Poštovani narodni poslanici, na član 19, kao što ste videli, podneto je ukupno sedam amandmana. Dakle, ovo je jedan od članova koji je izazvao najviše pažnje, ne samo među poslanicima, već i u javnosti. O ovom članu izjašnjavali su se i sindikati i stručni organi škola. Taj član Zakona određuje sastav školskog odbora. Ministarstvo je predvidelo, kao što ste videli, da u školskom odboru, kao upravnom organu škole, bude devet članova, i da ravnomerno budu zastupljene najviše zainteresovane strane za funkcionisanje svake škole pojedinačno i školskog sistema u celini. Dakle, po tri člana daju nastavnici i roditelji, a tri predlaže Ministarstvo. DSS je dala jedan originalan amandman koji se razlikuje od svih šest prethodnih. Naime, sve poslaničke grupe posvetile su pažnju brojčanoj zastupljenosti struktura koje delegiraju, odnosno predlažu svoje kandidate u školsku upravu. Mislili smo da je mnogo važnije ili bar jednako važno, u najmanju ruku jednako važno, ko su ljudi koji ulaze u upravu škola. Ako tri kandidata bira nastavničko veće tajnim glasanjem, između sebe će izabrati, pretpostavljam, najbolje. Savet roditelja izabraće ljude koji su zainteresovani za rad škole. Ali kako će Ministarstvo predložiti tri kandidata? Ministarstvo se ovim zakonom odreklo prava da imenuje direktore škola, što je potpuno u redu. Ali sada, umesto jednog direktora u svakoj školi, ono treba da predloži tri kandidata koji treba da učestvuju u školskom odboru. Pri tom nema ni reči o tome na koji način će ti kandidati biti predlagani i koji su, makar formalni, uslovi koje kandidat mora da ispunjava da bi bio predložen u jedan školski odbor. Mi mislimo, i u tome se naša koncepcija znatno razlikuje od koncepcije Ministarstva, da je u upravljanju školom, i uopšte u organizaciji nastave, najvažniji ili bar vrlo važan momenat vođenje računa o kvalitetu kadrova. Tako po našoj koncepciji ne bi npr. moglo ostati da se u članu 13. predvide zvanja u prosveti, a da se ostavi ministru da odredi uslove kako se zvanja stiču. Isto kao i u Zakonu o univerzitetu, mi bismo ljudima unapred kazali, zakonom odredili, koji su to uslovi koje treba ispuniti da bi se steklo koje zvanje. Naš amandman na član 19. je išao uglavnom na to da ukaže Ministarstvu na neke protivurečnosti koje njegov zakon sadrži, da upozori na činjenicu da su predložena rešenja kojima je inoviran stari zakon u osnovi dobro motivisana, ali su nedorečena, nerazrađena, a neretko, čini mi se, i međusobno kontradiktorna. Naš amandman, dakle, više služi da signalizuje Ministarstvu na neke nedorađenosti u zakonu, no što može da se uklopi u ponuđenu koncepciju. Naša koncepcija školskog sistema jednim delom, i to dobrim delom, jeste upravo u tome da se u prvi plan stavi kvalitet nastave i kompetentnost u rukovođenju školama. To je za nas u prvom planu, a ne samo formalno upravljanje školom preko školskih odbora.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Bojana Aleksić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DOS-DSS.
Samo još malo o ovom članu i o koncepciji koju je predložila DSS. Naša koncepcija je da opština, koja po novom Zakonu o lokalnoj samoupravi ima znatno veća ovlašćenja, a u skladu sa predizbornim obećanjima DOS-a o decentralizaciji države - smatramo opština sada ima velika ovlašćenja baš kad je reč o školstvu, baš kad je reč o finansiranju škola, o popravkama - nije vlasnik škola, ali ima prenesena ovlašćenja sa Republike i u velikoj meri utiče na život škola, bolnica i uopšte. Smatramo da opština, na neki način, mora da ima kad je reč o upravljanju školom veće ingerencije. Zbog toga umesto da Ministarstvo imenuje ova tri člana školskog odbora, logično je da to uradi lokalna samouprava. Pretpostavljam da će i po Predlogu zakona tako u praksi biti, pošto je tako rađeno i do sada, jer Ministarstvo ne može imati uvid o ljudima na terenu, ne može znati koji su to ljudi, naročito u udaljenijim mestima, u manjim mestima, koji tu treba da budu predloženi. Znači, i po Predlogu zakona, mada to tako ne piše, u praksi će se svesti na to da će u stvari lokalna samouprava te ljude delegirati, a ministarstvo samo preuzeti njihove kandidate. Zato je mnogo logičnije da se unapred, otvoreno lokalnoj samoupravi to pravo i da. Drugo i osnovno u našoj koncepciji je što smo mi predvideli da umesto tri člana, koje bi delegirao savet roditelja, koji na nivou srednjih škola uopšte ne funkcioniše, u osnovnim školama je to još i bilo prihvatljivo za nas, jer su tamo i postojali saveti škola; međutim, kada je reč o srednjim školama toga do sada uopšte nije bilo, i nelogično je, bar u ovo prvo vreme, kada već to nismo imali, da se sada zbrda - zdola, srednje škole, odnosno roditelji učenika srednjih škola, organizuju na brzinu. Mnogo je bolje, po našem mišljenju, da lokalna samouprava umesto ta dva roditelja odredi po dva profesora iz visokoškolskih ustanova, ili jednog profesora iz visokoškolske ustanove a drugog predstavnika lokalne privrede; pogotovo ako znamo da su srednje škole u velikoj meri vezane - a treba da budu još više, ako hoćemo da na pravi način razvijamo sistem školstva - za tu lokalnu privredu i da ti mladi ljudi, koji završavaju te srednje škole, mnogo više prakse imaju upravo u lokalnoj fabrici, lokalnom rudniku, uopšte, a zavisno naravno od grada do grada, odnosno od toga šta je za grad najbitnije, i da odmah, po završetku te srednje škole, na neki način ih čeka radno mesto i da već budu osposobljeni da se tim poslom bave. Vlada opšte mišljenje ... (Predsednik: Vreme.) ... (evo, završavam) da se u našim školama mnogo više stiču teoretska znanja, koja je kasnije teško primeniti u praksi ili treba vremena i mnogo više prakse, ali kasnije, znači po završetku škole, pa bi bilo mnogo bolje da škole daju više prakse tokom same nastave i da učenici budu mnogo spremniji za to. Zbog toga mi ovaj amandman nećemo povući. Ostajemo pri amandmanu.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, reč ima ministar prosvete i sporta, gospodin Gašo Knežević.
Moram reći da smo puno raspravljali sa poslanicima DSS-a i Bojanom Aleksić o ovom članu. Danas negde u novinama pročitah da je usvojeno najviše amandmana DSS-a. Nisam nikada brojao. Trudili smo se da isteramo jednu liniju razmišljanja. Upravo zbog te linije razmišljanja reći ću vam da je predlagaču - Ministarstvu prosvete i Vladi veoma stalo da koncept ostane 3+3+3. Zašto? Samo zbog roditelja. Mislimo da su roditelji budućnost škole, da će participirati u puno većoj meri, i spremili smo jedan letak koji ćemo poslati svim građanima zemlje, a u kome upravo apelujemo na buduću poziciju roditelja. U tom letku postoji rečenica - koja nije moja, ali se meni sviđa i zato mogu da vam je kažem - "roditelji su prvi prirodni vaspitači sopstvene dece"; to moramo ispoštovati i zbog toga Ministarstvo čvrsto ostaje kod ovoga. Ne možemo da prihvatimo vaš amandman. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč od ovlašćenih učesnika u raspravi? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 35, protiv 116, uzdržan jedan, nije glasalo 22, od 174 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojana Aleksić, Vladimir Andrić, Marina Stamenković, Milan Radulović i Nenad Lemajić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim narodne poslanike da se izjasne. Za 37, protiv 90, uzdržan jedan, nije glasalo 47, od 175 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za prosvetu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana nije prisutan. Da li se neko javlja za reč? Reč želi narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo, poslaniku Slobodanu Janjiću je protivposlovnički oduzeta reč pa nije u mogućnosti da obrazlaže svoj amandman. Zbog toga ću ja pokušati da ga obrazložim. U članu 20. smo intervenisali pre svega zbog poslednja dva stava u kojima stoji - da sednici školskog odbora prisustvuje i učestvuje u radu, bez prava odlučivanja, predstavnik organizacije učenika škole. Prvo, nama nije jasno koja je to organizacija. Ne znamo da postoji neka učenička organizacija. Da li je to neki savez omladine DOS-a ili nešto drugo, ili "Otpora", ili možda nešto treće. Dalje, u zakonu ne vidimo da se to bilo gde pominje, a da se pominje verovatno ne bismo imali razloga da postavljamo ovakvo pitanje niti da tražimo dodatno objašnjenje, ili će to biti prepušteno svakoj školi. U svakom slučaju se vidi da Vlada ima nameru da u školi organizuje neki vid omladinskih organizacija, čiji je status nejasan. Nemojte da mislite da mi sada imamo nešto protiv toga da se mladi ljudi informišu i naravno budu u toku oko svega onoga što se u školama događa, ali nemojte ni da stvari okrećemo naopako. Ako hoćemo da budemo iskreni kao roditelji, kao odrasli ljudi, deca u srednjoj školi su još uvek deca i tek pri kraju četvrtog razreda uglavnom postaju punoletni, ali čak i da su punoletni moraju da znaju "ko kosi, a ko vodu nosi", odnosno ne smemo toliko da spuštamo ni nivo nastavnika, ni nivo vlasnika tj. upravljača škole, ma ko da sedi u tom školskom odboru. Postoje drugi načini da, pre svega roditelji preko saveta roditelja i razrednih zajednica, budu obavešteni o svemu što se u školi dešava onoliko koliko je to potrebno, ali nema potrebe da i decu, pogotovo ne na ovako nejasan način, jer ne znamo ni kako će biti birani ni delegirani u taj školski odbor, uvlačimo u sve to. Poslednji stav govori o tome da školski odbor donosi odluke većinom glasova ukupnog broja članova. Meni je, verujte, takva odredba kao pravniku smešna. Mislim da se to rešava poslovnikom o radu školskog odbora. U jednom zakonu je to apsolutno suvišno. Ne znam kako bi drugačije moglo da bude regulisano, možda da je - dvotrećinski, kada su neka važna pitanja na dnevnom redu, ali ne vidimo da je to uopšte važno da tako nešto stoji u zakonu i zbog toga smo iz čisto pravno-tehničkih razloga intervenisali u poslednjem stavu.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 11, protiv 114, uzdržanih nema, nije glasalo 45, od 170 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Leila Ruždić-Trifunović i Stevan Lilić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosioci amandmana nisu prisutni, a da li neko drugi želi reč. (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za nije bilo, protiv 132, uzdržanih nema, nije glasalo 38, od 170 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana nije prisutan. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 19, protiv 104, uzdržanih 16, nije glasalo 30, od 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković, Miloš Lukić, Petar Petrović i Adam Urošević. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman. Ne želite reč? Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 27, protiv 111, uzdržanih nema, nije glasao 31, od 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojana Aleksić, Vladimir Andrić, Marina Stamenković, Milan Radulović i Nenad Lemajić. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Radulović i Bojana Aleksić. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 24. amandman je na osnovu člana 145. Poslovnika podneo Odbor za prosvetu. Predstavnik predlagača na sednici Odbora za prosvetu saglasio se sa ovim amandmanom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Petrić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić, podnosilac amandmana na član 24. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o srednjim školama.