi dinara, kako se navodi na strani 6. Predloga zakona o budžetu, onda se s pravom može postaviti pitanje koliko je opterećenje privrede i stanovništva ove zemlje da bi se realizovala ovolika potrošnja? Posle izvršenih stručnih i merodavnih konsultacija od strane naše ekipe, kao i posle brojnih primedbi dobijenih direktno sa terena, a posebno od poljoprivrednika, i na osnovu podataka o visini planiranih sredstava, SPS smatra da je Agrarni budžet u 2008. godini devalviran. Nesporna je činjenica da je već drugu godinu zaredom ovaj budžet sve manji i manji. U situaciji kada je obim poljoprivredne proizvodnje svih kultura, kao i svih vrsta stoke, manji od proseka 1986/1990. godine, nije shvatljiva namera Vlade da u pogledu agrara ima krajnje simboličnu ulogu. Zato mi predlažemo u svojim amandmanima balansiranje značajnih iznosa u budžetu, sa ciljem da se smanji planirani iznos onim kategorijama tj. ekonomskim klasifikacijama koje nisu zasnovane na zakonu već na bazi ovlašćenja resornih ministara. Smatram da je ovo smanjenje sredstava pravno moguće i ekonomsko opravdano, jer je agrar naša jedina grana koja u ovoj godini ostvaruje devizni suficit i čije učešće u ukupnoj strukturi društvenog proizvoda nije zanemarljivo, i držimo se naravno poruke našeg ministra finansija, da sve što se može uraditi bude u okviru planiranih razdela. U tom smislu svi naši amandmani su usmereni i verujemo da ćemo naići na vašu podršku, jer poljoprivreda, bar imam moralno pravo da kažem, jer sam ove godine otkako sam poslanik i u okviru Fonda mladih poljoprivrednika prešla dosta kilometara, nećete mi verovati, 18.000 kilometara, po selima, i na planini, i u Vojvodini. Moram da vam kažem da je selo najugroženije. Kao bankar mislim da postoji još uvek rezerva, ne samo za ovih deset milijardi dinara, koliko mi predlažemo dase poveća budžet za agrar, već i znatno više od toga, što u budžetu ima stavki koje nisu precizno definisane u pogledu potrošnje, već ste ostavili Vladi Srbije da donosi posebne programe za korišćenje raspodele tih sredstava, što je svojevrsni presedan i što smanjuje budžetsku disciplinu i transaprentnost javnih finansija u koju se često predstavnici Vlade zaklinju. Imajući sve činjenice i argumente u vidu, poštovani poslanici, pozivam vas da prilikom razmatranja amandmana, posebno o poljoprivredi, damo naš doprinos da ovu granu podržimo, samo u okviru planiranih razdela, kako kaže ministar u svojoj poruci. Ako sada izostane donošenje i realizacija strateškog razvoja poljoprivrede, našeg nacionalnog prioriteta, neće biti moguće ni jačanje budžeta za 2008. godinu, niti ukupnog društvenog napretka u zemlji, niti rasta standarda njenih građana, a to znači manje šansi za evropske i svetske integracije. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku gospođi Borki Vučić. Poslovnik reklamira narodni poslanik Slobodan Maraš, a neka se pripremi narodni poslanik Zdravko Topalović.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, u toku pauze skupštinskog zasedanja desio se jedan veliki skandal, i to skandal koji je izazvao predsednik Skupštine gospodin Oliver Dulić. Nije mu prvi put da izaziva skandale, ali ovakav skandal se prvi put desio u Skupštini. Znači, LDP je juče ili prekjuče najavila održavanje konferencije za medije, koja je trebalo da se održi u Pres sali. Tom prilikom smo hteli da upoznamo javnost da je prikupljeno više od 100.000 potpisa tokom građanske inicijative da se ispitaju zloupotrebe, kako političke, tako i finansijske, odnosno stvaranje monopola kompanije Delta. Gospodin Dulić je učinio nešto što je stvarno presedan, zabranio je održavanje konferencije u Pres sali iz razloga koje ću vam sada pokazati. Znači, u ovoj skupštini je dozvoljeno da se dele pamfleti i leci koje vladajuća koalicija štampa i deli protiv jedne medijske kuće, ali zato nije moguće ovakav jedan raširiti na kome piše "Beograd, a ne Delta, Srbija a ne Delta siti, život je zakon", zbog toga što piše Liberalno-demokratska partija. Mi smo pod tim imenom ušli u ovu skupštinu. Znači, bilo je zabranjeno ispisivanje stranačkih obeležja. U čemu je poenta? Poenta je u tome što ovde može da se ispituje sve, ali ne može da se ispituje Kompanija Delta i njihovo poslovanje, odnosno njihova vezanost za vlast trenutnu u ovoj državi i onu koja je bila pre toga, od 2004. do 2007. godine. To je problem. Gospodin Dulić, bolje bi mu bilo da prestane da piše pisma našem predsedniku partije, tajna, u kojima se ponizno izvinjava zbog toga što ne reaguje kada treba da reaguje. Gospodin Dulić bi bolje bilo da primenjuje Poslovnik ove skupštine. Zaista je pokazao da je najgori predsednik Skupštine koji je ovde ikadaradio. Apsolutno svakog dana pokazuje da pravi razliku između poslaničkih grupa. Zbog toga smo danas tražili i juče smo tražili, i opet tražimo da dođe i potpredsednik Vlade, gospodin Đelić, ukoliko nije zauzet otvaranjem jednog od objekata gospodina Miškovića odnosno Delte, da dođe ovde i da nam odgovori na neka pitanja. Ovom prilikom bih se još samo zahvalio svim medijima koji su, i pored pretnje od strane gospodina Dulića, odnosno zabrane da idu kod nas na peti sprat, jer smo morali da držimo u hodniku pres, znači, pored zabrane od strane predsednika Skupštine održali smo pres na petom spratu. On je branio da dođu mediji. Ovom prilikom bih hteo da se zahvalim svim medijskim kućama koje su došle gore i prisustvovale našem presu, gde smo predali preko 40.000 potpisa koji su uredno zavedeni na formularima koje je Skupština dala. Da gospodine, prikupljeno je više od 100.000, 40.000 za tri dana prikupili smo na formularimakoje smo dobili od ove Skupštine.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Slobodanu Marašu. Narodni poslanik Zdravko Topalović. Izvolite.
Dame i gospodo, građani Srbije, predlogom ovog budžeta je predviđeno da budžet za 2008. godinu bude veći za 10% od budžeta za 2007. godinu, uz deficit, tj. manjak, od 14,8 milijardi dinara. To znači da će u 2008. godini država više trošiti nego zarađivati. Vlast je predvidela da će bruto društveni proizvod biti veći za 6,5% u odnosu na prethodnu godinu, ali za plate budžetskih korisnika predvideli ste 16% povećanja, a da ukupnu javnu potrošnju smanjite za svega 1%, nepunih 1%. Budžet je preveliki za nivo bruto društvenog proizvoda koji imamo, čime će se stvarati nova zaduženja, a smanjenje javne potrošnje nema. Najgore od svega je što finansiranje budžetskog deficita i izdatke poslovnog duga nameravate da obezbedite od privatizacionih primanja i kredita. Budžet nije ni afirmativan ni razvojni, a sredstva od privatizacija umesto da se ulože u profitabilne proizvodne delatnosti i otvaranje novih radnih mesta, što bi u narednim godinama dovelo do makroekonomske stabilnosti, vi ste sredstva od privatizacije namenili javnoj potrošnji, kao i vraćanju nepovoljnih kredita, koje ste uzimali prethodnih godina, tačnije od 2001. godine, od kada ste na vlasti, pa niste znali da ih iskoristite ili ste ih iskoristili za punjenje privatnih džepova. Javni dug, za zemlju trenutne ekonomske moći, nažalost, moram da kažem nemoći, jeste zastrašujući - 9.044.193.797 evra, a sa zaduženjima fizičkih lica tj. građana Srbije, po osnovu kredita iz poslovnih banaka iznosi ukupno 14 milijardi evra. Srpska radikalna stranka je podnela veći broj amandmana u želji da se nešto poboljša u ovako loše projektovanom i urađenom budžetu. U jeku štrajkova prosvetnih, pravosudnih i drugih radnika, malim platama u vojsci Srbije, kao i mnogi drugih zaposlenih u Srbiji, vi novac poreskih obveznika nekontrolisano trošite. Evo nekih konkretnih primera. Kancelarija Nacionalnog saveta za saradnju sa Međunarodnim tribunalom za krivično gonjenje lica odgovornih za teška kršenja međunarodnog humanitarnog prava počinjena na teritoriji bivše Jugoslavije od 1991. godine u iznosu od 53 miliona 404 hiljade dinara. Rogobatan naziv i kancelarije, a i bogami prilična sredstva za rad te kancelarije. Tužilaštvo za ratne zločine, 86 miliona 940 hiljada dinara. Agencija za strana ulaganja i promociju izvoza, 199 miliona 386 hiljada dinara, a efekat rada agencije nikakav. Ostale agencije služe za nekontrolisano i neopravdano davanje sredstava poreskih obveznika u cilju da vladajuća koalicija, visokim platama i ostalim davanjima, zadovolji svoje borce petooktobarskog puča. Još drastičniji primer je izdvajanje iz budžeta za Kancelariju za saradnju sa medijima, kojoj pripada 76 miliona 152 hiljade dinara, a tim sredstvima će raspolagati samo jedan čovek, Dragan Đilas, tvorac medijskog mraka u Srbiji. Ima u ovom budžetu još loših primera trošenja novca poreskih obveznika Srbije, poput Kancelarije za pridruživanje EU u iznosu od 78 miliona 947 hiljada dinara, a kako stvari stoje ta kancelarija može postojati i narednih 20 do 30 godina dok, po vama, Srbija ne uđe u EU. Novac za rad Kancelarije sigurno koristite i za podmićivanje trećerazrednih službenika EU koji vam čine sitne ustupke. Vi ste u vašem izveštaju naveli da su za ostvarivanje projekcije makroekonomskih pokazatelja u 2008. godini neophodne neke pretpostavke koje ste naveli. Teorijski one jesu dobre, ali u praksi vi to sigurno ne ostvarujete i do sada ništa ostvareno od toga nije. Čvrsta fiskalna i monetarna politika. Znate i sami da smo ovde imali puno polemike oko veštačkog kursa dinara, o čemu su čak i neke kolege iz pozicije polemisale. Jačanje privatnog sektora koji će kreirati nove investicije, izvoz i nova radna mesta. O čemu pričate? Gurnuli ste nas u CEFTU, gurnuli ste nas u propast, pričate ovde o promociji izvoza, a što se tiče jačanja privatnog sektora Srbija je država monopolista. Jednostavno, nemoguće je na ovaj način razviti privatni sektor. Umesto da su vam uzor bili Grčka i Portugal koje su ušle u UN sitnosopstveništvom, vi ovde forsirate očigledno veliki kapital multinacionalnih kompanija. Znači, i ovo ne stoji. Jačanje finansijske discipline sa ovakvom poreskom upravom, Narodnom bankom, to je nemoguće uraditi, sa jednom tromom i krajnje neefikasnom poreskom upravom, a službenike tih službi ste zaštitili kao polarne medvede. Jednostavno za svoje greške nikome ne odgovaraju. Iz tog razloga budžet Republike Srbije niste zasnovali, kako vi kažete, na ostvarenim makroekonomskim i fiskalnim rezultatima u periodu januar-avgust 2007. godine. Nije tačno da su u tom periodu ostvarena ta povoljna makroekonomska kretanja, poput visokog rasta privredne aktivnosti, izvoza i zarada. Istina je da je enormno porastao uvoz, a da su zarade porasle nominalno, ali ne i realno, a činjenica je da se siromaštvo i beda povećavaju u Srbiji. Gurnuli ste nas u CEFTU, a Slovenija i Hrvatska raspolažu sa 40 posto kapitala privrednih subjekata u Srbiji. Gospodine ministre, pažljivo pročitajte i razmotrite amandmane SRS. Novac koji ste predvideli da potrošite na hapšenje haških optuženika, tužilaštvo za ratne zločine,stvaranje još gušćeg medijskog mraka, usmerite na neke pametnije strane, pogotovo na bezbednosni sistem zemlje, u trenutku kada hoće da nam otmu deo naše teritorije. Za kraj, još jednom vas pozivam da prestanete u sadejstvu sa Milosavljevićem, Dinkićem, Jelašićem, Đelićem i ostalim vajnim finansijskim ekspertima, sa finansijskim i privrednim demoliranjem Srbije.
Narodni poslanik Nebojša Zdravković.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, danas je na dnevnom redu izuzetno važan dokument koji se tiče plana prihoda i rashoda državne kase za 2008. godinu. Ono što je jako bitno za poslaničku grupu G17 plusje da je predloženi iznos budžeta koji je namenjen Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja, Ministarstvu zdravlja, Ministarstvu nauke, Ministarstvu omladine i sporta, dovoljan za sprovođenje osnovnih ciljeva za koje se stranka G17 plus i zalagala u predizbornoj kampanji, a to je sprovođenje podsticajnih mera zapošljavanja i smanjenje nezaposlenosti, povećanje rasta izvoza, razvoj turizma i regionalnog razvoja, poboljšanje zdravstvenog sistema, obezbeđivanje posla za naučni kadar i povratak naših stručnjaka iz inostranstva i kreiranje i sprovođenje nacionalne strategije za mlade. Osvrnuo bih se na jedan aspekt budžeta koji je namenjen Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja, jer smatramo da su ovim predlogom budžeta obezbeđena dovoljna sredstva za sprovođenje nekoliko najvažnijih mera, a to su, prva, koja mislim da je možda i najvažnija, nastavak odobravanja kredita za početnike bez hipoteke. To su krediti na pet godina, sa počekom od godinu dana i godišnjom kamatnom stopom od 1%, a garancija je ručna zaloga, odnosno hipoteka na opremu koja se kupuje ovim kreditom. Ovi krediti su namenjeni početnicima u biznisu i onima koji ne mogu da obezbede garancije za zajam i oni su u 2007. godini obezbedili otvaranje novih 5.300 radnih mesta. Odobreno je ukupno 1.507 zahteva za kredit i za ove svrhe iz ovogodišnjeg budžeta je odvojeno milijardi i 96 miliona dinara. Što se tiče same strukture start-ap kredita, oni su uglavnom odobravani za uslužne i servisne delatnosti, za drvnu i metaloprerađivačku industriju, ali bilo je i kredita koji su odobreni za otvaranje staračkih domova i igraonica za decu. U budžetu za 2008. godinu planirana su sredstva u iznosu od dve milijarde i 200 miliona dinara za start-ap kredite za početnike preko Fonda za razvoj, što predstavlja povećanje od 10% u odnosu na ovu godinu. Jedno od osnovnih obećanja stranke G17 plus u kampanji je bilo da ćemo dati više šanse mladima i obećali smo kredite bez hipoteke, i po prvi put u Srbiji je počela realizacija tih kredita, i veoma je bitno što se u budžetu za iduću godinu planiraju sredstva i nastavlja se sa realizacijom ovih kredita. Naravno, to nije dovoljno, za mlade moraju da se obezbede daleko povoljniji uslovi i na drugim poljima. Druga, isto tako važna mera, jeste podsticanje direktnih grinfild investicija, odnosno to je ono što već postoji zadnje dve godine. Za svakog ko izgradi fabriku i zaposli 50 ili više radnika nastavlja se sa programom subvencionisanja od 2 hiljade do 10 hiljada evra po svakom novozaposlenom radniku. U toku ove godine sprovedena su četiri ciklusa u okviru programa podsticaja investitora, koje Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja sprovodi sa Agencijom za strana ulaganja i promociju izvoza (SIEPA), bespovratan novac su dobile 21 inostrana i 17 domaćih kompanija, i dato je ukupno 22,8 miliona evra. Ono što je najbitnije da su te kompanije investirale preko 290 miliona evra i otvorile 10.753 novih radnih mesta, a svi znamo da je u Srbiji trenutno najveći problem nezaposlenost. Trenutno je u toku peti ciklus podsticaja investitora. U budžetu za 2008. godinu su planirana sredstva za ove namene. Treće je nastavak aktivnih mera zapošljavanja preko Nacionalne službe za zapošljavanje, koje uključuju programe samozapošljavanja, otpremninom do posla i mnogo drugih programa. Ono što je bitno da su u budžetu za 2008. godinu planirane i subvencije za nezaposlena lica koja započinju sopstveni posao. Preliminarni dodaci za 2007. godinu, odnosno za ovu godinu, pokazuju da je stopa nezaposlenosti smanjenja. Sve ovo vodi ka konačnom cilju, a to je da se nezaposlenost prepolovi kako bi na kraju tranzicije stanje na tom polju bilo potpuno drugačije nego što je sada. Znači, pored zapošljavanja i potreba za novim radnim mestima u sektoru finansija, nekretnina, konsaltinga, građevine i saobraćaja, dok je slab rast u obrazovanju, zdravstvu, poljoprivredi, rudarstvu i energetici. Iz republičkog budžeta za 2008. godinu biće izdvojeno tri milijarde dinara za aktivne mere zapošljavanja, od čega je 1,9 milijardi dinara planirano za podsticanje, odnosno razvoj preduzetništva. Na taj način je planirano da se otvori 17.000 novih radnih mesta, što je izuzetno značajna cifra, od kojih 5.000 preko samozapošljavanja, a 12.000 preko subvencija koje koriste poslodavci. Ono što je takođe izuzetno važno je da se predloženim budžetom nastavlja sa programom za podsticanje zapošljavanja i oživljavanje proizvodnje, a koji je još 2005. godine odobrene za grad Kragujevac i opštine Bor i Vranje. Preduzeća na području grada Kragujevca su u toku prethodnih godina povukla značajna sredstva iz Fonda za razvoj, čime su stvoreni uslovi da se zaposli veći broj novih radnika. Stranka G17 plus smatra da je trenutno najveći problem u Srbiji, koji je možda više ispoljen u Kragujevcu nego u drugim mestima, nezaposlenost. I sigurni smo da kroz sve ovo možemo da realizujemo naše prvo predizborno obećanje, a to je da se nezaposlenost prepolovi u narednih pet godina. Činjenica je da samo mala i srednja preduzeća mogu da smanje nezaposlenost, koja predstavlja jedan od najvećih problema naše ekonomije. Trenutno je u Srbiji registrovano oko 95.000 preduzeća, od čega čak 99% čine mala i srednja preduzeća, dok je istovremeno registrovano i oko 200.000 preduzetničkih radnji. Zbog čega su značajni ovi podaci? Zbog toga što sektor malih i srednjih preduzeća ostvaruje 65% ukupnog prometa, zapošljava oko 60% radno aktivnog stanovništva i generiše više od 50% bruto društvenog proizvoda. Prosek broja zaposlenih u sektoru malih i srednjih preduzeća u Srbiji je 3, u EU 5, a u SAD 12. Ono što je važno je da je u toku 2007. godine registrovano 12.000 novih malih i srednjih preduzeća i preko 60.000 preduzetničkih radnji, i da je u budžetu za narednu godinu i dalje planirana realizacija kredita preko Fonda za razvoj za osnivanje malih i srednjih preduzeća i njihovo podsticanje. Poslednja stavka koja je ne manje važna je da moramo i dalje da vodimo računa o ravnomernom regionalnom razvoju, jer je trenutno odnos između opštine koja je najrazvijenija i one koja je najmanje razvijena 1:15, a prosek u EU je 1:5. Mi smo u kampanji predložili da se u Vladi Republike Srbije osnuje sektor za regionalni razvoj i to je realizovano. Od 2000. godine do danas nije postojao takav sektor. Sada, ne samo da je formiran sektor, već se završava zakon o regionalnom razvoju. Takođe, značajna sredstva u ovogodišnjem budžetu i u budžetu za narednu godinu su planirana upravo za taj ravnomerni regionalni razvoj, odnosno za projekte ulaganja u infrastrukturu u manje razvijenim ili nerazvijenim područjima. U budžetu za 2008. godinu je planirano dve milijarde dinara za podsticaj i razvoj preduzeća i preduzetništva u nerazvijenim opštinama, odobravanjem kredita preko Fonda za razvoj, što predstavlja povećanje od oko 30% u odnosu na ovogodišnji budžet. Takođe, u budžetu za narednu godinu su planirana sredstva za angažovanje stručnjaka koji bi lokalnim samoupravama u tim nerazvijenim područjima pomagali u izradi planova i pratili realizaciju projekata. Glavni cilj stranke G17 plus je, kao što sam rekao, da se nezaposlenost prepolovi u narednih pet godina. Tu se preduzima trenutno čitav niz aktivnosti, rade se grinfild projekti, otvaraju se nove fabrike, završavaju se industrijske zone i povećavaju se sredstva za razvoj malih i srednjih preduzeća. Takođe se ulaže mnogo više u nerazvijena područja, jer ako povećamo zaposlenost u Srbiji i ako su građani Srbije zadovoljni svojim poslom, naš cilj je ostvaren. Bez ostvarenja tog cilja nećemo moći da rešimo jedan krupan društveno-ekonomski problem, a to je da svaki pojedinac bude zadovoljan svojim životom. Na kraju, stranka G17 plus smatra da je predloženi budžet dobar i da ga treba usvojiti. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Nebojši Zdravkoviću. Reč ima narodni poslanik gospođica Elvira Kovač, a neka se pripremi narodni poslanik Dejan Rajčić.
Volela bih da kažem - poštovani gospodine ministre, ali pošto ministar nije u sali, ne mogu. Poštovani gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, vrlo je teško da za ovo kratko vreme koliko je ostalo mojoj poslaničkoj grupi, govorim o Predlogu budžeta za narednu godinu i da kažem sve što sam htela, pa bih zato odmah na početku naglasila da poslanici SVM neće podržati ovaj predlog u ovoj formi. Budžet Republike Srbije za 2008. godinu se zasniva na ostvarenim makroekonomskim i fiskalnim rezultatima i procenjenim ostvarenjima tekuće godine, kao i na makroekonomskim projekcijama i ciljevima ekonomske politike za narednu godinu. Što je veoma interesantno, u obrazloženju koje nam je dostavila Vlada stoji da su u prvoj polovini 2007. godine u Srbiji ostvarena povoljna makroekonomska kretanja, visok rast privredne aktivnosti, izvoza, uvoza i zarada. Pitam se - da li svi mi živimo u istoj zemlji, pošto ovo nije potpuno tačno i naravno da se ovo ne odnosi na sve zarade. Činjenično stanje u našoj zemlji je od planirane viša, ubrzana inflacija i veoma visok spoljnotrgovinski deficit, izazvan rastom domaće tražnje iznad nivoa privredne aktivnosti, usled rasta domaćih i stranih kredita. Dakle, predlog budžeta pred nama je najpre inflatoran, nije razvojan, ni socijalan i svakako je veoma relativan. Prikazana je ostvarena stopa inflacije od 8,5% naspram projektovanih 6. Mislim da su poštovani građani oni koji su zapravo iskusili, oni koji najbolje znaju koliko su se zapravo promenile cene proizvoda, životnih namirnica. Što je najžalosnije je da će na dalje povećanje stope inflacije da utiče veoma visoka javna potrošnja, nagle promene kursa i nedostatak konkurencije u proizvodnji, odnosno uticaj monopola na rast cena. Makroekonomska politika u 2008. godini bi trebalo da bude usmerena na održavanje makroekonomske ravnoteže, stabilnosti, na stvaranje povoljnog ambijenta za investicione aktivnosti, što bi konačno doprinelo ostvarenju dugoročno održivih visokih stopa privrednog rasta. Na tim osnovama konačno bi se smanjila veoma visoka nezaposlenost i poboljšao bi se životni standard stanovništva. Dakle, rast privredne aktivnosti treba zasnivati na kreiranju stimulativnog poslovnog ambijenta, na visokom rastu investicija, na povećanju efikasnosti privrede. Očito je, međutim, da će sa završetkom privatizacije investicije opasti, neće dalje rasti, a s druge strane se, kao što sam pomenula, i dalje planira veoma visoka javna potrošnja, koja će rezultirati deficitom tekućeg računa platnog bilansa. Kao što znamo, deficit predstavlja ključnu makroekonomsku ravnotežu, a rezultat je bržeg rasta uvoza od izvoza. Predlog budžeta koji je pred nama i cifre koje smo videli su zapravo veoma relativne. Jedan od najvećih nedostataka je da se ne vide donacije, krediti, zaduživanja, kao ni projekti iz Nacionalnog investicionog plana. Samim tim, nemamo tačan uvid sa koliko sredstava raspolažu pojedini budžetski korisnici. Najosetljivije i najsloženije pitanje tranzicije Republike Srbije je izgradnja moderne strukture tržišta i tržišnih institucija. Da bi podigli stopu privrednog rasta i standarda stanovništva, u Srbiji mora da se stvore povoljni uslovi za kontinuiran, stalan i ubrzan rast izvoza. Znači, povećanje prihoda iz izvoza je prvi uslov servisiranja veoma visokog javnog duga i obezbeđenje sredstava za finansiranje uvoza i same opreme, kao jednog od osnovnih uslova za ekonomski razvoj. Sve u svemu, situacija je poražavajuća. Republika Srbija je u prethodnoj godini ostvarila veoma visok spoljnotrgovinski deficit, nezaposlenost je i dalje ostala na veoma visokom nivou i porasla je čak javna potrošnja, a ovim planiranim budžetom se u suštini ništa značajno ne menja po ovim pitanjima. SVM zato neće podržati predlog budžeta u ovoj formi iz više razloga. Naglasila bih samo nekoliko njih, a to su da Vlada Republike Srbije nije ispunila predizborna obećanja, da su evropske integracije postale tercijarnog značaja, da se nigde ne planira podrška životnom standardu ljudi koji žive od poljoprivrede, ne planira se poboljšanje uslova života u ruralnim oblastima, da je položaj Vojvodine veoma loš. Juče smo više puta čuli da, nažalost, ne stižu sredstva iz republičkog budžeta u budžet AP Vojvodine, bez obzira na 7% koji stoje u Ustavu. Ovde bih još naglasila, što se tiče samog Fonda za razvoj poljoprivrede Vojvodine, očekivan je ove godine još 41 milion dinara. Uglavnom bi se ulagali za sistem navodnjavanja zbog sanacije i mnogih problema koji su nastali usred ekstremne suše. Ni jedan dinar od ovih 41 milion nije stigao u Fond. Kao najveći problem smatramo da je, jednostavno, Vlada zaboravila da je za privredni razvoj potrebna i stabilna politička situacija u zemlji. Juče je gospodin Đelić, veoma mi je žao što trenutno nije u sali, pričao o situaciji Vojvodine i rekao nešto, kao "Bravo Vojvodino". Mislim da Vojvođanima nije potrebno "bravo", već njihove pare. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Dejan Rajčić.
Gospodine državni sekretare, dame i gospodo narodni poslanici, reći ću par rečenica u ime poslaničke grupe DSS-NS-dr Vojislav Koštunica. Odmah na početku da kažem da će naša poslanička grupa podržati i glasati za dati predlog budžeta, ali to istovremeno ne znači da nemamo neke primedbe i zamerke na njegov koncept, njegov sastav i njegovu strukturu. Ovaj budžet, kao što znamo, nastao je na osnovu projekcija makroekonomske politike koju Vlada Srbije vodi u ovoj državi. To su oni konstantni parametri i to je okvir koji je pretočen u ovaj dokument koji držim trenutno u ruci. Ono što se zove raspored sredstava i preraspodela sredstava koja je data ovim predlogom, predstavlja neku varijabilu koja je sigurno mogla i drugačije da se prekomponuje. Nije neispravno i ovako, sa aspekta struke, što je urađeno, ali ovakva kompozicija je zasigurno proizvod političkih viđenja svih činilaca koji čine Vladu Srbije i predstavlja realizaciju politike koju ministri žele da, u resorima koji su im pripali koalicionim dogovorima, ostvare i realizuju. Kao prilog ovome što sam rekao, da je ovo do jedne dobre mere produkt i političkog dogovora i usaglašenosti među koalicionim partnerima, naveo bih nekoliko stvari koje bih, može se slobodno reći i kritikovao. To je, po mom mišljenju, u pojedinim ministarstvima prisutna velika javna potrošnja i veliki trend zapošljavanja novih radnika u narednoj godini u resorima pojedinih ministarstava. Naime, ako se zalažemo u 21. veku za implementaciju elektronskog načina poslovanja i uvođenja E-Government-a u sve strukture državne uprave, kako državne tako i lokalne samouprave, ne mogu a da se onda složim sa intencijom da se u ovoj godini predviđa veliki broj zaposlenih, i to uglavnom u onom režijskom, pasivnom radnom osoblju, koje bi trebalo, kako se to nekada ranije zvalo, da vrši i obavlja neke poslove koje su nekada, narodskim rečnikom rečeno, radile ćate. Vrlo mali broj je stručnog osoblja, visokoškolskog osoblja, koje bi u narednoj godini, godini u kojoj bi se realizovao ovaj budžet, našli svoje zaposlenje, a istovremeno se povećava taj birokratski aparat, što sigurno nije intencija i namera koju od nas zahteva i traži i međunarodna zajednica, u cilju uspostavljanja efikasnije i nadasve jeftinije države i državne uprave. Osvrnuo bih se na raspodelu ili, bolje rečeno, preraspodelu sredstava koja su vezana za ministarstva, pa bih napravio komparaciju između nekih u odnosu na Ministarstvo saobraćaja, gde je, recimo predviđeno u razdelu 17 da Ministarstvo za infrastrukturu ima subvenciju javnim nefinansijskim preduzećima, u ovom slučaju, konkretno 10,6 milijardi Železnicama Srbije, gde je, kao aproprijacija na klasifikaciji 463 predviđeno 400 miliona za transferna sredstva ostalim nivoima vlasti u Republici. Naime, šta to znači? Potrebe koje ova država ima u pogledu infrastrukture svih vrsta, tu ne mislimo samo na putnu infrastrukturu, to je samo jedan segment, ako krenete malo niže od Bubanj Potoka, videćete da je stanje u Srbiji kudikamo složenije, i kompleksnije i zahtevnije u pogledu rešavanja svih vrsta problema, pa i infrastrukturnih, kao bazičnih pitanja, no što je to sama situacija u gradu Beogradu, mada i na periferiji grada Beograda, po mom saznanju i po mom viđenju, isto je potrebna intervencija u tom smislu i pogledu. Spomenuo sam da je za taj transfer predviđeno 400 miliona dinara, a istovremeno, uvažavajući svu potrebu pospešivanja razvoja i rasta privrede, odnosno malih i srednjih preduzeća, kroz različite programe i projekte koji su definisani i klasifikovani u nekoliko grupacija, da li kao pomoć u razvoju malih i srednjih preduzeća u nerazvijenim krajevima, u devastiranim područjima ili kao granska strukovna simbioza preduzeća u određenim privrednim delatnostima, vidim da se ministar Dinkić izborio da se ugostiteljima odvoji, ne znam koliko tamo stoji, čini mi se 1,2 milijarde kao subvenciona sredstva za pospešivanje razvoja ove grane privrede. Ne umanjujem značaj ove grane, naročito ako znamo da su strateška opredeljenja razvoja privrede u ovoj državi saobraćaj, poljoprivreda i turizam. To su naše komparativne prednosti koje imamo i koje možemo u samom startu da stavimo na pijedestal onoga što želimo i što bi trebalo da pospešujemo i razvijamo. Ali, istovremeno, moramo imati u vidu da je ugostiteljstvo jedna privredna grana koja stiče dohodak i profit i može sticati i te kako dobar profit. Sada da mi tu intervenišemo poreskim parama, sa ne malim sredstvima od 1,2 milijarde, da pospešujemo ugostiteljstvo, uz istovremeno prisustvo, čini mi se, oko četrdesetak poslovnih banaka na tržištu države Srbije, mislim da je promašaj i mislim da predstavlja jedan politički koncept koji gospodin Dinkić i njegova stranka žele da ostvare i izvrše odgovarajući uticaj u tom pogledu. Ne bih imao ništa protiv, ali smatram da je potpuno nerealno da odnos između ove dve vrste ulaganja bude 1:3 u korist ugostiteljstva, umesto u korist infrastrukture svih vidova, da li je u pitanju energetska infrastruktura, da li je u pitanju gasna mreža, da li su u pitanju putevi, saobraćajnice, plovni putevi, vazdušni saobraćaj itd. Svejedno, mislim da je promašaj u sagledavanju ili odnos snaga ili navalentnosti u borbi onih koji su se borili da se njihove aproprijacije u što većem obimu nađu u ovom dokumentu koji je pred nas stigao kao predlog. Mislim da bi trebalo da sagledamo i da Vlada u toku iduće godine što hitnije reši i pitanje, čini mi se da je gospodin Belić već spomenuo pre podne, nije zgoreg podsetiti ponovo, pitanje preregistracije vozila koja nose crnogorske tablice, odnosno gradova koji se danas nalaze u zasebnoj, posebnoj, nezavisnoj državi Crnoj Gori, a koja su naši građani kupili nekada kada smo bili jedna država. Taksa na preregistraciju tih vozila i dobijanje srpskih tablica u prihvatljivom iznosu za građane od par stotina evra sigurno predstavlja značajnu cifru i dajem predlog da se upotrebi za rešavanje pitanja neobezbeđenih pružnih prelaza, mesta gde se ukrštaju drumski i železnički pravci u istoj ravni, kako bi se sprečile, nećemo govoriti o materijalnim štetama u vidu havarija i havarisanih vozila, ali cena gubitka ljudskih života je sigurno nemerljiva. Uz investiranje u pružne prelaze, gde moramo znati da cena jednog pružnog prelaza je oko 100 do 120 hiljada evra i to je preko potrebno i neophodno, a mislim da bi mogla ta sredstva da se tu što pre i što hitnije upotrebe. Rečeno je da će se strategija i donošenje odgovarajućih akcionih planova razvoja saobraćaja uraditi u narednoj godini. Akcioni planovi, odnosno strategija do danas nije formalno-pravno doneta, ali već svi znamo šta su strateški koncepti i pravci razvoja saobraćaja u ovoj državi. Svakako da tu predstavlja drumski i železnički Koridor E10, kao i plovni Koridor 7 i mislim da bi jedno intenzivnije ulaganje u oblast saobraćaja i u par centara, koji bi služili kao robnotransportni i pretovarni centri, gde bi se vršilo kombinovanje železničkog, drumskog i rečnog saobraćaja, sigurno moglo da se i te kako isplati celokupnoj privredi ove države, a ne samo onima koji se bave tim poslom. Ne bih oduzimao više vremena, poslanici DSS i NS glasaće za ovaj predlog budžeta, ali uz istovremenu molbu ministru finansija da, a imam i uvažavanje i razumevanje, preuzeo je dužnost i funkciju polovinom ove godine, i prethodni zahtevi budžetskih direktnih i indirektnih korisnika za učešćem u budžetu, sigurno nisu u istoj meri bila sagledana prilikom koncipiranja ovog predloga budžeta. Ali, tokom naredne kalendarske, budžetske godine, svi zahtevi koji budu realni i u skladu sa zakonom o budžetu, koji budu stizali, ministre, kod vas, na vreme ih sagledajte, na vreme ih izanalizirajte i na vreme ih ugradite u koncept za narednu 2009. godinu. Još jedna molba koju sam izneo i na sednici Odbora, odnosno poslaničkog kluba. Transferna sredstva za lokalne samouprave, koje je vaša direktorka za Trezor, gospođa Ružica, a prezime sam zaboravio, obećala da će prihvatiti za grad Niš, zato što uvodimo jednu novu upravu za saobraćaj, koja do sada u gradu nije postojala za svih ovih 50 godina unazad, po prvi put se formira, i u samim gradskim strukturama ne postoje stručnjaci tog profila, pa moramo zaposliti nove saobraćajne inženjere. Molim vas da odobrite nekih sedam miliona dinara, kako bismo mogli da tu upravu formiramo i da na trajan način rešimo pitanje javnog gradskog prevoza u Gradu Nišu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica gospođa Vesna Pešić, a neka se pripremi narodni poslanik Dragan Vujadinović.
Gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, nisam izašla da vas grdim, samo da znate, nego da vas malo podsetim, jer mi se čini kao da smo veoma sličnu raspravu vodili i ono pre šest meseci, da su neke slične teme o kojima smo onda razgovarali, da se one ponovo javljaju, i da se ta tendencija koju ste vi nasledili iz 2006. godine, obrazlagali 2007, da ste to kao neka stečena prava morali da nastavite u 2007, a sada to što je bilo u 2007. mora da se nastavlja u 2008. godini. Krenula bih od dve neke paralele i postavila pitanje, šta je bilo dobro u 2007, šta možemo da smatramo da u nekim ekonomskim kretanjima je bilo pozitivno, a šta je bilo ono što je zabrinjavajuće? Ajde da krenem prvo od ovih dobrih stvari. Sigurno da je u toku 2007. bilo dobro to što je rast bio relativno dobar, sedam posto, i koliko mogu da vidim, ispravite me ako nisam u pravu, za 2008. godinu čak i nema tog predviđanja da će rast biti sedam posto nego će biti šest posto, da će biti smanjen u odnosu na ovu godinu. To bi bile neke dobre vesti, plus da dodam još i to da smo čitali vrlo često u novinama da je bio dobar pokazatelj veliki porast izvoza, negde između 28 i 29 posto. To su te neke dobre tendencije koje su se dešavale u 2007. godini. Međutim, ako sada postavimo pitanje šta je bilo loše i koje su to tendencije zabrinjavajuće koje su bile u 2007. godini, a kažem to smo malo i razgovarali o tome pre šest meseci. To je jedna predimenzionirana i već više puta pomenuta, velika ekspanzija državne potrošnje, naročito naglašavamo državne, na to ću se posebno osvrnuti, i enormno povećanje plata, koje je u državnom sektoru iznosilo za ovu godinu 32 posto. Nešto bih mogla da postavim kao pitanje, vi ste obećali da će u toku ove godine biti zamrzavanja. Mislim da ste dali jedan rok, da li je bio juni ili juli, ne znam kada ste rekli da će biti zamrzavanje, a zatim ste rekli da će biti zamrzavanje negde u novembru. Međutim, do tog zamrzavanja u ekspanziji platanije došlo, tako da kada se na ovu osnovu od 32 posto rasta plata u javnom sektoru, da se ta tendencija nastavlja, pa onda, koliko sam videla, prema vašim izjavama i drugih naših eksperata, da se to sada odražava na sledeću godinu, da će rast plata iznositi 16 posto. Smatram da ovakav rast plata bi trebalo da se odrazi na inflaciju. Vrlo bi teško bilo zamisliti da neki procenat inflacije neće porasti i da će možda doći do toga da će ona magična jednocifrena preći, a već smo blizu 10 posto, da će se verovatno odraziti na inflaciju. Zatim je jasno da fiskalna i monetarna politika nisu u saglasnosti, da je, s jedne strane, fiskalna politika rasipnička, a drugim rečima raste državna potrošnja, a, s druge strane, oslonili smo se u potpunosti da se makroekonomska stabilnost održava isključivo preko monetarne politike. Volela bih od vas da čujem, pošto nisam ekonomista, koje su to negativne posledice. Prošli put smo govorili o tome da, ako se oslonimo da se makroekonomska stabilnost, inflacija i sprečavanje rasta inflacije osloni samo na monetarnu politiku, da će tu doći do rasta kamata i da će biti u nas veoma nepovoljni krediti, što me navodi na jedan zaključak, koji su ovde svi istakli, da ovakva predimenzionirana državna potrošnja mora da vodi do toga da neće biti dovoljno investicija, verovatno smo svesni toga da će taj priliv investicija biti znatno manji. Kada nema investicija, bukvalno rečeno, teško možemo očekivati neki veći porast zaposlenosti i ne možemo govoriti o rastu i razvoju privrede. Iz svega ovoga, samo bih zaključila da ovo, kako se meni čini, nismo napravili jedan ekonomski model, izvinite za izraz, koji će da "šljaka". Znači, da napravimo jedan model koji će da funkcioniše, nego da je to jedan budžet koji treba da pokriva neke druge stvari. Sada bih postavila pitanje, zašto je do ovoga došlo. Mislim da je do ovoga došlo, i po onome o čemu ste vi govorili i kada smo usvajali budžet za 2007. godinu, a donekle ste govorili i sada, mislim da ste bili dosta kritični i govorili o tome, da je to došlo zbog toga što su se tu pojavila neka stečena prava, drugim rečima, vaš prethodnik ministar finansija je zbog izborne godine jako mnogo povećao plate, i to je jedan čisti populizam, i zato mnogi ekonomisti u koje verujem to nazivaju izbornim i predizbornim budžetom, jer nikakvog drugog razloga nije bilo da vi sada nasleđujete taj nivo, pa na taj nivo nadgrađujete još ovaj drugi, a opet smo sada u ovoj izbornoj godini. Vi kažete, nije se moglo drugačije. Zato što je i ova vlada i DS prihvatila da i njoj odgovara, pošto se nastavlja izborni ciklus, sada je predsednik u pitanju, da vama odgovara da taj rast i dalje postoji, da se ne ide na kresanje, a moglo je da se ide. U tom kontekstu, volela bih da postavim jedno pitanje, kada se često kod nas kaže da su neke stvari, kao što je budžet, uslovljene društvenim okolnostima. Čula sam tu izjavu da su neke stvari uslovljene društvenim okolnostima i to je kao nekakva mistična formula koju niko ne obrazlaže baš tačno šta su te društvene okolnosti. Prvi put sam čula za taj izraz društvene okolnosti kada je Rade Bulatović izjavio da ne može da se hapsi Ratko Mladić zbog društvenih okolnosti. Sada kada se donosi ovakav budžet, koji nije razvojni, ne povećava investicije, to sam sve već nagovestila i rekla, meni se čini da bi trebalo napraviti razliku između društvene potrošnje i državne potrošnje. Ono što ste vi govorili i što je gospodin Vlahović govorio juče, tačno je da neke društvene okolnosti, naglašavam reč društvene okolnosti, zaista postoje. Sigurno je da postoje neke stavke koje ne mogu da se menjaju. Kada pomenete da iz budžeta morate da uplatite u PIO, tu nema šta da se razgovara, onda postoje oni transferi, znači postoje nekakve stavke kako ste rekli, bar dve trećine, oko kojih ne može uopšte da se razgovara, da to ide po nekom automatizmu i da tu nije bilo nekih značajnijih intervencija, sem nekih prenaglašenih solidarnosti sa penzionerima da će dobiti 2.000 dinara, oni koji imaju 8.600 dinara, a to je izgledalo dosta tužno. U svakom slučaju, hoću da kažem da se pod društvenim okolnostima veoma često krije jednostavno politička volja ili populizam. Ne možemo nazivati političku volju, da ovako izgleda budžet iz populističkih razloga, društvenim okolnostima. Znači, dajte da razbijamo, zato što kada se kaže društvene okolnosti, mi onda referiramo na nešto objektivno, nešto što je vannekakve volje i mi tu nemamo šta, kao što je gravitacija, kada bacite kamen, onda taj kamen mora da padne po zakonu gravitacije, tako i ova sintagma društvenihokolnosti prikriva jasnu političku volju da seide na ovakve populističke budžete koji nama nanose jednu ogromnu štetu. Sada bih htela da kažem, šta se u stvari desilo, da li postoji ikakva računica i hoću da vam skrenem pažnju da je taj budžet rastao veoma mnogo upravo kada se govori o rasipničkoj i skupoj državi, da je rastao u onom delu najvišeg državnog činovništva. Vi ste videli, ove godine mi smo formirali 25 ministarstava, a da vam samo pomenem da u Francuskoj ima 15 ministarstava. Znači, država u jednom užem smislu reči, ne društvena potrošnja, gde imamo i penzije i socijalna osiguranja itd, nego baš država kao takva, i da li je iko napravio neku računicu da pokaže koliko koštaju silne agencije, komisije, kancelarije, savetnici. Nema nikoga od ministara, jer svaki od ministara je uzeo po 10 savetnika, a u jednom momentu sam čula da Slobodanu Samardžiću za Kosovo treba 50 savetnika. Da li je iko izračunao, da ne kažem ovi medijski centri, da ne kažem oni putni troškovi, imoj je utisak da smo napravili jednu lažnu srednju klasu sada ovde, koja je ušla preko nove koalicije i da je tu došlo do jednog masovnog zapošljavanja upravo u samoj državi, a da to nije rast srednje klase koja je iznikla iz tržišnih okolnosti, nego jednostavno na grbači ovog naroda. Mislim da o tome treba raspravljati. Kako ćemo mi sada kada smo napravili jedan takav sloj, da ne kažem u najgorem smislu reči, birokratski sloj, kako ćemo ta stečena prava i to zapošljavanje u 25 ministarstava, sa tim enormnim agencijama, fondovima itd, i šta ćemo sa tim da radimo. U tom smislu ističem da je to skupa država. Znači, ne uzimam u obzir ono što se mora, penzioneri i ono drugo, ali ovo se apsolutno ne mora, ali se ne vidi nikakvo kresanje na ovom planu, nego je za ovo vreme to enormno poraslo. Kažu sada da je administracija u Srbiji veća nego kada smo bili zajedno sa Crnom Gorom, da tu ima preko 250.000 ljudi i da taj budžet treba da pokriva praktično jedan društveni sloj koji je lažno iznikao na osnovu države. Umesto da ide ekonomskim razvojem srednji sloj, mi smo ga uvukli u državu, platili ga i dali veoma visoke prihode. Na kraju, rekla bih i to da ako nastavimo ovako, da raste ova birokratska, državna, partijska klasa, moram tako da kažem, partijska klasa, onda ne mogu da vidim kako je juče mogao potpredsednik Vlade da tempira ona tri problema za koje je rekao da su važna, i sa tim se slažem, nezaposlenost, rekao je da je druga stvar siromaštvo i treća stvar tekući deficit. Kako ovaj budžet referira na ova tri problema? On to nije uopšte objasnio, on je rekao - bravo, bravo, bravo, to je sve divno, čestitam ovome, čestitam onome, pa mi nismo došli jedan drugome da čestitamo. Znate šta, najviše bih volela da čestitamo, ali kada pogledamo sveukupno našu situaciju nema nikakvog mesta da mi jedni drugim za nešto čestitamo, niti smo se zato ovde okupili, tako da ako pogledate ovaj rast ovog sloja partijsko-državnog, kako to rešava siromaštvo, pa to naravno ide na grbaču siromašnih ljudi, znači, siromaštvo ne može da reši. Ako imamo skupu državu, ne mogu da dolaze investicije, nema onda razvoja. Ko će da dođe s tako skupom državom? Konačno, tekući deficit, neću se mešati u te vaše usko ekonomske stvari, o tome ne mogu ni da govorim, zato što se taj deficit prosto povećao, taj budžet taj problem nije rešio. Prema tome, od onolikog čestitanja za ta tri problema ne vidim kako su rešena. Još da vam skrenem pažnju, kada je reč o tome, a to je gospodin Vlahović juče pomenuo, da je budžet razvojni i socijalni. Mislim da mi moramo da imamo malo tempa, malo ovamo, malo onamo, moramo da imamo jedan fokusiraniji razvojni budžet nego što je ovo ovde. Ono što su oni naveli u budžetu kao razvojno, jer to volim da čujem vaše stručno mišljenje, a ja ću vam to reći sa stanovišta svoje struke. Ako se navodi da je to NIP, koji će da ulaže u određene projekte, investiraće se, ne zna se u šta, možda se zna, ali ja ne znam, da se uzima državni organ koji će da investira, pa se onda isto tako za zapošljavanje uzima Nacionalna služba za zapošljavanje. Znate šta, mi planiramo jedan izolacioni razvoj, da mi hoćemo autarhično sami sebe, svojim sopstvenim sredstvima da razvijamo, to je praktično državni razvoj. Kada se govori o razvoju i investicijama, to se misli na priliv onih grinfild investicija koje treba ovde da stignu, a ne mi da cedimo, da prodajemo sa jedne strane i prebacujemo u državne fondove, i kažemo, s jedne strane imamo ultraliberalizam, a sa druge strane živimo u SSSR-u, pa sve država tu komanduje i šta će ona kome da udeli. Ova kontradikcija da država deli sve, sa jedne strane privatizuje pa onda deli, mislim da takav koncept kontradiktoran nije održiv i taj autarhični koncept izolacionog razvoja mislim da ne može da opstane. Ako budete imali vremena, molim vas da odgovorite na moja pitanja. Hvala.
Reč je tražio ministar za finansije Mirko Cvetković
Zahvaljujem na pitanjima i želeo bih odmah da odgovorim na njih, a ne da čekam par sati, mada ima još neka, ali ta neka ću ostaviti za kasnije. Koncentrisao bih se na ova koja su sada postavljena, imajući u vidu da ona esencijalna otvaraju nekoliko ključnih pitanja. Prvo pitanje jeste - zamrzavanje plata. Drugo pitanje jeste - inflacija i veza monetarne i fiskalne politike, a u vezi sa tim i nivoa javne potrošnje. Sledeće je izborni budžet, i ovo na kraju, razvojni i socijalni budžet. Što se tiče zamrzavanja plata situacija je sledeća, i to treba razumeti zašto, u uslovima zamrzavanja plata, one rastu u masi preko nivoa inflacije. Radi se zapravo o tome da kada vi imate u toku jedne godine, a to je recimo 2007. godina, koju konkretno posmatramo, rast plata, to možete zamisliti kao neku vrstu mesečnih izdataka za sve plate. Vi sada imate mesečne izdatke za januar, pa za februar, pa za mart itd. U momentu kada dođe do porasta plata, onda taj mesec, ako je došlo do porasta u martu, onda aprilski račun za plate je veći od martovskog, pa se onda nastavljaju ti visoki računi, pa dođe do novog rasta, pa je septembarski veći od onog prethodnog. Na kraju imate decembarski račun kao najveći račun u toku te godine, ukoliko je dolazilo do rasta plata, a što jeste dolazilo. Ako biste pošli od pretpostavke zamrzavanja plata na nominalnom nivou, to znači na nivou iz decembra, onda bi vama naredna godina bila 12 puta decembar. A 12 puta decembar je mnogo više nego zbir ovih meseci, od kojih je januar bio znatno manji od decembra, maj bio nešto manji, septembar nešto manji - to je taj, prosto, matematički preneseni rast plata, koji u našem konkretnom slučaju, kada se radi o budžetu za 2008. godinu, predstavlja najveći deo rasta. Evo, sada ću vam reći i cifre približno. Dakle, našu ukupni fond plata u budžetu je planiran negde blizu 177 milijardi, znači 176 i nešto. U ovoj godini je recimo 153. Prema tome, tu je razlika od 20 i nešto. Ukoliko ne bismo išli apsolutno najedan jedini dinar rasta u 2008. godini, dakle, ukoliko bismo multiplicirali decembar 12 puta, naš bi ukupni račun iznosio između 172 i 173 milijarde. Dakle, ova razlika koja u suštini znači održavanje realnog nivoa plata, zamrzavanje plata na realnom nivou, mnogo manje košta nego ovaj preneti efekat o kome smo govorili. Ovo košta svega pet miliona, a preneti efekat je 20 miliona. Prema tome, da zaključim. Stvar sa zamrzavanjem plata je i dalje ostala onako kao što je rečeno svojevremeno, s tim što su one zamrznute na realnom nivou, polazeći od toga da će na kraju 2008. godine one iznositi šest posto više nego što su na početku ove godine. Kada se radi o inflaciji i odgovornosti monetarne i fiskalne politike, ovde je izneta jedna teza otprilike koja glasi - da je fiskalna politika tako koncipirana da jedino monetarnoj politici ostaje da se bori za održanje stabilnosti. Ta teza je poznata i već je lansirana u toku ove godine, još od donošenja ovog budžeta, pa evo do pre, recimo, jedno mesec dana, kada je utihnula teza. Suština priče jeste da je, navodno, fiskalna politika previše labava i ona stvara veliki prostor za inflaciju, aonda monetarna politika tu uskoči sa svojim restriktivnim merama, obezbedi stabilnost. Međutim, kada vi gledate u stvarnom životu šta se desilo, a to je prezentirano u konkretnim ciframa koje su bile dostupne u poslednjih mesec dana, i tad je utihnula ta kritika, vi ćete videti da u 2007. godini praktično je budžet bio ne samo izbalansiran, već i sa značajnim suficitom u tekućem poslovanju. Prema tome, nije moguće da suficitan budžet generiše potrebu za nekom posebno aktivnom monetarnom politikom, odnosno mora da postoje neki drugi makroekonomski razlozi. Postavlja se pitanje - šta se događa u 2008. godini i da li deficit od 14,8 milijardi u odnosu na 650 milijardi ili, ajde tako da kažem, kao 0,5 procenata od bruto društvenog proizvoda, može da izazove značajne destabilizacije? Odgovor je sigurno - ne. Naravno, biće potrebna koordinacija monetarne i fiskalne politike, ali je vrlo važno da ostanemo u ovomokviru i da ne probijamo dalje nivoe koje smo zacrtali u ovom budžetu, posebno vezano za nivo plata. Pitanje da li je ovaj budžet izborni ili ne? Naravno da nije izborni, jer da je izborni ne bismo imali štrajkove. Zamislite kakav je to izborni budžet gde vi nemate ni jednog jedinog korisnika budžetskih sredstava koji nije nezadovoljan onim što mu je dato - valjda su izborni budžeti takvi da postoji zadovoljstvo i da su svi srećni. Mi prolazimo kroz veoma teške i na sreću za sada uspešne pregovore sa čitavim nizom raznih sindikata, od sitnih pa do krupnih korisnika,sa kojima rešavamo probleme i održavamo ovaj nivo potrošnje koji je dat ovde. Izborni budžet, budite ubeđeni, izgledao bi sasvim drugačije. Na kraju da se osvrnem i na pitanje razvojne komponente budžeta i koji je smisao da se iz budžeta kroz NIP ulaže, a onda se to što se izgradi prodaje. Naravno da se potpuno slažem sa time - da bi bilo neprihvatljivo da se iz NIP-a pravi fabrika cipela, a onda da se ona u procesu privatizacije prodaje. Međutim, ovde razvojna komponenta i nije vezana za proizvodne aktivnosti, već za infrastrukturu. Znači, mi smo dužni, upravo da bismo privukli one koji bi došli ovde da rade, bilo kroz regularnu privatizaciju ili kroz grinfild, mi upravo kroz razvojnu komponentu budžeta ulažemo u puteve, u železnicu itd, što je nužni infrastrukturni osnov da bismo dalje radili. Inače se potpuno slažem sa opaskom da bi ulaganje u proizvodne kapacitete bilo potpuno deplasirano. Zahvaljujem.
Zahvaljujem ministru Mirku Cvetkoviću. Po Poslovniku za reč se javila narodna poslanica Aleksandra Jerkov, pa potom, nadam se, narodni poslanik Dragan Vujadinović. Izvolite, gospođice Jerkov.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, iskoristila bih svoje pravo iz Poslovnika koje mi daju članovi 225. i 226. Prvo bih rekla da je veoma pohvalno što ste narodnoj poslanici Vesni Pešić odgovorili na pitanja. Ali, opet sada postavljam pitanje - kako vi to selektivno odgovarate poslanicima na pitanja? Zbog čega nekim poslanicima odmah odgovorite, a nekima nikada ne odgovarate i da li vi poslanika Martona juče niste razumeli kada je postavio pitanje, s obzirom na to da poslaniku koji se javio posle njega ste istog trenutka odgovorili na sva pitanja koja je postavio. Da vas podsetim, poslanik Marton je konstatovao - da je stav Lige socijaldemokrata Vojvodine dobro poznat, da je i sedam posto budžeta Republike Srbije koji pripada AP Vojvodini premalo, zbog toga što predstavlja samo svaki šesti dinar koji se u AP zaradi. Dakle, građanima Vojvodine se, zahvaljujući velikim uspesima Demokratske stranke na polju za borbu autonomije, vraća tek svaki šesti dinar koji oni zarade. Dalje, čak i da prihvatimo tu činjenicu od sedam posto, to što vi dajete ovim i prethodnim budžetom AP Vojvodini nije sedam posto zbog toga što su u tu cifru uračunate i plate prosvetnih radnika, projekti iz kulture i dalje. Čak i da prihvatimo sve to da je sedam posto, i dalje ne prebacujete AP Vojvodini sedam posto zbog toga što je u prethodnoj godini, izvinjavam se, zapravo u ovoj tekućoj godini, realizacija pokrajinskog budžeta je bila tek 41 posto, što znači da AP Vojvodini nije prebačeno sedam posto, nego oko tri posto sredstava je transferisano. Dalje, sada da vidimo šta su te investicije u koje se investira? To je Fond za kapitalna ulaganja, za koji je planirano 22 milijarde dinara. Prema našim saznanjima, u ovaj fond je prebačeno manje od polovine planiranih sredstava i ona se uglavnom troše na reklamiranje Demokratske stranke, s obzirom na to da brošure o fondu izlaze sa predizbornim sloganom Demokratske stranke - Za bolji život u Vojvodini - naravno u bojama Demokratske stranke, sve propraćeno slikama Bojana Pajtića i Borisa Tadića. Iako fond nije organ Demokratske stranke, Demokratska stranka to očigledno ne shvata. Budžet fonda za razvoj Autonomne Pokrajine Vojvodine za koju je planirano 1,6 milijardi dinara, u njega je stiglo 60 miliona dinara, što predstavlja 3% planiranih sredstava i zbog toga bih iskoristila priliku da vas pitam: koliko je novca u ovoj godini uplaćeno do sada u budžet Autonomne Pokrajine Vojvodine, koliko je od 22 milijarde uplaćeno u Fond za kapitalna ulaganja? Šta će biti sa preostalim novcem, dakle sa novcem koji ove godine Republika Srbija nije uplatila Autonomnoj Pokrajini Vojvodini? Na koji način i kada će on biti isplaćen i, ukoliko ne bude isplaćen, ko će da odgovara za to što se krši Ustav na taj način? Jer, podsetiću da je Ustavom, za koji ste se vi zalagali, zagarantovano sedam posto budžeta Republike Srbije će pripasti Autonomnoj Pokrajini Vojvodini. Hvala vam.
Zahvaljujem gospođici Aleksandri Jerkov. Reč ima narodni poslanik Dragan Vujadinović.
Poštovane dame i gospodo, poštovani gospodine ministre, govoriću u četiri tačke. Prva tačka opšte aproksimacije, druga tačka pregled osnovnih makroekonomskog agregata, treća tačka nekoliko konstatacija o budžetu bez obzira što je dosta rečeno i četvrta tačka osvrt na rizike i šanse. Metod mog izlaganja biće cifre ispred politike, niti crnim niti ružičastim naočarima. Što se tiče opštih aproksimacija, mi svi vidimo da je od jula Ministarstvo finansija pripremilo dva budžeta za 2007. i 2008. godinu, jedan memorandum i projekciju kretanja osnovnih agregata za 2009. i 2010. godinu. Iz tog ugla, bez obzira na pojedinačne zamerke, možemo prvo da kažemo da nas je zaista Ministarstvo finansija uvelo u realni tok stvari u oblasti javnih finansija i reklo nam, dalo obećanje šta će se radi u 2009. i 2010. godini. Nema nazad. Sad mi znamo da je ministar Cvetković rekao šest i po posto dve stope će biti 2009. i 2010. godine. Znači, praktično smo uvedeni u srednjoročno planiranje, što je možda prvi put da zaista znamo gde smo i gde možemo intervenisati ako se to ne ostvari. Druga tačka, odnosno prva problemska tačka - pregled makroekonomskih agregata. Dajem jedan dinamički i statički aspekt. Naš bruto društveni proizvod je 2001. godine iznosio 13,12 milijardi, a 2007. godine iznosiće 30,56 milijardi evra. Znači, sa 1.600 per capita, po glavi stanovnika, stižemo na 4.050. Stopa rasta realna u tekućim, stalnim cenama je 5,3, a stopa nominalna u tekućim cenama je oko 19% za čitav ovaj period. Dakle, moja ocena jeste povoljno, ali nedovoljno. Jer, da je stopa rasta bila 7 do 8% praktično bi stizali brže onu razdaljinu na kojoj smo bili, a bili smo na 40% bruto društvenog proizvoda nivoa 1989. godine, to je bilo 2001. godine, a sada smo na 65% tog bruto društvenog proizvoda, dok je na primer Hrvatska 105%. Mi moramo ubrzavati stopu rasta. Potrebno je više od 5,3 da bi stigli praktično okruženje. Drugi pokazatelj, plate i penzije, start plata i penzija 57 evra, penzije 46,5 evra. Odnos je bio 80, 1:08. Sadašnji nivo penzija i plata 2006. godine - 275 evra, 146 evra penzije, odnos je 53%, zabrinjavajuće; 2007. godine plate 350 evra, penzije 186 evra, odnos 1:0,8. Ocena, plate - vrlo povoljno, ali previsoko, penzije - povoljno, ali zabrinjavajuće. Zbog ovog zaostatka od 0,80% došli smo na 53%. Budžet tu činjenicu priznaje i ubacuje 31 milijardu za jednokratno povećanje penzija od 11,5% van opšteg kretanja, van opštih trendova i time se dovodi penzija na nivo 0,6 ili 60% u odnosu na prosečnu platu, i to jednokratno, počev od januara 2008. godine. Treći pokazatelj - javni dug. Evo, kolega Topalović je govorio o javnom dugu, ali javni dug je jedna od najboljih makroekonomskih agregata, ubedljivo najbolji. Evo, činjenica - javni dug 2001. godine je iznosio 13,43 milijarde evra i bio je 102% u odnosu na bruto društveni proizvod, a 2000. godine je bio 120% odnos na bruto društveni proizvod; danas 2007. godine javni dug iznosi 9,35 milijardi evra, a to iznosi 30,6% u odnosu na bruto društveni proizvod. Već ste čuli više puta da je to duplo manje od gornje granice koja je postavljena po mastrihtskim uslovima, koji kažu 60%. To znači da na primer 2010, što možete videti u Memorandumu, odnosno u projekciji rasta, javni dug pada na 8,44 milijarde evra ili svega 20% u odnosu na bruto društveni proizvod. Ocena - jako, jako povoljno. Što se tiče zaduživanja javnog duga, šta čini javni dug? Već je ministar rekao. Znači, 3,6 milijardi unutrašnjeg, u stvari duga prema građanima, odnosi se na staru deviznu štednju i zajam za preporod 0,8 garancija, a direktno zaduživanje 5,5 do 6 milijardi evra po stranim kreditnim linijama, gde je država direktni pozajmljivač novca. Što se tiče spoljnjeg duga, tu imamo drugačiju situaciju. Zašto imamo? Naš spoljni dug je trenutno 2007. godine oko 17 milijardi. Znači, razlika je od 9,35 do 17 milijardi, razlika je skoro 8 milijardi evra. To su dugovi pravnih lica, domaćih pravnih lica koja su se direktno zaduživala u inostranstvu. Taj dug ekspresno raste. Zašto raste? Raste ekspresno, kao i dug fizičkih lica, zato što su i pravna lica žedna obrtnih sredstava, a fizička lica su žedna javne potrošnje odnosno sredstava javne potrošnje, frižidera, televizora i kola. To je razlog zaduživanja. Možda i preti dužnička kriza. Neka, pojedincima koji su zaduživali, opasno se zaduživali, zato što su se možda preterano zaduživalo, i pravnim i fizičkim licima, alidržava u suštini nema s tim ništa. Četvrti pokazatelj - dakle, ocena je jako povoljna. Još jedan pokazatelj, kratkoročne obaveze naše po javnom dugu kroz devizne rezerve, to je svega 10%, a u Hrvatskoj je to 60%. Ponavljam, kratkoročne dospele obaveze po javnom dugu u brojiocu, u imeniocu imamo devizne rezerve, to je kod nas 10%, a u Hrvatskoj je to 60%, a u Bugarskoj i Rumuniji 70%. To je karakteristika javnog duga. Dakle, priča o javnom dugu države potpuno je bespredmetna. CIP - cifra ispred politike, zapamtite. Spoljni dug iznosi oko 60%, odnosno varira od 55 do 60% bruto društvenog proizvoda i on može biti opasan za one koji su se zaduživali, za pravna i fizička lica. To je zaista tako, koja su bila, ponavljam, gladna potrošnje. Četvrta tačka - izvoz i uvoz. Izvoz raste, izvoz imamo, na primer 2003. godine 3,5 milijarde evra, 2007. godine 8,38 milijardi evra, a uvoz 2003. godine 7,13 milijardi evra, a 2007. godine 14,6 milijardi evra, odnosno deficit je bio 2003. godine 3,6 milijardi evra, a 2007. godine će biti otprilike 6,2 milijarde evra.Ocena je nepovoljno, zabrinjavajuće. Zbog toga i ja mislim, i više sam puta govorio, da je kurs domaće valute bio precenjen i da je to jedan od razloga što zadnjih nekoliko godina smanjujemo izvoznu konkurentnost ili, bolje rečeno, nedovoljno je povećavamo. Na drugoj strani, stvaramo preduslove da je najbolja fabrika uvoz, što u svakom slučaju mora biti rešeno kroz kombinaciju makroekonomske politike javnih finansija, makroekonomske politike Vlade i monetarne politike Narodne banke. To nam sledi i mislim da je dobro što je predstavnik Vlade, i što je ministar finansija i ostali, ministar privrede, što su praktično jednoglasno rekli : izvoz je najveći zadatak 21. veka ove zemlje. U protivnom, mi ne možemo da iskoristimo ovu povoljnu situaciju po javnom dugu, i privatizacione prihode, koji su jednokratni, i prihode gastarbajtera, koji su takođe jednokratni, ne možemo na duži rok upotrebiti da lečimo naš spoljnotrgovinski deficit. Generalno rečeno, zaključak druge tačke moj jeste da naši makroekonomski agregati imaju povoljno kretanje, osim izvoza, ali međutim da je još bilo moguće, posebno u godinama kada je niska baza, jer kada se poveća baza, kao što je u zapadnoj Evropi, tamo je stopa rasta 2% odlična, dva do tri posto, a kada je niska baza onda se prave visoke stope rasta. Druga tačka o kojoj bih govorio je budžet, sadašnji budžet za 2008. godinu. Naš sadašnji budžet za 2008. godinu je dominantno socijalni, a u jednom delu, ukoliko se ulažu u kapitalne investicije, javne investicije, onih 34 milijarde direktnog NIP-a, i 12 milijardi kreditnih linija, on je razvojni i u stvari pokazuje želju da se investicijama, putem investicija, poveća na duži rok bruto društveni proizvod i da se poveća izvozna konkurentnost naše privrede. Socijalan je zbog već više puta istaknutih stečenih prava. Znači, imamo stečena prava budžetskih korisnika. Evo, da ponovim nekoliko samo budžetskih razdela, gde se vidi da su to stečena prava. Rashodi zaposlenih, više puta je rečeno, i mislim da je to jedna od slabijih tačaka, ne plate po pojedincu nego plate u masi, a to znači smanjenje državne uprave, a povećanje plata po pojedincima. To je neki naš futur, nešto što se mora desiti kod nas. Posebno je izražen transfer socijalnim fondovima, gde mi u socijalne fondove izdvajamo preko dve milijarde evra, 165,6 milijardi dinara. Zašto? Zato što je naš, kao i stara devizna štednja, PIO propao, nema kapitala u sebi i on se postepeno kapitalizuje. Dok se PIO ne kapitalizuje, dok ne bude mogao iz sopstvenih prihoda i iz sopstvenog kapitala dividendi da pokriva tekuće rashode, mi ćemo uvek imati probleme. Ono što je dobro, to je da se spajaju sva tri penziona i invalidska fonda od Nove godine, da bi se napravila racionalizacija režije, odnosno da bi se smanjili materijalni, direktni troškovi i ostali koji su karakteristični, koji se koriste za upravu tim penzionim fondovima. Dakle, to je jedna od najvećih budžetskih razdela, stavki, gde mi imamo nasleđe onako kakvo je. Sledeće, takođe se odnosi na socijalnu zaštitu, drugih primera socijalne zaštite, tranzicioni fond, dečija zaštita, boračko-invalidska zaštita, socijalna zaštita i tako dalje, učenički standardi i ostale kategorije, za koje se čak izdvaja i nedovoljno, imajući u vidu potrebe za ta davanja. Tako da će i u 2009. i u 2010. godini, u suštini, budžet ako ne dođe do većeg skoka, odnosno zavisno od razvoja bruto društvenog proizvoda, i dalje morati da ima tu socijalnu komponentu, jer je nerealno očekivati da ćemo mi moći iz sopstvenih sredstava da kapitalizujemo PIO, bez obzira što će on spojiti i racionalizovati pojedine troškove, ali će i dalje taj deficit, koji sada iznosi 33%, bio i 50%, taj će i dalje postojati, to je neka naša realnost. U pogledu budžetskih prihoda, mi znamo da su porezi dominantni, oni od 639,6 milijardi učestvuju sa 596,2 milijarde dinara. Znači, potpuno dominantna grupa prihoda su porezi, što je i normalno, jer su to osnovni prihodi u javnim finansijama, odnosno u budžetu. Mislim, to je dr Cvetković i istakao, da povećanje poreza na dobit pokazuje našu šansu, ali mislim da što se tiče poreza na dobit, jer je on najniži u okruženju, 10% na poresku osnovicu, da tu jedna što veća poreska disciplina mora postojati i da se posebno kad se tiče poreza na dobit moraju kontrolisati, čak mislim da je to posao i parlamenta, javna preduzeća. Mi imamo 17 republičkih preduzeća, imamo 450 lokalnih preduzeća. U suštini, deo njih se ponaša kao da nemaju svoga gazdu, a njihov gazda su država i opštine. Ako im gazda pusti da rade šta hoće, da troše koliko hoće, pa oni će to rado prihvatiti, ne treba previše da ih ubeđujemo. Gospodin Cvetković je rekao da je u okviru Ministarstva opredeljena grupa ljudi koja će vršiti kontrolu nad javnim preduzećima, nad trošenjem javnih preduzeća, jer javna preduzeća, sada se finansira deficitno samo železnica sa 10,6 milijardi, ali ostala ne zarađuju, osim Telekoma. Kako može da ne zarađuje NIS, kao isključivi monopolist, sa tolikim brojem pumpi, on mora da pravi dobit i da unosi dobit u državni budžet. Vezano za budžet, samo još jedna napomena. Moram da se vratim na ovaj grafikon. Što je kolega Topalović govorio, praktično, u 2008. godini budžet nominalno raste. Molim vas, budžet nominalno raste 13,2%, a realno, u stalnim cenama raste 6%. Tu je bila zamka, možda ste vi namerno rekli, ali bruto društveni proizvodraste nominalno 13,2%, budžet raste 9,9%. Znači, bruto društveni proizvod brže nominalno raste nego što raste budžet. Samim tim otuda proističe onaj racio broj koji kaže da se učešće budžeta u 2006. godini, učešće budžetskih rashoda sa 24,3 smanjuje na 23,5%, znači 0,8%, to je suština, to je pravi racio broj, gde upoređujemo dve veličine koje su jedino uporedive. A nominalni rast, ponavljam, jeste 13,2%. U tom smislu, brže raste bruto društveni proizvod od budžeta i to je ona intencija o kojoj je govorio ministar Cvetković, kao osnovna intencija koja se postavlja ovim i narednim budžetima. To je pretpostavka, ali pretpostavka je bila da će biti ovaj deficit 2007. godine, pa je ministar rekao da mi već imamo rezervu, odnosno da nije potrošeno onoliko koliko je planirano. Možda će se to desiti i u 2008. godini. Konačno, četvrta tačka, rizici i šanse. Po meni, osnovno je rizici, a ujedno i šanse. Nezaposlenost; mi imamo dva miliona stalno zaposlenih ljudi. Znači, to je i rizik i šansa. Kako se može doći do zaposlenosti? Može samo kroz nove investicije i povećanje produktivnosti. Znači, ova država mora praktično crveni tepih prostreti pred sve potencijalne investitore, to je suština, i domaće i strane, ne vodeći računa o njihovom poreklu. Drugo, državna uprava. To je već rečeno. Državna uprava 9,7 BDP-a. Na duži rok praktično mora da se vrši restrikcija. To je takođe rezerva za onaj drugi deo gde sada još uvek, zbog stečenih prava, ne postoji razvojni deo. Treći deo, završetak privatizacije. Ovim zakonom koji je ovde na dnevnom redu predviđa se 31. decembar 2008. godine kao krajnji rok, i to je nužno. Mi smo već produžavali taj rok. Ne postoje kontraargumenti koji bi osporili tezu da se privatizacija mora završiti, jer pre svega postojanje privatne i društvene svojine praktično rađa potencijalnu korupciju. To svi mi dobro znamo i videli smo u istoriji svih zemalja. Zato su sve zemlje žurile, pa i po cenu da nema egalitarizma, da nema pravde, da ima grešaka, ali je suština ukinuti dvojstvo u vlasničkim oblicima, odnosno ukinuti onaj oblik koji ni po Ustavu ne postoji, a koji se zove društvena svojina. Tumačim zašto se nije završilo, zbog različitih pritisaka raznih subjekata privatizacije, koji su praktično odlagali, i tu dolazim na 4. tačku, javna preduzeća. Tu nema šta da kažem. Mislim da je prvi korak podela besplatnih akcija.
