Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministarka, relativno kasno danas raspravljamo o rebalansu budžeta za 2008. godinu. Kao što svi znamo, dva poslednja budžeta, za 2007. i 2008. godinu, usvajana su u relativno, možemo reći, vanrednim okolnostima: 2007. godine zbog poznatih događanja oko formiranja Vlade u leto, a 2008. godine budžet je imao dosta prinudni karakter, bio je uslovljen stečenim pravima i obavezama koje su već krajem 2006. godine u velikoj meri definisane. U tom smislu, prvi zaključak što se tiče budžeta za 2007. godinu i 2008. godinu jeste da se radi o naglašeno socijalnim budžetima. Kolega Buha je rekao da se radi o socijalno neodgovornoj Vladi, ali ja mislim baš suprotno: zbog prinude, oba budžeta su imala naglašen socijalni karakter. Od 650 milijardi dinara rashoda u užem budžetu, preko 500 milijardi su isključivo socijalna davanja. Kada se to razloži mi imamo u ovom trenutku da su rashodi za zaposlene oko 178 milijardi dinara. Druga socijalna komponenta, subvencije u privredi - 47 milijardi. Treća socijalna komponenta, isključivo socijalna, koja je za državu Srbiju najteža, transferi socijalnim fondovima - 178,68 milijardi. Praktično, zbog toga što je fond PIO takav kakav je, nasleđen, bez svog kapitala, bez dovoljno svojih izvornih prihoda, mi smo sada prinuđeni da 34 procenta prihoda PIO finansiramo iz budžeta, tako da je, u stvari, budžet Republike Srbije rezervni PIO fond, čim daje jednu trećinu. Četvrta komponenta, isključivo socijalna komponenta, jeste socijalna zaštita - 79,15 milijardi. Sveukupno, u situaciji smo da naš budžet u sadašnjim ekonomskim vremenima ima naglašeno socijalni karakter, oko 500 milijardi od 650 milijardi dinara. To znači da je prostor za razvojnu komponentu prinudno sužen, zbog ukupne ekonomske pozicije koja postoji. Za NIP imamo oko 40 milijardi dinara. Verovatno će i u sledećoj godini ta pozicija biti ista, ali kada se posmatra dugoročno, ako pravi razvoj našeg bilansa, našeg budžeta, razvoj ekonomije, bude išao u smeru da se razvojna komponenta u ukupnim razdelima povećava, a socijalna smanjuje, to znači da će naša ekonomija imati više prostora za ono što je najvažnije, a to je razvoj preduzetništva, privlačenje stranih investicija itd. U ovom momentu najveći problem naše ekonomije, u čemu se i Vlada i većina analitičara slaže, jeste veliki spoljnotrgovinski deficit. Taj spoljnotrgovinski deficit i deficit tekućih plaćanja u ovom momentu prelaze 20% bruto društvenog proizvoda. Znači, budžetski deficit će, od 3,5 milijarde u 2003. godini, u ovoj godini verovatno dostići osam milijardi evra, što predstavlja blizu 25% bruto društvenog proizvoda. To je upozoravajuće. U tom smislu makroekonomska politika Vlade, ono što mi očekujemo, što očekuje realni sektor, ide baš u smeru da se poboljša položaj neto izvoznika, velikih izvoznika, da se privuku strane investicije koje će moći ravnopravno da konkurišu na svetskom tržištu i da se na taj način budžetski spoljnotrgovinski deficit postepeno smanjuje. To je naglašeno u makroekonomskoj politici, ali mi predlažemo da u novom budžetu, budžetu za 2009. godinu, koji će biti autonomno sastavljen od jedne stabilne Vlade, koja pred sobom ima četiri godine da vodi makroekonomsku politiku, realni sektor bude adekvatnije tretiran i u smeru razvoja infrastrukture i u smeru subvencija. U tom smislu, moji konkretni predlozi bi bili sledeći, vezano za makroekonomsku politiku i za struktuiranje pozicija u budžetu za 2009. godinu. Prvo, mora se hitno uspostaviti svakodnevni dijalog sa realnim sektorom. Vlada je formirala radnu grupu za stalnu korespondenciju sa realnim sektorom, sa privredom, više sastanaka je održano; prošle godine je počela kontinuirana komunikacija sa izvoznicima, ali verovatno je zbog politike, zbog izbora, ta komunikacija prilično prekinuta. Dnevna komunikacija sa neto izvoznicima i sa realnim sektorom je prva tačka. Vlada je počela, radne grupe su formirane, ova komunikacija je posebno potrebna, ona je imperativna ako se zna da će velika finansijska kriza, koja će sigurno dotaći Srbiju, imati negativni odraz na privredu Srbije, na realni sektor Srbije time što će se realna tražnja na svetskom tržištu smanjiti. U tom smislu, nužno je da Privredna komora i Vlada zajednički, na jedan komplementaran način, rade na eventualnom pronalaženju novih tržišta. Moramo priznati postojanje jedne velike grupacije, BRIK grupacije (Brazil, Rusija, Indija, Kina) i drugih tržišta koja su manje inficirana velikom ekonomskom krizom. Privredna komora i Vlada i makroekonomska politika moraju u tom smeru pronaći alternativna rešenja, jer je očigledno da će tržište u EU i tržište u Americi osetiti nedostatak tražnje za proizvodima iz realnog sektora Srbije. Drugo, predlažemo da se u okviru budžeta za 2009. godinu nužno pronađe jedan razdeo u okviru subvencija neto izvoznicima i da se preko fonda za razvoj formira kreditna linija koja bi na preferencijalan način služila da se kreditiraju neto izvoznici. Ove godine smo imali start-ap kredite. Oni su zaista pomogli. Podeljeno je 2,7 milijardi tih kredita početnicima, od 10 do 30 hiljada evra, ali ono što je važnije, što daje multiplikatorski efekat u ekonomiji, to su krediti velikim sistemima, velikim neto izvoznicima. Ne može veliki neto izvoznik koji je ostvario neto prihod od 10, 20, 30 miliona evra opstati sa kreditima od 12 ili 10%, koliko sada košta šestomesečni euribor plus margina, odnosno marža od 4%. Mora država intervenisati, umesto drugih pozicija država mora formirati jednu kreditu liniju koja će ići preko Fonda za razvoj, preko koga će se finansirati neto izvoznici, odnosno veliki projekti. Treća linija, koja će biti bolna jer nema prostora, ali ona se mora pronaći, jeste linija preko Fonda za razvoj za veće subvencije nerazvijenim područjima. Moramo da obezbedimo kamate, kao što su start-ap krediti, po kamatama tih kredita od 1 do 3% za projekte u nerazvijenim područjima. Ta linija preko Fonda za razvoj, koji je zaista najefikasnija institucija u našem javnom sektoru, to mogu da garantujem iz svog iskustva... Preko Fonda za razvoj imamo šansu da afirmišemo posebnu kreditnu liniju za nerazvijena područja, da pojačamo, čak i da smanjimo sredstva za start-ap kredite ili za mikrozapošljavanje, jer smo za dve-tri godine te segmente popunili kreditima. Nekoliko milijardi dinara u okviru 700 ili 800 milijardi dinara budžetskih rashoda u 2009. godinu, najmanje desetak, mora se naći za nerazvijena područja i za finansiranje izvoznih programa po preferencijalnim uslovima. U tom smislu ćemo priznati jednu činjenicu, bilo bi neoprostivo ako je ne bismo videli, a to je da je velika ekonomska kriza tu i da ćemo mi, iako smo mali, iako smo zaštićeni u bankarskom sektoru, što se tiče realnog sektora, efekte te krize svakako morati da podnesemo. U tom smislu mislim da je Vlada formiranjem radne grupe, svakodnevnim kontaktima sa realnim sektorom počela, ali da još više mora dnevno komunicirati i naći konkretne mere kako da se naša privreda, koja je ionako u teškom položaju, koja ionako beleži deficit, ravnopravnije takmiči na svetskom tržištu i kako da pronađe alternativna tržišta da bi taj deficit bio smanjen. Na kraju, jedna lična impresija, bio sam pogrešno protumačen na Odboru za finansije, da sam rekao - kod nas je došlo vreme ekonomije nad politikom. Ja nisam to rekao. Rekao sam - došlo je vreme da u našem političkom životu na čelu države, odnosno izvršne vlasti stoji doktor ekonomije, a na čelu javnih finansija profesor ekonomije. Zaista mislim da je došlo vreme kada smo, makar po formalnim kvalitetima, došli u situaciju da ekonomisti, oni koji znaju šta je privreda, šta je bankarstvo, vode zemlju. U tom smislu treba biti makar umereni optimista. Hvala vam.
Po Poslovniku, gospođa Milica Vojić-Marković, a zatim gospodin Pejčić.
Poštovana gospođo predsednice, poštovana gospođo ministre, dame i gospodo poslanici, javljam se po članu 225. i članu 226. jer mi je jako važno da kao poslanik dobijem nekoliko informacija koje su važne za dalji tok ove rasprave, ali istovremeno i za moje delovanje kao poslanika. U poslednjem broju lista "Ekonomist" izašla su dva vrlo zanimljiva intervjua: jedan je sa gospodinom Dinkićem, drugi je sa gospodinom Krkobabićem, potpredsednikom Vlade. U ta dva intervjua imamo toliko suprotstavljenih činjenica što se tiče istih stvari. Od gospođe ministra smo u petak čuli podatak da u Srbiji ima 490.000, zapravo, ona nije rekla pravi podatak, to je 6,6%, ljudi koji su siromašni, prema podacima iz oktobra 2007. godine, a statistika kaže da ih u oktobru ove godine ima već 10%, s obzirom na poskupljenja gasa, telefona i sva druga poskupljenja. Statistika pominje i nekih 50 evra, da je toliko koštalo svaku porodicu od dana kada je napravljena Vlada, u prvih 100 dana Vlade; znači, Vlada je koštala svaku porodicu u Srbiji 50 evra kada su u pitanju ova poskupljenja. Dakle, pozivam se na ovaj intervju u kome gospodin Krkobabić kaže da neće odustati od svog predloga da se prosečna penzija poveća na 70% prosečne zarade u Srbiji i da ga nikako nisu ubedili argumenti koje su iznosili eminentni ekonomisti iz naše zemlje, iz MMF-a, da ga nisu ubedili ministri koji tvrde drugačije i koji sede zajedno sa njim u Vladi. Dalje, gospodin kaže da se ne može štedeti samo na penzijama, jer su moguće uštede i u drugim stavkama u budžetu. Demokratska stranka Srbije, kao odgovorna opoziciona stranka, naravno nikako ne može biti protiv 1,6 miliona penzionera u ovoj zemlji, od kojih najveći broj ima baš onu minimalnu penziju od 9.715 dinara, i vrlo nam je važno da dobijemo argumente gospodina Krkobabića, koje on nigde ne iznosi kao argumente nego samo govori o tih 70% povećanja. Vrlo nam je važno da nam gospodin Krkobabić kaže koje su to stavke na kojima je moguća ušteda u budžetu, jer je to vrlo zanimljivo i za ovu zemlju, jer je njena monetarna politika ugrožena, jer je njena stabilnost ugrožena, a istovremeno imamo podatak da je i većina penzionera ugrožena. Dakle, ako možemo da nađemo kompromis između svega toga, vrlo je važno da znamo da je taj kompromis moguć i vrlo nam je važno da dobijemo odgovor na ovo pitanje.
Narodni poslanik Aleksandar Pejčić, a zatim gospodin Krasić, isto po Poslovniku.
Poštovana predsednice, poštovane kolege, javljam se po članovima 225. i 226. Poslovnika. Jedno proceduralno pitanje. Malopre smo čuli od predsedavajuće da će koktel biti u 13.30 časova. Mi poslanici smo pre nedelju dana tražili da se prekine rad parlamenta kada su zasedali odbori za industriju i finansije. Vi tada niste to prihvatili, u smislu efikasnosti rada parlamenta, pa vas sada pitam da li ćete prekinuti rad parlamenta u 13.30 zarad tog koktela? Inače, ovih dana je strujalo da opozicija opstruira rad parlamenta. Međutim, u ovom trenutku nisam siguran da opozicija opstruira rad parlamenta.
Gospodine Pejčiću, vi znate da tokom rada mi imamo pauzu od 60 minuta. Odredila sam da ta pauza danas počne u 13.30, takav je bio dogovor, da svi oni koji su ovde u Skupštini i koji prate naš rad, pre svega da mi poslanici budemo na tom koktelu, ali ako insistirate da pomerimo taj termin i da tih 60 minuta bude kasnije, nemam ništa protiv. Prosto, da bismo malo odvojili one uobičajene pauze od ove koja bi bila svečarska, povodom 150 godina od donošenja prvog Zakona o skupštini, mislila sam da je i to simbolično pomeranje termina neki znak tog tipa. Dakle, ne prekidamo rad Skupštine, imamo samo pauzu koja počinje u 13.30 i ponovo vas pozivam na koktel. Gospodin Zoran Krasić, po Poslovniku.
Gospođo Đukić-Dejanović, možda je na početku trebalo da se javim, ali mislim da nije problem što sam se sada javio, s obzirom na to da je prethodna diskusija o ovom zakonu ukazala na jedan problem sa kojim je suočena Narodna skupština. O čemu se radi? Mi smo već danima, mesecima, da ne kažem neki duži vremenski period, svedoci činjenice da se nipodaštava Narodna skupština. Juče je bio neki skup u "Sava centru", u organizaciji nekog lista čiji je osnivač, vlasnik bio jedan od sadašnjih potpredsednika Vlade i tamo je bila kompletna Vlada. Možda nije bio neko od članova Vlade ko je imao slavu ili je imao neku obavezu itd. Nije bitno za ovu priču. Stiče se utisak da je sednica Narodne skupštine ili sednica Vlade bila na samitu lista "Ekonomist". Zašto članovi Vlade ne zauzmu ova mesta ovde dok je sednica Narodne skupštine, dok se priča o rebalansu budžeta i jedan po jedan izađu za govornicu i objasne šta imaju da kažu povodom svake stavke koja bude predmet rasprave u Narodnoj skupštini? Oni na taj način dezavuišu Narodnu skupštinu. Narodna skupština nije bitna, bitan je "Ekonomist". Zašto? Zato što su Amerikanci i Englezi rekli: nemojte da idete tamo, tamo će radikali da vas razotkriju, pa će javnost da vidi šta ste i ko ste, a ovako ćemo preko medija da zaustavimo SRS, a vi ćete biti prisutni i kada je u pitanju Kosovo i Metohija, i kada je u pitanju budžet i kada je u pitanju Haški tribunal. Znači, politički život ne sme da bude u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Smatram da Narodna skupština mora da donese odluku, ako ništa drugo, da se privedu članovi Vlade. Zašto? Neka izađe gospodin Đelić i neka objasni ono što je objasnio na samitu tih velikih novina. Neka saopšte te podatke ovde. Neka Mirko Cvetković dođe i neka objasni isto ono. Pazite, mi mesec dana pričamo o teškoj finansijskoj situaciji, finansijskoj krizi u svetu. Oni o tome neće da pričaju u Narodnoj skupštini, ali idu u "Sava centar" i tamo se lepo ispričaju, televizije objave po američkom nalogu, slušamo i "Glas Amerike" ovde poneki put, doduše retko, i svaki put sve manje i manje. Sve je neregularno, po meni. Neka se cela Vlada ovde pojavi i neka dođe taj, što rekoše ovi moji prijatelji iz Murtenice, kažu: "Gde je Cvetko?"... Smejte se vi, Cvetko i Boris Tadić su u toj njihovoj šifri. Neko mora da objasni. Ceo svet se drma, trese se, svi žele da izađu iz ove krize, nalaze razne načine. O tome se diskutuje, priča. Kod nas u Skupštini se ne priča. Zašto nas neko dezavuiše? (Predsednik: Gospodine Krasiću, 30 sekundi duže govorite.) Samo da znate, postoji 60 i nešto amandmana, 15 minuta po amandmanu, najmanje tri-četiri stranke iz opozicije. Videćete kada ćete da završite ovu sednicu i ovu tačku dnevnog reda. Brže Vlada ovde da dođe da podnese izveštaj.
Po ovoj tački dnevnog reda imamo izuzetno i suštinski, a ne samo formalno, kompetentnog predstavnika Vlade. Mislim da je ministar Diana Dragutinović zaista neko ko može dati odgovor na sva eventualno sporna pitanja u vezi sa dnevnim redom. Za reč se javila, odnosno reklamira Poslovnik gospođa Elena Božić-Talijan. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Krasiću, oduzimaš mi vreme, i Tomislave Nikoliću sa grupom građana, pitanje je za nadležne organe, veoma važno – u kojoj meri se u politički život u Srbiji mešaju inostrani ambasadori i inostrane obaveštajne službe? Koliko inostranih nadzornika i savetnika defiluje kroz Republičku vladu? Mnogobrojni su očigledni primeri koji ukazuju na direktan politički uticaj i mešanje, pre svih, američkog i britanskog ambasadora. Jedan od takvih očiglednih i skandaloznih primera je poslednji intervju američkog ambasadora Kamerona Mantera koji su objavile "Večernje novosti" u subotu. Gaulajter Manter sedi usred Beograda i hvali se kako vrši pritisak na zemlje koje nisu priznale nezavisnost da to učine što pre. On izričito potvrđuje izjavu pomoćnika američkog državnog sekretara Danijela Frida o razmeštanju Euleksa, čiji su deo postale u međuvremenu i SAD. Ta izjava glasi da je Euleks ključni element za nadgledanu nezavisnost Kosova. Manter se otvoreno suprotstavlja Rezoluciji UN i proveri legalnosti jednostranog proglašenja nezavisnosti Kosova pred Međunarodnim sudom i poručuje Srbiji da fokus treba da stavlja na evropsku budućnost, a ne na Kosovo, jer to nije korisno, jer su nam već toliko jasno poručivali da nema ulaska u EU dok Srbija ne prizna nezavisno Kosovo. Nakon svega ovoga, apsolutno niko od državnih organa i državnih predstavnika ne reaguje. Efekat ovih uticaja potvrđuje i Solanina i De Kermabonova izjava da je sa Beogradom dogovoreno razmeštanje Euleksa u decembru, što je potvrda onoga što SRS odavno tvrdi, a to je da je državna politika prema Kosovu i Metohiji promenjena. U pomenutom intervjuu Manter ne štedeći reči hvali Tomislava Nikolića, jer je on konačno shvatio i preduzima korake ka ovoj američkoj verziji evropske budućnosti Srbije koja podrazumeva priznanje nezavisnosti Kosova, tako da je Manter veoma zadovoljan, kako kaže, što je Nikolić prekinuo sve veze sa Vojislavom Šešeljem. Još jedan očigledan primer američkog i britanskog direktnog uticaja ogleda se u sferi medija. Većina medija, i oni režimski, pod apsolutnom je kontrolom Amerike i Britanije. To je ključni razlog što je SRS pod potpunom medijskom blokadom. To je ključni razlog što su sada medijski miljenici upravo glavni Manterovi naprednjaci, Tomislav Nikolić i Aleksandar Vučić. Dakle, pitanje je, u kojoj meri su država, državni organi i mediji pod kontrolom i uticajem inostranog faktora, a pre svega Amerike i Britanije? Nije nam potrebna informacija da li su Nikolićevi naprednjaci pod uticajem Amerike,... (Predsednik: Hoćete li završiti, molim vas, govorite 35 sekundi duže.) ... to pouzdano znamo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik gospođa Nataša Mićić, a zatim gospodin Dejan Mirović umesto gospodina Kragovića.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je još jedan budžetski zakon u nizu u poslednjih pet godina kojim se potvrđuje i produbljuje odvojenost društva od države, kao da je država sama sebi cilj, pri tom, najgora moguća kombinacija - preskupa a nesposobna da reformiše društvo, da se izbori sa korupcijom, sa monopolom, pa čak i da zaštiti građane. Ne samo to, nego ih čak sama zloupotrebljava, ako ništa drugo, onda u izbornim kampanjama. Ovaj rebalans budžeta je takođe još jedan u nizu u proteklih pet godina koji nije projektovan na bazi ekonomskih parametara, već na bazi političkih, bolje rečeno, partijskih obećanja. Sada ne vidim zašto se to ovde izbegava reći, osim ako ispunjenje tih obećanja nije samo delimično, mislim na penzije 10%, prividno, jer 10% uzimajući u obzir sva poskupljenja i inflaciju neće mnogo pomoći penzionerima, već i nepravedno, jer oni koji imaju penziju od 100.000 dinara dobiće čitavu jednu penziju onih koji imaju 10.000 penziju, a ti će dobiti povišicu od samo 1.000 dinara. Ovde bih se zadržala na tvrdnjama gospođe ministarke da ovaj rebalans budžeta, pod jedan, nije rasipnički i, pod dva, da cifre govore bolje nego reči. Postavljam pitanje, kako nije rasipnički kada su u Vladi samo kabinet premijera, potpredsednika i prateće službe povećali svoje rashode za 5,2%? Zar to nije rasipništvo? Drugo, htela bih da kažem nešto pohvalno za ovu instituciju, a to je da je Narodna skupština dala primer i smanjila troškove. Ovo kažem zbog građana koji su kivni na Narodnu skupštinu, mislim da je dobro da znaju da je Narodna skupština smanjila svoje troškove za 210 milijardi, odnosno 5% i na taj način dala primer. Zašto Vlada nije dala primer? Zašto kabinet premijera ima budžet 53 miliona, a četiri kabineta potpredsednika imaju 150 miliona budžet, što znači kao tri premijerska; faktički, ova mala siromašna zemlja ima takve rashode kao da ima četiri premijera. Pri tom, nađite mi u uporednim političkim sistemima gde to postoji da za jedan isti resor postoje dve funkcije, potpredsednik Vlade za privredni razvoj, odnosno ekonomski i regionalni razvoj i ministar za isti resor. Pa, onda postoji budžet od 37 milijardi za Ministarstvo i poseban budžet od 30 miliona dinara za potpredsednički kabinet. Tih 30 miliona je duplo više od budžeta koji ima Savet za borbu protiv korupcije. To je samo 15 miliona. Dalje, a o tome je govorila i gospođa Pešić, da li ova država može sebi da dozvoli i da li je to rasipništvo da mi u okviru jednog budžeta imamo još jedan duplirani budžet, a to je Ministarstvo za NIP, koje je napravilo najveće povećanje troškova, za čitavih 27%? Gospođo ministarka, eto, cifre najbolje govore i nadam se da ćete mi odgovoriti na ova pitanja. Dalje je ministarka govorila kako je sve po pravilima ekonomske nauke. Kažem vam da se i po pravilima pravne nauke smatra poslovno sposobnim čovekom onaj čovek, ministar koji ima šest državnih sekretara, 11 pomoćnika i 13 sekretara, ali to ne znači da to nije rasipništvo. Dakle, možda po pravilima ekonomske nauke jeste dozvoljeno da ima toliko, kao i po pravilima pravne nauke, ali u svakom slučaju, radi se o rasipništvu i luksuzu. Na kraju, htela bih da dodam da, recimo, Ministarstvo za Kosovo ima budžet od 6 milijardi, što je za 50% više od svih troškova Narodne skupštine. Pored toga, država izdvaja još 42 milijarde za javni dug Kosova, za dvostruke plate ljudi koji rade na Kosovu. Hajde, da sve to razumemo, onda se postavlja pitanje zašto smo dovedeni u situaciju da već danima gledamo priloge na televiziji kako... (Predsednik: Vreme.) ... kosovski Srbi nemaju ogrev, pa im se obećava da će im neko nabaviti po dva metra kubna, ne znam. To, naravno, nije dobro. Završavam i sada ću da zaključim. Zbog svega ovoga, a pre svega zato što se ne radi o smanjenju javne potrošnje, niti reformskom kursu ovog rebalansa, zbog toga što će ovaj rebalans uticati negativno na budžet za 2009. godinu, LDP neće glasati za ovaj rebalans. Smatramo da država ima dovoljno svojih problema i bez globalne finansijske krize, mada nam se i to predstavljalo... Jedan isti ministar, valjda zato što ima toliko savetnika, čak nam je govorio da je to dobro, po onoj staroj, dobroj Ćosićevoj - zaostalost je naša prednost, da bi nam juče rekao da će to pogubno delovati na nas i izazvati pad privrednog rasta, za šta je on u suštini zadužen. Hvala na pažnji.
Gospodo narodni poslanici, primili ste ostavku Miloljuba Albijanića na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije povodom razmatranja ove ostavke, koji je utvrdio da je podnošenjem ostavke nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 2) Zakona o izboru narodnih poslanika i predlaže da Narodna skupština, u smislu člana 88. stavova 2. i 3. istog zakona, konstatuje prestanak mandata ovom narodnom poslaniku. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2) i st. 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora, konstatuje da je prestao mandat pre isteka vremena na koje je izabran narodnom poslaniku Miloljubu Albijaniću izabranom sa izborne liste Za evropsku Srbiju - Boris Tadić. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Po Poslovniku, gospodin Krasić, pa gospodin Aligrudić.
Gospođo Đukić-Dejanović, mislim da vam član 27. našeg poslovnika ne daje takva ovlašćenja, a povodom ozbiljnih primedaba i ozbiljnih kršenja Poslovnika, da vi preko toga pređete sa neke dve-tri retoričke rečenice, koje u suštini ništa ne znače, nego jednostavno treba da umire javnost i uspavaju narodne poslanike. Situacija je daleko teža nego što se to vama čini. Nemoguća je situacija da poslanici o aktuelnim stvarima iz političkog života saznaju preko televizije, novina, interneta ili na neki drugi način. To je neprihvatljivo. Ovde je potrebna Vlada, ovde su potrebni ministri, kako hoće neka tumače, da li su ovo mesta za Vladu, da li su ovo optuženičke klupe, mi njih moramo da optužimo za ovu situaciju u državi. Samo vam skrećem pažnju koliko je to otišlo daleko. Haški tribunal više nema para da plaća putovanja svedoka tužilaštva, ali tu je Rasim Ljajić. Rasim Ljajić je najveća vlast u ovoj zemlji, on je najduže na vlasti. Od 2000. godine svi se menjaju, Rasim Ljajić se ne menja. Imamo situaciju da u Tužilaštvu za ratne zločine vise slike Karle del Ponte; nema slike Cvetkove, predsednika Republike ili ne znam koga, ali slika Karle del Ponte visi tamo. Oni vas uspavljuju. Zašto? Da se narod primiri, puj pike ne važi se, a onda kreću ovi mediji koji forsiraju ove izdajničke stranke itd. Ja se slažem sa vama, vi ste napravili neku koaliciju sa G 17 plus, sa SPS-om. Slažem se i sa vama, vi ste napravili sa Novom Srbijom i sa nekim stvarima... Mi smo ostali sa našim starim koalicionim partnerom, sa građanima Republike Srbije. Delimo sa njima sudbinu. Kako smo mi sputani medijski, tako su i građani Srbije sputani medijski, oni ne mogu da saznaju istinu. Da li vi želite da ja sa ove govornice stalno pozivam građane da ne čitaju novine, da ne gledaju televiziju, da ne prate šta pričaju novinari? Ako hoćete to, možemo i to, nije nikakav problem. Krenućemo i na mitinzima da objašnjavamo šta se radi. Ali, ova vrsta ne samo medijske blokade, nego dezavuisanja javnosti u Srbiji... Pogledajte, molim vas, dnevnike u okolini, informativne emisije, potpuno druge informacije se daju u odnosu na ono što imaju prilike da čuju građani Republike Srbije. Oni treba da budu u blaženom neznanju i da uživaju u tome što će da se pojave njihovi ministri, tajkuni itd. Ne, Vlada treba da bude ovde na optuženičkoj klupi da ih ja optužim, da ih ovi poslanici optuže, ali bogami, i neki poslanici sa ove strane da ih optuže, jer je prosto nemoguća situacija da dva ministra daju različite izjave i da vi kažete - sloboda mišljenja, teramo dalje, puj pike ne važi, gospođa je ovlašćena. Pa, nije ona ovlašćena njih da pomiri, ona je zadužena za cifre, kako nam je rekla pre nekoliko dana.
Gospodine Krasiću, ponovo potencirate isto, samo na drugi način. Zahtev je upravo da Vlada ima svoje predstavnike ovde da bismo mogli da razgovaramo. Malopre sam dala odgovor na tu vašu primedbu, a sada bih samo da vas zamolim da ne delite poslanike na nekakve dve grupe, od kojih su neki u savezu sa građanima. Iza svakog poslanika stoji potpuno isti broj naših građana, petnaest hiljada, svi smo mi u koaliciji sa građanima koji su nas poslali ovde, ne samo SRS. Mislim da je veštačka ta podela da svi imamo nekakve koalicije, izuzev Srpske radikalne stranke, kada su u pitanju građani Srbije.
Gospođo predsednice, član 27. Poslovnika. Mislim da vi, predsedavajuća ove skupštine, kršite ovaj član 27, kršite Ustav i sve zakone ove države. Vi radite isto ono što ste radili u maju i u junu, pretežno u junu, zbog čega smo se bunili. Vi jednostavno nastavljate sa svojom bezobzirnom praksom, na koju mora da se reaguje. Juče je objavljen vaš intervju u "Večernjim novostima" u kojem ste rekli (ako je to tačno, a ako nije onda ćete morati "Večernjim novostima" to isto da demantujete, da bi taj list morao to i da objavi) da je formirana radna grupa za izradu Poslovnika Narodne skupštine. Onda ste u toku dana, a niste bili ovde prisutni ceo dan, dobro znam da niste, jer sam to proverio, poslali sa tim datumom, jučerašnjim, poslaničkim klubovima i poslaničkom klubu DSS dopis u kome nas upozoravate i dajete nekakav ultimatum da do devet sati ujutru danas dostavimo ime predstavnika za članstvo u toj radnoj grupi za izradu Poslovnika. Ne znam da li je potrebno da ponovim ovo što sam do sada rekao i da li vi uopšte razumete šta ste uradili. Ako tako nastavite da se ponašate, na taj način da vodite Narodnu skupštinu, ne samo mimo odredaba člana 27. i ovlašćenja koja iz toga proističu, nego izmišljajući za sebe neka ovlašćenja koja se nigde ne mogu pronaći, niti se mogu naći u Poslovniku, niti u Ustavu, nego se svode na arbitrarno i samovoljno ponašanje, čega u vašem slučaju ima prilično i o čemu ćemo kasnije govoriti i narednih dana, jer će se za to, koliko već jutros vidim, stvoriti uslovi, onda prosto ne mogu da verujem da takva osoba posle svega što je bilo u junu i avgustu može i dalje da sedi na mestu predsednika Narodne skupštine. Svakako, vi ćete tu sedeti, jer je to volja vladajuće većine, ali ne mogu da verujem šta vas je nagnalo na to da nekome dozvolite da stavi vaš faksimil na potpis, da stavi jučerašnji datum, bez vašeg prisustva, i da šaljete dopise poslaničkim grupama za nešto što ste već u novinama objavili da je gotova stvar. Nije prvi put da to radite; kada pravimo sastanke šefova poslaničkih grupa vi prvo objavite novinama i svim medijima da će se taj sastanak desiti, a onda nas zovete formalno na te sastanke. Tada sam vam rekao i sada još jednom javno ponavljam da ni na jedan sastanak šefova poslaničkih grupa neću otići ukoliko za taj sastanak, za termin sastanka i temu koja će biti na sastanku saznam iz novina ili preko medija pre nego što saznam od vas.
Gospodine Aligrudiću, da ste češće u Skupštini verovatno bi vam bilo sasvim jasno kakva je bila dinamika formiranja grupa što se tiče donošenja... Dakle, znali biste tačno redosled događaja i ne bi vam bilo nikakvo iznenađenje to što ste čuli ili pročitali u novinama. Ja sam 22. oktobra svim predsednicima poslaničkih grupa poslala molbu, zapravo, obratila sam se i zamolila da svaka poslanička grupa da po jednog svog poslanika da formiramo grupu koja će raditi na zakonu o Skupštini. Zatim smo se na sastanku sa šefovima poslaničkih grupa dogovorili da bi bilo celishodno da ta ista grupa, ili proširena ili malo izmenjena, paralelno već počne da analizira i Poslovnik, i samo je poslat taj zahtev. Sve se događalo prošle nedelje, a ne juče. Vi imate i dokumenta koja o tome govore. Ne mislim da bilo koji poslanik treba da se informiše iz novina, posebno ne o događajima iz Skupštine; prosto, ovo je jedan dogovor koji smo napravili još pre nedelju dana.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 27. Moram da se pridružim kolegama koji su pre mene govorile, a u kontekstu da je zaista neophodno da ovde vidimo i premijera Cvetkovića i druge ministre iz Vlade Srbije. Situacija u kojoj se nalazi država i zakon o kojem mi raspravljamo, znači, rebalans budžeta, toliko su značajni za sve građane ove države da potpuno je neprihvatljivo da Vladu možemo da vidimo... Izvinjavam se, ako možete da komunicirate kada ja završim. Znači, potpuno je neprihvatljivo da članove Vlade možemo da vidimo na jednom skupu u "Sava centru", ali ne možemo da ih vidimo u Skupštini. Moram da vas pitam, po kom to članu Poslovnika, po kom to zakonu, po kom to zdravom razumu ste vi ovlašćeni da presuđujete da li je dovoljno da povodom rebalansa budžeta ovde sedi samo ministar finansija? Uz sve poštovanje prema gospođi Dragutinović i poslu koji je do sada uradila i koji radi, ona radi koliko može i najbolje što želi, ali ko ste vi da presuđujete da li je dovoljno da samo ona tu bude? Mi smo malopre čuli od poslanice iz Demokratske stranke Srbije gospođe Vojić-Marković da je za nju veliki problem to što jedan potpredsednik Vlade govori jedno, a drugi potpredsednik govori nešto sasvim drugo. Želimo da nam se razjasni, želimo da bude jasno i građanima Srbije, da li ima para za povećanje penzija, zašto ima ili nema i da li će biti 70% ili neće biti, koliko to opterećuje državu. To je nešto veoma bitno što želimo da znamo. Drugo, potpredsednik Vlade Đelić je izjavio da je Skupština crna rupa u evropskim integracijama. Zaista, on mora biti ovde prisutan da nam objasni, čovek je bio potpredsednik Vlade i u prošloj vladi, gde su evropski zakoni koje je on nama poslao, odnosno koji je datum kada ih je on poslao u Skupštinu? Znači, konstantno se prebacuje na Skupštinu Republike Srbije da nešto koči. Koči Vlada. Mi imamo premijera... Zaista sam mislio da od onog prethodnog... Ali, ono što smo čuli od premijera pre neko veče - da čovek dobija informacije iz medija, da on iz medija saznaje da su cene u Srbiji veće... Pa, čime se on bavi? Da li smatra da je njegov posao odlazak u šoping mol, ali na otvaranje, u drugu državu, ili je njegov interes da vodi računa o tome da građani Srbije bolje žive? Ako je njegov interes da vodi računa o tome da građani bolje žive, onda mora da saznaje iz prve ruke o cenama, da saznaje kuda ide ova država od onih koji sede sa njim u Vladi, a ne da se informiše iz medija. Želim ovde premijera, želim ovde ministra. Zaista, vi morate da preduzmete sve da dođe još neko od njih, pre svega premijer. Nemojte, molim vas, da vi donosite zaključke ko je ovde... Odnosno, vi niste ovlašćeni da procenjujete, pod jedan, počev od vaše funkcije, drugo, počev od vašeg stručnog obrazovanja, da li je dovoljno da gospođa Dragutinović ovde razgovara sa nama o rebalansu budžetu. Hvala vam.
Gospodine Maraš, samo sam interpretirala, a sada ću pročitati 194: "Pravo i dužnost predstavljanja Vlade u Narodnoj skupštini prilikom razmatranja svih pitanja iz njene nadležnosti ima predsednik Vlade. Vlada određuje članove Vlade koji je predstavljaju po pojedinim pitanjima koja su na dnevnom redu sednice Narodne skupštine, odnosno na sednici njenog odbora." To je, dakle, član 194. Ja sam prosto interpretirala da je Vlada odredila onog za koga je smatrala da će po ovoj tački biti kompetentan, dakle, nisam ja kompetentna da odredim kompetentnost člana Vlade, to čini Vlada. U svakom slučaju, Vlada će biti informisana o vašim sugestijama, zahtevima i primedbama i za slučaj da oceni da je potrebno da još neko od ministara, potpredsednika ili predsednik Vlade dođe, a u skladu sa ovim članom, to će i učiniti. Takvih zahteva je bilo i u petak na zasedanju i Vlada je o tome informisana. Dakle, njen stav je, ja sam samo to interpretirala u skladu sa članom 194, da je po ovoj tački, to je ocena Vlade, odnosno predsednika Vlade, gospođa ministar kompetentna. Gospodin Aligrudić ima reč. Izvolite, po Poslovniku.
Gospođo predsednice, kada odgovarate narodnom poslaniku povodom njegove primedbe vezane za Poslovnik nema potrebe da koristite uvredljive izraze. Vi ste me uvredili kada ste malopre insinuirali moje neprisustvo u Narodnoj skupštini, tvrdeći sledeće - da sam češće, nešto bih znao. Znate kako, ja sam u ovoj Narodnoj skupštini svakog dana, u svako radno vreme, nijednom nisam izostao ni zbog privatnih poslova, ni zbog bolesti, a kada fizički nisam u ovom parlamentu nisam zbog toga što obavljam parlamentarne poslove na drugom mestu, u skladu sa rešenjem ove Narodne skupštine, koje je ona donela i koje ste vi naknadno potpisali u skladu sa prethodno donetim rešenjima Narodne skupštine, o čemu sve vrlo dobro znate. Prema tome, ovo kako ste se poneli prema meni maločas, to ne samo da je nekulturno i nepristojno, nego je ultrabezobrazno, zato što ovo gledaju ljudi, ovaj TV prenos, a vi želite da sugerišete da ja ne radim u ovoj Narodnoj skupštini. Je l' tako? Je l' to želite da kažete? Ja bih vas zauzvrat pitao, verovatno imate objašnjenje za to, gde ste vi juče ceo dan? Da li je juče, u ponedeljak, prvog radnog dana u nedelji, ova Narodna skupština vaše radno mesto ili nije? Verovatno imate objašnjenje za to, verovatno ste negde službeno išli, ja bih to voleo da čujem i biće mi veoma drago. Pretpostavljam da to što fizički niste bili u parlamentu tog dana, jučerašnjeg, znači da ste negde obavljali poslove predsednika Narodne skupštine. Barem toliko mogu biti ljubazan prema vama da to pretpostavim, a ne da insinuiram da je vaš jučerašnji izostanak iz parlamenta bio zato što ste "uhvatili krivinu". Nemate pravo da to radite nijednom narodnom poslaniku, pogotovo ne vi kao predsednik Narodne skupštine. To je sramota. Ovim se samo uvećavaju razlozi zbog čega vi ne treba da sedite na tom mestu nikada više, ali, nažalost, na to ćemo izgleda malo sačekati. Druga stvar, što nisam maločas stigao da vam kažem, vi pravite takođe nepojamne stvari. Zakazujete koktel danas u pola dva, povodom 150 godina od donošenja prvog Zakona o Narodnoj skupštini koji je donet, znate kada - u vreme kada je Srbija bila kneževina, kada je Zakon o Narodnoj skupštini služio jednoj potpuno drugačijoj svrsi, kada je Zakon o Narodnoj skupštini trebalo da zaustavi, kao jedna vrsta ustavne brane, samovolju nekoga ko se nalazi van parlamenta, van narodnih predstavnika. Verovatno razlog za donošenje zakona o Narodnoj skupštini danas ne može biti identičan s tim, ali šta god da je u pitanju, odakle vam ideja da u pola dva, u radno vreme, kada obično nije ni vreme za pauzu, koja se obično određuje između 14 i 15 časova, zakazujete koktel u Narodnoj skupštini ovim povodom. Umesto da se posvetite radu i da se trudite, svojim ponašanjem pre svega, da ova skupština normalno funkcioniše, da se zakoni usvajaju, a ne da izazivate narodne poslanike na replike, da izazivate potrebu da se javljaju po povredi Poslovnika, da tumače i komentarišu vaše ponašanje, koje je prilično nedostojno ovog doma, vi za sve to vreme još izmišljate i koktele na koje pozivate narodne poslanike u pola dva, ovakvim povodom. Verujte mi da poslanici Demokratske stranke Srbije neće doći na taj vaš koktel u pola dva zato što smatramo da je to neprilično i zaista suvišno u ovakvom trenutku. Hvala vam.