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, poštovani ministre, u ime poslaničke grupe SPS-a podneo sam amandman na član 24. ovog zakona u delu koji govori o obavezi opštine da za srednje škole obezbeđuje sredstva za investicije, investiciono i tekuće održavanje, materijalne troškove i drugo. Amandmanom se predlaže da se u Zakon o srednjoj školi unese odredba da je opština dužna da obezbeđuje deo sredstava i za prevoz učenika. Misli se na prevoz učenika koji su nastanjeni na udaljenosti većoj od četiri kilometra od sedišta škole, ako na toj udaljenosti nema bliže iste škole. Za učenike ometene u razvoju treba da se obezbedi prevoz bez obzira na udaljenost stana od škole. Amandmanom se dalje predlaže da ukoliko opština ne može da obezbedi u potpunosti sredstva za prevoz učenika deo sredstava za prevoz mogu da obezbede i roditelji učenika. Odluku o visini učešća roditelja i o obezbeđenju sredstava za prevoz učenika treba da donosi opština. Zbog ukupne ekonomske situacije i niskog životnog standarda većine đačkih roditelja, neophodno je predvideti mogućnost da opštine učestvuju sa delom sredstava u pokrivanju troškova u prevozu srednjoškolaca ako su nastanjeni na udaljenosti većoj od četiri kilometra od škole. Istina, pojedine, uglavnom ekonomski jače, opštine su i dosad obezbeđivale deo sredstava za prevoz srednjoškolaca, ali to su činile na bazi dobrovoljnosti. Ipak, potrebno je zakonom propisati da su sve opštine obavezne da to čine u granicama svojih mogućnosti. Znači, ne mora 100%, neka će opština sa 50% ili 30%, ali uglavnom da budu obavezne da participiraju u troškovima prevoza učenika. Podsećam da isti kriterijum koji predlažem ovim amandmanom važi i kod prevoza učenika osnovnih škola. To je regulisano Zakonom o osnovnoj školi. Logično je da amandman bude prihvaćen, tim više što je u proseku veća udaljenost mesta stanovanja od škole kod srednjoškolaca nego osnovaca. Takođe, prema drugim izdacima (cene udžbenika i drugo), skuplje je školovanje srednjoškolaca od osnovaca. Imajmo u vidu koliko se povećavaju izdaci roditelja iz prigradskih i seoskih sredina kada im deca pođu u srednje škole. Bilo bi apsurdno da se neko pozove na činjenicu kako je samo osnovno školovanje obavezno, a srednje nije i da za to ne treba obezbeđivati sredstva na bazi solidarnosti. To bi značilo da ako roditelji nisu u mogućnosti ne treba da dalje školuju decu, a to bi zaista bilo pogubno za ovu zemlju i verujem da takvu politiku niko ne želi da podrži. SPS kao partija socijalne pravde bori se za ravnopravnost svih građana, a posebno za ravnopravnost dece u školovanju i obezbeđivanju jednakih uslova za školovanje i usavršavanje, kao i napredak u životu. Nadam se da je ovo načelno prisutno kod svih poslanika ove skupštine i da će podržati predloženi amandman. Zahvaljujem vam.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Garčević, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-a.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege poslanici, imajući u vidu ekonomsku situaciju i posmatrajući stanje koje je daleko teže nego što je bilo ranije - sve veći broj učenika, odnosno roditelja nije u mogućnosti da plati putovanje i na taj način se sprečava školovanje učenika u srednjoj školi - mislim da treba naći zajednička rešenja, a imajući u vidu da se sve veći broj fabrika prodaje, da iz tih sredstava na nivou opštine ostanu određena sredstva čime bi se pomoglo putovanje učenika i obezbedilo njihovo ekonomsko stanje za normalan rad u školi. Mogu samo da kažem - ranije je u mojoj školi tražilo pomoć 20 učenika, mesečne karte, i opština je ranije davala za putovanje, jedan deo putovanja. I sada se traži, i 40 roditelja nije u mogućnosti da plati mesečne karte, a opština je u mogućnosti da pomogne samo pet učenika mesečno, ta pomoć je veoma skromna. Mislim da, bilo kroz socijalni program ali da bi bilo uvršćeno u to, moramo obezbediti, dok se ne stabilizuje privreda, pomoć učenicima da se ne dešava da odličan učenik ili učenik koji je izuzetnog kvaliteta ne može pohađati nastavu. Takvih slučajeva ima i biće ih sve više, imajući u vidu da se sve veći broj fabrika zatvara, da neće biti rada u privredi, da će veći broj radnika ostati bez posla. Onda se postavlja pitanje kako će roditelji i odakle izdvojiti za mesečne karte koje koštaju od 2.000 do 2.500. Ako izdvoje iz socijalne pomoći koja će biti te visine, onda se postavlja pitanje da li uopšte porodica može preživeti. Mislim da bi se mogao naći jedan određeni procenat da se učestvuje kao nekada, u najbolja vremena; imajući u vidu i donacije koje su ogromne i koje stižu svakoga dana, neka iz tih donacija država - obezbedi učenicima jedan deo učešća, a učenicima koji su siromašnog stanja da obezbedi i mesečne karte. Ako hoćemo pravičnost, korektan odnos prema učenicima, mislim da treba ovaj amandman da se prihvati i da se omogući zakonski da je to obaveza opštine, prema mogućnostima, pa da li će to biti 10% ili 20%. U Beogradu s kraja do kraja je karta 10 dinara, pa se sa 400 dinara učenik može voziti po Beogradu, a za tu istu relaciju karta u jednom pravcu kreće se od 40 do 70 dinara u unutrašnjosti. Molim da ministar i kolege poslanici razmisle, pa da se stvore uslovi da učenici koji imaju svoj kvalitet i da se učenicima svima omogući da mogu koristiti taj deo beneficije. U ime dece ... (Predsedavajuća: Tri minuta 30 sekundi.) ... molim vas da podržite ovaj amandman.
Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanici SRS podržaće amandman gospodina magistra Radojka Petrića, imajući u vidu celokupnu ekonomsku situaciju u zemlji. Statistika kaže, a u DOS-ovskoj štampi čitamo, da je 1.500.000 ljudi na narodnim kuhinjama. Znači, potpuno gladno. Pa da je oko tri miliona ljudi na nekom egzistencijalnom minimumu, pa da jedva preživljava ... (Milka Marinković, sa mesta: Vi to izmišljate.) ... Milka, nisam te pitala ništa. Ako hoćeš repliku, izađi molim te posle mene i kaži šta imaš. Nepristojno je da mi neprestano dobacuješ kada izađem da govorim. Obraćam se vama, ali se obraćam i javnosti Srbije. Najlepše vas molim, gospođo predsedavajuća, da me zaštitite od ovakvih upadica. Nisam došla ovde da komuniciram ...
Molim sve poslanike da poštuju poslanika i da ne dobacuju govorniku koji je za govornicom.
... preko plota sa vama nego da razgovaram o vrlo važnim stvarima. Zaista mislim da nakon što smo novu poresku politiku uveli, nakon što smo oporezovali sve sa 20%, i na taj način, uzimajući novac iz džepova građana Srbije pokušali da napunimo budžet Srbije koji je bio dosta ambiciozan, evo načina da se to građanima na neki način u ovom trenutku vrati. Znamo da je preko 100.000 građana ostalo bez posla, kao i da se najavljuje otpuštanje i do 700.000 radnika. Pitam vas zaista, kao roditelje i vas kao narodne poslanike, koliko i vas uznemirava ova činjenica da svako jutro morate samo za prevoz i doručak svoje dece da izdvojite popriličnu sumu novca, a da ne govorim o ostalim troškovima koje imate oko dece; zalažemo se navodno za neku progresivnu populacionu politiku, pa da država preko lokalne samouprave preuzme na sebe bar troškove prevoza učenika koji putuju ovako kako je amandmanom i predloženo - 4 km i više do svoje škole. U pitanju su dakle srednje škole. Nemojte da imate samo Beograd i velike gradove u glavi kada o tome razmišljate. Tu su možda troškovi još i najmanji, ali u unutrašnjosti su troškovi prevoza ogromni. Iz nekog sela doći do grada, doći do Kragujevca ili Pirota ili Leskovca u srednju školu, to roditelje i te kako košta i mislim da bi opštine mogle i imale načina da racionalno troše sredstva koja imaju i da na ovaj način pomognu roditelje i decu. Možda to neće trajati godinama, ali u ovom trenuktu to je zaista neophodno.
Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Pravo na repliku, narodna poslanica Milka Marinković. Osnov za repliku je pominjanje po imenu. Izvolite.
Meni je mnogo žao što juče nisam imala pravo da izađem za govornicu, da reagujem na onaj bezobrazluk koji je ovde izrečen u odnosu na gospodina ministra. Naravno, izašla sam za govornicu i hoću da kažem da bivša ministarka nije mnogo hajala za te narodne kuhinje koje su stvarane u doba dok je ona vladala ovom zemljom, kao i da ljudi i radnici koje pominje nisu ostali bez posla sada. Oni su ostali bez posla pre deset godina, pre osam godina, u vreme dok je... (Poslanici SRS dobacuju s mesta). Tišina, nemojte da govorite kada ja govorim. [[Žagor u sali.]] Dakle, u vaše doba, gospodo, taj narod je ostao gladan. Ono što mi pokušavamo i uspevamo, to je da zatvaramo narodne kuhinje, da neutrališemo propast koju ste vi naneli ovoj zemlji, a na čelu sa ovim gospodinom koji je uzeo stan od 2 ara a drži lekcije ovde. Dakle ...
Molim poslanike, ponovo, da poštuju Poslovnik i da ne dobacuju govorniku za govornicom.
Koliko god hoćete urlajte, ali dok ste vi lagali narod sa nekakvim Karlobagom i Viroviticom, taj narod je ostajao bez posla, bivao ubijen, a nema ni Karlobaga ni Virovitice. Ono što mi radimo i uspevamo, to je da polako ali sigurno neutrališemo vaše lopovluke i katastrofalne rezultate vaše vlasti. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Replika.)
Narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, replika na izlaganje narodne poslanice Milke Marinković.
Imam jedan savet, pošto sam zadužen da ove pojedince iz DOS savetujem. Milka, ili trči ujutru sat i po, nije loše, a posle se istuširaš, posle tog trčanja, ili se raspitaj kod lekara iz svoje poslaničke grupe, lek se zove "klimen".
Molim sve narodne poslanike da prepuste predsedavajućem odlučivanje o pravu na repliku. (Milka Marinković, sa mesta: Replika.) (Milka Marinković, sa mesta: Povreda Poslovnika.) Narodni poslanik je imao repliku na izlaganje narodne poslanice Milke Marinković, Poslovnik nema mogućnost za još jednu repliku. Nažalost, Poslovnik ne omogućava pravo replike na repliku. Povreda Poslovnika - nju može da izrekne samo predstavnik ili ovlašćeni predstavnik. (Milka Marinković, sa mesta: Predlog po Poslovniku.) Predlog po Poslovniku može. Predlog po Poslovniku, Milka Marinković. Izvolite, Milka.
Pošto se ja uredno kupam, za razliku od nekih ovde, predlažem da se u Poslovnik unese da se i drugi kupaju uredno i da naravno trče i da se tuširaju. Ono što ja ne radim, neki rade, i ne otimam od Fonda PIO stanove od penzionera, to ne radim nikako, a inače tuširam se i trčim i džogingujem i u vrlo sam dobroj formi.
Reč ima ministar u Vladi gospodin Gašo Knežević.
Posle ove duhovitosti, da se vratimo na posao. Meni dosta smeta jedna osobina ljudi koja je naknadno sticanje pameti, mada je bolje ikada nego nikad. To nije sporno. Godine 1992. donet je Zakon o srednjoj školi a 1996. je on izmenjen. Po mojim podacima, tada su upravo sadašnji predlagači ovog amandmana imali vlast. Istorijsko tumačenje, odnosno istorijski podaci govore da je kada je donesen zakon 1992. godine, a izmenjen 1996, postojala intencija određenih krugova da se uvede plaćanje prevoza. Dakle, upravo da izađe i da bude u skladu sa ovim predlogom. Međutim, tada je zauzeto stanovište od strane SPS-a da je srednje školovanje neobavezno školovanje i da nije na državi da finansira. To su fakti, to je istina, to vam kažem kao činjenicu. Naravno da je ideja plemenita, tu nema spora. Problem je ograničenje našeg budžeta. Mi ćemo pokušati i pokušavamo, kroz stipendije siromašnima i izgradivši i adaptirajući domove učenika, da rešimo taj problem. Svakako, onog momenta kada se stvore budžetske mogućnosti mi ćemo preuzeti i tu obavezu na sebe. Za sada mora biti ovako kako jeste. Kažem, ideja mi se sviđa, ali na tome moramo ostati, znamo za to.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Garčević, replika. Osnov za repliku je pominjanje stranke u izlaganju ministra.