Izvinite, kolega Vujadinoviću, morate prekinuti. Član 85. stav 5, produžavamo radno vreme Skupštine do posle 18,00 časova, do završetka tačke.
Prihvatam ovu intervenciju. Dakle, podela, opšta vaučerizacija, 15% javnih preduzeća, s jedne strane, pored toga što predstavlja jedan egalitarni čin, čin pravde, ona će u stvari onemogućiti dalje odlaganje privatizacije javnih preduzeća, i to je možda još veća dobit tog postupka. Znači, ako se uđe u privatizaciju, rečeno je ako se uđe u podelu besplatnih akcija, donese poseban zakon, njime je predviđeno da se do kraja 2010. godine definiše vlasnička struktura javnih preduzeća. Da li će država biti većinski vlasnik ili manjinski, ili će potpuno prodati javna preduzeća, to ostaje da praktično svaki subjekt privatizacije odnosno promene vlasničkih odnosa to utvrdi na svojim organima upravljanja ili preko Skupštine države. Četvrta tačka, privatizacija i završetak restruktruriranja velikih sistema. Mislim da je krajnji rok 2008. godina. Tu pre svega mislim na Zastavu, Prvu petoletku, Bor itd, gde smo mi do sada, iznosio sam taj podatak i taj podatak je takođe javan, mi smo do sada u otpust duga i direktne subvencije tzv. velikim sistemima, 75 sistema u restrukturiranju, do sada ubacili 9 milijardi evra, kroz otpust duga i kroz direktne subvencije. U suštini teško se tu može postići rezultat, jer su bilansi godinama propadali. Bor duguje 500 miliona dolara najmanje. Teško će se to rehabilitovati kroz redovno poslovanje. Zato treba ići, pa i po cenu određenoggubitka države, otpusta dugova jednokratnih, da se izvrši definisanje vlasničke strukture, da ti sistemi dobiju svog vlasnika, koji će onda raditi na principu profita. Peto, kapitalizacija PIO, odnosno ozdravljenje penzionog i invalidskog fonda je jedinstveno od nove godine. To je takođe jedna nužna strateška mera, bez koje na duži rok nema ozdravljenja makroekonomije Srbije. U tom smislu početak je spajanje fondova, ali prava kapitalizacija gde će fond imati svoj račun, kao i svi drugi, pa će možda penzioneri imati ne samo penzije, nego će možda imati dividende, kao i drugi penzioni fondovi. Zaključno, još jedna završna reč, mislim da su naše javne finansije u dobrim, sigurnim i ozbiljnim rukama gospodina ministra profesora Cvetkovića i zaista to govorim ne stranački. Poznavajući analitičara gospodina Cvetkovića, siguran sam da ste svi uvereni da, ovo što Cvetković piše, neće odustati od ovih proporcija koje je postavio Memorandumom i projekcijama do 2010. godine.
Po poslovniku za reč se javila moja koleginica narodni poslanik Nataša Jovanović, pa potom narodni poslanik Žarko Obradović.
Pretpostavljam da ste vi iz DS aplaudirali gospodinu Vujadinoviću što je izneo neke podatke identično onima koje iznosi SRS o lošem poslovanju javnih preduzeća, NIS i ostalih, pod DOS-ovskom vlašću. Dakle, vi ste opozicija u vašim redovima, gospodine Vujadinoviću, ali vidim da pozitivno utičete na vaše stranačke kolege da prihvate vaše stavove, pa i sam gospodin ministar. Javila sam se po članu 85. stav 5. da vas dopunim, gospodine Mrkonjiću. Najpre, znam da vi to ne biste, ali vam je Miloljub Albijanić, koji se sada šetka po sali, kolega potpredsednik, uporno govorio da treba da obavestite poslanike da će rad da se produži i posle 18,00 časova. Moram da vas dopunim, ali ne dalje od 20,00 časova, i striktno do 20,00 časova, zato što je to dogovor, odnosno to je ono na čemu je insistirala SRS i gospodin Todorović pre dva dana kada je bio na sastanku sa predsednikom Skupštine, iz razloga što odmah posle toga na Drugom programu RTS, a najkasnije u 21,00 časova, treba da otpočne nastavak suđenja koji antisrpski Haški tribunal vodi protiv našeg predsednika prof. dr Vojislava Šešelja. Znam, uvažene kolega narodni poslanici, vi iz DS, iz DSS i iz ostalih političkih stranaka, iz G17, da ste s pažnjom noćas do kasnih sati pratili suđenje našem predsedniku dr Vojislavu Šešelju, ali vas pozivam da to uradite i večeras, i vas gospodine ministre, od 21,00 sat, naročito zbog činjenice kako rekoh jutros da od svedoka Antonija Oberšala, pretpostavljam nekog špijuna nižeg ranga ili pijanice, pošto je tako izgledao i tako govorio, neće ostati kamen na kamenu. Prema tome, za vas će biti poučno, pa s obzirom na to da samo ovih nekoliko argumenata o lošem stanju naše privrede i ekonomije, koje je izneo gospodin Vujadinović, pozitivno utiču na vas, verujem da ćete vi, potpuno svesni činjenice da prof. dr Vojislav Šešelj tamo brani Srbiju i interes naše države, svi sutra doći u Narodnu skupštinu Republike Srbije sa željom i naravno s intimnim osećanjem, jer u to morate jednoga dana da budete ubeđeni na osnovu takvih argumenata, da se zapadna srpska granica nalazi na liniji Karlobag-Ogulin-Karlovac-Virovitica.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, a potom repliku Zdravko Topalović.
Poštovane kolege narodni poslanici, gospodine ministre, moram da iskoristim ovu priliku da dam komentar onoga što je govorio kolega Vujadinović. Kolega Vujadinović bi trebalo da zna, jer to cela Srbija zna, kada pomene CIP, sinonim za CIP je gospodin Milutin Mrkonjić, a ne ono što ste vi pomenuli. Sve ono što ste rekli, moram vam reći, bar mene asocira na jedan čuveni aforizam Vlade Bulatovića - pre rata nismo imali ništa, a onda su došli Nemci i uzeli nam sve. Tako ste vi pre Cvetkovića ništa, a onda Cvetković, i sve med i mleko. Da li je baš tako? Nije. Uz svo poštovanje prema gospodinu Cvetkoviću, jer ono što govorim nema veze sa njim, naravno u meri u kojoj gospodin Cvetković ne smatra to lično ili ako ja ne kažem nešto lično, ali ću vam na vrlo prostom primeru reći da ni Ministarstvo finansija, ni Vlada ne rade onako kako pričaju u javnosti da rade. Znači, vrlo prosto, kada kažete da drži reč, ne, ne drži reč. Vlada drži reč. Ne, ne drži reč. Da li je pre šest meseci u raspravi o Zakonu o budžetu bilo reči o tome javno da će biti ukinut PDV na opremu, uvoz za hranu, odeću i obuću za bebe? Da. Da li je urađeno? Ne. Vrlo prosto. Manite se ovih visokih stvari, visoke politike. PDV za bebe, jeste li obećali građanima - jeste. Jeste li ispunili - niste. Tačka na to kako se Vlada ophodi prema tome. Namerno sam odlučio, u dogovoru sa svojim kolegama iz poslaničke grupe SPS, da ovo izlaganje posvetim samo tom pitanju - PDV za bebe, i da pokažem koliko je Vlada dosledna u svojoj nedoslednosti prema ovom pitanju. Da bi svi shvatili o čemu je reč, pošto neki očigledno ne shvataju, držim jedan zvaničan dokument države Srbije koji se odnosi na projekciju stanovništva Srbije. Citiram, pa ćete shvatiti značaj ovoga o čemu pričam: "Prema projekcijama stanovništva Srbije u narednih pola veka biće nastavljen proces depopulacije. Prema svakoj od šest analiziranih varijanti projekcije, rađenih posle popisa 2002. godine, broj stanovnika Srbije u 2052. godini biće manji nego 2002. godine. Depopulacioni tokovi bili bi zaustavljeni jedino ukoliko bi bila ostvarena varijanta visokog fertiliteta, ali tek u drugoj polovini projekcionog perioda. Rezultati analiziranih projekcija stanovništva ukazuju da je u dogledno vreme teško očekivati poboljšanje demografske slike Srbije, koja će biti obeležena smanjenjem stanovništva i njegovim vrlo intenzivnim starenjem." To je nam je sudbina. Biće nas sve manje i kao narod bićemo sve stariji. Ipak, uspešno sprovođenje mera za podsticaj rađanja i ubrzanje ekonomske tranzicije mogu usporiti nepovoljne trendove. To bi, eventualno, do sredine 21. veka promenilo nešto. Zašto ovo govorim? Zato što smo pre pet meseci, kada smo imali raspravu o budžetu za 2005. godinu, imali obećanje ministra da će biti smanjen porez na PDV i to obećanje nije urađeno. Naime, pre sednice Skupštine Srbije kada se raspravljalo o porezu na PDV, gospodine Cvetković je zajedno sa gospodinom Dulićem, da ne mislite da izostavljam njega iz ove priče, jer su zajednički organizovali sastanak sa roditeljima, to je jedno udruženje roditelja koji su tada skupili 30.000 potpisa, i gospodin Cvetković i gospodin Dulić su njima obećali da će smanjiti PDV. Javno su rekli da će smanjiti PDV za opremu, odeću i hranu za bebe. Ministarstvo finansija je tada zvanično podržalo inicijativu 16 nevladinih organizacija da se smanji PDV pri kupovini hrane, odeće i opreme za bebe, ali i primeni niz drugih mera, kako su oni rekli, kako bi se snizile cene ovih proizvoda. Šta biva? Pošto su poslanici SPS podneli dva amandmana ovde prilikom rasprave tog zakona, dva amandmana, jedan koji je predviđao ukidanje PDV, drugi je smanjenje PDV, Vlada se našla u jednoj nezgodnoj situaciji. Obećali su građanima, a trebalo bi ovde to da pokažu. Pribegli su najjednostavnijem rešenju, ignorisali su građane i nisu hteli da prihvate amandmane SPS. Moram reći da je tada gospodin ministar, u ime Vlade Republike Srbije, dao sledeća objašnjenja zašto ne može prihvatiti amandmane. Podsećam, bila su dva amandmana, ukidanje i smanjenje, a javno su rekli da će smanjiti PDV. Nisu prihvatili amandmane, pod obrazloženjem da je amandman nejasan. Kada smo moje kolege i ja, čini mi se da je gospodin Paja Momčilov bio u tome najaktivniji, podsetili ih da postoji poslovnička mogućnost da Vlada interveniše svojim amandmanom, pa taj nejasni amandman da učini smislenim, jasnim, naravno da to nisu prihvatili. Drugo objašnjenje Vlade je bilo da ne precizira proizvode za koje bi bio ukinut PDV. Rekli smo im, to nije predmet amandman, to je predmet nižeg podzakonskog akta. Rekli su - u redu, ni ovo nam nije logično, prelazimo na treće objašnjenje. Treće objašnjenje bilo je da se ne precizira društveni sloj na koji bi se olakšice odnosile. Ljudi su ekonomisti, ne razumeju da Ustav Republike Srbije garantuje ravnopravnost građana i uživanje svima istog nivoa ljudskih prava. Onda su i to pitanje napustili brzo. Onda su dali četvrto, da direktive i standardi EU ne predviđaju ukidanje PDV-a za promet i uvoz hrane, odeće i opreme za bebe. Ovo oko direktiva EU, to je tek posebna priča. Pričamo o direktivi EU 2008. godine, kada i sama EU pravi jednu projekciju svog razvoja, pa kaže - do 2011. će biti ovo, do 2014. ćemo videti kako ćemo implementirati naš dogovor, a do 2017. ćemo videti da li će se EU proširivati ili ne. Naravno, i u samoj EU, to sam govorio na nizu konkretnih primera, situacija je takva da same pojedine članice EU imaju mogućnost da odlučuju o tome da li će prihvatiti neke obaveze ili neće. Primera radi, Velika Britanija i Irska ne primenjuju određene delove vezane za ljudska prava i osnovne slobode, zato što smatra da oni imaju posebnu situaciju koja im može koristiti, ili neke druge zemlje ne poštuju sve one kriterijume ili merila vezano za EU. Šta biva? Mi smo ovde u SkupštiniSrbije imali situaciju da su sve opozicione poslaničke grupe glasale za ta dva amandmana, vladajuća koalicija nije glasala ni za jedan. Suština je rečena tek naknadno, da država uopšte nije razmišljala o tome i da nema uopšte projekciju da li bi i koliko bi to izazvalo efekata u budžetu Republike Srbije. Šta biva? Pošto su suštinski dezavuisali sami sebe, građane sa inicijativom ostavili na cedilu, amandmane nisu prihvatili, desilo se da je posle gospodine patrijarh Pavle uputio jedno otvoreno pismo Vladi Republike Srbije, gde je tražio da se ukine PDV za odeću, opremu i hranu za bebe. Gospodin Pavle tada kaže - ako se pak ukidaju i smanjuju isti ti porezi za kupovinu prvog stana... to sam zaboravio reći, na istoj sednici Narodne skupštine Republike Srbije je ukinut PDV za kupovinu prvog stana, a znate da stan mogu kupiti samo bogati ljudi u situaciji koja postoji sad u Srbiji, ukinut je PDV za računare i komponente, a napose što se sve te komponente dovoze sa Dalekog istoka i prodaju se ovde po daleko većoj ceni, a da ne pričam o obrazovnoj strukturi građana Republike Srbije, o činjenici da vrlo mali broj građana Republike Srbije, to je činjenica, može koristiti isti taj kompjuter sa komponentama koje su predviđene za oslobađanje. Znači, gospodin Pavle moli Vladu, javnim otvorenim pismom, da se učini sve da se konačno ukine i plaćanje poreza na hranu, odeću i opremu za bebe, uz ocenu da je većina sela u Srbiji opustila, da se škole i po gradovima zatvaraju i rade smanjenim kapacitetom i da nas bela kuga svake godine opominje. Patrijarh smatra da bi ukidanje poreza bio konkretan doprinos da se to zaustavi. Šta se dešava, naravno, kada je u pitanju patrijarh Pavle, Vlada odmah reaguje. Gospodin ministar Lončar je rekao da je Vlada prihvatila taj predlog, evo crno na belo. Vlada je prihvatila taj predlog, ali ne svi, pošto, kad se kaže Vlada, ne računa se na sve. Održana je javna konferencija za štampu i rečeno je - Vlada Republike Srbije prihvata apel gospodina patrijarha Pavla da se ukine PDV za odeću, obuću i hranu za bebe. Onda su svi, sa izuzetkom članova DS, moram da budem pošten pa da kažem, rekli - ne, formiraće se savet, pa će se videti da li to treba ili ne treba, pa će se napraviti jedna projekcija, pa ćemo tek onda da vidimo. Ovo pominjem da bi građani Republike Srbije videli kakvu mi imamo Vladu. Vlada Republike Srbije, u liku predsednika Vlade, kaže - da, prihvatićemo i ministar iz DSS kaže - da, prihvatićemo, a drugi ministri smatraju da ih to ne obavezuje. Taj stav Vlade da će prihvatiti, nažalost, nije zaživeo u praksi. Ostaje u javnosti utisak da je Vlada prihvatila inicijativu gospodina patrijarha Pavla da se ukine PDV za odeću, opremu i hranu za bebe. Međutim, suštinski se ništa nije desilo. Građani možda ne znaju, da bi bila neka inicijativa prihvaćena, mora da ima oblik neke zakonske inicijative i ovde poslanici Narodne skupštine Republike Srbije da to izglasaju. Ovo se dešavalo krajem juna, početkom jula, a početkom novembra SPS je ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije predložila četiri zakona. Jedan vezano za penzije, gde smo tražili da 60% prosečnog ličnog dohotka ostane kao visina penzije, da se to ne smanjuje, jer penzioneri su u pravu kada kažu da im je u protekloj godini u značajnoj meri smanjena penzija i ova priča o korekcijama, o nadoknadi jeste samo ispravljanje nepravde koja je prema njima učinjena. Drugi je zakon bio našeg kolege Rajka Baralića, da se deca roditelja koji su sa sela i koji su ostali bez roditelja, da postanu briga, odnosno socijalno staranje države. Treći je bio da se produži vreme privatizacije medija na lokalnom nivou. Četvrti je bio zakon o izmenama i dopunama Zakona o PDV na bebe. Opet smo predlagali ukidanje ovog člana. Opet, gospodine Vujadinoviću, Vlada, a i vi, moram reći, kolege narodni poslanici, u potpunosti ste ignorisali ovaj naš stav i niko nije želeo da za to glasa. Onda imamo inicijativu nevladinih organizacija, 10-tak dana kasnije, sada 40.000 potpisa - Predlog zakona o ukidanju PDV-a. Verovali ili ne, imamo ovde taj odgovor, pošto je to dostavljeno uz taj materijal, ne uz zahtev SPS-a, nego je uz taj materijal dostavljen odgovor Vlade i kaže: "Vlada ne prihvata predlog ovog zakona iz formalno-pravnih razloga". Znači, kada su u pitanju socijalisti, amandman je nejasan, nema spiska proizvoda, ne precizira socijalni sloj na koji se odnosi, a ovde iz formalno-pravnih razloga. Moram reći da ovo objašnjenje ima i jedan deo objašnjenja koji je dat i nama, a to je da te čuvene direktive EU, eto, sprečavaju Vladu, ona bi uradila to, ali ne može mimo direktiva, jer te direktive EU joj vežu ruke, a ova vlada je tako tim integracijama ka EU obuzeta da ona ne može ni pomisliti da, ne daj bože, učini nešto korisno za Srbiju, a što može biti protivno interesima EU. Ponavlja se jedna klasična priča. Evo i sada neki ministri više pažnje poklanjaju kako će EU reagovati povodom Kosova i Metohije nego kako građani Republike Srbije reaguju povodom Kosova i Metohije. Važnije im je da im se tamo na Zapadu kaže da su dobri i korektni i da imaju iste vrednosti kao oni, nego da im se kaže - branićemo svoju zemlju ili nećemo dozvoliti da se uzme deo teritorije. Naravno, tu su opet navedeni oni isti razlozi. Da budem iskren, pomenuti su i određeni statistički podaci, gde se navodi da već godinama pada stopa fertiliteta i da se ne može ovaj amandman prihvatiti iz sledećih razloga. Kolege narodni poslanici, pomenuo sam ovo ne slučajno, čuli smo priču da je to tek jedna od mera, možda je dobra, ali je tek jedna od mera. Ali je ovde problem sledeći: 1) Vlada je rekla, a nije uradila; 2) ceo spisak mera, ništa nije uradila, sem što se sastao Savet i što je Savet zauzeo određene stavove. A prema pisanju medija, čak i ima stav tog saveta da treba, kao jednu od mera, smanjiti porez na odeću, opremu i hranu za bebe. Suština je što mi ovde ne vidimo uopšte spisak mera. Nije to toliko komplikovano kao što izgleda. Evo, imam ovde dve vrste računa. Da bi naši ljudi shvatili, jedno je iz jedne zapadne zemlje, a ovde je naš domaći. Kad kod nas kupite proizvod za bebe, PDV je 18%, a na Zapadu piše - porez 0% za odeću za decu, ne samo za bebe, nego i za decu uzrasta, dve, tri, četiri godine. Ministar možda ne zna, a trebalo bi da zna, primera radi, te čuvene pampers pelene se prodaju po različitim cenama, od 1.154, do 1.254, do 1.454. Svi objašnjavaju - eto, mora se. Postavlja se pitanje šta država mora ili šta hoće da učini. Ono što je loše po Vladu i po ministra, objektivno, jeste i stav firmi koje se bave uvozom ovih proizvoda. Piše čovek, crno na belo. Ime nije važno, ali direktor firme koja se bavi uvozom i distribucijom bebi i dečije opreme, smatra da država treba da ukine ili bar da smanji PDV. Znači on, čovek koji se bavi time, to misli. Onda se kaže: "Računice trgovaca ukazuju na konstantno smanjenje prometa robe iz asortimana za bebe". Znači, narod ionako više nema para. Ne znam da li ste vi svesni, ali obični ljudi kupuju po jednu, dve ili pet komada pampers pelena, primera radi, za svoje dete, ne kupuju paket zato što nemaju para, jer je Srbija u ovo demokratsko vreme naglo osiromašila i kupovna moć stanovništva je takva da ne mogu da kupe, kakav paket, ne mogu da kupe 10 pelena odjedanput. ''Računica trgovaca ukazuje na konstantno smanjenje prometa robe iz asortimana, a manji PDV bi doprineo pojeftinjenju tih artikala.'' Znači, ljudi koji se time bave, inače ima primera iz nekih drugih zemalja, da ona firma koja je uvoznik tih stvari, da prodaje to po najnižoj mogućoj ceni, a onda kod države refundira deo troškova vezan za uvoz tih proizvoda. U stvari, šta je ovde suština? Vlada u ovom trenutku, decembra 2007. godine, nije imala snage da ispuni svoje obećanje, jer da je ukinula PDV za bebe, onda bi morala pronaći neki drugi izvor za popunu budžeta. Mi nismo čuli od ministra koliko je taj iznos u strukturi budžeta. Bilo bi dobro da čujemo. Možda sve ovo što sam naveo kao neke primere zašto treba, možda imaju neki razlozi zašto ne treba, ali stvar je vrlo jasna i prosta, čini mi se. Pođite u prodavnicu, pa ćete videti kolike su cene, pa ćete se suočiti sa situacijom da su cene dečijih proizvoda daleko veće nego cene nekih proizvoda za odrasle. Demografska situacija u Srbiji je katastrofalna. Od 161 opštine, u 155 je negativan prirodni priraštaj. Četvrti smo narod u Evropi među 10 najstarijih u svetu. Ovo istraživanje koje sam vam pročitao na početku govori, prema šest različitih varijanti tih statističkih pokazatelja, 2052. godine Srbija će imati manje stanovnika nego sada. To nije stvar ove, buduće vlade ili prethodne, to je stvar državne politike. Ali je, nažalost, situacija da mi nemamo državnu politiku vezano za demografsku situaciju u Srbiji i kako je poboljšati. Neće ni ova mera Vlade, da budemo pošteni jedni prema drugima i prema građanima Srbije, ni ova mera Vlade ne bi imala tolikog efekta, ako nije deo drugih, ali od nečega se mora početi. Ovde je najgora situacija što svi ćute i svi se prave ludi, a činjenica je da su cene velike i da građani nemaju mogućnosti. Mogao bih razumeti da je rečeno - u redu, dali smo mogućnost mladim ljudima da dobiju stanove, da dobiju kredite, trudnice su dobile pravo na produženo bolovanje, povećan im je iznos novčanih sredstava koji primaju sa šest ili devet na 12 meseci, neće primati 50, 60 ili 70%, primaće 100% ili 120% od prosečnog ličnog dohotka u firmi u kojoj rade, da se vidi da postoji spisak mera koje imaju tu dimenziju kako poboljšati demografsku situaciju. Ali, toga nema. Zato ovo pitanje jeste za neke od nas važno, a bogami je važno i za Srbiju, smatrali vi to ili ne, jer džabe i kompjuteri, džabe i nevladine organizacije, džabe i servisiranje svih nekih drugih stvari, ako ne bude dece, ako ne bude beba, ako ne bude novog priraštaja, neće biti Srbije, gospodo poslanici. Zato ne mogu da razumem zašto Vlada ne izađe pošteno i kaže - nismo planirali, uradićemo to iduće godine. Pokušavati nas praviti ludima i pričati jedno a raditi drugo, to ne može. Zato sam i smatrao potrebnim da celo ovo izlaganje o budžetu posvetim samo jednoj temi, da bih pokazao, praktično, da Vlada radi vrlo nekorektno, ignoriše stavove npr. najmanje 40.000 ljudi koji su inicijatori ovog predloga zakona, ignoriše stav jedne poslaničke grupe, kojoj su se posle pridružile sve poslaničke grupe opozicije, ali nažalost ignoriše buduću Srbiju, jer buduća Srbija treba mlade naraštaje. A bez tih mera, koje uključuju i ovu meru, mladih neće biti.
Hvala, gospodine Obradoviću. SPS je iskoristila maksimalno svoje raspoloživo vreme. Puno vreme iskorišćeno i malo prekoračeno. Ukupno je bilo 38 minuta. Reč ima narodni poslanik Lidija Vukićević, po Poslovniku.
Poštovani poslanici, poštovani građani Srbije, javila sam se, naravno, u okviru budžeta. Gospodine ministre, vi ćete iz ovog izlaganja da mi ujedno, nadam se, odgovorite na pitanje koje će da sledi iz svega ovoga. U okviru zakona o budžetu predviđeno je spajanje tri fonda, tako piše u zakonu o budžetu, a to su fond za poljoprivredu, državni fond i fond samostalnih delatnosti. Mi smo ovaj problem, sada mislim na samostalce, ne govorim samo o umetnicima, imali još 2003. godine, pa smo nekako uspeli da se odbranimo i raznim peticijama, koje su i sada na pomolu, koje su i sada napisane, uspeli smo da očuvamo naš samostalni fond kako je funkcionisao do danas. Zbog nekontrole države nad državnim firmama koje su morale po zakonu da uplaćuju doprinos svojim radnicima, državni fond je propao. Mislim na sve državne firme, kao što su bile Robne kuće i da ne nabrajam sve druge firme. Državni fond je propao, pa su onda ljudima zakidane penzije, tako da, recimo, nisu penzioneri dobijali po dve-tri penzije, onda je morala, naravno, država da interveniše, pa iz državnog budžeta je odvajano za penzije koje su kasnile, a da ne govorim da je tu bila inflacija i da su možda dobijali manje para. Uglavnom, to je bio njihov problem, država je na taj način rešavala taj problem nepoštovanja uplaćivanja doprinosa svojim radnicima. Za razliku od državnog fonda, postoji fond samostalnih delatnosti, koji je redovno svakog meseca isplaćivao penzije ljudima. Znači, u dan, u čas i to tako već godinama traje. Zašto su tu penzije redovno isplaćivane? Iz prostog razloga što su samostalni radnici, dakle, ljudi koji su pripadali tim samostalnim udruženjima, sami sebi uplaćivali mesečno doprinose, jer u protivnom ne bi mogao da im ide staž, u protivnom ne bi mogli niti socijalno, niti radni staž da im ide. Pošto su samostalci uplaćivali redovno, fond im je bio u plusu, gospodine ministre, zato što su samostalci uplaćivali redovno. To znamo i to može vrlo lako da se proveri. Na drugoj strani, država je penzionisala ljude u punoj snazi, to je policija, vojska, ljudi koji su odlazili sa nedovoljnim brojem godina u penziju u raznim firmama itd. Time smo došli u situaciju da je veći broj penzionera stvoren nego što privredni budžet može da pokrije. Ovim spajanjem, kako ste vi predvideli u zakonu o budžetu, novac samostalaca biće uliven u jednu kasu i mi ćemo morati da pokrivamo promašaje državne politike. Mislim da to nije u redu. Veoma ću pažljivo saslušati vaše mišljenje. Želim da čujem vaš odgovor, ne samo ja, sada govorim u svoje ime, ali kao predstavnik svih samostalnih udruženja. Volela bih da vam moj kolega Branimir Đokić pročita peticiju koja je napisana, ne iz razloga da bismo mi vama oponirali pošto-poto, nego iz razloga da biste bili upoznati čime nisu samostalci zadovoljni i zašto samostalci sada moraju da ispaštaju, zato što državne institucije nisu svoj posao obavljale onako kako treba, tj. nisu uplaćivale doprinose radnicima svakog meseca. Hvala najlepše.
Reč ima narodni poslanik Branimir Đokić, po Poslovniku. Izvinjavam se ostalima, samo da imamo kontinuitet priče, pa ćemo nastaviti, pa Aleksandar Marton, pa Nataša Jovanović, pa Zdravko Topalović.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, predsedavajući, ovaj problem koji je koleginica Lidija iznela ovde u Skupštini, kao narodni poslanik SRS, u ime svojih kolega koji se godinama pokušavaju odbraniti i sačuvati svoj fond, pročitao bih jedno pismo i apel koji je sačinjen u koordinacionom telu svih umetnika Srbije i koji sada kruži Srbijom za potpisivanje jedne peticije, da bi ministarstvo uslišilo i pokušali da sprečimo ovakav čin uništavanje fonda za samostalne delatnosti. "Smatramo da je spajanje fonda PIO samostalnih delatnosti sa državnim fondom protivpravan, nemoralan, nedemokratski čin, nesaglasan sa društvenom orijentacijom i načelima i konvencijama EU. Fond PIO samostalnih delatnosti je zdrav fond sa evropskim proporcijama aktivnih penzionera. Objedinjavanje samostalnog fonda sa državnim fondom je apsurd, špekulacija i pravljenje opšteg, bolesnog fonda na budžetskoj grbači. PIO samostalnih delatnosti utemeljili su samostalni umetnici i samostalni radnici u kulturi, zanatlije, advokati i druge samostalne delatnosti, a njihov privatni kapital ovim bi bio konfiskovan, mimo svih evropskih i naših društvenih tendencija. Danas kroz taj fond svoja građanska prava ostvaruju samostalni umetnici svih branši, zanatlije, advokati, sveštenici, brokeri, taksisti i drugi preduzetnici i on je obrazac kako moderan fond treba da funkcioniše. Apsurdno je što se neprekidno propagiraju i stimulišu nova privatna penzijska osiguranja, a istovremeno ide na uništavanje tradicionalnog privatnog fonda PIO samostalnih delatnosti, koji je višedecenijska tekovina, a to je apsolutno u raskoraku sa demokratskim i predstavlja antidemokratsku nameru". Čitam ovo pismo, s obzirom da je to pismo upućeno svim mogućim institucijama. "Koordinacioni odbor umetničkih udruženja Srbije, kao i udruženja samostalnih radnika u oblasti kulture, sa preko osam hiljada osiguranika, kao i druge organizacije ovih osiguranika, zanatlije, advokati, preduzetnici i slično su kod donošenja Zakona o PIO 2003. godine energično protestovali protiv finansijskog pripajanja fonda samostalnih delatnosti državnom fondu, ali njihovi argumenti i protest nije urodio plodom. Zato apelujemo i najenergičnije protestujemo zbog neuvažavanja navodnih opravdanih zahteva od strane tadašnjeg zakonodavca, na čelu sa globalnim ekspertima Mlađanom Dinkićem i Božidarom Đelićem. Ovim se obraćamo vama i ukupnoj demokratskoj javnosti Srbije i izražavamo apel za zaštitu očuvanja proklamovane demokratske prakse i upućujemo najoštrije proteste protiv pravnog, nemoralnog i u svakom pogledu nekorektnog nauma. Odlučili smo da se svim silama, a uz podršku najšire javnosti, odupremo uništavanju našeg fonda i tražimo hitnu izmenu zakonskog propisa kojim se reguliše objedinjavanje fonda i ukidanje Uredbe Vlade Republike Srbije o objedinjavanju fonda PIO od 1. januara 2008. godine. Zaštitu demokratskih građanskih prava ćemo zatražiti od nadležnih evropskih instanci, u krajnjem i obraćanjem Međunarodnom sudu u Strazburu". Još jedanput vas u ime mojih kolega i u ime svih ovih institucija koje su napisale ovaj dopis i apel, molim da još jedanput razmotrite da li postoji mogućnost da se ovo na neki način spreči i da se ovaj fond sačuva, jer to je fond koji su samostalci, na neki način, osnovali i oni finansiraju sami svoje penzije. Hvala.
Reč ima gospodin Mirko Cvetković, ministar finansija u Vladi Republike Srbije.
Komentar na ovo pitanje, vezano za fondove. Dakle, mi ovde razgovaramo o zakonu o budžetu za 2008. godinu i ono što se dogodilo u tom zakonu vizavi fondova, to je samo refleksija jednog procesa koji je krenuo 2005. godine, kada je donet zakon o penzionoj reformi, odnosno sistemu. Te 2005. godine je bilo predviđeno da dođe do spajanja tih fondova i to u nekom postupnom periodu, pri čemu je to sada, ta prva tačka, došla da se desi početkom 2008. godine. Zatim, ide značajan vremenski trenutak je 2011. godine itd. Dakle, budžet sam po sebi niti spaja, niti razdvaja fondove, već to čini zakon o penzionom sistemu, a budžet preslikava ono što se dešava u tom segmentu i ne može tu niti da pomogne niti da odmogne. Dao bih vam otprilike moje mišljenje zašto se to događa, gde smo stigli i koji su budući koraci. Zašto uopšte i odakle ideja o spajanju fondova? Ideja jeste nastala odatle što su svi ti fondovi u svojoj osnovi prihodi, to su javni prihodi, a obaveze koje ti fondovi generišu jesu u svojoj osnovi javne obaveze. Činjenica da je jedan fond u dosadašnjem periodu ostvarivao značajne suficite, a neki drugi fondovi značajne deficite, nije toliko rezultat toga da neko super radi, vrhunski je organizovan, a neko drugi to loše radi, već pre svega odnosa između onih koji uplaćuju doprinose za penziju i onih koji ta sredstva koriste da bi penzije bile isplaćene. Sticajem okolnosti da fond koji se odnosi na samostalne delatnosti ima odnos između onih koji doprinose i onih koji iz njegaprimaju penzije je veoma povoljan u odnosu na taj racio kod fonda klasično zaposlenih, tako da je ovaj suficit koji se ostvaruje u osnovi privremenog karaktera i taj fond će, procene koje sam gledao, ući u deficit negde od 2015. i 2018. godine, kada se broj ovih koji primaju penziju bude povećao u toj meri, onda će se pojaviti deficit i kod ovog fonda, što će biti osnov za državu da i njega ubaci u okvir transfera i da obezbedi i ta nedostajuća sredstva. Ovo što je urađeno za sada nije nikakvo uništavanje tog fonda u finansijskom smislu, dakle, sva ta tri fonda i dalje ostaju sa svojim posebnim računima, gde se sredstva jasno evidentiraju čija su i kom fondu pripadaju, ali jeste obavljena konsolidacija u organizacionom smislu, tako da se sada pojavljuje to da se javlja jedan upravni odbor, jedna uprava, ali imamo posebne račune i sredstva se i dalje ne mešaju između ovih fondova. Planirano je da se faktička konsolidacija u finansijskom smislu izvrši sa početkom od 2011. godine, tako da će do nje doći tek za tri ili četiri godine od danas, kada ona stvarno nastane. U ovom trenutku, reforma je stigla dotle da je samo u organizacionom smislu izvršila ukrupnjavanja, ali ne u finansijskom delu, gde su računi i dalje odvojeni i jasno se zna koje su čija sredstva. To bi bio moj odgovor, uz napomenu da mi sada raspravljamo o budžetu, a da pitanje penzionog sistema i njegove reforme, jeste nešto što ide svojim tokom i ukoliko narodni poslanici imaju u tom pogledu različita mišljenja, onda to treba otvoriti posebno i nezavisno od budžeta, a isto tako i sa drugim resornim ministrom koji o tome ima mnogo bolja saznanja nego što ih imam ja. Hvala.
Reč ima Branimir Đokić, po članu 101. Poslovnika, pa Aleksandar Marton. Molim vas, da završimo polemiku i da idemo po dnevnom redu.
Poštovani ministre, izvinjavam se, ali po vašem izlaganju, kažete da će oko 2015. godine ovaj fond doći u krizu i da neće moći, ali to su vaše procene. Znači, do 2015. godine, pod pretpostavkom da dolazi u krizu, hajde da sada mi taj fond koji je u suficitu, koji radi odlično, gde svi podržavaju samostalci da on postoji, da ga sada na neki način zatvorimo, jer pretpostavljamo da će 2015. godine on doći u propast. Molim vas, ostavite to za 2015. godinu. U ponedeljak,evo za vašu informaciju, okupljaju se ljudi iz svih struktura, i advokati, i zanatlije, svi samostalci, umetnici, jedan protest gde traže da se njihov fond sačuva. Ako njihov fond radi izvanredno, ako njihov fond posluje od njihovog novca, ne vidim razloga zbog čega bi ga vi spajali, a kažete da će imati dva računa zasebna. Zašto ih spajate? Nema veze sa budžetom, ali mi sada postavljamo pitanje i tražimo od vas da na neki način sprečimo takav pokušaj, jer svi ljudi korisnici samostalnog fonda to ne žele, oni žele svoj fond.
Reč ima poslanik Aleksandar Marton.
