Lep popoldan voščim vsem, ki ste že tukaj, in vabim vse, ki so v preddverju, da pridejo v dvorano. Prosim vas, da vložite glasovalne kartice v naprave, da bi lahko razbrali približno navzočnost v dvorani, da bi lahko navzočnost tudi ugotavljali. Gospe in gospodje, prosim za mir v dvorani! Prosim, če zasedete svoja mesta, pričeli bomo 13. izredno sejo državnega zbora Republike Slovenije. Sklical sem jo na podlagi prvega in drugega odstavka 51. člena in prvega odstavka 54. člena poslovnika državnega zbora. Dovolite mi, da vas obvestim, kdo je danes izmed naših kolegic in kolegov zadržan in se seje ne more udeležiti. Ampak to bom storil, ko se dvorana malo umiri. Prosim za mir! Opravičili so se kolegica Lavričeva, kolega Štemberger, Trofenik, Sušnik, Čebulj, Rupar, Zamernik, kolegica Simšičeva za pričetek seje, kolega Peterle, po 17.30 kolega Veber, za sejo kolegi Jerič, Kacin, Kopušar, Kremžar, kolega Moge od 18.30 dalje, kolega Švagan, Battelli in kolega Janša. Prosim, da ugotovimo navzočnost v dvorani in prosim, če vstavite kartice in pritisnete tipko "kvorum". V dvorani je navzočih 56 poslank in poslancev. Državni zbor je sklepčen in lahko odloča. Na današnje nadaljevanje seje so vabljeni tudi predstavniki vlade Republike Slovenije. Gospoda ministra med nami lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 13. izredne seje. S sklicem z dne 15. januarja letošnjega leta ste prejeli dnevni red, ki obsega eno samo točko dnevnega reda, in sicer drugo obravnavo predloga zakona o spremembi zakona o zdravilih in medicinskih pripomočkih. Sprašujem, ali želi kdo besedo za predlog za umik ali širitev? Predloga sicer doslej nisem prejel. Da, kolega Peče, prosim. Prosim za mir v dvorani.
Spoštovani prisotni! V Slovenski nacionalni stranki smo vam pred časom poslali zahtevo za sklic izredne seje, za sklic take izredne seje, ki bo izpolnjevala poslovniške določbe in ki bo odražala besedo "izredno". Torej, da se v tej državi dogaja nekaj takega, za kar je smiselno uporabiti institut izredne seje. To je bilo takrat, ko smo poskušali v slovenski pravni red v skladu z evropskim pravnim redom uvrstiti zaščitno zakonodajo na dveh področjih: zakon o prevzemih in zakon o konkurenci. Obratno kot danes. Takrat je šlo za zaščito domačega gospodarstva. Toda, spoštovani prisotni, redko kdo od vas je bil pripravljen tako izredno sejo podpreti. Torej, podpreti akte, ki bi ščitili domače gospodarstvo. Danes, spoštovani gospod predsednik Pahor, ko dobite prošnjo oziroma ko dobite zahtevo za sklic izredne seje s strani vlade Republike Slovenije za sprejetje aktov, ki slovensko gospodarstvo uničujejo, pa podprete ta sklic oziroma tudi skličete izredno sejo. V imenu Slovenske nacionalne stranke vas prosim, če daste na glasovanje, da z današnjega reda izvzamemo točko, ki je žal edina, in sicer v zvezi s spremembo zakona o zdravilih in medicinskih pripomočkih, ter če lahko izkoristim priložnost za razširitev. Mi dovolite?
Prosim. Najprej o umiku.
Potem je zaenkrat umik te točke. Hvala.
Prav. Slišali ste predlog kolega Pečeta, da se z dnevnega reda umakne edina točka, ki je predlagana. Želi besedo poročevalec matičnega delovnega telesa v zvezi s tem predlogom? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Predstavnikvlade? Gospod minister, želite besedo v zvezi s tem predlogom? [[Ne želi.]] Prav, potem prehajamo na odločanje o predlogu za umik navedene točke z dnevnega reda. Glasujemo. Glasujemo o predlogu za umik navedene točke z dnevnega reda. Navzočih je 62 kolegic in kolegov, 11 jih je glasovalo za, 38 proti. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da predlog za umik ni dobil potrebne večine. Kolega Peče je že zaprosil za besedo pri točki širitev dnevnega reda. Prosim, kolega Peče, imate besedo.
Spoštovani! Še enkrat k besedi. Kot sem prej v uvodu povedal, se nam bi zdelo smiselno ščititi slovensko gospodarstvo, ne pa ga nekonkurenčno odpirati tujcem, celo več, uničevati slovensko gospodarstvo, tudi v okviru zakonov, in slovenske gospodarstvenike postavljati v neenakopraven položaj z, recimo temu tujci, ki kakorkoli posegajo v slovensko gospodarstvo, najsibo prek izvoza-uvoza ali pa tržnih razmer v okviru naše države. V skladu s tem predlagam, da izkoristimo današnjo izredno sejo in na njo uvrstimo še dva zakona, zakona, ki smo ju že pred časom poskušali uvrstiti na izredno sejo. Sta sicer na predhodnem sklicu za naslednjo redno sejo. Prepričani smo, da v okviru obeh zakonov - torej zakona o prevzemu in konkurenci - gre za časovno oziroma terminsko zelo dobrodošlo zadevo, posebej, ko je govora o zaščiti nacionalnih interesov in v tem trenutku o aktualni temi, torej tudi o pivovarski zgodbi. Predlagam, da državni zbor podpre uvrstitev obeh zakonov na današnjo izredno sejo. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Peče torej predlaga razširitev dnevnega reda. Predlagal je dve točki dnevnega reda in omenil, kar je prav in korektno, da sta sicer uvrščeni na sklic seje, ki se bo začela prihodnji teden, v torek. Želi besedo poročevalec matičnega delovnega telesa o teh dveh predlogih, vsakem posebej? Želi besedo poročevalec? Ne? Najprej zakon o prevzemih? [[Ne.]] Želi besedo predstavnik sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve? [[Tudi ne.]] Želijo v zvezi s tema dvema predlogoma besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Želi besedo predstavnik vlade? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje o predlogu kolega Pečeta, da se dnevni red razširi z eno točko, predlogom zakona o dopolnitvah zakona o prevzemih, po hitrem postopku. To je predlog kolega Pečeta. O tem bomo glasovali. Prehajamo na odločanje o predlogu za razširitev dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 66 kolegic in kolegov, 16 jih je bilo za, 40 proti. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da predlog za razširitev dnevnega reda ni bil sprejet. Kolega Peče predlaga, da se dnevni red razširi tudi s predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o preprečevanju omejevanja konkurence. Glasujemo tudi o tem predlogu. Navedeni predlog dajem na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 63 kolegic in kolegov, 16 jih je bilo za, 40 proti. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da predlog za razširitev dnevnega reda ni dobil potrebne podpore. Želi še kdo predlagati razširitev dnevnega reda? [[Ne želi.]] Potem predlagam, da glasujemo o predlogu dnevnega reda v celoti. Glasujemo. Navzočih je 64 kolegic in kolegov, 48 jih je predlog podprlo, 7 pa mu je nasprotovalo. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 7.]] V skladu s sprejetim dnevnim redom tako prehajamo na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O ZDRAVILIH IN MEDICINSKIH PRIPOMOČKIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Želi predstavnik vlade besedo? [[Želi.]] Prosim, gospod minister. Prosim? Proceduralno, gospod Jerovšek.
Gospod predsednik, smatram, da gre za tako pomembno točko, z izredno daljnosežnimi posledicami, ne na zdravstvo primarno, ampak gre za gospodarsko-politično temo, kjer rabimo poslanci za odločitev eksaktne podatke oziroma eksaktne informacije. Mislim, da je na to točko na nek način vezano tako članstvo v evropskih institucijah, Natu, gospodarske zadeve in moramo imeti najbolj vrhunske in eksaktne informacije, kaj to pomeni za našo državo. Zaradi tega predlagam, jaz sem pričakoval, da se bo tu pojavil predsednik vlade, da bo [[...]]ampak gotovo se tiče to vsaj dveh ministrstev, še dodatnih, ministrstva za gospodarstvo in ministrstva za zunanje zadeve. Z vsem dolžnim spoštovanjem do ministra Kebra, do njegovega intelekta - upam, da se strinja z mano, da to ni interno njegova zadeva. Gospod predsednik parlamenta, jaz mislim, da se vi tudi zavedate, za kako pomembna vprašanja gre, kako pomembne so tu informacije, kako pomembno je odločanje, da zagotovite, da bo parlament imel meritorno informacijo. Še enkrat poudarjam. Ko smo bili zadnjič z delegacijo zunanjepolitičnega odbora v avstrijskem parlamentu - naj gospod Jakič ne reče, ne vzeti Avstrije za vzor, gospod Podobnik, gospod Kacin je vodil - ko je bila zadeva Temelin so tam sedeli kancler Schüssel in zunanja ministrica in vsi ostali ministri. Naj bo enkrat tudi pri nas tako, da bomo v za državo pomembnih zadevah iz prve roke poslušali najbolj kvalitetne informacije in prosim, da zagotovite udeležbo z vladne strani, ki bo zagotavljala, da bodo poslanci lahko informirani z vsemi temi informacijami, ki so interaktivne. Hvala lepa.
Kolega Jerovšek, ravnal bom v skladu s pristojnostmi, ne nazadnje tudi državni zbor kot celota. Tako mi kot vlada se zavedamo občutljivosti vprašanja in je vlada v skladu s tem verjetno tudi odločila, kdo bo tukaj sodeloval. Jaz sem prejel tudi uradno obvestilo, da bo vlado tukaj zastopal profesor dr. Dušan Keber, minister, in profesor dr. Stanislav Primožič, direktor urada RepublikeSlovenije za zdravila - to je avtonomna odločitev vlade. In dolžan sem vas opozoriti in obvestiti o tem. Želi še kdo besedo? Proceduralno ne, potem lahko nadaljujemo. Besedo dajem ministru. Dr. Keber, imate besedo. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, poslanke in poslanci! Naj na začetku omenim, da v preddverju te dvorane čakajo strokovnjaki z ustreznih ministrstev: za zunanje zadeve, službe vlade za evropske zadeve, gospodarskega ministrstva in z ustreznimi pooblastili ne bodo čakali samo v preddverju, ampak bodo lahko prisotni tudi v tej dvorani. Sicer pa dovolite, da začnem, da [[...]]
Ali lahko, preden, minister, govorite - vlada jih mora pooblastiti, da lahko sodelujejo v razpravi, in jih bomo takoj povabili, da sodelujejo v njej. Hvala lepa.
Sicer je pa pred nami predlog za spremembe zakona, ki je po svoji dolžini najbrž eden od zakonov, ki je na število besed, ki so v njem, res izzval eno od največjih pozornosti tega državnega zbora. Ta predlog je pravzaprav zelo kratek, ukinja trajanje, odložilno trajanje nekega prejšnjega zakona, in zato mi dovolite, da naredim kratek zgodovinski pregled o področju zaščite zdravil v svetu, pravne regulative na tem področju. Osebno sodim med tiste, ki se zavedajo, da so zdravila v svetu izjemno zaščitena, da je industrija, ki proizvaja te proizvode, izredno močna, se bori za svoje preživetje in da vztraja tudi prek dolgotrajne zaščite svojih proizvodov, da iztrži vložena sredstva za ta zdravila in preprečuje pojav tako imenovanih generičnih zdravil, ki so pravzaprav skoraj kopije teh zdravil, z enakimi učinki, ki pa so, seveda, ker ni potrebno vlagati vanje toliko za razvoj, predvsem pa ne za klinične študije, lahko bistveno cenejša. Zato je na tem področju nastajala ne samo patentna, ampak še druge zakonodaje, s skupnim izrazom, uporabljal bom termin zaščita zdravil. Slovenija je veliko večino te zakonodaje sprejela že davno; lahko je tudi ponosna na to, da je nekatere od teh mednarodnih zakonov sprejela brez odložilnih rokov [[naj omenim "trip" sporazum]] . In danes govorimo samo o enem samem aspektu zaščite teh zdravil, gre za tako imenovano ekskluzivnost podatkov, pravico do sklicevanja, ne do razpolaganja, ampak pravico do sklicevanja na podatke tovarne, ki je prva proizvedla zdravilo. Ker so podatki nujno potrebni za uveljavitev zdravila - v mislih imam predvsem dolgotrajne in zelo drage klinične študije - si jih generične tovarne praviloma ne morejo privoščiti, vsekakor ne v takem obsegu, in zato so doslej oziroma so imele in imajo tudi pri nas pravico, da se sklicujejo na študije originalnih proizvajalcev, če je ta originalni proizvajalec v državi generičnega proizvajalca deponiral svoje gradivo pri uradu za zdravila. To je pač že pred leti prišlo v svetovni in evropski pravni red, da to ni več mogoče oziroma da je potrebno spoštovati šest let od prihoda določenega zdravila na področje določene države. In mi smo v svojem zakonu o zdravilih in zdravstvenih pripomočkih v letu 1999 to potrdili, sprejeli, in to brez odloga. To je bilo v novembru leta 1999. V naslednjih mesecih, leta 2000 se je pokazalo, da ta zakon ima posledice, preprosto povedano [[kasneje bom to še povedal]] odlaga pojav oziroma odlaga možnost, da generični proizvajalec nastopi na trgu s svojim proizvodom, in to za eno do šest let. Zaradi tega je ta parlament 21. julija leta 2000 sprejel podobno kratek zakon, kot je danes pred vami, kjer je odložil uveljavljanje tega člena prejšnjega zakona do 31. decembra letošnjega leta. Razlog, s katerim se lahko strinjamo in ki je naveden v obrazložitvi tedanjega zakona, je, da bi bila takojšnja implementacija tega roka v nasprotju z gospodarskimi in ekonomskimi interesi Republike Slovenije na področju farmacije in posredno tudi zdravstva. Neposredno posprejetju tega zakona so se pojavljali apeli s strani mednarodne skupnosti, tako s strani Evropske unije kot še zlasti s strani ZDA, da ta odložilni zakon pomeni odstop Slovenije od pravnega reda in pritiski, da ta odlog skrajšamo oziroma odpravimo. Tako razpolagamo z dokumenti o pozivih Evropske unije, kjer nas opozarjajo na to, da je to v nasprotju z že zaprtim poglavjem o prostem pretoku blaga in storitev, ki ga je Slovenija zaprla že leta 2000, in s strani ameriškega urada pritiske in seveda tudi grožnje, da bo Slovenija uvrščena na tako imenovano "watch" listo oziroma na listo držav v opazovanju, če ne bo spremenila tega zakona oziroma odložila tega roka. To dejstvo, seveda, traja leto in pol in v tem času sta vlada in ta parlament pripravljala postopek, ki je danes pripeljal do te seje. V tem času smo, seveda, če povem zelo enostavno, izborili naši industriji dodatni rok enega leta in več in lahko rečem, odpravili vse kratke posledice uveljavitve, če bi bil zakon uveljavljen takoj v letu 2000. Lahko rečem, da smo v stalnih kontaktih z našo farmacevtsko industrijo, katere pomena se zavedamo v tej državi, skupno pripravljali ukrepe, ki naj odpravijo vso kratkotrajno škodo, ki jo prinaša hitra implementacija tega zakona. Če povem še preprosteje, ta hip ni nobenega znaka, nobenega dokaza in tudi obstajajo izjave s strani farmacevtske industrije, da v letošnjem letu ni nobenega zdravila več, ki bi ga farmacevtska industrija želela registrirati pod obstoječim zakonom, ker smo pač vse te stvari uredili doslej Dejstvo je torej, da je za farmacevtsko industrijo in njeno morebitno škodo ali koristi popolnoma vseeno, po naši presoji, citiral bom tudi nekatere izjave s strani farmacevtske industrije, ali ima ta zakon veljavo marec leta 2002 ali veljavo 31.december leta 2002. Vse posledice se začenjajo na daljše roke, so neizbežne, so doletele vse države na svetu in se jim ni mogoče izogniti, če želimo soditi med države, ki soglašajo z mednarodnim pravnim redom, pa čeprav včasih ni naravnan izključno v prid posameznika. Temu parlamentu, ki sam sprejema zakone, skoraj ni mogoče dopovedovati, da je pravni red potrebno spoštovati, da ga mora še toliko bolj, kar je seveda žalostno, vendar je resnica, spoštovati majhna država kot velika država, vendar je pozicija male države prav v tem, da s spoštovanjem pravnega reda lahko tudi nastavlja ogledalo velikim državam, če same ne spoštujejo pravnega reda. Mislim, da je to tudi moč države Slovenije v mednarodnih odnosih. Želim povedati, da je vzporedno z razpravami, v kakšni obliki in v katerem trenutku bo Slovenija predložila parlamentu, vlada Slovenije predložila parlamentu ta zakon, ki je danes pred vami, prišlo do pomembne obratne pobude s strani naše vlade oziroma njenega ministrstva za zdravje, kjer smo začeli, zaenkrat še zelo počasi potekajočo, pa kljub temu že zelo odzivno akcijo v Združenih narodih pri svetovni zdravstveni organizaciji in v bilateralnih stikih z nekaterimi državami, v kateri govorimo o tako imenovani mednarodni solidarnosti na področju cen zdravil, kjer se skušamo sklicevati na tisto načelo, ki je pripeljalo do pocenitve zdravil za aids v Afriki in ga želimo razširiti na večjo skupino zdravil, tako imenovana zdravila, ki rešujejo življenje in ki si jih številne države v tem svetu ne morejo privoščiti. Želimo uveljaviti načelo, da bi bila zdravila, tudi originalna, tudi tista, ki imajo še visoko ceno, da bi bila njihova cena odvisna od kupne moči ali od družbenega proizvoda posamezne države in ne od tržne cene proizvajalke. Povsem jasno je, da to vprašanje presega tržne zakonitosti, ampak posega v mednarodno politiko. Skoraj prepričan sem, ker gre za zdravje, ki je pravica slehernega državljana, tako kot so pravice druge, in te druge pravice se dandanes že sodijo na mednarodnih sodiščih, pa čeprav se dogajajo v različnih državah, bo najbrž prišel čas, ko bo na taka sodišča, upajmo, prišel tudi cinizem proizvajalk, ki ne dopuščajo, da pridejo dragi proizvodi v tiste države, ki si jih ne morejo privoščiti, pa čeprav zaradi pomanjkanja teh zdravil, zaradi tegadržavljani umirajo. Nedvomno dejstvo pa je, da je zakon, ki je danes pred vami, pristajanje na to, da spoštujemo pravni red, da smo ta pravni red enkrat že potrdili, leta 1999, da smo se mu izmaknili za določeno obdobje in da je danes pravzaprav samo še vprašanje tega, ali želimo vztrajati pri zakonu, ki rok določa do konca leta 2002, torej ali želimo pridobiti 8 ali 9 mesecev, ali želimo skrajšati ta rok, ker nam mednarodna skupnost preti tudi z določenimi sankcijami. Jaz bi sicer rad postavil obratno, da mi sprejemamo zakon, ker se zavedamo, da s tem soglašamo s pravnim redom, ampak jasno je, da moramo dodajati interpretacijo, zakaj je ta zakon danes po nujnem postopku pred vami in ni bil morda prej ali pa ni bil kasneje. Prej ni bil zato, ker smo dobesedno, česar morda celo ni dobro izreči zaradi druge strani, ki posluša, kar bo izrečeno v tem parlamentu, ampak ker smo dobesedno skrbeli, da interes naše farmacevtske industrije ne bo prizadet. In ker je ta farmacevtska industrija tudi na seji odbora za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide 5. decembra lani, torej v predpripravi na to sejo - menili smo namreč, da bo ta zakon že na decembrski seji - ta odbor, dovolite, da vas spomnim, je soglasno potrdil to spremembo zakona, 13 : 0, in predstavnik farmacevtske industrije, predsednik uprave družbe Lek, gospod Dragonja, je v svoji razpravi poudaril [[berem zapisnik]] , da "tudi združenje proizvajalcev zdravil želi prispevati k temu, da Slovenija harmonizira svojo pravno ureditev na področju zdravil in prometa z zdravili s svetovnimi standardi". Naj torej dodam še to, da tudi drugi stiki, skupni sestanki, na formalni in neformalni ravni, omogočajo zaključek, da farmacevtska industrija, sicer nerada, ampak kljub vsemu se zaveda dejstva, da je do tega zakona potrebno priti in da ga v tej obliki tudi sprejema. Zato mi ni težko izjaviti, da sem s presenečenjem poslušal izjave iz včerajšnjega in predvčerajšnjega dne, ki stališča farmacevtske industrije postavljajo v drugačni luči. Dovolite mi, da bi, ker bo kasneje več razprave, dodal nekaj poudarkov oziroma nekaj odgovorov na vprašanja iz prejšnjih dni. Najprej, da so generična zdravila desetkrat cenejša kot originalna zdravila, skratka, govori se brez podatkov. Generična zdravila so po pravilniku in tudi v praksi, vsaj ta zadnja, najnovejša in najdražja zdravila, približno 10% cenejša od proizvodov, ki prihajajo v originalni obliki k nam iz sveta. Potem govor o tem, da morebitno sprejetje tega zakona pomeni katastrofo za zdravstveno blagajno, za zlom zdravstvenega sistema. Tukaj je treba najmanj dve stvari omeniti. Najprej, naši proizvajalci ne glede na svojo moč - treba jim je dati vse priznanje - so eni od največjih, morda oba skupaj največja proizvajalca generičnih zdravil v centralni in vzhodniEvropi, z velikim ugledom, pa kljub vsemu proizvajata samo približno 1/3 zdravil, ki jih potrebujemo Slovenci. In da 2/3 zdravil dobivamo iz sveta. Tudi originalnih. Vselej samo po cenah, ki jih postavljajo v tujini, pri čemer smo uspeli z našimi določiliin vzpostavitvami cen zdravil, da so tudi originalna zdravila pri nas v pravilu najnižja v Evropi oziroma nedvomno vsaj med najnižjimi v Evropi. Posledice v prihodnjih letih, seveda v smislu financ so, da bo naša generična industrija z nekajletno zakasnitvijo lahko uvedla tisto zdravilo, za katero se bo pač odločila. Pri čemer je potrebno povedati, da v prihodnosti najbrž že ne bo mogla slediti z enakim tempom. 