Gospođica Nataša Jovanović najpre, onda gospodin Krasić, pa gospodin Šami, pa gospođa Milica Vojić-Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, koristim mogućnost po članovima Poslovnika 225. i 226. da postavim jedno veoma važno pitanje, a i da iskoristim prisustvo gospođe Dragutinović. Naime, jedan veliki problem postoji u gradu Aranđelovcu zbog činjenice da je ova pljačkaška privatizacija nakaradno otpočela 2001. godine u Srbiji. Suočeni smo sa činjenicom, ne znam da li vi kolege poslanici to znate, da aranđelovački "Šamot" još uvek nije privatizovan. Bilo je raznih projekata, planova za privatizaciju jedne od najpoznatijih fabrika za proizvodnju opeka i peći u našoj zemlji. Naravno, svima vam je jasno da je ta fabrika nekada na tržištu one bivše države i čitave Evrope imala i te kako dobre rezultate. Međutim, mi smo suočeni, gospođo ministre, sa činjenicom da će radnici u toku ove nedelje, ako Agencija za privatizaciju konačno ne objavi javni poziv za kupovinu "Šamota", a evo ja imam ovde dva pisma o namerama dve zainteresovane strane, biti prinuđeni da dođu u Beograd i da otpočnu proteste ispred Vlade Srbije, ispred Agencije za privatizaciju i ispred jedne u nizu hohštaplerskih konsultantskih kuća koje su se pojavile na tržištu Srbije i rade taj posao za veliku proviziju, za veliki novac, a ne urade ga kako treba. Očigledno je da je ta konsultantska kuća, koja je vama poznata, gospođo Dragutinović, "Fineks", dezavuisala radnike i proces privatizacije "Šamota" unazad tri godine. Taman kada se dođe do nekog konačnog navodno dogovora, pošto dođu i uglavnom... Zamislite vi sad taj paradoks kako radnici moraju da se brane: sindikat organizuje razgovore sa Agencijom za privatizaciju i izvesni Ljubić Aleksandar, direktor Centra za tendere, obećao je na poslednjem sastanku radnicima da će javni poziv biti raspisan do polovine septembra meseca. Kako sada stvari stoje i kako je apsolutno jasna situacija, jer je najveći deo socijalnog programa završen do 2007. godine i vraćeno je u budžet preko 20 miliona dinara, dakle, radnici su neku siću dobili, tek toliko da mogu da podmire onaj deo koliko su bili na ulici, odnosno bez posla jer nisu radili. Recite mi u čemu je problem u ovoj državi kada postoje zainteresovani kupci i kada postoji fabrika koja može da funkcioniše? Ili ćemo mi da dođemo u situaciju da će toliko naroda da bude na ulici, a da će fabrika da ode u stečaj? Zbog čega se ovo dešava? Zbog toga što država ne vodi brigu. Ovo pitanje ozbiljno shvatite. Mi se nalazimo na početku, utorak je, ove radne nedelje. Do kraja ove nedelje – završavam, gospođo predsedniče, i hvala vam, ovo je vrlo važno pitanje jer je u pitanju sudbina 900 radnika i njihovih porodica – ljudi će doći iz Aranđelovca u Beograd i počeće da traže ispred zgrade nadležnih institucija i ove prevarantske konsultantske kuće svoja prava, jer radnici moraju da žive i moraju da se bore za sebe i za svoje porodice. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospođo Đukić-Dejanović, vama se samo čini da ja pričam jedno isto kada izađem za ovu govornicu. Ne pričam ja jedno isto. Vidite, jutros ste nam rekli da ima neka proslava, neka žurka ovde, pa ste rekli šta je bilo pre 150 godina, pa i danas imamo pozivne poslanike, koje vi pozivate i niko više, samo ih vi pozivate, napravili ste i svoju stranku, "Glas Amerike". To su činjenice, to je rezultat vašeg tromesečnog predsedavanja, ili šestomesečnog, koliko ste u Narodnoj skupštini. Da li je Cvetko iza toga, da li je Mirko iza toga, nije meni bitno, vi ste meni krivi za ovo stanje. Vi ste meni krivi što "Glas Amerike" mogu da slušam u Narodnoj skupštini, a što nema onih koje ja hoću da optužim ovde za svaku stavku. To što treba druge da optužujem, to je rekla i gospođa ministar. Rekla je da pravi neku novu teoriju. Koja je ta nova teorija? Ovamo pričamo u medijima, ali ne možemo ovde u Skupštini, o Euleksu, a mi u Srbiji imamo "natoleks". To je ova vlada Mirka Cvetkovića. Oni vode politiku i vode borbu protiv SRS-a preko medija, a ovde ih nema. Bila nam je tu gospođa ministar pravosuđa, korektno je žena uradila svoj posao, ima neke svoje lične stvari, svaka joj čast, došla je gospođa korektno, ali ona ne može da odgovori na ova pitanja. Ona može numerički nešto da kaže - ja sam sparila ove brojeve, ovo, ono, ali iza svake cifre se krije politika. Osam godina je Rasim Ljajić na vlasti. Isporučuje, plaća prevoz, pošto Haški tribunal nema para. Ko vodi naša ministarstva? Stranci. Možda imaju prezime sa "ić", možda i nemaju prezime sa "ić", ali stranci vode, vidi se po politici; to je politika inostranstva, nije politika ovog naroda. Svako goruće životno pitanje ne rešava se ovde, o njemu se ne priča ovde, priča se u "Sava centru", na nekim televizijskim stanicama i, naravno, tamo forsirate neke svoje kako biste sprečili da se čuje istina. Gospođo Đukić-Dejanović, ako ništa drugo, makar ja otvaram i zatvaram ovu skupštinu, to je svima jasno. Još jedna stvar, pošto ste nas stvarno uvredili, cenim vašu profesiju, stavite mantil i slušalice i idite u Vladu, tamo su vaši pacijenti a ne ovde.
Reč ima gospodin Zoran Šami.
Gospođo predsednice, dame i gospodo poslanici, gospođo ministarka, javljam se naravno po članovima 225. i 226, ali ću se zapravo vratiti na temu budžeta. U petak sam govorio i pokazao kroz brojeve da je, nažalost, povećanje penzije koje penzioneri formalno treba da dobiju već pojedeno. Međutim, poslednjih nekoliko dana, tačnije poslednjih deset dana, to povećanje penzija pojedeno je još na jedan način. Naime, dinar je u međuvremenu oslabio za 13%; od 75 došlo je negde na 85, a to je 13%. Naravno, ne kažem ja ovo zato što sam sad zabrinut za one koji bi da kupuju devize. Nažalost, mi smo država koja ima mnogo veći uvoz od izvoza i svaki pad dinara mora, po logici stvari, da se odrazi na inflaciju. Drugim rečima, penzioneri će, s jedne strane, da dobiju povišicu od desetak posto, možda nešto manje, a s druge strane će sve ono što kupuju da poraste mnogo više od toga. Naravno da pad dinara neće pogoditi samo penzionere nego će pogoditi i sve ostale manje ili više dobro zaposlene, a da ne govorim o nezaposlenima, tako da pitam gospođu ministarku kako ona vidi da će se na ovaj način voditi ta toliko proklamovana socijalno odgovorna politika? Bojim se da od te socijalno odgovorne politike neće ostati ništa. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Donka Banović.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, htela bih da se pridružim zahtevu jednog broja narodnih poslanika iz opozicije koji su tražili da ovde pored ministarke finansija gospođe Dragutinović dođe i izvestan broj ministara, ako ne i čitava Vlada. Dakle, ako Vlada može da se okuplja na skupovima u "Sava centru" ili na otvaranju "Delta sitija" u Podgorici, zaista, kada se razgovara o rebalansu budžeta i o budžetu članovima Vlade mesto je u ovoj sali. Konkretno bih veoma volela da vidim ovde potpredsednika Vlade gospodina Đelića. Zbog čega njega? Zato što je u njegovom sektoru, ili resoru ili u njegovoj nadležnosti tim koji se zove tim za borbu protiv siromaštva. Čak se jedno vreme taj tim nazivao i tim potpredsednika Vlade za borbu protiv siromaštva. Zašto je to važno? Zato što mislim da gospodin Đelić možda ima malo više sluha za probleme siromašnih, i to svih kategorija siromašnih a ne samo penzionera. Prvo, nisu svi penzioneri u ovoj zemlji siromašni. Tačno je da ispod linije siromaštva živi određeni broj penzionera. To su oni penzioneri koji primaju minimalne penzije. Citiraću šta je ministar finansija Dragutinović izjavila u petak kako bih ilustrovala zašto smatram da nema dovoljno sluha za probleme siromašnih u Srbiji. Citiram, dakle ovo je ministar Dragutinović izjavila u petak u toku popodnevne rasprave: "Otkako sam počela da se bavim ekonomijom slušala sam različite, kako da kažem, crne prognoze, od toga da 35% naših ljudi, recimo, živi ispod linije siromaštva. Da zaista živi 35% ljudi ispod linije siromaštva ne bi živeli nego bi bili na Novom groblju. Prosto nije tačno". Smatram da u ovoj sali treba da budu ljudi koji će moći da procene kako ovaj rebalans budžeta utiče na sve ostale ranjive grupe i grupe koje žive ispod linije siromaštva u Srbiji. Dana 17. oktobra je obeležen svetski Dan borbe protiv siromaštva, a tema ove godine je bila – ljudska prava i dostojanstvo ljudi koji žive u siromaštvu. Dakle, borba protiv siromaštva nije samo razvojni cilj, već način da se osigura poštovanje ljudskih prava i život dostojan čoveka. Gospođo predsednice, mislim da treba da uložite svoj autoritet i da tražite da ovde budu ostali ministri iz Vlade. Hvala.
Reč ima gospodin Milan Dimitrijević, po Poslovniku.
Gospođo predsednice, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na član 27. Poslovnika. Pre sedam dana sam vam postavio jedno pitanje na koje mi niste dali nikakav odgovor. Verovatno nisam bio dovoljno jasan. Razlog mog ponovnog javljanja je to što sam danas na stolu zatekao ostavku gospodina Miloljuba Albijanića. Verovatno je čovek video da ne može da radi dva posla i onda je dao ostavku na mesto narodnog poslanika. Ali, šta se dešava sa predsednikom odnosno gradonačelnikom Jagodine? To je u vezi sa članom 102. Ustava koji potpuno jasno govori o tim stvarima. Šta se dešava sa gradonačelnikom Kragujevca? Šta se dešava sa zamenikom gradonačelnika Kragujevca? Šta se dešava sa predsednikom opštine u Žagubici? Šta se dešava sa gradonačelnikom Loznice? U Ustavu u članu 105. stoji da Narodna skupština većinom glasova, dakle, to je 126, usvaja između ostalog i budžet i završni račun. Kako vi mislite da ti ljudi glasaju? Da li tu postoji kršenje Ustava? Da li ćete vi kao predsednik Narodne skupštine reagovati po tom pitanju? Niste reagovali. Dakle, vi kršite Ustav. To smo vam rekli nekoliko puta. Optužujete opoziciju u svim medijima kako vrši opstrukciju u parlamentu, a vi to radite svakodnevno. Pozivate nas na koktel. Zašto juče nismo radili? Zašto letos nismo radili mesec i po dana? Zašto ima ovoliko neradnih dana? Dajte mi neki odgovor. Nemojte nam zakazivati koktele u radno vreme. Zahvaljujem.
U više navrata je ponovljeno to pitanje. Čini mi se da sam vam dala odgovor, koji ću i sada dati. Poznato nam je svima da Narodna skupština konstatuje prestanak i potvrđuje mandate, a da ostale instance, govorili smo koje su to, rešavaju sva problematična pitanja. Ponovo se javljate po Poslovniku. Izvolite.
Gospođo predsedniče, pitam vas jedno a vi mi odgovorite drugo. Da li vi znate šta piše u Ustavu? Šta su vam zadaci po Poslovniku? Ta pitanja vam postavljam, a neko konstatuje ostavke mandata. Imate pet ljudi ovde koji vam čine kvorum i koji čine većinu, koji po Ustavu nemaju prava da budu poslanici. O tome govorim, a ne o tome ko konstatuje i ko uspostavlja, a ko ukida mandate narodnih poslanika.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dejan Mirović. Izvolite.
Dame i gospodo, u obrazloženju Predloga zakona u delu pod naslovom "Osnovne makroekonomske pretpostavke za izradu budžeta za 2008. godinu" navodi se da je realni rast BDP u prvom kvartalu 2008. godine iznosio 8,2% u odnosu na isti period u 2007. godini. Zatim se realni rast BDP-a u drugom kvartalu procenjuje na oko 7,5%. Za ostale makroekonomske indikatore data je i tabela koja pokazuje njihovu stopu rasta u prvih sedam meseci 2008. godine. Na primer, za baznu inflaciju to je 6,8%; za industrijsku proizvodnju, fizički obim, 4,2%. Takođe, prikazuje se i neto priliv stranih direktnih investicija, prihodi od privatizacija, kao i devizne rezerve. Još veći optimizam je prisutan u delu pod nazivom "Ekonomski izgledi". U tom delu se navodi da su osnovni ciljevi ekonomske politike Vlade, između ostalog, dinamičan privredni rast, rast zaposlenosti i sve se to očekuje do kraja 2008. godine. Takođe, i visok rast BDP-a od 7%, stabilizacija cena sirove nafte, unapređenje antimonopolske politike, rast izvoza, čak i smanjenje spoljnotrgovinskog deficita. Naši građani treba da znaju sledeće. Po definiciji, bruto domaći proizvod je vrednost finalnih dobara i usluga proizvedenih tokom nekog vremenskog perioda, obično tokom godinu dana, na teritoriji jedne zemlje. Ovo je definicija iz knjige "Nacionalna ekonomija". Autori su dr Stevan Devetaković, dr Biljana Jovanović-Gavrilović i dr Gojko Rikalović. Knjiga se koristi na Ekonomskom fakultetu u Beogradu. U BDP spada i vrednost finalnih dobara i usluga koje proizvedu i strane firme na našoj teritoriji, na primer, američki "Sartid" ili "U.S. steel", iako on svoje prihode, ili stotine miliona dolara, transferiše u svoju centralu u Americi. Kakve koristi od tog transfera iz Srbije u SAD imaju naši građani, osim što se na papiru pokazuje rast BDP-a, nije teško zaključiti. Profesor dr Jovan Dušanić sa Beogradske poslovne škole iznosi: "Sama struktura rasta BDP-a za prva tri kvartala u 2007. godini pokazuje da su u rastu od 7,2% sa čak 5,6 procentnih poena učestvovali sektori trgovine (rast od 18%), saobraćaja (rast od 20%) i finansijskog posredovanja (24%), sektori koji se po svojoj prirodi ne javljaju kao motori rasta i samim tim ne obezbeđuju stabilan i održiv ekonomski rast". Zatim prof. Dušanić zaključuje: "Cinik bi rekao, mada je domaća proizvodnja dobrim delom ugušena, BDP raste iz godine u godinu, jer velike količine uvozne robe treba dovesti - to je rast saobraćaja, prodati - rast trgovine, a stanovništvu masovno odobravati kredite da bi se uvozna roba mogla kupovati - to je rast finansijskog sektora". Takođe, spoljnotrgovinski deficit se neće smanjiti, naprotiv, prema procenama domaćih ekonomista, spoljnotrgovinski deficit će dostići oko 13 milijardi dolara do kraja ove godine. Prema podacima Republičkog zavoda za statistiku, u periodu januar-avgust 2008. godine spoljnotrgovinski deficit je dostigao 8,23 milijarde dolara. To je porast od 41,9% u odnosu na isti period u 2007. godini. Nepovoljna je i uvozna struktura. Prema proceni Instituta za tržišna istraživanja, citiram, "sa ovakvom uvoznom strukturom u skorije vreme ne može se računati na poboljšanje konkurentskog položaja srpske privrede". Dakle, sporan je i rast izvoza. Ovim sumornim podacima svakako treba dodati i one o spoljnom dugu, koji se prećutkuju u obrazloženju Predloga zakona. Procenjuje se da je spoljni dug naše zemlje iznosio već krajem jula 2008. godine oko 30 milijardi dolara. Naravno, predlagač zakona će kao kontraargumente izneti ono što piše u članu 3. Predloga zakona, ili stanje javnog duga Republike Srbije na dan 31. avgusta 2008. godine. Predlagač zakona će verovatno navesti da je dug javnog sektora smanjen sa 81% od pre osam godina na 32% u junu 2008. godine, ali prema procenama Instituta za tržišna istraživanja, spoljni dug privatnog sektora je već u junu 2008. godine premašio 20 milijardi dolara. Takođe, Fond za razvoj ekonomske nauke je izneo da je spoljni dug Srbije u junu 2008. godine dostigao 57% BDP-a u apsolutnom iznosu. Samo na kraju drugog kvartala bio je veći za oko 690 miliona evra u odnosu na mart. U Fondu za razvoj ekonomske nauke su zaključili i da je ovakav rast duga posledica, pre svega, dugoročnog zaduživanja preduzeća, oko 80% privatnog duga se odnosi na takvu vrstu zaduživanja. Zato predlagač zakona i Vlada ne mogu biti nezainteresovani i pasivni u trenutku kada se zadužuju preduzeća i građani i kada spoljni dug tako brzo raste. Pozivanje na cifre iz člana 3. i prećutkivanje prethodno iznetih neće promeniti realnost. Pogledajte šta se desilo u Rusiji i kakav je udar Zapad izvršio na rusku ekonomiju i društvo, upravo preko zaduživanja privatnih firmi i velikih kompanija. Ruska država je bila prinuđena da, samo u prvom naletu, oko 60 milijardi dolara ili oko 10% deviznih rezervi preusmeri ka domaćim firmama ili bankama, prvenstveno zbog plaćanja duga. Ali, za razliku od Rusije, mi nemamo 600 milijardi dolara rezervi, niti još nekoliko stotina u raznim stabilizacionim fondovima; nemamo ni naftu, ni gas, niti možemo da utičemo na svetsku cenu nafte kao Rusija. Nemamo ni suficit u budžetu, već deficit, koji se dodatno povećava ovim predlogom zakona. Zato je više nego neodgovorno ono što se predlaže u rebalansu, a to je novo zaduživanje, rasprodaja ili privatizacija i povećanje deficita. Na primer, u članu 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu se navodi, citiram: "Potrebna sredstva za finansiranje budžetskog deficita od oko 23.888.000.000 dinara i izdataka za nabavku finansijske imovine od oko 21.896.000.000 dinara i izdataka na osnovu otplate glavnice duga od oko 46.334.000.000 dinara obezbediće se, između ostalog, i od privatizacionih primanja, kredita i emitovanja državnih hartija od vrednosti." Takođe, iz obrazloženja se ne može videti da naša industrijska proizvodnja nije u prošloj godini dostigla nivo iz 1998. godine, niti da se bazna inflacija u 2008. godini obračunavala nezavisno od cene nafte i derivata, nekih poljoprivrednih proizvoda i finansijskih usluga. Ne vidi se ni stanje našeg bruto nacionalnog dohotka. Po definiciji, to je vrednost finalnih dobara i usluga proizvedenih unutar ili van granice jedne zemlje, čijom prodajom stanovnici te zemlje stiču dohotke. Ne vidi se ni indeks ljudskog razvoja, parametar koji koriste Ujedinjene nacije. Nema ni podatka o stanju bilansa tekućih transakcija. Takođe, na osnovu čega je predlagač zaključio da će u narednom periodu doći do stabilizacije cene nafte, da li na osnovu neverovatnog pada sa 140 dolara po barelu na 60, ili najave OPEK-a da će smanjiti proizvodnju? Da li je unapređenje antimonopolske politike, koje pominje predlagač, poseta oligarha Miškovića Oliju Renu i Briselu 20. oktobra 2008. godine? Dakle, ovakvo obrazloženje budžeta je, najblaže rečeno, nejasno, nedovoljno i istrgnuto iz konteksta. Potpuno su nejasne i najave da će se budžet za narednu godinu izraditi uz pomoć Saveta MMF-a. Jasno je da MMF stoji iza neodgovorne ekonomske politike ili ubrzanog zaduživanja koju nekritički vode domaće institucije i vlasti. Međunarodni monetarni fond je glavni krivac za loše stanje u našoj privredi, to otvoreno treba reći. Na primer, pre nekoliko dana smo imali priliku da čujemo prognozu MMF-a da će naš BDP i u narednoj godini rasti. Jasno je da je taj medijski glorifikovan podatak o rastu BDP-a trebalo da prikrije sve ove negativne ekonomske podatke koje smo prethodno naveli. Takođe, više poznatih svetskih ekonomista i političara tvrdi da su Savet i programi MMF-a odavno prevaziđeni i štetni, uprkos tvrdnjama koje dolaze iz Ministarstva finansija i od guvernera Narodne banke, ali i predsednika Vlade. Na primer, predsednik države koja je članica Evropske unije, Češke, Vaclav Klaus je čak predložio pre nekoliko dana, citiram: "MMF i Svetsku banku, sa kojima niko ne zna šta da radi, treba ukinuti kao zastarele". Zato treba poslušati savet Džozefa Stiglica, dobitnika Nobelove nagrade za ekonomiju i bivšeg potpredsednika Svetske banke, koji kaže da zemlje u razvoju moraju same da preuzmu odgovornost za svoje blagostanje. One mogu upravljati svojim budžetima tako da žive u okviru svojih sredstava. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Željko Tomić, po Poslovniku. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, poštovane kolege, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 225, čiji prvi stav kaže: "Narodni poslanik ima pravo da bude obavešten o svim pitanjima potrebnim za vršenje funkcije narodnog poslanika". Danas smo iz štampe, a juče iz elektronskih medija, mogli saznati da su se juče u Novom Sadu sastali predsednik Vlade Republike Srbije gospodin Mirko Cvetković i predsednik Izvršnog veća Autonomne pokrajine gospodin Bojan Pajtić i da su se dogovorili, između ostalog, da na sledećoj sednici Narodne skupštine Republike Srbije na dnevnom redu budu Predlog statuta Autonomne pokrajine Vojvodine, budžet za narednu godinu i zakon o nadležnostima Autonomne pokrajine Vojvodine. Tražim od vas, predsednice, da na jasan način branite nezavisnost i samostalnost ovog parlamenta. Koja je to institucija koja, bila to Vlada Republike Srbije ili Izvršno veće Autonomne pokrajine Vojvodine, može da kreira dnevni red Republičke skupštine? Podsetiću vas da Predlog statuta Autonomne pokrajine Vojvodine ne dolazi iz redova Izvršnog veća ili Vlade Republike Srbije nego od strane Skupštine Autonomne pokrajine Vojvodine, tako da vi... Molim vas samo da odbranite samostalnost i nezavisnost ovog parlamenta, jer naš nivo komunikacije po ovom pitanju može biti samo predsednik Skupštine Autonomne pokrajine Vojvodine gospodin Šandor Egereši; on može sa vama u dogovoru da razmatra šta će biti na dnevnom redu. Ali, gospodin Egereši ima preča posla, njegov predlog statuta Autonomne pokrajine Vojvodine sada bolje znaju od svih nas i Jelko Kacin, i Doris Pak i Katalin Sili. Obilazi se svet, nešto se priča o tom predlogu statuta širom Evrope. Najmanje se priča o tome ovde, ali o tome ne komuniciraju Skupština Autonomne pokrajine Vojvodine i Skupština Republike Srbije, koje su po Ustavu nadležne za to, nego o tome komuniciraju svi drugi. Samo apelujem na vas da odbranite suverenitet Narodne skupštine Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem na sugestiji. Želim da vas obavestim da je predsednik Skupštine Vojvodine sa svojim saradnicima bio u Skupštini Srbije i da smo imali sastanak, a da ću ja sutra biti u Skupštini Vojvodine. Poslanicima je dostavljen tekst Statuta, Statut je u proceduri ovde i naravno da predlagač ima svoje mesto, a da o dnevnom redu svake sednice, pa i sednice na kojoj ćemo se izjašnjavati o statutu, odlučuju poslanici. Apsolutno uvažavam vaše sugestije i upravo se vladam po njima, i pre nego što sam ih dobila. Gospodin Šormaz, po Poslovniku, a zatim gospodin Milan Nikolić.
Naravno, po Poslovniku, koji želite da menjate bez dogovora unutar Skupštine i poslaničkih grupa, članovi 225. i 226. Potrudićemo se da u Poslovniku i dalje ostanu takvi članovi, jer je to, inače, i standard svih država EU. Postoje razni modeli na kojima se to radi, ali o tome ću kasnije. Sada sam se javio da postavim pitanje direktno predsedniku Vlade. Da bih mogao da nastavim da radim meni je potreban odgovor od njega. Uložio sam značajan trud da gledam televizijski nastup predsednika Vlade, baš je bio inspirativan, više puta mi je bilo teško da ne zaspim dok sam gledao tu emisiju, ali sam na jednu stvar posebno obratio pažnju. Naime, na direktno pitanje voditelja: "Kako to da su u Crnoj Gori za proizvode iz Srbije niže cene nego u Srbiji?", predsednik Vlade je odgovorio, verovali ili ne: "Pročitao sam u novinama da je tako, video sam i ja u štampi i u medijima da je tako". To je bio njegov odgovor. Interesuje me i postavljam pitanje predsedniku Vlade i očekujem odgovor, po Poslovniku, u roku od osam dana, kada će da počne da se informiše na način na koji se informišu pravi predsednici vlade? Kada će da prestane da se informiše preko elektronskih medija ili preko novina i kada će da utvrdi razloge za to što su cene proizvoda iz Srbije niže u Crnoj Gori nego u Srbiji? Očekujem u roku od osam dana odgovor na to pitanje, u pisanoj formi. Podsetiću sekretarijat Narodne skupštine da sam jedno takvo pitanje postavio ministarki pravde, vezano za borbu protiv korupcije i rad pravosuđa, konkretno Okružnog suda u Smederevu, povodom predmeta koji se tiče zloupotreba invalidskih penzija. Već godinama je taj predmet u Okružnom sudu u Smederevu; policija i tužilaštvo su završili svoj posao, ništa se po tom pitanju ne dešava. Ministarka mi nije odgovorila na to pitanje, prošlo je osam dana. Ni ministar unutrašnjih poslova tj. zamenik predsednika Vlade mi nije odgovorio na pitanje koje sam takođe postavio pre više od osam dana ... (Predsednik: Vreme.) ... završavam, a to pitanje se odnosi na to da li i on podržava ove tajne pregovore što se tiče Euleksa i to da se Euleks instalira na Kosovu, suprotno odlukama države Srbije koje su donete prošle godine i još uvek su važeće jer ih nismo promenili. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Milan Nikolić.
Poštovano predsedništvo, uvažena gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam jedan od narodnih poslanika koji su u prošlom skupštinskom sazivu u ulozi opozicije učestvovali u donošenju Zakona o budžetu Republike Srbije za 2008. godinu. Tada smo vrlo konstruktivno ukazivali na mnoge probleme, propuste i realnosti u izvršenju budžeta i manjkavosti koje je tako postavljen budžet imao. Primedbe su delimično uvažene, ali, evo, u drugoj polovini četvrtog kvartala razgovaramo o rebalansu budžeta. Postavlja se pitanje - zašto rebalans? Mislim da odgovore treba tražiti u činjenici da su mnoge budžetske stavke realizovane u ciframa koje se bitno razlikuju od postavljenih cifara u budžetu za 2008. godinu. Dobro je da se, makar i ovako kasno, realan život, realni prihodi i realni rashodi usaglase, definišu i da se odredi koliki je taj deficit u budžetu. Realizacija budžeta za 2008. godinu tekla je u takvim okolnostima da smo u dobrom delu godine u Vladi imali nedovoljno regularne uslove: imali smo tehničku vladu koja je funkcionisala skoro četiri meseca, a onda je došlo do smene vlasti i postavljena je nova organizacija ministarstava, formirana su nova ministarstva i komisije, određene nove funkcije u Vladi koje su morale biti finansirane iz budžeta i za koje nisu bila planirana sredstva. Dame i gospodo narodni poslanici, nemam nameru da dublje elaboriram značaj budžeta kao jedne od najvažnijih poluga za sprovođenje makroekonomske, razvojne i socijalne politike Vlade. To se podrazumeva. Ciljevi aktuelne vlade su dosta jasno definisani, posebno u delu razvoja infrastrukture i realizacije socijalne politike, i Predlogom zakona o rebalansu budžeta se faktički ide u realizaciju ovako postavljenih ciljeva. Uredbom nove vlade o vanrednom povećanju penzija za 10% za isplate počev od meseca oktobra pa nadalje, uz istovremeno redovno usklađivanje penzija, javljaju se novi rashodi u iznosu od preko 12.658.000.000 dinara. Sredstva za subvencije u poljoprivredi se dodatno uvećavaju za blizu sedam milijardi dinara jer su u međuvremenu donete mnoge uredbe, kao što su: Uredba za regresiranje repromaterijala za proizvodnju ratarskih i povrtarskih kultura, Uredba o korišćenju sredstava podrške komercijalnim poljoprivrednim gazdinstvima, Uredba o načinu korišćenja sredstava za genetsko unapređenje mlečnog govedarstva i Uredba o načinu korišćenja sredstava za regresiranje osiguranja životinja. Osim toga, došlo je do naglog povećanja broja registrovanih domaćinstava u poljoprivredi, za koja su predviđena određena izdvajanja. Stvara se nužna potreba za dodatnim izdvajanjima u iznosu od 2,3 milijarde za saobraćajnice od nacionalnog značaja kao što su koridori i obilaznice. Takođe, novi izdatak je i projekat zajedničkog ulaganja sa "Fijatom" u iznosu od blizu dve milijarde dinara. Zabrinjava činjenica da se iz godinu u godinu, pa i ovim rebalansom, predviđa povećanje broja zaposlenih koji se finansiraju iz budžeta za 2008. godinu. Na kraju 2008. godine broj zaposlenih činovnika koji su na državnom budžetu će biti 260.111, što je duplo više u odnosu na broj iz 2000. godine. Takođe zabrinjavaju podaci da u mnogim ministarstvima imamo stavke o uslugama po ugovoru, dobrim delom intelektualnim, iako imamo veliki broj zaposlenih. Broj zaposlenih u raznim agencijama takođe znatno opterećuje budžet. Uveren sam da će Vlada Srbije imati u vidu ove probleme prilikom predlaganja budžeta za 2009. godinu i nadalje. Smatram da je ono što je dobro u ovom rebalansu budžeta to što će se budžetski deficit od 45,7 milijardi dinara pokriti iz realnih izvora, dobrim delom i iz povećanih prihoda. Takođe je dobro što se rebalansom definišu makroekonomski ciljevi, sa namerom da se realizuju u ovako kratkom periodu,a to su: dalji dinamičan privredni rast, ravnomeran regionalni razvoj, izgradnja infrastrukturnih objekata, rast standarda. Do kraja godine učiniće se napori da se obezbedi rast bruto društvenog proizvoda za 7%, da se inflacija zadrži na nivou ispod dvocifrenog broja; nastaviće se trend povećanja izvoza u nameri da se spoljnotrgovinski deficit smanji; devizne rezerve su stabilne, raste štednja stanovništva i investicije takođe realno rastu, a to sve u uslovima kada svetsku ekonomiju snažno drma talas finansijske krize. Mere koje NBS, zajedno sa Vladom, predviđa ulivaju nadu da će naša privreda i stanovništvo proći sa što manje negativnih posledica i da će dalje nastaviti investicioni ciklus, koji nam je više nego potreban. U potpunosti uvažavam mišljenja određenih poslanika da ulazimo u period veoma ozbiljne finansijske krize, da nismo na pustom ostrvu i da će se taj talas (neko ga je pomenuo kao cunami) povratno odraziti i na našu ekonomiju; da veoma obazrivo, odgovorno i stručno treba pripremiti ciljeve ekonomske politike za narednu godinu, budžet za narednu godinu i, posebno, kako izaći iz recesije koja će nas neminovno zahvatiti, gde se predviđa rast društvenog proizvoda za 4%, a naše su potrebe, pre svega, u zapošljavanju, u rastu proizvodnje, u investicijama, koje ćemo veoma teško moći da realizujemo iz kredita koji će, u svakom slučaju, u narednoj godini i narednom periodu morati da bude viši nego što je to sada. Hvala.
Gospodin Aligrudić, po Poslovniku.
Nakon vašeg jutrošnjeg objašnjenja da smo dobijali nekakve dopise prošle nedelje koji govore o formiranju radnih grupa, proverio sam kod nas u poslaničkom klubu. Dobili smo jedan jedini dopis 23. oktobra od Veljka Odalovića, generalnog sekretara Narodne skupštine, koji govori o tome da je neophodno u što kraćem roku dostaviti predloge imena za članove RIK-a. To što smo mi razgovarali ili ste vi razgovarali sa nekim o toj temi, to ne znači da možete u intervjuu za "Večernje novosti" da objavite, da izreknete neistinu kako je formirana radna grupa za izradu Poslovnika, a da ta radna grupa još uvek nije formirana. Ona je formirana jutros na Administrativnom odboru, oko 10.20 je bilo glasanje za tako nešto, u čemu sam i sam učestvovao i glasao "za". O tome se radi. Sva vaša objašnjenja koja ste mi dali prilikom mog prvog javljanja povodom povrede Poslovnika padaju u vodu. Ako je istina da ste poslali bilo kakav dopis protekle nedelje ili nedelje koja joj je prethodila, mi to nismo dobili, jer naše sekretarice u poslaničkom klubu uredno u internoj dostavnoj knjizi zavode sve dopise koje dobijamo. Takav dopis sa vaše strane nije stigao. Drugim rečima, ili u prevodu, vi ste izrekli neistinu. Povodom te neistine koju ste izrekli u novinama meni uopšte ovde niste odgovorili, a moja primedba, u smislu poštovanja člana 27, bila je da vi to ne činite, da prelazite okvire svojih ovlašćenja i da radite stvari koje nisu korektne i nisu dostojne ovog doma.
Reč ima gospodin Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, loše stanje u srpskoj ekonomiji posledica je, po meni, pre svega ekonomske destrukcije koja se sprovodi već godinama unazad u srpskoj privredi, a zatim, loše političke klime koje smo svesni od 2000. naovamo, koja podrazumeva česte izbore, nestabilnost vlada i nerealne zahteve malih stranaka. Kao posledicu poslednjih republičkih izbora i nove skupštinske većine imamo i ovaj rebalans budžeta koji je pred nama, rebalans budžeta za 2008. godinu. Očigledno je već na prvi pogled da, što se tiče ovog rebalansa budžeta, nema promene u ekonomskoj... (Predsednik: Molim gospodina Jojića i gospodina Sulejmana, kao i ostale poslanike koji onemogućavaju da čujemo govornika, da to ne čine.) Hvala. Dakle, da nema promene u fiskalnoj i ekonomskoj politici, to je očigledno u ovom rebalansu budžeta, kao i da se istrajava na prekomerno visokoj javnoj i ličnoj potrošnji. U ovom predlogu rebalansa potrošnja je uvećana za nekih 11 milijardi dinara. Što se tiče tražnje, ona se i dalje, nažalost, u srpskoj ekonomiji podstiče zaduživanjem građana, preduzeća i države, a budžet se i dalje puni pre svega porezima iz potrošnje, jer proizvodnje skoro da i nema. Kao posledicu ovakvog koncepta budžeta imaćemo, bez sumnje, dalju apresijaciju dinara, a to je ono što smo godinama unazad već imali, da se monetarnom politikom pokušava da se obori inflacija. Imaćemo uvećanje nelikvidnosti privrede; to je, isto tako, jedna od stvari koja nas očekuje i koja će izazvati pad privredne aktivnosti, ali i uvećanje platnog deficita, jer sve to podrazumeva usporavanje izvoza i uvećanje uvoza, dakle, dalju nekonkurentnost srpske privrede. Nažalost, umesto da država steže kaiš, kaiš će i ovog puta stezati građani i privreda Srbije. Umesto da rad bude barijera siromaštvu, imaćemo situaciju da ovakvom raspodelom oni koji pune budžet žive lošije, a oni koji žive od budžeta, pre svega državna administracija, žive ipak bolje od njih. U raspravi o amandmanima poslanička grupa "Napred, Srbijo" Tomislava Nikolića ima predloženih dvadesetak amandmana i biće prilike da krenemo u detalje i da predložimo one promene koje su, po nama, bitne. Sada je, čini mi se, najvažnije da se kaže par reči o ekonomskoj politici, o makroekonomskoj politici Vlade. Moja je želja da se, pre svega, osvrnem na spoljnotrgovinski i platni deficit. Govorile su moje kolege pre toga donekle o tome, ali hteo bih da iznesem samo još par podataka. Imali smo u 2006. godini deficit u iznosu od 12% bruto domaćeg proizvoda, u 2007. godini 16,7% bruto domaćeg proizvoda i u 2008. godini 18,3%, bar prema projekcijama ovog rebalansa budžeta. Mada, po nekim informacijama kojima raspolažem, NBS je promenila obračun platnog deficita i verovatno je po prethodnom obračunu on i veći. Očigledno je to i na prvoj strani zakona o rebalansu budžeta, gde se uvećava PDV na uvoznu robu sa 205 milijardi na 222 milijarde, što znači da će biti više uvozne robe nego što je 2008. bilo planirano i u odnosu na onaj budžet koji smo usvojili pre nepunih godinu dana. Znači, pitanje je održivosti platnog deficita. Mi smo ga do sada pokrivali što zaduživanjem države što zaduživanjem banaka i privrede, privatizacijom, koja očigledno posustaje. Evo, imamo najave ministra Dinkića da će se ići na lizing preduzeća, znači, priliv u budžet po osnovu privatizacije biće manji, kao i po osnovu stranih direktnih investicija, kojih ni do sada nije bilo u dovoljnom obimu već se najčešće radilo o privatizacionim prihodima. U svakom slučaju, posledice svetske finansijske krize i na privredu Srbije biće uočljive, pre svega, kada je u pitanju devizni priliv. Bez obzira na velike devizne rezerve, mislim da ne možemo da budemo spokojni, daleko od toga. Ovakav platni deficit je neprihvatljiv. Kada je u pitanju inflacija, nažalost, imamo situaciju da imamo i visok platni deficit i visoku inflaciju koja se projektuje na nekih 9,5%, što je približno dvostrukoj inflaciji. To je najbolji pokazatelj da smo prethodnih godinu dana imali jako lošu fiskalnu politiku, fiskalnu politiku koja je dozvolila da plate u javnom sektoru rastu iznad produktivnosti i koja je glavni krivac što danas imamo situaciju da imamo uvećani platni deficit i uvećanu inflaciju. Nema, nažalost, kod nas ponude, tražnja se preliva u inflaciju i platni deficit. Očigledno je da se u prethodnim godinama nije vodilo računa o srpskoj privredi. Očigledno je da se namerava da se sa takvom politikom nastavi i u narednom periodu i da je to politika ove vlade. Jedini pozitivni pokazatelj, kako ga tumači Vlada, to je privredni rast od 7%. To je u situaciji kada Evropa očekuje recesiju jako dobar podatak. Ono što je loše jeste to što u strukturi privrednog rasta na industriju otpada samo nekih 20%. Najveći deo privrednog rasta stiže od usluga i to, pre svega, od finansijskih, znači, od daljeg zaduživanja naših građana, od dugova; zatim, rast kada su u pitanju usluge trgovine i saobraćaja i, pre svega, one usluge koje prate uvoz robe u Srbiju. Rekao bih još jedan podatak, čini mi se da moje kolege na to nisu obratile pažnju – da je, recimo, odnos poreza na dodatnu vrednost na robu i usluge koje se ostvaruju u zemlji i onog koji dolazi od uvoza dva i po puta u korist uvoznog poreza na dodatnu vrednost, da je on ovim rebalansom budžeta uvećan sa 205 milijardi na 222, što je ozbiljno uvećanje, a da je porez na dodatnu vrednost u zemlji opao sa 99, koliko je bilo projektovano prethodnim budžetom, na 88, a to ukazuje ili na pad privredne aktivnosti u zemlji ili na lošiju naplatu, a to je, u svakom slučaju, problem za gospođu ministarku. Na kraju, rekao bih da je, bez sumnje, stanje u srpskoj ekonomiji jako loše. Građani su jako nezadovoljni. Oseća se apatija i besperspektivnost u Srbiji i to oseća većina građana Srbije. Ovakav budžet, ovakva ekonomska politika je neprihvatljiva za Srpsku naprednu stranku. Jedino što je u rebalansu dobro je što će trajati samo dva meseca. Ostaje nam nada da će sa budžetom za 2009. situacija biti znatno povoljnija, u smislu da privreda i građani budu u prvom planu, a ne država i državna administracija. Hvala. (Poslanici SRS su sve vreme dok je govorio narodni poslanik Zoran Antić lupali o klupe.)
Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević, želi da govori o povredi Poslovnika, pa posle njega narodni poslanik Zoran Krasić.
Poštovana predsedavajuća, pozivam se na član 226. koji govori o informisanosti narodnih poslanika. Želim da postavim pitanje, pre svega, ministru finansija, a ono je inspirisano onim što sam pročitao na internet sajtu B92. Naime, bilo je reči u prepodnevnom delu zasedanja, a i svedoci smo poslednjih dana, da je dinar oslabio najmanje 13% u poslednjih mesec dana i da je danas preko 85 dinara za jedan evro. Guverner Narodne banke gospodin Jelašić objašnjava da je najveći razlog za pad dinara povlačenje stranih investicija u Srbiji i kaže sledeće, citiram: "U pitanju je povlačenje finansijskih sredstava sa kojima raspolažu strani investitori, koji su za tri ili šest meseci planirali neku investiciju, pa im je matica rekla daj prvo pare nazad, pa posle ćemo da vidimo, nakon tri do šest meseci, šta ćemo i kako ćemo, pošto trenutno vlada opšta nestašica novca u centralama, a kamoli u zemljama kao što je naš region". Pošto znamo da nam je budžetski deficit predložen ovim rebalansom 45 milijardi dinara, a prema projekciji Vlade i prema najavama potpredsednika Krkobabića i drugih ljudi iz vladajuće koalicije i naredne godine treba da se dalje povećavaju penzije, a time, znači, i dodatno da se povećava deficit u budžetu, na koji način vi planirate da smanjite, da pokrijete taj deficit ako se strane investicije povlače? Šta je sa pričom i predizbornim obećanjima da treba glasati za ovu koaliciju, jer će tada doći više stranih investitora? Takođe, postavljam pitanje, koliko je smanjena devizna štednja u oktobru mesecu od kada je nastupila svetska ekonomska kriza?