Gospodine predsedavajući, samo bih kratko, pre 15 minuta je poslanica LSV Aleksandra Jerkov ponovila pitanje, malo i nadogradila pitanje koje sam juče postavio ministru i stvarno bih voleo, mi iz LSV bi voleli da od ministra Cvetkovića i od potpredsednika Vlade Božidara Đelića, koji nam je obećan danas da će biti prisutan, čujemo odgovore na pitanja koja smo postavili. Mi mislimo da su jasna pitanja, konkretna i bojim se, ako ne dobijemo odgovore danas ili za nekoliko dana, da ćemo možda pomisliti da ministar, potpredsednik i predsednik Vlade ili svi ostali članovi Vlade ne znaju odgovore na naša jasna, korektna i konkretna pitanja. Samo dodao, pošto ne dobijamo odgovore na ova pitanja, još jedno pitanje. Pre 20-ak dana i poslanici i mediji su svedoci da smo mi, odnosno ja konkretno sam postavio pitanje potpredsedniku Vlade Srbije Božidaru Đeliću, vezano za koncesije i za odluku pokrajinskih organa IV AP Vojvodine da se AP Vojvodina iz republičkog budžeta obešteti zbog svega ovoga oko koncesija. Sam ministar Božidar Đelić je jasno istakao da će Vojvodina biti obeštećena i govorio je o konkretnoj cifri, o 220 miliona evra kao jasnoj nadoknadi AP Vojvodini. Mi smatramo, i Izvršno veće Skupštine AP Vojvodine, a ministra Cvetkovića podsetiću da IV Vojvodine vodi čovek koji je iz DS-a, dakle, Bojan Pajtić, pa samim tim mislim da sigurno znate odgovor na ovo pitanje. Postavio bih pitanje da li je istina ono o čemu je ministar Đelić govorio, da je cifra od 220 miliona na 30 godina podnošljiva za budžet Republike Srbije. Nije nam baš najjasnije gde se ta cifra u ovom trenutku u budžetu nalazi. Mislim da je pitanje jasno, pa očekujemo odgovor.
Reč ima ministar Cvetković.
Vrlo kratko bih dao odgovor. Prvo, zašto se tri-četiri puta javljao, a ne dajem odgovor. Koncentrišem se prevashodno na pitanja koja su iz domena budžeta za 2008. godinu. Što se tiče budžeta za 2007. godinu, koliko je trošen, to je stvar koja će biti u završnom računu, u narednom veku. Naravno, ukoliko su poslanici zainteresovani za ta pitanja, dobiće ih, ali ne bismo trošili vreme sada, nego će pismeno da dobiju. Što se tiče ovog budžeta, dao sam već odgovor gde se Vojvodina nalazi. Znači, Vojvodina će dobiti tačno onih 7%, najmanje će dobiti 7%, kao što Ustav definiše. Ukazao sam juče tačno koje su to stavke i po kojim osnovama. Što pojedini poslanici smatraju da je stavka koja je vezana za plate na teritoriji Vojvodine samo da kažemo fiktiva, isto sam objasnio, da je svaki budžet protočni bojler, da i republički budžet prima stavke za plate, pa ih onda isplaćuje i nema tu nikakve razlike. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, potpredsednik Narodne skupštine, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Albijaniću, javljam se po članu 226. Od vas tražim da moje pitanje prosledite predsedniku Narodne skupštine, ministru odbrane, načelniku Generalštaba, predsedniku Vlade Republike Srbije i predsedniku države. U 16 časova tzv. televizija B92 je prikazala prilog u kome vojni policajci, koji ne znaju na koje odredište ih upućuju, očigledno po nalogu izdajnika Ponoša i Šutanovca, odlaze u vojne objekte širom Srbije. (Predsedavajući: Molim vas, gospođice Jovanović, nemojte tako, ministar. načelnik generalštaba.) Odlaze u vojne objekte širom Srbije, razvaljuju vrata... hoćete da ućutite malo... i traže haške optuženike koje antisrpski haški kazamat traži u vojnim objektima. Gospodine Albijaniću, ako za vas to nije alarmantno i ako vi smatrate da vojska Srbije to treba da radi, da goni one koji su branili srpsku državu i srpski narod, da vojnici koji se nalaze u vojnoj policiji ne znaju gde odlaze, na koja odredišta, kao što su oni prikazali, i to, zamislite, vode kameru televizije B92 da sve to snima. I na kraju, vojnik, pripadnik vojne policije raportira i kaže - nikoga nismo našli. Naravno daniste i nećete. Jer bez obzira na te naloge koji vam dolaze od vaših zapadnih mentora i bez obzira na to što Šutanovac, po sistemu dok selo gori baba se češlja, igra i peva na koncertu svog tasta, juri haške zatvorenike, treba da zna da im apsolutno ništa ne može. Kao što moraju da znaju i ovi zlikovci, poput Vukčevića i ostalih, koji rade za Haški tribunal i svakog dana su, vidim ovih dana su se utišali, što ne znači da neće da krenu ponovo na svedoke koje teraju da svedoče protiv predsednika naše stranke profesora dr Vojislava Šešelja. Tražim, gospodine Albijaniću, od vas da hitno dobijem tu informaciju. Jer ovo što je antisrpska B92 prikazala kao specijalan prilog ili ekskluzivitet koji oni imaju sa kamerom uperenom na vrata vojnih objekata - nije neka stvar preko koje bilo ko može lako da pređe. To se sve radi u veoma osetljivom trenutku. Umesto da ti nesrećnici, i Ponoš, i Šutanovac razmišljaju o tome,Tadić i Koštunica, kako će da zaštite srpski narod na Kosovu i Metohiji, oni se diče činjenicom da upućuju vojnike, pripadnike vojne policije, i juče, i danas i svih ovih dana da traže srpske heroje, kako bi ih kao živo meso isporučili Haškom tribunalu. Prema tome, gospodine Albijaniću, nemojte da vam više ikada padne na pamet, iako je sada prošlo tri minuta jer ste me prekidali, kada govori bilo koji srpski radikal o ovoj stvari... (zvono)... evo, pokušala sam da vas naučim nečemu, ali očigledno to ne vredi... da me prekidate, da to izvrgavate ruglu. Da ste vi čovek i da imate autoritet, kao što je mislio jutros gospodin Vučić, ali očigledno ga nemate, vi biste se prvo založili kao neko ko predsedava svih ovih dana, najvećim delom, u odsustvu predsednika Skupštine, da mi ovde razgovaramo o pitanju Kosova i Metohije, da razgovaramo o zaštiti nacionalnih interesa, a ne da vam je glavni problem da li će koleginica Vukićević i kolega Đokić u kontinuitetu da pričaju o jednom problemu u našem društvu - oblasti kulture, da li ćete da prekidate srpske radikale i da li će neko da ima tri sata ili nema po Poslovniku. Kada dobijem ovakvu informaciju... (Predsedavajući: Hvala vam, gospođice Jovanović) ...i bilo ko od nas, gospodine Albijaniću, moja dužnost je i obaveza, kao patriote i narodnog poslanika, da upozorim sve one koji se igraju sa strpljenjem građana da to više ne rade. A poručujem ovim časnim vojnicima koje teraju na takve dužnosti da se i oni late ćorava posla, jer opet ponavljam, nikada i ništa ne mogu onima koje Hag oni, baš kao što ne mogu ništani predsedniku naše stranke, profesoru dr Vojislavu Šešelju.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Zdravko Topalović, po Poslovniku, pa narodni poslanik Rajko Baralić, pa narodni poslanik Zoran Krasić. Stvarno vas molim da radimo ili nećemo da radimo.
Gospodine Albijaniću, koristim pravo na repliku, pomenut sam od kolege Vujadinovića. Moram priznati ne u tako negativnom kontekstu, ali moramo da razjasnimo samo neke podatke o kojima smo diskutovali. Evo, moram da ponovim, zarad javnosti, da su podaci korišćeni iz vaših izvora, iz Vlade i iz onoga što ste vi publikovali. Znači, činjenica je da će se zabeležiti rast bruto društvenog proizvoda za 6,5 posto i morate priznati da je ovaj budžet stvarno preveliki za taj nivo bruto društvenog proizvoda. Iono što moramo još jednom da napomenemo, najstrašnije je što će se taj deficit, manjak u budžetu od 14,8 milijardi dinara nadoknaditi od privatizacije. Razgovarali smo o tome. Evo, dao sam konkretan primer - umesto sredstva od privatizacije da se ulože u proizvodnju, otvaranje novih radnih mesta, time se širi i broj poreskih obveznika Srbije - znači ljudi koji će puniti taj budžet. Ne, vi jednokratno zbog izbora gasite požar. Pričaćemo ovde i o Zakonu o privatizaciji. Stavili ste ga po hitnom postupku na dnevni red i mnogo vam se žuri da pokrijete taj deficit u narednoj godini. Vi ste izneli tu neke uzroke ekonomske krize, mada moram da vam kažem da su neuporedivi podaci iz 2000. godine i sada. Znate kako se budžet punio, da je bilo ratno okruženje i da su bile sankcije, tako da bi bili neki nerealni pokazatelji da o njima sada raspravljamo. Sve ste rekli, ali niste imenovali glavnog krivca i verovatno gospodin Albijanić sat vremena ne želi da mi da reč, a to je očigledno jedan od ministara Mlađan Dinkić. On je do mnogih stvari doveo, do ovako nepovoljnog ekonomskog okruženja u samoj Srbiji. Razumem vas, vama je teško kao profesionalcu, čoveku iz struke, da glasate i da branite ovakav budžet. Pričali smo o jačanju finansijske discipline, što ste i vi pomenuli, i o čvrstoj fiskalnoj monetarnoj politici. Složili ste se sa mnom da je kurs nerealan. Niste hteli samo da se složite sa mnom da nas je CEFTA gurnula još u dublju agoniju. Umesto forsiranja izvoza, forsiramo ponovo uvozni lobi. Znači, ta sredstva i od privatizacije da sada uložimo u proizvodnju vrlo je teško stvoriti zdravu konkurenciju u odnosu na one strane firme koje ulaze. Što sam ja pomenuoda su još, odnosno evo jedan interesantan podatak - rezultati u periodu januar-avgust 2007. godine, što se tiče makroekonomskih i fiskalnih pokazatelja. Pa evo, kada je Tomislav Nikolić izabran za predsednika Narodne skupštine ovde je bila povika - krah Beogradske berze, čak Vol strita, Njujorške... (zvono), završavam ...berze, a stvarna istina je da je pre par dana Beogradska berza zamalo doživela krah. Objasnite mi zbog čega?
Hvala, gospodine Topaloviću.
Pošto imam, evo završiću, meni je samo žao što niste imenovali pravog krivca, vašeg koalicionog partnera Mlađana Dinkića, zbog koga svi ispaštamo, zbog koga ova država ide u siromaštvo, i normalno Božidara Đelića, gospodina Milosavljevića, sve pomenute ministre iz mog izlaganja.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, po Poslovniku.
Poštovani gospodine Albijaniću, nema razloga da žurite, sve vreme ovog sveta je naše, u skladu sa Poslovnikom. To je čista pozicija. Nema gospodina ministra. Javio sam se na osnovu članova 225. i 226. Izašao je gospodin Cvetković. Spajanje tri fonda penzijskog osiguranja je nacionalizacija Fonda samostalnih preduzetnika. To je nacionalizacija. Sada pitam gospodina ministra - hoće li tako nacionalizovati i kompletan treći stub osiguranja - privatno penzijsko osiguranje. Jer, može nekome pasti na pamet da je to takođe interesantno i da, kroz protočni bojler za budžet, to može eventualno da posluži kao izvor budžetskog finansiranja u određenom trenutku. To su važna pitanja. Koliko znam i koliko se sećam iz četiri izborne kampanje vladajućih stranaka, nije pominjana nacionalizacija, nego denacionalizacija, restitucija. Evo, danas vidim dvojicu uvaženih kolega iz vladajućih stranaka pominjali su ovo - potrebu da se preregistruju automobili koji su registrovani na crnogorske papire itd. – tačno znam da će da budu izbori za tri nedelje. Svaki put kada ova tema postane aktuelna, odmah znam da će da budu izbori. Ujutru očekujem da neko pomene da će zatvorenicima biti skraćeno izdržavanje kazne, očekujem koliko sutra da se neko javi da to inicira. Takođe, očekujem da neko još kaže da će se svi oni koji nisu dobili stanove, a uplaćivali su stambeni doprinos, koliko sutra naći na ovom spisku da dobiju stanove itd. Naš posao je da prepoznajemo to što radite u kampanji. Dakle, pitamo sada, da čuju svi ljudi u Srbiji - hoće li zatvorenici dobiti obećanu amnestiju? Hoće li vlasnici automobila koji voze vozila koja su registrovana na crnogorske papire i table dobiti pravo da ih registruju kao ostali građani Srbije, kao što ste obećali? Dakle, pitamo da kažete javno, a kolege iz vladajuće koalicije molim, mogu da im uputim besplatan koristan savet - ovo se rešava tako što ministar iz te stranke kaže to na sednici Vlade, i donese Vlada uredbu i kaže - ovo se reguliše na takav način. Poslednje pitanje - hoće li stranke vladajuće koalicije glasati da se otvore tajni policijski dosijei? SPS vam baca kosku. Glasaćemo da vidimo vaš glas da se otvore dosijea tajne policije. Već smo to uradili na Odboru za bezbednost. Ko se plaši tajnih dosijea jedne, druge, treće, pete, sedamnaeste službe, pošto je kampanja, da i ja kažem to u kampanji, A što se tiče ovog, gospodine ministre, korektno bi bilo da znamo tačno da li vi možete jedan poseban fond, kakav jeste fond samostalnih umetnika, preduzetnika koji su to plaćali na osnovu zakona i na osnovu, da kažem, nečeg što je negde neko odlučio, na taj način; to je isto kao da ste jedno akcionarsko društvo udružili s drugima a da ove prve niste pitali, oni neće da budu sa ovim drugima, oni imaju svoj sistem i imaju svoje organe i oni hoće da u tom fondu funkcionišu onako kako oni misle da treba, a država neka propiše opšta pravila kojih se oni moraju držati i moraju poštovati. Završavam, da se ne javljam ponovo. Vama, gospodine Albijaniću, da kažem noćas sam dugo u noć gledao jedan ce-de koji govori o vašem boravku u Kostolcu. Da vas naučim, i vas takođe - ne mogu narodni poslanici da proglase Kostolac opštinom, a ne bih imao ništa protiv, nego građani Požarevca na referendumu ako žele, pa ako ih je većina, onda će Kostolac biti opština, a ne kao kad vi stanete za govornicu pa kažete... (Predsedavajući: Gospodine Baraliću, govorite već četiri minuta.) ... biće opština Kostolac. Govorim zato što je to bila vaša promocija, gospodine Albijaniću.
Da, zalažem se za opštinu Kostolac.
I ja se zalažem, samo ste rekli ljudima da je to moguće ostvariti na nezakonit način. Upućujem vas, gospodine Albijaniću, da to nije moguće ostvariti na način kao što ste ljudima lažno obećali. Nemam ništa protiv, izrecite mi opomenu, taman da uravnotežim oba revera. Jednu sam dobio pre neki dan, veoma sam srećan zbog toga.
Hvala vam, gospodine Baraliću, ali vreme.
Vreme je za izbornu kampanju, gospodine Albijaniću. Izbacite kandidata, kandidujte ga da vidimo o čemu će tu da se radi. Inače sam podneo jedan amandman da svi moraju da glasaju za G17, ali to će doći kad budemo razgovarali u pojedinostima.
Narodni poslanik Zoran Krasić. Zaista vas molim da stanemo sa Poslovnikom, imamo vremena za raspravu. Imamo tri sata na raspolaganju za raspravu i javljamo se po Poslovniku da bi još odužili, šta, ne znam šta. Izvolite, gospodine Krasiću.
Znam da je bila lepa praksa da onaj ko predsedava čita sinopsis, a da ne udara sa nekim svojim improvizacijama. Gospodine Albijaniću, pozivam se na član 226. I, za razliku od toga što piše tu, to ću malo da dogradim. Želim da pomognem Vladi Vojislava Koštunice, pošto su oni stvarno neobavešteni. O čemu se radi? Vidite i sami da malo-malo pa neka policija, da l' vojna, da l' civilna pretražuje nešto, traže nešto. Sad traže nekoga ko je optužen pred Haškim tribunalom. E sad, vi obavestite Vojislava Koštunicu, a mnogo je bolje da obavestite Mlađana Dinkića: tačno se zna gde je jedan koji je optužen u Hagu. Gospodine Cvetkoviću, pokrenite postupak protiv onoga koji je zaključio ugovor sa Televizijom B92 i njima dao onu zgradu državnu. Vidite, gde god se ide da se nešto šnjuva, muva ide i kamera B92. Sada ću da vam kažem zbog čega gospodine Cvetkoviću. Kad odete na posao, uđite na internet, potražite Haški tribunal i potražite slike lica koja se traže, koja još nisu uhapšena. Naći ćete jednog čoveka, a ispod njegove slike piše - možda ovaj lik ne odgovara s obzirom na vreme. Kaže - on koristi i pseudonim svoj. E, taj koga su optužili u Hagu koristi pseudonim Veran Matić. Slika Verana Matića se nalazi na optužnici Haškog tribunala. Uhapsite ga, isporučite ga, završite posao, a vi njegovu televiziju, njegove kamere, idete na koncerte, jurite ovamo. Pa, znam da je besan Šutanovac, izašla velika afera na videlo. Ne može to da se smiri sada u Vladi nikako. Znači, isporučite Verana Matića Haškom tribunalu, skinuli ste jednu obavezu. Eto, vidite kako sam vam lepo pomogao. Liči, ama to je on, njegova slika, eno vidite. Ako se bude opirao prilikom hapšenja, pozovite me.
Reč ima narodni poslanik Veljko Kovačević, po Poslovniku.
Poštovani narodni poslanici, po običaju vrlo ću kratko, kao što ste čuli i od naša prethodna dva govornika, Lidije i Đokića, tiče se penzionog fonda. Znate, moram da počnem jednim uvodnim izlaganjem. Elektroprivreda Nemačke je prodata i ovde pojedini govornici govore o prodaji elektroprivrede, ali znate otprilike 40% elektroprivrede Nemačke je u penzionom njihovom fondu, i njihova razvojna banka, njihov penzioni fond je u njihovim investicijama. Tako da udruživanjem državnog, privatnog i poljoprivrednog ulaganja u penziju nema logike, s tim što je ovo zreo kapital, što su oni lepo to uradili. Postavlja se pitanje - da li oni mogu da povuku novac? Znači, vi bi sa samo faktički njihovo ime uzeli, oni bi povukli svoj novac i šta bi od toga ostalo? Da li oni mogu u stvari da povuku svoj novac, da ulože u neku drugu razvojnu banku, inostranu, pošto sada ima i tih samostalnih penzionih fondova? Onda, šta ćete vi dobiti? Vi ćete dobiti samo ime privatnog penzionog, a nemate sredstava. Mi imamo pouku sa izgradnjom Sava centra, mi imamo pouku sa uništenim jednim penzionim fondom i nemamo poverenja, i ti ljudi i građani nemaju poverenja više da se udružuju u državni penzioni fond. Toliko, hvala.
Narodni poslanik Dragan Todorović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, po članu 225. i 226, i juče sam vas obavestio vezano za Administrativni odbor i pisma koja je uputio javnim preduzećima i agencijama oko plata direktora upravnih odbora, nadzornih odbora, članova upravnih odbora, članova nadzornih odbora. Juče, nažalost, nisam imao preciznu informaciju kada je u pitanju Naftna industrija Srbije, zato što su oni to proglasili službenom tajnom i samo rekli način kako se izračunava njihova plata. Sad mogu i da vas obavestim, rekao sam između 500 i 600.000, plata direktora Naftne industrije Srbije je 562.000, plata predsednika Upravnog odbora je takođe 562.000. Kad uzmete koliko ima članova upravnog odbora, članova nadzornog odbora, članova Skupštine, onda vam je jasno kakva je situacija u upravnim odborima javnih preduzeća, direktorske plate u agencijama itd. Nikada nisam zloupotrebljavao podatke koje je dobijao Administrativni odbor, smatrao sam da treba da dobijemo od svih javnih preduzeća i agencija, pa tek onda da Administrativni odbor o tome raspravlja i da se mi dogovorimo oko nekih smernica, šta mislimo i šta treba da uradimo. Nažalost, neka javna preduzeća i agencije nisu odgovorile, nego je morao poverenik za informacije da interveniše, pa smo mi te podatke dobili od njega, tako da ću vam danas pročitati. Za Radiodifuznu ustanovu Srbije, Radio-televizije Srbije, njihov čuveni direktor, Aleksandar Tijanić, ima 255.000 mesečnu platu. To vam je oko tri hiljade i nešto evra. Predsednik Upravnog odbora 134.664, članovi Saveta 89.000. Javno preduzeće PTT saobraćaja Srbija, direktor ima 256.282 dinara, predsednik Upravnog odbora 182.000, članovi 158.000, predsednik nadzornog odbora 97.000, članovi 48.000. Aerodrom Nikola Tesla, poslali su samo za direktora, ne znam zašto se sramote, nije ona ni tako velika plata u odnosu na ove iz NIS-a, svega 382.210 dinara. Koliko imaju članovi upravnog odbora, predsednici upravnog odbora, doduše ima ovde nekih poslanika koji su članovi upravnog odbora Aerodroma Nikola Tesla, verovatno znaju kolika im je plata. Republička direkcija za vode, direktor 122.519, nema podataka za ostale. Javno preduzeće Putevi Srbije, direktor 144.303 dinara, predsednik Upravnog odbora 69.000, potpredsednik 63.000, članovi Saveta Upravnog odbora 58.000, predsednik Nadzornog odbora 69.000. Evo, dame i gospodo, ovo su samo za nekoliko preduzeća kolike su plate direktora i upravnih odbora. Sračunao sam ukupno podatke za sva preduzeća za koja sam dobio i agencije, i to se kreće u mesečnom iznosu nekoliko desetina miliona dinara. To su plate u upravnim odborima javnih preduzeća. To su stranački kadrovi, koji se ne bave politikom, koje uže stranačko rukovodstvo šalje u ove upravne odbore. Tamo imaju lepu apanažu na mestima direktora i kao članovi upravnih odbora, oni su ti koji su izvor korupcije, preko njih se završavaju svi korupcionaški poslovi, a država Srbija plaća samo u mesečnim iznosima milionske štete. Ovo što sam izračunao za jedan broj preduzeća, otprilike oko 150.000 evra samo za ovo što su mi dostavili. Za 150.000 evra, gospodo, mesečno može da se izgradi najmanje tri prosečna stana. Vidite koliko ova država i ovi građani Srbije plaćaju one koji, bez ikakve odgovornosti, između ostalog zahvaljujući i vama, vi ovde ulazite u političku borbu, trpite sve probleme koji oni u najvećoj meri izazivaju, a oni skidaju kajmak. To mora, dame i gospodo narodni poslanici, napokon da se prekine. Moramo datražimo od onih koji su na vlasti da se ponašaju u skladu sa ekonomskom moći naše države. Uzmite samo nekoliko desetina miliona dinara mesečno, a negde su prosečne plate 6.000 - 7.000, koliko je to stotina plata, kolika je socijalna pomoć. Zato je ovo društvo ogrezlo u kriminalu i u korupciji i, pre svega, vi iz vladajućih koalicija tražite od vašeg rukovodstva da polože račune zbog čega je ovakva zloupotreba društvene imovine.
Reč ima poslanik Milan Đokić.
Poštovani gospodine ministre, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je zakon o budžetu za 2008. godinu. Ovaj zakon se zasniva na makroekonomskim i finansijskim rezultatima, ostvarenim do avgusta 2007. godine, kao i na projekcijama makroekonomskim za 2008. godinu, takođe i na ciljevima ekonomske politike koji su definisani zakonom o budžetu za 2008. godinu. To su makroekonomska stabilnost, dinamičan privredni rast, rast zaposlenosti i standarda stanovništva, ubrzanje procesa stabilizacije i pridruživanja Evropskoj uniji, ubrzano sprovođenje ekonomskih reformi i ravnomerniji regionalni razvoj. Da bi neki od ovih ciljeva bili ostvareni, kao što su na primer ubrzani privredni razvoj i ravnomerni regionalni razvoj, neophodno da država sve svoje resurse stavi u funkciju privrednog razvoja. Jedna od privrednih grana kojom ovi resursi mogu da se koriste na racionalan, a ujedno i održiv način jeste upravo i turizam. Zbog toga je država pre dve ili tri godine uradila Strategiju razvoja turizma. Na osnovu ove strategije je urađeno 12 master planova koji tretiraju područja od Palića, preko gornjeg i donjeg Podunavlja, Stare Planine, Sokobanje, Romulijane u Zaječaru i još nekih. Na osnovu ovih master planova je od 2005, pa intenzivno kroz 2006. i 2007, a tendencija je da će se nastaviti i u 2008. godini, država počela da intenzivno ulaže u sektor turizma. Kao rezultat ovih investicija u sektoru turizma evidentiran je i povećan prihod od turizma u 2007. godini u odnosu na 2006. godinu. Godine 2006. je bio 250 miliona dolara, 2007. procenjeno je na preko 600 miliona dolara. Tendencija je da se u naredne četiri godine taj rast popne na milijardu dolara, a da do 2017. godine prihodi od turizma budu čak milijardu i petsto miliona dolara. Naravno da svih ovih prihoda od turizma ne bi bilo da država nije počela da odvaja sredstva za subvencije u turističku infrastrukturu. Međutim, pored neposrednih prihoda od turizma, takođe posledice i efekti investicija u turizam su i povećanje tržišne cene preduzeća koja se bave turizmom na teritoriji naše zemlje i ono što je najbitnije možda u celoj ovoj stvari je i privlačenje grinfild investicija u onim područjima koja jesu turistički atraktivna. Možda i najbolji primer za mogućnost otvaranja grinfild investicija kroz investicije u turističku infrastrukturu jeste i primer Stare planine, koja je još pre mnogo godina proglašena za najperspektivniju regiju u istočnoj Evropi za investiranje u planinski turizam od strane evropskih i svetskih stručnjaka. Međutim, ova planina nije bila tretirana investicijama privatnog kapitala, sve do trenutka dok država 2006. godine nije počela sa intenzivnijim ulaganjem, kako u putnu, komunalnu infrastrukturu, tako i u turističku infrastrukturu, konkretno u skijaške staze i u skijašku vučnu instalaciju. Ove godine, nakon završetka master plana i nakon realizacije investicija, naravno i kroz budžet za 2008. godinu, Stara planina je u žiži interesovanja privatnih investitora i pretpostavke su da će u 2008, 2009. i 2010. godini Stara planina biti jedno od najvećih gradilišta u ovom delu Evrope. Samo u prvoj fazi izgradnje Stare planine procena je da je potrebno investirati više od 200 miliona evra, od toga 155 miliona evra privatnog kapitala, u komercijalne objekte i u objekte smeštaja, 54 miliona u infrastrukturu samih naselja, a od 25 do 30 miliona u kapitalnu infrastrukturu, koja se ogleda u prilaznim putevima, u snabdevanju kvalitetnom pijaćom vodom, u pouzdanom sistemu za prečišćavanje otpadnih voda, kao i u izgradnji elektroenergetskih objekata. Upravo zbog toga je jako dobro što je Ministarstvo finansija u budžetu za 2008. godinu bilansiralo 2.670.000.000 dinara za subvencije u oblasti turizma, od čega 1.220.000.000 dinara ide direktno u opremanje kvalitetnom komunalnom i turističkom infrastrukturom. I to, ne samo Stare planine, već i svih drugih destinacija koje su obrađene i tretirane master planovima, a ukupno ih je12. Logično je procenjivati da će upravo, nakon realizacije ovih sredstava iz budžeta, i ostale destinacije u Srbiji koje su turistički atraktivne biti vrlo primamljive za mnoge one koji žele da investiraju, kako grinfild tako i braunfild investicije, na teritoriji naše zemlje. Na kraju, zbog ovog opredeljenja Ministarstva finansija da deo sredstava opredeli za investicije u komunalnu infrastrukturu, smatram da je jako bitna aproprijacija od 300 miliona koja je opredeljena za mikrokredite za preduzeća i fizička lica za poboljšanje ugostiteljske ponude u oblasti turizma, jer naravno da treba voditi računa upravo o lokalnom stanovništvu koje je u razvoju turizma i u turističkoj industriji, treba da nađe neku svoju šansu za dalji život i za dalju zaradu. Zbog svega ovoga poslanička grupa G17 plusće sa zadovoljstvom podržati zakon o budžetu u danu za glasanje.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, po Poslovniku.
Po članu 225. i 226. Dame i gospodo narodni poslanici, evo da vam iznesem podatak za Privrednu banku Pančevo. To je državna banka, pa u skladu sa zakonom njen Upravni odbor imenuje Vlada, a njega od 1. oktobra 2006. godine čine: Nenad Urošević iz Ministarstva finansija, 120 hiljada ili 1.500 evra; Nadica Mihajlović, savetnik za kontrolu kvaliteta i praćenja procesa kontrole u sektoru za centralnu harmonizaciju interne kontrole, 1.000 evra; Marija Pantić, asistent na Ekonomskom fakultetu, 1.000 evra; Marija Mitić, specijalni savetnik za finansijsko izveštavanje banaka, 100 hiljada dinara ili 1.200 evra; Vesna Đurić, koordinator u Beogradskoj banci, 1.000 evra, Munić Snežana, došla na predlog Agencije za osiguranje depozita, čiji su članovi DSS i SPS, predsednik Upravnog odbora 550 hiljada dinara mesečno, Svetlana Kavaja, 350 hiljada ili 4.300 evra, Nenad Pajčić, član Izvršnog odbora, vlasnik, kao član Konzorcijuma firmi kojima banka daje kredite i garancije, 250 hiljada ili 320 hiljada. Znači, banka mesečno izdvaja 20 hiljada evra neto za zarade i još 12 hiljada za poreze i doprinose. Ovde, dame i gospodo, imam ček od penzije, neću da čitam ime i prezime, jer kada pročitam ovo, ovo je ponižavajuće. Iznos je 4.694,14 dinara mesečno. Vi uporedite kakva se neviđena pljačka vrši u našoj državi, i to od strane vladajućih stranaka, koje svoje kadrove šalju u ovakve upravne odbore samo da bi uzimali pare, a pogledajte do kojih granica su doveli građane Srbije. Uporedite u budžetu koliko je izdvojeno za građane Kosova i Metohije, koliko su izdvojili za svakog našeg mučenika na Kosovu i Metohiji mesečno. Ne, nego su mu uzeli i ono što su ranije davali, jer navodno nemaju podatke, nisu sigurni da li izvršava svoje radne obaveze, da li živi, da li je prijavljen na Kosovu ili nije. Kakva je razlika između života na Kosovu ili ovde u nekom kolektivnom centru? Njima ste uzeli pare, ali zato nemilice vašim članovima, vašim simpatizerima dajete na ovakav način i to mora da prestane. Ovakva pljačka Srbije više ne sme da se dozvoli. Upućujem poziv građanima Srbije na sledećim predsedničkim izborima, ako hoćete da se ovo zaustavi, glasajte za Tomislava Nikolića.
Narodni poslanik Radojko Obradović.
Imam pitanje po članu Poslovnika 225. odnosno 226. Svake godine, saglasno Zakonu o budžetskom sistemu, po budžetskom kalendaru budžet se donosi zaključno sa 15. decembrom. Sastavni deo budžeta su sredstva koja se opredeljuju opštinama i gradovima za sve funkcije koje obavljaju opštine i gradovi, a koje im u stvari poverava Republika saglasno različitim zakonima. U ovoj sali svi oni koji prate dešavanja u Skupštini znaju da taj zakon, nekada se zvao Zakon o učešću opština i gradova u porezu na promet i zarade, sada se taj zakon do ove godine zvao Zakon o transfernim sredstvima opštinama i gradovima. Taj zakon je u ovoj sali izazivao mnogo više pažnje nego neki drugi zakoni, iz prostog razloga što se tim zakonom finansiraju svi oni dnevni poslovi svim našim opštinama i gradovima. Zakonom o finansiranju lokalne samouprave i zakonom o budžetskom sistemu otvorena je mogućnost da se u okviru memoranduma o ekonomskoj politici pojavi i raspodela tih sredstava opštinama i gradovima. Međutim, memorandum nije zakon, memorandum usvaja Vlada i poslanici u Skupštini ne mogu da utiču na sadržinu tog memoranduma i ne mogu da utiču na visinu tih sredstava. Moje pitanje je kada će se Zakon o učešću opština i gradova u tim sredstvima koja se dodeljuju budžetom opštinama i gradovima naći u skupštinskoj sali, kada će poslanici o njemu moći da raspravljaju, jer je taj zakon osnov za donošenje svih budžeta našim opštinama i gradovima? Dobio sam na Odboru za finansije od državnog sekretara informaciju da nema potrebe da se taj zakon donosi pošto se to nalazi u memorandumu. Međutim, memorandum nema snagu zakona, ta sredstva ne mogu da se rasporede samo memorandumom i pitanje je da li ta sredstva mogu da se rasporede bez zakona. Moje pitanje je kada će taj zakon doći u skupštinsku proceduru?
Reč ima narodni poslanik prof. dr Zoran Mašić, a neka se pripremi narodni poslanik Petar Petrović.