1/3 zdravil je dediščina preteklosti. V tej 1/3 so zdravila, ki so stara tudi po 100 let. Če bi pogledali, kakšna je hitrost uvajanja sodobnih zdravil v generični obliki, v primerjavi s svetovnimi zdravili, je seveda razmerje bistveno drugačno. To pomeni, da bo naša industrija v prihodnosti z vso svojo ekspertizo, znanjem in močjo pač en delež, en del. Ni nam podala teh podatkov, zato tudi mi nimamo podatkov. Dovolite mi, da sklepam, da bo teh zdravil najbrž že manj kot 20 odstotkov, ki jih bo sama proizvedla. Ta zdravila bodo poslej v Slovenijo, kot sem rekel, prišla ne nikoli, ampak prišla z zakasnitvijo enega do 6 let. V tem enem do 6 letih bomo imeli na trgu eno samo originalno zdravilo. Tako kot po vsem svetu. Po vsem svetu namreč velja pravilo, da ima originalno zdravilo monopol, dokler ni prekinjen s temi pravili igre. No, in v tem času bomo imeli dražje zdravilo in upam, po, če sledim analogiji, kot jo imamo to doslej, da bo to zdravilo nekako 10 do 15 procentov dražje kot bi bilo, če bi se pojavilo pri nas prej. Težko je oceniti resnične efekte, izražene v odstotkih, zlasti ker menimo, da bo v vmesnem obdobju, ko se bo vse to razvijalo, prišlo na področju mednarodnih pogledov na cene zdravil do pomembnih premikov. Pred nami je mogoče obdobje, ki bi bilo lahko bolj optimistično, ki sem vam ga deloma omenil in ki bo poseglo na drugačno oblikovanje cen zdravil, ki ne bodo tako izključno in izrecno plen dobičkov farmacevtskih gigantov. V vsakem primeru torej menimo, da v letošnjem letu, in debata se pravzaprav vrti okrog tega - najbrž nihče ne predlaga, tudi če sem dobro prebral predloženi amandma, nihče ne predlaga še daljšega odložilnega predloga. Recimo za 4 leta. Vsi se gibljemo, da bi obstajal zakon do konca letošnjega leta in v tem letošnjem letu mi nismo prejeli, in tudi ustno zagotovilo smo prejeli, da farmacevtska industrija je izpraznila svoje žepe. Nima v tem letu kaj ponuditi. Drugače bi seveda to tudi povedala, predvsem bi povedala nam, ker smo jo to iskreno spraševali, tudi v skrbi za njen položaj. Obratno pa obstaja vse tisto, kar je sicer nejasno, kar pač pomeni, kaj, predvsem kako boste tudi vi poslanci, ne minister za zdravje, odločili, pomeni morebitno nespoštovanje pravnega reda in kakšne so posledice za nas. Kaj pomeni uvrstitev na tako imenovano "watch" listo? Med nami imamo strokovnjake, ki vam bodo na vašo zahtevo to lahko razložili podrobneje. Ampak uvrstitev na listo opazovanih držav seveda pomeni, da dobi ta država pečat države, ki ne spoštuje intelektualne lastnine. Taka država je na podrobnejšem opazovanju, procesi oziroma analize se ponavljajo na tri mesece, pritiski se stopnjujejo in, seveda, posledice so možne in so odvisne od siceršnje in od siceršnjih političnih okoliščin. Najprej je nedvomno pod pritiskom ta ista industrija, ki je v matični državi recimo sprožila razlog za to, da se je država uvrstila na "watch"listo. Torej najprej bi bila na vrsti naša farmacevtska industrija in njen položaj v Združenih državah. Temu bi nedvomno sledil pregled in pogled na celotno naše gospodarstvo in seveda prek stopnjevanih pritiskov, kot zadnja konsekvenca, je gotovo možno, da naša država pride pod pritisk protidampinških zakonov, carin in podobnega. Vse to lahko je ali ni, lahko se zgodi, ponekod se je zgodilo, nekatere države so morale v preteklosti pristati na te pritiske. Dovolite, da omenim, da je bila tudi sama "watch" lista na preizkusu mednarodnega prava. Je bila zelo kritizirana, vendar je ta pritisk zdržala, tudi stališče svetovne trgovinske organizacije. Tako da ta čas je postopek pred to ameriško komisijo legalen in ga Amerika uveljavlja za obrambo interesov svoje industrije. Nedvomno je možnost pa najmanj - in s tem, ko se bližam svojemu zaključku, se bom ponovno približal zdravstvu - nedvomno pa je, da proizvajalci originalnih zdravil lahko preprosto umaknejo svoje obstoječe ali pa bodoče nove proizvode pri prihodu na naš trg navsezadnje z utemeljeno bojaznijo, da pri nas ni ustrezno zaščitena intelektualna lastnina, in tudi to bi bil zelo velik pritisk na naše tržišče. Odsotnost enega samega citostatika, ki podaljšuje življenje, odklonitev zahtevka za registracijo v Sloveniji bi seveda pomenila popolnoma nov, drugačen pritisk na našo državo s strani bolnikov. Torej, pred nami so pravzaprav, bi lahko rekli, samo slabe izbire, če hočemo razpravljati na ta način. Dobra je ta, da je ta čas naša pozicija še vedno taka, da sami samostojno, ne glede na to, da so v ozadju že pretnje, sprejemamo pravni red, ki smo ga pred dvema letoma že potrdili. Druga možnost je, da bomo to storili kasneje pod pritiski in v vmesnem obdobju ne bomo izposlovali nobene dodatne koristi, zelo možno pa, da pridemo do dodatne škode. Zato pa mislim, če se bodo danes odprle razprave tudi o tako imenovanem nacionalnem interesu, bi bilo mogoče pomisliti, kaj je v tem konkretnem primeru naš interes. Naš interes, če preskočim, da v tem primeru nedvomno potehtamo na mehak način koristi ali škodo tega predloga, mislimo, da je predvidena škoda definitivno večja od koristi, ker koristi svoje smo že pridobili. Ampak na vsak način je pa naš mednarodni položaj države, ki skrbi, da se vključuje v pravnired, ki je navsezadnje tudi na preizkušnjah, v tem trenutku bistveno pomembnejši od tega, da morebiti tudi nelegalno oziroma nepodprto s strani evropskega pravnega reda poskusi, želi morda še kaj pridobiti, kar nas bo v prihodnosti morda stalo ugleda, ki smo ga v teh letih samostojne države z vsemi zaslugami seveda pridobili. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, gospod minister, za to uvodno besedo o zakonu o spremembah zakona o zdravilih in medicinskih pripomočkih. O njem je opravil razpravo in sklepal odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide. Predsednik že prihaja pred mikrofon in ima besedo. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister s sodelavcem! Spoštovane kolegice, kolegi poslanci! Lepo vas pozdravljam. Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide je na 14. redni seji dne 5.12. obravnaval predlog zakona, kot je predložen v proceduro na današnjem plenumu. Uvodno obrazložitev zakona je sicer v nekoliko skrajšani verziji podal v imenu predlagateljev gospod minister dr. Keber, zato ga ne bi ponavljal. Člani odbora pa so se seznanili tudi z mnenjem sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve, ki pa ugotavlja, da je predlog zakona pripravljen za drugo obravnavo skladno s 187. členom poslovnika državnega zbora in da je predlagatelj z dodatnimi pojasnili in strokovnimi utemeljitvami odpravil pomislek glede ustavnosti učinkovanja s strani Evropske unije, odobrenega prehodnega petletnega obdobja znotraj pravnega sistema Republike Slovenije, kot tudi glede sistemskega učinkovanja, šestletnega roka iz tretje alinee prvega odstavka 15. člena zakona po uveljavitvi predlagane novele zakona. Predlagatelj je tudi ustrezno korigiral besedilo 2. člena predloga zakona in tako odpravil pravnotehnično pomanjkljivost dikcije glede uveljavitvenega roka. V razpravi je sodeloval tudi predsednik uprave družbe Lek gospod Metod Dragonja, ki je poudaril, da tudi združenje proizvajalcev zdravil želi prispevati k temu, da Slovenija harmonizira svojo pravno ureditev na področju zdravil in prometa z zdravili s svetovnimi standardi. V zvezi z obravnavo že vloženih zahtevkov za izdajo dovoljenja za promet določenega zdravila pa je menil, da ne bi smelo prihajati do posebnih zapletov, če se bodo že vloženi zahtevki obravnavali po sedaj veljavni zakonodaji. Čeravno pa je treba poudariti, da bo morebitna nemoč slovenskih proizvajalcev zdravil ponuditi na trg generični proizvod zdravila kot alternativo zelo dragemu originalnemu zdravilu - to je lahko tako drago tudi zaradi monopolne možnosti trženja - imelo za posledico večanje potrebnega obsega sredstev zdravstvene blagajne za zdravila. Glede na to, da s strani članov odbora ni bilo širše razprave in da je bilo s strani predlagatelja, temelječ na pravni logiki, odgovorjeno na vprašanje predsednika odbora, da se bodo lahko postopki, ki so se začeli, postopki za izdajo dovoljenja za promet določenega generičnega zdravila, po veljavni zakonodaji tudi na osnovi te zakonodaje, se pravi, do sedaj veljavnega 15. člena osnovnega zakona in 116.a člena, tudi dokončali ter da k predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev niti jih ni odbor oblikoval, pa odbor podaja državnemu zboru naslednja sklepa: "Odbor predlaga državnemu zboru Republike Slovenije, da sprejme predlog zakona o spremembi zakona o zdravilih in medicinskih pripomočkih, druga obravnava, v besedilu, kot je predloženo." In drugi sklep: "V primeru, da k besedilu zakonskega predloga v drugi obravnavi ne bo sprejet noben amandma, odbor predlaga državnemu zboru Republike Slovenije, da v skladu s prvim odstavkom 194. člena poslovnika državnega zbora na isti seji preide na tretjo obravnavo predloga zakona ter ga sprejme v celoti." Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod predsednik odbora. Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Ne želi.]] Tako lahko dam besedo predstavnikom poslanskih skupin. Dobili jo bodo po vrsti, kot so se prijavili zanjo. Najprej kolega Vnučec, v imenu poslanske skupine stranke mladih. Imate besedo, prosim, kolega Vnučec. Za vami bo nastopil kolega Podobnik, v imenu poslanske skupine SLS. Medtem, ko prihaja kolega Vnučec za mikrofon, naj vas obvestim, da so se nam pridružili in imajo pooblastila vlade, da lahko sodelujejo v razpravi, tudi državni sekretarji, direktorji služb, svetovalci ali državni podsekretarji, ki bodo pomagali pri odločitvah. Zdaj sem dal besedo kolegu Vnučcu in jo tudi ima. Kolega Vnučec, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, predstavniki vlade, spoštovane kolegice in kolegi! V Stranki mladih Slovenije predlogu zakona nasprotujemo. Zakon je za Slovenijo slab, današnja izredna seja pa nepotrebna. Zakaj sprememba zakona v delu, ki se nanaša na ekskluzivnost podatkov, če je Republika Slovenija že zaprla poglavje prostega pretoka blaga v pogajanju z Evropsko unijo, ekskluzivnost podatkov pa je izključna obveznost, izhajajoča iz harmonizacije pravnega reda Republike Slovenije z Evropsko unijo, ki pa ima rok za implementacijo konec leta 2002, kar je bilo tudi usklajeno v pogajalskem procesu. V stranki mladih smo prepričani, da se bo naša farmacevtska industrija znala prilagoditi novim pogojem, oziroma dejstvo je, da se že prilagaja. Slišimo napovedi predstavnikov o selitvi proizvodnje na vzhod. Bolj nas skrbijo javnofinančne posledice po sprejemu zakona v zdravstveni blagajni. Zdravila se bodo podražila, več jih bo na negativni listi. Predvsem zaradi tega zakonu nasprotujemo. V Stranki mladih Slovenije ne bomo pristali na tezo, da je zdravje privilegij bogatih. Dejstvo je, da bodo zdravstvene usluge še dražje, še bolj nedostopne. V Stranki mladih Slovenije odločno nasprotujemo taki delitvi državljanov, prav tako se sprašujemo, kakšne koristi bo imela Slovenija, če spremeni zakon o zdravilih v delu, ki se nanaša na eksluzivnost podatkov, ki predvsem uvaja povečanje monopola tuje farmacevtske industrije in s tem v zvezi povečuje javne izdatke za zdravila. Obenem nas tudi zanima, ali ima ministrstvo zazdravje jasno izdelano stališče glede uvajanja dodatne zaščite določenih zdravil, ki podaljšujejo monopol zdravil in zmanjšujejo dostopnost zdravil in zdravljenja, in kako ga bo ministrstvo uveljavilo doma in v mednarodnem prostoru. V Stranki mladih Slovenije smo tudi prepričani, da ni utemeljene bojazni, da bi nas Združene države kar tako uvrstile na "watch" listo 301, oziroma se sprašujemo, ali so naši diplomatski predstavniki v Združenih državah izrabili vsa diplomatska sredstva za zaščito slovenskih nacionalnih interesov. V stranki mladih bi veliko drugače gledali na predlog vlade, če bi zasledili, da so sredstva za kritje razlike, ki bo nastala v ceni zdravil, kot posledica tega ukrepa v proračunu. Ali to ni tako. Način sprejemanja tega zakona pa je posebna zgodba, današnja izredna seja. Menimo, da bi ta zakon lahko uvrstili na včerajšnjo razpravo o Natu, ki je potekala v teh istih prostorih, in je kar preveč očitno povezan s predlogom zakona, ki ga imamo na mizi. Hvala.
Hvala lepa vam za predstavitev stališč poslanske skupine Stranke mladih Slovenije. Kolega Podobnik ima besedo v imenu poslanske skupine SLS, za njim pa kolega Peče v imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Imate besedo.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod minister, državni sekretar in strokovnjaki! V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo svoj glas za ali proti namenili, ko bomo dobili odgovore na nekatera odprta vprašanja, ki se porajajo pri tem zakonu. Zelo rešpektiramo strokovnjake in druge državne sekretarje, ki so pred kratkim prišli v državni zbor, v to dvorano. Menimo pa, da bi poslovnik omogočal drugačno pot: kadar se odpirajo strokovna vprašanja, zapletena strokovna vprašanja, naj se o teh stvarehodpre razprava na matičnem delovnem telesu. Že sam nastop gospoda ministra, ki je bil dober, je pa odprl številne teme za polemiko, je tak, da preprosto kaže na to, da bo potrebno na marsikatero vprašanje še odgovoriti. V državnem zboru, v plenarni dvorani pa morajo praviloma nastopati ministri, ki so politične osebnosti. Minister za gospodarstvo se ne sme skriti za svojim državnim sekretarjem, on, ona, gospa prof. Petrinova, naj pride sem in naj odgovarja na naša vprašanja. Parlament, vlada, državni zbor, to je politika, politika pa ima podporo stroke. V poslanski skupini ocenjujemo, da je vlada zelo nerodno argumentirala argumente za sklic izredne seje državnega zbora. V vlogi, ki je bila druga 15.1., tudi piše, da je kolegij predsednika državnega zbora na seji 15.1. obravnaval prvi predlog vlade za sklic izredne seje in je pozval vlado, da predlog prekvalificira v zahtevo, če ocenjuje, da so nastali razlogi za čimprejšnji sprejem navedenega zakona. Tega ni sklenil kolegij, ampak za to se je suvereno odločil predsednik državnega zbora. Kolegij je imel o tem različno mnenje, kot je potem odločil predsednik, katerega odločitev pa rešpektiramo. Izrecno bi radi navedli slab priokus in netakten pristop. S sklicem izredne seje je državni zbor sam dodatno prilil olja na ogenj, po nepotrebnem. Danes sem se pogovarjal z zelo znanim strokovnjakom, profesorjem na pravni fakulteti. Zanimalo me je, kaj predlaga, kakšno rešitev sprejeti ob tem tako zapletenem vprašanju. Je rekel: "Jaz se z vami ne bom pogovarjal o vsebini. To je strokovno vprašanje". Je rekel: "Dovolite pa mi moje mnenje človeka, ki pozna odnos med zakonodajno in izvršilno vejo oblasti in ki spoštuje avtonomijo parlamenta". Nenavadno je, narobe je, netaktno, ne modro, da ste se odločili na predlog in pritisk, kot piše, tako rekoč pritisk ene od držav, pa čeprav je ta država ZDA. Tako se v parlamentarni demokraciji ne dela. Vlada bi morala najti druge, bolj subtilne, politično bolj artikulirane argumente, če bi se že odločila za izredno sejo državnega zbora. Kolega iz poslanske skupine, ki je poslušal Radio Slovenija, mi je pravkar povedal, da je velik ekspert za intelektualno lastnino, dr. Pretnar, ki sedaj opravlja zelo pomembno nalogo v Švici, na instituciji, ki se ukvarja s temi vprašanji, zelo jasno povedal: gre za pritisk zelo vplivnega lobija ameriških multinacionalk na področju farmacije. In ta zelo vplivni lobi ima seveda zelo močan vpliv na ameriške kongresnike in senatorje. Dr. Pretnar ni svetoval te poti, kot jo danes ubiramo mi. Dr. Pretnar, ki je v preteklih letih nastopal v državnem zboru in smo njegova stališča zelo cenili, je pa povedal, da je to njegovo osebno stališče. Torej to samo glede sklica izredne seje. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke spoštujemo intelektualno in industrijsko lastnino in vse, kar je vezano na spoštovanje patentne zakonodaje. Spoštujemo tudi zavezanost štirim osnovnim svoboščinam Evropske unije. Po našem mnenju bo danes državni zbor tehtal dve odločitvi. Ena je, kot sem jo že omenil, pritisk, tudi lahko rečemo politični pritisk, ki je legitimen, ki je tudi gospodarski pritisk s strani ene od držav, in na drugi strani tehtnice bo zaveza, ki smo jo sprejeli kot država v mednarodnih relacijah. Ko se bomo odločali, na katero stran bo danes tehtnica odločila, pa bomo morali dobiti odgovore na nekatera vprašanja. Eno od zelo pomembnih vprašanj je gospodarsko vprašanje: Kakšno je torej stališče farmacevtske industrije v Sloveniji? Minister je po svojem uvodu citiral stališče gospoda Dragonje, ki ga je podal na seji matičnega delovnega telesa 5. decembra lani, kjer je gospod Dragonja povedal, da tudi združenje proizvajalcev zdravil želi prispevati k temu, da Slovenija harmonizira svojo pravno ureditev tudi na področju zdravil, in to s svetovnimi standardi, in da je problematika 116.a člena sestavni del te harmonizacije. V istem nastopu pa je gospod Dragonja povedal tudi naslednje, to pa ni bilo citirano: "Ocenjujemo", torej združenje, "da gre predvsem za potrebo in interese nam konkurenčne industrije, da nas zameji dodatno pri naših aktivnostih, in tu ne gre samo za zamejitev na trgu Slovenije, tu gre predvsem tudi za relativno zelo uspešno konkuriranje, ki ga domača farmacevtska industrija izvaja v prostoru centralne in vzhodne Evrope, vključno v skupnosti neodvisnih držav, predvsem vodilnim, največjim farmacevtskim družbam po svetu. To se pravi, gre izrazito tudi za komponentno mednarodne konkurenčnosti farmacevtske industrije." Gospod minister je po svojem uvodu dal zelo pomembno stališče, in to je stališče, če sem pravilno citiral vas, gospod minister, da slovenska farmacevtska industrija ta hip nima niti enega generičnega zdravila v registraciji. To vaše stališče je tudi za odločanje naše poslanske skupine zelo pomembno. Zakaj? Če to vaše stališče drži - mi bi radi, mi spoštujemo vaše mnenje, bi pa na podlagi izjave gospoda Dragonje, ki jo bom prebral, želel slišati vendarle tudi stališče s strani gospodarstva. Torej, če vaše stališče drži, potem se bi tudi ob nesprejetju zakona oziroma ob sprejetju zakona do 31.12., ali nesprejetju, ne zgodilo nič, ker v procesu registracije ni nobenega zdravila. Ampak moram citirati razpravo gospoda Dragonje na seji delovnega telesa 5. decembra, torej pred šestimi tedni. Samo šest tednov nazaj pa je gospod Dragonja tako rekel: "Kar se tiče še konkretnih uveljavitev, je še vprašanje, ki ste ga vi, gospod Brenčič, omenili, na kakšen način oziroma kako se obravnavajo zahtevki, ki so v fazi obravnave v tem momentu." Iz te njegove izjave sklepam, da so bila 5. decembra še v tej fazi, v obravnavi registracije zdravila. Mislim, da tu ne bi smelo prihajati do posebnih zapletov, ker vendar pa moram reči, da vsaj tolmačenje, ki smo ga mi v Poročevalcu prebrali, da zahtevki, ki so vloženi pred uveljavitvijo zakona, se obravnavajo že po določbah s predpostavko, da zakon velja. Torej, da zahtevki, ki so vloženi, se po normalnih procedurah zaključijo s podelitvijo dokumentov o registraciji zdravil. Naše vprašanje je, ali so se torej vsi postopki registracije zdravil med 5. decembrom in današnjim dnem že končali ali pa je v postopku še katera od registracij. Kar se tiče vprašanja, ki je vezano na to aktualno dogajanje in reakcije slovenskih farmacevtov, bi lahko na hitro ocenili, da je zakon dal določen čas, da bi se pač farmacevtska industrija lahko pripravila na stanje, kot bo po tistem, ko bo ta zakon sprejet. Če bo danes državni zbor zakon v drugi obravnavi sprejel, torej če ne bo v tej obravnavi sprejet noben amandma, bo nastopila potencialna možnost, da se sprejme zakon v tretji obravnavi, bomo čas te prilagoditve skrajšali za več kot deset mesecev. Naše vprašanje bi se glasilo: Kakšna bo gospodarska škoda za slovensko farmacevtsko industrijo, če se bo ta čas skrajšal? To, da ta čas skrajšamo, to ni zaveza iz mednarodnih pogodb in obljub in zavez, ki smo jih dali. To je posledica naše odločitve, da smo ocenili, da bi bila gospodarska škoda, če se Slovenija znajde na tako imenovani "watch" listi, za ostalo gospodarstvo večja, kot bo gospodarska škoda za slovenska farmacevta. Predstavnika vlade bi prosil za odgovor, torej: Ali ocenjujete, da bo trenutna škoda, ki jo bo ob sprejetju tega zakona v tem letu utrpela slovenska farmacevtska industrija, oziroma škoda, če ne bi danes zakona sprejeli, večja oziroma neprimerljiva? Odgovor na to vprašanje je zelo pomemben. Pred seboj imam z interneta stiskane številne dokumente o tako imenovani "watch" listi, "watch country" in vse ostale zadeve, ki so vezane na enega od ključnih razlogov, na podlagi katerih je vlada predlagala izredno sejo. Predstavnika vlade bi vprašal, kakšen je status, kakšna je posledica, konkretna posledica za mednarodne gospodarske in druge povezave, če se ena od držav znajde na takem dokumentu. Kdo ga oblikuje? Ali je to vladni element, gospodarski dokument, ali paje to dokument farmacevtskih, raziskovalnih in gospodarstvenih organizacij v Združenih državah Amerike, kot piše v uvodu. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ocenjujemo, da bi kljub temu, da bi lahko kdo od poslanskih kolegov in kolegic današnjo razpravo vezal tudi na zelo občutljivo vprašanje vstopa Slovenije v Nato, da danes o tem vprašanju ne bi govorili. Res pa je, da so nekateri predstavniki tudi slovenskega gospodarstva v svojih zelo ostrih izjavah omenjali tudi to možnost. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega Podobnik. Za vami dobi besedo kolega Peče. Govoril bo v imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, za njim pa kolega Cukjati v imenu poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Prosim, kolega Peče, imate besedo.