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo Čomić, ovo što ću da kažem ne odnosi se na vas, jer povreda je nastupila u onom trenutku kada je na tom mestu bila gospođa Slavica Đukić-Dejanović. Naravno, to se odnosi na član 27. Poslovnika. Ako vidite gospođu Slavicu Đukić-Dejanović, slobodno joj prenesite ovo što ću da saopštim. Vidite, danas je gospođa Dejanović odlučila da organizuje žurku u pola dva. Pre 150 godina je donet neki zakon o Narodnoj skupštini; ona kaže da je to prvi, nema potrebe da joj ne verujemo. Održala nam je jedno kratko predavanje da su postojali narodni poslanici i tzv. pozivni poslanici. Malopre je za ovom govornicom bio upravo pozivni poslanik. Ona ga je pozvala, pa je on došao, inače on nema nikakav legitimitet; on je svedok na sudu u jednom postupku, za koji se nadam da će da krene što pre, jer postoji neka sumnja da je izvršeno krivično delo iz člana 328 - uništavanje službenih isprava. Poneo sam primerak ostavke o kojoj smo pričali pre jedno sat vremena. Konstatovalo se da je Miloljub Albijanić podneo ostavku itd., ovde stoji taj tekst. Isti tekst je i za ovih 20 pozivnih poslanika, sa pozivnicom, samo što je umesto Srbija - Boris Tadić bilo SRS - dr Vojislav Šešelj, isto potpisano. Neko je to uništio da bi bio pozivni poslanik. Izađe ovde neko i zastupa, a koga zastupa? Glas Amerike? Zastupa one koji su bili u "Sava centru" sa talijanskim pastuvom iz Jajinaca. Šta se zastupa? Gde je taj legitimitet? Znam da se vi nećete složiti sa mnom po zadatku, ali znam, gospođo Čomić, u dubini duše se slažete sa mnom. Apsolutno se slažete. U ovoj sali svi se slažu. Ima samo jedan čovek koji se ne slaže, a to je Boris Tadić. Njemu je potrebna rezerva. Zašto? Da bi Skupština ovako izgledala, kako ovde na optuženičkoj klupi ne bi bili Mirko Cvetković, Božidar Đelić, Mlađan Dinkić i redom. Samo obaveštavam javnost, ovo je nelegalno. Sve ovo što je malopre rečeno sa ove govornice treba da se izbaci iz zapisnika, iz istorije, jer to ide na crnu stranu istorije parlamentarizama u Srbiji. Nemojte to da dozvoljavate. Uporno vas obaveštavam i upozoravam da to može biti vrlo opasno za levu stranu, jer ... Prošlo mi je vreme.
Nema povrede člana 27. Poslovnika Narodne skupštine ni u jednom od stavova. Predsednica Narodne skupštine postupila je u skladu sa svojim ovlašćenjima. Kada saziva sednicu ona upućuje pozive svim narodnim poslanicima. Današnji dan se poklapa sa jednim istorijskim datumom i u okviru svojih ovlašćenja ona je pozvala sve narodne poslanike da se takav dan obeleži. Reč ima narodni poslanik Momir Marković. Želi da govori povodom povrede Poslovnika i dobija reč po osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, dok mi raspravljamo o budžetu i dok konstatujemo da rupa u tom budžetu od 45 milijardi nikako ne može biti pokrivena... Sinoć sam razmišljao kako će Mlađan Dinkić i ekipa to zatvoriti. Danas već znam. Članovi 225. i 226. Dame i gospodo narodni poslanici, podsećam vas na prošli mandat kada smo mi poslanici SRS držali ovde dok u naselju Grmovac nije puštena struja, a 11 godina je to naselje bilo bez struje. Sada su se setila gospoda iz Elektrodistribucije, a samim tim i država, jer naplaćuje PDV na kobajagi utrošenu struju, da te građane kazne na najdrastičniji način. Imam račun za struju koji je stigao čoveku koji se zove Zuber Milenko, Nova 11, broj 25, u iznosu od 94.421 dinar. Kaže, potrošeno je 16103 kilovata, a na brojilu koje su očitali i uredno napisali u zapisnik - 3925 kilovata. Dakle, razlika između 3925 i 16103 treba otprilike da pokrije ovu rupu. Zuber Milenko je kriv što je kad su ga poterale ustaše pobegao ispred ustaškog noža i došao u Zemun, odnosno naselje Grmovac, kupio plac, sam zidao kuću, sam se mučio i 11 godina bio bez struje, bez igde ičega, ne samo on, nego svi građani Grmovca, da bi mu danas oni koji su pustili prvo jednu sijalicu u naselju i držali mesec dana tako na banderi jednu neonsku sijalicu, da ljudi vide da ima struje... Onda su oni priključivali, Elektrodistribucija je priključivala, a danas kažu gospodinu Zuberu da su mu obračunali struju po kvadraturi provodnika. Dakle, najveće opterećenje za provodnik, pa puta 24 sata dnevno, pa puta 30 dana mesečno, pa puta 12 meseci. Tako su došli do ove cifre. Dame i gospodo narodni poslanici, ova pljačka onih najsiromašnijih, najsiromašnijeg staleža u ovoj državi mora da bude zaustavljena. Ja pozivam sve poslanike, pozivam ministra energetike, Cvetkovića, Vladu da ovo zaustave.
Narodni poslaniče, niste zatražili nikakvu informaciju na osnovu članova 225. i 226. i to predstavlja zloupotrebu i kršenje Poslovnika, člana 104. Ja vas molim, ako imamo prećutni dogovor da se dobija reč po povredi Poslovnika, a koristi se primena članova 225. i 226, da se zatraži jedna informacija makar, inače se stvara osnov za izricanje kaznenih mera zbog kršenja drugih odredaba Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslanik Milan Dimitrijević ne želi da govori o povredi Poslovnika. Narodni poslanik Slobodan Samardžić želi da govori o povredi poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovani narodni poslanici, javio sam se po članovima 225. i 226. Poslovnika Narodne skupštine da tražim obaveštenje i objašnjenje o razgovorima i pregovorima, tajnim, koji se vode u vezi sa instaliranjem Euleksa na celoj teritoriji Kosova i Metohije. To je proces koji se odvija ipak pred našim očima, za šta imamo dosta pokazatelja. Danas ste imali priliku da čitate u štampi da je Havijer Solana rekao da će se Euleks tokom decembra meseca rasporediti na celoj teritoriji Kosova i Metohije. Krajnje je vreme da i ova skupština o tome progovori neku reč. Ona je, u krajnjoj liniji, najpozvanija da o tome raspravlja i da donosi odgovarajuće odluke, da donese bar rezoluciju o toj stvari. Mi kao Skupština nemamo sreće sa takvom rezolucijom, niti sa takvom inicijativom. Imali smo Predlog rezolucije 107 poslanika, koji se volšebno izgubio iz dnevnog reda ove skupštine, imali smo dva predloga rezolucije vladajuće većina koja su povučena i sve je to bio način da se izbegne rasprava o ovoj važnoj stvari. Mi znamo da je Euleks kruna plana Martija Ahtisarija i da bez Euleksa nema sprovođenja tog plana, a slušamo kako Vlada i predsednik Republike postavljaju nekakva tri uslova da se Euleks instalira na Kosovu i Metohiji: da Savet bezbednosti donese odgovarajuću odluku, a Savet bezbednosti je pre godinu dana odbio plan Martija Ahtisarija; pa onda uslov da ta misija Euleksa ne sme da sprovodi plan Martija Ahtisarija, a misija Euleksa se nalazi u aneksu 10 plana Martija Ahtisarija. Onako kako je do sada sprovedena ona strogo sledi aneks 10 plana Martija Ahtisarija; nema Euleksa van plana Martija Ahtisarija. To je jedna najobičnija varka i obmana da je moguće uspostaviti Euleks van plana Martija Ahtisarija. Najzad, kaže se da Euleks treba da bude statusno neutralan. Plan Martija Ahtisarija je statusno pristrasan. On uspostavlja nezavisnost Kosova i Metohije. Euleks treba da služi tome da pomogne sprovođenju nezavisnosti Kosova i Metohije. Naša vlada sada pregovara sa predstavnicima međunarodne zajednice, pre svega sa predstavnicima zapadnih sila, oko nekog načina da se Euleks uspostavi, a da naša javnost to ne primeti. Mislim da Skupština o tome mora da progovori. Osim toga, govori se i o pregovorima o nekih šest tačaka vezanih za saradnju Srbije i Kosova, šest tačaka koje će navodno garantovati UNMIK. Treba da vas podsetim da Euleks ima zadatak da zameni UNMIK. Znači, onaj ko treba da garantuje neki sporazum od šest tačaka nestaće za mesec ili dva, a onda će Euleks da kaže da nema nadležnosti da sprovodi tih šest tačaka i njih će sprovoditi institucije nezavisnog Kosova. Sve se to priprema nekako iza leđa ove skupštine. Dakle, da ne ulazimo sada u meritum stvari, ja samo zahtevam da Skupština počne da razgovara o tome, da povede jedan razgovor, da Predlog rezolucije koji je dala grupa od 108 poslanika bude povod za taj razgovor, pa neka se glasa o toj rezoluciji kako se glasa, svako po svojoj svesti, savesti i po svom političkom programu, ali ova skupština o toj stvari mora da raspravlja, o tome se ne može ćutati, jer prihvatanje Euleksa jeste zapravo priznavanje nezavisnog Kosova.
Molim službu da stenogram izlaganja narodnog poslanika uputi Ministarstvu za Kosovo i Metohiju i predsedniku skupštinskog Odbora za Kosovo i Metohiju. Što se tiče potrebnih informacija o tome kada može biti i kako na dnevnom redu, potrebno je da ovlašćeni predlagač podnese zahtev za stavljanje na dnevni red dokumenta koji predlagač zove rezolucijom, ili kako god on smatra. Takvog zahteva nije bilo pri glasanju o dnevnom redu sednice koja je u toku. Reč ima narodni poslanik Nenad Popović, a posle njega narodni poslanik Jovan Nešović.
Poštovana predsedavajuća, poštovani potpredsednici, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministre, već dva meseca ovde u Skupštini govorimo o dolazećoj velikoj ekonomskoj krizi. Vlada Republike Srbije nije reagovala za ova dva meseca ni jedan jedini put. Pre mesec dana za istom ovom govornicom smo rekli, konkretno, ja sam rekao, da će doći do recesije. Premijer, ministar nije reagovao mesec dana i tek juče smo čuli prvu izjavu od premijera Cvetkovića, od Vlade, da će sledeća godina biti jako teška. Ono što je gospodin Cvetković rekao juče u potpunoj je koliziji sa ovim rebalansom budžeta. Posle jučerašnje izjave gospodina Cvetkovića smatram da jedini pošten način, jedini način koji ne bi vređao inteligenciju ove skupštine i građana Republike Srbije, da se povuče ovaj predlog rebalansa budžeta, jer ovaj rebalans je u potpunoj, stoprocentnoj koliziji sa onim što je juče rekao predsednik Vlade Cvetković. Ja ću pokušati da to vrlo kratko, pošto je diskusija u načelu, obrazložim. Prvi problem ovog predloga je njegova zakonitost, odnosno neusaglašenost odredaba zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za ovu godinu sa Zakonom o budžetskom sistemu. Već na samom početku dostavljenog materijala, na prvoj strani, postaje jasno da se predlagač odnosno Vlada nije pridržavala ključnog zakona kojim se, između ostalog, definiše i način iskazivanja budžetskog deficita, odnosno suficita. Naime, Zakonom o budžetskom sistemu, član 13. stav 1, definisan je način utvrđivanja budžetskog suficita i deficita, kao razlike između ukupnog iznosa tekućih prihoda i primanja ostvarenih po osnovu prodaje nefinansijske imovine i ukupnog iznosa tekućih rashoda i izdataka za nabavku nefinansijske imovine. U ovom predlogu rebalansa izbegnuta je obaveza jasnog iskazivanja budžetskog deficita i načina njegovog pokrivanja, a umesto toga uvedena je postojeća, ali do sada neoperativna, nekorišćena kategorija finansijskog rezultata. Prema ovom predlogu, umesto da govorimo o povećanju deficita sa 14,5 milijardi dinara na gotovo 24 milijarde, mi imamo prezentovan, ponoviću, finansijski rezultat, koji uključuje razliku između otplate i davanja kredita i razliku između obima prodaje i nabavke finansijske imovine i zbog toga je on mnogo veći u našem slučaju, i još negativniji, jer po njemu manjak u budžetu je veći od 45 milijardi dinara. Kada se ovaj član primeni kako je i predviđeno, što je bio slučaj pri utvrđivanju budžeta za 2008. godinu i naš budžetski deficit je bio oko 14,5 milijardi dinara, znači, ako bi se primenio taj način iskazivanja budžetskog suficita i deficita, deficit ne bi bio 45 milijardi, kako je ovde iskazano, na osnovu uvođenja nabavke finansijske imovine u rashode budžeta, već bi bio nešto veći od 24 milijarde, odnosno deficit bi bio manji za iznos nabavke finansijske imovine u vrednosti od 22 milijarde dinara, ali bi bio veći za devet milijardi dinara, a ne za pet, kako se u javnosti stalno pominje. Naime, smanjenje predviđenog nivoa nabavke finansijske imovine je zamaglilo situaciju, verovatno je tako namerno prikazano, da je budžetski rast manji od stvarnog. Neko će reći da je u dostavljenom predlogu iskazan finansijski rezultat, a ne deficit, koji se usklađuje na prikazan način, ali da li je bilo gde još viđeno da je neki akt usvojen po jednoj metodologiji, a zatim se raspravlja o izmenama tog akta po drugoj. Da bi budžeti bili uporedivi, oni moraju biti predlagani i menjani u potpuno istoj formi. Ovako, čini mi se da neko pokušava da kroz promenu forme izbegne prikazivanje suštine, a to je da je rast deficita veći od prikazanog u predlogu i da je namena ovog deficita više nego sporna. Predloženo povećanje deficita nije urađeno u skladu sa članom 4. stav 1. Zakona o budžetskom sistemu, koji govori da je budžetski cilj u pripremi i izvršenju budžeta makroekonomska stabilnost, održivi i stabilni ekonomski razvoj i smanjenje, naglasiću, finansijskog rizika Republike Srbije. Šta su bili suštinski razlozi kojima se ova vlada rukovodila prilikom formulisanja rebalansa? U tekstu predloga rebalansa koji nam je dostavljen Vlada je pokušala da nam prikaže da se radi o značajnim povećanjima prihoda i da je to suštinski razlog. Naime, država stvarno ima novi neplanirani prihod tj. primanje budžeta na osnovu uplate od strane Republičke radiodifuzne agencije u iznosu od 298 miliona dinara; to je nešto manje, da vam samo prevedem, od četiri miliona evra. To je uplata koja je registrovana u martu 2008. godine. Ističem da je ova uplata, manje od četiri miliona evra, jedino eksplicitno pomenuto primanje budžeta. Drugih primanja nema, osim što Vlada u rebalansu iznosi pretpostavku da će prihodi od poreza i carina biti povećani. U predlogu rebalansa stoji da primanja budžeta treba da dostignu nivo od 650 milijardi dinara, dok će izdaci budžeta i nabavka finansijske imovine dostići nivo od 695,5 milijardi dinara, što će imati za finansijski rezultat minus od 45,7 milijardi dinara. Još u toku predizborne kampanje, a naročito tokom kreiranja postizborne koalicije, mnogi od rashoda koji sada dolaze na naplatu su već kreirani. Upozoravali smo gde će nas dovesti ta "socijalna odgovornost" zasnovana na praznim rečima i deficitu. Umesto da se neplanirani prihod budžeta iskoristi da se smanji planirani deficit, predlogom rebalansa mi pravimo još veći deficit. Ponoviću još jednom, posle reči gospodina Cvetkovića izgovorenih juče na ovoj konferenciji, Vlada troši da bi očuvala strukturu vladajuće koalicije, a cenu opstanka ove vlade snosiće, kao i uvek, pod jedan, privreda i, pod dva, građani Republike Srbije. Ovakvim predlogom rebalansa budžeta se krše i principi efikasnosti i ekonomičnosti, koji su zakonska obaveza u budžetskom sistemu finansiranja. To je član 4. stav 3. Zakona o budžetskom sistemu, koji kaže da država ne treba da nameće veće troškove od onih koji su neophodni za ostvarenje ciljeva ekonomske politike usvojenih za tekuću godinu. Da zaključim, po meni, problem ovog predloga rebalansa budžeta, na koji moramo da reagujemo i da se zbog toga ne složimo sa njegovim usvajanjem, jeste motiv zbog kojeg je predložen. Demokratska stranka Srbije se nikada neće složiti sa predlogom budžeta ili njegovog rebalansa koji predviđa povećanje javne potrošnje, povećanje deficita i dalje zaduživanje države na račun privrede i građana Srbije, a u cilju ispunjenja nerealnih predizbornih obećanja. Kao što sam i spomenuo, umesto da smanjuje finansijski rizik, Vlada ga povećava, a ilustracija za to jeste način na koji se planira finansiranje deficita, odnosno negativnog finansijskog rezultata. Planirani deficit je 23 milijarde dinara, znači, da vam prevedem, oko 300 miliona evra, a finansijski rezultat je negativan, više od 45 milijardi dinara ili preko 500 miliona evra. Dostavljeno obrazloženje njegovog pokrića je... Da se ne uvredi gospođa ministar, koju izuzetno cenim i za koju nisam potpuno siguran da podržava ovaj rebalans, sama je rekla da je ovo kompromis, samo objašnjenje je više nego tanko. Navodi se da će se deficit pokriti, citiraću, "iz prihoda od privatizacije, kredita, donacija i finansijskom imovinom budžeta i", vrlo čudno, slušajte sada, "emisijom državnih hartija od vrednosti". Ovaj segment me posebno zanima, gospođo ministre, voleo bih da kasnije čujem obrazloženje. Pošto mi je vreme kratko, po načelu, ja ću ovde prekinuti, pa ću nastaviti kasnije po Poslovniku. Zahvaljujem se.
Narodni poslanik Jovan Palalić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Poslanička grupa DSS ima na raspolaganju još šest minuta i 30 sekundi.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 226. želim ponovo da postavim pitanje kada će Narodna skupština raspravljati o Predlogu rezolucije koji je podnelo 108 narodnih poslanika, o rezoluciji o Kosovu i Metohiji. Vi ste na osnovu izlaganja mog uvaženog kolege Slobodana Samardžića rekli da takav predlog rezolucije ne postoji u skupštinskoj proceduri. On postoji od juna meseca; od juna meseca 108 narodnih poslanika insistira, uz obećanje predsednika Narodne skupštine da će se rezolucija naći na dnevnom redu, da konačno o tome ovde raspravljamo. Mi ponovo ističemo, ne Vlada, nego pojedini ministri i predstavnici drugog dela izvršne vlasti, konkretno predsednik Republike, vode pregovore o prihvatanju misije Euleks. Nijedna zvanična institucija u kojoj se utvrđuje politika koju vodi ova država, pa ni sama Vlada Republike Srbije, a pogotovo Narodna skupština, nije se izjasnila o tome kakav je stav države Srbije prema ovoj misiji čiji je cilj sprovođenje plana Martija Ahtisarija i, faktički, stvaranje države Kosovo na prostoru Republike Srbije. Znači, ima li išta preče od toga da najviši državni organ Republike Srbije, Narodna skupština, konačno o tome zauzme stav? Mi imamo jalove pregovore čiji je cilj izbegavanje da se usaglasi tekst rezolucije, imamo izjave najviših predstavnika pojedinih delova izvršne vlasti, a ne samu odluku Vlade ili Narodne skupštine o tome da je to politika ove države. Nikada se nije desilo, od kada su počeli pregovori 2005. godine o Kosovu i Metohiji, da Narodna skupština o najkrupnijim državnim pitanjima nije zauzimala stav. Molim vas da uzmete u obzir i da cenite činjenicu da je 108 narodnih poslanika podržalo predlog jedne politike koju država Srbija treba da vodi kada je pitanju Kosovo i Metohija, konkretno misija Euleks, i da takav predlog izađe pred narodne poslanike, ili da, uz svoja ovlašćenja, ukažete Vladi Republike Srbije da izađe sa svojim predlogom pa da mi ovde konačno o tome razgovaramo. Najgore je da svi o tome ćutimo, da Srbija o tome ćuti, da nadležne institucije o tome ćute, a imamo, na kraju, činjenicu da se neko usaglasio sa prihvatanjem misije Euleks a da se o tome ni na koji način Srbija nije izjašnjavala nego će naknadno to da prihvati. Molim vas, gospođo predsedavajuća, da predlog rezolucije koji je podnelo 108 narodnih poslanika iznesete pred Narodnu skupštinu, ili da Vlada Republike Srbije dođe ovde sa svojim predlogom, i da konačno zauzmemo stav šta je politika Republike Srbije prema misiji Euleks. O tome nemamo nikakav stav, osim izjave predsednika Republike i izjave predsednika Vlade. Hvala.
Narodni poslaniče, na osnovu uvida u stenogram i odgovor koji sam dala narodnom poslaniku Slobodanu Samardžiću na njegov zahtev za obaveštenje, a pogotovo konsultovanjem članova Poslovnika Narodne skupštine o proceduri stavljanja na dnevni red, ponavljam vam odgovor - pri sastavljanju dnevnog reda sednice koja je u toku nije bilo zahteva za hitni postupak i stavljanje na dnevni red dokumenta o kojem govorite. Kada je Skupština glasala o tome da li će ili ne da bude hitnog postupka za rezoluciju koju ste predložili sa kolegama poslanicima Skupština se usprotivila hitnosti postupka. Da bi moglo, po članu 90,da se glasa o tome koji dokumenti će biti na dnevnom redu, koji akti, ni predsednik Skupštine ni bilo ko od nas potpredsednika ne može da iznosi taj dokument, predlog pred Skupštinu, nego ovlašćeni predlagač mora da podnese zahtev za hitni postupak da bi se Skupština o tome izjašnjavala, kao i o tome da li će nekakav predlog ovlašćenih predlagača biti na dnevnom redu ili ne. Predsednica Narodne skupštine samo predlaže dnevni red a Narodna skupština odlučuje o dnevnom redu. Želi da govori o povredi Poslovnika i ima reč narodni poslanik Dragan Šormaz. Dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Naravno, javljam se na osnovu članova 225. i 226. Imam jedno pitanje za predsednika Republike i za zamenika predsednika Vlade gospodina Ivicu Dačića, a u neku ruku će to biti i obaveštenje koje može koristiti nekim poslanicima u daljem radu. Nadam se da će, u skladu sa ovim poslovnikom, odgovoriti na to moje pitanje. Potrebno je da obojica odgovore. Naime, nije to tako davno bilo, ne pamtim, nije mi bitan datum, ali, recimo, pre jedno sedam dana Demokratska stranka i Socijalistička partija Srbije su potpisale koalicioni sporazum za naredne parlamentarne izbore koji su nazvali Deklaracijom o pomirenju. Tu sada treba da vide gde će sebe naći SPO, G17 plus, Liga socijaldemokrata Vojvodine. Naravno da će se ovo što sam rekao demantovati javno, ali kada budu raspisani izbori videćete da će ići jedna udružena levica - Za evropsku Srbiju ili tako nešto, znači, DS i SPS će biti na istoj listi. Dobro je da to znaju i članovi Demokratske stranke i njihovi birači. Ali, ono što je moje pitanje, na osnovu onoga što se dešavalo tog dana, jeste da je predsednik Republike... Mene ne interesuje ime i prezime predsednika Republike, nego me interesuje institucija predsednika Republike i želim kao narodni poslanik da institucija predsednika Republike bude zaštićena u svakom trenutku. Želim da pitam Borisa Tadića ko ga je tako teško obmanuo da kaže posle potpisivanja tog koalicionog sporazuma, zvanog deklaracija, da će dinar tog istog trenutka početi da raste? Sad je evro 85, tog dana je bio 80 ili 81 dinar. Da li će početi predsednik Republike da sluša stručnjake, ljude koji znaju o čemu govore ili će i dalje slušati svoj marketinški tim i bacati Srbiju u sve veće i veće probleme? Marketinški tim zna da ga napravi prihvatljivim i lepim za građane Srbije, ali ne zna da vodi ekonomsku politiku zemlje. Ponavljam, danas je 85, a Boris Tadić je rekao da će u danu kada on i Dačić potpišu sporazum dinar ojačati u odnosu na evro. Znači, moje pitanje za njih dvojicu je – ko ih je obmanuo i koga slušaju i zašto narušavaju institucije, ozbiljnost institucija u ovoj zemlji? Hvala.
Molim da služba stenogram izlaganja narodnog poslanika uputi potpredsedniku Ivici Dačiću, i nikom drugom, zbog toga što narodni poslanik Dragan Šormaz ovo obaveštenje koje mu treba može da traži od organa i organizacija, a po članovima 225. i 226. Molim vas da pažljivije konsultujete članove Poslovnika ako hoćete da, po prećutnom dogovoru, svi zajedno upotrebljavamo, a ne zloupotrebljavamo Poslovnik Narodne skupštine. Reč povodom povrede Poslovnika želi narodni poslanik Nenad Popović i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovana predsedavajuća, reklamiram član 225. i član 226. i tražim odgovor od gospođe ministra finansija zašto u trenutku svetske finansijske krize i činjenice da će dostupnost spoljnih izvora finansiranja biti sve manja Vlada odlučuje da stvori još veći deficit, a kao rešenje za finansiranje tog deficita predviđa uzimanje novih kredita? Nigde u predlogu ne stoji o kojim kreditima se radi, za koje namene i pod kojim uslovima. Takođe, jasno je da svi znamo da se deficit ne može finansirati iz privatizacionih prihoda jer je privatizacija praktično zaustavljena, a finansijska kriza ukazuje na to da će zainteresovanih kupaca biti manje. Samo da napomenem da su privatizacioni prihodi u ovoj godini bili 319 miliona evra, a sa najavljenim promenama u Uredbi o tendersko-aukcijskoj privatizaciji gde će kupci preduzeća dobiti određeni privatizacioni kredit, verovatno na pet-šest godina, ti prihodi će biti manji. Donacije o kojima se govori kao o izvoru prihoda nemaju izglede da budu bilo kakav značajan izvor za pokrivanje manjka, a o emisiji državnih hartija od vrednosti kao izvoru za pokriće deficita u trenutku kada su se investitori povukli čak i u najrazvijenijim zemljama ne treba uopšte trošiti reči. Zbog toga smatram da je svako povećanje deficita i zaduživanja države u ovom trenutku napad na finansijsku stabilnost zemlje i na perspektivu razvoja, jer nas to vodi u neizvesnu situaciju da preuzimamo obaveze, da finansiramo neke socijalne programe koji predstavljaju čist rast potrošnje, ogroman pritisak na inflaciju i dugoročno ne donose nikakav rast, a smanjuju poverenje investitora u finansijsku stabilnost u Srbiji. U predlogu rebalansa planirani poreski prihodi se povećavaju za 102 milijarde dinara i to u najvećem delu od PDV-a kod uvoza robe, što znači da ova vlada budžetskim projekcijama u rebalansu ohrabruje uvoz i samo povećava sumnju da i dalje postoji tzv. uvoznički lobi. Vlada PDV od uvoza smatra prihodom, sigurnim prihodom, i ništa ne čini da on bude što manji; naprotiv, predviđa da će prihodi po osnovu PDV-a iz uvoza porasti za 17,1 milijardu dinara, predviđa da će porasti za 200 miliona evra. Takvom politikom smo došli do toga da iz godine u godinu imamo opadanje pokrivenosti izvoza uvozom i ona je sada manja od 47%, a iznos spoljnotrgovinskog deficita je na rekordnom nivou i predviđa se da će do kraja godine biti oko 8,5 miliona evra. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin, posle njega narodni poslanik Dejan Radenković. Narodni poslanici Milan Dimitrijević i Nenad Popović i narodni poslanik Čikiriz traže reč po povredi Poslovnika i tim redom će je dobiti kada se Skupštini obrati narodni poslanik Milorad Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom na to da je poslaničkoj grupi SRS ukradena minutaža a ima dosta prijavljenih kolega poslanika koji bi govorili o rebalansu budžeta, moraću svoju diskusiju da svedem na nekih šest-sedam minuta. Podržavam kolegu Krasića, kada je u pitanju rebalans budžeta ovde bi trebalo da stoji određen broj ministara da nam daju odgovore kada su u pitanju neke nepravilnosti vezane za ovaj budžet ili neke informacije koje možemo dostaviti mi narodni poslanici koji dolazimo iz određenih okruga. Naime, s obzirom na kratko vreme, govoriću o Razdelu 14, reč je o Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, a upoznaću i ministra koji se momentalno konsultuje sa svojim saradnicima da se, nažalost, u ovoj državi od 2000. godine svake godine ili svakih pola godine pojavi po neka mafija: imamo carinsku, putnu, građevinsku, energetsku, gasnu i ovu poslednju, novopečenu - agromafiju ili mafiju vezanu za zakup poljoprivrednog zemljišta. Kada je na dnevnom redu bio Predlog zakona o zaštiti državne granice, gde jedan deo govori o tome šta se sve može saditi ili ne sme saditi u blizini granične linije, iskoristio sam priliku da pojasnim ministru Dačiću da na osnovu dostupnosti informacija od javnog značaja posedujem 2015 listova o zakupu zemljišta samo u opštini Zrenjanin. Postoje licitanti, oni koji su licitirali zemljište, njihov potpis je sa leve strane, i postoji komisija koja bi trebalo da overi to sa desne strane, međutim, ima puno ugovora koji nisu overeni. Tražio sam od njih da mi dostave podatke da li su ti licitanti ispunili svoju zakonsku obavezu i uplatili u opštinski budžet, na poseban račun, u pokrajinski, republički, za 2007. i 2008. godinu. Gospodin Dačić se složio da mu tu dokumentaciju od 2015 strana donesem. Ja tu dokumentaciju imam; čekam da mi opštinske uprave i gradske uprave za prihode dostave odgovor na pitanje koje sam postavio, a to je - koji su ti licitanti koji su platili u 2007. i 2008. godini zakup poljoprivrednog zemljišta? Nisu platili. Stvar je u tome što nisu platili. Kolega Živkov je izneo da samo u Starom Bečeju, gde gospodin Nicović koristi 11.000 hektara zemljišta u zakupu i nikom nije dinara do sada dao... Znate, kada izađe jedan poslanik ovde za govornicu i kada vam to iznese, to vam puno govori koliko je agrarni budžet izgubio u ove dve godine zato što svoj posao nije radilo, prvo, Ministarstvo poljoprivrede, oni overavaju to, a zatim vi kao ministar finansija koji ima svoju službu po okruzima, inspekcijsku službu koja bi trebalo to da proveri. Prema tome, kao što sam rekao, ako se budete malo više potrudili, gospođo ministre Dragutinović, i ako budete imali saradnju sa ministrom unutrašnjih poslova, gospodinom Dačićem, ako budete imali saradnju... Inače, ovu inicijativu pozdravio je ministar poljoprivrede i potvrdio je da nemaju kontrolu nad zakupom poljoprivrednog zemljišta a radi se o hiljadama hektara. Po Zakonu o poljoprivrednom zemljištu iz1996.godinetekomisijekojeučestvujuulicitiranju zemljišta ispred opštine imaju podebele plate; to je na Odboru za poljoprivredu i pokazao gospodin Petar Jojić, kako se radi u Plandištu, Pančevu, Opovu itd. Jednostavno, vi samo treba vaše inspekcijske službe koje se nalaze po okruzima da naterate da pregledaju posebne račune na koje se uplaćuje zakup poljoprivrednog zemljišta, koji se kreće od jedne do pet godina, i videćete koliko Ministarstvo finansija, koliko Ministarstvo poljoprivrede gubi time što neko koristi enormne površine, na hiljade hektara poljoprivrednog zemljišta u zakup, a da državi tj. opštini, pokrajini i Republici nisu do sada dinara uplatili. Ovo je doprinos mog izlaganja u diskusiji u načelu. S obzirom na vreme koje je raspoređeno prema broju poslanika SRS - dr Vojislav Šešelj, moraću da prekinem ali ću se javljati po amandmanima. Do tada ću dobiti, nadam se, odgovore koji su ti licitanti koji su do sada uplatili; ne verujem da ih ima puno, mali je procenat, ali ćete imati dodatnu informaciju da biste videli koliko budžet Srbije gubi zbog te agrarne mafije. Hvala.
O povredi Poslovnika želi da govori narodni poslanik Nenad Popović.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Reklamiram članove 225. i 226. Želim da postavim pitanje ministru finansija – zašto Vlada nema poverenja u domaću privredu i predviđa manje prihode od PDV-a u zemlji za deset milijardi? To se zove unutrašnja industrijska i uslužna aktivnost, koja je u opadanju za oko 10%, sa tendencijom da opada još više. Kada se posmatraju neporeski prihodi, takse, novčane kazne, prihodi od igara na sreću i ostalo, gospođo ministre, rebalansom je planiran iznos povećanja. Ne može da se ne uoči da su iznosi povećanja potpuno identični kod svih ovih prihoda i to tačno za 72.063.675 dinara. Potpuno identični, kao kada se prošli put radilo. Ovo na prvi pogled ne predstavlja nešto na čemu treba insistirati (ja ne insistiram, jer je iznos veoma mali), ali govori o nečemu mnogo ozbiljnijem, da su paušalno utvrđivani ovi prihodi od taksi, gde su garancije da ni projekcije drugih prihoda budžeta nisu urađene precizno. Ne može da se desi da budu potpuno isti, u jedan dinar, prihodi od taksi. To sigurno znate. Da podsetim takođe da su takse prihodi koji se regulišu zakonom, te da je povećanje prihoda po ovom osnovu moguće i uvođenjem neke nove takse ili promenom iznosa postojećih taksi. Naravno, sve je to potrebno utvrditi zakonom. Nakon ove prihodovne strane, dozvolite mi da analiziram malo i izdatke budžeta. Za razliku od pretpostavki u vezi sa primanjima budžeta, koje odražavaju "optimizam" Vlade u odnosu na dalji rast uvoza, spoljna zaduživanja i slično, plan povećanja izdataka budžeta, moram da kažem, vrlo je realan. Povećanje izdataka budžeta sa 654,4 milijarde na 695,9 milijardi je rezultat, pre svega, političkih dogovora i predizbornih obećanja. Rebalansom budžeta se predviđa povećanje iznosa transfernih sredstava za organizacije socijalnog osiguranja od 13,475 milijardi dinara, od čega najveći deo, 12,7 milijardi dinara ili u prevodu 150 miliona evra, odlazi na penzije. Ovo neće biti veliki doprinos rastu standarda naših penzionera, zaista neće biti, već ga jede inflacija, ali će biti značajno povećanje budžeta, izazvaće određeni rast inflacije, jer se radi o čistoj potrošnji. Pored toga, takvo izdvajanje će biti prepreka za stvaranje većeg razvojnog ulaganja u investicione projekte države i realnog sektora. Mi smo i do sada bili jedina zemlja u Evropi koja finansira penzije iz budžeta i to u nivou većem od 40% od ukupnog obima penzija. Naravno, Vlada ništa ne govori o reformi penzijskog sistema; nešto malo se govori o produžetku budžetskog dotiranja Fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje. Vlada je mogla da se potrudi makar za jednu mikroreformu koja bi uvažila prava i socijalne potrebe penzionera i da je prethodno predložila izmene u definisanju minimalnih i maksimalnih iznosa penzija. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, član 226. U ruci držim predlog rebalansa budžeta. Svaka glava i svaka funkcija i ekonomska klasifikacija ima jednu stavku koja nosi naziv – 423; to su usluge po ugovoru. Dakle, izabrao sam u toj celoj masi, a videćete zbog čega je to tako, u glavi 8.1 – diplomatsko-konzularna predstavništva, gde ta cifra iznosi 378.800.000 dinara i u glavi 210, odnosno ista glava 8.1, ekonomska klasifikacija 423, gde to iznosi 470.418.288 dinara. Kada biste sabrali sve te stavke u ekonomskoj klasifikaciji 423 dobili biste sumu od više milijardi dinara. Iz ovoga mi ne vidimo ništa. Dakle, postoji nešto što se može okarakterisati kao netransparentnost. Sećam se da je za vreme prethodne dve vlade ministar finansija dolazio na poslaničke klubove i da smo mi o ovim stvarima raspravljali i dobili objašnjenje za svaku ovu stavku, pogotovo što se tiče ove klasifikacije 423. Neverovatno zvuči da vi u daljem tekstu u rebalansu budžeta imate, recimo, kod Ministarstva zdravlja klasifikaciju 424 - sprovođenje nacionalnog programa za prevenciju zloupotrebe droge i alkohola, koji iznosi 23 miliona, a da izrada programa onkološke zdravstvene zaštite i skrininga tumora iznosi svega devet miliona! Hajde da postavimo ovakvo pitanje - ako imate milijarde, stotine milijardi dinara za usluge po ugovoru, da li postoji briga ove vlade za zdravlje stanovništva, da li neko iz Vlade uopšte prati šta je patologija ovog stanovništva? Da li je moguće da ovako beznačajne sume u rebalansu budžeta budu izdvojene za ovako važne preventivne programe? Podsetiću vas na deo izlaganja gospodina premijera – deo prioriteta Vlade Republike Srbije biće jačanje socijalne odgovornosti prema građanima Republike Srbije, u cilju poboljšanja uslova života, u cilju bolje zdravstvene zaštite i u cilju smanjenja siromaštva. Imate prostu stvar, imate nešto što se u rebalansu budžeta izdvaja za ove važne programe, a oni koji se bave ... (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Završavam. Oni koji se bave zdravstvom znaju u kakvoj smo situaciji, bar u ove dve oblasti. Imate ove stavke koje su više nego jadne. Radi se o netransparentnosti, radi se o neodgovornosti i radi se o neozbiljnosti ove vlade povodom ovih pitanja. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovane koleginice i kolege, najmanje ću pričati o povredi Poslovnika. Pozivam se na povredu članova 101, 103, 104, a želim da govorim na osnovu odredaba članova 225. i 226. Najkraće, gospodin Šormaz je postavio jedno političko pitanje upućeno i mojoj stranci, Srpskom pokretu obnove. Mi iz Srpskog pokreta obnove smo zaista izbegavali da koristimo pravo na repliku i pravo da se javljamo za reč po Poslovniku, iako se ovde često u pežorativnom smislu pominje i naša stranka i predsednik naše stranke. Osnovno pitanje je bilo, ako su neke pretpostavke da će DS i SPS na sledećim izborima praviti politički savez, gde će tada biti SPO? Srpski pokret obnove će biti, zarad javnosti je potrebno da se zna, tamo gde je i do sada bio, odan tradiciji, Ravnoj gori, ali i modernoj evropskoj i srpskoj desnici. Srpski pokret obnove je desna strana magistrale ove proevropske vlade. Naravno da je zbog sigurnosti i ravnoteže puta Srbiji potrebna i njena leva proevropska strana. Mislimo da je taj balans, koji će sigurno biti uspostavljen, između moderne, evropske srpske desnice i moderne, evropske srpske levice nešto što je potrebno Srbiji. Što se tiče budžeta, da se ne bih kasnije javljao, ja ću najkraće reći da će poslanici Srpskog pokreta obnove glasati za rebalans budžeta. Mi znamo da je, a to je realno rekla gospođa ministar finansija u svom uvodnom izlaganju, ovo jedna vrsta kompromisa. Jer, ne zaboravite da je ministar finansija tu samo nekoliko meseci, da su mnoga zatečena stanja i dugovi ostali iza prethodnih vlada i da će se prava, da tako kažemo, kreativna sposobnost i ove vlade i ministra finansija ispoljiti prilikom donošenja budžeta za 2009. godinu. Mislim da su u pravu svi poslanici koji ukazuju na talas velike ekonomske krize koja zahvata ceo svet; sigurno je da on neće zaobići ni Srbiju, sigurno je da će biti smanjena privredna aktivnost, da će biti smanjena ponuda skupljih kredita, da će biti smanjena investiciona aktivnost. U tom smislu, i u skladu sa preporukom MMF-a, mi smo svesni činjenice da će sledeći budžet morati da bude znatno restriktivniji. Ono što nas iz Srpskog pokreta obnove prevashodno interesuje, i zbog naše programske deklaracije o decentralizaciji vlasti u Srbiji, jeste kada ćemo, u skladu sa evropskim principima, u potpunosti krenuti u proces finansijske decentralizacije Srbije, jer stanje u istočnoj Srbiji, na jugu Srbije, u Raškoj oblasti je vrlo nezadovoljavajuće i izuzetno je težak položaj svih slojeva stanovništva, a posebno poljoprivrednika u celoj zemlji. Zbog toga će SPO pokušati da nametne ove teme kao teme koje su veoma bitne. I, naravno, pošto smo mi dali značajan doprinos da Srbija dobije svoje odelo, da se vrati himni, grbu i zastavi, mi ćemo dati svoj doprinos da postanemo konačno moderna evropska država. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dejan Radenković, a posle njega narodni poslanik Milan Lapčević.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena predsedavajuća, poštovana ministarka, kao okvir za izradu Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2008. godinu definisani su prioriteti Vlade Republike Srbije, i to: 1. ubrzanje izgradnje infrastrukture i finansijski podsticaji za strateške investicije; 2. poboljšanje položaja penzionera i socijalno ugroženih kategorija stanovništva; 3. podrška podizanju nivoa konkurentnosti poljoprivrede. To je dokaz da je Vlada socijalno odgovorna i spremna da pokretanjem kapitalnih, infrastrukturnih projekata otvori nova radna mesta i stvori uslove za privredni rast. Rebalans budžeta predstavlja realan kompromis. Važno je da nisu prekršena pravila fiskalne politike i da budžet uzima u obzir i svetsku ekonomsku krizu i modalitete da se ta kriza kod nas što manje oseti. Rashodi su povećani, pre svega, zbog izdataka u poljoprivredi, u infrastrukturnim poduhvatima, kao i za povećanje proizvodnje, što je osnova razvoja privrede. Posebno ću se osvrnuti na Razdeo 25 - Ministarstvo za Kosovo i Metohiju. Ministarstvo za Kosovo i Metohiju osnovano je u cilju obezbeđivanja funkcionisanja institucija Republike Srbije na teritoriji Kosova i Metohije u oblasti obrazovanja, zdravstva, socijalne politike, kulture, infrastrukture i telekomunikacija. Ovim zakonom obezbeđena su dodatna sredstva u iznosu od 200 miliona dinara u cilju realizacije zaključka Vlade koji se odnosi posebno na obezbeđenje plata reformisane i proširene lokalne samouprave, javnih službi, policije, kao i za materijalne troškove gradova i opština na teritoriji Kosova i Metohije. Suština izdataka iz budžeta kada je Kosovo i Metohija u pitanju svodi se na to da se obezbedi održivi opstanak Srba na Kosovu i Metohiji, da se stvore uslovi za pokretanje malih i srednjih preduzeća i da se ljudi zaposle i vežu za taj prostor, da vide svoju perspektivu u životu na Kosovu i Metohiji, a ne da tamo imamo tiho iseljavanje i pražnjenje Kosova i Metohije. Najvažnije je da se sredstva koja idu na Kosovo i Metohiju pravilno rasporede i da nema naplate patriotizma, da se strateški raspoređuju sa ciljem da ljudi žive od svog rada, da zarađuju i da se omoguće uslovi za povratak preko 200.000 raseljenih lica. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević. Poslaničkoj grupi DSS na raspolaganju je šest minuta i 30 sekundi.
