Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 11. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Eva Irgl, Joško Godec, France Cukjati, Janez Janša, mag. Branko Grims, Rudolf Petan, Ljubo Germič, Jakob Presečnik in Miran Györek. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IGRAH NA SREČO, V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo predložila Vlada, zato dajem besedo predstavnici Vlade mag. Heleni Kamnar, državni sekretarki Ministrstva za finance, za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite.
Predsedujoči. Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke. Sprememba zakona, ki je danes v obravnavi, prinaša nekatere po oceni Vlade nujne spremembe, ne prinaša pa radikalnih sprememb urejanja področja iger na srečo. Ker se predpostavlja, da bo to storjeno v naslednjem letu, po obravnavi strategije razvoja igralništva v Sloveniji. Spremembe zakona obravnavajo tri bistvena področja. Prvo področje se nanaša na urejanje družbeno odgovornega prirejanja iger na srečo ter predvsem na zaščito mladoletnih oseb. V ta namen so v zakonu vgrajene nekatere omejitve glede prirejanja spletnih iger na srečo z določeno starostno mejo 18 let. Potem je določena omejitev, da so koncesionarji dolžni opozarjati osebe o negativnih posledicah iger na srečo, poleg tega pa vnaša tudi institut, po katerem lahko posamezni igralec iger na srečo določi omejitve svojega ravnanja in na to opozori pravzaprav koncesionarja. Drugi sklop vprašanj se nanaša na nadzorno funkcijo države nad prirejanjem iger na srečo. Pri tem se v zakon vnaša subsidiarna uporaba Zakona o inšpekcijskem nadzoru. Uvajajo se nekateri drugi ukrepi, ki nadzornim organom omogočajo prepoved opravljanja dejavnosti, ko prihaja do kršitve zakonodaje. Potem so nekatere določbe, ki omejujejo spletno igranje iger na srečo in nekatere določbe, ki omogočajo večjo učinkovitost nadzora. Tretje področje, ki ga ureja zakon, se nanaša na odpravljanje nepotrebnih omejitev v poslovanju prirediteljev in koncesionarjev, pri čemer gre predvsem za odpravljanje prepovedi, da koncesionar, ki prireja klasične igre na srečo, ne sme imeti naložb v drugih pravnih osebah. Črta se tudi določba, da mora imeti uprava koncesionarja najmanj dva člana. V okviru pristopnih pogajanj za članstvo Slovenije v OLD ECD se smiselno odpravlja dosedanja diskriminacija, da so lahko v lastništvu koncesionarjev, ki prirejajo igre na srečo, udeležene le osebe iz evropskega gospodarskega prostora. Širi se na večji prostor. In nazadnje, z zakonom je jasneje zapisana določba o izvajanju glede uporabe drugih zakonov pri nadzoru. K zakonu je bil vložen en amandma k 9. členu in Vlada ga v celoti podpira. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Besedo dajem podpredsedniku odbora gospodu Radu Likarju za predstavitev poročila.
Hvala za besedo, predsedujoči. Pozdrav državni sekretarki. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Odbor je predlog zakona kot matično delovno telo obravnaval na 11. seji 28. oktobra 2009 in na nadaljevanju seje 4. novembra 2009. Odboru je bilo posredovano naslednje gradivo: mnenje Zakonodajno-pravne službe; pri čemer je večina njenih pripomb upoštevanih v amandmajih, ki so jih k predlogu zakona vložile koalicijske poslanske skupine; pisni predlog poslanca Vilija Trofenika za amandma odbora k 9. členu; predlogi za amandmaje odbora: Loterije Slovenije d.d., Nacionalnega sveta invalidskih organizacij Slovenije, Turistično gostinske zbornice Slovenije in PROZIS - Profesionalnega združenja igralnih salonov ter dopis Olimpijskega komiteja Slovenije s podporo obema amandmajskima predlogoma Nacionalnega sveta invalidskih organizacij Slovenije. Nekateri predlogi za amandmaje odbora so se nanašali tudi na člene, ki niso predmet predlagane novele zakona in zato odbor v skladu s 132. členom Poslovnika Državnega zbora o njih ni razpravljal in odločal. Odbor je bil seznanjen še z mnenjem Državnega sveta, ki je podprl pripombe Loterije Slovenije ter Nacionalnega sveta invalidskih organizacij Slovenije. K predloženemu zakonu so v poslovniškem roku amandmaje vložili: skupina poslancev s prvopodpisanim Dušanom Kumrom, poslanec Mirko Brulc, Poslanska skupina SDS ter poslanske skupine Socialnih demokratov, Zares, Demokratične stranke upokojencev Slovenije in Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. V precej obsežni razpravi o posameznih členih je odbor največ pozornosti namenil amandmaju Poslanske skupine SDS k 2. členu, ki se nanaša na predlog za izbiro prirediteljev klasičnih in posebnih iger na srečo preko javnega razpisa, amandmaja poslanca Mirka Brulca k 25. členu, ki se nanaša na predlog za zmanjšanje osnove za obračun koncesijske dajatve tudi za že plačani davek od iger na srečo, ter na predlog za začasno črtanje dosedanje najvišje stopnje koncesijske dajatve v višini 20% ter amandmajev skupine poslancev s prvopodpisanim Dušanom Kumrom, ki se nanaša na predlog, da so pri delitvi prihodka iz napitnin izvzeti člani uprave in drugi vodilni delavci koncesionarja kot tudi da se napitnina med zaposlene razdeli sorazmerno z višino napitnine, ki jo ustvarijo na posameznih delovnih mestih na igralnici, podrobnejši način delitve napitnin pa se določi s panožno kolektivno pogodbo. Precej polemično so se razpravljavci odzvali na tretji predlog iz vloženega amandmaja, da se za del plače zaposlenih, ki se izplačuje iz sredstev zbranih z napitninami, in na podlagi delovne uspešnosti zaposlenih ne obračunavajo prispevki za socialno in zdravstveno varstvo. Tako s strani posameznih razpravljavcev kot tudi predstavnic predlagatelja zakona in Zakonodajno-pravne službe so bila izrečena resna opozorila o nesistemskosti takšne rešitve, ki posega v zakonodajo na področju delovnih razmerij, zdravstvenega in pokojninskega varstvo oziroma opozorila o nedopustnem poseganju v veljavno ureditev na področju plačevanja socialnih prispevkov. Odbor je na podlagi pisnega predloga poslanca Vilija Trofenika za amandma odbora k 9. členu in na podlagi njegovega ustnega predloga za amandma odbora k amandmaju skupine poslancev s prvopodpisanim Dušanom Kumrom k 30. členu sprejel svoj amandma k 9. členu in amandma k amandmaju skupine poslancev k 30. členu. Odbor se je opredelil do vloženih amandmajev in pri tem sprejel amandmaje koalicijskih poslanskih skupin ter skupine poslancev s prvopodpisanim Dušanom Kumrom k 30. členu in za nov 49.a člen. Ni sprejel amandmajev Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ter poslanca Brulca k 25. členu. Odbor se ni opredelil do amandmaja Poslanske skuine Slovenske demokratske stranke k 13. členu, ker je zaradi amandmaja, ki ga je odbor sprejel k temu členu, postal brezpredmeten, ter amandmaja skupine poslancev s prvopodpisanim Dušanom Kumrom k naslovu poglavja Končna določba, ker bo sprememba naslova poglavja opravljena v okviru priprave končnega besedila zakona. Odbor je glasoval o členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje, je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki je sestavni del poročila odbora. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. V imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke ima besedo gospod Bogdan Barovič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep dober dan vsem zbranim in tistim, ki ne sedijo z nami, ampak nas spremljajo! Danes naj bi kot prvo točko današnjega dne obravnavali novelo Zakona o igrah na srečo. Prvi pomislek, ki ga ima Slovenska nacionalna stranka na osnovi mnenja Zakonodajno-pravne službe, je, da ni dobro, da rinemo novelo in gasimo stanje, ko pa vemo, tako presoja tudi Zakonodajno-pravna služba, da bi bil potreben nov zakon. Poudarjam, nov zakon! Nov zakon bi bil potreben ne samo zaradi vsebin, ki se bistveno spreminjajo, temveč bi bil potreben tudi zaradi tega, ker spremembe presegajo tretjino osnovnega zakona. To je prvi pomislek. Drugi pomislek v tej noveli, ki ga imamo v Slovenski nacionalni stranki, ni toliko vezan na nadzor, kontrolo, samokontrolo, na opozarjanje na zasvojenost in na prepoved mladoletnikom, ampak je zelo zelo čudno, kar piše v obrazložitvi tega zakona, in sicer s predlaganimi spremembami in dopolnitvami Zakona o igrah na srečo se podrobneje ureja prirejanje iger na srečo po internetu. Uvajajo se omejitve za udeležence iger na srečo, ki se prirejajo po internetu, in sicer se zahteva starost 18 let. Edini komentar naše stranke na to vsebino je: Kako pa? Nemogoče, nemogoče je presoditi in preverjati, ali je nekdo, ki se bo vključil v spletne igre, v igre na računalniku, star osemnajst let, sedemnajst, šestnajst ali pa 34. To je spet en dokaz nedodelanosti. Naslednja vsebina, ki jo ponuja novela zakona, in ki je za Slovensko nacionalno stranko nek alarm, je, da že obstajajo dvomi, govorim, obstajajo dvomi, da gre v noveli ureditvi prirejanja iger na srečo za omogočanje družbam s koncesijo za prirejanje klasičnih iger na srečo, se čemer se omejuje konkurenca na posameznih področjih. To seveda posamezniki skušajo dokazati na tak ali drugačen način, kajti zakon predvideva, po ocenah nekaterih, zmanjšanje pravic igralnic, onemogočanj prirejanja nekaterih vrst stav in glavni očitek, še enkrat, da naj bi država onemogočala razvoj konkurenčnega trga pri tej dejavnosti. To so pomisleki, ki so upravičeni, kajti kot vemo, imamo dva prireditelja klasičnih iger in kar nekaj prirediteljev posebnih iger na srečo. Zato je nadzor še toliko bolj pomemben in je v noveli zakona, po mnenju Slovenske nacionalne stranke, premalo dodelan. In še zadnje vprašanje, o katerem bi rad poudaril mnenje po presoji Slovenske nacionalne stranke, pa je tako imenovani 30. člen, ki ureja vprašanje napitnin. V Slovenski nacionalni stranki se s tem predlaganim členom absolutno strinjamo. Prav je, po našem mnenju, da naj bi napitnine delavci, ki so jih, v narekovajih, prislužili, tudi imeli kot sestavni del plače, kot dodatek k plači. Strinjamo se, da bi bili deležni tega dodatka vsi tisti, ki so ta dodatek pridobili, in da so izvzeti vsi tisti, ki s tem dodatkom, torej z napitnino, neposredno nimajo nič. Vsa vsebina za Slovensko nacionalno stranko ni sporna. Sporno za Slovensko nacionalno stranko pa je bilo določilo, ko smo ga, hvala bogu, izločili iz amandmaja, sprejeli nov amandma in upam, da bo pri tem ostalo, da od tega delavci ne bi plačevali socialnega in zdravstvenega varstva. To seveda ne gre. Gre za vprašanje enakosti 22. člena Ustave. Drugače pa ta člen podpiramo in prav je, da napitno dobijo v obliki dohodka, dodatka k dohodku tisti, ki so ga tudi ustvarili. Noveli zakona, kljub želji, da bi danes sprejemali nov zakon, v Slovenski nacionalni stranki nasprotovali ne bomo.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Pozdrav gospe državni sekretarki. Igralništvo je v Sloveniji bilo in ostaja pomembna in nujna tema, zagotovo tudi njegova zakonska ureditev, zato naj v začetku predstdavitve stališča Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije povem, da zakon prinaša, po našem mnenju, manjše a pomembne spremembe, ki urejajo to področje. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije jih bomo podprli. Je pa seveda igralništvo širša in široka zgodba, o kateri je treba povedati bistveno več. Nekdaj je bil to paradni konj slovenskega turizma, naš ponos, ki je v teh recesijskih časih zašepal in postavlja številna vprašanja. Kako je to področje, dokazuje tudi pritisk številnih interesnih skupin, ki so se v tem času, ko je zakon v proceduri, oglasili v parlamentu. Je pa zanimivo in čudno, takrat ko je ta konj dobival in pobiral velike nagrade in priznanja in so se ta sredstva delila, takrat pa do nas poslancev te zadeve na tak način niso prišle. Med najpomembnejše spremembe v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije štejemo zagotovo ukrepe za zaščito mladoletnikov in drugih ranljivih skupin, predlagano subsidiarno porabo zakona, ki ureja inšpekcijski nadzor, pomembno podrobnejšo opredelitev prirejanja iger na srečo in pa omejitev za udeležence iger na srečo, ki so mlajši od 18 let, določitev stopnje koncesijske dajatve za prirejanje posebnih iger na srečo po internetu, odpravo prepovedi naložb prireditelja pri drugih pravnih osebah in podjetnikih, kar pomeni, da prireditelji pri prirejanju posamezne klasične igre na srečo sodelujejo z drugimi domačimi in tujimi prireditelji, kar bo omogočilo prirediteljem trden, trajnosten nadzorovan razvoj, s katerim klasične igre na srečo zagotavljajo pomemben vir za financiranje invalidskih, humanitarnih in športnih organizacij. In pa pomembne so tudi določbe, kako se obravnavajo napitnine v igralnih prostorih. A v razpravi na matičnem delovnem telesu se je razprava osredotočila predvsem na dve področji, in to je na že omenjeno obravnavo napitnin in drugič na odpravo najvišje 20% stopnje koncesijske dajatve za posebne igre na srečo. Amandma, ki je urejal področje napitnin, je sprožil široko in burno razpravo na odboru, jaz moram reči, da so zaključki zagotovo pravi. Tistim, ki dobro delajo, kvalitetno delajo, naj pripadejo napitnine, so pomemben in sestavni del plače. Da bi pa to izvzeli iz plačila prispevkov, bi bilo pa nekaj brez primere, kar bi načelo ves sistem plačne politike in plačevanja prispevkov v tej državi. Dnevno dejstvo je, da pokojninska in zdravstvena blagajna imata težave na strani prihodkov in da bi se pri tistih, ki za te čase zaslužijo še vedno solidno, odrekli teh prispevkov, to bi pa bila najbrž kaplja čez rob. Mislim, da je rešitev, ki smo jo sprejeli na odboru, prava in ustrezna. Drugo pomembno vprašanje je pa tudi zmanjševanje 20% stopnje koncesijske dajatve. Igralništvo je v težavah danes tukaj, ne jutri in pa pojutrišnjem in od nas zahteva konkretne ukrepe pomoči, nekaj, kar je treba storiti danes. Še bolj pomembno pa se nam zdi, da je strategijo igralništva v Sloveniji, ki je že v pripravi treba pogledati tudi naprej kako bomo tej dejavnosti [[...]] [[znak za konec razprave.]] [[..]]stregli v prihodnje, predvsem pa se je treba zavedati enega dejstva, da smo očitno v turizmu, predvsem pa v igralništvu v preteklosti stavili na enega konja preveč in ta konj se je danes znašel v hudih težavah pri izdelavi in pri obravnavi strategije, ki jo pričakujemo v Državnem zboru. Čim prej je treba ozavestiti tudi ta dejstva, predvsem pa, da je ta sistem [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], če ga hočemo ohraniti v največjem možnem obsegu, pomoči in pa ukrepov potreben takoj in pa zdaj. Zakon, ki je pred nami, seveda del teh vprašanj rešuje, vseh, na žalost, ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil dr. Luka Juri.
Hvala lepa. Lep pozdrav kolegicam in kolegom. Lep pozdrav državni sekretarki. Socialni demokrati razumemo Predlog novele Zakona o igrah na srečo, predvsem kot namero Vlade, da aktualizira in bolje uredi nekatere težave in odprta vprašanja na področju iger na srečo. Predvsem pomemben je del novele, ki bolje urejuje področje zasvojenosti z igrami na srečo, tako da bo po novem možna tudi samoprepoved za daljše obdobje, ki jo bodo igralnice morale strogo spoštovati. Tudi urejevane spletnih iger na srečo predstavlja pomembno aktualizacijo zakona, ki ga je v sedanji obliki informacijska tehnologija že zdavnaj prehitela. Posebno vprašanje napitnin je nedvomno bolje urejeno kot sedaj, saj se bo uspešnost določenega delovnega mesta preko nagrajevanja z napitninami seveda bolje in bolj učinkovito poznala. Od tega pa bodo, kot je tudi prav, izvzeti vodilni kadri, ki pri pridobivanju napitnin nimajo posebne vloge. Socialni demokrati tudi podpiramo amandma, ki primerneje ureja tekmovanja s kopitarji. Širše je novela Zakona o igrah na srečo odprla eno pomembno vprašanje: Kakšna bo vloga igralništva v Sloveniji v prihodnosti? Ta vloga bo namreč najverjetneje drugačna. Sama po sebi tudi manj relevantna, tudi za tista lokalna področja, kjer je do sedaj razvoj v veliki meri slonel prav na igralništvu. V prihodnosti igralništvo samo po sebi ne bo več dovolj, saj se bo konkurenca na tem področju pri naših sosedih povečevala. Po drugi strani pa, kot je tudi prav, naši gostje, domači in tuji zahtevajo čedalje višjo kakovost. Zato bo treba tudi na tem področju poudariti dodano vrednost in spremljajoče aktivnosti, ki bodo obogatile turistično ponudbo. Potrebno bo staviti na človeku prijazno podobo slovenskega igralništva in skrb za človeka, ki je lahko v enem trenutku strasten igralec, v drugem trenutku pa človek, ki prav zaradi igranja potrebuje pomoč družbe. Novela Zakona o igrah na srečo je odprla vprašanje novih strategih na tem področju in Socialni demokrati smo optimisti, da bo ta strategija kmalu videla luč sveta, seveda bomo pa pri sooblikovanju tega še naprej močno poudarjali dejstvo, da, nista na prvem mestu ne sreča ne dobiček, ampak človek. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Danijel Krivec.
Spoštovani predsednik, cenjene kolegice in kolegi, spoštovana državna sekretarka! Področje prirejanja iger na srečo v Republiki Sloveniji ureja Zakon o igrah na srečo, ki je bil sprejet v letu 1995 in noveliran v letih 2001 in 2003. Po določbah Zakona o igrah na srečo je prirejanje iger na srečo izključna pravica Republike Slovenije. Igre na srečo lahko v Sloveniji prirejalo le gospodarske družbe, ki pridobijo koncesijo Vlade Republike Slovenije. Vloženi zakon o spremembam in dopolnitvah Zakona o igrah na srečo naj bi s predlaganimi spremembami nevtraliziral posledice gospodarske krize, ki močno vplivajo na prihodke igralniških podjetij ter njihovo sposobnost plačevanja vseh obveznosti. "Kriznost" trenutka dokazujejo težave vseh koncesionarjev, ne glede na njihovo velikost in geografsko lokacijo. Nekateri koncesionarji že imajo likvidnostne težave in se borijo za svoj obstoj. Ogrožena so delovna mesta, posledično pa tudi prihodki lokalnih skupnosti in državnega proračuna. Zaostrovanje domače, povečanje števila igralnih salonov, in tuje konkurence, povečanje kapacitet v sosednjih državah, spletni nadomestki posebnih iger na srečo v igralnicah, so v zadnjih letih povzročili občutno zniževanje profitnih stopenj pri izvajanju iger na srečo. Obstoječe posebne igralniške dajatve temeljijo na oceni dobičkonosnosti ter tržni strukturi iz leta 2001, položaj panoge v letu 2009 pa je neprimerno drugačen, kar bi bilo treba smiselno upoštevati tudi v področni zakonodaji. Glavni cilji, ki jih predlagane spremembe in dopolnitve prinašajo, so načeloma dobri in sprejemljivi, vendar bo vse te cilje mogoče doseči le v primeru, da bodo podprti amandmaji, ki jih predlagamo v Slovenski demokratski stranki. Po našem mnenju zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o igrah na srečo, ne odgovarja na temeljne razvojne probleme slovenskega igralništva, ne temelji na aktualnih ekonomskih in statističnih podatkih ter gospodarskih poslovnih kazalnikih, ne temelji na aktualnih znanstvenih raziskavah in na študijah ter ugotovitvah trendov, omejuje dejavnosti igralnic in favorizira razvoj zasebnega podjetja Športna loterija, d.d., še naprej omogoča podeljevanje koncesij brez javnih razpisov, krepi monopol zasebnega podjetja na področju športnih stav in sklepnega igralništva, omogoča odliv denarja v tako imenovane davčne oaze, krepi politično upravljanje gospodarskih družb na področju igralništva in ne sledi aktualnim razmeram in trendom v svetu. V veljavni ureditvi je prirejanje iger na srečo omogočeno le družbam s koncesijo za prirejanje klasičnih iger na srečo, Loteriji Sloveniji, Športni loteriji, ter družbam s koncesijo za prirejanje posebnih iger na srečo v igralnicah. Ministrstvo bi s spremembami igralniškega zakona, ki je zdaj v proceduri, Loterijo Slovenije in Športno loterijo zavarovalo pred domačo konkurenco tudi na področju spletnega igralništva. Ohranja se ureditev, pokateri je prirejanje iger na srečo po internetu dovoljeno le že omenjenim klasičnim in posebnim igram na srečo, za dodatek pa bi še bolj zaščitili monopol glede športnih stav. Zakon predvideva zmanjšanje pravic igralnic, saj jim onemogoča prirejanje športnih stav. Igralnicam je s tem vzet nov pomemben vir zaslužka, predvsem pa Vlada s svojimi ukrepi onemogoča razvoj konkurenčnega trga. Tako se slovenski ponudniki internetnih iger na srečo ne bodo mogli spustiti v konkurenčni boj v mednarodnem prostoru, saj se internetne igre, ne glede na vse poskuse omejevanja, tržijo globalno. Večja preglednost in konkurenca bi prinesli tudi več denarja v proračun oziroma za financiranje invalidskih in športnih organizacij. Ob tem mora Slovenija upoštevati spremembe v sosednjih državah, ki so že liberalizirale zakonodajo - Hrvaška, Madžarska, Srbija, in tudi načrtujejo gradnjo večjih turistično-igralniških kompleksov, ki bodo zaradi bližine gotovo dolgoročno vplivali na gospodarstvo, turistično in igralniško, v Sloveniji. Zakonodajo je delno liberalizirala tudi Republika Italija, ki dovoljuje omejeno prirejanje iger na srečo v gostinskih lokalih. Vse te navedbe utemeljujejo podporo spremembi Zakona o igrah na srečo samo v primeru, da bodo sprejeti amandmaji, ki jih predlagamo v Slovenski demokratski stranki.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil gospod Vili Trofenik.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem prisotnim. Prirejanje iger na srečo je izključno pravica Republike Slovenije, ki jo Vlada prenaša s koncesijami na gospodarske družbe. V skladu z veljavnim Zakonom o igrah na srečo je podeljenih 11 koncesij od zakonsko predvidenih 15 za prirejanje iger na srečo v igralnicah in 34 koncesij od zakonsko predvidenih 45 za prirejanje posebnih iger na srečo v igralnih salonih. Na podlagi koncesije trajno prirejata igre na srečo dve gospodarski družbi, od katerih prireja prva osem iger na srečo, druga pa šest. Z dovoljenjem ministra za finance lahko prirejajo klasične igre na srečo tudi društva in nedobičkonosne organizacije, in sicer enkrat letno za sofinanciranje svojih dejavnosti. Koncesijo za prirejanje iger na srečo v igralnicah ima šest gospodarskih družb od 34 gospodarskih družb - igralnih salonov. V lanskem letu so prireditelji iger na srečo ustvarili bruto prihodek v višini 432 milijonov evrov ali 1,25% bruto družbenega prihodka. Dobra polovica prihodka je bila ustvarjena v igralnicah, slaba tretjina v igralnih salonih in slaba petina pri klasičnih igrah na srečo. Od tega je bilo vplačanih v državni proračun 91 milijonov evrov, v občinske proračune 26 milijonov evrov, 23 milijonov fundaciji za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij in 7 milijonov fundaciji za šport. Država je odgovorna, da igre na srečo potekajo v urejenem in nadzorovanem okolju. Predlagane spremembe zakona prestavljajo le najnujnejše ukrepe na tem področju oziroma sledijo naslednjim ciljem. Uveljaviti družbeno odgovorno prirejanja iger na srečo in zaščititi mladoletne in druge občutljive osebe pred škodljivimi posledicami iger na srečo, tudi z uvedbo samoprepovedi. Povečati učinkovitost nadzora, zlasti pri nedovoljenem prirejanju iger brez koncesije, omogočiti sodelovanje prirediteljev iger na srečo v skupnih igrah z drugimi prireditelji ter omogočiti uvedbo novih igralnih naprav in novega načina prirejanja iger na srečo po internetu in drugih telekomunikacijskih napravah ter zanje določiti način pobiranja koncesije dajatve. Enakopravno in pregledno urediti napitnine v igralniški dejavnosti, odpraviti nepotrebne omejitve pri poslovanju prirediteljev in odpraviti nejasne in pomanjkljive določbe v obstoječem zakonu in neusklajenost z drugimi zakoni. Potrebne zakonske spremembe, ki presegajo omenjeni okvir, bi po zagotovilih predlagatelja naj bile vsebovane v celotni strategiji razvoja na tem področju, ki je v pripravi. Ker so na matičnem delovnem telesu bili sprejeti amandmaji, ki izboljšujejo predloženo besedilo, bomo predlagani zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Vili Rezman.