Spoštovani prisotni! Danes sem spoznal, da v slovenski vladi, torej v vladi Republike Slovenije sedijo ljudje, ki bi bili pripravljeni, če bi bilo govora o tem, prodati oziroma dati Slovenijo Avstriji in najti dobre argumente, zakaj je to dobro. Približno tako je bila predstavljena zadeva, novela zakona, ki jo je predstavljal minister Keber. Moram reči, da se mi je zdel uvodni govor ministra Kebra zelo čuden. Nanašal se je na stvari, ki so bile kontradiktorne same sebi. Govoril jeo zadevah na ta način, češ, da bo slovenska industrija, ki jo v tem trenutku omenjamo, torej Krka in Lek, da bi morala biti zadovoljna s sprejeto zakonodajo. Zakaj potem nastopa revolt na strani tistih, ki proizvajajo slovenska zdravila? Zaradi tega, ker ne razumejo slovenske zakonodaje, ker ne razumejo enega vsebinskega člena? Verjetno ni to. Naj tu opozorim, da je v teh dveh slovenskih podjetjih zaposlenih več kot 2.000 ljudi s sedmo stopnjo izobrazbe ali višjo; torej ne gre za nerazumevanje zakonske materije in tega, češ, da ima vlada prav in da bo dolgoročno to dobro za Slovenijo, da bomo ohranili kredibilnost. Toda kredibilnost do koga? Kdo je ta, ki postavlja Sloveniji te zahteve? To ni Evropska unija. Do tega smo že prišli vsi skupaj in tudi minister Keber. Minister Keber je v začetku svojega govora podal slikovit prikaz zgodovine tega zakona in te materije. Omenjeno je bilo, da je bil leta 1999 sprejet osnovni zakon. Drži. Leta 2000 pa je naša država oziroma ta parlament sprejel spremembe in dopolnitve, s katerimi dopolnjuje osnovni zakon s členom uveljavitve oziroma prehodnega roka. Pol leta za tem vlada Republike Slovenije na pritisk različnih nevladnih in, bog ne daj, tudi vladnih ameriških, in poudarjam, ameriških institucij spremeni mnenje in pove, da moramo uničiti rok, da se česa takega v Sloveniji pač ne moremo iti, da je to nehumana, nečloveška, celo barbarska gesta. Zakaj bi Slovenci spodbujali slovensko gospodarstvo? V tem ja ni logike. Toda, gospodje oziroma gospod Keber, naj vas s tega mesta opozorim, da še ena taka barbarska država, kot je Slovenija - uporabljam vašo miselnost - je to isto zaščitno zakonodajo uzakonila. Njihov rok je celo štiri leta! Mi danes zakonsko izničujemo datum do 31.12. letošnjega leta. Poljska ima štiriletni rok! Groza! Ker je bilo govorjeno o zdravilih, inovativna in generična zdravila, žal je pač slovenska farmacevtska industrija taka, da se predvsem zaradi majhnih finančnih sredstev ukvarja, pa bom grobo rekel, bolj s posnemanjem oziroma dopolnjevanjem in iskanjem cenejših možnosti za prodor oziroma proizvodnjo slovenskih zdravil. Do sedaj je ta pot kazala uspešnost teh podjetij. Zavedati se moramo, da danes govorimo, vsaj na slovenskem delu, in o tem delu govorimo, Krka in Lek sta najmočnejša in najboljša proizvajalca teh proizvodov v vzhodni in srednji Evropi in kmalu, če jih ne bo ta državni zbor na vaš predlog uničil, bosta kmalu najboljši ti podjetji tudi v zahodni Evropi. Torej, prvič imamo možnost, da bi imeli podjetji, na kateri bi lahko bili ponosni vokviru Evrope. Lahko bi rekli, najboljši smo, kljub temu da smo majhni in kljub temu, da imamo take in take zaostanke, javne dolgove na novorojenčka in podobne stvari. Toda ne, očitno se slovenska vlada in pa tisti del slovenskih poslancev, ki podpirajo to zakonsko materijo, strinjajo s tem, da pač Slovenija noče imeti uspešnih podjetij. Približno zrcalna zgodba se je dogajala pri PCP-jih, s slovenskim pivovarstvom, toda upošteval bom nasvet tistih, ki so rekli, da se izogibajmo širši tematiki danes, ki sene veže na obstoječo materijo. Gremo po vrsti. Kot veste, je v poslovniku določba, ki govori, da k sami zakonski materiji, s katero se srečujejo poslanke in pa poslanci, da svoje mnenje tudi sekretariat. Meni so v okviru strokovnih služb moje poslanske skupine oziroma Slovenske nacionalne stranke pripravili mnenje sekretariata, ki je bilo podano za prvo obravnavo, torej 8.5.2001 leta, kjer sekretariat za zakonodajo in pravne zadeve ugotavlja in daje v razmislek in ponovni razmislek, da je norma tega zakona lahko delno tudi protiustavna, ker škoduje Sloveniji na področju gospodarstva. Ko dobimo mnenje za isto materijo, ker gre za isti zakon, v drugi obravnavi, datirana 27.11., sekretariat za zakonodajo in pravne zadeve poudarja, da se je zadovoljil s pisnimi pojasnili vlade Republike Slovenije in da je naenkrat vse v redu. Zdi se mi, da s takim početjem sekretariat izgublja verodostojnost. Lahko pa trdim, da jo izgublja v okviru Slovenske nacionalne stranke in da bodo mnenja in pa stališča te službe, ki se je že nekajkrat pokazala bolj kot vladna služba, ne kot sekretariat državnega zbora, ki bi moral lansirati in pa bogatiti poslance s svojim znanjem, kopira mnenje vlade Republike Slovenije. To je enostavno, če ne drugega, dvoličnost sekretariata. Ker pa je očitno nekaterim ljudem všeč biti dvoličen, je to tudi njihova pravica. Povedali smo že, da Evropska unija ne nasprotuje naši obstoječi zakonodaji. Ni nas pozvala, da to spremenimo. Pozvala nas je za milijon drugih stvari, nekatere utemeljeno, nekatere neutemeljeno. Nekatere smo spremenili oziroma se opravičujem, ta državni zbor je spremenil vse, za kar ga je Evropa pozvala. Nekatere stvari je utemeljeno spremenil, nekatere ne. Toda za dokument oziroma za ta zakon nas niti pozvali niso, temveč zaradi tega, ker je neka grupacija tam daleč preko Atlantika se odločila, da hoče uničiti dve slovenski gigantski podjetji, ki jima uspeva na tujem trgu, ki imata primat na tem področju, se je Slovenija odločila, da ju bo uničila. Celo več, te ameriške institucije ki so pozvale vlado Republike Slovenije, naj si bo v obliki Nata ali katerekoli druge institucije, so videle, da je lažje uničiti slovensko podjetje preko slovenske vlade, kot da bi ga poskušale uničiti na tržni sistem. Ne, izbrali so tisto lažjo pot. Slovenska vlada je idealen partner za uničenje gospodarskih subjektov v njihovi lastni državi. Nam osebno je to več kot žalostno. Dejansko moč v tej državi imajo tisti, ki jo v tem trenutku pač imajo, upam, da je ne bodo imeli več dolgo. In pa še ena najpomembnejših zadev glede materije, o kateri govorimo. Tudi finančni minister je ni omenil, to pa so finančne posledice. Kaj bo sprejetje tega zakona povzročilo v zdravstveni blagajni? Odgovor bo nič, če se bomo držali laži, ki je bila izrečena s strani ministra za zdravstvo. To je, da slovenska farmacevtska industrija nima novih zdravil v temu letu, ki bi jih poskušala spraviti oziroma zaživeti skozi obstoječi zakon. Teh zdravil v vrstnem redu čaka sedem. Minister je rekel nobeno. Kaj bo ta primanjkljaj, tugovorimo o resnično velikih zneskih, pomenil za zdravstveno blagajno?! Če nam je že vseeno za zdravstveno blagajno in pravimo, to je tako ali tako denar, ki ga v bistvu ima vlada v rokah, pa ga troši na ta in drug način, na njega nimamo vpliva, nam ne smebiti vseeno za tisti finančni učinek, ki se bo kazal v ceni zdravil. V ceni zdravil se bo kazal v nekaj več kot v 10 - odstotnem povišanju zdravil. Vem, da tu ne bom našel sogovornika v vladi oziroma negativnega sogovornika, ki bo to zanikal. Celo iz podjetij Lek in Krka nas opozarjajo, da bodo osnovni oziroma sekundarni učinki današnje zakonodaje, ki jo sprejemamo - upam, da jo ne bomo sprejeli - vidni šele čez dve leti. Takrat od obstoječih ljudi, upam, ne bo več nobenega. In pa še zelo kratka zadeva. Gospod minister, lahko vzamete osebno ali pa tudi ne. Mislim, da ste zelo slab minister. Mislim, da bi si minister z matičnega delovnega področja za zdravstvo moral prizadevati, da bodo ljudem zdravila dostopnejša, tako po ceni kot po kvaliteti, da bodo nadlani. Ne pa, da minister za zdravstvo gleda, ali bo všečen ali ne bo všečen različnim ameriškim institucijam za račun tiste "North Atlantic Treaty Organization", po domače povedano NATO. V Slovenski nacionalni stranki seveda zakona ne bomo podprli. Predlagali pa smo amandma, ki bi v primeru sprejetja omogočal, da se vrnemo na obstoječe stanje. To je tisto stanje, ki je v temu trenutku še v veljavi. Hvala.
Hvala lepa vam, kolega Peče, za predstavitev stališč poslanske skupine SNS. Kolega dr. Cukjati bo predstavil stališča poslanske skupine socialdemokratske stranke, za njim pa bo dobil besedo kolega Potrč. Prosim, imate besedo, dr. Cukjati.
Hvala za besedo. Spoštovani. Zagotovo gre za zakon, ki ni toliko zdravstvene narave kot predvsem posega v vprašanje gospodarstva in tako imenovanega, bom uporabil že tisto nekako razvodenelo formulo, nacionalnega interesa. Finančne posledice zagotovo bodo, takšne in "onakšne". V gradivu in v obrazložitvah beremo, citiram: "Ugotovili smo, da uvedba takega določila ne bi odtehtala koristi v primerjavi z morebitno škodo." Dalje. "Težko je predvideti morebitne finančne posledice," ali, "razlogi za ohranitev 116.a člena ne odtehtajo več koristi v primerjavi z morebitno škodo vstopa Slovenije v Evropsko unijo." Vse to so neke pavšalne ocene. Jaz bi pa vendarle rad in želim nekaj opore, nekaj argumentacij za take splošne ocene. Nekaj je gospod minister skušal doprinesti k argumentaciji teh ocen, vendar premalo. To bi človek pričakoval v solidno pripravljenem gradivu, ki pa ni solidno pripravljeno. To je prva dilema, ki se nam tukaj pojavlja. Nekako še najbolj prepričljiva je grožnja z "watch listo". Tudi tu ne vemo, kaj konkretno pomeni biti na tej listi. Vsekakor pričakovali bi finančne posledice, opredeljene za in proti oziroma v primeru sprejetja ali v primeru zavrnitve zakona, tako kot se to spodobi pri vsaki pripravi zakona. Drugo, kar nas skrbi pri tem zakonu, je, da pravzaprav na nek način čez noč postavljamo slovensko farmacevtsko industrijo v nove pogoje poslovanja. Resnično v nove pogoje. Mislim, da je to na nek način nepošteno, na nek način zopet potrebuje posebno obrazložitev posebne, bi rekel, izračune finančnih posledic. Tudi ne vemo, koliko bo sprejetje tega zakona oziroma odprava tega datuma 31.12.2002 pomenila za že začete postopke registracije slovenskih zdravil. Kaj bo to pomenilo v nadaljnjih letih za naša zdravila in za vstop tujih zdravil na naš trg? Kaj bo končno to pomenilo v naslednjem kratkem času za konkurenčnost naših zdravil? Nimamo finančnih posledic prikazanih, argumentiranih, da bi nam to omogočilo jasno odločanje. Z oziroma na vse to pravzaprav niti ne moremo veliko razpravljati in socialdemokrati nimamo sedaj izdelanega jasnega stališča. Mi se bomo odločali pri glasovanju po tem, ko bomo do konca poslušali vse argumente za in proti in bomo skušali tudi iz odgovorov predstavnikov vlade dobiti pravzaprav tiste podatke, ki jih nujno potrebujemo za objektivno odločanje.
Hvala lepa, kolega dr. Cukjati. Kolega Miran Potrč bo predstavil stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov. Na mojem seznamu prijavljenih predstavnikov poslanskih skupin je tudi zadnji med njimi. Kolega Potrč, imate besedo.
Gospod minister dr. Keber, spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Poslanske skupine Združene liste Socialnih demokratov pripravljeno besedilo obrazložitev, pa tudi dosedanji nastopi predstavnikov vlade niso prepričali v nujnost in utemeljenost sprejemanja zakona v predlagani vsebini po predlaganem postopku, predvsem pa tudi ne s predlagano argumentacijo. Gospod minister se je vprašal, od kod tolikšna pozornost zakonu, ki ima pravzaprav samo dva člena in ki uveljavlja relativno majhne, po njegovem mnenju, spremembe. Jaz bi si dovolil odgovor, da smo izjemno veliko pozornost ob sprejemu tega zakona povzročili v politiki, da je to povzročila vlada z zahtevo, da se zakon mora obravnavati na izredni seji državnega zbora, čeprav so kolegi iz vrst vodij poslanskih skupin še decembra - gospod Anderlič je bil to - opozarjali in spraševali, ali je res nujno še eventualno na izredno sejo v decembru dati ta zakon ali ne. Takrat takšne zahteve ni bilo. Do te zahteve je prišlo 15. januarja, se pravi petnajst dni potem, ko je že teklo novo leto 2002, z utemeljitvijo, da je to treba storiti, ker bo 25. eventualno objavljena tako imenovana "watch" lista v ameriškem kongresu. Če deset dni pred to objavo tega naša diplomacija in naša vlada ni vedela, potem to najbrž ni dobra karakteristika. To je tudi eden od razlogov, zakaj prav gotovo je bila javnost tako pozorna na samo obravnavo. Drugič. Pozorna je postala zaradi argumentacije. Namesto da bi - kasneje bom povedal, kaj se mi zdi najpomembnejše v imenu naše poslanske skupine - skupaj uskladili potrebne argumente, smo pred državni zbor v času, ki je tako ali drugače občutljiv z mnogimi velikimi temami, povedali ali pa predlagali ali pa obrazložili potrebo po sprejemu tega zakona zaradi zahtev ene od držav, zaradi zahtevZdruženih držav Amerike. V nekaterih besedilih so bile zapisane tudi zaradi pritiskov in podobne stvari. Na ta način se tehtni argumenti za odločanje državnega zbora niti glede postopka, niti glede vsebine s strani vlade po mojem prepričanju ne predlagajo. Zaradi tega je prav gotovo prišlo do nepotrebnega, morda res prevelikega, interesa javnosti glede tega vprašanja. Kakšna je bila ob tem potrebna argumentacija v javnosti? Jaz mislim, da se doslej vlada ni potrudila ali pa ni imela priložnosti, ampak v javnosti se nismo uspeli dokopati niti do tistih dejstev, ki jih je danes dr. Keber vsaj nam, poslankam in poslancem, povedal. Upam pa, da bo o konkretnih vprašanjih povedal še kaj. Doslej se je dovolil vtis, da delamo to pod pritiskom, da delamo to brez potrebe, da to pomeni novo klečeplazenje Slovenije "vis-a-vis" tujine, da bomo s tem prizadeli slovensko industrijo, farmacevtsko ali kakšno drugo. Ne bi smeli za tako resna vprašanja v takšnem času dovoliti, da se takšen vtis v javnosti ustvari, če ni resničen. In dr. Keber je danes trdil, da ni resničen. Mi bomo torej danes kot poslanska skupina združene liste poskušali storiti vse, da bi se na tej seji državnega zbora, če bo treba, pa morda tudi s preložitvijo odločanja in ponovno razpravo na matičnem delovnem telesu, kjer je mogoče, da pridejo tudi predstavniki zainteresiranega gospodarstva in drugi, ugotovijo dejstva, ki so merodajna za odločanje. Naj kot tretje rečem, da se je danes gospod Keber potrudil v svojem uvodu. Mislim pa, da na dveh točkah najbrž ni bil, bi rekel, dovolj precizen in da nam ni koristil pri odločanju. Ena od teh je, ko je rekel, da smo se pravzaprav leto in pol izmikali že sprejeti odločitvi. Mislim, da taka opredelitev ni bila pametna, ker konec koncev, če smo se, potem tudi gospod Keber ve, da smo se, pod narekovaji, izmikali na predlog vlade in na podlagi odločitve tega državnega zbora. Tu je bila v letu 2000 spomladi sprejeta odločitev, da se rok, ki bo postavil v nov pogoj farmacevtsko industrijo, uveljavi pač koncem leta 2002. In drugo, da gre za nujno spoštovanje pravnega reda. Namreč, ta moment pravni red države Slovenije zagotavlja farmacevtski industriji posebne pogoje, lahko soglašamo, da v svetu neuveljavljene, ampak kljub temu še veljavne pogoje do konca leta 2002. In to je slovenski pravni red. Mi ga bomo zdaj spremenili; morda je to potrebno, o tem lahko govorimo, vendar ni mogoče reči, da zaradi spoštovanja pravnega reda moramo to storiti. Kar zadeva naša vprašanja ali pa naše želje. Mi bi želeli, gospod dr. Keber, če je to mogoče, da vi, lahko tudi kdorkoli od predstavnikov vlade, ki imajo ta pooblastila, le nesporno jasno daste odgovor na nekatera za nas zelo bistvena vprašanja. Prvič, ali in kakšne bi bile v primeru nesprejetja zakona konkretne posledice za slovensko industrijo z uvrstitvijo na "watch" listo. Da se odgovori na vprašanje, kaj je delala slovenska diplomacija, da do 15. januarja ni ugotovila in vedela, da bo do uvrstitve do 25.1. eventualno v ameriškem kongresu prišlo in da moramo zdaj res na izredni seji in po hitrem postopku sprejemati te odločitve. Da se dajo preciznejše ocene, kaj bi eventualna odločitev pomenila v letu 2000 in v naslednjih letih za slovensko zdravstveno blagajno. Gospod Keber je povedal, da vedno ne bomo v enakih pogojih, kotsmo danes, in da vedno ne bomo mogli kupovati tudi domačih generičnih zdravil, ker bomo slej ko prej morali uveljaviti načela, ki jih ima uveljavljena mednarodna skupnost. Vendar nekaj časa bi lahko v takšnem položaju še bili, pa bi morda posledice na zdravstvo ne bile majhne ali pa velike, ker ocena 10 do 15% razlike v cenah ima tudi svojo konkretno številko. Jaz bi raje, kot da jo sam povem, prosil, če jo pove gospod dr. Keber. Gre pa ta številka v milijarde. Treba je povedati, da gre za milijarde, pa čeprav samo v enem samem letu, ker bi v naslednjih letih lahko zmanjšanje te razlike ne bilo tolikšno. Zadnje, kar bi prosil, je tudi z moje strani opažena kategorična izjava dr. Kebra, pa s tem, ko govorim kategorična, ne mislim v slabem smislu, ampak jasno povedana izjava, da slovenska farmacevtska industrija ne more, nima, ne namerava do konca letošnjega leta opraviti prijave novih generičnih proizvodov. Jaz imam pred sabo Večer z današnjega dne, v katerem je med drugim pri izjavah gospoda Metoda Dragonje, direktorja Leka, zapisano tudi naslednje: "Če bodo spremembe sprejete, bo zaradi tega ogrožen razvoj in prihod sedmih novih generičnih zdravil v Leku, ki so namenjena za široko uporabo." Jaz ne znam prebrati drugače, kot da naj bi to bilo v letošnjem letu. Če je napisano drugače, ali je povedano drugače, potem je povedano nekorektno. Vsak, ki se danes o zakonu pogovarja, in to velja tudi za gospoda Dragonjo, mora vedeti, da če zakon ne bo spremenjen, bo pa konec letošnjega leta potekel rok, v katerem bo mogoče na dosedanji način prijavljati generična zdravila. To se pravi, to je mogoče razumeti, da se samo misli do konca letošnjega leta. Ta izjava je, bi rekel, vredna razmisleka. Izjava, ki je dana v Financah je, bi rekel, s strani gospoda Kovačiča, nekoliko manj, bi rekel precizna in kategorična, pa kljub temu je. Namreč pravi: "V Krki so večino zdravil", po besedah gospoda Kovačiča "že registrirali". To "večino" se da razumeti, da jih nekaj je morda ostalo. Zato se mi zdi, gospod minister, vaša trditeva takšna, da bi prosil, da jo pred tem državnim zborom nesporno še enkrat potrdite, ali pa da na neki drugi način ugotovimo, ker za nas v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov je to seveda najpomembnejše vprašanje. Prvo je, da končno v javnosti povemo, kaj so dejstva, ker zdaj so se mnogokrat drugače predstavljala. Drugo pa, če ugotovimo, da ni mogoče nobenega zdravila v naslednjih devetih mesecih - ker za devet mesecev praviloma gre, ne za več, ker zakon bo uveljavljen v 60-ih dneh in dokler ga bomo sprejeli in suspenzivni veto in podobno, bo praviloma začel veljati nekje koncem marca, sicer bi pa, če ne bo spremenjen, bo začel veljati nov režim prijavljanja generičnih zdravil konec letošnjega leta - da v teh devetih mesecih ni pogojev in možnosti za to, da bi se prijavilo eno, dva, tri, nobeno novo zdravilo, niti iz Leka, niti s Krke, ki bi tako ali drugače lahko na domačem in tudi na mednarodnih trgih, kjer Lek in Krka nastopata, poslovalo in dajalo svoje efekte. Vsi se zavedamo, da je to najbolj bistveno vprašanje, od tega, ali bomo na tej seji danes, mi bi to želeli, ker odločiti je treba, konkreten predlog imamo, če ne danes, in če bo mnenje, da naj dobimo še kako drugače, pa tudi, na novi seji matičnega delovnega telesa danih odgovorov, bo na koncu odvisna naša opredelitev. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega Potrč. Kolega Kebrič bo predstavil stališča poslanske skupine DeSUS in za njim kolega Bernik stališča poslanske skupine Nove Slovenije. Najprej pa kolega Kebrič.
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Spoštovani gospod minister in predstavniki vlade. Spoštovane kolegice in kolegi. Nas v poslanski skupini je danes presenetilo, da dobimo sklic izredne seje kar popoldan. Imeli smo določene obveznosti poslanci v matičnih delovnih telesih in tudi druge dogovore, ki smo jih načrtovali in morali opraviti. Ko smo dobili ta predlog, je res, gospod minister, da ima ta predlog spremembe zakona samo dva člena, in vsak od teh dveh ima samo vrstico in pol. Če bi gledali po količini besedila, potem sploh ne bi smelo biti problema. Vendar ko smo pogledali bistvo, vsebino, kaj pa spreminjamo, tudi tisti 116.a člen ni ne vem kako obširen, vendar se postavlja vprašanje in na hitro, kot se temu reče, smo dobili ali si priskrbeli določene materiale, malo osvežili spomin, pogledali, kako je tekla razprava v matičnem delovnem telesu, prebrali malo nekaj člankov iz današnjega časopisja in prišli do naslednjih zaključkov. V naši poslanski skupini se za vsak predlog zakona temeljito pripravljamo in si priskrbimo določena strokovna mnenja, kajti menimo, da so zakoni pomembni z več vidikov. Nekaj jih bom tu naštel, pa sploh ni pomemben v tem primeru vrstni red: da je to vprašanje nacionalnega interesa, da so tu vprašanja državnega interesa, da je tu vprašanje interesa določene javnosti, da so tu vprašanja gospodarskega interesa, posameznih proizvajalcev ali drugih zainteresiranih. V naši poslanski skupini pa potem hierarhijo posameznih področij postavljamo glede na program naše stranke, ki pa ima določeno hierarhijo, in potem vrednotimo predloge po teh naših kriterijih. Res je, na drugi strani, ko govorimo, spoštujmo pravni red, da ga bodo tudi drugi spoštovali. To spoštovanje pravnega reda pride mnogokrat po eni strani zelo prav, po drugi strani pa ima tudi določene posledice. Ni samo to, da vzameš tisto, kar ti je koristno ali ti kar v danem momentu najbolj ustreza, ampak moraš vzeti v zakup tudi tisto, kar morda ni najbolj prijetno. Menimo, če je, kot se predlaga, da zakon stopi v veljavo v 60. dneh, ne želim ponavljati argumentov, vprašanj in ostalega, kar so predgovorniki že govorili, saj so naša določena vprašanja bodisi enaka ali zelo podobna, pa bi bilo to samo zavlačevanje oziroma preseganje tega časa. Želimo konkretne odgovore, ki bodo na vprašanja podani. Po teh odgovorih se bomo odločali, kako bomo glasovali. Vsaj tako smo se na brzino v naši poslanski skupini dogovorili, da bo naša odločitev verjetno taka, da bomo vsak po svoji vesti, po tem, kako bomo ocenili določene argumente, njihovo težo, se potem odločili. Hvala za besedo in hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Mnenje poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavil dr. Jožef Bernik. Izvolite.