Poštovana predsedavajuća, poštovana gospođo ministarka, dame i gospodo poslanici, na dnevnom redu je rebalans budžeta i kao što je, po prirodi stvari, jedna od najvažnijih tema budžet Republike Srbije, i rebalans budžeta bi trebalo da bude jedna od najvažnijih tema. Kada se taj rebalans budžeta pravi i šta je uslov da rebalans budžeta bude na dnevnom redu? Obično se to dešava onda kada se ne isplanira dovoljno dobro struktura prihoda budžeta, odnosno kada dođe do neplaniranih rashoda. Ovog puta razlog za donošenje rebalansa budžeta je bilo to što treba da se pokriju predizborna obećanja koalicije koja trenutno sačinjava Vladu, odnosno da se pokriju dodatni troškovi formiranja ove vlade. Između ostalog, dodatni trošak formiranja ove vlade jeste i najavljeno povećanje penzija, koje će ove godine biti desetak posto, i najavljeno dalje povećanje u narednoj godini, što će prouzrokovati u ovom budžetu dodatni deficit od, kaže gospođa ministarka, samo pet milijardi dinara. U rebalansu budžeta predviđen je ukupni deficit od 45 milijardi dinara. Prevedeno u brojke, one opipljivije, to je više od pola milijarde evra. Dakle, 45 milijardi dinara će nam biti manjak u državnoj kasi, manjak sredstava koja prihodujemo u odnosu na ono što ćemo da potrošimo, od ukupno 650 milijardi. Znači, nekih 7% od prihodovanih sredstava će biti manjak u kasi. U rebalansu je zapisan predlog da se taj manjak pokrije dodatnim zaduživanjem, povećanjem prihoda, a to povećanje prihoda će doći od povećanih taksi, što znači novi namet, pa presipamo iz šupljeg u prazno, povećavamo poreze i takse da bi prihodi bili veći, a onda te, navodno veće, prihode ponovo prelivamo u javnu potrošnju. Dodatno zaduživanje je takođe model koji treba da obezbedi pokrivanje deficita. Čuli smo takođe od gospođe ministarke, u njenom uvodnom ekspozeu, da će struktura duga, odnosno visina duga Republike Srbije prema stranim kreditorima biti 2010. godine oko 20 milijardi evra, 2011. će to narasti na 24 milijarde, a 2012. godine naš dug prema inostranstvu će biti oko 30 milijardi evra, ako se dobro sećam onoga što ste vi rekli. Malopre sam napomenuo, i to je izgleda očigledna činjenica, da dinar pada, a razlog za pad vrednosti dinara je, prema guverneru Jelašiću, a ja njemu verujem, povlačenje stranih investitora. Recite mi, na koji način mislite da pokrijete deficit u budžetu koji je ove godine ovoliki, a sledeće godine će verovatno biti i veći, ako se strani investitori povlače, ako nam rate za kredite, odnosno obaveze po kreditima svake godine rastu, a pri tom raste i javna potrošnja? To je nemoguće. Mi stalno uvećavamo one rashodne strane, a prihodne strane ili tapkaju u mestu ili se smanjuju. Pokrićemo tako što ćemo povećati akcize na benzin, na cigarete, kafu ili na druga dobra, što samo govori o tome da ova vlada nema viziju kako da poboljša ili poveća investicije u Srbiji, kako da dodatno uposli privredu, da privreda stvori višak vrednosti, pa tek onda da pričamo o tome koliko možemo da potrošimo. Mislim da na ovaj način nećemo nigde da stignemo i da ovoliki troškovi u budžetu mogu samo da kumuju tome da narednih godina bude još teže stanje i još veći deficit u budžetu i da to privreda Srbije ne može da pokrije. Imate paradoksalnu situaciju da je prosečna zarada u vanprivredi mnogo veća nego u privredi. Imate 1,5 miliona penzionera, sa dodatnom tendencijom rasta, što znači dodatno opterećenje za budžet. Imate pad zaposlenosti u privredi koja puni budžet, a imate povećanje zaposlenih u vanprivredi, odnosno u javnoj administraciji. Evo, na primeru Vlade i državnih institucija to se vidi u strukturi rebalansa; broj zaposlenih koje finansira država povećan je, samo u rebalansu, za ova tri meseca od kada postoji Vlada, za 300 ljudi. Ova vlada je zaposlila, i to je dobra stvar, 300 ljudi, ali gde? U državnoj administraciji. Time je dodatno opteretila poreske obveznike. Ako se nastavi ovim tempom, ne daj bože, i Vlada traje četiri godine, imamo šanse da dobijemo otprilike 4.000 novozaposlenih ljudi, ali će to biti veoma loše za Srbiju, jer će ti zaposleni biti samo teret za državu i poreske obveznike, odnosno privredu. Navešću vam jedan ilustrativan primer. Gospođa ministarka je rekla da je Vlada puno učinila i da radi na smanjenju nezaposlenosti. Na osnovu primera mog grada Niša, koji slovi za jedan od gradova koji imaju najveću stopu nezaposlenosti, mogu da kažem da se na tom polju ne čini ništa. Recimo, od sedmog meseca prošle godine na čelo Nacionalne službe za zapošljavanje, za čije funkcionisanje se izdvajaju enormna sredstva, pa i u rebalansu se predlaže povećanje tih sredstava za mere aktivnog zapošljavanja... (Predsedavajuća: Sedam minuta.) ... završavam, samo još dve rečenice. Kako se to sprovodi u praksi? Za samo godinu dana, od kada je novi čovek došao na mesto direktora Nacionalne službe za zapošljavanje u Nišu, koja je do sada imala oko 100 zaposlenih, zaposlio je novih 30 ljudi, i to možete da pretpostavite odakle - iz svoje matične stranke. E, tako ova vlada predlaže da donesemo rebalans budžeta ... (Predsedavajuća: Sedam minuta i 30 sekundi.) ... koji će podržati zapošljavanje u javnoj administraciji, dodatne troškove i dodatno opterećenje za privredu. Mi iz DSS-a ne možemo da budemo toliko neodgovorni i da podržimo ovakav rebalans budžeta, jer bi to bilo neodgovorno po državu. Ova vlada nije socijalno odgovorna, ona je potpuno neodgovorna, ako pogledamo kakav rebalans predlaže i šta nas očekuje narednih godina.
Reč ima narodni poslanik Nenad Popović. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo, želim da, po članu 225. i članu 226, postavim gospođi ministru pitanje zašto imamo linearno povećanje penzija, jer će na taj način dodatna primanja penzionera sa najvećim penzijama biti veća od ukupne penzije koju dobijaju oni sa najmanjim penzijama? Na primer, čovek koji ima 90.000 dinara imaće 99.000, a oni sa 8.000 penzije (nažalost, takvi penzioneri postoje) imaće manje od 9.000 dinara. Danas u budžetu imamo izdvajanje od 2,17 milijardi dinara ili 27 miliona evra, samo u 2008. godini, za ovaj biznis za "Fijatom". Danas se cela automobilska industrija sveta zabrinula za rezultate za ovu i naredne godine zbog delovanja finansijske krize, a Vlada Republike Srbije je odlučila da u ovom trenutku napravi najveću državnu investiciju i to baš u autoindustriji. U narednom periodu je najavljeno ulaganje, u 2008. i 2009. godini, oko 250 miliona evra prihoda od poreskih obveznika iz Srbije u zajedničko preduzeće, a naše vlasništvo će biti 33%. Ova vlada je preuzela ulogu najvećeg preduzetnika u Srbiji, a to ne može opravdati. Do sada smo preduzimali sve da se okonča proces privatizacije, a sada idemo potpuno suprotno. Kako je krenulo, umesto Agencije za privatizaciju, nama će uskoro trebati agencija za upravljanje državnim preduzećima. Čitava vlada i parlament su imali posla, a cela javnost Srbije je dignuta na noge što se tiče ovog ugovora sa"Fijatom". Svi smo čuli izjave premijera i ministara - ulaganje"Fijata" od 700 miliona evra. Moram da kažem, pročitao sam ugovor, nema ulaganja od 700 miliona evra od strane"Fijata"; postojijedna jedina obaveza u ugovoru "Fijata", a to je 200 miliona evra i to za opremu. Samo da se zna, nismo mi protiv "Fijata". Štaviše, "Fijat" je dobrodošao i ne treba da uloži 700 miliona, "Fijat" je dobrodošao i sa sedam miliona, ali "Fijat" treba, kao i sve druge kompanije, ili, pod jedan, da privatizuje neku našu firmu ili, pod dva, da radi grinfild investiciju, kao što radi svuda u svetu i kao što rade sve svetske kompanije. Moram samo da dodam, mi kao država učestvujemo u ovom najrizičnijem poslu do danas. Budžet nije nečija privatna stvar ili ove vlade, pa da se tako paušalno njime raspolaže. Na taj način, mi rizikujemo sa ovim velikim ulaganjima sa privatnim kompanijama. Kažem, oni su dobrodošli, ali kao "Telenor", kao "U.S. Steel", kao "Ball packaging", kao sve druge kompanije - izvolite, grinfild ili privatizacija. Još jednom želim da kažem, siguran sam da je ovaj rebalans budžeta zaista stvar kompromisa i siguran sam, to je moje privatno mišljenje, da i ministar finansija deli makar neki procenat ovih mojih razmišljanja o budžetu.
Reč ima narodna poslanica Elena Božić-Talijan. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Posle nje narodna poslanica Judita Popović, pa narodni poslanik Slobodan Maraš.
Članovi 225. i 226. Dame i gospodo narodni poslanici, imam pitanje za nadležne organe i želim da skrenem pažnju na veoma važnu temu, a odnosi se na činjenicu da postaje sve očiglednije da su tužilac za ratne zločine Vladimir Vukčević i Tužilaštvo za ratne zločine siva zona u pravosuđu, van svakog sistema vlasti. Povod za ovo pitanje je ozbiljna zabrinutost za krajnje efekte istrage tužilaštva o nestancima Srba sa Kosova i Metohije, njihovom transportu u Albaniju i trgovini njihovim organima, što je Karla del Ponte obelodanila u svojoj knjizi. Juče je Vukčević sa svojim saradnicima bio u poseti Albaniji upravo zbog ove istrage. Dakle, veoma je značajno kakvi će biti rezultati i efekti ove istrage. Pitanje je zašto se Vlada Republike Srbije nije prvo izjasnila o ovom pitanju, zašto nije zatražila zvanično objašnjenje od nadležnih organa u Albaniji, zašto Ministarstvo inostranih poslova, kao resor nadležan i ovlašćen da korespondira sa inostranim zvaničnicima, nije prvo obavilo razgovor sa predstavnicima nadležnih organa u Albaniji? Taj redosled koraka bi odavao utisak jedne ozbiljne države. Međutim, ovde tužilac za ratne zločine, koji je, po svemu sudeći, odgovoran samo CIA, sam ostvaruje svoje međunarodne kontakte i samo odlazi u Albaniju na sastanak koji organizuju ambasada SAD u Beogradu i ambasada SAD u Tirani. Pri tom, sam Vukčević izjavljuje: "Po mojoj proceni, radi se o međunarodnom organizovanom kriminalu". Ovo je vrlo opasna izjava. Vukčević, iako je istraga tek započela, zaključuje da nije u pitanju ratni zločin nego organizovani kriminal. Dakle, zašto je onda on išao u Albaniju, zašto nije reagovao specijalni tužilac za organizovani kriminal? Ili je možda Vukčevićeva uloga da pitanje ovog zločina gurne pod tepih i prebaci na teren organizovanog kriminala? Kako je moguće da su tužilac Vukčević i njegovo tužilaštvo van odgovornosti Republičkom javnom tužiocu, da su zakonski van svih organa kontrole, posebno ako imamo u vidu da su Vukčević i njegovo tužilaštvo američki politički eksponenti, a ne pravosudni. Setimo se samo njegovih otvorenih političkih izjava. Tužilaštvo za ratne zločine je očigledno ideološki i politički organ i oličenje tribunalizacije pravosuđa u Srbiji. Ova sintagma "tribunalizovano pravosuđe" odnosi se na najštetnije pojave i na rđave manire u oblasti sudskog postupanja, na politički karakter i opasne presedane u praksi međunarodnih sudova, koje je postavio Haški tribunal, a upravo je Vukčević glavni realizator tribunalizacije pravosuđa u Srbiji.
Molim službu da stenogram izlaganja narodne poslanice prosledi gospodinu Vukčeviću. Reč ima narodna poslanica Judita Popović.
Gospođo predsedavajuća, poštovano predsedništvo, gospođo ministarka, dame i gospodo poslanici i poslanice, postavila bih pitanje, u smislu članova 225. i 226. Poslovnika, prisutnoj ministarki, kao i članovima Vlade, i to u pogledu određenih činjenica koje su morale biti poznate ovlašćenom predlagaču ovog zakona o rebalansu budžeta. Naime, Predlog zakona je predat Skupštini 8. oktobra 2008. godine, pa se postavlja pitanje da li je u to vreme ovlašćeni predlagač imao saznanja o tome da dinar ubrzano slabi u odnosu na evro? Da li je ovlašćeni predlagač imao saznanja o tome da je u svetu recesija, dakle, da postoji jedna ozbiljna ekonomska kriza? Da li je ovlašćeni predlagač imao saznanja o tome da se pojavljuju velika poskupljenja u javnom sektoru, a pre svega poskupljenje gasa od 60%? Ukoliko je ovlašćeni predlagač imao saznanja o tome ili je mogao da ima saznanja, u tom slučaju očigledno je da ovaj rebalans budžeta nije planiran u skladu sa svim tim relevantnim činjenicama. Moje drugo pitanje odnosi se na činjenicu da mi do sada nismo imali neke validne pokazatelje i validnu kontrolu o tome kako se ovaj budžet planira, da li se koriste svi zakoni ekonomske logike ili se isključivo sve to bazira na politici. Koliko smo čuli, politika je osnovni uzrok zašto je ovaj rebalans ovako predložen na usvajanje ovoj skupštini. Bez obzira na to što se spominje kompromis, sam predlog zakona ukazuje da je taj kompromis učinjen više u korist politike nego ekonomske logike. Nama je potreban jedan nezavisni državni revizor, potreban nam je neko ko može da kontroliše i da zaustavi tu nekontrolisanu javnu potrošnju koja se predlaže i ovim rebalansom budžeta. Nažalost, teško je prihvatiti činjenicu da je Srbija prilično osiromašena zemlja, da su njeni građani prilično siromašni, pa se iz tog razloga ne konstatuje ta realna činjenica, već se besomučno troši. Znate, u pravu postoji jedna institucija koja ukazuje na to da ako neko preterano troši taj je rasipnik, a ako je rasipnik to je porok, i potrebno je da mu se ograniči poslovna sposobnost. Prema tome, ukoliko i država preterano troši, to bi trebalo i na državu da se odnosi, pre svega, jer posledice tog rasipništva trpe svi građani. Normalno, LDP neće glasati za ovaj predlog zakona iz svih ovih razloga koje smo naveli, a mi ćemo isticati još i druge razloge.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, javio sam se u skladu sa čl. 225. i 226, s obzirom na to da mojoj poslaničkoj grupi nije više ostalo vremena. Koleginica Nataša Mićić i gospodin Popović malopre govorili su o penzijama, odnosno o tome da će oni penzioneri koji imaju penzije 90.000 dobiti 9.000, a oni koji imaju penziju 9.000 dobiće 900 dinara. Mislimo da je to veoma velika nepravda. Ministarka se, naravno, opet smeška. Moram vas da pitam da li je tačno da je državni sekretar u okviru Ministarstva finansija iz PUPS-a? Da li imate jednog takvog državnog sekretara? Interesuje me, pogotovo što onaj ko najviše priča o penzijama ovde zaboravlja da je jedno vreme bio direktor penzionog zavoda. Zaboravljamo u koje vreme je uništen penzioni fond. To moram da kažem pre svega zbog građana Vojvodine koji su imali takav penzioni fond da su mogli kao Holandija, verovatno, da imaju rezerve za 30 godina. Međutim, 1992. godine jedan gospodin po imenu Radoman Božović uništio je penzioni fond Vojvodine, utopio ga u jednu rupu bez dna, tačnije penzioni fond Srbije. Od tada penzioneri u Vojvodini imaju strahovite probleme. Takođe, moram to da kažem i iz ličnih razloga; cela moja porodica, maltene, svi koji su stariji od mene su penzioneri. Zaista smo zainteresovani da se položaj penzionera popravi, ali na ovakav način, da vi izdvojite u rebalansu budžeta 150 miliona evra, faktički četvorogodišnju proviziju koju "Jugorosgas" uzima, i da to predstavljate kao neki veliki napredak, smatramo da to zaista nije korektno. Takođe, deset puta manje ste izdvojili za penzije nego za skijališta Srbije, odnosno za Dinkićevo ministarstvo. Potpuno je neverovatno da ministri iz jedne partije dobijaju neverovatna povećanja u ovom rebalansu budžeta, a da, s druge strane, pokušavate da se prikažete kao socijalno odgovorna Vlada. Ponavljam, dižete penzije za 10%; svi mi u ovoj skupštinskoj sali voleli bismo da te penzije, ne računajući procente, budu adekvatne i da ljudi koji su u penziji mogu da organizuju svoj život na najbolji mogući način, ali na ovakav način zaista je sve obesmišljeno. To pričamo već mesec dana, da ovo povećanje neće ništa doneti, da su oni već izgubili. Voleli bismo da ovde vidimo ministra. Ono što je kolega iz DSS-a malopre odlično primetio, to je izjava guvernera Jelašića da se strani investitori povlače iz ove zemlje. Ne znam kako vi mislite... Jako mi je drago što će MMF, ako sklopite aranžman, ovde imati savetodavnu ulogu i zaista me žestoko interesuje kakav će biti ovaj sledeći budžet koji nas čeka, za 2009. godinu. Definitivno ovako ne može.
Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić. Vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi "Napred, Srbijo" je pet minuta i 30 sekundi. Posle njega narodni poslanik Boris Aleksić.
Poštovano predsedništvo, uvažena gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, Srpska napredna stranka podržava uvećanje agrarnog budžeta za nekih sedam milijardi, koje je predloženo ovim rebalansom budžeta. Mislimo da je taj agrarni budžet trebalo da bude još više uvećan. U tom cilju smo podneli jedan amandman sa predlogom da se agrarni budžet uveća za još dodatnih milijardu dinara. Svakako, ovo uvećanje koje je predloženo ovim rebalansom budžeta omogućiće da se koliko-toliko poboljša stanje u našoj poljoprivrednoj proizvodnji, a pre svega kod tzv. individualnih poljoprivrednih proizvođača. Oni su najviše pogođeni manjkom sredstava za poljoprivrednu proizvodnju u budžetu, u agrarnom budžetu. Do sada nisu dobili sve one prinadležnosti koje im pripadaju u skladu sa važećim zakonima i uredbama koje je donela Vlada. Pre svega, uvećanjem ovih sredstava će se omogućiti da se isplate sve zaostale subvencije poljoprivrednim proizvođačima, i to pre svega one koje se isplaćuju po hektaru obradive površine; zatim, subvencije, recimo, za priplodnu stoku. Naše stočarstvo je značajno urušeno, mislim da država mora mnogo više da investira u stočarsku proizvodnju. Takođe, ovim uvećanjem budžeta omogućiće se isplata subvencija za utovljenu stoku, pre svega goveda, ali i druge životinjske vrste. Ne smemo zaboraviti da imamo odobrenje Evropske unije da možemo da izvezemo oko 8.700 tona goveđeg mesa, a da ovih nekoliko godina unazad ne uspevamo da ostvarimo ni blizu polovine te proizvodnje. No, uvećanjem ovog budžeta neće se uspeti finansirati mnogo toga što su Vlada i Ministarstvo primili kao obavezu da se finansira u oblasti agrara. Pre svega, ove godine značajno je umanjena mogućnost nabavke opreme, znači, mehanizacije i mašina, zatim, sistema za navodnjavanje, tako da zbog promene načina finansiranja, da se iz budžeta subvencioniraju samo kamate, pre svega banke nisu bile spremne da odobravaju u većem iznosu te tzv. dugoročne kredite. S druge strane, usled nedostatka sredstava za subvencioniranje do sada je finansiran mali broj tih dugoročnih kredita koji omogućavaju nabavku opreme, pre svega mehanizacije, kombajna, traktora, i naročito opreme za navodnjavanje. Dalje, Vlada je primila obavezu, tj. Ministarstvo, da subvencionira osiguranje poljoprivredne proizvodnje. To je veoma značajno, jer smo suočeni sa velikim uticajima klimatskih faktora i sve veći broj poljoprivrednih proizvođača osigurava poljoprivrednu proizvodnju. Zbog nedostatka sredstava onemogućeno je da veći broj subjekata osigura svoju proizvodnju i da taj deo premija kod osiguranja bude nadoknađen iz budžeta. Dalje, u cilju unapređenja naše poljoprivredne proizvodnje i stvaranja konkurentnije proizvodnje neophodno je uvođenje međunarodnih standarda u poljoprivrednu proizvodnju. Ni za te namene nije bilo sredstava u budžetu i ove godine je veoma malo u tom smislu subvencionirano. Na kraju, ono gde je najviše zakinuta poljoprivredna proizvodnja kroz nedostatak budžetskih sredstava do ovog perioda usvajanja rebalansa, to je podsticaj poljoprivredne proizvodnje u ruralnim oblastima. Naša sela permanentno stare, značajno je nastupila depopulacija stanovništva i naša država mora mnogo više investirati u poljoprivrednu proizvodnju upravo u tim sredinama, sa ciljem da što veći broj mladih ljudi ostane da se bavi poljoprivrednom proizvodnjom. Sve ovo što sam izneo ispred SNS svakako je nešto što Vlada mora uzeti u obzir prilikom formiranja novog budžeta za 2009. godinu. Potrebno je da u značajno većem obimu uveća upravo agrarni budžet i time pomogne značajnije poljoprivrednu proizvodnju u našoj državi.
Određujem pauzu od 90 minuta, do 15 časova. Popodnevni deo sednice nastavljamo prema prijavama za reč narodnih poslanika i prvi će reč dobiti narodni poslanik Boris Aleksić, a posle njega narodni poslanik Mileta Poskurica. Poslanička grupa "Napred, Srbijo" je iskoristila sve vreme koje je na raspolaganju poslaničkoj grupi, tako da će posle narodnog poslanika Borisa Aleksića reč imati Paja Momčilov. [[Posle pauze – 15.00]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad u popodnevnom delu sednice. Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić, a posle njega narodni poslanik Boris Aleksić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, i ja se uglavnom pridružujem diskusijama poslanika koji su učestvovali u raspravi o predloženom rebalansu budžeta. Evidentno je da ovakvim predlogom zakona o rebalansu budžeta Vlada Republike Srbije, odnosno kabinet Mirka Cvetkovića očigledno nije uvažio ekonomsku realnost zemlje, tako da smatram da je ovo samo dalja potvrda onoga na šta smo mi u poslaničkoj grupi SRS do sad ukazivali, pogotovo od dana kada je formirana Vlada Mirka Cvetkovića – da će Srbija nastaviti onim putem, osmogodišnjim, privrednog i ekonomskog sunovrata, iako se preko onih režimskih medija, eksperata i drugih nekih remetilačkih faktora građani Srbije dovode u situaciju da smatraju da su uslovi življenja ne znam kako dobri. Dakle, čak je i guverner Narodne banke Srbije primetio da Srbija i dalje nastavlja da troši više nego što proizvodi, odnosno zarađuje, tako da su apsolutno opravdane sve kritike koje smo mogli čuti od ekonomskih stručnjaka i ovde u diskusijama kolega poslanika, vezano za predloženi rebalans budžeta. Jednostavno se sve to svodi na to da nekoliko važnih parametara očigledno nije uzeto u obzir. Naravno, ni nas nije mimoišla, niti se možemo praviti neveštim i neukim kada je to u pitanju, kriza na svetskom finansijskom tržištu, kao i inflacija i, naravno, prekomerna javna potrošnja, ali pri tom ne mislim, naravno, na plate zaposlenih u zdravstvu, prosveti, sudstvu itd. Kad sam već pomenuo inflaciju, kojom su nas tako zdušno plašili pred svaki izborni ciklus, mislim da su zaista poražavajući podaci, s obzirom na to da prosek inflacije iskazane u martu, aprilu i maju ukazuje na to da bi na godišnjem nivou inflacija mogla da dostigne čak i celih 14%, što bi bio izrazito visok procenat za Srbiju. Glavni pritisak, naravno, dolazi od cene struje, energenata, poljoprivrednih prehrambenih proizvoda, a svakako da ne treba posebno isticati šta će prouzrokovati ovo najnovije povećanje cene gasa za 60%. Svedoci smo da će ova vlada Mirka Cvetkovića, ili Borisa Tadića, svejedno, postati lider u regionu, ali nažalost, po toj novoj inflaciji jer je ona u većini zemalja ispod 10%. Dame i gospodo narodni poslanici, projektovani minus u budžetskoj kasi za ovu godinu bio je 1,5% bruto društvenog proizvoda, dok neke prve procene govore da bi nakon ovakvog rebalansa budžeta on mogao da se poveća i do 2,5%. Okvirne procene, odnosno računice govore o mogućem minusu u državnoj kasi nakon rebalansa i idu do cifre od čak 800 miliona evra. Svima je dobro poznata činjenica da je izvoz nizak, potrošnja visoka, dok se deficit bilansa tekućih plaćanja uvećao na 18% od vrednosti bruto domaćeg proizvoda. Smatram da je Vlada u ovom proteklom periodu, iako je svoj učinak ocenila peticom, ali to je po onoj narodnoj "hvali Ciga svog magarca", morala da povede znatno više računa o potrebi smanjivanja fiskalnog deficita koji se pojavio tokom ove protekle dve godine. Neka izbalansirana budžetska politika, koju kabinet Mirka Cvetkovića očigledno nije uspeo da realizuje, trebalo je da otvori i prostor za veće javne investicije, ali to je i dalje apstraktan pojam. Veliki je problem i sprovođenje odgovarajućih mera u monetarnoj sferi, koje je pre svega trebalo usmeriti na suzbijanje inflatornih pritisaka, što na osnovu pokazatelja, pogotovo ovih poslednjih nekoliko dana, apsolutno nije učinjeno. Takođe, dodatni problem predstavljaju i ona nerealna predizborna obećanja, počev od besplatnih akcija itd., ali ovde pre svega mislim na ono povećanje penzija koje bi u 2009. godini trebalo da dostignu tih famoznih 70% prosečne zarade zaposlenih. Dakle, što se nas u SRS tiče, smatramo da je ovakav predlog rebalansa budžeta apsolutno neprihvatljiv, a vas u vladajućoj većini, kreatore ovakve politike, svakako bi trebalo da zabrinu ove informacije, odnosno upozorenja koje dolaze iz vama omiljenih međunarodnih institucija, pri tom pre svega mislim na MMF, gde se jasno upozorava da bi budžetski deficit Srbije dogodine mogao da se uveća na oko 5% vrednosti bruto društvenog proizvoda, a usled tog projektovanog smanjenja poreza i povećanih ulaganja u putnu mrežu i druge infrastrukturne objekte. Hvala puno.
Pre nego što dam reč narodnom poslaniku Aleksandru Pejčiću, koji želi da govori o povredi Poslovnika, želim da vas obavestim, na osnovu člana 85. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, da ćemo danas raditi posle 18 časova; nastavićemo raspravom o tački dnevnog reda koja u tom trenutku bude u toku. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Pejčić.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika, člana 85, od strane predsedavajućeg. Naime, citiraću Poslovnik, stav 1: "Sednice Narodne skupštine na kojima se vodi rasprava o predlozima zakona, plana razvoja, prostornog plana, budžeta, završnog računa, poslovnika, deklaracije, rezolucije, preporuka, odluka, zaključaka i autentičnih tumačenja akata koje donosi Narodna skupština održavaju se utorkom, sredom i četvrtkom u vremenu od 10 do 18 časova, sa prekidom od jednog sata", a to je 60 minuta. Vi ste dali, gospođo predsedavajuća, pauzu od 90 minuta. Vama je, izgleda, bio draži koktel nego rad u ovoj skupštini. Dobro je što građani Srbije gledaju ovaj prenos, da vide ko vrši opstrukciju parlamenta. Znači, ovog trenutka opstrukciju parlamenta vrše predsedavajuća i vladajuća većina. Hvala puno.
Nema povrede člana 85, pauza je data uz objašnjenje; ona je po pravilu 60 minuta i po pravilu je u 14 časova, a na predsednici Narodne skupštine ili na predsedavajućem je da za određeni radni dan odredi da li je u 14 i da li je 60 minuta, ili je manje ili više, kao što je u obavezi da određuje pauze druge prirode, ako su potrebne za normalan tok sednice. Najava današnjeg obeležavanja 150 godina od donošenja propisa o Narodnoj skupštini je data na početku sednice i data je u skladu sa Poslovnikom. Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, želim da iskoristim mogućnost po članu 226. Poslovnika jer su mi potrebne informacije radi obavljanja poslaničke dužnosti. Naime, u pauzi su u naš poslanički klub došli materijali, između ostalog i Predlog zakona o osiguranju depozita. Meni je žao što nema gospođe ministarke da mi direktno odgovori na ovo pitanje. Naime, u ovom predloženom zakonu se kaže da za sprovođenje ovog zakona nisu potrebna dodatna sredstva iz budžeta Republike Srbije. Njen zamenik, državni sekretar gospodin Slobodan Ilić, kaže da država garantuje 99% štednih uloga i da za državnu garanciju građanima postoji nekoliko osnova: prvi osnov je Fond za osiguranje depozita koji će na kraju godine iznositi 74 miliona evra, drugi - 40% novca koji građani štede u bankama nalazi se kod Narodne banke Srbije i treći - budžet Srbije. U predloženom rebalansu budžeta Srbije nigde nema stavke (bar ja nisam našao, a dobro sam gledao) koja se odnosi na garanciju depozita građana. Dakle, povećava se državna garancija sa 3.000 na 50.000 evra, što je dobra stvar, Vlada i Ministarstvo finansija su prihvatili naš predlog da se poveća državna garancija za depozite, ali se kaže da će država, odnosno budžet garantovati te depozite, a u Predlogu zakona se kaže da nisu potrebna dodatna sredstva. Dodatna sredstva su potrebna, i to najmanje u iznosu od 500 miliona dinara, a u ovom predloženom rebalansu budžeta toga nema. Želim dodatne informacije kako je moguće da toga nema. Našao sam stavke koje ste tiču nabavke žirafe, našao sam stavke koje se tiču povećanja penzija, dodatnih izdataka za nova zapošljavanja u Vladi, kojih je preko tri stotine, ali onoga što se tiče garancije depozita građana ovde nema. Da li je tehnička greška ili je slučajna ili namerna omaška?
Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, nadam se da će ministarka uskoro da se pojavi u ovoj sali i da ćemo dobiti odgovore na pitanja postavljena od strane poslanika Demokratske stranke Srbije. Koristim ovu priliku da, po članu 226, postavim pitanje s obzirom na to da je u Beogradu od danas prisutna misija Međunarodnog monetarnog fonda koja će boraviti u našem glavnom gradu do 9. novembra 2008. godine, znači, naredne dve nedelje. Tom prilikom će se sastati sa predstavnicima Vlade Republike Srbije i sa predstavnicima Narodne banke Srbije. Potpredsednik Vlade gospodin Božidar Đelić je izjavio nedavno da će tema razgovora sa predstavnicima Međunarodnog monetarnog fonda biti budžet Republike Srbije za 2009. godinu, kao i novi aranžman sa Međunarodnim monetarnim fondom. Imali smo priliku pre neki dan da čujemo premijera gospodina Cvetkovića, koji je rekao da se u Srbiji u narednim godinama može očekivati recesija. Recesija po definiciji znači manje plate, manje penzije, manje investicija, manje zapošljavanja. To su svi oni problemi za koje smo isticali da će nas zadesiti i u ovoj i u narednoj godini, a pojedine stranke iz vladajuće koalicije su rešavanje tih problema isticale kao ideje vodilje njihove predizborne kampanje. Eksperti MMF-a, nije potrebno biti dovoljno pametan pa da se to zaključi, reći će predstavnicima Vlade Republike Srbije, svim populistima koji sede u Vladi Republike Srbije, da Srbiju očekuje u narednom periodu velika ekonomska kriza. Imam pitanje, s obzirom na to da ministarka nije tu, za potpredsednika Vlade gospodina Jovana Krkobabića, potpredsednika Vlade i ministra ekonomije i regionalnog razvoja gospodina Mlađana Dinkića, kao i potpredsednika Vlade, ujedno i ministra nauke, gospodina Božidara Đelića – ko je šampion u populizmu, ko je obmanuo građane Srbije i ko će prvi izaći pred građane Srbije i reći im da sva njihova obećanja padaju u vodu i da su ih slagali da će ova obećanja ispuniti? Od penzija nema ništa. To što ćete povećati penzije za 10%, a imajući u vidu sve ovo što se dešava u finansijskom sistemu Republike Srbije, čitave Evrope i čitavog svega, govori nam da je ovo obična šarena laža i da od toga zaista u narednoj godini neće biti ništa. Dajte da budemo otvoreni prema građanima Srbije, izađite ovde za govornicu i recite - slagali smo građane Srbije.
Reč ima narodni poslanik Boris Aleksić.
Dame i gospodo narodni poslanici, vezano za rebalans budžeta Republike Srbije, odmah bih vam na početku skrenuo pažnju na enormnu zaduženost naše države. Na strani 121 u stavci - otplata stranih kamata vidimo da je za otplatu stranih kamata Republike Srbije u toku 2008. godine predviđeno da se izdvoji 12.324.811.000 dinara, a za otplatu kamata stranim vladama 6.393.254.000 dinara itd. Mislim da u ovom trenutku moramo da se setimo iskustava koje je imala Argentina za vreme velike dužničke krize. Izneću vam par podataka vezanih za te nemile događaje. U vreme vojne diktature u Argentini spoljni dug te zemlje se povećao 5,5 puta. Međunarodni monetarni fond je planski podržavao i savetovao generale, čak je jedan visoki funkcioner ove organizacije, gospodin Dante Simon, bio posrednik pri argentinskoj centralnoj banci u vreme vojne diktature. Po međunarodnom pravu dug koji napravi neki diktatorski režim smatra se dubioznim, sumnjivim potraživanjem, a država nije u obavezi da ga vrati. Ipak, po uspostavljanju demokratije u Argentini 1985. godine, MMF je vršio pritiske na predsednika Raula Alfonsina da prizna ovaj dug. Iako je predsednik imao pravni osnov da odbije zahtev Fonda, on je prihvatio njihov uslov. Ugovorom je priznat umanjen dug. Ovde odmah vidimo sličnost sa dešavanjima vezanim za našu zemlju i rečima koje su svojevremeno upućivali funkcioneri DOS-a da je 26. novembra 2001. godine Pariski klub država poverilaca otpisao 66% duga Jugoslaviji. Jugoslavija je dobila 22 godine za otplatu 1,8 milijardi dolara sa grejs-periodom od šest godina, dok je uz 4,562 milijarde dolara dugoročnog duga Pariski klub reprogramirao i 648 miliona kratkoročnog duga. Slični pregovori su vođeni sa Londonskim klubom, koji čini grupacija od oko 600 komercijalnih banaka poverilaca kojima je naša država dugovala 2,2 milijarde dolara. Predstavnici Vlade Srbije su i onda a i sada zaboravili da pomenu da su u stvari doprineli priznanju 34% dubioznog duga koji je najvećim delom napravio Titov diktatorski režim tokom šezdesetih i sedamdesetih godina. Dakle, još jednom podsećam, po međunarodnom pravu on ne mora da se vraća zbog rizika ulaganja u države koje su pod diktatorskim režimom. Postavlja se pitanje da li stranke koje su u vlasti smatraju da je Titov režim bio diktatorski ili ne? Problem je što danas građani Srbije plaćaju dugove za koje po međunarodnom pravu ne bi morali da plate ni dinara. Najgore je što će i buduće generacije otplaćivati ta dugovanja, što nas sve zajedno vodi u nekontrolisano dužničko ropstvo. Spoljni dug Srbije prevazišao je ove godine iznos od 28 milijardi dolara, iako je 2003. godine iznosio 12,3 milijarde dolara a bilo je projektovano da će 2010. godine iznositi 10,5 milijardi dolara. Zaduženost po glavi stanovnika je već odavno prešla 1.500 evra. Građani Srbije su krajem avgusta bili kreditno zaduženi 311,9 milijardi dinara, što znači da je zaduženost građana porasla za 5,8% u odnosu na kraj prošle godine. Ovo su pokazatelji Udruženja banaka Srbije. Sad možemo opet da se vratimo na primer Južne Amerike i Argentine jer je kod njih došlo do onog najgoreg mogućeg scenarija. Do čega dovodi nekontrolisano zaduživanje najbolje se vidi na primeru Južne Amerike. Kreditori MMF-a i Svetske banke su u nekim državama (Haiti, Peru, Dominikanska Republika) obezbedili sebi pravo da ubiraju takse i poreze na osnovu otplate zaduživanja tj. kredita. U drugim slučajevima (Meksiko), eksploatisali su glavne izvozne resurse pa je prihod od nafte išao preko njujorških bankovnih računa koje su kontrolisale federalne rezerve SAD. Da ne bude zabune, ovo su činjenice koje su objavljene u francuskoj štampi, u "Mondu" i "Mond diplomatiku". Kreditori su često nametali svoju pravnu nadležnost u rešavanju sporova, a nisu prezali ni od vojne intervencije kako bi realizovali svoja potraživanja. Od 1980. do 2000. godine privatni kreditori su od Latinske Amerike naplatili 192 milijarde dolara više od iznosa koji su pozajmili. Godine 1999. i 2000. godine latinoameričke zemlje su isplatile 86,2 milijarde dolara više nego što su pozajmile. MMF je Argentini u periodu od 1980. do 2000. godine stavio na raspolaganje 71,3 milijarde dolara, dok mu je ona vratila 86,7 milijardi dolara. Dakle, MMF je ostvario zaradu od 15,4 milijarde dolara. Od 1982. godine do 2000. godine Latinska Amerika je isplatila svim kreditorima neverovatnu sumu od 1.450 milijardi dolara, što je četiri puta više od njenog duga iz 1982. godine. Argentinski spoljni dug 2004. godine je bio 130 milijardi dolara, iako je Argentina u periodu od 25 godina isplatila više od 200 milijardi dolara. Otprilike nešto slično čeka i nas. Jula 2000. godine argentinski sud je u presudi obrazloženoj na 195 strana razotkrio nelegitimnu prirodu i krivicu MMF-a i federalnih rezervi SAD zbog siromašenja zemlje. Veliku pomoć u ovom procesu MMF-u i Svetskoj banci dali su novokomponovani argentinski kapitalisti, tajkuni, koji su postepeno lišavali argentinsku privredu njene osnovne supstance - industrije. Ovde vidimo sličnost sa našom državom. Interesantno je da su neke južnoameričke države uspele da okončaju svoju ekonomsku krizu. Tokom tridesetih godina prošlog veka 14 zemalja je obustavilo otplate dugova na duži rok. Među velikim dužnicima samo je Argentina otplaćivala redovno dugove, bez prekida. Ova rešenja su Argentinu 2001. godine dovele do katastrofalne krize, koja je svima poznata. Izneo bih još jedan podatak. Naime, jedna od najpoznatijih neistina koje iznose naši vlastodršci jeste da je najveći donator Srbije Evropska unija. Prvo, Evropska unija za svoja sredstva koja daje Srbijiuzima kamate, postavlja ekonomske uslove, ultimatume ili dobija političke ustupke. Štaviše, slanjem Euleksa na Kosovo i Metohiju Brisel je izvršio faktičko priznanje južne srpske pokrajine. Drugo, prikriva se činjenica da je najveći donator Srbije srpska emigracija koja tiho ali neprekidno u svoju zemlju svake godine ubrizgava između dve ili tri milijarde evra, ne tražeći ništa za taj novac. Ovo je dobro mesto da se zapitamo zbog čega naša vlada ne stvara zajedničke projekte sa najvećim donatorima Srbije, srpskom emigracijom. Da samo 5% vremena koje posvećuje Evropskoj uniji posveti srpskoj emigraciji, ubrzo bi građani Srbije osetili ekonomski boljitak. Međutim, svima je poznato da tajkuni u Srbiji, vlasnici prljavog ili sumnjivo stečenog kapitala, koji su u sprezi sa režimom, ne dozvoljavaju da se u Srbiji plasira čist kapital. Jednostavno, nije im u interesu. Taj čist kapital bi za njih značio gubitak profita, uticaja na Vladu Srbije, a za vlastodršce u Srbiji gubitak visokih provizija i mogućnosti za instant bogaćenje. Pogledajmo samo koliko u inostranstvu ima uspešnih sportista, naučnika i privrednika iz Srbije kojima tajkuni ne dozvoljavaju da plasiraju svoj čist kapital u Srbiju. Umesto toga, naša vlada sarađujući sa tajkunima produbljuje korupciju i, naravno, dodatno zadužuje zemlju i sve građane, uvodeći ih u dužničko ropstvo. Pri tome, izgovor za sve je Evropska unija. Danas su reči "Evropska unija" zamenile reč "Tito", dok je crveni pentagram zamenjen žutim. To je mantra današnjih vlastodržaca. Celu tu psihologiju, koja se odnosi i na sadašnji režim, opisuje svojevremeno Zinovjev uvodeći pojam "homo sovjetikus", opisujući je kao psihologiju fatalizma prisutnu kod ljudi koji ne veruju u sopstvene snage već samo u ono što im se dešava spolja ili sa strane, te strpljivo čekaju obećanu svetlu budućnost. Stoga vas molim da još jednom razmislimo i da ne produbljujemo dužničku krizu koja vlada u našoj zemlji.