Gospod podpredsednik, hvala lepa za vabilo k besedi. Lep pozdrav želim vsem in v kratkem predstavljam stališče Poslanske skupine DeSUS. Mi ocenjujemo, da je Vlada s skrbnostjo pristopila k noveliranju zakona, ki ureja področje o igrah na srečo, kljub temu, da je bilo v samem procesu veliko pripomb, tudi tehtnih, da je bilo precej dodatnih predlogov, ki trenutno niso upoštevani, in da je bilo tudi kar nekaj amandmajev predlaganih. Mi sodimo, da je možno reči, kljub temu, da je bilo pristopljeno z ustrezno skrbnostjo, predvsem zavoljo tega, ker se sočasno najavlja in pripravlja temeljitejši premislek o tem področju, zlasti če imamo v mislih pripravo nove strategije za področje iger na srečo, v okviru katere se bo verjetno premislilo o nekaterih temeljnih izhodiščih, o ciljih, tudi o načelih, ki so zagotovo rezultirali v nadaljnjih spremembah zakonodaje. Sami vemo, da so bili predlagani tudi nekateri predlogi, ki jih ni bilo moč upoštevati zaradi postopkovnih razmer, kajti nekateri amandmaji so se nanašali na člene, ki preprosto niso odprti in torej onemogočajo, da bi se tudi implementirali in ostajajo, bi rekel, nekaj kar bo treba vzeti v premislek, ko se bo pripravljala strategija. Poslanska skupina DeSUS namerava podpreti novelo tega zakona. Podprla bo pa tudi tisti amandma, ki je bil dodatno izboljšan in usklajen in ki so ga kolegi iz Poslanske skupine Zares predlagali. Menimo, da je treba posvetiti veliko pozornost temu področju iz več razlogov. Eden takšnih je zagotovo področje gospodarstva. Če omenimo samo številko, ki se približuje blizu 500 milijonov letnega bruto prometa, potem vemo, da gre res za področje, ki mu moramo ustrezno dati večjo pozornost. Če vemo, da je to v podporo enemu izmed najhitreje rastočih delov našega gospodarstva v turizmu, je to dodatni razlog, da se temeljito razmisli o tem področju. Naštete so bile tudi nekatere druge statistične številke, vse niso zelo ugodne. Zato omenjamo še ta drug vidik, ne samo finančnega in gospodarskega, pač pa tudi zdravstvenega in socialnega, ki govori o tem, da pravzaprav vsak Slovenec in Slovenka z dva in polkrat, statistično, morata zaiti v igralnico in da je med ena in dva in pol odstotkov takšnih obiskovalcev, ki so zasvojeni, ki so problematični oziroma celo patološko zasvojeni. To je eden izmed bistvenih razlogov, zaradi katerega mislimo, da bo nujen temeljit premislek v okviru strategije in nadaljnjega spreminjanja zakonodaje. Sicer pa ocenjujemo, da je treba posvetiti dolžno skrb vsem tistim, ki se udeležujejo teh iger na srečo, zlasti mladini. Smo nekoliko razočarani, da je to pot bilo bistveno več pozornosti posvečene delitvi napitnin, kot pa tistim temeljnim problemom, ki jih to igralniško področje prinaša. Če sklenem. Mi bomo tudi, ko se bosta sprejemali strategija in nova zakonodaja, budno spremljali, poskušali biti aktivni, to pot pa podpiramo predlog novele, ki je bila predlagana in amandmirana.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Kolegice in kolegi. V Sloveniji je prirejanje iger na srečo izključna pravica Republike Slovenije in se lahko izvaja le na podlagi koncesije Vlade Republike Slovenije. Prirejanje iger na srečo je gospodarska dejavnost in kot taka predstavlja pomemben vir dohodka državi in lokalni skupnosti. Igre na srečo pa statistično dokazano prinašajo tudi veliko družbenih, družinskih in osebnih problemov, celo tragedij. Zaradi tega je bistvenega pomena, da potekajo v urejenem in nadzorovanem okolju, da sta zagotovljena varstvo potrošnikov in javni red. Zaradi te narave dejavnosti iger na srečo je pomembno, da se posebno skrb namenja udeležencem iger na srečo oziroma igralcem, da se v čim večji možni meri prepreči njihova odvisnost od iger na srečo in z njo povezane posledice zanje, za njihove družine in celotno družbo. Zato podpiramo intenco zakona, ki povečuje družbeno odgovornost prirediteljev in koncesionarjev za prirejanje iger na srečo in obenem igralcem omogoča, da se sami odločajo za omejitev ali prepoved igranja za določeno časovno obdobje. V zgoraj omenjenem kontekstu podpiramo tudi določbe predlaganega zakona, ki povečujejo učinkovitost nadzora, zlasti pri nedovoljenem prirejanju iger na srečo brez koncesije Vlade Republike Slovenije, pri čemer imamo v mislih raznorazne naprave v gostinskih lokalih. S subsidiarno uporabo zakona, ki ureja inšpekcijski nadzor, bodo inšpektorji dobili tudi pravice in dolžnosti izvajanja posebnih ukrepov, kot so: zapečatenje prostorov in opreme, ustavitev ali prekinitev dobave električne energije, vode, telekomunikacijskih zvez in podobno. Naj se dotaknem še področja napitnin, ki so burile veliko duhov. Prav je, da se napitnine, tako kot je to praksa v vseh storitvenih dejavnostih, kjer to področje ni tako strogo formalno urejeno, v celoti namenijo zaposlenim. Zaradi specifičnosti in strogosti ureditve sistema igralništva je to možno le tako, da se jim ta nameni kot delovna uspešnost pri plači, kar posledično pomeni, da se iz tega dela plače obračunajo tudi prispevki. Kakršnakoli drugačna rešitev za Slovensko ljudsko strani seveda ni prava. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo predlagani zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključili smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. Razpravo bomo opravili na podlagi pregleda dopolnjenega predloga zakona z dne 16. 11. 2009, pri čemer vas opozarjam, da je še danes, 17. 11., vložen popravek amandmaja k 9. členu Poslanske skupine Zares. Prosim, da to upoštevamo pri razpravi in odločanju. Prehajamo na razpravo o 2. členu in amandmaju Poslanske skupine SDS k temu členu. Gospod Krivec, izvolite.
Hvala. Še enkrat se oglašam. V ta člen želimo vgraditi tisto, kar je normalno za vse ostale postopke v Republiki Sloveniji in kar velja za vse državne institucije in igralništvo, je na nek način v pristojnosti države. Ključna zadeva, ki se v tem členu vgrajuje v našem amandmaju, je ta, da se koncesije podeljujejo na podlagi javnega razpisa. Mislim, da bodo kolegi poslanci to podprli, kajti javni razpisi so neka normalna regulativa v naši državi. Vsi ostali državni organi jo morajo spoštovati. Glede na to, da spreminjamo igralniško zakonodajo in da spreminjamo ta zakon in ga želimo narediti bolj transparentnega, kar ste vsi v svojih razpravah tudi poudarjali, da želimo na nek način zaščititi tudi ponudnike na eni strani, tako kot tiste, ki igre na srečo uporabljajo, je ključnega pomena, da se v ta člen ta dopolnitev vgradi in da se s tem tudi nadaljnje koncesije razpisujejo skozi javne razpise.
Hvala lepa. Gospod Srečko Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik za besedo. Jaz bi želel poudariti, da bi ob tako obširnih pripombah na ta zakon resnično potrebovali novo novelo. To je že moj kolega prej poudaril. Kar se tiče pa 2. člena in amandmaja. Te koncesije, ki so danes podeljene tako rekoč pod mizo, postavljajo vsaj v neenak položaj tiste, ki za koncesijo zaprosijo. Eni lahko dobijo koncesijo brez kakršnihkoli velikih pogojev in dejansko najamejo samo prostor, dajo nalepke na ta prostor, primer recimo, najem prostorov na mejnem prehodu Lipica. Dobil je koncesijo, ne bom povedal, kdo. Drugi, ki je zaprosil ravno tako v občini Sežana, je pa dobil v pogojih, da mora narediti hotel s toliko in toliko posteljami in tako naprej za isto koncesijo. Se pravi, gre po poznanstvih in ni nikakršnih pravil. Dostikrat tudi po vezah in seveda o tem odloča nemalokrat tudi minister. Kar se tiče pa zakona, če mi je dovoljeno, spoštovani predsedujoči, bi pa želel poudariti sledeče, da se država v tej vlogi skrbnika nad prirejanjem iger na srečo pojavlja kot tat. Dejansko je v vlogi tatu. Mene zelo skrbi, če zagovarjamo izvajanje takega zakona, pri tem pa ugotavljamo, da si v bistvu do zdaj, do danes država nezakonito prilašča napitnine, ki so nesporno last tistih, ki so jih dobili. Po drugi strani pa si privošči to, da zaračunava davek na davek. Kdo bo vedel najbolje, kako se tej stvari streže oziroma kako narediti zadevo pravilno, če ne župani, ki vodijo to občino? Eden od amandmajev, ki ga je predlagal koalicijski poslanec, gospod Brulc, je bil gladko povožen. Govori o tem, da je to nedopustno, da se v bistvu zaračunava davek na davek in sedanja ureditev določa isto davčno osnovo za odmero teh davkov. To ni pravilno. Jaz verjamem, da bomo dobili nov zakon na poslanske klopi. Ne verjamem pa, da bo ta zakon celovito rešil to problematiko. Tega pa ne verjamem. Kaj se je zgodilo v regijah? Jaz izhaja s Primorske, kjer je igralništvo cvetelo, kaj smo naredili s takim skrpucalom zakona, ki je danes v veljavi, pa lahko pogledate v Gorici. Izjemne razvojne možnosti je imelo to mesto, seveda jih ima še danes, ampak vse skupaj je nekako zamrlo, od tistega trenutka, ko se je država vmešala s svojo taktiko, kako narediti to zadevo čim bolj državi všečno. In to, kar predlagajo tudi drugi predlagatelji, ne vem, če se bom kasneje oglašal, ko namenjajo več denarja za razvoj turistične dejavnosti v prostoru, naj povem, da ta denar, ki ga poberemo od davkov oziroma z igrami na srečo, gre tudi v prostor nazaj in je v bistvu porok nekega razvoja v prostoru. Saj tega denarja ne pobere samo država. In jaz ne vem, zakaj smo tu tako togi, če pa vemo, da je edina prednost, ki jo ima Slovenija, razvoj turizma, igralništva in dejansko teh prednosti, ki jih dajeta ta lepota narave in ponudba, ko lahko v eni uri pridete iz smučišč na morje. In zakaj ne sprostiti malo bolj tudi igralništva? In pri tem izkoristiti to togost Italije, ki ima to zaradi verskih in drugih zadev konservativno urejeno. Ne razumem, zakaj ne poslušati tistih županov, ki želijo, da bi država dobila v prvi vrsti več denarja in tudi oni sami v svoje občinske blagajne malo več proračunskih sredstev za razvojne projekte. Zavračati takšne pobude je nesmisel. Prelagamo dobre rešitve v kriznih časih na jutri, ta jutri se nikoli ne bo zgodil in tega zakona, ki bo celovito uredil to zadevo tako, da bi cvetela, da bi delala v teh težkih časih, tudi ne bomo dočakali, ker je preveč birokratov, ki se na to ne spoznajo in preveč interesnih skupin, ki to igro vodijo. Zato jaz ocenjujem ta zakon sicer kot zelo slab. Podprl ga bom zaradi tega, ker delno odpravlja nezakonitost, nezakonitost kraje, ki je izražena v oškodovanju delavcev. Seveda pa pri tem ostaja velika grenkoba, da bomo dovolili državi, da izvaja dejansko nezakonito poslovanje in si preračunava davek na davek. To ni v nobeni državi, tudi v banana republiki ne, samo v Sloveniji si to dovoljujemo in to je velika sramota za pravno državo, spoštovane gospe in gospodje. In ni izgovor, da ne bi mogli to danes urediti v Državnem zboru. Lahko bi uredili, če bi hoteli in na to je koalicijski poslanec opozarjal, vendar ga je njegova lastna stranka povozila, ker je nerazumno. In hvala bogu, naj živi anarhija še naprej. Hvala.
Hvala lepa. Želi k 2. členu še kdo razpravljati? Dajem čas za prijavo. Gospod Rado Likar, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Ena od nalog države je tudi vzpostavitev bolj konkurenčnega okolja in kvalitetnejšega poslovanja, kar bi nedvomno s tem, ko bi prirejanja klasičnih in posebnih iger na srečo potekalo preko javnega razpisa, to nedvomno bilo. Tak način izbora prirediteljev bi pomenil tudi bolj pravičnejši in preglednejši način podeljevanja koncesij, kar je tudi primer dobre prakse v drugih državah članicah Evropske unije. S tem amandmajem v Slovenski demokratski stranki predlagamo tudi, da bi se morala o podelitvi oziroma dodelitvi koncesij odločati Vlada na predlog Ministrstva za finance in Ministrstva za gospodarstvo, saj je igralništvo v okviru nacionalnih strategij opredeljeno kot del turistične ponudbe, za katero je pristojno prav Ministrstvo za gospodarstvo. Zato bom ta amandma k 2. členu podprl. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Luka Juri.
Hvala lepa. Glede amandmaja k 2. členu je moje mnenje sledeče. Obrazložitev amandmaja poudarja nekatere dobre namene, vendar pa je zanimivo, da očitek o domnevno spornemu podeljevanju koncesij prihaja s tiste strani, ki je te koncesije podeljevala. Jaz bi rad spomnil, da v sedanjem mandatu ni bila podeljena nobena koncesija, zaključeni so bili le tisti postopki, ki so potekali že v obdobju prejšnje vlade. Pa s tem ne želim poudariti, da so bile te koncesije v obdobju prejšnje vlade slabo podeljene. Želim pa spomniti, da če se pojavlja očitek, da so bile slabo podeljene, je to očitek, ki bi ga morali postaviti vaši vladi takrat, ko je te koncesije podajala. Po drugi strani je ta rešitev, ki se predlaga, napisana na hitro in ne nosi vseh analiz posledic, kaj bi takšna rešitev z javnimi razpisi prinesla. S seboj ne nosi tudi nobene primerjalne analize, kaj takšne rešitve pomenijo v drugih državah. Strinjam se z zaključki, da potrebujemo celovitejšo novelo, ki bo konec koncev izhajala tudi iz nove strategije o razvoju igralništva, vendar pa mislim, da se je do takrat bolje držati ureditve, za katero vemo, kako deluje, in ki lahko dobro deluje, če so nameni in prakse, tisti, ki podeljujejo koncesije, dobri, če so nameni in prakse, tisti, ki podeljujejo koncesije, slabi, se seveda zgodi tisto, kar se očita. Ampak še enkrat, to je treba konec koncev očitati tisti vladi, ki je te koncesije podeljevala in to je bila vlada Janeza Janše. Podpiram pa hkrati tudi strategijo dosedanje vlade, Ministrstva za finance, ki se je odločilo, da koncesij do nadaljnjega, do primernejše ureditve, ne bo enostavno več podeljevala, ker je nedvomno, da je bilo teh koncesij podeljenih preveč. Predvsem se jih je podeljevalo brez jasne strategije, kaj se želi s temi koncesijami doseči. Čedalje manj se je poudarjalo pomen igralništva ob meji, kjer vemo, da je večina gostov tujcev in pomikalo razvoj igralništvo v notranjost, s čimer smo pritegnili več domačih gostov. Samo po sebi nič za to, nič slabega, vendar zakaj bi to delali, če vemo, da je eden od smislov igralništva, da dobivamo goste iz tujine in s tem seveda pretok denarja iz tujine. Hkrati pa smo s podeljevanjem koncesij manj kakovostnim igralnim salonom, kot je bilo že tudi povedano, poslabšali celovito ponudbo igralništva na slovenskem področju. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Mirko Brulc.
Lepo pozdravljeni! Igralništvo je res ena pomembna gospodarska panoga, ki doživlja tudi težke čase. Zlati časi igralništva so mimo, ko je šlo izključno za ožemanje gosta in upam, da tujca, ne pa domačega. Ker živimo ob meji, nam ni vseeno, kakšni so odnosi tudi čez mejo in kakšne so travme v mnogih družinah in podjetjih, ki jih je povzročilo igralništvo. Zato seveda sprejemam to spremembo Zakona o igrah na srečo, ko govorimo o varnem igralništvu in sem sprejel tudi odločitev kolegov na odboru, da moj amandma o davčni razbremenitvi vseh igralniških dejavnosti v državi ni bil sprejet. Sprejmem pa obljubo ministra in ekipe, da je v pripravi povsem nova zakonodaja o igrah na srečo in o tem bo treba veliko besed in razmišljanj doreči tudi na terenu, da ne bo ta zakonodaja taka, ki ne bi prinesla nekih novih vsebin, kajti obstoječa zakonodaja je zares zastarela. Bilo je rečeno, da je bilo v preteklosti podeljenih veliko koncesij za igralnice, predvsem za igralne salone. To je boleča rana in teh koncesij je brez nadaljnjega preveč. Glejte, živim v okolju, kjer je igralništvo zelo prisotno in poznam pozitivne in negativne posledice igralništva. Nekatere izjave na odboru, da igralništvo prinaša prostitucijo, narkomanijo, kriminal in tako dalje, ne držijo. To govorim z vso odgovornostjo. Najmanj ali pa pravzaprav nič kriminala in negativnih učinkov ni v igralnicah, ker je pod takšnim videonadzorom, da vsak gost ve, da se tam ne izplača početi kakšnih z zakonom skreganih zadev. In mi nimamo iz tega naslova več narkomanije na Goriškem, ampak imamo te narkomanije več zato, ker je naša zakonodaja tako blaga, da se Italijanom splača na naši strani deliti ta opojna sredstva, jih kupovati in podobno, kajti na njihovi strani so kazni neverjetne in tu bo treba narediti nek korak. Nikakor pa ni to zaradi igralništva. Jaz se zelo strinjam, da je varno igralništvo zelo nujno uvesti v to dejavnost, koliko je to možno, je odvisno tudi od strokovnih in drugih oblik, kako varovati igralništvo, kako varovati, to je bilo že danes rečeno, igro po spletu, internetno igralništvo. Jaz sem bil najbolj vesel, ko pri začetku te igralniške dejavnosti na Goriškem domačin ni mogel, mislim, več kot dvakrat na mesec v igralnico. Ni naš namen, da naš državljan hodi v igralnico v prepričanju, da bo brez truda hitro obogatel z majhnim vložkom. To so čudeži, ki se zgodijo enkrat na toliko mesecev, vendar živeti v tem prepričanju ni zdravo. Zato tudi denar, ki ga lokalna skupnost dobiva iz koncesij, namenjamo ne nazadnje za svetovalne delavke v šolah, kajti takšna razmišljanja so prisotna tudi pri otrocih, ker se to prinaša iz družine. Vi morate vedeti, da so imeli igralniški delavci izjemno dober standard do danes. Da so imeli krupjeji večjo plačo kot župani in da se v odmorih, ki jih imajo na pretek, in prav iz tega izhajajo nekateri konflikti danes v Hitu in še kje, niso drugega pogovarjali kot to, kdaj bodo šli v šoping v Milano ali kam drugam. In ko sem kot ravnatelj dobival razglednice s počitnic od otrok, je ni bilo iz Slovenije. Takšne so bile razmere. To je tudi tisto negativno, kar prinaša igralništvo. Da je to sociološka bomba v okolju, kjer igralništvo obstoji in da je treba o tem tudi razmišljati. Zato vlagamo denar in koncesije, milijon in pol, v visoko šolstvo, v tehnološki park in tako dalje. Sprašujem vas, kateri igralniški delavec bo jutri, ker bo ostal na cesti, ker ni gostov, ker ni take porabe, ker je recesija tudi na tem področju, kateri inženir iz igralnice bo šel v Iskro delati za 800 ali 1.000 evrov? Noben. Gre za zelo zelo pomembno dejavnost, ki v neko sredino prinaša denar in polni državni in tudi občinski proračun v zaokroženem turističnem območju. Kaj bomo s to dejavnostjo naredili, da bo preživela in da bo še vedno uspešna. To pa je naš interes. Zato računam, da bo nova zakonodaja prinašala tudi to izjemno zahtevo, da se igralništvo povezuje s turizmom in da je turistična ponudba. To, kar je Hit sedaj začel, da financira smučišča na Kaninu, da je pomagal pri financiranju kajak centra in tako dalje, to je tisto, kar je neka dodana vrednost. Ne pa pričakovati, da bo prišel igralec v igralnico, igral, izgubil in šel domov. To je premalo. Se pravi, navezava na turizem je zelo zelo pomembna. Zato želimo, da naši ljudje, naši občani ne bi hodili v igralništvo v prepričanju, da bodo obogateli. In tisti, ki so zasvojeni, strokovnjaki pravijo, da je zasvojenost z igralništvom hujša kot zasvojenost z nekimi drogami in podobno, da jo je težje zdraviti, zato je ta oblika samoprepovedi, a varnostni mehanizem, ki jih sedaj uvajamo, zelo nujna in upam, da bo tudi delovala. Delovala, kajti povezava med igralništvi in tako dalje, to seveda prinaša k vsebinam. Rad bi zaključil s tem. Ureditev dodatka k plači ta predlog spremembe zakona ureja in tako je prav in uvaja varno igralništvo. Prav zato bom podprl amandma, ki ga je pripravila Zares in sam predlog zakona. Obenem bom zahteval, da se zelo hitro oziroma takoj pristopi k pripravi nove zakonodaje. Hvala.
Hvala lepa. Besedo želi državna sekretarka mag. Helena Kamnar. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Mislim, da se moram na to razpravo odzvati. Kot prvo menim, da je očitek o tem, da zaradi tega, ker v zakon ni vnesen sistem javnih razpisov pri podeljevanju koncesij, vodi v anarhijo, ki se s to novelo zakona nadaljuje, daleč od tega kar je res. Menimo, da uvajanje javnega razpisa z novelo zakona v ta koncept in v stanje v katerem smo preprosto v tem trenutku ni možno. Mi se seveda ne upiramo morebitni takšni rešitvi v novi ureditvi, vendar v tem trenutku uvajanje z novelo definitivno ne pride v poštev, ker bi bilo treba razdelati prehoden režim in urediti predvsem tisto stanje, kakršno v tem trenutku imamo. Že nekaj let se tu ne podeljujejo nove koncesije, ampak se v bistvu koncesije podaljšujejo. Druga zadeve na katero bi se rada odzvala, je očitek na to, da gre v primeru obdavčitve igralništva za plačevanje davka na davek. To seveda ni res. Kjerkoli in kadarkoli se plačujeta od nekega blaga ali storitve dve dajatvi, se nikoli ena dajatev ne izključuje iz osnove, na katero se posamezna dajatev obdavči. Primer: če imate davek na dodano vrednost in trošarino, se v vsakem primeru šteje kot osnova celota in ne recimo osnovna cena brez trošarine, ko se odmeri davek na dodano vrednost. Podobno je tudi v tem primeru, gre za dve dajatvi, in sicer gre za davek na igre na srečo, ki je primerljiv z davkom na dodano vrednost, katerega igre na srečo niso deležne in znaša 18%, in gre za koncesijsko dajatev, ki pa se giblje od 5 do 20%. Tako je skupna davčna obremenitev iger na srečo v višini v tem trenutku 20,9% in v zadnjih letih pada, kot primer navajam leto 2007, koo je bila ta obdavčitev 32%. To bi bilo na kratko vse. Hvala lepa za besedo.
Hvala. Želi še kdo k 2. členu. Gospod Krivec. Želi še kdo? Gospod Krivec, izvolite.
Hvala še enkrat za besedo. Jaz bi rad pri tem amandmaju še nekaj stvari poudaril, ki jih prej v prvi razpravi nisem. Pa so me kolegi na nek način spodbudili. V tem amandmaju smo mi predlagali tudi eno stvar, o kateri ste vsi razpravljali, se pravi, da je igralništvo in igralnice so povezane s turizmom, zato smo predlagali, da se pri odločanju vključi tudi minister za gospodarstvo, pod katerega resor spada turizem. Vendar vsi ti amandmaji so bili z vaše strani na nek način zavrnjeni. Ko govorimo o podeljevanju koncesij - res so se v prejšnjem mandatu podelile koncesije za igralne salone, vendar če smo pošteni, gre to v neki smeri tudi dodatne konkurence na tem področju. Ne smem reči, da jaz podpiram igralne salone, ker mislim, da so v našem sistemu vseeno bolj primerne igralnice, kot pa igralni saloni, vendar gre za ustvarjanje na nek način konkurence. V tem primeru zakona, ki ga pa zdaj obravnavamo, gre pa za podeljevanje monopola, kajti obstoječima dvema družbama, ki se ukvarjata s posebnimi igrami na srečo, Športna loterija in Loterija Slovenija, dajemo na nek način privilegij, da se bosta lahko ukvarjali tudi z internetnimi igrami na srečo, ki so v zadnjem obdobju v velikem porastu in bodo verjetno, tako kot so v drugih državah, kmalu prerasle vse klasične igre na srečo. V tem primeru je tukaj velika težava. Ne gre za novo koncesijo, ampak gre praktično za podelitev monopola dvema družbama, ki ne nazadnje niti nista več v državni lasti, ampak sta praktično že skoraj privatni družbi, v lasti predvsem NFD Holdinga in gospoda Staneta Valanta, kar ste tudi lahko vsi prebrali v določenih medijih. Tukaj je ključna težava, ki jo mi vidimo. In tudi to, kar je bilo prej s strani državne sekretarke razloženo, glede obdavčitve, to je res, vendar se ta davek obračunava od iste osnove, kar pa ni običajna praksa v drugih gospodarskih subjektih.
Hvala lepa. Ugotavljam, da je razprava o amandmajih k 2. členu zaključena. Prehajamo na razpravo o 3. členu in amandmaju k 3. členu. Želi kdo besedo? Gospod Krivec, izvolite.
Ponovno vgrajujemo v ta člen možnost pridobitve koncesije za prirejanje iger na srečo na podlagi javnega razpisa, kar v obstoječem zakonu ne stoji in govori samo o tem, da lahko pridobijo, lahko prirejajo le gospodarske družbe, ki imajo koncesije za trajno prirejanje klasičnih iger na srečo. V tem primeru spet vemo, da sta to dve družbi, Športna loterija in Loterija Slovenije, in da jima s tem dejansko skozi ta zakon podeljujemo monopol. Predlog našega amandmaja gre ponovno v tej smeri, da lahko tudi druge družbe, tako v Sloveniji kot tudi igralnice, lahko pridobijo to novo koncesijo za prirejanje spletnih iger na srečo za internetne igre skozi javni razpis, ker se nam zdi to tudi do ostalih partnerjev v tem prostoru pošteno.
Hvala lepa. Želi k 3. členu še kdo razpravljati? Zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo k 7. členu in amandmaju k 7. členu, ki ga je prav tako vložila Poslanska skupina SDS. Želi kdo besedo? Gospod Krivec, izvolite.
Na nek način samo v pojasnitev. pri tej abstinenci in zavarovanju uporabnikov, ste vsi poudarjali, da je treba urediti družbeno odgovorno igralništvo, zato smo mi tudi predlagali, da prepoved neigranja oziroma prepovedi vstopa v igralnice naj ne bi veljala samo tri leta, kot je bilo z zakonom, ampak vsaj pet let. Glede na izkušnje tudi pri drugih zasvojenostih, se nam zdijo tri leta na nek način tista robna meja, ko je nek odvisnik še v fazi, ko lahko ponovno stopi na neka prepovedana pota. Zato bi se nam zdelo smiselno podaljšati ta rok vsaj za neko daljšo abstinenčno dobo, vendar je to čisto odločitev, ki v bistvu ne vpliva kaj dosti na ta zakon, mislim da bi pa pripomogla ravno k temu, kar ste vsi v svojih razpravah poudarjali, se pravi k odgovornemu igralništvu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Luka Juri, izvolite.
Hvala lepa. Predlog sam po sebi izgleda zanimiv in konec koncev izhaja iz predpostavke, da je za odvajanje zasvojenosti potreben daljši čas. Sam ne morem podati ocene, ali je predlog smiseln ali ne, ker nisem strokovnjak na področju igralništva in ne vem, koliko časa ta zasvojenost traja. Najverjetneje je tudi odvisno od posameznika. Bi bilo pa fino, če bi lahko pridobili kakšno dodatno strokovno mnenje, morda tudi s strani Vlade, kar se tiče te amandmajske ureditve. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vidim, da ni več prijave k 7. členu. Prehajamo na 9. člen in amandma k 9. členu, ki ga je vložila Poslanska skupina Zares, in sicer razpravljamo o spremenjenem amandmaju, ki je bil vložen danes, 17. novembra. Besedo želi gospod Vili Trofenik. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, dovolite, da pojasnim namen amandmaja oziroma, kaj se s tem 9. členom uvaja. Dosedanji zakon o igrah na srečo praktično onemogoča prirejanje tako imenovanih stav na konjskih dirkah, kar je zelo razvita dejavnost v Evropi. V osnovnem predlogu zakona je bilo predvideno, da bi to omejili na 4 športne prireditve ali konkretno na štiri kasaške dirke na leto. V Sloveniji je letno v času od začetka aprila do začetka oktobra približno 25 takšnih prireditev in smiselnost in smotrnost uvedbe iger na srečo v obliki stav na konjskih dirkah je smiselna, če je to zagotovljeno na vseh prireditvah. Zaradi tega smo z amandmajem v drugem branju črtali število 4, vendar je prišlo do rešitve, ki bi lahko jo brali tudi tako ali razumeli, da gre za kontinuirano prirejanje iger na srečo te oblike, čeprav trajajo od aprila do oktobra. Da bi se izognili napačnemu razumevanju, ker v tem primeru, če bi menili, da gre za kontinuirane igre na srečo, bi bilo treba podeliti koncesijo. Koncesija je pa z zakonom omejena samo na dve gospodarski družbi. S tem popravljenim amandmajem pa se omejuje oziroma bolj jasno opredeljuje, da gre za občasne igre na srečo v obsegu 25 tekmovanj letno. Uvedba športnih stav je pomembna predvsem zato, da se poišče dodatni finančni vir za spodbujanje tega športa in reje domačih konjev, ki so za to potrebni oziroma s tem povezani, zato prosim za ustrezno podporo temu amandmaju, ker se rešuje ta problem, ki do zdaj enostavno ni bil rešen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vidim, da je še interes za razpravo. Odpiram čas za prijavo. Prvi ima besedo gospod Anton Anderlič.
