Poštovane dame i gospodo, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini. Molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacione kartice u vašeposlaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da imamo kvorum za rad. Obaveštavam vas da su javili da će odsustvovati sledeći narodni poslanici: Juhas Atila, Marijan Rističević, Dragan Kovačević, Veselin Janković, Vlatko Sekulović i Petar Mišić. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZA IZGLASAVANjE NEPOVERENjA VLADI REPUBLIKE SRBIJE (nastavak) Podsećam vas da je na kraju prethodnog dana rada Narodne skupštine repliku na izlaganje Božidara Đelića, ministra finansija i ekonomije, tražio narodni poslanik Zoran Anđelković, zamenik predsednika poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković, pravo na repliku.
Tražio sam prvo repliku na izlaganje ministra Vlahovića u 16,00 časova, pa onda nisam dobio, pa se onda javio ministar Đelić i tražio sam repliku i na njegovo izlaganje, pa se ponovo javio ministar Vlahović, pa i na njegovo izlaganje, i tako sam tražio tri replike, ali tražim u stvari dve. To iz prostog razloga što je naravno vaše pravo da odugovlačite ovu raspravu, jer očito iz ovoga što se ovih nekoliko dana videlo Vlada želi, pošto nije podnela pisani izveštaj na osnovu čega bismo razgovarali, da postigne usmenim izlaganjem ovde da presedimo mesec dana, pa onda glasamo. Mi nemamo ništa protiv, samo molim da napravimo raspored i da dobijemo reč kada tražimo, pošto nam ovde ministri po 45 minuta izlažu. To takođe nije sporno, samo molim da kada oni izlažu imamo pravo da dobijemo i da odgovorimo na to, a ne da odgovorimo posle tri dana, kada se zaboravi šta je rečeno. Gospodin Vlahović je ovde, odgovarajući na moju repliku da je bio Titov stipendista, a da je to zaslužio zato što je bio odličan učenik, izrekao nekoliko stvari. Prvo da kažem da ja uopšte nisam dovodio u pitanje da je gospodin Vlahović bio odličan učenik, vukovac, jer da nije bio to ne bi bio Titov stipendista. Komunisti su znali da vode dobru kadrovsku politiku. Oni nikada ne bi obezbedili da neko bude Titov stipendista da nije bio odličan učenik. To nije nikako sporno. Uostalom, da su komunisti dobro vodili kadrovsku politiku govori jedna trećina poslanika koji su moji bivši omladinski drugovi, prošli omladinske škole, bili partijski kadrovi, dodušeu jednoj partiji, neki su menjali nekoliko, a ja sam ostao u jednoj. Neki su u međuvremenu promenili po tri ili četiri, jer su znali da biraju. Negde su birali neke za stipendiste, neke za omladinske funkcionere i partijske funkcionere. Za razliku od gospodina Vlahovića ja sam posle tri godine radnog staža postao direktor u društvenom preduzeću, sa 23 godine, bio 10 godina direktor, profesor sam po obrazovanju, a vi raspravite šta sve u Vladi imate od obrazovanja. Kada je reč o razumevanju i o privatizaciji, u čemu se mi razlikujemo, gospodine Vlahoviću? Ne ja i vi, nego građani i vi, sindikat i vi. Vi ste ovde govorili kako ste napravili najbolji posao privatizacije sa duvanskom industrijom, ali saberite koliko je novca obezbeđeno od privatizacije cele duvanske industrije, Vranja, Niša, tri cementare, svih šećerana,još nekoliko stotina preduzeća; vi ste ukupno nabavili ispod milijardu evra, i to na koliko godina, a samo prodaja 49% Telekoma je faktički skoro dve milijarde. Kada je reč o tome da li je dobra prodaja Telekoma ili ne to vam je verovatno prethodni predsednik rekao, da je to jedan od najboljih poslova koje je prethodna Vlada uradila. Za 29% Italijanima, znači oni su platili 700 miliona. Vi ćete reći maraka, ali to je isto kao sada evra, a vi ste platili 190 miliona da to otkupite. Znači, 500 miliona je Vlada zaradila na tom poslu. Lično je meni vaš bivši predsednik rekao da je to najbolji posao koji je Vlada uradila i vi morate sa time da se složite. Kada vi na jednom poslu prodajom državnog preduzeća i otkupom zaradite pola miliona evra onda možete da kažete da je ta privatizacija dobra, ali zaustavite ovu privatizaciju, bar se odužite tim radnicima koji su vas stipendirali, da njima date deonice i vlasništvo, jer oni bolje upravljaju nego što upravlja Vlada. Druga replika na izlaganje gospodina Đelića. (Predsednik: Ne možete dobiti dve replike. Dobili ste jednu repliku. Vi nas kritikujete da odugovlačimo, a onda izađete i tražite dve replike. To još nisam čula. Mogli ste da tražite pet replika.) Gospođice ili gospođo Nataša Mićić, predsednice, kako hoćete, želim da vas podsetim da sam tražio repliku u 16,20 časova, da je u međuvremenu data reč jednom ministru, drugom ministru, trećem ministru, predsedniku Vlade. Ako nećete da date dve replike onda nemojte da se ne poštuje Poslovnik ovde i da se onda ne omogući replika onda kada se pravo na repliku ima. Posle izlaganja gospodina Đelića repliku je dobio gospodin Krasić, a ja nisam dobio iako sam najavljen, pa prema tome ako nisam dobio, a dobio sam sada, molim da mi se omogući da odgovorim gospodinu Đeliću, ili vi želite da se ne može odgovoriti ministru koji govori o tome. Ako ne želite to recite, da vi ovde izlažete koliko hoćete kao ministri, da to pustite na televiziji i da mislite daje to jedino što Srbija treba da čuje, a ne šta misle opozicioni poslanici. To je vaše pravo, ali nemojte da mislite da će građani Srbije u to da poveruju [[Predsednik: Nemate pravo na repliku.]] To sam i očekivao od predsednice koja nema poverenje ovog parlamenta.
Imaćete priliku. Rasprava je tek na početku. Da li se neko od predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Bojan Pajtić, predsednik poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije.
Poštovano predsedništvo, poštovani predsedniče Vlade, poštovana gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, nije neobično da kolega Anđelković ima problem sa izlaganjem ministara iz Republičke vlade, budući da svaki ministar prilikom izlaganja svog izveštaja mora da pođe od početka, dakle od one kataklizme koju je nasledio u svom resoru, pa do onoga što je uradio. Jedina moguća analiza jeste analiza u kojoj polazite od nulte tačke, dakle od prvog dana, kakvo je stanje u vašem resoru i kako to stanje izgleda posle 1000 dana. Cela Vlada nasledila je izbombardovanu zemlju, nasledila je, po raznim agencijama, po raznim medijskim kućama i ekspertima, dug, odnosno zemlju ojađenu za negde između 150 i 200 milijardi evra, nasledila je 380.000 izbeglica, nasledila je ogromne gubitke u građanskim ratovima, ogromne gubitke iz vremena bombardovanja, ogromne gubitke koji su bili posledica nerazumne avanturističke politike prethodne vlade nacionalnog jedinstva. Nasledila je strašnu cifru od 5.000 korisnika porodične penzije, ljudi koji su izgubili svoje najbliže opet u ratovima, koji nisu imali smisao i koji su se pokazali kao potpuni promašaj, kako unutrašnje tako i spoljne politike prethodne vlade i prethodnog režima. Od tako dramatičnih podataka, pa do banalnih stvari da je benzin kupovan po livadama, da su lekovi doduše bili jeftiniji, ali ih apsolutno nigde nije bilo moguće naći, da je struja u proseku bila svaki treći dan 2000. godine deficitarna, dakle svaki treći dan bile su restrikcije struje; do toga da je ta vlada nacionalnog jedinstva 1993. godine izazvala hiperinflaciju, koja je bila žešća nego argentinska i koja je ušla u sve anale ekonomske politike, kao najveća ekonomska pošast koja je u istoriji zadesila jednu privredu. Dugovi prema sopstvenom stanovništvu, nasleđeni od sistema pljačke Jezde, Dafine, stare devizne štednje, iznosili su negde oko 12 milijardi evra, s tim što je ova vlada negde oko 20% dugova iz stare devizne štednje već vratila. Potpuno institucionalizovan sistem pljačkanja stanovništva kroz uvođenje sistema monopola, kroz kupovinu deviza po zvaničnom kursu, a prodaju po crnom kursu, kroz sistem kvota, kroz sistem prodaja, odnosno stavljanja u promet akciznih proizvoda bez plaćanja poreskih dažbina, kroz sistem zloupotrebe zajma za privredni razvoj. Dakle, 18 različitih, kroz uredbe i zakone uvedenih sistema koji su značili direktno zavlačenje ruke u džepove stanovništva i direktno ojađenu privredu ove zemlje. Ta vlada dovela je do potpunog kraha institucija, a dokaz u prilog tome jeste činjenica da je ovaj parlament jedne godine u prethodnom sazivu zasedao svega tri dana, a druge godine u prethodnom sazivu zasedao je samo sedam dana. Činjenica da je gospodin Dragan Tomić, kao predsednik parlamenta, imao pred sobom i ostavio u ladici tri zahteva za razrešenje njega kao predsednika Skupštine, a nijedan zahtev nikada nije stavio na dnevni red, govori o dubokom moralnom posrnuću i tragičnom nasleđu koje je ostavljeno ovoj vladi. U takvoj kataklizmi, u takvom ponoru u koji je ova vlada ušla, na početku svog mandata, imala je četiri osnovna zadatka: prvi zadatak jeste integracija u evropske tokove, integracija u međunarodne organizacije, konstituisanje pravne države, demokratizacija društva i uspostavljanje tržišne ekonomije. Integracija u međunarodne organizacije poznata je svima, dakle, od Saveta Evrope preko ponovnog reaktiviranja članstva u Ujedinjenim nacijama do odličnog puta ulaska u Evropsku uniju, kao strateškog pravca kojim se rukovodila ne samo vlada, nego i parlament prilikom usvajanja zakonskih projekata kojima je cilj bio harmonizacija našeg prava sa pravom Evropske unije. Konstituisanje pravne države – 142.zakona dovoljno govore u prilog tome, kao i 134 odluke koje je usvojio ovaj parlament, a 90% tih akata bili su predloženi od strane Republičke vlade i išli su u pravcu konstituisanja te i takve pravne države u koju se svi kunemo. Akcija "Sablja" bila je, uprkos svemu onome što ovih dana možemo da čujemo, najopsežnija akcija borbe protiv organizovanog kriminala u Evropi posle Drugog svetskog rata, a to ne kažemo mi, to nijednog trenutka nismo utvrdili mi, mi smo u toku te akcije "Sablja" primljeni u Savet Evrope i to je jedini relevantan podatak koji prati sudbinu i pravne posledice onoga što je u toku akcije "Sablja" činjeno. Sve ostalo nije relevantno i sve ostalo predstavlja čistu politizaciju tog slučaja. Druga stvar je Kosovo. Kosovo kao deo teritorije Srbije, Kosovo nad kojim se ne odričemo formalnog suvereniteta, a nažalost, faktički suverenitet nemamo. Ova vlada u poziciji je da jeste legitiman, relevantan pregovarač po pitanju sudbine Kosova. Još je to jako daleko, naravno, od konačnog ishoda. Još je dalje od povoljnog ishoda po nas, ali je sasvim sigurno da je mnogo bolja pozicija nego što smo imali 2000. godine, kad apsolutno nije bilo relevantno šta Srbija misli o Kosovu, kakvo je stanovište Srbije o Kosovu. Danas je Srbija faktor bez koga se ne može o Kosovu ni razgovarati, a kamoli preduzeti neki korak. Demokratizacija društva - dovoljno govori u prilog tome stanje kakvo danas imamo na političkoj sceni, stanje u medijima. Dakle, danas imamo političke slobode, danas nemamo politička zatvaranja, progone političkih neistomišljenika, danas su standardi usklađeni sa standardima Saveta Evrope, i taj prijem u Savet Evrope govori u prilog tome šta je učinjeno u toj oblasti i koliko smo u toj oblasti u veoma kratkom vremenu veoma daleko odmakli. Što se privrede tiče, a često tu čujemo razna spočitavanja, danas je kurs u odnosu na onu argentinsku hiperinflaciju potpuno stabilan, danas je naša valuta potpuno stabilna, danas Srbija predstavlja uzor monetarne stabilnosti. Elektroenergetska situacija, a rekli smo da smo svaki treći dan 2000. godine imali restrikcije struje, stabilizovana je i u elektroenergetski sistem je uloženo 1.249 miliona evra, a od toga 371 milion evra samo od donacija. Ako taj podatak uporedimo sa činjenicom da smo 2000. godine imali 25 miliona dolara stranih ulaganja, dakle, ukupno 14 puta manje stranih ulaganja u svim oblastima privrednog i društvenog života, 14 puta manje nego što je kroz donacije, dakle bespovratna davanja, uloženo u elektroenergetski sistem, to je podatak koji sam po sebi govori izuzetno mnogo. Privatizaciju u inostranstvu, a i kod nas pozdravljaju kao potpuno transparentnu, potpuno javnu; zakon koji smo pred ovim parlamentom usvojili usklađen je sa svim standardima koji su bili prihvaćeni u drugim zemljama u tranziciji, što je dovelo do toga da je od privatizacije dobijeno milijardu 228 miliona evra, da je 667 miliona evra, dakle milijardu i 300 miliona maraka, uloženo u investicije, a 261 milion evra ili preko 500 miliona maraka je uloženo u socijalne programe. To je podatak koji sam po sebi govori da su sredstva privatizacije služila pre svega za poboljšanje stanja u privredi, za socijalne programe, za ulaganja u komunalnu infrastrukturu, jer smo Zakonom o privatizaciji predvideli da 5% sredstava od privatizacije ide u budžete lokalnih samouprava. Kome je u interesu da u ovom trenutku nasrće na Vladu kojoj je u podršku došao sam nemački kancelar, veče uoči početka rasprave o toj vladi i direktno i neposredno je podržao,što je signal da je ova vlada verovatno ili sigurno vlada sa najboljom međunarodnom pozicijom, rekao bih, u poslednjih 100 godina? Neću biti pretenciozan ako to tako kažem, jer je to pokazatelj koji je potpuno objektivan. Dakle, nije pokazatelj koji je izmešten i koji je prepušten našem subjektivnom tumačenju. U interesu je onima koji se zalažu za Evropsku uniju, deklarativno, a u isto vreme zalažu se za samostalnu Srbiju, a pri tom je ta samostalna Srbija, ekspertski posmatrano potpuno suprotna onome što Evropska unija postavlja kao formalni preduslov za proces stabilizacije i pridruživanja. Onima kojima je bliža situacija u kojoj bi na čelu parlamenta bio neko iz SPS-a, a ne iz GSS-a, ili onima kojima nije gadno da kupuju poslanike i da kroz kupovinu poslanika obezbeđuju mandate, obezbeđuju glasove u ovom parlamentu. Nama je takav pristup potpuno stran, potpuno neprihvatljiv. Mi se takvim sredstvima nikada nećemo služiti. Naš se broj ni u jednom trenutku neće povećavati, a to je ono što možemo da obećamo građanima Srbije. Isto tako možemo obećati građanima Srbije da su zahvaljujući ovoj vladi i ovom parlamentu svi procesi u Srbiji nepovratni. Dakle, nikada Srbija u ekonomskom, političkom, kulturnom i društvenom smislu neće izgledati kao što je izgledala Srbija 2000. godine i godine pre nje. Sigurno je da ono što građanima Srbije možemo obećati jeste da će srpska vlada biti prva vlada u tranziciji koja je dočekala pobednički drugi mandat i nastavila da radi svoj reformski posao. Zbog toga će poslanička grupa DOS - Reforme Srbije glasati za Vladu. Hvala.
Želite da koristite pravo na repliku? Možda hoćete da se uzdržite zbog efikasnosti, otkud znam, izvolite, imate pravo.
Uopšte se ne žalim, nemamo ništa protiv mi ni da predsednik Vlade ode u Kinu, da to sačekamo, pa produžimo posle. Kako god hoćete, mi se ne bunimo, samo da znamo šta je redosled. Gospodin predsednik poslaničke grupe je sada govorio o prošlom vremenu, ali kada govorite o prošlom vremenu prvo govorite o stabilnosti dinara. Kurs je stabilan ne zato što je dobra proizvodnja, nego zato što smo uzeli dobre kredite koje debelo treba da vraćamo sa kamatom u narednom periodu. Zato je stabilan kurs. Jedan veći problem - vi treba nama da odgovorite ovde na to kako je moguće da se 700 hiljada tona izveze u prošloj godini, u ovoj godini, da se izvozi pšenica kada je najveća suša po 80 dolara po toni, a da se sada uvozi po 200 dolara po toni. Kako je moguće i zašto je moguće da sada ima samo 100-150 hiljada tona pšenice za jedan mesecza potrebe države Srbije, ako se znalo da će biti suša. Vi ste nama spočitavali kako smo izvozili pšenicu po 165 dolara. Tada kada smo izvozili pšenicu po 165 dolara, tada je država Srbija otkupila milion i 200 hiljada tona pšenice. Prekjuče nam je Đelić ovde govorio kako je, evo, po prvi put otkupljena pšenica i plaćeno je sve. Koliko je otkupljeno? Tri hiljade i dvesta tona. To jedan seljak, običan dobar seljak u Vojvodini ima. A 1995. godine je otkupljena i plaćena pšenica i ta vlada je izvezla samo 300.000 tona i to po 165 dolara, a sada vi uvozite po 200 dolara, a prodavali ste po 80 dolara. O tome vi odgovorite nama, da mi vidimo gde je ta razlika. O čemu se radi? Odgovorite nam kako je moguće da G17 da nalog da se da brašno pekarima po Srbiji krajem 2000. godine za milijardu i 540 miliona i da umesto da se to vrati, da Vlada Republike Srbije 2001. godine donese odluku i plati to brašno robnim rezervama. Ja sam to pitanje već postavljao ovde, ali nisam dobio nikada odgovor. Dajte konačno danas, kada razgovaramo o poverenju Vladi, da shvatimo da li ste to finansirali G17 plus tada kada ste bili u dobrim odnosima ili ste nešto drugo radili. Dajte nam odgovorite da li je Dinkić ili Narodna banka Jugoslavije ili ZOP, da li je on platio porez na finansijske transakcije. Četrnaest milijardi je bio prihod u tom sektoru Narodne banke. Godine 2001. je bio sličan prihod, 2002. godine znači da je preko pet milijardi trebalo da bude porez na finansijske transakcije, koji treba da bude plaćen u budžetu Vlade Republike Srbije koji plaćaju banke za te finansijske transakcije. Da li je plaćen taj porez? Ako nije, zašto nije plaćen i ko ga je oslobodio, kojim potpisom je to oslobođeno i da li neko ima pravo da oslobodi nekoga na taj način takve količine para, 5,5 milijardi dinara poreza; ili je to bila ljubav tada sa Dinkićem, pa je mogao da bude oslobođen. Znači, o tome mi da vidimo. Mi razgovaramo ne o hiljadu dana Vlade, nego razgovaramo o Vladi Republike Srbije od marta meseca do danas i o toj politici, ali razgovaramo i o ovim potezima i ciframa koje su na dnevnom redu.
Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Krasić, ovlašćeni predstavnik Srpske radikalne stranke, a zatim predstavnik G17, pravo na repliku.
Gospodin Pajtić je poslovično inspirativan za poslanike, jer koristi jednu proverenu metodu na neke Marfijeve zakone, pa u 2000. godinu stavlja nešto što je bilo pre sto godina. Tako smo čuli da je najveća inflacija bila 2000. godine i da su Dafina i Jezda napravili neki deficit od 12 milijardi evra. To piše u stenogramu, ono što ste rekli. Da je gospodin Pajtić malo više čitao knjige, postoji jedna lepa knjiga objavljena 1994. godine, ima lep naziv "Šta opljačka levica, da ne zna desnica". Mogao je i gospodin Kastratović da vam da tu knjigu, pošto je i on opisan u toj knjizi. To je izveštaj anketnog odbora koji je razmatrao šta je bilo 1993. godine sa tim bankama. Velika knjiga, 400 strana, vrlo poučna, ima puno vaših članova koji su opisani u toj knjizi, i delom šta su radili. Kada pričate o "Sablji", zapamtite, gospodine Pajtiću, dokle god ste živi nad vama ima da lebdi 11.000 porodica, koje su došle u situaciju da neko od njihovih najdražih bude u zatvoru, da je uhapšen, da je dva-tri meseca proveo u zatvoru, da od toga mesec dana niko nije došao da ih pita zbog čega su u zatvoru, a valjda se prvo hapsi ako se obezbede neki dokazi, a ne ukoliko postoji nekakva sumnja. To biste morali da znate, jer se bavite nekom profesijom. Jedina stvar koja je tačna - stvarno za proteklih sto godina mi nismo imali ovakvu vladu koja je imala toliku podršku iz inostranstva; podršku od Šredera, znate i sami da je 10. juna 1999. godine prosto skakao od sreće kada mu je Ahtisari rekao da je napokon potpisan neki sporazum, a Vlada samo što nije pala; imate podršku Blera, Solane, Tačija, Rugove, a sa njim ste i 1998. godine razgovarali, ali ta podrška vam ništa ne znači, jer su vas svi otpisali, apsolutno svi. Sinoć je vaš televizijski dnevnikpotvrdio naše stavove ovde o poljoprivrednoj proizvodnji. Zapamtite jedanput, između 100.000 tona i milion tona postoji velika razlika. Zbog milion tona se vodio jedan postupak, pa se okrivljeni snishodljivo ponašao i molio sudiju Čaulinu da zaboravi onu jednu nulu. Vi veliki eksperti biste morali da znate šta znači milion tona, koja je to površin, koliko vam treba vremena da se to izveze. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) Vodite računa da iznošenjem vaših stavova ne upropastite i ono malo demokratije što je ostalo u ovoj zemlji.
Narodni poslanik Sredoje Mihajlov je zatražio pravo na repliku, u vezi izlaganja narodnog poslanika Zorana Anđelkovića, gde je pomenut G17, ali mi je narodni poslanik rekao da je mislio na institut, a ne na stranku, ali dobićete u ime instituta pravo na repliku.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, stvarno sam mislio da se odnosi na stranku, ali G17 je odlučila da upravo sve ono što smatra da nije bilo dobro, što je bilo negativno iznese, da kaže javnosti, da saopšti i ne amnestira nijednog njenog člana, ako je i on imao nešto, tako da upravo mislimo da sve ono što se guralo pod tepih i što nije htelo da se priča javno mi smo to učinili transparentnim. Spremni smo i dalje da po tom pitanju radimo tako; nemojte se brinuti, svi ćemo biti na istoj vagi, tako da verujem da nećemo nikoga zlonamerno oštetiti, a svi oni koji iza sebe imaju nešto čega se pribojavaju biće javno žigosani kada stignu na red. Počeli smo od glave, onako kako se riba čisti.
Za reč se javio Slobodan Milosavljević, ministar za trgovinu i turizam.
Poštovani narodni poslanici, evo i danas imamo situaciju da opozicioni poslanici iznose neproverene, neistinite ili poluistinite podatke. Ovde smo čuli od gospodina Anđelkovića da je ove godine Republička direkcija za robne rezerve kupila svega oko 3.000 tona pšenice, što naprosto nije istina. Otkupljeno je 46.300 tona semenske pšenice i 3.175 tona merkantilne pšenice, što znači da je otkupljeno negde oko 50.000 tona pšenice ukupno. Tačno je takođe da su sredstva u budžetu Republike Srbije za kupovinu kompletne količine pšenice obezbeđene, međutim individualni poljoprivredni proizvođači i zadruge nisu bili voljni da prodaju pod uslovima pod kojima smo mi u budžetu obezbedili sredstva za kupovinu pšenice. Takođe, izneta je neistina da je ove godine izvožena pšenica iz Republičke direkcije i da je ove godine Republička direkcija za robne rezerve uvozila pšenicu. Nijedan kilogram pšenice ove godine iz Republičke direkcije za robne rezerve nije izvezen, a isto tako nijedan kilogram pšenice nije uvezen, i to su činjenice i istine. Što se tiče 2001. i 2002. godine, kompletno 2001. godine je otkupljeno 431.851 tona merkantilne pšenice i 26.377 tona semenske pšenice. Godine 2002. je otkupljeno 297.116 tona merkantilne pšenice i 27.457 tona semenske pšenice. Ovo su zvanični podaci izveštaj o radu Ministarstva trgovine, turizma i usluga. On je javan i prosleđen je odboru, a to su i informacije koje su apsolutno dostupne svima koji žele da ih provere.
Reč ima predstavnica predlagača, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Da se mi malo vratimo na temu zbog koje tražimo da se izglasa nepoverenje ovoj vladi, a da ne diskutujemo o onome što bi ministri hteli. To što bi oni hteli, mogu na sednicama Vlade, a ovde ono što mi hoćemo. Samo ću se kratko vratiti na 1999. godinu, vezano za nestašicu struje, kako ovde reče predstavnik jedne poslaničke grupe; 19. decembra 1999. godine, posle NATO agresije, a zna se da je na Svetog Nikolu potrošnja struje najveća, proizvedeno je 145 miliona kilovat sati. To vi nikada niste postigli. Sećate se onih grafitnih bombi - e, posle dva sata kako bace one grafitne bombe mi smo opet dobijali struju. Ne znam o kojoj nestašici vi pričate. Kad su nestašice struje u pitanju, sećam se da je 1982. godine zaista bilo nestašica i restrikcija struje. Tada sam imala malo dete, pa se zbog toga sećam. Sećam se da je bilo i ono da smo vozili par-nepar, ali to je bilo negde 1981. godine, a tada je da li Milka Planinc ili Branko Mikulić, ko je bio predsednik Saveznog izvršnog veća, ne sećam se. Ako pričate o tom vremenu, onda to što ste rekli možda i ima nekog smisla. Ako pričate o onom periodu 1998-1999. i ono2000. do 5. oktobra, onda vi očigledno niste bili u zemlji i ne znate o čemu se radi. Ono što vas sada manje-više boli, a ministra Pitića najviše, pretpostavljam, kaže da ga nije iznenadilo to što Senat američkog Kongresa ne da tih 92 miliona dolara, a računalo se na to, i da nije prvi put da ste ucenjeni, priznao je čovek i jasno je da su to ucene. Morate da shvatite da više ne možete da računate na strane donacije i strane kredite, ono što smo vam rekli u uvodnom izlaganju, i da moramo da se okrenemo sopstvenim rezervama. Vi to nikako niste kadri da učinite, ali ste shvatili sada ono što smo vam pričali godinama, otkako ste došli na vlast, i uopšte politika SRS jeste takva.Od Zapada mi možemo mnogo toga da dobijemo, možemo da sarađujemo, možemo njihovu tehnologiju, možemo da vidimo i njihove zakone, koliko su oni napredniji od naših, da se tu usaglašavamo po mnogo čemu. Ima i kapitala, može i neki kredit, ako možemo da ga vraćamo i ako znamo u šta ga ulažemo. Ali, svoje proizvode možemo da prodajemo samo na Istoku. Evo i predsednik Vlade ide sad u Kinu. Shvatio je da je to jedini način. Idemo u Kinu, moramo da idemo u arapske zemlje, sa njima možemo da sarađujemo, sa Južnom Amerikom, po tom pitanju. Da li nam je to malo sveta, pored Rusije, Belorusije i Ukrajine, da mi svoje proizvode, jedna ovako mala država na Balkanu, prodajemo? Nije, samo treba da vam dođe u glavu da na jednoj osnovi možemo da razgovarmao sa Zapadom, a da na drugoj osnovi moramo da razgovaramo sa Istokom. Nema vas, koliko vidim, na prijemima ovih ambasada zemalja iz Afrike, Azije, Južne Amerike. Tu vi ne idete, mislite da ne treba da se ide tamo, a onda kako iskukate da odete u Kinu stvarno ne znam, i kako vas uopšte primaju. Najviše sam se javila zbog jedne stvari, zbog koje sam bila revoltirana, a što je prilično obavezujuće za ministra građevina. On je na kraju zasedanja prošle nedelje, replicirajući meni na izdatke vezane za legalizaciju, koje sam ja navela, rekao jednu stvar za skupštinskom govornicom koja ga mnogo obavezuje. Rekao je - izvršili smo pritisak na gradsku skupštinu i na lokalnu samoupravu da za objekat do 100 kvadrata ne može da košta više od 45.000. Kada oduzmemo ovih 30 hiljada što mora da vas košta samo da uz onu prijavu uplatite za raznorazne takse, izlazak geometara i tome slično, ispada da još 15.000 treba da se plati. Onda je išla vest u, čini mi se, poslednjem Dnevniku RTS-a, ministar građevina za govornicom i kaže - izvršili smo pritisak na lokalnu samoupravu i gradsku skupštinu da cena legalizacije za objekat do 100 kvadratnih metara bude.... i rez, ne kaže 45.000 dinara. To nisu smeli da kažu, jer je neko tamo shvatio, posle onoga što je ministar rekao, koliko je to obavezujuće i da to ima elemente krivičnog dela, ukoliko to tako ne bude. Sada ja vama kažem ovde i javnosti Srbije - držimo za reč ministra građevine da legalizacija u Beogradu za objekat do 100 kvadratnih metara ne može da košta više od 45.000 dinara, jer je on to rekao. Drugo, izneo je jednu neistinu, rekavši koliki je broj zahteva. Ako on pod zahtevom podrazumeva običan beli papir na kome piše ime, prezime i adresa gde se nalazi objekat, da je to zahtev za legalizaciju, onda je on u pravu. Ali, to nije to. To su ljudi podneli smatrajući da je to možda dovoljno da ih ne ruše - neće ovi dugo, pa će legalizacija verovatno biti po nekom novom zakonu ili će proći ovo što radikali traže, da se ovaj zakon stavi van snage. Dakle, nije istina. Ono što je najgore, ovih dana idete po Zemunu, po novom naselju, članovi Demokratske stranke, po onom metodu siguran glas, to ste radili i na prošlim izborima, i kažete građanima - ako se učlanite u Demokratsku stranku i ako glasate za kandidata Dragoljuba Mićunovića, nećete biti srušeni. Tako ste skupljali potpise ovog vikenda u novom naselju, u ulicama: Romanijska, Crnogorska, Garibaldijeva. Građani vam stoje na raspolaganju, a ja imam imena ljudi kod kojih su aktivisti dolazili. To je to. Neću ja od ove legalizacije tako lako da odustanem, kao što ste vi mislili. Izašao ministar 10-15 minuta i rekao nešto, pa završili smo posao. Ne. Postavljam sledeće pitanje ministru građevina: šta sa onima koji su započeli postupak legalizacije pre donošenja ovog zakona i platili sve što je trebalo da plate? Ništa. To bi trebalo da važi. E, ne važi. Kažu u lokalnoj samoupravi da to ne važi, jer to je bio onaj, kažu, pljačkaški zakon o legalizaciji, koji nije ni funkcionisao, bio je odmah stopiran, jer su demokrate i SPO-ovci bili na vlasti i nisu dali legalizaciju, potpuno su zaustavili, znajući šta se priprema i znajući šta mogu da očekuju od legalizacije, koliko je to para. Recimo, jedan čovek je zaključio ugovor sa Direkcijom za gradsko građevinsko zemljište, potpuno regulisao naknadu za uređenje gradskog građevinskog zemljišta, platio, ni manje ni više, nego skoro milion dinara, 30. septembra 2002. godine. Oni sad kažu: gospodine, ovo više ne važi, to što ste platili, platili ste, a sada morate novi zahtev za legalizaciju, inače vas rušimo. Ovo je bio pljačkaški zakon, ovaj ne znam kakav je. Znate li vi koliko ima takvih ljudi? Ministar građevina mora da odgovori na to konkretno pitanje. Ugovor je validan, zaključen između Direkcije za gradsko građevinsko zemljište i izvesnog gospodina, čije ime neću da kažem; predmet ugovora: regulisanje naknade za uređivanje gradskog građevinskog zemljišta za bespravno izgrađeni proizvodno- poslovni objekat u naselju Kumodraž. Toliko smem da vam kažem. O onome što ste uradili na Plavom mostu, o tome neću ni da govorim. Kažu: treba da nikne zelena trava, treba da se vrati sve u prvobitno stanje. Srušeno je objekata u vrednosti oko 20 miliona evra, oko 1.000 njih je ostalo bez posla i sada ljudi postavljaju pitanje: da li smo toliko bogati da zatvorimo 80 firmi? Kome koristi rušenje 10.000 metara kvadratnih poslovnog prostora? Da li je trenutak ostaviti 1.000 radnika bez posla, a njihove članove porodica bez egzistencije? Ko je profitirao nanošenjem štete vlasnicima, ukupne vrednosti 10 miliona evra? Postavili su oni ovde pitanje i za gospodina Mihajlovića, vezano za asistenciju, i za gospodina Batića, jer su uputili krivične prijave, ali neću ovde da širim priču, da ne kažete da mnogo odugovlačim. Dakle, pitam vas kome to ide u prilog, zbog toga što to radite i što vam je draža zelena trava, kao da ćemo da idemo i pasemo travu, umesto proizvodnih objekata, koji sami po sebi imaju vrednost. Jer, ako nešto država ima, ima nepokretnosti, nije važno u čijoj su svojini, pogotovo ako su u privatnoj svojini, neće da odlete nigde. To je naše bogatstvo. Još ako se u tim objektima nešto proizvodi, pa se stvara nova vrednost, pa se uplaćuju porezi i doprinosi, to za državu može da bude samo dobro. Do zelene trave ima mi da čekamo još 30, 40, 50 godina. S druge strane, uništavate Košutnjak. Tamo zidate gde šta hoćete, po Topčideru, tu može da se seče drveće staro i po 100 godina. To nije bitno zato što je interesantno za raznorazne vile i vilice i tome slično. Ima mnogo dokumentacije, zatrpali me od jutros, vezano za ovu legalizaciju i za zloupotrebe, ali neću sve to da čitam. Postavljam, dakle, pitanje ministru Šumarcu - kome sve to ideu prilog, konkretno, šta sa onima koji su već uplatili sve što treba u postupku legalizacije, a sada ih terate da ponovo legalizuju, pa kad vi odete sa vlasti, dođu neki drugi, po tom principu bi mogli ponovo da donose nove zakone i kažu - opet sve počinje od nas. Morate da shvatite da su u pitanju državni organi, da može vlast da se menja, ali državni organ se obavezuje potpisivanjem nekog ugovora. Ono što je gospodin Pajtić rekao, prozivam ga ovde, kaže - političke slobode, nema osvetoljubivosti od 2000. naovamo, otkako su demokrate na vlasti, politička tolerancija. Zašto onda izbacujete SRS iz poslovnih prostorija? Kako vas nije sramota da jednu političku parlamentarnu partiju bez ikakvog zakonskog osnova izbacujete iz prostorija koje su stečene na legalan način, legalniji nego što ste vi demokrate stekli svoj poslovni prostor, jer ste vi prostor uzeli na dugoročni zakup, na 30 godina, ali od DIPOS-a, Diplomatskog poslovnog prostora. Oni nisu mogli to da uzmu. Ja vam kažem, budete li izbacili SRS iz njenih prostorija, sledeće parlamentarne izbore mi ćemo iz prostorija Demokratske stranke sprovoditi. Tako će biti, nema šale sa nama, vi to znate. Silu ne priznajemo, zakon poštujemo, ali niti je šta počelo sa vama, niti će se sve završiti sa vama. Ovo kroz šta građani prolaze, vezano za njihove objekte, za rušenje bespravno podignutih objekata, a navodno mogu da ih legalizuju, kroz to prolaze i vaši politički neistomišljenici. Vi mislite - hajde, sklanjamo trafike iz glavnih ulica, joj što su ružne, načičkali tamo, prodaju bombone, novine, čokoladice; danas sklonili, na pet metara sutra je drugi nikako, ali nije vlasnik onaj isti, nego neki koji je vama podoban, neko kome ste nešto dužni. To tako, ljudi moji, ne može da funkcioniše, jer ne možemo mi tako da delimo građane, ko je podoban, ko nije podoban, ko je u mojoj stranci, ko je u nečijoj stranci. Svako mora da koristi svoja prava, prema svojim sposobnostima da se razvija, da državi plaća ono što treba da plaća i niko od toga ne beži, samo im ne date da rade. Toliko sam htela da se vratim na ovu legalizaciju i na gospodina Šumarca, ako može da odgovori ovim građanima. U svakomslučaju, ovde će ići sudski sporovi, to sve obavezuje one koji su ugovore potpisali, pa neka se češu kad krivične prijave počnu da rade.