Reč ima narodna poslanica Aleksandra Janković. Posle nje reč ima narodni poslanik Paja Momčilov.
Povećanje penzija na nivo od 70% prosečne plate je ekonomski neodrživo, jer bi to povećalo deficit u budžetu za 2,7% domaćeg bruto proizvoda. Ovo je najnovije upozorenje koje nam stiže od predsednice Svetske banke za jugoistočnu Evropu. Našim vlastodršcima ni to nije dovoljno, jer, kako rekoše, svetska ekonomska kriza ne utiče negativno na Srbiju; mi smo neki poseban, izolovan svetski entitet. Ne samo da ne utiče negativno, nego ćemo žestoko profitirati od svetske ekonomske krize, tako bar kaže Boža "kanabis" i daje časnu tetkinu pionirsku reč. U zavisnosti od potreba naših ministara možemo zaključiti da svetska ekonomska kriza utiče selektivno na Srbiju. Svakodnevno slušamo izjave dva potpredsednika Vlade, gospodina Dinkića i gospodina Krkobabića, gde se prvi s vremena na vreme dozove u pamet i kaže kako će najavljeno povećanje penzija urušiti ekonomsku stabilnost zemlje, a onda se oglašava drugi, kojem nije jasno o čemu to Dinkić priča i, u krajnjoj liniji, ne zanima ga,jer je on socijalno odgovorno biće. Gospodo draga, pitam vas, o čemu ste razmišljali kada ste formirali Vladu i jedni druge tapšali po ramenu pristajući na kojekakve uslove i želje koalicionih partnera? Da li narednih deset generacija treba da plaća cenu vaših krajnje neodgovornih i ekonomski neracionalnih dogovora? Daleko od toga da nismo za to da se penzije povećaju, ali na ovakav način ne može jer penzioneri od ovakvog povećanja apsolutno neće imati nikakve koristi, a nenadoknadivu štetu će pretrpeti i čitav finansijski sistem države i svi građani. Sredstva koja su izdvojena za povećanje penzija moraju odnekuda da budu nadoknađena. Budžet se mora odnekud puniti, a kao što vidimo, puni se od povećanja cene gasa za 60%, povećanja cena pretplate i telefonskih impulsa, od povećanja cena komunalnih usluga, struje, gradskog prevoza. Kako vidimo, ni to nije dovoljno, što pokazuje enormni deficit u budžetu. Kakve će onda koristi penzioneri imati od povećanja od 10% kada im zbog toga troškovi života višestruko rastu? Da ne govorim o tome da ovakvo linearno povećanje penzija nema nikakvog smisla. Šta od ovakvog povećanja ima penzioner koji ima penziju u iznosu od 8.000 dinara, da li sa ovih dodatnih 800 dinara može da finansira sva ova poskupljenja? Primili smo na stotine poziva gde nam penzioneri govore da prenesemo Vladi - nemojte više da nas branite, pored ovakvih prijatelja, ne trebaju nam neprijatelji. Zato još jednom ponavljam, predlog Nove Srbije je da se ova uredba o linearnom povećanju penzija zameni uredbom kojom će se prvo najniže penzije podići na neki koliko-toliko prihvatljiv nivo, a onda od ostatka sredstava i ostale penzije povećavati. Ne postoji nijedna zemlja u okruženju koja je u svojim reformama odmakla mnogo dalje od Srbije, da penzije iznose 70% prosečne plate. Taj odnos je najpovoljniji u Mađarskoj, gde penzije iznose 62% prosečne plate. Ne zaboravite da je Mađarska zemlja koja je članica Evropske unije. Pri tome, Srbija je zemlja gde postoji najnepovoljniji odnos zaposlenih i penzionera, gde dva miliona zaposlenih finansira1.600.000 penzionera. Ovakav odnos je trajno neodrživ ako se zna da je zapravo zaposleno stanovništvo glavni finansijer penzija. Isplata penzije zasnovana je na slivanju doprinosa zaposlenih u Fond za penzijsko-invalidsko osiguranje, gde se ta sredstva koriste za tekuće isplate penzionerima i drugim primaocima socijalnog osiguranja. Da bi sistem penzija bio održiv neophodne su i odgovarajuće demografske karakteristike stanovništva, kao i snažne ekonomske performanse ekonomije u celini. Potrebno je da po svakom penzioneru postoji minimum tri do tri i po zaposlena, a kod nas, prema najnovijim istraživanjima, na jednog penzionera dolazi 1,25 zaposlenih, što znači da broj zaposlenih i broj penzionera ima tendenciju da se izjednači, tako da će uskoro svaki zaposleni dobiti svog penzionera. Moram da naglasim da je tokom šezdesetih godina prošlog veka na svakog penzionera bilo šest-sedam zaposlenih. Imajući u vidu da smo među deset najstarijih nacija na svetu, da nam je prirodni priraštaj jako nizak, da imamo skoro milion nezaposlenih, da nam je domaći bruto proizvod među najnižim u Evropi, jasno je da je penzijski sistem kod nas, ovakav kakav je, apsolutno neodrživ. Imamo situaciju da 200.000 penzionera živi ispod granice siromaštva. Situacija ne može da se reši povećanjem od 10%. Trajno rešenje problema bilo bi uvođenje dobrovoljnog penzijskog osiguranja koje funkcioniše tako što zaposleni ima poseban račun na koji je poslodavac obavezan da uplaćuje deo doprinosa radnika, pri čemu taj radnik u svakom trenutku ima uvid u stanje na računu, a sredstva sa tog računa se ulažu tj. kapitalizuju. Stoga, još jednom vas molim da ovako ozbiljnim temama ozbiljno pristupite i da prestanete da se bavite kratkoročnim rešenjima koja nikom u ovoj zemlji ne donose ništa dobro i koja isključivo služe u svrhe ispunjenja vaših međusobnih koalicionih dogovora. Još jedna stvar, o kojoj vam verovatno građani govore, neverovatan je talas poskupljenja. Poskupljenje gasa na 34,01 za domaćinstva, 41 dinar za potrošače koji se greju na daljinski sistem predstavlja skoro dve trećine prosečne zarade u Srbiji, pa je logično postaviti pitanje šta može da se kupi za ostatak prosečne neto zarade, koja prema podacima Republičkog zavoda za statistiku za septembar mesec iznosi 32.969 dinara, i to bez poreza i doprinosa, i u odnosu na prosečnu zaradu bez poreza i doprinosa isplaćenu u avgustu 2008. godine nominalno je manja za 0,49%, a realno za 1,38%. U septembru 2008. godine u odnosu na decembar 2007. godine cene na malo su povećane za 6,7%. U septembru 2008. godine troškovi života su u odnosu na decembar 2007. godine porasli za 6,8%. Zvanični podaci istovremeno govore da je u avgustu prosečna potrošačka korpa za četvoročlanu porodicu iznosila 32.692,40 dinara, pri čemu se kupovna moć od grada do grada drastično razlikuje i gotovo u svim gradovima za nekoliko hiljada premašuje prosečnu mesečnu zaradu. Ubedljivo najnepovoljniji odnos ova dva parametra imamo u Valjevu, gde sa prosečnom mesečnom zaradom od 26.384 dinara treba napuniti potrošačku korpu u vrednosti od 33.236 dinara. Kako? Hoće li Hudini da pomogne? Cene u Srbiji nisu odraz realnih tržišnih dešavanja, već posledica političkih turbulencija na našoj političkoj sceni, a trenutno posledica finansiranja želja i prohteva koalicionih partnera. Zarad partijskih interesa i lične koristi se uporno tolerišu monopolske strukture i kartelska udruživanja. Na taj način se umesto jačanja privrednih struktura jačaju stranačke infrastrukture. Bar mislite o ovome.
Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov, a posle njega narodni poslanik Riza Halimi.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, raspravljamo o rebalansu budžeta; poslanici Srpske radikalne stranke su već odlučili da ne mogu da glasaju za ovakav predlog rebalansa. Ovo nije razvojni budžet, videli smo iz rasprave i sasvim je jasno da se ovim žele neka predizborna obećanja ispuniti. Sigurno je da je on pokriće za nešto što je već potrošeno; što je žalosno, dobar deo toga je potrošen na prethodne izbore i one velelepne kampanje koje su vodile stranke učesnice. Kada je gospođa ministarka ovde dala vrlo kratko svoje uvodno izlaganje pomislio sam u prvom trenutku - vidiš, ministarka je vrlo racionalna i pametna žena. Jer, imate ono pravilo na sudu, kada treba da se branite zbog nečega onda vam advokat kaže - pričaj što manje. Krajnja mera toga je da se braniš ćutanjem. Prema tome, ministarka se nije branila ćutanjem, ona je vrlo kratak ekspoze iznela. Međutim, kada su krenuli odgovori nastao je problem i sa mnogim odgovorima se mi apsolutno ne možemo složiti. Ministarka, koja je profesor na Ekonomskom fakultetu, kaže da je zadovoljna ovim rebalansom i ona je u velikoj... Da, vi ste to kazali i rekli ste, kazaću vam tačno i zašto, rekli ste - zato što fiskalizaciju prikazujemo realno. To su vaše reči. Nije ni važno. Kada vi uvećate deficit sa 1,9, koliki je bio u prethodnom budžetu, na 2,7, vi kažete da ste time relativno zadovoljni. Kako možete biti zadovoljni kada imate negativan trend? Sajmona Greja iz Svetske banke ste obmanuli i rekli ste da će od 2% deficit biti do 2,5%. Lepo čovek to kaže u izjavi. Ako čitate memorandum koji je uputio MMF 24. decembra, gde vam lepo kažu - ako ste zacrtali poresku politiku kakvu ste obećali, ako ćete penzije dizati koliko ćete dizati, vi ćete onda doći u veliki problem i imaćete 5% bruto deficita. To vam kaže gospodin, neću da ga citiram, Albert Jeger. Mogu da vam dam i izvod gde je on to rekao. Vi time što ste zacrtali kao nešto što ćete ostvariti idete u nešto što je još gore. Imamo deficit platnog bilansa 18%; pa dobro, nije strašno, 500 milijardi dinara uvek više potrošimo nego što proizvedemo, nego što stvorimo. I, šta radimo? Uzimamo kredite da bismo to pokrivali, ili kažete da situacija nije strašna. Međutim, ne slažu se ekonomisti, kako domaći tako i strani; oni vam ukazuju da je to problem i da to može biti strašno, pogotovo kada sagledamo ekonomsku situaciju koja se događa u svetu, pa i nas će sigurno da pogodi. Naravno, smanjenje javne potrošnje je ono o čemu svi pričaju. Kako ćete vi namiriti 490.000 državnih plata u narednoj godini, 1.600.000 penzija u narednoj godini, a imamo 800.000 nezaposlenih? Vi kažete – pa, nije naš državni aparat i taj javni sektor toliko veliki, ima negde drugde i više. Uzmimo Austriju, ima 8,1 miliona stanovnika, po nekim brojkama. Trudiću se da samo brojke iznosim, da vas zadovoljim. Imali smo 1. januara, po podacima statističkog zavoda Srbije, 7.300.000 stanovnika. Sada gledajte, mi imamo 490.000 državnih plata, a oni imaju 383.000 državnih plata i vi kažete - pa da, u svetu je drugačije. Pa, u kom to svetu, kažite; Austrija je razvijena zemlja. Zašto mi imamo skupu državu? Mi smo o tome govorili ovde. Ministarka nešto stalno klima glavom levo-desno, gore-dole, ne znam šta joj to znači. Pogledajte kakvu skupu državu imamo: 2001. godine u administraciji je bilo 8.099 državnih službenika, a sada imamo 27.891, sa svim vašim agencijama, sa svim vašim sekretarima, kabinetima koji slede. To je Vlada dala za dva bivša ministra, možemo to i da preskočimo, to je slučajno. Pogledajte taj vozni park, 80 ljudi se 24 sata vozi. Neću da govorim o voznom parku Ministarstva zdravlja, koje odlično poznajem, da to ostavimo. Imate ta javna preduzeća, ne privatizuju se, zašto? To su zlatne koke za vladajuće partije koje tu mogu da ostvare prihode direktora. Neko od kolega poslanika je rekao da je plata u Jatu 20.000 evra. Ja ne verujem, to je nešto fantastično i nemoguće, ali smo čuli da je u NIS-u 13.000 evra. Tu se poslušnici i funkcioneri namiruju i zbog toga mi imamo toliku javnu potrošnju. Smanjiti državni aparat, smanjiti projekte, zaludne, koji se rade. Evo, u medicini se trenutno radi 40 projekata gde se nemilice troše pare iz kredita, a to su netransparentni projekti uglavnom i to je nešto što takođe jede naš dinar. Naravno, ono što za vas ne postoji, suzbijte korupciju, pa ćete i te kako imati jedan bolji budžet. Ja sam lekar i logično je da govorim o medicini. Ovo što ste vi ovde kao budžet ponudili je skandalozno. U stavci za Ministarstvo zdravlja se kaže da je sada budžet 12 milijardi, a prošli budžet je bio 10 milijardi. Pogledajte lepo te stavke, šta vidite kao obrazloženje? Obrazloženje je, citiram: "Ministarstvo zdravlja je nakon razmatranja izvršenja pojedinih sredstava procenilo da su moguće uštede", pa onda predlaže da se preusmere neki programi na nešto drugo i kaže ovako: "Na ovaj način su povećana izdvajanja u ukupnom iznosu od 217 miliona dinara za kapitalne investicije koje se odnose na rekonstrukciju zdravstvenih ustanova". Razlika je dve milijarde, pogledajte prethodni budžet. Gde je objašnjenje za razliku? Ja znam, smešno je: radiodifuzna agencija je dala neke prihode Ministarstvu zdravlja, NIS je dao neke prihode, ali dobar deo toga su krediti i to je skandalozno kako vi objašnjavate ovo. Zbog toga mi tražimo da budu prisutni i drugi članovi Vlade, ne zato što smo se okomili da pravimo neku paradu i cirkus, nego da bismo dobili ova objašnjenja. Vi ne možete na ovo odgovoriti, siguran sam sto posto. Na kraju bih rekao, skandalozno je kakvu vi politiku vodite. Mi pratimo memorandume o budžetu i ekonomskoj fiskalnoj politici. U svakom memorandumu dajete drugu stopu koja se troši za zdravstvo. U tri uzastopna navode se tri različite stope. Samo ću jednu pročitati: finansiranje funkcija zdravstva iz javnih izvora povećano je sa 5,5% bruto nacionalnog dohotka u 2005. godini na 6% u 2007. godini, što je visoko u odnosu na međunarodne standarde. U drugim zvaničnim podacima ove države, koje daju funkcioneri sistema zdravstvene zaštite, što ste u Evropi pokazali, tu je 8%. "Batut" prikazuje 7% troškova i 6%. Gde god odeš, svuda različiti procenti, ali razlika od 2% bruto nacionalnog dohotka. Koja ste vi vlada, ko ste vi? Jedni pričaju jedno, drugi drugo. Ali, da najverovatnije lažete, evo vam podataka Svetske zdravstvene organizacije: tu je potrošnja 8% bruto nacionalnog dohotka. A to što hoćete da smanjite na 5,9, to je kriminalno prema ovom narodu. Svetska zdravstvena organizacija je rekla - minimum 5% bruto nacionalnog dohotka za najnerazvijenije zemlje sveta. Ako vidite Evropu, prosek je 8%; razvijene zemlje - 10%; Engleska, Nemačka, daću vam sve brojke, spremio sam za vas da imate i vi. Dao sam prošli put i ministru Cvetkoviću; on je to uzeo, nije rekao da nije tačno. Da završim sa onim vašim grobljem, i tu sam vam pripremio podatke; nažalost, u ovoj zemlji se umire sve više. Pročitaću vam samo dva broja i to ću vam ostaviti da vidite: 1995. godine u našoj zemlji umrlo je 12 ljudi na 1000 stanovnika, u 2005. godini 14. To su obrađeni podaci. Da ne mislite da sam otrgao dve godine, ako pratite trend videćete da je taj trend u usponu čitav niz godina, od 2000. naovamo. To što hoćete da smanjite, to je sramota i bruka. Hoćete dodatno da ugrozite biološki integritet, koji je već ugrožen, jer nas je sve manje na ovim prostorima. Gospođo ministre, nemojte kolutati očima, molim vas, to su realne cifre. Vi ste se zalagali za cifre, ja sam vam cifre čitao, molim vas, opovrgnite, kažite - Momčilove, ti nisi u pravu, cifre su drugačije, a ja ću sve ovo vama da predam. Hvala vam. Mislim da je jasno zbog čega srpski radikali ne mogu da glasaju za ovako nakaradan budžet, ovako sklepan, ovako loše objašnjen.
Narodni poslanik Zoran Krasić želi da govori o povredi Poslovnika i ima reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo Čomić, s obzirom na to da smo dobili od ministra, kao profesora, pouku da se krećemo u svetu cifara, a ne mišljenja itd., u skladu sa članom 136. Poslovnika Narodne skupštine, smatram da bi bilo dobro za javnost u Republici Srbiji da sazna nešto, a moram da kažem da toga nema u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2008. godinu. Ove poslanike koji su odavno u ovoj skupštini, već jedan ili dva mandata, podsećam da u ovom predlogu zakona o rebalansu ne postoji više reč "memorandum". Nekada su se kleli u to; ako nešto kažemo, kažu - to je prema memorandumu, mi donosimo ovo, pa se sve planira za dve godine unapred, to je neki srednjoročni plan. Sada u zakonu o rebalansu ne postoji reč memorandum, zaboravili. To je ta nova doktrina, nova teorija. Gospođo Čomić, zamolio bih vas da okrenete ovaj predlog zakona i da pogledate stranu 17. Tu se nalazi razdeo 3.12 – Avio-služba Vlade. Avio-služba Vlade ima ukupno 30 zaposlenih. Ako je posada jednog aviona, neka bude pet, proizilazi da imamo šest aviona u Vladi, ali mi nemamo podatak o tome koliko imamo aviona u Vladi. Ali, ako sednete u avion JAT-a i krenete, pošto imamo samo međunarodne letove, kad uzmete ono uputstvo za ne daj bože dobićete i mesečni pregled, njihov list za tekući mesec, i na poslednjoj strani tačno stoji koliko aviona ima JAT. Naš JAT ima 16 aviona, pa se kaže: 737-300, 737-400, i imamo one propelerne. Ovde nemamo ni osnovni podatak koliko oni imaju aviona, ali imamo podatak da će Avio-služba da košta 263.181.784 dinara, a služi za prevoz, tako se kaže u obrazloženju, za nadležne državne organe. Ne znam iz Narodne skupštine nekoga da je leteo tim avionom. Nemamo tu informaciju ni za Vladu. I za predsednika Republike, ali, kaže, može i za treća lica na tržištu. Doduše, ima ovde neka rubrika - sopstveni prihod, kolona sedam, koliko oni zarađuju po tom osnovu. Gro sredstava ide na popravku i održavanje. Interesuje me da li neko iz ove vlade može da nam kaže da li imamo sedam aviona, dva helikoptera, jedan avion, onaj JAK 40 koji je Tito dobio još šezdeset i neke godine od Rusa, ili ko zna. Molim vas, transparentno. Jedno vreme je i Cane Subotić vozio Vladu, imao je svoj avion, pa su neki koristili usluge, jer je Đinđić plaćao taj avion, kaže - to je mnogo jeftinije nego da se angažuje drugi avion. (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Moraću ponovo da se javim pošto nisam baš bio dorečen.
Nema povrede člana 136. Akti koje ste dobili u proceduri dostavljeni su svim narodnim poslanicima u skladu sa članom 136, tako da nema povrede člana. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi, posle njega narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Poštovana gospođo Čomić, poštovana gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, ukratko ću da se osvrnem na specifičnosti našeg područja. Na početku bih ipak primetio da je u opštoj svetskoj finansijskoj krizi, pored gomile problema koje naše društvo ima, teško sačiniti rebalans, pa i budžet koji nas čeka za narednu godinu, a da se pri tom uravnoteže socijalna i razvojna komponenta. Nadam se da ćemo i amandmanima to korigovati tako da se napravi što bolji projekat, koji bi zadovoljio i jednu i drugu komponentu. Dobro je što je ovim rebalansom povećana pozicija subvencija za ekonomski razvoj, jer to je šansa da se problemi sa kojima se suočavamo brže rešavaju. U svemu ovome ipak bih primetio da stara priča o ravnomernom regionalnom razvoju, o razvoju nerazvijenih, ranije se čak koristio i termin ekstremno nerazvijena područja, ostaje još uvek glavna tema, a da nismo uspeli da napravimo ozbiljniji pomak. Po mojoj proceni, povećava se zaostajanje. U slučaju opštine Preševo je to sasvim jasno. Krajem osamdesetih i početkom devedesetih godina bili smo na nivou jedne petine nacionalnog dohotka po glavi stanovnika, znači, pet puta nerazvijeniji od državnog proseka. Sada smo, nažalost, stigli na jednu sedminu; prema poslednjim podacima Zavoda za statistiku, 14,8% u odnosu na državni prosek korigovanog nacionalnog dohotka po stanovniku. Ti podaci daju sliku najnerazvijenije opštine, a ima i sličnih: Medveđa i niz drugih opština koje su nešto malo razvijenije, ali uglavnom u okviru te opšte nerazvijenosti. Apsolutno ne verujem da ćemo ovim predlogom za neko kraće vreme, ali možda i narednim budžetom, obezbediti da se nešto ozbiljnije radi kada je u pitanju razvoj nerazvijenih područja i da se ovaj jaz ili uopšte ova razlika ne povećava više, da pokušamo da je smanjimo. Sada bih preneo diskusiju na teren famoznog Koordinacionog tela za Preševo, Bujanovac i Medveđu. Oni pričaju ovde, a i za javnost, da se tamo stvorio, maltene, Eldorado, da se tamo prelivaju basnoslovna sredstva i da su ostale opštine ostale bez tih sredstava. Mislim da je neodgovornim izjavama pojedinih funkcionera Koordinacionog tela, pa i određenih vlada u ovom periodu stvoren taj privid, jer podaci jasno govore da su sredstva koja su za ovo područje obezbeđena preko Koordinacionog tela daleko ispod proseka investicionih ulaganja u državi. Skoro su dati podaci Koordinacionog tela; za devet godina funkcionisanja Koordinacionog tela daje se podatak da je 1.155.000.000 dinara iz republičkog budžeta preko Koordinacionog tela obezbeđeno opštini Preševo, što u proseku dođe 128.000.000 dinara godišnje, a to po glavi stanovnika u opštini Preševo iznosi 3.600 dinara. To je duplo manje samo u odnosu na sredstva NIP-a u ovoj godini, ako se računa prosek po glavi stanovnika, a nekoliko puta, šest ili sedam puta niže od dinamike investicione aktivnosti na nivou države, šest ili sedam puta niže od državnog proseka. Postavlja se pitanje gde su otišla sredstva. Pa, radilo se o području gde decenijama nije ulagano ništa ili sasvim malo. Bilo je oružanih sukoba. Nisu ta sredstva bila samo za razvoj, za investicije, nego i za saniranje takvog stanja koje smo imali i u toku 1999. godine, a i 2005. godine u toku oružanih sukoba. Tvrdim da je daleko bolja situacija nego u ranijim decenijama, ali daleko je od toga da se dostigne neki proces investicione aktivnosti koji imaju druge opštine, ne razvijenije, nego prosečne opštine u Srbiji. Ovde otvaram tu problematiku, ne ono što je neko od radikala rekao, vidim opet izlaze sa amandmanom, da umesto Koordinacionog tela za Preševo, Bujanovac i Medveđu sada treba za jug Srbije i za veći broj opština. Nije to model. Neće ništa dobiti te druge opštine, jer su konkurišući preko drugih fondova ostvarivale daleko više nego što su mogle opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa preko Koordinacionog tela; one su apsolutno bile onemogućene da ostvaruju sredstva preko drugih razvojnih fondova, nego smo isključivo bili u ovom periodu ograničeni na Koordinaciono telo i sredstva Koordinacionog tela. Mislim da sada ima šanse da se Koordinaciono telo reorganizuje, da se postavi novi model, da se stvarno tamo radi na osposobljavanju razvojnih kapaciteta, stručnih kapaciteta, da se osposobe ove opštine za održivi razvoj. To verovatno važi i za niz drugih opština u širem području, gde apsolutno treba obezbediti instrumente da oni u jačoj konkurenciji budu efikasniji u ostvarivanju sredstava razvojnih fondova i da se paralelno radi na pomoći koja mora da se obezbedi, opet ponavljam, u toj komponenti stručnih, ljudskih kapaciteta, da bi ove opštine bile sposobne da se nose ravnopravno u konkurenciji sa drugim opštinama. Mislim da je tu poenta i orijentacija koju bi trebalo obezbediti i nadam se da ćemo ako ne ovim rebalansom bar budžetom za 2009. godinu, uz jednu adekvatnu, ozbiljniju reorganizaciju Koordinacionog tela, obezbediti da i ove opštine, a što da ne i sve najnerazvijenije opštine, imaju mogućnost za brži razvoj i pristizanje bar onog proseka koji je naš cilj. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, želi da govori o povredi Poslovnika i dobio je reč na osnovu člana 100, pa narodni poslanik Dragan Stevanović, isti osnov.
Gospođo Čomić, lepo sam vas zamolio da pročitate. Da ste pročitali ovo što je napisano u obrazloženju, videli biste da je nedovoljno. Ne možemo mi da funkcionišemo sa paušalnim podacima, moraju brojke da budu vrlo precizne, što reče ministar. Da nastavim dalje, i zbog vas i zbog poslanika i zbog ovih mojih koalicionih partnera koji gledaju preko televizije. Mi imamo Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj, ali mi smo pre nekoliko dana dobili i Kancelariju, obratite pažnju, čitam kako je napisano, kaže ovako - Kancelarija za održivi razvoj nedovoljno razvijenih područja. Lingvistički, to bi ispalo da oni ostanu i dalje nerazvijeni, održivo da se razvijaju i da zadrže postojeću poziciju. To je tako kada žaba vidi da se konj potkiva, pa hajde i ona da se potkuca malo. Ta kancelarija treba, praktično od momenta kada mi usvojimo ovo, da zaposli 20 novih radnika. Zapamtite, ovo je kraj oktobra, imamo još 60 dana do kraja godine. Do kraja godine oni treba da potroše 1.556.341.820 dinara. Ovaj iznos podelite sa 60, pa ćete da vidite koja će to potrošnja biti po danu. Znači, tu dolaze i subote i nedelje. To je najveća potrošnja. Dalje, da li je nekome u ovoj sali poznato da li u Srbiji postoji jedan apelacioni sud? Ako neko kaže da postoji, neka mi donese papir gde se obratio apelacionom sudu i da je sudija odlučio. Inače, tu postoji 387 ljudi na platnom spisku. Idemo dalje, imamo i upravni sud. Molim vas, neka mi neko donese tužbu kojom je pokrenuo upravni spor pred upravnim sudom. Tu imamo 61 zaposlenog. Upravni sud ove godine košta Srbiju 47 miliona. Zapamtite, građani Srbije, to ne postoji. Apelacioni sudovi ovu državu koštaju 655.752.744,00 dinara. Niko živi ne zna. Fatamorgana. Da ne bih dobio kaznu, gospođo, teško da možete da odgovorite i kada je u pitanju svet brojki; ovo su neke ludačke brojke za nešto što ne postoji. Kako neko može milijardu i po dinara da potroši za 60 dana? To je maltene... da ne pričam o penzionerima.
Narodni poslaniče, nema povrede člana 136. Akti koji su u proceduri pripremljeni su u skladu sa Poslovnikom, a primedbe koje iznosite mogu da budu rešene podnošenjem amandmana ili intervencijom Odbora u vremenu od završetka načelne rasprave do početka rasprave u pojedinostima. Dakle, dobili ste reč da kažete da je povređen član 136. koji se odnosi na pripremu akta u skladu sa odredbama Poslovnika, a govorili ste, u suštini, o onim odredbama, onim delovima, onim pozicijama u Predlogu izmena i dopuna Zakona o budžetu na koje se podnose amandmani, što ne sumnjam da vi znate, tako da je ovo vrsta rasprave u raspravi o pojedinostima, ne po povredi Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, smatram da je povređeno dostojanstvo Narodne skupštine zbog činjenice da je prethodni govornik, ne gospodin Krasić nego gospodin Halimi, govorio neistinu. Naime, gospodine Halimi, vi dolazite sa juga Srbije, dolazite iz opštine koja se nalazi u Pčinjskom okrugu i koja je, ponavljam, u južnoj Srbiji. Amandman koji je podnela Srpska radikalna stranka je apsolutno u skladu sa Ustavom i svim zakonima koji su usklađeni sa tim Ustavom. Kategorija koju vi ovde promovišete i pokušavate da aktuelizujete, kako kažete, neustavna je i predstavlja na neki način atak na ustavni poredak Republike Srbije. To je ta vaša preševska dolina, koja u principu nije ni geografska kategorija nego isključivo politička i koja je u pozadini separatistička. Vi ste, gospodine Halimi, sada spomenuli neke oružane sukobe. Kada ih već spominjete, mislim da bi bilo dobro i korisno da analiziramo i vaše učešće, odnosno vaš doprinos svim tim sukobima i neprijatnostima koje su se desile na jugu Srbije. Čini mi se da ste u dva ili tri mandata bili predsednik opštine Preševo. Mislim da nije bila zaobilazna vaša uloga u celoj toj priči. Što se tiče ove teme budžeta i ekonomskih prilika na jugu Srbije, neukusno je da u tom kontekstu delite vašu opštinu od bilo koje druge opštine na jugu Srbije. Da bih ovo dokazao i potkrepio reći ću vam da je u proteklom mesecu opština sa najvećim ličnim dohotkom u Pčinjskom okrugu bila opština Bujanovac, opština koja je mešovitog sastava, gde žive i Srbi i Šiptari, odnosno Albanci, kako vam više odgovara. Bili biste korektni kada biste kao poslanik sa juga Srbije rekli da opština sa najmanjim prosečnim ličnim dohotkom i najgorim ekonomskim pokazateljima, ali ne u Pčinjskom okrugu, nego u Srbiji, jeste opština Trgovište u kojoj živi 99,9% Srba. Kada ste toliko zabrinuti za narod na jugu Srbije, zašto ne govorite o problemima građana opštine Bosilegrad koju dominantno naseljava bugarska nacionalna manjina? Prema tome, nemojte svaki vaš izlazak za ovu govornicu da koristite da promovišete neke teme i neke ideje koje objektivno nanose i ustavnu i svaku drugu štetu ovoj državi. Nemojte da unosite nepotrebni nemir među građane juga Srbije. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Paja Momčilov želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, pozivam se na članove 225. i 226, po kojima imam pravo da dobijem informacije koje su od interesa za rad nas narodnih poslanika iz SRS. Naime, sada ću se osvrnuti na nešto što je sastavni deo rebalansa budžeta a to je plan Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje. Mi ne možemo amandmanski da intervenišemo na ovaj dokument, to vam je dobro poznato. Mislim da moramo da zatražimo određena objašnjenja. Rekao sam da uštede u budžetu i u javnoj potrošnji treba činiti na način koji je racionalan. Sigurno je racionalno boriti se protiv preterane administracije. Pazite, u ovom fondu imate 2.552 zaposlena, a onda se kaže, citiram: "Broj zaposlenih u 2008. godini i u narednim godinama će se i dalje povećavati, u cilju poboljšanja kvalifikacione strukture" itd. Molim vas, 2001. godine Fond je u centrali imao 60 zaposlenih ljudi, a sada u Beogradu ima 200 zaposlenih. Fond je 2001. godine imao tri sektora, a sada ima 14 sektora. Svaki sektor ima direktora, zamenika direktora i niz šefova i odeljenja. Da ne govorim o ostalom administrativnom aparatu. Samo ove godine zaposleno je minimum 300 ljudi, uglavnom sa pogodnostima posedovanja partijskih dokumenata. Poznato je i iz koje stranke se regrutuju ti kadrovi. Ono što je takođe vrlo interesantno, sistematizaciju ovde pravi direktor bez upravnog odbora, ima pravo, a ističe se na oglasnoj tabli u samom fondu. Ono što je jako interesantno, imaju sektor za dobrovoljno osiguranje. Imamo li mi dobrovoljno osiguranje? Dva čoveka rade, primaju platu, mi plaćamo, građani Srbije plaćaju i to je normalna situacija. Gde mi možemo ovde videti koliki su troškovi za novu zgradu koja je izgrađena na Dedinju, koliko je to koštalo građane Srbije i da li je to uopšte potrebno pored onolikog prostora, SIV 1, 2 i 3, koji je ostao posle smanjivanja ove naše države? Molim vas, odgovorite da li je to u redu. Dajte mi podatke zašto je ovo ovako. Samo da završim, da shvate oni koji su finansijeri. Svaka normalna vlada teži blagostanju građana. Blagostanje se meri kvalitetom života, a u kvalitetu života je zdravlje najvažnije, shvatite. Investiranje u zdravstvo nije potrošnja nego investicija, održivi razvoj, definicija Svetske banke i Svetske zdravstvene organizacije. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. I Riza Halimi je tražio repliku. Pravo na repliku, spominjanje poslaničke grupe u izlaganju narodnog poslanika Rize Halimija, reč ima Gordana Pop-Lazić.
U ime poslaničke grupe SRS, s obzirom na to da je gospodin Halimi spomenuo poslaničku grupu u negativnom kontekstu, samo sam htela da skrenem pažnju i vama i javnosti, možda je to prošlo nezapaženo, a važno je da se precizno definiše. Gospodin Halimi je rekao da postoje i da su postojali neki oružani sukobi u Preševu. Koliko znam, nikakvih oružanih sukoba na teritoriji Srbije nije bilo od agresije NATO pakta na SRJ. Verujem da ste vi, gospodine Halimi, kao iskusni poslanik i predsednik opštine u više mandata upućeni koliko je opština u istom položaju kao što je Preševo. Recimo, Knjaževac je možda u još goroj poziciji, jer apsolutno nijedna firma više ne radi; privatizovani su i "Leda", i "Džervin" i IMT, i tamo bukvalno niko ne radi jer nema gde da radi. Nekada je, recimo, Knjaževac imao više zaposlenih ljudi nego radno sposobnog stanovništva. Sada vlada opšta nezaposlenost. Pogledajte malo u širem kontekstu Srbiju. Kada tražite neke podatke od Zavoda za statistiku ili nekog ministarstva, vezano za neku pojavu koja se odražava na vašu opštinu, dajte paralelu i sa drugim opštinama. Nemojte da gledamo samo jug Srbije ili, kako vi kažete, preševsku dolinu, što je potpuno neprihvatljiv geopolitički pojam. Zatražite podatke da vidimo malo kako stoje stvari u istočnoj Srbiji, u zapadnoj Srbiji, pa i u centralnoj Srbiji - opština Rekovac, verujem, nije ništa razvijenija od vaše opštine. Dakle, jasno je svima nama da živimo u sveopštem siromaštvu, a da imamo rasipnički budžet i rasipničku administraciju. Samo ću jedan podatak da vam iznesem, a vi ste ovde aminovali i uz vlast uvek glasali. Recimo, Ministarstvo prosvete je 2000. godine imalo oko 400 zaposlenih, a sada ima 1.400. Pa, vi vidite da li ovakva privreda može da finansira toliku administraciju. To vam je slučaj sa svakim ministarstvom u Srbiji. Imala sam potrebu samo da vam skrenem pažnju na pojam oružanog sukoba jer mislim da on treba da se razjasni i da shvatite da, nažalost, nije samo opština Preševo u tako nezavidnoj situaciji, nego možda čak 80% opština u Srbiji. Srbija živi u četiri grada, nažalost.
Reč ima narodni poslanik Riza Halimi, pravo na repliku na osnovu direktnog spominjanja. Izvolite.
Hvala, gospođo Čomić. Dame i gospodo narodni poslanici, u redu, ima u ovim replikama na moju diskusiju i nepoznavanja situacije, ima mladih kolega i treba im oprostiti. Na kraju krajeva, danas uopšte nisam ni spominjao termin - Preševska dolina. Stvoren je ovde jedan kompleks, i kad ga ne spominjem reaguje se bez potrebe, a ja sam do sada nekoliko puta objašnjavao i da nam je izborna lista s tim nazivom, i da postoji niz specifičnosti koje se tim terminom odražavaju, ali mislim da sada nemamo vremena za tu temu jer imamo ovako značajnu temu na dnevnom redu. Zbog krize u opštinama Preševo, Bujanovac i Medveđa Vlada Republike Srbije je 7. februara 2001. godine donela program i formirala Koordinaciono telo za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa. Znači, poznato je kakve su okolnosti bile u to vreme, od januara 2000. pa do maja 2001. godine, mislim da je svim ozbiljnim posmatračima to još u svežem sećanju. Apsolutno ne vidim razlog da sad zbog nedovoljnog informisanja pojedinih poslanika ponovo otvaramo tu temu. Činjenica je da imamo i Koordinaciono telo i program iz tog vremena koji nosi naziv Program rešavanja krize u opštinama Preševo, Bujanovac i Medveđa. Što se tiče nerazvijenosti, ja sam ovde dao uporedne podatke sa prosekom u državi, i to podatke Zavoda za statistiku, ništa drugo. Time nisam rekao da nema drugih nerazvijenih opština. Govorim za Preševo, Bujanovac i Medveđu, jer imam verovatno 97% glasova iz ove tri opštine. Uvek bih pristao da govorim u ime, što da ne, određenih ljudi i u Bosilegradu i Trgovištu, ako oni traže od mene kao narodnog poslanika da iznesem neki problem, ali se nadam da oni imaju mogućnosti da preko drugih poslanika to urade. Preševo, Bujanovac i Medveđa imaju samo jednog poslanika, a to sam ja, i ako ja ne budem govorio o njihovim problemima, i to najizvornije, ko će drugi? Ne vidim uopšte u čemu je taj problem koji se ovde iznosi. Ali, činjenica je da je, na osnovu poslednjih zvaničnih podataka Zavoda za statistiku, opština Preševo na poslednjem mestu sa, ponavljam, korigovanim narodnim dohotkom po stanovniku od 14,8% od državnog proseka. (Predsedavajuća: Tri minuta i trideset sekundi.) To je činjenica. Ali, to ne znači da ne postoji i niz drugih nerazvijenih opština. Zato sam na kraju rekao da je potrebno da se dodatni instrumenti u ovoj skupštini donose i da Vlada ima konkretnije mere da bi se jaz između razvijenih i nerazvijenih smanjio, da bi se ipak obezbedili dinamičniji razvojni procesi u ovim opštinama... (Predsedavajuća: Četiri minuta. Molim vas.) ... kako ne bi više zaostajale. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković. Traži reč, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na povredu Poslovnika, član 218. stav 1, koji kaže: "Vlada izveštava Narodnu skupštinu o svom radu, a naročito o vođenju politike, o izvršavanju zakona, drugih propisa i opštih akata, o ostvarivanju plana razvoja i prostornog plana i o izvršavanju budžeta Republike Srbije." Potpredsednik Vlade gospodin Krkobabić, stariji, upravo je izjavio da povećanje penzija na 70% od prosečne plate može da se očekuje 2010. godine. Citiram: "Nećemo da rušimo državu, moramo taj projekat pomeriti na neke vreme, moguće do kraja 2010. godine." Ovom prilikom želim da se, u ime poslaničke grupe Demokratske stranke Srbije i u ime 1.700.000 penzionera koji su očekivali ovo povećanje, zahvalim na ovako brzom odgovoru potpredsedniku Vlade gospodinu Krkobabiću i da kažem - povećanja penzija neće biti, možda za dve godine, u okviru neke nove predizborne kampanje.