Jaz razumem ta člen in amandma kot nek prispevek k ureditvi nekega vprašanja, ki tako ali tako poteka sedaj na črno, na divje, kakorkoli pač že, odvisno od tega, kako se kdo organizira. Nekatere stvari mi pa kljub vsemu niso jasne. To, da se odpre, da se lahko na teh tekmovanjih, ki so opredeljena tukaj, prireja, je prav. Ne vem zakaj je omejeno sedaj s tem amandmajem na 25-krat letno. Predvsem me bolj zanima, kaj s tem pravzaprav ima minister za kmetijstvo. Minister za kmetijstvo, verjamem, da skrbi za konje, zakon o živinoreji in tako naprej, ampak v tem delu gre za tipično operacijo, ki se ji reče nekdo, ki stavi, nekdo, ki organizira, nekdo, ki vplačuje, izplačuje dobitke in na koncu se tudi pobere davek od teh zadev. Zato ne vem, zakaj ste iz tega amandmaja izpustili finance, dali ste pa samo kmetijstvo. To mi pravzaprav ne gre skupaj. Za konjsko prireditev moraš dobiti dovoljenje že prej. In to je čisto drug postopek. Da ti neko prireditev organiziraš, da imaš nacionalni koledar, verjetno tako kot v vseh športnih panogah je tudi v tem tako, da kasaška zveza oziroma ta, ki to prireja, ima skupaj s člani in s pravili, ki si jih sami postavijo, pravice te stvari organizirati, jih izvaja. Druga dejavnost, ki je vzporedna tej dejavnosti, pa nastopi, recimo te konjske stave. Tudi tako kot v Sežani, dokler niso bankrotirali, so bile pasje stave, pasje dirke, ki so jih prenešali iz Anglije in so tam stavili. Jaz ne verjamem, da je imelo ministrstvo za kmetijstvo in še kakšno drugo ministrstvo kaj zraven pri tem. Ker v tistem delu, kot rečeno, ko gre za odnos tistega, ki stavi, tistega, ki pobira stave, tisti, ki izplačuje na drugi strani, in seveda država, ki mora to regulirati. Jaz menim oziroma ne razumem oziroma bi morali utemeljiti, zakaj ste financerje izpustili, ministrstvu za kmetijstvo pa ste dali, da bo urejal to vprašanje: koliko, kdaj, zakaj in tako naprej. V tem kontekstu, če razumem prav, se lahko minister za kmetijstvo odloči, da nobene takšne stvari ne bo dal, čeprav razlogov za to nima in ne vpliva na samo dirko, samo tekmovanje, na samo državno prvenstvo ali mednarodno tekmo ali karkoli pač že je. Glede na to, da je bil člen na odboru popravljen, da je bil potem vložen amandma in zdaj spremenjen, bi vendarle rad slišal, kaj je tisto, kar je bolj prav.
Hvala lepa. Gospod Franc Jurša, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Zdi se mi prav, da povem nekaj stavkov, glede na to, da prihajam iz zibelke tega kasaškega športa v Sloveniji - Ljutomera. V tem mestecu se odvijajo kasaške dirke že 140 let in mogoče tudi za osvežitev spomina, da smo v avstro-ogrski monarhi imeli drugi registrirani klub, prvi je bil na Dunaju. Tukaj gre preprosto in enostavno za zadevo, ki je povezano z rejo ljutomerskega kasača. S stavami, ki so jih v preteklosti že organizirali na konjskih dirkah in jih organizirajo tudi sosednje evropske države, smo hoteli na nek način pomagati reji ljutomerskega kasača, ki je avtohtona sorta v Sloveniji. Tekmovanj, ki se organizirajo, je od 21 do 25 v Sloveniji, od tega jih je kar 8 v Ljutomeru. Organizirajo pa se poleg Ljutomera še v Lenartu, Mariboru, Ljubljani Šentjerneju in še kje. To se pravi, tukaj gre za pomoč vzreji ljutomerskega kasača. To je enostavno in preprosto povedano, je pa nekaj takšnih odprtih vprašanj, na katere bo verjetno odgovorila tudi stroka.
Hvala lepa. Gospod Danijel Krivec.
Še enkrat hvala za besedo. Moram reči, da se kar precej pridružujem mojemu kolegu Anderliču, ki je prej razmišljal o tem amandmaju, o smiselnosti. Če pogledamo zakon, na katerega se sklicuje, in ta 16. člen, vendar je treba pogledati tudi nekaj členov prej, ki govorijo o tem, kdo lahko to prireja in govori samo o društvih in humanitarnih organizacijah. Tukaj pa govori o prireditelju, ponovno govori o tem, da mora pridobiti soglasje ministra, pristojnega za kmetijstvo, kar je v neki koliziji z obstoječim zakonom, ki govori, da lahko podeli to pristojnost samo minister za finance. Ne vem, če je to ravno v skladu. Jaz tudi podpiram intenco, vem, kaj predlagatelj želi, vendar ta zakon govori tudi o tem, da se takšna igra lahko prireja samo enkrat na leto. V 14. členu prireditelj lahko priredi številčno loterijo, tombolo ali srečolov in tako naprej enkrat na leto. In ta zakon se potem nadaljuje do 16. člena in ne vem, kako lahko potem spreminjamo v nekem členu na 25-krat na leto. In tudi govori v 15., da prireditelj, ki organizira športna tekmovanja, sme samo enkrat na leto prirediti stave. Se pravi, da je treba še tudi kakšen drug člen popraviti ali pa se vsaj sklicevati na njega, da ne velja v tem primeru, ne pa samo 16. člen veljavnega zakona. Je pa res na nek način malo čudno, ker verjetno so tudi še kakšne druge igre, na katerih se stavi, in bi bilo smiselno, če se že nek dodatek vgradi, se mogoče še kakšne druge živali, tako kot je kolega prej predlagal, pasje, petelinje, mogoče bodo kamelje v prihodnosti. Ta člen težko rešuje to zadevo in v bistvu bolj zapleta situacijo, kot pa jo razpleta.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Borut Sajovic.
Hvala lepa, predsedujoči. Jaz moram reči, da bom ta amandma podprl, si pa želim, da vse tiste pravnoformalne nejasnosti, ki so bile izpostavljene kot problem v tej razpravi, da se tudi uredijo in rešijo. Drugače pa, če imamo v Sloveniji več kot 30 kasaških dirk, stavimo pa lahko samo na štirih, je to približno tako, kot če imamo v nogometni ligi 20 kol, gledalce bi pa spustili na igrišče, da gledajo tekmo samo na treh ali štirih. Namen je dober predvsem zaradi tega, ker gre v podporo ljutomerskemu kasaču, ki je slovenska avtohtona pasma, in to v tistih krajih pomeni več kot samo stave, gre tudi za družaben dogodek. Se pa strinjam z vsemi tistimi, ki so odprli, da je problem širši in ga je treba kot takšnega tudi gledati, obravnavati. Vendar kadar so problemi in težave, če rešiš eno, potem je za rešitev ostala ena manj. Nekaj je treba storiti takoj, obenem pa razširiti tudi kontekst in zgodbo zapreti kot skladno celoto. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Vili Trofenik.
Hvala lepa. Jaz bom poskušal na del pripomb, ki so bile izpostavljene, odgovoriti. Na prvi pogled mogoče res zgleda, kaj ima minister za kmetijstvo tu iskati. Ampak treba je vedeti, da kasaški klubi in njihova asociacija kot zveza, kasaška centrala, ne spadajo med športne organizacije, kot kdo misli na prvi pogled, ampak med živinorejske organizacije oziroma rejske organizacije. In po veljavnem zakonu o živinoreji je za njih pristojen minister za kmetijstvo in prehrano. Te organizacije vodijo tudi tako imenovani register konjev in je to izključno v pristojnosti ministra za kmetijstvo. In da ne bi bilo zlorabe, je s tega vidika smiselno soglasje ministra za kmetijstvo. Tista ideja, da bi dajal soglasje še minister za finance, je samo na prvi pogled, če pa dobro preberemo zakon, pa bi to pomenilo, da bi minister za finance dajal soglasje k svoji odločitvi, ker on odloča o dovoljenju za prirejanje in je soglasje ministra za kmetijstvo nepotrebno, nelogično in je treba pač, se opravičujem, tekst integralno prebrati. Tudi pripomba, da druge športne organizacije in druge nepridobitne organizacije lahko organizirajo, kot je dikcija v zakonu, enkrat letno, to drži, vendar rejske organizacije ne spadajo med tiste, zato so rešene s tem posebnim členom in je zadeva zelo čista, transparentna, in da ne rečem, enostavna in jasna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Anderlič, ste dvignili roko? [[Da.]] Izvolite besedo.
Tako je to, čas hitro teče. Gospod Trofenik, malo me pa vendarle čudi, da tukaj trdite, da konjeništvo ni šport. Konjeništvo je olimpijski šport. Dolga leta, med prvimi je bil. In sedaj se ne bova spuščala v kasače, v preskakovanje ovir ali karkoli, lahko tukaj na dolgo in široko razpravljamo. Seveda pravim, da bi bilo nesmiselno Ministrstvo za kmetijstvo vključevati na način, da ga dodatno obremenjujemo s tem, da bo odločal o tem, komu bo dal in komu ne bo dal soglasja za to. Tako ali tako to lahko organizirajo na različne načine, lahko bi organizirali tudi tako, da bi preko spleta ali preko televizijskih kanalov in podobno. Prej sem omenil pasje dirke - v Sloveniji smo imelo tako stavnico, sedaj mislim, da tega ni več, ker so tisti salon v Sežani, če se ne motim, zaprli. In za mene gre tukaj za tipično finančno udejstvovanje, če hočete, finančno operacijo. Če je koledar prireditev vsako leto v naprej znan, tisti, ki organizira te stave, se pač odloči in ve, da do 25 teh stav lahko organizira. In zato mu ni treba iti k ministru za kmetijstvo, če mu je že minister za finance, kot pravite, dal dovoljenje da lahko to počne. Zakaj bi moral potem še po soglasje? Ker je tam premalo konj, ker so prepočasni konji? Pa bo minister rekel, "ah, to pa nima kakšnega smisla, da tukaj organizirate stavo, pa vam ne dam soglasja!" To bi moralo biti predvsem na tistih, ki te stave organizirajo, kar pa ni nujno, da so klubi, ki vzrejajo in tekmujejo in tako naprej, je lahko neka druga organizacija, za katero se ti zmenijo ali pa ne zmenijo, odvisno, kdo bo dobil soglasje Ministrstva za finance. Jaz sem hvaležen za poduke, ampak se mi je zdelo, da je ta amandma oziroma ta člen, kot je bil zapisan v dopolnjenem predlogu zakona na odboru, da je urejal to ključno zadevo, če že Ministrstvo za kmetijstvo, ampak zagotovo za finance, okoli financ se vse vrsti in tukaj se mi zdi, da bi bilo to bolj koristno. Ampak ker je pač amandma tak, kakršen je, bom seveda videl, kako bom ravnal pri glasovanju.
Hvala lepa. Gospod Krivec. Izvolite.
Hvala še enkrat. Jaz sem tudi vedno bolj prepričan, da minister za kmetijstvo v tem soglasju nima kaj delati. Zgodi se lahko, da Rdeči križ organizira konjsko tekmovanje, na katerem organizira stavo, po vseh členih zakona je upravičen to narediti in, da organizira neko stavo, potrebuje samo soglasje Ministrstva za finance, tako kot je opredeljeno v zdajšnjem zakonu. Ne vem, kaj potrebuje ministra za kmetijstvo. Jaz rad na nek način tudi slišal, kaj misli Zakonodajno-pravna služba o tem amandmaju, ker mislim, da ni v skladu z obstoječim zakonom.
Državna sekretarka, gospa Helena Kamnar.
Hvala lepa. Konjska tekmovanja ali kakršnakoli druga tekmovanja živali se organizirajo na podlagi in v skladu z Zakonom o živinoreji. Tam so določena posebna pravila, kako je treba ravnati v takih primerih z vidika zaščite živali. In zaradi tega je potrebno to soglasje ministra za kmetijstvo. Če je tako tekmovanje povezano še s stavami, torej ima elemente iger na srečo, potem mora po Zakonu o igrah na srečo pridobiti prireditelj dovoljenje ministra za finance na podlagi druge določbe tega zakona. In zato v tem primeru ni potrebno soglasje ministra za finance, ker mora pridobiti dovoljenje, to je, mislim, v 16. členu osnovnega zakona določeno, da je potrebno dovoljenje ministra za finance, da se organizirajo konjske stave. Število je v tem amandmaju določeno iz tega razloga, ker se v primeru, da gre za trajno organizacijo iger na srečo, podeli koncesija. In se to odvija nenehno. V tem primeru gre za omejeno število dejanj, to se pravi omejeno število konjskih stav v določenem obdobju. Zaradi tega je tukaj zgornja meja oziroma zgornje število možnih stav, ki jih en prireditelj lahko organizira na podlagi dovoljenja ministra za finance ob soglasju ministra za kmetijstvo. Tako je ta člen zapisan in je skladen z zakonom o živinoreji in z osnovno rešitvijo zakona o igrah na srečo, ki določa, da mora pridobiti prireditelj dovoljenje ministra za finance, da lahko izvaja aktivnosti iger na srečo. Dovolite mi, ko sem že pri besedi, samo še en odgovor, ki sem ga dolžna v zvezi s triletno omejitvijo posameznika za prepoved njegovega udeleževanja pri igrah na srečo. Tri leta ni znanstveno utemeljena doba. Po našem vedenju še pet let ni znanstveno dokazana primerna doba. Vsak posameznih se po treh letih odloči, da to še enkrat naredi, pa ima še tri leta. Tu ni omejitev, če posameznik odloči, da je potrebno. Seveda pa Vlada ne boo nasprotovala, če boste odločili, da je to pet let.
Hvala lepa. Gospod Anton Anderlič.
To je bistvo, kar je državna sekretarka povedala, da sta to dve ločeni stvari. Ena je ta, da minister za kmetijstvo potrdi koledar, da soglasje k prireditvam, ki jih je na leto tudi 30 ali več, minister za finance pa tisti del, ki se nanaša na izvajanje stav. In zato je v tem delu povsem nerazumljivo, da bo minister za kmetijstvo še enkrat dajal soglasje k temu, na katerih od teh tridesetih bo dovoljeno prirejanje stav, kajti dovoljeno jih je samo 25 na leto. To je absurd. Tisti, ki organizirajo stave in imajo dovoljenje finančnega ministrstva, bodo iz koledarja, h kateremu je dal soglasje minister za kmetijstvo, izbrali tiste prireditve, na katerih bodo to organizirali skladno s predpisi, ki urejajo to področje. Za nič drugega tukaj ne gre.
Hvala lepa. Gospod Trofenik.
Na žalost moram intervenirati. To, kar tudi kolega Anderlič, seveda ni res. On, ne vem, zavestno ali nehote dela špekulacijo. Nič ni 30 dirk, iz katerih bi izbirali 25. 25 je zgornja meja. Številke 25 nikoli v zgodovini kasaška zveza oziroma kasaška centrala, ki je organizator, ni prekoračila in to je tisto normalno še sprejemljivo število in ni nobenega izbora iz koledarja. Moram pa zelo grobo povedati, tukaj v praksi ali po domače govorimo o konjih. Dikcija iz zakona o živinoreji je kopitarji. Ampak ne gre za dirke kakršnihkoli kopitarjev, ker je kopitarjev več, ampak konkretno gre za določene konje. Ob vseh teh variacijah na to temo je osnovni tekst treba prebrati, za katere športne prireditve ali dirke gre: za kasaške dirke, za kasaške dirke pod sedlom, ravne galopske dirke in galopske dirke preko ovir. Tisto kar je bilo prej govora o parkurju ali dresuri, to je čista športna organizacija. Po slovenskih živinorejski zakonodaji pa je na žalost tako. Ti klubi, ki to organizirajo, ali društva, ne spadajo v športno sfero, ampak v rejsko sfero. In zato so pod ingerenco ministra za kmetijstvo. Lahko bi bilo tudi drugače, ampak vodijo rejske knjige in vsa ta smiselnost uvedbe športnih stav kot vira eventualnega dohodka - saj ne bo v začetku kaj dosti - je v smislu pospeševanja te avtohtone pasme, o kateri je bilo tu govora, in ne mislim tega ponavljati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo o amandmaju in 9. členu. Prehajamo na razpravo o amandmaju in 24. členu. Kdo želi besedo? Gospod Krivec.
Hvala še enkrat za besedo! Prejšnja razprava je bila malo bolj zanimiva, ta po mojem bo nekoliko manj. Vendar pa bom jaz kolege kasneje prosil, da pri glasovanju razmišljajo tudi o tem, da če vključujemo kmetijskega ministra takrat, ko govorimo o stavah, bi bilo verjetno na mestu, da vključimo tudi gospodarskega ministra takrat, ko govorimo o igralništvu. Mislim, da je bolj povezan z igralništvom in igralnim zakonom, kot pa je kmetijski minister. Kar pa se tiče 24. člena, gre za to, da se del prihodkov, ki nastajajo iz igralniške dejavnosti, nameni tudi Upravi za zaščito in reševanje, konkretno njihovim službam, in to namensko za nakup zaščitne in reševalne opreme. Utemeljitev gre v smeri, na nek način povečane obremenitve z naravnimi nesrečami, po drugi strani pa tudi s sprejetimi novimi proračuni za leti 2010 in 2011, kjer se sredstva za te namene v bistvu znižujejo in bi lahko skozi tak vir, ki je namenjen celotni populaciji v Sloveniji, omogočili neko boljšo kvaliteto. Tako apeliram na vas, da ta amandma podprete.
Hvala lepa. Gospod Robert Hrovat.
Hvala lepa za besedo. Ta amandma se nanaša na koncesijske dajatve od posebnih iger na srečo. Na žalost člen, ki govori o splošnih igrah na srečo, ni bil odprt in nismo mogli zadevo prilagoditi temu členu. Je pa dejstvo, da danes velja zakon oziroma člen, da se 2,2% koncesijske dajatve nameni fundaciji za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Sloveniji, 2,2% se nameni fundaciji za financiranje športnih organizacij in tako naprej, od preostalega dela pa je 50% prihodek proračuna za razvoj in promocijo turizma, 50% pa se nameni lokalni skupnosti v zaokroženem turističnem območju. Mi predlagamo, da se 2,2, nikomur se torej nič ne jemlje, da se 2,2% koncesijske dajatve nameni za zveze, ki delujejo v okviru Uprave za zaščito in reševanje. Govorimo o Gasilski zvezi Sloveniji, Gorski reševali službi, Jamarski zvezi Slovenije, Kinološki zvezi Slovenije, o potapljačih in tako naprej, in to izključno z enim namenom: za nakup reševalne in zaščitne opreme. Zakaj to predlagamo? Zato, ker je to zelo podobno urejeno tudi v nekaterih evropskih državah in je to primerljivo. Naslednji razlog pa je ta, da se sredstva v proračunu Republike Slovenije v zadnjih dveh letih oziroma v zadnjem letu in še za naprej v letih 2010 in 2011 drastično zmanjšujejo. Zmanjšujejo se tudi sredstva na področju varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami. Iz tega sledi, da bo treba nekatere projekte reprogramirati, da bo treba nekatere projekte tudi odpovedati. Zavedati se moramo tudi, da se sredstva v občinah, o tem vedo najbrž več župani, ki sedijo tukaj med nami, se zmanjšujejo in težko bo zagotavljati 45% sredstev za delovanje teh služb, o katerih sem zdaj govoril. Srečujemo se z enim velikim problemom, ko se sredstva na vseh področjih zmanjšujejo, priča pa smo čedalje več naravnim nesrečam. In naravne nesreče nas bodo spremljale tudi v prihodnje. In tukaj imamo eno zelo lepo priložnost, da namenimo nekaj sredstev za te ljudi, ki so pripravljeni žrtvovati svoj čas, svoje delo, tudi svoj denar za reševanje tistih, ki so pomoči potrebni. Verjamem, da boste podprli ta amandma. Ta amandma nikomur nič ne jemlje, je pa krasna priložnost, da zapolnimo tisto vrzel, ki je nastala z zmanjševanjem proračuna, tako državnega kot tudi občinskih proračunov. Nekateri župani namenjajo za te zadeve od 0,1% pa do 5%. In tukaj je priložnost, da resnično namenimo nekaj več sredstev za to dejavnost. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Prijatelj, izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik. V Slovenski nacionalni stranki mislimo, da je ta amandma koristen. Ko pride do nekih naravnih katastrof, država takrat ugotavlja, da nima zadostne količine denarja in da v bistvu, tudi če se izrekajo tu besede "kdor da, hitro da", se zgodi, da nikoli ne da država tistega denarja, ki ga obljublja. Lahko bi našteval primere, pa ne bom. Kar se tiče koncesijskih dajatev, bi želel povedati to. Mnoge občine so planirale proračunski prihodek tudi na teh dajatvah. Mnoge občine so ravno v tej postavki, kot predlaga predlagatelj, da bi se nekaj vrglo iz koncesijske dajatve nazaj za opremo in tako naprej, bose, da ne rečem odvisne od države, odvisne v celoti od financiranja države, kajti vemo, da je mnogo malih občin, ki so svoj čas rasle kot gobe po dežju in nimajo planiranih sredstev za tovrstno dejavnost oziroma zaščito. Sam bi poudaril tudi to, da togost predlagatelja, se pravi Vlade, pri celoviti rešitvi te problematike, ki se imenuje igralništvo, bo imela katastrofalne posledice. Prelagati nekaj, kar lahko naredimo danes, na jutri oziroma na spomlad, jaz verjamem, da bo to komaj jesen, ne pride v poštev. In tako zapolnjevanje lukenj s številnimi amandmaji na obstoječi zakon kaže, da je zakon slab, da je treba čim prej pripraviti novega. Jaz vas še enkrat, tretjič, danes pozivam, da ne odlagate to na pomlad. Občine imajo pripravljene programe za investicijo v to dejavnost, imajo tudi potencialne investitorje, ni samo Gorica taka, so tudi druge občine, ki bi rade nekaj naredile na tem, pa vendar nimajo zakonske podlage, da bi se tudi gospodarsko odprle, samostojno financirale. Konec koncev tudi ne bi bile več na državnih proračunskih jaslih in zagotovile bi trajnostni razvoj. Če bomo reševali te zadeve samo takrat, ko bomo zakon odprli, in to v postavkah, kjer bomo smatrali, da pa to ne bi bilo škodljivo in odlagali dobre rešitve na prihodnje obdobje, potem ne bomo naredili nič. Zamudili bomo dobre priložnosti. To je treba poudariti. Imam pa občutek, da vse, kar bi lahko naredili v Državnem zboru dobrega, namenoma naredimo slabo. Jaz ne vem, zakaj. Tudi tisti predlogi, ki so dobri, pozitivni in kažejo neko profitabilnost in donosnost, dobiček, tudi pozitivno lahko vplivajo na proračunsko plat občin in države, so zavrnjeni. Jaz preprosto ne razumem, zakaj taka togost, zakaj v bistvu taka nonšalantnost do te proračunske njive, ko pa pobiramo z nje, pa ugotavljamo vedno znova, da tega denarja ni. Spoštovane poslanke in poslanci, kolegi, kolegice! To bi morala biti naša prednost: igralništvo in turizem. Pa zanemarjamo to dejansko dano možnost, ki jo imamo v slovenskem prostoru. Jaz ne vem, zakaj nočemo tega razvijati, saj državo ne bi popolnoma nič stalo v smislu financiranja, če bi dovolila tujim investitorjem, da odpirajo tovrstno dejavnost, če bi ukinili davek na davek, kar je svojevrstna neumnost. Sredi Evrope smo, verjetno edina država, ki to počne. Mogoče najdemo to še v kakšni banana republiki, da se to dogaja. Bi imeli danes tukaj več novih investitorjev, več novih hotelov, več novih tudi gostinsko-turističnih objektov. In to bi moral biti tudi pogoj vsem investitorjem, ki prihajajo kot novi prosilci za koncesije, ne samo poznanstva. Naj nekaj tudi v prostoru naredijo. Jaz sem prej omenil en primer. Če bomo gradili na tem, da bomo investitorju naložili, da ureja javne parkovne površine, da zgradi, poleg tega, da bo imel casino tudi hotel, bo to nov atribut v mestu, bo to nova priložnost za zaposlitev in novo tudi v turistični ponudbi. Ne, mi še vedno delamo po tem, kdo koga pozna in kdo je s kom v dobrih odnosih, ta bo tudi dobil čeravno v najetih prostorih, koncesijsko dovoljenje za prirejanje iger na srečo.
Gospod Prijatelj, malo ste zašli [[...]]
Vem, predsednik, malo sem zašel, pa vendarle se držim tega amandmaja. Govorim o tem, kaj bi lahko dobili v proračun občin in države, pa ne znamo tega pobrati. Zato tudi pozdravljam ta amandma predlagateljev SDS, da bi morali nameniti več sredstev tudi za samo pomoč tistim občinam, ki to zmorejo in hočejo urediti na tak način, da bi imele večjo varnost pred naravnimi katastrofami in ujmami. Vem, da sem zašel iz tega, ampak namenoma hočem povedati, da je dejansko država zelo zelo zelo toga. Za te nepravilnosti, na katere opozarjajo tudi župani občin, v katerih je ta dejavnost prisotna, igralniška dejavnost, za te nepravilnosti v državnih organih nihče ne bo odgovarjal, imele pa bodo milijonske posledice v prihodkovni strani proračuna. Nihče ne bo odgovarjal. Nihče. In še več. Verjamem, da nas tudi danes zavajate, ko govorite, spoštovana predstavnica Vlade, da bomo imeli spomladi, na poslanskih klopeh nov zakon, ki bo to urejal. Nov zakon bo, še enkrat poudarjam, celovito te problematike ne boste uredili in pojavljate se, kot že rečeno, v vlogi tatu. Do danes ste kradli dejansko na legalen način tisto, kar je bilo dano kot napitnina. In obdavčujete dvakrat isto stvar, kar je popolnoma zakonsko nedopustni in tudi ustavno sporno. In nihče vam nič ne more, tudi organi javnega pregona vam nič ne morejo, ker ste pač državni uradniki in zmorete napisati tudi kakšno protizakonito zadevo v zakon in jo tudi izvajati. To je svojevrstna svinjarija.
Gospod Prijatelj, tudi vaša razprava ni bila korektna, ker je bila daleč od vprašanj, ki so urejena v 24. členu. Ampak kdaj drugič. Dajte o tem razmišljati. Gospod Luka Juri.
Hvala lepa. kolega Prijatelj v bistvu sam sebe komentira s takšno razpravo, tako da nima smisla odgovarjati na neargumentirane insinuacije. Kar pa se tiče pogleda, da bi morala država iti v neke vrste družbeni damping, zmanjševati obdavčitve zato, da bi pritegnila nove tuje investitorje, ki bi gradili hotele, pa želim opozoriti na naslednje. Kaj je smisel, kaj je glavni smisel igralništva in iger na srečo za Slovenijo? Kaj je igralništvo največ prineslo Sloveniji in predvsem nekaterim področjem Slovenije? Smisel je, da je država od te dejavnosti dobila bistvene davčne prilive, da smo lahko zagotovili določena delovna mesta. Ko začne usihati eden od teh dveh razlogov, se postavi vprašanje, kakšen smisel še vedno igralništvo ima. Vendarle ne pozabimo na številne negativne posledice, ki jih družbi lahko igralništvo prinese. Danes spominjam na že opravljeno razpravo o zasvojenosti itn. Igralništvo da, ampak mora to igralništvo prinesti določene pluse, in to ljudem v smislu zaposlitve, državi pa v smislu prilivov, kajti konec koncev del teh prilivov mora iti potem tudi nazaj v reševanje družbenih problemov, ki jih igralništvo hočeš, nočeš prinese. Pa ne samo zasvojenost. Žal, igralništvo ima tudi druge posledice. Pa če ne veste katere, pojdite pogledat, koliko nočnih kubov in prostitucije najdete tam, kjer se izvaja najbolj koncentrirana igralniška dejavnost. Žal je to povezano. Tako ne pristajam na argument, da moramo znižati davke in da se mora država razprodati, da nam bodo lahko tujci prihajali investirat v hotele. Zakaj? Da bomo lahko potem naše ljudi zaposlovali kot sobarice ali pa drugače v nočnih klubih? Smisel razvoja Slovenije in obmejnih območij v Sloveniji je bistveno drugje kot v takšnem socialnem dumpingu in razprodaji države. Hvala lepa.
Gospod Prijatelj je prosil za repliko. Izvolite.