Gospodine potpredsedniče, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, danas ću govoriti samo o razdelu 14, znači projekciji budžeta za Ministarstvo poljoprivrede, jer kao predstavnik SRS, a po osnovu upravo opredeljenja stranke da poljoprivreda prestavlja jednu od najznačajnijih privrednih grana u našoj državi i da država, između ostalog, i kroz donošenje budžeta treba da i te kako vodi računa o sredstvima koja treba uložiti u poljoprivredu. Smatramo da i ova i sve prethodne vlade su trebale mnogo veća sredstva izdvojiti u budžetu za razvoj i unapređenje poljoprivredne proizvodnje. Znamo da u toku izborne kampanje prošle godine takođe neke stranke su zdušno se zalagale i svojim biračima obećavale da će značajno uvećati Agrarni budžet. Pre svega tu mislim na DS, koja je kroz kampanju najavljivala Agrarni budžet u visini od 400 miliona evra. Međutim, znamo da ni u budžetu za 2007. godinu, a nažalost ni u ovom budžetu za 2008. godinu nije ni blizu ta cifra koja je obećavana. Moram sa žaljenjem da konstatujem da trenutno nema ministra finansija da čuje ovu raspravu, a da čujem i njegovo mišljenje, ali mogu ovde pred vama narodnim poslanicima i pred građanima reći da je ministar poljoprivrede na Odboru za poljoprivredu, kada smo raspravljali o Agrarnom budžetu, gde opet takođe nažalost nije bio ministar finansija, bio je samo državni sekretar, ministar poljoprivrede je javno i jasno, pred svim članovima Odbora, rekao da je sam lično nezadovoljan visinom budžeta za poljoprivredu i da žali da upravo nije imao razumevanja u Vladi i kod pre svega svojih stranačkih kolega, znajući da je ministar finansija upravo iz DS. Ono što želim sada reći, svakako nemam nameru da posvađam koaliciju, ali moram reći da prethodna vlada i prethodni ministar, pre svega mislim na gospođu Ivanu Dulić, iako smo mi iz SRS imali velikih kritika na njen rad i odnos prema poljoprivredi, ali je svake godine znači na njen predlog ova skupština usvajala mnogo veći budžet, odnosno bio je veći rast budžeta, ne mogu reći u nominalnom iznosu veći, ali je bio iz godine u godinu veći rast budžeta. Mi ove godine imamo ukupan porast budžeta u odnosu 2007-2008. za cirka jednu milijardu i 100 miliona. Posebno je simptomatično da u prvoj verziji budžeta, koji se pojavio ovde u Skupštini, koji je podeljen predsednicima odbora, Agrarni budžet je bio veći za 80 miliona. Verzija budžeta koja je zvanično ušla u skupštinsku proceduru, govorim za Agrarni budžet, tu je manji za 80 miliona. U tim poslednjim stranačkim raspravama i preganjanjima unutar Vlade neko se ovajdio na budžetu za poljoprivrednike, umanjen je taj budžet za nekih 80 miliona. Prema mojim saznanjima, ta sredstva su prebačena za javna skijališta. Šta je državno opredeljenje, gledajući kroz strategiju razvoja poljoprivrede koja je u toku izrade, gde je Ministarstvo poljoprivrede opredelilo da u 2008. godini Agrarni budžet bude 6% ukupnog budžeta, a u 2010. godini da taj budžet treba da iznosi 10% budžeta. Kao što znamo, ministar poljoprivrede je iz DS, ministar finansija takođe, čemu onda strategija koja se pravi, pogotovo ako se preferira da se strategija usvoji u Skupštini, kada jedan ministar i jedno ministarstvo iz iste stranke zagovaraju jedan procenat izdvajanja za jednu značajnu društvenu oblast, a drugi ministar to ne uvaži i ostaje na svom. Da ponovim, za ovu godinu, prema strategiji razvoja poljoprivrede, za poljoprivredu je planirano 6% budžeta, što bi značilo 36 milijardi dinara. Šta je ova poljoprivreda, ovakva kakva je, u ovoj godini ostvarila za državu? Može se reći da je poljoprivreda među malim privrednim granama koja je ostvarila devizni suficit. Znači, spoljnotrgovinski suficit u poljoprivredi je, prema informacijama iz Ministarstva, između 600 i 700 miliona dolara. Znamo da je ogroman spoljnotrgovinski deficit, međutim, poljoprivreda je ostvarila suficit, što bi trebalo da znači za ovu vladu i za ovu državu da je to resurs u koji vredi ulagati, jer on u međunarodnoj razmeni donosi korist ovoj državi, tj. ostvaruje dobitak. Učešće poljoprivrede u bruto nacionalnom dohotku je između 21 i 25%. Svakako u industrijski i poljoprivredno razvijenim državama, učešće poljoprivrede u bruto nacionalnom dohotku je manji, uglavnom se kreće do 5%. Međutim, ovoliko učešće u bruto nacionalnom dohotku u Republici Srbiji poljoprivrede upravo govori o njenoj razvijenosti i da je to resurs koji uvećava taj bruto nacionalni dohodak, i da je i to razlog da treba država da u većem obimu investira u oblast poljoprivrede. Treći razlog, zbog čega je ove godine trebalo da bude veći Agrarni budžet, jesu štete u poljoprivredi koje su nastale kao posledica suše. Između ostalog, u obrazlaganju budžeta od strane ministra i potpredsednika Vlade rečeno je da je ovakav budžet i budžetska projekcija su uslovljene posledicama i štetama od suše u oblasti poljoprivrede. Prema podacima koji su usvojeni na Vladi Republike Srbije, ukupne štete u poljoprivredi od suše je na nivou 45 milijardi 870 miliona. Najveće su u proizvodnji kukuruza, gde su 42 milijarde 374 miliona, u proizvodnji soje 571 milion, u proizvodnji suncokreta 613 miliona, u proizvodnji duvana oko 200 miliona i u proizvodnji šećerne repe oko dve milijarde i 136 miliona. Kod šećerne repe najverovatnije će biti još veća šteta jer i dan-danas imamo određene, i to značajne površine, procene su da se kreće do 10.000 hektara nepovađene repe. Veliki je znak pitanja da li će se uopšte, zbog ovakvih vremenskih i klimatskih prilika, moći ta repa povaditi. Sve u svemu, izuzetno su velike štete u agraru Republike Srbije, a da se u isto vreme kroz budžet ne obezbeđuju sredstva da se izvrši određena naknada poljoprivrednim proizvođačima po osnovu elementarnih nepogoda izazvanih sušom, a sa druge strane i datih određenih obećanja poljoprivrednim proizvođačima, jer smo imali određene proteste poljoprivrednih proizvođača, upravo sa zahtevom naknade ili nadoknade štete od posledica suše. Šta nam Vlada nudi kroz ovaj agrarni budžet tokom ove godine? Ukupan iznos budžeta za Ministarstvo poljoprivrede, popularno ga zovemo Agrarni budžet, jeste 27.163.978.000 dinara. Budžet za 2007. godinu Ministarstva poljoprivrede je bio 26.095.751.714 dinara. Ovde moram reći da budžet Ministarstva poljoprivrede koji je predložila tzv. tehnička vlada, pre izbora koje smo imali ove godine u januaru, budžet koji je predložila tehnička vlada u oktobru Narodnoj skupštini, po tom predlogu taj agrarni budžet za 2007. godinu je bio 27 milijardi i 900 miliona. On je bio veći nego što se predlaže sada za 2008. godinu, što takođe govori o neodgovornom odnosu ove vlade prema agraru. S druge strane, ne može se nikako reći da je to razvojni budžet, bez obzira što je, kod spominjanja ukupnih subvencija koje se daju iz budžeta, poljoprivreda tu u najvećem iznosu. Da vidimo kako stoje stvari oko subvencija u ovoj i prošloj godini. Ukupan iznos subvencija u 2007. godini bio je na nivou 18 milijardi i 485 miliona, ove godine je planiran na nivou od 19 milijardi i 356 miliona, znači povećanje je za svega 0,9 milijardi dinara. To svakako ni iz daleka nije dovoljno za finansiranje onoga što bi trebalo da se finansira tokom 2008. godine. Šta se, u suštini, subvencionira? Zamisao je da se subvencionira 100 evra po hektaru, zatim subvencionira ili regresira korišćenje mineralnih đubriva, nafte, korišćenje deklarisanog semena, unapređenje stočarstva i mera u stočarstvu. Nažalost, imamo katastrofalnu situaciju trenutno u stočarskoj proizvodnji u našoj državi i to može dovesti do nesagledivih posledica u nekom narednom periodu, jer imamo apsurd kakav se samo može javiti u ovakvoj državi, sa ovakvim ekonomskim sistemom. Da u situaciji kada su inputi izuzetno visoki, pre svega cena kukuruza i cena stočne hrane, imamo pad žive stoke, da imamo na nekim područjima, pre svega u Mačvi i Sremu, trenutno blizu 50.000 tovljenika, utovljenih svinja, koje su hranjene kukuruzom koji košta 20 dinara, a da je cena trenutno tržišna, po kojoj se otkupljuju te svinje, između 60 i 80 dinara, što apsolutno vodi u gubitak svakog onog ko gaji ili hrani svinje. Zato imamo masovno klanje i bukvalno pomor, kako tovljenih svinja, tako, nažalost, priplodnog materijala. To može dovesti u 2008. godini do ozbiljnih problema upravo u svinjogojskoj proizvodnji. Nije mnogo bolja situacija ni u govedarskoj proizvodnji, gde su takođe visoki inputi, a gde je cena žive mere utovljenih goveda takođe niska, u skladu sa cenom koštanja hrane. Umesto da država interveniše i da kroz ili Direkciju za robne rezerve, gde je prošle godine odvojeno oko milijardu dinara za otkup poljoprivrednih proizvoda i gde ta sredstva još nisu realizovana, otkupi deo te tovne junadi, plati i izveze to juneće meso u Evropu, jer imamo odobrenje izvoza u EU goveđeg mesa, doći ćemo u situaciju da 2008. godine nećemo imati tovne junadi da ni ono što nam se daje kao mogućnost da izvezemo, da izvezemo, jer će doći do pokolja junadi. To ovu državu ne brine previše i ne čine se napori. Ne mogu reći da određene moje kolege u Ministarstvu poljoprivrede nisu zabrinuti zbog toga, ali nema ukupne društvene podrške, pre svega podrške cele Vlade da se taj problem reši. Ukupan budžet Ministarstva poljoprivrede je povećan zamilijardu i sto miliona dinara, međutim, određene uprave unutar tog ministarstva su sa umanjenim budžetskim sredstvima, tako da, recimo, Uprava za veterinu ima u startu manji budžet za sto miliona nego što ga je imala 2007. godine. Subvencije u tom ministarstvu su manje za gotovo 500 miliona dinara, a od subvencija se plaća sprovođenje programa zdravstvene zaštite životinja, specijalističke veterinarske ustanove koje rade na suzbijanju stočnih zaraza i javna veterinarska služba, što može dovesti u tešku situaciju stočarsku proizvodnju. Dalje, budžet Uprave za zaštitu bilja je manji za 18 miliona, budžet Direkcije za vodu je manji za 26 miliona. Evo, imamo jesen ovakvu kakva je, može biti i proleće, eto ponovo podzemnih voda, eto ponovo poplava. Mi u budžetu za 2008. godinu za rešavanje problema otvorenih i podzemnih voda nismo obezbedili dovoljno sredstava. Zato je u ukupnom budžetu poljoprivrede Upravi za poljoprivredno zemljište uvećan budžet za 200 miliona. Ta uprava je formirana prošle godine i ima funkciju da, pre svega, radi oko izdavanja u zakup poljoprivrednog zemljišta. A znamo dobro kakvih je sve problema bilo u izdavanju poljoprivrednog zemljišta i kako je efikasno radila ta uprava, a ona je u toj nekoj ukupnoj raspodeli dobila neka veća sredstva unutar Ministarstva poljoprivrede. Sve u svemu, gospodo, ovaj budžet koji je dat za poljoprivredu apsolutno neće unaprediti poljoprivredu. On može samo dovesti do velikih problema, do toga da će ova država možda sledeće godine morati da uvozi pšenicu. Nemojmo zaboraviti, zbog vremenskih uslova koji su bili jesenas, najmanja površina pod pšenicom je posejana od rata naovamo. Procene su da je negde oko 400 do 420 hiljada hektara. Ako budu loši klimatski uslovi i podbaci rod, onda će ispasti da moramo uvoziti i hlebno žito. Odakle ćemo te pare obezbediti i kako ćemo, u krajnjem, unaprediti poljoprivrednu proizvodnju, jer ona, kakva je takva je, ali državi obezbeđuje spoljnotrgovinski suficit, znači obezbeđuje da više izvozimo nego uvozimo. Zato apelujem na ministra, na Vladu, da amandmane koje smo predložili ispred SRS sa pažnjom razmotre i usvoje, a amandmani su sa ciljem da se uveća Agrarni budžet. Hvala vam na pažnji.
Po Poslovniku, za reč se javila narodni poslanik Nataša Jovanović, potpredsednik Narodne skupštine Republike Srbije.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Mrkonjiću, upravo sam dobila pismo od predsednika Narodne skupštine Olivera Dulića. U pismu se kaže: "Beograd, 12. decembar 2007. godine. Potpredsednicima Narodne skupštine. Poštovani, ovim putem želim da vas obavestim da ću danas, 12. decembra 2007. godine, raspisati izbore za predsednika Republike za 20. januar 2008. godine. Molim vas da o ovome obavestite sve narodne poslanike. Želim da vam izrazim zahvalnost na korektnom i konstruktivnom radu oko donošenja svih zakona koji su, u skladu sa Ustavnim zakonom, bili neophodni za raspisivanje izbora. S poštovanjem, dr Oliver Dulić, predsednik Narodne skupštine Republike Srbije". Oliver Dulić se, dame i gospodo narodni poslanici,u ovom trenutku nalazi u Domu Narodne skupštine na Trgu Nikole Pašića. Ovim je pokazao da želi da ponizi sve narodne poslanike, i mene, kao jednog od potpredsednika, jer me ovim pismom, koje mi stiže u 20 minuta pre nego što će on, uz zakazani termin i kamere koje ga tamo čekaju, raspisati izbore za 20. januar 2008. godine, obavezuje da o tome obavestim sve narodne poslanike. Da li je to normalno? Zašto drugi narodni poslanici, svi vi koji sedite u ovoj sali, nemate ispred sebe ovo pismo, nego nekakav ekskluzivitet imamo mi koji smo potpredsednici Narodne skupštine? Kakav je to manir? Već sada i u startu predsednik Narodne skupštine pokazuje kakve su i njegove i namere DS. Zbog toga što nas na ovakav način ponižava, zbog toga što se na ovakav način poigrava funkcijom i predsednika Narodne skupštine, pre svega onoga čija je uloga bila sve ovo vreme da navrat-nanos promoviše odlazećeg predsednika Borisa Tadića za kandidata u novoj izbornoj trci, želim da vam kažem - kako se dopisuje sa nama i kako radi, tako će mu proći Boris Tadić na predsedničkim izborima. Kao predsednik šumadijskog okružnog odbora SRS, stranke koja će odlučiti na sednici Centralne otadžbinske uprave, koja će se održati već za dva dana, da li će izaći na predsedničke izbore, kada sam dobila ovo pismo, zakazala sam za sutra, za 17,00 sati, u Kragujevcu sednicu šumadijskog okružnog odbora i gradskog odbora SRS, uverena u to da će moji Kragujevčani, moji sugrađani, kao i cela Šumadija, podržati za predsedničkog kandidata gospodina Tomislava Nikolića, koji će biti predsednik Srbije, na radost svih građana, ne samo srpskih radikala, ne samo Srba, nego i pripadnika nacionalnih manjina i svih onih kojima su Srbija, i otadžbina Srbija, i budućnost Srbije i njihova deca u Srcu. Oliveru Duliću neka ovo služi na čast, a već sada želim, danas, 12. decembra, da čestitam gospodinu Tomislavu Nikoliću na pobedi koju će dobiti u prvom izbornom krugu.
Po Poslovniku, za reč se javio narodni poslanik Munir Poturak, pa potom narodni poslanik Vladan Batić.
Poštovane kolege poslanici, poštovani ministre, hteo bih samo vezano za razdeo 14 u okviru budžeta za poljoprivredu. Potvrđujem i ono što gospodin Zoran Mašić kao stručan čovek govori i što kao predsednik Odbora za poljoprivredu radi i čini u ovoj oblasti. Mislim da postoji i ona druga strana koja može u poljoprivredi da pokrene mehanizam i zapošljavanja našeg stanovništva sa potencijalima koje mi posedujemo u Srbiji. Ono na šta sam želeo da ukažem gde je naša snaga, jeste da skoro 17% radno sposobnog stanovništva u Srbiji je od ukupnog stanovništva vezano za selo, za agrar. Radi poređenja, to je negde od ukupnog radnog stanovništva tri posto u Francuskoj, devet posto u Mađarskoj. Gde je produktivnost? U Francuskoj je negde osam do devet puta veća produktivnost nego što je to kod nas. U Mađarskoj je negde dva do tri puta veća produktivnost nego kod nas. Po nekakvim analizama, negde do 2010. godine u Srbiji bi moglo oko 200 hiljada ljudi da se uposli, da od svoje plate, od svog rada, od svoje zemlje dobro i normalno žive, gde mogu farmeri, poljoprivrednici, seljaci da budu jedan strahovito jak točak razvoja u ovoj našoj državi. Ono što je loše jeste da negde u 2005. godini nije budžet maksimalno iskorišćen, pa je to trpela odluka o budžetu u 2006. godini, pa je manje nego što su to potrebe i zahtevi bili, i na osnovu tog budžeta za svega skoro 1,7 milijardu je uvećan u 2007. godini. Za nas, za one ljude, za građane Srbije koji zavise od zemlje, dobro je da je u 2006. godini dobar osnov stvoren, pre svega, stvoreni su strahovito dobri preferencijali prema zemljama EU i prema zemljama članicama CEFTA. To smo ovde našim propisima i zakonima omogućili prema zemljama EU, osim dva-tri proizvoda, mi imamo bescarinski izvoz omogućen, a sa mesom i šećerom je ta kvota ograničena. Skoro 46 uredbi je doneto u okviru Ministarstva poljoprivrede, što je dobra šansa, dobra prilika da naši ljudi znaju da ima novca za njih. Potrebno je samo da se organizuju i mislim da je Ministarstvo poljoprivrede učinilo u ovoj godini i započelo, nadam se da će takvu jednu kampanju da vode i da se zemljoradnici, seljaci udružuju putem zadruga, putem unija, kako bi mogli što više tog novca da privuku na zajedničkim projektima. Ovo što sam rekao, želeo sam da usmerim i prema mojim zemljacima od Pazara do Prijepolja, kojima je jedino zemlja ostala od čega žive. Oni treba da znaju da su potpuno ravnopravni sa svim ljudima u Srbiji, da su svih 46 uredbi bile prema svima okrenute ravnopravno i da su mnogi iskoristili, a mnogi su mogli da iskoriste mnogo više. O tome se radi. Strahovito mnogo ima potencijala. Mislim da je uloga svih nas 250 poslanika da odavde uputimo poruku našim građanima da postoji mogućnost, da postoji šansa, da smo spremni da u tom pravcu učinimo sve da ljudi iskoriste, i da ih ohrabrimo da te stvari na neki način sa svojim potencijalima i svojim mogućnostima iskoriste. U tom smislu, mislim da je Ministarstvo poljoprivrede učinilo dosta, može i mnogo više, uz razumevanje Vlade i onih koji o tome odlučuju. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku, kolegi Muniru. Gospodin Petrović nije tu, gospodin Martić nije tu. Izvolite, po Poslovniku za reč se javio narodni poslanik Vladan Batić, a neka se pripremi narodni poslanik Milan Nikolić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, kada predsednik Narodne skupštine za 15 minuta raspiše predsedničke izbore za 20. januar, čini mi se da od sutra počinje kampanja i da će rasprava o budžetu biti u potpuno ko zna kom planu. Dakle, gospodine ministre, jednostavno niste imali sreće u ovom izvlačenju, ali to ništa ne zavisi od vas, to neko drugi odlučuje. U ime DHSS i u ime poslaničkog kluba LDP-a, ako se držimo strogo Ustavnog zakona, doneta su ova četiri zakona koji treba da budu pretpostavka za raspisivanje predsedničkih izbora. Znači, ustavni uslovi za raspisivanje predsedničkih izbora su stvoreni. Tu se ne može ništa ni oduzeti ni dodati. Ali, smatramo da je vreme za parlamentarne izbore, za izbore na svim nivoima. Zašto? Zato što sve što se događa u vezi sa Kosovom i Metohijom, sve je to poraz jedne vlasti, sve je to poraz jedne nakaradne i neodgovorne politike, jedne politike koja je propagirala ideju ili sintagmu širokog koalicionog kapaciteta, a to je sinonim za političku prostituciju. Čim postoji prostitucija u politici, onda su bilansi takvog braka, takve kohabitacije, takvog odnosa ovakvi kakve danas imamo. Zašto to kažem? Zato što na sastanku ministara EU u petak, i zato ova žurba za raspisivanje predsedničkih izbora, biće saopšten stav, jedinstven stav EU o priznavanju nezavisnosti Kosova. Dakle, oni koji su se svaki dan slikali sa zvaničnicima EU i svaki dan, i ovde u parlamentu, i iz zgrade preko puta, i iz zgrade vlade, sa svih medija obmanjivali građane Srbije, da će Kosovo zauvek ostati sastavni deo Srbije, moraju da odu. To je pitanje odgovornosti. Odgovornost ima svoj pandan. To je smenjivost. To su dva osnovna načela politike, parlamentarne demokratije koja postoji u svakoj zemlji u svetu. Dakle, na tom sastanku u petak ministri inostranih poslova EU izaći će i sa stavom da neće biti priznanja nezavisnog Kosova sve do momenta dok ne budu održani predsednički izbori u Srbiji, da bi dali šansu demokratskom kandidatu. Ali, imamo stav drugog dela koalicione vlade, DSS i njenog predsednika, odnosno premijera Srbije, koji je rekao, ne, krnja ili prepolovljena Srbija neće biti partner EU i neće potpisati sporazum o asocijaciji i stabilizaciji. Bilo kako bilo, onaj ko se u momentu kada EU prizna nezavisnost Kosova i Metohije nađe na mestu predsednika ili na mestu premijera, bio to stari ili novi, istog momenta mora da podnese ostavku i istog momenta moraju da se raspišu parlamentarni izbori. To je esencija parlamentarizma, to je osnova demokratije. Utoliko pre što ni jedno obećanje nisu ispunili, a u preambuli stoji da su dužni da sačuvaju Kosovo. Hajde da vidimo kako će da ga sačuvaju. Ne vrede mitovi, legende, ne vrede gusle. Dakle, dosta je izbora predsedničkih da bi Koštunica i dalje vladao Srbijom. Bilanse te vladavine vidimo: beda, nemaština, gladni, kriminal, korupcija, nepotizam, monopoli, najskuplje osnovne životne namirnice u jugoistočnoj Evropi, krah jedne politike, institucije nisu zaživele, još nemamo Ustavnog suda. Pa kako raspisujete predsedničke izbore, a nema Ustavnog suda, kome se može podneti žalba, koji treba da bude regulator i zadnja instanca koja odlučuje o eventualnim nepravilnostima i povredama zakona na predsedničkim izborima. Vreme je da se polože računi. Ovi koji su do danas bili vladajuća koalicija, jednostavno mora da pred građanima Srbije polože račune za sve svoje promašaje u svim sferama. Srbija je prva u regionu po stepenu korupcije, prva po snazi monopola, prva po procentu kriminala u društvu, prva po svim negativnim bilansima. To je produkt ove i ovakve vlasti. Zato, u redu su predsednički izbori, ali i parlamentarni, odnosno izbori na svim nivoima.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miroslav Martić, neka se pripremi narodni poslanik Nebojša Ranđelović, a potom narodni poslanik Milan Nikolić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, budžet je jedan od najvažnijih zakona zbog toga što određuje osnovne ekonomske i pravce privrednog razvoja, kao i nivo standarda većine građana u narednoj godini. Ovaj budžet je proizvod makroekonomske politike za narednu godinu Vlade, ali isto tako je i odraz ekonomskog stanja koje je proizvod dugogodišnje ekonomske krize i postepenog oporavka ove zemlje u kojoj se ona nalazi. Poslanici DS-a će podržati ovaj budžet zato što je dobar i dobro urađen, bez obzira na kritike koje su se čule iz redova opozicije, što je sasvim prirodno i legitimno, podržaće ga iz razloga što ovaj budžet u sebi sadrži i razvojnu komponentu, ali isto tako i komponentu socijalne sigurnosti, koja u dobroj meri štiti standard svih građana u Srbiji. Kao što je ministar rekao i kao što ste videli u zakonu, planirani prihodi su 640 milijardi dinara i mislim da tu nema razloga da se nešto diskutuje o toj stavci, i mislim da ministar nije imao nekog velikog prostora, jer jednostavno, prihode je lako planirati i oni se uglavnom znaju na bazi budžeta iz ove godine, i oni su za 9,9% veći u odnosu na prethodnu godinu. Rashode je malo teže planirati i oni su 654 milijarde dinara. Iz ovog se vidi i iz plana budžeta za iduću godinu da je budžetski deficit negde oko 15 milijardi dinara. Jasno je da bi mi svi želeli da su ovi budžetski prihodi veći, ali oni su odraz jednog privrednog i ekonomskog stanja ove zemlje i ne verujem da postoji neki mađioničar koji bi mogao da napravi veće prihode. Budžetski suficit je nastao delom i zbog visokog nivoa plata prenetog iz 2006. godine i delom zbog rasta plata koji nije bio u skladu sa produktivnošću. Ministar je u svom uvodnom izlaganju izneo određene negativne trendove ili tendencije koje su obeležile prethodni period, ne samo prošlu godinu, već i nekoliko prethodnih. To je pre svega rast uvoza, visok deficit, stopa inflacije je veća od planirane, a ona je bila negde na nivou od 9,5%. Ono što je značajno, to je da budžetska potrošnja u ovoj godini nije uticala na ovaj povećan nivo planirane stope inflacije. Ova stopa inflacije je pre svega rezultat povećanja cene energenata, na šta nije mogla da utiče ni Vlada ni ministar, ni ova zemlja, i poplave koje su se desile u prethodnoj godini. U sklopu toga, ministar i Vlada su planirali i određene mere koje bi dovele do ekonomske stabilizacije zemlje, pre svega, da se zadrži visoka stopa rasta društvenog bruto proizvoda, koji je u prethodnoj godini bio 6%, i to je jedna od najvećih stopa rasta bruto proizvoda u okruženju. Ono što je važno, ministar finansija i Vlada su planirali da stopa inflacije u 2008. godini bude oko 6%. Takođe su planirali smanjenje spoljnog deficita, a time će i spoljni dug sporije rasti. Da bi se smanjio visok nivo potrošnje u odnosu na dohodak, ministar je planirao ubrzavanje ekonomskih reformi, formiranje, odnosno dosledno poštovanje principa ekonomskog tržišta i ekonomskog poslovanja, dovršenje privatizacije, što je jako važno, do kraja 2008. godine i stvaranje uslova ili ambijenta za nove investicije, privatizaciju državnih preduzeća, odnosno pojedinih delova javnih preduzeća, ograničenje plata u javnom sektoru do nivoa planirane inflacije, što je jako važno. Mislim da je to bio jedan od generatora inflacije u prethodnom periodu. Kontrolu plata u javnim preduzećima, u državnim javnim preduzećima i javnim komunalnim preduzećima, jer isto tako mislim da je i porast plata u ovim sistemima na neki način uticao da planirana stopa inflacije u prethodnoj godini bude veća nego što smo želeli i očekivali. Takođe je planirana takva fiskalna politika da se stvori povoljan ambijent za otvaranje novih investicija i sve ovo podržava deo zakona koji su na razmatranju posle ovog zakona o budžetu, i to su predložene izmene poreskih zakona. Čuli smo sa ove govornice, ne samo ovih dana kada se diskutovalo o budžetu, već i prethodnih dana, zahtev nekih poslanika, pre svega iz opozicije, da se vratimo na sistem gde je besplatno zdravstvo, besplatno školstvo, da se povećaju plate u prosveti, u državnoj upravi, u sudstvu, a s druge strane smo čuli ovde zahteve da se ukine PDV na pojedine proizvode, što je potpuno nelogično. Teško je ispoštovati, s jedne strane, zahteve za povećanje plata, a sa druge strane ukidati PDV na pojedine proizvode. I praktično to je nemoguće. Znam da plate u javnom sektoru, takođe i u prosveti i u zdravstvu, posebno onih koji imaju najniže stručne spreme, nisu takve da obezbeđuju siguran i dobar standard zaposlenih u tim sektorima, ali budžet je jednostavno takav kakav je i on je odraz ekonomskog i privrednog stanja u našoj zemlji. Da bismo rešili ovaj problem, da bi se povećala plata u ovim sektorima, postoje samo dva ili tri načina. Znači, jedan je da dodatno opteretite građane novim porezima, drugi je da dodatno opteretite privredu novim porezima i treći je da se smanje plate pojedinim budžetskim korisnicima, što je praktično nemoguće i nerealno. Ono što želim na kraju da kažem, dolazim iz Užičkog regiona i želim da prenesem stav ministru i Vladi jedan apel privrednika iz užičkog kraja, obzirom da je Užice jedan od retkih i u ovom momentu jedini region koji ima veći izvoz od uvoza, ima suficit negde od 50 miliona evra. Na svim sastancima koje su predstavnici Vlade održavali sa privrednicima užičkog regiona, i na zadnjem sastanku kada je bio potpredsednik Vlade gospodin Đelić, bio je zahtev užičkih privrednika da Vlada uspostavi što realniji kurs dinara u odnosu na evro. Znam da je to na neki način trenutni udar na standard zaposlenih, ali dugoročno gledano za ekonomsku stabilnost Srbije neobično je važno da kurs dinara bude što realniji i samim tim da se podstiče izvoz, a smanjuje uvoz. Poslanici DS-a će podržati ovaj budžet, pored toga što on ima razvojne komponente i omogućuje nove investicije, ima elemente velike socijalne sigurnosti, takođe zaštitu nivoa životnog standarda svih građana i, što je najvažnije, ima elemente ekonomske stabilnosti i sigurnosti za narednu godinu i naredni period.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Ranđelović, neka se pripremi narodni poslanik Milan Nikolić, a zatim narodni poslanik Radiša Ilić.
Poštovani gospodine predsedavajući, gospodine ministre, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, pre nego što budem ministru postavio par pitanja vezano za današnju temu, odnosno koja se tiču usvajanja budžeta, rekao bih par impresija uopšte o načinu kako smo ovih dana donosili zakone i kako je tekla rasprava. Očigledno, a danas smo dobili i odgovor da se nekome žurilo, jer vladajuća koalicija i Vlada nisu radili svoj posao kako valja, pa je zbog toga Skupština došla u cajtnot, dovedena u situaciju da sistemske zakone, važne, one na koje nas Ustav obavezuje, i Ustavni zakon, donosi kasno posle ponoći, pred izmoždenim narodnim poslanicima, koji nisu bili u stanju ni da prate diskusiju, a kamoli da je vode. Dakle, vođena je diskusija radi diskusije, što će reći da je to u stvari bilo – bekstvo od suštine i puko zadovoljavanje forme, jer se zaista nekome u vladajućoj koaliciji žurilo. Shodno vremenu koje je ostalo na raspolaganju poslaničkoj grupi LDP, a vezano za donošenje zakona o budžetu, mada je možda ova pitanja vreme i preteklo, jer su nas danas događaji pretekli, shodno onome što se dogodilo, a vezano je za zabranu držanja konferencije za novinare LDP-a, a potom raspisivanju predsedničkih izbora ispod žita, o čemu poslanici bivaju poslednji obavešteni, dakle, možda su ova pitanja iza vremena, jer su ih događaji pretekli. Shodno činjenici da su o budžetu raspravljali eksperti koji su članovi LDP, samo bih izvukao par njihovih impresija, jer zaista nema vremena da se čita sve ono o čemu smo raspravljali. Zašto su oni ovaj budžet ocenili kao budžet za dodvoravanje biračima? Zašto su rekli da je Vlada pravila budžet ne na osnovu ekonomskih parametara, ni tranzicije, ni u skladu sa približavanjem Evropskoj uniji, već politici, čitaj „izborima“, društvenim okolnostima koje premijer objašnjava – kao teške tranzicione okolnosti u kojima građanima treba pomoći. Naime, predloženim budžetom je planirano da inflacija sledeće godine bude 6%. Ali, jasno je da Vlada neće brinuti o inflaciji, već da će to, kao i ove, i sledeće godine raditi samo Narodna banka. Dalje bih postavio pitanje – kako gospodin ministar ocenjuje mišljenje gospodinaHaroldaHiršhofera,kojikažedasustručnjaci MMF-a Vladi Srbije preporučili budžet sa suficitom, zbog velikog deficita tekućeg plaćanja ili još par ocena ovog budžeta od strane naših eksperata, koji kažu da budžet najavljuje nastavak velike javne potrošnje u 2008. godini i rast spoljnotrgovinskog deficita, te da budžet za 2008. godinu pokazuje da Vlada nije spremna da sprovede reforme i ozbiljne rezove u ekonomiji. Mada današnji događaji su uglavnom dali odgovore na oba pitanja, shodno činjenici da je predsednik Narodne skupštine, maltene u tajnosti raspisao izbore za predsednika Republike i shodno onome što se danas dogodilo poslaničkoj grupi LDP. Zahvaljujem.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Nebojši Ranđeloviću. Reč ima narodni poslanik Milan Nikolić, a zatim narodni poslanik Radovan Milovankić. Izvolite, gospodine Nikoliću. Imate 10 minuta.