Reč ima predsednik Vlade, gospodin Zoran Živković. Izvolite.
Samo kratko, pošto je ovde pomenuta stranka kojoj pripadam i jedna nemoguća situacija, a to je da bilo ko iz Demokratske stranke nekome obećava nešto zato što će dati potpis za neki papir na kom piše u zaglavlju - Demokratska stranka. Mislim da ovde već treći dan slušamo priče o tome kako neki zamišljaju kako će se oni ponašati ako nekada budu vlast. Kao što vidite, i kao što ljudi koji gledaju ovaj prenos vide, to bi bilo strašno, ali nema opasnosti, neće biti vlast, tako da će ovo ostati samo, ne lepi, nego ružni snovi. Vi ste pomenuli "Plavi most" i neko zelenilo oko njega. Razumem vaše interesovanje za "Plavi most", ali mislim da to nije tema rasprave o Vladi. Sve o urbanizmu će vam reći ministar za urbanizam, ali ja ću vam reći ono što ste pitali, vezano za [[Dobacivanje iz klupa.]] Ja ću da vam objasnim i "Plavi most", ako vam nije jasan. "Plavi most" je veliki problem ove države i zato je logično interesovanje svake političke stranke i svakog političara da se ta anomalija našeg društvenog života iskoreni. Ali, da vam kažem, oko spoljnopolitičkog definisanja ove zemlje i toga pod kojim mi pritiscima živimo, ja bih da vas podsetim da je taj zahtev američkog Kongresa o uslovljavanju pomoći koju Sjedinjene Američke Države daju Srbiji i Crnoj Gori postojao i 2000,2001. i 2002. godine, i postojaće i ove godine, verovatno i naredne godine, kao što ste čuli, i to je ružno, to nije dobra vest ine može da se nazove nekim dobrim odnosom prema nama, ali definitivno je da imamo i drugi deo te priče, a to je da to uslovljavanje nikad nije bilo sprovedeno do kraja, odnosno, da je ta pomoć ipak dolazila svake godine. Ali, to je manje važna stvar. Nije tačno da ova vlada očekuje da živi od donacija. Nije tačno da ova vlada želi da od donacija pravi budućnost ove zemlje, pošto to niko živi nigde nije učinio, pa nećemo ni mi, niti je to bila ambicija bilo kada. Mnogo važnije je to što se desilo danas, pre neki sat, a to je da je potpisan stabilan status normalnih trgovinskih odnosa između SAD-a i Srbije. To je praktično ukidanje carine od nekih 20% na sve proizvode koji dolaze iz naše zemlje. Šta je problem sa našim proizvodima? Slažem se da najveći deo proizvoda plasiramo na istočno tržište i to je loše, i to je posledica onoga što više nećemo da ponavljamo, onoga što se zove prethodna vlast. Naime, učinjeno je lošom vlašću, sankcijama i bombardovanjem to da su sada naši proizvodi tehnološki na mnogo nižem nivou nego što je stvarnost, da sva ona tržišta koja smo imali pre 10 - 20 godina više nisu naša tržišta, da čak ni tržište Kine više nije naše tržište. Ja ne idem u Kinu da bih mogao da pomognem našim privrednicima da plasiraju svoju robu, jer oni koji to mogu su već to učinili sami, nego idem u Kinu da pokušam da rešim dugove koji su uzadnjih 10 godina stvoreni, a to su dugovi preko 600 miliona dolara. Da vas obavestim da smo na putu da jedan dug, a to je dugza sirovu naftu, NIS-a prema "Sinohemu" rešimo tako što ćemo dobiti jedan veliki otpis kamate, povoljne uslove za reprogramirani dug i duži period otplate. To je osnovni cilj posete Kini, nažalost. Sigurno da će moći da se vide sve mogućnosti za političku saradnju, za privrednu saradnju, ali ova vlada neće voditi ono što se nekad zvalo partijsko - privredne delegacije, jer to vreme je prošlo. Nema šta bilo koja vlada da otvara bilo koje tržište, bilo kom privredniku, tako što će ga voditi za ruku. Vlada otvara tržište svoje zemlje time što stvara privredne uslove privređivanja u svojoj zemlji, što stvara dobre zakonske osnove za ekonomske odnose sa drugim zemljama, i to je ova vlada učinila. Vi možete da govorite, govorim o predlagačima, sve, šta god vam padne na pamet, o privatizaciji. Ponavljam, privatizacija će biti na proveri ne samo danas, ne samo sutra, ne samo u drugom mandatu ove vlade, nego i posle toga, i kroz pet godina, i kroz 10 godina, i ja sam spreman da i tada dajem iste odgovore, kao i ovi ministri, da daju iste odgovore koje su vam davali danas i ti odgovori će i tada biti verodostojni. Konačno, jedan mali osvrt na urbanizam ipriče o urbanizmu i na poslovni prostor. Poslovni prostor koji drži Srpska radikalna stranka u Zemunu je na sudu presuđena stvar i ja neću u to da se mešam, samo sam više puta u poslednjih mesec dana odbijao ponude Srpske radikalne stranke da ćemo, ako taj prostor ostane, mi moći da računamo na to da ove rasprave neće biti i da će SRS da pomaže Vladu da opstane. To je lepa ponuda samo za one koji se hvataju za slamku; pošto ova vlada nema nikakav razlog da se hvata za bilo šta što prolazi kroz baru, nećemo tražiti ni od koga pomoć. Ne treba ovoj vladi, ne treba mojoj stranci, ne treba drugim strankama DOS-a bilo kakva podrška, ako ona ne dovodi do toga da reforme mogu dalje da se odvijaju. Ja sam to rekao i ponoviću još nekoliko puta - ne treba nam podrška bilo koga ko nije za to da se reforme po svom smeru i po svom tempu ne nastave. Nemojte da se brinete za puko očuvanje vlasti, jer ova vlada se neće boriti. Možda ćete biti iznenađeni raspisivanjem izbora, prijatno ćete biti iznenađeni raspisivanjem izbora, ali definitivno nećemo ulaziti u bilo kakve takve varijante. Ima primedbi, čuo sam u dobacivanju, neki su to i rekli da je Demokratska stranka postala socijalistička partija. To je delimično tačno. Naime, mi jesmo postali pridruženi član Socijalističke internacionale i to je jedan prirodan proces pozicioniranja stranke na tom nekom svetskom političkom nebu. Zašto smo ušli u to? Zato što je ova država, koja će nažalost još dugo imati potrebu da ima jak socijalni upliv države u život društva, zato što je ova stranka inače bila na centru, jedan mali levi centar neće smetati Demokratskoj stranci da nastavi svoj program. U toj internacionali ima puno stranaka koje su vladajuće u Evropi, u celom svetu i ja ne vidim ništa loše da smo mi u tom društvu. Postoje neke druge internacionale, recimo, postoji internacionala u kojoj su partije koje su konverzativne, narodnjačka internacionala. U toj internacionali su i neke naše stranke i neki sledeći predlagači, pa recimo DSS, G17 plus, u toj internacionali su i neke druge stranke, kao što je recimo HDZ. Toliko o pozicioniranju stranaka.
Prvo, reč ima ministar urbanizma i građevina, isto za repliku, Dragoslav Šumarac, zatim narodni poslanik Zoran Anđelković na izlaganje ministra Milosavljevića, zatim narodni poslanik Bojan Pajtić na izlaganje narodne poslanice Gordane Pop-Lazić, zatim Zoran Krasić na izlaganje predsednika Vlade Zorana Živkovića, pa dalje ćemo videti.
Poštovana gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću konkretno da odgovorim na pitanja: tačno je, u Beogradu je 45.000 za 5a, odnosno šestu zonu i to je za uređenje zemljišta. Molim vas, u Altini, gde ste prodavali državno poljoprivredno zemljište PKB-a vašim pristalicama po 50 evra po aru, a onda su oni prodavali po 500 evra nesrećnim izbeglicama i drugim siromašnim građanima Zemuna, tamo će biti 45.000 za uređenje zemljišta, a svaka od tih kuća od 100 kvadrata košta najmanje 40.000 evra. Dakle, ovo je oko 400, 500 evra, 0,1% od vrednosti objekta.Nijedna vlast ne može da ponudi manje od toga i zato građani to dobro znaju i zato se prijavljuju. Što se tiče onih koji su se po starom prijavili, opštine njima upućuju informaciju da mogu da obnove tu prijavu, ali sve što su plaćali, sve im se to računa. Ova cena koju je Beograd ovde ukalkulisao podrazumeva samo naplatu za izgradnju magistralne mreže, to znači od Makiša pa do Altine, dakle, ne ni primarnu ni sekundarnu, nego samo magistralnu, ono što su svi građani koji su legalno gradili morali da plate. Dakle, moramo da vodimo i ova vlast vodi računa o svima, o onima zahvaljujući kojima su se gradovi po Srbiji i gradili, dakle mislim na infrastrukturu. Ne možemo da kažemo svima onima koji su plaćali - vas zaboravljamo, zašto ste to radili (dakle, to je vaša politika, pravljenje haosa, nereda), nego treba da budu svi građani Srbije ravnopravni. Dakle, ovi koji su po starom zakonu započeli proces legalizacije su u najpovlašćenijem položaju, ne moraju ništa da plaćaju, ne moraju da rade novu projektnu dokumentaciju. Što se tiče angažovanja nekih stranaka, zahvaljujući ovim strankama koje su se angažovale ovaj zakon smo i usvojili i građani treba da prihvate ovo što je Demokratska stranka njima podelila i tu ima i prijava, dakle, mogu samo da popune prijavu i da predaju u opštinama i to je dovoljno da se uđe u proces legalizacije. Gospođa Pop-Lazić kao pravnik treba da zna da je to prvi korak, kao kad neko hoće da dobije na lutriji mora da kupi loz, a ovde je kupovina loza samo prijava i zato građani to dobro znaju i prijavljuju se, bez obzira na vaše pozive i na odvraćanja od procesa legalizacije. Takođe, moram da pohvalim i ove, mada mi neće zameriti svi oni koje ću zaboraviti, pre svega je tu gospodin Bogdanović, a znate da je Beograd usvojio GUP još 22. septembra, da su te olakšice donete i da to isto važi za Novi Sad; to važi Niš gde je gospodin Ćirić, to važi i za Prokuplje gde je Milentijević Dragan, dakle, svi oni koji nas podržavaju i oni svi rade na terenu. Ovaj proces legalizacije podrazumeva angažovanje, pre svega, građana, koji su sve ovo prihvatili, zatim rad opština. Vidite da sve opštine u Srbiji sada rade i subotom. Moram da vas razočaram, gospođo Pop-Lazić, da se u Grockoj od petka, kada smo mi ovde raspravljali, do danas prijavilo 700 građana za legalizaciju. Dakle, ovaj proces će sigurno uspeti i ova vlada, bez obzira kada će biti izbori, da li prevremeni ili redovni, proces legalizacije će sigurno završiti u korist građana.
Reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković, pravo na repliku.
Samo jedna rečenica oko reformi, kada je reč o Socijalističkoj partiji Srbije, naravno i mi smo za reforme, samo za reforme sa ljudskim likom, nećemo one reforme pod onom parolom - operacija uspela, pacijent podlegao. Znači, takve reforme nam ne trebaju. Naravno da su nam potrebne reforme, to nije sporno. Kada je reč o gospodinu Milosavljeviću, ne znam šta je bio demanti, vi ste rekli da je bilo kupljeno 3.170, a ja sam rekao 3.200. Znači, ja sam vam čak 30 tona povećao, a 46.000 tona je semenska pšenica i ja nisam govorio o sadnji, nego sam govorio o hlebu da se jede. Znači, nema. Semenska pšenica se seje, a merkantilna se jede i ja sam govorio o otkupu, treba da se napravi brašno. Gospodine Živkoviću, vi ste iz krajeva... seje se, dobro; ali šta ste vi još, gospodine Milosavljeviću, rekli. Vi ste rekli da je 2001. godine otkupljeno 450.000 tona, i to je tri puta manje nego 1995. godine, kada je otkupljeno 1.200.000; i to je u redu, samo to je sadnja 2000. godine, to je ono za šta smo mi socijalisti stvorili uslov. To je ono kada smo mi stvorili uslove da se poseje toliko da bi se moglo uzorati i da bi se moglo obrati, da bismo mogli da prodamo 450.000 tona; a gledajte sadatendenciju: već 2002. godine otkupili ste 259.000 tona, kako ste rekli, dobro, 297.000 tona, to je opet manje za jednu trećinu nego 2001. godine, a sada samo 3.170 tona. Nije ni čudo, jer je cena brašna bila pet dinara kada smo mi bili na vlasti, a sada je 20 dinara; nije ni čudo, jer jednostavno nemate dobar odnos prema seljaku i on vam više ne veruje i ne seje, pa prema tome ostaćemo bez brašna, uvozićemo brašno ili pšenicu, nažalost, moramo da uvezemo, nemamo.
Reč ima narodni poslanik Bojan Pajtić, pravo na repliku na izlaganje narodne poslanice Gordane Pop-Lazić.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, ova zemlja je bila devedesetih godina tamni vilajet vrlo često, znači, nisu samo 1999. godine bile restrikcije, restrikcija je bilo izuzetno mnogo i 2000. godine, praktično, statistički, svaki dan je bila, svaki treći dan je bila po neka restrikcija. Ako se dobro sećam, sredinom devedesetih godina čak su radikali blokirali neke puteve zbog podele kvota za restrikciju. Nemojte nam govoriti o 11.000 ljudskih sudbina koje vise nad našim glavama. Koliko sudbina visi nad vašim glavama? Pet hiljada obveznika porodičnih invalidskih penzija jeste zbog toga što su ljudi izgubili najbliže u ratovima koje ste vi vodili, inicirali ili učestvovali u njima; 380.000 izbeglica smo zatekli 2000. godine u Srbiji. Tamo gde ste vi Srbe branili, tamo Srba više nema; gde su Srbi u Hrvatskoj, gde su u muslimansko-hrvatskoj federaciji, gde su danas Srbi na Kosovu? Mi ne govorimo o tome da su vaše namere bile loše, ali vi niste bili kadri da vodite nacionalnu politiku i zbog toga je najbolje da dignete ruke od politike. Nemojte nam govoriti o prostorijama i o tome da li mi možemo da komandujemo i da upravljamo sudom ili ne. Mislim da smo to raščistili kada smo govorili o tome ko će koga da hapsi. Mi ne hapsimo nikoga, mi ne komandujemo sudovima, sudovi su nezavisni, tako će biti od sada pa ubuduće, znam da vam je svaka legalizacija strana, ali morate se privići na to.
Reč ima predstavnica predlagača, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Gospodine Šumarac, meni nije jasno zašto vi revidirate svoj stav koji ste izneli u petak. Meni je jasno da to uradi Dragoljub Mićunović, on je bio na Golom otoku, doduše vrlo kratko, pa je revidirao od Staljina do Tita, pa do Demokratske stranke, a vi biste morali da budete dosledni, pa da ono što pričate bude barem istinito. Vezano za ovo što je gospodin pre mene govorio i stavio nam na dušu kako smo mi krivi zbog onolikog broja izbeglica i kako je to teret za državu bio i kako smo vodili ne znam kakve ratove, sve će to polako, da se prevede onih 80 knjiga što je Vojislav Šešelj pre neki dan dao tužilaštvu i Haškom tribunalu, pa će da čita ceo svet kako smo mi to bili krivi i kakve smo mi to ratove vodili. Ti ljudi što su došli iz tih srpskih zemalja ovde bili su dobrodošli u opštini Zemun, gde su radikali bili na lokalnoj vlasti. Dobili su po najnižim mogućim cenama, po 50 dinara po kvadratu, u naselju "Busije". Vi ste ih pomešali. Tu je trebalo da bude deponija i hvala Bogu nije, svi su srećni i zadovoljni što nije. Samo budala može da planira da deponija bude tamo gde su visoke podzemne vode, a zna se da Ugrinovci plivaju u vodama. To je nemoguće. Dakle, tamo je 2300 placeva. Uđite vi u naselje "Busije" i nađite nekog koji je preprodao plac. Sve su to ljudi koji su došli iz Krajine i iz Bosne. Šta je sa Plavim horizontom? Sedamsto placeva i tamo je sirotinja kupila za iste pare. Doveden put, dovedena voda u naselje i bili smo istrasirali ulice, samo da ih asfaltiramo, kada je došla ta 2000. godina, kad ste onako pobedili i kada narod više nije znao šta će, kada ste mu obećavali da ćemo po zlatu hodati ulicama. Prevara je bila jednom. Ne bojimo se mi izbora i hvala vam, gospodine premijeru, meni je sada jasno da vi nećete dozvoliti glasanje u parlamentu o vašem poverenju. Meni je jasno da ćete vi ovu raspravu odugovlačiti do predsedničkih izbora i da ćete posle predsedničkih izbora odmah raspisati parlamentarne izbore. To je apsolutno jasno, ali nemojte da mislite da ćemo zbog toga što znamo da su parlamentarni izbori sasvim izvesnida odustanemo od rasprave. Nećemo, mi ćemo da vam kažemo sve što ne valja i zbog čega treba da ova vlada padne, pa sada šta bude biće. Međutim, kada ste rekli da je ne znam gde tamo mnogo veći brojzahteva pristigao, da vam kažem da iz Malog Mokrog Luga umalo ubiše svog odbornika u opštini Zvezdara zbog ovakve dobre legalizacije, tako da ima primera svakojakih. I, zahvaljujem se u ime građana što ste im rekli da moraju da kupe loz ukoliko žele da izvrše legalizaciju, jer ako ne kupe loz može da se dogodi da legalizacija ne uspe. Što se tiče naših prostorija zna se vrlo dobro ko diriguje sudovima i kakve se odluke donose. Izvršna vlast. Ne kažem za vas lično. Ne znam ko od vas, neko vodi tu politiku. Što se tiče dogovora i eventualnog pritiska na vas od strane nekoga iz Srpske radikalne stranke, da ćemo odustati od ovog zahteva za izglasavanje nepoverenja Vladi ukoliko utičete na sud ili odustanete od uticanja na sud da nas izbaci iz svojih prostorija, pa to je prosto nemoguće, gospodine premijeru. Mi bismo pristali ovde da nas pobijete sve, a ne bismo odustali od ovoga što smo sada sebi i zahvaljujući ostalim kolegama omogućili da o vama raspravljamo pred licem javnosti. To iseljenje je zakazano za 19. novembar, a 16. su izbori i šta će biti 17. novembra, gde ćete svi vi biti 17. novembra to sam Bog zna. Prema tome, ovlašćenje niko nije imao da sa vama pregovara. Kao visoki funkcioner stranke znam da je to što ste izneli laž i nije lepo što ste tu laž izneli za ovom govornicom.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, pravo na repliku na izlaganje predsednika Vlade gospodina Živkovića.
Moramo da se javimo za repliku da bismo prekinuli ovaj pokušaj manipulacija. Spor oko magistrata nije sudski presuđena stvar. Taj spor još uvek traje. Koliko imam informacija, i republički javni tužilac ima da podigne zahtev za zaštitu zakonitosti, jer je grubo prekršen Zakon o kulturnim dobrima, ali takođe postoji i revizija i ona treba da se napokon dostavi Vrhovnom sudu kako bi Vrhovni sud potvrdio jedan pravni stav Okružnog suda koji je nekoliko puta vraćao ovaj predmet. Taj predmet je interesantan i zbog falsifikata u Direkciji za imovinu Republike Srbije. Neko je potpisao jednu odluku i zbog jednog falsifikata potvrde koju je učinio ZIPS, a zbog javnosti treba da se zna da taj spor suštinski vodi pravni savet Demokratske stranke, Gradskog odbora u Beogradu, i treba da se zna da je u Četvrtom opštinskom sudu postupajući sudija bila jedna žena koja je poznata po tome što bije sudske pripravnike. Naravno, promenjen je pravni osnov, sve je promenjeno kako bi se Srpska radikalna stranka izbacila pred izbore ili nakon izbora i na taj način da se nastavi sa očiglednim političkim progonom. Druga stvar zbog koje sam se javio, i mene prosto čudi da gospođe koje predsedavaju ovom sednicom nisu intervenisale: ona insinuacija sa "Plavim mostom" na račun gospođe Pop-Lazić je neumesna. Za mnogo manje insinuacije, a ona je realno i uvreda, obzirom na mimiku kojom je bilo praćeno pominjanje "Plavog mosta", naravno predsedništvo nije imalo namere da interveniše, niti neke mreže, niti bilo ko drugi, pa bih vas u nastavku zamolio da ovo tretirate i kao povredu Poslovnika, jer je izneta uvreda. Pošto već znam vaš odgovor, neka se o tome izjasni i Administrativni odbor, kako bismo znali ubuduće kako i mi da se ponašamo, jer i mi možemo da pominjemo mostove, groblja, burad, sve i svašta. Nemamo namere, jer želimo putem činjenica da osporimo neke stvari, ali pošto je ova taktika prepoznatljiva, ne ide se sa raspravom o činjenicama, nego se ide sa nekim nesuvislim podsećanjem, predlažem Vladi i onima koji podržavaju Vladu, prosto sam iznenađen da još niste pomenuli studente, pištolj, prosvetne radnike, novinare, dajte onaj poznati arsenal koji se već zgadio građanima Srbije, a koji vi ponavljate u nedostatku bilo kakve druge argumentacije i surovih činjenica koje govore o našoj stvarnosti. Nastavite dalje, jer očigledno vaša namera je prepoznatljiva, vi ćete da pričate o potpuno nebitnim stvarima, a neće Vlada da položi račun za ono što je radila. Vi ste krivi što se ova rasprava odugovlači, jer želite i na ovaj način, pored one kupovine poslanika, otimanja mandata....
Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena. Reč ima predsednik Vlade, gospodin Zoran Živković.
Ja bih da nešto bude jasno. "Plavi most" je pomenut kao interesovanje za problem prostitucije. Ja sam to tako mislio i ne znam zašto vi reagujete na takav način kada je gospođa Gordana Pop-Lazić to shvatila na adekvatan način, što se videlo iz njenog malopređašnjeg nastupa. Nemam običaj ni da mislim, ni da činim bilo šta što bi moglo da uvredi bilo koga. Drugo, da vas podsetim, ovo je rasprava o poverenju Vladi i nema razloga da se brani Srpska radikalna stranka. Danas ona nije u Vladi i neće biti.
Reč ima ministar za građevinu i urbanizam, gospodin Dragoslav Šumarac.
Stvarno dajem reč da neću više polemisati sa gospođom Pop-Lazić. Odgovoriću kada budemo imali izlaganje o radu Ministarstva, a nadam se da će to biti sutra. Naš narod lepo kaže da se svako češe tamo gde ga svrbi. Dakle, Zemun je sigurno dokaz urbanističkog haosa i dokaz kratke vladavine (siguran sam kratke vladavine) koju je imala Srpska radikalna stranka u jednom delu Srbije i siguran sam da se to nikada više neće ponoviti. Gospođa Pop-Lazić je rekla, dakle, "Busije" su bile namenjene za deponiju. Tamo je visok nivo vode i možete zamisliti sada koliko je ona stručnjak (i njena stranka) za poslove urbanizma kada kaže da ne valja za deponiju, a valja za stanovanje, za izbegle i nesrećne naše ljude. Njima plivaju podrumi u vodi. Zato gradska vlada zajedno sa Ministarstvom nastoji da taj problem reši. Niti ste im obezbedili vodu, niti ste im obezbedili struju, tamo deca polaze u školu pišući pored sveće. To je dokaz vašeg urbanizma.
Nemate pravo po Poslovniku. Molim vas, uzmite i pročitajte član 96: "O povredi Poslovnika Narodne skupštine može da govori samo predsednik, odnosno predstavnik poslaničke grupe". Koliko ja znam, vi nemate poslaničku grupu. Žao mi je, nemate pravo. Prvo na repliku, narodni poslanik Nenad Bogdanović. Već ste jednom koristili na izlaganje ministra Šumarca, ne možete dva puta. Izvolite.
Naravno, ne bih uzimao reč vezano za legalizaciju, iako ću iskoristiti priliku, pošto sam u replici, pošto je do sada često spominjan Beograd, a sticajem okolnosti radim taj posao ovde. Glavni razlog za repliku je spominjanje pravnog saveta gradskog odbora, a vezano za magistrat i za probleme. Voleo bih jedno jedino ime da se navede, a ne postoji takvo ime i ne postoji u pravnom savetu niko ko se time bavi. Znači, to je pitanje zemunske opštine, to je pitanje vaše, vi ćete tamo rešavati, kako oni to rade, kako rade advokati, kako rade sudovi. Imali ste pravo to da kažete. Stvarno ne treba mešati neke stvari koje sa tim nemaju nikakve veze. Što se tiče legalizacije, svašta smo slušali ovde. Najbolji odgovor na to daju građani. Ne treba ih potcenjivati. Jako dobro znaju svoj interes. Ne postoji niko ko je platio bilo šta što je vezano za legalizaciju, da će platiti ponovo, jer građani to znaju, jer im zakon omogućava da se to ne desi. Važi za svaku opštinu. Znači, ne postoji niko, ponoviću ponovo, da će platiti bilo šta. Mogu da prihvatim da mogu negde greške da se naprave. Znači, da ljudi mogu da imaju problema u razumevanju zakona, čak i od nekih lokalnih vlasti. Niko neće platiti. Drugo, postoji nešto što u ovoj priči ipak pomalo nije normalno, a evo reći ću šta. U Beogradu procenjujemo da ima između 100 i 150 hiljada nelegalnih objekata. U Srbiji ima, recimo, milion. Kada pričamo o tome, deo su kuće, deo je poslovni prostor, a deo su razne vrste nadogradnje, malih nadogradnji, da vi zastaklite terasu, gde pregradite neki deo zgrade, da uredite kuću. Znači, postoje mnogi slučajevi. Doneli smo odluku koja je po meni bila potpuno logična, kada je u pitanju stambena izgradnja, vodeći računa baš o socijalnoj problematici, jednom ponašanju koje je u prethodnom periodu bilo izuzetno zastupljeno, a to je da su oni koji su nelegalno gradili morali vrlo često da daju novac mimo zakona mnogima, na različitim nivoima vlasti, kako bi završili nešto. To se zna. To svi znamo. Zatim, imamo dosta izbeglica koje su bile u situaciji da grade tamo gde nije moglo da se gradi, jer su urbanistički planovi bili katastrofalni. Imali ste situaciju da, do donošenja poslednjeg GUP-a, niste nigde mogli da gradite kuću, čak ni u Altini. Pogledajte, Altina koja je tipičan primer, čak i ta čuvena Kaluđerica koja se stalno spominje, čak i Plavi horizonti, čak i Busije, koje su posebna problematika. Nigde niste mogli da gradite kuću, jer nije bilo dozvoljeno. Naravno, šta su ljudi radili - snalazili su se, i mi to uvažavamo. Rekli smo - u redu je, platićete sada samo uređenje magistralne infrastrukture, platićete ono što su platililjudi za onih 800 ili 900 hiljada objekata koji su izgrađeni legalno. Sve su platili, i magistralnu i primarnu i sekundarnu... (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) Završavam, građani su to razumeli i građani će to uraditi. Onaj koji je sagradio 500, 600, 700 kvadrata, a ne trebaju mu ni za šta i to mnogo košta, mi možemo da ga razumemo, ali to je manjina u ovom gradu, tako da smo potpuno opušteni. Videćete, ovo će biti vrlo uspešno realizovana legalizacija. Žao mi je što to neke nervira.
Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Krasić na izlaganje ministra Dragoslava Šumarca.
Ovde se iznose neke činjenice, neki podaci, sa očiglednom namerom da se marginalizuje rasprava o poverenju Vladi Republike Srbije. Čuli smo neke podatke koji mogu delimično da se prihvate kada je u pitanju prethodni zakon o izgradnji objekata, koji je imao nekih svojih nedostataka, ali mnogo većih nedostataka je imao zakon koji se nastavlja na taj, ili koji je prethodio tom zakonu, a to je zakon o planiranju. Gospodin Šumarac je spojio to na nekim novim osnovama, nov zakon. Taj zakon je neprimenljiv. Vi znate vrlo dobro da je neprimenljiv taj zakon. Znam konkretno na kojim lokacijama imate probleme i gde se vi hvatate za glavu i kažete - šta smo doneli i kakav smo zakon doneli. Koji je prostorno-planski dokument urađen po ovom novom zakonu? Nijedan. Ko je dobio dozvolu? Ako je nešto zaostalo, pa vi i dalje koristite onu odredbu onog zakona da je moguća privremena gradnja objekta, a to ste obećali da nema, pa ste obećali građanima da im na jednom šalteru 30 dokumenata služba obezbeđuje, gde je to, ko je dobio dozvolu na taj način. Niko. Nemojte, molim vas, da zamajavate građane nekom pričom. Uhvatili ste se za legalizaciju. Zašto? Kada ste došli na vlast krenuli ste da rušite, milion bespravno podignutih objekata, a u Zemunu ste počeli i rekli - to su sve radikali dobili. Posle drugog talasa rušenja, kada je opština napravila 110% uspešnosti za jedan mesec, ustanovili ste da ste porušili objekte članova Demokratske stranke, pa ste stali sa rušenjem. O čemu vi to pričate? Gledate da pokupite sada ovo malo para, gradnja je stala, a vi ne želite da se ova zemlja gradi i razvija. Odgovorite ko pravi kuću na Dedinju, pored Belog dvora, a preko puta ste porušili kuću; kako to sada? Preko puta nema dozvole, a sa ove strane ima dozvole. Znaju oni vrlo dobro ko pravi. Prekinite sa tim manipulacijama. Što se tiče sudskog spora, vodi vaš Gavrilović iz kancelarije Ivančević, a tu vam je i Đorđe Nedeljković, tu su vam i sudovi, nemojte da zaboravite, i sudovi su vam tu uključeni, neću da vam pričam o nebuloznosti koji je član primenjen i zašto je primenjen. Okružni sud je prvi put upozorio opštinski sud da tako ne može da presudi. Ponovio je presudu, a onda su tri žene u Okružnom sudu sa dva prezimena završile posao. Vodite računa šta radite. Prekinite sa ovim manipulacijama. Demokratske standarde ste pogazili. Molim vas, juče na RIK-u DOS postavlja pitanje da li članovi biračkog odbora iz DOS-a mogu da drže spisak sigurnih glasača. Otkud oni znaju ko će sigurno da glasa? Koristite štambilj i memorandum DOS - Vojislav Koštunica. Molim vas, o čemu vi pričate, ljudi, vi ste van prostora i vremena. Dajte te izbore, pa da čujemo kakvi će rezultati biti...
Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena, pošto ste vi van vremena. Reč ima narodni poslanik Borislav Pelević, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SSJ.
Poštovani građani, gospođo predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, dame i gospodo ministri, gospodine predsedniče Vlade, slušajući ovih dana raspravu o poverenju Vladi Srbije stekao sam utisak da se nalazim u parlamentu Švedske ili Švajcarske, ili da mi živimo svi u Švedskoj ili Švajcarskoj, po izveštajima naših ministara, a po kojima je sve lepo, dobro, sjajno i bajno. Možda je njima bolje, možda je njima dobro, ali građanima Srbije, u svakom slučaju, nije dobro. Nešto da razjasnimo, nije tražila opozicija od ministara da podnose izveštaje, izveštaje je trebalo da podnosite mnogo ranije, i u ovom parlamentu i građanima Srbije. Nije primereno da vlada u odlasku podnosi izveštaje, već je primereno da vlada koja odlazi sa političke scene Srbije podnese račune. Računi se podnose na izborima. To smo videli pre nekoliko dana na nekim lokalnim izborima, recimo u Ćupriji gde su predstavnici te iste vlasti, odnosno Demokratske stranke bili tek treći. Prva je bila SPS, druga SSJ, a oni tek treći, a njihov predstavnik za predsednika skupštine nije čak ni ušao u drugi krug, već je ušao predstavnik SPS-a i SSJ-a. Po jednom ministru, čije izlaganje mogu da ocenim zaista kao veoma skandalozno, u Srbiji ima samo 10% siromašnih. Tim procentom bi se zadovoljile i mnogo bogatije zemlje Zapada, pa čak i SAD. Deset posto siromašnih u zemlji - zaista treba imati hrabrosti, ali rekao bih i nesposobnosti da se tako nešto izjavi, da se tako nešto tvrdi za ovom govornicom. Taj isti ministar je rekao da je plata porasla od 5. oktobra do danas sedam puta. To naprosto matematički nije tačno. To nije tačno, jer bi prosečna plata trebalo da bude u tom slučaju 280 evra, a ona je samo 180 evra. Tih 180 evra ko zaradi u Srbiji, taj je veoma srećan, ko primi taj je veoma srećan. Dakle, istina je malo drugačija i stvarnost je mnogo drugačija od onoga što ovde iznose ministri, na čelu sa predsednikom Vlade gospodinom Zoranom Živkovićem. Kada je tako dobro, kada je tako bajno i sjajno kako vi tvrdite u svojim izveštajima, koje mi nismo tražili od vas, jer su veoma kasno došli, zbog čega to onda niste objasnili radnicima koji traže svoja sindikalna prava, a uz to i predlažu neke druge političke zahteve, jer su na to primorani, jer shvataju da sve njihove nedaće proizilaze baš iz nesposobnosti ove vlade. Zašto niste izašli pre nekoliko dana da im kažete kako je to njima dobro, ali pošto ste vi njih ocrnili u svojim izjavama, pošto ste ih potpuno marginalizovali u svojim medijima i pošto ste o njima govorili zaista ružno, kao da su došli da se napiju ovde vinjaka, pa kada vinjaka nestane onda odu kući. Zbog čega niste poslušali one sindikalne organizacije onih firmi koje su vas dovele na vlast, recimo "Kolubare". Ti ljudi su poslali svim poslaničkim grupama jedno veoma teško pismo u kome vas podsećaju da su vas upravo oni doveli na vlast, da su oni bili generator 5. oktobra, ali danas žive jako loše i premašuju svoj proizvodni plan. Oni tvrde u tom pismu sledeće - proizvodnja sa zastarelom opremom i alatima, i da je to istina najgore ilustruje podatak da je za 13 meseci na ovim prostorima život izgubilo šest radnika. Očekujemo od poslanika Skupštine Srbije i Vlade Republike Srbije da konačno imenuje ministra rudarstva i energetike, kako bi predstavnici sindikata "Kolubare" imali sa kim da pregovaraju, ako ništa ono bar da zatraže njegovu smenu. Nismo sigurni da ćemo uspeti da kontrolišemo nagomilani bes, gnev i nezadovoljstvo radnika, koji od sindikata traže konkretne dogovore o ceni rada, polusatnoj pauzi i socijalnom programu. Ni na to niste odgovorili. Dakle, ne mogu da se složim nikako sa tvrdnjama uvaženih ministara, jer zaista vas stvarnost demantuje. Posebno hoću da naglasim još jednom da je izjava gospodina Đelića zaista skandalozna i makar zbog te izjave bi trebalo da podnese ostavku. Kada ste došli na vlast 5. oktobra, svi građani Srbije su očekivali da ćete ispuniti makar deo obećanja koje ste im obećali u predizbornoj kampanji 2000. godine. Nažalost, to niste uradili. Setimo se čuvenog ugovora sa Srbijom. Od 10 tačaka koje su potpisali svi vaši kandidati, vi ste ispunili samo jednu tačku, a to je da Srbija više neće biti u izolaciji. Vratili smo sve donacije, iako smo bili osnivači, i to je jedino pozitivno što ste vi uradili, ali je veliko pitanje šta konkretno građani Srbije u materijalnom smislu imaju od tog povratka u međunarodnu zajednicu, koja nam nije toliko pomogla kako vi to ovih dana govorite za ovom govornicom. Sva druga obećanja niste ispunili. Da se prisetimo šta ste rekli za Kosovo i Metohiju. Rekli ste da će kada vi dođete biti primenjena Rezolucija 1244. Od te primene nema ništa, ali strašnije od toga je to što vi samo ponekada i samo u marketinške svrhe govorite o primeni te Rezolucije 1244. Ja ću vam to ilustrovati sledećim primerom. Nijedan od vas, gospodo ministri, osim potpredsednika Vlade gospodina Čovića, čiji je to i zadatak jer je predsednik Koordinacionog centra za Kosovo i Metohiju, nije bio na Kosovu i Metohiji, osim u jednoj veoma neugodnoj i teškoj situaciji premijer Živković. Niko od vas nije tražio ni dozvolu da ode. Da vas podsetim da je premijer Albanije čak 12 puta bio u zvaničnoj poseti Prištini, i to pokazuje odnos Albanije prema Kosmetu, ali naš ministar spoljnih poslova (iako mu to nije zadatak, ali jeste ministar i jeste sa Kosova i Metohije) nijednom nije tražio da ode na Kosovo i Metohiju i nijednom nije posetio te ljude da ih ohrabri da tamo opstanu ili da ohrabri ljude koji su izbegli sa Kosova i Metohije da se vrate na Kosovo i Metohiju. Ali, to pokazuje odnos zvanične Srbije, odnos vlasti i Srbije prema našim ljudima na Kosmetu koji su tamo ostali i prema onima koji su izbegli sa Kosova i Metohije. Dakle, nijedan potpredsednik Vlade nije tražio od UNMIK-a da poseti Kosmet. Nikada niste tražili da se makar jedna sednica Vlade održi u Prištini, a dobro znate da je po Rezoluciji 1244 Kosovo i Metohija u sastavu SRJ, a danas državne zajednice Srbija i Crna Gora. Dakle, to je jedno obećanje koje niste ispunili, ali ste zato pozvali Srbe na izbore na Kosovu i Metohiji. Šta se desilo posle tih izbora? Kakvu težinu imaju naši poslanici Srbi na Kosovu i Metohiji? Kakvu težinu ima Koalicija "Povratak" na Kosovu i Metohiji u Skupštini Kosova i Metohije? Nikakvu. Mislim da nemaju više prava nego obični pomoćni radnici u Skupštini Kosova i Metohije. To se videlo i nekoliko puta kada su napuštali silom prilika zasedanja Skupštine Kosova i Metohije. Pozivom na izbore, izlaskom na izbore vi ste legalizovali te institucije nezavisne države Kosova i Metohije. Vi ste legalizovali i Skupštinu i tzv. vladu i tzv. predsednika Kosova i Metohije. Vi ste im dali legalitet, legitimitet, izlaskom na izbore. Da ne govorim o izbeglicama sa Kosova i Metohije i o njihovom statusu u Srbiji. Oni žive ovde kao građani drugog i trećeg reda. Koliko se njih vratilo? Vi kažete 2%. Sumnjam u to. Mislim da je to mnogo manje, ali neka bude 2%. Za koliko godina? Za četiri godine od dolaska UNMIK-a i za tri godine i više vaše vlasti vi niste uradili ništa da se poboljša njihov status u Srbiji. Bili ste oduševljeni dolaskom gospodina Harija Holkerija. Rekli ste da će on voditi drugačiju politiku od prethodnika na Kosovu i Metohiji i pokazalo se da to nije tačno. Na tim pregovorima u Beču na kojima ste vi učestvovali, vaš pregovarač, sa druge strane stola Ibrahim Rugova je stalno pominjao nezavisno Kosovo i govorio je stalno da ste vi susedna država sa kojom oni pregovaraju. Nijednom ga Hari Holkeri nije opomenuo, niko se iz međunarodne zajednice povodom toga kasnije nije oglasio. Rekao sam vam na konsultacijama da to nisu razgovori nego pregovori, jer se razgovori i dijalozi obavljaju u svojoj zemlji, u Beogradu ili u Prištini, a u neutralnoj zemlji se obavljaju pregovori dve delegacije, dve strane, dve države. To vam se i desilo i to ste sami tražili. Vi sada hoćete da ispunite jedno od obećanja koje ste dali građanima Srbije, a to je promena Ustava. Posle posle tri godine vi ste rešili da donesete ustav, ali kakav ustav. Ustav koji i dalje cepa Srbiju. Tim ustavom vi hoćete da Srbija bude sastavljena od šest autonomnih pokrajina. To je zaključak te ustavne potkomisije koju vodi Nenad Čanak, u čijem programu piše da Vojvodina treba da bude republika. Vi i dalje cepate Srbiju. Vi tim ustavom ne želite da Srbija bude država srpskog naroda i svih pripadnika nacionalnih manjina koje žive sa nama. Vi to ne želite, vi želite da Srbija ponovo bude država građana Srbije. Mi iz SSJ-a želimo da taj ustav definiše Srbiju kao državu srpskog naroda i svih građana, bez obzira kojoj veri i naciji pripadaju. Nema čega da se stidimo. Ako vi imate čega da se stidite, recite, ali mi nemamo čega da se stidimo. Mi smo u Srbiji i želimo da budemo Srbi, kao što to pravo ne osporavamo ni Mađarima, ni Albancima, ni Bošnjacima, odnosno Muslimanima.
Da li koristite sledećih 10 minuta?
Ne, završavam. To je razlog zbog čega smo mi napustili tu komisiju, jer ne želimo da učestvujemo u daljem cepanju Srbije i u daljem definisanju Srbije kao države građana, a ne države srpskog naroda i svih nacionalnih manjina koje u njoj žive.
Za reč se javio ministar u Vladi Republike Srbije gospodin Gašo Knežević, pa ministar Stojan Jevtić. Reč ima gospodin Gašo Knežević.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo, ne osećam se ovde kao da prvi put ili ko zna koji put podnosim neki izveštaj. Prvo, od početka ove vlade koja je bila pod rukovodstvom gospodina Đinđića, podnosio sam svake godine izveštaj i svake godine je taj izveštaj usvajan na Odboru za prosvetu. Dakle, nikakvim ilegalnim ili nelegalnim rabotama i poslovima nismo se u prosveti bavili, čak smo pokušavali, mislim i uspeli, da potpuno transparentno radimo. U svakom slučaju, pokušaću da u sledećem periodu privučem vašu pažnju podnošenjem računa o tome šta i kako je urađeno. Kada bih pokušao da definišem prosvetu, da je uporedim sa nekim drugim kategorijama koje su nama bliske, verovatno bi najbliže poređenje bilo sa nasledstvom. Prosveta je prenošenje civilizacijskih i kulturnih baština mlađim pokolenjima, upravo kao što je nasleđe prenošenje prava, odnosno plusa i minusa svakog pojedinca svojim sopstvenim naslednicima. Pošto mlada pokolenja mogu i bez nas nešto da shvate i da nauče, ali im je potrebno puno više vremena i truda, država se trudi da učestvuje u organizaciji prosvete. Tako nastaje jedna javna služba, javni posao, prosvetni posao koji, samim tim što je javni posao, izaziva strašno mnogo kontroverzi, izaziva napade i odbrane, izaziva čak i emocije. Ova država, kao jedan od resora, ima i resor obrazovanja, odnosno prosvete, koji je uvek ovde, kada sam bio sa druge strane govornice, izazivao emocije, napade i odbrane. Četiri puta sam ovde izlazio za proteklih dve i po - tri godine i uvek smo uspeli da završimo posao. Vi ste uspeli da završite posao, jer ste izglasali zakon. Poslednji, ovaj reformski, sa dvotrećinskom većinom. Zbog toga vam dugujem zahvalnost, jer ste imali sluha za predloge Vlade, a predlozi Vlade su uvažavali određeni napredak, želju za napretkom ove zemlje. Nadam se, kao što smo ove tri godine uspešno sarađivali, na čemu vam hvala, da ćemo i ubuduće to činiti. Naravno da ima nesporazuma, naravno da ima emocija različite prirode. Danas nam dolaziu posetu klub koji se zove "Real Madrid". Na njegovom čelu najduži period je boravila jedna ličnost, koja se zvala Santjago Bernabe. Jedan stadion u Madridu nosi njegove ime. Kada su gospodina Santjaga Bernabea pitali kako je sarađivao sa španskom javnošću, odgovorio je: "Odlično. Kada sam počeo da gradim stadion, svi su me pitali zašto ga gradim na periferiji? Kada sam ga završio, svi su me pitali zašto sam ga izgradio u centru". Toliko o ljudskom razumevanju. Dakle, onaj ko radi izaziva reakcije drugih i to je potpuno normalno. Da li ćete umanjiti značaj jednog divnog objekta, kao što je taj stadion, odgovor je - ne, to su sada svetski šampioni. Nadam se da će ih "Partizan" sutra pobediti, ali to je sve na nivou nada i naših očekivanja. Kada razmišljamo o tom obrazovanju, odnosno o toj prosveti, mi obično jedno ime u pežorativnom smislu koristimo, a to je ime Stipe Šuvara. Njegova čuvena reforma obrazovanja, po sudovima mnogih od nas, dovela je do cepanja, do usitnjavanja, gubitka orijentira što obrazovanja tiče. Niko ne pominje drugu reformu koja je tiho, ali se u dva navrata obavljena - 1991. i 1995. godine, a to je reforma pod nečijim drugim rukovodstvom, ali neću pominjati ni ovom prilikom imena. Šta smo napravili u toj reformi? Prestao je sa važenjem zakon o prosvetnoj inspekciji i zakon o prosvetno-pedagoškoj službi i od dve službe je napravljena jedna. Prestao je zakon o stalnom stručnom usavršavanju i prestalo je stalno stručno usavršavanje nastavnika. Centralizovan je ceo sistem. Mreža škola je do 1994. godine napravljena, nova, bez ikakvih konsultacija sa lokalnom vlašću. Šta mislite da sadareorganizujem školstvo na Vračaru i ne pitam lokalne vlasti koja škola im treba, a koja ne. To je urađeno 1994. godine. Stvoren je jedan ogroman sistem, ogroman centralizovani sistem, ukinut je prosvetni savet, ukinuti su pedagoški zavodi. Dakle, sve je ukinuto što postoji između škole i ministarstva. Ministarstvo je ostalo sa namerom da to bude mozak, a škole ruke i noge. Između toga ništa. Sistem je, kao most bez srednje poluge, propadao u vodu. Ceo sistem se bunio protiv toga, ali pitanje je zašto to državu nije mnogo pogađalo? Nije mnogo pogađalo zbog toga što je u tom periodu došlo do isisivanja novca iz prosvete. Govorim o devedesetim, od 1990. do 2000, o tim godinama. Društveni bruto proizvod u periodu od 1990. do 1999. je opao 44,5%. Istovremeno, izdvajanje u obrazovanje po učeniku je smanjeno, za osnovno obrazovanje 52%, a za srednje 57,2%, što pokazuje da se briga za obrazovanjem smanjila i da su deca, po glavi učenika, dobijala sve manje novca. Zbog toga je državu bilo briga koliki joj je sistem, da li je on mali ili veliki. Bitno je bilo uštedeti u njemu. To je bio imperativ vremena. Kako i zašto su pare korišćene, potpuno je drugo pitanje i u to pitanje ne ulazim. Hoću reći da je moguće da su korišćene i u pozitivne svrhe. To ne znam, niti me interesuje. Moja briga je prosveta i njeno osiromašenje. O tome govorim. Znači, GDP je padao, pa i izdvajanje za prosvetu. Istovremeno, strukturom kojom je finansirana prosveta, došlo je do fantastičnih promena. U 1989. godini lokalni izvori su finansirali prosvetu na nivou od 84%. Dakle, iz lokalnih kasa se prosveta finansirala 84%, a ostalo su bili budžet, ostali izvori, privreda, vanprivreda i stanovništvo. Onda je 1999. godine budžet imao 75% udela finansiranja, a svi ostali 25%. Dakle, država se stavila na mesto finansijera i počela da kontroliše. Kako? Tako što je smanjivala iz godine u godinu ono što se davalo prosveti. To je priča o finansiranju prosvete. Naravno da vam neću govoriti o položaju prosvetnih radnika, naravno da vam neću govoriti o jednom relativno tužnom statusu koji su oni imali 2000. godine. Činjenica je da se sistem sam bunio protiv sopstvenog propadanja, bunio se na taj način i što je štrajkovao. Vi znate da je to period učestalih štrajkova u prosveti i jedne navike, kako prosvetnih radnika, tako nažalost i dece, da čas traje 30 minuta. To je bila njihova svakodnevnica i tako je bilo sve do 2000. godine. Zadatak svakog ministarstva je trojni. Njegov zadatak je da predlaže zakone koje donosi Skupština, da pokuša da primeni te zakone u životu i da vrši nadzor nad primenom tih zakona. Kada je u pitanju zakonodavstvo, ovo ministarstvo je četiri puta bilo ovde i to sam već rekao. Sva četiri puta smo posao završili. Sada je u planu donošenje zakona o visokom obrazovanju, gde je usaglašavanje veoma daleko otišlo. Da su normalne okolnosti, mogao bih da vam garantujem i period donošenja zakona, ali one nisu. Prema tome, svako moje obećanje postaje iluzorno. Zatim, zakon o udžbenicima, čija je izrada u pripremi i zakon o predškolskom vaspitanju. To je ono što su trenutno naši prioriteti i planovi, a što nije finalizirano postojećim tekstom. Da bismo došli do ovog zakona, poslednjeg koji je usvojen tokom ove godine, angažovano je puno ljudi. U sastavljanju strategije obrazovanja učestvovala su 222 čoveka i 315 ljudi je učestvovalo u školskom programu za prvi razred. Dakle, to je jedan veoma širok krug ljudi svih struka i svih profila, namerno, jer školstvo zahteva konsenzus. Konsenzus se postiže u jednom društvu samo širokim angažovanjem i uključivanjem u proces donošenja odluke različitih profila. Mi smo to pokušali da ostvarimo i zbog toga ovi brojevi stoje. Pri tom ću vam reći da je u konsultacijama, dakle, ne u procesu donošenja odluka nego u konsultacijama, učestvovalo 25.460 ljudi, u okviru tri velike akcije koje su prethodile izradi strategije obrazovanja. Svaka promena u društvu iziskuje tri resursa, tri rezervoara. Prvi je vremenski rezervoar. On postoji, odnosno, njegovo pitanje se postavlja zato što su ljudi, po pravilu, nestrpljivi i traže promene pre nego što su one zrele, jer žele, po prirodi stvari, da bolje žive. Sa ovim resursom, čini mi se, Ministarstvo prosvete nema nikakvih problema, jer je zamerka upravo da se prebrzo ide. Dakle, nije zamerka da se sporo ide, nego da se brzo ide. Prema tome, o vremenskom resursu ja neću uopšte govoriti. Mislimda ga imamo u dovoljnoj meri. Ostaju ljudi, kao veliki problem, i novac. Prvo, što se novca tiče, jedan stari prosvetni radnik, na početku, pre tri godine, kada sam bio u poseti Leskovcu, pitao me je - koliko vi imate para? Ja tada nisam znao za reforme. Upozorio me je da ako para nema, da ni ne pokušavamo da uđemo u promene i meni je to jasno. Devedeset posto našeg budžeta obrazovanja ide na plate, i toje tragedija ove zemlje. Znači da samo 10% novca budžetskog možemo da ubacimo u razvoj obrazovanja. U drugim zemljama su mnogo srećnije srazmere, ali mi nikad nismo ovu reformu vršili na uštrb plata. Dakle, plate prosvetnih radnika bile su "zaštićene životinje" od svakog zahvatanja, od svakog uzimanja i preusmeravanja na razvoj obrazovanja, ali smo imali 34 donatora, među kojima su UNESKO, UNICEF, UNDP, Svetska banka, Evropska unija, kroz Karts i Tempus, Savet Evrope i mnogi bilateralni donatori. Od njih je, do sada, upotrebljeno na obrazovanje 20 miliona evra. Dakle, 20 miliona evra smo od stranaca dobili, uglavnom u vidu donacija i jedan deo u vidu nekog kredita, to je učešće Svetske banke. Dakle, bez učešća budžetskih para u razvoju obrazovanja. Sa 40zemalja smo zaključili ugovore o saradnji u oblasti obrazovanja, a sa 20 zemalja je u postupku, isto kao ona trizakona, donošenje, zaključivanje ugovora. Istovremeno, na lokalnom nivou, dakle, van kontrole mog ministarstva, imate ovde gradonačelnike, pitajte, imali smo velike donacije, pre svega Evropske unije, za rekonstrukciju škola. To je ona akcija "Škola za demokratiju" i u toj akciji, po podacima koje mi imamo u prosveti, potrošeno je 15 miliona 500 hiljada evra. Dakle, to je suma koju je Evropa izdvojila za popravku objekata našeg školskog sistema. Zaključak je: i jedan i drugi podatak pokazuju da nas Evropa nije izneverila. Evropa je učestvovala u popravci našeg sistema obrazovanja. Drugo, jedan ministar ranije vlasti, u periodu između 1990. i 2000. godine je jednom prilikom rekao, obraćajući se pravosuđu - sudije, oni meni nisu problem, dovešću ja u kamionima i autobusima nove sudije. Taj luksuz sebi ne mogu da dozvolim, da to izgovorim. Prosvetnih radnika je 85.000 u nastavi, samo u nastavi, govorim od učitelja pa nadalje. Mi u ovoj zemlji, a ni u jednoj drugoj zemlji nema resursa za 85.000 kojim bi moglo da se zameni postojeće osoblje, postojeći zaposleni. Zbog toga, naš cilj i naše namere nikada nisu bile uprte u tom pravcu, naša namera je bila da pokušamo da usavršavamo postojeći kadar. To hoću da ilustrujem nekim podacima. Ti podaci su sledeći: 50.500 nastavnika je prošlo obuku u trajanju do 48 sati, od 85.000. To je jedna natpolovična cifra. Celih 420 osnovnih škola je prošlo edukaciju. Ako znate da ima 1.500 - 1.600 osnovnih škola u Srbiji, onda vam je jasno da je već trećina celokupnog osoblja pojedinih škola prošla edukaciju; 8.400 profesora, odnosno učitelja i nastavnika za prvi razred je prošlo edukaciju; kursevi za direktore, članove školskog odbora, koje finansira Svetska banka, upravo počinju; 320akreditovanih programa obuke smo napravili, izdali katalog. Prvi put imate katalog za edukaciju nastavnika, a nemojte zaboraviti, 1995. godine je donet zakon koji je ukinuo obavezu edukacije nastavnika. Vi ste ukinuli obavezu onih koji dalje uče, da i sami uče. Ne vi, ne ovaj parlament, nego neko u istoriji, pod jako čudnim okolnostima i ne znajući, ja sam ne mogu da zamislim tačno šta je bio cilj takve jedne mere. Nadam se, iskreno, da neki racionalizam u tome postoji. Na kraju, još jedan kurs smo imali, koji je jako dobro primljen, to je kurs policajac-zaštitnik dece, kojim je obuhvaćeno oko 200 škola, tačnije, 179 škola. Dakle, u 179 škola postoji policajac koji čuva školski sistem. To je što se tiče uslova i zakonodavstva. Šta je sa implementacijom? Sve institucije koje su predviđene zakonom su osnovane. Dakle, ona tri centra,ali o tome neću da govorim, to je zakonska obaveza ovog ministarstva. Investiranjeu prosvetu u periodu između 1990. i 2000. godine bilo je (ja ću govoriti u evrima, radi komparacije) dva i po miliona evra godišnje za period od 10 godina; 2001. smo duplirali - 5.487.372 evra; 2002. godine - 5.434.000; ove godine predviđeno je 11.585.702, za sada je sedam miliona investirano. Dakle, imamo već finansirane radove u tom iznosu. Gospodo moja, to je najmanje 100% u odnosu na prethodno stanje, najmanje, a ovaj poslednji period je 130 ili 125%. Istovremeno, studentski standard je popravljen. Pre svega, otvorena su nova studentska mesta. Osim toga, ušteda je izvršena u sistemu. Reću ću vam podatak da je ranijih godina, između 1990. i 2000, studentski standard ovu zemlju koštao između 50 i 60 miliona evra. Od 2000. godine košta oko 20 miliona evra godišnje. Studentima standard nije pao. Porasle su uštede. Mi smo stegli sistem i počeli da štedimo u sistemu. Znači da se snabdevači racionalno ponašaju, da smo sprečili sve moguće krađe, da smo sprečili one studente koji su po domovima spavali, tzv. padobrance ili kako se sve zovu, i stegli smo sistem. Zbog toga je sa nižim izdvajanjem moguće postići iste efekte. Molim vas, podigli smo broj stipendija za 2.500. Dakle, 2.500 stipendista studenata više ima u ovom periodu nego što je bilo ranije. Dugovi - gradonačelnik Kragujevca je sa mnom proveo sate na sastanku sa firmom "Kazimir Veljković"; evo kratke priče o firmi "Kazimir Veljković". "Kazimir Veljković" je građevinska firma, angažovana za izgradnju Druge kragujevačke gimnazije. Počela je izgradnja te gimnazije na bazi usmenog dogovora, bez ugovora političkih struktura zemlje; gimnazija je, tako je, 1995. godine, tako je, izgrađena je i puštena je 2000. godine, a da je izvođaču radova ostao dug u nivou od 30 do 40 miliona. Dakle, nesporno je, "Kazimir Veljković" je izgradio taj objekat koji fantastično izgleda, idite u Kragujevac, pogledajte i nesporno je da za to nije dobio pare. On nije imao kome da se obrati, jer nije postojao ugovor, ništa nije postojalo - čardak se pravio ni na nebu ni na zemlji, a zašto - zbog nekih političkih potreba, ali naravno da je to zadovoljilo i potrebe obrazovanja i hvala na tome. Kada su oni počeli da trpe tužbe od svojih podizvođača, uhvatili su se za glavu i onda smo uspeli da na bazi sudskog poravnanja isplatimo dug i spasimo firmu "Kazimir Veljković" od stečaja. Iznos tada isplaćenog novca je bio 40 miliona dinara i to nije malo za prosvetni budžet. Ukupni dugovi, kada smo mi došli, investicioni, bili su 258 miliona, ostalo je pet miliona investicionih dugova. Dakle, za 253 miliona mi smo isplatili tuđe račune, neko drugi je poručivao, a mi smo plaćali. Da li je to malo? Po mojoj proceni, ne. Po mojoj proceni, korektno smo bili sukcesori prethodne vlasti, ni za šta nismo rekli - mi to ne dugujemo. Sve ono što je napravljeno ranije, mi smo pristali da plaćamo. To je, gospodo moja, slika o investicionoj politici i o dugovima ove zemlje. Molim vas, sve ovo ide do jednog zaključka: nije zakon najviše što je Ministarstvo uradilo, nešto drugo je najviše - mi smo uspeli poljuljani ugled prosvete da vratimo. Evo vam dokaza i za to. U Beogradu u jednoj školi 48 radnih mesta za nove nastavnike se otvara, a 537 kandidata se javlja, gospodo. I da je to negativna selekcija koja je bila ranije ne bi ove cifre bile, nego bi bilo eventualno onoliko kandidata koliko je radnih mesta. Jedno radno mesto u Novom Sadu i to, gospodo - matematičar, dakle, zanimanje jako traženo, 36 kandidata, 36 molbi da se zaposli kao matematičar u jednoj školi. Da li je to malo? Ne, to je odraz novog položaja prosvete i ona ga ima u ovom društvu. Naravno, za to ste i vi zaslužni kao deo sistema političkog establišmenta ove zemlje. Sindikati - ja u prosveti imam tri reprezentativna sindikata: samostalni, nezavisni i unija. Neću ja da pričam o njima, samo ću vam reći da nikada u periodu od tri godine nije bilo štrajka, sem jednog od četiri dana. Posle onih silnih štrajkova, to je sada smirivanje tla i to je normalno. Mi smo na pragu zaključenja kolektivnog ugovora; kolektivnim ugovorom će biti predviđena procedura otpuštanja tehnološkog viška, tako da direktori neće da imaju svu vlast u kolektivima. To je, gospodo moja, produkt našeg stalnog i strpljivog razgovora sa sindikatima. Pitajte ih šta misle o socijalnom dijalogu u prosveti i ono što vam oni odgovore, ja potpisujem. Dakle, pitajte ih, neću ja svedočiti o stanju socijalnog dijaloga u prosveti, neka oni o tome govore. Upisi - potpuno haotično stanje pre 2000. godine; 2000. godine nagla promena režima upisa, centralizacija. Jedino što smo ozbiljno centralizovali to je politika upisa, a zašto? Da bismo imali evidenciju upisa na jednom mestu, da se ne bi po babovskim, kumovskim, prijateljskim vezama deca upisivala. Centralizovali smo upise i imali smo u prvoj godini od 72.000 đaka 129 nezadovoljnika, uglavnom u Čačku, i imali smo ona jaja koja su pogodila gospodina Đelića na predizbornoj kampanji u Čačku. To jaje je bilo namenjeno meni, ja nisam bio tamo, jer nisam nikada bio član G17 plus, pa je pogodilo njega, i to jaje je nezadovoljstvo, uporedite 72.000 sa 129 i videćete koliko je nezadovoljnih bilo u Srbiji. Ove godine niko, nula nezadovoljnih. Molim vas, centralizacija i disciplina su doveli do toga da su svi shvatili šta je novi upis i više nema nezadovoljnih, to je, mislim, uspeh uvođenja reda u sistem, jeste, to je to. Romi - uvedena je pozitivna diskriminacija. Pazite, niko na svetu nije uspešno, nažalost, rešio problem obrazovanja Roma. Romi se kao socijalna grupacija protive svakom kalupljenju, oni su takvi, takvi su genetski; mi pokušavamo da im pomognemo, pokušavamo da podignemo nivo obrazovanja Roma, jer stepen obrazovanja je upravo suprotan stepenu siromaštva. Što si više obrazovan, pretpostavka je da si manje siromašan, ali o tome će neki drugi ministri da govore. Mi smo uveli pozitivnu diskriminaciju i sve Rome koji su hteli da upišu srednju školu upisali smo mimo kvota, sve Rome koji su hteli da upišu fakultet upisali smo mimo kvota. Deljeni su udžbenici za Rome u organizaciji Ministarstva prosvete i Ministarstva za ljudska prava i nacionalne manjine koja je na nivou zajednice. Udžbenička politika je promenjena, dakle, ne postoji segment koji nije promenjen. Jedan poslanik me je pre neki dan sreo, neću reći čiji je gradonačelnik, jer je opozicionog grada, pa neću da njegov ugled u njegovoj sopstvenoj stranci umanjujem, rekao mi je - znate, ministre, ja sam gradonačelnik i kada mene pitaju kako je u mom gradu, ja kažem, sve je dobro, neke stvari sam po sebi, po prirodi stvari, ispuštam i znam da je opozicija u mom gradu u pravu kada nešto kaže. Ja isto mislim, izneo sam vam stvari onako kako ja vidim, znam da nije sve urađeno, nemojte me uveravati u nešto što je samo po sebi očito. Svako onaj ko radi, naravno da greši, a naravno da svako od nas nema kapaciteta, nema strukturu, nema institucije da sve stvari dovede do idealnog ili stanja koje bi bilo i tolerantno, posmatrajući sa opšteg aspekta, dakle, sa aspekta cele države. Recimo, ja ću vam reći odmah, naš problem je nastavljen problem iz 1992. i 1993. godine; 1992. godine i 1993. godine je bio problem imenovanja direktora i sada je problem imenovanja direktora. Lokalne vlasti i kolektivi taj posao shvataju suviše politički, ja jednostavno nemam instrumenata da potpuno izvršim uplive, jeste, to je problem Ministarstva prosvete, okej, sa tim se da živeti, gospodo moja, sa tim se da funkcionisati i raditi, a ako ćemo zbog toga da propadnemo, ja ne verujem da hoćemo. Mreža škola je ozbiljan problem kojim će morati svaka buduća vlada da se pozabavi, jer odnos đaka i učitelja je sada tragičan. Mi imamo jako malo đaka na jednog nastavnika i zbog toga ćemo morati da se pozabavimo mrežom škola. Meni zameraju razbijanje tradicija, a gospođa Pop-Lazić mi je spočitala u svom uvodnom nastupu dve, koliko sam ja uspeo da čujem, ozbiljnije stvari. Jedna je deljenje materijala neke sekte čiji sam pripadnik i bukvar za prvi razred osnovne škole. Ja ću sada pokušati da vam odgovorim na te optužbe. Što se tradicije tiče, mislim da je obrazovanje po definiciji opšta stvar. Ne može da bude srbocentrično, ne može se učiti samo Vuk i Tesla, mada naravno da moraju jer su deo baštine, a ja sam rekao da je pitanje obrazovanja pitanje baštine, ali se mora učiti Šekspir, Njutn i Aristotel. Ne postoji nacionalno obrazovanje. Postoji samo opšte obrazovanje, jer ako nacionalno vaspitamo decu oni neće znati ni "Magbet", "Otela", niti bilo šta drugo što je napisano. Dakle, nije bio moj cilj nikada da od Vuka ili Nikole Tesle ili bilo koga drugog operišem srpsko obrazovanje, već je cilj bio da se sve servira deci, pa će prema onome što najbolje zapamte i na šta se najviše prime svako od njih kasnije izabrati svoju struku u životu. To naše fantastično obrazovanje, ja sam pribavio podatke iz Australije, gde su još na obradi, dakle nisu gotovi, ali podaci su sledeći: testiranje naše dece u poređenju sa testiranjem druge dece u svetu, dakle evropskih i drugih svetskih zemalja, rešavanje zadataka iz matematike manje od jedne četvrtine 12% naše dece, prirodne nauke manje od jedne četvrtine 56% naše dece, problemski zadaci 38% naše dece ne može uopšte da ih reši, ali rešavanje više od tri četvrtine, dakle, to se smatra uspešnim rešavanjem postavljenih zadataka, matematika 3% naše dece, prirodne nauke 1% naše dece i problemski zadaci nula posto naše dece. To su oni podaci sa kojima sada raspolažemo, a da smo izvršili jednu pilot evaulaciju preko međunarodnih faktora i to je tragično, gospodo moja. Mi to hoćemo da promenimo i verujte mi da je to moj zadatak. Ja shvatam moj zadatak da ovde ne bude nula nego da bude pet, da ovde ne bude jedan nego da bude sedam i ovde da bude deset gde je sada tri. Onda se smatra da prosveta ide uzlaznim putem. Bukvar - tačno je da Vuk na slici u bukvaru ima nešto duži jezik i tačno je da Sveti Sava namiguje pčelici koju drži na svom prstu. Bila je jedna emisija na televiziji u kojoj su pitali četiri osobe šta o tome misle. Odgovor je bio 2:2, podeljen odgovor. Dvoje su bili protivnici, a dvoje su bili zagovornici. To vam je znak da svaka umetnost, pa i grafička, izaziva različite reakcije ljudi. Nekome se sviđa, nekome se ne sviđa. Gospođa Petrija, po čijoj priči je napravljen "Petrijin venac", posle velikog uspeha knjige koju je napisao gospodin Mihajlović, čak jepokušala da ga tuži smatrajući da je on nju pokrao nešto. Nije ništa pokrao, jer tu priču je on čuo, ali je samo Dragoslav Mihajlović ispričao na taj način. Dakle, svaka umetnost je puštena ljudima na shvatanje ili neshvatanje. Gospodo moja, taj bukvar je odobrila proširena recenzentska komisija i jako dobra komisija. Nisam imao ništa protiv toga i potpisao sam, jer ja potpisujem sve udžbenike. Naravno da ne mislim da vi smatrate da ja gledam sve udžbenike. To bi bilo previše. Najzad, sekte. Znam da postoji časopis koji se zove "Zona sumraka". Shvatio sam onda kada mi ga je moje dete unelo u kuću, jer je mene videlo na naslovnoj strani. Nažalost, i takvi časopisi formiraju mnjenje ove zemlje. U tom časopisu pre dva meseca je stajalo da sam ja član grupe Bildeberg, u čijem sastavu su Anjeli, Žospen, Ahtisari i mnogi drugi i da sam 2001. godine u Kanadi dobio instrukciju da ispiram mozgove srpskoj deci. Postoji nešto, i gospođa Pop-Lazić će to dobro shvatiti, što se zove dokazivanje u sudskom postupku. Svaka presuda se bazira na činjeničnom stanju. Ako je ono dobro utvrđeno onda postoji šansa da i presuda bude tačna. Ako nije dobro utvrđeno činjenično stanje, nema dobre primene prava na loše činjenično stanje. Moj pasoš dokazuje da ja nikada nisam preleteo Atlantik i to je priča o Brandemburgu. Naravno, pošto ja znam da se ovo ne odnosi na Brandemburg, nego se odnosi na neku sektu, ja vas podsećam i molim vas, gospođo, da mi date ime škole i lica, ja ću otići da uzmem sve podatke gde sam i šta delio. Hoću pred ovu skupštinu da izađem i da im pokažem čiji sam član i šta sam delio. Gospođo, to je moja molba upućena vama kao ozbiljnoj osobi. (Gordana Pop-Lazić: Biće vam udovoljeno.) Hvala. Mislim da sam stupio u kontakt sa nadležnom osobom i da ću dobiti od nje zadovoljavajući odgovor. Hoću još nešto da vam kažem, da se ne vadim i ne pravdam. Pripadnik sekte, ako jesam pripadnik sekte, jeste osoba koja je izdala naređenje da se donese uredba sa kojom će se uvesti veronauka. Veronauka je uvedena za sedam religija. Svaka od njih, po mišljenju Ministarstva vera, Srpske pravoslavne crkve, Katoličke i svih drugih crkava, daleko je od nivoa sekte. Onaj ko to radi obično nije sektaš. To je ono što ja imam da vam kažem. Mislim da je Srpska pravoslavna crkva vršila i ranije pritisak da se vrati u nastavu. Mislim da crveno-crna koalicija nije udovoljila, nije ni počela da razmišlja o tom zahtevu. DOS-ova vlast je usvojila taj zahtev i sada smo na nivou razmišljanja o Bogoslovskom fakultetu. Ako univerziteti odluče, jer mi to pokušavamo demokratski da sprovedemo, mi ćemo doneti odluku kojom ćemo ukinuti odluku kojom je Bogoslovski fakultet isključen. To neće odlučiti srpska Vlada, to će odlučiti univerziteti na bazi slobodnog pitanja i odgovora. Molio bih da shvatite da sam najgori kritičar samome sebi upravo ja i da sve ovo što sam rekao predstavlja uglavnom pozitivne elemente rada Ministarstva. Isto tako mogu da vam kažem, iznađem neke stvari koje nisu uspele u iznosu od 100% ili su uspele ispod 50%. Međutim, želim da vam kažem da Ministarstvo prosvete ima uvek samo jedan interes,i to je dokazalo. To je interes obrazovanja i interes generacija koje dolaze.Puno vam hvala.