Narodni poslaniče, nema povrede člana 218, ali ima povrede članova Poslovnika koji regulišu pravo na reč. Molim vas da ne zloupotrebljavate Poslovnik i dobar običaj koji smo ustanovili i prećutni dogovor na koji način se široko tumači upotreba Poslovnika. Član na koji ste se pozvali, a odnosi se na izveštavanje Narodne skupštine o radu Vlade, nije povređen, niti može biti primenjen na ovoj sednici. Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović, a posle njega narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlog za izmene i dopune Zakona o budžetu ili rebalans budžeta je produkt naše neefikasne i skupe države. Ovaj rebalans nije projektovala prihodna strana, već ga je, naprotiv, projektovala rashodna strana, kako smo čuli u izjavi gospođe ministarke. Ona je rekla da je ovaj rebalans kompromis, ali ne kompromis u smislu zadovoljenja najširih masa i građana Republike Srbije, već kompromis između političkih partija koje čine trenutno vladajuću koaliciju i zadovoljenje njihovih potreba. Čuli smo i razne komentare i objašnjenja, čak i ko su kreatori fiskalne politike, kako se oni dele na neutralne, na umerene, na ekstremne itd., no sve to se ne čini dovoljnim da se građani zadovolje ovim budžetom, jer ovaj budžet je totalno rasipnički i neće zadovoljiti svrhu, osim, ponovo napominjem, grupe političkih partija koje su u vladajućem režimu. Nedostatak ovog budžeta je to što je javna potrošnja velika, što nema nacionalnu i državnu strategiju, što su mali fondovi za razvoj, što nema sredstava za razvoj malih i srednjih preduzeća, što je mali agrarni budžet, a trebalo bi da bude višestruko veći, jer svi mi znamo da bez razvoja privrede i poljoprivrede nema ni razvoja društva, a ni budžeta. Ovaj deficit od 45.784.000.000 koji je projektovan ovim budžetom je ogroman, s obzirom na činjenicu da su još potrebna dodatna sredstva na osnovu otplate duga, pa da ona ukupno iznose 92.118.000.000, a obezbediće se odakle nego iz privatizacionih primanja, kredita, donacija, finansijske imovine budžeta; sve je to nejasno, odnosno poznata je stvar da idemo u dužničko ropstvo da bismo sve ove stavke u budžetu realizovali. Jedino što može da se pohvali je jedan mali korak - preuzimanje zaposlenih iz Uprave carina koji su radili u institucijama na Kosovu i Metohiji; to je oko 50 radnika koje je država preuzela da ih zaposli. Međutim, želim da postavim još jedno pitanje, a to je šta je sa zaposlenim Srbima koji rade u kosovskoj policijskoj službi za koje je Srbija trebalo da preuzme obavezu i da izvrši plaćanja kako bi Srbi imali zaštitu i bezbednost na teritoriji Kosova i Metohije. Takođe, čudno je to što ovim rebalansom budžeta nisu predviđena sredstva za Skupštinu Zajednice opština Kosova i Metohije. Kao što znate, ona je formirana na Vidovdan 2008. godine i sve parlamentarne stranke učestvuju u toj skupštini. Koliko ja znam, i Vlada je priznala tu skupštinu kao legalnu instituciju, međutim, vi mislite da Srbi na Kosovu, kao i do sada, treba da budu volonteri, da rade besplatno kako bi zaštitili svoju državu. Pretpostavljam da je ovo samo jedan propust, koji će se nadoknaditi najverovatnije amandmanima. Šta je cilj, citiram – cilj ekonomske i strukturne politike jeste stvaranje uslova za visoki rast investicija, što će omogućiti rast izvoza u narednom periodu, a time i redukovanje spoljnotrgovinskog deficita i nezaposlenosti u Srbiji. Evo, ja ću navesti te stavke koje su u razdelu 15 - Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja, a to je 271.811.331 dinar za Republičku agenciju za razvoj malih i srednjih preduzeća, 3.900.000.000 za program kreditne podrške preko Fonda za razvoj, 200.000.000 za kreditiranje lizinga mašina i opreme, 3.000.000.000 za start-ap kredite, 1.200.000.000 za kreditiranje izvoza i 1.970.000.000 za osnivački ulog u ovoj firmi "Fijat - Zastava" koja treba da donese progres, razvoj. Kad sve te cifre saberemo to je oko 10,5 milijardi ili u odnosu na celokupan budžet 1,51%, što je zanemarljivo malo sredstava s obzirom na to da treba više sredstava da se investira u razvoj, da se pomogne razvoj malih i srednjih preduzeća i uopšte razvoj privrede, kako bi država mogla da bude jača i slobodnija. S druge strane, u razlozima za donošenje ovog budžeta navodi se povećanje rashoda, pre svega za penzije. Poslanici koji su ovde izlazili tvrde da je taj razlog samo izmišljen, da u stvari ovo linearno povećanje neće dovesti do boljitka, s obzirom na sve veće cene koje eskaliraju ovih dana tako da će ta sredstva koja su namenjena penzionerima da se istope. Želeo bih još da istaknem da su ove subvencije u poljoprivredi mogle da budu veće i da se plasiraju kako bi naš agrar bio jači i naš seljak mogao bolje da posluje, kao i ova tekuća budžetska rezerva koja je predviđena. Vi ste zaboravili, da vas podsetim da su na Kosovu i Metohiji formirane lokalne samouprave i da do današnjeg dana, iako su izbori bili 11. maja 2008. godine, nijedan novoizabrani funkcioner nije primio lični dohodak. Znači, država je raspisala izbore, ali nije htela iz tekuće budžetske rezerve da plati barem onaj minimum, a to je predsednik opštine, potpredsednik opštine, predsednik skupštine, zamenik predsednika skupštine i članovi opštinskog veća, kako bi organi lokalne samouprave mogli da funkcionišu normalno. Ima dobacivanja sa druge strane, a to su dobacivanja onih koji imaju zanemarljivo mali broj birača na prostoru Kosova i Metohije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Velimir Ilić. Želi da govori o povredi Poslovnika i ima reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, reklamirao sam povredu Poslovnika jer smatram da na neka pitanja koja smo pokrenuli ovde već danima ne dobijamo odgovor. Pitanja su veoma ozbiljna. Prošli put sam u svojoj diskusiji ponovio, više poslanika je o tome razgovaralo i smatramo da dok se na to ne odgovori ne možemo razgovarati ni o rebalansu budžeta ozbiljno, ni o budžetu za narednu godinu, 2009. Ponavljam, mi smo se dogovarali 2007. godine da se sredstva od prodaje velikih preduzeća u 2008. potroše za Koridor 10, za vodosnabdevanje Zrenjanina i Banata, za branu "Svračkovo" i za nekoliko značajnih projekata u Srbiji. Ukupna sredstva od prodaje "Mobtela" u visini od1.600.000.000, 300.000.000 od trećeg operatera, 360.000.000 od prodaje Robnih kuća Beograd, što ukupno iznosi 2.260.000.000 evra, namenjena su da se u ovoj godini utroše za velike kapitalne investicije države Srbije. Počela je predsednička kampanja krajem prošle godine, u januaru završeni predsednički izbori, skupa kampanja, kampanja i izbori 11. maja, a posle toga ste, gospodo iz koalicije Za evropsku Srbiju,preuzeli vlast. Do dana današnjeg nije urađen ni metar autoputa i nikakva obaveštenja nismo dobili gde su sredstva od 2.260.000.000 i za šta su potrošena kad su to bili zaključci Vlade koja je radila na privatizaciji ova tri velika sistema. Smatramo da su to ogromna sredstva i da je pitanje veoma ozbiljno. Da li su ova sredstva potrošena u izbornoj kampanji koja je bila preskupa? Koliko se tih sredstava prelilo u Vojvodinu kod gospodina Pajtića?Za šta su potrošena ova sredstva? Dajte nam izveštaj da li su ta sredstva namenski potrošena. Ubeđen sam da je kapitalni fond u Vojvodini veliki deo sredstava potrošio nenamenski. To je sigurno. Druga stvar, mi moramo biti ozbiljni i ovaj parlament veoma ozbiljno mora odlučivati o nekim temama koje život znače za Srbiju. Prema tome, ne može izaći neko u izbornoj kampanji i obećati pet milijardi evra građanima Srbije preko akcija, hiljadu evra po glavi, i povući biračko telo i dobiti izbore. Ne može izaći neko i reći - penzije, povećanje 70% od prosečne plate, a sada reći - pa dobro, to ćemo da odložimo za neku godinu, a ove akcije, videćemo, možda neće biti nikad, a možda će nešto i biti, videćemo. To su dva potpredsednika Vlade Republike Srbije. Smatram da je neodgovorno ako izađu dva potpredsednika Vlade i obećaju nešto, a sada kažu - puj pike ne važi, mi smo zaseli tamo, nećemo rušiti Vladu našu, naravno, jer nikad možda nećemo tamo ni prići, a kamoli doći, ali nema veze, bože moj, snaći ćete se vi i bez naših obećanja. Ako se ne ispune ova obećanja, pokrenućemo aktivnosti za opoziv ljudi koji obmanjuju Srbiju, koji su postrojili pet miliona građana Srbije da stoje danonoćno u redovima, da upisuju akcije i od toga napravili jednu šegu, a sada kažu - puj pike ne važi, od toga nema ništa. Hvala.
Narodni poslaniče, ostalo je nejasno od koga tražite informaciju, da li od prisutne predstavnice predlagača ili od pojedinog ministra. Dužna sam da vas obavestim - ako se informacija traži od Vlade, onda kao narodni poslanik treba da kažete da li ide generalnom sekretaru Vlade, kabinetu predsednika Vlade ili potpredsedniku. Ako želite da teme o kojima govorite budu teme na sednici Narodne skupštine, onda vas upućujem na član 199. Poslovnika Narodne skupštine po kojem svaka poslanička grupa ima pravo da uputi zahtev predsednici Skupštine za sazivanje sednice na kojoj će Vlada u celini, predsednik Vlade ili pojedini ministri odgovarati na poslanička pitanja i predsednica je u obavezi da takvu sednicu zakaže. Ako vam je promakla ta informacija, to je inače sednica na kojoj su svi članovi Vlade obavezni da daju informacije koje tražite. Narodni poslanik Miloš Aligrudić želi da govori o povredi Poslovnika, i dobija reč na osnovu člana 100, naglašavajući da govori o članovima 225. i 226.
Govorio bih o članu 225. stav 1. zbog toga što narodni poslanici moraju biti obavešteni o svim relevantnim podacima koji su značajni za njihov rad, a problem iskrsava onda kada narodni poslanici i javnost budu pogrešno obavešteni od strane Vlade ili njihovih predstavnika o onome što se dešava i što je aktuelna situacija. Danas je na dnevnom redu rebalans budžeta i s obzirom na to kakve informacije kruže, dužan sam da skrenem pažnju na sledeće. Mi smo kao poslanička grupa DSS pre petnaestak dana podneli predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita kojim je predloženo da Narodna skupština poveća osigurani iznos depozita sa tri hiljade evra na 20 hiljada evra. Kada smo to predložili imali smo u vidu okolnost da postoji određeni problem koji se zove globalna finansijska kriza, da postoji talas koji može zapljusnuti našu državu i može se vrlo negativno odraziti na ono što se zove odnos štediša prema sopstvenim ulozima i poslovnim bankama u koje su deponovali svoju štednju. Radi te odbrane ili zaštite rekli smo tada, kao i dobar deo opozicije, da je potrebno nizom mera reagovati, a da Vlada to ne čini. Tada smo optuženi, to je poenta moje priče, da predlažemo zakon koji ima populističke i demagoške dimenzije, koji mora da ima određena pokrića za to što predlažemo, kada je reč o pokrivanju depozita u iznosu od 20.000 evra. Tada smo optuženi za to da se služimo propagandnom koja treba građane Srbije da uplaši kada je reč o sigurnosti njihovih štednih uloga, pa je bio sastanak i sa guvernerom Narodne banke Srbije i ostali zvaničnici su davali izjave u tom smislu, da bi se 15 dana nakon toga pojavio zakon koji je predložila Vlada Republike Srbije o povećanju osiguranog iznosa na 50.000 evra. Razlika između ta dva predloga je golema. U prvom slučaju predlog je bio zasnovan i utemeljen na potpunom pokriću kada je reč o onome što se zove fond za osiguranje depozita ili što se zovu deponovana sredstva do 40% od ukupnog iznosa deponovanih sredstava koji iznosi oko šest milijardi u ovom trenutku. U ovom trenutku predlog koji je dostavljen pokriva najviše 2,5 milijardi od tri milijarde koje su neophodne. Javlja se 500 miliona deficita koji bi morao, u slučaju nužde, da u roku od 90 dana štedišama bude nadoknađen, jer je to garancija Republike Srbije i to je ono što treba da ulije poverenje građanima u njihovu štednju. Ako je to ono, dame i gospodo, što vi radite, radite vrlo pogrešno jer će onda sudbina tih depozita biti ista kao sudbina besplatnih akcija javnih preduzeća tj. ništa drugo nego gomila laži. Morate građanima Srbije, ako ste odgovorna vlast, uliti poverenje svojim aktivnostima, a ne unositi nemir ili unositi podozrenje. Naš predlog je bio kvalitativno suprotan od ovoga. Bio je potpuno drugačiji. Da li je moguće i da li ćete to uraditi makar u budžetu koji predviđate za sledeću godinu, da ćete pokriti taj disbalans, da ćete pokriti taj deficit koji je ovde očigledan, jer u rebalansu budžeta nijedne reči o tome nema? Kako mislite da ozbiljno vodite državu? Kako mislite da ozbiljno učinite šta je potrebno da građani ove države imaju poverenje u institucije sistema? Pitam se, ali ne verujem da ću racionalan odgovor od vas dobiti.
Narodni poslaniče, ili tražite informaciju od nadležnih organa i organizacija ili ne? Ako tražite, onda je, pretpostavljam, to upućeno predstavnici Vlade. Ministarka Diana Dragutinović će u toku sednice dati potrebne informacije koje vam, na osnovu člana 225, trebaju za dalji rad. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospođo Čomić, da ne bude zabune, to je član 27. našeg poslovnika. Mislim da vi nama sistematski onemogućavate jednu potpuno normalnu raspravu, u kojoj treba da izazovemo ove ljude iz Vlade da saopšte podatke kako bi javnost saznala, kako bi se javnost orijentisala u prostoru, da vidi koji ju je ministar prevario, koji je ministar slagao, koji je ministar pričao nešto, koji je ministar na pokvaren način dolazio do glasova i do svojih strateških pozicija vezanih za bitisanje u ovoj vladi. Vi to onemogućavate. Ja ću zbog svojih koalicionih partnera, građana Republike Srbije, samo da ih podsetim šta su ovi iz Vlade napisali u ovom svom papiru. Vraćam na početak, da su ovde, oni bi bili na optuženičkoj klupi, i Đelić, i Dinkić i Cvetković, da ne ređam od "a" do "š". Molim vas, da li je građanima Srbije poznato da će u toku 2008. godine Republika Srbija da izda garancije stranim vladama - vladi Španije, Nemačke, Austrije, pa zatim Eurofima, ne mogu da ređam sve ove banke. To je prva stvar. Veliki su iznosi. Naravno, čim Srbija daje garancije za te iznose, ovi iz inostranstva kreiraju politiku. Onih 6,5 milijardi još nije došlo od 2000. godine, da znate. Još je to na granici. Prebrojava se. I ono sa Kipra, nema ga nigde, i ovih pet miliona ljudi što su čekali, šta su čekali, neka idu kod Dinkića. Idemo dalje. Da li neko zna zašto Vlada uzima kredit od Komercijalne banke od 12,5 miliona evra, za kupovinu čega? Zgrade u Briselu. Šta će vama zgrada u Briselu? Pa, Evropska unija još dve godine i neće više da postoji. Od početka vam pričam, već 15 godina, Srbija nikada neće biti član Evropske unije. Niste mi verovali. Pre nekoliko meseci sam vam rekao da će da se desi ovo što se desilo. Vratio sam se iz Haga i sa ove govornice rekao sam šta će da se desi. Zašto? Prvo je stradala jedna banka u Holandiji pre dve godine i taj slom mora da ide dalje, ne može da se zaustavi. Molim vas, ovi eurofanatici i dalje pričaju. Na optuženičku klupu svi ovi koji su nas nekritički i srljajući terali da uradimo sve što traži EU. Pa ljudi, da li ste vi normalni?! Solana je potpisao da se ubijaju naša deca! On je za vas narodni heroj. Za mene nije narodni heroj. Molim vas, hitno sve članove Vlade ovde, i jednog po jednog na optuženičku klupu, a ne da nam se kriju po Sava centrima, po nekim ekonomskim institutima i da nam se rugaju sa televizije. Ne, ovde i neka polože račune.
Narodni poslaniče, nema povrede člana 27. Sednica je sazvana i teče u skladu sa Poslovnikom. Vaša sasvim razumna namera i predlog da se objasni da je potrebno da predstavnici Vlade budu u Skupštini odgovarajući na pitanja koja zanimaju narodne poslanike predmet je člana 199. Poslovnika Narodne skupštine. Svaka poslanička grupa ima pravo da zahteva sednicu na kojoj će biti prisutna cela Vlada, predsednik Vlade i na kojoj će odgovarati na poslanička pitanja. Potrebno je samo da bilo koja poslanička grupa takav zahtev uputi predsednici Narodne skupštine. Sve su poslaničke grupe u tom poslovničkom pravu potpuno ravnopravne. Reč ima narodna poslanica Marina Raguš. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100.
Dame i gospodo narodni poslanici, Boris Tadić, Vlada Srbije je potpuno obmanula celokupnu javnost u državi Srbiji i svakodnevno pokazuje kako izgleda tiranija demokratskog tipa. Javila sam se na osnovu članova 225. i 226. Prethodnih deset radnih dana u Narodnoj skupštini poslanička grupa SRS iznosila je životne probleme i postavljala konkretna pitanja nadležnima u Vladi Borisa Tadića. Nijedan odgovor na konkretno pitanje nismo dobili, a prošao je rok od osam dana. Ulice Srbije su prepune ljudi koji štrajkuju, pokušavajući na taj način da skrenu pažnju na svoj užasan položaj i da izbore pravo, makar ono pravo da budu saslušani. Ulicama Beograda ne može da se prođe zato što njima teku reke ljudi koji su žrtve tranzicije i diktature, konkretno Borisa Tadića, a objasniću i zašto. Ono što mi pokušavamo da napravimo ovde u ovom prestižnom domu nama se zapravo onemogućava svakodnevno. One životne i strateški važne rasprave se izmeštaju iz skupštinske sale i premeštaju u medijski prostor koji direktno uređuje Boris Tadić. Mi nijedan odgovor na životna pitanja nismo dobili i ovako izgleda demokratija u Srbiji. Konkretno pitanje i ono što mi pokušavamo danima ovde da izazovemo... Iskreno izražavam zaprepašćenje u odnosu na vladajuću koaliciju, posebno u odnosu na Demokratsku stranku od koje sam očekivala malo više demokratske i političke tolerantnosti, što upravo vi niste ti koji su inicirali da Vlada dođe, sledeći primer svih zapadnoevropskih demokratija, i pokuša zajedno sa opozicijom da nađe konkretno rešenje za užasnu situaciju, ekonomsku i socijalnu, koja je ušla na velika vrata u Srbiju. Mi slušamo i obaveštavamo se iz medija, i to je poražavajuća činjenica, da će 2009. godina, i to javnost treba da zna, biti katastrofalna za Srbiju, da penzije neće moći da se povećaju - i to je jedno lažno obećanje, mi to saznajemo sada, a mi i te kako znamo šta znači recesija 2009. i kako će izgledati 2010. godina. To znači: nema proizvodnje, smanjenje plata, smanjenje zarada, smanjenje penzija, manje radne snage, manje radnih mesta. To Srbiju čeka 2009. i 2010. godine. A, onda, mi imamo olimpijske začarane krugove i užasnu situaciju. Niko od nas ovde prisutnih neće moći da izađe iz ove sale i da pogleda te ljude koji su na ivici prosjačkog štapa. Ovo je konkretno pitanje, ja se zaista izvinjavam, hvala vam na toleranciji, shvatate da je ovo važno životno pitanje. Konkretno pitanje za predsednika Vlade jeste, a volela bih da ga uputim lično Borisu Tadiću ali nemam nadležnost da to uradim – kada će se ovde pojaviti celokupna Vlada Srbije da razmatramo sve goru ekonomsku situaciju i problem nadolazeće recesije? Hvala vam.
Narodna poslanice, o tome kada će Vlada Republike Srbije morati da dođe u Skupštinu na sednicu odlučuju poslanici, a ne Vlada. Dakle, potrebno je da bilo koja od deset poslaničkih grupa prosledi zahtev za održavanje sednice na kojoj će biti predsednik Vlade, svi ministri, koja se zakazuje kao posebna sednica sa postavljanjem poslaničkih pitanja. Na zahtev bilo koje poslaničke grupe, na osnovu člana 199, predsednica Skupštine saziva sednicu na kojoj svi poslanici postavljaju pitanja predsedniku Vlade i ministrima, članovima Vlade. Potpuno razumem da je moguće da to promakne pri čitanju Poslovnika i moja je dužnost da sve predsednike poslaničkih grupa pozovem da bilo ko od njih, ili svi zajedno, podnese zahtev formalne prirode da bi sednica mogla da bude sazvana. Što se tiče roka, pošto se pozivamo na članove 225. i 226. iz oblasti prava i dužnosti narodnih poslanika, pažljivim čitanjem oba člana videćete da nema roka u kojem tražena informacija treba da vam bude dostavljena ili u kojem treba da budete upućeni na to gde da informaciju nađete. Rok koji spominjete se odnosi na članove koji regulišu sednicu na kojoj poslanici postavljaju poslanička pitanja. Reč ima narodni poslanik Đuro Perić. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovana predsedavajuća, poštovana gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih da kažem sledeće: jedan veliki broj poslanika, što je sasvim normalno i prirodno, u svojim diskusijama osvrtao se na penzije i obećanja vezana za penzije. To je normalno i drago mi je što su ljudi počeli da se okreću i tom problemu. Nezgoda je u tome što tu ima mnogo pogrešnih interpretacija i netačnosti u raznim diskusijama, i to je sada nijansirano na razne načine. Želim da kažem sledeće: sve ovo što se predlaže sada predlagano je svima vama, svim poslaničkim grupama, pre dve godine, sa svim tim elementima. Većina vaših poslaničkih grupa je, kada su bili ovi izbori, identične stvari predlagala, da će to učiniti na ovaj ili onaj način, što je tačno, mogu vam ilustrovati gde, ko, kad je rekao. Ali, hoću da kažem drugu stvar, nisu ovo samo obećanja, mi se već godinama borimo za bolji položaj penzionera. Nisu obećanja, nego su svuda bile kočnice da se o tome raspravlja. Hoću da pređem na konkretne stvari vezane za rebalans budžeta. Prvo, dugovi prema Fondu PIO za ove doprinose koji su bili iznosili su 128 milijardi dinara. To je smanjeno zbog određenih situacija i sada taj dug, kako me je obavestio finansijski direktor Fonda, iznosi oko 85 milijardi, koje treba obezbediti, pa vi sad vidite koje su to relacije u sredstvima i za ovaj rebalans, a i za sledeću stvar koju ću još da kažem. Ko je kriv? Krive su sve bivše vlade, a ako ova sada ne uradi biće i ona kriva, tu nema diskusije. Tu znamo šta je. Sledeća stvar, Fond PIO je utvrdio, do poslednjeg dinara, gde su uložena sredstva, ova za koja se kaže - pojedeni fondovi itd. Do poslednjeg dinara je utvrđeno gde su data i uložena sredstva od tih doprinosa koji su tada bili i penzija. Napravljen je zakon o imovini Fonda. Tražimo da se to sve vrati Fondu i da Fond napravi preduzeće ili neku organizaciju koja će kapitalizovati sve to, ima toga i u naturi, akcijama itd. To mnogima izgleda smešno, međutim, to su ogromna sredstva koja mogu da pomognu u svemu ovome. Neću da ulazim sada u druge probleme koje ste vi iznosili, šta se dešava kod privatizacija itd. Sve je to stvarala ta generacija koja je do sada živela i radila, prema tome, red je da se njoj to na određen način vrati. Ako bi se izvršila određena preraspodela u svemu ovome ... (Predsedavajuća: Tri minuta 30 sekundi.) ... mi bismo mogli da dođemo do normalnih odnosa u isplati penzija, a ne da stvaramo situaciju da su, maltene, penzioneri i ovi zahtevi katastrofa, to će upropastiti Srbiju, upropastiće srpsku ekonomiju itd. Ima mnogo krupnijih i važnijih problema koji mogu dovesti do toga. Druga je stvar da li ćemo mi imati sveopštu krizu koja vlada u svetu, pa ćemo onda iz te krize svi izaći ... (Predsedavajuća: Četiri minuta.) ... na odgovarajuće relacije, koje će imati i zaposleni i svi ostali. Hvala, izvinjavam se.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, mislio sam da se javim u skladu sa članom 27, u vezi sa članom 218, međutim vi ste mi dali priliku da reklamiram povredu Poslovnika, člana 104 - povreda dostojanstva Skupštine. Gospođo predsedavajuća, vi ste obmanuli Narodnu skupštinu, poslanike, građane. Imamo član 218, to je deo 6. koji govori o odnosu Narodne skupštine i Vlade, gde ovako stoji, stav 1: "Vlada izveštava Narodnu skupštinu o svom radu, a naročito o vođenju politike" itd. Stav 2: "Vlada podnosi izveštaj Narodnoj skupštini kada to Narodna skupština zatraži ili po sopstvenoj inicijativi, a najmanje jedanput godišnje." Mi ne očekujemo da nama Vlada podnosi izveštaje, ali živimo u zemlji koja se nalazi u teškoj situaciji; očekujemo ovde predstavnike Vlade, toliko ima tema na koje moramo dobiti odgovore. Nažalost, gospođo Dragutinović, ministar finansija ne može na sva pitanja da odgovori. Verujem da svi građani žele da čuju odgovore na određena pitanja. Iskoristite vašu mogućnost iz člana 27, pozovite premijera i još neke ministre, treba da dobijemo odgovore na goruća pitanja. Zar treba iz medija da saznamo da je potpredsednik Vlade gospodin Krkobabić rekao - dobro, 2010. godine će biti povećanje? Čitajući vaš izveštaj, gospođo Dragutinović, prezentaciju koja se nalazi na sajtu Vlade, vidim da ste u zaključcima kao jednu primedbu stavili timski rad Vlade, znači da ministri ne mogu da se ponašaju kao da je to njihov feud, da odgovaraju i za dobre i za loše strane celokupnog rada Vlade itd, ali kako možete da dozvolite jednom potpredsedniku Vlade, u isto vreme i ministru za ekonomski razvoj, da se ponaša kao da je budžet njegov? Pogledajte kakva povećanja i kakvu slobodu ima taj ministar i ministri iz njegove partije u ovoj vladi. To je katastrofalno. Kada dođu amandmani, o tome ćemo pričati i pokazati. To je čovek koji ima 11 pomoćnika i šest državnih sekretara, pa se sad uvodi još kabinet potpredsednika Vlade, gde će ko zna koliko ljudi zaposliti. Imamo situaciju da dinar slabi. Šta je rekao guverner? Neće ići preko 90,00. Dve večeri pre toga premijer izlazi na televiziju i govori ovako - štedite, štedite, štedite u bankama. Gospodine Periću, ko je ispraznio penzioni fond, kada se to desilo? Devedesetih godina. Ko je tamo radio? Potpredsednik Vlade Krkobabić. Još nešto da vam kažem, devedesetih godina je uvedena praksa, a to zna ministarka i potvrdiće, da se ne plaćaju porezi i doprinosi. U okviru samog Ministarstva finansija Poreska uprava nije plaćala poreze i doprinose za svoje zaposlene tokom devedesetih godina. Ko je tada vodio ovu državu? Nemojte pričati - prethodne vlade. Devedesetih godina su ispražnjeni penzioni fondovi. To možete pričati deci od deset godina, ona toga se ne sećaju. Penzioneri u ovoj državi imaju dobro pamćenje... (Predsedavajuća:Tri minuta i 30 sekundi.) Moj prethodnik je govorio četiri minuta. Penzioneri u ovoj zemlji se dobro sećaju ko je ispraznio penzione fondove. Pretpostavljam da je tada bio vaš partijski drug, gospodin Božović i vaš gospodin Krkobabić.
Narodni poslaniče, nema povrede člana 27. Član 218, na koji ste se pozvali, u svojih pet stavova kaže sledeće, a to je poglavlje 6 - Izveštavanje Narodne skupštine o radu Vlade: "Vlada izveštava Narodnu skupštinu o svom radu, a naročito o vođenju politike, o izvršavanju zakona, drugih propisa i opštih akata, o ostvarivanju plana razvoja i prostornog plana i o izvršavanju budžeta Republike". Drugi stav koji ste citirali: "Vlada podnosi izveštaj Narodnoj skupštini kad to Narodna skupština zatraži ili po sopstvenoj inicijativi, a najmanje jedanput godišnje". Treći stav: "Narodna skupština može, na predlog pojedinog odbora, bez pretresa, zaključiti da od Vlade zatraži izveštaj o radu Vlade, odnosno izveštaj kojim će Vlada obavestiti Narodnu skupštinu o pitanjima vođenja politike, izvršavanja zakona, drugih propisa i opštih akata u određenoj oblasti". Četvrti stav: "Izveštaj Vlade predsednik Narodne skupštine, odmah po prijemu, dostavlja narodnim poslanicima, radi upoznavanja". Poslednji stav: "Narodna skupština može da odluči, na predlog odbora koji je razmotrio izveštaj Vlade, da se razmatranje izveštaja obavi i na sednici Narodne skupštine". Dakle, narodni poslaniče, nema ni obmane ni povrede Poslovnika od strane predsedavajućeg. Radi se o dve različite sednice. Sednica na koju ja podsećam vezana je za mogućnost koja postoji u Poslovniku Narodne skupštine da bilo koja od deset poslaničkih grupa, koliko ih postoji u Narodnoj skupštini, zatraži sednicu na kojoj će biti prisutan predsednik Vlade, cela Vlada, a svi poslanici postavljati poslanička pitanja. Sednica o kojoj vi govorite je sednica koja može biti zakazana na zahtev nekog od odbora, a ne mora, i predstavlja mogućnost da Vlada samostalno dostavlja pismeni izveštaj ili da na zahtev Skupštine dostavlja pismeni izveštaj. Molim da pažljivije čitamo sve odredbe i sve članove koji regulišu kako tok sednice na kojoj se upravo nalazimo, tako i odnos prema Vladi Republike Srbije i prema drugim institucijama, da ne bi bilo prevelike zloupotrebe Poslovnika Narodne skupštine. Upozorena sam od strane narodnog poslanika Slobodana Maraša da je narodni poslanik Đuro Perić govorio četiri minuta. To upozorenje smatram ispravnim i od sada će svaki poslanik govoriti isključivo tri minuta. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević, želi da govori o povredi Poslovnika. Posle njega narodni poslanik Momir Marković, pa narodna poslanica Marina Raguš i dalje redom kako je sekretar Skupštine beležio imena narodnih poslanika koji žele da govore o povredi Poslovnika.
Zahvaljujem, gospođo potpredsednice. Gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, pretpostavljam da gospođa ministarka ima kod sebe predlog rebalansa budžeta. Zamolio bih je da okrene stranu 197. Objasniću o čemu se radi. Radi se o rebalansu budžeta Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje. Tu imamo dve stavke. Dakle, lekovi i medicinska sredstva u zdravstvenim ustanovama, što zajedno iznosi 27.464.274.000 i lekovi izdati na recept - 20.590.000.000. Pogledajte koliko su to veliki iznosi i kolikim ciframa se tu barata. Reći ću vam jednu informaciju, vršačka fabrika lekova "Hemofarm" prodaje lekove Republičkom zavodu za zdravstveno osiguranje Srbije po ceni koja je do sedam puta veća od cene tih istih lekova koji se prodaju u Crnoj Gori. Ilustracije radi, "amoksicilin" kapsule kod nas koštaju 99,30 dinara, a u Crnoj Gori 38,40. To je 2,58 puta skuplje. "Famotidin" kod nas košta 418,10 dinara, a u Crnoj Gori 60,00 dinara, 6,96 puta skuplje. Kada imamo takvu situaciju u Republičkom zavodu kakva jeste, a o tome smo raspravljali na odboru, dolazimo do ovoga - da se neko bogati na račun osiguranika Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje. O čemu se radi? Po izjavi direktorke Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, lekovi se nabavljaju bez tendera zato što je Republička uprava za javne nabavke rekla da nije obavezna da raspiše tender, a u Crnoj Gori jeste. Zato je lek jeftiniji u Crnoj Gori. Evo prostora gde milijarde osiguranika odlaze. Evo prostora i evo onog ... (Predsedavajuća: Tri minuta. Završavajte, narodni poslaniče. Molim vas, zbog intervencije drugih narodnih poslanika, da striktno poštujemo vreme koje se po Poslovniku daje za povredu Poslovnika.) Gospođo potpredsednice, mislim da se radi o vrlo važnoj temi. Javiću se ponovo.
Narodni poslaniče, pravila Poslovnika Narodne skupštine ne poznaju važne, manje važne i nevažne teme. Za sve teme važi ista procedura. Reč ima narodni poslanik Momir Marković. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo predsedavajuća, članovi 225. i 226. Podsećam vas na jednu od mojih diskusija sa ove govornice od pre otprilike mesec i po dana kada sam nabrojao sva obećanja gospodina Krkobabića. Obećao je da će penzije biti 70% od plate, od primanja zaposlenih, pa je posle toga obećao - neće to sada, nego će sada 15%, odnosno 20%, 17%, 15%, 12%. Koliko će sada obećati, pred isplatu, teško da ćemo znati. Naravno, ne može ništa tu da se pripomogne. Upravo na talasu tih obećanja je PUPS jahao. Meni je žao što gospodin Perić izlazi ovde i trpi vatru narodnih poslanika zbog obećanja njegovog šefa, ali ako je dobio domaći zadatak, neka izlazi i dalje. Poslednja izjava gospodina Krkobabića: isplata penzija u iznosu od 70% od visine plata će biti do kraja 2010. godine zbog svetske finansijske krize. Hajde, molim te. Zbog cunamija u Polineziji, zbog mesečevih mena, zbog plime i oseke u Australiji. Gospodo, vi ste obećali i upravo zbog toga i sedite tu gde jeste. Sloj stanovništva u Srbiji sa najmanjim primanjima, sloj stanovništva koji jedva preživljava upravo je taj sloj penzionera. Oni su vam dali glasove. Slagali ste ih. Izađite i kažite - ljudi, obmanuli smo vas, nemojte više da verujete u Deda Mraza. Vlada Srbije je kriva. Gospodin Krkobabić je potpredsednik Vlade. Gospodin Krkobabić mora da ispuni ono što je obećao. Imam dva penzionera u porodici i znam kako žive. Kaže, treba da se vrate sredstva iz penzionog fonda 90-ih godina, što reče gospodin Maraš. Jeste, i "Sava centar" je zidan u ono vreme i mnoge druge građevine, ali opet dolazimo, kako god okrenete, do Krkobabića. Pa, on je bio direktor penzionog fonda tada. Neće biti da nije. Dame i gospodo, tražim da gospodin Krkobabić kaže kada će da ispuni obećanje i da podigne penzije na 70% od vrednosti plata, jer je bilo 70, pa je bilo do 70, i 48, koliko je sada, do 70. Ako ne može to da uradi, neka časno i pošteno podnese ostavku, i on i cela dinastija Krkobabića... (Predsedavajuća: Tri minuta.) ... koliko ih ima. Zahvaljujem.
Reč ima narodna poslanica Marina Raguš. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu članova 225. i 226. Recimo da sam u poslednjih deset dana najagilnija u postavljanju poslaničkih pitanja zato što je moje svakodnevno funkcionisanje kao narodnog poslanika onemogućeno, jer naravno nisam dobila nijedan odgovor...
Narodna poslanice, niste postavili nijedno poslaničko pitanje, pošto nije bilo sednice na kojoj bi moglo biti moguće postavljanje poslaničkih pitanja. Ako ste ih postavljali u pismenoj formi, ona ne mogu biti predmet povrede Poslovnika, mogu biti samo predmet informisanja predsednice Narodne skupštine ili vaše poslaničke grupe o potrebi da se zakaže sednica Narodne skupštine na kojoj će biti postavljana poslanička pitanja i vi dobiti odgovore. Izvolite.
Hvala. Dakle, nisam dobila nijedno obaveštenje i objašnjenje na osnovu člana 226. od nadležnih ministara i ostalih institucija u poslednjih deset dana; delimično ste vi svedok tome, najveći broj obaveštenja i objašnjenja sam ja tražila. Nadam se da sam sada bila preciznija. Javnost u Srbiji treba da zna da vladajuća većina, u sveopštoj ekonomskoj i socijalnoj krizi, uz ovakve interpretacije izvrgava ruglu, vrlo verovatno, poslanike celokupne opozicije koji iznose usmene zahteve vezane za prisustvo Vlade i otpočinjanje sednice gde će svi članovi Vlade da odgovaraju na svakodnevna životna pitanja, posebno ukoliko imamo u vidu deo ekspozea premijera Cvetkovića gde kaže, u ekonomskom delu, da će se boriti za jačanje ekonomije, uz povećanje zaposlenosti i značajan rast investicija, uključujući investicije u infrastrukturu, uz održanje makroekonomske stabilnosti. Dakle, to je njegovo jezgro ekonomskog programa Vlade, što će reći, dinamičan rast privredne aktivnosti, rast zaposlenosti, povećanje standarda građana Srbije, ravnomerniji regionalni razvoj. Da sam sklona dramaturgiji, verovatno bih sada bacila ovo na pod i rekla javnosti Srbije - od ovog nema ništa. Recesija se dešava 2009. godine, a nema volje da predstavnici Vlade u većem broju dođu ovde i da zajedno pokušamo da nađemo rešenje ove krize, ne robujući proceduri i tako izbegavajući kvalifikovane odgovore na pitanja koja poslanici svakodnevno postavljaju. Konačno, da preciziram zašto sam sada izašla: radi se o misiji Euleks. To je takođe jedno od pitanja koje se izmešta iz Skupštine Srbije i uglavnom se vodi iza zatvorenih vrata, bez saglasnosti, bez priče, bez platforme. Oko 80 Amerikanaca će učestvovati u misiji Euleks, koja će u decembru mesecu biti operativno stabilna, ali nijedan od Amerikanaca, i to javnost u Srbiji treba da zna, neće biti odgovoran za bilo koji prekršaj koji učini na teritoriji Srbije. Što znači, može da zgazi, ubije i pobije, on neće odgovarati za to. Primer o kom ću pričati, samo da bih ispoštovala tri minuta koja po Poslovniku imam, jeste čuveni skandal u Iraku izazvan od strane sigurnosne agencije, pretorijanske, Džordža V. Buša, zvane "Blekvoter". "Blekvoter" će uskoro doći na teritoriju južne srpske pokrajine. O tome u sledećem javljanju i hvala vam na razumevanju.
Narodna poslanice, članovi 225. i 226. iz poglavlja Prava i dužnosti narodnih poslanika su takvi da nema vremenskog ograničenja za dostavljanje obaveštenja, jer se podrazumeva da poslanik obaveštenja koja su mu potrebna za rad traži mimo toka sednice Narodne skupštine u svom svakodnevnom radu, bez obzira na to da li je sednica u redovnom i vanrednom zasedanju traje ili ne. Pošto imamo prećutni dogovor da se ti članovi koriste za komunikaciju narodnih poslanika i sa građanima i sa svim ostalim narodnim poslanicima, i sa Vladom, onda je neophodno da vidimo da ne postoji, nažalost, vremenska obaveza. Svaka razumna vlada, svaki razuman organ će u najkraćem mogućem roku dati obaveštenje koje tražite. Formalno, rok ne postoji. Što se tiče usmenog zahteva za dolazak Vlade, poslovnička obaveza je poštovana prisustvom ministarke finansija Diane Dragutinović. Još jedanput vas upućujem na član 199. Svaka poslanička grupa, svaka od deset poslaničkih grupa ima pravo da uputi predlog, zahtev... Narodni poslanici Sreto Perić i Zoran Krasić dobacuju - nije deset, nego devet. Upućujem ih na internet stranicu Narodne skupštine Republike Srbije gde su navedene sve grupe i možete da vidite da postoji deset. Reč ima narodni poslanik Đuro Perić, želi da govori o povredi Poslovnika, a posle njega Vladan Batić.
Prvo, da kažem sledeće. Govorim zato što sam prozvan, po članu 104. Nije replika, nego moram da kažem sledeće: Jovan Krkobabić nikada nije bio direktor ovog fonda, nego je bio direktor Fonda samostalnih delatnosti, koji je radio sa velikim viškovima; čak i sada kada su se 1. januara spojili fondovi, dve penzije su bile u rezervi i uključene su u ova sredstva, tako da i to utiče na smanjenje svega ovoga. On je bio predsednik Upravnog odbora od 1994. godine. Govori se o tome da su ta sredstva tada raskrčmljena, devedesetih godina – ne, ona su data za ove RH centre, za zdravstvene ustanove, za infrastrukturu još sedamdesetih godina, kada su bili SIZ-ovi. Moram da vam kažem, dobro što je to tada urađeno, iz sledećih razloga: tada su se po zakonu sva sredstva morala vraćati u budžet i onda su se iz tog budžeta delila ta sredstva, kao, da se vrate privredi. Jedino su Srbija i Bosna i Hercegovina imale viškove; to je išlo delimično i u Sloveniju, u Hrvatsku i na druga mesta. Samo smo mi imali neke viškove, pa kad smo se dozvali pameti, onda smo počeli na taj način da ulažemo u ove objekte. Ali, ta sredstva su sva registrovana i tačno se to zna i mi ćemo se boriti da se sve to vrati jer je to od penzija, nije to od nekih drugih stvari. CK je druga stvar. Drugo, nije Krkobabić obećao da će to da bude 2010. godine, on je govorio o tome da će u toku 2009. godine to da ide jednim kliznim sistemom i do kraja te godine da dođe do 70%. To je on govorio, to je do 2010, a ne u 2010. godini. Prema tome, to što smo mi obećali će doći ovde pred vas da se i vi izjasnite da li jeste za to da se to poveća, ta penzija. Jer, licemerno je govoriti - mi jesmo za to da se poveća penzija, ali, kao, na neki volšeban način će se ona povećati. Ne može se ona povećati, sem ako se ne donese zakon i ako se ne utvrde načini na koji će se to uraditi. Prema tome, imaćete priliku da se izjasnite svi. Kampanja je kampanja, u kampanji je dato ono što je ranije još pokrenuto, i vi ste dobili to ranije, pre dve godine ste dobili, vaša poslanička grupa. Može svako od vas, i pojedinačno i kao grupa, da pokrene zakon, da predloži da se donese to, ako se želi pomoći penzionerima, ali ja vama i sada tvrdim da se samo taj naš PUPS, na koji ste se vi sada svi okomili, zalaže za to da se reši ovaj problem penzionera, jedini. Hvala.