Poštovano predsedništvo, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o budžetu je svakako jedan od najvažnijih dokumenata sa kojim Vlada izlazi ispred parlamenta, a i ispred građana Srbije. Budžet faktički najjasnije oslikava namere Vlade u pogledu ukupne ekonomske politike, pre svega ukupne javne potrošnje, njene strukture, zatim učešća javne potrošnje u bruto nacionalnom dohotku, što je važno za građane i privredu, odnosno za ekonomsku perspektivu zemlje. SPS smatra da je pred poslanicima odgovornost, u prvom redu, prema biračima i građanima Srbije, da jasno ukažemo na dobre i loše strane namere Vlade, njenih poteza u pogledu makroekonomske i budžetske politike koja u ovom važnom dokumentu je sadržana. Svakako, s obzirom na važnost i obimnost dokumenta, teško je za kratko vreme ukazati na sve moguće implikacije budžeta na privredu i stanovništvo, pa ću se ukratko osvrnuti samo na neke elemente predloga budžeta za 2008. godinu. I površan uvid u predlog budžeta daje sliku neujednačenog pristupa različitih nivoa informacija povodom određenih predloga planiranja utrošaka sredstava. U nekim delovima budžeta se detaljno obrazlažu potrebe i predlozi utrošaka, posebno u delovima kada je u pitanju zakonska obaveza države, dok na drugoj strani imamo rashode u budžetu koji ni po nameni ni po visokim iznosima, jednostavno, nemaju objašnjenja, jer se rashodi predlažu bez ijedne reči obrazloženja, niti pak navoda bilo kog zakonskog propisa koji obavezuje državu da finansira ovakve rashode. Karakterističan je u tom smislu primer Nacionalnog investicionog plana, gde ne postoji nijedan zakon koji nalaže obavezu da se iz budžeta finansiraju rashodi ovoga plana. Bilo bi logično ako je nacionalni, ako je to investicioni plan i ako je to precizan plan, da to bude na bazi posebnog zakona koji bi, osim ukupnog iznosa sredstava, morao da sadrži odredbe o namenama, glavnim polugama ekonomske politike Vlade, prvo u oblasti ekonomske politike, a potom investicija u krupne infrastrukturne projekte koji su neophodni za ubrzani razvoj zemlje, radi pridruživanja evropskim tokovima, zatim, kako se ta sredstva regularno raspoređuju radi postizanja cilja ujednačenog regionalnog razvoja, s obzirom na evidentno velike razlike u stepenu razvijenosti severa, srednje Srbije i juga Srbije. Imamo krajeva, jedan od njih je taj kraj i jug Srbije, koji je po mnogim ekonomskim indikatorima, kao što je bruto društveni proizvod po glavi stanovnika, stopa zaposlenosti, razvijenost infrastrukturnih objekata itd, daleko, čak negde i za dve trećine iza razvijenog dela Srbije. Mi ovde, kada je u pitanju baš Nacionalni investicioni plan, imamo stanje da su bez posebnog zakona u budžetu planirani značajni rashodi koji su poređani, razbacani po ministarstvima, bez dovoljno smisla i definisanja utrošaka. Jasno se to vidi, bez posebnog je pravnog osnova i definisanih kriterijuma, bez reči obrazloženja kako su utvrđeni iznosi za pojedina ministarstva – jednostavno su uneti u budžetske rashode. Mislim da obrazloženje da će se sredstva trošiti po posebnoj uredbi Vlade i odobrenih projekata, nije dovoljno da Vlada bespotrebno preuzima nepotreban rizik donošenja ovako krupnih odluka. Za 2008. godinu budžet predviđa primanja u iznosu od 639 milijardi i 600 miliona dinara, i osnovni izvori na prihodnoj strani budžeta su poreski prihodi, čiji je iznos 596 milijardi, bezmalo 600 milijardi dinara, što je, složićete se, dosta visoka stavka. Ovaj podatak mora da zabrine zbog činjenice da se poreski prihodi iz godine u godinu rapidno povećavaju i to na teret građana i privrede, jer se budžetski rashodi moraju pokrivati. Takođe zabrinjava podatak da smo 2000. godine završili sa rashodima od 52 milijarde, odnosno toliki nam je bio iznos ukupnih prihoda, što je skoro 11 puta manje. Postavlja se otvoreno pitanje,koji su to faktori uticali da se za period od 7 do 8 godina ovako dramatično povećaju budžetska trošenja. Mislim da povećanje broja poreskih obaveznika i povećanje bruto društvenog proizvoda nije išlo u ovakvoj srazmeri u odnosu na povećana budžetska trošenja. Navešću samo nekoliko prepoznatljivih faktora, i to – rashodi za zaposlene se predviđaju u iznosu od 176 milijardi i u odnosu na ukupne rashode budžeta, čiji je iznos 654 milijarde i 400 miliona, na ime plata i doprinosa, na plate i ostale rashode za zaposlene u državnoj upravi i po ministarstvima, odnosno zaposlene u državnim organima i javnim službama odlazi skoro jedna trećina ukupnih rashoda. Podatak da će broj zaposlenih budžetskih korisnika u 2008. godini biti 259.824 mora ozbiljno da zabrine. Predviđa se doduše smanjenje broja zaposlenih u državnoj administraciji, ali to pre svega u oblasti narodne obrane, dok u drugim ministarstvima se to rapidno povećava. Mislim da ovaj podatak mora da zabrine i da u državnoj administraciji i po ministarstvima mora da dođe do ozbiljnog smanjenja broja radnika, na način kako se to radi u privredi kada su preduzeća u restrukturiranju. Sam potpredsednik Vlade, gospodin Božidar Đelić, izneo je podatak da se broj zaposlenih neposredno u državnoj upravi od 2000. godine do danas povećao sa nepunih osam hiljada na 28.000 radnika. Treba imati u vidu, doduše, da su tu prevedeni radnici iz savezne države, međutim, i kad se taj broj uzme mi imamo dupliran broj radnika u državnoj upravi. Vlada mora da preuzme energične mere na zaustavljanju zapošljavanja u državnoj administraciji i posebno stranačkih zapošljavanja. Vlada mora da preispita da li su neophodne sve agencije, komisije, direkcije, zavodi, savetnici koje mora da plaća iz budžeta. Takođe, Vlada mora da uredi organizaciju resora i da broj ministarstava svede na meru kakva je u okruženju, 14 do 16 ministarstava u Vladi. U uslovima kada imamo Ministarstvo kulture, Ministarstvo vera, Ministarstvo rada i socijalne politike, Ministarstvo za sport i omladinu, izdvajanja za razna udruženja i organizacije u okviru ovih ministarstava, zašto su na dosta šarenolik način, bez detaljnog obrazloženja, izdvojena sredstva za razne nevladine organizacije razdeljene po mnogim ministarstvima? U budžetu imaju mnoge stavke koje mogu teško da se povežu sa zakonskim obavezama države. Pre bi se reklo pravima pojedinih ministarstava, a to znači ministrima se daju ovlašćenja da raspolažu velikim iznosima sredstava, koja će se trošiti po posebnim programima koja usvaja Vlada na predlog ministarstva. Skoro da nema ministarstva koje nema ovakve stavke, a posebno ponavljam stavke Nacionalnog investicionog plana, koje se takođe troše po programima za koje nadležna Kancelarija za NIP koja će odlučivati, ili kako piše u članu 14. Predloga zakona o budžetu, koja će birati projekte koji će se finansirati nakon donete uredbe Vlade, što može dovesti do zaključka da se velika sredstva troše bez šire kontrole. Moglo bi se još mnogo ovakvih primera navesti. Postavlja se samo pitanje da li poreski obveznici, pre svega jako iscrpljena privreda, opterećena mnogim drugim problemima koji su posledica makroekonomske i monetarne politike, i osiromašeno građanstvo mogu da izdrže, bez obzira što se broj poreskih obveznika godinama povećavao? Mora se ići na smanjenje visine poreskih opterećenja, pre svega privrede gde je iznos PDV 18%. Naš uslov opstanka i razvoja je izvoz, čime bi se stimulisala zaposlenost, a to može samo ako imamo konkurentnu proizvodnju za inostrana tržišta, bez velikih dodatnih opterećenja po svim osnovama. Kada je u pitanju unutrašnja struktura rashoda, uočavaju se neke nelogičnosti, i to banalne, ali ih moram navesti. Postoje dva kabineta Vlade i to kao posebni korisnici, sa posebnim kasama, kabinet predsednik i kabinet potpredsednika Vlade. Cifarski gledano, za kabinet potpredsednika Vlade budžet je za 50% veći od budžeta predsednika Vlade, a nema nikakvih obrazloženja za takav predlog. Vlada odlučuje o korišćenju sredstava po mnogim pozicijama u budžetu, i to za velike iznose, što nije saglasno zalaganjima Vlade da se sredstva budžeta troše transparentno. Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj se bavi ekonomijom, regionalnim razvojem, zapošljavanjem, bespovratnim kreditnim sredstvima koje odobrava, ali bez posebne zakonske obaveze koju bi moralo da poštuje, kao što to čini Fond za razvoj Republike Srbije koji posluje po posebnim zakonskim pravilima. Članom 15. Predloga zakona o budžetu se dozvoljava da se rashodi za Nacionalni investicioni plan mogu izvršavati u direktnim plaćanjima, kompenzacijama, asignacijama i slično, a za ostale rashode to nije dozvoljeno, što nije u redu ako nisu obrazloženi razlozi zašto je to tako. Članom 14. se uređuje da se sredstva za Nacionalni investicioni plan troše u skladu sa Zakonom o javnim nabavkama, pa se stiče utisak da ostali rashodi ne moraju da se troše po ovom zakonu. Ostaje takođe dilema koliki su zapravo rashodi budžeta, a samim tim i veličina deficita. Ako su rashodi budžeta za 2008. godinu 654 milijarde, kako piše na strani 1. Predloga, šta je sa delom koji se odnosi na do sada izdate garancije, kao i garancije koje tek treba da se izdaju u 2008. godini: 66 milijardi, strana 3, član 3, kao izdvajanje projektivnih zajmova od oko 58 milijardi, strana 5. tačka b) Predloga. Ako se na projektovanih 654 milijarde dodaju ova dva iznosa, onda se rashodi povećavaju na 778 milijardi. U svakom slučaju, SPS smatra da su opterećenja u budžetu u iznosu od 654 milijarde dinara na bruto društveni proizvod od 2.779 milijarde, koliko se predviđa za 2008. godinu, velika, da će se veoma teško ostvariti ciljevi predviđeni Memorandumom, bar za 2008. godinu, tj. da će moći da se postigne povećana stopa zaposlenosti, smanji siromaštvo, održi projektovana inflacija na 6% i obezbedi pad javne i lične potrošnje. Koordiniranim merama ekonomske i fiskalne politike Vlada mora da uporno i u kontinuitetu radi na ostvarenju projektovanog rasta bruto društvenog proizvoda za najmanje 6%, stalnom smanjenju inflacije, ubrzanju strukturnih reformi u smislu završavanja privatizacije i državnih preduzeća i jačanja privatnog sektora, unapređenju poslovne klime i stvaranju konkurentnog ambijenta, smanjenju javnih rashoda i ispravljanju regionalnih dispariteta, stvaranju efikasne administracije, stvaranju uslova za godišnje povećanje izvoza po najmanjoj stopi od 25%. Naravno, u budžetu je 425 milijardi, koliko sam izračunao, deo koji se odnosi na socijalu. Fond za razvoj i Nacionalni investicioni plan bi trebalo da budu razdvojene komponente. Razumem ministra finansija, on je zatečeno stanje na najbolji mogući način složio u budžetu, međutim mislim da je neophodna i Vladina, i društvena saglasnost da se u potpunosti dve važne stvari ispoštuju, a to je rast bruto društvenog proizvoda i smanjenje inflacije na meru koja je ovim planom planirana. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Nikoliću. Pre nego što damo reč gospodinu Milovanoviću, imamo dva poslovnika. Gospodin Slobodan Maraš i gospodin Vladan Batić. Izvolite, gospodine Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, član 104. Poslovnika. Ono što je pročitala malopre gospođica Jovanović, ono pismo, zaista smatram kao uvredu za ovaj parlament i sve poslanike, znači način na koji se predsednik Skupštine poslednjih dana, bogami poslednjih nedelja ponaša prema poslanicima je krajnje neodgovoran i nekorektan. To što je on izgubio kompas, to nažalost nije samo njegov problem, to je problem i ove skupštine i svih nas. Moramo tražiti odgovornost za gospodina Dulića. Koga on predstavlja? Čisto sumnjam da građani smatraju da on predstavlja samo DS, on je predsednik ove skupštine, prvi među nama, ali i njegovo ponašanje, svaki dan dolazi u ovu skupštinu na sat-dva, prekrši Poslovnik po deset puta i onda ode. Danas nas nije udostojio nijednog dolaska u ovu salu, ali zato ima običaj da šalje tajna pisma, odnosno da šalje pisma, kao što je slao predsedniku naše partije, kako je danas poslao poslanicima pismo, odnosno svakom poslaničkom klubu. Siguran sam, odnosno mi u LDP smo sigurni da će građani prepoznati politiku koja pravi kompromis oko svega, znači koja je spremna na svaki kompromis samo da bi se ostalo na vlasti. Siguran sam da će prepoznati i da nije politika to da sve može u ovoj zemlji da propadne, pa i ovaj budžet da se ne usvoji, da se pređe na privremeno finansiranje, jer očito da više neće biti ovde normalnih rasprava i normalnih sednica. Znači, sve da se učini samo da se ostane predsednik države. Potpuno je evidentno da je politika koja se trenutno vodi izazvala buru i u vladajućoj koaliciji i to da li će gospodin Dulić se ovde još uvek pojavljivati kao predsednik, to ćemo videti narednih dana, pošto postoje indicije da koalicioni partneri već pokreću njegovu smenu, i to nije naš problem. Naš problem je gde ide ova država. Naravno, nema nikoga ovde iz Demokratske stranke Srbije, ovde je jedan poslanik iz G17 i očigledno je da srljamo u situaciju koja odgovara samo nekom. Znači, nećemo imati sigurno usvojen budžet. Jer, voleo bih, gospodine ministre, da objasnite, znam da vi niste krivi za ovo, ali da vi objasnite na koji način ćemo mi moći da završimo ovu raspravu, da raspravljamo o amandmanima i da glasamo za budžet u ovakvoj situaciji. Zbog toga bih hteo da kažem da sam siguran da će građani prepoznati politiku koja je sasvim drugačija od ove muljatorske i politike koja je spremna na svakakav kompromis sa Koštunicom. Svoj glas daće Čedomiru Jovanoviću na predsedničkim izborima u prvom krugu. Vas, gospođice Jovanović, izašla je, ali moram da je ispravim malo, jer je potrčala sa tim o čestitkama gospodinu Tomislavu Nikoliću u prvom krugu. Duboko sam ubeđen da ćemo se naći u drugom krugu i onda videti ko je bolji.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Slobodanu Marašu. Reč ima narodni poslanik dr Vladan Batić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, moram da ponovo kažem i da apelujem na vas, gospodine predsedavajući, nadam se da ste za razliku od predsednika Skupštine vi, ovako kao doajen, neka vrsta glasa razuma. Dakle, Ustavni sud treba da bude konstituisan 17. decembra. Ustavni sud još nije konstituisan. Sudije Ustavnog suda još nisu položile zakletvu; 17. decembra će biti konstituisan... gospođo, nemojte, smirite hormone, nemojte da budete nestrpljivi. Nema Ustavnog suda. On nije konstituisan, još četvoro sudija Ustavnog suda nisu razrešena, dosadašnjeg ili bivšeg, kako god hoćete. Zašto to pričam? Zato što izborna radnja počinje momentom raspisivanja izbora i da bi se izjavila žalba na neku od sprovedenih izbornih radnji mora da postoji Ustavni sud. Već sama činjenica da su izbori raspisani danas, a Ustavni sud nije konstituisan, da sudije Ustavnog suda nisu položile zakletvu... položile su, dobro... nije konstituisan, 17. će biti konstituisan. Znači, izborne radnje su manjkave. Gospodine predsedavajući, budući da će koalicioni partner DSS, ovo su sasvim pouzdane informacije, pokrenuti inicijativu za smenu dosadašnjeg predsednika Skupštine gospodina Olivera Dulića, koji zaista, iskreno rečeno, bolje da je sam podneo ostavku jer se nije snalazio na ovoj funkciji, s tim što je istrošio pare iz budžeta sa gomilom savetnika i telohranitelja za potpuno besmislena putovanja na kojima nije progovorio ni reč. Dakle, po definiciji, pošto teško da će biti izabran novi predsednik Skupštine, vi ćete opet, kao najstariji od potpredsednika i najstariji poslanik, u ovom teškom vremenu biti vršilac dužnosti ili predsedavajući u ovom parlamentu. Znam, gospodine Mrkonjiću, da će, zavisno od ishoda odluke Saveta bezbednosti, SPS verovatno vas predložiti kao predsedničkog kandidata ako ste steknu po njihovoj odluci uslovi za raspisivanje predsedničkih izbora. Takođe se nadam da ćete vi u drugom krugu podržati Čedomira Jovanovića, jer na mlađima svet ostaje, ali mi živimo, nažalost, u teškim vremenima i ovo bi bilo pomalo komično, i pomalo veselo, da nas ne okružuje surova stvarnost u kojoj se Srbija danas nalazi. Uopšte nije vreme za šalu i smeh. Srbija se nalazi pred gubitkom dela svoje teritorije zbog neodgovorne vlasti koja je obmanjivala građane da će Kosovo ostati zauvek naše. Pročitajte u Ustavu obaveze i zakletvu predsednika Republike. Šta on kaže u zakletvi koju polaže? Kad bude izabran, bez obzira kako se zove, ne aludiram na gospodina Borisa Tadića, on je jedino napravio grešku što je podržavao Vojislava Koštunicu, jer ko s đavolom tikve sadi, o glavu mu se lupaju. To ćete vrlo brzo uvideti.
Zahvaljujem dr Vladanu Batiću, narodnom poslaniku. Reč ima narodni poslanik Radovan Milovankić, neka se pripremi narodni poslanik Dušan Bajatović. Zahvaljujem na ovim lepim rečima.
Poštovane dame i gospodo, ministre Cvetkoviću, kako koji poslanik izađe sve tema bolja od bolje. Sad ovo dođe nekako tercijalni nivo bitnosti za budžet, ali dobro. Poštovane dame i gospodo poslanici, na početku ću se osvrnuti na uvodno izlaganje ministra Cvetkovića. Dakle, u izlaganju je nedvosmisleno izneto da će se javni sektor i potrošnja, kao po pravilu, finansirati raspodelom preko budžeta, što bi se reklo, nije izmišljena topla voda, ali racionalnost ili iracionalnost će pokazati svoje pravo lice, a u pomenutoj alokaciji resursa koje ste pomenuli, ministre, odnosno obezbeđenje sredstava za finansiranje javnog sektora, otvoriće se i otvara se, na osnovu iznetog predloga budžeta, pitanje da li će se ovako osigurati pravednost ekonomskog života. Dva prethodnika iz SRS su rekli da neće i ne verujem da će se ovo desiti, prosto, iz nasleđa demokratije, a to je spoljnotrgovinski deficit veliki i velika stopa nezaposlenosti, nemoguće je primeniti budžetske instrumente, a da se izvrši preraspodela, iz osnovnog razloga što ovaj budžet nije donet na ekonomskom već na političkom principu. Načelo javnosti u potpunosti i budžetske ravnoteže su gotovo nepomenute u vašem izlaganju. Način na koji Vlada radi, zajedno sa resornim ministarstvom, pokazuje gotovo da budžet uslovno se može nazvati profitno političkim računom, a nikako pokriće rashoda. Ministre, gotovo da niste ni pomenuli, gotovo da niste, samo u jednoj rečenici, da država ubira sredstva instrumentima sekundarne raspodele, a upravo se tim vidom u najvećoj meri puni budžet. Ali, druga je stvar kada se prazni, tada imamo stručnjake pre politike na delu. Da sa ove platforme teorije krenemo i u nešto konkretno, u članu 3. Predloga zakona o budžetu Republika Srbija će izdati garanciju u iznosu za jednu stavku, dakle 2.350.000 evra za projekat sanacije i deponije u Srnju, to je kod Kruševca deponija i eksploatacija biogasa. Prvi deo što se tiče projekta sanacije deponije nije sporna za nas. U predlogu ne piše, ali znamo iz materijala koji posedujemo da je to 960.000 evra i pozdravljamo inicijativu da se reši problem sanacije i remedijacije deponije, ali je sporna eksploatacija biogasa. Primer takve eksploatacije nemamo u Srbiji i prosto da nije tužno bilo bi smešno obrazloženje direktora Javnog komunalnog preduzeća, koja je rekla da eksploatacija biogasa je potrebna, dakle, gotovo da ću citirati, iz razloga da se sagorevanjem biogasa proizvodi električna energija da bi se grejali plastenici i proizvodilo rano povrće na deponiji. Dalje, što se tiče člana 5, želim da vas pitam, ako možete kasnije samo odgovoriti, da li su u članu 5. predviđena sredstva za rad Trgovinskog suda u Kruševcu i vodoprivrednog inspektora za Rasinski okrug. Ako je to obećanje koje je dato, a nije predviđeno sredstvima, ne znam zašto se obećava, a sredstva nisu predviđena. Ako su predviđena sredstva, onda izgleda da neko zna pre poslanika i pre glasanja da će se to uraditi za Kruševac. Četvrto, šta je osnov bio da se pola milijarde dinara uzetih sredstava iz budžeta usmeri za isplatu usluga po ugovoru u glavi 12, 1, 2, 4, 5. i 6. To su uprave carina, poreska uprava, sprečavanje pranja novca, uprava za duvan i uprava za igre na sreću. Ovo pitam iz razloga što jedna osoba upravlja sa tih pet uprava, a u dve od njih su utvrđene nedvosmisleno i mafije. Podsećam na duvansku i na carinsku. U istom članu 5. vidi se veliki uticaj nevladinih organizacija na pisanje budžeta, gde upravo po pojedinim projektima dobijaju 480 miliona dinara. Vrlo jasno želim da razdvojim inicijative pojedinih nevladinih organizacija od onoga što zaista treba uraditi za posebne kategorije stanovništva. Dakle, pozdravljamo, vrlo jasno kažem, svaku inicijativu za rešavanje problema osoba sa posebnim potrebama, a ovo se nalazi u ekonomskoj klasifikaciji 481. To možete videti i pozivam vas da proverite i za ovu godinu. I, ko je konkurisao i na koji način kod fonda socijalnih inovacija, gde su posebni projekti, recimo servis u kući, dnevni boravci itd. Videćete niz nepravilnosti koje su se desile i ne znam odakle pravo nekim osobama da se prijave za korišćenje budžeta, a nedvosmisleno su istražni organi gotovo na ivici da pokrenu inicijative protiv njih. Dalje, u navedenom članu 5. ima još bisera. U glavi 54. tačka 12. tiče se Rasinskog upravnog okruga. Dakle, upravni okrug se nalazi u Kruševcu, nije sporno 165 hiljada evra za njegovo održavanje, verovatno su to stvarne potrebe, ali prosto je smešno da se u jednoj poziciji traži 940 hiljada dinara za opravku. Želim da vam kažem da su se oni uselili u nove prostorije pre četiri meseca. Nije normalno 12 hiljada evra da se uzima, a za četiri meseca još se ni farba nije osušila u prostorijama. U obrazloženju, pet tačaka će obrazlagati poslanici SRS, a ja ću ovu šestu - ravnomerni i regionalni razvoj. Znate, postoji jedan instrument po kome se meri ravnomerni regionalni razvoj. To je odnos najvećeg grada u državi ili na nekom području i koliko sledećih gradova popunjava po broju stanovnika taj odnos. Da uzmem primer recimo za Sloveniju, tamo je odnos jedan prema 12, a kod nas je taj broj jedan prema 28, što će reći da veličina, prostor i snaga potencijala Beograda sa sledećih 28 gradova u Srbiji je jednak. Ova tendencija od 2000. godine ide na štetu ukupno Srbije, a u korist samo Beograda. Ne mogu prosto da ne iskoristim priliku da podržim inicijativu poslanika SRS, gospođe Lidije Vukičević i Branimira Đokića. Ovo jeste veliki problem, izgleda da će se dešavati u senci predsedničkih izbora. Prosto ne želim da verujem da ste namerno uneli nemir u 200 hiljada privatnika, odnosno preduzetnika u Srbiji, koji treba da razmišljaju da li će 2014. godine da se ono što se desilo u poslednjih 7-8 godina.
Reč ima narodni poslanik Dušan Bajatović, neka se pripremi narodni poslanik gospodin Krstin. Izvolite, imate 10 minuta, pratite vreme.
Druže Mrkonjiću, moram da kažem da sam veoma nezadovoljan vašim gubljenjem vremena u ovoj skupštini. Vi ste kandidat SPS za predsednika Srbije.
Nisam stvarno znao, nisam dobio pismo.
To zvanično želim da saopštim i vama i građanima Srbije. Nemojte dalje da gubite vreme, nemate vi veći interes da branite ovu vladu i vlast od njih samih. Ovo pokazuje da je došlo vreme da razmislimo kojoj to političkoj eliti, kojim to političkim programima, uračunavajući pri tome i potrebu za državotvornošću onih koji vode državu Srbiju, kojim to ljudima, ličnostima, političkim organizacijama i kom političkom konceptu treba dati prednost. Što se tiče SPS, nismo slučajno kandidovali gospodina Mrkonjića. Ono po čemu građani prepoznaju gospodina Mrkonjića jeste, on voli da kaže graditelj, a graditelj je isto što i stvaralac.
Gospodine Bajatoviću, nije to tema. Tema je budžet.
Gospodine Mrkonjiću, vi za razliku od nekih drugih nemate čega da se stidite, gospodine Mrkonjiću. Gospodin Mrkonjić je, gospođo Jovanović, prihvatio i kao što znate biće veliki protivkandidat Tomi Nikoliću i Borisu Tadiću, i potpuno sam siguran da portparol LDP-a, gospodin Vladan Batić, koji je najavio vašu kandidaturu, u drugom krugu pozvaće glasače LDP da glasaju i za vas. Naravno, cilj ovog malog uvoda jeste bio da obavestimo javnost da SPS ima svog kandidata, da se on zove inženjer Milutin Mrkonjić, da je dovoljno brendiran i da je dovoljno hvaljen i voljen da ne moram to posebno da obrazlažem. Moja namera se svodi na to da pozovem sve građane Srbije da stave prst na čelo i da razmisle za koga će glasati. Zašto? Zato što i ovo današnje zasedanje pokazuje da nakon usvajanja ovog seta zakona, koji je omogućila i opozicija iz Ustavnog zakona, i stvaranjem uslova za raspisivanje izbora više ništa nije bitno. Samo je bitno kako će se urediti novi odnosi u vladajućoj koaliciji i ko će biti predsednik Srbije. Kosovo u drugom planu, makroekonomska politika u drugom planu, borba protiv kriminala navodno u prvom planu, jer idu izbori. Kome je to danas važan budžet? Kao što vidimo, poslanici vladajuće koalicije su, izuzev nekoliko kolega iz DS, izgleda na zadatku, na terenu i mi sada ovo kao pričamo zbog građana. Danas ovde opozicija priča zbog građana. Znate šta to pokazuje? Da nama trebaju izbori na svim nivoima. O tome da li će SPS učestvovati na izborima za predsednika Srbije i na verovatnim pokrajinskim izborima odlučićemo nakon sednice Saveta bezbednosti 19, i to isto želim da obavestim javnost. Pogledajte, nismo usvojili budžet. Čak ne zalazim u to što ovaj budžet ima mnogo mana, što je on plod kompromisa u samoj koaliciji, što on nema razvojnu komponentu, što je nedovoljan za reformu Srbije. Ne može ni Cvetković, ni Nikola Tesla, ni Majkrosoft sa svim svojim programima, ne mogu da iscede više iz suve drenovine, iovako je to potrošački budžet. Nemamo privredu. Ulaganja iz budžeta, ona koja treba da budu, jesu na osnovu toga kako su seli i dogovorili se veliki šefovi Tadić, Koštunica, Velja Ilić i Dinkić, gde god stigneš ti put posadi, gde god stigneš ti nešto obećaj, šta god možeš ti nešto mazni, napravi skijalište umesto rudnika, umesto pruge ćemo napraviti ne znam šta i slične stvari. Tako je raspoređen budžet Republike Srbije i to je duboki utisak ne samo nas koji sedimo ovde u Skupštini i gledamo nagodbenjaštvo vladajućih stranaka, već se to vidi iz cifara. Nije u pitanju samo što ćemo za administraciju dati 177 milijardi, koja se u doba informatičke revolucije umnogome uvećala, a njena efikasnost u bitnome pala. Nećemo se šaliti sa radnicima, pa kažemo u sudstvu prvosmo primili 5000 ljudi, a sada ćemo da otpustimo 2000 nepodobnih, da oni podobni koji ostaju imaju veće plate. Da li je to rešavanje socijalnih problema? Dokle smo mi došli, da je Vladan Batić advokat vojnika koji su ginuli za ovu Srbiju. To je sramota za ovu zemlju. Dotle smo stigli. Mi smo se dogovorili da radimo do 20,00 sati, par nas što je ostalo ovde malo ćemo mučiti ministra Cvetkovića. Evo čak je i njemu čoveku to simpatično. Trudićemo se da pokažemo neke cifre, a šta je sa državom Srbijom, šta je sa narodnim interesima? Mi umesto da smo usvojili budžet, da smo usvojili zakon o lokalnoj samoupravi, da smo usvojili zakon o teritorijalnoj organizaciji, da smo napravili stabilne uslove, pri tom ne govorim o onome što će se desiti sa Kosovom i Metohijom, jer o tome nemamo izveštaj u ovom parlamentu, a pitanje je posle ovoga da li će ga i biti, jer su izbori najvažniji. Verujem da će ga biti, inače bi to bilo strašno neodgovorno. Nadam se da će ga biti i da će biti pošten, i da će biti iskren i da će nam reći šta se stvarno dešava, a ne da nas izveštava iz medija. Dakle, o tome se ovde radi. Ovo govori o odgovornosti političke elite koja drži vlast u Srbiji. Ne sumnjam da je bilo teško dogovoriti ove tri puta menjane cifre, jer kako se dogodi da dođemo od 10,2 milijarde na Odboru za saobraćaj, od početnog duga javnih preduzeća, do 40 milijardi, nije bitno, ali to ćemo pretvoriti u javni dug itd, pa se neko buni šta će nam eksterni revizor. Treba nam revizija, ali ne ove nametnute revizije, nego prave revizije da vidimo gde su se stvarno trošile pare države Srbije. Ako neko potroši unapred dva budžeta svog ministarstva, onda treba da pitamo šta se tu dešava. Nije mi cilj da prozivam Velju Ilića, nije mi cilj da prozivam ni Novu Srbiju. Cilj mi je da prozovem sve ono što se među nama dešava. Narod ovo gleda. Kakva smo mi to politička elita kojoj ništa nije sveto? Pričamo ovde o narodnim interesima, pričamo o reformama. Šta će to Cvetković da reformiše sa osam milijardi. Pitanje je koliki nam je dži-di-pi (GDP), da li je on stvarno 25-30 milijardi, koliko kaže, ili manje? Zašto je budžet 53% od toga? Nešto s tim ciframa nije u redu. Gde su nam uslovi za grinfild investicije? Gde su nam strateški planovi za ulaganje. Kako ćemo mi Koridor 10 raditi bez angažovanih prioriteta? Šta je sa Koridorom 7 koji se zove Dunav, to bi kolega Mrkonjić, koji treba da bude budući predsednik Srbije budući, mogao da priča mnogo bolje nego ja. Dunavsku obalu uopšte nismo iskoristili. Ašove da smo uzeli od 2000. godine, pa da smo kopali od Subotice do Novog Sada, druga traka bi bila urađena i to je sramota što nije urađeno. Brze pruge, koliko znam, jesu plan postojeće i aktuelne vlasti, kao što je to bilo plan i prethodne vlasti. Koliko znam, gospodine Milivojeviću, vi biste morali biti stručnjak za to, to je i zahtev EU, da pruge u Srbiji budu usklađene sa onim potrebama, i to znate i vi, kao i mi. Vama se ne sviđa naziv - brze pruge, vi ćete ih nazvati - dosta dovoljno dobre pruge. Tepajte im vi kako hoćete, samo ih uradite. Ako hoćete, recimo, dobar primer zbog toga što neke kredite nismo povukli, nismo kupili vagone, pa smo izgubili jednu trećinu vagona, to smo pričali na sednici Odbora za saobraćaj i veze. Da ne dužim, da ne bih krao vreme, gospodo poslanici, želim da se obratim pre onima koji nas sada gledaju, nego što želim da se obratim vama. Suština je da je u Srbiji pokrenut izborni ciklus. Posle ovoga jednostranog čina DS, bar se tako meni čini, potpuno sam siguran da će uslediti jednostrani potezi i drugih koalicionih partnera, što je mogući uvod u krizu vlasti u Srbiji onda kad nam to najmanje treba. Naša politička odgovornost leži u tome da tu krizu, ako je to moguće, političkim dogovorom dovedemo do kraja, a odgovornost građana Srbije proizilazi iz jedne od definicija demokratije, koja kaže da je demokratija vladavina nad narodom, uz pristanak naroda. Pozivam građane Srbije da svi stave prst na čelo i da razmilimo na šta smo to pristali i da li i dalje želimo da to trpimo. Gospodine predsedavajući, vama čestitam i želim vam dobar izborni rezultat.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Dušanu Bajatoviću. Molim narodnog poslanika Milorada Krstina da uzme reč i da nastavimo diskusiju o budžetu. Neka se pripremi narodni poslanik Vlado Sekulić.
Dame i gospodo, evo svedoci smo kako se ponaša predsednik Skupštine i DS, iz čijih je on redova, kada je na dnevnom redu najvažniji zakon jedne vlade koji podnosi, a to je Predlog zakona o budžetu za 2008. godinu Republike Srbije. Njemu je sve bitnije nego da se ovaj zakon završi onako kako se završava u normalnim parlamentima. Ali je nemoguće i već je mirisalo u vazduhu, kada smo već kod predstavljanja ovog zakona ministra Cvetkovića, pošto smo videli da nikog iz Vlade ovde nema, nema predsednika Vlade, nema ministara, jer sva ta ministarstva se nalaze ovde u budžetu koji ste predložili. I ovo je pokazatelj, još jedan, građani Srbije, da ćete voditi računa kada budete 20. januara izašli, voditi računa ko će vas voditi i ko će razmišljati o vama. Ako se za ovakav jedan zakon koji je pred nama niko nije udostojio iz DS, a predsednik Skupštine već otišao brže-bolje da proglasi izbore za 20. januar, ne vidim razloga da se, ministre, vama obraćam kao ministru finansija, ako ću pričati o razdelu 14, a reč je o Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Šta vama da govorim, ministre, kad vi non-stop pričate sa vašim pomoćnikom, a nema ministra Milosavljevića koji je bi trebalo kolegama poslanicima koji su pre mene govorili baš o ovom razdelu 14 da odgovori. Prema tome, ministre, vi ste lično učestvovali u izradi budžeta i vi ste krivac, kako je i sam ministar na Odboru za poljoprivredu rekao, da ste mu uskratili 80 miliona, koje ste usmerili Ministarstvu za turizam. I tom ministarstvu treba, jasno je da treba, ali zar ne shvatate da je poljoprivreda, da je individualni poljoprivredni proizvođač, paor, seljak, još uvek taj koji nosi prioritet, jer je poljoprivreda grana privrede koja je za vreme sankcija nosila na leđima ovu Srbiju. Šta reći o tome kada vi uskraćujete budžet, tih 80 miliona, kada je deficit budžeta 14,8 milijardi. Šta reći tim zemljoradnicima, napaćenim, koje je ove godine suša pogodila, kao i 2003. godine, da oni razmišljaju šta uraditi na proleće. Treba da znate, ministre, a kao član odbora u prošlom sazivu iks puta ovde sam govorio da ove kredite, kratkoročne, dugoročne i bespovratne, morate obratiti pažnju kome dajete. Akcenat morate, posebno ministar poljoprivrede mora staviti na dugoročne i bespovratne kredite. U više navrata smo tražili da nam se dostavi, po okruzima, ko je dobio dugoročni kredit, ko je dobio bespovratni kredit. I dan-dans, po ko zna koji put, postavljam pitanje da nam se dostavi, i uvek je odgovor takav jer ga nema, jer ga resorno ministarstvo neće nikad ni proslediti. Šta reći, ministre, ako ste vi ovde, tj. ministar za poljoprivredu, sredstva Agrarnog budžeta usmeravali, recimo, u to – izgraditi u državi efikasan poljoprivredni sektor koji može da se takmiči na svetskom tržištu, doprinoseći porastu nacionalnog dohotka. Ne vidim da li smo mi blizu evropskog tržišta, a izgleda da nismo blizu, a ne još svetskog tržišta. Mi još moramo bar više od 100 zakona da donesemo da bismo se samo malo približili toj, kako vi želite, Evropskoj zajednici, koja će tamo negde već posle 20. januara proglasiti nezavisnost Kosova, ti veliki vaši prijatelji. A mi moramo da donesemo zakone o standardima, tu je taj EUROPAD, HCCP, ISO HASAP itd. To je samo jedan deo od onih koje sam naveo. Šta reći o onome gde ste naveli - osigurati podršku održivom razvoju sela? Kako ćete održati razvoj sela kada vi ovaj budžet umanjujete za 80 miliona dinara? Kako će onaj zemljoradnik, koga je zadesila suša u ovoj godini, vratiti taj dugoročni kredit, kada čak ne može da vrati ni ono što je uložio kao agrotehničku meru za obradu svog zemljišta? Šta reći o tim poljoprivrednim proizvođačima koji za tri-četiri meseca moraju primeniti agrotehničke mere, izaći na njivu, kupiti kukuruz, kupiti seme suncokreta, soje, kupiti đubrivo, imati gorivo, a za to u ovom prolećnom delu, slobodno se može reći, ne vodi se računa. Ne vodi se, iz prostog razloga što poljoprivredni proizvođač mora prvo da kupi gorivo, da pripremi to zemljište, a onda taj fiskalni račun da pošalje Ministarstvu, da bi ko zna kada u toku sledeće godine dobio te pare nazad. Zove se regresirano gorivo za poljoprivrednike. Šta reći o semenu, kada oni koji treba da ga kupe, a to je individualni poljoprivredni proizvođač ne može, nego jednostavno uzima od posrednika između, recimo, uljara, pravi ugovor tako što će zemljište, na koje seje kukuruz, umesto 10 hektara napraviti ugovor za 20, uzeti zaštitu, uzeti đubrivo, a onda, kada bude iznosio proizvod, pokazaće se kao ove godine, da on to ne može da vrati, da ne može vratiti onaj kredit koji ste vi prolongirali. Ministar Milosavljević je rekao putem televizije da će zbog ove suše učiniti neku dobru volju, pa će kratkoročne kredite prolongirati, umesto vraćanja u proleće 2008, vratiti za 2009. godinu. Takva obećanja ste vi davali, gospodo, svaki put pred neke izbore, a sada ta obećanja dajete pred ove nove izbore, koje ste vi raspisali ne razmišljajući o tome da li je ovoj državi potreban budžet, da li je ovim građanima potreban budžet za 2008. godinu, gde mogu iole biti zaštićeni. Vama je bitno da, eventualno, kako vi razmišljate, dobijete ponovo predsednika Srbije iz redova DS, a ja vam poručujem sa ove govornice - narod Srbije se već dobro opekao o vas, gospodo iz demokratskog bloka. Sledeći predsednik Srbije 20. januara, na Svetog Jovana, na moj svetac, biće Tomislav Nikolić iz redova SRS.
Reč ima gospođica Nataša Jovanović, potpredsednik Skupštine, ona reklamira povredu Poslovnika.
Gospodine Mrkonjiću, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 31. Kao potpredsednik Narodne skupštine, pošto je Oliver Dulić, gospodine Bajatoviću, vidite, zadužio nas potpredsednike da obaveštavamo građane o onome što je njegov posao da obavesti svakog narodnog poslanika, uz ono obaveštenje da je on, kao što već znate, raspisao izbore za predsednika Srbije za 20. januar, reći ću vam da ste vi malopre dobro pretpostavili, ali to što je kod vas bilo na nivou pretpostavke, u stvari je istina. DSS je izdala saopštenje, koje se trenutno emituje na svim agencijskim vestima i na elektronskim medijima. Oni u tom saopštenju kažu da je DS prekršila koalicioni dogovor i da će oni, dakle DSS, žestoko da uzvrate ovim "žutima" posle 19, odnosno Svetog Nikole i sednice SB UN. Verujem da će građani Srbije na izborima 20. januara žestoko da uzvrate tako što će glasati za Tomislava Nikolića za predsednika Srbije; verujem da će i članovi DSS, o tome sam govorila još pre dva meseca, jer dolazim iz sredine iz koje potiče budući predsednik Srbije gospodin Tomislav Nikolić. Za sutra, na sednici okružnog odbora i gradskog odbora naše stranke u Kragujevcu, zakazana je i njegova kandidatura, odnosno upućivanje kandidature Centralnoj otadžbinskoj upravi SRS, koja će u petak da odlučuje o tome da li ćemo imati kandidata za predsednika. Verujem da ćemo i te kako biti saglasni oko toga što će sutra i zvanično doći sa stranačkih organa iz Kragujevca da Tomislav Nikolić, kao čovek koji je kao predsedavajući, dok ovi drugi nisu okrenuli ćurak naopako, pet dana Skupštinom Srbije, pokazao da je istinski i pravi demokrata, da poštuje vrednosti ove države i ovog naroda, da poštuje vrednost i da ceni svakog građanina Srbije, bez obzira na to kojoj političkoj stranci pripada, da je to čovek koji je, kao narodni poslanik, ostavio najveći pečat u zakonodavnoj oblasti Srbije u obnovljenom višestranačju, i da je to čovek, pre svega, visokog morala. Ne zaboravite, one noći kada je izglasana ova vlada, skupljena s koca i konopca, ovi koji sada ne mogu da se gledaju i optužuju jedni druge da krše sporazume, gospodin Tomislav Nikolić je rekao jednu jedinu istinu, a ta istina je njegov glavni argument i pobeda, i to je ono što će od srca uraditi svaki građanin Srbije kada bude zaokruživao njegovo ime na glasačkom listiću. Rekao je, pre svega, pošto je video kakvi su prevaranti u pitanju ovi koji danas vode Srbiju, pošto on to zna kao čovek iz naroda, da je on iskren čovek i da iskren čovek može da se prevari, ali zato građani Srbije ne mogu da se prevare, pozivam ih da 20. januara izađu i ponosno glasaju za Tomu Nikolića za predsednika Srbije.