Gospa predsedujoča, gospodje iz vlade, dame in gospodje poslanci. Tudi Novi Sloveniji ni všeč, da prihajamo na izredno sejo o tako pomembni zadevi, o zadevi, o kateri bi morala vlada dolgo premišljevati, pa zgleda, da tega ni storila. Čisto zdrava pamet pravi, da pod pritiskom nekega tretjega ni dobro sprejemati raznih predlogov sprememb zakona in tako dalje in zato ni potrebno, da je človek pravnik. V dejavnosti se je pojavilo izredno velike dezinformacij. Tisti, ki govorijo, da bi bilo potrebno, da se to pojasni, imajo povsem prav, kajti javnost je povsem zmedena, kar se tiče namena tega zakona in zakaj ga sprejemamo. Najprej bi rekel nekaj besed o slovenski farmacevtski industriji. Slovenska farmacevtska industrija se smatra za paradnega konja in dejansko je naša farmacevtska industrija izredno dobra. Nisem farmacevt, vendar to industrijo razmeroma dobro poznam in menim, da ima naša farmacevtska industrija izredno veliko potenciala, raziskovalnega, marketinškega in tako dalje. Vendar ta industrija je dolgo časa živela pod neko hipoteko stare Jugoslavije, ki ni spoštovala, kar se zdravil tiče, patenta intelektualne lastnine, je zahtevala, da tisti, ki daje licenco jugoslovanski industriji, mora tudi dati svoje ime zdravila in tako dalje. To se pravi, da je bila takrat precej velika pravna zmešnjava. Ta pravna zmešnjava je tudi potem po naši osamosvojitvi se nadaljevala. Naša farmacevtska industrija je v glavnem producirala generične produkte. Ti so pa dvoje sorte. Eni so tisti pred zapadlostjo intelektualne lastnine oziroma pred koncem patenta, drugi pa po končanem patentu. Glede druge kategorije ni posebno velikih sporov, čeprav so, vendar prvi spor je pa vedno, kar se tiče generičnih produktov v slučaju zdravil, ki so še vedno pod zaščito patentov. Seveda se je slovenska farmacevtska industrija koncentrirala predvsem v vzhodni Evropi, v bivši Sovjetski zvezi in podobno, kjer je obdržala velike trge. To je zelo hvalevredno. Vendar človek bi rekel, da vsak poslovnež ali predsednik farmacevtske družbe, tudi slovenske, mora gledati naprej. To je bilo že napisano na steni, da se bo to enkrat končalo. Naša industrija, kolikor je sposobna, dobra in tako dalje, se ni hotela začeti prilagajati in je čisto do zadnjega čakala, da se bo nekaj zgodilo. Zgodili sta se dve stvari, kot so nekateri že govorili. 10. novembra 1999 je prav ta državni zbor izglasoval, da se bo končalo obdobje registracije generičnih produktov konec leta 2000. Kasneje, pod pritiski, kakršnikoli so že bili, je bilo to podaljšano, sedaj pa ponovno spreminjamo ta člen zakona. Človek bi rekel, da poslovneži, ki ne predvidevajo, kaj se bo zgodilo v prihodnosti, in vsak poslovnež bi moral vedeti, da je treba spoštovati intelektualno lastnino, pa tudi informacije, tajne informacije, se bo začel na to pripravljati. Metod je več, vendar v našem primeru, slovenskem primeru se to ni zgodilo. Jaz mislim, da s tem naša industrija ni naredila ne sebi, ne delničarjem, ne uslužbencem nobene usluge. Če se enkrat konča ta zgodba z generičnimi produkti, potem bo zadeva precej resna, kar se tiče finančnih posledic. Dobro, sedaj pa govorimo o tem, kdo je to povzročil. Govori se, da je to naredila Amerika in podobno. To je verjetno res, da je priti na listo 301, da je to povzročila Amerika oziroma farmacevtska industrija Amerike, vendar istočasno bi isto naredila v nekem smislu Evropska zveza in pa farmacevtska industrija Evrope. Vendar zakaj niso tega naredili? Zaradi tega, ker smo se šli pogajat. In hvala bogu, da je to uspelo, tako da imamo dve leti. V Ameriki pa nihče tega ni predvideval, sam se čudim, saj je bilo tu že rečeno, kje je bila naša vlada ves ta čas. Kdorkoli je živel v Ameriki, je za ta problem slišal; kdorkoli se malo spozna na industrijo, pa kako funkcionirajo velike države, bi moral vse to vedeti. Zdajpa imamo izredno sejo. Le zakaj? Kje je bila vlada? In mi v Novi Sloveniji bomo čakali na ta odgovor - kaj je bilo storjeno? Ali je kdo govoril z ameriškim veleposlanikom tukaj v Sloveniji? Ali je kdo govoril z gospo prejšnjo veleposlanico, ki je bila izredno prijazna, je bila zelo uslužna in tako dalje? Kaj je ona naredila? Samo v Slovenija je bila, naredila pa ni nič. Dobro, in ta veleposlanik, ki smo ga takoj začeli napadati že vnaprej, ker je rekel: "Dobro, jaz sem tukaj, bom predstavljal Slovenijo zato, da prodajam ameriške produkte." Ja, ali je kaj narobe s tem? Če naš veleposlanik tega ne govori, je en tepec. Dobro. Računam, da smo si v tem edini. Poglejte, veliko demagogije je bilo tudi prej že izrečena o tem, da slovenska vlada uničuje slovenska podjetja, farmacevtske družbe in podobno. Jaz se strinjam. Ta vlada ali pa prejšnje so zakrivile propad veliko malih podjetij in tudi nekaj velikih. Da bi pa slovenska vlada štartala na slovensko farmacevtsko industrijo, to pa absolutno ni nobenega dokaza.Na drugi strani je pa tudi res, da tej farmacevtski industriji ni naredila nobene usluge, če se ni šla pogajat z Združenimi državami glede tega. Jaz pa vidim, ko je bil ta problem v Argentini, v Braziliji in drugod, so se dolgo časa pogajali ravno o istihproblemih. Čim večja je država, tem več odpornosti ima, to se pravi, da se pogajanja vlečejo dalj časa. Pri nas bi se tudi lahko to zgodilo, pa se ni. Zakaj - ne razumem tega. Sedaj bi omenil tole, kar je splošno v farmacevtski industriji. Poglejte, farmacevtska industrija po celem svetu je "sui generis". Zahteva ogromno kapitala, je dobičkonosna in seveda rada prodaja zdravila po najvišjih cenah. Ampak to so metode, ki so jih vlade že iznašle in upam, da bo tudi naša slovenska vlada to ugotovila, kako znižati zdravila, ki prihajajo notri. Slovenska farmacevtska industrija je ista, kot so vse ostale po svetu, samo da ima morda manj denarja. Ima pa denar, ima mišice. To se kaže tudi v tem slučaju. Čudno se mi pa zdi, da ob vsem tem naša industrija ni, pravijo zdaj, ne bo nobenega produkta v letu 2002. Le zakaj ne? Le zakaj ne, se sprašujem. So imeli možnost registrirati stvari, pa jih niso. Ali to zaradi tega, ker niso imeli prave sestavine, ali zato, da bo pritisk večji - to se tudi moramo vprašati. Naj omenim še to. Ko je bil 10. novembra 1999 izglasovan predlog, da se ustavi vsako podaljševanje in podobno konec decembra 2000. Imam tukaj listo tistih, ki ste glasovali za to spremembo. In je zelo zanimiva. Tisti, ki ste še danes tukaj, ste skoraj po večini glasovali za ta predlog. Kasneje je prišel pritisk, se je pa obrnilo. Danes me bo pa tudi zanimalo, kdo bo glasoval za in kdo bo glasoval proti. Vsak od vas si lahko to listo ogleda in se potem v svoje ogledalo pogleda. Da končam to zgodbo, naj rečem to. Vsaka država mora spoštovati pravni red. Del pravnega reda je zaščita intelektualne lastnine, zaščita podatkov za zdravila, registrirana zdravila, za registriranje nekega zdravila in podobno. Mi moramo to sprejeti. Tudi slovenska farmacevtska industrija je to že dolgo vedela, to ni čisto nič novega. Morda za publiko je, za tiste, ki se pa v tej stvari preživljajo, je pa to stara stvar. Kaj storiti? Mi pričakujemo od vlade, da nam bi dala podatke, kako je ravnala zadnje leto spričo dejstva, da bo treba nekaj narediti. Potem se bomo pa odločili, za kaj bomo glasovali. Jaz osebno, osebno, ne v imenu poslanske skupine, razmišljam tako: treba je pravni red spoštovati, če vidimo, da je bilo tukaj veliko iger, političnih, kot tudi industrijskih, potem brez vsega "škrupla" bom za to glasoval - to pa ne veže moje kolege poslance. Hvala lepa, da ste me poslušali. Želel bi, da o tem resno razmislimo in pa tudi to, da vlada nekaj naredi, da slovenski farmacevtski industriji pomaga. Je nešteto načinov, kako se da to speljati. Jaz bom prepustil domišljiji naših vladnih predstavnikov, da bodo našli te načine. Mislim, da predstavniki farmacevtske industrije bi tudi morali biti toliko na nogah, da bi povedali, kaj bi oni želeli in se potem dogovorili, čisto po legalnih normah pomoč neki industriji. To ni vedno lahko, ampak prepričan sem, da se to da. Hvala lepa.
Hvala lepa. Slišali smo mnenja poslanskih skupin. Zdaj pa prehajamo na obravnavo in odločanje o posameznih členih predloga zakona. Predlog zakona ima dva člena. V razpravo dajem 1. člen in amandma k temu členu, katerega predlagatelj je [[...]]K 2. členu, se opravičujem. V razpravo dajem 1. člen. K razpravi so se prijavili prej po sledečem vrstnem redu, zato dajem besedo najprej gospodu Baroviču. Izvolite. Izvolite, gospod Vizjak, gospod Barovič, se opravičujem, proceduralni predlog ima prednost. Mag. Vizjak, izvolite.
Hvala lepa. Iz nastopov predstavnikov poslanskih skupin je več kot očitno, da poslanci za nadaljevanje te razprave in seveda za nadaljevanje razprave ob amandmajih in seveda za odločanje, potrebujemo odgovore na zastavljena vprašanja, ki jih je bilo zelo veliko in niso bila samo s področja zdravstva, temveč tudi s področja gospodarstva in področja mednarodnih zadev. Zato prosim, predsedujoča, da najprej dobijo besedo predstavniki vlade v smislu odgovorov na zastavljena vprašanja in seveda šele nato gremo naprej.
Hvala lepa. Možni sta tu dve odločitvi. Ker imam pred sabo še nekaj poslancev, za katere sem prepričana, da bodo odprli še določena vprašanja, in tudi upoštevaje prakso, ki smo jo do zdaj imeli, da pač poslanci seveda odprejo dileme, razmišljanja in potem predstavniki vlade odgovorijo na ta vprašanja. Tu je še pet poslancev in mislim, da je prav, da damo njim najprej besedo, potem pa predstavniku vlade. Hvala lepa. Gospod Barovič, izvolite. Spoštovane kolegice in kolegi, lepo prosim, govorniku, ki mu dam besedo, sem dolžna hkrati zagotoviti tudi mir v dvorani, zato vas prosim, da zagotovite mir. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, mogoče sem pretiha, gospod Barovič ima pravico razpravljati v miru, ta pa ta trenutek ni zagotovljen. Res lepo prosim za tišino. Hvala lepa. Gospod Barovič, izvolite.
Na televizijskem ekranu sem v eni od informativnih oddaj videl naslov "Zakaj naglica?". Pozorno sem poslušal pogovor, gledal vse pripomočke, ki jih televizija uporablja, videl en sam člen, 1. člen, črta se 116.a člen. Po pozornem, pozornem poslušanju, sem razumel, pravzaprav sem razumel samo to, da nič ne razumem. To utemeljujem, utemeljujem, ker sem slišal strokovno razlago, da bodo zdravila najprej dražja, če bo seveda sprememba zakona sprejeta, nato pa bodo cenejša. Potem sem slišal,da bo zdravil najprej manj, potem jih bo več. Tretje, kar sem slišal v isti sapi, je to, da bo domača farmacevtska industrija nekoliko na slabšem najprej, dolgoročno pa na boljšem. Pa sem zastavil nekaj vprašanj z željo, čisto enostavna, nedolžna vprašanja, da bi nanje dobil čisto enostavne odgovore. Ali bo takšen način, sklic izredne seje in sprejeta sprememba zakona omogočila bolnikom v Sloveniji, da bodo imeli na izbiro več zdravil, zdravila boljše kvalitete, bolj učinkovita zdravila, cenejša zdravilain bolj dostopna zdravila, ker pač nisem vedel iz pogovora, kaj je zdaj res. Odgovor smo slišali in ga bom kar sam povedal: Ne. Drugo vprašanje. Ali bo zakon, če bo sprejet, tudi domači farmacevtski industriji omogočil boljše in hitrejše raziskave, širši trg v Evropi in po svetu in izenačil domačo farmacevtsko industrijo s svetovno, tudi ameriško. Odgovor je ne. Tretje, popolnoma enostavno, preprosto, nedolžno vprašanje, navajeni smo ga v parlamentu in na odborih. Ali je takšna nenadna naglica mogoče posledica že navajenih pritiskov Evropske unije zaradi hitrejšega vključevanja? Tudi tu je odgovor ne. Četrto, zelo resno vprašanje: Ali bo Slovenija kršila mednarodno pravo, če se bo pri sprejemanju spremembe tega zakona držala roka 31. december 2002? Tudi tu je odgovor ne. Torej, na vse skupaj in predvsem na 1. člen in na glasovanje takšnemu načinu dela, poudarjam takšnemu načinu dela in izmišljevanja šestkrat oziroma štirikrat, tudi z moje strani omenjeni, ne. Hvala.
Hvala lepa, kolega Barovič. Kolega Jelinčič, imate besedo.
Lepa hvala, gospod predsednik in pozdrav vsem skupaj. Ta izredna seja je bila sklicana na zahtevo kongresa Združenih držav Amerike oziroma na zahtevo ameriškega veleposlaništva v Ljubljani. Tako sem se tudi vprašal, kateri minister nam bo govoril na tej seji in kot sem videl, nam je govoril ameriški minister za zdravje, seveda v slovenskem jeziku. Vsaj tako je zvenelo njegovo opravičevanje in zagovarjanje ameriških stališč na škodo Republike Slovenije, na škodo farmacevtske industrije, na škodo slovenskih bolnikov, skratka na škodo vseh državljank in državljanov. Gospoda ministra ni motilo nič. Niso ga motili zlagani argumenti, ki jih je navajal. Niso ga motile celo nekatere laži, ki jih je mirno trosil tu okoli. Pa če bi kdo rekel, naj citiram eno laž, pojdimo k temu, kar je rekel gospod minister o farmacevtski industriji. Rekel je, da so se s farmacevtsko industrijo dogovarjali in dogovorili. Rekel je, da predstavniki slovenske farmacevtske industrije niso proti sprejemu tega zakona. Morda bi bilo dobro, če gospodu ministru osvežim spomin z besedami, ki jih je povedal gospod Metod Dragonja, predsednik Lekove uprave, in Lek, gospod minister, je slovenska farmacevtska firma, zaenkratseveda. Pravi, da "predlagane spremembe zakona o zdravilih in medicinskih pripomočkih posegajo na področje podatkovne ekskluzivnosti, ki naj bi se po teh spremembah zakona uveljavile v krajših rokih, kot so bile uveljavljene v pogajanjih za pridružitev" -v pogajanjih za pridružitev! Torej so bili roki dogovorjeni in izpogajani, in ta rok je bil 31.12. leta 2002. Evropa se je s tem strinjala. Naprej: "Po naši oceni gre predvsem za pritisk tako imenovane konkurenčne industrije, ki želi nevtralizirati zelo uspešen nastop obeh slovenskih farmacevtskih podjetij, Leka in Krke, v srednji in vzhodni Evropi prek sprememb zakonskega okolja, v katerem delujemo. Zato ne moremo imeti pozitivnega stališča do predlaganih sprememb. Menimo, da so za nas dolgoročno škodljive." Ne vem, kdaj je govoril gospod minister z gospodom Dragonjo, da mu je gospod Dragonja zagotovil, da je zadeva v redu in da se strinja z njo. Še naprej je gospod Dragonja izjavil, da konkretno pomenijo te spremembe zmanjšanje konkurenčne sposobnosti in zoženo možnost nastopa na posameznih trgih, predvsem z nekaterimi novejšimi izdelki. In še, ko je gospod minister govoril, da ne bo prizadeto nobeno zdravilo, mu bom citiral izjavo gospoda Dragonje: "Omejitev zaradi napovedanih hitrih sprememb bomo občutili pri sedmih preparatih" in tako naprej. Sedem preparatov pomeni ogromen denar, gospod minister, in če vi skupaj z gospodom Drnovškom preferirate vstop in skok v zvezo Nato in ste pripravljeni za to požreti vse in prodati slovensko industrijo, katerokoli, je to vaša zadeva. Vendar ne vpletajte sem notri slovenskega parlamenta, predvsem pa ne delajte tega na škodo slovenskih državljank in državljanov. In če bi gospod minister morda hotel reči, da so to samo besede gospoda direktorja Leka, mu bom povedal, kaj je rekel gospod Miloš Kovačič, ki vodi Krko. Pravi, da "bi bili brez generičnih zdravil ljudje pravzaprav brez zdravil, saj samo za originalna nikjer, niti v razvitih državah, preprosto ni dovolj denarja in raznih epidemij po svetu sploh ne bi več zmogli zdraviti". Koširjeva blagajna bi bila brez generičnih zdravil tudi še v mnogo večjih težavah, kot je, oziroma bi se zrušila. Slovenija glede na dve močni domači farmacevtski tovarni uvaža nerazumno veliko zdravil. Lani jih je kar za 330 milijonov mark, brez generike pa bi ta vsota za isti učinek poskočila na 500 milijonov mark oziroma 250 milijonov evrov. Gospod Kovačič pravi, da je slovenska farmacevtska industrija trn v peti ameriškim multinacionalkam, kar je res. Konec koncev sta Krka in Lek dve najbolj uspešni firmi na ruskem tržišču. Ruski trg ima 150 milijonov potrošnikov. Seveda, prva ameriška multinacionalka je na ruskem trgu šele na 40. mestu in zagotovo bi hotela in naredila vse, da bi dosegla boljše, morda prvo mesto, namesto Leka in Krke, ki ju mislite, gospod minister, uničiti. V svojem zapisu oziroma v svoji prošnji za čimprejšnjo obravnavo predloga zakona o zdravilih in medicinskih pripomočkih v državnem zboru z dne 12.11., gospod minister, ste napisali tako: "Zaradi sedaj veljavne ureditve se je prek svojih združenj vznemirila mednarodna farmacevtska industrija - in dalje - predvsem ameriška in prek diplomatskih in političnih struktur zahtevala spremembo zakona in čimprejšnjo uvedbo podatkovne eksluzivnosti" itn. To, da se je vznemirila mednarodna farmacevtska industrija, je čisto navadna laž, gospod minister. Kajti zopet bom povedal, kaj pravi o tem gospod Kovačič. Rekel je tako: "Če bi bila ta sprememba sprejeta, lahko nehamo delati, saj bi prepoved zajela vse naše glavne izdelke, ki pa jih že več kot 80-odstotno izvažamo, in z njimi nikjer ne kršimo nobenih patentov. Američani iz očitnih razlogov pretiravajo, da ne spoštujemo intelektualne lastnine. Ni res, spoštujemo vse veljavne predpise. Zakaj ne pritiskajo na nas multinacionalke, proizvajalke originalnih zdravil iz Evrope?" Tukaj se vam, gospod minister, rušijo vaše besede o tem, kdo je tisti, ki zahteva spremembe. S tisto vašo grožnjo, da nas bodo dali na "watch" listo 301, vas sprašujem, gospod minister, ali se vam ne zdi in ne dozdeva, da suverenost Republike Slovenije temelji na slovenskih predpisih, na slovenskih odločitvah, ne pa na odločitvah nekega urada iz Združenih držav Amerike. Ali naj to nekako spominja človeka na firmo ITT, ki je v Čilu sprožila državni udar in spremembo vladavine? Ali smo morda že tako daleč? Glede na podatke iz gospodarskih kazalcev smo že na slabšem kot v Argentini. Ali lahko v kratkem pričakujemo tudi kakšen udar in odstranitev neustreznih in neugodnih političnih nasprotnikov - morda? Dejstvo je, da bodo zdravila, če bomo to sprejeli, za približno 15 odstotkov dražja. Kdo si bo lahko v Sloveniji to privoščil, pri zdravstvu, ki je v naši državi pravzaprav na psu? Vse je treba plačati, vrste se ne skrajšujejo, zdravila bodo pa še dražja. To se pravi, zdravi bodo bogati, revni pa naj umrejo. V Slovenski nacionalni stranki nismo za tako razparceliranje slovenskega prebivalstva na tiste z denarjem in bogu všečne in pa na vse ostale. Hvala lepa za tako delitev! Baje - pravim baje, čeprav vedno bolj dvomim v to - je v Sloveniji demokracija. Nedvomno je ta zahteva ameriških, lahko bi rekel kar oboroženih sil, kajti zadaj je vstop v Nato pogoj oziroma eden od pogojev, da nam bodo obljubili, da nas morda v jeseni sprejmejo v organizacijo Nato. Kajti, kaj me navaja na to misel? Na to misel me navaja to, da Poljska, ki je že v Natu, ima štiriletni odložni rok. Slovenija, ki pa še ni v Natu, mora pa to hitro črtati, spremeniti, pozabiti na svojo farmacevtsko industrijo, prepustiti svoje tržišče Američanom in biti tiho. Temu bi lahko rekli Kebrov in Drnovškov trip. Vendar, če je to njun trip, naj ga tripata sama, ne pa na hrbtih slovenskih državljank in državljanov. Še nekaj bi rekel o zveličavni ameriški poštenosti. En zanimiv primer iz teh časov, ko je bil v Ameriki tako velik alarm zaradi nevarnosti antraksa. Združene države Amerike niso imele ustreznega antibiotika, ki bi dejansko pomagal pri tej zadevi. Ta antibiotik pa proizvaja švicarka firma Ciba. In Američani, seveda, ki vse gledajo skozi dolar, so zahtevali znižanje cene tega antibiotika, na kar seveda Ciba ni pristala. In Američani so izjavili: "Prav, pa nič. Bomo šli sami in bomo izdelali generično različico." To se pravi, Američanom, ker so močni in veliki, je dovoljeno čisto vse. Slovencem, ki smo vveliki meri "slovenceljni", ni dovoljeno nič. Ali kot so Latinci rekli: "Quod licet Jovi, non licet bovi." Grozljivo je to, kar predlaga - ne bom rekel vsa slovenska vlada, kajti govoril sem z nekaterimi ministri iz vaše vlade, gospod minister, in so se zgražali nad predlogom tega zakona. Zagotovo pa lahko rečem, da predloga, ki sta ga izsilila gospod Keber in gospod Drnovšek v Slovenski nacionalni strani ne bomo podprli.