Narodni poslanik Sredoje Mihajlov se javlja za reč. Po kom osnovu? Narodni poslaniče, pominjanje G17 i jaja nije dovoljan razlog za repliku. Nemate prava na repliku, jer bi davanje vama replike na svako pominjanje stranke značilo da imate više prava nego drugi poslanici pripadnici stranaka. Sa viškom prava na repliku reč ima narodni poslanik Sredoje Mihajlov, pa ministarka Anđelka Mihajlov.
Gospodin ministar je pomenuo da eto nije dobio ono jaje pomenuto, da je jaje bilo upućeno stranci G17 plus. Mislim da će gospodin ministar dobiti mnogo više jaja ako se sada pojavi i zna se da jaje koje je upućeno upućuje se zna se kojima i u kom ste društvu, pa vam se desi neki put da poleti i neko jaje. Sada bih hteo, pošto sam dobio priliku, i da repliciram gospodinu predsedniku, pošto je rekao da je Demokratska stranka postala član Socijaldemokratske internacionale, a da su neke druge stranke postale neke druge. Mogu samo da vam kažem, sada se vidi, sad se zna ko se kome dopada i gde je ko prišao.
Pravo na repliku, u ime predlagača, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Danas, po mišljenju predlagača, nije na dnevnom redu Gašo Knežević. Mi ćemo o njemu govoriti onda kada mi budemo hteli. Sada ću koristiti pravo na repliku. Danas su neki drugi ministri na dnevnom redu, ali u popodnevnom delu zasedanja. To što vi iznosite neke vaše izveštaje, javnost će da prosudi da li su zadovoljni sa tim izveštajima ili nisu. Mi na njih manje-više ne obraćamo pažnju. Samo bih rekla nešto što se tiče poreskih obveznika, a vezano za budžet, da ga uporedimo kakav je bio 2000. godine, 35 milijardi;2001. godine već, kada ste vi projektovali budžet, 107, a 2002. godine 171 milijarda. Koliko to košta građane Srbije, a između ostalog Ministarstvo prosvete, samo za specijalne usluge, a koje su to specijalne usluge ne reče nam ovde ministar, valjda će nam objasniti naknadno: znači, 142 miliona za osnovno obrazovanje, opet neke specijalne usluge 49 miliona, učenički standard 4.480.000, a više i visoko obrazovanje 16.356.000, studentski standard 51.350.000, fizička kultura 76.300.000. To, vezano za onu školu, gimnaziju u Kragujevcu, koju nam ovde promovišete, kao da ste ne znam šta uradili, a plus one donacije koje ste dobili, nešto kompjutera uneli u škole, malo okrečili. To je ono što je bilo kao nešto napredno, a sve ostalo je degradacija i nešto što će tek ubuduće ove generacije i ovaj srpski narod da košta, a to je ova vaša reforma, koju neću da nazovem "šuvarica", jer je ona bila sitnica za ovo što vi sada pravite. Štrajkova nema, zato što je zaprećeno prosvetnim radnicima da će dobiti otkaze. Ovo što ste im ponudili povećanje plata 3%, to je takva degradacija da se osećaju toliko poniženim, više je iluzorno da sa vama, kao socijalnim partnerom, i razgovaraju. Rekli ste za neko srbocentrično obrazovanje, a ne znam šta znači ta kovanica. Stavili ste na dušu nekima da dosadašnje obrazovanje nije učenicima davalo dovoljno znanja o Šekspiru, Aristotelu, Njutnu, Platonu, pa ne znam kako smo svi mi onda čuli za sve to. Zato ste izvrgli ruglu Vuka Karadžića i jeste izvrgli ruglu svetog Savu i jeste izbacili "Gorski vijenac", jer kažete - mnogo je težak za naše đake, ne mogu da shvate, to je filozofsko delo, šta je Njegoš hteo da kaže. Pored toga, on rasplamsava versku i nacionalnu mržnju... (Ppredsedavajuća: Tri minuta.) ... jer govori, molim vas, o istrebljenju poturica. To je ono čime ste doprineli ovom obrazovanju. Mnogo toga smo vam stavili na dušu, kada smo govorili o Zakonu o osnovnom obrazovanju, a to da ste pripadnik sekte, to vi vrlo dobro znate. Nije vaša zasluga što smo onih sedam tradicionalnih crkava ubacili u zakon, pa da mogu versku nastavu samo pripadnici tih crkava da imaju; to je bio amandman SRS, kada smo vam dali obrazloženje bili ste prinuđeni da to prihvatite. Inače, ko zna šta bi bilo u školama.
Reč ima ministar Vlade Republike Srbije, gospođa Anđelka Mihajlov.
Poštovana gospođo potpredsednice, poštovani poslanici, uvaženi predsedniče Vlade i kolege ministri, ja, kao prvi ministar koji je prošao pre nego što je potvrđen kao ministar u ispitivanju, u svom resornom odboru, o svemu što znam, imam i posedujem, a mislim da posedujem, želim da radim i radila sam, zaista živim u uverenju da sam u potpunosti opravdala poverenje koje su mi kao delu tima ukazali građani. Godine 2000. Srbija je u sistemu zaštite životne sredine bila 20 do 40 godina iza razvijenih zemalja. Želim da budem jasna, koncept kontrole zagađivanja po pojedinačnim činiocima životne sredine čini od Srbije 2000. godine da je toliko zaostala u sistemu zaštite životne sredine za razvijenim zemljama. Nije postojala nadležnost za uspostavljanje kontrole, nisu postojale informacije i javnost u radu, nisu postojali zakoni ni propisi vezani za sprovođenje, pre svega, međunarodnih ugovora. Želim da vas podsetim da je ova zemlja u prethodnim decenijama potpisala i ratifikovala više od 50 međunarodnih ugovora za koje se nije znalo ko, kada i čime treba da ih sprovodi. Dakle, 2000. godine Srbija je bila u situaciji da je, recimo, potpisala Konvenciju o sprečavanju zagađivanja vazduha na velike udaljenosti, a industrija je bila na nivou da je upravo pospešivala to i nije bilo instrumenata u nacionalnom zakonodavstvu da se to primeni. Godine 2000. imali smo potpunu neusaglašenost sa zakonima Evropske unije i nekontrolisano korišćenje prirodnih bogatstava. Dalje, zatekli smo niz ekoloških crnih tačaka, iz dva razloga. Prvi razlog su posledice bombardovanja i više od 100 industrijskih objekata koji su pretrpeli posledice bombardovanja, sa četiri ustanovljene crne tačke: Novi Sad, Pančevo, Bor i Kragujevac. Ostale ekološke crne tačke su rezultat razvoja industrije, uz nepoštovanje propisa životne sredine. Godine 2000. Srbija nije imala nijednu jedinicu za reagovanje u slučaju hemijskih udesa. Prostorni plan Srbije koji je usvojen nije imao nijednu lokaciju predviđenu za deponiju komunalnog otpada, ni za jedno skladište, ni za jednu deponiju opasnog otpada, a morali smo zbog građana Srbije da uđemo u taj proces. Istaći ću nešto što je uočeno u ovom sektoru, a to je zaista nedostatak stručnih kadrova da nose ovaj razvoj na savremenim znanjima, koja se u ovoj oblsti zaista menjaju na po šest meseci. Kao čovek koji ima i naučno zvanje i nastavno zvanje, univerzitetsko, imam veliku međunarodnu praksu i praksu na terenu, zaista mislim da smo zatekli situaciju u kojoj ljudi imaju zastarela znanja u pogledu shvatanja životne sredine. Ono što zbog građana želim da istaknem - nije postojao partnerski odnos sa građanima i nevladinim organizacijama. Dakle, 2001. godine u ovom sektoru, a praktično govorim o 500 dana rada Uprave za zaštitu životne okoline i 500 dana rada Ministarstva za zaštitu prirodnih bogatstava i životne sredine, kada smo konstatovali to stanje, shvatili smo da nema izveštaja o stanju životne sredine u Srbiji, kako bismo videli korake i ciljeve. Počastvovana sam što me je premijer Zoran Đinđić svojim intelektom povukao da se svojom energijom i znanjem založim da ova oblast postane deo reformskih aktivnosti u Srbiji. I mi smo te 2001. godine utvrdili stanje životne sredine, odnosno to je bio prioritet, utvrdili smo okvirne prioritete ove države, postavili smo sistem zaštite životne sredine kao uslov rešavanja mnogih zatečenih problema, primenili smo praćenje prvih koraka ekoloških reformi. Ja ističem u ovoj oblasti korak po korak. Mi sada zidamo osnovu kuće naše budućnosti i koliko je ta kuća dobra u sistemskom konceptu koji je postavljen, toliko je dobra naša budućnost. Budućnost bez ekološke noge, u tom svom održivom razvoju, nije prihvatljiva, nije održiva budućnost. I ono na čemu radimo jeste zaista približavanje ekološkim standardima razvijenih zemalja kroz strpljivost, rad, stručnost, javnost i stalno upozoravanje da svako od nas mora da bude partner u sprovođenju ekološke politike Vlade Republike Srbije. S obzirom na određene okolnosti koje su malo bile sporije nego što smo mi uložili, dakle tim u Ministarstvu koji je osnovan da iza svakog ministra stoji uspešan tim ljudi, mi smo u momentu kada zakon o sistemu zaštite životne sredine nije još počeo da živi intenzivirali značajno međunarodnu saradnju, obezbeđivali finansijsku pomoć. Ja bih tu istakla jednu vrlo važnu aktivnost, što je moja inicijativa kao ministra, koja je sada dobila vrlo visoku međunarodnu podršku, a to je ekološka kohezija zemalja Balkana u procesu pridruživanja Evropskoj uniji. Dakle, ekološka kohezija. Uradili smo nacionalnu strategiju upravljanja otpadom, napravili smo savremeni zakonski okvir za upravljanje otpadom i imamo pozitivne pokazne primene u rešavanju pitanja otpada. Dakle, od januara 2001. do maja 2002. u prvih petsto dana utvrđeno je stanje životne sredine, izrađen je detaljan izveštaj za 2000. godinu, prvi put posle osam godina, utvrđeni su okvir i prioriteti za 2001. i naredne godine. Ja bih tu istakla, ponovila još jednom koji su prioriteti: izgradnja institucionalnog i zakonskog okvira Srbije približno standardima razvijenih zemalja u ovoj oblasti, reagovanje u slučaju ekološke crne tačke, otpad, otpadne vode, biodiverzitet i zaštita prirode i ekološka edukacija, koja je ušla kao prioritet na inicijativu poslanika koji ovde sede. Uspostavili smo ravnopravnu saradnju sa međunarodnom zajednicom, postavili smo sistem učešća javnosti u donošenju odluka i ja bih vas tu podsetila da smo kod izrade nacrta o sistemu zaštite životne sredine imali jednu široku diskusiju i obišli smo gradove: Čačak, Užice, Šabac, Valjevo, Pirot, Niš, Zrenjanin, Novi Sad, Sombor, Suboticu, Sremsku Mitrovicu, blizu 40 gradova. Građani su sami učestvovali u pravljenju koncepta koji je po meri građana Srbije, a približava nas Evropskoj uniji i jednostavno ja sam kao ministar imala čast da taj koncept kao reformski koncept upravo predstavim na ministarskom sastanku koji je govorio o pozitivnom načinu uključivanja građana u proces donošenja važnih odluka na nivou države. Dakle, kroz nacrt i predlog zakona o sistemu zaštite životne sredine mi smo postavili sistem zaštite životne sredine u skladu sa normama Evropske unije, a po meri građana Srbije. Jedinstveno smo time uredili sve činioce životne sredine. Organizovali smo prvu eko-toksikološku mobilnu jedinicu za reagovanje u slučaju hemijskih udesa, jačamo saradnju sa nevladinim organizacijama, lokalnom samoupravom, poslanicima, imamo jednu otvorenost u radu; sve što je ovo ministarstvo, odnosno uprava uradila prošlo je diskusiju na matičnom Odboru za životnu sredinu. Nismo se uvek slagali, imali smo različita mišljenja, ali konstruktivna, i mislim da je to sve poboljšalo i rad ovog ministarstva i rad ovog sektora u okviru timskog rada u Vladi Republike Srbije. U drugoj fazi, drugih petsto dana, odnosno prvih petsto dana pravog Ministarstva za zaštitu prirodnih bogatstava i životne sredine koje je osnovano 23. maja 2002. godine, životna sredina je istaknuta kao prioritet u podršci ekonomskim reformama, privatizaciji i infrastrukturnim projektima u procesu približavanja EU. To je bilo u fazi pripreme svetskog samita o održivom razvoju i ovakvo jedno opredeljenje naše države nam je pomoglo da dobijemo značajnu finansijsku i drugu podršku međunarodne zajednice za ovaj sektor. U ovom konceptu su i u Ministarstvu sada prvi put zajedno obuhvaćene zaštite prirodnih resursa, životne sredine i, istakla bih, imamo Upravu za šume gde je oblast šumarstva i lovstva data u integralnoj nadležnosti Ministarstva. Od aktivnosti u ovoj fazi ističemo sistemsko integralno upravljanje prirodnim vrednostima, intenzivni rad na približavanju ekološkog zakonodavstva EU, doprinos programu ekonomskog razvoja kroz uključivanje ekoloških principa, rad na sanaciji ekoloških crnih tački, uvođenje čistijih tehnologija u srpsku privredu; zatim, poštovanje standarda u upravljanju privrednim kapacitetima, analizu uticaja na životnu sredinu kao instrument kod svih međunarodnih projekata obnove infrastrukture, realizaciju ciljeva u oblasti šumarstva, zaštite šuma i divljači i podršku u sprovođenju nacionalne strategije za borbu protiv korupcije. Dakle, mi smo napravili jedan određen kodeks ponašanja u Ministarstvu. Radimo značajno na slobodnom pristupu informacija, sprečavanju sukoba interesa, sprovodimo strategiju reforme državne uprave. U okviru izgradnje pravnog okvira formiran je Savet za održivi razvoj, čime je Vlada Srbije ovo svoje opredeljenje da je životna sredina prioritetna u ekonomskom razvoju još jednom reafirmisala. Pripremljeno je i usvojeno niz zakonskih akata, uspostavljena je, kroz omnibus zakon, decentralizacija određenih poslova u oblasti sistema zaštite životne sredine u uverenju da najbolje o problemima na lokalnom nivou, problemima zagađivanja, kakav je vazduh, koja od fabrika nešto ispušta, znaju u lokalnoj zajednici, a ne na republičkom nivou, tako da smo podržali inicijativu decentralizacije životne sredine. Jako radimo na intersektorskoj saradnji sa ostalim ministarstvima u Vladi, ostalim organizacijama i institucijama. Šta je postignuto? Postignuto je da je 2000. godine tadašnja nadležnost životne sredine imala tri elementa: zaštitu vazduha, zaštitu prirode i analize uticaja na životnu sredinu, da bi sada, 2003. godine, imali 22 nadležnosti u svom okviru. Dakle, ja kažem da ja jesam prvi ministar za zaštitu prirodnih bogatstava i životne sredine, pri čemu kažem da to više nije ministar za životnu sredinu, kao što su postojali ranije, koji su često u žargonu zvali ministri za promaju, pošto im je najveća nadležnost bila zaštita vazduha. Dakle, mi smo izgradili pravni okvir u okviru Ministarstva, da imamo sedam puta više nadležnosti nego što je zatečeno 2000. godine. Utvrđeno je i prati se stanje životne sredine. Radi se kontrola korišćenja i promet biljnih i životinjskih vrsta. Podsetila bih vas na toliko spominjani primer balkanskih ptica, gde mi sada imamo prvi put u okviru Krivičnog zakona mogućnost da kada uhvatimo nekoga da se bavi prometom ovih ptica, bez dozvole, ne u granicama onoga što je dozvoljeno, može da podleže sada krivičnoj odgovornosti. Obezbeđujemo osnovne geološke istražne radove, rešili smo oko hiljadu zahteva za analizu uticaja. Već je pripremljen izveštaj o stanju životne sredine za 2002. godinu. Izveštaj o radioaktivnosti je pripremljen. Imamo analizu stanja šumarskog sektora, usvojena je nacionalna strategija upravljanja otpadom, kao jedna od prvih strategija koja ima program priključivanja Evropskoj uniji. Neke inovacione stvari smo uradili prvi put, kao jedna od retkih zemalja u regionu, recimo, merimo koncentraciju alergenog polena u vazduhu. Međunarodna saradnja - podsetiću vas da imamo brod "Argus", istraživačku laboratoriju, donaciju vlade Hesena - Nemačka, koja je najveća pojedinačna donacija koja je dobijena. Imamo vrlo uspešnu međunarodnu saradnju. Urađen je pripremni dokument za pridruživanje Evropskoj uniji. Učestvovali smo na samitu o održivom razvoju, ušli smo u sistem Evropske agencije za životnu sredinu i imamo brojne projekte sa međunarodnim finansiranjem. Ilustracije radi, međunarodna pomoć u sektoru životne sredine, koja ide preko Ministarstva, u 2003. godini je bila deset puta veća nego u 2002. godini, a za 2004. godinu već imamo obezbeđenu međunarodnu pomoć, koja je 20 puta veća od one koja je bila u 2002. godini; 2002. godine imali smo milion evra međunarodne pomoći. Opremili smo prvu mobilnu toksikološku jedinicu za reagovanje u slučaju hemijskih udesa i ona je efikasno intervenisala u slučajevima koji su bili: iscurivanje cisterne na Dorćolu, železnička stanica. Mogu da kažem da je sada u postupku opremanje druge mobilne ekotokosikološke jedinice. Ova je u Beogradu, a sada će biti u Nišu, a u Novom Sadu je pokrajinski organ nadležan za životnu sredinu počeo neke radnje za osposobljavanjem jedinice za taj deo Srbije. Prvi put je organizovan izvoz opasnog otpada na tretman u drugu zemlju. Podsetiću vas, jedno od pitanja koja su meni novinari i svi postavljali kada sam došla - da li ću da rešim problem piralena koji se nalazi u "Prvoj iskri" Barič i kada će to biti? To je urađeno i piralen je izvezen u drugu zemlju na tretman, o trošku i budžetu Vlade Republike Srbije. Ono što možda treba istaći jeste da mi u okviru naše nadležnosti imamo nekoliko javnih preduzeća i da smo restrukturiranje Javnog preduzeća "Srbijašume" uradili sa celokupnim socijalnim programom, sa celokunim dijalogom sa svima koji su učesnici ovog procesa. Jednostavno, toliko je odrađeno u jednom partnerskom odnosu, da je prosto ostalo nezapaženo zato što je dobro urađeno. Mi smo sada započeli i restrukturiranje četiri javna preduzeća - nacionalni parkovi i ističemo to partnerstvo koje imamo sa nacionalnim parkovima, stručnim organizacijama, institucijama, Zavodom za zaštitu prirode, Agencijom za reciklažu i drugim institucijama. Što se tiče sanacije ekoloških crnih tačaka, hoću za ovom govornicom sada da kažem da je ova vlada smogla hrabrosti i odlučnosti da nastavi čišćenje terena od korišćene municije sa osiromašenim uranijumom, da je to ostalo negde u prostorima od 1999. godine. Svi su pokušavali da nađu neke donacije za to, a donacije nisu stigle. Na saveznom nivou je nešto početo. Mi smo u ovom celom prostoru sada vrlo odlučno rešili da se taj problem, konačno, iz budžeta Vlade Republike Srbije sanira i u te četiri lokacije od municije sa osiromašenim uranijumom. Bratoselce je sada u toku. Ponovo ću u nedelju biti tamo i videćemo kako radovi idu. Realizovali smo manje programe sanacije u Boru i Kragujevcu, obezbedili smo međunarodne pomoći za Vrbas, Gornji Milanovac. Svaka od ovih međunarodnih pomoći je vredna nekoliko miliona evra. Reagovali smo na zagađenje Ibra. Moram ovoga trenutaka da odgovorim i poslaniku koji je rekao da niko nije tražio odlazak u Prištinu, da niko nije razgovarao sa UNMIK-om. Sa ovog mesta vam kažem da smo zvaničnim kanalima, kada se desilo zagađenje Ibra, tražili odlazak u Prištinu, razgovarali sa UNMIK-om i imamo razgovore sa UNMIK-om na tu temu. Radimo mnogo lokalnih ekoloških akcionih planova, pomažemo ih iz budžeta Republike Srbije, zato što čvrsto stojimo na stanovištu da nacionalni ekološki akcioni plan mora da uzme u obzir i sve ono što lokalni ekološki akcioni planovi donesu kao svoje prioritete, jer, da ponovim još jednom, niko od građana koji žive u tom mestu ne zna bolje koji su ekološki prioriteti. Ukazala bih na nešto što je možda ostalo nezapaženo - model privatizacije u Srbiji na ekološki, prijateljski način. Decembra 2002. godine potpisan je memorandum sa Agencijom za privatizaciju, tako da svi objekti koji su predmet privatizacije idu na ekološki i prijateljski način i kupac se obavezuje da će postupati i dovesti fabriku u stanje da su ispoštovani standardi životne sredine. Mi smo u tom kontekstu i preuzeli aktivnosti programa Ujedinjenih nacija za životnu sredinu, koji odlazi decembra meseca iz Beograda, a koji čisti one lokacije koje su posledica od bombardovanja. Mi ćemo nastaviti ove projekte. - Partnerstvo, javnost u radu. Ove godine je oko 10 miliona dinara iz budžeta dodeljeno nevladinim organizacijama i strukovnim udruženjima za projekte po javnom konkursu. I opet nešto što ima veliki značaj, a ostalo je nezapaženo - u novom programu obrazovanja koji je usvojen uvedena je ekološka edukacija kao obavezan izborni predmet u prvom razredu osnovne škole. Meni je zadovoljstvo da sada već imamo osnovne škole po Srbiji kojima mi pomažemo da se ovaj predmet osmisli i koncipira na pravi način. Javno smo saopštili rezultate konkursa za ustupanje na korišćenje ribarskih područja. Imamo niz seminara, edukacije lokalnih samouprava, novinara, nevladinih organizacija. Nevladin sektor je prvi put bio član zvanične državne delegacije na Ministarskoj konferenciji koja je ove godine bila u Kijevu. Prvi put u Krivičnom zakonu su okarakterisana dela protiv životne sredine kao krivične radnje. Mi smo u periodu od maja 2002. do danas imali 325 prekršajnih prijava, 183 za privredni prestup, 21 krivičnu prijavu, a u šumarstvu i lovstvu još 108 krivičnih prijava. Imamo uspešnu akciju na suzbijanju krivolova. Oduzeli smo preko 150 kilometara mreža u ilegalnom ribarstvu, blizu 2.000 komada svih vrsta alata u ribolovnom području Save i Dunava. U inspekcijskom nadzoru ove godine su prvi put ovo ministarstvo i Vlada Srbije formirali graničnu ekološku inspekciju. Ona je postojala prema saveznom zakonu, ali sa nula inspektora. Dakle, mi i inspekcija životne sredine smo oformili graničnu ekološku kontrolu. Urađeno je preko 40.000 inspekcijskih pregleda u oblasti životne sredine, šumarstva i lovstva. Prvi put smo sufinansirali subvencijama program zaštite i razvoja zaštićenih prirodnih dobara, što je 2002. godine bilo sedam puta više nego 2000. godine, a 2003. godine 15 puta više nego 2000. godine. Postavljamo funkcionisanje novog, najmlađeg ministarstva, što nije lako. Utvrdili smo dva predloga zakona, usvojili smo 12 propisa. Pripremljeno je nekoliko tekstova zakona. Na kraju, htela bih da sa vama podelim to da u telu Ministarstva, Uprava za šume nam je satelit, imamo 75% žena i zato smo uspešni, a u Upravi za šume imamo 70% muškaraca koji su takve starosne strukture da će vrlo skoro doći problem obnavljanja kadrova u šumarskoj struci. Do kraja ove godine nadamo se usvajanju zakona o sistemu zaštite životne sredine, koji će nas približiti velikim korakom ka standardima Evropske unije i biti po meri građana Srbije, i doneti nove investicije u našu zemlju. Imamo prioritetni rad nad podzakonskim propisima, početak rada na nizu drugih zakonskih propisa u procesu približavanja Evropskoj uniji. Iduće godine ćemo uraditi nacionalni ekološki akcioni plan, usvojiti nacionalnu strategiju održivog razvoja Srbije, uz dalju intersektorsku saradnju sa svim drugim ministarstvima u Vladi i uz partnerstvo sa svima koji učestvuju u izgradnji jedne bolje, čistije Srbije, za građane Srbije. U tom smislu mi smo prepoznati kao reformski deo i reformska vlada i dobili smo da budemo domaćini ministarske konferencije "Životna sredina za Evropu", koja će se održati 2007. godine u Beogradu. Na samom kraju želim da kažem da životna sredina nema granica, životna sredina nema podela, životna sredina nema cenu i da čvrsto stojim na tome da struka, rad i partnerstvo ovog tima, kome ja pripadam, nema alternativu. Hvala vam.