Ja, bil sem imenovan. Hvala. Spoštovani Luka, kolega, niste zmožni v vaših poslanskih vrstah zagovarjati lastnega kolega, bom pa to storil jaz. Bil sem imenovan, rekli ste, da trosimo insinuacije in tako naprej. Vaš predlagatelj Mirko Brulc je napisal, da sedanja ureditev določa isto davčno osnovo za odmero dveh davkov: je koncesijsko dajatev in davke na igro na srečo, kar pomeni, da je gospodarski subjekt, torej plačuje davek na davek. Takšna ureditev postavlja gospodarske subjekte, koncesionarje, v primerjavi z vsemi ostalimi subjekti v neenak položaj. Nadaljnja ocena predlagatelja je bila v tem amandmaju, ki je bil gladko zavrnjen, da se že povzroča gospodarska škoda v okolju. In o tem sem jaz govoril, da je to nedopustno in da država dejansko ne bi smela dovoliti to, da so ogrožene posamezne razvojne možnosti občin, ki planirajo svoj proračunski prihodek tudi na tej dajatvi. In dejstvo je, da s tem zakonom, ki ga imamo takšnega, kot ga imamo, nezakonitega in neustavnega, to omogočamo, omogočamo umiranje na obroke občinam, ki bi želele razvijati tudi turistično dejavnost, tudi to, o čemer smo govorili v tem amandmaju, samozaščito znotraj občine in tudi nova delovna mesta, se pravi novo dodano vrednost. Tega ne omogočate. Kaj se je zgodilo v regiji Primorske, ko smo ta zakon sprejeli v tem časovnem obdobju, pa lahko vidite v Gorici. Gorica je bila razvojni potencial Slovenije, danes to ni, čeravno ni najrevnejša občina, ampak je v zaostajanju. In tudi ko se je pojavila nova priložnost, da bi tej občini dali možnost, da naredi nekaj, smo tudi tam odrekli to priložnost in zopet nastavili birokratske ovire, da ni prišlo do te velike investicije, o kateri smo vsi govorili. In to je zame gospodarski kriminal, spoštovani gospod Luka.
K besedi se je prijavil gospod dr. Luka Juri.
Tudi v tej razpravi, z malo izjemo vašega zaključka, ste pokazali, da je argumentacija lahko podana tudi korektno, če se želi. In moj, tudi malo oseben pogled na prejšnjo razpravo, spoštovani poslanec, ni bil o vsebini, ker imate pravico in tam je prav, da argumentiramo, ampak o načinu, s katerim ste podali. Jaz mislim, da je nekorektno, pa naj bodo državni uradniki, naj bodo poslanci, poslanke, uradnice, ni važno, ampak da se do sočloveka, ki ustvarja določeno zakonodajo, podajamo s komentarji, da pripravljajo oslarije, da jih je mogoče kazensko preganjati in tako naprej. Jaz mislim, da je to nekorektno. Vi imate to pravico, ampak s tem ste ogledalo samemu sebi.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Prijatelj, za repliko vam bo ostalo, mislim, da, pod 10 sekund, 11 sekund. Izvolite.
Ja, bom kar razpravljal, ker repliko na repliko ste že gospodu Luki dovolili. Jaz bi rekel samo to, vse, kar je bilo rečeno izven konteksta, je bilo tudi v vaši debati [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Dajmo biti korektni, ko nekoga kritiziramo. In glede prostitucije, veste, prostitucija je lahko tudi kje drugje, ne samo v kazinoju, mislim pa, da je je tam najmanj.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franco Juri.
Hvala, gospod predsedujoči. Nisem imel namena se oglašati, sem pa pozorno poslušal vse argumentacije. Dejstvo je, da imajo prav eni in drugi. Če skušam opisati to, kar lahko vidimo, ko pridemo iz sosednje države, zlasti ob večernih urah in zdaj, ko ni več meje oziroma ko je ta meja schengenska, ko vstopimo v Slovenijo - kaj najprej opazimo? Čudne barve, čudne luči, ki nas opozarjajo, da je to dežela, raj igralništva in vseh podobnih dejavnosti. Dejstvo je, da je Slovenija, ko je v času bivše Jugoslavije razvijala igralništvo kot pomemben del in kot pomemben vir prihodkov, ki jih je nadzorovala država oziroma določene zelo posebne službe te države in vemo komu so bili ti prihodki koristni, danes smo soočeni z vse večjimi skušnjavami po liberalizaciji, po privatizaciji igralništva in po razvoju takih dejavnosti, ki so tako ali drugače z igralništvom povezane. Kot veste, je bila pred leti samo še [[...]]
Žal moram tudi vas opozoriti, da govorimo o 24. členu in amandmaju k 24. členu.
Seveda, ampak dovolite, podpredsednik, razprave so zašle tako daleč, da si jaz tudi dovolim [[....]]
Vsakega sem opozoril in prosil na korektnost. Tudi vas opozarjam.
Ampak to, kar jaz govorim, je argumentacija o tem členu, o podpori temu členu oziroma amandmaju. Gre za to, da opredelimo jasno strukturo obdavčitve dejavnosti in tudi koristni delež, ki ga bomo namenjali iz te dejavnosti tistim dejavnostim, ki jih smatramo za družbeno pomembne in ki se razlagajo oziroma jih lahko razumemo samo, če vrednostno ocenjujemo celotno igralniško krajino, ki nastaja pri nas, zlasti ob meji - tukaj me zelo čudi taka naklonjenost kolege iz Slovenske nacionalne stranke in služi predvsem zabavi, užitkom, gostom, ki prihajajo z druge strani meje in vse je legitimno. Dejstvo je, da to, kar se dogaja ob tem obmejnem pasu v zadnjih letih, je neko pretirano preoblikovanje krajine, tudi kulturne krajine, tudi mentalitete naših ljudi, zato sem začel to razpravo s tisto podobo, ki jo lahko zagledamo, ko prihajamo iz sosednje države, kjer dejansko obstajajo strožji kriteriji, kjer obstaja določena kultura do igralništva, ki preprečuje nek liberalen razvoj te dejavnosti. Pri nas pa se opaža že estetsko, že vizualno, ko prestopimo mejo na Škofijah ali jo prestopimo na Goriškem [[....]]
Gospod Juri, ne mi zameriti, še enega stavka niste povedali v povezavi s 24. členom in amandmajem k s 24. členom in amandmajem [[....]]
Seveda je povezano, gospod podpredsednik. Seveda [[...]]
Ne. Luči, ki govorijo v Novi Gorici, res niso s tem povezane.
Ja. Veste, to je tista cena, ki jo mi plačujemo z igralništvom. In prav zaradi tega moramo natančno opredeliti, kakšne koristi bomo imeli od takih dejavnosti, ki kvarijo podobo, psihologijo, kulturo, mentaliteto naših območij, kjer se igralništvo tako radodarno razvija. Seveda so tudi ugodni vplivi pri turizmu, pri drugih dejavnostih, ampak vsi mi bi želeli seveda čim bolj optimalizirati dejavnosti, ki posegajo, tako kot je bilo razvidno iz razprave o mega igrišču na Goriškem pred leti, ki posegajo v neko podobo, v neko estetiko in pravzaprav tudi v način in stil življenja naših ljudi. Zato amandma k 24. členu, in s tem bom tudi končal, gospod predsedujoči, je dejansko utemeljen prav z vidika optimalizacije igralništva, zato ne vidim nobenih spornih vidikov v tem. Vse te razprave, ki so zašle zelo daleč, vključno z mojo [[...]]
Kolega Franco, ste pravilno ugotovili, ste pa šli predaleč pri tem amandmaju. Prosim, da se omejite res na amandma, kar ste že dvakrat obljubil.
Jaz ne razumem, zakaj je samo moja razprava problematična. Ko je govoril gospod Prijatelj in zašel tako daleč, nihče ga ni opozoril, da bi lahko nehal.
To je naša naloga [[...]]
[[...]]V tem parlamentu se vedno oglašate takrat, ko govorimo poslanci, ki se držimo pravil. In izjemoma, ko zaidemo malo dlje, to postane problem. Bodimo tolerantni do vseh. Poslanska skupina Zares ima še 7 minut 42 sekund in jaz prosim, predsednik, da ni več posegov v svobodno razpravo slehernega poslanca. Kot smo poslušali gospoda Prijatelja, kot poslušamo ostale, lepo prosim, poslušajte tudi mene. Ampak, bom končal. Tisto, kar sem želel povedati, sem tudi povedal. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Vidim samo eno roko. Gospod Anderlič, prosim.
Amandma k 24. členu je pravzaprav zelo spretno napisan in daje nek obet, da bi lahko uredili nekatera vprašanja bolje, zagotovili materialna sredstva določenim dejavnostim. Ampak, žal, s tem posegamo nekam drugam, kajti delitev tega je že tako ali tako opredeljena. Na ta način bi preprosto nekomu vzeli in dali tem skupinam. Jaz nisem dovolj pripravljen razpravljati na ta [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]način. Na mizi imam nekaj pisem, ki govorijo o tem, kako se slabo ali pa premalo deli tudi za fundacije, ki naj bi se napajale iz tega vira.
Hvala lepa. Ponovno prosim za prijavo k razpravi o amandmaju k 24. členu. Besedo ima Silva Črnugelj.
Hvala lepa za besedo. Tukaj gre za amandma k 24. členu Poslanske skupina Slovenske demokratske stranke, ki ga ne bom podprla, kljub temu, da so oni črpali ideje za snovanje tega amandmaja iz širokega evropske prakse, ki je zelo različna in tudi nastanek različnih variant. Jaz sem bila vedno pristaš, če so že igre na srečo tiste, ki so tako dobičkonosne, da se za področje socialnih in invalidskih organizacij nameni nekoliko več. Pa ne samo iz segmenta iger na srečo, ampak dejansko tudi iz drugih virov, tako kot bi lahko črpali tudi mi ideje recimo iz drugih evropskih bogatih zakonodaj. Jaz osebno tega amandmaja ne bom podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ugotavljam, da ni več želje po razpravi, zato zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 8. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IZVRŠEVANJU PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETI 2008 IN 2009, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavnici Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Besedo ima mag. Helena Kamnar, državna sekretarka na Ministrstvu za finance. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani poslanci in poslanke! Zakon o izvrševanju proračuna za leti 2008 in 2009 je potrebno spremeniti zaradi novega dogovora o plačah, ki je bil sklenjen z reprezentativnimi sindikati javnega sektorja, in zaradi spremenjenega zakona o plačah v javnem sektorju, ki je začel veljati v juliju letošnjega leta. To se pravi po sprejetju zakona o izvrševanju proračuna, ki velja za letos. Dejstvo je, da smo kot enega izmed ukrepov proti krizi v želji po zmanjšanju proračunskih odhodkov in javnofinančnih odhodkov omejili razpolaganje s sredstvi za plače. Te omejitve smo zapisali v Zakon o izvrševanju proračuna. Vse omejitve za leto 2009 so se nanašale do novembra leta 2009, ker takrat ni bilo jasno, kakšna bo plačan politika v letu 2010. Po novem dogovoru s sindikati, ki je bil sklenjen za obdobje leta 2010 in 2011, bo tudi v naslednjih dveh letih, vključno z decembrom leta 2009, restriktivna politika, ki bo omejila predvsem sredstva redne delovne uspešnosti in sredstva za izplačevanje povečanega obsega dela. Če sprememb Zakona o izvrševanju proračunov ne bi predlagali, potem bi nastopila diskontinuiteta v tem obdobju in bi decembra javni uslužbenci imeli pravico do drugačne ureditve delovne uspešnosti, kot je sicer predvidena za celotno to obdobje. Poleg tega vprašanja zakon ureja tudi delovno uspešnost za sodnike, tožilce in pravobranilce. Zaradi spremembe Zakona o plačah je s 1.7. za njih prenehala pravica do delovne uspešnosti za povečan obseg dela in do redne delovne uspešnosti kot zamenjava za višjo raven plač. V Zakonu o izvrševanju proračunov pa je določena masa sredstev za delovno uspešnost, ki se nanaša na celo leto in so to spremembo zakona jo omejujemo na polletje, to se pravi na tisto obdobje, ko sprememba Zakona o plačah za to skupino funkcionarjev še ne velja. In še ena zadeva, ki jo zakon ureja. Neustrezna je trenutno tudi rešitev na področju plač županov, ker če ne posežemo v spremembo zakonodaje na tem področju, se nesorazmerja pri njihovih plačah odpravijo v decembru letošnjega leta, kar bi pomenilo, da so tretirani bistveno ugodnejše od vseh drugih javnih uslužbencev in javnih funkcionarjev. Zato predlagamo, da se tudi za to skupino zaposlenih uredi odprava plačnih nesorazmerij, skladno z dogovorom o plačah. To je na kratko vsebina zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Besedo dajem članu Miroslavu Klunu za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Gospa Helena Kamnar, kolegice in kolegi. Odbor za finance in monetarno politiko je na 16. nujni seji dne 13. 11. 2009 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2008 in 2009, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada Republike Slovenije. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je besedilo proučila in z vidika skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in v zakonodajno-tehničnem pogledu, ki podaja konkretni pripombi k 1. in 4. členu zakonskega predloga in ob tem opozarja, da izpolnjevanje pogojev za uporabljeno retroaktivnost iz obrazložitve ni razvidno, kot ni razvidna utemeljenost razlogov za vključitev pravnih vsebin, ki so predmet drugih predpisov. Na seji odbora so sodelovale: predstavnice oziroma predstavniki finančnega ministrstva in predstavnika ZPS-a. K zakonskemu predlogu kvalificirani predlagatelji niso vložili amandmajev. Sicer iz spremne obrazložitve izhaja izvedena projekcija javnofinančnih agregatov, ki nakazuje globljo strukturno naravo problematike javnih financ, hkrati bo ohranjanje visokih primanjkljajev v dolgoročnem pogledu povečalo problem javnofinančne vzdržnosti. Iz navedenega razloga je utemeljeno, da se načrtovani ukrepi v pretežni meri izvedejo na podlagi zmanjšanja javnofinančnih prihodkov. S tem besedilo ne uzakonja posebnih načel, pač pa so njegov cilj tako uskladitev določenih zakonskih rešitev s socialnimi partnerji kot doseg optimalne meje za maksimalno zmanjšanje faktorjev nestabilnih javnih financ v obdobju finančne krize. Po besedah predstavnice Vlade je predložena novela posledica spremenjenega dogovora o plačah, sprejetega v oktobru letošnjega leta. Pri pripravi ZIPR-a tovrstna sprememba ni bila pričakovana oziroma so bile predhodne spremembe ZIPR-a 2008-2009 vezane izključno na navedeni leti, s tem da plačna kategorija december 2009, izplačilo januar 2010, ni zajeta. V bistvu besedilo odpravlja nastalo pravno praznino s tem, ko v letu 2010 za leto 2009 vzpostavlja potrebno kontinuiteto posameznih plačnih kategorij, zato velja predlog zakona podpreti. V razpravi je bilo v zvezi s postavljenimi vprašanji glede danih opozoril na podlagi mnenja ZPS s strani predstavnice Vlade posredovano pojasnilo, da zakon o sistemu plač v javnem sektorju, ki velja od 1. 7. 2009, določa, da se z zadevnim zakonom redna delovna uspešnost za povečan obseg dela v letu 2009 od navedenega datuma ukinja oziroma se prelije v povišanje osnovnih plač. Hkrati pa ZIPR-o določa maso sredstev za redno delovno uspešnost v višini 2% za celo leto oziroma enkrat letno, s tem da imajo zadevne skupine določen sistem določitve delovne uspešnosti ob koncu leta. Iz razloga, ker bo redna delovna uspešnost določena v decembru 2009, pa po izraženem mnenju v konkretnem primeru ne gre za poseg za nazaj. V nadaljevanju je odbor glasoval o vseh členih predloženega besedila in jih tudi sprejel. Ker k predlogu zakona na matičnem delovnem telesu ni bilo sprejetih amandmajev, Odbor za finance in monetarno politiko Državnemu zboru predlaga, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2008 in 2009 sprejme v predloženem besedilu.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima mag. Borut Sajovic v imenu Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Pozdrav vsem prisotnim in gospe sekretarki. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo predlog zakona podprli, kajti zaradi kriznih razmer v gospodarstvu in s tem posledično tudi v javni blagajni je bila Vlada primorana poseči v določena razmerja na področju javnofinančnih izdatkov. Finančna in gospodarska situacija je Slovenijo, skupaj z ostalim svetom, pahnila v veliko krizo in to se nam še kako pozna na strani javnofinančnih prihodkov. Zato se nam zdi prav, da je Vlada pripravila ukrepe za zmanjševanje odhodkov. Poleg drugih ukrepov je bilo treba poseči tudi na področje plač in to predvsem na področje plač javnih uslužbencev, ki tako kot vsi v tej državi, delimo usodo in posledice trenutkov, ki se dogajajo v času krize. Ker prvi dogovor s socialnimi partnerji z vidika javnih financ ni bil vzdržen, je bilo treba v ta razmerja poseči še enkrat in s tem zakonom se tako zasleduje cilj uskladitve zakonskih rešitev, s čimer pa se zmanjšuje tveganje za stabilnost javnih financ v odboju krize, kar v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije ocenjujemo kot nujno potrebno in ugodno. Prve spremembe se nanašajo na izplačilo delovnih uspešnosti za sodnike, državne tožilce in državne pravobranilce in se s tem zakonom določa obseg sredstev za plačilo redne delovne uspešnosti v letu 2009 zgolj za obdobje najprej od 1. januarja do 30. junija tega leta. To je treba storiti zato, ker v trenutku vložitve sprememb tega zakona ni mogoče z gotovostjo ugotoviti, kdaj se bodo uveljavile spremembe zakona o plačah v sistemu javnih uslužbencev, ki za navedene funkcionarje ne predvidevajo več izplačila redne delovne uspešnosti. Nadalje se nam zdi v stališču pomembno tudi poudariti spremembo, ki določa, da javnim uslužbencem del plače za redno delovno uspešnost za obdobje od decembra do novembra 2011 ne pripada. Ta sprememba je posledica dogovora med socialnimi partnerji o ukrepih na področju plač v javnem sektorju za obdobje december 2009 - november 2011. Da se uskladijo zakonske podlage, je treba spremeniti obdobje, ki je določeno s 36.a členom Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2008 in 2009. Podobno je potrebno spremeniti tudi odločbo 36.b člena, ki se nanaša na izplačilo delovne uspešnosti iz naslova povečanega obsega dela, kjer se omejitev izplačil podaljšuje na december 2009. Zadnja sprememba, ki jo predvideva predlog zakona, pa se nanaša tudi na zamik za funkcionarje župane, pri odpravi nesorazmerij v osnovnih plačah, kar pomeni z drugimi besedami, da tudi župani delimo usodo javnih uslužbencev in se bodo naše plače usklajevale kasneje, kot je bilo to predvideno. Sledeč temu dogovoru je zato treba suspendirati navedeno določbo Zakona o plačah v javnem sektorju, ki nalaga, da se sredstva za odpravo nesorazmerij zagotovijo že ob decembrskih plačah v letu 2009. Zaradi javnofinančne krize se to seveda ne bo zgodilo in temu v Poslanskem klubu Liberalne demokracije kot tudi vsemu navedenemu, kar predlaga Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2008 in 2009, soglasno pritrjujemo. Hvala lepa.
Besedo ima Bogdan Čepič v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Poslanska skupina Socialnih demokratov bo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2008 in 2009 podprla. Sprejemamo obrazložitev Vlade, da zakon ne uzakonja posebnih načel. Zakon le dejansko usklajuje dogovor, ki je bil dosežen s socialnimi partnerji, ki usklajujejo plače v javnem sektorju za javne uslužbence. Verjamemo, da ni bilo lahko predstavnikom Vlade uskladiti oziroma nekako zamrzniti odpravo plačnih nesorazmerij za več kot 160.000 javnih uslužbencev, toliko bolj, ker se reforma plačnega sistema nekako oddaljuje od leta 2010, ki je bilo tako zakonsko kot tudi potrjeno s kolektivno pogodbo za javni sektor. Ob tej priliki je treba dati priznanje vsem, ki so sodelovali pri pogajanjih, da so sprejeli kompromisno odločitev pri usklajevanju plač, plačne reforme in jo nekoliko podaljšali v leti 2011 in 2012. Bodimo optimistični in upajmo, da se bo splošna gospodarska in finančna situacija spremenila na bolje in bo mogoče to reformo izvesti tudi nekoliko prej. Sprememba Zakona o izvrševanju proračuna za leti 2008 in 2009 ima tudi finančne učinke tako na državni proračun za leto 2009 in 2010 kot tudi na druge blagajne javnega financiranja tako na nivoju države kot lokalne skupnosti. Še bolj kot finančni učinek pa je spoznanje, da javni uslužbenci delijo usodo delavcev v realnem sektorju, vsaj pri usklajevanju plač in odpravi plačnih nesorazmerij. Z zamrznitvijo odprave nesorazmerij pa se ne posega v že pridobljene pravice delavcev, ki so jih pridobili s to plačno reformo. Kot rečeno, Poslanska skupina Socialnih demokratov bo predlog zakona podprla.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Vizjak v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani predsednik! Kolegice in kolegi! Tudi ta zakon ilustrira in priča, da se Vlada in koalicija pravzaprav ne zavedata resnosti krize oziroma situacije, ki je nastala ne le v Sloveniji, temveč tudi širše in gre pravzaprav z nekimi smešno simbolnimi ukrepi nad resne težave s katerimi se ne le samo sooča slovenska ekonomija, ampak tudi ljudje. Torej, ko pogledamo finančne učinke teh, gre za v letošnjem letu pravzaprav za simbolno raven pod milijonom evrov in v prihodnjih letih nekaj milijonov evrov, pri čemer pa vsi vemo, da je samo primanjkljaj državnega proračuna za prihodnje leto planiran v višini nekaj manj od dveh milijard evrov. In tudi pristop, da se gre Vlada pogajati z javnim sektorjem in z nekaterimi priviligiranimi skupinami funkcionarjev, na tak način, da se odmakne, torej odprava plačnih nesorazmerij, da se posega v tisti segment dela plače, ki je namenjen nagrajevanju uspešnejših, učinkovitejših, je zgrešen. Po naši oceni bi morala država izkoristiti to obdobje kot obdobje priložnosti, da otrebi Slovence in slovensko ekonomijo nepotrebnih postopkov in posledično nepotrebnih birokratov po številnih zavodih, agencijah, uradih, ministrstvih, sektorjih itn. Torej, iskati bi bilo treba prihranke pri nepotrebnih postopkih in posledično v številu zaposlenih v javnem sektorju. Po moji oceni bi bilo treba nadaljevati z odpravo plačnih nesorazmerij in nagrajevati uspešne. Garantiram, da bi se s takim pristopom nabralo bistveno, bistveno več prihrankov, ne samo za čas in obdobje krize, temveč tudi, da bi se s tem otrebilo slovenske javne uprave številnih nepotrebnih tako birokratskih in administrativnih opravil kot tudi posledično sedimenta, ki se je na raznoraznih službah v javni upravi nabral v teh letih. Namesto da bi razmišljali o razbremenitvah, razmišljamo o tem, kako bomo administrativno nekaj zavlekli in s tem naredili nek učinek. Ne bomo, spoštovani gospodje, ne bomo s tem privarčevali in prihranili praktično ničesar in bomo prej ali slej to dobili kot bumerang nazaj. To je nepravi pristop in je res kaplja v morje v primerjavi s finančnimi tegobami, s katerimi se slovenska ekonomija in javne finance ukvarjajo. Torej, nekaj milijonov evrov za praktično 2 milijardni primanjkljaj v prihodnjem letu. To je ena stvar, ki jo želim podčrtati. Druga stvar je: pravite, da ne uvaja ta zakon nobenih posebnih sistemskih sprememb, vendar zgolj povzema socialni sporazum oziroma nek dogovor med socialnimi partnerji v ta zakon. Sprašujem vas - v redu, tukaj ste stavili na socialni dialog in to na nek način zapisali-, kaj pa pri zniževanju pokojnin oziroma zniževanju usklajevanja pokojnin v prihodnje ali zniževanju usklajevanja socialnih transferjev v prihodnje. Ali ste se tudi tam pogovarjali s socialnimi partnerji oziroma reprezentativnimi predstavniki teh skupin, katerim posegate v pravice. Niste! upokojence boste prikrajšali za usklajevanje pokojnin, brez da bi se usklajevali s komerkoli, razen verjetno s predstavniki posameznih političnih opcij ali pa celo civilne družbe, ki se - ne z vsemi, ampak s tistimi, ki so vam blizu. Po naši oceni gre za izredno parcialen, nedosleden in neučinkovit ukrep, ki ne bo naredil nič, pravzaprav ničesar ne bo doprinesel k temu, kar je pravzaprav namen, to je, da bi se nekaj privarčevalo na račun porabe javne uprave in seveda pri plačah. Še enkrat, po naši oceni je problem bistveno bolj resen, je tudi priložnost, da bi naredili nekaj pomembnih, nepopularnih rezov v javno upravi, da bi se Slovenija in vsi, ki delamo v okviru, in še posebej gospodarski subjekti, otresli številnih nepotrebnih procedur, in da bi s tem bila ta uprava učinkovitejša in verjetno tudi cenejša oziroma predvsem cenejša. In to bi moral biti cilj. V tem zakonu tega cilja niti približno ne sledite in zato boste težko dobili našo podporo.
Hvala lepa. Besedo ima Vili Trofenik v imenu Poslanske skupine Zares. Prosim.
Še enkrat, hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Sprememba zakona o izvajanju proračuna Republike Slovenije za leti 2008 in 2009, seveda s poudarkom na letu 2009, je nujna posledica sprememb Zakona o sistemu plač v javnem sektorju, na podlagi pravice do redne delovne uspešnosti, dogovora o ukrepih na področju plač v javnem sektorju za obdobje december 2009-2011 in potrebne odprave nesorazmerij za funkcionarje podskupine A5 oziroma župane. V poslanski skupini bomo predlagani zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Vili Rezman v imenu Poslanske skupine DeSUS. Prosim.
Tudi jaz bom, gospod predsednik, zelo kratek, kajti stališče poslanske skupine je, da ta predlog zakona podpre, in sicer iz zelo enostavnega razloga. Vsebina tistih ukrepov, o katerih govorimo, je bila že zdavnaj sprejeta in je s tem zakonom o izvajanju proračuna Republike Slovenije 2008-2009 v ničemer ne spreminjamo. Mi s tem zakonom omogočamo, da to, kar je vsebinsko bilo dogovorjenega, sploh formalnopravno lahko realiziramo. In če hočemo to, kar smo v proračunu za leti 2008, 2009 določili in kar smo z nekaterimi drugimi ukrepi vmes spreminjali, uresničiti, potem nam preprosto ne preostane kaj drugega, kot da Zakon o izvajanju proračuna Republike Slovenije sprejmemo. Nima ne ambicije ne moči, da bi ta zakon dramatično spremenil naše družbene razmere, za to bomo morali sprejemati druge ukrepe, druge predpise in o tem bomo govorili navsezadnje še v okviru te seje Državnega zbora, ko bomo govorili o proračunih za leti 2010 in 2011. Torej, Poslanska skupina DeSUS ima namen ta predlog zakona podpreti in nas je bolj motilo tisto, kar je zapisala Zakonodajno-pravna služba v zvezi s pomisleki, kot pa vsebinska razprava, ki se je dogodila.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Radovan Žerjav v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, gospod predsednik. Po besedah predlagatelja je Predlog sprememb in dopolnitev Zakona o izvrševanju proračunov za leti 2008 in 2009 treba sprejeti zaradi uskladitve z ukrepi, ki izhajajo iz podpisanega dogovora z reprezentativnimi sindikati javnega sektorja. Nekoliko nenavadno se nam zdi sprejemanje takšnih sprememb konec meseca novembra, praktično en mesec pred iztekom veljavnosti predmetnega zakona. Dodatno našo skepso o smiselnosti takšnega početja krepi stališče Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, ki pravi, da gre za spreminjanje pravne ureditve za nazaj, saj se spreminja obseg že porabljenih sredstev. Zmanjšuje se torej obseg sredstev, čeprav so v letu 2009 že bila izvedena skoraj vsa izplačila iz naslova delovne uspešnosti. Pridružujemo se vprašanju Zakonodajno-pravne službe, kakšen je potemtakem status sredstev, katerih izplačilo presega zakonsko določen obseg. Poraja se nam predvsem vprašanje, kakšen je potem sploh smisel sprejemanja takšnega zakona. Prepričljivega odgovora na to vprašanje nismo dobili. Pravzaprav je čisto vseeno, ali je takšen zakon sprejet ali ne, zato se bomo poslanci Poslanske skupine SLS ob glasovanju o tem zakonu vzdržali. Hvala lepa.