Moramo jednu realnost pogledati, gospodine ministre: 1996. godine, u okruženju u kojem smo se nalazili, SPS je vodila računa toliko koliko je ekonomska situacija dozvoljavala. Ova opozicija je tada sarađivala kako je sarađivala i sa kim je mogla, pa je blokirala kompletno i naš rad i ono što se moglo uraditi. S druge strane, vi se hvalite ogromnim donacijama. Dajte jedan deo tih donacija za standard učenika. Kažete da vi uređujete domove. Pa, vi ste povećali cenu srednjoškolskih domova u aprilu ili martu mesecu duplo, znači 100%. Bilo je 800 dinara, a sada je oko 1.500 dinara. Prema tome, o brizi, koliku vi brigu vodite, vi vodite povećanjem cena, a to što se vama ideje sviđaju, vi ste u kompletnom ovome - sviđa nam se ova ideja, ali pošto ste vi SPS, opozicija, ne možemo prihvatiti to. Mislim da ne možemo tako raditi i da to nije dobro. Ako ima donacija, izvolite, izdvojite iz donacija 1%, izdvojite iz prodaje preduzeća 1%, da se obezbede učenicima bolji uslovi. Mislim da to može.Ako nema donacija, izađite pred javnost i kažite da su donacije otišle u vetar.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 46, protiv 66, uzdržan 21, nije glasalo 40, od 173 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman, sa ispravkom, kojim predlaže izmene u članovima 108b, 108d i 108e, podnela je narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
U članu 27, predloženi član 108d u stavu 2, koji govori o nadležnostima prosvetnog savetnika, našim amandmanom tražimo da se izmeni tačka 3. kojom je predviđeno da se vrednuje kvalitet rada škola, odnosno doma učenika. Mi potenciramo, kao u jednom prethodnom amandmanu, da se vrednuje kvalitet stručno-pedagoškog rada nastavnika, stručnog saradnika i vaspitača u školi, odnosno u domu učenika. Ministar je, obrazlažući stav Vlade na jedan sličan amandman koji smo juče imali, rekao da je moguće vrednovati kvalitet škole i da će to upravo biti na osnovu kvalifikacionih ispita i uspeha koje će deca pokazati na kvalifikacionim ispitima. Moram da ga podsetim da se kvalifikacioni ispit polaže samo iz dva predmeta i da to nikako ne može da bude ocena jedne škole, jer se u osnovnoj školi, u osmom razredu, izučava, čini mi se, 15 predmeta. Posle tačke 6, jer je upravo toliko i predloženo nadležnosti prosvetnog savetnika, mi smo predložili da se doda tačka 7. koja bi glasila da prosvetni savetnik predlaže direktoru škole, odnosno doma učenika privremeno udaljenje, u slučaju iz člana 80. stav 1. Zakona, nastavnika, stručnog saradnika i vaspitača. To je onaj slučaj kada nastavnik svojim obrazovno - vaspitnim radom ne ostvaruje cilj i zadatke obrazovanja i vaspitanja. Imali smo takav amandman i ranije i niste ga prihvatili. Smatramo da je prosvetni savetnik jedini stručan da tako nešto utvrdi i da signalizira, odnosno naloži direktoru da preduzme odgovarajuće mere i da, u svakom slučaju, preko prosvetnog savetnika Ministarstvo mora da bude upoznato sa svim takvim, nadamo se, ekstremnim i ekscesnim slučajevima koji nisu ni svakodnevna ni redovna pojava u školi. Posle stava 2. tražili smo da se doda stav 3. koji bi glasio: "Uvodi se prosvetni savetnik za versku nastavu", jer ne vidimo da bi prosvetni savetnik, koji bi trebalo da radi sve ovo što je predlagač ovde naveo za predmete koji se izučavaju u srednjoj školi, mogao da prisustvuje izvođenju nastave iz predmeta verske nastave, i bio stručan da vrednuje kvalitet stručno - pedagoškog rada nastavnika verske nastave. Njegova nadležnost bi takođe bila da predlaže ministru prosvete i sporta privremeno udaljenje, isto u ovim slučajevima iz člana 80, jer, dozvolićete, moguće je da i nastavnik verske nastave uradi nešto što je predviđeno članom 80, a ne vidimo kako bismo na drugačiji način zaštitili učenike ukoliko se to desi. Predloženi član 108e menjao bi se i glasio bi - način vršenja stručno - pedagoškog nadzora i merila za vrednovanje kvaliteta rada nastavnika, stručnog saradnika i vaspitača u školi, odnosno u domu učenika, bliže uređuje ministar prosvete i sporta. Znači, to mora biti ili nekim podzakonskim aktom regulisano ili bi ministar to morao svojim aktom da uredi. Ovde je u članu 108e, po predlogu Vlade: "Način vršenja stručno - pedagoškog nadzora i merila za vrednovanje kvaliteta rada škole, odnosno doma učenika bliže uređuje ministar prosvete." (Predsedavajuća: Imate pravo da koristite vreme i kao predstavnik poslaničke grupe.) Prema tome, uspela sam da obrazložim malo obimnije amandman, jer je i predlog Vlade u više članova dat. Pokušali smo to da objedinimo. Smatramo da je ovde najvažnije uvesti prosvetnog savetnika za versku nastavu. Ne vidim razlog da Vlada to ne prihvati.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 45, protiv 88, uzdržanih nema, nije glasalo 40, od 173 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman, sa ispravkom, zajedno su podnelinarodni poslanici Bojana Aleksić, Vladimir Andrić, Marina Stamenković, Milan Radulović i Nenad Lemajić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Bojana Aleksić.
Ovo je amandman koji je vezan za izdavanje školskog prostora. Ovog puta nije vezan za našu koncepciju, koju smo maločas gospodin Radulović i ja obrazlagali i koja se razlikuje od koncepcije Ministarstva. Ovo se sada upravo odnosi na Ministarstvo i ovo je poslednja prilika da ministar prihvati barem ovo i da barem na neki način ograniči direktorsku samovolju. Pročitaću kako glasi amandman. Znači, posle reči: "škola" dodaju se reči: "i nadzire zakonitost zaključenja i otkazivanja ugovora o davanju u zakup ili na korišćenje školskog prostora, kao i zakonitost obavljanja proširenih delatnosti škole". Odnosno, ovim amandmanom daje se pravo Ministarstvu, a preko inspekcijskog nadzora, koji je članom 2. ovog zakona prenet na nivo lokalne samouprave, odnosno na opštinska i gradska veća, da kontroliše ugovore vezane za izdavanje školskog prostora i eventualni otkaz tih ugovora i da se barem na neki način samovolji, koja je u velikom broju škola, ponovo podvlačim, bila prisutna, stane na put.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 49, protiv 63, uzdržan jedan, nije glasalo 60, ukupno 173 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković, Miloš Lukić, Petar Petrović i Adam Urošević. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosioci amandmana ne žele reč. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 36, protiv 83, uzdržanih nema, nisu glasala 54, ukupno 173 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman je podneo narodniposlanik Dušan Cvetković. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmanaželi reč.
Poštovano predsedništvo, cenjene kolege poslanici, uvaženi ministre, u ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije podneo sam amandman na deo odeljka Zakona o srednjoj školi, koji reguliše nadzor nad školama. Amandman se odnosi na deo člana 27. i predlaže da se u članu 108g reči "tri godine" zamene rečima "pet godina". Vlada je novim članovima 108a do 108e odvojila inspekcijski od stručno-pedagoškog nadzora, a poslove inspekcijskog tj. upravnog nadzora predlagač zakona je poverio prosvetnom inspektoru, dok je poslove stručno-pedagoškog nadzora poverio prosvetnom savetniku. Na korektan način i dosta precizno predlagač je definisao poslove prosvetnog inspektora i prosvetnog savetnika. Međutim, kada je u članu 108g, na koji se najkonkretnije odnosi amandman Socijalističke partije Srbije, predlagač definisao ko može da obavlja poslove pravnog inspektora, on je, iz samo njemu poznatih razloga ili zato što je ministar Knežević profesor na Pravnom fakultetu, odjednom, rekao bih bez ikakvih razloga, favorizovao diplomu pravnog fakulteta. Tako profesor Pravnog fakulteta i aktuelni ministar predlaže da inspekcijski nadzor može da vrši diplomirani pravnik sa položenim stručnim ispitom i da ne citiram dalje, sa najmanje tri godine radnog staža u upravi, školi itd. Međutim, sva ostala lica sa odgovarajućom visokom školskom spremom, dakle sa nekim drugim fakultetom osim pravnog, osim onog koji se, rekao bih, uči u onoj žutoj zgradi, kako smo je mi sa drugih fakulteta uvek zvali, mora da ima kao i pravnik položeni stručni ispit, ali ne tri nego pet godina radnog iskustva ili staža u obrazovanju. Ceneći da pravni fakultet nije skoro duplo vredniji od svih ostalih fakulteta, mi iz poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije smo predmetnim amandmanom zatražili da se u ovom članu 108g reč "tri" zameni rečju "pet". Time bi za diplomiranog pravnika za obavljanje dužnosti prosvetnog inspektora minimum radnog staža bio pet godina, kao što važi i za druge sa odgovarajućim fakultetom. Ovaj predlog potkrepljuje i činjenicom da je za poslove prosvetnog saveta ministar Knežević predvideo samo minimalno iskustvo od pet godina. Zato očekujem, gospodine ministre, da bez obzira što najbolje znate mogućnosti vaših đaka ipak ovakvim predlogom - tri godine za pravnike - ne devalvirate ostale fakultete, jer ste ipak ministar za sve visoke škole. Možda u ovom skupštinskom sastavu, poštovane kolege poslanici, ima najveći broj pravnika, ali vas ipak pozivam da pre nego što odbijete amandman, zato što je amandman Socijalističke partije Srbije, ipak još jednom razmislite. Pitam vas zašto je samo pravnicima dovoljno tri godine radnog iskustva da bi postali prosvetni inspektori, a svima nama sa drugim fakultetima pet godina. Na kraju, pozivam još jednom ministra Kneževića da prihvati ovaj amandman, a vas, kolege poslanici, da glasate za njega. Samo njegovim izglasavanjem pokazaćemo da pravnici ipak nisu nadljudi.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 51, protiv 85, uzdržan jedan, nije glasalo 39, ukupno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman je na osnovu člana 145. Poslovnika podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za prosvetu je prihvatio ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 29. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za prosvetu je prihvatio ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Ištvan Išpanovič. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana nije prisutan. Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za nije bilo, protiv 100, uzdržana dva, nisu glasala 72, ukupno 174 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Stevan Kesejić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS podnela je amandman na član 30. ovog zakona, i na početku znam da ovaj amandman neće biti prihvaćen, iz prostog razloga što nisu bili prihvaćeni ni prethodni amandmani SRS, koji su u stvari bili koncepcijski tako uređeni da bi sa prihvatanjem tih amandmana zakon na nešto ličio. A ovako, zakon ne liči ni na šta. U članu 30. se kaže da skupština opštine, odnosno skupština grada, imenuje članove školskog odbora. Mislim da je to potpuno apsurdno, jer skupština opštine nije osnivač škole i smatram da bi u stvari imenovanje školskog odbora trebalo da vrši osnivač škole, a osnivač škole zna se ko je - Vlada. Postoji takođe mogućnost da srednje škole i ne budu u nadležnosti države, dakle, da ne budu državne škole, da budu i privatne škole. Kako će u tom slučaju skupština opštine da bude ta koja će imenovati članove školskog odbora, ako onaj ko osniva školu ne želi da skupština ima učešće u njegovoj školi, iz ovih ili onih razloga, ako to zakonom nije uređeno, a to zakonom nije uređeno. Naime, ovde se u stvari želi marginalizovati posao lokalne samouprave i tobože reći kako se daju veća ovlašćenja lokalnoj samoupravi, ali novac se ne daje. Daju se tako neki marginalni poslovi, koji treba u stvari da budu "prodavanje magle" lokalnim samoupravama. Da bih to potkrepio činjenicom, a ovde se stalno pozivamo na neke istorijske podatke, pozvao bih se na jedan istorijski podatak, gde je predsednik DS, a današnji premijer Vlade Republike Srbije, 29. maja u TANjUG-u rekao da je budućnost Jugoslavije u većem centralizmu, uz maksimalni uticaj onoga dela koji maksimalno i doprinosi. Koji je taj deo koji danas maksimalno doprinosi - DOS-ovci, kažu oni. A šta narod kaže? Narod kaže - "dosta nam je DOS-a. Jer, svakoga dana je sve veće nezadovoljstvo širom Srbije. Tako, na primer, u svim gradovima možete da vidite ovakvu masu građana (pokazuje plakat) sa parolama.
Gospodine Kesejiću, molim vas da se vratite na temu dnevnog reda, to je vaš amandman na član 30. a ne da vršite promociju.
Govorim o članu 30. S obzirom da sam lepo vaspitan i ne želim da kažem šta piše na ovim parolama...
Gospodine Kesejiću, upozoravam vas da vam je isteklo vreme.
Dozvolite mi...
Pa, ne mogu da vam dozvolim, prekoračili ste vreme i ne govorite o temi dnevnog reda.
Jedino ako sam prekoračio vreme, ja se izvinjavam.
Gospodine Kesejiću, zaista nemam vremena da se sa vama raspravljam. Molim vas da napustite govornicu.