Reč ima predstavnica predlagača, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo, mislila sam da ova vlada ima predsednika Vlade, ali izgleda da nema, pa svaki ministar mora, u ime Vlade, da podnosi ovde izveštaj Skupštini. Doduše, zloupotrebljavate onaj član 213. Poslovnika koji vam omogućava da jednom godišnje podnesete izveštaj, ali tamo piše - Vlada podnosi izveštaj, u ime Vlade predsednik Vlade; samo da vas naučim šta je Vlada, ko je predsednik Vlade i ko ima kakva ovlašćenja. Uopšte nemam nameru da se obazirem na ovo što je gospođa pre mene govorila, to je nebitno za razloge zbog kojih mi tražimo da se izglasa vaše nepoverenje. Mi ćemo vas da vratimo na temu ove sednice, a to su Čume, "Difens roud", asfaltiranje, ko stoji iza njega; šta je bilo sa Janjuševićem i Kolesarom, kako vam se dogodilo da oni dve - tri godine budu u vašoj vladi, kao službenici dođu do onakvog bogatstva, ne plate ni porez, pa tek sad ministar finansija, pošto su ga mesecima prozivali, kaže - treba da plate porez, toliki i toliki, jer nećete da kažete istinu da li su to oni za svoje potrebe kupovali, te stanove i te pare dolazile i sa Sejšelskih i Maršalskih ostrva, ili za potrebe nekog drugog iz Vlade, koji je možda zaštićen ili više ne može da odgovara, vaša veza sa mafijom. Malo da vratimo priču na gospodina Čovića i Čanka, oni su u sredstvima informisanja iznosili sve ono što je prljavo u ovoj vladi. Neću ja ništa novo da kažem. Kada budem imala nameru o tome da govorim, ja vas sad samo malo podstičem, kažem vam da ne promašite temu, jer pustiću vas da svi vi ispričate, a onda ću ja 72 časa da pričam ono što javnost Srbije treba da čuje o vama. Neću ja da odgovaram gospođi na priču o ekologiji;niste bili u stanju nijedan zakon o zaštiti životne sredine da donesete u ovoj skupštini, povukli ste ga iz procedure, ponovo nešto dali, mi opet dali amandmane, vi opet povukli i sada smo nešto uradili povodom toga. To je nebitna priča za široke slojeve stanovništva. Ovo njih boli i ovo su razlozi zbog kojih smatramo da ste vi nesposobni da vodite ovu državu. Da vas podsetimo malo na Argentinu i argentinski scenario. I oni su imali stabilan kurs. I oni su bili hvaljeni kako je tranzicija dobra i brza i imali su saradnju i pomoć MMF-a, sve do trenutka dok ih nisu potpuno prezadužili, dok nisu izvukli sav kapital i onda ih ostavili u onakvom stanju u kakvom su se našli. Na ta pitanja vi nama, gospodo, dajte odgovore, da vidimo kako se rasprodaje imovina, ko uzima proviziju. Konkretne optužbe ćete tek dobiti. Ne možemo od vas da stignemo na red, da kao poslanici kažemo zbog čega vas sve prozivamo. Evo, nabacujem vam teme da o tome pričate, a ne koliko imate zaposlenih, kolike su plate zaposlenih, koliko ima inspektora, koliko ste izvršili inspekcijskih nadzora. Koga to interesuje? To je državni organ koji treba da obavlja posao. To može samo ministra da interesuje i nikoga više. Molim vas, da vidimo koliko je nameštenih licitacija bilo. Ima 800 zahteva za preispitivanje rasprodaje putem licitacije. Predsednik te komisije je Gašo Knežević, da vidimo što nije rešio nijedan. Šta je sa tim? Jednom će neko to morati da rešava, a onda ćemo da vidimo šta se dešavalo. Zašto sad Gašo Knežević ne radi svoj posao, što ne zamenite čoveka ako nije sposoban da radi taj posao? Znate i sami da imate 800 zahteva za preispitivanje raznoraznih rasprodaja, tenderskih, putem licitacija. Da vidimo šta se dešava sa ovim smešnim suđenjem za ubistvo Buhe. Trebalo je samo da pročitate ono "Mafijaška pudlica, Nebojša Čović", Vojislava Šešelja, sve bi vam bilo jasno. Onda, ovo na adresu ministra Mihajlovića, može i sada da uzme da čita jednu knjigu, upravo je izašla, "Laufer mi javlja", tu sve lepo piše, pa će mu biti mnogo lakše da se bavi onim što mu je u opisu posla. Pravite neki specijalni sud po ugledu na Hag pa vam tamo oni optuženi padaju u nesvest, valjda frustrirani svim onim što se oko njih dešava. I, što je najvažnije, hajte malo ono vezano stvarno za poljoprivredu, neko se dokači malo te teme, pa kaže, neznam koliko smo proizveli žita i merkantilne pšenice. Trebalo bi da znate da je 200 kilograma po glavi stanovnika neophodno žita. Ako nas ima osam miliona, da zaokružimo, znači milion i 600 hiljada, a vi govorite o nekih 300 hiljada. Šta ćemo za onih milion i 300 što vam nedostaje? Odgovornost za ovu katastrofalnu situaciju u poljoprivredi nije na ministru i ne možete da nam vraćate ovde Veselinova i da kažete -odgovoran je Veselinov, vodio je pogrešnu politiku, nije bio sposoban, zbog toga je podneo ostavku. Za nas je uvek odgovorna Vlada i predsednik Vlade, a Komisija za hranu, pri Ujedinjenim nacijama, gospodo, zvanično je rekla da Srbiji preti glad. Na ta pitanja vi nama dajte odgovore, pa ćemo mi da razgovaramozašto ste vi dobri ili zašto niste dobri, zašto treba da ostanete na vlasti ili zašto ne treba da ostanete na vlasti. Današnjim izlaganjem ministara, i ministra prosvete i ministra za ekologiju, sa malim uskakanjem ministra za trgovinu i turizam, ne mislim uopšte danas da se bavim, jer to ne zaslužuje pažnju. Vi niste ni jednim jedinim argumentom pobili ono što smo mi, kao predlagači, u našem predlogu za izglasavanje nepoverenja vama stavili na dušu, nego iznosite neke izveštaje koji apsolutno nikoga ne interesuju, niti je vreme za izveštaje. Vreme je, očigledno, za izbore. Vi to znate i sad koristite ovu govornicu da pokažete koliko ste toga postigli. Koliko ste toga postigli, zna i vidi svaki građanin Srbije čim se uhvati za džep; verujte, kad stomak proradi, nema vam nikakve ideologije više, nema vam spasa. A mi smo svi u Srbiji već tolikogladni, jadni, bedni i ojađeni, da ovu vladu moramo da srušimo ako želimo da sprečimoovo što Ujedinjene nacije kažu, vezano za glad u Srbiji, ako želimo da sprečimo argentinski scenario koji je očigledan ovde. Molim vas, mi smo pod okupacijom, potpuni protektorat postoji nad Srbijom. To je apsolutno jasno. Vi niste samostalni ni u čemu. Ni AleksandarMakedonski nije skidao vladare kada je osvajao, nego ostavi njih da rade svoj posao, ali onako kako on kaže. Tako se dešava i sa vama. Ovde u ovoj državi neko mora da počne da razmišlja kako se radi u interesu ove države, i to dugoročno. Ne možete ad hok od slučaja do slučaja, sada nam Amerikanci ne daju 92 miliona koliko su nam obećali, a šta ćemo sada, gde ćemo sada da ih nađemo, pa kažete, idete u Kinu, ne zbog toga da tražite saradnju, nego ne znam ni ja zbog čega, zbog nekih dugova koje Srbija ima prema Kini. Kina je bila država koja je imala razumevanja za Srbiju u vreme dok smo bili pod sankcijama, dok smo bili u ratnom okruženju, koja je davala i pomagala koliko je mogla i nikada nije tražila, niti je potencirala na bilo čemu da joj se vraća. Dakle, želela je na taj način da pomogne, i nećete vi imati težak zadatak sa Kinezima, Kinezi su naši prijatelji, sa njima mora da se razgovara. Molim vas, jedva im dadoste plac za ambasadu nakon bombardovanja. Šta mislite, zašto su Amerikanci srušili kinesku ambasadu? Ne znate vi, zato što su bili prijatelji srpskog naroda, eto zbog toga, dragi gospodine.
Reč ima predsednik Vlade gospodin Zoran Živković.
Pa čak su i socijalisti daleko od spoljne politike držali radikale, svoju ikebanu u nekim nastupima, tako da vas molim, nemojte da kvarite teško uspostavljene dobre odnose Srbije sa mnogim zemljama, između ostalih zemalja tu je i Narodna Republika Kina. Oni jesu pomagali i hvala im na tome, kao i svi drugi, s tim što je sada došlo do toga da se naplati, nekoliko puta su menjane kamate, dovedene su sada na nivo koji je primeren onome što jesu kreditni odnosi u DžDžI veku među ozbiljnim državama i ja se zahvaljujem kineskom rukovodstvu i kineskom narodu na svemu što je učinio, a to nema nikakve veze sa vama. Postoji još jedna stvar, vi kažete da je otkupljeno 1.600.000 tona pšenice 1999. godine ili ne znam koje godine, 2000. godine, ne znam koje godine, ali znam tih godina nije bilo hleba, nego je bilo da ustanete u četiri ujutro pa da kupite hleb. Gde vam je ta pšenica, šta ste sa njom radili, ne znam. U svakom slučaju, nisam primetio da fali hleba zadnje tri godine, niti da su cene nešto, da se nešto drastično menjaju. Gospođo Pop-Lazić, rekli ste na početku da o aferama nećete da govorite i ja sam normalno znao da to nije tačno, jer šta biste drugo govorili, ali nemojte da očekujete od ministara da govore o aferama, pošto nije njihov posao da stvaraju afere. Naprotiv, njihov posao je sve ono što su vam rekli, i nisu to izveštaji. Izveštaje koje su ministri dali, dali su nadležnim odborima i u svim odborima su ti izveštaji usvojeni jednoglasno ili sa jednim glasom uzdržanim i jednim glasom protiv. U tim odborima, koliko se ja razumem u ovaj parlament, sede poslanici paritetno svojoj zastupljenosti u plenarnoj sali, osim onih koji ne znaju šta bi radili u tim odborima ili koji imaju takvu politiku da ne treba da budu u odborima, ali, svejedno, oni su podneli izveštaje tamo, a ovde govore o tome šta je uradila Vlada. Vi kažete - a, što se ne vratite na onaj deo zbog čega mi hoćemo da vas smenimo. Ja još nisam shvatio zašto hoćete da nas smenite, nisam shvatio, jer ste vi počeli sa puno podataka koji su bili, tobože, dokaz da je nekada bilo bolje. Rekli ste da Vladu treba smeniti zbog toga što je poremetila standard koji su građani Srbije imali 2000. godine - priznajem, jesmo. Taj standard nije više takav kao što je bio, četiri i po puta su veće plate, to smo već govorili, realno je to tri puta bolji standard nego što je bio. I dalje daleko od onog standarda koji je potreban ovom narodu, koji zna za bolje, koji je bio u boljim uslovima, koji može bolje, ali, nažalost, period oporavka mora da traje duže od te tri godine. U svakom slučaju, oko knjiga koje ste pomenuli, ja znam da su se mnogi hvalili okolo da imaju knjige, jesu u malim tiražima, ali ne lauferi, zvale su se - magistar javlja, i to negde od tamo sedamdeset i neke godine iz Sarajeva, pa se onda to polako preko Zenice približavalo Beogradu i evo sada kažu - magistar javlja iz inostranstva. U svakom slučaju, s tim što je novo izdanje - doktor javlja. Da idemo mi kao što smo se dogovorili, to je prihvaćeno, očigledno da rasprava pokazuje da ste prihvatili i hvala vam na tome, na jednom razumnom pristupu ovoj raspravi. Sutra će na dnevnom redu biti, što se tiče Vlade, a sve vezano za tačku koju ste vi inicirali, Ministarstvo za nauku, tehnologiju i razvoj i Ministarstvo vera, zajedno sa Ministarstvom kulture i medija. U sredu će to biti Ministarstvo za rad i zapošljavanje, zajedno sa Ministarstvom za privredu i privatizaciju i sa Ministarstvom građevina, a u četvrtak je trgovina, poljoprivreda i socijala. U sledeći utorak je MUP, Koordinacioni centari pravda, u sredu energetika, saobraćaj i lokalna samouprava. To je raspored, da znate. Biće zdravlje danas posle podne. Inače, da se dogovorimo, kada vi hoćete, poslanici, kada vi hoćete, pa vi ste tražili ovu raspravu. Dame i gospodo moja draga, vi ste tražili ovu raspravu, vi ste tražili raspravu, sve u skladu sa Ustavom, zakonom i Poslovnikom. Rasprava se odvija po Ustavu, zakonu i Poslovniku, a ako želite da prekinete raspravu, onda kažite - prekidamo raspravu, dajte da se glasa, i nema problema, što se nas tiče, nemate problema sa tim. Molim vas za još malo pažnje, znam da je vreme ručku, svima je vreme ručku, samojoš malo pažnje, ja sam vas zamolio da razmislite o tome da li treba da ide rasprava kada je delegacija Vlade Srbije u Kini, to je od srede ujutro do četvrtka posle podne. Od vas zavisi, što se tiče Vlade Srbije i mene lično, potpuno je svejedno, ali ja vas pitam da li hoćete da za to vreme traje rasprava ili da bude prekinuta, kako god se oko toga dogovorite, recite i mi ćemo to prihvatiti. Eto toliko. Ja sam siguran da, bez obzira na izneverena očekivanja koja vi imate od Vlade Srbije, ali to jeste posao Vlade Srbije da izneveri očekivanja opozicije koja je u takvom obliku, jer mi radimo nešto po čemu se razlikujemo i ideološki i civilizacijski, na svaki drugi način, i to nije nikakva uvreda ni vama ni meni, naprosto, dobro je da u jednoj državi postoje i obrazovno, da postoje političke snage koje se razlikuju i da na izborima onda građani mogu da biraju između jedne i druge opcije. Ja se ne plašim izbora, nikada se nismo plašili izbora, ni lično, ni stranački, ni ova koalicija, prema tome, od vas zavisi kada će biti održani izbori, ali to vreme odlučivanja kada od vas zavisi, to traje još dan ili dva. A nakon toga zavisi od onih koji su upravo zaduženi za to, a to je vladajuća koalicija.
Pravo na repliku, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Gospodine premijeru, saznali smo da je vaš izvor jedan ustaša iz Posušja, a svi znaju da je Posušje mesto gde su sve Srbe najzverskije zaklali, a izvori, to je ono što se tiče - magistra. U to vreme profesor Šešelj je bio doktor, znam ja, imam taj papir koji ste vi dobili, takođe sam dobila i ja, znate. Ono što je gospodin Šešelj u "Lauferu" napisao to su izvori iz državne bezbednosti i da vi niste takav šarlatan kakav jeste, vama ni predsednik stranke ne bi bio ubijen. ...
Narodna poslanice, na osnovu člana 101. izričem vam prvu opomenu zbog uvrede koju ste naneli.
... nego biste ozbiljno shvatili ono što vam se u javnosti iznosi i što vam je predsednik Šešelj na vreme ukazivao. Prema tome, vodite računa, kada saznate nešto od ljudi koji imaju podatke iz državne bezbednosti, jer možda od vas nešto kriju, pročitajte to, uzmite to k znanju, a nemojte ove ustaške izvore. Molim vas, u takve gluposti više niko ne veruje.
Reč ima predsednik Vlade, gospodin Zoran Živković.
Kao i do sada, po starom lošem običaju, kada nemate šta da kažete i do sada ste zadnjih 15 godina potezali ime Zorana Đinđića. Upozoravam vas da sa tim prekinete. To ko je ubio Zorana Đinđića u istrazi je jasno dokazano i to će sud da presudi, a vi se plašite za ona mesta gde ćete vi odgovarati pred sudovima.
Određujem pauzu do 15,00 časova. [[Posle pauze - 15,55.]] Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da radi nastavka sednice proverimo da li imamo kvorum. Konstatujem da je elektronskim sistemom utvrđeno da imamo kvorum za rad. Reč ima potpredsednik Vlade, gospodin Žarko Korać.
Poštovana gospođo predsednice, poštovani narodni poslanici, s obzirom da u ovom trenutku Vlada Republike Srbije nema ministra zdravlja, koji je iz političkih razloga sam dao ostavku, a i prethodnik je dao, takođe, ostavku iz DSS-a... Da li mogu da završim, pa će svako posle imati mogućnost. Znači, kao predsednik Odbora za javne službe Vlade Republike Srbije, u koji je uključeno osam ministarstava, a jedno od njih je i Ministarstvo zdravlja, podneću izveštaj o radu Ministarstva koji su mi ljubazno spremili pomoćnici i zamenici u tom ministarstvu, i ostali zaposleni. Kada je Vlada Republike Srbije izabrana krajem januara 2001. godine, zatekla je sistem zdravstvene zaštite u Srbiji koji se nalazio, zaista, u vrlo teškom stanju. Nominalno, građanima je bilo sve obećano, a u praksi vrlo malo toga su mogli realno da dobiju, počevši od nestašice lekova, do toga da smo u sistemu zdravstva imali i velike pljačke i pronevere. Želeo bih da vas podsetim da se protiv nekih bivših ministara zdravlja i nekih rukovodilaca zdravstvenih ustanova vode istrage u ovom trenutku, ne prejudicirajući šta će se dogoditi, jer svaki čovek je nevin dok ne bude pravosnažno osuđen. Činjenica da je i do toga došlo pokazuje da je bilo jako mnogo problema u sektoru zdravstva. Odmah po konstituisanju Vlade ovaj sektor je krenuo u izvesne reforme. Međutim, naravno, osnovni problem je bio što je resorni ministar posle sedam-osam meseci dao ostavku, odnosno stranka koja je participirala u vlasti izašla je iz vlasti. U prelaznoj vladi, takođe, resorni ministar bio je iz te iste stranke. Praktično, godinu dana smo imali jednu situaciju da reforma i zakonodavna aktivnost i promene zakona nisu dovedene do kraja. Daću jedan sumaran izveštaj o tome šta je urađeno u ovoj oblasti zaotprilike dve i po godine, a spreman sam, naravno, u onoj koliko je to do mene, da odgovaram na pitanja koja vas interesuju, iako bi neka od pitanja, naravno, pre svega morala biti adresovana na ministre koji su sami vodili ovaj resor i koji su iz političkih razloga, jedan i drugi, ovaj resor napustili. Najvažnije aktivnosti Ministarstva zdravlja u tom periodu, ukupno, bile su koordiniranje i realizacija međunarodne humanitarne pomoći i kredita u ovoj oblasti, snabdevanje lekovima, nabavka medicinske opreme i investicija, aktivnosti na reformi sistema zdravstvene zaštite, zakonodavne aktivnosti i nadzor nad radom zdravstvenih ustanova i sanitarni nadzor. Što se tiče međunarodne humanitarne pomoći vladinih, nevladinih organizacija i pojedinih donatora, za protekle dve i po godine iznosila je oko 110 miliona evra. Ako je potrebno to detaljno, mogu da pobrojim, želim samo da vas podsetim, poštovani narodni poslanici, da je Odbor za zdravlje Skupštine prihvatio izveštaj koji je dalo Ministarstvo. Mogu da kažem da je veći broj zemalja uputio ovu pomoć, kao i pojedinaca i nevladinih organizacija. Ona je upotrebljena na odgovarajući način. Krediti su iznosili oko 80 miliona evra, a pre svega Svetske banke, prestrukturiranje bolnica u Republici Srbiji na četiri područja: Vranje, Kraljevo, Valjevo i Zrenjanin, koja obuhvataju oko milion stanovnika, podrška reformi sistema zdravstvene zaštite i kredit od 20 miliona dolara. Zatim, Svetska banka nas je pomogla jednim kreditom, poboljšanje energetske efikasnosti, od 11 miliona evra i Evropska investiciona banka kreditom u iznosu od 50 miliona evra za renoviranje 20 okružnih bolnica u Srbiji. To je projekat koji upravo treba da se realizuje. Što se tiče snabdevanja lekovima, nabavke medicinske opreme i investicija, u 2001, 2002. i za devet meseci 2003. godine obezbeđena su sredstva preko RZZO-a u iznosu od 146 milijardi 560 miliona dinara, kao i iz budžeta Republike Srbije u iznosu od 4.378.000.000 dinara. Važno je istaći da su sada apoteke i većina zdravstvenih ustanova dobro snabdevene lekovima, cene lekova se od oktobra 2002. nisu menjale, zdravstvene ustanove su na početku godine znale koju količinu sredstava koja će obezbeđivati zdravstvenu zaštitu će imati, a da je primenom Zakona o javnim nabavkama postignuta značajna uloga u kupovini lekova i sanitetskog materijala. Za lekove i sanitetski materijal koji se izdaju na recept potrošeno je 19.539.000.000 dinara. Pored toga, naravno, ulagalo se i u novu opremu i zamenu amortizovane, neispravne opreme i za to je potrošeno 2.074.000.000 dinara. Iz budžeta Republike Srbije kupljena je nova medicinska oprema, i to aparati za zračenje kod malignih oboljenja, u ovih pet centara: Sremska Kamenica, Beograd, Kragujevac, Kladovo i Niš, u iznosu od 450 miliona dinara. Dozvolite mi da kažem, pošto sam aktivno učestvovao u obezbeđenju ovih sredstava, u ovom trenutku se grade bunkeri i ta oprema je već kupljena. Čeka se instaliranje te opreme. Može se smatrati da će u periodu od nekoliko sledećih meseci Srbija, bar u ovih pet centara, za terapiju malignih oboljenja imati sasvim modernu opremu po svetskim standardima. Dakle, kupljena je oprema tri vodeća svetska proizvođača u ovoj oblasti. Kupljene su četiri angio sale, Klinički centar Srbije, Institut za majku i dete i za Tiršovu, u iznosu od 180 miliona dinara, a upravo je potpisan ugovor za 150 sanitetskih vozila u vrednosti od 270 miliona dinara; inače, sanitetska vozila sa punom opremom, instrumenti za ortopedsku hirurgiju u vrednosti 70 miliona, dijagnostički aparati za dijabetičare, rentgen, ultrazvučni i drugi sofisticirani medicinski aparati u vrednosti od blizu 100 miliona dinara. U toku su postupci javne nabavke za sledeću medicinsku opremu: 113 aparata za hemodijalizu u vrednosti od preko 100 miliona dinara, 65 respiratora u vrednosti od 120 miliona dinara, 85 endoskopa, 100 EKG aparata, 65 defibrilatora, aparata za anesteziju i drugih aparata u vrednosti od preko 200 miliona dinara. Poštovani narodni poslanici, želim da vas upozorim da su od skromnih budžetskih sredstava kojima raspolaže naša zemlja obezbeđena velika sredstva za nabavku i za zamenu dotrajale opreme. Ovi podaci koje sam izneo to vrlo jasno pokazuju. Moram da vam kažem, zdravstvo je bilo i ostalo jedan od prioriteta Vlade Republike Srbije i učinjeni su veliki napori da se, praktično, maksimum izvuče iz budžeta i odvoje sredstva za nabavku nove opreme. Za investiciono održavanje potrošeno je 921.495.000 dinara. Znači, sredstvima budžeta Republike Srbije renovirano je, sanirano i popravljeno preko 100 ambulanata i bolnica, a završava se i novo porodilište u Novom Sadu. Ovaj kredit koji sam malopre pomenuo, od Evropske investicione banke, u 20 mesta u Srbiji biće upotrebljen za popravku infrastrukture, znači, krovovi, kuhinje, sanitarni delovi, čvorovi. Znači, da se same zgrade, objekti dovedu u mnogo bolje stanje, nego što su sada, pošto imamo svest o tome da su objekti ruinirani, jer 10, 15 godina ništa praktično u njih nije ulagano. Što se tiče aktivnosti na reformi sistema zdravstvene zaštite, priprema se za publikovanje dokument - Bolje zdravlje za sve u trećem milenijumu, sa zdrastvenom politikom, vizijom zdravstvene zaštite i radnom verzijom reforme sistema zdravstvene zaštite do 2015. godine i akcionim planom. Organizovana je široka javna rasprava po celoj Srbiji i sve primedbe na dokument su prikupljene i obrađene. Formirano je 18 nacionalnih ekspertskih grupa i četiri republičke stručne komisije za pojedine oblasti zdravstvene zaštite, čiji je zadatak bio da formulišu nacionalne programe reformi i razvoj ovih oblasti sa akcionim planovima. Nacionalna kampanja protiv pušenja traje već godinu dana i obeležena je brojnim javnim manifestacijama sa ciljem da skrene pažnju na pušenje, kao najvažniji pojedinačni faktor rizika po zdravlje ljudi i da pripremi Vladu i zemlju za potpisivanje ratifikacije okvirne konvencije o kontroli duvana koju je usvojila Svetska zdravstvena organizacija. Multisektorska saradnja sa srodnim ministarstvima odvija se u izradi strategije za smanjenje siromaštva, gde Ministarstvo zdravlja vrlo aktivno učestvuje. Njihov pilot projekat se odnosi na reformu socijalne politike i reformu visokog obrazovanja, a za Ministarstvo za zaštitu životne okoline i prirodnih bogatstava na projektima koji razmatraju povezanost zdravlja i životne sredine. Radi se sa konsultantima Svetske banke na pripremi reformskih aktivnosti u sistemu zdravstvene zaštite, naročito u domenu planiranja kadrova u zdravstvu i finansiranja sistema zdravstvene zaštite, a posebno javnog zdravstva, kao i razvoju komunikacione strategije za socijalni marketing reformi. Što se tiče zakonodavnih aktivnosti i rada zdravstvenih ustanova, želim da vas izvestim o sledećem. Pripremljen je nacrt zakona o zdravstvenoj zaštiti. Taj nacrt zakona je predat Skupštini Srbije. Međutim, resorni odbor je taj zakon vratio Ministarstvu na doradu. Što se mene lično tiče, on je očigledno izražavao jednu viziju sistema zdravstvene zaštite, jednu meru reformi u ovoj oblasti. Prema onome što ja znam, jedan broj članova zdravstvenog odbora je imao izvestan broj primedaba na taj predlog zakona i on je vraćen nazad u Ministarstvo da se još nastavi razgovor o njemu. Bilo je više tačaka neslaganja. Jedna od njih se odnosila na privatnu zdravstvenu zaštitu, mesto u sistemu zdravstvene zaštite. Izrađen je zakon o uzimanju i presađivanju delova ljudskog tela, da bi regulisali jednu vrlo važnu oblast, pojavila se potreba da se kod nas reguliše. Izrada nacrta zakona o transfuziji, zakona o evidencijama, zakona o utvrđivanju posebnih nadležnosti AP, omnibus zakon koji je deo obavezefinansiranja i upravljanja predao Autonomnoj Pokrajini Vojvodini. Obavljeno je 26 vanrednih stručnih nadzora, sa preko hiljadu nadzornika, posle pauze od više od 10 godina. Deset godina se nije radio zdravstveni nadzor u Republici Srbiji. Potpisano je 12 pojedinačnih kolektivnih ugovora, preduzete su mere u vezi sa organizacijom i sprovođenjem štrajka sindikata u zdravstvu. Predstavnik Ministarstva zdravlja angažovan je u radu ekspertskog tima Vlade Republike Srbije za pregovore sa predstavnicima Vlade Republike Srbije u vezi sa sprovođenjem Akcionog plana harmonizacije dva ekonomska sistema, u delu koji se odnosi na harmonizaciju, politiku, koji regulišu slobodu kretanja usluga i kretanja radne snage. Aktivno je bilo angažovano u radu Komisije za borbu protiv side i stvaranje nacionalne strategije za borbu protiv side. Zatim, učešće u radu međuresorske radne grupe za zaštitu prava lica ometenih u mentalnom razvoju, učešće u projektu prestrukturiranja sistema zdravstvene zaštite, unapređenja, finansiranja politike i upravljanja sistemom zdravstvene zaštite, učešće u realizaciji projekta restrukturiranja bolničkih kapaciteta, sekundarna zdravstvena zaštita u bolnicama u Valjevu, Kraljevu, Zrenjaninu i Vranju; saradnja sa "Euro health group" i Agencijom za rekonstrukciju. Izvršeno je 8.985 inspekcijskih nadzora u zdravstvenim ustanovama i drugim oblicima obavljanja zdravstvene delatnosti, od čega su 6.307 redovni nadzori, po prijavama građana 1.631 i 1.047 kontrolnih inspekcijskih nadzora. U toku inspekcijskih nadzora, zbog utvrđenih nedostataka i nepravilnosti u obavljanju zdravstvene delatnosti, doneto je 1.840 rešenja, od čega je 1.617 rešenja otklanjanje nedostataka, a 223 rešenja o zabrani rada. Što se tiče sanitarnog nadzora, u redovnom inspekcijskom nadzoru urađeno je 214.467 pregleda i predato je 17.000 prekršajnih prijava, za prestup 1.200, a krivičnih prijava 20. Granična sanitarna inspekcija od aprila 2003. je uradila preko 40.000 pregleda predmeta opšte upotrebe. Broj putnika stavljen pod zdravstveni nadzor zbog SARS-a bio je 4.305, a za koleru i malariju 880 putnika. Što se tiče normativno-pravnih poslova, napravljeni su nacrt zakona o sanitarnom nadzoru, zakon o zaštiti stanovništva od zaraze i bolesti i zakon o hrani. Konačno, revidirana je baza podataka za objekte pod sanitarnim nadzorom. S obzirom da se u našoj javnosti često veoma arbitrarno govori o čitavom sistemu zdravstva, ja sam samo hteo da iznesem tri činjenice koje će biti relevantne za vašu eventualnu raspravu o radu Ministarstva zdravlja. Kod nas se često postavlja pitanje o broju lekara, broju stanovnika. Ministarstvo zdravlja je bilo ljubazno da mi izradi ovu paralelnu tabelu iz koje možete da vidite broj lekara na 100.000 stanovnika što se tiče Srbije; ovde su lekari koji rade u državnim ustanovama, pridodati su lekari koji rade u privatnoj praksi. Ako ćete pažljivo pogledati, videćete da kod nas ima više lekara po glavi stanovnika, nego što ima u SAD-u. Ovo su relevantni podaci Ministarstva zdravlja. Što se tiče dohodaka, mi smo potpuno svesni da su dohoci u zdravstvu neadekvatni obrazovanju i školovanju tih ljudi i težini posla koji obavljaju, ali je sigurno da je ovo takođe jedna precizna tabela, koja pokazuje da je od januara 2002 (ovo su lekar opšte prakse, specijalista i subspecijalista) do decembra 2003. godine plata lekara u proseku porasla za 81,95%, praktično za 82%. Ovo je relevantan podatak koji pokazuje da su se plate konstantno dizale. Konačno, Ministarstvo zdravlja i ja kao resorni potpredsednik vodili smo pregovore i potpisivali sporazume sa tzv. reprezentativnim sindikatima zdravstva. Moram da kažem da se Zakon o radu mora poštovati. U samom početku, u prvoj polovini 2001. godine, koji god sindikat iz zdravstva je došao u Vladu, bio je primljen i sa nama razgovarao, ali je zaista postojao problem sa kim potpisati sindikalni sporazum. Zakon o radu vrlo jasno definiše i proceduru kako se utvrđuje reprezentativnost. U ovom trenutku dva sindikata u zdravstvu imaju taj sertifikat Ministarstva zdravlja, odnosno Ministarstva za rad da su reprezentativni. Što se mene lično tiče, biće mi drago ako i neki drugi sindikat to dobije. Ja ne biram sa kim pregovaram, sa jednakim poštovanjem, kao i Ministarstvo zdravlja, pregovaram sa svakim sindikatom koji predstavlja zdravlje.Niti smo mi određivali koji će biti reprezentativan, niti mi biramo pregovarače. Sa jednakim poštovanjem se odnosimo prema svima, jer su sve to, naravno, ljudi vredni poštovanja. Jedino Zakon o radu precizno to definiše. Za mene je bitno sledeće: u ovom trenutku, kada govorimo o ukupnom sistemu koji smo nasledili, ono što je iz ovoga očigledno, to je da su ljudi u Ministarstvu zdravlja uprkos činjenici da su dva ministra dala ostavku i da nijedna sistemska reforma zbog toga nije mogla da bude do kraja izvedena, da je Vlada Srbije, ono što je do nje, uložila velike napore, stavila zdravstvo kao svoj prioritet, da se podignu plate zaposlenima u zdravstvu, da se materijalno zdravstvo popravi, uzimajući u obzir da se radi o stvari od najveće moguće važnosti za zemlju Srbiju i za njene građane. Nikoga ne treba da ubeđujem kakav je značaj sistema zdravstvene zaštite za jednu zemlju, iako moram priznati sa ove govornice da reforma tog sistema nije nikada dovedena do kraja zbog činjenice da su iz političkih razloga dva ministra napustila to mesto, jedan kao član Demokratske stranke Srbije, drugi kao član G17 plus. Uložena su velika materijalna sredstva, i bez obzira na ta uložena sredstva nama je jasno da je situacija u zdravstvu i danas dosta teška. Ja ću samo još na kraju reći - meni je lično jasno da sistem zdravstvene zaštite u najvećoj mogućoj meri počiva na entuzijazmu i samopožrtvovanju ljudi koji rade u tom sistemu. Da nema tih ljudi, taj sistem ne bi mogao da funkcioniše. Što se tiče same Republike Srbije, ona je i pod ovim posebnim okolnostima, kada je bila dva puta prekinuta u reformama odlascima dva ministra iz političkih razloga, ipak ulagala u ovaj sistem i taj sistem danas nesporno izgleda bolje nego 2001. godine, kada smo njime počeli da se bavimo. I još za kraj, nema nikakve sumnje da nezadovoljstva ima, i kod ljudi koji rade u sistemu zdravstva i onih koji su korisnici usluga, sigurno da je proces reforme zdravstvenog sistema dugoročan. Moram da upozorim da se varaju oni koji misle da ovaj sistem može da se reformiše za pola godine, godinu. To je veoma opasno. Taj sistem ne trpi eksperimente, on traži promišljene odluke. Verujem, korak po korak, ali sa jednom jasnom vizijom šta se želi postići. Što se ove vlade tiče, njena vizija je bila da se sistem dovede do nivoa kada će bolje da funkcioniše i da se pripremi za strukturalne reforme koje ga tek čekaju.
Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, predstavnica predlagača.
Dame i gospodo, zarad javnosti u Srbiji, a zbog slobodnih medija koji jednostrano izveštavaju sa sednice ove skupštine, moram da iskoristim priliku, pre svega kao predlagač za izglasavanje nepoverenja Vladi, da kažem da je premijer ovde za ovom govornicom izneo jednu laž (mediji su je preneli) o tome kako je navodno SRS pokušala neki dogovor sa Vladom Srbije da odustane od ovog predloga, ukoliko ne bude izbačena iz svojih prostorija. Naravno, niko nije preneo ono što sam ja za ovom govornicom rekla povodom toga. Hoću ponovo, pred celom srpskom javnošću, da kažem da je to jedna notorna laž i da bismo mi svi pristali ovde da izvršimo kolektivno samoubistvo, pre nego što bismo se sa Zoranom Živkovićem dogovarali oko tako nečega. Ako nemate neki jači argument protiv predsedničkog kandidata SRS, gospodina Tomislava Nikolića, obzirom da podržavate kandidata Dragoljuba Mićunovića, koji vas je sve ovakve iznedrio, koga ste svojevremeno izbacili iz svoje partije, pa ga sada opet podržavate, smislite nešto efektnije. Zamislite da ja sada kažem - ponudio nam je Zoran Živković milion evra da ne stavimo na dnevni red ovaj predlog. Cela Srbija bi poveravala, zato što znaju da vi pristajete samo na ucene. Druga vest koja se vrti sada na televiziji jeste da tražite razrešenje Marije Rašete-Vukosavljević. Gde ste ovoliko meseci, od kad ove afere oko Marije Rašete-Vukosavljević od letos potresaju Srbiju, da to uradite, nego sada, kada vam SDP to uslovljava. Vi umete samo na tom nivou da razgovate sa političkim protivnicima, metodama ucena, i mislite da to može da prođe kod javnosti. Svi su vas već pročitali. Nešto gledam i slušam od jutros, uopšte mi više ne smeta da podnosite ove izveštaje. Što ih više podnosite, to je javnosti jasnije da vi uopšte ništa od onoga što ste obećavali niste uradili. Ne treba ja više ništa o vama da pričam, samo da vas pustim da sve sami ispričate i da na kraju pristupimo glasanju, do koga očigledno neće doći, jer ste vi svesni da ovde više nema poslanika koji mogu da podržavaju politiku Vlade i da su ti izbori neminovni i da su ti izbori 21. decembra. To je očigledno. Taj datum se poklapa sa danom kada ćete vi biti prinuđeni da raspišete izbore, a to je odmah nakon predsedničkih izbora.
Reč ima predsednik Vlade gospodin Zoran Živković.
Postoji puno primedbi koje mogu vrlo opravdano da se stave meni na obraz, na rad, na ono što sam radio. Verovatno postoje primedbe koje mogu da se stave svakome od vas, ali je sigurno da bilo ko, ko je sa mnom radio, pored mene, zajedno, za ovih 10-12 godina u politici, a i pre toga u nekom drugom poslu, zna da ne lažem. To zna i vaš predsednički kandidat, a to zna i vaš predsednik. Kada sam rekao da je nuđeno da se poboljšaju odnosi između SRS i Vlade Srbije, odnosno Demokratske stranke, to jeste bila ponuda da će, ako se ne sprovede sudska odluka, kakva god bude, oko Magistrata u Zemunu, SRS biti odani partner u senci. Znači, neće biti normalno, nego će koristiti svoje potencijale za obračune sa svojim nekadašnjim partnerima ili sa svojim sadašnjim partnerima. To nije ništa neobično. Takve ponude smo mi dobijali i ranije, godinama. U zadnjih deset godina je bilo puno takvih ponuda, ali, nažalost, za 10 godina niko nije shvatio da takve ponude ne mogu pozitivno da se prime u Demokratskoj stranci. Što se tiče izbora, ponavljam da će izbora biti. To nije moja dobra volja, Vlade ili Demokratske stranke, nego će to biti odluka koja će biti zasnovana na pozitivnim zakonskim propisima. Sigurno neće biti 21. decembra, vama da pomognem. Sada je pitanje zašto radikali misle da je 21. decembar neki važan dan? Zato što su oni u svom razvoju počeli od trockizma, preko komunizma i svega drugoga, a 21. decembra je rođen Staljin. Oni misle da na taj dan imaju više šanse da pobede na izborima. Nažalost, neće vam uspeti. Staljin je mrtav, da vas obavestim i Tito je umro. Ovo je sada demokratska Srbija u kojoj postoji demokratska vlast, koja ne može da reaguje pozitivno ni na pritiske, ni na ponude koje su ispod svakog nivoa pristojnosti.
Narodni poslanik Zoran Krasić, pravo na repliku, u ime poslaničke grupe SRS, kao ovlašćeni predstavnik.
Ne šurujemo, nego ih šurimo, da znate. To je velika razlika. Prethodnik, kao veliki politički vizionar, zaboravio je da kaže "drug Staljin". Nadam se da će to da ostane zapamćeno. Od te čuvene vizije, kao što sam vam na početku rekao, nema više pištolja, prosvetnih radnika, sada je neka koalicija. Ne možemo sa vama nikako. Vidite, vi ste tri godine na vlasti i još ste opozicija, demokratska opozicija. Juče ste podneli papir da ste opozicija, i to demokratska, sa crticom Vojislav Koštunica, i tu se nalazi, zamislite, čak i Velja Ilić. Vas su svi napustili, zapamtite. Pa, zašto bismo mi sa vama koji ste u raspadu pravili bilo kakve kombinacije, a pogotovo sa političkim vizionarima koji su na početku ove rasprave rekli: "reforme mogu da budu ili neuspešne ili nepopularne". Ova vlada je napravila i treću varijantu, i neuspešne i nepopularne, pa je rečeno da nešto mora. Znate, kao kada je u pitanju operacija. Operacija malo više boli nego osnovna bol. Jeste, ali zato postoji anestezija, ali vi niste anestezija, vi ste surova realnost za ovaj narod. Ovaj narod ne želi ovakvu Srbiju, to vam je jasno, ljudi. Dilema je ili DOS ili Srbija. Svako normalan će za Srbiju, neće niko za DOS. Vi tri godine ne znate birački spisak da napravite. Prepun je mrtvih, ima upisanih ljudi bez ličnog broja. O čemu vi pričate? Vi običan spisak niste mogli da sredite. Pričate o nekom kliperu, nekom ekselu, ekspertima, divno je, predivno dok je Demokratska stranka bila na vlasti. Sada znamo da je to intelektualna pustoš Srbije. Gde su vam toliki intelektualci? Niste mogli da skupite da sastavite Vladu. U ovoj vladi se ne zna da li je predsednik Vlade ministar saobraćaja, njen muž ili ovaj ko se predstavlja da je predsednik Vlade. Ovo je Vlada koja nema ministre, ovo je Vlada koja ima biroe i agencije. Napravite agenciju za birački spisak, napravite agenciju koja treba da vam odredi, napokon, ime. Lepo vam je ime: Demokratska opozicija Srbije. Sluti da idete u opoziciju, a kako mi se čini, za godinu dana ćete biti teška vanparlamentarna opozicija, jer sa Demokratskom strankom više niko nikada neće da sadi tikve, zapamtite. Zar bismo se mi spuštali na taj nivo da pravimo bilo kakve dogovore i pregovore sa Demokratskom strankom, sa onima koji su preklinjali i molili da našeg predsednika smeste u Hag? Ko bi nama to oprostio? Nećete naći nijednog radikala, a bogami ni građanina Srbije, koji će više sa vama da razgovara.
Reč ima narodni poslanik Stevan Gudurić, kao poslanik koji je izdvojio mišljenje na sednici Odbora.
Čuli smo gospođu Anđelku Mihajlov sa izveštajem o Ministarstvu za zaštitu prirodnih bogatstava i životne sredine. Na tom odboru sam izuzeo mišljenje, ne zato što taj izveštaj nije bio dobar i zato što to ministarstvo nije radilo ono što mu je posao, nego zato što sam smatrao da treba da pitamo danas ovde premijera zašto zakon o zaštiti životne sredine, koji je spreman godinu i kusur dana, nije ugledao ovu skupštinu? To je bilo neki dan, kada se nije znalo šta se radi i kada je u ovoj sali bila veća larma nego na utakmici. Pitam vas zašto to nije bilo pre godinu i kusur dana? Pričalo se, vaš prethodnik, pokojni gospodin Đinđić, pričao je kako je to bitan reformski zakon. Jeste bitan i u principu jeste dobar, s obzirom da je usaglašen sa većinom poslaničkih grupa, samo mi nije jasno, iz primera u lokalnoj sredini iz koje potičem, zašto taj zakon do sada nije došao. Nije došao na dnevni red iz jednog prostog razloga. Taj zakon bi za one kojima ste poklonili, rasprodali firme bio mnogo štetan. Na primer, firma koju ste za tepsiju ribe prodali - Beočinska fabrika cementa. Citiram - merenje suspendovanih česticau perioduod 17. do 26.09. u Beočinu ukazuje da je naselje u blizini industrijske zone veoma opterećeno ovom aero... Od ukupno 10 merenja, svih 10 pokazuju vrednosti veće od granične vrednosti imisije. Maksimalna vrednost iznosila je 1198, što je za 11 i kusur puta veće, a minimalna vrednost u tom intervalu je bila 238, odnosno 2,38 puta veća od dozvoljene, pa je u vazduhu ono što se nikada nije u Beočinu zabeležilo, a sada beležimo, povećana koncentracija kadmijuma i arsena. Zamolio bih vas da vi takve vaše prijatelje vodite u sredine gde vi živite, a da se manete nas koji živimo u nekim drugim sredinama, sa takvim vašim prijateljima. Možete vi, gospodine Živkoviću, da klimate glavom koliko god hoćete, ali dođite da živite u jednu takvu sredinu. Niko ne govori da su Beočin i neke slične sredine bile zlatne sredine u ekološkom smislu u nekom prethodnom vremenu. To niko ne može da kaže. Niko normalan ne može da kaže ni ono što je izjavio vaš savetnik, gospodin Srđa Popović, kako je ekološka situacija u sredinama gde su prodate cementare značajno bolja nego pre. To nije teoretska kategorija, pošto je on samo u životu išao u školu, pa posle teoretiše u praksi, radio nije ništa. Morao bi, da je bio u tako nekoj sredini, da vidi da je to značajno gore nego što je bilo. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena. Izvinite, imate pet minuta.) Zato što su to, gospodine premijeru, goli brojevi, koje je napravilo akcionarsko društvo za istraživanje u industriji iz koje je i proizvodnja i zaštita životne sredine, znači firma koja ima licencu Ministarstva životne sredine, da može da radi ovakva merenja. Ovi brojevi su, nažalost, nemilosrdni, isto kao što je sijaset podataka ovde nemilosrdno prema vama. Inače, ako već pričamo o tome, pričali smo i neki dan o tome ovde, šta i koliko se pravilo. Ta firma koju ste vi odavde promovisali, kako je napravila strašno dobru proizvodnju u prošloj godini kada je preuzela Beočinsku fabriku cementa, koliko proizvodnje je Beočinska fabrika cementa pravila 1997. i 1998. godine. Setiću vas da je to bilo vreme sankcija, pa je verovatno bilo teže nego sada, kad vas neko najviše voli. Jer ta cementara je 1997. godine napravila 1.026.381 tonu, a 1998. godine 1.099.227 tona. Ako se razumete, to je još uvek preko milion. Taj milion je napravila firma "Lafarž", i ne vidim kakvo je to, svetsko čudo. Samo da vas obavestim, pošto mnogo štošta ne znate, nisu Francuzi učili nas da pravimo cement, nego će biti da smo mi učili nekog drugog, zato što je prva cementara u Evropi bila u Engleskoj, druga u Nemačkoj, treća u Beočinu. Kao što razumete, nijedna nije bila u Francuskoj. Prema tome, niste nam doveli nekog da nas uči. Možda se taj učio kod nas nekad, pošto se u Beočinu cement pravi 160 i kusur godina. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) Nije na odmet. Gospodinu Vlahoviću ću nastaviti ovaj izveštaj sa nekim drugim podacima.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe Demokratska stranka Srbije.
Dame i gospodo uvaženi poslanici, s ozbirom da sam se još u oktobru javio za reč, sad je 3. novembar, kako ide ova sednica i kako sam došao, od ministara i od svih ostalih do reči. Ministara, inače, u ovoj skupštini nije bilo dugo vremena i prosto smo polaskani kada vidimo koliko ne može čovek da ih skine sa govornice, kad se uhvate, i koliko su se sada, kada su priterani uza zid, uprli da nam objasne kako oni sjajno rade i kako je virtuelna stvarnost i neki paralelni svet u kome oni žive nešto u šta svi treba da verujemo i nešto što jeste. Nešto što jeste je sasvim nešto drugo od onoga u šta nas oni ubeđuju i one brojke koje nam oni pokazuju. To je realan život koji demantuje svaku krupnu priču koju čujemo za ovom govornicom, koji demantuje priču da nama raste bruto nacionalni dohodak, da mi mnogo bolje živimo, da su prosečne plate bolje, da je, jednostavno, Srbija zemlja koja krupnim koracima grabi u tranziciju i da smo mi zemlja koja ove godine ima veću privatizaciju nego što imaju tri zemlje u našem okruženju, gde je milijardu i 200 miliona evra, koliko će se ove godine od privatizacije inkasirati, nešto što nema nijedna druga zemlja u regionu. Pitam se gde su onda te pare izašto mi te silne uspehe ne osetimo i zašto građani te silne uspehe ne osete u svom realnom, jednostavnom životu, da im se bar nešto olakša i da bar malo lakše žive. To je jedino što svaki građanin očekuje od vas, da lakše živi i da mu raste standard. Znam da ćete govoriti o potrošačkoj korpi, koja je u odnosu na period od pre tri godine smanjena da bi bila veća. Ako smanjite obim potrošačke korpe, naravno da će ih više stati u prosečnu zaradu i da će manje prosečnih zarada biti potrebno da te potrošačke korpe napunite. To je nešto o čemu ne možemo mi ovde da raspravljamo. Vi ćete tvrditi vaše i ubeđivati nas da mi mnogo bolje živimo i da vi mnogo bolje živite, nego što se živelo. Ne sumnjam da vi bolje živite, ali građani Srbije, definitivno, ne žive. Voleo bih da ovu raspravu vratimo na rad Vlade, da prekinemo sa nekim političkim polemikama kojih je bilo danas, koje ništa drugo nisu do pokušaj da se napravi neki marketing u ovoj predsedničkoj kampanji kako bi se popravio broj izašlih na predsedničke izbore. Način na koji vodite ovu raspravu samo će da odvrati ljude da izađu na izbore i reći će još čvršće i uverenije da su vanredni parlamentarni izbori jedino što je izlaz iz ove situacije. Predsednički izbori ništa ne rešavaju i hoće narod vanredne parlamentarne izbore. Zato, uostalom, ti izbori neće ni uspeti, koliko god se vi upirali da pravite kampanju za Dragoljuba Mićunovića, koji je rekao da će prvi zadatak da mu bude da upravo raspusti vas, koji mu pravite kampanju. Čak vam ni on ne veruje, ali dobro, to njega pitajte. Da se vratimo na ono što je možda pitanje pre svih pitanja. To je pitanje legaliteta i legitimiteta u ovoj skupštini i opšte pitanje legaliteta i legitimiteta Vlade koja proističe iz nelegitimne i nelegalne Skupštine. Skupština koja nije ispoštovala odluku Ustavnog suda, koja nije dovela u red sa odlukom Ustavnog suda, Ustavom i zakonom svoj sastav. Takva Skupština, da li može da bude legitimna? Ne može. Da li može da bude legalna? Naravno da ne može. Da li ono što proističe iz nezakonitog stanja, neustavnog stanja, može da bude zakonito i ustavno? Naravno da ne može. I Vlada Srbije, s obzirom da nema dobar deo svojih ministara, da funkcioniše preko neustavnih biroa i agencija, da je proizašla iz jedne neustavne, nelegalnei nelegitimne Skupštine, teško da može da ima svoj legitimitet i legalitet. Taj legitimitet i legaliltet se broji procentima. Nažalost, pokazuje sve više vreme, ili na sreću Demokratske stranke Srbije, jednocifrenim procentima, jednocifrenim brojevima. To je legitimitet i legalitet koji uživate i koji je ravan rezultatima vašeg rada. Kako Vlada vlada? Vlada vlada uredbama, naročito onim protivustavnim i protivzakonitim, onim uredbama koje omogućavaju šverc. Setite se samo uredbi o prometu akciznim proizvodima za područje Kosova i Metohije. Mi smo predložili još 2001. godine da se osnuje anketni odbor koji bi utvrdio koliko ima šverca duvana u Srbiji. Setite se toga. Skupštinska većina nije htela tada da prihvati da se utvrdi ko i koliko švercuje po Srbiji. Nekome to nije bio cilj i do sada to pitanje nije otvoreno. Do sada mi nemamo rešeno pitanje šverca duvana, verovatno će ove velike kompanije koje su došle u Srbiji to pitanje rešiti, jer će njima biti u interesu da spreče šverc duvana. Danas smo dobili potvrdu korupcije u Vladi, kada je sam premijer Živković podneo zahtev za razrešenje Marije Rašete - Vukosavljević kao člana Vlade. To nije ništa drugo do potvrda onoga što smo mi tvrdili. Očekujem da ministri koji su govorili - kada dobiju potvrdu o korupciji u Vladi, podneće ostavku, to urade; među prvima je Božidar Đelić, koji nije ovde, ali je rekao - podneću ostavku prvi kada se utvrdi korupcija u Vladi. Mi smo danas dobili potvrdu za to. Ako predsednik Vlade podnese zahtev za razrešenje Marije Rašete - Vukosavljević zbog sukoba interesa, šta je to nego potvrda naših stavova. Očekujemo da ova vlada snosi odgovornost i zbog toga, jer nemoguće je da se za to zna samo danas i da neko sa strane tu aferu nije otvorio, vi bisteto prećutali, zato što vi jednostavno funkcionišete na bazi dilova, raznih kompromisa, na ravnoteži, u korupciji i strahu. Ova vlada je ismevala legalizam, niz stvari uradila je protivustavno i protivzakonito, Miloševićev ustav je koristila onda kada je bilo potrebno, a kritikovala kada joj to nije trebalo; kada je trebalo isporučiti Miloševića, onda je njegov ustav bio dobar i iskorišćen je onaj član 135. zakona koji je upravo taj isti Milošević koristio za razbijanje nekadašnje Jugoslavije, onda je taj član zakona, Ustavaiskorišćen da se on isporuči i tada je Miloševićev ustav bio dobar, u drugim situacijama kada je trebalo poštovati i taj ustav i te zakone, to su onda bili Miloševićevi zakoni. Zašto Ustav i zakoni nisu donošeni, zašto nisu doneti novi sistemski zakoni, ko je sprečavao da zakon o železnici, o energetici stoji u Skupštini godinu dana, ko je sprečavao da ti zakoni budu na dnevnom redu, ko je skinuo zakon o sistemu zaštite životne sredine sa dnevnog reda 29. novembra prošle godine, koji je poslanik podneo zahtev za skidanje sa dnevnog reda, da li je to poslanik iz redova opozicije ili je to poslanik koji je potpredsednik poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije. Mislim da je to taj poslanik i mi taj papir imamo. Ako neko govori o tome zašto se ne donose sistemski zakoni, onda upravo treba pogledati zašto ti zakoni nisu stavljeni na dnevni red i ko ih je skidao sa dnevnog reda. Ako govorimo o pravnoj sigurnosti, svi ćete znati i svi ćete reći da nje nema i da pravna sigurnost, kao jedan od ključnih elemenata za strane investicije, apsolutno u Srbiji ne postoji. Ova država i ova vlada je odvojila dva pojma, pitanje pravne sigurnosti i mehanizmi tržišne privrede. Pitanje pravne sigurnosti je bilo potpuno zapostavljeno, ovde su postignuti neki efekti na nivou makroekonomske politike, ali pravna sigurnost je potpuno zapostavljena i zato stranih investicija nema. Šta je nama ostalo od ekspertske Vlade? Ništa, lepo je ovde neko rekao - ništa i ništa. Eksperata više nema, jer su se svi brže - bolje učlanili u stranke i svoj ekspertski autoritet koji se vrlo brzo potrošio nastojali su da zaštite stranačkim angažmanom, odnosno članskom kartom u pojedinim strankama, kako bi u toj vladi ostali, tako da od onih silnih eksperata na početku mandata nema više nijednog eksperta, svi su uzeli stranačke knjižice i svi su sada stranački funkcioneri. Neko dobacuje - Kolesar je ekspert, videćemo, ili neko drugi, ali videćemo ko je ekspert. Evo, samo dva pokazatelja da vam pročitam, ovako, Evropska banka za obnovu i razvoj analizirala je nivo razlika za ulaganja u zemlje istočne i jugoistočne Evrope, rizik investiranja vrednuje se od jedan do sedam. Znači, Evropska banka za obnovu i razvoj, to je relevantna međunarodna institucija koju vi često pominjete i od koje često uzimate kredite, analizirala je rizik investiranja u zemlje jugoistočne Evrope i na Balkanu i vrednuje se od jedan do sedam. Moramo da kažemo da je vaša vlada dobila ocenu sedam, odnosno najnižu ocenu, i to je kako vas vide oni spolja. Jedno je što se vi dičite raznim pohvalama i ostalim, jedno je kako oni vas spolja vide i kako savetuju svojim privrednicima da ulažu u Srbiju, i to se vidi po investicijama u Srbiji. Druga je Heritage fondacija, koja donosi svake godine indeks ekonomskih sloboda, na bazi deset određenih parametara je utvrdila sledeće - po proceni ove ugledne fondacije za 2003. godinu, ekonomske slobode u Jugoslaviji iznose 4,25, to je ocena od maksimalne negativne ocene koja iznosi pet. Znači, tu smo na dnu te lestvice, njihova procena je da je privredni ambijent u Srbiji po ekonomskim slobodama, neatraktivan za ulaganje, što je rezultiralo da se nalazimo na 149. mestu od 156 rangiranih zemalja, iza nas su samo Belorusija, Libija, Kuba, Severna Koreja, Angola, Burundi i Irak. Ovo je sagledavanje činjenica... (Predsednik: Da li želite da koristite i narednih deset minuta?) Završavam, dakle, ovo je sagledavanje činjenica, ne nas, ovo govore relevantne međunarodne organizacije koje vas kada uzimate kredite tapšu po leđima, te je zato Srbija zapala u dužničku krizu, gde će 2004. godine naš dug narasti na 10.130.000.000 dolara, a otplata će iznositi 719 miliona dolara, što naša država neće moći da uradi. Znam da se vi smejete, zato što vi taj dug nećete vraćati i sve dugove koje uzimate vraćaćemo mi, i znam da je vama vrlo lako da potpisujete svaki dalji dug.... (Predsednik: Narodni poslaniče, dvanaesti minut.) Završavam; vama će račun svakako biti isporučen i taj račun će biti korupcija, organizovani kriminal, zloupotreba službenog položaja, o tome ćemo raspravljati kada se promeni vlast u Srbiji. Demokratska stranka Srbije, naravno, glasaće za nepoverenje Vladi Republike Srbije i sve svoje argumente, najveći deo argumenata izneće tokom rasprave o poverenju Vladi po inicijativi DSS-a, gde će ovakvih podataka kao što su analiza Evropske banke za obnovu i razvoj i Heritage fondacije biti mnogo više, što će više nego činjenično dokazati da je ova vlada upropastila Srbiju i potencijale koje je Srbija imala 2000. godine. Hvala lepo.
Pravo na repliku, narodni poslanik Bojan Pajtić, predsednik poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije, zatim narodni poslanik Siniša Mitrović.
Poštovano predsedništvo, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, kolega Mihajlov, moguće je da vama potrošačka korpa izgleda iz meseca u mesec sve manja i manja, ali verujte mi da ništa nije promenjeno u toj potrošačkoj korpi, znači, potrošačka korpa je potpuno identična onoj kako je izgledala i 2000. godine. Tačno je da je bilo grešaka u Vladi, ali tačno je da ko radi taj i greši, tačno je da vaši predstavnici u Vladi Obren Joksimović i Aleksandar Pravdić nisu grešili, jer prosto ništa promenili nisu. Nisu bili u prilici da pogreše, jer ništa nisu uradili. Građani Srbije se odlično toga sećaju, jer vi ste bili u koaliciji sa nama, pokazali ste koliko znate, pokazali ste to u vojsci kada je gospodin Koštunica bio na čelu armije i nemojte nam pričati o greškama, kada vi niste pogrešili i tačno je da niste pogrešili, jer niste ništa uradili. Što se tiče predsedničkih izbora, mi smo zadovoljni da ste se i vi uključili u predsedničku kampanju, podržali ste predsedničkog kandidata gospodina Velimira Ilića; s obzirom na dva prethodna poraza koja ste doživeli to je sasvim razumljivo, dakle, strah je prirodna stvar, ali mi i dalje verujemo da vaš kandidat ne može ni da priđe našem kandidatu i zato pozivamo građane Srbije da glasaju 16. novembra za našeg kandidata prof. dr Dragoljuba Mićunovića.
Narodni poslnik Siniša Mitrović, zamenik predsednika poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije, pravo na repliku.
Gospođo Mićić, poštovani premijeru, ja sam više puta unazad nekoliko nedelja pomenut kao tajanstvena osoba, koja je, da kažem, pokopala zakon o sistemu zaštite životne sredine. Ne bih hteo da se stvara pogrešan utisak u javnosti o tome, ja sam ceo svoj dosadašnji radni vek uložio u zaštitu životne sredine i jedino što mogu da kažem jeste da smo mi u decembru mesecu posle produkcije zakona o sistemu životne sredine, koji je Vlada usvojila još u maju mesecu 2002. godine, preneli to u parlament i imali smo u doradi 400 amandmana. Hoću da kažem da se ovde radi o vrlo ozbiljnom poslu, o vrlo ozbiljnim namerama, o tome da tražimo zakon koji će biti konsenzus svih snaga u parlamentu i u tome očekujem punu podršku DSS-a i siguran sam da će uz ovakav ambijent Srbija do kraja ove godine dobiti novi zakon o sistemu zaštite životne sredine.
Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe SNS-a, 10 minuta, vi ste koristili već 10, znači, još 10 minuta imate pravo da koristite.
Dame i gospodo narodni poslanici, stvari ne stoje nikako dobro. Sigurno je gledaocima zanimljivo da slušaju predstavnike političkih stranaka iz izvornog DOS-a, ali od toga što im je zanimljivo ništa drugo ne može da se dobije. Od toga se hleb ne mesi, od toga se ništa ne proizvodi i od toga se ne popravlja standard građana. Jeste sigurno narod Srbije bio u pravu kada je u septembru 2000. godine želeo promene. Teško je živeo i bio je u pravu što je želeo promene. Svi vi iz izvornog DOS-a ste im obećali te promene. Vi ste im dali ta obećanja, da će u zemlji mnogo bolje da se živi. Šta se onda dogodilo? Kada ste dobili poverenje građana Srbije u ovoj sali je bilo 176 poslanika izvornog DOS-a, a iz opozicije su bila 74 poslanika. U ovoj istoj sali sam ja kao prvi predstavnik opozicije izašao za govornicu, na opšte iznenađenje vas 176 što imam uopšte hrabrosti da se pojavim i da vam govorim. Ali, onda smo došli do današnjeg dana, do dana kada gospodin Dejan Mihajlov loše govori o Vladi i o Demokratskoj stranci navodeći mnoge primere za koje jeupravo on sa Demokratskom strankom Srbije glasao i došli smo do dana kada mu gospodin Bojan Pajtić, njegov kolega iz septembra i oktobra 2000. godine, odgovara oko glasanja za gospodina Mićunovića ili Koštunicu. Znači, došli smo do istine. Objasnite lepo građanima Srbije da u ovoj sali svi sedimo zbog vas iz izvornog DOS-a. Sedimo zbog toga što su prvo lični interesi u izvornom DOS-u počeli da nadglasavaju i nadjačavaju stranačke interese, a onda ste svi vi iz izvornog DOS-a stavili stranačke interese iznad državnih interesa. Među vama je pukao točak i među vama je nastao problem, a mi smo došli u situaciju da u državi imamo velike probleme. Vi ste obećavali narodu da će bolje da živi, ali je sigurno jasno i sastav današnje Vlade to pokazuje i premijer je u pravu što je danas zahtevao da se smeni gospođa Rašeta. Sastav Vlade pokazuje da smo mi u Vladi dobili ljude koji se nisu nikada borili da obezbede plasman svojih proizvoda i da obezbede platu za svoje radnike. Mi u Vladi Republike Srbije imamo ljude koji su ili iz naučne sfere ili nisu imali ozbiljne poslove ranije u svojoj životnoj karijeri. Sa druge strane, ta ista Vlada u takvoj poziciji ne može da razume privredu. Vlada ima veliku moć da pomogne privredi. Vlada koja ima kvalitetan kadar, kadrovski potencijal može privredi da pomogne različitim ustupcima da stane na noge. Tačno je da ste zatekli privredu koja je preživela embargo i sankcije, ali ta privreda koja je preživela embargo i sankcije, ako već otvarate ovu zemlju, zahteva ljude koji će razumeti šta privredi treba pomoći. U najteža vremena u ranijoj vlasti postojao je jedan Dragan Tomić iz Vranja koji jako dobro zna privredu, koji je odlično vukao poteze i sa tim potezima u suštini omogućavao da privreda proizvodi više nego u vreme embarga. Istovremeno ste dopustili da vam monetarnu politiku vode ljudi koji su direktno sprovodnici zahteva Međunarodnog monetarnog fonda. Vi ste dopustili da monetarnu politiku vodi čovek koji je sve uradio samo nije uradio ono što treba da uradi privredi koja mora da krene u proces proizvodnje i koja mora da počne da radi. Ako imate privredu koja je preživela embargo, u kojoj je 18% kapaciteta uništeno u NATO agresiji i ako imate poziciju da vam, kako vi kažete, svet pruža ruku i da imate naklonost pojedinih država, onda toj privredi morate obezbediti obrtni kapital, jeftini obrtni kapital sa pristojinim kamatama, koje privreda može da vrati. Vi ste dopustili da se vodi takva monetarna politika koja je zatvorila banke koje su inače bile poznate po tome da sarađuju sa privredom i ulagale su u privredu. Danas se zna da je Beobanka pozitivna i da je bez razloga zatvorena, da ima milijardu dinara veću aktivu nego pasivu, ali Vlada Republike Srbije u očima građana je kriva. Stanje u zemlji je loše i vi ne možete da vodite posebnu politiku mimo sveukupne ekonomske politike. Ekonomsku politiku formira Vlada Republike Srbije. Sve što se događa u državi sastavni je deo ekonomske politike. U svesti građana Vlada Republike Srbije nosi najveću odgovornost, a vi treba da se zamislite zašto ste došli u poziciju da rejting jedne stranke koja ništa nije uradila bude viši od rejtinga stranke koja je i loše radila, ali je nešto pokušavala da uradi. Znači, ti marketinški potezi koji se vuku u toku političkog rada i državničkog rada ne vuku se na najbolji mogući način. Građani moraju razumeti, zahvaljujući izvornom DOS-u u celini, svih 176 poslanika su vodili ovde krucijalni deo ekonomske politike. Svi su zajedno usvojili Zakon o privatizaciji i nema ni jedne stranke od 176 poslanika koja može biti amnestirana za bilo koji potez oko Zakona o privatizaciji, oko poreske politike koja je dodatno opteretila privredu, koja danas pokušava da glumi opoziciju. Vi ste u Vladi Republike Srbije došli u poziciju da opozicija objektivno zahteva vašu smenu i Socijalistička narodna stranka će glasati za opoziv Vlade Republike Srbije, jer jednostavno svest građana Srbije upravo upućuje na to. Gde god se ode u Srbiju građanin kaže - Vlada je kriva. Nema drugoga. Vlada Republike Srbije nosi uvek u svesti građana odgovornost za sve što se događa u ovoj zemlji i Vlada Republike Srbije je u svesti građana kriva. I da svaki poslanik nosi krivicu, Vlada Republike Srbije u svesti građana nosi najveću krivicu i zato će Socijalistička narodna stranka glasati za smenu Vlade. Pitanje je šta ćemo sutra i to je ono o čemu ovaj parlament treba da razgovara. Šta ćemo da radimo sutra? Kako ova zemlja da nastavi integracije sa Evropskom unijom? Kako ova zemlja da vodi takvu monetarnu politiku koja će omogućiti privredi da dođe do kapitala, da može da uvozi, da može da proizvodi, da može da izvozi na inostrano tržište? Mislim da smo došli u najgoru moguću poziciju, a to je da ovu govornicu, počev od mene koji danas ovde govorim, pa do svakoga ko ovde govori, koristimo svi za predizbornu kampanju. Znači, faktički moramo reći istinu - predizborna kampanja je počela. I, kažem u ime Socijalističke narodne stranke da ove diskusije treba skratiti, da treba ubrzati završetak dnevnog reda i zaista raspisati vanredne parlamentarne izbore, jer od onoga što se ovde danas u Skupštini radi narod koristi nema. Od ovoga što se ovde čuje za govornicom i danas, juče, prekjuče i sutra, od toga se ništa bolje ne može uraditi za porodice u ovoj zemlji, ni za privredu. Mislim da je mnogo važnije ove tačke završiti. Ako možete da pravite među sobom koalicije, napravite ih da se izglasa ono što mora da se izglasa. Ako Vlada padne, da se razmišlja o budućoj vladi, a ako Vlada opstane, da nastavi da radi na neki drugačiji način, svesna svega onoga što je ovde rečeno. Suština je sledeća, i to građani Srbije moraju razumeti: svih 176 poslanika iz svih grupacija izvornog DOS-a nosi podjednaku odgovornost za sve ono što se događa u ovoj zemlji u ove tri godine. Nema amnestije ni za jednu grupaciju izvornog DOS-a, bez obzira da li je ona sada pozicionirana na strani Vlade ili na suprotnoj strani od Vlade. Vlada Republike Srbije neminovno nosi svoju odgovornost, ali za Socijalističku narodnu stranku apsolutno identičnu odgovornost snose svi oni koji su zajedno sa Vladom Republike Srbije kreirali onakvu politiku koja je dovela privredu u poziciju u kojoj se nalazi i koja je građane Srbije dovela u ovu poziciju.