Hvala lepa. Samo eno pojasnilo gospodu Jelinčiču. Rekel je, da je bila ta seja sklicana na pobudo ameriške ambasade. Sam ve, da to ni res. Bila je sklicana na zahtevo slovenske vlade. Naj povem, da smo o predlogu - sprva predlogu vlade, da bi imeli izredno sejo - najprej govorili na kolegiju v torek. Bila so različna stališča, ali naj ugodimo predlogu vlade, ali ne, zato sem takrat odločil, da to odločanje prekinemo in še enkrat prosimo vlado, da prouči svojo odločitev in če jo prekvalificira v zahtevo, bom to sejo tudi sklical. Tako sem na zahtevo vlade v skladuz 51. členu potem sejo za danes tudi sklical. Državni zbor je z glasovanjem potrdil dnevni red in tako odločil, da sem ravnal prav, potem bo pa, seveda, z odločanjem o zakonu povedal, kakšno stališče o zakonu samem tudi ima. Kolega Juri želi besedo.
Hvala, gospod predsednik. Bil sem v dvomih pred začetkom same razprave in potem ko so se zvrstili vsi kolegi v imenu poslanskih skupin ali v svojem imenu, sem seveda še v večjih dvomih; ker še vedno mi odmeva pritisk, ki je bil argument za to, da se v ta predlog zakona oziroma predlog spremembe zakona gre. Napačno je, če referiramo na Evropsko unijo. To je marsikdo že ugotovil, povedal - seveda še enkrat poudarjam jaz. Z Evropsko unijo smo to zadevo rešili, tako da smo poglavje o prostem pretoku blaga zaključili, iz tega naslova tudi pridobili to toleranco in nobene izrecne zahteve, da mi ta rok odpravimo. Ugotovili smo tu, da to, kar je bilo rečeno lani decembra na matičnem delovnem telesu, danes ne drži več, kajti tisti akterji, ki so takrat soglašali - sami ste ugotovili, gospod minister, v vašem uvodu -, danes dajejo drugačne izjave. In je jasno vsem, da nekaj ne "štima": da neka škoda bo tu storjena - taka ali drugačna - in da se je treba še enkrat zagotovo usesti in pretehtati pluse in minuse. Zagotovo glasovanje za zakon pomeni en določen scenarij, neizglasovanje zakona pomeni drug scenarij, ki ima v sebi tudi zelo hude posledice. Moji predhodniki so opozarjali, bi bilo dobro imeti točen izračun ali vsaj približen izračun o teh posledicah na našo farmacevtsko industrijo in na ostalo industrijo, v kolikor seveda bi bili uvrščeni na to listo opazovalnih držav. Pa morebiti tudi posledice - čeprav je že kolega Podobnik pozval, naj tega ne počnemo - posledice na naš veliki projekt vstopa v Nato. Kajti po eni strani seveda lahko povečamo šanse, da smo povabljeni, po drugi strani ne vem, ali bomo povečali naklonjenost naše javnosti "vis-á-vis" tega vstopa, glede na to, da - kakorkoli že - sprejemamo zakon, ki pomeni posledica nekih pritiskov in groženj sankcij s strani Združenih držav Amerike. Vedeti bi bilo, seveda, katere so lahko te sankcije, ki na nas letijo in kako se jim lahko izognemo. Zato - do sedaj na vsa številna vprašanja, ki so jih postavile vodje poslanskih skupin in tudi posamezni kolegi poslanci, ni bilo odgovorov - bi kazalo, seveda, na vsa ta vprašanja, vse te dileme, malce bolj precizne odgovore dobiti, preden se sploh odločamo o glasovanju, o členih in amandmajih. Hvala.
Kolega Juri, med vašim govorom je minister, dr. Keber, zaprosil za besedo. Rad bi povedal, da so prijavljeni kolega mag. Vizjak, Kelemina in Jerovšek. Minister je zaprosil za besedo, lahko dobi po vrstnem redu, razen, če se kolegi strinjajo, da pojasni nekatera vprašanja, ki so bila prej.Želite kasneje? Prav. Kolega mag. Vizjak, beseda je vaša.
Hvala lepa za besedo. Ne bi ponavljal, kar je bilo že vse povedano. Opozoril bi pa na eno dilemo, pred katero sem sam predvsem zaradi te kontradiktornosti izjav: na eni strani predstavnikov vlade oziroma ministra za zdravje, na drugi strani dveh ključnih mož slovenske farmacevtske industrije. In ta kontradiktornost teh izjav, nasprotovanje, popolnoma nasprotujoče si izjave, kažejo na to, da slovenska vlada pri pripravi tega zakona - in, seveda, očitno pri rešitvah - ni upoštevala in ni sodelovala s slovenskim gospodarstvom, s ključnim delom slovenskega gospodarstva, kamor sodi nedvomno tudi slovenska farmacevtska industrija. Ne morem si drugače razlagati tega, kajti na eni strani minister govori, da je bila zadeva usklajena, na drugi strani beremo danes iz časopisov take, zelo grobe izjave vodilnih dveh mož; kaže na to, da vlada ne opravlja svojega dela, vlada ne gre nasproti in, seveda, ne gre vštric v tem prilagajanju, tako pridružitvenem prilagajanju Evropske skupnosti kot seveda tudi zvezi Nato, vitalnim potrebam slovenskega gospodarstva. Mislim, da je to nevarno ali pa je to igra. To je za mene eno veliko in ključno vprašanje. Menim, da bodo takšne izjave, ki sta jih dala danes oba vodilna moža farmacevtskih družb, tudi imele zelo velike posledice na kapitalski trg, na tečaje delnic teh dveh podjetij. Mislim, da so to posledice, na katere bi tudi želel odgovore s strani predstavnikov vlade, kaj to pomeni in kaj lahko to pomeni za slovenski trg kapitala. Kajti vidimo, da so napovedi pesimistične, so slabe, in prav gotovo bo to vplivalo na tečaje delnice. In tu bi rad komentar predstavnikov vlade, kaj in kako vidijo ta aspekt sprejemanja te zakonodaje. Seveda bi na koncu rad opozoril še na nekaj, da bom počakal na odgovore pristojnih predstavnikov vlade in kasneje tudi morebiti predlagal kakšen proceduralen predlog. Hvala.
Hvala, kolega mag. Vizjak. Kolega Kelemina, za vami kolega Jerovšek.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani vsi skupaj! Najprej bi mogoče dal pripombo na samo proceduro. Namreč, če se ne motim, smo v postopku obrazložitve amandmaja k 2. členu, in v takem primeru bi bilo prav, da bi mogoče predlagatelj najprej obrazložil svoj predlog, dali mnenje na ta predlog tudi sekretariat, vlada in tako naprej, potem pa mogoče dobili besedo poslanci. Ne vem, to se ni zgodilo, ampak dobro, kakorkoli. Razpravljal bom nekako v stilu tega amandmaja k 2. členu.
1. člen je v obravnavi, kolega Kelemina.
Prosim?
1. člen je v obravnavi, 1. člen.
Kolikor se spomnim, ste govorili - je bilo rečeno, da samo o amandmaju razpravljamo. Bom pogledal magnetogram nazaj. Bom preveril. Če se motim, se opravičujem, ampak se mi močno zdi, da je [[...]]
Želite kljub temu besedo k 1. členu?
Kljub temu želim, ja.
Prosim!
Kljub temu želim besedo, no, kakorkoli. Na splošno bi povedal, da sem, tako kot je že bilo povedano, tudi sam v veliki dilemi. Namreč mislim, da moramo dejansko dobiti odgovore na vprašanja, kaj se bo zgodilo, če slučajno zaradi izjav, ki so jih danes dali predstavniki poslanskih skupin, pride do tega, da ta predlog ne dobi podpore. Sam se še dejansko tudi nisem odločil, kako bom glasoval, kajti nisem dobil določenih odgovorov. Dejansko je treba nujno odgovoriti na vsa ta vprašanja, ki so bila postavljena od različnih predstavnikov poslanskih skupin, namreč, kaj na vsa ta vprašanja oziroma kakšna obvestila, kakšne podatke smo dobili s strani naših obveščevalnih služb, če hočete, naše diplomacije, kaj na to vse skupaj pravi zunanji minister, prav bi bilo, da bi bil tukaj, namreč, zunanji minister ima velikokrat drugačne poglede na ta vprašanja, in bi bilo prav, da se opredeli do tega. Prav tako je to izredno pomembno politično vprašanje, kot vidimo danes; ne gre samo za nek gospodarski manever ali neko vprašanje s področja zdravstva, ampak izredno pomembno politično vprašanje. In bi bilo prav, da se predsednik vlade opredeli in pove, kaj je dejansko tisto stališče in tisti glavni razlogi, zakaj moramo ta predlog zakona sprejeti. Želim dejansko slišati njihovo mnenje. V nasprotnem primeru se bom pač moral odločati po tem, kar bom slišal tukaj; upam, da se bo to zgodilo. Kot opozicijski poslanec sem tudi v veliki dilemi, namreč, uspeli ste - prav gotovo ne kar tako, ampak z nekim namenom, prav gotovo z nekim namenom - izredno močno zmanipulirati slovensko javnost. In sedaj, če je ta večina slovenske javnosti obrnjena proti sprejetju tega zakona, si kot opozicijski poslanec pred bližajočimi volitvami ne morem dovoliti, da bom zdaj glasoval proti javnemu mnenju. Tako sem tukaj tako rekoč pod velikimi pritiski. Veliko je bilo govorjeno tudi o gospodu Dragonju, ki je -, kot smo slišali danes, tako s strani gospoda ministra, kot tudi gospoda poslanca Podobnika in tudi drugih razpravljavcev - dal v nekih različnih trenutkih v nekem daljšem obdobju zelo različne in kontradiktorne izjave. Zdaj, zakaj je tako govoril, ve on sam. Prav gotovo so neka ozadja, ampak povedal bom samo to, da me ta njegova kontradiktornost niti tako veliko ne čudi in je ne bom upošteval. Namreč, sam sem včeraj na preiskovalni komisiji samo z enim stavkom povedal, se prepričal, da je v eni sami uri, ne v nekem daljšem obdobju, o isti stvari je govoril popolnoma kontradiktorno. Tako mislim, da izjave - tisti, ki ste jih navajali - gospoda Dragonje ne morejo biti kredibilne in jih dejansko ne morem upoštevati pri tej razpravi. Je pa res tudi, da je gospod Dragonja član LDS-a in bi bilo prav, da bi pri tem primeru imeli neko skupno stališče, neko skupno mnenje in to bi se morali že zdavnaj uskladiti, ne da ste spravili slovensko javnost v tako dilemo in v tako negotovost pri vseh teh vprašanjih in da ste tako zmanipulirali to vprašanje. To se ne bi smelo zgoditi, s strani največje vladne stranke LDS se to ne bi smelo zgoditi. Torej, jaz bi pač prosil, da pokličete te predstavnike v državni zbor, čeprav so mogoče res tukaj njihovi namestniki, ampak so to le najbolj odgovorne osebnosti, ki bi lahko odgovorile na ta vprašanja in tudi potrdile njihovo videnje, njihovo poznavanje te situacije in pa rešitev tega izredno težkega političnega vprašanja in seveda s tem tudi izpostavile svojo osebnost, svojo integriteto za primer, če mogoče ta zakon mogoče celo v državnem zboru danes pade. Jaz bi prosil, da se te osebnosti pozove v državni zbor in da, pač, poskušajo odgovoriti na vsa ta pomembna vprašanja. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Kelemina. Besedo ima kolega Jerovšek in za njim gospod minister. Kolega Jerovšek, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi! Dlje se razpravlja, bolje je poslansko telo tu razdeljeno v tehtanju ekonomskih in političnih učinkov spremembe tega zakona in o zaščiti intelektualne lastnine: v bistvu gre na slovensko gospodarstvo in na slovensko politiko. Čeprav je zakon izredno kratek, pa se lahko v tej zadevi skrivajo usodna politična vprašanja glede slovenskega razvoja, pridruževanja integracijam in tako naprej. Vendar se čudim in bojim, da se vlada o tej zadevi ni resno usedla in ni opravila poglobljene razprave. Kajti v tem slučaju bi pričakoval, da bi ministri, ki se jih zadeva, poleg ministra za zdravje, usodno dotika, zastavili svoje ime in svoj ugled in svojo avtoriteto, da bi prepričali vsaj vladne stranke. Opažam usodno razklanost vladnih strank in se sprašujem, ali je temu vzrok, da so v dvomih glede ekonomskih učinkov, ali pa so stranke, katerih predstavniki so še do nedavnega bili izrazito proti vstopu v Nato, našle način, kako se posredno ali pa zahrbtno izogniti včlanitvi v zvezo Nato. Lahko je to. Še posebej gre pa sedaj tu pri tej zadevi za več stvari in so kompleksne. Želel bi odgovor, kako bodo te stvari vplivale oziroma na interakcijo teh zadev, ki se tiče teh zdravil; se pravi, tega dela kemije zdravil, proizvodnje, razvoja zdravil, na nek način te patentne zaščite, ki se širi tudina to podatkovno eksluzivnost: ali se to nanaša dejansko samo na preparate iz zdravstva, se pravi, kemijske spojine, ki so zdravilno učinkovite, ali se to širi tudi posledično kdaj na druge kemijske proizvode, druge kemijske spojine. Namreč pred leti je bilo, kolikor sem jaz poznal to patentno zaščito oziroma zaščito intelektualne lastnine, vidim, da se je zelo spremenilo v svetu, da je bil zaščiten samo postopek proizvodnje neke kemijske spojine. Danes je kemijska spojina, očitno, na področju zdravil zaščitena. Če se bo to širilo ali pa se širi na celotno kemijo, potem ima lahko to, seveda, katastrofalne posledice, o katerih bi morala naša industrija in kemija razmišljati. Poglejte. Slovenska kemija je bila od vseh naravoslovnih in tehničnih ved, po mojem, veda, ki je največ naredila na področju razvoja. Zaradi tega nobeno večje kemijsko podjetje ali pa bolj markantno podjetje ni ob izgubi jugoslovanskih trgov propadlo. Bili so - kemija je imela lastne proizvode, lastne tehnologije in jih je tudi izvažala, tehnologije, seveda pa so kemiki delali na način, da niso capljali za svetovnim razvojem, ampak to, čemur pravimo sedaj tu generični proizvod, da so šli v patentno literaturo, ugotovili, da je razvit nek proizvod in našli lastni postopek, in se s tem izognili patentni zaščiti. Zato bi jaz želel vedeti, ali je tudi na drugih področjih že podobna zakonodaja: če je to tudi že bilo izpogajano, kakšni so tisti roki teh prehodnih obdobij, kako so druge države v Evropi na tem področju. Nimam točnih podatkov. In pa seveda mene izrazito bega to, da Drnovškovi ministri o isti zadevi govorijo različno. Drnovškov minister gospod Dragonja, bivši minister, pravi, da je to prehitro, da bodo posledice hude. Visoki donedavni kandidat za podpredsednika liberalne demokracije ali pa mogoče še nadaljnji kandidat in po nekaterih kombinacijah tudi morebitni kandidat za predsednika, LDS-ovega predsednika, neke prehodne vlade [[...]]
To ni tema, kolega Jerovšek.
Ne. Saj ne o tem - [[...]], gospod Miloš Kovačič, namreč kandidat za podpredsednika liberalne demokracije, govori tu, kar so že citirali drugi, da pričakuje, da sprememba ne bo potrjena. To najvišji funkcionarji liberalne demokracije govorijo o isti zadevi popolnoma drugače. Vidim tu nek nemir v teh vrstah, neenotnost, tudi kar se je preneslo na poslansko skupino. In prav tako bi rad vedel, ali je to, kar pravi gospod Miloš Kovačič, da je pol Evrope na "watch" listi, pa zaradi tega ni konec sveta. To je povedal visoki funkcionar liberalne demokracije, ki pa je tudi - gospod Jaša Zlobec - bi rekel, intelektualec.
Prosim za mir v dvorani. In predlagam, da se držimo teme.
Zaradi tega bi bilo treba, da bi prišlo tu do neke uskladitve in da dejansko izvemo kako bodo te spremembe pa te odločitve vplivale. Glejte, problem je tudi v tem, da imamo mi relativno kvalitetno šolstvo, visokošolstvo na področju izobrazbe kemijskih kadrov. In sedaj se bodo pod vplivom tega ti razvojni centri - Krka že napoveduje - selili v Rusijo, recimo. Ker pač je Rusija toliko velika država, da se ji ni treba ukloniti temu pritisku. Jaz ne rečem, da mi moramo vztrajati, da se ne bomo uklonili. Morda je nujno potrebno, da to danes sprejmemo. Morda smo zaradi tega na usodnem razpotju na nekaterih drugih političnih področjih, vendar te odgovore moramo dobiti. Nimam pa občutka, da vlada o tem resno razmišlja, da bodo vsa ta področja gospodarskih učinkov, političnih učinkov ostala neodgovorjena, ker mislim, bilo boljše, da bi dvaministra sem prišla - ob dolžnem spoštovanju do vseh državnih sekretarjev in drugih uslužbencev - kot pa, da pride pet nižje rangiranih funkcionarjev. Ker bi bolj zaupali lahko, da stojijo za tem politično. Jaz upam, da bodo dali poleg ministra Kebra tudi drugi resorji ustrezne odgovore, da bomo kolikor toliko pomirjeni, da ne bomo naredili napake. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Jerovšek, vaše izvajanje je izzvalo repliko, kolega Anderlič želi besedo. Prosim za mir v dvorani! Kolega Anderlič ima besedo.
Seveda ni to tista reakcija, ki je običajna, ko gospod Jerovšek poživi vzdušje v dvorani in potem natrosi nekaj stvari, ki bi jih veljalo komentirati. Danes ni bil tako duhovit, da bi veljalo to komentirati, o čemer je vmes govoril, pa tudi mislim, da je odmik od točke dnevnega reda. Je pa res, da bi bilo zelo v redu, če bi se, ko citira razne izjave, pravzaprav prepričal, kaj v samih izjavah piše in kaj je predhodno bilo na določeno temo povedano ali pa, kar se je dogajalo, in zakaj so take izjave tudi nastale. Dejstvo je, da je slovenska farmacevtska industrija najbolj zainteresirana za to - in to izhaja iz izjav tako gospoda Dragonje kot gospoda Kovačiča že vrsto let, če hočete, zadnji dve, tri leta -, da se razmere na področju zaščite intelektualne lastnine in pa vzpostavljanja možnosti za to, da oni v okviru svojih dejavnosti opravljajo stvari tako, kot se v urejenem svetu opravljajo. In prav gotovo ni mogoče teh izjav iz preteklosti, vključno s tistim, kar je gospod minister danes razlagal, da je kljub vsemu vlada in ministrstvo samo v zadnjih letih mogoče celo bolj tenkočutno kot v preteklih letih sledilo, sta sledila torej vlada in ministrstvo, potrebam farmacevtske industrije in so z roko v roki ali ramo ob rami počeli nekatere stvari, ki so se urejale najprej v zakonu o zdravilih iz leta 1999 in potem tudi v spremembi zakona leta 2000. In to, mislim, da je odgovorno početje, kajti vsaka zadeva, ki jo ta parlament ali še prej vlada sprejema, mora biti do neke mere ali pa do tiste mere, ko so ti interesi lahko skladni, pretestirana, preverjena s tistimi, na katere se nanaša in katerim je v korist, škodo ali pa, zaradi katerih se to sploh sprejema. In zato je - vsaj tako je moje mnenje - prepričanje, ki ga tudi pravzaprav v zadnjem času, v zadnjih dneh, ko pravzaprav podrobneje proučujem to materijo, utrjujem, je to, da država Slovenija, ko sprejema to odločitev o tem, da bo ta zakon pač spremenila, ki smo ga spremenili recimo leta 2000, da dela korist tej državi, tej farmacevtski industriji, tem državljanom, ne samo na segmentu, ki se mogoče v tem trenutku kaže, da je ekonomski, da se kaže skozi ceno zdravil, da se kaže skozi ne vem katere druge elemente. Za obstoj te industrije v prehodnem obdobju, ko bo Slovenija članica Evropske unije, ko bo s polnimi pljuči dihala tudi zrak Svetovne trgovinske organizacije in bo partner tistih, ki bodo vredni spoštovanja, ki se jih bo cenilo zato, ker spoštujejo zakon itn.; da je to veliko večji interes, kot pa kratkoročen interes, koliko bi mogoče še lahko v tem letu postorili. To je moje trdno prepričanje po tistem, kar vem. Za to, da pripraviš neko generično zdravilo, je potreben čas, je potrebno znanje, so potrebni postopki, je treba iti skozi proceduro itn. in v temtrenutku ni mogoče trditi nasprotnega, kot trdi minister, kot trdi vlada ali kot v tem trenutku trdim tudi sam, ker sem se prepričal in sem preveril vse, kar je povezano s tem. Lahko da je lažje se usesti na javno mnenje, ki sprašuje 182 bralcev, ki pravi: "Ali ste za to, da sprejme ta zakon zato, ker pritiska Amerika?" "Nisem za to." Jaz sem bil en redkih, ki je dvakrat problematiziral na kolegiju uvrstitev te točke na dnevni red zaradi tega, ker se mi vedno upira in nisem nikoli za to, da se nekaj delapod pritiskom. [[Znak za konec razprave.]] Zato seveda mislim, da trositi vse stvari, v en koš metati vse - ampak se bom moral očitno še enkrat javiti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister dr. Keber je prosil, da namesto njega nastopi najprej dr. Nahtigal, direktor službe vlade za zakonodajo [[...]]Prosim, imate repliko, kolega Jerovšek? Je potrebna? Kolega Jerovšek, prosim.
Ne, ker je kolega Anderlič, kot da je meni repliciral. Jaz ne vidim nobene kontradiktornosti med mojim nastopom in vašim. Jaz se tudi sprašujem, ali - jaz bi se rad najboljše odločil in najbolj pravilno določil. Jaz sem vam pa postavil, ali ni morda v tem skrita tudi razcepljenost te koalicije, ali ni v tem skrito tudi izogibanje vstopu v Nato. Na tobi raje slišal odgovor, zakaj razcepljenost, če se vsi zavzemamo za ekonomske nacionalne interese, potem bi vladna koalicija, ki ima boljše podatke, boljše informacije, lahko enotna pri tej zadevi. Hvala lepa.
Kolega Anderlič, replika.
Jaz sem trdno prepričan, gospod Jerovšek, da lahko zelo na kratko odgovorim. Včeraj je bilo jasno izraženo v tej dvorani, kakšen je odnos te koalicije do Nata in konec koncev tudi skozi ustanavljanje civilno-družbenih društev, ali kako se temu reče, skupaj, ministrov in predstavnikov pomembnega člana opozicije, celo predsednika stranke, pomeni, da smo tako rekoč ne samo koalicija, celo koalicija in opozicija na podobnem bregu. Kar se pa tiče tega zakona in glasovanja o tem zakonu, bodite prepričani, da bo glasovanje pokazalo, kako enotna in koliko glasov ta koalicija zbere, in prepričan sem, da bo en glas več, kot je potrebno za zavrnitev zakona, torej da bo zakon podprt.
Hvala lepa. Torej, najprej bi dal besedo dr. Nahtigalu, direktorju službe, za njim ministru. Drži, minister, ste želeli tak vrstni red predstavnikov vlade? Prav. Dr. Nahtigal, imate besedo.