Narodni poslanik Dušan Bajatović, po Poslovniku. Hajde da ne pričamo više o izborima, hajde da radimo, da pokažemo da smo ozbiljan parlament.
Gospodine Mrkonjiću, vidim da vi želite da se predstavite kao ozbiljan čovek i to vam dobro polazi za rukom. Vi ste, po mom shvatanju, u stvari najefikasniji potpredsednik u ovoj skupštini. Očigledno u ovom momentu, kad nemamo vladu, znali su kome treba da ostave Skupštinu Republike Srbije u rukama, jer ćete je vi čuvati zbog Srbije, jer ćete je vi čuvati zbog građana, jer ćete je vi čuvati zato što ste pošten i častan čovek i zato što vam je do svih tih vrednosti stalo. Zašto sam se javio? Kao što vidite ovde, osim gospođice Nataše Jovanović... (Predsedavajući: Koji član Poslovnika, gospodine Bajatoviću.) Član 104. alineja 2. (Predsedavajući: Kažite mi šta sam pogrešio.) Niste vi ništa pogrešili, nego govorim o dostojanstvu Narodne skupštine, a vi ćete vremenom naučiti i ovaj i onaj drugi poslovnik, koji omogućava rad u onoj zgradi preko. Znači, šta je ovde suština? Zaista ne želim da oponiram prema bilo čemu, samo želim da kažem sledeću stvar: da se na političkoj sceni Srbije dešavaju čudne stvari. I prošli put sam rekao da u dogovoru između najveće opozicione stranke- SRS, pri tome ne mislim ništa ružno, ništa podlo, ništa zlo, i DS, da će biti raspisani izbori. U ovom momentu, dve najveće stranke - DS i SRS procenjuju, jer neko nekome mora dati legitimitet, Koštuničin bojkot ne može biti efikasan ukoliko u izborima učestvuje i SRS, a učestvuje, kao što ćemo i mi učestvovati, ako sve bude u redu sa Kosovom i Metohijom. Ovo nije ništa ružno i nemojte to pogrešno da shvatite. Zašto sam izašao? Da još jednom potcrtam važnost da mi koji sedimo ovde, koji smo zakonodavna vlast i koji bi trebalo da budemo najviša vlast u Srbiji, pored izvršne i sudske vlasti, nosimo i veliku odgovornost. Zašto? Očigledno je, ljudi, ovo govorim i zbog javnosti, da Srbijom vladaju partokratije. To je ono što je u svojoj biti, u svojoj suštini opasno po demokratiju, opasno po uređenje društva, pa zaključno do toga da smo čak došli dotle da smo u primeni demokratije formirali apsolutne sistemske okvire za korupciju. Najvažnije da se gospoda nalapaju, a šta će biti sa državom, to ćemo da vidimo. Svako ima svog kandidata. Građani sve ovo gledaju i o svemu razmišljaju. Još jednom želim da ponovim definiciju demokratije i da pozovem da o tome razmišljamo. Dakle, demokratija je vladavina nad narodom, uz pristanak naroda. Izlaskom na izbore mi biramo na šta pristajemo i moj poziv se odnosi na sledeću stvar, da pogledamo na šta smo to u Srbiji pristali i da ustanovljenjem nove političke volje, a potpuno sam siguran da će uslediti izbori na svim nivoima u toku iduće godine, pre ili kasnije, stavimo prst na čelo i dobro razmislimo za koje političke opcije glasamo. Nemam ništa protiv ni protiv jedne političke stranke. Sve su legitimne i legalne, osim onih koje se zalažu za oduzimanje Srbiji Kosova i podržavaju tu politiku sile koju ovde primenjuje međunarodna zajednica. Sve ostale su legalne, legitimne, imaju pravo na svoje politike, imaju pravo na sve, od demagogije do istinske priče. Šta god hoće. Pozivam birače da o svemu tome dobro razmisle kada 20. januara budu izašli na izbore. Milutin Mrkonjić, inženjer, graditelj, predlog SPS.
Zahvaljujem gospodinu Bajatoviću, sem na ovim rečima, hvala. Izvolite, gospodin Vlado Sekulić, idemo mi da radimo, o budžetu. Neka se pripremi narodni poslanik Nebojša Stefanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, budžet za 2008. godinu je veći za 10 posto od budžeta za 2007. godinu, uz deficit od 14,8 milijardi dinara. Jadan je taj budžet koji se oslanja na teoriju da će potrebna sredstva nadomestiti kroz prodaju, kroz privatizaciju, kroz kredite i kroz donaciju. Kada se preračuna matematički, dolazi se do cifre da je 12 posto potrebno izdvojiti i nadomestiti deficit. Već smo u startu krenuli sa minusom. Uz sva ova obrazloženja koja su kolege iz DS govorili, i gospodin ministar Cvetković, i gospodin Vujadinović je objašnjavao i trudio se da nam objasni kako je ovaj budžet dobar i kako su rezultati izuzetno dobri. Kada se ozbiljnije pročita ovo dolazi se totalno u koliziju sa ovim što piše. Oslanja se na makroekonomsko kretanje u periodu i gleda se januar-avgust 2007. i tu je polazna osnova za budžet u 2008. i piše: u periodu januar-avgust 2007. godine u Srbiji se ostvarila povoljna makroekonomska kretanja, visok rast privredne aktivnosti i izvoza, uvoza; uvoza posebno, gospodine Vujadinoviću, na vas apostrofiram, pošto smo i prošli put polemisali. Ovaj budžet se i dalje nastavlja kao i budžet za 2007. godinu. On štiti uvoznički lobi za koji smo mi tvrdili uvek, svi poslanici SRS, da je i prošli budžet za 2007. i 2008. godinu budžet koji odgovara uvozničkom lobiju i da mnogi zarađuju na uvozničkom lobiju kroz kurs dinara, a da je veštački pravljen kurs dinara, da je realna cena vrednosti evra onda bi izvoznici već mogli da pariraju i da idu. Tu smo se složili i tada svi. Dalje se nastavlja: izvoza, uvoza i zarada. Tu ste se pohvalili. Sada ide ono usput, ako neko pročita, ''izuzetak je ubrzana inflacija od marta i visok spoljnotrgovinski deficit''; to je taj uvoz i izvoz i vidi se da je ''visok spoljnotrgovinski deficit koji je generisan već sa rastom tražnje usled fiskalne ekspanzije u četvrtom kvartalu 2006. godine, a zatim ubrzanim rastom zarada posebno u javnom sektoru. Rast domaćih i stranih kredita u prvih osam meseci 2007. godine doprineo je povećanju domaće tražnje iznad nivoa privredne aktivnosti i spoljnotrgovinskom deficitu.'' Kada smo pričali i govorili da se procenjuje realni rast bruto društvenog proizvoda od sedam odsto i stopa inflacije je bila planirana osam i po posto, pa je ministar danas čak rekao čak i devet posto. Posle ovog vašeg objavljivanja da će biti predsednički izbori i biće tu mnogo preko 10. Prošli put smo pričali da će biti dvocifrena inflacija, jer sada će krenuti, ajde neće smeti nikom da se suprotstavi, od predsednika, od vas koji ste u Vladi, davaćete povećanje plate i sve će to krenuti, inflacija će uzeti svoj danak. Kako bi građanima Srbije bilo jasno, uzeću jedan klasičan primer i objasniti s tim, pošto su ove cifre, kada bi sve cifre nabrojao, retko ko bi se posvetio tome i shvatio suštinu. Kada bi posmatrali da je jedna prosečna srpska porodica, i ako je jedan zaposlen, 150 do 200 evra. Kada bi oni raspolagali, kao što se ovim budžetom raspolaže, to bi značilo da oni za režiju, kiriju, da bi školovali dete i da bi imali za ishranu treba da izdvoje mesečno 200 evra, a imaju 150 evra prihoda. Onda bi oni po ovome, kako stoji u budžetu, da će država da proda kroz privatizaciju i rasprodaće NIS i sve što još ima da se rasproda, i kada se to rasproda, pitanje je šta će biti posle. Onda bi svaki domaćin trebalo da iznese jednu stvar iz svoje kuće, pa da proda da bi mogao da prehrani svoju porodicu. Lančanom reakcijom to bi tako išlo mesec za mesecom i na kraju bi ostali i bez stana i bez prihoda sredstava za egzistenciju svoje porodice. Tako se isto dešava sa ovim budžetom. Prevedeno ovaj budžet vam je to, rasprodaja javnih društvenih preduzeća i onda će na kraju ostati - šta, neće biti ništa. Jedino će ostati te velike korporacije, inostrane, i ovi tajkuni koji su se pojavili na našem tržištu. Dokaz za to je da će se iz primanja budžeta Republike od 89.306.246.227 dinara finansirati otplata glavnice i izdaci za nabavku finansijske imovine, a u stvari će čisto neto finansiranje budžeta biti samo 14.828.000.000. Kažem, šta će se desiti ako ta privatizacija koju planirate i ako ovi ekonomski pokazatelji ne budu u redu. Najviše se gleda da se u budžet sliju pare od PDV, na dobit preduzeća i kroz plate građana. Šta će se desiti po ovome? Ne znam na osnovu čega imate perspektivna predviđanja da je privreda u usponu i sve je krenulo, uvoz, izvoz, sve ide nabolje. Vidim da ste smanjivali, sve ste to uspeli da smanjite što ste mogli da smanjite u onim procentualnim delovima. Ali, nije logično, jer realno kada bi sagledali sve ovo, kada bi realno pogledali, privreda je totalno u kolapsu. Ovde se očekuje da će veliki priliv para biti od poreza na dobit preduzeća, samo ne znam kojih, da će se otvarati nova radna mesta i da će sve ostalo biti kako treba. Gledao sam, da bi svima bilo jasno, ove nelogičnosti po funkcijama. Gledao sam i naš spoljni dug. Sada sam pri svom stavu da zbog silnih zaduženja države koja se vide u budžetu, stalno se zadužujemo i dajemo garancije, da uzimamo nove kredite za neke nove programe, gde se te pare slivaju i kako se slivaju, i u skladu sa onim što je rekla uvažena koleginica Jorgovanka Tabaković, ovaj budžet i jeste pisan za posebna ministarstva i za posebne ljude koji vode ta ministarstva, kako bi bio mir u ovoj koaliciji, a sada se vidi da to izgleda neće ni budžet ni ove pare moći da pomire zbog izjave, koju je gospođica Nataša Jovanović dala, od strane DSS. Svakodnevno zaduživanje vodi u sigurnu dužničku krizu ovu državu, tj. našu Republiku Srbiju. Gledao sam i po funkcijama za koga je šta određeno. Drastičan primer, kako bi svi građani znali, da je za avio službu Vlade izdvojeno 254.470.000, a za bezbednost zdravlja na radu je samo 13.930.000, a vezujem to sa tim da budžetski fond za program i zaštitu unapređenja položaja osoba sa invaliditetom je 51.000.000. Sada vi vidite, kada povežemo ove dve stvari, koliko se misli na zdravlje i na ljude koji rade i neposredno učestvuju u ciklusu proizvodnje, da se za jednu Vladinu avio kompanija nekoliko puta više izdvaja sredstava nego za njih. Kabinet predsednika Vlade košta 59.449.000, a kabinet potpredsednika Vlade 91.000.000. Čak je veće izdvajanje za Kabinet potpredsednika Vlade, pa se nameće mišljenje ko je sada tu prvi čovek, da li je vojvoda od Meridijan banke gospodin Đelić ili je premijer Koštunica. Sekretarijat košta još više 336.000.000, predsednik republike 147.000.000. Kada pogledate ova izdvajanja i kada pogledate socijalna izdvajanja ili što su moje uvažene kolege pričale o poljoprivredi, jer ova zemlja mora da se osloni na poljoprivredu, to je ono što joj je ostalo jedino zdravo i čisto, i od čega može da živi cela Srbija, to je nešto što je simptomatično, da su sredstva za javnu potrošnju i za funkcije mnogo veća nego za nešto u šta treba da se ulaže. Kako bi i druge kolege govorile, završiću ovde. Podneli smo dosta amandmana i nastavićemo o tome. Gospodine Mrkonjiću, želim vam da budete drugi u prvom krugu, pošto će gospodin Nikolić biti sigurno prvi, preko 50 posto. Želim vam dobre i uspešne rezultate, kako su vam rekli, ali se zna da će gospodin Tomislav Nikolić pobediti na dobrobit svih građana Srbije.
U to ime živeli, gospodine Vlado, najlepše hvala. Imamo da javljanja po Poslovniku. Prvi je Vladan Batić, izvolite, volim kada mlađi poštuju starije, pa makar bilo i mimo Poslovnika.
Gospodine predsedavajući, vi se već uhodavate u novu ulogu predsednika parlamenta, na radost vaših prirodnih koalicionih partnera SRS i DSS. Uvek sam za to da se uspostavi red, jer u ovoj zemlji mora da se uspostavi konačno red, a oni koji ne žele red neka to kažu - nećemo red, hoćemo ringišpil, svakog dana da se vrti, uđi, izađi sa tog ringišpila, ali onda to nije država. Najgore je kad se oni koji ruše državu ovde pojavljuju kao zaštitnici države. Država se brani glasanjem za one stvari koje su realne i koje su moguće, izlaganjem svojih rezervi, svojih kritika, ali i nuđenjem alternative. Ako ne bude izglasano ovo, šta će onda biti izglasano - ništa. ''Još godinu dana ćete sanjati, pa još 10 godina, pa još 100 godina, kao Trnova Ružica, koja čeka svog princa da je probudi. Prošle su bajke, ovo je realan život i preuzmite na sebe odgovornost kao realni političari u realnoj zemlji ili, brate, sklonite se sa političke scene, pa idite i spavajte u nekoj bajci.'' Dame i gospodo narodni poslanici, drage kolege iz DS, ove reči sa ove govornice 2002. godine izrekao je pokojni premijer Zoran Đinđić. Problem je samo u tome što ste se vi, stvaranjem ove koalicije i formiranjem ove vlade, uhvatili u kozaračko kolo sa tom Trnovom Ružicom. Dozvolili ste da trut bude komandant parade i onda vam se naravno sve to vraća kao bumerang. Čuli ste saopštenje Demokratske stranke Srbije da je odluka Olivera Dulića jednostrani akt. Njima je ušlo već u naviku to "jednostrani akt" To je asocijacija na predstojeću odluku albanskog parlamenta, odnosno parlamenta Kosova sa Albancima na čelu, onda kažu da ste prekršili koalicioni sporazum, jer po tom vašem vrednom i važnom koalicionom sporazumu odluka o svim važnim pitanjima mora se donositi konsenzusom. Treća stvar koju su rekli je da će svoju odluku DSS saopštiti javnosti nakon sednice Saveta bezbednosti 19. decembra. Ta odluka, dame i gospodo je - rekonstrukcija Vlade. Sve ste prihvatili, uhvatili se u kolo sa trutom i Trnovom Ružicom, prihvatili Velju Ilića, i Jočića i Mihajlova, i Šarančića i ne znam sve, Tijanića i Jocića. Juče vidimo gospodina Đilasa kako uz čašicu rakije polaže temeljac sa Veljom Ilićem, bajka, baš "Trnova Ružica". E, onda cena mora da se plati. Meni je žao štoće gospodin Cvetković biti ministar još samo nedelju dana, pristojan je čovek i donekle verziran u ono čime se bavi.
Nemojte, gospodine Batiću, vi ste gospodin.
Pohvalno govorim o gospodinu Cvetkoviću, za razliku od većine nekompetentnih, a i nepristojnih ministara, gospodin Cvetković je pristojan čovek. Dakle, rekao sam malopre, ko s đavolom tikve sadi, o glavu mu se lupaju. Nije problem to što će se to vama dogoditi. Problem je šta će se dogoditiSrbiji i njenim građanima kada bude rekonstruisana Vlada i kada se formalno vratimo u neka vremena od pre 5. oktobra 2000. godine. Onda ćete, dame i gospodo, vi morati da preuzmete svoj deo odgovornosti zato što ste pravili račun bez krčmara. To nije politika onog čoveka čije sam reči pročitao na početku ovog govora. Hvala vam.
Zahvaljujem narodnom poslaniku dr Vladanu Batiću. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Slobodan Maraš. Izvolite. Neka se pripremi Nebojša Stefanović.
Hvala, gospodine potpredsedniče. Poštovano predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, pa malopre smo bili u prilici da čujemo preko medija, odnosno da pročitamo na agencijskim sajtovima saopštenje DSS-a. Moram da kažem da sam do malopre bio u jednom ubeđenju, a sad sam siguran u jednu stvar - to saopštenje je potpuna farsa i to saopštenje je, slobodno mogu da kažem, sramota i ruganje građanima u ovoj zemlji. Ipak je ovo raspisivanje izbora za 20. januar sve plod dogovora premijera Koštunice i predsednika Tadića, odnosno njihovih partija. Pod plaštom brige za to šta će biti 19. decembra na Savetu bezbednosti dobili smo jedno saopštenje iz DS koje preti, uslovno rečeno, DSS-u da će na neki način reagovati posle toga. Nažalost, vlast u ovoj zemlji je skup pojedinaca koji su napravili međusobne kompromise samo zarad sopstvenih i ličnih interesa. Mi smo došli u situaciju da po ko zna koji put, znači već drugi put, faktički biramo između dva ili više Koštuničinihkandidata. Na svu sreću, postoji još jedna politika koja se razlikuje od toga i koja se zalaže za drugačiju Srbiju. To je politika koju personifikuje predsednik LDP i koji se kandidovao na ovim izborima za predsednika. Ovi izbori su, nažalost, raspisani da se u Srbiji ništa ne bi promenilo. Isto sve ono što se događalo pred prošle republičke izbore događa se i sada - želja da se u Srbiji ništa ne promeni i da ostanemo u ovom živom blatu. Nije dovoljno reći, kao neki što govore - nemojte glasati za Nikolića, glasajte za mene. To nije dovoljno. Morate ponuditi drugačiju politiku, neku kvalitetnu politiku. Nije dovoljno obećavati nešto građanima, a onda 15 minuta nakon republičkih izbora pogaziti sve ono šta se obećavalo. Znači, mi smo tokom cele prošle kampanje slušali - Đelić za premijera, a 15 minuta posle izbora to obećanje građanima je pogaženo i predato je to premijersko mesto stranci koja je bila treća na izborima. Po tome je Srbija jedinstvena. Nemojte građani dozvoliti da opet budete prevareni. Glasajte glavom, ali i srcem. Nemojte verovati u lažna obećanja onih koji su nas pre samo godinu dana izneverili i onih koji su svoju politiku prodali zarad samo ovih izbora koje ćemo imati 20. januara, odnosno predsedničkih izbora. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Slobodanu Marašu, reč ima narodni poslanik Nebojša Stefanović. Hoćete odmah, gospodine Vučiću? (Da.) Gospodin Stefanović je ustupio reč gospodinu Vučiću, izvolite, po Poslovniku reč ima Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici... nisam vas razumeo, gospodine Omeroviću. Snaći ću se sam, gospodine Mrkonjiću, meni ničija pomoć nije potrebna. Dame i gospodo narodni poslanici, mi u SRS još nismo dobili odgovor na ključno pitanje koje smo postavili vezano za državu Srbiju. Očigledno je da se situacija u Srbiji komplikuje, da se vlast cepa, deli i jasno je da je došlo vreme za promene. Predsednik Narodne skupštine Republike Srbije raspisao je predsedničke izbore za 20. januar. To je bila autohtona i autonomna odluka predsednika Narodne skupštine i predsednika Srbije, njegovog stranačkog šefa. U tu odluku se niko nije mešao. Nijednog trenutka neću da komentarišem da li će oni iskoristiti neke manje političke stranke da kandiduju pojedine ljude ne bi li oduzeli poneki patriotski glas, eventualno, Tomislavu Nikoliću, a jasno je da danas samo Tomislav Nikolić može da pobedi kandidata režima, Borisa Tadića. Ali, ono što mene brine, i nisam izašao zbog toga, gospodine potpredsedniče Narodne skupštine, izašao sam zbog toga što me strahovito zanima koji je odgovor na Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju - da li se pridružuje cela Srbija ili deo Srbije? Da li ćemo slaviti taj sporazum i ulazak u Evropsku uniju bez Kosova i Metohije ili je to conditio sine qua non za bilo kakav napredak Srbije, kako nam to neki rekoše. Prosto smatram ... izvinite ako sam vam prekinuo razgovor, nemojte da se ljutite, svejedno, izvinite, još jedanput. Dakle, mi imamo danas situaciju u Srbiji, rekao bih, osudnu i sudbonosnu po srpski narod, a to je pitanje, hoćemo li nastaviti da živimo ovako i ovoliko loše, hoćemo li nastaviti da gubimo teritorije, sve pokušavajući da objasnimo narodu kako nam je iz dana u dan bolje, ili ćemo krenuti da menjamo stvari po Srbiji, ili ćemo doneti promene građanima Srbije. Želim narodu Srbije da kažem sledeću stvar večeras, mi iz SRS spremićemo se za ovu kampanju kao što se nismo spremili ni za jednu. Mi iz SRS narednih dana donećemo odluku ko će biti naš kandidat na predstojećim predsedničkim izborima. Nadam se lično i izražavamuverenje da će to biti Tomislav Nikolić, ali moram građanima Srbije da kažem da ćemo sve uraditi i sve dati od sebe, razume se dozvoljenim i demokratskim sredstvima, da na tim izborima pobedimo, da građanima Srbije donesemo slobodu, donesemo blagostanje i da im istovremeno kažem da se ne sekiraju zbog činjenice što će različite i raznorazne prljavštine da se pojavljuju u brojnim medijima koji su protiv srpskih radikala. Mi ćemo malo sačekati, nećemo žuriti u izbornu kampanju, nećemo da gnjavimo i davimo narod dugim, dosadnim, besmislenim kampanjama, ali ćemo obići svaki grad, obići ćemo svako selo, obići ćemo svaki zaselak, razgovaraćemo sa svakim građaninom u Srbiji, rukovaćemo se sa svakim čovekom da bismo mu pokazali koliko je siguran, bezbedan i koliko mu predstoji drugačija i bolja budućnost u zemlji Srbiji, ukoliko pobedi predsednički kandidat SRS, a kažem, nadam se da će to biti Tomislav Nikolić. Da, razgovaraćemo i sa predstavnicima nacionalnih manjina. Oni su videli da do sada ništa nisu dobili od predstavnika režima. Njima je potpuno jasno da su iznevereni, da su prevareni, da su samo služili kao biračka mašinerija, kao glasačko telo režima i režimskih kandidata i ama bašništa više. Uveren sam da i oni žele promene da svojoj deci žele mnogo bolje, a mi ćemo uvek morati da živimo kao dobre komšije, kao dobri prijatelji u našoj državi Srbiji, jer za svakoga u ovoj zemlji ima dovoljno mesta, ko voli i poštuje našu otadžbinu. Na kraju krajeva, građanima Srbije obećavam najveće skupove u izbornoj kampanji, jer ovo su izbori biti ili ne biti, ovo nisu stranački izbori. Ovo nisu izbori u kojima će se odlučivati dali će kandidat jedne ili druge stranke pobediti. Ovo su izbori u kojima se odlučuje: ili režimski kandidat ili Tomislav Nikolić, odnosno opozicioni kandidat. I na građanima je da kažu svoje, ili za jedne,ili za druge. Ili za status kvo ili za nemenjanje stvari, ili su zadovoljni onim što imaju danas, ili žele i mogu mnogo bolje, ili žele da budu neuporedivo zadovoljniji, ili žele da imaju poštenu vlast, u kojoj oni koji su otimali cementare, oni koji su otimali naše fabrike, oni koji su uništavali našu privredu, više ne vladaju ovom zemljom, već se nađu na pravom mestu, a to svakako nije na najvišim funkcijama vlasti iu najvažnijim foteljama u ovoj državi. U svakom slučaju, završavam i zahvaljujem se što sam ovoliko vremena dobio, i dalje insistiram na odgovoru, a kakva će to biti državna politika, kakva će biti politika Srbije prema onima koji nam otimaju KiM, hoćemo li i dalje da lažemo narod da je to sve u redu i da nikakvih muka i problema nemamo, da je samo važno da mi kažemo, idemo u Evropsku uniju, pa nije važno što nam otimaju KiM. Mi smatramo da treba da sarađujemo sa svima, ali sada se videlo ko su nam najveći prijatelji. Veoma smo zahvalni Ruskoj federaciji što su nam saopštili da će južni krak ruskog gasovoda ići kroz Republiku Srbiju. Pokušaćemo da vidimo da se slično završi i sa Republikom srpskom. Takva vrsta energetske budućnosti i ekonomske stabilnosti je nešto što je Srbiji potrebno. Uveren sam i želim ovim putem građanima Srbije da kažem da ćemo dati sve od sebe da molimo za njihovu pomoć, da ih molimo ne zbog sebe, ne zbog naše stranke, već ih molimo zbog budućnosti Srbije i budućnosti naše dece. Uveren sam u pobedu, mi ćemo se svim srcem boriti za nju, borićemo se tako za Srbiju. Hvala najlepše.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Stefanović.
Dame i gospodo, budžet koji je pred nama očigledno je zakon koji treba da obezbedi normalno funkcionisanje čitave Republike Srbije, sredstva za čitavu Republiku, i očigledno da je ovo donošenje budžeta potpuno pomračeno političkim igrama koje se pre svega dešavaju u vladajućoj koaliciji. Podsetiću vas da je ovaj budžet bio u redovnoj skupštinskoj proceduri već jednom pre ovog puta pre samo nekoliko nedelja, a onda je povučen. Povučen je da bi se prvo usvojili zakoni koji obezbeđuju raspisivanje predsedničkih izbora i to je očigledno urađeno uz saglasnost čitave vladajuće koalicije. Zakoni su tada usvojeni, budžet je ponovo vraćen pred narodne poslanike, potpuno neizmenjen, što vlast nije iskoristila čak ni da možda pogleda neke od amandmananarodnih poslanika i na takav način popravi ovaj zakon, za koji nećemo glasati, jer mislimo da je loš, i na taj način je u stvari učinjeno da u zakonskom roku do 15. decembra mi svakako nećemo moći da usvojimo ovaj budžet, čime je prekršen zakon. To je pokazalo da vladajućoj koaliciji nije stalo do onoga o čemu priča, to je do boljeg života građana da se ostvare sredstva za škole, za bolnice, za bolji život, već im je bilo stalo da mogu da obezbede raspisivanje izbora. Kada je to urađeno, budžet je ponovo pred nama i biće usvojen za desetak dana. Ovde je dosta već rečeno o budžetskom deficitu od preko 14,8 milijardi dinara, čime je faktički problem realnog finansiranja doveden u pitanje, jer Srbija i dalje ne ide u realno finansiranje, već faktički ulazimo u ovakve dugove. Mi mislimo da ovo nije ni socijalni ni razvojni budžet. Priča o privatizaciji, o privatizacionim prihodima, nadoknadama, za godinu staža Vlada, građani Srbije, radnicima nudi 200 evra. Dakle, 200 evra vam nudi u privatizacionim postupcima, u postupcima restrukturiranja, u otpuštanju radnika, u viškovima. Šta to praktično znači? To praktično znači da su obezbeđena sredstva za tu minimalnu isplatu. A članovi upravnih odbora, direktori, predsednici upravnih odbora imaju primanja u proseku od 100 do 600 i preko 600 hiljada dinara, tako da vi imate nekoga ko je radio 20 godina, dakle, teškog i napornog rada, otpušten je, izgubio je posao, ušla mu firma u neko restrukturiranje, dobija 4.000 evra za 20 godina rada, a neko ko je predsednik upravnog odbora dobije 4.000 evra za mesec dana. Direktor NIS-a i predsednik Upravnog odbora, ako pitate ko ima 4.000 evra, 562 hiljada dinara primaju. Proverite sa vašim kolegama, ako ne verujete i nije jedini, a malo li je da ima tri hiljade, malo li je da ima dve hiljade, a radnik dobija 200 evrapo godini radnog staža. To je sramota i u tim postupcima kako su uništavani bankarski sistemi Srbije, kako su uništavana preduzeća, prodavana jevtino i nizašta, a vi danas radnicimau budžetu obezbeđujete 200 evra po godini staža, a direktorima i članovima upravnih odbora milijarde dinara za to da oni uživaju u luksuzu kakav Srbija ne može ni da vidi. To je nešto što građani ne mogu da tolerišu, niti mogu da vide. Meni su danas rudari Bora uputili jedno pismo, a neću vam ga zbog vremena čitati celog, ali oni kažu da su čak i invalidskim penzionerima koji su radili u RTB Boru i Majdanpeku u proizvodnim uslovima po 30 godina, u međuvremenu obolelim zbog teških uslova rada, danas razne državne komisije uskraćuju invalidske penzije, vrše reviziju na osnovu nekog vizuelnog pregleda i kažu, više nemate pravo na to. A te invalidske penzije su ti ljudi stekli, jedva i sa njima preživljavaju. Stekli su ih radeći u rudniku. U isto vreme članovi upravnih odbora, koji vode teške borbe u luksuznim kožnim foteljama, uživaju u više novca nego što su ovi ljudi stekli za ceo život. To je sramota, što ovaj budžet i to finansira. Kad se radi o službenim putovanjima, o troškovima, to su moje kolege rekle, ali treba podsetiti da kabinet, recimo, predsednika Republike ima predviđeno za putovanja 43 miliona dinara. Za usluge po ugovoru preko 17 miliona, za koje smo više puta govorili da su uvek problematične u budžetima, jer nedovoljno jasno pokazuju na šta se one troše, i često je to bilo predmet mnogih problema, i često su tu bile velike nesuglasice, i često su se tu pojavljivali korupcija i kriminal. Mi, nažalost, danas smo imali na Odboru za finansije Državnu revizorsku instituciju, čiji je predsednik izabran iz redova vladajuće većine jer su ga članovi vladajuće koalicije predložili, on danas kaže - mi nemamo uslove za rad, nemamo nikakvu prostoriju, radimo ovde u sali na petom spratu, kad dođu poslanici mi napustimo, pa sačekamo pa se vratimo nazad. To kaže čovek koga ste izabrali u najviše telo koje kontroliše budžetsku potrošnju. Jasno je da tu nema nikakve želje da se bilo šta kontroliše. Imali smo slučaj od pre nekoliko meseci, policija uhapsi direktora Gradske čistoće u Beogradu, on proneverio za dve godine 350 miliona dinara. Pitam direktora Revizorske institucije - da li ste bili tamo, da li ste ušli u postupak? Kaže - ne znam, čitao sam u novinama. To pokazuje da ovaj budžet ima, da ne bih čitao sve putne troškove, da ne uzimam kolegama vreme, milijardu i 747 miliona su samo putni troškovi za ovih nekoliko ministarstava i usluge po ugovoru. Da li to ovoj Srbiji treba? Gde putuju? Ubiše se od putovanja u zemlje koje su pre neki dan jednoglasno rekle - da, želimo nezavisno Kosovo. Je li to bio cilj naše spoljne politike? Ako su nesposobni, ako su neuspešni, treba da podnesu političku odgovornost i da kažu - mi više ne možemo da obavljamo ovaj posao. Danas je jedna od ključnih vesti u ekonomskim kretanjima bio značajan pad indeksa akcija na Beogradskoj berzi. Kada je Tomislav Nikolić kratko vreme ovde bio predsednik Narodne skupštine, čim je postao predsednik, odmah su rekli - akcije berze su pale zbog Tome Nikolića. A danas su te akcije za skoro 20% manje nego u vreme kada je Tomislav Nikolić bio predsednik Skupštine. Da li je Boris Tadić ili Vlada Srbije, ko je danas kriv što su akcije na berzi pale? Ko je kriv za ovo, da li je Boris Tadić ili predsednik Vlade Vojislav Koštunica, da li su oni krivi što su akcije berze pale danas, pošto kada je Tomislav Nikolić bio predsednik Skupštine on je bio kriv, znači mora biti neko i danas kriv za ovo. Znači, sve ovo što nam se dešava očigledno je. Ne bih zbog vremena ulazio u dalju raspravu, ovde je gospođa Tabaković veoma precizno dala sve vezano za nepovoljne kredite koje uzimamo, i za zaduživanje i nepredstavljanje u budžetu svega onog što uzimamo, jer ministar kaže da to i ne predstavlja faktički potrošnju jer stvaramo novu vrednost, mada mi ne vidimo kakvu novu vrednost. Ne bih ulazio u to, rekao bih samo da zbog svega ovog građani Srbije hoće promene, hoće drugačiji život i hoće bolju zemlju. Imaju pravo na to, jer oni izdvajaju pare za ovaj budžet. Nije ovaj budžet ni Vladin, ni predsednikov, ovo je budžet građana Srbije. Naše je da ovim novcem pokušamo da oni žive bolje, a ne da kroz ove razne upravne odbore, apanaže i ogromna sredstva žive bolje samo neki iz redova vladajućih stranaka. Zbog toga sam ubeđen da će prepoznati Tomislava Nikolića kao čoveka koji će umeti da povede Srbiju i koji će omogućiti bolji život. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Nebojši Stefanoviću. Reč ima gospođica Nataša Jovanović, potpredsednik Skupštine Republike Srbije, narodni poslanik SRS-a.