Pravo na repliku, narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Ne znam koju odgovornost nosi gospodin Ivković i njegova stranka s obzirom da su oni podržali budžet za 2003. godinu, Zakon o lustraciji i sve ostalo, tako da o njegovom delu odgovornosti sigurno treba razgovarati, i ona je veća od odgovornosti Demokratske stranke Srbije i nekih drugih stranaka koje on optužuje za ovo što se dešava, tako da će uprkos jednoj žalopojki što će Vlada eto da padne u ovoj skupštini, koju smo čuli od Baneta Ivkovića, ta Vlada ipak da padne i ipak ćemo imati vanredne izbore i verovatno nećemo dočekati da vidimo kako žalosno neko glasa protiv Vlade i protiv svoje volje, ali eto da bi obezbedio neku svoju poziciju za naredne izbore. Što se tiče predsedničkih izbora, o njima je bilo puno reči i biće još uvek, jer će se ova govornica koristiti i DSS će te izbore naravno bojkotovati i neće izaći. Ono što je činjenica to je da, recimo, predsednički kandidat DOS-a podnosi svoju kandidaturu i njega su predložili DOS - dr Vojislav Koštunica, Demokratska stranka Srbije i ostale stranke. Tako je gospodin Mićunović podneo svoju kandidaturu Republičkoj izbornoj komisiji, da njega predlaže DOS - dr Vojislav Koštunica, Demokratska stranka Srbije. Ko tu vara građane, a ko ih ne vara? On vara građane, on je prevario sve. Mi bojkotujemo izbore, on podnosi listu DOS - Dragoljub Mićunović, DOS - dr Vojislav Koštunica, DSS, pa pobrojane sve stranke i negde je pobrojana i Nova Srbija. Zamislite, njega podržava Nova Srbija koja na predsedničkim izborima ima svog kandidata! Po onome što je Dragoljub Mićunović napisao, njega ta stranka podržava. Onda ne verujem da bi Dragoljub Mićunović lagao, on je i suviše ozbiljan čovek, sa jednim dugačkim demokratskim stažom i ne verujem da bi čovek na taj način ugrozio svoju profesionalnu i demokratsku reputaciju. Oni koji mu rade kampanju, koji su za njega skupljali potpise, mislim da to rade i na taj način da pokušaju da obmanu građane da iza njega stoji DOS - dr Vojislav Koštunica, DSS, što je stvarno potpuno neprihvatljivo. Ako na taj način mislite da dobijete izbore, plašim se da nećete, jer mi na te izbore ne izlazimo i naravno da ćemo mi kroz RIK učiniti sve da se otkloni ta neistina sa biračkog listića, gde će stajati DOS - dr Vojislav Koštunica, što mi naravno ne podržavamo. Voleo bih da Dragoljub Mićunović izgubi tako što će dobiti dva miliona glasova građana Srbije, koliko je dobio dr Vojislav Koštunica, da dobije podršku trećine biračkog tela u Srbiji, a voleo bih da neko na taj način gubi, jer je to dokaz da svaki treći građanin Srbije vas podržava i stoji iza vaše politike, onoga što vi radite. Mislim da to najbolje kvalifikuje onoga koji je to dobio za sledeće vanredne parlamentarne izbore na kojima ćemo pobediti, ali trošiti reči na tu vrstu zloupotreba i kvalifikacija, stvarno, neka neko kaže otkud to da Nova Srbija, koja ima svog kandidata, podržava Mićunovića i otkud to da se koriste i zloupotrebljavaju pečati koji su postojali 2000. godine... (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) Završavam. Pečati koji su postojali iz 2000. godine se sada stavljaju, ne bi li se obmanuli građani. Nemojte to da radite jednom časnom gospodinu Mićunoviću, borcu za demokratiju, da ga na taj način kompromitujete i onemogućavate da dobije koji glas više u ovoj kampanji.
Reč ima ministar za privredu i privatizaciju, gospodin Aleksandar Vlahović. Izvolite.
Dame i gospodo, dobar dan. Pošto je ovde za govornicom pomenuto nekoliko alarmantnih, dramatičnih podataka u vezi sa stanjem u privredi Srbije, zbog javnosti želim da kažem da, prvo, nivo inostranog duga Srbije u ovom momentu je daleko manji nego što je bio u trenutku kada je DOS preuzela vlast. U međuvremenu smo uspeli da regulišemo sva inostrana i unutrašnja zaduženja, izuzev jednog. Pregovori sa Londonskim klubom su u toku i očekuje se visoka stopa otpisa dugova po osnovu Londonskog kluba. Regulisana je obaveza prema domaćem stanovništvu za pokradenu staru deviznu štednju i da se svake godine redovno isplaćuju rate za staru deviznu štednju, a isto važi i za zajam za privredni preporod Srbije, kao i za dve fantomske banke, koje su radi opstanka na vlasti stvorene u devedesetim godinama, radi finansiranja socijalnog mira i radi što dužeg političkog preživljavanja. Sa Pariskim klubom, dakle, klubom koji okuplja zemlje poverioce, postignut je za jednu zemlju dužnika najpovoljniji aranžman, a to su tzv. napuljski uslovi. Podsetiću vas, 66% ukupnog duga koji pripada Pariskom klubu je otpisano. Slična stopa otpisa se očekuje kada su u pitanju pregovori sa Londonskim klubom. U međuvremenu, tačno je da je Srbija dala suverene garancije za kredite koji su korišćeni za restrukturiranje zdravstva, energetike, privrede, za podršku razvoju malih i srednjih preduzeća, a o čemu ste mogli vrlo detaljno da saslušate ministra Pitića, koji je vrlo precizno rekao koliko je ukupno inostrano zaduženje Srbije smanjeno. Prema tome, nema nikakvih razloga da se sa ove govornice širi pesimizam kako će Srbija zapasti u tobož nekakvu dužničku krizu. Apsolutno ne treba očekivati, zbog toga što je Srbija jedina zemlja u tranziciji koja u poslednje tri godine beleži stopu rasta ukupne privredne aktivnosti, odnosno društvenog bruto proizvoda. Upravo je prema dinamici rasta društvenog bruto proizvoda definisan i nivo zaduženja. Prema tome, to je još jedna neistina koja se širi i koja je čist populizam, kako bi se za ovom govornicom stekao još neki politički poen, i to pred javnošću. Druga stvar, što se tiče rizika ulaganja u Srbiju, prvo da kažem, pomenuta je analiza rizika zasnovana na rizičnosti, odnosno analizi koju obavljaju međunarodne multinacionalne kompanije. Tačno je da je skala rizika između nule i deset i da se uključuju i politički i privredni i finansijski i svi drugi rizici koje opredeljuju inostrane kompanije pre investiranja u neku zemlju. Ono što želim da vam kažem, a to je najbolji demanti da je Srbija visokorizična zemlja za investiranje, jeste da će Srbija u 2003. godini biti lider u jugoistočnoj Evropi u pogledu visine direktnih stranih investicija. Srbija će u 2003. godini imati više od 1.200.000.000 evra direktnih stranih investicija, i to je najbolji odgovor onima koji pričaju o rizičnosti ulaganja. Na svu sreću i na njihovu žalost, velike multinacionalne kompanije, 15 multinacionalnih kompanija koje su investirale u srpsku privredu, najbolji su dokaz da je tržište Srbije izuzetno respektabilno sa aspekta budućeg rasta i da je Srbija, u pravom smislu te reči, centar investiranja na Balkanu, što mi našim rezultatima u 2003. godini dokazujemo. Tačno je da se u Srbiji teško živi. Tačno je da se u Srbiji od 2001. godine plaćaju fakture koje su napravljene devedesetih godina. Niko nijednog časa nije rekao da je život u Srbiji i da je životni standard na zadovoljavajućem nivou, ali je tačno da je naš jedini put za ekonomski oporavak ekonomska tranzicija, a to znači izgradnja konkurentne privredne strukture. Najbolji odgovor za to kako rade oni koji danas daju savete kako treba pomoći privredi i bankarstvu je nasleđena privredna struktura iz devedesete, nivo efikasnosti ili tačnije neefikasnosti i ukupni dugovi koji su zatečeni u momentu kada je DOS formirao vladu. Najbolji odgovor na to i jesu četiri velike banke koje su bile velike samo po svojim dugovima, odnosno samo po svojim nenaplativim potraživanjima. To je bio jedini način da se izvrši restrukturiranje bankarskog sistema, da se izvrši likvidacija te četiri banke, jer to je bio ključni potez stvaranja jednog zdravog bankarskog sistema i tu posao, naravno, još uvek nije završen. Tačno je da država ima samo ograničene mere kojima može da podstiče privredni rast, kojima može direktno da ubrzava privrednu tranziciju. Suština je, i ključna pretpostavka da se bilo šta napravi u ovoj zemlji, da se izvede do kraja uspešno ekonomska tranzicija, tj. da svi zajedno budemo spremni da kažemo kakva je istina, da se ne udvaramo biračima i da im ne obećavamo kule i gradove, koje niko od vas niti od nas može postići. To kako ste vi radili pokazali ste i nema potrebe ponovo da podsećate narod na ono šta ste uradili devedesetih godina. Devedesetih godina ste pokazali kakvu pustoš možete da ostavite iza sebe. Ono što je danas preko potrebno, potreban je konsenzus da se ide dalje, još jače i još brže u ekonomske reforme. Želim da pomenem na kraju, da citiram izveštaje, a oni su sledeći: Evropska banka za obnovu i razvoj po treći put uzastopce Srbiju proglašava za lidera u tranziciji od svih tranzicionih zemalja. Što se tiče ključnih procesa, dakle, ne Evropska investiciona banka, nego Evropska banka za obnovu i razvoj, što se tiče ključnih tranzicionih procesa, privatizacije, sređivanja javnih finansija, tu je od međunarodnih finansijskih institucija, kakav je MMF i Svetska banka, Srbija proglašena, takođe, za lidera u tranziciji. Ali, molim vas, ne trebaju nama bilo kakve međunarodne ili ne znam kakve pohvale. Naravno da su one dobrodošle, zato što dolaze od ljudi koji znaju šta je tranzicija i koliko je mukotrpan put u izgradnji zdrave ekonomske strukture. Najbolja potvrda za ovo što radimo su upravo rezultati, a ja ću vas još jednom podsetiti: preko milijardu i 200 miliona evra direktnih investicija; preko hiljadu privatizovanih preduzeća; 15 multinacionalnih kompanija; treće godine uzastopce budžet koji je realan, koji nije destabilizacija našeg privrednog sistema; redovno finansiranje onoga što vi nikada niste uspeli redovno da finansirate - i penzije i socijalna davanja i finansiranje stare devizne štednje, vraćanje dugova koji ste napravili. Napravili ste dug za staru deviznu štednju pokradenu, zajam pokraden, pokradena devizna štednja iz slamarica itd. Dakle, to su uspesi i rezultati. Ne mogu se zaboraviti troškovi vaše štetočinske vladavine, koju ste napravili 90-ih godina.
Reč ima narodni poslanik Predrag Mijailović, poslanik koji je izdvojio mišljenje na sednici Odbora za zdravlje i porodicu. Pet minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, može i braćo i sestre, izdvojio sam mišljenje na Odboru za zdravlje, kada je ponošen izveštaj od strane Ministarstva zdravlja. Izveštaj je podneo zamenik ministra, a po pravilu bi trebalo da podnese izveštaj ministar, dok je resorni potpredsednik resorni potpredsednik za pet nekih resora: bezbednost, za informacije itd. To dovoljno govori koliko je ova vlada shvatila šta znači zdravstvo, da ovoj vladi nije prioritet zdravstvo, već se zdravstvo nalazi na margini događaja, ali to ni u jednoj zemlji ne bi smelo da se desi. Izveštaj se sastojao iz navođenja podatka rešavanja tekućih problema. U tom delu izveštaja nemam šta da dodam ni da oduzmem, normalno kada se radilo koliko je imalo para i da li su te pare stvarno upotrebljene gde treba. Dovoljan primer kako ova vlada razmišlja o zdravstvu jeste da mi nemamo ministra. Svega smo ga imali negde sedam-osam meseci. Obren Joksimović, koji se vrlo često spominje ovde, koji je iz Demokratske stranke Srbije, logično je da je posle šest meseci istupio iz Vlade i normalno se sučelio, ili kako naš narod kaže sukobio, ili nije se složio sa Vladom, jer Vlada je imala drugi koncept razvoja zdravstva, i kao što se videlo da ta vlada nema koncept razvoja zdravstva. Gospodin Obren Joksimović je imao jasan cilj, da treba odvojiti, normalno, pre svega uzeti uticaj na Fond zdravstvenog osiguranja, jer sve pare koje su se nalazile u Fondu zdravstvenog osiguranja... Zatim, gospodin Obren Joksimović je bio pripremio zakone reformske, koje smo se mi dogovorili, zakon o zdravstvenoj zaštiti, zakon o socijalnom osiguranju i zakon o lekarskim komorama. Gospodine ministre, ako se ja makar razumem u deo zdravstva i znam šta je urađeno, ne moram da se razumem u prava, ali u ovaj deo se razumem. Gospodine ministre, u redu, neka bude da Obren Joksimović nije doneo zakone i nije mogao, ali mi smatramo u DSS-u da se na vreme i u pravom momentu povukao, jer je video da sa Vladom ne može sarađivati, jer Vlada nije spremna nikakve reforme da provede u zdravstvu. Za to postoji jasan dokaz. Kada se ponovo pojavio ministar, posle godinu dana i nešto, taj isti ministar je najavljen kao veliki ekspert, kao čovek koji će preporoditi zdravstvo. I, šta je bilo? On je pokušao da donese neke zakone i to vrlo malo izmenjen Zakon o zdravstvenoj zaštiti, Zakon o socijalnom osiguranju, ali isto i Zakon o lekarskoj komori. Istog momenta Vlada se suprotstavila tome. Kako? Jednostavno iz vladajuće strukture su podneti novi zakoni o lekarskim komorama. Znači, nije se želelo da se ide u reforme. Gospodine Batiću, ako ne znate šta je lekarska komora, reći ću sad. Lekarska komora je komora koja štiti pre svega pacijenta. Ako hoćemo u centar da stavimo pacijenta, onda možemo imati lekarsku komoru. Gospodin Korać to već ne razume, i čovek mi pošteno ne upada u reč i nemam šta s njim da polemišem. Gospodine Batiću, ili Vlado, šta ste pokušali da uradite na primarnoj, sekundarnoj, tercijalnoj zaštiti? Ništa. Moram da kažem, što se tiče reformi u zdravstvu, da nisu odmakle od pre; jedino zahvaljujući, što reče resorni potpredsednik, međunarodnoj humanitarnoj pomoći krenulo je sve napred. Ali, sada postoje još neke stvari koje se čuju ovde, uzimaju se neki krediti, meki, tvrdi. Nema mekog ni tvrdog kredita, ima kredit koji se mora vraćati, i da li je pametno finansiran ili nije. Gospodo, ovde niko iz Vlade u svom izveštaju ne kaže šta će uraditi na promeni u reformi zdravstva, u smislu primarne, sekundarne i tercijalne zaštite. Za primarnu samo da imamo neke pamflete ili akciju protiv pušenja. Nije to jedina primarna zdravstvena zaštita. Zna se da se primarna zdravstvena zaštita mora početi voditi... (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) Imaće vremena kada ću govoriti o ovome.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima potpredsednik Vlade gospodin Žarko Korać.
Zahvaljujem vam se na onome da ne razumem ništa. Ja, naravno, lekar nisam. Kao što znate, nisam ni tvrdio da jesam i objasnio sam okolnosti zbog kojih ja ovde branim zdravstvo. Moram da kažem da ste sa velikom brzinom i lakoćom prešli preko učinka gospodina Obrena Joksimovića. Da ne bi bilo neke zabune, ja sam, kao i tada resorni potpredsednik, pripremio jednu studiju koja se zove učinak gospodina Obrena Joksimovića, a ako je potrebno mogu da je podelim poslanicima. Biće zanimljivog štiva za čitanje o tome šta je on radio dok je bio ministar, ali suština je u sledećem. Neke od stvari koje ste rekli ovde činjenično nisu tačne. Naveo sam, i samo ću taj primer ponoviti, da su aparati za zračenje malignih bolesti za pet onkoloških centara u Srbiji (Sremska Kamenica, Beograd, Kragujevac, Kladovo, Niš) svi u potpunosti kupljeni iz budžeta Republike Srbije, odnosno kao što znate mi smo te godine dodali jedan dinar na cenu duvana, odnosno na cigaretu, na pušenje, i iz tih sredstava su kupljeni najsavremeniji uređaji, koji uglavnom nisu još montirani, ali su tu, plaćeni su i treba svakog meseca to da se uradi. To je iznos od 450 miliona dinara. Kada se govori o nekim tzv. mekim i tvrdim kreditima, moram da kažem da se to odnosi na one kredite za zdravstvo koji imaju dugi tzv. period mirovanja, kada ne počinje otplata jer zdravstvo je zaista specifično. Dakle, naveo sam vam dva primera. Prvi, da je iz budžeta Republike Srbije izdvojeno 450 miliona dinara, biće prilike još da se govori. Želim još nešto da vas podsetim. Nije DSS imala sa Obrenom Joksimovićem, DSS u prelaznoj Vladi je imala ministra zdravlja, a to što ste se vi posle sa njom razišli politički, to je gospođa Nada. Ja kažem da je bila u vašoj stranci, a vaša stranka je dugo bila zadužena za zdravstvo. Bilo bi korektno, kada se ja nalazim ovde u poziciji da branim zdravstvo, da pogledate vašu odgovornost za to što ja danas branim zdravstvo, a ne vaš ministar koji je pun razumevanja napustio zdravstvo, svoje pacijente, a uzgred, dok se nalazio na mestu ministra, jedini posao mu je bio kadriranje, da dovede članove DSS-a za direktore vodećih zdravstvenih ustanova u Srbiji.
Pravo na repliku, narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe DSS.
Očigledno se gospodin Žarko Korać više bavio Obrenom Joksimovićem nego onim što mu je Vlada poverila, pa tako ništa nije ni uradio u oblasti zdravstva. Podsetiću vas, setićete se juna meseca 2001. godine, gde su zaključci kolegijuma, potpuno neformalnog tela, oko nabavke lekova bili drugačiji od zaključaka Vlade. To su vaši zaključci. To mi je u stranci i dostaviću vam sutra vaše potpise i na jednom i na drugom aktu. Zašto nabavka lekova? Samo da objasnim građanima Srbije da je Fond za zdravstvenu zaštitu "preduzeće" koje ima najviše živih sredstava, najviše obrtnog kapitala i da su to pare i lekovi koji se stalno nabavljaju, da je to jedan veoma unosan posao. Kada se bude raspravljalo o Vladi po inicijativi DSS-a, govorićemo i kako se tim sredstvima raspolaže, ko tim sredstvima raspolaže i u kakvim su odnosima pojedinci u tim institucijama sa pojedinim članovima Vlade. O svemu tome ćemo govoriti kada dođe vreme i pokazaću vam zaključke, gde je zaključak neformalnog tela, kolegijuma Vlade, suprotan od zaključka Vlade koji je donet na inicijativu Obrena Joksimovića i koji je bio stavljen van snage, ne novim zaključkom Vlade, koja je to mogla da uradi, nego zaključkom kolegijuma Vlade, neformalnog tela, užeg kruga ljudi, u kome ste bili i koji ste vi potpisali. Znači, to ću vam dostaviti sutra, ako u to ne verujete, pa ćete videti ko je prav, a ko je kriv. Ono što hoću da pitam gospodina Vlahovića - s obzirom da se sredstva od privatizacije tretiraju kao direktno strano investiranje - koliko je sredstava, van sredstava od privatizacije koja iznose oko milijardu i dvesta miliona evra, bilo direktnog stranog investiranja u toku ove godine. Znači, da odbijemo milijardu i dvesta miliona za privatizaciju, koliko je po drugim osnovama bilo direktnih investiranja u Srbiju? To je pravi pokazatelj poveranja stranih investitora u srpsku državu, pre svega u pravnu sigurnost. Znači, mimo sredstava od privatizacije od milijardu i dvesta miliona evra, po osnovu prodaje Duvanske industrije i svih ostalih, koliko je bilo direktnih investicija? To će biti pravo merilo poverenja stranih investitora u srpsku privredu, odnosno merilo pravne sigurnosti i poverenja u srpsku državu. Znači, van privatizacije, koliko je bilo direktnih investicija u Srbiji? Kada čujemo taj podatak moći ćemo da govorimo o poverenju koje se ima u srpsku privredu.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Gospođo predsedavajuća, malo me stavljate u neravnopravan položaj sa ovolikim ministrima. Ne mogu da dođem na red da ih prozovem za sve što treba, ali polako hvatam beleške, tražim im slabe tačke u izlaganju, pa povremeno da ih podsetim na koja pitanja treba da odgovore. Slušajući ovako ministre, svi dolazimo do jednog zaključka: imali smo teško nasleđe, krivi su oni prethodni, ne znam koliko unazad idu i mi sada ne možemo više nego što smo uradili. To što smo obećali, nije ni bitno, narod je to zaboravio, opravdaće to na neki način ili neće, ali uglavnom se sve svodi na to. Ministra zdravlja nema već možda sedam-osam meseci, ne znam, vi bolje znate, ali jako dugo taj resor pokriva gospodin Korać, koji zaista ne može i da utvrđuje ko je ubio premijera i da se bavi zdravljem u isto vreme. To je nemoguće da čovek može da postigne sa toliko obaveza. Što se tiče zdravstva, branite nešto što je neodbranjivo. Svi znamo kakva je situacija u zdravstvu. Ako ste tako zadovoljni zdravstvom, zašto svi koji imate zdravstvene probleme, a imate ih, kao i ja i kao svi ostali koji sedimo ovde, dozvolite sebi da odete na VMA kad god vam nešto treba. Ali, uskoro nećete moći ni na VMA da odete, zato što je VMA već predviđena da bude baza za NATO, za lečenje svih onih iz NATO baza, kojima ste obećali da će biti na prostorima ove zemlje. Prema tome, u zdravstvu nije reformisano ništa od onoga što ste obećali. Nije donet zakon o zdravstvenoj zaštiti, o zdravstvenom osiguranju, lekarskoj komori. Sve se plaća, i to se debelo plaća, sve morate da odnesete, ako hoćete neku intervenciju u bolnici, jer nema novca. Zašto nema? Pitajte ovog gospodina Mijata Savića, koji je direktor Republičkog zavoda za zdravstvenu zaštitu, ovog tasta gospodina Čede, potpredsednika Vlade, koji je, verovatno zahvaljujući dobro plaćenom poslu, uspeo da pošalje njega i njegovu ćerku na Mikonos da se letos malo odmaraju. Tu su pare. To je korupcija u zdravstvu, koja cveta, a vi ste doprineli tome, ne rešavajući sistemski problem zdravstva. Lekovi su preskupi, građani ne mogu osnovne lekove da kupuju i sve je po sistemu: ko ima neka živi, ko nema neka umre. Gde je tu onaj minimum neke zaštite stanovništva od bolesti, ne znam. Ako je to humano ili se radi o potpunoj dehumanizaciji zdravstva, neka prosude građani sami. Ali, nađite se jednom u čekaonici, da odete kod lekara i čućete šta građani misle. Ne mislim da su krivi zdravstveni radnici. Oni nikada nisu krivi. Uvek je odgovorna Vlada za stanje u određenoj oblasti, da obezbedi uslove, da imaju sa čim da rade i da budu nagrađeni onako kako treba da budu nagrađeni. Sve se, naravno, obija o glavu onima koji traže uslugu, odnosno koji traže da im se vrati iz budžeta ono što su oni iz svojih džepova dali da bi imali adekvatnu zdravstvenu zaštitu. Valjda to vrzino kolo nije ništa novo, valjda je to nešto što je apsolutno shvatljivo i što je apsolutno za očekivati. Ako ti dam pare i platim sve što si od mene kao građanina tražio, hoću da dobijem od tebe, kao od države, sve ono što mi pripada. Ako ne dobijem, moram da budem nezadovoljan. Tako je nezadovoljan pacijent, tako je nezadovoljan lekar. Zato vam lekari i farmaceuti i štrajkuju. O politizaciji u zdravstvu neću ni da govorim. Svi su kadrovi promenjeni, svi direktori, otkako ste došli na vlast, nisu valjali. Ma koliko da su bili stručni, morali su da dođu neki novi koji su podobni i koji su po nekoj vašoj stranačkoj nagodbi dobili određena mesta. Postoji jedna javna tajna, recimo, da je upis na Medicinskom fakultetu u Nišu, upis na studije, dve i po hiljade evra. Da li mi stvarno treba da dozvolimo tako nešto, da nam se tako ljudi upisuju na medicinski fakultet? Da ne govorim o svim onim plaćenim ispitima i da nas posle leče kojekakvi šloseri, koji su na ovaj način, koristeći raznorazne pozicije, uspeli da dođu do nekih diploma. Ako mislite da to tako treba i da tako treba da štitimo, pre svega, o zdravstvu posebno govorim, a to je pojava koja postoji na svim fakultetima manje-više, ali zdravstvo nas sve i te kako interesuje, onda tako i treba da ostane. Drugo, gospodin Vlahović izlazi ovde kao portparol ministra Pitića, koji nije trenutno tu, da nas ubedi u nešto u šta ne može da nas ubedi. Ne može da nam da odgovor gde su nam nova radna mesta. Ako je došao taj strani kapital, ako smo privatizovali toliko preduzeća, gde su nam nova radna mesta? Nemam ništa protiv toga da se privatizacija vrši, da tranzicija dalje teče, to je nešto za šta se zalažemo, ali imamo protiv da vi uzimate kajmak u svoje džepove, a da radnici ostanu na ulici. Protiv toga smo i te kako. Ne možete da mi kažete da moramo da budemo zadovoljni spoljnotrgovinskim deficitom od 9.658.000 dinara. Evo, zabeležila sam ovde, ministar za trgovinu, sećate se toga, odlazi u Arapske Emirate na susret sa privrednicima, vodi privrednu delegaciju sa sobom. Do susreta sa privrednicima u Emiratima uopšte nije došlo, to su privrednici potvrdili kad su se vratili, i ispalo je, po njihovim izjavama (ako oni lažu, lažem i ja), da je gospodin ministar za trgovinu išao tamo da se susretne sa svojim, da li mu je pašenog ili šurak, ja stvarno neznam, vi bolje znate. Postavlja se pitanje, a zna se, odakle gospodinu Milosavljeviću pare da uloži u Institut za tržišna ispitivanja, a zna se da je tamo kupio neke akcije u vrednosti od 40.000 evra. "Rekreaturs" se prodaje u Hrvatskoj, a posrednik je gospodin Milosavljević. Za to imam podatke dobijene upravo iz Turističke organizacije Srbije. Kažu da oni finansiraju i turistička putovanja ministra i njegove supruge. Za direktora te organizacije dovodi se izvesna gospođica Milica Čubrilo, iz Pariza, prijateljica, verovatno, gospodina Đelića; ona deli otkaze kako hoće, a usput, nema sertifikovanu diplomu, pa se postavlja pitanje kako je Vlada uopšte takvu osobu mogla da postavi na tu funkciju, ako nema adekvatnu diplomu, adekvatnu stručnu spremu. Mnogo toga smo o delovanju gospodina Milosavljevića, koji ima bebi fejs, čuli, upravo iz ove turističke organizacije, što ne bih sada iznosila, bez papira i podataka koji bi to potkrepili. Samo bih pitala - kako je moguće da je sve hotele u Nišu, počevši od hotela "Putnik" i ove turističke organizacije "Putnik", pokupovao jedan te isti čovek. Da li je moguće da je taj jedan isti, neki Nišlija Srba Ilić, koji živi u Americi, kupio i "Putnik" i sve hotele u Nišu? Sada ćete vi nekome u Srbiji da objasnite da je sve to po nekim tržišnim principima, da je svima podjednako sve dostupno, a samo određeni ljudi iz vašeg okruženja dolaze do ogromnog bogatstva. To je ono u šta ne možete da ubedite nikoga u Srbiji, ma koliko ovde iznosili neke podatke koji mogu da deluju i zbunjujuće. Vi ste veoma dobro naučeni kako treba da govorite, ali to neće moći ovog puta da prođe. Ima još nekoliko pitanja za Vladu, koja treba da nam odgovori na neka pitanja koja zapostavlja, iz onoga što sam ja u ekspozeu navela, a to je da ova vlada ima stalne afere. Evo, danas je odlučila da se ogradi od jedne afere. Kao, Marija Rašeta-Vukosavljević traži razrešenje i sada je sve tu gotovo. Prekosutra će možda ministar Mihajlović da se seti da traži razrešenje, ili možda neće, ne znamo, on će sam da proceni, zbog svega onoga što njega tereti i što kod njega, verovatno, ima sukoba interesa oko onoga čime se on bavi kao privrednik i onoga što radi kao ministar policije. Meni samo nije jasno kako nikad ništa sami ne iznesete, pa ne izađete ovde, pa kažete - tražimo razrešenje ovog ministra zbog toga što je radio to i to, nego prvo afere u javnost; novinari, opozicija ili neko ko vam je doskoro bio blizak pa znao, šurovao sa vama, radio je jedno te isto, dođe mu dovde, pa iznese u javnost,pa vi malo perete ruke oko toga, čekate da malo slegne prašina i posle izvesnog vremena, eto, dogovorili smo se ipak da se gospođa razreši. Ta gospođa koja je dobila odlikovanje, svojevremeno, od Miloševića, za obnovu i razvoj, mislila je iskoristiće i to odlikovanje i poziciju ministra da dođe do svega onoga do čega je došla, ali, kao što vidite, kad neko tako radi, njemu dođe kraj. Kao što je i njoj došao kraj, tako će i svima vama da dođe kraj, jer ne radite u skladu sa zakonom i Ustavom i ne radite u interesu ovog naroda. Ono što sve građane takođe tišti jeste taj organizovani kriminal sa kojim se niste obračunali. Jeste napravili onu sudnicu, po ugledu na hašku sudnicu, ali to vam nije obračun sa organizovanim kriminalom, i sve dok Korać ne bude rekao do čega je sve došao, dok svoj izveštaj ne bude obelodanio srpskoj javnosti, mi ćemo vas optuživati da je neko iz Vlade umešan u ubistvo Zorana Đinđića. Takođe vam postavljamo jedno mnogo važno pitanje, jer ste sada predmet ucene onih koji su vam do sada nešto malo para i crkavice, makar u vidu zajmova, davali, a to je američki Senat. Šta ćete da radite sa ova četiri generala vojske i policije? Kako ćete tu bolnu ranu sada da izvidate? Hoćete li da nastavite po starom principu, da bezuslovno sarađujete sa Haškim tribunalom, što znači isporučujete Srbe Haškom tribunalu, ili ćete sa tim da prestanete? A onda, kako ćete da objasnite onim drugima koje ste isporučili, zašto ste ih isporučili? Kako ćete porodici Šljivančanin da objasnite da je pukovnik Šljivančanin morao da ode u Hag, a da general Sreten Lukić ne mora i ne sme da ode u Hag? To su pitanja koja najviše interesuju građane Srbije i na ta pitanja vi nama odgovorite, a ne koliko ste ribe ulovili, u kojoj reci, koja je koliko čista i tome slično. To mi vrlo dobroznamo i to nas u ovom trenutku manje zanima. Kada je Vlada u pitanju, interesuju nas samo krucijalne stvari, ono od čega zavisi dostojanstvo svakog čoveka, a to je, pre svega, da može da radi i da od svog rada može da živi. I sada, ako neko bude izašao i rekao - to ste vi sve krivi, crveno - crna koalicija, pa dobro, žuti, hajde već jednom kažite kako ćete vi to u žutoj boji sve da uradite. Ništa drugo nemojte da nam govorite.