Dnevni red je zaista da je DOS najgori.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo, tražili smo brisanje ovog člana, imajući u vidu pre svega da je školski odbor i do sada bio organ upravljanja u školi, da ga je imenovao osnivač škole. Do sada je to bila Vlada Srbije. Sada smo već iz diskusije videli i objasnili kako će to izgledati, da se predsednik i članovi školskog odbora imenuju na period od četiri godine. Tako je bilo do sada, a sada se samo izmenio sastav tog školskog odbora. Međutim, imajući u vidu to ko finansira školu, a to je predviđeno postojećim članom 105. (mislim na srednje škole, naravno, o toj školi govorimo) - "Ministarstvo prosvete obezbeđuje sredstva školama za plate, naknade i druga primanja i sredstva zajedničke potrošnje, u skladu sa zakonom, i deo sredstava za investicije", i naravno za versku nastavu, ačuli smo da će biti ugovor o delu sa svakim predavačem, ovako u prolazu, od ministra, a opština, odnosno lokalna samouprava, grad Beograd, obezbeđuju sredstva za investicije, investiciono i tekuće održavanje, materijalne troškove i druge obaveze škole i za stručno usavršavanje nastavnika, stručnih saradnika i vaspitača. Ovo je za nas bila polazna osnova - ko je taj ko treba, s obzirom na to šta taj školski odbor radi, da bude u sastavu tog školskog odbora, a podsetiću vas šta školski odbor radi (samo na neke tačke) - odlučuje o poslovanju škole i namenskom korišćenju sredstava posebnog fonda škole. Znači, treba li radnici sami sebe da kontrolišu kako troše pare koje dobijaju od opštine ili od Republike? Opština i lokalna samouprava, znači grad i Republika, koji dele obavezu finansiranja srednje škole, jedino mogu biti zastupljeni u školskom odboru, ili zadržati postojeće stanje, ali po prethodno pribavljenom mišljenju lokalne samouprave, recimo, imenovati školski odbor. Zatim - usvaja izveštaj o poslovanju i godišnji obračun. Molim vas, opet se radi o parama. Onaj ko daje, taj jedino ima pravo i da kontroliše. Pa, ne možemo mi sami sebe da kontrolišemo unutar škole šta smo uradili, jesmo li dobro uradili ili nismo. I, naravno, oni iz lokalne samouprave, koji daju pare, uvek ostaju u manjini u onom odnosu 3+3+3 u sastavu školskog odbora. Raspisivanje konkursa za izbor direktora - takođe osnivač i onaj ko finansira ostaju u manjini, i to je bio razlog zbog čega smo smatrali da treba zadržati postojeće stanje, da školski odbor, ako postoji, neka postoji, treba da imenuje Vlada, uz saglasnost ili po pribavljenom mišljenju lokalne samouprave. Ne treba podilaziti na ovaj način prosvetnim radnicima (vi samo stvarate privid da o nečemu odlučuju), niti roditeljima - ovo nije posao za njih, ne treba se vraćati na neke samoupravne odnose, treba tačno da se zna ko za šta odgovara i ko kome odgovara i šta je čiji posao.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 39, protiv 101, uzdržanih nema, nije glasalo 37, od 177 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vujić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Božidar Vujić.
Nekoliko puta za ovom govornicom u jučerašnjoj raspravi o pojedinostima Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o srednjoj školi jedan poslanik vladajuće koalicije, tzv. DOS, izreče - "Vlada je na dobrom putu i ova vlada je reformska". Ne verujem da je ubedio građane, jer oni već davno znaju da nije ni na dobrom putu, da nije ni vladajuća.
Gospodine Vujiću, imate tri minuta da obrazložite svoj amandman i molim vas da se držite teme.
Kako taj isti poslanik ne bi bio toliko tužan, jer nije uspeo da ubedi ni poslanike DOS-a, evo ja ću se sa njim složiti, ako niko drugi neće, mada je moj stav, kao člana SRS, da ova vlada ni u kom slučaju nije na dobrom putu, ali jeste reformska. Baš ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o srednjoj školi jeste reformski i jeste u stilu DOS-a, međutim, reformski je retrogradan. Ovaj zakon, u stvari predlog zakona, vraća nas u doba samoupravljanja. Ono što se može očekivati, a verujem da to očekuje i taj poslanik DOS-a koji je često izlazio, jeste da ćemo u narednom periodu imati vrlo brzo ponovo Osmu sednicu CK SK Srbije, pa će oni koji su bili poraženi na toj sednici sada vraćati dugove onima koji su tada pobedili. Narod više ne veruje ni jednima ni drugima - i daće bog - biće vrlo brzo izbori. Srpska radikalna stranka je podnela amandman na član 31. ovog zakona, kojim predlaže da se stav 2. ovog člana 31; briše, i iz programa Srpske radikalne stranke proističe - protiv smo školskih odbora. Zašto protiv? Zato što je osnivač škola država. Ako je država osnivač škola, onda se o školama stara Ministarstvo prosvete. Ako se Minsitarstvo prosvete stara o školama, onda od poreskih obveznika skuplja budžet, iz budžeta finansira škole, a iz tih finansija idu pare i zaplate nastavnog kadra, idu i za druge potrebe škola. Vaša priča o decentralizaciji i demokratizaciji ništa lokalnim samoupravama nije dala, pa te lokalne samouprave i dalje treba da se staraju o materijalnom zbrinjavanju škola, o onim troškovima koje te škole imaju. Zato taj školski odbor nema nikakvu svrhu, nema nikakvu potrebu. Ako je direktor vrlo sposoban menadžer i dobar organizator u školi, njemu nikakav nadzor od školskog odbora ni ne treba. Zbog toga Srpska radikalna stranka predlaže da se briše ovaj stav 2. člana 31. ("Školski odbor će izabrati direktora škole u roku od dva meseca od dana svog konstituisanja"), da direktor bude odgovoran za celokupni rad škole, a odgovaraće i lokalnoj samoupravi... (Predsednik: Vreme.) ... ili Vladi koja ga je i postavila, tj. Ministarstvu prosvete. Ništa vi DOS-ovci niste naučili, pa je takvo i vreme. Zbog tog vremena podsetiću vas na svoje prethodno izlaganje, kada sam vas podsetio, opomenuo i spomenuo, na našeg velikog velikana Jovana Jovanovića Zmaja, uz to što je bio lekar i veliki radikal bio je i dečiji pesnik, i džabe je Čika Jova poučavao decu i buduće naraštaje Srbije svojim dečijim pesmama... (Predsednik: Ponovo vas upozoravam na vreme i na temu dnevnog reda.) ... završavam gospođice. Prema tome, ako je Čika Jova - Zmaj deci, nepotrebno je sada "Gaša - dva deci".
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 108, uzdržih nema, nije glasalo 56, od 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojana Aleksić, Vladimir Andrić, Marina Stamenković, Milan Radulović i Nenad Lemajić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li se neko prijavljuje za reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Bojana Aleksić, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe DOS.
I vreme je prihvatilo ovaj amandman tj. amandman se odnosio ponovo na izbor novih direktora u vreme kada smo mi očekivali da će biti donet ovaj zakon. To je trebalo da bude negde mart mesec. Trebalo je da se raspiše linearni konkurs i da se novi direktori biraju, u stvari pred sam kraj školske godine, što bi ponovo dovelo do mogućih štrajkova i do haosa u školama. No, kako se ovaj zakon usvaja tek danas, znači početkom maja, automatski direktori neće moći da stupe na dužnost pre 1. septembra, tako da se kašnjenje u donošenju ovog zakona pobrinulo da naš amandman bude prihvaćen. Zato ga povlačim.
Konstatujem da je narodna poslanica Bojana Aleksić u ime podnosilaca amandmana povukla amandman na član 31. Na član 30. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za prosvetu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 33. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Nebojša Jović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Nebojša Jović.
Poštovani narodni poslanici, u ime SPS-a podneo sam amandman na član 33. zakona o izmenama i dopunama Zakona o srednjoj školi, u kome predlažem da se u stavu 1. broj "2003/2004" zameni brojem "2007/2008"; da se posle stava 2. doda novi stav 3. koji glasi: "Zaposleni u školi koji je do dana stupanja na snagu ovog zakona obavljao poslove sekretara škole, a ne ispunjava uslove u pogledu stepena stručne spreme i ima deset godina do odlaska u penziju, zadržava postojeći status". Naime, član 33. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o srednjoj školi govori o tome da zaposleni u školi, koji je do dana stupanja na snagu ovog zakona, obavljao poslove sekretara škole, a ne ispunjava uslove u pogledu stepena i vrste stručen spreme, može da obavlja poslove najduže do kraja školske 2003/2004. godine, odnosno sada 2004/2005. godine. Mi smo predložili, mi iz SPS-a, da to traje do 2007/2008. godine zbog toga što u mnogim školama, u malim mestima, poslove sekretara škole obavljaju lica sa srednjom stručnom spremom i smatramo logičnom predloženu izmenu u stavu 1. jer u predloženom periodu radnik se ne može dokvalifikovati, pa period dokvalifikacije treba odložiti do 2007/2008. godine i time pružiti šansu svakome ko ima mogućnosti i znanja da završi pravni fakultet da bi mogao da obavlja upravo stručne poslove u školi. Stav 2. člana 33. govori o tome da se zaposleni iz stava 1. ovog člana raspoređuje na druge odgovarajuće poslove. Ako takvih poslova nema, ostvaruje pravozaposlenog za čijim je radom prestala potreba.Postojećim pravilnikom o finansiranju škola na 20 odeljenja dolaze - dva radnika. Pa, postavljam pitanje - da li radnik koji nema odgovarajuću stručnu spremu može da se rasporedi na odgovarajući posao, tj. da li postoji slobodno radno mesto, i da se time stvarno stvore uslovi da za tim radnikom prestaje potreba, a da on svoja prava ostvaruje na tržištu rada. Mi smo u stavu 3. to predložili, jer smatramo da onaj radnik koji za deset godina odlazi u penziju, a radio je 20 i više godina poslove sekretara,treba da ostane i da radi u školi. Jer, svako drugo rešenje bi dovelo do velikog broja otpuštenih radnika, pa se samim tim nameće i pitanje - da li reforma, o kojoj ova vlast stalno govori, znači otpuštanje radnika i njihovo ostajanje bez posla. Zahvaljujem.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Izvolite, reč ima Vladimir Garčević, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-a.
Mi smo u ime SPS-a smatrali, a i sada smatramo, da vlast nije samo lice koje treba da otpušta s posla, da ne brine o radnicima i da ih bude što više na ulici, nego da treba da traži rešenja koja su najoptimalnija za radnike, uz nova radna mesta, a da se biraju ljudi, normalno, sa visokom školskom spremom. U ovoj situaciji imamo da će veliki broj radnika ostati bez posla, bez obzira na to što je dato usmeno obećanje ministra da će se za njih obezbediti radna mesta. Na osnovu usmenih obećanja ne gradi se sistem obrazovanja. To znači da ćemo veliki broj radnika uputiti na berzu rada, s tim da imaju socijalnu pomoć jedno vreme, ali se postavlja realno pitanje njihovog daljeg zapošljavanja. Nadam se, jesen dolazi, da će i novi izbori i da će SPS, ukoliko uzme vlast, a nadam se da sigurno hoće, ovo poništiti i radnike vratiti na radna mesta koja im odgovaraju. [[Žagor u sali.]]
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 44, protiv 114, uzdržih nema, nije glasalo 29, od 187 prisutnih narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Bojana Aleksić, Vladimir Andrić, Marina Stamenković, Milan Radulović i Nenad Lemajić zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 34. doda novi član 34a. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima, a predstavnik predlagača ministar prosvete i sporta prof. dr Gašo Knežević ne želi završnu reč, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o srednjoj školi u celini. Za 121, protiv 56, uzdržanih nema, nije glasalo 11, od 188 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o srednjoj školi, većinom glasova. Prelazimo na 8/a tačku dnevnog reda: - PREDLOZI KANDIDATA ZA IZBOR JEDNOG STALNOG ČLANA VISOKOG SAVETA PRAVOSUĐA KOGA BIRA NARODNA SKUPŠTINA Primili ste predloge kandidata za izbor jednog stalnog člana Visokog saveta pravosuđa koga bira Narodna skupština, koji je Odboru za pravosuđe i upravu podneo Vrhovni sud Srbije. Podsećam vas da, shodno članu 90. i 157. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova te poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da mi predaju liste sa prijavljenim govornicima za ovu tačku dnevnog reda. Otvaram pretres o predlozima kandidata za izbor jednog stalnog člana Visokog saveta pravosuđa koga bira Narodna skupština. Da li predstavnik predlagača, zamenik predsednika Vrhovnog suda Srbije, gospodin Zoran Ivošević želi da nam se obrati? (Da.) Izvolite.