V drugo hvala lepa. Besedo ima Bogdan Barovič v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi. Osnove teorije razumemo, da se prejemki v državni proračun se zmanjšujejo v času recesije in krize; da se izdatki iz državnega proračuna povečujejo; da rezerve iz preteklosti, kot pravijo v poročilu, ni in da je posledica, če se nič ne naredi, povečano zadolževanje. To je čisto ekonomska logika, ki se je učijo čim bolj zgodaj. Zaradi tega naj bi bil spremenjen in dopolnjen Zakon o izvrševanju Proračuna Republike Slovenije. Na začetku predlog govori o pritiskih na javne finance, primanjkljaju, dolgoročni vzdržnosti, nakar preidemo na pravico do izplačila redne delovne uspešnosti, do delovnih uspešnosti iz naslova povečanega obsega dela javnih uslužbencev, kar pa je po navadni logiki ponovno obremenjevanje proračuna. Torej, nekaj je v tem zakonu, kar v ta zakon ne sodi, zato ker je v čistem nasprotju. Nikakor ne razumem, da gremo lahko tako mirno čez celo čez ustavo, na kar je opozorila Zakonodajno-pravna služba. Popolnoma jasno je povedano, da gre za poseganje zakona za nazaj in da je ta poseg dovoljen na osnovi 155. člena Ustave, in sicer kadar to zahteva javna korist in kadar ne posegamo v pridobljene pravice. Eksplicitno je navedeno izpolnjevanje navedenih pogojev iz obrazložitve k zakonu oziroma k spremembi in dopolnitvam zakona o izvrševanju proračunov ni; je jasno povedano, da ni upravičenih razlogov za poseganje za nazaj, a mi posegamo za nazaj, kar pomeni, da sprejemamo nezakonit akt. In drugič, Zakonodajno-pravna služba je jasno opozorila, da gre za poseg, ki zmanjšuje preglednost veljavne pravne ureditve, da vnaša nejasnost in neodločnost v pravni red in da je tak poseg dopusten v strogo omejenem obsegu, izjemoma in ob restriktivno podanih utemeljenih razlogih ter nadaljuje, da tovrstni razlogi v obrazložitvi niso podani. Druga - po kmečki logiki, če želite, Bogdana Baroviča, Slovenske nacionalne stranke - je v nasprotju z zakonom. In ne nazadnje še vedno trdim, da sta si dva člena v nasprotju: v enem členu sprememb in dopolnitev zakona o izvrševanju proračuna govorimo o tem, da se za redno delo ne plačuje delovne uspešnosti - pika. V naslednjem b členu, 36.b po starem, pa imamo izjemo, kjer piše, da "se ne glede na..." dovoli, in izrecno piše, nagrajevanje po delu, nagrajevanje za redno delo za 20% in še posebej nagrajevanje za povečan obseg dela za 30%. V Slovenski nacionalni stranki vsega navedenega ne moremo sprejeti, žal. Ne morete mi reči - nedolgo tega sem govoril s pridnim delavcem enega od ministrstev na soboto in je rekel dobesedno takole: 300 nas je tukaj, pa samo 5 nas sedaj dela, ker se nam mudi. Mislim, da mi je povedal vse. In mi bomo sedaj za povečan obseg nagrajevali ljudi, ker se jim bo mudilo, drugim bomo pa jemali. Še enkrat poudarjam, če je vojna, je vojna za vse. Če hočemo narediti red in prihraniti, kot piše v tem predlogu zakona, 0,6 milijona evrov v letu 2009 v državnem proračunu, v letu 2010 4,9 milijona evrov ter ostalih blagajnah javnega financiranja 2,1 milijona, skupaj 7,6 milijona evrov. 7,6 milijona evrov bi prihranili - prav! Ampak teh 7,6 bo v enem letu ali dveh čista nula na račun vseh javnih delavcev, ki za njih nič ne velja, in na račun tistih, ki bodo imeli posebej plačano uspešnost za, ne vem, kakšno redno delo, ker ne vem, kaj vse počnejo, in ne vem, kakšen povečan obseg dela. Mislim, da je neresno sprejemati takšen predlog zakona in ne spoštovati [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] ustave in določil, ki so jasna in opredeljena. Zato v Slovenski nacionalni stranki ne moremo delovati nezakonito in sprejeti takšen predlog.
Hvala lepa. Končani smo predstavitve stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno ni sprejelo nobenega amandmaja, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 8. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA O DAVKU OD DOHODKOV PRAVNIH OSEB V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavnici Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Besedo ima mag. Helena Kamnar, državna sekretarka Ministrstva za finance.
Hvala lepa za besedo. Predlog zakona je namenjen temu, da se izenači davčni položaj tistih oseb, ki so najele dolgoročno posojilo pred 1. 1. 2007, in tistih, ki so najemale posojila po tem obdobju. Trenutna ureditev v zakonu o davku od dohodkov pravnih oseb je uvedla spremembe pri tretiranju obrestnih mer, in sicer je uvedla tako imenovano priznano obrestno mero za vse posojilne pogodbe, ki so bile sklenjene po 1. 1. 2007, ni pa med prehodnimi določbami ta zakon urejal tistih posojilnih pogodb, ki so bile sklenjene pred tem datumom, misleč, da pač ne bo to potrebno. Zaradi gospodarske in finančne krize, ki se je pokazala, Vlada ocenjuje, da se je zaradi tega položaj kreditojemalcem s posojilnimi pogodbami pred tem obdobjem bistveno poslabšal in zaradi tega s to spremembo zakona vnaša enako ureditev tudi za posojilojemalce, ki imajo pogodbena razmerja pred 1. 1. 2007. Na ta način izboljšujemo njihov finančni položaj in jih izenačujemo z vsemi ostalimi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Besedo dajem članu Bogdanu Čepiču za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala za besedo. Odbor za finance in monetarno politiko je na 11. seji dne 28. 10. 2009 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, ki ga je Državnemu zboru s predlogom za obravnavo in sprejetje po skrajšanem postopku predložila Vlada Republike Slovenije. Kolegij predsednika Državnega zbora je predlog za obravnavo predloženega besedila po skrajšanem postopku na svoji 36. seji dne 11. 9. 2009 tudi potrdil. Odbor se je seznanil z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, s konkretno pripombo k 1. členu zakonskega predloga. Ob tem pa Zakonodajno-pravna služba v okviru uvodnih splošnih pripomb poudarja, da ustava povratno učinkovanje posameznih zakonskih določb dopušča pod pogojem, če to zahteva javna korist oziroma se na ta način ne posega v pridobljene pravice. K predloženemu zakonu so v poslovniškem roku do 21. 10. 2009 na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe k 1. členu zakonskega predloga vložile amandma poslanske skupine Socialni demokratov, Zares, LDS in DeSUS, v nadaljevanju koalicijske poslanske skupine. Amandma sledi opozorilu Zakonodajno-pravne službe na način, da v celoti sledi besedilu osnovnega člena, ki določa obresti med povezanimi osebami oziroma priznano obrestno mero, kar prispeva tako k jasnosti in nedvoumnosti besedila predmetnega člena in hkrati odpira možnost dokazovanja tako imenovane tržne obrestne mere, ki je določena tako v prvem kot v drugem odstavku 19. člena Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb. Seji odbora so prisostvovali minister, pristojen za finance, s predstavnicami s finančnega ministrstva in predstavnica Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. V okviru predvidenih rešitev se predvideva uresničitev zastavljenih ciljev na način, da bodo zavezanci za posojila, sklenjena med dnem začetkom uporabe Zakona o davku, lahko tudi uporabljali 19. člen istega zakona, kot je bil dopolnjen oziroma spremenjen, predvidena izvedba pa naj prehodno določbo zakona z ustrezno rešitvijo preoblikuje v ugodnejšo. Hkrati je zakon namenjen zagotovitvi lažjih enotnih pogojev gospodarjenja in izpolnjevanja davčnih obveznosti z nadgradnjo oziroma prilagoditvijo obstoječe rešitve glede uporabe priznane obrestne mere novonastalim razmeram. Tudi po besedah predstavnikov Vlade predložena spremembe dopolnjuje ureditev za davčne zavezance od dohodkov pravnih oseb, ki so najeli dolgoročna posojila pred 1. 1. 2007, to je pred uveljavitvijo osnovnega zakona, za katerega velja prehodni režim, ki od siceršnje ureditve odstopa. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora je ob predstavitvi mnenja poudarila, da amandma koalicijskih skupin v celoti sledi konkretnim pripombam navedene službe k 1. členu zakonskega predloga. Predlagateljica je kot zasledovalni cilj zakonske spremembe navajala tudi zagotovitev lažjih, poenotenih pogojev gospodarjenja in izpolnjevanja davčnih obveznosti ter prilagoditev obstoječih rešitev uporabe priznane obrestne mere, vendar je treba upoštevati, da so to dejavniki, ki se lahko udejanjijo za naprej, za nazaj namreč pogojev gospodarjenja ni mogoče spreminjati. V okviru obravnave je odbor sprejel amandma poslanskih skupin SD, Zares, LDS in DeSUS k 1. členu zakonskega predloga. V nadaljevanju je odbor v skladu s 128. členom Poslovnika glasoval o posameznih členih in jih tudi sprejel v skladu s 133. členom Poslovnika Državnega zbora. Dopolnjen predlog zakona in je sestavni del poročila, ki ste ga dobili.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Renata Brunskole v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik, gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Lepo pozdravljeni. S spremembami zakona bomo določili prehodno obdobje za uporabo priznane obrestne mere, tako da se bo celoten člen, ki določa več možnosti zavezancem za upoštevanje oziroma uporabo priznane obrestne mere pri določanju davčne osnove, uporabljal tudi za posojila, ki so bila sklenjena pred 1. 1. 2007. Na ta način se bo dosegla tudi v trenutnih razmerah primernejša in ugodnejša davčna obravnava. Namen zakona oziroma predlaganih ukrepov je zagotoviti lažje in poenotene pogoje gospodarjenja in izpolnjevanja davčnih obveznosti. Namen je tudi nadgraditi in prilagoditi obstoječe rešitve uporabe priznane obrestne mere novonastalim razmeram. Načelo zakona je zagotoviti ukrepe, ki zasledujejo navedene namene in cilje. Predlog zakona predvideva uresničitev navedenih ciljev z uveljavitvijo rešitve, po kateri bodo zavezanci po predlogu zakona za posojila, sklenjena pred dnem začetka uporabe, torej pred 1.1.2007, lahko uporabljali 19. člena zakona, kakor je bil dopolnjen in spremenjen. Rešitev je oblikovana tako, da se veljavna prehodna odločba zakona dopolni tako, da se določi rešitev, ki veljavno prehodno rešitev naredi ugodnejšo. Drugi odstavek 155. člena Ustave določa, da samo zakon lahko določi, da imajo posamezne njegove določbe učinek za nazaj, če to zahteva javna korist in če se s tem ne posega v pridobljene pravice. Javna korist retroaktivne uveljavitve nekaterih določb tega zakona se kaže v širšem družbenem interesu, da se v času finančne in gospodarske krize zagotovi ustrezni odziv davčne politike ter posledično temu primernejša in ugodnejša davčna obravnava subjektov v gospodarskih sektorjih, ki jih je kriza najbolj prizadela. Zakon, kljub temu da ureja situacijo za nazaj, ne posega v pridobljene pravice zavezancev, ampak te pravice še dodatno razširja. Zavezanci bodo imeli z novo ureditvijo možnost upoštevanja oziroma dokazovanja, da je njihova izbrana obrestna mera primerljiva s tržno obrestno mero. Posledično bo to vplivalo na poslovne rezultate zavezancev, saj bodo lahko odhodki, stroški, za plačane obresti v določenih primerih v celoti davčno priznani. Na podlagi veljavne ureditve so bili ti odhodki priznani do višine priznane obrestne mere. Širitev možnosti upoštevanja drugačnih priznanih obrestnih mer bo po oceni pomenila določeno vračilo oziroma izpad javnofinančnih prihodkov iz naslova davkov od dohodkov pravnih oseb. Zmanjšanje javnofinančnih prihodkov se bo izvršilo na račun manj obračunanega davka in na podlagi vračil že plačanega davka. Ocenjuje se, da so zavezanci, ki bodo po oceni zahtevali največ vračil, banke, banke v tuji lasti namreč pridobivajo dolgoročna sredstva, posojila za izvajanje njihove dejavnosti tudi od nadrejenih družb iz tujine, kar je v skladu z običajno poslovno prakso teh subjektov. Pri družbah, ki niso banke, je pridobivanje dolgoročnih posojil od njihovih nadrejenih oziroma povezanih družb v tujini manj pogosto. Po podatkih Združenja bank Slovenije, ki je pridobilo od svojih članic celoten znesek obresti, ki se nanaša na obresti med povezanimi osebami za posojila, ki so bila sklenjena pred 1.1.2007 in ki bi glede na 95. člen zakona banke morale prikazovati kot povečanje prihodkov od obresti na dana posojila povezanim osebam ali kot zmanjšanje odhodkov za obresti na prejeta posojila povezanih oseb za leti 2007 in 2008, znaša 20,4 milijona evrov. Iz tega naslova bi morale banke predvidoma plačati za obe leti približno 4,5 milijona evrov davka od dohodka pravnih oseb, kar je tudi ocenjen izpad javnofinančnih virov za zavezance banke. Ocenjeno je, da je navedeni znesek 4,5 milijona evrov tudi realna ocena zmanjšanja javnofinančnih prihodkov zaradi predloga zakona, saj se EURIBOR, na katerem priznana obrestna mera, v letu 2009 zelo znižal in ni pričakovati zahtevkov za vračila za obresti, izplačane v letu 2009. Zaradi vsega navedenega bo Poslanska skupina Socialnih demokratov podprla Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Vizjak v imenu Poslanske skupine SDS. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! V Slovenski demokratski stranki bomo te rešitve podprli, ker so dobre, ker razbremenjujejo gospodarstvo in delajo sistem preglednejši in tudi jasnejši. Vendar, ko smo v poslanski skupini zagledali predlog zakona, ki ureja davek od dohodkov pravnih oseb, smo se razveselili v tem smislu, ker smo pričakovali, da bo Vlada resno razbremenila gospodarstvo skozi ta zakon, da bo Vlada skozi ta zakon sprejela nujne in potrebne ukrepe, ki razbremenjujejo gospodarstvo in posledično nadgrajujejo gospodarsko aktivnost. Pričakovali smo, da bo Vlada uresničila ne nazadnje tudi obljubo predsednika Vlade na mednarodnem obrtnem sejmu, ko je odpiral in nagovoril obrtnike, predsednik vlade Borut Pahor, da bo izenačil davčne olajšave tako samostojnih podjetnikov kot kapitalskih družb oziroma družb z omejeno odgovornostjo in neomejeno odgovornostjo. Takrat je napovedal, da bo odpravil prag, ko lahko pravne osebe uveljavljajo davčne olajšave. Pa tega v tem predlogu ni. Se pravi, ta obljuba ni tukaj izpolnjena. Pričakovali smo, da bo Vlada znižala davčne stopnje v prihodnjih letih, da bo Vlada razmislila o uvedbi tako imenovanih davčnih počitnic, ko se podjetnike, ki stopajo na podjetniško pot, nekaj let ne obdavči in s tem se jih spodbuja, da začnejo to gospodarsko aktivnost in da gredo po poti podjetnikov. Pričakovali smo, da bo Vlada razmislila o uvedbi novih davčnih olajšav. Na primer, davčnih olajšav tudi za investiranje v nepremičnine, torej v objekte. Jaz sem prepričan, da so davčni oziroma javnofinančni izpleni tako priznanih davčnih olajšav že na kratek rok pozitivni, da bi se skozi povečano gospodarsko aktivnost in ne nazadnje tudi skozi povečano trošenje in ne nazadnje tudi angažiranje zasebnih sredstev povečal pozitiven učinek na javne finance bolj, kot pa bi to stalo skozi to davčno olajšavo. Skratka, pričakovali smo resne ukrepe, ki bi zalegli v času gospodarske krize v smislu aktiviranja gospodarstva in razbremenitve gospodarstva. Pa žal, pred sabo imamo le eno, ne rečem, da nepomembno - pomembno rešitev, vendar rešitev, ki še zdaleč ni zadosti v tem času,m in še zdaleč ni zadosti za to, kar tudi od Vlade pričakuje gospodarstvo. Spoštovani v Vladi in spoštovani v koaliciji. Predlagam, da poleg teh razprav, ki jih imamo v parlamentu, prisluhnete tudi gospodarskim subjektom, tudi tistim, ki verjetno politično neobremenjeno ocenjujejo ukrepe Vlade na področju gospodarskih politik. Videli boste, da v najmanj 90% gospodarstveniki niso zadovoljni z zadostnostjo teh ukrepov in pripisujejo nastalo situacijo v slovenskem gospodarstvu tudi neučinkovitem in zapoznelem ukrepanju Vlade. Ta zakon bi lahko vsaj delno odpravil to, vendar nima teh ambicij. Ima bistveno manjše ambicije, in to v tem predlogu tudi zamerimo predlagatelju. Sicer pa bolje malenkost kot nič in zato bomo zakon podprli.
Hvala lepa. Besedo ima Vili Rezman v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Tudi tretje današnje stališče poslanske skupine bo kratko in naklonilno do predloga, ki ga je pripravila Vlada in ga povzemam v treh točkah. Prva govori o tem, kaj pravzaprav Vlada obeta in obeta, da se uredijo razmere v smislu vzpostavitve večje enakopravnosti med tistimi povezanimi družbami, ki v določenem obdobju lahko obračunavajo zgolj priznano fiksno obrestno mero in v nekem drugem obdobju lahko obračunavajo vsakokratno obrestno mero. Vlada torej ocenjuje, da bo na ta način pomagala gospodarstvu in izenačila pogoje za gospodarjenje, kar se bo, žal, negativno odrazilo v proračunu. Gre pa predvsem za to, da se ta diskriminatornost, ki je zdaj uveljavljena, odpravi. Torej, te vladne ambicije Poslanska skupine DeSUS podpira. Drug problem ali druga točka, o kateri želim kratko spregovoriti, je tisto, na kar je ponovno opozorila Zakonodajno-pravna služba, ki večkrat - najbrž upravičeno oziroma prepričan sem, da upravičeno - opozarja na ta problem retroaktivnosti in na problem kumulativnosti obeh pogojev, da se lahko retroaktivnost sploh uveljavlja. Problematičen je v tem primeru zopet tisti pogoj, ki se mu reče "javni interes". Na tej točki se zdaj lahko lomi prepričanje. Ampak, imamo dva javna interesa: en je javni interes, da se odpravi neenakost gospodarskih subjektov, ki je zdaj vzpostavljena, da se torej odpravi diskriminatornost in v tem smislu podjetja poslujejo v neenakih pogojih in je tudi to v nasprotju z zahtevo o enakosti, enakopravnosti, ki ima tudi neposredno zvezo z ustavo, in na drugi strani imamo drug pogoj splošne javne koristi. Ali torej to, da odprava neenakosti, odprava diskriminatornosti, vzpostavitev enakih pogojev je javni interes ali ne - in mi pritrjujemo, da tudi to je javni interes, je to tisto, kar je pretehtalo v naši odločitvi, da kljub pomislekom Zakonodajno-pravne službe lahko ta predlog zakona podpremo.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Radovan Žerjav v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, predsednik. Danes je pred nami že drugi zakon, pri sprejemanju katerega se vladna koalicija kratko malo požvižga na mnenje Državnega zbora. Zakonodajno-pravna služba je zaradi predlagane povratne veljave rešitev izpostavila ustavno določene pogoje za retroaktivno veljavo zakona. Pogoja sta dva, in sicer, da se ne posega v pridobljene pravice in pogoj javne koristi. Zakonodajno-pravna služba ocenjuje, da ta dva pogoja, ki morata biti izpolnjena kumulativno, torej hkrati, nista izpolnjena. Po besedah Zakonodajno-pravne službe gre za nalaganje obveznosti državnemu proračunu za vračilo davka, za del plačanega davka za leti 2007 in 2008, in sicer v času, ko se načrtujejo in sprejemajo ukrepi za znižanje proračunskih odhodkov. Poleg tega gre za že izpolnjeno davčno obveznost, s čimer se posega v konkretna, že zaključena dejanska stanja, pri čemer ni dvoma, da so davčni zavezanci to svojo davčno obveznost upoštevali pri izvajanju svoje dejavnosti in posledično pri oblikovanju cen, s katerimi so nastopali na trgu. Predlagatelj, po besedah Zakonodajno-pravne službe, kot zasledovani cilj spremembe zakona navaja dejavnike, ki se lahko udejanjijo za naprej. Za nazaj pogojev gospodarjenja pač ni mogoče spremeniti. Sedaj pa glavno. Prepoved retroaktivnosti je po mnenju Zakonodajno-pravne službe ena temeljnih konkretizacij ustavnega načela pravne države iz 2. člena Ustave. Tudi Ustavno sodišča v svojih odločbah večkrat navaja, da ni pravne varnosti, če ni mogoče zaupati v veljavno pravo in če se ni mogoče zanesti na veljavne predpise. Kakšen je bil odgovor Vlade in koalicije na te izražene pomisleke Zakonodajno-pravne službe? Nikakršen. Niti z besedo ni bilo odziva na te pomisleke. Spoštovani predsednik Državnega zbora, ob tej priložnosti sprašujem tudi vas, zakaj v funkciji, ki jo izvajate v Državnem zboru, v vaši koaliciji ne zagotovite spoštovanja mnenj Zakonodajno-pravne službe. Če upoštevate le mnenja, ki vam politično ustrezajo, potem Zakonodajno-pravne službe v postopku sprejemanja zakonodaje ne potrebujemo. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke nismo naklonjeni nad takšnim brezbrižnim ravnanjem in iz tega razloga predloga zakona ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Spoštovani kolega mag. Žerjav, predstavitev stališč poslanskih skupin je namenjena obrazložitvi odnosa poslanske skupine do zakona in ne zastavljanje vprašanj ne drugim ne Vladi in ne predsedniku Državnega zbora. Državni zbor bo to v okviru obravnave, ki je takšna, kot je predvidena in predpisana, opravil in se bo o zakonu odločil z glasovanjem. Besedo ima Bogdan Barovič v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala za besedo. Upam da, kar se mene osebno tiče, danes zadnjič za to govornico. Tukaj bi rekel gospe Kamnarjevi, da vas kar razumem, da včasih smo pa tudi mi malo čudni. Maloprej smo reševali javnofinančne prihodke. Rekli smo, dajmo zmanjšati, v prejšnjem zakonu, odlive, da bomo nekaj prihranili, da ne bodo javnofinančni prihodki kar padali, padali, padali [[...]]Zdaj smo pri drugem zakonu, kjer pa padajo. Tukaj vi niste nič krivi, tukaj vam samo pravim, da vas razumem. Prej smo prihranili 7 milijonov, sem izračunal, sedaj smo pa že deset minut po tistemu zapravili 4 in pol. Če bo še en zakon, pa bomo tisti 7 zapravili že na tej seji. Razumem tudi dobronamernost, verjetno že, dobronamernost predlaganega zakona. V tem primeru se moram pridružiti enemu od prejšnjih govorcev, da bi privoščil to dobronamernost Vlade mnogim tistim, ki bi jim takšno olajšanje pomagalo izpluti iz te krize ali pa jim dalo malo zagona. No, v oceni finančnih posledic, kjer pač ugotavljamo, da bo izpad javnofinančnih prihodkov v višini približno 4 in pol milijona, preberemo tudi, da bodo največ vračil zahtevale banke. Dobro, je pač politika, kakršna je, ampak je še verjetno kakšna pravna oseba, ki bi si zaslužila takšno pomoč in podporo. Razumem dobro voljo, razumem namero. Prebral sem tudi, da je v tem primeru obrazložitev, da obstaja javna korist, torej kot eden od pogojev za poseganje za nazaj, v tem primeru, in sicer, da se kaže v širšem družbenem interesu, da se v času finančne gospodarske krize zagotovi ustrezen odziv davčne politike, po drugi strani pa je pač mnenje, da pogoja na osnovi 155. člena Ustave pač nista izpolnjena. V tem primeru bo seveda odločitev v naši poslanski skupini zelo težka. Radi bi, da se pomaga z olajšavami, radi bi, da bi bila ta pomoč še večja, dana še drugim pravnih osebam, pa tudi še komu, po drugi strani pa je le nekaj zakonskih vsebin, temelječih tudi na ustavi, za katere bi se radi 100% prepričali, ali s tem, ko, recimo, v dobronamernosti cilja tega zakona ta zakon podpremo, ali pa bomo s tem kršili ustavo oziroma ustavno določilo ali neizpolnjevanje katerega od ustavnih določil. V imenu Slovenske nacionalne stranke naj povem, da se bo pet članov odločalo po svoji vesti in po svoji presoji, ali bo prevladala želja po dobrobiti in pomoči pravnim osebam ali pa bo prevladalo mnenje, da je zakonsko, ustavno kaj sporno. Odločitve ta trenutek ne morem dati. Razumem voljo in željo te vlade in res je težko delati na tak način, da v 10 minutah več kot pol prihranjenega že zapravimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Borut Sajovic v imenu Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala lepa za besedo. Pozdrav tudi ministru in državni sekretarki. Da se navežem, v življenju velja, da če se pol zapravi, še vedno pol ostane. Če pa se tisto polovico, kar ostane, uporabi za to, da se pravnim osebam in podjetnikom, ki v času krize težko delajo in tako živijo, pomaga je pa to na vsak način dober, potreben zakon, kateremu bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije namenili vso podporo. Vlada Republike Slovenije je pripravila dopolnitev zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, ker v teh kriznih časih razširja možnost upoštevanja priznane obrestne mere pri določanju davčne osnove, s čimer se bo davčnim zavezancem omogočila ugodnejša davčna obravnava; in to ocenjujemo kot dobro in pozitivno. Obstoječi, veljavni zakon namreč določa, da za posojila, ki so bila najeta pred 1. 1. 2007, velja poseben režim, ki ne omogoča, da bi se priznana obrestna mera popravila z dokazovanjem tržne obrestne mere, kar pomeni, da so nekateri zavezanci v slabšem položaju, če so dolgoročna posojila najeli pred navedenim datumom. V skladu z namenom zakona, kjer Vlada navaja, da bodo predlagani ukrepi zagotovili lažje in poenotene pogoje gospodarjenja in izpolnjevanja davčne obveznosti, predlog zakona predvideva rešitev, po kateri bodo zavezanci po predlogu zakona za posojila, sklenjena pred dnem začetka uporabe, pred 1. 1. 2007, lahko uporabljali 19. člen zakona, rešitev pa je oblikovana tako, da se veljavna prehodna določba dopolni, in sicer, da se veljavno prehodno rešitev naredi ugodnejšo. Ker sprememba zakona predvideva ugodnejšo davčno obravnavo zavezancev, to pomeni na strani države zavestno odpoved določenemu delu javnofinančnih prihodkov. Vlada je zadevo korektno analizirala in tudi ocenila in tudi ocenila, da je tak izpad tam nekje okrog 4,5 milijona evrov. Kljub zmanjšanemu prilivu v proračun pa v Poslanskem klubu LDS menimo, da je ustrezno, da se tudi na tak način razbremeni del gospodarstva, na drugi strani pa proračun ne bo tako bistveno prikrajšan za prihodke, kajti ocenjujemo, da bodo učinki denarja, ki ga država ne bo pobrala, uporabljeni v gospodarstvu v takšne namene, da se ta denar multiplicira in na koncu koncev bomo preko ugodnih učinkov za podjetnike in pravne osebe imeli več od njega tudi vsi davkoplačevalci in davkoplačevalke, ki kakorkoli participiramo pri državnem proračunu. Seveda je z vidika prava sporen vsakokratni poseg v določbe za nazaj, kajti brez dvoma to pomeni retroaktivni učinek, vendar, če podrobno prisluhnemo obrazložitvi k predlogu zakona, se s predlogom zakona razširjajo pravice. To se pravi, da je ta zakon za tistega, ki mu je namenjen, ugodnejši kot rešitev, ki je bila vzpostavljena prej, hkrati pa se je izkazala tudi javna korist v širšem družbenem interesu, in sicer, da se v času finančne in gospodarske krize zagotovi ustrezen odziv davčne politike v delih gospodarstva, ki jih je kriza najbolj prizadela. Zato kljub izraženim pomislekom v mnenju Zakonodajno-pravne službe o neizpolnjevanju kriterija javne koristi pa v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije menimo, da je zaostrena finančno-gospodarska kriza z vidika javnega interesa upravičen razlog, da se poseže retroaktivno in izvede ukrepe, ki sem vam jih že prej povedal v obrazložitvi. Vsekakor pa smo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije trdno na stališču, da tak izjemen ukrep ne sme postati stalna praksa. Da zaključim. Glede na navedene pozitivne posledice zakona v teh zaostrenih kriznih časih ima predlog zakona v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije, kljub nekaterim resnim pomislekom, vso podporo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo predstavitve stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 8. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O ALTERNATIVNEM REŠEVANJU SODNIH SPOROV, V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Besedo ima Aleš Zalar minister za pravosodje. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane gospe poslanke, gospodje poslanci. Pred vami je Zakon o alternativnem reševanju sodnih sporov, nov zakon, ki pomeni veliko spremembo v našem sodstvu in tudi v samem konceptu reševanja sodnih sporov. Glavni cilji tega zakona so namreč v tem, da se izboljša dostop, fizičnim in pravnim osebam v vseh vrstah sporov do ustreznega pravnega varstva, do ustreznega načina reševanja njihovih sporov, interesnih nesoglasij ali problemov, če hočete. Ti postopki, ki jih predvideva zakon, so usmerjeni v pravične, hitre in po možnosti sporazumne rešitve sporov, pri čemer pa istočasno, kar zlasti zdaj v času finančne krize sploh ni nepomembno, ustvarjajo pomembne časovne in finančne prihranke za stranke v sodnih postopkih in tudi za državo samo. Gre za cilj, ki je usmerjen v izboljšanje prostovoljnega izvrševanja tistega, kar se stranke v sporu dogovorijo, torej sodne ali izvensodne poravnave. Predvsem pa ta zakon zagotavlja, da pravda ni edina možnost za rešitev spora, ampak vzpostavlja nov pristop: to je, da je pravda zadnja možnost za rešitev spora. To je pomembno, kajti v Sloveniji že kar desetletja narašča število zadev, ki jih prejemajo v delo sodišča. Tudi v zadnjih devetih mesecih letošnjega leta je obseg novopripadlih zadev na sodišča naraščal. In če se bo ta trend nadaljeval, mu bo storilnost sodnega sistema težko sledila. Zaenkrat ga obvladuje, vendar je potrebno iskati. In države, ne samo Slovenija, iščejo druge poti, ki pa niso nič manj vredne od sodne poti. Celo več. Prinašajo nekatere prednosti, prinašajo prednosti v hitrosti postopkov, v tem, da so bistveno cenejši, kot so dragi sodni postopki. In kar je morda najpomembnejše, prinašajo več odgovornosti ljudi in podjetij za reševanje njihovih problemov. Ampak v zameno za to, da prevzamejo več odgovornosti za to reševanje problemov, dobijo popoln nadzor nad rešitvijo. Ne more se jim zgoditi, da jih preseneti izid nekega postopka. Ne more se jim zgoditi tako imenovano sojenje iz zasede. To so priznane primerjalne prednosti, ki jih prinaša ta zakon. Če na kratko povzamem. Ta zakon nalaga sodiščem, prvostopenjskim in drugostopenjskim, da ponudijo strankam zlasti mediacijo. Lahko pa tudi druge alternativne postopke. Sodišča bodo to storila v vseh sporih: gospodarskih, delovnih, družinskih in drugih civilnopravnih razmerij v zvezi z zahtevki, s katerimi stranke lahko prosto razpolagajo. Sodišča bodo organizirala to kot lastno dejavnost. Lahko pa bodo sklenila ustrezne pogodbe z zunanjimi izvajalci. Tukaj zakon prepušča odločitve sodiščem samim. Praksa pa je pokazala, da je slovenski model mediacije, ko sodišča mediacijo ponujajo kot lasno dejavnost, zelo uspešen, zelo dobro sprejet pri strankah in njihovih odvetnikih predvsem zato, ker zagotavlja visoko stopnjo zaupanja v kakovost teh programov. Sodišča namreč to kakovost tudi nadzirajo. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Ti programi se bodo zagotavljali v proračunu sodišč in bodo podprti tudi z ustreznimi procesnimi določbami, ki jih zagotavlja ta zakon. Zakon prinaša tudi nekatere spodbude, med drugim tudi informativni narok, kjer bodo stranke s pomočjo sodnika lahko prišle do ugotovitve, ali je spor primeren za alternativni postopek in bodo podale svoje soglasje. Zakon prinaša tudi nekatere tako imenovane [[...]] [[znak za konec razprave.]] [[..]]sankcije in po našem mnenju je to pomemben prispevek k boljšemu delovanju našega sodstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Besedo dajem podpredsedniku Antonu Colariču za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Gospod minister, kolegice, kolegi! Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na 10. seji 29. oktobra 2009 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o alternativnem reševanju sodnih sporov, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Odbor je bil predhodno seznanjen tudi z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, mnenjem Komisije Državnega sveta za državno ureditev in mnenjem Sodnega sveta. Predstavnik predlagatelja na seji je bil minister za pravosodje gospod Aleš Zalar, ki je tudi danes predstavil zakon, tako da njegove obrazložitve, mislim, da ni potrebno ponavljati. Odbor se je seznanil tudi z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, imel je na zakon obilo pripomb, vendar je Zakonodajno-pravna služba ugotovila, da so amandmaji, ki so jih vložile koalicijske poslanske skupine, upoštevale pripombe Zakonodajno-pravne službe in da se s tem zakon dopolnjuje in bo primeren za vse nadaljnje postopke. Imeli so kot Zakonodajno-pravna služba tudi pripombe, da bi bilo mogoče primerneje, da se procesne določbe predloga zakona vključijo v Zakon o pravdnem postopku, vendar je minister menil, da bodo to preučili, vendar da tudi predlagani zakon vsebuje predvsem materialne določbe, ki pa v Zakon o pravdnem postopku ne sodijo. Državni svet se je strinjal s predlogom zakona in ga je podprl. V razpravi na odboru je zakonu opozicija nasprotovala, vendar na koncu so bili izglasovani amandmaji poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS. O amandmajih poslanske skupine SDS pa nismo glasovali, ker so bili s sprejemom amandmajev koalicijskih strank brezpredmetni. Odbor je nato v skladu s 128. členom Poslovnika glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so sprejeti amandmaji vključeni. Dopolnjeni predlog zakona je tudi sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima dr. Vinko Gorenak v imenu poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine SDS lahko rečem, da predlagatelj navaja, da gre za novost v našem pravnem redu. Nadalje navaja, da naj bi šlo za izboljšan dostop do pravnega varstva strank. V uvodnih obrazložitvah gre za precej všečne razlage. Mene samega so spominjale na Zakon o policiji, kjer smo tudi videli v uvodnih obrazložitvah nekaj čisto drugega, kar je v realnosti. Glavna novost pa je v tem zakonu ena sama: to je mediacija. Vendar mediacija kot prisila v sodnem postopku. Poudarjam, torej glavna novost je mediacija, vendar kot prisila v sodnem postopku. Gre na nek način za kopijo enega precej revolucionarnega odloka, ki se imenuje Odlok o začasni ureditvi narodnih sodišč in narodnih sodnikih iz leta 1944. 12. člen tega odloka je določal obvezno poravnavo. Vsebinsko gre za isto zadevo. Tisto, kar se zdi poslanski skupini v tem zakonu posebej sporno, je to, da so ti alternativni postopki, torej mediacija, v tem konkretnem primeru obvezni. Nič ne bi imeli proti temu, če bi šlo za to, da bi bili ti postopki možni, priporočljivi, na razpolago itd., ne pa, da so obvezni. Iz mednarodnih primerjav: Anglija, Walles, Hrvaška, Nemčija, Nizozemska, Norveška, ZDA, ki so v gradivu, lahko razberete, da je povsod besedila "lahko". Pomeni, da so taki postopki možni. Nikjer nismo zasledili, da bi bili ti postopki obvezni. Sicer pa moram malo polemizirati tudi s tistimi trditvami v uvodu, da gre za to, da je to novost v našem pravnem redu itd. Ne bo čisto držalo. Že danes lahko vse stranke sklenejo izvensodno poravnavo kjerkoli in kadarkoli. Drugič. Zakon o pravdnem postopku, popravljen oziroma sprejet v prejšnjem mandatu, v 305.a členu določa obvezni poravnalni narok na prvi glavni obravnavi. V primeru vložene tožbe seveda. Na to opozarja tudi Zakonodajno-pravna služba. Zakon o arbitraži, Zakon o mediaciji v civilnih in gospodarskih sporih - kadarkoli omogočata alternativno izvensodno rešitev primera. To pomeni, da ne gre za unikatni izum v Sloveniji ali kaj podobnega. V uvodu zakona je določeno, da ne gre za sodni postopek. V nadaljevanju veljajo vsa pravila in posledice, ki izhajajo, recimo, iz izostanka na naroku. Za kaj torej gre? Za sodni postopek ali ne?! Po naši oceni, da. Vložili smo kar nekaj amandmajev, ampak vsi amandmaji se pravzaprav nanašajo zgolj na prisilno mediacijo. Tako računamo, v tem tudi sledimo mnenju Zakonodajno-pravne službe in računamo na podporo. Zakaj smo pravzaprav proti obvezni mediaciji? Preprosto zato, ker se bo čisto vsak sodni postopek, poudarjam - vsak sodni postopek, ki se lahko začne takoj če ni zaostankov, se bo potegnil za 3 mesece. Mediacija je namreč obvezna. Torej bo vsak sodni postopek vsaj tri mesece daljši, kot je danes. Sodni postopki se bodo torej daljšali. Vemo pa, da že danes davkoplačevalci plačujejo enormne zneske za sojenje v tako imenovanih nerazumnih rokih. To pomeni, da je pričakovati podaljševanje. V poslanski skupini bomo končno odločitev o podpori ali nepodpori temu zakonu sprejeli po glasovanju o amandmajih, kajti prepričani smo, da bi kazalo slediti tako mnenju Zakonodajno-pravne službe, delno, kot tudi mnenju poslanske skupine in te postopke narediti kot možne, priporočljive ali kakorkoli želite, ne pa kot obvezne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Tadej Slapnik v imenu Poslanske skupine Zares. Prosim.
Spoštovani predsednik, minister, kolegice in kolegi. V zadnjem desetletju se je vse bolj razširjeno uporabljajo prakse nesodnih ali izvensodnih načinov reševanja sporov, tako imenovani alternativni postopki reševanja sodnih sporov. V Poslanski skupini Zares menimo, da je treba do danes uveljavljene postopke alternativnega reševanja sporov tudi sistemsko nadgraditi, jih razširiti in spodbuditi. Alternativni postopki izvensodnega reševanja so namreč v določenih pogledih bistveno bolj uporabni, ker so precej neformalni, prilagodljivi in kot takšni za stranke v sporu bistveno bolj sprejemljivi. Še posebej, ko jih primerjamo s formalnimi in dolgotrajnimi sodnimi postopki. Postopki alternativnega reševanja sodnih sporov so za državo v večini primerov tudi bistveno hitrejši in cenejši. Zato je prav se zanje zavzemati in jih tudi sistemsko urediti. Po devetih letih izkušenj z opcijsko zagotovljeno možnostjo mediacije v posameznih izbranih sodiščih po Sloveniji je prav, da s sprejetjem zakona o alternativnem reševanju sodnih sporov to možnost zagotovimo vsem strankam v sodnih postopkih, seveda če to same želijo. Sami alternativni postopki niso obvezni, saj jih lahko katerakoli stranka kadarkoli v postopku zavrne. S sprejetjem zakona bo namreč postala dolžnost vseh prvostopenjskih in drugostopenjskih sodišč uporaba teh postopkov. Možnost uporabe alternativnih postopkov tako ne bo več odvisna od tega, ali se bo posamezno sodišče odločilo, da take storitve tudi ponudi, kot je bilo to do sedaj. Predlagatelj zakona navaja, da pričakuje, da se bodo stranke in njihovi odvetniki v veliko večjem obsegu posluževali teh postopkov, preden bodo sploh vložili tožbe. Ali bo res tako, bo pokazala praksa. V Poslanski skupini pa tem pričakovanjem dodajamo poziv predlagatelju, da v okviru pristojnosti ministrstva sočasno z uveljavitvijo zakona nameni tudi ustrezno pozornost informiranju državljank in državljanov o prednostih, namenih, pogojih in tudi realnih slabostih, ki jih možnost te uporabe alternativnih postopkov reševanja sodnih sporov prinaša. Državljanke in državljani se namreč s postopki na sodiščih srečujejo praviloma zelo redko in so zaradi pomanjkljivih pravnih znanj nemalokrat prepuščeni osebnemu vedenju in poznavanju njihovih pravic in dolžnosti. V primerih, ko si lahko privoščijo odvetnika oziroma jim je ta dodeljen, pa nasvetom in usmeritvam odvetnikov, ki niso vedno usmerjeni v smeri hitrih in učinkovitih reševanj sodnih sporov. V Poslanski skupini Zares opozarjamo na določbo zakona, ki v želji po spodbujanju odločitev za uporabo alternativnih metod reševanja sodnih sporov, predvideva stroškovno sankcijo v primeru očitno nerazumne zavrnitve napotitve v mediacijo. V tem primeru namreč stranka tvega, da bi njene pravdne stroške ali del teh pravdnih stroškov in stroškov nasprotne stranke morala kriti tista stranka, ki je zavrnila napotitev, ne glede na to, kakšen bi bil končni izid pravde. V kolikšni meri bo možnost stroškovne sankcije v realnosti vplivala na odločitve strank kot spodbuda oziroma kot prisila, bo prav tako pokazala sodna praksa. Zato pričakujemo, da bo ministrstvo po prehodnem obdobju uvajanja zakona učinke sprejetja zakona tudi temeljito proučilo in po potrebi ukrepalo. Predlog zakona bomo v Poslanski skupini Zares podprli.
Hvala lepa. Besedo ima Anton Urh v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Predstavil bom stališče Zakona o alternativnem reševanju sodnih sporov, in to stališče poslanske skupine DeSUS. O oblikovanju in sprejemu zakona, ki bi urejal področje alternativnega reševanja sodnih sporov, se govori že vrsto let, vendar do nekega konkretnega besedila, ki bi bilo primerno za vložitev v zakonodajni postopek, žal, do sedaj ni prišlo. Ker poslanci DeSUS-a ocenjujemo, da je tovrstno področje potrebno zakonsko urediti, nas veseli, da imamo danes pred seboj predlog zakona o alternativnem reševanju sodnih sporov, ki je po naši oceni primerno in celovito ureja to področje. Sedaj veljavna zakonodaja sicer v nekaterih zakonih napotuje na alternativno reševanje sporov, vendar da bi bilo to področje sistemsko urejeno v nekem aktu, tega drugače, kot je v nekaterih članicah EU, nimamo. Dejstvo je pri nas več kot očitno, da sodišča sporov glede na število pripada zadev ne morejo več reševati v razumnem roku. Tudi spori so po svoji vsebini vse težji in kompleksnejši. Zato je eden od ciljev predloga vzpostaviti sistem mehanizma, ki bo zmanjšal sodne zaostanke in razbremenil sodišča. Končni namen teh novih oblik mediacij alternativnega reševanja sporov pa je doseči sporazumno rešitev spora med strankami - po možnosti že pred začetkom sodnega spora. Poslanci DeSUS-a pa smo ob prebiranju tega besedila ugotovili, da iz slednjega izhaja še pomembnejši cilj, in sicer krepitev zavesti pri strankah v sodnih postopkih, da je mirno reševanje sporov pomembna vrednota. Sporazumno reševanje sporov je zagotovo za obe stranki boljša rešitev, saj dolgoročno vpliva tudi na odnos med strankama. Seveda so z organiziranjem teh oblik poravnavanja povezani številni tudi logistični problemi, od vprašanja, kako prepričati ljudi, da jih uporabijo, do izbire in tudi posebne usposobitve nevtralnih oseb, ki sodelujejo pri reševanju spora. Prav slednji potrebujejo poleg pravnega znanja tudi znanje poznavanja človeške narave ter sposobnost vzbuditi pri strankah zaupanje. Poslanci DeSUS-a ocenjujemo, da je tako oblikovano dopolnjeno besedilo predloga zakona, ki ga imamo sedaj pred seboj, primerno, oblikovano na podlagi strokovnih mnenj in na podlagi praktičnih izkušenj ter poznavanja dejanskega stanja v naši državi. Zato bomo ta Predlog zakona o alternativnem reševanju sodnih sporov tudi podprli. Vendar naj na koncu opozorimo, da zgolj zakonska ureditev tega področja, ki je sicer nujna, nikakor ni dovolj, saj bo navsezadnje vendarle najpomembnejše zagotovilo za uspeh ravno znanje vseh tistih oseb, ki bodo v teh postopkih sodelovale.
Hvala lepa. Besedo ima Gvido Kres v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod predsednik, spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi. V zadnjem času se v Sloveniji veliko govori o arbitraži, o zunajsodnem organu oziroma postopku, ki naj bi rešil mejno vprašanje med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško. Arbitraža je eden izmed alternativnih načinov reševanja sporov, ki jih v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke načeloma podpiramo. Menimo namreč, da lahko alternativni postopki hkrati razbremenijo sodišča in hitreje privedejo do rešitve nekega spora. Gre torej za zadovoljstvo na strani pravosodnega sistema in na strani stranke v postopku, ki se na tak način same s posredovanjem strokovnjakov dogovorijo o rešitvi spora. Res je sicer, da že imamo zakon o mediaciji in zakon o arbitraži, a do sedaj sodiščem ni bila naložena dolžnost, da strankam v postopku ponudijo nek alternativen način reševanja spora. S tem, ko je ta dolžnost naložena vsem, prvo in drugostopenjskim sodiščem, se bo po našem mnenju predvsem izboljšal dostop do ustreznega pravnega varstva in zmanjšal časovni in stroškovni vidik postopkov. Podpiramo tudi težnje, da se alternativno reševanje sodnih sporov uredi v enem zakonu. Se pa strinjamo tudi s tem, da bi morale biti procesne določbe urejene v zakonu o pravdnem postopku, v skladu z vladnim predlogom resolucije o normativni dejavnosti, ki jo bomo obravnavali na tej seji. Zato pričakujemo od predlagateljev, da bodo v doglednem času to tudi uredili. Kar nas pri tem predlogu zakona moti, je pa predvsem dejstvo, da prostovoljno odločitev strank o alternativnem reševanju spora na nek način spreminja v obvezno. Na spornost take ureditve je opozoril tudi Sodni svet in priznati moram, da se v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke s temi opozorili strinjamo. Ne moremo govoriti o prosti izbiri strank, če v ozadju grozi denarna kazen za tistega, ki bi ugovarjal oziroma se ne bi udeleževal postopkov alternativnega reševanja sporov. Predstavnik predlagatelja sicer poudarja, da imajo takšno ureditev tudi v nekaterih drugih državah in da ta sankcija v praksi deluje bolj kot resno tveganje ter bi le redko prišlo do njene realizacije. Rečeno je tudi, da sodišče o tem, kaj je nerazumna zavrnitev napotitve na mediacijo, ne bo odločalo na podlagi diskrecijske pravice, ampak da zakon jasno določa okoliščine, ki bi nakazovale na nerazumnost zavrnitve. Najbolje je torej, da pogledamo člen, v katerem je opredeljeno, na podlagi katerih okoliščin se presoja nerazumnost zavrnitve. Te okoliščine so: narava spora, odločilna dejstva v sporu, dejstvo, da sta stranki predhodno poskušali mirno rešiti spor s pogajanji, višina stroškov, ki bi nastali v mediaciji, verjetnost, da bi trimesečna prekinitev postopka zaradi mediacije lahko vplivala na izid pravde in verjetnost, da bi mediacija lahko uspešno končala spora. O jasnosti določb in o potrebnosti oziroma dopustnosti tako imenovane stroškovne sankcije naj vsak sam presodi. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pa smo dejstva že pretehtali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Silven Majhenič v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister! Veliko je bilo v zadnjih letih govora o prezasedenosti sodnikov in številnih nerešenih spisov, ki so obremenjevali tako sodnike kot državljane, posredno pa tudi zakonodajno vejo oblasti, ki je vlagala ogromno napora, energije, da se reši težava, ki je praznila tudi državni proračun, sodnikom grenila dneve in noči, državljanom pa zadajala glavobole. Sedaj je končno prišel pred nas predlog zakona, ki bo v določenih segmentih zadevo poenostavil in razbremenil tako sodišča kot državljane. Ustava je že sedaj zagotavljala v 23. členu pravico do sodnega varstva vsakomur. Vendar sodno varstvo ni edina možnost za reševanje sodnih sporov, kajti zadnjih nekaj let se že uporablja možnost izvensodnega reševanja sporov z alternativnim reševanjem sporov, ki pa imajo kar nekaj prednosti za stranke v postopkih, saj so postopki hitrejši in cenejši, razbremenijo pa sodišča, kot sem že v uvodu povedal. Zakon bo odslej sodiščem nalagal dolžnost, da spodbujajo ali pa sama ponudijo postopke alternativnega reševanja sporov. Ti postopki sodišč sicer niso v zdajšnji praksi nekaj novega, saj se je tovrstna praksa poskušala uvesti že od leta 2001 predvsem z mediacijo, kar pa nekatera sodišča niso izvajala. To pa se bo po sprejetju tega zakona bistveno spremenilo. Zakon bo strankam v postopkih omogočal, da pridejo do alternativne rešitve, če si to same želijo. Zakon zavezuje tako prvostopenjska kot drugostopenjska sodišča, da se bodo ravnala po zakonodaji, ki bo zapisana in bo s tem zagotovljena širša možnost izbire za dosego ciljev tega zakona, saj temelji na področju urejanja postopkov pred sodiščem v civilnih sporih. Predlog zakona sloni na prostovoljnosti mediacije, ki je pa povezan tudi s stroški v primeru nasprotovanja napotitve ne glede na uspeh v sporu. Na nek način se strankam vsili sodelovanje v mediaciji s tem, ko se jih opozori na stroške v primeru zavrnite. To se nam ravno ne zdi najbolj na mestu, zato bi kazalo v tem delu predlog popraviti. Sicer pa menimo v Slovenski nacionalni stranki, da je predlog zakona dober in ga bomo tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Milan Gumzar v imenu Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Gospod minister, kolegice in kolegi lepo pozdravljeni! Sodno reševanje sporov že dolgo ni več edina možnost reševanja sporov. Tudi v Sloveniji se v praksi razvijajo postopki, ki jih s skupnim nazivom poimenujemo alternativno reševanje sporov. Zato bomo v Poslanskem klubu Liberalnih demokratov predlagani zakon tudi podprli, saj gre za čisto nov zakon o alternativnem reševanju sodnih sporov. Razlogi za uveljavitev alternativnega reševanja sporov so: hitrost in cenovna ugodnost postopkov, zaupnost in neformalnost postopkov, večja vloga strank pri oblikovanju rešitve, doseganje rešitev, ki so za stranke sprejemljivejše in ki spore med njimi rešujejo bolj uspešno, predvsem pa trajneje kot sodne odločbe.,višji odstotek prostovoljnega izpolnjevanja obveznosti. Postopki alternativnega reševanja sodnih sporov lahko razbremenijo sodišča oziroma ugodno vplivajo na reševanje sodnih zaostankov, ki velikokrat grenijo življenje državljankam in državljanom Republike Slovenije in ostalim udeležencem v sodnih sporih. V slovenskem pravnem redu zaenkrat ni zakona, ki bi sodiščem nalagal obveznost, da strankam v sodnih postopkih ponudijo tudi možnost alternativnega reševanja sporov. Predlagani zakon omogoča strankam v sodnih postopkih, da zadevo rešuje v okviru alternativnega reševanja sporov. Stranke bodo lahko same izbirale postopek reševanja sporov in tako imele dostop do pravnega varstva, ki jim bolj ustreza. Strankam in sodiščem bodo zagotovljeni časovni in finančni prihranki, saj alternativni način reševanja sporov omogoča pravične, hitre in po možnosti sporazumne rešitve sporov. Tovrstno reševanje sporov bo tudi povečalo obseg prostovoljne izvršitve sklenjenih sodnih in izvensodnih poravnav in izdanih arbitražnih odločb. Zaradi zgoraj navedenih trditev bomo v Poslanskem klubu Liberalnih demokratov Slovenije zakon tudi podprli.
Hvala lepa. Besedo ima Darja Lavtižar Bebler, v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! V Sloveniji že vrsto let opažamo, da se število sodnih sporov povečuje, kar po drugi strani pomeni, da se povečuje tudi število nerešenih zadev. K temu sta pripomogla tako slaba zakonodaja kakor tudi ravnanje ljudi. Zato je prav, da je danes pred nami ta predlog zakona o alternativnem reševanju sporov in je prav, da si zakonodajalec prizadeva pripraviti takšne zakonske podlage,s katerimi lahko znatno odpravimo število nerešenih sodnih sporov in tudi skrajšamo čas sojenja. To pa mora država s svojimi mehanizmi tudi omogočiti oziroma zagotoviti. Ena od možnih rešitev je ta, da posveti več pozornosti postopkom alternativnega reševanja sporov. Zato je, kot rečeno, danes pred nami ta predlog zakona. Zavest o pomenu možnosti alternativnega reševanja sodnih sporov se v Evropi v zadnjem obdobju vse bolj krepi. Tudi Svet Evrope v okviru ekspertnih skupin že vrsto let pripravlja in priporoča različne alternativne predloge. Slovenija se tako pridružuje tudi Evropski uniji oziroma državam članicam, ki postopke v zvezi z alternativnim reševanjem sporom opredeljujejo kot eno od svojih političnih prioritet. Tudi v koaliciji smo se zavezali, da bomo razvijali učinkovite oblike alternativnega reševanja sporov in skušali uveljaviti koncept reševanja sporov, da bo sodno pravdanje zadnja možnost za rešitev spora. Cilj teh rešitev je, da se razbremeni sodstvo in da se razvije zavest državljank in državljanov, da je mogoče spore kvalitetno in v zadovoljstvo obeh strani reševati tudi izven sodnih razpravnih dvoran. V Poslanski skupini Socialnih demokratov se zavedamo, da zavesti ljudi ni mogoče spremeniti čez noč, obenem pa pričakujemo, da se bo ta oblika v praksi uveljavila. Stranke bodo imele možnost izbirati ustrezen postopek reševanja spora, ki bo omogočil pravično, hitro in sporazumno rešitev, s tem pa bosta zagotovljena tudi časovni in finančni prihranek tako strankam kot tudi sodiščem. Seveda pa pravno varstvo pred sodiščem še vedno ostaja v primeru, da alternativno reševanje spora na bo dalo ustreznih rezultatov. To nam zagotavlja že naša ustavna ureditev. Sodišča bodo razbremenjena manj zahtevnih zadev in se bodo lahko posvetila reševanju zahtevnejših sodnih sporov, tudi tistih najtežjih gospodarskih in civilnih zadev, ki so tudi v širšem družbenem interesu, da se končajo hitro in učinkovito. Socialni demokrati bomo Predlog zakona o alternativnem reševanju sodnih sporov podprli, bomo pa tudi skrbno spremljali, kako potekajo priprave za izvedbo zakona in kasneje bomo tudi preverjali učinke predlaganega zakona. Zavedamo se, da bo za učinkovito izvajanje tega zakona treba izvesti še številne ukrepe, treba bo izobraziti mediatorje in sodnike ter pripraviti ustrezne programe. Da je to zahteven projekt, se zaveda tudi Vlada oziroma pristojni minister, ki se že povezuje s strokovnjaki iz Združenih držav Amerike. V Združenih državah Amerike namreč že od leta 1990 sistematično ponujajo alternativne načine reševanja sporov, zato bodo izkušnje in pomoč ameriških strokovnjakov dobrodošle in koristne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 16.11.2009. V razpravo najprej dajem 6.b člen ter amandma poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS. Je kakšna želja za razpravo? Dr. Gorenak. Prosim, izvolite.
Hvala lepa. Ne razumem tega amandmaja, ki sicer nima obrazložitve, vsaj jaz je nisem dobil, zakaj bi črtali pogoj, da je ta oseba opravila izobraževanje. Z amandmajem, ki so ga vložile koalicijske poslanske skupine, črtamo besedilo pogoja, da je opravil izobraževanje za mediatorja po programu, ki ga določi ministrica oziroma minister za pravosodje. Pogoj, da je opravil izobraževanje, bi po mojem moral ostati. Prosim samo za pojasnilo. Hvala.