Reč ima ministar Slobodan Milosavljević.
Poštovana gospođo predsednice, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, upravo sam došao sa resornog odbora na kome je usvojen Izveštaj Ministarstva za trgovinu, turizam i usluge, za prethodnih 1000 dana. Gospođo Pop-Lazić, ne mogu da verujem da pored toga što pišete neistine u vašem časopisu "Velika Srbija", vi te neistine posle i čitate, pa još i verujete u njih. To je totalno neverovatno. Prvo, radio sam u Institutu za tržišna istraživanja 10 godina i nijednu akciju nisam kupio, dobio sam 172 akcije besplatno 1997. ili 1998. godine, i to je manje od pola posto vrednosti Instituta. Institut je iz akcijskog fonda kupio gospodin Miloje Kanjevac i on je većinski vlasnik Instituta. Nikakve odnose sa njim nemam, niti u bilo kom drugom preduzeću imam i jednu akciju. Što se tiče Emirata, pre podne ste za ovom govornicom govorili kako treba da se okrenemo Belorusiji, Rusiji, arapskim zemljama, Kini, a sada kažete - što smo vodili privrednu delegaciju u Ujedinjene Arapske Emirate. To je najbogatija zemlja u svetu, a da smo uradili, uradili smo. Pogledajte izveštaj o spoljnotrgovinskoj razmeni sa Emiratima u prošloj godini i ovoj godini i pogledajte koliki je rast te spoljnotrgovinske razmene. Mogu vam reći da nekoliko preduzeća kreće sa izvoznim poslovima u Emirate: to je i "Hemofarm" sa svojim programom lekova, to je "Simpo", sa programom vode, i "Kablovi" iz Jagodine, koji takođe imaju neki izvoz. I, to što pričate apsolutno je potpuno jedna neistina. Da li su privrednici odlazili na bazen ili na plažu, to je njihova stvar, ne mogu ja o tome da vodim računa. Što se tiče Turističke organizacije Srbije, pre dva - tri meseca je promenjen direktor Turističke organizacije Srbije. Na čelo Turističke organizacije Srbije je došla gospođica Milica Čubrilo, koja je radila u Parizu, završila fakultet u Parizu, magistrirala i završila doktorsku disertaciju. Informacija da ona nema adekvatnu školsku spremu je netačna. Pre toga je radila više od pet godina kao turistički vodič i radila je reli Pariz - Dakar za VIP osobe nekoliko godina. Sve kvalifikacije ima i radi taj posao u prethodna dva meseca vrlo kvalitetno. Stvarno, još jednom ne mogu da verujem da u laži koje pričate i javno plasirate počinjete i vi da verujete. Hvala vam.
Reč ima ministar pravde gospodin Vladan Batić.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se za repliku na izlaganje uvaženog narodnog poslanika gospodina Mijailovića i želeo sam da ga obavestim da ja nisam ministar zdravlja nego ministar pravde. Bolje ikada, nego nikada, da to gospodin Mihajlović sazna nakon tri godine. Ali, pominjali ste gospodina Joksimovića. Postoji neka veza između zdravstva i pravosuđa, kada je gospodin Joksimović u pitanju. On je u jednom drugom parlamentu glasao protiv oduzimanja imuniteta Milovanu Bojiću i onemogućio da se protiv njega vodi krivični postupak.
Pravo na repliku, narodni poslanik Dejan Mihajlov, zbog spominjanja Obrena Joksimovića, bivšeg ministra zdravlja.
To jednostavno nije tačno, ali je tačno da vi čuvate Momčila Perišića. Tim lažima o Obrenu Joksimoviću ne možete da sakrijete istinu da vi niste glasali za skidanje imuniteta Momčilu Perišiću, za koga ste tvrdili da nema veze sa davanjem poverljivih podataka, odnosno špijuniranjem za strane diplomate. On je rekao da se neće pozivati na imunitet i da će svoje tvrdnje dokazati pred sudom, onda se naprasno pozvao na imunitet, pa ste vi odbili da mu taj imunitet skinete u Saveznoj skupštini, i to je istina i time što ćete pričati razne neistine o Obrenu Joksimoviću ne možete da prikrijete priču o Momčilu Perišiću. Ako je Bojić činio krivična dela, ko mu je skinuo zabranu sa njegovih računa da raspolaže sredstvima, sa njegovih računa u Švajcarskoj; ko mu je skinuo tu zabranu i kako se ta zabrana skinula, nije Obren Joksimović. Obren Joksimović je sada vama kriv za sve, on je bio šest meseci na vlasti, a vi ste gotovo tri godine. Šta ste uradili za dve i po godine, gde su ti silni zakoni, gde su te silne reforme, nije vam Obren Joksimović valjda kriv za sve, kao što će vam verovatno neki bivši režimi i sve ostalo biti krivo unapred sto godina. Ne možete, vi podnosite račun za vaše tri godine i vi treba da kažete šta ste radili u poslednje tri godine. Znamo svi šta smo nasledili 5. oktobra 2000. godine i o tome ne treba pričati, to su posledice, na nama i na vama je bilo da pokušamo to da ispravimo i da usmerimo Srbiju u jednom drugom smeru, da od Srbije napravimo modernu demokratsku državu, a vi posle tri godine i dalje pričate kako niste mogli ništa da uradite zbog bivšeg režima i zbog nekog Obrena Joksimovića koji je bio šest meseci ministar zdravlja. O čemu mi ovde pričamo? Postoji jedan vic: bivši direktor kaže novom direktoru -prva tri meseca se žali da ne možeš ništa da uradiš zbog bivšeg direktora, sledeća tri meseca govori da si u kontaktu sa vlastima, a naredna tri meseca, pre nego što te smene, uzmi neki kredit. Tako i vi radite, vi se i dalje žalite na sve one bivše, na Obrena Joksimovića i time pokušavate da sakrijete svoj nerad i nesposobnost. To se ne može, jednostavno, dajte izbore, pa da završimo i okončamo ovu agoniju u koju ste doveli Srbiju.
Reč ima potpredsednik Vlade gospodin Žarko Korać, zatim ministar Aleksandar Vlahović.
Očekivao sam da se razgovara o podacima koje sam izneo a koje je pripremilo Ministarstvo zdravlja, a gospodin Mihajlov je obećao da će o tome biti razgovora kada bude njegova inicijativa za izglasavanje nepoverenja, u redu, onda ćemo razgovarati o svim tim činjenicama. Pošto je ovde pomenuta jedna stvar kojaje od velike važnosti, a to je slučaj bivšeg ministra zdravlja, gospodina Bojića, samo da vas obavestim, pošto sam bio poslanik Veća republika Savezne skupštine, da gospodinu Bojiću imunitet nije oduzet u tom veću, gde je bilo 40 poslanika (20 iz Srbije i 20 iz Crne Gore), zbog neprekidnog glasanja SNP-a Crne Gore; njemu zbog toga nije skidan imunitet i zbog toga je na žalost švajcarski sud taj postupak u tom trenutku prekinuo i onda je posle toga on na neki način, nažalost, mogao da raspolaže svojim računom. Ali, to nije od presudne važnosti, momenat, postoje tragovi u sudu i za nas je veoma važno da se utvrdi istorija tog računa, ko mu je uplaćivao i kako se pojavio iznos od milion švajcarskih franaka. Drugim rečima, vlast je pokušala da vodi sudski spor preko našeg pravosuđa, odnosno preko tužilaštva. Zahtev je upućen švajcarskom sudu; samo da vas informišem da je gospodin Bojić uzeo vrlo skupog švajcarskog advokata koji je započeo spor sa švajcarskim ministarstvom pravde. Švajcarsko ministarstvo pravde daje nalog, mora da izda nalog banci da obelodani taj račun i, nažalost, to je sve zaustavljeno zbog toga što je tri puta, konzistentno tri puta na zahtev našeg tužilaštva, Savezna skupština odbila da skine imunitet Bojiću. Inače, koliko je meni poznato, u Veću građana u kome je bio tada, kao i danas (danas više nema veća građana,to je jednodomna Skupština Srbije i Crne Gore), tamo je zaista prilikom glasanja Obren Joksimović glasao protiv, ali ja govorim samo o svom veću, o glasanju SNP-a, tamo taj imunitet nije oduzet.
Reč ima ministar za privredu i privatizaciju gospodin Aleksandar Vlahović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada god budem izašao za ovu govornicu, neću propustiti priliku da vas podsetim na uspehe vaše vladavine, jer to su fakture koje danas mi plaćamo, i izbeglice i raseljena lica, i opustošena privreda, zahvaljujući desetogodišnjoj mudroj politici, nekoliko sankcija, bombardovanja i tako dalje. Tu je i pitanje Haga, gospodo, koje ste vi preuzeli Dejtonskim sporazumom, nije ga izmislio DOS ni Demokratska stranka, danas samo radimo u skladu sa sporazumom koji ste vi preuzeli, i sve druge blagosti koje ste nam ostavili 2000. godine, kada je DOS formirala novu vladu. Prema tome, to je važno da bi građani shvatili kakav je start imala DOS, kakav je start imala nova vlada, koja su dugovanja ostavljena novoj vlasti da ta dugovanja izmiruje i prema vlastitom stanovništvu i prema inostranstvu, kakve su institucije ostavljene, kako su razorene institucije, koliko je efikasno radio parlament, a šta je u međuvremenu u protekle tri godine urađeno. Ako hoćete od zakonodavne aktivnosti, od broja zakona koje je Vlada predložila, čuli ste, imali ste prilike da čujete i vi i čitava javnost da je više od 130 zakona ovaj parlament usvojio. Ne verujem da je u desetogodišnjoj prethodnoj istoriji ni približno parlament usvojio toliko zakona. Čuli ste koliko je institucija novih formirano na osnovu takvih zakona i čuli ste koliko je reformskih procesa pokrenuto. Kao posledica svega, dakle, reformskih procesa, pre svega u ekonomskoj tranziciji, mi smo u prošloj godini imali ukupno više od 1.200.000.000 evra direktnih investicija. Od tih 1.200.000.000, 650 miliona evra jesu direktne grinfild investicije, a ovaj drugi deo pripada privatizaciji. Cifra od 1.200.000.000 se sasvim slučajno pokriva sa ukupnim prihodima od privatizacije koji podrazumevaju ne samo prihode koji su došli od inostranih kupaca, nego i sve druge prihode koji su ostvareni u postupku privatizacije. Dakle, kada bi se spojilo koliko je investicija, direktnih i onih preko privatizacije, inostranih i sa druge strane, kada bi se sa tim sabrao onaj deo privatizacionog prihoda koji je ostvaren ne od strane inostranih kupaca nego domaćih, cifra bi bila negde približno oko dve milijarde evra, i to je direktan podsticaj za naš platni bilans. Vi znate vrlo dobro da je platni bilans u neravnoteži, a da ste tu neravnotežu mudrom politikom 90-tih, uništavanjem ekonomskih performansi, vi utemeljili. U jednoj liberalnoj i otvorenoj ekonomiji, u ekonomiji u kojoj su eliminisana sva administrativna ograničenja, u situaciji kada danas imate faktički pod kontrolom samo osnovne strateške proizvode, a to je struja, hleb i ništa više, dakle, imate dva strateška proizvoda pod administrativnom kontrolom, u takvoj liberalnoj situaciji uopšte nije iznenađenje trgovinski deficit, jer privreda se tek oporavlja i ona će tek dati rezultate zahvaljujući procesima. Ono što je nezamislivo, da ste u situaciji kada ste imali sankcije, dakle kada muva nije mogla da proleće granicu, 1999. godine napravili tri milijarde dolara trgovinskog deficita. Objasnite mi kakvu ste umetnostmogli da napravite kada su granice bile zatvorene, a kada roba jednostavno nije mogla legalno da se uvozi. To je, između ostalog, uspeh vaše politike i pošto ste vi za ovom govornicom najglasniji, pošto vi ovde imate drskosti da raspravljate o onome šta je Vlada uradila protekle tri godine, ja vam kažem da je najvažnija stvar da građani naše zemlje shvate kakvu opustošenu zemlju ste ostavili nakon 10 godina vaše vladavine.
Da li se još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na raspravu prema prijavama za reč narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Branko Pavlović. Pet minuta je vreme za poslanike koji nemaju poslaničku grupu.
Dame i gospodo narodni poslanici, dame i gospodo članovi Vlade, imam samo pet minuta i zbog toga će neki stavovi biti izrečeni sa malo argumentacije ili možda samo kao stavovi. Druga stvar, neću moći da ni izbliza onoliko stvari navedem po resorima Vlade koliko bih želeo. Dakle, unapred se izvinjavam i po sadržini i po obimu. Ja ću svoju raspravu svesti na tri tačke. Jedno je pitanje Vlada - prethodni režim. Drugo je pitanje šta je urađeno, a šta je moglo biti urađeno. Treća tema, oko koje bi valjalo raspraviti, jeste da li bi svaka druga vlada manje-više morala slične poteze da vodi kao i ova, koliki je taj manevarski prostor i šta se tu zapravo može uraditi. Čini mi se kod 3. tačke da bi bilo racionalno uopšte voditi raspravu. Mnogo je, i po mom mišljenju previše, reči rečeno oko odnosa Vlada - prethodni režim. Prethodni režim je završio tako što je pucao ljudima u glavu i bacao ih u neke jame po Fruškoj gori. Hvaliti se time kako je ova vlada bolja od prethodne za mene, kao nekog ko je iz te pobedničke grupacije, nije prihvatljivo, a da sada ne analiziramo šta bi značilo biti gori od prethodne vlade. Dakle, da završimo tu priču sa prethodnom vladom. Ključna stvar za mene jeste ova analiza šta je urađeno, a šta je moglo biti urađeno i u nekoliko navrata često je rečeno da to možda nije dovoljno i sigurno nije dovoljno, ali manje-više ne može se bolje. Sada ćemo da idemo tačku po tačku i da vidimo šta je to moguće bolje. Prvo da dimenzioniramo zasluge. Dakle, otvaranje prema svetu, kontakti sa raznoraznim međunarodnim organizacijama, donacije, povoljne kreditne linije itd. u velikoj meri su rezultat 5. oktobra i jednog pozitivnog odnosa sveta prema zemlji, i to je u najvećoj meri zasluga građana. Dakle, kada govorite o rezultatima, ne idem tako daleko da kažem da bi to mogao bilo ko. Ne kažem ja to, ali zaista treba dimenzionirati da u tome najveću zaslugu imaju pre svega građani Srbije, a onda videti odatle šta je to što je neko doprineo ili nije. Žao mi je što gospodin Pitić nije tu, mislio sam da ću u petak dobiti reč, ali evo sada sam stigao na red. On je govorio o rezultatima, o tim ekonomskim odnosima sa inostranstvom. On uključuje rezultate gospodina Labusa i gospodina Dinkića. Nije rezultat boljih ekspertskih običaja da ne razgraničite gde je tu doprinos drugih kolega koje su na tome radile. Šta je moglo bolje? Dogovor sa Londonskim klubom je trebalo zaključiti u prvom naletu kada je zaključivan dogovor sa Pariskim klubom. U tom delu, neću da se ogrešim kao gospodin Pitić, vrlo veliku odgovornost nose i gospodin Labus i gospodin Dinkić. To je činjenica, ali sada govoriti kako nema veze, kako ćemo to da uradimo, najbolji trenutak je prošao. Moglo je bolje. Kina, Rusija, sve je to moglo da se završi sredinom 2002. godine. Sve je to zakasnelo i ušli smo u probleme sa tim stvarima. Moglo je bolje. Treći deo, odnosi sa susedima, pre svega sa Hrvatskom u pogledu imovine. Značajnu imovinu imamo pre svega u Hrvatskoj i nismo na ozbiljan način ostvarili paritetne odnose raspravljanja tih spornih problema. Četvrta stvar, gospodin premijer voli da kaže - za normalnu Srbiju. Mi smo napravili inicijativu za normalnu Srbiju ne verujući da je ovo što je danas na dnevnom redu normalno, ali u poljoprivredi nam je ukinut preferencijal za šećer. Nećete valjda da mi kažete da je najbolje što možete da bude ukinut preferencijal? Nećete valjda da mi kažete - mi smo uradili i to ne bi mogao niko bolje i produžena je sankcija. Dakle, ozbiljna je stvar oko toga. Strašno brzo vreme ističe. Samo ukratko oko gospodina Đelića, taj resor. Oni koji su bili bogati u vreme Miloševića ostali su bogati i danas, a obaveze su ostale na nama, na našoj deci, na našim unucima. To nije prihvatljivo. To, izvinite, nije normalno u političkom smislu reči. Ko su ti bogati ljudi? Ovi koji su bili kod gospodina premijera na razgovoru, to su ti koji ne mogu ostati bogati posle Miloševića i u narednom periodu. Drugi deo kod gospodina Đelića - igre na sreću. Država je morala odmah u proleće 2001. godine da stavi monopol na igre na sreću i na taj način budžet je izgubio do današnjeg dana preko 600 miliona evra. Onda govorite, to je sada demagogija, da se za razne korisnike budžeta ne može, nema odakle. Izvinite, ogromna sredstva su ostala i to je moralo da bude uzeto. Vreme je isteklo, imam samo pet minuta. Ostavićemo gospodina Vlahovića za neku drugu priliku. Pet minuta je užasno malo.
Reč ima predsednik Vlade gospodin Zoran Živković.
Gospodin Pavlović će se javiti za repliku i sada vam dajem još tri minuta. Devedeset posto onoga što ste rekli je nešto sa čime se potpuno slažem. Tačno je da je za Londonski klub bolje vreme bilo pre godinu i nešto dana. Tačno je da je za pregovore sa Rusijom i Kinom bolje vreme bilo pre godinu i nešto dana. Tačno je da je u tom perodu pre godinu i nešto dana te poslove radila Savezna vlada, odnosno Savezno ministarstvo za ekonomske odnose sa inostranstvom, Savezno ministarstvo finansija. Ja sam bio nemi svedok toga. Znači, tada je to bilo - videćemo, pokazali smo im, neka trpe, pokeraški fazoni tipa ko će koga da blefira, ima vremena, imamo Pariski klub. To je realno stanje. Onog trenutka kada je Vlada Srbije mogla da preuzme te poslove, a ti poslovi su preuzeti marta ove godine, od tada do danas možemo da merimo šta je Vlada Srbije, jer ovo je srpski parlament, uradila na tom polju i mi sada imamo to da se teško borimo sa Londonskim klubom, godinu i po dana kasnije, da ostvarimo uslove koji su isti kao i sa Pariskim klubom. Nećemo da popustimo, biće teška borba, uspećemo. Što se tiče Kine i Rusije, Rusija je pred završetkom, ukupan deo, sovjetski dug - SFRJ, srpski dug - Rusija. Nekih 50 miliona od nekoliko stotina miliona je ostalo nedefinisano i nećete verovati da zavisi od toga da li će pasti ruska Vlada, jer su najave da je premijer Rusije spreman da podnese ostavku iz nekih njihovih unutrašnjih poslova i razloga. Inače, za Kinuvam garantujem da ćemo deo duga koji vas interesuje, posebno kao člana Upravnog odbora ili dosadašnjeg člana Upravnog odbora NIS-a, prema "Sinohemu" da rešimo. Što se tiče šećera i preferencijala, tačno je da su oni uvedeni kada je došla ova vlast voljom građana, potpuno se slažem. Najveću zaslugu za to imaju građani. Imali smo posao tehničkih izvođača radova, ono što su građani hteli, a naše je da to sprovedemo. Ono što je rađeno za ove tri godine je ono koliko se moglo. Tačno je da su preferencijali ukinuti posle nekoliko meseci, posle dve godine. Isto je pitanje za Savezno ministarstvo za ekonomske odnose sa inostranstvom. Sećam se dve sednice vlade, a o tome postoje zapisnici, pa nema razloga da mi verujete, proverite, to su javni dokumenti, na dve sednice je to bila tačka dnevnog reda i gospodin Labus je rekao, ne, tu nema ništa, to je priča i to je otišlo u fejd aut. Bio sam savezni ministar unutrašnjih poslova, a za to vreme se ova država vratila u Interpol, potpisala sporazume o read misiji sa svim zemljama, sporazume o policijskoj saradnji itd. Prema tome, imam čime da se tu pohvalim. Imaćete tri minuta, ima još jedna stvar koju ste pomenuli, a to su oni koji su razgovarali sa premijerom. Mislite na one privrednike. Sada vas pozivam da mi kažete, dajte mi privrednike koji nisu sa mnom razgovarali, a koji su uspešni na bilo koji način mereno. Nisam ja zvao te ljude. Ne stidim se što sam sa njima sedeo. Njihova je bila inicijativa, a moje je da to prihvatim. To su ljudi koji su 50% izvoza ove države i više od 50% profita koji se stvara u ovoj državi. Ova vlada i ja lično, bilo ko iz ove vlade neće učiniti, niti je učinio bilo šta da njih sačuva od bilo kakve krivične ili druge odgovornosti. Ali niko nije pokrenuo nikakvu odgovornost, ni nadležni organi, ni poslanici, ni opozicija. Svi iz opozicije su sedeli sa tim ljudima. Svi iz sadašnje opozicije dobijaju ili su dobijali novac od nekih od tih ljudi. Svi nezavisni mediji imaju reklame gde su te kompanije, a posle se groze što se neko sa njima viđa. Ova vlada neće da laže. Neko je malopre rekao da postoji operacija koja je bolnija od bolesti, a postoji i anestezija. Mi ne želimo da držimo narodu anestezije. Vi ste držali narodu anestezije. Govorim o crveno-crnoj, braon, žutoj, ili ne znam kojoj koaliciji. Vi ste ih držali u anesteziji, a mi ćemo ih držati u surovoj realnosti, dok je ona surova, sa namerom da ta realnost ne bude toliko surova. Od tog stava nećemo odustati ni posle ove rasprave koja, vidim, postaje dosadna, niti posle mnogih drugih rasprava, a biće puno rasprava u kojima će Demokratska stranka i druge stranke koje su sa nama u Vladi da učestvuju narednih godina, dok Srbija ne postane država kojom će svi biti ponosni. Vi verovatno ili većina vas, to ne govorim prethodnom govorniku nego drugima, nećete biti ponosni Srbijom nikada, ali to je vaš lični problem. Tu ova vlada ne može da vam pomogne ništa.
Pravo na repliku, narodni poslanik Branko Pavlović.
Šta vi očigledno ne razumete, gospodine premijeru? Dok ne razmontirate taj mehanizam Miloševićeve vlasti, a on se sastoji od strukture državne bezbednosti, a današnje BIA-e, dok vi postavljate za prvog čoveka BIA-e čoveka koji je sedam godina bio načelnik u vreme Jovice Stanišića i kada imate iz takve strukture, a kod nas je organizovani kriminal proistekao iz državne bezbednosti, nije on nastao sponatno, kada imate te koji su se obogatili u Miloševićevo vreme, to su vam tri strukture koje drže u okovima ovu zemlju. A to što vi ne razumete da je ključna stvar razbiti taj kompleks, pa onaj koji komanduje svima, slažem se, a voleo bih da se zna da ako neko misli da mene neko plaća, neka izađe i neka kaže. To što ste rekli, načelno je tačno, samo se ne odnosi na mene i na Inicijativu za normalnu Srbiju. Dakle, to je naša rak-rana i to što vi paktirate sa njima; i to što kažete - pa nema drugih, naravno da nema. Iz Miloševićevog perioda ne može ni da bude drugih osim onih koji su se obogatili na naš račun i to morate da rasturite u korist države, pa onda da idete u tranzicione, privatizacione procese itd. To je ključna razlika i tu je ogroman fond para o kome mi zapravo pričamo. Rekao sam, gospodin Vlahović, a imam još polovinu vremena, gde je tu u procesu privatizacije u stvari ono što je nelegalno. Gde je nameštanje tendera? Evo vam kod cementa, kada su prodavane cementare. Prvo raspišete, prvo nas gospodin Vlahović ubeđuje kako moramo da prihvatimo Miloševićev ugovor sa "Lafaržom", kako je to gotova stvar i biće strašno, kredibilitet, setite se svega onoga što je pričao. Kaže, dobro, u redu, može, idemo na tender, bilo je na svim medijima, kaže idemo na tender i otvori privatizaciju tri cementare i odmah obori konkurenciju. Propiše da u tome može da učestvuje samo neko ko je u istoj vrsti proizvodnje. Zašto? Treća stvar, kaže - mora da ima svoju proizvodnju preko sedam i po miliona tona. Kada otvorite, koliko njih ima takvih? Osam. Na nesreću, gospodin Nenad Čanak kaže dva, a nije dva, nego osam, pa se onda rasprava vodi oko toga da li Nenad Čanak zna ili ne zna. Na kraju, kada otvorite sve ponude, onda dobijete za Beočinsku cementaru značajno manje nego što je "Lafarž" nudio u direktnoj ponudi, pre nego što je uopšte išlo na tender. Druga stvar je, a toliko još imam vremena, "Sartid". Kako je u stvari izmanipulisano kod "Sartida"? Godinu dana pre prodaje se da "Sartidu" jedan specifičan ugovor, u "US Steel", izvinjavam se, specifičan ugovor za "Sartid", po kome on ostaje menadžer, iako ga neko drugi kupi. Naravno da ga niko drugi neće kupiti kada on ostaje menadžer. Onda, na kraju, to se proda iz ruke i kaže se - sa tim privatizacije nema veze; a cela Vlada se slikala i pokazala da stoji, kao Vlada, iza tog postupka. U stvari, ukinu konkurenciju, u ukinutoj konkurenciji građani izgube preko 100 miliona dolara.
Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.
... i uporedite sa drugim stavkama i videćete kolika je razlika među nama.
Reč ima predsednik Vlade gospodin Zoran Živković.
Odgovaram poslaniku koji je sada govorio, i javnosti. Vi predlažete da se razmontira sve i da onda stvaramo novo. To je, gospodine Pavloviću, jako lepo, samo što je nemoguće. Šta između? Šta će da rade milion i po penzionera i milion nezaposlenih i svi drugi? Dajte mi vi kandidata za šefa BIA-e? Da li će to da bude neko ko je iz NGO-a, ko je iz baletske škole ili ko je, ne znam, prvi građanin koji ovde naiđe. Svuda u svetu, svuda u državama u tranziciji su u tim službama ostajali ljudi koji su iz tih službi bili, samo što je bilo dokazano da nisu bili umešani ni u kakve prljave radnje. Druge stvari koje pričate, o privatizaciji, a o tome će sutra Vlahović da vam kaže više, ali samo da vam kažem, kada bi bilo to da cementaru može da privatizuje svako, a ne samo onaj ko se bavi tom delatnošću, to je savršeno mesto za pranje para, gospodine Pavloviću. To je savršeno mesto za pranje para. Zato nema privatizacije tih velikih firmi, osim od onih koji već to rade, koji nisu bojler za pranje para, nego su firme koje mogu da dalje razviju celu tu firmu. Treća stvar, oko "Sartida". Prvo, taj ugovor ne postoji, o kome ste rekli. Ko se sa kim slikao? Pa, i vi ste se slikali pored Demokratske stranke, pa vam to ništa ne znači. Znači, pustite to ko se sa kim slika. Takav ugovor o kome govorite ne postoji, ne postoji ni 80% onoga što ste rekli sada, kao pokušaj da to budu činjenice. US Steel Srbija je jedina kompanija iz sveta koja se zainteresovala za nastavak proizvodnje u "Sartidu". Ona je kupila "Sartid" kroz proces stečaja,sa čim Vlada Srbije nema direktne veze. Sa "Sartidom" Vlada Srbije želi da ima puno veze, jer tamo ima nekoliko hiljada ljudi koji treba da rade. Oni će raditi tako što će novi vlasnik, poštujući sve propise koje su ova skupština i Vlada Srbije doneli, da zaposli te kapacitete. Voleo bih da sutra dobijete pravo na repliku i da vam gospodin Vlahović da još šire objašnjenje.
Reč ima ministar za privredu i privatizaciju gospodin Vlahović. Pet minuta, nećete sada. Izvolite.
Veoma je popularno da se privatizacijom u ovoj zemlji bavi bilo ko i da ponekad iznosi čitav niz neistina, odnosno činjenica koje apsolutno ne stoje. Što se tiče privatizacije Beočinske fabrike cementa, odgovorno tvrdim da smo vrlo svesno ušli u definisanje tog potrebnog uslova od količine proizvodnje za sve koji učestvuju u tenderskoj privatizaciji Beočina. Ne postoji primer u zemlji, u centralnoj Evropi, da je došao neko ko nije strateški partner u cementnu industriju i kasnije je razvijao. Tu grešku su napravili u Bugarskoj, u Rumuniji, pa je onda država otkupljivala cementare od privatnih vlasnika, finansijskih investitora, da bi ih ponovo prodavala strateškim partnerima. U celom regionu, uključujući i Tursku, samo u Turskoj imate finansijske investitore koji su vlasnici cementara. Prema tome, podela tržišta između strateških partnera u centralnoj Evropi je više nego evidentna i bilo kakav drugačiji pokušaj privatizacije bi nama dao katastrofalne rezultate. Drugo, nikada nije postojala ponuda "Lafarža" koja je bila bolja od one koju smo mi dobili u tenderskoj privatizaciji. Ko god ima takvu ponudu ili ugovor, ponudu sa garancijama, za investicije, neka dođe ovde za govornicu i neka javno pokaže, ali, ponavljam, ne obećanje, ne investiranje po principu majke mi investiraću, nego bankarsku garanciju za definisani investicioni program. To apsolutno ne postoji. To je priča koja je ovde u ovoj skupštini lansirana i koju su svi poslanici ili većina njih bez ikakve provere više puta prepričavajući jednu laž, ona naravno postaje u jednom trenutku istina. Pozivam vas da pokažete takav papir. Ponuda koju smo dobili za privatizaciju Beočinske fabrike cementa je značajno viša, i to sam pričao pre dva dana, od one koju je "Lafarž" bio spreman da plati u momentu kada se direktno pregovaralo dok je u Ministarstvu privatizacije sedeo neko drugi. Što se tiče "Sartida", "Sartid" je februara meseca 2002. godine bio pred gašenjem, kada je konzorcijum banaka odlučio da više ne finansira obrtni kapital "Sartida". Uzgred da kažem, konzorcijum banaka je sklopio ugovor sa "Sartidom" 1998. godine i bilo bi interesantno videti pod kakvim uslovima je taj ugovor sklopljen, koju količinu novca je konzorcijum banaka dobio i zašto je taj ugovor produžen nekoliko dana pre uvođenja novih sankcija 1998. godine. To bi bilo interesantno videti. Da vidimo koliko je taj posao bio isplativ za "Sartid", a koliko za one koji su finansirali. Zašto je raskinut ugovor? Zato što Vlada Srbije, Ministarstvo nije pristalo da s druge strane plaća troškove nekakvoj konsultantskoj firmi, koju će izabrati konzorcijum banaka, a da iza toga nema apsolutno nikakve garancije zašto se te studije, analize rade. Zbog mnogobrojnih problema koji su postojali u "Sartidu", i kada se spajao "Jugometal" sa "Sartidom", a svi ili većina vas zna o čemu govorim, februara meseca niti jedan strateški partner nije želeo da uloži jedan dinar u "Sartid". Onog časa kada je"US Steel" odlučio da finansira obrtni kapital kroz taj čuveni fasiliti menadžment agriment (facility management agreement) ili ugovor o menadžmentu i onog časa kada je odlučio da finansira obrtni kapital kroz konverziju sklabova, tog časa se za "Sartid" desio spas. Priča da je država preuzela dugove "Sartida", zato što je "USSteel" ušao za 25 miliona ili ne znam koliko, kupio u stečajnom postupku, jeste prazna priča. Ko je te dugove "Sartida" pre toga plaćao? To se takođe čuje u javnosti. Prema tome, "US Steel" je dobrodošao poslovni strateški partner za našu zemlju i ono što je za nas jako važnojeste toda u "Sartidu" danas pri stepenu korišćenja kapaciteta koji je 500.000 tona godišnje, a treba da bude dva miliona, radi dva i po puta više radnika nego što je potrebno, i to je ono što je Vlada uradila da svih 9.000 radnika ostane na svom radnom mestu i da budu zaposleni i pored toga što taj broj radnika nije potreban. To je socijalna briga o radnicima, to je peglanje socijalnih troškova u privatizaciji i tranziciji i 250 miliona cena socijalnog programa; to je naša socijalna briga za zaposlene, a ne prazna priča da treba ovako, a ne ovako i razvlačenje jedne te iste žvakaće gume bez ikakvog činjenja.
Nastavljamo sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini. Molim vas da utvrdimo da li imamo kvorum za rad. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da imamo kvorum za rad. Obaveštavam vas da su javili da će odsustvovati sledeći narodni poslanici: Stanko Kovačević, Branislav Pomoriški, Marijan Rističević, Miroslav Markićević i Kasa Jožef. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZA IZGLASAVANjE NEPOVERENjA VLADI REPUBLIKE SRBIJE (nastavak) Pravo na repliku, narodni poslanik Žarko Obradović.