Hvala vam što ste mi omogućili. Uvaženo predsedništvo, poštovane, rekao bih kolege, ali sada sam se setio zapravo da sam u parlamentu i zato vam se obraćam sa poštovani narodni poslanici, prema članu 302. Zakona o Visokom savetu pravosuđa, Narodna skupština bira jednog stalnog člana Visokog saveta pravosuđa između tri kandidata koje predloži Vrhovni sud Srbije. Vrhovni sud Srbije je predložio tri kandidata. Svi moraju biti istaknuti pravnici, a ne mogu biti ni sudije ni javni tužioci, ni zamenici javnih tužilaca. Vrhovni sud je predložio sledeće kandidate: prof. dr Zorana Tomića, redovnog profesora Upravnog prava na Pravnom fakultetu Univerziteta u Beogradu, Dragoljuba Petrovića, sudiju Vrhovnog suda u penziji i Mirjanu Rašić, advokata u Beogradu. Svo troje uživaju punu podršku predlagača. Sva tri kandidata dali su biografske podatke koji su vam dostupni i pismene izjave o prihvatanju kandidature. Priznajem da ste u maloj neprilici jer između tri odlična kandidata morate se opredeliti za jednog, ali možda bi redosled kojim sam izgovorio imena ovih kandidata mogao da vam pomogne.
Zahvaljujem zameniku predsednika Vrhovnog suda Srbije, gospodinu Zoranu Ivoševiću. Po Poslovniku, izvolite, reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista sam se trudio da utvrdim osnov po kome nam se sada obratio prethodnik koji je bio za ovom govornicom i nisam uspeo da pronađem poslovničku odredbu po kojoj je gospođa Mićić predstavila gospodina Ivoševića i još rekla da je on predstavnik predlagača u Narodnoj skupštini. Gospođo Mićić, Narodna skupština Republike Srbije ima ovlašćene predlagače u izvršnoj vlasti i ovlašćene predlagače koji su iz Narodne skupštine Republike Srbije. Kao što znate, Vrhovni sud Srbije dao je predlog Odboru za pravosuđe i upravu Narodne skupštine Republike Srbije. Odbor za pravosuđe i upravu je trebalo da ima svog predstavnika ovde za ovom govornicom, da taj izađe i da kaže kakve smo predloge dobili, eventualno da utiče, a već je uticao sigurno u raspravama sa poslanicima na to ko će biti izabran, a i tendenciozno sačinjen spisak kandidata dovoljno jasno govori ko će biti izabran, to je sasvim jasno, jer bi neke od kandidata morali da donesemo na nosilima na bilo koju sednicu. Je lÄ vi to ovde pravite veće umoljenih, a ne neki visoki savet pravosuđa, pa vas zato upozoravam da ne vređate dostojanstvo ... (Predsednik: Javili ste se povodom povrede Poslovnika, gospodine Nikoliću.) ... molim da ne vređate dostojanstvo Narodne skupštine i da se Narodnoj skupštini obraćaju isključivo ovlašćena lica po Poslovniku Narodne skupštine Republike Srbije. Vi možete u goste na galeriju da pozovete koga god hoćete, to je vaše pravo, s tim što ste dužni da nas obavestite koga ste pozvali u Narodnu skupštinu Republike Srbije, a svako pojavljivanje za govornicom je učestvovanje u radu Narodne skupštine. Lice koje je pre mene bilo za ovom govornicom nije moglo i nije smelo da učestvuje, a to ukoliko poštujete Narodnu skupštinu. Ako je ne poštujete, onda na vašu volju.
Gospodine Nikoliću, poštujem Narodnu skupštinu i u Poslovniku pre svega ne postoji odredba ko mogu biti ovlašćeni predstavnici, odnosno predlagači akta, nađite mi tu odredbu. Ne postoji. To je prvo. Drugo, postoji osnov po kome smo pozvali uvaženog gospodina Zorana Ivoševića, a to je član 3. stav 2. Zakona o Visokom savetu pravosuđa. To je pravni osnov za njegovo pozivanje i taj član kaže: "Narodna skupština bira stalnog člana Visokog saveta pravosuđa između tri kandidata koje predloži Vrhovni sud Srbije". Dakle, predlagač je Vrhovni sud Srbije, a gospodin Ivošević je zamenik predsednika Vrhovnog suda Srbije. Jeste li zadovoljni odgovorom? Dakle, pravni osnov je Zakon, ne možete ponovo da se javite, mogu samo da stavim na glasanje ako niste zadovoljni, znači da glasamo. Stavljam na glasanje povredu Poslovnika, niste rekli koja je odredba povređena? (Tomislav Nikolić, sa mesta: Niste poštovali dostojanstvo Skupštine.) Ne znate koji je član, neću da stavim na glasanje. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele da se obrate Skupštini? Izvolite, reč ima predsednik poslaničke grupe, narodni poslanik Žarko Obradović, poslanička grupa SPS-a.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, pošto Narodna skupština Republike Srbije danas raspravlja i odlučuje o jednom kadrovskom rešenju, kadrovskom pitanju iz njene nadležnosti, želeo bih da u ime poslaničke grupe SPS iznesem nekoliko principijelnih ocena. 1. Ako je Zakon o visokom savetu pravosuđa usvojen novembra meseca 2001. godine i njime je bio predviđen početak rada Saveta za 1. januar 2002. godine, postavlja se jedno logično pitanje, zašto se tek sada, sredinom maja, predlaže Narodnoj skupštini izbor tog jednog člana Visokog saveta koga bira Skupština; a to je šest meseci posle usvajanja zakona i četiri meseca pošto je Visoki savet trebalo da počne sa radom. 2. Očigledno je da se u izboru ovog stalnog člana Visokog savata pravosuđa kasni, kako od strane predlagača Vrhovnog suda Srbije,koji je predloge dostavio krajem februara, a pogotovo od strane Skupštine Srbije, odnosno skupštinske većine tj. DOS-a, jer DOS utvrđuje dnevni red i izbor kadrova primarno zavisi od njih. Ako Visoki savet nije mogao da se konstituiše bez izbora jednog svog stalnog člana, koga bira Narodna skupština, zašto se čekao maj mesec? Zašto ovo pitanje nije razmatrano u nekom od vanrednih zasedanja Narodne skupštine ili na početku prolećnog zasedanja? Ako je Visoki savet konstituisan i radi, nije bilo nikakave potrebe da se već utvrđeni dnevni red Skupštine Srbije ovako menja. 3. Šta ovom kadrovskom pitanju daje karakter takve hitnosti, pa da se menja dnevni red zasedanja da bi Skupština izvršila izbor jednog stalnog člana Visokog saveta pravosuđa? Da li je u pitanju predlaganje predsednika sudova, sudija, javnih tužilaca ili je u pitanju nešto treće. Nepoznati su motivi za ovakvu žurbu. Sigurni smo da izbor jednog člana Visokog saveta, i to po hitnom postupku, neće poboljšati stanje u pravosuđu koje je loše. Tome, bez sumnje doprinose i predstavnici izvršne vlasti svojim stalnim mešanjem u rad pravosudnih organa. Odluke sudskih organa se komentarišu, nipodaštavaju, prenebregavaju i krše. Jednog dana čujemo da Srbija ima sposobne, stručne, kvalitetne ljude u pravosuđu, a već sutra da u Srbiji u pravosuđu više ništa ne valja i da je pravosuđe nekompetentno, sporo, korumpirano. 4. O predloženim kandidatima poslanička grupa SPS ne želi da daje nikakve ocene, ali ne možemo da ne zapazimo iz priloženih biografija kandidata da neki od njih, kao bitne činjenice za svoju radnu aktivnost i biografiju, ističu saradnju sa DOS-om. Ta činjenica dovoljno, sama po sebi govori da su DOS-ove priče o nezavisnom pravosuđu prazne priče, isto kao što je bilo i kod izbora sudija, gde je ogroman broj nosilaca pravosudnih funkcija morao da prođe kadrovske komisije DOS-a. 5. Pošto je usvajanje odluka u Narodnoj skupštini primarno i zavisi od volje skupštinske većine, tj. DOS-a, za pravni sistem ove zemlje, a naravno i za građane bilo bi dobro da Narodna skupština 15 meseci posle svog konstituisanja konačno izabere i sudije Ustavnog suda Srbije, čime bi sud mogao da radi i kako bi mogao da oceni ustavnost zakona koji je Skupština usvojila, pogotovo brojnih uredbi pomoću kojih Vlada Republike Srbije upravlja Srbijom. To je pitanje koje je trebalo rešavati po hitnom postupku, a ne izbor jednog člana Visokog saveta pravosuđa. Na kraju, moram istaći jednu konstataciju, da DOS i po ovom pitanju kasni, kao i po svim drugim poslovima koje radi. Hvala.
Da li se još neko od predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Koristim priliku što nedemokratski predsednik Narodne skupštine nije tu, da vam ukažem na povrede Poslovnika načinjene na početku razmatranja ove tačke dnevnog reda, pa da vas upoznam sa stavom 1. člana 176. Poslovnika Narodne skupštine koji kaže: "Obrazložene predloge za izbor funkcionera u oblasti pravosuđa i uprave podnosi Odbor za pravosuđe i upravu". Želim da vas obavestim da je Vrhovni sud Srbije pisao Odboru za pravosuđe i upravu i dostavio mu imena kandidata za Visoki savet pravosuđa. Želim da vas obavestim da je Odbor za pravosuđe i upravu pisao Narodnoj skupštini i dostavio tri biografije lica koja Vrhovni sud Srbije predlaže za funkciju jednog stalnog člana Visokog saveta pravosuđa. Ovde bi trebalo da izađe predsednik Odbora za pravosuđe i upravu, a to mu je poslovnička obaveza, da nas upozna sa predlozima, da obrazloži predloge, a ne da ide po Srbiji i da propagira zakon o lustraciji diktature u Srbiji. Mnogo bi bolje bilo da se bavi skupštinskim poslom, onim u čemu možda i ima uspeha, a dosta je sudija izabrano na njegov predlog. Ne znam jesu li to ljudi valjani ili nisu, a o tome ste razmišljali kada ste o tome glasali. Ovde ga bar sluša 250 narodnih poslanika, a na mitinzima poput onog u Kikindi nije bilo ni 15. Evo, 25, priznajem 25, koliko god kaže. Mi se u ovaj vaš posao naravno nećemo mešati. Zamislili ste nešto što je vrlo teško ostvarivo. U vreme kada ste se mirili, prihvatajući neke zakone iako sa njima niste bili saglasni, ovo se rodilo. Sada to mora da raste. Sada imate predloge za članove Visokog saveta pravosuđa, pa vam treba mnogo vremena da te predloge uskladite, pa onda u biografijama ljudi moraju da navedu kada su sa DOS-om sarađivali, a ne navode kada su sarađivali sa Savezom komunista Jugoslavije i sa SPS-om. Očigledno je čovek koji ima 80 godinamorao da sarađuje sa Savezom komunista, nema šanse da je bio sudija, a da nije sarađivao bar sa Savezom komunista, a da ne pričam o vremenu protiv koga i vi imate mnogo priče. Dakle, birajte kako god hoćete, radite šta god hoćete, nemojte da se hvalite onim što nazivate demokratijom, jer je to tako daleko od demokratije i sve dalje, pa da je građanima Srbije sve potpuno jasno. Zakonima o pravosuđu niste postigli ni efikasnost, ni pravičnost, ni nepotkupljivost, ni slobodu od političke oligarhije. Ništa od toga niste postigli. Istina je da ste smenili neke ljude koji su verovatno pripadali političkim strankama bivšeg režima, doveli druge ljude koji se hvale u biografijama kada su sa vama sarađivali. To ne treba da bude osnov za izbor ljudi koji imaju pred sobom samo Ustav i zakone ove zemlje. Ne sme nas predsednik Narodne skupštine upućivati na neki drugi zakon, da bi nam rekla kako ćemo mi proceduru sprovoditi u Narodnoj skupštini. Mi proceduru ovde sprovodimo na osnovu naših zakona, na osnovu Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Svako od vas ko smatra da taj poslovnik nije u skladu sa nekim zakonom, neka prilagođava Poslovnik, pa zato imate dovoljnu većinu. Kako bi to izgledalo da sada počnem da radim ovde u ovoj skupštini po statutu SRS. Za mene je to najviši zakon posle Ustava ove zemlje. Vi biste mi onda rekli, da to ne piše u Poslovniku, to možemo mi u stranci. E pa ni ovo, ovo što sada radite, ne piše u Poslovniku Narodne skupštine, izuzev diktature većine. Za jednu promenu, Srbijom vlada diktatura manjine. Ako je DOS i većina u Srbiji, to je sada veoma diskutabilno, DOS-om vladaju manjine, a to onda znači da Srbijom vladaju manjine. Vi ćete toga morati da se otresete. Otvorite prvu i drugu stranicu današnjih dnevnih novina - svaka stranka DOS-a različito govori i svaka ima marketinški potez kojim ugrožava osnovne postulate DOS-a. To neće moći jako dugo da se trpi, to će uskoro da pukne kao balon od sapunice. Ako bi bar sudovi radili po Ustavu i zakonu, opet bih bio zadovoljan onim što je DOS uradio, bar to, ali ne mogu da budem zadovoljan, jer još nisam našao građanina zadovoljnog radom sudova u Republici Srbiji.