Narodni poslanik Vladan Batić, a zatim gospođa Milica Vojić-Marković.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram najpre povredu odredbe člana 106. Molim vas, gospođo predsednice, da izreknete opomenu narodnom poslaniku i potpredsedniku Skupštine gospođi Gordani Čomić, iz prostog razloga što neprestano govori pre nego što je zatražila i dobila reč i što prekida govornike u izlaganju, odnosno dobacuje. Na to nema ovlašćenja po Poslovniku Narodne skupštine. Merio sam vreme, polovinu vremena koje potroše svi narodni poslanici potroši gospođa Gordana Čomić. Dakle, ona najviše opstruira rad Narodne skupštine. Sad vas molim da mi ponovo date vreme, jer sam citirao odredbe Poslovnika. Članovi 225. i 226. Gospođo Dragutinović, postavio sam vam pitanje koliko će se stvarno povećati penzije u Srbiji, da li je to ono obećanje koje je već dato. Gospođo predsednice, molim vas da opomenete gospođu Gordanu Čomić da ne narušava rad Narodne skupštine i ne pravi haos u sali Narodne skupštine, da poštuje red, da bih mogao da govorim. Dakle, koliko su stvarno povećane penzije, imajući u vidu da je dinar devalvirao za preko 10% i da li će penzije uopšte biti povećane ili je to šarena laža, da ovi članovi Osmog kongresa i ranijih kongresa ne bi sticali bespotrebno političke poene? Drugo, gospođo Dragutinović, u predlogu rebalansa budžeta imate stavke koje se odnose na upravni sud, apelacioni sud, i to za apelacioni sud preko deset miliona evra; takođe, državno veće tužilaca. Da li vam je poznato da Srbija još uvek nema ni upravni sud, ni apelacioni sud, ni državno veće tužilaca? Šta znače onda ove stavke u budžetu? Znači, ne postoji apelacioni sud, nema ga. Za to nije kriva sadašnja ministarka, to je projektovano, ali ne postoji. Šta znači ovo planirano izdvajanje velikih sredstava za rad, recimo, apelacionog suda najviše, a zatim i upravnog suda i državnog veća tužilaca? Tražim takođe od vas odgovor na pitanje, mada nema direktno veze sa vama, ali ima sa trošenjem para – kako funkcioniše i čemu služi Jugobanka AD iz Kosovske Mitrovice, da li je ona u stvari projektovana za pranje para, za šverc i trgovinu naftnim derivatima ili za nešto drugo? Pošto mi je isteklo vreme, tražiću ponovo povredu Poslovnika. Hvala vam.
Po Poslovniku, gospođa Milica Vojić-Marković, izvolite. Javili su se još i Miloš Aligrudić, Paja Momčilov, Momir Marković, gospodin Maraš, Pejčić Aleksandar, Marina Raguš i gospodin Jojić.
Gospođo predsednice, dame i gospodo poslanici, reklamiram član 104. Poslovnika i objasniću zbog čega ga reklamiram. Poslanik koalicije SPS - PUPS - Jedinstvena Srbija gospodin Perić nam je u više navrata za ovom govornicom objasnio kako su nestajala sredstva penzijskih fondova u prošlosti, iako je i sam rekao da je od 2000. godine pa naovamo to delimično nadoknađeno, i to u velikom iznosu; otprilike dve trećine tog pojedenog penzionog fonda je nadoknađeno u periodu od 2005. do 2008. godine. On je optužio sve prošle vlade da su krive za pražnjenje penzionih fondova. Pa, neće biti da je baš tako. Još su nam u sećanju devedesete godine i čini mi se da ih u današnje vreme i te kako dobro pamtimo i pribojavamo se situacija koje su bile tada, a koje liče na ovo danas. Ne možemo nikako da zaboravimo ulogu SPS-a u tim prošlim vremenima, u kojima su pražnjeni fondovi. Moram da kažem da se gospodin Perić naročito uvredljivo izrazio i optužio poslanike opozicije da su oni ti koji lažno brinu o penzionerima i da samo PUPS ima iskrenu želju da penzionerima pomogne. Ja ću da citiram nekoliko izjava njegovog lidera, pa da prokomentarišemo zajedno. Jedna od njih glasi: "Ako je cena ulaska u Evropsku uniju ta da se milion penzionera dovede na ivicu prosjačkog štapa, onda nama Evropska unija i ne treba". To je jedna od njegovih izjava. Sledeća: "Garantujem vam ovom sedom kosom i ćelavom glavom da će prvi zakon u Srbiji biti povećanje penzija za 50%", kazao je Krkobabić, koji je svoj govor završio rečima: "ako ne u pobedu, biće u smrt". Zamislite kako ganutljivo. I sledeća, današnja: potpredsednik Vlade Srbije Jovan Krkobabić najavio je danas da njegov kabinet priprema novi zakon o penzijskom i invalidskom osiguranju, kojim bi iznos penzije trebalo da bude povećan na 70% od prosečne plate u Srbiji, a Vlada će se o njemu izjašnjavati za desetak dana. Kad pogledamo ovaj datum ovde, vidim da će se Vlada verovatno o ovom zakonu izjašnjavati na prvoj sednici, u četvrtak. Ne verujem baš da će tako biti. Zbog toga je ovo što nam je ispričao gospodin Perić vrlo uvredljivo za sve nas. Optužio je poslanike opozicione stranke, Demokratske stranke Srbije, da oni zapravo milion i šest stotina hiljada penzionera, na neki način, nipodaštavaju i stavljaju ih u funkciju svoje izborne kampanje. Pa, ne čini mi se da su oni bili predmet izborne kampanje Demokratske stranke Srbije, nego su bili isključivi predmet kampanje upravo PUPS-a i upravo gospodina Krkobabića, koji se tokom mnogo godina profesionalno bavi socijalom, pa i danas se na taj način bavi socijalom. Hoću da kažem još jednu činjenicu. Od tih 1.600.000 penzionera, 14% njih ima penziju od 9.715, a linija siromaštva je 8.800. Hoću da kažem da su oni svi tu na liniji siromaštva i da se niko normalan u ovoj zemlji ne bi igrao kategorijom penzionera na ovaj način kako nam je to spočitavao gospodin Perić. Niti je ovo socijalno odgovorna Vlada, niti je gospodin Krkobabić zaštitnik penzionera. To smo videli i ovom prilikom posle njegove današnje izjave na B92. Hvala.
Reč ima gospodin Miloš Radulović, pa onda Miloš Aligrudić.
Član 226, pitanja za predsednika Vlade. Pre samo 15 dana predsednik je na konferenciji povodom 100 dana Vlade ocenio rad Vlade čistom peticom. Trenutno je nedelja štednje; banke građanima nude kamatu na štedni ulog na devize, na evro od 9%, uz obaveznu rezervu od 40%. Slikovito da pojasnimo, to znači da ukoliko građanin uloži 1.000 evra, Narodna banka uzima kao rezervu 400 evra i tako dolazimo da je cena te štednje za banku 15,67%. Međutim, banka taj novac privrednim subjektima nudi po minimalnoj kamati od 18% za štedne uloge, odnosno za evro. Pitanje je samo koji privredni subjekat može da izdrži tu kamatu. Posledica je da trenutno imamo jedno stanje recesije u smislu da privredni subjekti nisu u stanju da normalno funkcionišu iz prostog razloga što su skupa obrtna sredstva, što njima otežava poslovanje. U ovom trenutku mali je broj onih koji su spremni da podnesu taj trošak i da normalno posluju. Insistiram da predsednik Vlade odgovori na ovo pitanje.
Reč ima gospodin Aligrudić.
Javljam se da intervenišem po članu 27. Poslovnika. Ovaj put se ne odnosi na vas, gospođo predsednice, već na potpredsednicu Narodne skupštine Gordanu Čomić koja prosto ne može da odoli a da ne izaziva narodne poslanike svojim nedoličnim komentarima i načinom na koji vodi Narodnu skupštinu, što svakako ne doprinosi ugledu ovog doma, a ponajmanje mesta na kome vi sedite. Ona verovatno ima mišljenje da samim tim što sedi na tom mestu ima neke intelektualne sposobnosti ili neke natprirodne moći koje nijedan drugi narodni poslanik ne može da ima. Na primer, u slučaju gospođe Marine Raguš, ona je na pola njene rečenice znala u startu kako će ta rečenica da se završi i u kom smeru ide njeno izlaganje, pa je onda izvolela prekinuti i održati kratku vakelu od jedno šezdesetak sekundi. Kad se sve zajedno sabere, sva njena izlaganja od kada je počela da predsedava do momenta dok je vi niste zamenili, kao što je Vladan Batić rekao, to iznosi najmanje 50% ukupnog vremena koje je ovde potrošeno. To verovatno vama kao vladajućoj koaliciji odgovara, ne znam o čemu se radi; da sam u vlasti, meni to ne bi odgovaralo. Vi to radite, imate neki cilj, pretpostavljam. Dobro, radite vi šta god hoćete, ali svakako ne može to da se radi na taj način da se vređaju odredbe Poslovnika, da se vređaju narodni poslanici. Pod jedan, prvo ste, ne vi, nego onaj ko je predsedavao, povredili mene, jer ja zaista sa velikim interesovanjem, bilo da sam u sali ili to pratim preko monitora, pratim šta narodni poslanici izlažu, te sam u tom konkretnom slučaju želeo da čujem šta je narodna poslanica htela da kaže. Bio sam ometen. Srećom, narodni poslanik koji je bio za govornicom se vrlo brzo koncentrisao, prešao je preko te jednominutne upadice i nastavio dalje svoje izlaganje. Konkretno, član 106. vrlo jasno predviđa da se ne može prekidati govornik u izlaganju, niti dobacivati, odnosno ometati govornik i na drugi način ugrožavati sloboda govora. Dame i gospodo, to se ne odnosi samo na nas koji sedimo sa ove strane, nego se odnosi i na one koji sede na mestu predsedavajućeg. Gospođa Gordana Čomić svih ovih dana ima neverovatan običaj da vodi polemiku sa narodnim poslanicima koji sede u sali. Na taj način oni koji gledaju televizijski prenos mogu da čuju samo njene reči, a pri tom nijedna reč narodnog poslanika s kojim ona vodi otvorenu polemiku ne može da se čuje. Zašto onda ona ne da reč tim narodnim poslanicima da oni lepo stanu za govornicu pa da onda otvore jedan dijalog pred svima nama? Hoću da kažem da zaista to nije korektan način vođenja sednice. Ako imate, makar u ovom delu, makar ovo što se nije vas ticalo, što sam se javio za reč, a biće onoga što će se i vas ticati, verovatno na to ni vi niste imuni... Makar probajte da utičete na svoju saradnicu da ako hoće da odugovlači vreme, ako hoće da vrši opstrukciju Narodne skupštine i da beskrajno dugo govori, neka to radi, ali neka pronađe neku pristojnu formu koja makar ne bi vređala interese narodnih poslanika i građana Srbije. Hvala.
Reč ima gospodin Paja Momčilov, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, takođe reklamiram član 104. Ova rasprava o najvažnijem zakonu i zakonskom predlogu, tako bi bar trebalo da bude u svakoj normalnoj zemlji i u svakom normalnom parlamentu, stalno se izvrgava u nešto što vređa dostojanstvo nas narodnih poslanika, a bogami, mislim, i naših građana. Vi iz pozicije ste nama uskratili da imamo duplo vreme govora. U vreme DOS-a počelo je ograničavanje prava govora. Sećate se prethodnih vremena, Miloševićevog vremena, nije bilo ograničenja u diskusiji. Šta se sad događa? Nama sad gospođa Čomić objašnjava kako je sasvim dovoljno ovde što imamo predstavnika Vlade u liku aktuelnog ministra. Mi ne sumnjamo u sposobnosti ministarke, ali je budžet sveobuhvatna stvar koja obuhvata delatnost mnogih ministarstava. Evo, ja sam konkretno postavio pitanje kako to da postoji takva diskrepanca u sredstvima u rashodu Ministarstva zdravlja? Aktuelnim budžetom za ovu godinu bilo je predviđeno 10.999.000.000, a sada je 12.000.000.000. Meni niko ništa ne odgovara, a vi sad kažete da mi vodimo ozbiljan razgovor. Ovo je ispod svakog nivoa. Nije kriva ministarka. Njoj je podmetnuto ovo, ona je žrtva. Kad treba neko veselje onda dođe onaj što nas bodri, veseo, pa skače ovde, a sad kad treba da se ponese vruć kamen, da se odgovara narodnim poslanicima na konkretna pitanja, skraćujemo raspravu i šaljemo ministarku koja nije u stanju da nam pruži odgovore. Ja sam tražio konkretan odgovor; to je 20% podizanje troškova, da se razumemo. Ja i dalje smatram da sredstva uložena u zdravlje nisu dovoljna. Tu možemo sasvim da se razumemo. Hvala bogu, maske konačno padaju. Ovo što gospodin Perić hoće silom da ispriča ovde i da nas ubedi, to ne morate da činite. Građani dobro znaju šta je pričano i šta je obećavano. Ono što je obećavao gospodin Dinkić, to je isto jedna šarena laža, farsa. Zna dobro i gospođa ministarka i zna ova neprincipijelna koalicija da gospodin Manter, da tajkuni srpski već pripremaju novu vladu i nove izbore. Ovo će se vrlo neslavno završiti. Nemoguće je, nemojte nas uveravati uopšte, molim vas, da je moguće da nas zaobiđe kriza. Šta ste uradili sa "Metals bankom"? Evropska unija je kazala, nema krize, da ne širimo paniku. "Metals banka" ne radi transakcije. Nije jedina. Sede dva vaša postavljena čoveka iz Narodne banke i glume banku. Sve ćete ih ukinuti, a ostaće par bančica iz inostranstva, to je vaš plan. Gospođo predsedavajuća, vi nama sprečavate... Završavam, malo sam prekoračio vreme. Imam samo još jednu sugestiju: nemojte više gospođu Čomić da stavljate, imate potpredsednicu ovde, imate potpredsednika ovde, tolerantne ljude. Vi namerno pravite cirkus od ove države. Ovo počinje da liči na film "Let iznad kukavičjeg gnezda", doktorka nije tu, glavna sestra je tu. Nemojte to da radite.
Gospodine Momčilov, što se tiče vremena za raspravu o ovoj tački dnevnog reda, šefovi poslaničkih grupa i ja imali smo dogovor da bude duplo vreme, međutim, vaša poslanička grupa i vi niste glasali za taj predlog, tako da nije izglasan. Reč ima gospodin Momir Marković. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, kada je opozicija bila u obavezi da daje kvorum vladajućoj koaliciji po bilo kom pitanju? To je principijelno pitanje. Skupite 126, odredite dnevni red, uradite šta god hoćete, ali osnovna matematika je 126 poslanika. Dame i gospodo narodni poslanici, u svoj ovoj gužvi koja se stvara u državi Srbiji, u svim strahovima koji se pojavljuju u državi Srbiji, jedno pitanje, iako veoma bitno i veoma bolno za Srbiju, osim u sredstvima javnog informisanja, među političarima, među vladajućom garniturom, u ministarstvima, u Vladi Srbije ostaje nezapaženo. Zbog čega vlast ne reaguje? To je pitanje za predsednika Vlade, javio sam se po članovima 225. i 226, hoću da me obavesti. Zbog čega vlast ne reaguje na izjavu Helen Ranta u vezi sa Račkom? Sećate se, gospodo narodni poslanici - zločin u Račku, velikim slovima u novinama, civili pobijeni. Zbog toga je počelo bombardovanje Srbije i trajalo je 78 dana. Od 30 do 100 milijardi iznosi šteta naneta Srbiji, da ne govorim o drugim štetama, samo materijalna šteta. Sećate se da je Vilijem Voker tamo dovodio TV ekipe u onu jarugu da vide sirote civile kako su streljani, a sada se ispostavilo da su to teroristi koji su u džamiji u Račku presvlačeni u civilna odela, pa rana mu ovde, a na jakni nema rupe tu. Ni to nije bilo dovoljno. Promenili mu jaknu, presvukli ga, jer mu ona SMB nije odgovarala, mogao je neko da pomisli da je bio slučajno terorista. Zašto nisu parafinske rukavice sa tih ljudi skinute? Utvrdilo bi se da su pucali, utvrdile bi se barutne čestice na rukama. Sada, posle toliko godina, posle devet godina, Helen Ranta mrtva hladna objavi knjigu - znate, oni su bili teroristi koji su pobijeni u akciji i onda su ih presvlačili, i Vilijem Voker im zapretio. A ova država ništa. Koliko je takvih obmana na štetu srpskog naroda učinjeno od devedesete godine do sad na čitavoj teritoriji bivše Jugoslavije? Koliko smo sposobni da se ovako mazohistički ponašamo? Zašto Vlada Srbije ne reaguje? Pogledajte, glavni tužilac Haškog tribunala objavi knjigu, rekao Zoran Đinđić - vodite Šešelja u Hag i ne vraćajte nam ga. Opet nikom ništa, ova država uopšte ne reaguje.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, javljam se po članu 104. Poslovnika. Gospodine Periću, verujem da niko u ovoj sali nije protiv toga da penzioneri u ovoj državi žive bolje. Reći ću vam i zašto. Vi, moji roditelji, roditelji ovih ljudi, svi oni su gradili ovu zemlju. Zaista želimo da svoje penzionerske dane provedu u miru, bez brige i dostojanstveno. Želimo, takođe, da penzije budu 70%, uopšte nije problem, ako je to moguće. Vi ste gradili kampanju, ne krivim vas uopšte, na toj priči. Vi to iskreno želite, verujemo u to. Šta je problem? Mnogo više bih verovao u tu priču da ste rekli - hoćemo povećanje 70%, ali ne linearno. Hajde da pomognemo onima koji imaju 8.000 penziju, hajde da dignemo njima 200%, a da onima koji imaju 100.000 dignemo 10%, 20%. Onda bih verovao u iskrenu nameru da hoćete da pomognete stotinama hiljada penzionera ili desetinama hiljada penzionera. Moram da vas pitam, imate potpredsednika Vlade, pa zar nije mogao da kaže - hej, zašto dupli kabineti, imamo rebalans budžeta, zašto dupli kabineti, zašto Mlađanu Dinkiću dozvoliti da ima dva kabineta a za istu stvar? To što se vi slažete, dođite ovde pa kažite, pa nemojte glasati za rebalans budžeta dok to ne promene. U tome je suština. Zašto Mlađanu dozvoliti dva kabineta? Zašto Ivici Dačiću dozvoliti dva kabineta, ima pet funkcija, ali zašto dva kabineta? Tako se štede pare. Znate kako se još štede pare? Ne kaže se da će se voditi računa o smanjenju javne potrošnje, a u isto vreme podiže cena gasa 60%, cena impulsa, pretplata. Da nije bilo ljudi ovde u Skupštini, poslanika, koji su zajedno sa javnošću podigli temperaturu oko tih pitanja, to bi prošlo. To nije socijalno odgovorna vlada. Kažem vam, povećanje za penzije u ovoj godini je 150 miliona evra. Četiri i po godine, ili četiri godine, koliko se plaća posrednik u "Jugorosgasu" za uvoz gasa, to je ta cifra. Znači, ništa se podiglo nije. Nama je skočio dinar. Obezvređeno je sve. Zaista svi želimo da bude bolje ne samo penzionerima, svim građanima; naravno, i onima koji su gradili ovu zemlju. Ali, onda ne možete imati duple standarde, onda morate kazati kao što ste malopre ovde prstom - nećemo da glasamo za rebalans budžeta, ne treba dva kabineta, hajde da štedimo, hajde da se ne zapošljavaju toliki ljudi. Mislim da je to korektno. U krajnjoj liniji, stanite iza toga, nemojte linearno da se podižu penzije, imamo najugroženije penzionere. Onda bih zaista podržao sve što kažete. Ovako, to mi više izgleda kao odbrana onoga što ste obećali. Hvala vam.
Reč ima Pejčić Aleksandar.
Reklamiram članove 225. i 226. Poslovnika. Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, svih ovih dana poslanici DSS-a postavljaju pitanje, kao i pet miliona građana Srbije, kada će dobiti svojih hiljadu obećanih evra od strane Mlađana Dinkića? Juče smo dobili jednu šturu izjavu gospodina Mlađana Dinkića koji je rekao da će građani Srbije moći da računaju na svojih 1.000 evra tek po završetku svetske finansijske krize. Podsetiću vas da je u prošlom veku prva svetska finansijska kriza počela 1929. godine, a završila se posle 12 godina. Po toj analogiji, građani Srbije bi trebalo da dobiju svojih 1.000 evra tek 2020. godine. Ako je i od Mlađana Dinkića, mnogo je. Druga stvar o kojoj sam hteo da govorim jeste potpisivanje deklaracije DS-a i SPS-a, kada je gospodin predsednik Boris Tadić rekao jednu čarobnu reč. Rekao je - posle potpisivanja ove deklaracije dinar će ojačati. Dinar jeste ojačao, ali ne naša nacionalna valuta već kuvajtski dinar. On jeste ojačao. Pitanje za gospodina Borisa Tadića, za njegov kabinet - kad će ojačati i srpska nacionalna valuta, ili je to samo bila predizborna laž? Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa Marina Raguš. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu članova 225. i 226. Ne odustajem od uspostavljanja misije Euleksa na Kosovu koja je potpuno protivpravna i nadalje znači priznanje Ahtisarijevog plana i priznanje nezavisnosti Kosova i Metohije od strane Srbije. To je ono što Boris Tadić pokušava da izmesti iz parlamenta i da svojim lobiranjem u međunarodnim nadležnim institucijama sprovede u delu južne srpske pokrajine. Šesnaestog septembra prošle godine na teritoriji Iraka desio se masakr na najbrutalniji mogući način. Pripadnici pretorijanske garde Džordža Buša, poznatiji kao članovi "Blekvotera", privatne plaćeničke vojske, izleteli su iz vozila u pokretu i počeli da nasumice pucaju po nedužnim civilima u Iraku. Tada je stradalo 11 Iračana, 20 je bilo teško povređenih. Šta se zauzvrat desilo? Povučeni su na teritoriju SAD, jer, zaboga, potpisan je sporazum svuda u svetu da američki plaćenici ne odgovaraju i ne podležu krivičnoj odgovornosti, ma šta činili na bilo kom delu teritorije ove zemlje, zato što je svet pod američkom okupacijom. Na teritoriji SAD dobili su, eventualno, javnu opomenu i ponovo su vraćeni u Irak da nastave sa trgovinom oružjem, opojnim sredstvima i daljim divljanjem. Da ovaj naš strah nije nerealan svedoči sledeća izjava gospodina Danijela Frida, zapravo, to je bio jedan od uslova potpisivanja sporazuma između Frida i Havijera Solane, citiram – izuzeće koje se traži, bilo koja disciplinska mera ostaće u nadležnosti SAD i status američkih članova misije biće u ekskluzivnoj pravnoj nadležnosti SAD. Kako Amerika to radi? Potpisuju se ugovori sa firmama poput "Blekvotera" i na mala vrata, kroz osiguranje određenih zvaničnika koji su članovi misije, strani plaćenici koji divljaju svuda u svetu se uvode na delove teritorije na kojima su Sjedinjene Američke Države prisutne. Pitanje koje upućuje poslanička grupa SRS predsedniku Vlade i svima nadležnima – šta će u ovoj situaciji država Srbija da uradi? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a zatim Judita Popović.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, u poslednje vreme tražio sam brojna obaveštenja od Vlade i resornih ministara i nijedan odgovor, osim što sam dobio odgovor od gospodina ministra Dulića, vezano za zaštitu životne sredine, nisam dobio. Jedno obaveštenje tražim od Vlade - šta će Vlada da učini, s obzirom na to da je na tržištu u Republici Srbiji zavladao haos što se tiče cena. Pre svega, Vlada mora da preduzme odgovarajuće mere. Šta će Vlada učiniti da obuzda ove cene prehrambenih proizvoda, repromaterijala u poljoprivredi? Imate sada situaciju da se iz naše zemlje izvozi šećerna repa, a uvozimo šećer proizveden od šećerne trske. Danas su mediji objavili da je paritet kilogram brašna i kilo šećera, ista cena. To je neprihvatljivo. Zašto Vlada dozvoljava monopolistima da vršljaju, haraju i da pljačkaju građane sa cenama? I proizvođači i potrošači trpe ogromnu štetu zbog pogrešne politike Vlade Republike Srbije. Dame i gospodo, tražim obaveštenje od nadležnog ministarstva u Vladi Republike Srbije kuda je otišla najstarija pivara na Balkanu, ko je prvi kupac pančevačke pivare koja je sagrađena 1722. godine i sada je bez posla ostalo 200 radnika? Šta će Vlada da preduzme da se ovakve mahinacije, špekulacije i kriminal u privatizaciji spreče? Dame i gospodo, gospođo predsedniče parlamenta, ako mi dozvolite, s obzirom na to da smo mi blokirani, mi ne možemo da progovorimo u medijima, kako elektronskim tako i u štampanim medijima... Vi znate da su raspisani lokalni izbori u Rumi, Knjaževcu, Vrnjačkoj Banji i Prijepolju. Srpska radikalna stranka u tom pravcu... Molim vas da mi dozvolite da obavestim građane Republike Srbije, one koji učestvuju na lokalnim izborima u ovim opštinama, dakle Ruma, Knjaževac, Vrnjačka Banja i Prijepolje, da glasaju za Srpsku radikalnu stranku, koja je neograničenih mogućnosti da spreči kriminal i korupciju i neće varati ni lagati građane, kao što su mnogi lagali u toku predizborne kampanje. Hvala vam.
Zloupotrebili ste govornicu. Poslali ste političku poruku, ali to građani sve ocenjuju. Podsećam vas, gospodo narodni poslanici, da veliki broj građana očekuje zakonodavnu aktivnost u parlamentu, a ne političku. Reč ima Judita Popović.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, normalno je da nije preporučljivo i nije u redu da se zloupotrebljava Poslovnik, međutim, nije u redu ni to da predlagač zakona zloupotrebi ovlašćenja koja su mu data, da bi predložio jedan zakon. Vi se sećate, kada smo usvajali Zakon o ministarstvima rečeno je da nova ministarstva neće opterećivati budžet, nećemo imati veće troškove zbog novih ministarstava. Taj zakon je izglasan i mi smo dobili nova ministarstva. Sada je u ovom predlogu zakona o rebalansu kao jedan od razloga za budžetski deficit navedeno i to što imamo nova ministarstva. Nije problem samo u tome što imamo nova ministarstva, mi imamo i kabinete, imamo i kancelarije, imamo i savete kod kojih se preklapaju nadležnosti, a samim tim se multiplikuju i troškovi koji takođe opterećuju ovaj budžet. Samo bih vam navela, recimo: kabinet predsednika Vlade, kabinet prvog potpredsednika Vlade, kabinet potpredsednika Vlade za privredni razvoj, za socijalnu politiku, za evropske integracije. Recimo, kabinet potpredsednika Vlade za evropske integracije ima budžet od 91 milion dinara, a ujedno postoji i Kancelarija za evropske integracije koja ima budžet od 81 milion dinara. Postavljam pitanje - zašto kabinet potpredsednika Vlade za evropske integracije, ako već postoji takancelarija? Kada uporedimo taj budžet potpredsednika Vlade gospodina Božidara Đelića od 91 milion sa kabinetom prvog potpredsednika Vlade koji ima budžet od 17 miliona dinara onda se tu vidi velika razlika, pa se postavlja pitanje zašto je tako velika razlika između ta dva kabineta? Tu bismo mogli da nabrojimo i ostale kabinete, kao i kabinet za socijalna pitanja, gde se predviđa budžet od 10 miliona dinara. Čemu to kada imamo ministarstva koja su nadležna za organizaciju i regulisanje socijalne politike? Prema tome, sve je to javna potrošnja, sve to opterećuje budžet, sve to nas danas stavlja pred bitno pitanje da li glasati ili ne glasati za rebalans budžeta, kada je budžetski deficit tri puta veći u odnosu na prošlu godinu. LDP neće glasati za ovaj predlog zakona. Mi smatramo da je ovaj predlog zakona štetočinski.
Reč ima narodni poslanik Dragan Vujadinović, a zatim Sreto Perić.
Pozivam se na članove 100 - 104. Poslovnika i za tu priliku sam poneo i digitron. Molim vas, ja protestujem zbog toga što se namerno veštački produžava rasprava koja je praktično završena. Imali smo raspravu u načelu, ona je praktično završena a sada se namerno produžava. Umesto da smo svi nestrpljivi da ministar finansija da odgovore na naša pitanja. Produžavamo raspravu na više načina, ali najdegutantniji način je da pričamo o pojedinostima. Iscrpli smo mogućnosti rasprave u načelu, sada postavljamo pitanja koja se tiču direktno pojedinih amandmana, odnosno pojedinih razdela, bilo da se tiče prihodne, bilo rashodne strane, a pred nama je 84 amandmana puta 150 minuta po poslaničkoj grupi, to je 12.600 minuta, odnosno to je 210 sati, odnosno 21 sat po poslaničkoj grupi. Malo li je toliko vremena da postavimo sva pitanja koja se tiču bilo koje od aproprijacija, bilo na strani prihoda, bilo na strani rashoda. Jednu raspravu koja je završena mi veštački produžavamo i ona pitanja koja će tek doći na red sada postavljamo. Ponašamo se nefer, a treba da radimo makar korektno da bismo došli do te rasprave o pojedinostima, kada će svako imati pravo da govori o svakom amandmanu. Na kraju vas pozivam da svako od nas, nezavisno od toga da li je na levoj ili desnoj strani, uključi ono dugme koje služi za regulaciju moralnog kategoričkog imperativa. Hvala.
Sreto Perić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, gospođo ministre, gospodine Vujadinoviću, ja vas uvažavam, ali malo li je što ste nam ukrali 20 poslaničkih mandata, vi hoćete da ukradete i moje vreme predviđeno za diskusiju u načelu. Čekao sam, a vi ste već ovde proglasili da je rasprava u načelu završena. Nije, gospodine Vujadinoviću, posle mene ima još četiri narodna poslanika iz poslaničkog kluba SRS koji treba o ovome da govore. Gospođo ministre, ovo je prvi ozbiljniji izazov ove vlade. Zbog čega? Ovo je provera, zakon o izmenama i dopunama Zakona o budžetu za 2008. godinu, ali i ona je završena. Krkobabić je nešto hteo... Uvažavam pet kolega narodnih poslanika koji se svim srcem i dušom bore za penzije. I SRS se zalaže za povećanje penzija, za sve kategorije invalida, za omladinu i za studente, i za neke ljude da se zaposle, to je naš cilj. Cilj je, svakako, da se povećaju i penzije. Ali, ovaj predlog rebalansa nije uvažio osnovne kategorije kao što su inflacija, povećana javna potrošnja, veliki problemi vezani za globalnu ekonomsku politiku. Vi kažete da vas zanimaju samo cifre i tu ste u pravu, ali mora i ovo nekoga da interesuje. Konkretno mislim na vas. Rekli ste da je ovaj rebalans budžeta urađen skoro, ja vam kažem da to sigurno nije skoro urađeno. U obrazloženju na strani 90 piše - očekuje se relativno stabilan kurs dinara. Građani Srbije, da li mi danas imamo stabilan kurs dinara? Nemamo, u odnosu na evro, naravno. Cena sirove nafte na svetskom tržištu ne da se nije stabilizovala, ona pada; imamo situaciju da je 11. jula 2008. za barel nafte trebalo izdvojiti 147,27 dolara, a 24. oktobra 63 dolara. Ni to niste imali u vidu. Šta se desilo u Srbiji? Desilo se da se sada razmišlja da je trebalo da se cena smanji za desetak dinara, a to je ukupno smanjenje za nekih petnaestak dinara od momenta kada smo imali tu najveću cenu sirove nafte. Da li postoji kontrola rasta cena u javnom sektoru kada smo pre nekoliko dana imali na delu povećanje cene gasa za 60%? To je ono u šta je najveći broj korisnika gasa mogao da se uveri. Da ne govorimo o rastu cena na malo koji direktno utiče na inflaciju koja je, na godišnjem nivou posmatrano, avgust 2007 - avgust 2008, bila 10,5%. Pričate o jednocifrenoj inflaciji kada imamo dvocifreno povećanje cena; treba obratiti pažnju na to. Izvozna baza u Srbiji je veoma mala i ne možemo brzo prevazići globalnu ekonomsku krizu koja postoji, ali sve češće čujemo izjave zvaničnika u Srbiji koji kažu - zašto se ovo na svetskom nivou nije ranije desilo, Srbija bi imala koristi od toga? Predviđa se da mi možemo da profitiramo od te globalne ekonomske krize. Ne treba uopšte biti ekonomista pa znati da to nije moguće, treba samo živeti u ovoj državi. (Predsednik: Vreme. Mnogo ste prešli. Mislila sam da ste možda počeli da govorite u okviru vremena SRS.) Ako nije problem da poslaničkoj grupi SRS ovaj minut, koliko ste mene prekinuli, ne računate, jer ja govorim u okviru raspoloživog vremena poslaničke grupe SRS. (Predsednik: U redu, nastavite slobodno, koliko god želite. Možete do 25 minuta.) Vi ste govorili u vašim predizbornim kampanjama... Tada je dozvoljeno, nije lepo, ali je dozvoljeno u izbornoj kampanji možda i obmanuti građane, ali kad postanete vlast ne smete to da činite. Mlađan Dinkić je sa pozicije ministra za ekonomiju obećavao isplate besplatnih akcija. Od toga danas nema ništa. Objasnio je kao kad obećate detetu da ćete ga izvesti u šetnju mesec dana unapred, a posle padne kiša, pa onda ne možete da ga izvedete. On to poredi sa elementarnim nepogodama, a veće elementarne nepogode od ovog sastava Vlade za građane Srbije nisu mogle da se dese. Uostalom, predsednik Republike kaže - nije ideja da štedimo tako što ćemo zatvoriti radna mesta, nego tako što ćemo otvoriti nova radna mesta, čime ćemo obezbediti elementarne životne potrebe ljudi, a u budućnosti, nadam se, dići do velikih visina životni standard građana. A sve je veći broj nezaposlenih. Kako se postiže bolji život građana? Postiže se, pre svega, stabilnom političkom situacijom. Da li je mi sad imamo? Nemamo, zato što zvaničnici u Srbiji ne žele da posvete dužnu pažnju nacionalnim problemima sa kojima se Srbija susreće, zatim, stabilnosti cena, koju takođe nemamo, i zapošljavanju, a ne samo povećanju zarada, čak i penzija. Kakvu mi sad situaciju imamo? Nominalno, plate su rasle; očekujemo i povećanje penzija 10. novembra, vezano za oktobar. Ali, sa svim ovim povećanjima cena na malo, šta ćemo dobiti? Izgubićemo sva ona povećanja. Dozvolimo da je Jovan Krkobabić postao svestan toga što MMF kaže i što mu kolege u Vladi kažu, da ne bi bilo u redu, ne da bi se rušila Vlada, nego bi se rušila država. Dozvolimo da se ima razumevanja za taj deo, ali mi trenutno imamo takvu situaciju i što se povećaju ilični dohoci i penzije, a da ne govorimo o subvencijama... Nedavno sam rekao da su potrebna sredstva za setvu pšenice, za jedan hektar, u jesen 500 evra i na proleće od 250 do 300 evra, a imamo kroz subvencije 120 evra po jednom hektaru. Gospođa ministar je rekla da i to predstavlja veliki problem za budžet. Vraćam se sada na početak njenog izlaganja, na izlaganje ministra za finansije na Odboru za finansije i na sednici Narodne skupštine. Otprilike, imamo potrebu za rebalansom budžeta zato što imamo previše sredstava, pa eto, da bismo to potrošili, vi ste naveli koji su prioriteti, mi sada treba da izvršimo rebalans budžeta, pa imamo deficit budžeta od 45 milijardi. Mislim da je ovaj budžet rasipnički. Mogu da se složim sa vašim izjavama koje ste davali izvan ovog dela, ali način na koji branite ovde ovaj zakon nije prihvatljiv za poslaničku grupu SRS.
Gospodin Vladan Batić, pa Konstantin Arsenović, Milan Dimitrijević, Milan Avramović, Marina Raguš itd.
Gospođo predsednice, gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, rasprava o rebalansu budžeta i ono što čujemo od pojedinih potpredsednika Vlade i ministara povodom sto dana rada Vlade neodoljivo podseća na vreme vladavine režima Slobodana Miloševića. Zašto? Kada vam pojedini potpredsednici Vlade i ministri kažu da će svetska finansijska kriza povoljno uticati na događanja u Srbiji, onda je to eho one priče u vreme sankcija kada je govoreno da će sankcije povoljno uticati na pojedine grane privrede, da ćemo imati švedski standard i švajcarski nacionalni dohodak, kao da živimo u vremeplovu. Doduše, i to mi se čini da je normalno kada pojedini sledbenici Slobodana Miloševića koji su danas u vlasti, poput zamenika predsednika, prvog potpredsednika i ministra unutrašnjih poslova, ne poštuju obavezu da se pojave pred sudom; kada drugi ministar prvo zaposli svog brata i bratanca i kaže "ne znam ja ništa o tome" (prvo nepoštovanje pravne države, pa onda nepotizam), a treći ministar se svake srede i petka slika na obilaznici i obmanjuje građane Srbije kada će ona biti završena. To se ne sme činiti. U ime DHSS-a postavljam pitanje gospođi ministarki, možda ona nije nadležna, ali Vladi, svejedno, kako se objašnjava i kako može da objasni socijalno odgovorna vlada da su osnovne životne namirnice koje se proizvode u Srbiji, poput mleka, mlečnih proizvoda, ulja, šećera, lekova, skuplje u Srbiji nego u Crnoj Gori? Vi pripadate socijalno odgovornoj Vladi. Kako ćete to da objasnite građanima Srbije? Pre neki dan, mada to nije neposredno vaša nadležnost, mi iz DHSS smo od Vlade, koja imenuje direktore javnih preduzeća, tražili da se smeni Bojan Krišto, direktor Aerodroma Beograd. Dao sam vam te papire. Kako može biti socijalno odgovorna Vlada kada u Upravnom odboru Aerodroma, to vam nisam dao, ljudi primaju mesečne nadoknade po 166.000 dinara, a pretpostavljam da jedan čovek, predsednik, prima 208.000 dinara ili bruto po 250.000 dinara. (Predsednik: Vreme.) To je deset puta više od prosečne plate u Srbiji. Mesečno možda održe jednu, a možda nijednu sednicu Upravnog odbora, a onda isti taj direktor Aerodroma ima račune za avionske usluge, recimo, za let do Ciriha i nazad 178.643 dinara. Pitao sam u JAT-u, to je trostruka cena biznis klase do Ciriha i nazad. To je preko 2000 evra.
Narodni poslanik Konstantin Arsenović, po Poslovniku, a zatim Milan Dimitrijević.
Reklamiram član 104. Poštovana predsedavajuća, poštovani poslanici, pre svega se obraćam penzionerima i želim da im potvrdim istinitost pojedinih izjava poslanika koji su izjavili da u propagandnoj kampanji penzioneri nisu bili predmet njihovog interesovanja. Tačno je da Demokratska stranka Srbije nikada nije tretirala problem penzionera. Zato je donela zakone o penzijskom sistemu za koje su mnogi rekli da su genocidni, pa je otuda sada problem i povećanje penzija od 10%. Da li je sada problem to što partija koja je u svom promovisanju nešto obećala i izvršava svoje obećanje? Nisam vam replicirao, slušam vas sve vreme, dozvolite da i ja u ova tri meseca progovorim tri minuta. Mene raduje što ova koalicija, koja ima socijalno odgovornu vlast, izvršava obećanja postepeno; ne mogu ona sva biti odjedanput realizovana, ali budite sigurni da ćemo učiniti sve da se do kraja ispoštuju sva ona obećanja koja smo dali našim penzionerima. Sledeće, ovde je prisutan jedan atak na penzionere, u smislu da su penzioneri moralno odgovorni za buduće stanje ekonomije ove države, da će ovih 10% i buduća izmena Zakona uništiti ekonomiju. Vi nemate strpljenja da saslušate ništa što se kaže, nećete da čujete istinu, vama je istina samo ono što vi pričate. (Predsednik: Molim vas da omogućite gospodinu Arsenoviću da se obrati.) Poručujem penzionerima da nikakvu moralnu odgovornost nemaju za buduće stanje u državi. Oni su svojim radom sve što imamo danas, materijalno, kulturno bogatstvo i sve, zaslužili i nemaju nikakvu moralnu odgovornost da snose moralnu krivicu za buduće stanje. Pa, krivite ih vi ovde. Hoću sada i ovo da kažem, meni je drago što ima poslanika opozicije koji podržavaju stav da je potrebno da se stanje penzionera poboljša. To će nama samo olakšati da dato obećanje ispunimo u narednom periodu.
Narodni poslanik Milan Dimitrijević, a zatim Milan Avramović.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, član 226. Pre nego što počnem da govorim o tom članu želim da kažem gospodinu iz Partije ujedinjenih penzionera: ono što ste vi rekli, da ste sticali i da ste dobili svojim radom, to je tačno i to niko ne spori. Ponajmanje je DSS protiv povećanja penzionerima, ali vidite ko vam iz Evrope govori da li je to realno i da li je moguće. To su oni sa kojima ste vi potpisali to. O tome se radi. Nije sporna Demokratska stranka Srbije, niti penzioneri mogu snositi moralnu odgovornost, taman posla. Pažljivo čitajte šta ko govori i šta ko misli o tome. Sada po članu 226. Gospođo predsednice, počeo sam da govorim o jednoj temi, javio se po Poslovniku, a tema je za vas vrlo značajna, pošto ste vi lekar. Vi ćete razumeti o čemu govorim. Jedna farmaceutska kuća u Srbiji prodaje lekove Republičkom zavodu za zdravstveno osiguranje po ceni koja je skoro sedam puta veća nego za te iste lekove koji se prodaju u Crnoj Gori. Pitali smo kako je to moguće. Moguće je tako što ne postoji tender za raspisivanje lekova, zato što je Republička uprava za javne nabavke savetovala da se ne raspiše tender, nego da se dogovara sa veledrogerijama i apotekama. Ne bih prejudicirao stvari, stvari će doći na ono mesto na koje će doći, zato što sve ima svoje ishodište, videćete šta će iz ovoga biti. Gospodin predsednik Vlade obećao je socijalno ugroženim kategorijama besplatno zdravstvo; evo besplatnog zdravstva. Zakon o otpisu dugovanja po zaostalim doprinosima zdravstvenog osiguranja čekao je godinu i po dana, mnogi ljudi nisu mogli da overe knjižice, evo kako su dobili besplatno zdravstvo. To je socijalno odgovorna vlada. To je ta politička priča, to su ta predizborna obećanja. Jedan lek u Crnoj Gori sedam puta jeftiniji nego u Srbiji. Socijalna vlada. To su ta pitanja na koja vi nemate odgovor. To su ta pitanja zbog kojih bi ova vlada, da ima u sebi trunke odgovornosti, ovog momenta podnela ostavku, a da ne govorim o drugim krupnim državnim pitanjima. Vas ne interesuje ni država, ni narod, ni zdravlje naroda, ništa vas ne interesuje, samo od podele javnih preduzeća, od upravnih odbora u svoj džep, to je jedina politika koju vodi DS. Toliko.