Predsednik, hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Že v razpravi ste nakazali celo vrsto vprašanj, dilem, dvomov, nejasnosti, ki se tičejo te razprave, celo vrsto vprašanj, ki bi jih želeli po svojih najboljših močeh in vednosti razložiti in pojasniti, tako sam kot kolegi iz posameznih resorjev, to so resorji ministrstva za zunanje zadeve, to je član ožje pogajalske skupine za pogajanja z Evropsko unijo in pa predstavniki, strokovnjaki s področja industrijske lastnine, torej iz urada za intelektualno lastnino. Vprašanje, ki je v tem trenutku na mizi, je pravzaprav po eni strani, kot smo videli iz razprave, zelo kompleksno in zelo zahtevno, po drugi strani pa bi se ga dalo izkristalizirati in zelo jasno definirati. Gre za vprašanje, ali Slovenija je pripravljena in bo na normativni ravni in prek svojih institucij spoštovala zavezo tako imenovanega varovanja izključnosti podatkov v postopkih registracij zdravil ali ne. Gre za zavezo, za katero v preteklosti ni bilo veliko vprašanj niti dvomov. Slovenija je od svoje samostojnosti naprej povsem kredibilna članica številnih mednarodnih organizacij, združenj, se pospešeno vključuje v Evropsko unijo in druge strateške svetovne integracije. Že na začetku 90-ih let je izdelala zelo kvaliteten in v mednarodni strokovni javnosti priznan zakon o industrijski lastnini, ki je nekako dolgo časa štel za nek modelni zakon, ki ga naj tudi druge države v tranziciji in druge države, ki nekako poskušajo stopiti na pot razvitih držav, tako na pravnem nivoju kot na ekonomskem, socialnem in drugih področjih, naj ga poskušajo posnemati. Vendar je totudi desetletje hitrega razvoja na področju industrijske lastnine, tehnološkega razvoja, tudi farmacevtike. Tako je tudi Slovenija bila primorana tekom tega desetletja, tudi zaradi članstva in sprejetih mednarodnih obveznosti - vemo, ves čas poteka tudi zelo hiter razvoj mednarodnega prava, mednarodnih standardov na različnih področjih; globalizacija poteka izjemno hitro in Slovenija je del teh vseh procesov, tako mednarodnopravnih, globalizacijskih, vključevanja v različne integracije in znotraj tega tudisprejema vrsto novih obveznosti, ki jih nekako poskuša tudi implementirati v naš notranji pravni red in na ta način zaveze sprejeti navzven in jih tudi izvrševati na območju Republike Slovenije. Gre za celo vrsto različnih krogov pogajanj znotraj Svetovnetrgovinske organizacije, gre za podpis evropskega pridružitvenega sporazuma, gre za vrsto drugih zavez, ki jih je Slovenija v tem desetletju sprejela. Kot rečeno, v vsem tem času ni bila niti senca dvoma na Republiki Sloveniji, da kvalitetno in kredibilno izvršuje vse sprejete zaveze na področju industrijske lastnine. Prvi dvom, ki se je pojavil, se je pojavil z nenadno in hitro spremembo zakona o zdravilih sredi poletja leta 2000. Do takrat je veljalo, da je tudi zakon o zdravilih popolnoma usklajen z vsemi sprejetimi zavezami, ni bil kakorkoli kritiziran, postavljen pod vprašaj. Vendar je pa nastopila julija tista hitra, nekako nepričakovana sprememba, tega tako imenovanega 116.a člena, s katerim odlaša prevzemanje obveznosti, povezanih s tako imenovanozaščito izključnosti podatkov. Takrat o tem ni bilo veliko govora, niti razprav, vendar pa od takrat naprej tujina praktično od poletja leta 2000 ves čas sprašuje različne državne institucije, resorje, vlado, kaj pravzaprav tista sprememba, nenadna in za tujino nerazumljiva, pa tudi za različne proizvajalce, ki nastopajo in sodelujejo na našem trgu, pravzaprav pomeni. Vprašanje, ki je bilo na mizi, je bilo zelo enostavno: ali Slovenija še naprej sprejema vsa pravila, vse mednarodne zaveze na področju varovanja industrijske lastnine, zaščite intelektualnih storitev ali pa s to odložitvijo teh zavez nekako od tega želi odstopiti. Šlo je torej za vprašanje, ali smo pripravljeni ali smo sposobni znotraj urada za zdravila, kjer se registrirajo zdravila, ki lahko potem nastopijo oziroma imajo dostop do slovenskega trga zdravil, ali v tistih postopkih, kjer morajo zaprositelji, torej proizvajalci zdravil, vložiti potrebno dokumentacijo, ali je tista dokumentacija v tem uradu zaščitena, da nimajo drugi konkurenti do nje dostop, ali ne. Postopek za registracijo zdravil poteka tako, da proizvajalci, ki imajo - recimo - svoj proizvod patentiran, zaščiten na uradu za industrijsko lastnino, predložijo v fazi postopka pridobivanja dovoljenja za dajanje zdravila v promet - tudi morajo to predložiti in vso to dokumentacijo na uradu za zdravila in tam so vse te študije, ki so zelo strokovne, ki so klinične študije, ki so eden od pogojev, da sploh lahko originalna zdravila pridejo na trg do bolnišnic, do lekarn in v končni fazi do pacientov. Te klinične študije nastajajo skozi dolga leta. Gre za to, da jih najprej testirajo - nova zdravila, nove proizvode - na živalih, potem so po raznih klinikah, so cela vrsta znanstvenih elaboratov in vseh možnih drugih poskusov, ki dokazujejo učinkovitost in neškodljivost takšnega zdravila. Torej, so zelo drage študije, zelo dolga leta trajajo in proizvajalci generikov teh študij ne počnejo. Te klinične študije ne počnejo, ker trajajo predolgo, ker so predraga in ker se proizvajalcem generikov enostavno to ne izplača početi. Vprašanje, ki je bilo zastavljeno različnim državnim institucijam, je torej v tem, ali bo Slovenija zagotovila morebitnim proizvajalcem originalnih inovativnih zdravil v Sloveniji, če bodo predložili tudi te klinične študije, ali jim zagotavlja, da jih drugi ne bodo mogli uporabljati, ali ne. To je vse vprašanje, pravno, strokovno vprašanje na področju tako imenovane izključnosti podatkov in, seveda, ali generični proizvajalci lahko uporabljajo te klinične študije, ali se lahko na njih sklicujejo, ko sami poskušajo doseči registracijo za podobna zdravila na nekem trgu zdravil. Gre za vprašanje, ki je bilo v preteklosti že rešeno, ki je bilo enkrat v parlamentu že sprejeto in je bilo rečeno, da prehodno obdobje do 31.121999 in je bilo vse skupaj nesporno še vse do poletja leta 2000, ko nenadoma dobimo to podaljšanje tega obdobja za dve leti in takrat se vsa zgodba na novo odpre. Gre za področje oziroma vprašanje, ki ga farmacevti, farmacevtska industrija zelo dobro pozna, tako nacionalna kot svetovna, in gre enostavno za vprašanje državnim institucijam, ali so pripravljene vzdrževati sprejete obveznosti in zagotoviti varstvo teh kliničnih študij in drugih podatkov, predloženih uradu za registracije, ali ne. To je torej osnovna dilema, pravna dilema, ki je v tem trenutku na mizi s tem zakonom. Seveda, gre predvsem tudi za mednarodno pravno vprašanje, ali je Slovenija pripravljena in sposobna zagotavljati tako zaščito vsem farmacevtskim proizvajalcem. Takšna rešitev je bila postavljena pod vprašaj - ta sprememba, nenadna, iz poleti leta 2000, je bila postavljena pod vprašaj - s strani več različnih mednarodnih združenj, med drugim je bila tudi kritizirana večkratno s strani evropske komisije, ki meni, da takšno odlaganje že sprejetih obveznosti ni na mestu, in nekako poziva Republiko Slovenijo, da ponovno vrne to odločitev na tisto stanje, ki je bilo enkrat v preteklosti že sprejeto, o katerem je že bilo doseženo soglasje, s katerim so bili seznanjeni in so za njega že dolga leta vedeli, praktično čez vsa 90-a leta, tako nacionalni proizvajalci zdravil kot svetovni proizvajalci in so imeli dolgo prehodno obdobje, v katerem bi se lahko pripravili, da bi dovolj učinkovito znali odgovoriti na nove odzive, ki so pač posledica sprejetih mednarodnih obveznosti in pripravljenosti Slovenije, da upošteva in spoštuje ter igra po mednarodnopravnih normah in jih je sposobna resnično tudi izvajati v svojem pravnem redu, pred svojimi institucijami, ne pa, da na ravni mednarodnih institucij daje celo vrsto nekih zavez, nekih obljub, potem pa doma tega ne izvršuje. Gre torej za vprašanje, ali smo pripravljeni tudi resnično izvajati tiste zaveze, ki smo se jih zavezali, ki so bile potrjene s strani vlade, ki so bile ratificirane v parlamentu - to velja tako za evropski pridružitveni sporazum kot za marakeški sporazum, kot za članstvo v vseh mogočih mednarodnih organizacijah in povezanih sprejetih obveznosti v zvezi s tem. Toliko torej o pravni dilemi in vprašanju, ali smo torej pripravljeni stem dati jasen signal, da v Sloveniji, v slovenskem pravnem redu so podatki pri uradu za zdravila zakonsko zaščiteni. Kar se tiče nekaterih drugih vprašanj, ki so bila izpostavljena: kaj pomeni uvrstitev na listo 301. Gre pravzaprav za nek signal, opomin oziroma opozorilo, da Slovenija ne izvaja tistih mednarodnih obveznosti, za katere je sama pristopila, h katerim se je sama zavezala, da jih bo izvajala. Ne gre za bilateralno zadevo, gre za multilateralno zadevo. Gre za to, da bo s tem opozorilom opozorjena vsa svetovna javnost, ker bo to, kot je običaj v takšnih situacijah, šlo zelo hitro po celem svetu, da Slovenija naenkrat ni več kredibilna članica oziroma izvajalka mednarodnih pravnih predpisov na področju industrijske lastnine. Zgolj sama ta sprememba - torej, z njo stoji ali pa pade kredibilnost Slovenije na področju izvrševanja zaščite industrijske lastnine. Poleg tega, da bo Slovenija v hipu s samo takšno svetovno objavo - iz tega razloga - na listi 301 izgubila kredibilnost na področju industrijske lastnine, bo potegnila za seboj celo vrsto drugih konkretnih, pa tudi bolj posrednih posledic. V trenutku ji bo padel zanesljivo tudi raiting pri mednarodnih finančnih institucijah, otežen - to izhaja iz izkušenj drugih držav, ki so se znašle na tej listi - bo dostop do trga mednarodnega kapitala, dvignile se bodo obrestne mere za posamezne povpraševalce po kapitalu, bodisi za izvoz in podobne stvari, in še cela vrsta drugih posledic. Hkrati pa bo Slovenija še toliko bolj rigorozno pod pregledom mednarodnih institucij in tudi trgovinskega predstavništva ZDA na področju najprej farmacevtike, tako v Sloveniji kot pri izvozu v ZDA, kjer bo uvedena cela vrsta postopkov, in potem se bo to postopoma širilo na vse ostale izvoznike in na celotno, počasi, postopoma, sploh če ne bomo pri tem kooperativni. V tem primeru se bo razširil v bistvu pregled nad celotnim izvajanjem zakonodaje na področju gospodarstva, financ, varstva industrijske lastnine in tako naprej. Skratka, cela vrsta negativnih posledic, ki so doletele tudi vrsto drugih držav, ki so se znašle na tej listi 301. Vendar pa je veliko lažje, kot kažejo izkušnje drugih držav, na to listo priti, kot pa se od nje umakniti; ponavadi je potrebnih kar nekaj let, cela vrsta dodatnih dokazovanj o kredibilnosti,po možnosti tudi novih spreminjanj in tako naprej, ki bi jih takšna uvrstitev pomenila za Republiko Slovenijo. Kar se tiče - morda še čisto na kratko, se opravičujem, če sem nekoliko predolg - torej, nekako je to vprašanje glede "cost benefit" analize. Drugo je vprašanje, kar se tiče akademskih debat o interpretaciji, neinterpelaciji mednarodnih obveznosti. To je v tem trenutku dokaj zanimivo strokovno vprašanje, vendar je akademsko vprašanje. V tem trenutku gre za povsem konkretno vprašanje: ali smo pripravljeni ali ne povedati, da bomo spoštovali zaščito podatkov s pravnim redom Republike Slovenije. Kar se pa tiče EU, pa je to področje, ki ni bilo posebej dogovorjeno ali potrjeno s strani EU. Za zaščito podatkov z Evropsko unijo imamo v tem trenutku prehodno obdobje za preregistracijo zdravil, ki ni ogroženo in še naprej velja do leta 2007. Toliko z moje strani. Hvala lepa.
Hvala lepa, dr. Nahtigal. Za repliko je prosil kolega Jelinčič, potem bom dal besedo ministru dr. Kebru. Prosim, gospod kolega Jelinčič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Gospod Nahtigal, jaz vem, da kot Drnovškov adlatus morate tako govoriti, vendar pa bi vam vseeno rad povedal, da je bil zakon o zdravju in medicinskih pripomočkih sprejet leta 1999 in da ste splošno razpravo takrat zamudili. Tako ni treba danes to ponavljati; in celo spremembe in dopolnitve k zakonu so bile sprejete že leta 2000. To se pravi, ni treba obnavljati zadev, kajti danes imamo pred seboj drug zakon, ki ima sam dva člena. Glede "watch liste" vam pa moram pripomniti, da je na njej s presledki več kot pol Evrope. Stalno je na tej "watch listi" največji prijatelj Združenih držav Amerike, Izrael. Sploh ne gre dol z "watch liste". Italija kot zaveznica v Nato paktu gre malo dol, pa spet na "watch listo", pa spet dol, pa spet na "watch listo". Soseda Združenih držav Amerike z drugega kontinenta, Kanada je več ali manj stalno prisotna na "watch listi". Zato gospod Nahtigal, z gostobesedjem nas ne boste prepričali.
Hvala lepa. Na mojem seznamu ni več prijavljenih za razpravo. Kolega mag. Vizjak boste dobili besedo potem, ko bo dobil besedo minister, razen če želite minister, da se razprav poslancev izteče in odgovarjate na koncu. Na koncu. Prav. Želite pojasnila ministra. Prav. Gospod minister, imate besedo.
Spoštovane poslanke in poslanci. Tudi iz vaših razprav sem razbral, da vam ni vseeno, kakšna bo odločitev v glasovanju o današnjem zakonu. In tako mi delite skrb, ki je tudi moja in ki je tudi skrb vlade, da bi prišlo do prave odločitve. Navsezadnje vam bom skušal povedati, da je danes pred vami zakon po izrednem postopku zato, ker vlada ni želela sama prevzeti odgovornost za karkoli, kar bi morda sledilo, če bi morda bili uvrščeni na tako imenovano listo opazovalnih držav s strani Združenih držav. To odločitev bomo, pač, morali sprejeti skupaj v državnem zboru. Dovolite mi, da rečem naslednje. Najprej ne gre za pogoj, da bi se včlanili v Nato pakt. Tega ne vemo. Morda bo to vplivalo, vendar tega ne vemo. Lahko povem odkrito. Ne vemo, če bi bil to pogoj za našo včlanitev v Evropsko unijo. Zelo verjetno da, vendar ne vemo. Ampak nedvomno pa kjerkoli bo Slovenija, ali bo v teh mednarodnih združbah ali ne, bo morala upoštevati mednarodno pravo in na področju intelektualne lastnine se mednarodno pravo vse bolj spoštuje, celo v državah, ki so po ravni razvoja, bistveno bolj oddaljene od Slovenije. Tako preprosto, ko se sprašujemo, ali gre za našo zakonodajo ali spoštujemo lastno pravo - da. Ali spoštujemo mednarodno pravo, seveda si moramo skupaj odgovoriti. In mi si bomo dali zaveze in da se vključujemo v mednarodno skupnost tudi na ta način, da spoštujemo mednarodno pravo. Združene države - jim ni potrebno izsiljevati, sosamo tako velike, da si same lahko organizirajo prek svojega ministrstva za trgovino svojo "watch" listo in svoje pritiske. Neka manjša država bi nas lahko postavila pred Svetovno trgovinsko organizacijo in sprožila enake postopke. Naj vas opozorim, da tudi naša podjetja, prav naša farmacevtska podjetja pri nekaterih uspešno iztoženih tožbah, se sklicujejo na mednarodno zakonodajo. Zato je kljub vsemu potrebno povedati tisto, kar je povedal gospod Nahtigal. Ta zgodovina, da Slovenija v bistvu pravzaprav pogumno sprejme vse obveznosti že leta 1999, nato jih odloži za dve leti leta 2000 in nedvomno sproži s tem aktom veliko pozornost tistih, ki iščejo razloge, zakaj smo to storili. In v tej točki, mi dovolite, da rečem, je tudi dokaz za tiste, ki ste postavljali vprašanje, kaj je storila vlada, da bi karkoli odložila, učinke, pritiske, izsiljevanja ali kakorkoli že hočete imenovati, čeprav po moji presoji seveda ni izsiljevanje tisto, kar se da zahtevati na podlagi mednarodne zakonodaje. Slovenija oziroma slovenska vlada, mogoče je to malo, je storila natanko to, da še nismo pod udarom nikakršnih sankcij, pa je januar leta 2002 in do konca veljavnosti obstoječega zakona je tako ali tako samo še 11 mesecev. Najmanj to je storila. Meni pravzaprav možnost, da bi na nasprotno stran vplival z nekaterimi podatki, preprečuje, da bi vam pripovedoval o diskretni diplomaciji, o popuščanjih, o mižanju na eno oko, na čakanju na postopek preko parlamenta, ki je bil vedno očitan, kot da gre za umetno zavlačevanje, in ne nazadnje tudi o nepodpisanih papirjih, ki so od nas terjali, da Slovenija nobenega zdravila več ne registrira, dokler ne bo zakon spremenjen, kar smo odločno odklonili in proglasili za vmešavanje v notranjo zakonodajo slovenske države. Toliko tistim, ki menijo da ne vemo, kaj je obstoječa zakonodaja. Natanko to smo zahtevali, da se spoštuje obstoječa zakonodaja. Žal mi je seveda, čeprav je bilo potrebno, da procesi, ki so bili diskretni, jih nismo objavljali na velika ušesa, ampak prav gotovo so predstavniki posameznih poslanskih skupin, zlasti pa matičnega odbora, ki se je pravzaprav spraševal, mislim, da že junija lani, čemu pa ne bi pravzaprav hitro sprejeli tega kratkega zakona. Dali smo diskretno vedeti, za kakšne probleme gre, za kakšne odločitve gre v ozadju, da smo peljali zakon in ga želeli sprejeti po rednem postopku v decembru leta 2001. To smo tudi pričakovali, da se bo zgodilo. In ker se ni zgodilo, ker se je pač ta seja vlekla, potem smo dobili zagotovilo, da bo naslednja redna seja pred 22. januarjem. In šele ko smo ugotovili zadnje dneve, da ne bo redne seje pred 22. januarjem in ker je pač ta "dead line" s strani Amerike 25. januar, smo se odločili, da tvegamo nedvomno rizično odločitev, kako bo odmevala in pred vami in pred javnostjo, da rečemo izredna seja zgolj zato, kar nekateri med vami interpretirate kot neumestno popuščanje pritiskom neke farmacevtske industrije. V bistvu gre pač za našo skupno usodo in skupno odločitev in da ponovim tisti stavek: Čutim, da je marsikdo med vami izrekel toin izrekel to občutje tudi iz opozicijskih vrst, da je velika odločitev na tem, kako se odločiti. Dovolite, da na tista pomembna vprašanja, ki ste jih postavili, ponovim odgovore, da se boste lažje odločili. Če od mene terjate koristi in škodo za prihodnja leta, je seveda ne morete dobiti. Od mene lahko pričakujete odgovor, kaj se bo zgodilo v sedanjih mesecih, za kolikor skrajšujemo s to spremembo zakona možnosti naše farmacevtske industrije. Ker v vsakem primeru velja obstoječi zakon po 1. januarju prihodnjega leta. Za to obdobje od mene lahko pričakujete odgovor. Tudi tukaj mogoče ne boste zadovoljni z mojim odgovorom. Citirate namreč telefonske klice iz Moskve kot relevantne, citirate zapise iz časopisja, ki naj bi bili relevantni. Ti predstavniki farmacevtske industrije so bili v državnem zboru na odboru za zdravstvo na začetku decembra. Torej, pred tisto sejo, na kateri smo menili, da bomo obravnavali ta zakon. Marsikdo od teh članov odbora sedi v tej dvorani. Glasovanje na koncu seje je bilo 13:0.Ali ni to zadosti velik razlog, da mi morate verjeti, da na tej seji nismo slišali relevantnih razlogov. Ne, niti peticije s strani farmacevtske industrije, da je nujno potrebno odložiti zakon, da je zelo nevaren zanjo, ker navsezadnje odbor tega ne bi mogel preslišati, če bi to slišali. Nismo slišali nobenega naštevanja zdravil, ki naj bi bila bojda še v postopku. Dovolite pa, da vsaj deloma pojasnim zmoto oziroma ne zmoto, interpretacijo nekaterih. 5. decembra - to je odgovor ne samo za poslanca Podobnika, tudi še za nekatere druge, poslanca Potrča - 5. decembra je res bilo še nekaj proizvodov, s katerimi smo čakali na registracijo, da jo dobesedno tempiramo skupaj s procesom v državnem zboru in vsi ti proizvodi so registrirani in objavljeni v Uradnem listu, kar nedvomno marsikakšen poslanec v tej dvorani ve in je dobil osebno potrdilo od predstavnikov obeh farmacevtskih industrij. Sedaj dovolite odgovor na to, ali je v letošnjem letu še kaj, kar bi se dalo registrirati, recimo pa, da je to tako pomembno, da tvegamo uvrstitev na "watch" listo. Mi nismo dobili odgovora od farmacevtske industrije, niti v odboru, niti posebej na posebna vprašanja. Odgovor je bil ne ali pa morda je kaj, ampak ni važno. Torej, ni bilo odgovora. Naj povem, da farmacevtska industrija tudi tista zdravila, ki smo jih na koncu leta registrirali, dolgo časa ni posredovala podatkov o njih, da bi mi vedeli, kaj jim lahko in kako jim lahko pomagamo. Ampak pač to je zadeva tudi taktike z njene strani. Nedvomno torej lahko po vedenju, ne, ker to vem, ampak po podatkih, za katere sem prosil, in menim, da če vlada ali pa minister za zdravje zastopa kljub vsemu interes farmacevtske industrije, bi jih moral vsaj na zaupen način izvedeti. Lahko odgovorim, da nimam v glavi niti enega samega zdravila, ki bi pa, čeprav samo slučajno, morda lahko prišel na vrsto v letošnjem letu. Pri tem morate vedeti, da že postopek teh novih zdravil, ki sta jih obe tovarni registrirali v decembru lanskega leta, je od njiju zahteval izjemen napor - to ni samo papirnato delo. Zato se da tudi posredno razumsko sklepati, da nov proces nekih pomembnih zdravil v drugem letu ni mačji kašelj. Predvsem je pa potem tudi postopek registracije na našem uradu za zdravila dolgotrajen in lahko traja sedem mesecev, na vsak način pa traja kar veliko mesecev. To pomeni spet čisto na ravni zdravorazumskega sklepanja se oži prostor, da bi lahko ta farmacevtska industrija v letu 2002 še karkoli pridobila. Na koncu se potem postavlja vprašanje, ki se nenehno postavlja, kaj to pomeni za zdravstveno blagajno. Jaz spremljam veliko zakonov, kjer je na koncu stalno vprašanje, kaj to pomeni v finančnem smislu, kaj pomeni recimo zaradi Evropske unije ali so finančne posledice ali ne. Nedvomno obstaja kršenje nekega drobca na področju intelektualne zakonodaje in ta čas smo mi v prekršku, hoteli ali ne, pa čeprav v drobcenem. Naj povem, to ne gre za velika piratstva, to sem danes večkrat povedal, gre za drobec, ki so ga farmacevtski giganti vsilili, ampak sedaj obstaja v zakonodaji. Torej v tej stopnji smo v prekršku. In jasno je, da če smo v prekršku, da je to neka korist za tistega, ki je v prekršku. Navsezadnje sicer ne bi bil v prekršku. Če me sprašujete, kolika bo sedaj izguba, ko ne bo več v prekršku, bi moral povedati to on sam. Nedvomno pa ni pravi odgovor na to. Pravi odgovor na to je, kako se prilagajati, kako se bo prilagodil, kako bo sprejel druga merila igre, kako se bo poravnal na isti način dela - ampak kaj bi ponavljal tisto, kar je zelo dobro in bolje od mene povedal poslanec Bernik. V vsakem primeru je pred našo industrijo potrebna določena prilagoditev. Sprašujete se, ali je bil to zanjo šok. Študentje na fakultetah vedo o tem že vrsto let, da ravno ta paradna konja naše farmacevtske industrije potrebujeta nekatere prilagoditve. Je že res, da študentje farmacije, medicine in še nekateri ne vedo točno razložiti, v čem je bistvo, ampak vedo, da smo potrebni prilagoditev. In seveda še kako dobro ve to tudi farmacevtska industrija. Gre pač preprosto za proces, kako kupiti še nekaj mesecev, ali se da še kupiti nekaj mesecev. In odgovor na to je, ali želimo mi delati vtis te, ne vem, kako bi rekel, male države z nekdanjega Balkana, ki bi kupčevala še malo in pod tepihom, zato da bi se še prerinila naprej, ali se želimo vključiti ker slej ko prej se moramo in slej ko prej bo boleče, in vedno težje bo - ali se hočemo čim prej poravnati s tem pravnim redom. Citirano je bilo tudi mnenje vlade, mnenje različnih ministrov. Dobro, če gre za anekdote ali ne, tudi danes so imeli vsi ministri vlade možnost, da bi, ker je bila razprava o tem ponovno, povedati na vladi, ali se morda s tem ne strinjajo. Ampak o tem ni bilo nikakršnega nasprotnega mnenja, celo obratno, zaveza, da je v to treba iti. Zato vam pač sporočam to: vlada je precenila in ocenila, da v tehtanju tega, kar lahko za prvi hip rečemo, da je v vsakem primeru slabo, odtehta ta učinek, da sprejmemo nekaj, kar bomo tako ali tako imeli v veljavi 31. decembra letos, daleč odtehta in pravzaprav sploh ni nikakršna škoda v primerjavi s tistim, kar bo morda sledilo s posledicami; pa ne bom končal pri Ameriki, pri posledicah v mednarodni skupnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vaš nastop je izzval nekaj replik. Najprej kolega Barovič, za njim [[...]]Proceduralno? Mag. Vizjak, proceduralno ima prednost.