Za reč se javio narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, podsetiću vas da smo tokom novembra meseca prošle godine mi vodili opširnu i višednevnu raspravu o reformi našeg pravosuđa i da smo tokom te rasprave praktično rekli sve što smo imali da kažemo. Ne mislim da smo u međuvremenu, kao predstavnici vlasti koja je podržavala zakone kojima se, po našem mišljenju, reformiše pravosuđe, odnosno kao predstavnici opozicije koja se tim zakonima suprotstavljala, stekli neke nove argumente, osim onog koji je pomenut i koji, s pravom, na jedan nereprezentativan način govori o nama kao predstavnicima koji su započeli proces reforme našeg pravosuđa; i, potom, posle tog osnovnog preduslova koji je ostvaren kroz izglasavanje paketa zakona o pravosuđu, zastali na pravom koraku kroz imenovanje, recimo, Visokog saveta pravosuđa. Nema opravdanja za nešto tako. Zato smatram da je potrebno u efikasnoj raspravi što pre produžiti onu vrstu posla koja je do sada u docnji. Mi ćemo kao poslanička grupa DOS, vodeći računa o svemu što su predlagači imali da nam kažu u prethodnim mesecima i, naravno, o biografijama sa kojima su poslanici upoznati, podržati profesora Pravnog fakulteta na katedri Upravno pravo, gospodina Tomića, ne dovodeći pri tom u pitanje kredibilitet drugih predloženih kandidata. Mislimo da je reč o osobi koja zaslužuje takvu vrstu podrške i očekujemo, od njega lično i od Visokog saveta pravosuđa, da urade sve kako bi naš pavosudni sistem bio onakav kakav Srbija zaslužuje, depolitizovan, efikasan, sasvim sigurno onakav kakav danas nije. Mislim da smo mi kao poslanička većina za to da takav proces ubrzamo, između ostalogi kroz konkretnu podršku koju u ovom slučaju njemu dajemo. Pozivam poslanike republičkog parlamenta da učestvuju na adekvatan način u raspravi, da kritikuju predložene kandidata ukoliko imaju argumenata za nešto tako ili da te osobe podrže, ne dovodeći pri tom u pitanje njihov profesionalizam kroz biografije koje su sasvim korektno nama predočene i u kojima su veoma pažljivo navedene sve one ključne tačke koje profilišu neku osobu kao kandidata za veoma važnu državnu funkciju, kakva jeste ova funkcija u Visokom savetu pravosuđa. U činjenici da je gospodin Tomić bio anagažovan u Komisiji pravnih eksperata pri Udruženju pravnika Srbije, koja je utvrdila istinu u vezi sa izbornom krađom na lokalnim izborima 1996, odnosno 1997. godine, ne vidim ništa što bi ga omalovažilo kao kandidata. Naprotiv, to je nešto što govori o toj osobi upravo afirmativno, crtajući ga kao profesionalca koji je spreman da se angažuje u poslovima koji su, nesumnjivo, od izuzetnog opštedruštvenog značaja. Dakle, zbog toga ga mi, između ostalog, podržavamo. Ne smatramo ga partijskim kandidatom, niti mislim da bi on na tako nešto pristao. Hvala vam i, sasvim sigurno, poslanička grupa DOS nema onu vrstu dilema koje su bile prisutne kod predstavnika opozicije, s tim što, istovremeno, nema opravdanje za ovu vrstu docnje koja se meri mesecima.
Da li još neko od predsednika ili predstavnika želi reč? (Ne.) Pošto nema prijavljenih predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa, otvram pretres po redosledu, kako je poslovnički uređeno i kako su poslaničke grupe predale prijave za reč. Prvi prijavljeni je narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srbija je očekivala reformu pavosuđa, koja je najavljivana od 5. oktobra 2000. godine i traje neprekidno, da će se poboljšati materijalni položaj pravosuđa, da će se izvršiti kadrovska reforma, utoliko što će iz pravosuđa otići oni koji ne zadovoljavaju kriterijume DOS-a. Međutim, u reformi pravosuđa nije se odmaklo ni jedan korak. Nikada gore stanje u pravosuđu Srbije nije bilo no što jeste u ovom trenutku. Očekivalo se da će posle donošenja Zakona o pravosuđu da se krene ka reformi, i to reformi koja će biti vidljiva i da će građani Srbije što pre moći da ostvare svoja prava. Alarmantno je i veoma bitno, pa treba istaći, da se stotine hiljada predmeta danas pred pravosuđem u Srbiji nalazi nerešeno, a da neki predmeti i neke parnice traju 10, 20,pa čak i 30 godina. Očekivalo se od nove vlasti da će pravosuđe biti efikasno, da će biti racionalno, ali je pravosuđe očekivalo da će država, odnosno nova vlast prema pravosuđu izvršiti svoje obećanje i svoje obaveze, a to je da će se poboljšati materijalni položaj nosilaca pravosudnih funkcija; uz to da dodam, ne samo nosilaca pravosudnih funkcija, nego i onih 12.000 radnika koji rade u pavosuđu, a čije su plate zaista male i čija egzistencija zavisi od milosti nove vlasti. Vi imate priliku da se u to uverite, da je mesecima najavljivano u sredstvima javnog informisanja da će plate nosilaca pravosudnih funkcija biti 1.000 maraka. Zašto se lažu nosioci pravosudnih funkcija, zašto se prevara vrši prema njima, zašto im se daju lažna obećanja? Građani Srbije očekuju od nosilaca pravosudnih funkcija i od sudova da budu efikasni i racionalni. Brojni predmeti su danas pred sudovima. Efikasnost je opala, umesto da je efikasnost rešavanje predmeta porasla i da građani brže ostvaruju svoja prava. U poslednje vreme nova vlast preko svojih pojedinaca mnogo kadruje u pravosuđu. Nije pravosuđe depolitizovano, čak naprotiv, pravosuđe je do te mere politizovano da svakim danom imamo priliku da čujemo iz sredstava javnog informisanja i medija kako se na jedan neprimeren način vrši žestok pritisak na pravosuđe Srbije, ne direktno, ali veoma perfidno i veoma nekorektno prema pravosuđu. Zbog toga se čak javljaju otpori i osude iz pravosuđa - zašto se neki političari toliko upliću u rad pravosuđa. Ovde nismo dobili nikakvo obaveštenje Vrhovnog suda, Odbora za pravosuđe, o tome kako je doneta odluka na sednici Vrhovnog suda prema ovim kandidatima koji se predlažu. Ne znamo ko je, koliko glasova i na koji način dobio. Zbog toga Srpska radikalna stranka smatra da je nužno da se dignu ruke od pravosuđa od strane političara, da ne vrše uticaj, da se ne mešaju, jer to veoma štetno deluje na rad pravosudnih organa. Ovo kadrovanje sa strane i uplitanje u rad zakonodavne, a i sudske vlasti, apsolutno je po oceni srpskih radikala neprihvatljivo, jer je to u suprotnosti sa odredbama Ustava Republike Srbije. Sigurno je da ste vi iz većine u ovom parlamentu prihvatili unapred ovaj predlog, koji će biti danas usvojen, ali Srpska radikalna stranka neće glasati za ovaj predlog. Sigurno je ovo što vam poručuje Srpska radikalna stranka, da će na sledećim izborima doći neki drugi sastav u ovu skupštinu, koji neće dozvoliti da se stranke mešaju u rad pravosuđa i srpski radikali se zalažu za to da se mnogo ne kadruje po sudovima, da se odnos u pravosuđu mora razrešiti, da se mnoge rodbinske veze u tom pravcu moraju razrešiti, da se kumstvo, prijateljstvo i nepotizam u pravosuđu mora razrešiti. Veza između pojedinaca u pravosuđu i administraciji, nosilaca pravosudnih funkcija, advokature i pojedinih veza koje vrše direktan uticaj kako treba da bude presuđeno u kom slučaju -mora se konačno napustiti ta praksa i mora se zaista, na jedan sasvim pravedan i zakonit način urediti pravosuđe Republike Srbije. Inače, povodom ovoga kako se danas u medijima prezentuje situacija u pravosuđu, može se samo reći to da je jedan broj predsednika sudova zamenjen, da su došli novi ljudi koji nemaju radnog iskustva čak ni jednog dana u pravosuđu, što je kobno i katastrofa za pravosuđe. Vama je poznato da u Engleskoj ne može da postane sudija ko nije navršio 50 godina radnog staža i to da je radio u pravosuđu na svim poslovima. Kod nas samo treba da diplomira na Pravnom fakultetu, da položi pravosudni ispit; da bude par meseci stručni saradnik ili da bude zaposlen kao pripravnik kod privatnika, koji ima tri zaposlena i da taj privatnik da preporuku i predlog; kaže - dostojan je za vršenje sudske fukcije, on je kvalifikovan i stručan, a u sud nikadanije ušao da zastupa bilo koji predmet. Dame i gospodo, zahvaljujem vam se, ali krajnje je vreme da se mora od Vrhovnog suda, pa dole, rešavati stanje u pravosuđu, jer ono apsolutno ne zadovoljava potrebe Republike Srbije.
Reč ima narodni posalnik Branko Pavlović, a posle njega narodni poslanik Zoran Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, postoji nekoliko pitanja, koja zaslužuju da ih ovde razmotrimo, vezano za ovaj predlog Vrhovnog suda Srbije u pogledu popunjavanja Visokog saveta pravosuđa. Krenućemo od lakših ka težim pitanjima. Prvo, da li je reč o ovlašćenom predlagaču? Jeste, postoji određena neusaglašenost našeg Poslovnika o radu Narodne skupštine i Zakona o Visokom savetu pravosuđa, ali pošto je zakon jači pravni akt primenjuje se zakon i tu u stvari nema u nekom ozbiljnijem pravnom tumačenju bilo kakve praznine, koja se ne bi mogla popuniti. Drugi problem je kašnjenje; čuli smo da je reč o kašnjenju i moram da kažem da je u ovom slučaju to odgovornost Vrhovnog suda Srbije. Dakle, ne radi se o tome da su političari nešto opstruirali ili kasnili. Kao što vidite na vašim klupama, oznaku 9. maj nosi biografija kandidata. Mi smo ranije dobili predlog Vrhovnog suda Srbije bez bilo kakvih biografija kandidata. Naravno da Narodna skupština i poslanici nisu u poziciji da se uopšte izjašnjavaju kada nemaju elementarne podatke koga nam to Vrhovni sud Srbije predlaže i moram da kažem da u ovom slučaju ta odgovornost zbog kašnjenja pada isključivo na Vrhovni sud Srbije, a da ne govorimo o tome da ne vidim ko je ovo podneo, jer nema zaglavlja. Imali smo još neke sitnice tehničke prirode; tako se Vrhovni sud Srbije obratio Odboru za pravosuđe i upravu. Vrhovni sud Srbije komunicira sa Narodnom skupštinom Republike Srbije, a on svoj predlog upućuje predsedniku Narodne skupštine Republike Srbije, on onda dalje gleda kako će i na koji način da postupa. To su neki proceduralni nedostaci koji su onemogućili ovaj parlament da uvrsti ovu tačku dnevnog reda ranije. To nije bilo moguće, ne našom krivicom ovog puta i time neću da kažem da u nekim drugim delovima nema, ali u ovom konkretnom slučaju nije bilo krivice političara. Obično se kaže da političari uvek nešto zakuvavaju, a ovog puta to nije slučaj. Najkrupnija i najvažnija stvar ovde je, a malo ću vas vratiti unazad, to je koncepcija kojom smo mi hteli da idemo kod Visokog saveta pravosuđa. Ona je bila sledeća: da vas podsetim, Visoki savet pravosuđa se bavi izborom sudija i javnih tužilaca, odnosno njihovih zamenika; mi smo hteli da uspostavimo pravila struke na ovaj način, da preovlađujući sastavkada je reč o izboru, čine sudije, odnosno tužioci. U nekoj prethodnoj varijanti nacrta bilo je da Narodna skupština bira dva člana Visokog saveta pravosuđa, a onda je u brzini amandmanima izmenjeno i jedna je pozicija data Advokatskoj komori. To je u redu što je dato, ali je ostalo greškom, omaškom je ostalo da onog drugog predlaže Vrhovni sud Srbije. U početnoj kombinaciji je bilo da jednog prdlaže Vrhovni sud Srbije, a jednog Republički javni tužilac. Zašto? Na taj način bi Republički javni tužilac predložio tri tužioca i kada mi izaberemo jednog, samo tako će Visoki savet pravosuđa imati većinu, četiri člana iz tužilačke organizacije i troje koji to nisu. Na ovaj način neće. Kada su sudije u pitanju, Visoki savet pravosuđa će imati većinu sudija kada bira sudije, ali kada bira tužioce pri ovom izboru neće i zakonska koncepcija je narušena. Tačno je ovo što je gospodin Ivošević rekao, zaista je ostala odredba koja kaže da predlog koji čini Vrhovni sud Srbije ne može biti iz redova sudija i tužilaca, zato što je to bilo određeno za tog jednog članakoga smo dali Advokatskoj komori. Šta je trebalo da uradi Vrhovni sud Srbije? Trebalo je da učini napor da nam među ovim kandidatima ponudi jednog koji je nekada bio javni tužilac, da bismo mi onda bili u poziciji da tužiocima damo jednak tretman prilikom izbora, kao što imaju sudije. Fer je, to su kolege i vrlo su nam značajne i jedna i druga institucija. To je trebalo da uradi Vrhovni sud Srbije, ako se već opredeljujemo da predlažu i penzionere. Dakle, gospodina Petrovića znam, on je vrstan pravnik i nemam ništa protiv, ali ako se već u koncepciji ide sa tim da može biti penzioner, mogao je da bude penzioner i neko ko je ranije bio tužilac, mogao je da bude advokat neko ko je bio ranije tužilac, mogao je iz redova profesora fakulteta možda da bude neko sa kriminalistike, možda neko iz krivično-procesnog prava, neko ko je bliži toj tužilačkoj organizaciji. Svi tužioci i zamenici tužilaca u ovoj zemlji znaju da je reč o jednoj neusklađenosti, a tako to biva kada se amandmanima u većem broju menjaju zakonski predlozi i da nije namera ovog parlamenta da učini njih manje vrednim u sastavu, kroz sastav Visokog saveta pravosuđa, nego smo dovedeni u poziciju da mi sada ne možemo, hteli to ili ne, da napravimo taj balans. Mislim da je Vrhovni sud Srbije, sa malo više sluha i sa malo više razumevanja, mogao dati predlog koji bi održao bazičnu koncepciju Visokog saveta pravosuđa, a to je da struka ima odlučujuću reč kada su u pitanju izbori, bez obzira; kod sudija je to obezbeđeno, ali kod tužilaca to neće biti.