Hvala. Če se želi kdo iz koalicije odzvati na to vprašanje, se lahko. Sicer pa ni več želje za razpravo o amandmaju k 6.b členu. Amandma je sigurno imel obrazložitev, ker jo je moral imeti, ker je bil vložen. V pregledu amandmajev pa praviloma obrazložitve ni. V osnovnem tekstu, ki ste ga dobili pa obrazložitev mora biti. Vsekakor pa vidim, da ni več želje za razpravo o amandmaju k 6.b členu, zato zaključujem to razpravo. Prehajamo na amandma k 11. členu. Ker pa sta amandmaja Poslanske skupine SDS k 11. členu ter k naslovu 11. člena povezana, dajem torej v razpravo 11. člen ter amandma Poslanske skupine SDS in naslov 11. člena ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? To je amandma k 11. členu in k naslovu 11. člena. Razprava se opravi skupaj. Dr. Vinko Gorenak. Želi še kdo? Najprej dr. Vinko Gorenak, za njim minister Zalar.
Hvala lepa. Že naslov, jasno da skušamo z amandmajem popraviti v to, da se vnese besedica, ki pravzaprav noter tudi sodi in pomeni možnosti. Mogoče sem tule malo dlje zadržal. Vsekakor še enkrat trdimo, da ni dobro, da uvajamo prisilno mediacijo. Prisilne mediacije ne pozna nihče. Iz obrazložitev, ki jih imate, ki jih je pripravila Vlada, iz mednarodnega pregleda, ki je priložen, vsepovsod boste našli "lahko ponudi, lahko poda" in tako dalje. Pri nas imamo pa napotitev na. Pomeni, da sodišču ni omogočeno nič drugega, kot da to naredi. Pomeni osebe, oziroma dve stranki, ki sta pred sodnim postopkom, napoti. Pomeni, da jih mora napotiti. Zato mislimo, da je pametno, da bi dali možnost napotitve. To je eno. Tudi za redakcijski popravek v 1. točki, v poslanski skupini menimo, da bi bila to dobra rešitev. In v drugem odstavku, tisti čas, ki na predlog stranki soglašata, da se opravi poskus alternativnega reševanja sporov, lahko sodišče kadarkoli prekine in tako dalje. Ta čas naj ne bi bil daljši od enega meseca. Mislim, da se da v tistem času videti, ali je uspeh možen ali ni možen. Seveda pa na splošno, ko govorimo o tem amandmaju, je na to vezan naš najmočnejši pomislek. To je tako kot z zakoncema, ki se ločujeta, naložimo, da se morata obvezno pogovoriti. Mnogi, ki se ločujejo, se sami pogovorijo in sodišče z njimi nima nobenega dela. Tisti, ki pa se ne morejo, pa tudi noben postopek mediacije ne bo za njih uspešen, ampak bo moralo poseči sodišče. Govoril sem primerjalno, zato menimo, da ni dobro, da je to obveznost. Hvala.
Hvala lepa. K besedi se je javil tudi minister Zalar.
Hvala lepa. Mislim,da je potrebno pojasniti nekatera napačna razumevanja, ki so bila tu predstavljena s strani predstavnikov SDS-a o obveznosti mediacije. Mediacija ne bo obvezna. Ostaja prostovoljna tudi s tem zakonom. Sploh ni res, da mediacija ni nikjer obvezna. Nekatere države poznajo obvezno mediacijo, celo Nemčija v določenih deželah pozna obvezno mediacijo. Še enkrat poudarjam, Slovenija se ni odločila za obvezno mediacijo, pa bi se lahko. Med drugim bi se lahko tudi na podlagi pooblastila, ki ga daje 5. člen, drugi odstavek direktive, ki je bila sprejeta v času slovenskega predsedovanja, direktive o nekaterih vidikih mediacije v civilnih in gospodarskih zadevah. Ta pravi: "Ta direktiva ne posega v nacionalno zakonodajo, po kateri je mediacija pred uvedbo sodnega postopka ali po njej obvezna. Potem pa nadaljuje: [[...]]oziroma povezana s spodbudami ali sankcijami pod pogojem, da takšna zakonodaja strankam ne preprečuje uveljavljanja pravice dostopa do sodnega sistema. Iz tega se lepo vidi, da je to evropski standard, ki je dovolj širok, da državam članicam EU prepušča, za katerega od modelov se bodo odločile. Lahko bi se odločili za mediacijo kot procesno predpostavko, tako da stranka sploh ne more vložiti tožbe prej, preden ne poskusi z mediacijo. Za to se nismo odločili. Lahko bi se odločili za obvezno mediacijo znotraj sodnega postopka. Tudi za to se nismo odločili. Ohranili smo princip prostovoljnosti za stranke. Hkrati pa smo nadgradili obstoječi model mediacije z nekaterimi spodbudami in tudi z nekaterimi sankcijami. In oboje predvideva direktiva kot možnost. Ko govorimo o spodbudah, je najnovejša spodbuda s tem zakonom predvsem v tem, da dobiva sodišče posebno pooblastilo, da stranke povabi na informativni narok. Kaj to pomeni? Sodišče bo prosto razpravljalo s strankami o tem, ali je ta konkreten spor primeren za to, da je predložen v mediacijo, hkrati pa bo preverjalo, kolikšna je pripravljenost strank, da se to zgodi. To, da bodo stranke imele možnost s sodnikom razpravljati o tem, ali bi kazalo poskusiti spor rešiti na sporazumen način, je dodana vrednost tega zakona. In tudi to predvideva direktiva, ki sem jo prej citiral. Slovenija pa v tem delu te direktive še ni implementirala v našo nacionalno zakonodajo, čeprav je tudi ni dolžna. V tem delu ne. To je tako imenovana opcijska določba. Vendar smo se strinjali, ker je mediacija v Sloveniji tako močno prisotna že deveto leto, ker jo tudi pravna stroka zdaj na široko priznava, da je smiselno, da vgradimo to dodatno spodbudo s tem informativnim narokom. In samo v tem primeru, kajti tudi to je prosta izbira sodnika, da se bo odločil ali ne, da razpiše ta informativni narok. Če se bo odločil, potem stranke na ta narok morajo priti. In tukaj veljajo enaka pravila, kot veljalo za vse druge naroke v sodnih postopkih: poravnalne naroke ali naroke za glavno obravnavo. Stranka mora priti. Če ne pride in če svojega izostanka ne opraviči, potem jo doleti stroškovna sankcija. V tem primeru sankcija, da plača stroške nasprotni stranki, ki je na tak narok prišla, pa se narok ni zgodil. In še naprej. Ko se ta informativni narok izvede, ima sodnik ponovno možnost, da presoja, ali bo stranke napotil v medacijo ali ne. Ni nujno, da bo to storil. Sploh ni nujno. O tem se bo odločil šele, ko bo slišal obe strani. Večinoma bo predvsem pripravljenost strank na komuniciranje, na vzajemno popuščanje, na iskanje kompromisne rešitve tisti element, ki bo sodniku podlaga za presojo, ali je tukaj smiselno stranke napotiti v medacijo ali ne. Recimo, da bo sodnik stranke napotil v mediacijo, še vedno ne bo obvezna, kajti stranke bodo imele čas 8 dni, da premislijo, ali to napotitev sprejemajo ali ne. Če je ne, bodo sodišču sporočile, da je ne sprejemajo, in sodišče bo moralo avtomatično ta sklep o napotitvi razveljaviti. Mediacija torej v nobenem primeru ni obvezna. Še manj pa, da bi bilo obvezno, da morajo stranke sklepati sodne poravnave. To pa je seveda skregano z našo Ustavo. O tem ta zakon nikjer ne govori. Nihče ni dolžan skleniti sodne poravnave. Tudi če bo šel v mediacijo, lahko iz nje kadarkoli izstopi. To je prosta odločitev strank. In zato je ohranjena ta ustavna pravica vsakogar, da zahteva sodno varstvo. V celoti je ohranjena. Če nekdo ne bo hotel niti v mediacijo, niti sredi mediacije nadaljevati z njo, se bo lahko odločil, da gre nazaj v pravdo. Edino, kar mu grozi v zvezi s tem je tako imenovana "pametna sankcija" v zvezi s stroški. In to je tisti člen, ki ga je prej cenjeni poslanec Slovenske ljudske stranke citiral, ki govori o kriterijih, ki jih bo moralo sodišče upoštevati v primeru, kadar bi se eventualno odločilo za takšno stroškovno sankcijo. Moram povedati, da so ti kriteriji napisani v zakonu na osnovi obsežne judikature v tistih državah, ki to sankcijo že poznajo in jo izvajajo. Tu smo skrbno pretehtali te situacije, ki bi lahko prišle v poštev, da bi sodišče ocenilo, da pa stranka očitno nerazumno zavrača možnost, da vsaj poskusi skleniti poravnavo, pri čemer absolutno ni dolžna tega storiti, torej skleniti poravnave, ampak da vsaj poskusi s postopkom. Vidite, v tem je velika razlika - da poskusiš s postopkom ali pa da popustiš. In zato še enkrat poudarjam, da je ta predlagani amandma zaradi tega nepotreben. Ko gre za besedo "lahko" je ta tako ali tako vključena v sedanjem besedilu, kajti sodnik bo mediacijo ponudil vselej, razen kadar bo ocenil, da to v posamezni zadevi ne bi bilo primerno. Kot vidite, ima torej sodnik popolno diskrecijo, da bo v vsaki posamezni zadevi ocenil, ali bo to storil ali ne. Gre za diskrecijo in beseda "lahko" je v pravu tista, ki pomeni diskrecijo. Torej je vključena v to besedilo. Zaradi tega je po našem mnenju ta amandma nepotreben. Nepotreben je tudi zaradi tega, ker bistveno skrajšuje čas, ko naj bi mediacija trajala. Izkušnje, in to podprte z obsežnimi analizami, v Sloveniji v zadnjih osmih letih kažejo, da je povprečen mediacijski postopek končan na enem do dveh narokih in da je zato obdobje treh mesecev primerno obdobje, ko se strankam omogoči tako imenovano "ohlajanje" od pravde, od, bom rekel, vojne v sporu in hkrati iskanje rešitve spora. In tudi tu sploh ne gre za nobeno novost, kajti v tem delu smo dobesedno prepisali tisto, kar že piše v veljavnem Zakonu o pravdnem postopku. Ta zakon namreč predvideva točno to - 3-mesečno prekinitev postopka v primeru, če se stranke odločijo za katerikoli alternativni postopek. Šlo za popolno nekonsistentnost, če bi to obdobje skrajševali, hkrati pa bi s tem zelo prizadeli možnosti, da stranke pridejo do kompromisa, kajti ni enostavno priti do kompromisa. Za to je potreben tudi določen premislek, za to so potrebna določena pogajanja, za to je potreben določen čas. Ne pa bo to 3-mesečno obdobje v ničemer grozilo Sloveniji in slovenskemu proračunu v zvezi z eventualnimi odškodninami zaradi predolgega sojenja. Zakaj pa ne? Zaradi tega, ker je to 3-mesečno obdobje striktno vezano na soglasje strank. Če stranki soglašata, da pride do te prekinitve, potem seveda ni država tista, ki je odgovorna za to, da je do te prekinitve prišlo. Tako je tudi ta argument popolnoma neustrezen in zaradi tega tega amandmaja na ministrstvu ne podpiramo. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Gorenak se je javil k razpravi.
Hvala lepa. Seveda to ni tako velika tema, kot so kakšne sodne plače ali odvetniške tarife in tako dalje, da bi se, minister, posebej prerekala. Ampak treba je biti bolj jasen. Vi trdite, da mediacija ni obvezna. Veste, to je približno tako, kot da fakulteta v svojih programih reče: obiskovanje predavanj ni obvezno. Predavatelj pa potem reče: če niste prisotni na vseh predavanjih, nimate pogojev za pristop k izpitu. Tako približno to zgleda. Poglejte 4. člen: Okrajna, okrožna, delovna, višja ter višje delovno sodišče, socialno, v Ljubljani, sodišča torej strankam omogočijo uporabo alternativnega reševanja spora in tako dalje. Se pravi, jim omogočijo. V redu. Prav. Ampak poglejte v nadaljevanju: "v okviru programa iz prejšnjega odstavka sodišča strankam obvezno omogočijo uporabo mediacije" in tako dalje. Se pravi, obvezno omogočijo. Saj jaz znam brati tudi v nadaljevanju vse člene, saj to drži, da sva si na jasnem. Ampak, poanta celega zakona je, do z vsemi tistimi prisilnimi določbami, ki silijo v mediacijo, kaznimi in tako dalje, grožnjami in tako dalje, bodo stranke prisile v to. Saj jaz ne trdim, da ste vi zapisali "Mediacija je obvezna." Saj tega ne trdim. Ampak konotacija celega zakona pa je takšna da bo do tega vsekakor prišlo. In še ena zadeva. Vi pravite, Nemčija. Ja, hudima, zdaj eden od naju ne zna brati ali pisati. No, zdaj ne vem, kdo. Pravite: "V Nemčiji je to obvezno." Ampak hkrati so vaši uslužbenci zapisali, da nemški zakon določa, da si mora sodišče ves čas postopka prizadevati, da bi se spor ali pa vsaj posamezna sporna vprašanja rešili na miren način. Stranke lahko sodišče ob njihovem soglasju napoti na postopek mirnega reševanja spora in tako dalje. Malo me spominja na tisto obrazložitev, ko smo obravnavali Zakon o policiji. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Prosim, minister Zalar.
Samo eno pojasnilo v zvezi s tem slednjim. Jaz sem rekel, do v nekaterih nemških zveznih deželah. Vi ste pa citirali Civil Proces Ordnung. Tu da moramo biti tu natančni. So pa še nekatere druge države, recimo Malta ima obvezno mediacijo v družinskih sporih, v ZDA nekatere zvezne države imajo obvezno mediacijo in tako naprej. Ko govoriva o obveznem, poglejte, že naslov tega člena, ki ste ga citirali, 4. člen, naslov pove vse: dolžnosti in upravičenja sodišč, ne strank. Sodišča imajo dolžnost, sodišča so tista, ki morajo obvezno omogočiti strankam dostop do mediacije. To pa ni isto kot dolžnost ljudi, da sodelujejo v mediaciji. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 12. člen ter amandma poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Gremo naprej. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 12.a člen ter amandma poslanske skupine SDS. Gospod dr. Gorenak, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Tu bi želeli, da ne bo tako, kot je pri stečajnih upraviteljih, da malo bolj točno napišemo: "do povračila razumnih stroškov". Meni se zdi to precej logična zadeva, da tako vpišemo, da ne bomo imeli kasneje spet takšne situacije, da ne bo jasno, kakšni so ti stroški. Če bi pa kdo našel kakšno boljšo besedo ali boljši izraz, kot so ti razumni stroški bi pa tudi bilo dobro. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod minister, izvolite.
Jaz se tu lahko samo zavežem, da bom v pravilniku, ki ga bom izdal, določil razumno višino teh stroškov. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo in prehajamo na 13. člen ter amandma poslanske skupine SDS. Ne želi nihče razpravljati, ugotavljam, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 14. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Tudi ne želi nihče razpravljati. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 22. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Zaključujem razpravo o amandmajih. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 8. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob tej in tej uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SODIŠČIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospod minister Aleš Zalar, izvolite.
Spoštovani! Pred vami je pomembna novela zakona o sodiščih, ki prinaša kar nekaj novosti. Jasno je, da je cilj te novele omogočiti našim sodiščem še hitrejše in še kvalitetnejše izvajanje sodnega varstva. Novela se ukvarja z nekaterimi pomembnimi vprašanji, kot so pristojnosti sodnega sveta, in jih v določeni meri tudi širi, predvsem pa krepi odgovornost sodnega sveta za ugotavljanje in analiziranje učinkovitosti dela vseh sodišč. Zelo pomembna novost je povezana s sposobnostjo sodnega sistema v Sloveniji, da obravnava najzahtevnejše oblike gospodarskega in organiziranega kriminala. V ta namen zakon prinaša celo poglavje, ki omogoča ustanovitev posebnega specializiranega oddelka pri okrožnem sodišču v Ljubljani za sojenje v teh najzahtevnejših zahtevah gospodarskega in organiziranega kriminala. Zakon poleg tega prinaša koncentracijo vodenja in upravljanja sodišč na nivo sodnih okrožij in pa prenos tistih pristojnosti predsednikov sodišč, ki ne pomenijo funkcije sojenja, ampak pomenijo klasično upravno odločanje na direktorje sodišč. In končno zakon omogoča tudi tesnejšo povezavo med proračunskim financiranjem sodišč in pa produktivnostjo sodišč. Te spremembe so obsežne, zajemajo vse od recimo novega načina imenovanja predsednikov sodišč, ki bi jih po predlogu zakona imenoval sodni svet, vendar tudi novega, ne samo postopka razrešitve predsednikov sodišč, ampak predvsem pogojev za to. Zakon prinaša pomembno spremembo: predsednik sodišča bo lahko razrešen, če sodišče, ki ga vodi, dve leti zapored ne bo dosegalo takih poslovnih rezultatov, kot jih je to sodišče samo načrtovalo. Menimo, da se s tem močno krepi odgovornost vrha sodne veje oblasti za rezultate sodstva. Pomembna novost bodo merila, kakovosti dela sodišč in merila kakovosti dela sodnikov, ki jih bo moral sprejeti sodni svet, tudi samo poslovanje sodnega sveta pa bo bolj transparentno predvsem zato, ker bo omogočalo dostop do obrazloženih odločitev sodnega sveta. Koncentracija vodenja in upravljanja sodišč na nivoju okrožnih sodišč je nujna. Slovenija ima izredno veliko število majhnih okrajnih sodišč, ki delujejo na sodnih okrožjih in neracionalno je, da samostojno zaposlujejo ljudi in izvajajo zadeve, kot so kadrovske, finančne, prostorske, varnostne in druge. Hkrati pa ni nobenega razloga, da se tudi v sodstvu, podobno kot recimo v zdravstvu, izvede delitev med strokovne in upravne vodje, kjer se klasične upravne naloge zaupajo posebej usposobljenim direktorjem, predsedniki sodišč pa imajo zaradi tega, ker so bistveno razbremenjeni teh opravil, mnogo več časa za to, da se ukvarjajo z delom sodnikov, za motiviranje sodnikov, za spodbujanje za boljše delo, za merjenje kakovosti dela sodnikov, za nadzor nad delom sodnikov, za službeni nadzor in podobno. Predsedniki sodišč bodo morali izdelati posebna poročila o delu. Ta poročila bodo strukturirana, bodo enotna, predvsem pa bodo morali načrtovati svoje programe dela, in to je ena pomembnih novosti. Hkrati pa vzpostavljamo tudi poseben proračunski odbor sodstva, ki bo zadolžen za to, da bodo finančni načrti sodišč nastajali na [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]način. In končno, specializirani oddelek, ki sem ga že omenil. Tukaj bodo delovali najsposobnejši kazenski sodniki z vseh stopenj sodišč, od okrožnih do vrhovnega. Lahko si obetamo pomembne spremembe na tem področju. Javnost to upravičeno pričakuje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Besedo dajem gospodu dr. Vinku Gorenaku za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala lepa. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na svoji 10. seji 29. 10. 2009 obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodiščih. Predlog zakona je predložila Vlada. Članice in člani odbora smo imeli predlog zakona, mnenje Sodnega sveta, mnenje Komisije Državnega sveta za državno ureditev ter mnenje Zakonodajno-pravne službe. K predlogu zakona so bili za obravnavo na matičnem delovnem telesu vloženi amandmaji poslanskih skupin koalicije z dne 23. 10. 2009 in popravka amandmajev teh poslanskih skupin k 12. in 36. členu z dne 29. 10. 2009. Vloženi pa so bili tudi amandmaji poslanske skupine SDS dne 23. 10. 2009. Predstavnik predlagatelja, minister za pravosodje, je povedal približno to, kar smo slišali tudi iz obrazložitve, ki jo je pravkar podal, zato mi dovolite, da nadaljujem. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe gospa Nataša Voršič je povedala, da je Zakonodajno-pravna služba k predlogu zakona dodala obsežno pisno mnenje, ki pa je z vloženimi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin skoraj v celoti upoštevano. Dodatno pa je predstavila tiste pripombe, ki niso bile upoštevane. To pa sta bili dve pripombi k 2. in k 6. členu. Tam je poudarila, da pripombe niso bile upoštevane. Prav tako je imela še dodatne pripombe k 12. in 20. členu. Odboru je bilo prestavljeno pisno mnenje in Komisija Državnega sveta za državno ureditev, ki podpira predlog zakona. Odbor se je seznanil tudi s pisnim mnenjem Sodnega sveta, ki ga je na seji odbora predstavil predsednik gospod Branko Marleša Sodni svet se je z Ministrstvom za pravosodje sestal na usklajevalnem sestanku, na katerem so soočili, kot je povedal, različne poglede na urejanje nekaterih vprašanj, pri čemer so nekatera stališča zbližali oziroma jih poenotili. Pri nekaterih predlaganih rešitvah pa Sodni svet vztraja pri svojih pomislekih in pripombah. Iz pisnega mnenja z dne 18. 9. 2009, sicer zlasti glede imenovanja predsednikov oziroma direktorjev sodišč ter ustanovitve posebne skupine sodnikov za sojenje v zahtevnejših zadevah organiziranega gospodarskega kriminala. Članice in člani odbora so največ razprave namenili direktorju sodišča. To je bila tudi osrednja razprava, in sicer so koalicijski poslanci to rešitev podpirali, opozicijski pa smo taki rešitvi nasprotovali. Odbor je po opravljeni razpravi sprejel sklep: Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje priporoča Ministrstvu za pravosodje, Vrhovnemu sodišču Republike Slovenije in Sodnemu svetu, da v okviru predloga skupnega kadrovskega načrta pravosodnih organov zagotovijo ustrezno kadrovsko podporo za izvajanje novih pristojnosti Sodnega sveta. Odbor priporoča Ministrstvu za pravosodje, da Sodnemu svetu zagotovi ustrezno opremljene prostore, zaradi povečanja obsega strokovne službe Sodnega sveta. Odbor je na podlagi osmega odstavka 131. člena sprejel naslednji amandma, svoj amandma na amandma poslanskih skupin SD, Zares in DeSUS k 44. členu. Odbor je sprejel tudi amandmaje koalicijskih poslanskih skupin k 2., 3., 6., 7., 10., 11., 12., 13., 14., 17., 18., 20., 28., 31., 35., 36., 39., 40., 42. in k 44. členu. Odbor ni sprejel amandmajev Poslanske skupine SDS k 6. in 11. členu, amandmaji Poslanske skupine SDS k 12., 21., 22., 23., 25., 36. in 42. členu, pa so postali brezpredmetni. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih zakona skupaj in jih je sprejel. Tako besedilo je tudi priloga tega poročila.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Vito Rožej v imenu Poslanske skupine Zares.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Gospod minister je v predstavitvi te novele omenil tudi pričakovanje javnosti. In pričakovanje javnosti je, kar se tiče učinkovitosti sodstva, veliko in je upravičeno temu tudi tako glede tudi na kazni, ki jih Slovenija plačuje, zaradi predolgih sojenj in ostalih opozoril, ki prihajajo iz Evrope. Zato je pred nami ta novela o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodiščih, ki prinaša nekaj pomembnih novosti z namenom, da bi se učinkovitost povečala, debata bo najbrž pokazala, da so naša mnenja v tej rešitvi različna, čeprav želja po učinkovitejši tretji veji oblasti nam je vsem enaka. Novosti pa so, kot je bilo že omenjeno, okrepljena vloga Sodnega sveta, ki se mu dodaja nove pristojnosti imenovanja in razrešitve predsednikov sodišč, ki je bila doslej pristojnost ministra za pravosodje. Sodni svet bo prav tako poleg že danih pristojnosti odločal o pritožbah o uvrstitvah sodnikov in predsednikov sodišč v plačne razrede, ki so prav tako pereča tema zadnje mesece. Nova pristojnost Sodnega sveta bo tudi spremljanje, ugotavljanje in analiziranje dela sodišč. Sodni svet bo tako vsako leto pripravil in sprejel letno poročilo o učinkovitosti in uspešnosti sodišč na podlagi letnih poročil o poslovanju sodišč, ki jih bodo posredovala posamezna sodišča. Nadalje, spreminjajo se kriteriji za izračun potrebnega števila sodniških mest za posamezno sodišče, ki jih bo določil minister za pravosodje. In sicer tako, da se bo upošteval kriterij storilnosti in preteklega oziroma pričakovanega pripada, upoštevaje različne parametre kot na primer povprečno storilnost sodnikov po vrstah zadev, povprečen pripad zadev na posamezno sodišče in pričakovani pripad zadev. Ena pomembnejših novosti je ustanovitev specializiranega oddelka za sojenje o zahtevnejših zadevah organiziranega in gospodarskega kriminala. Sojenje v teh zadevah bo možnost samo, če bodo to opravljali sodniki, ki izkazujejo posebno usposobljenost in izkušenost. Ta specializirani oddelek je tako odprta možno za sodnike vseh stopenj, tudi vrhovne. O dodelitvi sodnika pa bo odločal Sodni svet. Novost je tudi letno poročilo o poslovanju sodišča, ki bo zajemalo podatke o delu sodnikov in oceno doseganja ciljev, ki so bili določeni v poslovnem načrtu na ravni sodišča oziroma sodnih oddelkov. Gre predvsem za analizo stanja o učinkovitosti in uspešnosti sodišča v pomembnejših in drugih zadevah. Na novo odpiramo delovno mesto direktorja sodišča, ki bo nadomestil dosedanjega sekretarja sodišča in opravljal tipične upravne zadeve, za katere ni nujno, da jih opravljajo predsedniki sodišč, in za katere je znano, da predsedniki sodišč za njih do sedaj niti niso bili posebej usposobljeni. Tako se tu odpirajo možnosti za zaposlovanje ljudi, ki niso nujno pravniki, predvsem ekonomisti, ki jih sodstvo tudi potrebuje. Tukaj bo najbrž v debati kašno mnenje tudi drugačno, v Poslanski skupini Zares pa menimo, da so predlagane spremembe potrebne, dobre in jih bomo zato tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Urh v imenu poslanske skupine DeSUS.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Poslanska skupina DeSUS ugotavlja, da gre pri noveliranju Zakona o sodiščih za številne obsežne spremembe, ki pa so po naši oceni nujno potrebne za realizacijo ciljev, ki si jih je zadalo Ministrstvo za pravosodje. Te spremembe, ki jih v naši poslanski skupini podpiramo, se nanašajo na posodobitev same organizacije, vodenja in upravljanja sodišč. Na preoblikovanje sodniških normativov, na ureditev področja, ki zadeva sodne izvedence kot najbolj pomembno spremembo, ki je tudi deležna naše podpore, pa izpostavljamo ustanovitev posebnega specializiranega oddelka za sojenje v zahtevnejših kazenskih zadevah organiziranega in gospodarskega kriminala. Da je k slednji spremembi skrajni čas pristopiti, izhaja iz dejstva, da so kršitve s tega področja v porastu. Iz statističnih podatkov namreč izhaja, da je samo v prvih štirih mesecih letošnjega leta bilo odkritih s strani kriminalistov za 4% več gospodarskih kaznivih dejanj, storilci pa so v teh štirih mesecih s temi dejanji povzročili kar za 132 milijonov materialne škode. Tudi število ovadb zaradi korupcije v štirih mesecih, jih je bilo namreč podanih 24, se je drastično povečalo, saj to število v štirih mesecih presega celotno število lanskega leta. O gospodarskem kriminalu, o tajkunih se zadnje čase zelo veliko govori. Aretacije, ki so bile spektakularne, spomnimo se samo odmevnih primerov Apek, Luko, Mobitel, Istrabenz, Patrio. Vprašanje pa je, ali bodo ti postopki tudi zaključeni s sodnim epilogom. Številni kritični strokovnjaki odgovarjajo negativno. Ne, da je razlog zgolj v slabo pripravljenih predkazenskih postopkih, v katerih sodeluje premalo strokovnjakov, temveč opozarjajo na pomanjkanje strokovnega znanja, tudi na sodiščih in državnem tožilstvu. Torej, če bomo uredili in postavili strokovno ekipo samo na sodišče, po našem mnenju s tem problema gospodarskega kriminala zagotovo ne bomo izkoreninili oziroma vsaj omilili. Gre namreč za preveč kompleksen in zahteven problem, v prid česar govori tudi dejstvo, da je izjemno težko v teh primerih pokazati neposredna naklep z namenom pridobitve protipravne premoženjske koristi ali povzročitve škode. Poslanci DeSUS-a pa priznavamo, da je z noveliranjem tega zakona storjen korak v smeri preprečevanja, odkrivanja in pregona teh zahtevnejših kaznivih dejanj, zato bomo z veseljem prispevali svoje glasove k sprejetju tega zakona. Še enkrat pa poudarjamo, da je treba pristopiti k spremembam tudi na drugih področjih, predvsem v smislu odgovornega, učinkovitega in strokovnega dela pristojnih, da bomo lahko čez čas brali drugačne novice in drugačno statistiko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Gvido Kres v imenu Poslanske skupine SLS.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi. Novela zakona o sodiščih obljublja številne spremembe na področju posodobitve, organizacije, vodenje in upravljanje sodišč, preoblikovanja sodniških normativov, določanja ustreznega števila sodnikov na posameznem sodišču in organizacije specializiranega oddelka za zahtevnejše oblike kaznivih dejanj na področju organiziranega in gospodarskega kriminala. Kot sem že pri prejšnji točki povedal, seveda podpiramo prizadevanja za razbremenitev, posodobitev in povečanje avtonomnosti slovenskih sodišč, pa vendar se nam v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke zadeve spet zdijo nekoliko nedorečene, nedodelane. Strinjamo se z večino opozoril Sodnega sveta, ki ugotavlja, da ni primerno zgolj širiti njegove pristojnosti brez konkretnejše normativne ureditve samega Sveta. Če Sodni svet sam izraža zadržke glede širjenja pristojnosti in odgovornosti, potem ne vem, kako naj mu kar mimo teh opozoril nalagamo neke nove naloge. Če citiram mnenje Sodnega sveta: Sodni svet s svojim strokovnim aparatom komajda obvladuje naloge, ki izhajajo iz sedanjih pristojnosti, pri čemer ne kaže spregledati, da bo v razmeroma kratkem času po uveljavitvi tega zakona moral sprejeti merila za kakovost dela sodnikov, za oceno sodniške službe in merila za kakovost dela sodišč, kar je izjemno zahtevno in nadvse občutljivo pravilo, ki ga Sodni svet v dosedanjih sestavah še ni uspel realizirati. Glede na takšno stanje taka ureditev praktično pomeni, da Sodni svet pristojnosti v zvezi s spremljanjem, ugotavljanjem in analiziranjem učinkovitosti in uspešnosti sodišč dejansko sploh ni mogel izvajati. Zadeve očitno niso bile dovolj predebatirane v širokem krogu tistih, ki jih zakon tangira. Pa tudi sicer smo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke zadržani glede raznoraznih planov, načrtov dela in analiz uspešnosti. Vse preveč je tega v naši družbi. Menimo namreč, da prevečkrat te črke na papirju dejansko ostanejo le črka na papirju, vse ostane pri planih in dobrih namenih, realizacija pa je prevečkrat nikakršna. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pa podpiramo organiziranje posebnega specializiranega oddelka za sojenje v zahtevnejših zadevah gospodarskega in organiziranega kriminala; ne toliko zato, ker bi menili, da je zgolj nekaj sodnikov sposobnih se spopasti s temi zadevami, temveč zato, ker je problematika tako pereča, da je prav, da se z njo spopadejo tisti najbolj izkušeni in usposobljeni ter se ukvarjajo le s tem. Na koncu naj omenim le še to, da se v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke strinjamo s tem, da so spremembe v sodstvu absolutno potrebne. Želimo si boljšega, bolj učinkovitega sodstva, ne moremo pa podpreti nedorečenih rešitev, ki po našem mnenju ne bodo dale želenega rezultata. Tudi dejstvo, da bi predsednik sodišča moral nositi večjo odgovornost za delo oziroma uspešno delo na svojem sodišču, se ne bo rešilo s funkcijo tako imenovanega direktorja sodišča, ki se nam tudi ne zdi najbolje opredeljena oziroma se nekoliko podvaja s predsednikom sodišča. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Silven Majhenič v imenu Poslanske skupine SNS.