Hvala lepa, predsednik. Javil sem se sicer že prej, pa sem pravzaprav želel slišati odgovor ministra za zdravje glede na vsa zastavljena vprašanja. Iz razprav oziroma odgovorov predstavnikov vlade je bilo čutiti veter in ton, da gre za usodne odločitve, da gre za odločitve, povezane s kredibilnostjo Slovenije v mednarodnem prostoru, da gre za vprašanja spoštovanja zavez, ki smo jih dali - poudarjam, zavez, ki jih je dala vlada. In, seveda, da gretudi za morebitne usodne posledice za slovensko gospodarstvo, če bi bili seveda uvrščeni na tako imenovano "watch" listo 301. Iz nastopov predstavnikov poslanskih skupin, iz razprav poslank in poslancev oziroma samo poslancev pa je sklepati, da praktično večina poslanskih skupin nasprotuje oziroma ne bo podprla tega zakona. Zato se pri nas v opoziciji zastavlja resno vprašanje - resno vprašanje, na kakšni preizkušnji je državni zbor in na kakšni preizkušnji je tudi ta vladna koalicija. Zato predlagamo in tudi želimo, da predsednik vlade v državnem zboru, v skladu s 117. členom ustave in tudi z 278. členom poslovnika, veže zaupnico vladi na sprejem tega zakona.
Kolega mag. Vizjak, 278. člen pravi, da predsednik vlade lahko vprašanje zaupnice veže na sprejem zakona ali kake druge odločitve. To je njegova odločitev, ali bo to storil ali ne. Kolega Vizjak, prosim.
Poudarjam, še enkrat poudarjam, gre za resna, usodna vprašanja, in mislim, da bi glede na klimo in glede na izražena stališča v državnem zboru za temi govornicami minister oziroma predsednik vlade to moral storiti, kajti zna se zgoditi, da bo zaradi njegovih oziroma njegove vladne koalicije, Slovenija pred usodno in nekako hudo težavo. Zato predlagamo, da se to zgodi in predlagamo to predvsem zaradi tega, da ne bo tu opozicija reševale vladne stranke.
Ta predlog je legitimen, vendar je predsednik vlade tisti, ki odloči o tem, ali bo sprejel tako odločitev ali ne. Mi mu jo tudi ne moremo naložiti. To je pojasnilo v zvezi z interpretacijo tega člena. Kolega Barovič ima sedaj besedo.
Hvala lepa. No, mi bi, če bi proceduralni predlog dali na glasovanje, podprli, ampak to ni moja replika. Jaz bi spoštovanemu gospodu ministru povedal nekaj. Ne morem pristati in nihče tule, opozicija ali pa pozicija, na trditve, da Slovenija krši mednarodno pravo. Prosim vas, kje? Slovenija si je izborila dveletno prehodno obdobje. Slovenija, lastna država za vsebino tega zakona, kise konča 31. decembra tega leta. Pogajalska skupina je izborila prehodno obdobje zato, da se bo lahko država pripravila na izvrševanje določil tega zakona. Torej Slovenija še ni kršila mednarodno pravo. In drugo vprašanje. S kakšno pravico nas lahko nekdo uvrsti na "watch listo" 301 - to je spisek držav z nizko gospodarsko in politično kredibilnostjo - ko je Slovenija v procesu pogajanja z Evropsko unijo za vstop v Evropsko unijo na prvem mestu, z zaprtimi 26 od 29 poglavij in s priznanjem večine držav vse Evrope in sveta, da je politično kredibilna država. S kakšno pravico, še enkrat sprašujem, nas lahko nekdo potem uvrsti na listo držav z nizko gospodarsko in politično kredibilnostjo, ponavljam, z izpolnjenimi 26 od 29 zahtevnih poglavij za vstop v Evropsko unijo. Trdim, da Slovenija ne krši mednarodnega prava in nobenih dogovorov do 31. decembra. Še to povem, večina držav, tako kandidatk, še bolj pa članic, vsaka si izbori še daljša prehodna obdobja kot mi, zato da poskrbi zase in da se kvalitetno pripravi na izvrševanje zakona. Zato me vlada ne more prepričati, da moram na izredni seji sprejeti nekaj, za kar je čas, ponavljam, do 31. decembra 2002. Prepričan sem, da pa se vsaj s tem lahko večina strinja. Hvala.
Besedo bosta dobila, vsaj po mojem seznamu, še kolega Jelinčič in Anderlič, potem bomo prešli na glasovanje. Zato prosim kolegice in kolege, ki so v preddverju, da pridejo v dvorano. Najprej kolega Jelinčič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ko sem prej poslušal gospoda ministra in potem poslanskega kolega, ki je predlagal, da bi se morali vprašati o zaupnici vladi, se strinjam s tem predlogom, čeprav ni šel na glasovanje in bi bilo smiselno o tem tudi razmisliti na kakšen drug način. Srh me je spreletel po hrbtu, ko sem slišal gospoda ministra, ki je rekel, slovenska vlada je storila vse, da nismo pod udarom nikakršnih sankcij. A to pomeni, da so nam Združene države Amerike grozile s sankcijami? In to, ne vem, morda s takšnimi, kot jih je doživela Zvezna Republika Jugoslavija. Ali so morda pripravljali proti Sloveniji takšne sankcije, kot jih imajo proti Kubi? Ali so mogoče pripravili iraški scenarij? Vsaj odgovor bi prosil, kateri od teh treh scenarijev je bil pripravljen, da se uvedejo sankcije proti Sloveniji in ki jih je naša vrla slovenska vlada tako odvrnila.
Kolega Anderlič, za njim kolega Podobnik.
Jaz sem želel samo pojasniti, predvsem kolegu Baroviču, čeprav bi verjetno bilo potrebno še kaj razpravljati in povedati, da vendar ne gre za tako veliko bojazen, o kateri govori gospod Vizjak, čeprav se mi zdi, da lahko prispeva k temu, da to vprašanje ne bo tako izostreno in tako problematično, da preprosto prispeva k temu, da v trenutku, ko gre za slovenski, za, če želite, nacionalni interes, da se pridruži podpori temu zakonu. Ta skrb in vezava zaupnice za ta zakon se mi zdi, da je mogoče v nepravem času ali pa na nepravi način vezana. Sicer pa gospodu Baroviču. Preprosto gre za to, da Svetovna trgovinska organizacija ali tako imenovani WTO je organizacija, v katero se je Slovenija vključila že zdavnaj in mimo Evropske unije in tudi države Evropske unije so članice. Ko se tukaj govori o tem, kaj smo si mi izposlovali do Evropske unije in prehodno obdobje prav v ničemer to ne zavezuje nobene države, ki so v WTO-ju, pa niso v EU-ju, da nas ne prijavijo preko WTO-ja in nas ne uvrstijo na to listo. Torej, vendarle gre za precej različne stvari in predvsem za dve stvari. WTO je svetovna trgovinska organizacija, v kateri smo mi polnopravni člani. Kot članico nas lahko ena od drugih članic, ki ima poseben interes, prijavi ali kakorkoli že in nas na to listo uvrsti, ker smatra, da se mi predpisov tiste organizacije, katere člani smo, ne držimo. To s tem, kakšen status imamo po Evropski uniji, nima direktne in popolne zveze na način, da bi se lahko to reklo, ker smo si izposlovali v EU-ju tako prehodno obdobje, to velja tudi za vse druge relacije, torej v WTO-ju. To se mi zdi, da je nujno pojasniti. Prav gotovo je tukaj treba reči to, da je ravno povezovanje v Evropsko unijo tisto, ki v Evropi postavlja neko, če hočemo, ravnotežje Ameriki in drugim državam na svetu zato, da bi določene pravice, določene svoje interese te države lažje udejanjale. Zato jaz mislim, da je resnično treba ločiti, da ta bojazen ali ta napoved velja kot resno opozorilo. Na nas pa je, da ravnamo tako, kot se bomo pač odločili in je za nas v danem trenutku najboljše. Jaz sem prepričan, da je v tem trenutku za nas najbolje, da sledimo predlogu vlade in podpremo ta zakon.
Hvala lepa. Kolega Podobnik je želel besedo, za njim kolega Potrč.
Hvala lepa, gospod predsednik. Glede predloga kolega Vizjaka, da se veže odločitev na zaupnico s strani predsednika vlade - to je poslovniška in ustavna možnost. Je pa nekoliko nenavadna, ker je vsaj dr. Bernik, ki je vrsto let delal na tem področju, v naprej napovedal podporo temu zakonu. Najverjetneje ga bo marsikdo iz njegove poslanske skupine tudi podprl. Ampak tudi to je način, s katerimi se pravzaprav vlado in predsednika vlade zaveže, da politično stopi za nek projekt. Ta vaš poziv pa podpiram. Jaz sem iz nastopa gospoda ministra zasledil naslednje. Da slovenska farmacevtska industrija ta hip nima niti enega generičnega zdravila v registraciji. Jaz sem vas tako razumel. To se mi zdi izredno pomembno, če sem vas tako razumel, to bo zelo pomemben podatek za mojo odločitev. Ko sem šel gledat razpravo na seji odbora, ki ste jo večkrat citirali, tam sem bil tudisam, takrat sem glasoval za zakon, ste v naprej napovedali, gospod minister, parlament, ko bo razpravljal o tem zakonu, bo obveščen ali so bili vsi postopki zaključeni - zelo korektno. Danes ste nas to obvestili. Zato mislim, da smo en problem razrešili. V vašem nastopu, v katerem ste bil prepričljivi, pa se mi zdi, da se vam je pritihotapilo stališče, ki je nenavadno: da smo bili kot država v prekršku. Kje smo bili, kateri zakon smo kršili, katero mednarodno pogodbo nismo izpolnjevali - minister ne sme tako govoriti v parlamentu, veste. To je nenavadno stališče. Kako je lahko država v prekršku? Kdo je odgovoren za to stališče? Mislim pa, da je bil tu morda nesporazum in preden glasujemo o tem vprašanju, bi bilo dobro, da se ta nesporazum razčisti. Z vednostjo ministra država ne sme biti v prekršku, sicer je to politična odgovornost tistega, ki to trdi. Ne govorim na vas, ampak govorim na vlado kot celoto. Imam pa samo še vprašanje. "Dead line", 25. januar 2002, "watch" lista 301 - kje to piše, ali mi lahko pokažete dokument? Imate depešo? Ali je to gospod Young posredoval? Hočem videti papir, ker vam ne verjamem. Kje je 25.1., pokažite mi papir in vam bom verjel. Ker včasih se kakšen tak datum pojavi, da je to zelo močan pritisk na poslance. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Potrč, po mojem seznamu ste zadnji prijavljeni za besedo. Dr. Bernik bo želel potem še.
Hvala lepa. Jaz bi najprej samo kratko repliko ali pa mnenje, opozorilo v zvezi z razpravo gospoda Nahtigala in gospoda ministra. Jaz, bi rekel, sprejemam, da gre za dve veji oblasti, v okviru katere imata vsaka svojo odgovornost. Ne sprejemam pa, da ena veja oblasti kompletno odgovornost prevaljuje na drugo, in to ste posebej gospod Nahtigal, deloma tudi gospod minister, poskušali narediti. Mi smo res v treh letih sprejemali tri zakone, s tremi roki, moram pa povedati, vsakega od teh na predlog vlade. In zato danes govoriti, da je bila eno napačna odločitev, je mogoče, ampak če je bila, je bila tudi na predlog vlade napačna odločitev. In 30. marca je vlada, v kateri je bil tudi predsednik dr. Drnovšek, resda minister za zdravstvo drug, predlagala zakon, ki smoga potem 31. julija sprejeli in z njim podaljšali ta rok. Obrazložitev, zakaj je to treba narediti, je bila takšna: takojšnja implementacija zahteve iz tretje alinee prvega odstavka, se pravi roka, je v nasprotju z gospodarskimi in ekonomskimi interesi Slovenije. Zdaj ne zameriti, ob taki obrazložitvi je najbrž bilo prav takšno odločitev sprejeti. Zdaj je drugačna. Da se ne bom še enkrat javljal, bi se zahvalil gospodu ministru za siceršnje informacije in besede. Smo se pa v poslanski skupini dogovorili, da bi to skupaj pretehtali, in bi prosil pred odločanjem za petnajst minut odmora. Hvala lepa.
Poslanska skupina združene liste je najavila zahtevo za petnajstminutni odmor pred odločanjem. Zdaj smo še sredi razprave, prijavljena sta še kolega dr. Bernik in gospod minister. Najprej kolega dr. Bernik, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ta debata je razmeroma žalostna. Slišati je toliko demagogije, slišati je, da so razne države na listi 301 in podobno. To je zelo zavajajoče, kajti države so lahko na tej listi iz različnih razlogov. In to vsi vemo. Poleg tega pa, ne vem, me bo gospod Nahtigal popravil, če se motim, tam je tudi lista "super 301", pa o tej ne bomo govorili. Mislim, da farmacevtska industrija ne potrebuje nekaterih zagovornikov, ki jih ima tukaj. Je zelo zanimivo, da mora taka farmacevtska industrija, kot je naša, ki je bogata, ki ima izredno sposobne menedžerje, iskati zagovornike tukaj. Medtem ko pa pripovedujejo, recimo, ena farmacevtska družba pravi: "Patentna zaščita povzroči monopol, ki škoduje državam, kjer ta industrija ni domicilna." Vprašajte ljudi iz naših dveh slovenskih firm, ali imajo kakšne patente. Jaz upam, da jih imajo. In vam garantiram s svojo, sicer je najnižja plača v parlamentu moja, ampak s svojo plačo vam garantiram, da čim bo nekdo tisti patent, ki je registriran kje po svetu, bo naša firma, slovenska farmacevtska firma šla in tožila tistega, ki bo ta patent kršil. In to je čisto pravilno. Obratno bi pa naredila vsaka tuja firma tu pri nas. Drugič, govori se, da je ena od teh firm včeraj v Moskvi postavila temeljni kamen za produkcijo zdravil, ki bi drugače bila producirana v Krki v Novem mestu. Dajte, prosim, katera firma bo tako na hitro te stvari naredila. Če je to res, so že davno planirali in so seveda lansirali to ravno danes, ko imamo to debato. To se pravi, tukaj je precej neiskrenosti, to je treba priznati. Zdi se mi, jaz sicer se često ne strinjam z gospodom ministrom dr. Kebrom, ampak danes je zelo jasno nekatere stvari pojasnil. In jaz mislim, "pacta sui servanda" in patenti potem tudi tehnična informacija in tako dalje. To so obveznosti, ki jih je treba spoštovati. Ne bomo šli po argentinskem modelu, kjer so firme, tuje firme, tudi morebiti kakšna slovenska, ne vem, vlagale oziroma so hotele registrirati en proces za novo zdravilo. In kaj se je zgodilo? Zgodilo se je to, da je domača firma, ki je kupila od ministrstva pod mizo tiste podatke, bila prva na trgu, ostali so pa čakali še eni dve leti. Originalni producenti so potem čakali več let. Poglejte, če je morala v gospodarstvu, potem se moramo vprašati, kakšna morala je to. Poleg tega se govori, da bodo naše firme delale oziroma producirale te generične produkte v Rusiji in drugod. Jaz vam želim vso srečo pri tem, čeprav vem, da če so ti produkti registrirani tam, jim to ne bo uspelo. Ampak dobro, naj poskusijo, čeprav po moje kršijo moralni oziroma etični zakon gospodarstva. Je pa tako, če vse gre v gospodarstvo, vsaka stvar gre, potem bodo tudi to naredili v svojo lastno korist, seveda pa v moralno izgubo. Potrebno se je s tem soočiti, s tem predlogom, kot sem že prej rekel, imam tukaj listo tistih, ki ste glasovali 1999 za omejitev in upam, seveda nekaterih, tistih, ki so se vdali, da bi bili tukaj, jih ni bilo. In tako ni bilo treba glasovati. Pozivam vse, da poskušamo slediti vladi v tem smislu, da se to sprejme, ne zaradi Amerike, ne zaradi Evropske zveze, ampak zaradi nas samih. Mislim, da je to edina stvar, ki jo lahko priporočim, čeprav nerad glasujem za to, ker nisem dobil odgovora na vprašanje, kaj je vlada delala celo leto, ker je dobro vedela, da bo do tega prišlo. Tega nisem dobil. Zato sem nekoliko, kako bi rekel, negotov, ali ni to povzročila ravno vlada, s tem da je zanemarila svojo dolžnost. Hvala.
Hvala lepa. Torej za besedo oziroma repliko so prosili, gospod minister, kolega Jelinčič, kolegica Simšičeva in če prav vidim še naprej, kolegi po vrsti bom dal besedo. Hkrati bi rekel, da imamo dovolj dobro debato. Predlagam, da tiste stvari, ki so bile že izrečene niso stvar ponavljanja. Gospod minister, želite pojasniti kakšne stvari? Prav, imate besedo. Za vami kolega Jelinčič in kolegica Simšičeva.
Nekatera utemeljena vprašanja sem slišal. Najprej seveda država v prekršku, gospodu Podobniku. Bolje bi bilo reči, da nam očitajo, da kršimo obveznosti in da pričakujejo od nas, da se bomo prilagodili mednarodnemu pravu v tem oziru. Seveda prekrška konkretno nihče še ni ugotavljal. Sicer pa bi odgovoril gospodu poslancu Potrču. V tem primeru se morda nisva razumela. Ja, možno je ugotoviti, da je naš zakon iz leta 2000 na koncu koncev srečno prišel skozi in da je naša farmacevtska industrija imela še pomembno korist od odloga, ki od takrat traja že leto in pol. Definitivno. Iz tega izhaja vsaj delni odgovor gospodu Berniku, kaj je delala vlada vmes. Vlada je pač vmes, kot sem rekel, z neko tiho diplomacijo zadrževala tisto, kar gospod Jelinčič sprašuje, kakšne sankcije pa so to. Sankcije seveda, sem še vedno rekel, kar se tiče Amerike je to nekaj, kar smo danes razpravljali, in se imenuje ta "watch" lista. Mimogrede, Madžarska je vmes že šla na drugo stopnjo te "watch" liste. Po tretji stopnji se začnejo hujše sankcije. To pomeni, mi nismo prišli na to. Tudi strinjam se z gospodom Potrčom, če me je razumel na ta način, da prelagamo odgovornost na parlament. Ne. To je bil tisti del razlage, ko sem želel pojasniti, zakaj nujnost, tako nenavadna potreba po nujnosti seje zgolj zaradi vezave na ta datum, ker preprosto nismo uspeli, morda zaradi naše nespretnosti, da bi prišli na seje parlamenta v decembru. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Jelinčič, kolegica Simšičeva, kolega Avšič. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Skrbi me, da imamo v parlamentu člane, poslance, ki se tako zavzemajo za ameriške interese in so jih pripravljeni preferirati nad slovenskimi. Mislim, žal mi je, vendar pa glede na zgodovinska dejstva, me to nič ne čudi.
Kolegica Simšičeva. Prosim, kolegica Simšičeva. Potem pa dr. Bernik.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Rada bi se pravzaprav odzvala na besede gospoda Bernika, ki se je spraševal, kako to, da ima uspešna slovenska industrija zagovornike v slovenskem parlamentu. Meni se zdi to popolnoma normalno. Normalno za vsak nacionalni parlament, da ima uspešna nacionalna industrija zagovornike v nacionalnem parlamentu, ali mu rečemo državni zbor ali pa ameriški kongres. In zato se mi [[...]]Nemorem vas razumeti, gospod Bernik, kako lahko sprašujete in se čudite, da nekateri pač zagovarjajo ali pa zagovarjamo to industrijo. Še eno vprašanje imam. Še vedno ne razumem, čeprav se je gospod minister zelo trudil in tudi nekateri drugi pojasniti, zakaj moramo to tako na hitro narediti. Zakon in pogajanja z Evropsko unijo nam omogočajo rok do konca letošnjega leta. Kršimo še ničesar ne, nobenega prekrška nismo naredili in v mednarodnih pogajanjih z Evropsko unijo smo kredibilna država. Rada bi pravzaprav tudi komentar na besede, ki sem jih danes zelo na kratko slišala v povzetku na radiu, v Dogodkih in odmevih, nisem pa slišala celotnega pogovora, ki je bil bistveno daljši, z gospodom Pretnarjem, ki je zaposlen v svetovni organizaciji za varstvo intelektualne ali industrijske lastnine v Ženevi. Če na kratko povzamem, je rekel, da ta zakon za Slovenijo ni potreben in da Slovenija ne krši in ne povzroča nobene zmede pri spoštovanju intelektualne oziroma industrijske lastnine. Hvala lepa.