Dame i gospodo narodni poslanici, svedok sam da je u poslednja tri sata uzavrela politička atmosfera, ne samo u skupštinskoj sali već svuda, u celoj zgradi Narodne skupštine. To je normalno, s tim što SRS poslu koji nam predstoji, koji očekujemo, kako je gospodin Vučić rekao, od srca za kandidaturu i za pobedu gospodina Tomislava Nikolića, shvatamo kao svoju obavezu i kao način da građanima Srbije predstavimo svoj način vođenja države. Mislim da bez obzira na to što predsednik Republike ne kreira monetarnu, fiskalnu politiku ove zemlje, izbor Tomislava Nikolića može i te kako da ima velikog uticaja na buduća privredna dešavanja, a pre svega na ona politička. Svedoci smo toga, dame i gospodo poslanici, kao i novinari koji su me pitali sada ispred, izvinjavam se, dosta sam izjava dala, vezano za raspisivanje izbora, da je veliko trvenje i velika nesaglasnost između koalicionih partnera u ovoj vladi. Kao poslanik u Skupštini Srbije od 2000. godine i ranije, kao političar koji prati od devedesetih godina zbivanja na našoj političkoj sceni, pre svega kao srpski radikal, uvek pokušavam i nastojim da građanima Srbije pojedinačno od jednog do drugog, kao što je Aleksandar Vučić rekao, odlaskom u svako selo, u svaki zaselak, gde god stignem i gde god mogu, kao i svaki srpski radikal, objašnjavam kakva je razlika između nas srpskih radikala u konceptu, uopšte u viđenju države, trošenja narodnih para, budućnosti zemlje i onih koji su naši politički oponenti, a koji su danas katastrofalna vlast u Srbiji. Razlika je u tome što smo mi ljudi domaćini, ljudi koji vodimo računa o interesu baš svakog pojedinca. Zaista sam imala tu i privilegiju i čast da politički stasavam uz predsednika naše stranke prof. dr Vojislava Šešelja i Tomislava Nikolića, njegovog zamenika, koji će biti, uverena sam, budući predsednik Srbije. Šta je neko ko je prošao taj trnoviti politički put unazad 16 godina, razgovarajući o projekcijama budžeta, ovo je 13. budžet Srbije koji razmatram i koji mi je u rukama, mogao da nauči od tih ljudi? Mi smo zaista sve vreme bili usmereni na to da država Srbija mora mnogo više da vodi računa o najsiromašnijima. Kako je vreme prolazilo, a naročito od 2000. godine do današnjeg dana, u Srbiji je sve više siromašnih. Za razliku od vas koji danas vladate i koncepta koji ima sada gospodin Mirko Cvetković, pre njega Mlađan Dinkić, pre njega Božidar Đelić, mi nikada nismo želeli da se Srbija jedan jedini dinar zaduži. Mi smo danas toliko zadužena zemlja, bez stvarnog uvida u ono šta se dešava i bez pojedinačnih ugovora i rizika koji Srbiju teraju na tako nešto. Gospodin Cvetković je, obrazlažući ovaj predlog budžeta, u onom svom ekspozeu od gotovo 50 minuta rekao da mi imamo nizak nivo štednje, a visok nivo potrošnje. Da, ali zbog čega je to tako, gospodine Cvetkoviću? Gde su uslovi da građani Srbije štede, a da se ne zadužuju? Pa, proizvodnja, produktivnost, fabrike, radna mesta. Da li vi mislite da je u Kragujevcu malo radnika, a mnogo radnih mesta? Ne, nego nema radnih mesta, a radnici hoće posao. Radi se o tome da vi nijednu fabriku niste otvorili za proteklih sedam godina, osim što ste stavljali ključ u bravu. Da pođemo od Kragujevca, jer sam rekla da će već sutra stranački organi u gradu, u kome je gospodin Nikolić rođen, odlučivati o tome da upute kandidaturu Centralnoj otadžbinskoj upravi za njegovu buduću ulogu predsednika. Kakva je situacija bila, evo da razgovaramo samo o tom jednom od gorućih privrednih problema, u fabrici automobila "Zastava", a kakva je danas? Kakva je situacija bila u fabrici automobila kada se pitao za njen opstanak Tomislav Nikolić i dr Vojislav Šešelj, posle besomučne NATO agresije? Moram da vas podsetim da je 2000. godine, dakle odmah posle bombardovanja, kragujevačka fabrika automobila za tri meseca proizvela više iz svog programa nego što je to statistički bilo po kvartalima za sve ovo vreme unazad sedam godina od kada ste vi na vlasti. Moram da vas podsetim na to da je ona ušla u proces pronalaženja strateškog partnera i onda kada smo bili pod najtežim sankcijama. Nisam vas čula, gospodine Cvetkoviću, za razliku od vašeg prethodnika prošle godine, odnosno prethodnog ministra finansija, da ste uopšte pomenuli velike sisteme, da ste se uopšte bavili pitanjem da li Srbiji treba ili ne treba automobilska industrija, ne samo ona, nego čitav metalski kompleks koji prati razvoj jedne takve industrije. Gde je uloga Vlade u svemu tome? Gde je uloga predsednika države? Ne, vi ste sve to zaboravili. Zaboravili ste zbog činjenice da niste sagledali sve aspekte u kojima se nalazi srpska privreda posle vaše katastrofalne politike vladavine zaduživanja, otimanja, pljačke, rasprodaje svega. Je l' vi mislite da radnici Srbije nisu sposobni da proizvode za evropska i svetska tržišta? Jesu, ali vi u budžetu, gospodine Cvetkoviću, imate stavke budžetske i konta koja znače pranje para. Promocije izvoza? Ma nemojte, molim vas, 79 miliona za Agenciju za promociju izvoza? Pa kome je pomogla ta agencija? Onda da ne pričam dalje, za stabilnost tržišta, za uređenje sistema i nadzor u oblasti trgovine i usluga, za podsticanje i podršku oblasti trgovine i usluga, za osiguranje stabilnosti tržišta. Koje je to tržište u Srbiji stabilno? Je l' siguran seljak koji danas nešto proizvede, koji na bilo koju pijacu u pijačnom danu u svom mestu iznese svoj kvalitetni srpski proizvod? Naravno da nije, zato što uvoznički lobi radi šta hoće, zato što mi imamo nemar od strane Vlade, zato što je uništena srpska poljoprivreda i zato što je uništena srpska industrija. Ljudi koji se ozbiljno bave problemom koji sam, evo, samo započela, a koji će svakako da se rešava u budućem periodu i verujem da će uloga gospodina Tomislava Nikolića zaista, kao odgovornog predsednika države, biti u tom smislu snažna. Kako ćemo da rešimo problem tih velikih sistema? Pa, vi ste sami, gospodine ministre, najavili da treba da se izvrši privatizacija preostalih društvenih preduzeća, ali ko su naši potencijalni partneri, ko su saveznici Srbije u političkom, u ekonomskom, u svakom drugom smislu? Evropska unija, koja hoće da nam otme Kosovo i Metohiju, oni koji nas teraju da se zadužujemo, oni koji imaju kancelariju u Beogradu, odnosno gospođa Miščević, koja je eksponent takve politike u ime vas i te kancelarije koja troši 80 miliona narodnih para? To građani više neće. Znate kako, kada domaćin krene da rešava, kod nas je u Šumadiji tako, ali u svakom kraju Srbije i gde god da Srbi žive, on to rešava prvo iz kuće. Zbog toga će i Tomislav Nikolić, kao izabran predsednik Srbije, prvo da krene od svog budžeta i onoga što troši predsednik Republike. Vi ste imali prilike, građani Srbije, vama se obraćam, da vidite kako su vladali za račun svojih džepova tajkuni iz Tadićevog okruženja, pre svega Dragan Đilas, koji je bio direktor Narodne kancelarije, i položaj Borisa Tadića, koji je zloupotrebio i glasačko telo Demokratske stranke Srbije i svih onih koji su glasali za njega, i prevario ih je da se obogati i da stekne dodatno bogatstvo, jedan u nizu tajkuna koji okružuje tu stranku. Onaj koji je borac protiv kriminalca i korupcije, čovek častan i moralan, svakako je zamenik predsednika naše stranke Tomislav Nikolić. Nemojte da mislite da će dugo moći da opstane vaša Vlada. Ne obazirem se na ovo, mada će implikacije, naravno, i te kako biti po vašu vladavinu opasne posle 19. i ovoga što vam je poručila DSS. Zato pozivam sve članove DSS i sve građane koji su glasali na izborima onda kada je Koštunica dao podršku Borisu Tadiću, da se više ne varaju. Uopšte nemam iluziju u tom smislu, pošto inače sva istraživanja javnog mnjenja pokazuju da je trend i rast biračkog tela u svim strukturama našeg društva, naročito među mlađom populacijom, za Tomislava Nikolića. Ali, ako govorimo o razvojnoj politici, ako govorimo o tome da građani Srbije mogu da vide neki boljitak, onda ajde da se opredelimo za drugačiju ekonomsku politiku. Hajde onda da vrednujemo ono što je naše, vi to očigledno nećete. Tranzicioni fond, gospodine ministre, konto 472, kao prošle godine. Iz tog tranzicionog fonda, odnosno iz budžeta koji ste predložili kada ste izabrani za ministra na početku ove godine su isplaćeni bednim nadoknadama radnici "Zastava" Zavoda za zapošljavanje i obrazovanje. Moje pitanje vama je: gde je utrošen i gde će do kraja godine biti utrošen ostali deo sredstava? I zašto to nije sada, u ovom budžetu za 2008. godinu, isti je iznos razloženo po socijalnim programima koji treba da uslede? Zato što ste rasprodali sve budzašto i zato što nijedan tajkun iz Demokratske stranke, i onaj koji je blizak bio i Zoranu Đinđiću i Zoranu Živkoviću, i sadašnjoj vlasti koju predvodi Demokratska stranka, nije poštovao socijalni ugovor. Samo time danima da se bavimo, pa biste videli koliko su te stvari poražavajuće za vas i vašu vladavinu. Srbija nije država koja treba više da se zadužuje i koja treba da rasprodaje svoje nacionalno bogatstvo budzašto. S obzirom na to da, ne samo uverena u ispravnu političku, ekonomsku, svaku drugu orijentaciju stranke kojoj pripadam i ono što predstavlja Tomislav Nikolić u biračkom telu, mislim da će njegova uloga kao predsednika Republike i te kako uticati da se drugačije razvije i privredna situacija u našoj zemlji. Jer, ako jedan grad, kao što je Kragujevac, može da pokrene inicijativu, uz zaista blagonaklon i svesrdni stav i podršku Tomislava Nikolića, da imamo dane Indije u srcu Srbije, da razgovaramo sa indijskim partnerima, koja danas može da investira, to je njihova politička odluka, ko zna koliko milijardi u našu privredu, automobilsku industriju. Ako ćemo mi u Kragujevcu imati i privredni rusko-srpski samit, koji ćemo svakako podržati onoliko koliko to od nas budu tražili organizatori, uverena sam da će sve takve mogućnosti sa onima koji su spremni da ulažu u Srbiju, da imamo produktivnost, da imamo proizvodnju, a samim tim bolju zdravstvenu zaštitu, bolje penzije, bolju socijalnu politiku, boljitak za svakog građanina Srbije, za decu Srbije, za one koji očekuju pomoć, a njih je 800.000 koji žive ispod donje granice siromaštva, da će takva politika za kratko vreme da pokaže da mi možemo i umemo bolje. Pre svega zbog toga što nam je Srbija na srcu i što svoju državu uvek čuvamo i gledamo da je ostavimo budućim generacijama, baš kao što tako razmišlja i Tomislav Nikolić, da je ostavi svojim unucima i drugoj deci koja tek treba da se rode u Srbiji, da budu ponosni i da jednom zasvagda prekinemo sa lopovskom politikom, politikom otimačine. I, kao što se to desilo u Rusiji pre osam godina skoro, kada možda to niko nije od zapadnih mentora ondašnje izdajničke ruske vlasti očekivao, verujem da će građani Srbije sada prepoznati tu našu snagu i da će Srbija, kao što su Rusi uradili smenom Borisa Jeljcina, smenom Borisa Tadića i izborom Tomislava Nikolića krenuti napred od srca i da će nam svima biti mnogo, mnogo bolje.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Nataši Jovanović, mojoj koleginici potpredsedniku Skupštine Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Vladan Vučićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, budžet jedne države znači i život jedne države za godinu dana. Uvek je to za svaki parlament jedna od najozbiljnijih tema koju parlamentima ima, jer treba da obezbedi jedan normalan život svojim građanima u narednoj godini. Naravno, kada treba da donesete budžet u ovakvoj situaciji, onda već morate da razmišljate kakav će život građana biti već sledeće godine. Politička stabilnost je vrlo bitna za donošenje jednog budžeta, kao što je i finansijska stabilnost u državi vrlo važna kada se budžet donosi. Ako donosimo budžet danas i ako raspravljamo o budžetu u situaciji kada imate na neki način jednostrano raspisivanje izbora, i kada kao narodni poslanik dobijete pismo od predsednika parlamenta koji vam se zahvaljuje na dosadašnjem radu, onda se naravno postavlja pitanje kako će se ovaj budžet koji ova skupština treba da donese, a koji treba da znači život građana Srbije u sledećoj godini i sve one obaveze koje država Srbija ima, odraziti na privredne subjekte i da li će ovaj budžet da se puni dinamikom koju je zamislio, ili smatrao da će biti normalna, ministar finansija. Bogami ovo je već i za ministra finansija veliki problem. S druge strane, taj problem punjenja budžeta, iako ovde znamo i imamo da će budžet biti okvirno, da ne navodim krajnje cifre, 639 milijardi, imamo da su izdaci 654 milijardi dinara i da je deficit 14 milijardi dinara. Ovaj deficit može biti, čak se možda nekima čini da je to negativna stvar, može biti i pozitivna, ali u svakom slučaju trenutna politička situacija predstavlja problem donošenja ovog budžeta u smislu da li će biti realizovan ovako kako je zamišljen. Nova Srbija će naravno glasati za ovaj budžet zato što smatramo da bi bilo strašno neozbiljno zbog građana Srbije da na bilo koji drugi način razmišljamo. No, život je pred nama, čovek nikada ne može sa sigurnošću garantovati neke stvari, ali ipak mislim da će ovaj budžet biti donet. Nova Srbija će za njega glasati i da ćemo građanima Srbije, bez obzira na različite političke stavove i mišljenja, morati da obezbedimo tu finansijsku sigurnost. Mnogo je tih korisnika koji žive svoj život, a nije im danas lagan taj život, a zavise od ovih budžetskih sredstava. Želim nešto da kažem kao poslanik, koji će naravno glasati za ovaj budžet, iznenađen sam što se tiče Ministarstva nauke, postavlja se pitanje šta mi u stvari u zemlji Srbiji želimo, gde vidimo taj put, taj prozor negde ka nekoj boljoj i svetlijoj budućnosti i da li mi negde vidimo da mladost Srbije je nešto što treba da obezbedi budućnost i kreativnost u ovoj zemlji. Nažalost, kada pogledate, znam da je kolač mali i da mnogi žele da dođu do tog kolača, i da je taj kolač vrlo teško ravnomerno raspodeliti, i to je sigurno veliki zadatak i velika odgovornost onoga ko pravi budžet, i najveća odgovornost nam je na ministru finansija i, pravo da vam kažem, svi mi kada pogledamo te budžetske stavke mislimo da bi negde trebalo dati više, negde trebalo dati manje, a svi misle na neki način da su oštećeni ili da im treba više. Ali, moramo se negde opredeliti šta je budućnost ove države. Kada pogledate Ministarstvo nauke - 8 milijardi i 259 miliona dinara, a Fond za mlade talente 21 milion. Dame i gospodo narodni poslanici, dokle god budemo ovako razmišljali gubićemo te mlade talente i ti mladi talenti će odlaziti iz ove države. U Kragujevcu je jedna mlada grupa lekara napravila jedan projekat, izmislili su jedan softver za merenje protoka krvi kroz krvne sudove i merenje gasa kroz alveole. Ono što je vrlo interesantno za taj pilot-projekat, koji su uradili ti mladi lekari, skoro da niko u Srbiji ne zna i niko od srpskih stručnjaka nije bio zainteresovan da pita šta ti mladi ljudi u ovoj zemlji rade u tom gradu Kragujevcu. Naravno, ne sećaju se stručnjaci iz Srbije, ne sećaju se sujetni ljudi da pitaju te mlade ljude šta su to uradili, ali setio se Harvard, setio se London, setio se Pariz, Nemačka, setio se Japan, setili se ljudi iz celog sveta, zainteresovali se za te mlade ljude i moram da kažem da su ti mladi ljudi dobili deo kolača budžeta poreskih obveznika Amerike. Mislim da to ministar finansija sigurno zna, koliko je teško da deo kolača poreskih obveznika Amerike dobije jedna mlada ekipa lekara iz jednog grada koji se zove Kragujevac, negde u srcu Šumadije, u srcu Srbije. Vrlo je to teško, ali je to nešto što nas kao ljude treba da zabrine, da stavimo prst na čelo i da se pitamo ko smo, šta smo, šta to mi radimo, kako mi to razmišljamo i šta će s nama biti. Da li će ova zemlja Srbija sutra biti zemlja starih, bolesnih, iznemoglih ljudi, zemlja prevaranata, tajkuna ili ćemo imati jednu evropsku razvijenu Srbiju, u kojoj će normalan život biti normalna stvar, a ne normalan život nenormalno nešto. Mi ćemo doći sigurno u situaciju, i mladi ljudi će se inkorporirati negde u Americi, možda u nekoj drugoj državi, a onda za par godina ćemo uvoziti ono što smo imali ovde i plaćati skupo naše znanje koje je otišlo, prošlo pored nas, a mi iz naše sujete nismo želeli da ga inkorporiramo i da naravno to ostane ovde, i da mi sutra prodajemo pamet. Mi ćemo našu pamet prosto i jednostavno izvesti zato što nismo imali hrabrosti da kažemo da mlad čovek može nešto učiniti, uraditi, to što ja sa 50 i kusur godina nisam uspeo. To je problem o kome treba da razmišljamo, problem koga ćemo se sigurno jednog dana sećati i problem koji Srbija mora da rešava. Nisam rekao za ove mlade ljude koliko je značajan taj projekat. Možda ne toliko zbog poslanika, ali zbog nekih stručnih ljudi koji se bave naukom u ovoj zemlji. Taj projekat protoka krvi kroz krvne sudove i protoka gasa kroz alveole, i taj softver koji su oni uradili je bitan iz tog razloga što su ljudi napravili softver da mogu projektovati određenu bolest kroz neko vreme i mogu preventivno delovati na tu bolest, i zato se svet zainteresovao, a mi smo totalno indiferentni, nas ti mladi ljudi ne zanimaju. S druge strane, želim nešto reći vezano za Ministarstvo za infrastrukturu, Ministarstvo kojim upravlja stranka ili je pripalo u podeli vlasti Novoj Srbiji, ali Ministarstvo koje nije ministarstvo Nove Srbije i Velimira Ilića, već naravno od interesa za sve građane u Srbiji. Srbiji je potrebna infrastruktura. Nije potrebna infrastruktura Novoj Srbiji, poslanicima Nove Srbije i ministru Iliću, ali je Srbiji potrebna infrastruktura i bez dobre infrastrukture nema ni dobrog razvoja privrede. Mislim da je to svima jasno. Ako imate dobar put, onda eto tu i stranaca, eto tu novih svežih investicija, eto tu i fabrika, a ako nema puta, nema infrastrukture, nema naravno ničega. Ministarstvo za infrastrukturu je dobilo 20 i nešto milijardi dinara, a subvencije subvencije Železnicama Srbije su 10 milijardi i 600 miliona dinara, slušah juče jednog poslanika koji kaže gde će Železnica potrošiti te pare i od Subotice ne znam dokle se gasi pruga. Gasiće se mnogo koloseka u Srbiji zato što su nesigurni, zato što je prosečna brzina ili brzina na tim kolosecima 20 do 30 km na čas, ugasiće se mnogi, a rekonstrukcija tih koloseka iznosi milion evra po jednom putnom kilometru železničke pruge. Kad pogledate, 11 kilometara, šta je 11 kilometara, to je dole do Bubanj Potoka, ne verujem da je više, a toliki kilometri pred nama su koji se moraju rekonstruisati. Moram reći da je ministar finansija na jednom Odboru za saobraćaj i veze vrlo kooperativno rekao da će izaći u susret i putevima Srbije oko rešavanja određenih finansija, jer to je interes svih građana Srbije i svi građani Srbije očekuju da žive u boljim i kvalitetnijim uslovima što se tiče infrastrukture, a znajući još da je to ministarstvo u ovom mandatu, a i u prethodnom, nepredviđeno dosta sredstava uložilo u rešavanje elementarnih nepogoda koje su zadesile zemlju Srbiju i na koje nikada ne možete računati da ih neće biti. U Ustavu Srbije je rečeno da ćemo ravnomerno razvijati teritoriju Srbije, ravnomerni razvoj. Moram da priznam da sam malo iznenađen oko ovih transfernih sredstava, iako je jasan način na koji se transferna sredstva skupljaju, taj zakon smo doneli, ali i to je nešto što nas, koji danas vodimo ovu državu, treba da natera da razmislimo opet kuda sada Srbija ide. Da li cela Srbija ide ka Beogradu zato što u unutrašnjosti Srbije su loši uslovi za život, da li će unutrašnjoj Srbije i u unutrašnjosti Srbije ostati samo puka sirotinja koja ne može da dođe do Beograda i da li ćemo imati raspolućenu Srbiju, jedna koja će biti ovde u Beogradu, sa 2,5 ili 3 miliona stanovnika, i drugi deo razuđene Srbije, u kojoj će živeti ona druga polovina stanovništva. To je nešto o čemu moramo razmišljati. Nije ta podela transfernih sredstava, znajući da su veliki privredni subjekti giganti, da se ekonomija najviše odigrava baš upravo u Beogradu, moramo razmišljati o toj našoj Srbiji, pogotovo kad kažemo da ćemo se boriti za te naše granice i da nećemo dozvoliti da se teritorijalno Srbija menja. Ako nećemo to da dozvolimo, onda moramo stvarno da napravimo ravnomerni razvoj cele teritorije Srbije. Nije normalno da za grad Beograd transferna sredstva iznose 10 milijardi 142 miliona dinara, za grad Kragujevac 799 miliona dinara, za Niš milijardu 243 miliona, za Novi Sad milijardu 690 miliona. Nema ravnomernog razvoja i ne može biti taj ravnomerni razvoj. Biće strašan problem ako se sve što ekonomski vredi bude preselilo u Beogradu. Beogradske ulice se mogu šminkati, ali se ne mogu proširiti. Uske su beogradske ulice da prime dobar deo građana Srbije koji beže iz unutrašnjosti Srbije, jer su im neuslovni uslovi za život. Upravo iz tog razloga sam malopre pričao i rekao da je Ministarstvo za infrastrukturu dobilo malo sredstava. Zato što upravo preko Ministarstva za infrastrukturu treba da se napravi taj ravnomerni razvoj infrastrukture u Srbiji. Šta ćemo kada danas njega vodi Velimir Ilić? Sutra će ga voditi neki drugi Ilić ili kako se ko bude prezivao. Ali, bez obzira ko vodi to ministarstvo, to ministarstvo je trebalo da ima veći kolač, jer to nije kolač za ministra, već je to kolač za građane Srbije koji treba da dobiju tu infrastrukturu i da nam se ne dešava ono što se dešava, da sve što vredi, finansijski nešto ima, beži iz unutrašnjosti i dolazi u Beograd. To su stvari oko kojih treba razmišljati. Mislim da onaj deo priče koji sam pričao, o mladim talentima, mladim ljudima iz Kragujevca, koje mi, koji danas određujemo sudbinu ove države, nismo primetili, ne vidimo ih ovde, a videše ih oni iz dalekog sveta, pa i oni preko okeana. Moramo razmišljati o tim ljudima. Takve dece u Srbiji ima mnogo, mnogo talentovane dece ima, školujemo neke ljude, a onda kad završe školu ih sada nekako zaboravljamo. Doći će trenutak kad ćemo se zbog toga kajati, ali se plašim da će tada biti kasno. Iz tih razloga, pretpostavljam, biće i rebalansa budžeta, jer ovaj budžet sa ovim deficitom mora da doživi sigurno rebalans i ova priča nije da bilo koga kritikujem, već da kao čovek, poslanik, čovek koji ima troje dece, i moja deca, i vaša deca i sva deca Srbije treba da žive u normalnim uslovima, a ne da beže iz ove zemlje. Upravo iz tih razloga, za te mlade ljude koji se trude i ulažu maksimalni napor, koji dokazuju sebe na mnogim takmičenjima, pobeđuju mnoge u svetu, a ipak na neki način žive u mnogo lošijim uslovima i mnogo manje sredstava za školovanje i obrazovanje imaju, ali taj potencijal koji imamo u ljudima, naravno, i u onom profesorskom kadru, da ne zaboravimo, jer će ljudi izgubiti motiv da se bore i biće nam to veliki problem sutra, da ne budemo zemlja staraca, bolesnih, iznemoglih ljudi i tajkuna. Na kraju da kažem da u tom nekom rebalansu budžeta i Ministarstvo zdravlja treba da dobije veći kolač. Treba da dobije veći kolač zato što se Srbija nalazi pred velikim problemom. Preko 130.000 ljudi je obolelo od malignih bolesti i boluje u Srbiji. Veliki problem predstavlja Srbiji ta cifra i možda Srbija to ozbiljno nije shvatila. No, niko od nas ne može garantovati da ga ta sudba ne može zadesiti. Srbija, kao jedna mala zemlja koja je imala solidan zdravstveni sistem, mora se izboriti u ovim uslovima da i sada ima dobar zdravstveni sistem i da građani Srbije dobiju pristojno, dobro i kvalitetno lečenje u zdravstvenim ustanovama. Preko 33.000 ljudi godišnje umire od malignih oboljenja i o tome niko ne diskutuje. O tome moramo da povedemo računa, godišnje izgubimo jedan grad. Bojim se da će i ovaj budžet koji je mali, ako se ovako nastavi, možda biti veliki, jer neće imati ko da ga koristi u ovoj zemlji. Zato moramo da povedemo računa i u tom rebalansu da razmislimo i o Fondu za mlade talente, i o Ministarstvu zdravlja, i o Ministarstvu za infrastrukturu, jer to su ključna ministarstva koja treba da obezbede dobar i kvalitetan život, i dobro i kvalitetno lečenje i preventivnu medicinsku struku, da bi smanjili broj obolelih, a i da uradimo infrastrukturu i omogućimo ravnomerni razvoj, da nam ljudi ne beže iz Srbije i dolaze ovde za Beograd i da zainteresujemo ljude, da dođu i da otvaraju svoje preduzeće i da se ovi ljudi zapošljavaju. Problem zapošljavanja, problem lečenja i problem mladih talentovanih ljudi, njihovog posla, njihove budućnosti, to je velika obaveza za nas koji danas određujemo sutrašnjicu građana Srbije u ovom parlamentu. Neki drugi ljudi su obezbeđivali i određivali prošlost. Znamo kakva nam je prošlost, znamo kakva nam je sadašnjost, ali dajmo da se izborimo da nam zato bude bolja budućnost. NS će podržati ovaj budžet, ali smo želeli da u jednom mirnom, korektnom tonu skrenemo pažnju i kažemo ministru finansija da su ovo stvari na koje treba obratiti više pažnje u rebalansu budžeta, jer ovo treba da bude i budućnost Srbije.
Reč ima ministar Mirko Cvetković.
Dame i gospodo, pokušaću da dam odgovore na nekoliko ključnih i najvažnijih pitanja, kako ih procenjujem. Ima jedan broj pitanja koja su specifična, tako da su mi potrebne dodatne informacije. Radi se o pitanjima, na primer, da li je sud u Kruševcu uključen ili nije. Dobio sam informaciju da jeste, ali taj tip pitanja ostaviću za sutra. Na ova malo globalnija pitanja bih sada odgovorio. Krenuo bih od ovog poslednjeg, zato što je nekako ostalo u vazduhu kao veoma važno, a isto ga smatram veoma važnim, to je pitanje Fonda za mlade talente i ocena da je 21 milion, koliko je za njega opredeljeno, mala cifra. Zbog toga je tu data jedna kritika. Smatram da je ta kritika sasvim na mestu, s tim što je ta cifra od 21 milion pogrešno pročitana. Prema našem, mi smo za Fond za mlade talente opredelili 410 miliona, a ne 21 milion. Dakle, cifra koju mi nudimo je 20 puta veća od ove koja je bila podložna kritici, tako da se kritici pridružujem. Evo, već jedan od tih problema imamo rešen. Sada bih se vratio na ona pitanja koja su ostala neodgovorena, a spadaju u grupu ozbiljnijih. Prvo od njih se odnosi na izvesne paritete i uspostavljanje relativnih odnosa između pojedinih budžetskih stavki, iz čega se izvlače zaključci da nešto verovatno nije u redu. Na primer, kaže se - kako je moguće da, recimo, Ministarstvo zdravlja ima manje pare nego policija, ili da je Ministarstvo vera veće od Ministarstva za državnu upravu, ili da je veće tri puta od telekomunikacija, da je BIA veća od Skupštine, itd. Dakle, prave se neki pariteti i poređenja i odatle izvlače negativni zaključci. Naravno, pozitivni ili negativni zaključci se izvlače u zavisnosti od kvalitativne ocene i stava prema jednom, odnosno drugom segmentu. Primera radi, na pitanje da jeMinistarstvo vera veća stavka nego telekomunikacije, vernici će reći - super, budžet je izvanredan, a ateisti će reći - zašto ste uopšte dali tamo para, trebaju nam za telekomunikacije. Očigledno je da ovde postoji svojevrsno da li nerazumevanje ili zamena teza, ali u osnovi bi moj odgovor na ovo pitanje bio sledeći: čitava oblast raznih aktivnosti, koje se finansiraju kroz budžet, sve te aktivnosti imaju svoju internu logiku, interne troškove i sve one su potrebne ovoj državi i zato ih ona i finansira. Ne treba kvalitativno stati i suditi - meni se više sviđa ovo ili ono, jer bi se onda došlo do sasvim apsurdnih zaključaka, tipa zašto je bicikl skuplji od antibiotika, kad antibiotikom možemo da spasimo život, a bicikl nam služi da idemo na plažu. Zbog toga vas molim da kod takvih poređenja ne polazite od ocene da li volim policiju ili ne, već od činjenice da svaka od ovih aktivnosti ima svoju internu logiku i troškove, i ako se ne slažete, onda nemojte ići kroz poređenje, već kroz skeniranje sume izdataka koji su vezani za pojedinačnu stavku. Drugo pitanje je bilo od strane jednog narodnog poslanika, koji je takođe spomenuo pitanje transfera koji idu u Beograd, vizavi ovih drugih gradova, dakle, ovde se ne referiše samo na poslednje izlaganje, bilo je još jedno slično. U tom drugom je čak iznet stav da je povećan broj izvršilaca koji se finansiraju iz budžeta, što u suštini nije tačno. Nešto je smanjen broj za 2008. godinu u odnosu na 2007. Što se tiče samog transfera, osećam potrebu da objasnim da to pitanje transfera prema lokalu, a u osnovi je to raspodela neke sume sredstava na vrlo veliki broj korisnika različitih karakteristika, dakle ta aktivnost u sebi omogućava veliku netransparentnost, ukoliko bi se prepustilo npr. Ministarstvu finansija da ono samo ocenjuje ko mu se više sviđa, ko je gde na vlasti i da te transfere deli po nekom sopstvenom ključu. Umesto toga, napravljen je jedan, da tako kažem, model u kome su uključeni razni inputi, odnosno parametri ili karakteristike pojedine lokalne zajednice koja se finansira. Zatim se u taj model ubacuje ukupna suma sredstava i taj softver, koji postoji, on, po automatizmu, ni po babu ni po stričevima, izvrši tu raspodelu koju onda Ministarstvo finansija primenjuje. Pri tome, postoji jedna paritetna komisija koja razgleda sve to i utvrđuje da li je to u redu. Tu komisiju vodi predstavnik Ministarstva finansija, ali je čitava stvar napravljena tako da pojedinac nema mogućnosti da ključno utiče na transfere, inače bi onda nastao čitav haos i stalno bi bilo pitanje da li ovom treba dati više, ovom manje. Uglavnom, transferi se po automatizmu realizuju, pa je tako i Beograd po automatizmu dobio onoliko koliko je dobio. Postoji jedna stvar koju treba napomenuti, a to je da je prilikom određivanja transfera za ovu godinu izvršena nadoknada gubitaka koje su lokali imali po osnovu redukcije poreza kod stanova, koji su izvorni prihodi lokala. Po tom osnovu se ispostavilo da su različiti gubici u različitim lokalnim zajednicama, pri čemu su najveći gubici, zapravo, u velikim gradovima, odnosno Beogradu, Novom Sadu i Nišu, a znatno manji gubici po ovim nižim zajednicama, gde tih prometa gotovo da nije bilo ili ih je bilo jako malo. Zbog toga je Beogradu trebalo da bude učinjena jedna značajna nadoknada po osnovu tih gubitaka. Međutim, imajući u vidu da on ima neki svoj fiskalni kapacitet, onda je na Konferenciji gradova napravljen jedan takav kompromis, gde je Beograd dobio manje nego što bi mu to sledovalo da je direktno primenjena formula u tom delu kada se radi o tim gubicima. To je što se tiče transfera. Sledeće pitanje je bilo vezano za vodosnabdevanje Kosovske Mitrovice i još nekih gradova, koje je vrlo problematično i koje je došlo na Vladu Srbije da se reši kao problem. Vlada je donela neki zaključak i sada se nešto očekuje od Ministarstva finansija. Ovde je jedan od poslanika pitao zašto se to ne realizuje, pa bih iskoristio priliku da dam odgovor. Zapravo, radi se o tome da je Vlada dala zaključak Ministarstvu finansija da, u skladu sa zakonom, reši taj problem. Mi nismo mogli da nađemo zakonski utemeljeno i brzo rešenje, iz prostog razloga što se čitava ta stvar sastoji u tome da su lokalne zajednice sa jednom stranom firmom potpisale ugovor o realizaciji tog projekta, a zatim ta firma neće da uđe u ugovor, već traži, praktično, da Vlada da garanciju da će se taj ugovor izvršiti, odnosno da plati ukoliko ne dođe do izvršenja ugovora. Uključivanje države u ugovor koji su zaključile dve strane jeste, u osnovi, povećanje javnog duga i to ne može Vlada sama da uradi bez skupštine. Morao bi da se napravi jedan poseban zakon koji bi tretirao to pitanje. Mi smo mislili, ideja je bila da to ubacimo kao deo ovog budžeta. Međutim, to nije bilo moguće, iz prostog razloga što javni dug, kada se preuzima, onda moraju naši ljudi da učestvuju od početka u pregovaranju, da bismo utvrdili da je bio transparentan proces itd. Ovde u konkretnom slučaju je praktično ugovor već bio zaključen. Nismo imali uvida da li je možda bila neka povoljnija cena, mogućnost itd. Dovedeni smo u jednu vrlo neugodnu situaciju. Moj će predlog u osnovi biti da idemo ka rešavanju toga kroz poseban zakon, gde ćemo da damo odrednice specifikuma, ako možemo to da rešimo. Inače, kroz klasične mehanizme koje posedujemo, nemamo mogućnosti to da rešimo, a da ne napravimo neku grešku. Sledeće pitanje, neko od narodnih poslanika je kritikovao što se iz sredstava privatizacije finansiraju otplate u okviru javnog duga. Moram da kažem da mi nije bila jasna ta primedba, jer upravo su sredstva privatizacije glavni izvor za finansiranje dugova koje smo uzeli i to je svuda tako. One se, inače, za druge namene problematično mogu koristiti, ali za finansiranje dugova one deluju potpuno neinflatorno. Postavljeno je pitanje, čak je i imenom apostrofiran Harold Hiršhofer i šta on misli. On je lokalni predstavnik MMF i on ima svoja mišljenja. Međutim, mi smo nezavisno od toga imali jednu misiju koja je došla i dala odgovarajuće predloge. Ti predlozi, naravno, nisu obavezujući, jer smo otplatili sve naše obaveze, ali smo bili prijatno iznenađeni činjenicom da u identifikaciji problema oni nisu došli do bilo čega novog što mi nismo znali do momenta kada smo dobili njihov izveštaj. Istina je da su oni predlagali da se ide na suficitan budžet, da bi se omogućilo i olakšala deficitna pozicija privatnog sektora. Mi se s tim slažemo. Čini mi se da je jedini problem u našem sagledavanju trenutka kada ćemo dotle doći. Mislimo da nam tu trebaju jedno dve-tri godine. Oni smatraju kraće. Pitanje je sada da li baš i oni su toliko sigurni u to da može za godinu dana. Imali smo konstruktivne razgovore i održavamo vrlo dobre odnose. Jedan od narodnih poslanika je kritikovao budžet za poljoprivredu i apostrofirajući deficit od 80 miliona, iz koga se pokazalo da će taj budžet biti u velikim problemima zato što nema tih 80 miliona. Kada gledam cifre, ipak sam to shvatio više kao pohvalu nego kao kritiku, iz razloga što je suma budžeta negde oko 19,3 milijarde i nešto malo više, a tih 80 miliona u odnosu na 19 milijardi i 300i nešto miliona, oni učestvuju ispod pola od jednog procenta, znači 0,4 posto, 0,3 posto. Ako je tačno da smo mi sa 99,7 pogodili budžet, a promašili za ta tri, onda verujem da smo super planirali, jer do sada nisam imao tako veliki uspeh u preciznijem planiranju od ovog. Konačno, bio je jedan niz kritika na temu zašto nisu predviđena sredstva za otvaranje fabrika od strane vlade, da li Srbiji trebaju veliki sistemi itd. Ovu rečenicu, odnosno glagol otvaranje, nisam mislio na sečenje vrpci, nego u smislu investiranja u izgradnju fabrika. Ako sam to dobro shvatio, moram da kažem da je to jedno pitanje gde postoji konceptualna razlika između onih koji smatraju da država treba da se bavi privrednim aktivnostima i da gradi fabrike i onih koji smatraju da to treba da uradi tržište. Oba stava su legitimna, ali je jasno da oni koji smatraju da država treba da ima aktivnu ulogu tu, oni se u osnovi zalažu za jedan etatistički sistem privređivanja. Ne mora da bude nužno komunizam, ali nešto što je jako slično komunizmu. Bio sam malo iznenađen, jer to dolazi iz Radikalne stranke, koju sam doživljavao kao stranku koja je više desno orijentisana prema privatnoj inicijativi. Svejedno, svako ima pravo na stav koji će da kaže. U svakom slučaju, odgovor na ovo jeste da država nema nameru da ulaže u otvaranje i izgradnju fabrika, onda bi bila besmislena privatizacija. Da je to koncept, zašto bi prodavali nešto što je već državno. Naprotiv, još bi krenuli dalje da kupujemo i nema onda potrebe ni za bilo kakvom tranzicijom. Što se tiče velikih sistema, ako se ovde misli na velike infrastrukturne sisteme, oni su, svakako, od interesa za državu i država ih i drži. A kada se radi o velikim sistemima u okviru regularnih aktivnosti koji se nalaze u nemonopolskim granama, kao što je, recimo, auto-industrija i slično, onda odgovor na to da li su oni Srbiji potrebni pre svega će dati tržište, a ne neki arbitrarni eksterni organ. Toliko sam hteo. Malo možda duže nego što sam planirao, ali hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem ministru i njegovom timu. Zahvaljujem narodnim poslanicima. Završavamo današnji rad. Sutra prvi govornik biće Radoslav Jevremović, a drugi narodni poslanik Paja Momčilov. Hvala najlepše i laku noć.