Reč ima narodni poslanik Zoran D. Nikolić, a posle njega narodni poslanik Boško Ristić.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, ova tačka, koja nam je ovako iznebuha došla, ipak je prilika da prozborimo neku reč o posledicama reforme pravosuđa, o kojoj smo pričali novembra meseca prošle godine i o kojoj smo postigli visok stepen saglasnosti u ovom domu, što je mene lično ohrabrilo, jer sam mislio da smo zaista kao parlament u dovoljnoj meri dali podršku ideji o stvaranju jednog zaista slobodnog i nezavisnog pravosudnog sistema. No, sama činjenica da mi gotovo pola godine posle donošenja tog zakona vučemo sada neke prve polukorake, vezano za njegovo sprovođenje i konkretnu realizaciju, govori da na strani dela DOS-a, ili skupštinske većine, zaista nema iskrene želje da do te suštinske reforme pravosudnog sistema i dođe i da zaista dobijemo slobodno i nezavisno pravosuđe. Verovatno je još uvek ono potrebno ovakvo kako jeste, da deo tog sistema, nažalost, služi za borbu protiv političkih neistomišljenika. Ako je to nečiji motiv, nije dobar motiv. Ako je ovo prvi korak da zaista izađemo iz te priče, onda da ga pozdravimo; ali moram da kažem da izostaje još mnogo koraka koji treba da obezbede suštinsku reformu pravosudnog sistema i njegovu transformaciju u jedan od stubova vlasti u ovoj državi, kako smo to u Ustavu napisali. Jer, da zaista iskreno želimo nezavisno i slobodno pravosuđe, onda bi svakako do sada izvršili izbor sudija Ustavnog suda, koji u ovoj Republici ne funkcioniše već evo gotovo dve godine; da zaista želimo slobodno i nezavisno pravosuđe, onda bismo verovatno više poštovali odluke Ustavnog suda; pa dolazimo u situaciju da Vlada Republike Srbije bude prva ta koja ne poštuje odluke Ustavnog suda, bez obzira što u Ustavu piše da su one opšteobavezne i izvršne za sve i svakoga, pa i za Vladu Republike Srbije. Onda ne bismo dolazili u poziciju da guverner NBJ sa nipodaštavanjem prilazi odlukama Saveznog suda, i ne samo odlukama Saveznog suda, kojima se poništavaju odluke NBJ i njegove kao guvernera, nego sa nipodaštavanjem čak i sudija koje su tu odluku donele. To u pravnoj državi, u državi u kojoj zaista želimo slobodno i nezavisno pravosuđe, ne može da se desi. Ne može da se desi da želimo slobodno i nezavisno pravosuđe, da ministar obeća pre pola godine platu nosilaca pravosudnih funkcija od 1.000 maraka, za šta bi svakako postigao konsenzus i u ovom parlamentu da je on odlučivao o tom pitanju. Međutim, nije nadležan za to, paposle izvesnog vremena kaže kako to nikada nije rekao, ostavljajući ljudima zaista lažnu nadu da ova vlada i ova vlast nešto iskreno nameravaju da učine u poboljšanju materijalnog položaja nosilaca pravosudnih funkcija. Jer, svima nama je jasno da su bez te materijalne nezavisnosti, kao komponente, džabe dobri zakoni, džabe dobra rešenja; ako sudija kao pojedinac nije i materijalno nezavisan, on ni suštinski to neće biti. Da nam je zaista stalo do nezavisnog sudstva, onda bismo pročitali zakon koji smo doneli novembra meseca, pa danas ne bismo samo birali jednog od tri kandidata za člana Visokog saveta pravosuđa, nego bi videli da u članu 18. istog zakona stoji da Narodna skupština određuje naknadu za rad članova Visokog saveta pravosuđa. Hoćemo li opet na narednom zasedanju da ubacujemo zbrda-zdola tačke kojima ćemo utvrditi tu naknadu, jer nije logično da ako date veoma široka ovlašćenja i kompetencije jednom organu, za koga smo se opredelili da vodi kadrovsku politiku u pravosuđu i da bdi nad pravosuđem u celini, ne date mu materijalnu osnovu zato što Narodna skupština nije ni našla za shodno da realizuje odluku koju je sama donela kroz Zakon o Visokom savetu pravosuđa. Sve ovo ukazuje da smo reformi pravosuđa suštinski prišli formalno,paušalno, kao da je nekome stalo da pred Savetom Evrope ili ne znam kim, udarimo još jednu recku i kažemo - evo, mi smo reformisali i ovu oblast našeg društvenog života, a šta se dalje događa, baš nas briga. Kada pogledamo dostignuća u reformi fiskalnog sistema, kada pogledamo dostignuća u reformi ovog prosvetnog sistema, u reformi u oblasti privrede i privatizacije, onda mislim da zaista možemo da zaključimo da je ovih godinu i po dana reformi shvaćeno kao puka i prazna forma. (Glas iz sale: A proteklih deset godina?) Možemo da pričamo i o proteklih deset, i o proteklih 60 i 160 godina, ako ćemo nešto pametno iz toga izvući, ali je naše pravo da kažemo šta mislimo za ovom govornicom. Zbog toga što smo formalno shvatili čitavu ovu priču,ni od ovoga izbora, koji je pred nama, ne očekujem suviše i ne očekujem da će on suštinski doprineti reformi pravosuđa.
Reč ima narodni poslanik Boško Ristić.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je na dnevnom redu izbor člana Visokog saveta pravosuđa. Mislim da je to vrlo važna stvar. Mi smo se svi ovde složili, čak i svi prethodni govornici, bez obzira da li dolaze kao predstavnici vladajućih stranaka ili opozicije, oko toga da je veoma nužna hitna i dosledna reforma pravosuđa. Činjenica je da je sudska vlast do sada, u dosadašnjem periodu razvoja našeg društva, naročito posle Drugog svetskog rata, bila izuzetno zavisna od političkih centara moći i da je to bilo i neposredno u prethodnom periodu od deset godina. Sigurno je da su sudije i sudije porotnici, kojih u Srbiji ima tačno 10.000, finansirani kao pripadnici vladajućih stranaka u prethodnom režimu. Tako su i birani, tako su i postavljani. Sigurno je da su sudije koje su prethodno nosile političke biografije i na taj način dolazile u naše srpsko pravosuđe, bile zavisne od onih političkih faktora koji su ih predlagali i kasnije birali u te sudove. Mi smo se, kao DOS, zalagali u svojoj predizbornoj kampanji za doslednu reformu pravosuđa, što podrazumeva i kadrovsko čišćenje svih onih koji su sudili mimo zakona, koji su ljude stavljali u neravnopravan položaj pred zakonom, koji su donosili političke odluke, koje su bile naručene od određenih funkcionera ili centara moći. U kandidaturama koje smo ovde videli imamo i kandidata kojeg podržava Demokratska stranka kojoj pripadam i koji je u svojoj biografiji i iskazao da se zalagao za jednakost svih učesnika u sudskom postupku pred zakonom, zalagao se za istraživanje istine u vezi sa izbornom krađom 1996. godine, koja i do dan-danas nije u potpunosti razjašnjena u pogledu njenih učesnika, inspiratora; jer ti učesnici i inspiratori izborne krađe su sprovodili kroz pravosuđe tu izbornu krađu, a do dana današnjeg njihovi izvršiteljinisu kažnjeni i nisu napustili pravosuđe. Što se tiče koncepcije da se kompletira Visoki savet pravosuđa, smatram da je to potrebno i neophodno, ali s druge strane, nikako ne mogu da budem zadovoljan što se ova tema stavlja na sednicu ove skkupštine upravo na ovakav način. Ovakav predlog, koji ne sadrži ni objašnjenje kako je vršeno kandidovanje, kako je doneta odluka na opštoj sednici Vrhovnog suda, ovako upućen Narodnoj skupštini bez zaglavlja, bez obrazloženja,kao advokat mogu da kažem da bi kod mene podnesak ovakve vrste u sudskom postupku, bio odbačen, jer je i sa formalne strane nepotpun, nejasan i o njemu ne može na adekvatan način da se odlučuje. Ne vidi se u vezi sa čime su ove podnete biografije. Ne vidi se kako je protekao postupak kandidovanja ovih lica i ne vidi se sama odluka Opšte sednice Vrhovnog suda na osnovu koje su predloženi ovi kandidati. Slažem se sa jednim od prethodnih govornika da je Vrhovni sud na svojoj opštoj sednici trebalo da predloži jednog kandidata Skupštini, kako bismo se mi o njemu izjašnjavali. Pridružiću se predlogu da se gospodin Zoran Tomić izabere za člana ovog visokog državnog organa i veoma značajnog, ali ujedno ću podsetiti na sve one obaveze koje ima ovaj visoki državni organ u reformi pravosuđa, gde kadrovska politika, odnosno izbor nosilaca visokih sudijskih i tužilačkih funkcija ima veoma veliki značaj. U našem pravosuđu, u sudovima i tužilaštvima, još uvek sede ljudi koji su svoj posao radili neodgovorno i mimo zakona, još uvek izborne krađe nisu dobile svoj epilog na taj način što će određeni biti razrešeni sa tih funkcija u sudstvu i tužilaštvu, nisu dobili odgovarajuće kazne; mada su neki procesuirani, vođeni su sudski postupci protiv vinovnika, recimo u Nišu, protiv članova Izborne komisije u Nišu, gde i predsednik Okružnog suda, okružni tužilac i ostali nosioci visokih pravosudnih funkcija bili članovi ove izborne komisije; vođen je postupak ali je na potpuno nezakonit način obustavljen. Mi smo ovde čuli i obećanje sadašnje predsednice Vrhovnog suda Srbije, kada je dolazila, odnosno kada se kandidovala pred Skupštinom za tu funkciju, da će se stanje u pravosuđu apsolutno izmeniti, da će se dosledno odstraniti svi oni koji su se ogrešili o zakon. Do dana današnjeg to nije bio slučaj. S jedne strane, bili smo svedoci inicijative koju je podneo ministar Batić, ministar pravde, koja je i objavljena u sredstvima javnog informisanja, gde se traži dosledno ispitivanje odgovornosti svih nosilaca pravosudnih funkcija koji su učestvovali u tim izbornim krađama i koji su se ogrešili o zakon. To, do dana današnjeg, nije urađeno. S druge strane, primećena je jedna nedosledna kadrovska politika u pogledu nosilaca pravosudnih funkcija. Ta nedoslednost se ogleda pre svega u tome što u sudovima sede ljudi koji imaju i veći broj godina od zakonom propisanih i duži radni staž od zakonom propisanog, a da se selektivno protiv pojedinih traži razrešenje i prestanak sudijske funkcije, ako se radi o ljudima koji traže dosledno izvršenje predizbornih obećanja DOS-a, a to jeste lustracija u pravosuđu, isključenje iz pravosuđa svih onih koji su se ogrešili o zakon. Tako smo i ovde pred Odborom za pravosuđe i upravu Narodne skupštine imali priliku da vidimo inicijativu za utvrđivanje prestanka funkcije pojedinih sudija koji su se upravo zalagali za pročišćenje u skladu sa zakonom od onih koji su se ogrešili o zakon. S druge strane, u Vrhovnom sudu, iz kog je inicijativa i krenula, sede takođe sudije koje ispunjavaju uslove zautvrđivanje prestanka sudijske funkcije, ali se prema njima postupak ne pokreće. Zato se nadam da će ovaj državni organ, koji treba da inicira imenovanje ili razrešenje sudija i tužilaca, raditi pošteno, dosledno i u skladu sa zakonom,da će izvršiti depolitizaciju pravosuđa, odvojiti pravosuđe od uticaja političkih centara moći; ali, ne samo od onih koji su sada u poziciji, ne samo od vladajućih stranaka koje sada vrše izvršnu vlast i koje sada imaju većinu u parlamentu, već da izvrše distanciranje i od onih političkih centara moći koji su bili i vladali u prethodnom režimu; oni su ostavili dubok politički trag u našem srpskom pravosuđu, oni su protežirali svoje članove stranaka za sudije i tužioce; da se upravo izvrši depolitizacija i da se odstrane iz pravosuđa oni koji su i dalje zavisni od stranaka iz prethodnog režima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić. Ovim bi bila iscrpljena lista prijavljenih govornika. Po Poslovniku pravo da se obrate Skupštini imaju ponovo predsednici poslaničkih grupa. Izvolite.