Kolega Avšič, za vami dr. Bernik. Ste želeli? Kolega Sok, ste želeli besedo? Kolega Avšič, potem dr. Bernik.
Hvala za besedo. Nisem se niti nameraval oglasiti, pa vendarle nekaj besed in nekaj napovedi, kako se bo glasovalo o tem zakonu, me je navedlo k temu, da se oglasim. Pogledal sem si izid glasovanja, z dne 17. julija lansko leto, ko smo ta zakon sprejemali v prvi obravnavi. Resnično se sprašujem, kaj se je zgodilo od takrat do danes, razen tega, kar je zelo dobro, da se je zgodilo, da sta obe farmacevtski družbi uspeli registrirani vse to, kar je potrebno in, kar zanesljivo lahko povem, da več ničesar ne čaka. Tudi sam sem si dovolil poklicati kolega direktorja iz novomeške farmacevtske družbe, ki mi je potrdil pred nedavnim, da resnično Krka, tovarna zdravil, delniška družba, nima enega samega zdravila, ki ga lahko še v letošnjem letu prijavi v registracijo, da ima vse registrirano, kar se nanaša na to področje. Ko sem pogledal ta izpisek, sem ugotovil, da je glasovalo v prvem branju za ta zakon 58 poslancev in da je bilo 52 poslancev za. Tudi gospod Vizjak in tudi gospod Potrč in vsi tisti, ki imajo neke pomisleke, in dejansko je gospod Bernik povedal tisto, kar mislim, da je povedal zelo korektno, da nam je povedal strokovno, za kaj gre. Mi smo imeli pred pol leta konsenz pri tem zakonu. Ta konsenz je bil verjetno v prepričanju, da smo iskreni v želji, da gremo hitro v Evropsko unijo in da bo tudi vstopnica za Nato enkrat za nas dosegljiva. Kaj se je spremenilo v pol leta do danes, se sprašujem in sprašujem vse tiste, ki napovedujete, da boste glasovali proti temu zakonu, pa ste ga podprli v prvem branju v enaki vsebini. Enak zakon, kot je bil v prvem branju je bil sprejet, je predlagan danes v drugem branju, nihče pa se ni potrudil, in zakon je odprt v drugem branju, da bi vložil kakšen amandma, če mu kaj ne paše, na obstoječi zakon. [[Oglašanje iz klopi.]] Ne, od tistih, ki so podprli ta zakon [[...]]
Prosim za mir!
[[...]]tisti, ki so podprli ta zakon v prvem branju. Torej res predlagam, da to razpravo vodimo predvsem na strokovni ravni in si nehamo politično podtikati določene stvari. Hvala.
Poglejte, mislim, da smo imeli, še enkrat ponavljam, dovolj dobro diskusijo do zdaj. Zdaj so se začenjali argumenti ponavljati. Seveda bom vsakemu, ki zahteva, dal besedo, o tem ni dvoma - dr. Bernik, kolega Sok, kolega mag. Vizjak, so prijavljeni - vendar apeliram, da zdaj replike ne bi zameglile te diskusije - kolega dr. Bernik ima najprej besedo - kajti potem bo še petnajst minut odmora za [[...]]Saj so replike, vse so replike, kolega mag. Vizjak. Če je kolega dr. Bernik zahteval besedo pred vami za isto repliko, potem [[...]]Replika je! Zato so tudi omejitve na pet minut. Dr. Bernik, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Gospe poslanki bi samo tole odgovoril. Nisem nje imel v mislih; če bi njo najela farmacevtska industrija, bi bila gotovo bolj uspešna zagovornica, kot so nekateri drugi, ki so operirali z nepopolnimi podatki in tako naprej. Kar se pa tiče zagovorništva Združenih držav, bom pa rekel tole: jaz bom zagovarjal vedno tisto, kar je prav. Jaz ne zagovarjam ne Združenih držav, ne Amerike, nobenega drugega, ampak to, kar je v poslovni etiki. Večkrat sem se oglasil proti Združenim državam, ker niso imeli prav, in se bom tudi danes. Boste pač morali oprostiti. Hvala lepa.
Zdaj pa kolega Sok in za vami mag. Vizjak.
Hvala za besedo. Tudi sam se nisem nameraval oglasiti o tem vprašanju, vendar ob vsej tej demagogiji, ki jo danes tu nekateri zganjajo, bi vseeno želel replicirati, in sicer gospodu Jelinčiču in gospe Simšičevi. Moram reči, da sem razumel razpravo mojega poslanskega kolega dr. Bernika kot izrazito strokovno razpravo, brez, bi rekel, poudarjanja nekih insinuacij in tako naprej, kar mu je poskušal nekako podvaliti, če lahko uporabim ta izraz, gospod Jelinčič. On je prej v svoji razpravi med drugim našteval vse mogoče. Tudi to je povedal, da Amerika v bližnji preteklosti ni imela zdravila proti antraksu in da je sama na hitro izdelala neko generično zdravilo proti antraksu. Lahko vam povem, da seveda to ne drži; proti antraksu v bistvu ima zdravilo vsaka država, ker je več antibiotikov, ki delujejo proti antraksu. Šlo je za čisto - vi lahko z roko zamahujete, kolikor hočete, vendar na vse zadeve se tudi vi ne spoznate. Lahko pa je nekomu, bi rekel, takole, mimogrede, populistično nekaj pritakniti. Torej točno to je, kar je dr. Bernik rekel, čisto na strokovni ravni je povedal, za kakšen problem gre; o tem je govoril tudi gospod minister in pa, mislim, da dr. Nahtigal. Kar se pa tiče vaše razprave, spoštovana poslanka, gospa Simšičeva, mislim, da niste natančno poslušali razprave dr. Bernika. Prav on se je spraševal, ali res naša farmacevtska industrija rabi toliko zagovornikov v tem parlamentu in pa zagovarjanje na takšen način. Tudi sam nisem prepričan, da jim dejansko s tem, če to zadevo odložimo, če jim dejansko s tem pomagamo. Jaz mislim, da ne. Prej ko slej bo to itak morala narediti in to tudi sama ve. Verjetno je problem, da se premalo in pa premalo natančno poslušamo v tem parlamentu in potem nekako poskušamo podtikati eden drugemu neke določene zadeve, kar ni bilo rečeno. Jaz bi predlagal, da bi sebolj poslušali, pa mogoče bolj vzeli v obzir strokovne argumente, kot pa te, bi rekel populistične, ki so mogoče všečni v tem trenutku. Hvala lepa.
Še kolega mag. Vizjak in če ne bo replika, bom odredil 15 minut odmora. Mag. Vizjak.
Hvala lepa. Jaz bi repliciral spoštovanemu kolegu Avšiču, in sicer predvsem v tistem delu, ker pač ali ni poslušal ali kakorkoli ali je narobe sklepal. V glavnem, jaz sem v svoji razpravi poudaril, da se čuti to razhajanje na eni strani stališč vlade in na drugi strani gospodarskih subjektov, ki delajo nekoordinirano. Ne delajo eden z drugim, eden v pomoč drugega. In to je bistvena razlika od prvega branja, in to je bistveno drugače, kot je bilo takrat tudi povedano. Zato takrat ninihče smatral, da se bo vnel tak medijski boj in tudi take izjave in tu citiram iz Dnevnika, da v Leku so razočarani nad stališči slovenske vlade in pristojnih organov, ki niso uveljavili interesov slovenske farmacevtske industrije v brezobzirnem boju doma in v tujini. Zato predlagani spremembi zakona o zdravilih ostro nasprotujejo. Takšne izjave v prvem branju nismo dobili. In zato smo sklepali in smatrali, da se bo slovenska farmacevtska industrija v skladu z dogovori in pogovori in usklajevanji s slovensko vlado dogovorila nekaj. Žal poziciji to ni v vidu in ni v dosegu informacij, kaj se dogovarja slovenska vlada s slovensko farmacevtsko industrijo. In tu sedaj izpostavljamo te pomisleke, ki sledijo iz izjav vodilnih mož slovenske farmacevtske industrije. In to se nekomu sedaj zdi čudno. Prosim, poslušajte našo razpravo drugič. Hvala.
Želi še kdo besedo? Kolegica Simšičeva.
Hvala lepa. Samo še kratko pojasnilo gospodu Avšiču, ko je omenjal listič z glasovanjem in navajal, kdo bo zdaj glasoval drugače, pa ni bil prvi danes mu tega ne oporekam. Ampak poglejte. Ko smo sprejemali zakon v prvi obravnavi, smo ga sprejemali, ne po skrajšanem postopku, tako kot je bil predlagan, ampak po rednem postopku. In tudi v obrazložitvi je bilo pojasnjeno, da bo šel zakon po rednem postopku. Zakon po redni parlamentarni proceduri v našem državnem zboru navadno porabi skorajda leto dni časa. Tako smo to takrat razumeli. In razumeli smo seveda tudi to, vsaj nekateri, ki danes postavljamo vprašanja in se sprašujemo, da so v nadaljevanju bili podani neki novi podatki, neke nove informacije, da se je pač situacija delno spremenila. Zato postavljamo vprašanja in zato želimo odgovore. In meni je težko in žal, da je danes tukaj samo minister za zdravje in državni sekretarji. Moral bi biti vsaj še minister za zunanje zadeve, če ne še kdo drug. Hvala lepa.
Ura je 19.58. Proceduralno? Prosim.
Hvala lepa. Jaz bi v tem času, ko bomo imeli odmor, prosil za odgovor predsednika vlade glede na naš proceduralni predlog.
Predsednik vlade se bo odločil, ali vam bo odgovoril, ali ne. Ura je 19.59. Proceduralno?
Sprašujem, ali ste s tem zaključili razpravo tem členu ali [[...]]
1. členu. Da.
Ja, upam da, ker, jaz sem razumel, da je samo pavza.
Ne, ne, seveda.
Prav.
Razprava je zaključena. Ura je 19. in 59 minut. Rekli bomo da je 20. Ob 20.15 se pravi, čez 15 minut se bo državni zbor sestal, da bo odločil o prvem glasovanju.
Vabim kolegice poslanke in kolege poslance, da pridejo v veliko razpravno dvorano. 15 minut odmora, ki ga je zahtevala poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov, je za nami. Najprej bomo ugotovili navzočnost v dvorani, vprašali predstavnika poslanske skupine, če želi besedo da pojasni odločitev, kasneje pa glasovali o 1. členu predloga zakona. Najprej bomo ugotovili navzočnost v dvorani. Ugotavljam navzočnost v dvorani. Prosim, če pritisnete tipko kvorum. Navzočih je 53 poslancev in poslank. Državni zbor Republike Slovenije je sklepčen in lahko odloča. Kolega Potrč, ne želite besede? Državni zbor bo torej sedaj prešel na glasovanje o 1. členu predloga zakona. Glasujemo. Glasujemo o besedilu 1. člena predloga zakona. Navzočih je 60 poslancev in poslank, 47 jih je bilo za, 6 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 6.]] Člen je sprejet. K 2. členu imamo vložen amandma. Dajem v razpravo amandma in 2. člen. Želi kdo besedo? Ne želi? Želi? Kolega Peče, prosim.
Spoštovani navzoči. Danes se srečujemo z edinim amandmajem, ki je vložen na zakonsko materijo, ki jo vlaga ministrstvo oziroma vlada Republike Slovenije. S tem amandmajem skušamo doseči samo uveljavitveni rok oziroma rok s katerim bo začela veljati veljavnost oziroma zakonitost tega zakona. Predlagamo, da vsi tisti, ki v tem trenutku ne veste, kaj bi naredili, da sprejmete to Salamonsko rešitev, da se zakon sprejme, njegova veljavnost prične teči 31.12.2002 leta. S tem se je v bistvu državni zbor po eni strani zavezal k tistemu, k čemur je tudi bil izvoljen - to je, da pospešuje, ohranja in pa razvija slovensko gospodarstvo, po drugi strani pa vsem tistim tako imenovanim privržencem organizacij na oni strani oceana pač tudi pokazal tisto stopnjo pripravljenosti, da sam zakon je spremenil. Hvala.
Želi kdo besedo? Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje o amandmaju k 2. členu. Ta predlog dajem na glasovanje. Predlog je na glasovanju. Navzočih je 63 poslank in poslancev, 8 jih je ta predlog podprlo, 40 pa ne. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 40.]] Zavrnjen je, zato lahko preidemo na glasovanje o besedilu 2. člena. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Glasujemo o besedilu 2. člena. Prosim za mir v dvorani. Navzočih je 64 poslank in poslancev. 49 jih je predlog podprlo, 7 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je besedilo sprejeto. Prehajamo na razpravo o naslovu zakona. Želi kdo besedo? Ugotavljam, da ne. Zato bomo glasovali o naslovu zakona. Prosim, da se izjasnite. Glasujemo o naslovu zakona. Navzočih 66 poslank in poslancev. 50 jih je bilo za naslov, 9 pa proti. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je sprejet. Ker k predlogu zakona v drugi obravnavi ni bil sprejet noben amandma, odbor in vlada predlagata zboru, da v skladu s prvim odstavkom 194. člena poslovnika preidemo na tretjoobravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o tem proceduralnem predlogu. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev. 45 jih je za, 8 proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Tako prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ni bil sprejet noben amandma. Želi kdo razpravljati o samem zakonu v celoti? Ugotavljam, da ne. Zato prehajamo na glasovanje o zakonu v celoti. Ta predlog dajem na glasovanje. Obrazložitev glasu, kolega Barovič.
Hvala lepa. V izogib raznim očitkom prej in kasneje, dovolite, da obrazložim svoj glas in mislim, da bom povedal tudi v imenu kolegov iz slovenske nacionalne stranke. Tudi če je vse tisto, kar me je podučil kolega, gospod Anderlič, res, da nas lahko WTO obtoži kršenja mednarodnega prava, pravim, tudi če je to res, ne razumem te dvojne igre naše države, ko se po eni strani pogovarja z Evropsko unijo, z njo sklepa prehodna obdobja, po drugi strani s svetovnotrgovinsko organizacijo, ki nas uvršča na takšne in drugačne liste slabih političnih in gospodarskih držav po "značaju", v narekovaju, in takšen način sprejemanja, ko smo že nič kolikokrat ta zakon imeli na rednih sklicih, ko smo se dogovorili, ko bi lahko šli po drugačnem postopku za rednega. Vse te spremembe in vsi ti načini so več ali manj čudni. WTO bi nas koncem koncev lahko zaradi tega, ob tem zakonu ali brez tega zakona dal na kakršnokoli listo, kadarkoli. Če bomo [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]z Evropo na eni strani, ki nam je priznala kredibilnost in nam dala dve leti, z neko drugo organizacijo po drugi strani, s tretjo pa tretji strani, ne vem, kakšna je, to se pa res vprašam, kredibilnost te vlade, ko se obnaša enkrat tako, drugič drugače. Zato bom sam, pa tudi moji kolegi v Slovenski nacionalni stranki absolutno glasovali proti temu, zato, kot sem povedal. Hvala.
Kolega Jelinčič, za njim kolega Drobnič.
Hvala lepa. Tudi jaz bom glasoval proti. In sicer zaradi tega, ker nikoli ne bi podpisal uničevanja slovenskega gospodarstva, kot se je že doslej uničevalo in kot zgleda, bo to naredil državni zbor, vsaj večina v njem. Natrosili so nam kopico lažnih argumentov, med drugimi tudi tega, kako nas bo Svetovna trgovinska organizacija zaradi tega kaznovala in sankcionirala, kar je čisto navadna laž. Konec koncev, Amerika in Evropa sta bili tako imenovano banansko vojno pred kratkim, kjer so bile kršitve zakonodaj izredno velike in vendar se ni nobeni od držav oziroma nobenim od držav nič zgodilo. Spor se je razrešil in zadeva normalno teče naprej. Vendar je tako, če se gospod Drnovšek odloči, da se je potrebno Ameriki prikloniti do tal, se bo prilonil do tal. In zahteval bo od državnega zbora, da bo to storil za njim. Žal ima koalicija takšno večino, da to lahko stori. In če bo zahteval, da se je treba prikloniti še globlje, se bodo priklonili še globlje. Žal mi je, da je moral priti ameriški veleposlanik v Slovenijo, ne z namenom, da bi vzpostavljal dobre odnose in pa pravilne, enakopravne trgovinske odnose med obema državama, ampak da kaže, da so ga poslali iz Afrike v Slovenijo vzgajat slovenska plemena. In kot kaže, so ti naši plemenski poglavarji pripravljeni poslušati nekoga, ki pride sem dirigirat in komandirat. V Slovenski nacionalni stranki nismo pripravljeni na take kompromise. Mi vemo, kaj pomeni nacionalni interes. Vemo, kakšna škoda bo povzročena farmacevtski industriji. In kot je že rekel gospod Kovačič v primeru Krke, je rekel, da Krka ne bo povsem uničena, zato ker so si že prej zagotovili mesto za investicije v Rusiji, kamor bodo prenesli proizvodnjo, večino proizvodnje. S tem, ko bodo tam oziroma že gradijo v bližini Moskve tudi raziskovalne inštitute, bo slovenska farmacevtska fakulteta lahko počasi začela razprodajati prostore, ki jih je dobila šele pred nekaj leti. Zopet bomo na tistem, ko Ljubljana ne bo imela farmacevtske fakultete in bodo študentje morali hoditi, ne vem, morda v Zagreb, morda v Rim ali na Dunaj na študij farmacije. Tudi to se bo zgodilo. In zaradi tega Slovenska nacionalna stranka in tudi jaz nikoli ne bomo podpirali takega poceni, klečeplazniškega razprodajanja slovenskega premoženja.
Hvala lepa. Kolega Drobnič, za vami kolega Zlobec.
Hvala lepa za besedo. Najprej, treba je navesti nekaj. Vladi je bila postavljena vrsta konkretnih vprašanj [[...]]
Dovolite, da vas prekinem. Ali lahko omogočimo kolegu Drobniču, da v miru pojasni svoja stališča. Prosim.
Torej, vladi je bila postavljena vrsta konkretnih vprašanj, na katera ni odgovorila. Tudi dileme, ki so se že prej pojavljale, niso bile razložene v obrazložitvi zakona, vse tisto, kar vpliva na gospodarske in finančne posledice, bodisi države ali pa sektorja industrije. Vlada, iz tega, kar se je dalo razbrati, tudi ni opravila vsega posla, ki bi ga morala v smislu diplomacije. Diplomacija zagotovo ni samo zunanji minister. Svojega dela diplomacije tudi ni opravila slovenska javnost, lahko rečem, tudi en del medijev. Sprejem ameriškega veleposlanika seveda ni bila neka dobra dobrodošlica. Veste, te stvari, nevljudnost in nedostojnost, se včasih kaj obrestujejo, morda v tej smeri, da je potem pogajanje težje. Morda je bilo tudi kaj tega vmes. In zato, seveda, če bo kaj narobe, se bo štelo na račun slovenske industrije, slovenskega nacionalnega interesa. To je pač tako, žali bog. In vse prepogosto se dogaja, da se neprimerne poteze vlade potem odražajo in poskušajo reševati v parlamentu, tudi na škodo Slovenije. Torej, s takšnim priokusom se zdaj mi bojujemo v tem parlamentu, in to je tudi stvarnost tega parlamenta in te vlade. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kolega Zlobec. Prosim za mir v dvorani.
Sam bom sicer glasoval za, vendar pa z dvojnim grenkim občutkom. Prvi je ta, da me je cela razprava pred uro in več spominjala na neko drugo bedno razpravo, ki je trajala dolga leta, in sicer o prostocarinskih prodajalnah. Leta 1995 smo v Luksemburgu podpisali zavezo o zapiranju prostocarinskih prodajaln, nakar smo s to zavezo odlašali leta in leta in dejansko izgubljali iz leta v leto verodostojnost v Bruslju. Grožnje o gospodarski škodi in o valu brezposelnih delavcev v PCP-jih smo tudi poslušali dolgaleta, na koncu se je pa izkazalo, da je šlo za fantastično bogatenje lastnikov PCP-jev in njihovih lobistov. Podobno filozofijo smo lahko včeraj in danes slišali v zvezi s Krko in Lekom; poslušali smo lahko včeraj na televiziji, kako je direktor Krke govoril, kako bodo zdravila zdaj desetkrat dražja, kako tako rekoč obubožani slovenski narod več ne bo mogel priti do zdravil. Spoštovati je treba intelektualno lastnino, kar ponavljajo Američani ves čas, še toliko bolj je pa treba spoštovati intelektualno lastnino, za katero stoji edina svetovna velesila. Absolutno moč ima v svojih rokah, absolutna moč je pa seveda tudi absolutna objestnost. In tu bi dal pripombo kolegu Drobniču, kako je veleposlanik Young kot predstavnik te absolutne moči danes na svetu prekršil vsa pravila diplomatskega obnašanja, ko je dajal intervjuje slovenskim občilom, še preden je sploh prišel v Slovenijo oziroma še preden je dobil akreditive, kar seveda je diplomatski škandal brez primere, razen kadar gre za največjo velesilo. No, torej spoštovati intelektualno lastnino, posledica tega, da je Amerika vztrajala pri spoštovanju intelektualne lastnine, je bila ta, da so puščali umirati od aidsa milijone ljudi v Južni Ameriki, zlasti v Braziliji in po celi Afriki in so morala miniti dolga leta, da je Amerika svoje spoštovanje intelektualne lastnine umaknila pred interesom tega, da jim ne bi cela Afrika izumrla. Na koncu so morale ZDA to pustiti zaradi tega, ker se je dejansko cel svet obrnil proti njim. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Bernik želi obrazložiti glas.
Hvala. Rad bi obrazložil svoj glas. Glasoval bom za, čeprav nerad. Nerad zaradi tega, ker je bilo veliko pomanjkljivosti storjenih in podobno. Vendar, zdi se mi, da tukaj gre za poslovno etiko.
Prosim za mir v dvorani! Kolega Bernik, samo hipec. Prosim za mir v dvorani!
Naj rečem še to, da bi gospod, ki je pred menoj govoril, lahko pogledal nekatere druge primere, ki so precej bližji, kot pa tisti. Ampak jaz se strinjam, ogromne krivice so bile narejene, tudi v Ameriki Indijancem itn. Ampak vsak naj sebe pogleda, mi imamo precej stvari še za oprati. Naj pa rečem to, da sem vesel, če bo ta zakon sprejet. To pa zaradi tega, ker imam popolno zaupanje v vodstvo slovenske farmacevtske industrije, njihovo sposobnost in njihovo prilagoditev. Vse to jamranje je bilo za nas potrebno, drugače pa oni dobro vedo, kaj bodo naredili. Poleg tega sem pa zelo vesel, da nam ne bo treba ne severnokorejskega modela nekubanskega modela ali kakšnega drugega, še bolj "demokratičnega" režima sprejemati, da lahko sprejemamo naše odločitve v demokraciji. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo obrazložiti glas? Ugotavljam, da ne. Torej, lahko preidemo na glasovanje o zakonu v celoti. Glasujemo. Glasujemo o zakonu v celoti. V dvorani je navzočih 66 poslank in poslancev, 46 jih je bilo za, 10 proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je državni zbor Republike Slovenije zakon sprejel. Preden zaključim to točko dnevnega reda in 13. izredno sejo, mi dovolite, da vas prosim, če lahko zaradi dejstva, da je jutri v tem prostoru javna predstavitev mnenj, umaknete svoje dokumente z miz. Jutri ob 10.00 uri je javna predstavitev predlogov za sprememboustave. Vabljeni ste tudi kolegice in kolegi. Do naslednje seje, ki se začne v torek 22., vas lepo pozdravljam. S tem zaključujem današnjo, 13. izredno sejo. Hvala lepa in lahko noč želim.