Reč ima narodni poslanik Milan Avramović, a zatim gospođa Raguš.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, članovi 225. i 226. Jednostavno, neki koji izađu za ovu govornicu i ne shvataju šta su rekli i prouzrokuju zbog toga niz odgovora. Odgovor uvek stigne, pre ili kasnije. Samo da podsetimo prvo građane, pa i same poslanike koji su trenutno u sali: osnov za to što PUPS nije ušao u koaliciju sa današnjom opozicijom bio je nekonkretan plan i ponude za povećanje penzije penzionerima. Kada je Srpska radikalna stranka rekla - ljudi, ne može se to preko noći, ne može 70% prosečne plate da primi svaki penzioner, prvo treba da se utvrdi koliko je to para (oni ne znaju ni danas koliko je to para), onda da se utvrdi budžet, da se uradi rebalans ili bilo šta što treba za narednu godinu, pa da razgovaramo, ne, oni su rekli - to nije u interesu nas penzionera, mi zbog tog interesa idemo sa DS, sa SPO, sa G 17 plus. Šta se danas dešava? Na jednoj režimskoj TV izlazi mlađani Krkobabić, predsednik penzionera, i kaže - 2010. godine uspećemo da ostvarimo ciljeve iz predizborne kampanje. Samo da vas podsetim na to da u ekspozeu premijera ne postoji ta floskula na koju se vi danas pozivate. Evo šta kaže u ekspozeu - Vlada Republike Srbije planira da najkasnije do septembra 2008. godine poveća penzije za 10%. Koji je sada mesec? Da li je Vlada šta povećala? Da li ste vi ispoštovali ono zbog čega ste ušli u koaliciju tj. u vlast? Da li ste išta od ovoga ostvarili? Postavlja se samo pitanje da li ste vi ušli u ovu vlast zbog svih penzionera ili zbog sebe. Postavlja se prosto pitanje. Mi smo se zalagali principijelno da penzioneri imaju bolji položaj, ali nismo imali za to fizičke mogućnosti, jer nam je takvo stanje ostavljeno. Još jedna veoma važna stvar, ako ćete čekati 2010. godinu da biste dobili ono što hoćete, zašto ne izađete iz Vlade, pa 2010. godine uđete ponovo? Zašto ne izađete da biste ostvarili svoje ciljeve? Zbog tih istih ciljeva ste odbili koaliciju sa današnjom opozicijom. Imam dosta vremena do penzije, ali imam dva penzionera u kući i govorim ono kako oni razmišljaju. Nemojte se reklamirati samo u predizbornoj kampanji. Pročitajte ekspoze ove vlade u kojoj ste i vi učestvovali i videćete da niste u pravu. Hvala.
Reč ima gospođa Marina Raguš, a zatim gospodin Šormaz, ako je tu.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu člana 104. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Nadam se da ćete mi uračunati ovih 13 sekundi, pošto ću citirati ovaj član: "Narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine." Stav 2: "Narodni poslanici dužni su da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem." Gospođo Đukić-Dejanović, mislim da ste povredili dostojanstvo jednog od poslanika Narodne skupštine, gospodina Jojića, a samim tim i poslanički klub SRS, tako što ste rekli da je zloupotrebio govornicu i da je, zamislite, poslao političku poruku. Ono što je ovde vrlo čudno, skoro zbunjujuće, jeste šta se očekuje od predstavnika građana, odnosno državljana Srbije, osim da političkim stavovima različite političke opcije dođu do onog što je, gospodine Vujadinoviću, vrhunski kategorički imperativ za jednog narodnog poslanika, a to je život dostojan čoveka u Srbiji. Dakle, ovde možete da čujete političke stavove. Nadamo se da ćemo izboriti političku volju na ovaj način, pričajući o onim temama koje su očigledno izgnane iz svih zvaničnih institucija i stavljene na ulice grada Beograda; bojimo se, uskoro i svih većih gradova u Srbiji. Da funkcija Skupštine nije samo zakonodavna kaže i Ustav, pošto ste rekli da bi Skupština trebalo da se bavi svojom zakonodavnom funkcijom; između ostalog, u petom delu - Uređenje vlasti, kaže se: "U okviru svojih izbornih prava Narodna skupština bira Vladu, nadzire njen rad i odlučuje o prestanku mandata Vlade i ministara." Vladajućoj većini i vama, gospođo Đukić-Dejanović, moram da kažem da se mi ne veselimo zbog sve teže situacije u Srbiji, da se mi trudimo svojim angažmanom da poboljšamo svakodnevni život građana, državljana Srbije. To nam ne polazi za rukom, nažalost. Iz kojih razloga? Zato što smo medijski blokirani, zato što ovde nema političke volje vladajuće većine da svi zajedno pokušavamo da pričamo kako da se prevazilazi finansijska kriza koja nam se užasno primakla. Ovde ne sede neracionalni i nepismeni ljudi, već ljudi koji se trude da razumeju probleme izvršne vlasti, ali se izvršna vlast ponaša bahato, jer apsolutno ne želi da čuje stavove opozicije. Ne daje potrebna obrazloženja i objašnjenja. Naši državljani, oni koji su nas birali i doveli u ovu skupštinu, polako ali sigurno dolaze u potpuno ropski status. Izvinjavam se za ovih devet, odnosno to je ono što mi pripada po citiranju člana. Međunarodna scena i svet je pred Breton Vudsom... Samo da podsetim, po njemu su organizovane finansijske institucije kakve smo poznavali i kakve više ne postoje. Javnost treba da zna da vladajuća većina ne oseća potrebu da se u Skupštini priča šta ćemo mi u skladu sa tim da uradimo. Videćete, neće proći dugo, to će biti pitanje svih pitanja u Srbiji. (Predsednik: Vreme.) Izvinite još jednom i hvala.
Gospodin Jojić se pozvao na povredu Poslovnika, članova 225. i 226, a onda je pozivao da se glasa za Srpsku radikalnu stranku. Samo sam prokomentarisala da je to politička poruka, a ne obrazloženje povrede Poslovnika i tih članova, tako da ne mislim da sam povredila dostojanstvo gospodina Jojića i bilo kog poslanika. Gospodin Šormaz nije u sali. Molim gospodina Momira Markovića, odnosno najpre Mirko Munjić, pa Momir Marković. Poslaničkoj grupi Srpske radikalne stranke je ostalo još 16 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, poslednjih godinu dana živimo u uslovima permanentnog porasta inflacije od projektovanih 6% na početku ove godine do 9,5%, koliko će prema ubeđivanjima Vlade Srbije biti na kraju godine, s tim što postoji jedna grupa jako ozbiljnih ekonomista koji nam pokazuju i dokazuju da je u ovom momentu inflacija već 12,5%, što predstavlja skoro stopostotno povećanje u odnosu na projektovanu. Postoji i jedna grupa, takođe ozbiljnih, ekonomista u Srbiji koji kažu da kada biste računali inflaciju onako kako to rade vaši prijatelji u Evropskoj uniji, a to je na način da porast troškova života bude osnovni kriterijum za računanje inflacije, ona bi u ovom momentu u Srbiji bila čitavih 16%, sa tendencijom daljeg porasta. Dalje, neoliberalizam u svom potpuno okrutnom sistemu, kao ideologija i kao način življenja hara Evropskom unijom, dakle državama zapadne Evrope, i Sjedinjenim Državama već 20 godina, u svoj svojoj okrutnosti i čini se da je sada u zenitu, a rekao bih i na početku kraha, zbog kraha finansijskog tržišta u zemljama zapadne Evrope i u SAD. Gospodo, Sjedinjene Američke Države su poslednjih 20 godina, za to postoje pouzdani dokazi, štampale dolare bez pokrića. Tim dolarima oni su uglavnom kupovali naftu na svetskom tržištu i sve je to bilo dobro dok se ti dolari nisu počeli vraćati u enormnim količinama na tržište SAD. Upravo je to jedan od razloga velike ekonomske krize koja će faktički dovesti do recesije kakva je bila 1929. i 1930. godine. U svoj svojoj silini ovaj neoliberalizam je prvo rušio države i sve one barijere koje su bile između država, da bi se zatim ustremio na nacionalna, a potom i verska opredeljenja stanovništva. Svu silinu tog neoliberalizma donekle smo osetili i mi. Velike sile poslednjih godina štampale su ogromne količine ovih dolara, međutim, one sada, pogotovu SAD, idu ponovo u štampanje ogromne količine dolara i to im se, u stvari, vraća kao bumerang. To je kao dosipanje vrelog ulja na vatru. To će verovatno i dovesti do ogromne recesije u ovim državama. Kada dođe do velike svetske finansijske nevolje onda, siguran sam, nema milosti velikih u odnosu na male, jer oni tu posluju po principu do ut des - daj da dam, a mi imamo da ponudimo njima još samo nekoliko javnih preduzeća na prodaju i to je kraj. Kada se završi sa tim, više nema šta ni da se proda i onda ćemo imati veliki problem. Što se tiče ovog rebalansa budžeta, ovo vam pričam upravo zbog toga što projektanti ovog rebalansa budžeta apsolutno nisu vodili računa o svemu ovome što sam rekao, vezano za svetsku finansijsku krizu. Gospođa ministar je u svom obraćanju to pomenula, maltene, u samo jednoj ili dve rečenice, da se finansijska kriza na svetskom tržištu neće odraziti mnogo i neće uticati mnogo na naše finansijsko tržište. Čak smo čuli sinoć od jednog bivšeg premijera Republike Srbije da je dobro što smo siromašna i ekonomski nerazvijena država, jer nas u tom slučaju neće pogoditi finansijska kriza. Da čovek ne poveruje. Do čega će nas dovesti, u stvari, ovo što više trošimo nego što smo proizveli? Evo do čega: prvo, nova zaduženja, naravno nepovoljna,generacije i generacije vraćaće ovo što sadašnja vlada zadužuje. Dalje, opšti rast cena. Držaćemo se do Nove godine verovatno, a videćete, od Nove godine počeće enormni rast cena, što će prouzrokovati strahovito veliku krizu na našem finansijskom tržištu. Dalje, nestabilnost kursa dinara. Mi, nažalost, iz novina saznajemo da kurs dinara vrtoglavo raste i da će uskoro dostići 90 dinara za jedan evro. Gospodo, kada on dostigne onu psihološku granicu od 100 dinara za jedan evro, to je kraj, finansijski i ekonomski kraj ove države. Dalje, nedostatak realnih izvora prihoda. Rekao sam malopre, mi imamo samo još nekoliko velikih javnih preduzeća koja možemo da prodamo i posle toga više ništa. Biće vrlo teško da se prodaju čak i ova velika javna preduzeća. I, peto, povećana inflacija. Mislim da će inflacija u idućoj godini (ne želim to, normalno, niti iko od nas) biti enormno visoka. Mislim da ćemo se kad-tad spustiti na zemlju. To ateriranje biće prilično bolno, nažalost, za građane Srbije, za najveći deo stanovništva Srbije. Neki će otići, neki će pobeći iz zemlje sigurno, najveći deo će nažalost ostati, ali će bar biti sigurni ko ih je sve ovo vreme varao. Hvala.
Gospodin Momir Marković, još devet i po minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je rebalans budžeta koji smo inače toliko kritikovali kad je bio donošen upravo zbog nekoliko stvari. Prvo, i onaj budžet i ovaj rebalans su potrošački, rasipnički, neizbalansirani, nerealni, nisu razvojni i nisu štedljivi. Već u članu 1, kada pogledamo kolika su nam primanja u budžetu, odnosno primanja budžeta, vidimo da su ukupna primanja, dakle ono sa čim svaki domaćin može da raspolaže, ono što se nalazi u tom državnom džepu, 650.174.345.330 dinara. Ukupna potrošnja za ovu godinu je, a unazad nekoliko godina uvek potrošnja prevaziđe prihode, 695.959.075.793 dinara. Podsećam vas, kad je ovde gde danas sedi ministarka sedeo Mlađan Dinkić, kao ministar finansija, kada se busao u grudi i govorio - imamo suficit, pa posle dva meseca - imamo deficit, radilo se o nekih 13-14 milijardi. Ovoga puta imamo 45 milijardi više troškova nego što imamo u budžetu. Naravno, to će se sve pretočiti na sledeću godinu, na sledeće prihode u budžetu i tako ćemo državu zaduživati što više. Kad pogledate kako će se ta sredstva ubirati, to je opet preko grbače građana i opet će i poslednju krajcaru iz džepa građana izvući, jer kaže ovako – ukupna primanja: poreski prihodi - 606 milijardi; porez na dohodak građana - 76 milijardi; porez na dobit preduzeća - 36. Ovo je dokaz da preduzeća ne rade. Ovo je dokaz da se ne može ako ništa nije proizvedeno, ne može se ni uzeti porez. Porez na dodatu vrednost - 315.642.230.983 dinara, što će reći, porez na dodatu vrednost u zemlji - 88 milijardi (dakle, to su oni prihodi iz zemlje na proizvode proizvedene u Srbiji); porez na dodatu vrednost iz uvoza - 222 milijarde. Kad uzmete da je ovo 18% od onoga što se uveze u ovu državu, jasno će vam biti da se u ovoj državi bukvalno ništa ne proizvodi, da gotovo ništa ne funkcioniše, ništa ne radi. Kad pogledamo kako ćemo se to dalje zaduživati, član 3, država Srbija će izdati garancije. Kad država Srbija izda garancije onaj ko daje kredite je siguran da ako ne plati preduzeće koje je uzelo kredit, moraće da plati država. U krajnjoj liniji, vi se sećate koliko smo onih zakona o garancijama ratifikovali ovde u Skupštini. Dakle, Svetskoj banci, jugoslovenske železnice, Evropskoj banci za obnovu i razvoj, JP "Putevi Srbije", sanacija mosta "Gazela", lokalna samouprava, rekonstrukcija komunalne infrastrukture, "Železnice Srbije", opet vozna sredstva, Evropskoj investicionoj banci i opet JP "Putevi Srbije" itd. To se nabraja na tri-četiri strane, da bi se ukupno... Doduše, nisu izračunali ukupno jer bi znali da bi to bilo kritikovano. Dame i gospodo narodni poslanici, 2000. godine država Srbija je bila dužna oko šest milijardi i nešto dolara, a danas je dug Srbije preko 19 milijardi. Javni dug, govorim o dolarima, dug države Srbije je preko 19 milijardi. Javni dug u domaćoj valuti, to je ono što duguju građanima Srbije, država Srbija je dugoročne hartije... Odnosno, to je ono što se zadužila država Srbija izdajući hartije od vrednosti za neku buduću proizvodnju, za neke buduće prihode, dugoročne hartije od vrednosti, obaveze po osnovu neisplaćenih penzija poljoprivrednicima, obaveze po osnovu neisplaćenih penzija u fondu zaposlenih, kratkoročne hartije od vrednosti itd. Kad se to sve presabere, otprilike je ukupan dug oko 30 milijardi. Što se penzija tiče, postoji jedna nelogičnost koju moram da pomenem sa ove govornice. Radi se o vojnim penzijama. Ukoliko se, recimo, potpukovnik penzionisao prošle godine, imaće upola manju penziju od potpukovnika koji se penzionisao ove godine. Kako? Vidite, ministarka, pa preračunajte tamo. Kaže ministarka... Evo, ovde imamo plan za 2008. godinu, bio je 639.600.289.635 dinara. Povećanje ovim rebalansom je 10.547.055.695. Prema tome, novi plan je 650.174.345.330. Izdaci iz budžeta - 680.548.763.000 je bilo planirano. Povećanje - 15.410.331.000 itd. Ukupni izdaci iz budžeta - 695 miliona. Bio je planiran deficit u budžetu od 40 milijardi. Sad je 45. U svom uvodnom izlaganju ministarka reče - samo pet milijardi smo povećali. Povećali smo dug, gospođo ministarka, za još pet milijardi; to nije "samo" pet, nego je to još pet. Minus u budžetu je 45.785.000.000. Moram zbog kolege da ostavim još nekoliko minuta, inače bih nastavio da govorim.
Reč ima gospodin Živanović. Imate još minut i po, dva. Potrudite se da u dva-tri minuta pošaljete poruke koje želite a da budu u skladu sa dnevnim redom.
Dame i gospodo poslanici, hteo sam da vam kažem mnogo toga u vezi sa problemima koji postoje danas u Srbiji, odnosno da predložim određena rešenja, ali verovatno zbog nedostatka vremena neću moći to da kažem. Verovatno ću koristiti amandmane da bih to izneo. Moram vam reći nešto. Da li biste vi godinu dana ovde sedeli a da ne primate plate, kao što to danas radi seljak, godinu dana radi a nema ništa? Kad sabere i oduzme sve na kraju godine, on je uložio oko 40 hiljada, a 40 hiljada je na kraju dobio i onda čak nije ni na pozitivnoj nuli. Zbog toga vas pitam, jer više od polovine vas koji ovde primate plate nema, kada ne biste primali plate da li bi posle godinu dana iko uopšte bio u ovoj skupštini? Dame i gospodo, bio sam na naučnom skupu u Moskvi i kada sam izlagao rekli su mi - dobro je što vi možete vašu teoriju da pretočite u praksu. Ali, nisam mogao reći, jer nisam smeo da kažem, gde u praksu da pretočim kad mnoge firme, fabrike uopšte ne rade, a naročito fabrika u kojoj sam ja radio, Hemijska industrija "Zorka" iz Šapca odnosno bazna hemija, fabrika mineralnih đubriva. Pet najvećih fabrika, ne samo u staroj Jugoslaviji, već u Evropi, uopšte ne funkcionišu, uopšte ne rade. Ko će da proizvodi sirovinu koja je potrebna kao repromaterijal koji koriste seljaci da "varaju" prirodu, da mogu da vas nahrane, i mene i vas? To je ono najbolnije, što danas privreda u Srbiji ne radi. Pogledajte i ovo kada stručnjak ministar kaže - ja imam visoko znanje i svoju stručnost. Dobro je što to imate, ali vas pitam da li, kao što rekoste i kao što ovde piše, preko 80 miliona (mislim da je preko 80, ne mogu tačno sad...) dugujete poljoprivrednim proizvođačima za njihove penzije unazad? Kaže - to je dug. Znate šta, da li ću ja sad da stanem pred mog oca, da plačem i da kažem - šta ću sad da radim, ti si zadužio to i to, ko će to da vrati? Normalno, moram ja to da vratim, jer vi ako ste već počeli... Znate kako se kaže, kad se u kolo hvatate vi se u noge uzdate. Znači, trebalo je i taj dug da prihvatite, a ne da kažete - mi ne znamo kud ćemo i šta ćemo sa tim dugom koji dugujemo najvećim herojima rada a to su seljaci.
Zahvaljujem. Da li predstavnik predlagača gospođa ministar Dragutinović želi reč? Izvolite, gospođo ministarka.
Poštovani narodni poslanici, poštovana gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, iskreno mi je žao što niste bili zadovoljni samo mojim prisustvom u ovom domu. Lično sam smatrala da je ovo rebalans, a da rebalans ipak nije najvažniji zakon, rebalansom se ne menja sve nego samo nešto. Predmet rebalansa su dodatni prihodi, dodatni rashodi i dodatni deficiti. Sigurna sam da će kada bude usvajan budžet za narednu godinu biti prisutni i ostali predstavnici Vlade. Takođe, veoma mi je žao što u većini slučajeva nisam mogla da prepoznam svoje reči. Način na koji ste ih vi interpretirali, kažem u većini, ne kažem svi, prosto ne odgovara onome što sam rekla. Koliko je meni poznato, do sada nijedna zemlja zbog finansijske krize nije radila rebalans budžeta. To nije radila ni Srbija. Finansijska kriza se nije mogla predvideti. Fiskalna politika najčešće se radi za period od tri godine, ređe godinu dana. Ipak, ne mogu a da ne odgovorim na neka pitanja koja su postavljena predstavnicima Vlade i Narodnoj banci Srbije, a vezana su za finansijsku krizu i da Vlada ništa ne radi povodom toga. Učinjeno je dosta. Prva stvar, postoji redosled poteza. Kada se desi finansijska kriza neko ko prvi nastupa jeste Narodna banke Srbije, odnosno centralna bankarska institucija. Kada ona preduzme sve što je u njenoj moći, nastupa država. Ne igram fudbal i ne razumem se mnogo u fudbal i takvu vrstu sportova, ali to je, što kažu, poslednja linija odbrane, mislim da sam na taj način objasnila ulogu države u ovom trenutku. Vlada je usvojila promene nekoliko zakona koji su direktno vezani za posledice finansijske krize. Činjenica jeste da je od opozicije potekla ideja da se menja Zakon o osiguranju depozita. On jeste promenjen. U pitanju je sada samo suma osiguranog depozita. Postoji nešto što se zove efekat ogledanja. Kada pogledate da svi u vašem okruženju i u Evropskoj uniji osiguravaju depozit do 50.000 evra, vi nećete da osigurani iznos bude manji. Da li postoji pokriće? Dozvolite mi da objasnim. Postoji. Pre svega, u zemljama u kojima postoji osiguranje depozita ili fond osiguranja depozita ne postoji obavezna rezerva na depozit. U našem sistemu depoziti stanovništva i štednja su već dvostruko osigurani. Nađite jedan primer zemlje u svetu gde postoji obavezna rezerva na devizne štednje, naročito u visini od 40%. To znači da je tih 40% potpuno pokriveno. To se nalazi na računu centralne banke i to je najsigurnije mesto. Zemlje koje imaju fond za osiguranje depozita nemaju obaveznu rezervu. Mi imamo i jedno i drugo. Inače, osiguranje i princip osiguranja se zasniva na tome da svi ili većina uplaćuju, a da koristi samo onaj kome treba. Znači, pored sigurnih 40% deviznih depozita koji leže na računu centralne banke, postoji još Fond za osiguranje depozita, a osiguranje se zasniva na principu da svi ili velika većina uplaćuje, a nije potrebno svima. Jer, šta znači biti potrebno svima? To znači da nema uopšte finansijskog sistema, da sve propadne, što je stvarno potpuno nerealno. Znači, ti zakoni su promenjeni. Te zakone je usvojila Vlada i oni su već u parlamentu. Šta je još urađeno? Najavljene su promene fiskalnih propisa, pre svega propisa koji na neki način treba da i dalje stimulišu razvoj tržišta hartija od vrednosti i da stimulišu domaću štednju. Dakle, biće privremeno ukinut porez na kamatu i to će sigurno stimulativno uticati na štednju, kao što će biti ukinuti neki porezi koji zaista nisu bili tipični i koji su opterećivali trgovinu hartijama od vrednosti. Tu se uloga države završava. Postoji još ta poslednja linija odbrane - da država interveniše. To je ona već činila u prethodnom budžetu, doduše, ne da spase tu banku nego da poveća kapital, dakle, država je, da bi povećala kapital Komercijalne banke ili Poštanske štedionice, već ubrizgavala novac, to nije tajna, to ste vi usvojili sa budžetom. Ona to namerava da ima i dalje kao, eventualno, poslednju liniju odbrane. Što se tiče pitanja koja se meni postavljaju, a vezano za različite izjave gospodina Krkobabića i gospodina Dinkića povodom iste teme, ipak bih želela još jednom da kažem da je svaka odluka izbor i da je ovo što danas vi radite ovde borba i da je isto tako borba unutar Vlade. Prema tome, borba je sastavni deo života i nešto što je normalno. Ne znam da li je crvena ili plava, ali, u svakom slučaju, mislim da se vi, leva i desna strana, i ja sa vama danas za nešto borimo. Takođe, i u Vladi se za nešto bore i svaka odluka, i budžet i rebalans, jeste rezultat te borbe. Neko u toj borbi prođe lošije, neko bolje, a to je odluka, to je kompromis i konsenzus. Mislim da u tome ništa nije sporno. Šta će biti rezultat te borbe najbolje će pokazati budžet za 2009. godinu. Nećete, nadam se, biti toliko nestrpljivi, on će uskoro ovde doći. U diskusiji koju je vodila gospođa Mićić ja zaista nisam prepoznala svoje reči. Nikada nisam rekla da sam zadovoljna budžetom i nikada nisam rekla da je on dobar. Ne zato što nije, nego zato što je u prirodi čoveka da nikad ne bude zadovoljan i uvek može bolje. Nikada nisam rekla da je javna potrošnja niska. Radi se o tome da ona upotrebljava reč rasipništvo. Ja više volim da kažem da je fiskalna politika umereno prociklična. Ona jeste takva i ne sporim to. Inače, podsećam da je najveći deo te potrošnje, o tome smo govorili prethodnih dana, ipak određen zakonima a zakone je doneo ovaj parlament. Gospodin Šami je pitao šta je to socijalno odgovorna politika. Nažalost, ekonomija nije prirodna nauka, koliko god ja, recimo, želela da ona bude što prirodnija. Kada bih znala tačnu formulu ja bih vam rekla. Znam da u tom budžetu definitivno mora da bude zaštićen najranjiviji deo populacije i definitivno znam da je u budžetu koji je pred vama gotovo 60% izdataka namenjeno različitim vidovima socijalnih izdataka. Što se tiče kretanja kursa i toga da li je moguće predvideti kako će se kretati kurs, mislim da nije. Ne možete nikada predvideti sa izvesnošću zato što je kretanje kursa rezultat veoma različitih događaja i naših reakcija na te događaje. Činjenica jeste da dinar danas pada, činjenica jeste da je u periodu kada smo radili rebalans dinar jačao, ali ovo nije prvi put da nam se to dešava. Ako hoćemo samo malo da pogledamo istoriju, čas raste, čas pada, kao što cene nafte čas rastu, čas padaju; kao što kamatne stope u svetu čas rastu, čas padaju; kao što na zelenoj pijaci cene nekih proizvoda čas rastu, čas padaju. Što se tiče toga kakav će biti deficit 2009. godine i kakvu će to Vlada voditi politiku, manji deficit, ali još uvek deficit, planiran je nezavisno od efekata finansijske krize. Mislim da će fiskalna politika biti još odgovornija, sa uvažavanjem efekata finansijske krize. Da li je deficit pokriven ili nije pokriven? Sve što država napravi kao izdatak mora da se pokrije. Čime se pokriva? Gospodin Ilić mi je, ne znam da li je tu, postavio isto pitanje kao i prethodnog dana, njega zanima gde su novci od privatizacije. Mogu samo jedno da mu poručim, ukoliko slučajno nije ovde, odnosno ukoliko ga ne interesuje moj odgovor, sve ono što je ostalo nakon odlaska Vlade čiji je on bio član, sve to se nalazi još uvek na računu države. Mogu da kažem tačno šta je ostalo: "Robne kuće" nisu potrošene, otprilike nešto ispod 500 miliona evra još uvek leži na računu države. To su neutrošeni privatizacioni prihodi. Nije sve potrošeno. Ono što je potrošila Vlada na to ne može da se utiče. Sve ono što je ostalo još uvek stoji. Takođe, to su novi krediti. Vidim da se vi zbog toga često bunite, ne volite da se država zadužuje, ali ja kažem, nađite primer jedne zemlje koja se ne zadužuje. Možda želite da budemo izuzetak, ali dokle god su otplate države veće od novog zaduživanja država se zapravo razdužuje. To možete videti iz podataka o javnom dugu. Javni dug pada. Javni dug koji ova država vraća i sve ove stare dugove prema penzionerima nije stvorila ova vlada. Oni su stvoreni davno. Ova vlada i one prethodne, od 2000. 2001, vraćaju dug koji je stvoren ranije. Mislim da kada nešto čovek pozajmi treba i da vrati; ako ne može iz redovnih prihoda, mora nešto da proda. Mnogo je dugova stvoreno u prošlosti i oni se moraju vratiti. Ne znam da li je gospodin Popović ovde, pretpostavljam da nije izdržao; ovo je odgovor namenjen njemu i ne znam koliko treba da vas time opteretim. Ono iza čega definitivno stojim jeste da fiskalni rezultat koji je prikazan ovim budžetom jeste najbolji indikator karaktera fiskalne politike, daleko bolji od onog prethodnog indikatora na kome je rađen budžet za 2008. godinu. Metodologija se menja. Stojim iza toga da je deficit povećan ne, kako je on rekao, 10 milijardi, nego pet milijardi. Sa njim mogu da razgovaram o tehničkim detaljima. Takođe, gospodin Popović bio je iznenađen što je za pokriće deficita bila predviđena, kao jedan od mogućih izvora, emisija državnih obveznica. Podsetila bih ga da je to standardan način pokrivanja deficita. Koristiće ga i ova država. Koriste ga i druge države. Oduzimate nekom tražnju da bi država potrošila više. Dakle, to je standardan način finansiranja deficita. Verujte, ja znam šta je najbolja fiskalna politika. Možete da mi verujete ili ne. Najbolja je neutralna. O tome možemo da govorimo, svako ima pravo na vlastito mišljenje. Najbolja fiskalna politika je neutralna, ravnotežan budžet ili, možda još i bolje, kontraciklična, ali ako je kontraciklična u uslovima ovakve finansijske krize, o kojoj ste vi danas govorili meni kao da ja nisam svesna, upravo je najbolji odgovor ekspanzivna fiskalna politika. Ipak, ja bih najviše volela neutralnu, odnosno ravnotežu. Što se tiče mog mišljenja o porastu penzija, mislim da sam svoje mišljenje javno rekla i neka od tih svojih izlaganja sam danas prepoznala u vašim rečima. Dakle, lično ne volim linearne mere, mislim da one ništa ne rešavaju i predlagala sam nešto drugačije rešenje, ali, kao što sam rekla, odluka je uvek kompromis. Ali, kompromis je nešto što je normalno u političkom i ekonomskom životu. Budžet je rađen u septembru mesecu kada je, kao što sam već pomenula, situacija bila potpuno drugačija. Penzije su, to pitanje je postavio gospodin Batić, porasle u toku ove godine tri puta: prvi put u januaru za 11%, grubo, drugi put u aprilu za otprilike 6,9%, treći put će to biti sada u novembru, od oktobarske penzije, i to će biti tačno 10% plus 4,3, dakle 14,3. Kada izvršimo odgovarajuću operaciju, penzije su u toku ove godine porasle za preko 35%, a u ovaj porast penzija ne računam dug prema penzionerima koji se vraća svake godine. Inače, poznajem tržište Crne Gore i moram da priznam da sam bila prilično iznenađena činjenicom da su u Crnoj Gori cene daleko niže nego u Srbiji. Mogu da kažem definitivno, znam sigurno, voda je tamo daleko skuplja, skoro kao mleko, struja, kilovat-čas, takođe je daleko skuplja, lekove srećom nisam kupovala tako da ne mogu da vam kažem, pijaca je ... Nešto je skuplje verovatno, ali značajan broj proizvoda u Srbiji je jeftiniji. Ne treba zaboraviti da je PDV niži u Crnoj Gori, da su carinske stope niže; sve to može da objasni razlike. Ono što je najbitnije jeste da ako se poredi ista korpa dobara u Srbiji i Crnoj Gori, ja to ne znam, ali na osnovu toga što provodim godišnji odmor u poslednjih 20 godina u Crnoj Gori znam da Crna Gora definitivno nije jeftinija država za život. Takođe je postojalo pitanje da li je pala devizna štednja. Sigurno da jeste pala, međutim, neosporno je da je bankarski sektor bio dovoljno stabilan da taj pad apsorbuje, a prema najnovijim informacijama koje imam, verovatno kao i rezultat povećanih kamatnih stopa, banke već povećavaju neto depozit. U svakom slučaju, mislim da Narodna banka Srbije redovno objavljuje podatke o rezervama. To bi uglavnom bilo ono što sam želela danas da vam kažem. Sva ostala pitanja kojih se nisam setila ostaviću za kraj. Hvala.
Gospođo Dragutinović, dozvolite da vam se zahvalim na izuzetno razložnim pojašnjenjima. Po Poslovniku, gospođa Pop-Lazić. Izvolite.
Poštovane kolege narodni poslanici, htela sam u vaše ime da se zahvalim na ovako iscrpnom izlaganju gospođe ministra finansija, ali bih htela da joj uputim jedno pitanje, pošto nas je u ovim kasnim večernjim satima, oko 19 časova, gotovo hipnotisala ovde u sali, a ostalo nas je pedesetak – šta je ona ovde radila dva dana ako nije našla za shodno da poslanicima koji su sa njom polemisali ili koji su iznosili svoje mišljenje da neki odgovor, svoj odgovor, svoje viđenje problema, pa da poslanik opet ima mogućnost da odgovori, da traži dopunsko mišljenje, nego nas je dovela u ovakvu situaciju da odgovara poslanicima koji više nisu ovde, mislim da je to neprimereno, sa uspavljujućim, nasmejanim licem. Dolazim do zaključka da je gospođa potpuno promašila profesiju; mogla je da se bavi glumom i svi bi poverovali da je ministar finansija. Ako građani ovo gledaju, a sigurno su gledali, onda će sigurno ono malo crkavice što imaju kod kuće, ako su nešto skupili za crne dane, odmah da odnesu u banku i da uopšte ne razmišljaju da li su im te pare sigurne ili nisu. Da bi se podigle te crkavice koje su ljudi dali na oročenu štednju postoje redovi, ljudi ne mogu da dođu do svojih para, po nedelju dana čekaju, spiskovi su sve veći, ne veruju državi, a vi nas ubeđujete u nešto sasvim suprotno. Dragi građani, država nam obećava veće penzije, veće plate, manje namete, što je kontradiktorno; nećemo uopšte da bankrotiramo, iako smo 100% pred bankrotom; neće ništa da poskupljuje; u mnogo boljoj poziciji smo nego Crna Gora, Hrvatska, Slovenija i zemlje u okruženju, sve je ružičasto. Dakle, slušajte ministra; kako ministar kaže, to je tako. Molim gospođu ministra da uzme stenogram sa sednice Skupštine i da ga dogodine sama pročita, pa da vidi gde je bila. Teorijski je ona možda u pravu, ali u praksi, gospođo ministre, to je nešto sasvim drugo. Nemojte da živite u virtuelnom svetu, niti da nama taj svet predstavljate kao takav, jer mi smo obični ljudi koji žive običnim životom. Znamo kako se živi, koliko se teško živi, koliko je nezaposlenih, koliko je penzionera, koliki je raspon penzija. Znamo da je ova država pojela svu svoju supstancu i kad proda ovo malo što je ostalo mi više nemamo odakle da uzmemo pare da nadoknadimo ta socijalna davanja. Odakle ćemo? Hoćemo ponovo da nacionalizujemo imovinu? Verovatno to, ali to će onda biti neki drugi sistem, a ne ovaj o kome vi pričate.
Gospodin Jojić, po Poslovniku, a zatim gospodin Aligrudić, po Poslovniku.
Hvala. Gospođo predsedniče, evo, objašnjenje ministra finansija. Gospodo, samo jednu definiciju, jednu misao, ako hoćete da čujete šta kaže teorija iz uporednog prava: "Budžet je mikrohirurgija jedne države, a najopasnija služba u državi je ministarstvo finansija i njena desna ruka, poreska uprava."
Gospodin Aligrudić, izvolite.
Nemoguće je ne reagovati na ono što se čulo od gospođe ministra. Za neke stvari zaista stoji to što je rečeno, kada je reč o neutralnosti i kada je reč o nekim drugim stvarima. Međutim, kada odgovarate na pitanja poslanika zaista bi bilo dobro da ste mogli da smognete snage da u trenutku kada su pitanja postavljena, a direktno su vezana za tačku dnevnog reda, na ta pitanja odgovorite odmah ili makar nakon izlaganja nekoliko narodnih poslanika, prvo, zbog konzistencije rada u parlamentu i drugo, da bi se moglo lakše čuti kakve veze ima odgovor koji ste dali sa pitanjem koje je postavljeno. Konkretno sam vam postavio jedno pitanje, postavio sam ga celoj Vladi, ali vi ste predstavnik Vlade u ovom trenutku, i moje pitanje je bilo vrlo prosto - kako je moguće da Vlada pre 15 dana ili pojedini predstavnici Vlade ili vladajuće strukture u Srbiji kažu za predlog zakona, koji je podnela Demokratska stranka Srbije, za obezbeđenje depozita podizanjem osiguranog iznosa sa 3.000 na 20.000 evra da je demagogija i da je način na koji se narod plaši i tera iz poslovnih banaka ili se uteruje strah u kosti građanima, a da 15 dana nakon toga Vlada izađe sa predlogom o osiguranoj sumi od 50.000 evra, sa obrazloženjem koje je javnosti dato, gde je rečeno da je to iznos koji primenjuje EU? Pri tom, zakon koji smo mi predložili vi niste ni razmatrali na Vladi, niti ste dali bilo kakav odgovor na predlog zakona koji je podnet sa naše strane, a za to imate obavezu, pre nego što ste predložili vaš predlog zakona o povećanju osigurane sume, osiguranog iznosa depozita. Vi za to vreme tvrdite kako je to iznos koji priznaje EU, to je ono što je Mirko Cvetković rekao, pri čemu ne treba da pominjemo da Nemačka, recimo, ima neograničeno pokriće depozita. Pri tom, u Predlogu zakona, odnosno u obrazloženju koje ste dostavili Narodnoj skupštini, koji će se naći na dnevnom redu narednih dana, tvrdite kako za sprovođenje tog zakona nisu potrebna dodatna budžetska sredstva. Vidite, naš iznos od 20.000 evra je za domaće prilike i ukupnu visinu pojedinih štednih uloga u proseku više nego dovoljan; pri tom, garantuje sigurnost za građane da će u periodu u kome država ima obavezu da reaguje, npr. u periodu od 90 dana, u slučaju da se mora reagovati pokrićem potraživanja njihov iznos sigurno biti naplaćen. Kada pogledate one izvore koji treba da pokriju taj deficit, vi te izvore niste prikazali. Vama fali petsto miliona u tom pokazatelju. Mi treba da imamo oko tri milijarde, vi imate dve milijarde i petsto miliona. Na osnovu onih realnih izvora koji se mogu prikazati u ovom trenutku, vama fali petsto miliona. Ja sam vas to pitao. Vi ne dajete odgovor na to pitanje, zato što ga nemate. Ono što je najgore u čitavoj ovoj priči jeste upravo to što sprovodite demagogiju nad demagogijom. (Predsednik: Vreme.) Hvala. Završavam. Umesto da odgovorite na pitanje i umesto da reagujete promptno na one nadražaje koji dolaze iz sveta i koji će ugroziti domaću štednju, vi čekate 20 dana nakon što su vam opozicione stranke ukazale na to da treba reagovati i dale jedan od primera kako treba reagovati, da biste kasnije reagovali na način koji je potpuno neadekvatan. To je ono što je bila primedba. Vi na tu primedbu nemate odgovor. Hvala vam.
Poštovani narodni poslanici, zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2008. godinu i jedinstveni pretres o predlozima odluka o davanju saglasnosti na odluke o izmenama i dopunama finansijskih planova za 2008. godinu Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje, Nacionalne službe za zapošljavanje i Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje. Sutra u 10 časova ćemo nastaviti rad po dnevnom redu raspravom o narednim tačkama, takav smo dogovor napravili među šefovima poslaničkih grupa, s tim da ćete imati 24 sata za amandmane. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 120 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali trenutno prisutno 90 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da sednici prisustvuju Nataša Kovačević, pomoćnik ministra finansija, i Zorica Pavlović, pomoćnik ministra zdravlja. Prelazimo na zajednički načelni pretres 2. i 3. tačke dnevnog reda: – Predlog zakona o otpisu kamate na dospele obaveze po osnovu određenih porezai doprinosa za obavezno socijalno osiguranje i Predlog zakona o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda pod tačkama dva i tri, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama, sledeće: Poslanička grupa Za evropsku Srbiju – jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS – jedan sat, 10 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa G17 plus – 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa DSS-Vojislav Koštunica – 25 minuta 12 sekundi; Poslanička grupa Napred, Srbijo – 22 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa SPS-JS – 18 minuta; Poslanička grupa LDP – 15 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa Nova Srbija – 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa manjina – osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS – šest minuta. Molim poslaničke grupe, ako to već nisu učinile, da podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju sledeći narodni poslanici: Poslaničku grupu manjina – Elvira Kovač, Poslaničku grupu Napred, Srbijo – Jorgovanka Tabaković, Poslaničku grupu SPS-Jedinstvena Srbija –Miletić Mihajlović, Poslaničku grupu SRS – Zoran Krasić. Saglasno članu 140. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o otpisu kamate na dospele obaveze po osnovu određenih poreza i doprinosa za obavezno socijalno osiguranje i Predlogu zakona o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje. Najpre gospodin Čolaković ima reč, po Poslovniku. Juče je bio nesporazum, nije bilo upisano da gospodin Čolaković želi u stvari da govori i o tački dnevnog reda, tako da jeste bila povreda Poslovnika. Prosto, meni nije preneto i ja mu nisam dala reč. Unapred znam da jeste povreda Poslovnika.