Gospođo Čomić, gospodine Ivoševiću, a njega nema, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani novinari, interesantno je da nam se kao jedan od važnih razloga da izaberemo predstavnika, odnosno člana Visokog pravnog saveta, nudi niz argumenata, no interesovanje narodnih poslanika u Skupštini Republike Srbije za ovu temu očigledno nije adekvatno priči koju smo čuli na početku. Ovde, sada, u klupama sedi stotinak ljudi, pa ću, kada završim ono što mislim da kažem, zamoliti vas, gospođo Čomić, da ustanovite koliko zaista narodnih poslanika prisustvuje raspravi i koliko želi da učestvuje u izboru člana Visokog pravnog saveta. [[Žagor.]] Moji tj. socijalisti su poslanici u opoziciji, ali neće dugo biti. A, ovi - vaši, moraju da budu ovde dok su na vlasti, ako su na vlasti. [[Žagor.]] Ne sekirajte se vi za to. No, da se vratimo na osnovni problem. Vas uvek veoma iznervira ta priča o broju poslanika koji prisustvuju parlamentu. Gospodin Tomislav Nikolić je bio potpuno u pravu. Povređene su odredbe člana 49. i člana 176. Poslovnika Narodne skupštine, i to drugi stav člana 49. i član 176. Poslovnika koji regulišu proceduru u vezi sa onim što mi ovde treba da radimo. Zaista je bilo logično da nadležni odbor u komunikaciji sa predsednikom Narodne skupštine, a Vrhovni sud u komunikaciji sa predsednikom Narodne skupštine, ovo uradi na način koji je propisan Poslovnikom. Mi smo ovde dovedeni u situaciju da se izjašnjavamo o ljudima o kojima gotovo ništa ne znamo, izuzev onoga što su oni sami napisali.Neka uvažena gospoda, koja ovde očigledno imaju najozbiljnije šanse da budu izabrana na ovu važnu i visoku funkciju, u prvom licu jednine pišu zaglavlje i potpisuju se u prvom licu, a u drugom licu saopštavaju biografske podatke.Bilo bi dobro da sami pišu tekst koji nazivaju autobiografijom, jer to ovde piše;ili, da ga pišu u drugom licu ili da to neko radi u njihovo ime, jer ovako ostavljaju utisak elementarnog nepoznavanja pravopisa. Vi ste rekli da će na ovaj način i nekim drugim rešenjima doći do poboljšanja efikasnosti u našem pravosuđu. Mislim da je ono u pojedinim segmentima vrlo efikasno. Recimo, pre neki dan je opštinski odbor SPS-a u Pirotu uputio žalbu Okružnom sudu, radi se o nekom trivijalnom sporu sa lokalnom toplanom, pa je stvar na Vrhovnom sudu rešena za tri dana. Čestitam na efikasnosti. Nadam se da će ovaj princip biti primenjen i u nekim drugim slučajevima i postupcima koji se vode po nekoliko godina, naravno. Dvoje od troje predloženih kandidata su sasvim sigurno osobe koje su veoma vezane za politički angažman koji ima veze sa DOS-om. To su ovde i napisali. Gospodin dr Zoran Tomić kaže, između ostalog, da je član Upravnog odbora CESID-a. Vi iz DOS-a najbolje znate šta je CESID, znate ko ga finansira i znate gde mu je centrala. Nije baš neka preporuka za nezavisno sudstsvo u Srbiji. Ako bih se opredeljivao na osnovu ovoga što ovde piše, a videćemo kako ćemo glasati mi iz SPS-a, rekao bih da je gospodin Dragoljub Petrović, bez obzira na svoje godine, s obzirom da je rođen na Rudniku - a da ljudi iz takvog rudničkog kraja nikada nisu bežali sa belega, čak i 1813. godine kada je naopako krenulo srpskim ustanicima, samo četiri vojvode Milić Drinčić, Nikola Lunjevica, Lazar Mutap i Miloš Obrenović, nikada nisu prešli Savu, ostali su u Srbiji sa svojim narodom - i onda bihmožda mogao glasati za gospodina Dragoljuba Petrovića. Molim uzvikivače vaših naslova iz Demokratske stranke da se ponašaju kao da su narodni poslanici. Teško utiču na moju koncentraciju. Ono na šta oni utiču danas se u Srbiji zove režim i to gadan, opor, podložan kritici i svakog dana izvrgnut velikom pritisku, i to velikog broja građana Srbije. Ovde je naravno došlo do disharmonije između onoga što je predlagač nekoliko zakona iz oblasti pravosuđa želeo da postigne i onoga što jedan broj stranaka DOS-a danas želi da izvrši; ali, to je problem te koalicije, nije problem nas iz SPS-a i drugih opozicionih poslanika. Dogovorićemo se kako ćemo sa ovim u vezi glasati, ali vas gospođo Čomić molim, na osnovu Poslovnika i prava koja mi taj poslovnik pruža, da ustanovite da li u Narodnoj skupštini ima dovoljno poslanika da Skupština može normalno i nesmetano da radi. Hvala lepo.
Prava koja vam pruža Poslovnik, narodni poslaniče Rajko Baraliću, podrazumeva i obaveze da znate kako se koriste prava iz Poslovnika Narodne skupštine. Konstatujem da niste iskoristili prava iz Poslovnika Narodne skupštine. Pošto mi je obaveza da uputim poslanika u korišćenje njegovih prava i obaveza, upućujem vas na član Poslovnika Narodne skupštine kojim se reguliše postavljanje pitanja kvoruma i podsećam vas da imate pravo da kao narodni poslanik ponovo tražite reč i date predlog po Poslovniku. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Neko od predsednika poslaničkih grupa? (Ne.) Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne.) Pošto više nema prijavljenih za reč, zaključujem pretres i prelazimo na odlučivanje. Na osnovu člana 114. Poslovnika Narodne skupštine, moguće je da se izbor stalnog člana Visokog saveta pravosuđa obavi elektronskim sistemom, to je javno glasanje, javnim glasanjem - dizanjem ruku i prozivkom narodnih poslanika. Da li Narodna skupština ima predlog o tome na koji način da obavimo glasanje? Narodni poslanik Čedomir Jovanović, izvolite.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da iskoristimo pogodnost elektronskog glasanja i na takav način izvršimo izbor stalnog člana Visokog saveta za pravosuđe.
Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika da se Narodna skupština o predloženim kandidatima izjasni glasanjem putem elektronskog sistema. Za 113, protiv niko, uzdržanih nema, nije glasalo 36, od ukupno 149 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština donela odluku da se o kandidatima izjasni glasanjem putem elektronskog sistema. Narodni poslanik Tomislav Nikolić, predlog po Poslovniku.
Na osnovu člana 82. izražavam sumnju u postojanje kvoruma utvrđenog elektronskim putem prilikom ovog glasanja i da bih dobio listing zahtevam da najpre utvrdimo koliko je narodnih poslanika prisutno u sali, a koliko nije. Upozoravam vas da je moja sumnja opravdana zato što ima mnogo svetlih kvadratića na mestima gde nema narodnih poslanika.
Zahvaljujem. Po predlogu narodnog poslanika molim Službu da mu dostavi listing, a narodne poslanike da pređemo na utvrđivanje kvoruma. Konstatujem da imamo kvorum za rad, elektronskim sistemom trenutno je utvrđeno 126 poslanika, koji čine poslanici DOS-a i DSS-a. S obzirom da je Skupština donela odluku da se izjašnjavamo glasanjem putem elektronskog sistema, stavljam na glasanje predloge dostavljene od ovlašćenog predlagača. Podsećam da poslanik može da glasa za, protiv, da bude uzdržan, ili da ne glasa. Molim narodne poslanike da se izjasne o kandidatkinji Mirjani Rašić. Molim narodne poslanike da ponovimo ovo glasanje, a Službu za elektronski sistem obaveštavam o poništavanju ovog glasanja. Molim narodne poslanike da se izjasne o tome ko je za predlog da član Viskog saveta pravosuđa bude Mirjana Rašić. Za 10, protiv tri, uzdržana 92, nije glasalo 30, od ukupno 135 narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem o predlogu za kandidata Zorana Tomića. Izvolite. Za 107, protiv niko, uzdržanih 17, nije glasalo 13, od ukupno 137 narodnih poslanika. Stavljam na glasanje predlog za kandidata Dragoljuba Petrovića. Za troje, protiv 23, uzdržana 93, nije glasalo 20, od ukupno 139 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština sa 107 glasova za, a od ukupno 137 narodnih poslanika, izabrala kandidata Zorana Tomića za člana Visokog saveta pravosuđa. [[Aplauz.]] Dozvolite mi da u vaše i u svoje ime čestitam gospodinu Zoranu Tomiću i da mu poželim puno uspeha u radu. Ovim završavamo rad po ovoj tački dnevnog reda i rad današnje sednice nastavljamo u 15,00 časova. Izvinjavam se prisutnim narodnim poslanicima, jedno kratko obaveštenje, došlo je do nesporazuma oko vremena nastavka ove sednice, Prve sednice redovnog zasedanja. Ne nastavljamo danas u 15,00 časova, nego nastavljamo u ponedeljak u 10,00 časova. Hvala vam i vidimo se u ponedeljak. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da se službenoj evidenciji prijavilo 150 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Poštovane dame i gospodo prisutni narodni poslanici, s obzirom da neprimereno dugo utvrđujemo kvorum, bez obzira što po službenoj evidenciji imamo 157 prijavljenih poslanika, smatram neprimerenim da poslanike koji redovno dolaze i ispunjavaju svoje ustavne i poslaničke obaveze zadržavam i dalje u sali. O poslanicima koji Narodnu skupštinu Republike Srbije i njene propise tumače po svojoj volji, odlučivaće Administrativni odbor i propisi ove skupštine. Obaveštavam prisutne narodne poslanike da ćemo novo utvrđivanje kvoruma imati u 12 časova i 15 minuta. [[Posle pauze - 12,40.]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 157 narodnih poslanika. Da bismo mogli da započnemo rad, molim vas da utvrdimo kvorum i molim sve narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum za rad i obaveštavam narodne poslanike da je u 12,20 na službenoj prijavi bilo 180 narodnih poslanika. Takođe, molim sve narodne poslanike prisutne u sali da krajnje ozbiljno shvate svoju poslaničku obavezu da se registriju pri utvrđivanju kvoruma. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Radomir Naumov, Dragan Jočić, Branko Bešević, Miroslav Markićević, Olgica Kirćanski, Petar Mišić, Dušan Budišin, Juhas Atila, Teodora Vlahović, Kermeci Karolj, Alen Selimović, Čedomir Jovanović, Vasilije Pavićević, Momir Radoičić, Živanko Radovančev, Slobodan Pavlović i Rajko Baralić. Narodni poslanik Željko Tomić zakasniće na današnju sednicu. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, shodno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine, gospođa Nataša Mićić, na ovu sednicu pozvala predstavnike Centra za slobodne izbore i demokratiju, predstavnike Studentske unije Srbije, predstavnike Saveza studenata Beograda, studente Studijske grupe za ustavno pravo na Pravnom fakultetu Univerziteta u Beogradu, predstavnike Narodnog pokreta "Otpor", predstavnike Niške studentske asocijacije i predstavnike Studentske federacije. Pozdravljam, u ime predsednice Narodne skupštine, prisutne goste. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednik poslaničke grupe SRS.