Spoštovani prisotni! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodiščih prinaša spremembe in posodobitve na področju organizacije, vodenja, upravljanja, določanja števila sodnikov na sodiščih, specializiranih oddelkov tudi na področju gospodarskega kriminala in na področju sodnih izvedencev. Kot vidimo, gre za obsežen poseg v zakon, ki bo zapolnil vrzeli, ki so se pojavljale v dosedanji sodni praksi in so narekovale jasen popravek zakona. S to novelo se krepijo pristojnosti Sodnega sveta pri imenovanju in razrešitvi predsednikov sodišč, nič pa se ne bo spremenilo na področju imenovanja predsednika Vrhovnega sodišča. Zakon sledi cilju učinkovitega upravljanja in poslovanja sodišč, ki med ostalim lahko rezultira tudi v razrešitvi predsednika sodišča. Izboljšuje se stanje na področju finančnih in kadrovskih načrtov ter spremljanje izvajanja preko posebnega proračunskega odbora sodstva. Vloga Sodnega sveta se s to novelo krepi, poveča pa se mu tudi njegova odgovornost pri spremljanju učinkovitosti in uspešnosti poslovanja sodišč, še posebej v tistem delu, ko jih sodišča sama načrtujejo. Vpeljuje se menedžment tudi v sodstvu, ki bo zagotavljal izpolnjevanje zastavljenih in poslovnih ciljev. Zdajšnje sekretarje sodišč bodo zamenjali direktorji, ki pa bodo dobili polna pooblastila ter tudi polno odgovornost. Ta novost pa odpira možnost zaposlitve na delovno mesto direktorja tudi ekonomistu, kar do zdaj ni bilo mogoče. Spremembe na področju narekujejo izboljšanje še posebej pri manjših sodiščih, ki so že imele težave z izvajanjem teh upravnih funkcij. Razbremenilo se bo predsednika sodišča tudi v tistem delu, ko ga bo povezovalo s koruptivnostjo in slabilo ugled sodišč ter sodstva v celoti. To je primer koprskega sodišča v enem od razvpitih primerov. Novela zagotavlja tudi boljšo preglednost in obveščenost glede uspešnosti in učinkovitosti poslovanja, ki pa se bo spremljala skozi vse leto, Sodni svet pa bo moral pripraviti tudi poročilo, ki ga bo predložil Državnemu zboru. S to novelo bo ministrstvo vzpostavilo povezavo med rezultati dela sodišč in proračunom, istočasno pa narekuje obveznost upoštevanja kriterijev pri določanju programov dela, ki pa so pomembni za izvajanje posameznih procesnih dejanj. Novela zakona je dobro zastavljena, pa vendar bi kazalo razmisliti o popravku v tistem delu, ki govori o direktorjih sodišč in generalnemu sekretarju Vrhovnega sodišča, ki pa je vključen le z odločbo o plači. V Slovenski nacionalni stranki bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodiščih podprli, saj prinaša kar nekaj sprememb in novosti na boljše. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Milan Gumzar v imenu Poslanske skupine LDS.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni. Predlog zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o sodiščih bomo v Poslanskem klubu Liberalnih demokratov Slovenije podprli, saj prinaša naslednje potrebne spremembe: posodobitve organizacije vodenja in upravljanja sodišč, preoblikovanje sodniških normativov, določanje ustreznega števila sodnikov na posameznem sodišču, organiziranje specializiranega oddelka za zahtevnejše oblike kaznivih dejanj organiziranega kriminala ter nekoliko spremenjene ureditve, ki veljajo za sodne izvedence. Najpomembnejše spremembe so širitev pristojnosti Sodnega sveta z namenom krepitve njegove vloge pri imenovanju in razrešitvi predsednikov sodišč, prenos pristojnosti imenovanja predsednikov sodišč, razen predsednika Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, na Sodni svet in zagotavljanje transparentnosti delovanja Sodnega sveta, ustanovitev specializiranega oddelka za sojenje v zahtevnejših zadevah organiziranega in gospodarskega kriminala, koncentracija vodenja in upravljanja okrajnih sodišč ter prenos pristojnosti, ki ne pomenijo izvajanja sodne službe, s predsednikov sodišč na direktorje sodišč, učinkovitejše upravljanje sodišč na podlagi letnega načrtovanja in analize rezultatov poslovanja sodišč, oblikovanje proračunskega odbora sodstva kot organa, ki bo obravnaval in usklajeval predloge finančnih in kadrovskih načrtov sodišč. Te spremembe potrebne, da se zagotovi večja učinkovitost dela sodišč, zato bomo v Poslanskem klubu Liberalnih demokratov, tako kot sem že uvodoma podal, predlog podprli.
Hvala lepa. Gospod Anton Colarič, imate besedo v imenu Poslanske skupine SD.
Gospod predsedujoči, minister, kolegice, kolegi. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo podprla sprejetju Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodiščih, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada in ga je skupaj z amandmaji potrdil Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje na seji 29. oktobra letos. Predlog zakona prinaša številne spremembe, zlasti glede posodabljanja organizacije, vodenja in upravljanje sodišč, preoblikovanje sodniških normativov, določanje ustreznega števila sodnikov na posameznem sodišču, ustanovitve specializiranega oddelka za sojenje v zahtevnejših zadevah in tako naprej. Najpomembnejše rešitve, kot širitev pristojnosti Sodnega sveta z namenom krepitve njegove vloge pri imenovanju in razrešitvi predsednika sodišč, kot ustanovitev specializiranega oddelka za sojenje v zahtevnejših zadevah organiziranega gospodarskega kriminala, koncentracija vodenja in upravljanja okrajnih sodišč ter prenos pristojnosti, ki ne pomenijo izvajanja sodniške službe, s predsednikov sodišč na direktorje sodišč, učinkovitejše upravljanje sodišč na podlagi letnega načrtovanja in analize rezultatov poslovanja sodišč so po našem mnenj dobre in po našem mnenju tudi predstavljajo določeno prevetritev sodnih dvoran in sistema. Tu je zelo pomembna tudi podpora Odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje zaradi izraženih opozoril predsednika Sodnega sveta, da je zaradi obsega in zahtevnosti novih nalog Sodnega sveta nujno treba okrepiti strokovne službe Sodnega sveta, in tako je, kot sem že rekel, Odbor za notranjo politiko tudi priporočil Ministrstvu za pravosodje, Vrhovnemu sodišču in Sodnemu svetu, da v okviru skupnega predloga kadrovskega načrta pravosodnih organov zagotovijo ustrezno kadrovsko podporo za izvajanje novih pristojnosti Sodnega sveta. Po našem mnenju je zelo pomembna tudi uvedba novega delovnega mesta direktorja sodišča, ki bo nadomestil dosedanjega sekretarja sodišča, saj v sodstvu manjka ustrezen menedžment, ki bo lahko opravljal funkcijo vodenja, kontroliranja, planiranja. Dober direktor sodišča mora pač imeti znanje o kadrovanju, upravljanju sodišča, razvijanju dobrih delovnih odnosov, uporabi inovativnih strategij, zbiranju, analiziranju in uporabi informacij, ne nazadnje komuniciranje z javnostmi, seveda mu ne sme manjkati tudi finančni znanj. Skratka, Poslanska skupina Socialnih demokratov bo predlog zakona podprla, ne bo pa podrla vloženih amandmajev Poslanske skupine SDS. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod dr. Vinko Gorenak v imenu Poslanske skupine SDS.
Hvala lepa. Pri tem zakonu naj v imenu Poslanske skupine SDS rečem naslednje: vladni program je predvideval predložitev Državnemu zboru za ta zakon 19. 5. 2009 in sprejetju v Državnem zboru, 15. 8. 2009 - zgolj za osvežitev spomina. Sicer pa je v tem zakonu treba pozdraviti nekatere rešitve, ki so izjemno dobre. Te so naslednje - začnem naj seveda s pozitivnim, tako moramo biti naravnani - in sicer, okrajna sodišča dejansko na nek način postanejo del okrožnih sodišč. To je zapisano tudi v našem predvolilnem programu in seveda to rešitev pozdravljamo, ker menimo, da bo s tem precej več fleksibilnosti omogočeno na relaciji med okrajnimi in okrožnimi sodišči in bo mogoče tudi sodnike enostavneje prerazporejati tja, kjer je to potrebno. Vendar hkrati je treba reči nekaj, da je velika večina okrajnih sodišč v slovenskem prostoru tistih, ki je program Lukenda uresničila v celoti, tako bi na nek način, lahko tudi rekli, da bodo celo kaznovani. Ampak ne bomo o tem, ne namenjamo temu kakšne posebne pozornosti, rešitev je dobra. Pozdravljamo tudi ustanovitev specializiranega oddelka za zahtevnejše primere. Ta rešitev je dobra. Bodimo kratki in jedrnati, minister predlaga nekaj, kar je korektno in koristno za naš pravni sistem. Preidem pa naj na direktorje sodišč. Direktorji sodišč so za Poslansko skupino SDS na način, kakršni so umeščeni na sodišča, nesprejemljiva zadeva. V mednarodnem pregledu, ki ga imate tudi v gradivu, vsaj za Nemčijo, Avstrijo, Finsko, takega delovnega mesta ne najdete. Sam sem se malo pozabaval in pogledal in je neka podobna funkcija, če se ne motim na Nizozemskem ali Danskem. Tam nekje. Seveda se je pa treba strinjati, in to je absolutno res, o tem sva z ministrom govorila, mislim da čisto na začetku tega mandata, da je v sodstvu premalo menedžmenta. Jaz se strinjam, da je v sodstvu premalo menedžmenta, da je ta nujno in več kot nujno potreben. Vendar, kaj je menedžment? Menedžment si predvsem napačno razlagamo. Menedžment so lahko ljudje, menedžment so lahko procesi. To vam pove vsaka teorija menedžmenta. Če pa govorimo o menedžmentu kot procesu, govorimo pa o organiziranju, vodenju, kontroliranju in planiranju. Ampak ta proces organiziranja, vodenja, kontroliranja in planiranja je v vsej svetovni literaturi menedžmenta neločljivo povezan z menedžmentom: ali je to nižji menedžment, ali je to srednji menedžment, ali pa je to top menedžment. V primeru sodišč lahko govorimo, ker delujejo avtonomno, samostojno in tako dalje, da je to top menedžment sodišč. Torej ta funkcija neločljivo organiziranje, vodenje, kontroliranje in planiranje neločljivo pripada samo eni osebi; to je predsednik sodišča. Mi pa imamo danes poleg predsednika še sekretarja sodišč, med ti dve funkciji pa vnašamo direktorja sodišča. Pri čemer vsaj meni iz prehodnih in končnih določb ni jasno, ali bo delovno mesto sekretarja sodišča izumrlo ali ga ne bo več. Če bi bilo temu tako in če potem samo seveda prenašamo ali pa preimenujemo sekretarja v direktorja, potem nismo naredili nič. Zlasti pa nismo naredili nič, če bom - in to bo, tako je razvidno - ta direktor sodišča podrejen predsedniku sodišča. Za nas bi bila zelo sprejemljiva rešitev, da te menedžerske funkcije opravlja predsednik sodišča, torej naj manj sodi in naj več menedžerira, naj se več ukvarja z menedžmentom. To bi bilo povsem normalno in tako bi bilo tudi prav. Normalno in prav pa je tudi to, da se delno ukvarja s sojenjem, zato da zadrži, če želite, status sodnika za čas, ko ne bo več predsednik sodišča. Več v nadaljevanju, v diskusiji ob posameznih amandmajih. Kar se tiče odločitve poslanske skupine, naj rečem le še to, da se bomo odločali šele takrat, ko bomo videli kakšna je podpora našim amandmajem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jih bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 16. 11. 2009. V razpravo dajem 6. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Gospod dr. Gorenak.
Hvala lepa. Sedanji člen je po naši oceni, 6. člen, ki se nanaša na 38. člen in ima tri kratke odstavke in govori o tem, da Sodni svet na predlog ministra, pristojnega za pravosodje in tako dalje, določi število sodniških mest po posameznem sodišču in tako dalje in tako dalje. Seveda pa pravi, da pogoje, kriterije predpiše minister v podzakonskem aktu. Naš 6. člen oziroma predlog amandmaja za 38. člen pravzaprav govori - o čem? Ne nasprotuje elementarni rešitvi, kdo kaj določi, na noben način, naj tako tudi ostane in naj tako tudi bo. Hkrati pa ta amandma, torej amandma k 6. členu oziroma 38. členu, zelo natančno določa že v zakonu nekatera merila. To pomeni, da se jih ne prepušča ministru in podzakonskemu aktu, ampak jih želimo določiti že v zakonu. Pravimo med drugim takole v amandmaju: Pri določanju števila sodniških mest Sodni svet upošteva naslednja merila: merila, ki jih predpiše minister pristojen, za pravosodje, pri čemer upošteva povprečno število zadev, ki jih rešujejo sodniki posamezne vrste in položaja sodišč v zadnjih treh letih, pred letom, v katerem določi merila ter utemeljeno pričakovanje spremembe pripada zadev. Povprečni pripad zadev pri posameznim sodišču v zadnjih treh letih pred letom, o katerem se Sodni svet odloča o število sodniških mest. Sorazmerje med številom sodniških mest na posameznih sodiščih v sorazmerju s starostjo sodnikov ter dolžina opravljanja funkcije. Na to so seveda vezane tudi sposobnosti sodnikov, ali so mlajši, so starejši, ali so sposobni soditi v težjih zadevah ali samo elementarne zadeve. Posebno pomembno se mi zdi tudi ta drugi del tega amandmaja oziroma zadnji odstavek, ki pravi: Pri višjem sodišču Sodni svet na predlog ministra, pristojnega za pravosodje, po predhodnem mnenju predsednika sodišča določi posebna sodniška mesta za okrajne in okrožne sodnike, ki bodo na okrajnih in okrožnih sodiščih znotraj območja istega višjega sodišča nadomeščali odsotne sodnike, reševali izreden pripad zadev oziroma obravnavali zadeve v drugih utemeljenih primerih, zlasti zaradi zagotavljanja pravici do sojenja v razumnem roku - okrajni, okrožni sodniki na višjem sodišču. Seveda, glejte, zdaj Slovenija že plačuje, mislim, da je tretje leto, sam se še spominjam, da smo na Vladi, ko sem na Vladi sodeloval v vlogi državnega sekretarja, praktično vsako sejo Vlade določili odškodnine zelo različne višine: od nekaj 100 do več tisoč evrov. Takih je bilo če se dobro spomnim, na vsaki seji Vladi 15, 20, 30 primerov. Mi smo vsakič na seji Vlade dodelili tam nekje med 50 in 60.000 evrov odškodnin za sojenje v tako imenovanih nerazumnih rokih. Verjamem, da je na sedanjih sejah Vlade nekaj podobnega. Saj ne more biti drugače oziroma če je pa tista rešitev, da naša sodišča o tem odločajo že zaživela, mislim pa, da bi morala, potem pač o tem odločajo sodišča. Naš amandma gre torej izključno in samo v smeri, da ne prepuščamo vsakokratnemu ministru, da te kriterije prilagaja tako, kot misli, da je pač prav, ampak da že v zakon vnesemo tiste najpomembnejše kriterije, ki bi se jih moral vsak minister v podzakonskem aktu držati. Skratka, menimo, da je ta rešitev dobra in da jo kaže prav zaradi tega seveda podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Splošno mnenje v Sloveniji je, da se vladna politika preveč vtika v delo sodišč in da bi sodišča morala biti bolj neodvisna pri svojem delu. Ne vem, mogoče je ta kritika lahko tudi deloma upravičena, ampak sam menim, da je glede na napake, ki so storjene na posameznih sodiščih, mogoče premalo ukrepanja. Z vsem dolžnim spoštovanjem, spoštovani minister, vi ste napisal oziroma izrekli besede, da pred nami je novela zakona o sodiščih in da ta novela prinaša kar precej številčne spremembe na področju posodobitve organizacije, vodenja in upravljanja sodišč. S tem se lahko v popolnosti strinjam in v naši poslanski skupini bomo ta zakon tudi podprli. Ampak, ob tej priložnosti bi pa vendar želel opozoriti na nekatera odprta dejstva, ki jih navaja tudi v bistvu amandma k temu šestem členu. Sam bi želel pripomniti predvsem to: dejstvo, da številne prijave - ena izmed teh prijav na koprsko sodišče je romala tudi iz naše poslanske pisarne, pisali smo gospodu Testenu o delu Višjega sodišča v Kopru, pa nismo edini, kar nekaj deset jih je - niso prinesli nikakršnega ukrepanja. Namreč, gre za odkrit dvom, sum, da je tam v veljavi delo "po domače". Gospa Jožica Velkavrh, ki vodi to delo, v bistvu z zelo veliko prednostjo presoja sodbe in daje prednost pri odločanju, kadar gre za sodbe, ki jih zastopa gospod Velkavrh. In to ni edina stvar, ki je na tem sodišču pisno izražena kot očitek. Mene zanima tudi, kaj bomo naredili v primeru, ko se upravičeno podvomi v delo sodišča, ali bo ta novela prinesla neke spremembe ali bo minister imel - kajti, pri vodenju višjih sodišč Sodni svet na predlog ministra, tako je zapisano v tem amandmaju, pristojnega za pravosodje po predhodnem mnenju predsednika višjega sodišča določil posebnega sodnika in tako naprej. Skratka ta amandma govori o tem, kakšne pristojnosti naj bi imel minister sam, da bi napravil nek red in seveda neko pravno vzdržnost. Jaz lahko upravičeno trdim, pa ne iz svoje prakse, ampak iz številnih pripomb, da to v Kopru ni vsakdanjost, da tam vlada neka anarhija - ampak nič se ni zgodilo. To se nekako tolerira in kadar izrečemo kritiko, smo tudi kritizirani, češ da se vtikamo v delo sodišč in da to ni modro, ker to je samostojna veja oblasti. To je že res. Vendar glejte, ko se presojajo pravnomočne odškodnine, tudi zaradi tega, ker je bilo izvedeno sojenje v nerazumnem roku, ali pa zaradi tega, ker je ugotovitev sodišča takšna, da je država kriva in je iz tega nastala neka finančna posledica, se te sodbe ne upoštevajo. Tudi tukaj ni nobenih sankcij. Želel bi, spoštovani minister, da nam tukaj na nek način zagotovite, na kakšen način boste naredili red na tem področju. Ali bo to, kar se je dogajalo v prejšnjem mandatu, ko so se odpirale omare in usuvali nerešeni primeri, s strani ministra tudi sankcionirano? Seveda do sodnika, ki ne izpolnjuje svojih obveznosti. Trajni mandat daje neko zaščito sodnikom, ki lahko delajo po domače. Najlažje je potem zliti gnev in ostre besede na tistega, ki kritizira, ne presoja se pa nikoli o tem, ali je kritika dobronamerna in ali je na mestu. Želel bi, da se izreče tudi kritika za tista sodišča, ki slabo delajo. Teh sodišč ni malo, zaradi tega trpijo tudi, če hočemo - sodno varstvo je zadnje, ki ga državljan ima na voljo - tudi državljani in državljanke. Nerazumno čakanje za nekatere primere, ki nimajo tako imenovane VIP lože v ozadju, in nerazumno kratka rešitev za tiste, ki pa imajo v sorodu ali v takšnih ali drugačnih povezavah na višjih sodiščih ali na drugih sodiščih ustrezne sodnike, ki so v sorodu. Slovenija je tako majhna, da danes skoraj vsak vsakega pozna. Mislim, da bi vsaj pri tej veji oblasti, sodni veji oblasti, moralo veljati načelo korektnosti in visoka moralna norma. Opažam, da tega tukaj ni, zato podpiram tudi ta amandma, ki to delno ureja in odpravlja pomanjkljivosti s tega področja, bi pa želel z vaših ust slišati, spoštovani minister, ali boste naredili red na številne pripombe, ki jih imate na mizi napisane, argumentirane in ki terjajo takojšnje ukrepanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Spomnil, da govorimo o amandmaju k 6. členu. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa. Bom ostal v okviru razprave k temu členu, pa poskušal odgovoriti najprej na to poslednje vprašanje. Odgovor je "da", poskušamo delati red tudi s to spremembo zakona, in to točno glede vprašanja, ki ste ga odprli, kaj storiti v primeru, ko sodišče, v narekovajih, "slabo dela". Zakon namreč prinaša to možnost, da sodišče, ki ne dosega rezultatov, ki jih samo načrtuje, nosi tudi določene posledice. Te posledice nosi vrh sodišča, nosi predsednik sodišča. Sicer pa, ko gre za vprašanje amandmaja k temu členu, in ki govori tudi o pristojnostih ministra, se to določilo nanaša na določanje ustreznega števila sodniških mest. Pravzaprav amandma, ki ga predlaga SDS, v dobršni meri vsebinsko ustreza tistemu, kar je določeno v zakonu, ki ga imate pred seboj, konkretneje v 6. členu. Zaradi tega, ker zakon predvideva kriterij za določitev števila sodniških mest, in sicer povprečni pretekli in pričakovani pripad zadev ter zlasti - in to pa je razlika v razmerju do amandmaja - povprečen čas reševanja posameznih zadev. Prav ta časovna komponenta je bistvena in je povezana tudi še z nekaterimi drugimi določbami v zakonu, prav s tistimi, ki se nanašajo na načrtovanje rezultatov dela sodišč, kajti sodišča bodo morala sprejeti časovne standarde, ne samo za čas, ki ga potrebujejo za rešitev tipičnih zadev, ampak tudi čas, ki ga potrebujejo vmes za to, da zaključijo posamezna tipična procesna opravila. Zaradi tega je tako pomembno, da je to tudi eden od kriterijev za določanje števila sodniških mest. Na Ministrstvu za pravosodje pa se nam ne zdi posrečen kriterij, ki ga skuša sicer uveljaviti omenjeni amandma, in to je sorazmerje med številom sodniških mest in starostjo sodnikov. Ne znamo si predstavljati, kaj pravzaprav starost pomeni - prednost ali slabost. Ali mladost pomeni - večja kapaciteta za večjo produktivnost in obratno, ali starost pomeni - večja kapaciteta za večjo kakovost. Takšnega kriterija tudi primerjalno nismo nikjer našli in tudi to je eden od razlogov, zakaj ne moremo podpirati tega amandmaja. Ko pa gre za drugi del tega amandmaja, to je pa tisti, ki govori o tako imenovanih "letečih sodnikih", pa naj povem, da je do tega amandmaja, torej besedila, ki je že bilo v zakonu, prišlo na pobudo enega od višjih sodišč, potem pa se je v praksi izkazalo, da ta člen enostavno ni zaživel in da takšnih sodnikov nimamo oziroma da imamo eno samo takšno sodnico v Sloveniji, ki dela na območju Višjega sodišča v Celju in rešuje prekrške. In to je vse. Da pa ne bi prizadeli ideje, ki je dobra, to pa je, da naj bo sodni sistem v tolikšni meri fleksibilen, da omogoča tudi razporejanje sodnikov znotraj nekega širšega območja, najdete v tem predlogu zakona ureditev, po kateri so predsedniki okrožnih sodišč tisti, ki določijo razpored dela sodnikom na celotnem sodnem okrožju, kar pomeni tudi na vseh okrajnih sodiščih na tem območju. Predsednik sodišča to naredi najmanj enkrat letno, lahko pa tudi med letom; torej, kadarkoli se pojavi potreba lahko ta razpored dela prilagodi in bo zdaj predsednik sodišča razporejal vse sodnike v celotnem okrožju tja, kamor je najbolj potrebno. Zaradi tega je ta cilj, ki se zasleduje s tem amandmajem, v celoti dosežen z drugimi določbami zakona in zaradi tega amandma po našem mnenju ni potreben.
Gospod dr. Gorenak, imate besedo.
Hvala lepa. Še enkrat sem se javil k razpravi k temu amandmaju, zato da ne bi v nadaljevanju, ker ta amandma govori o Sodnem svetu in teh razmerjih do ostalih, zlasti do ministrstva, da ne bi potem pri naslednjem amandmaju moral o tem govoriti. Poglejte, to, kar ste zdaj rekli, da to v praksi ni zaživelo. Ja, lepo vas prosim, jaz bi vas vprašal, nekje v praksi mora zaživeti, če piše v zakonu! To je isto, kot da vi ne hodite na seje vlade, pa vemo, da seje vlade so in član vlade ste. Pa bi potem nekdo rekel, da, pač to določilo poslovnika vlade ni zaživelo, da pravosodni ali notranji ali katerikoli minister ne hodi na seje vlade. Mora če piše v zakonu! Mora! Torej prepuščamo Sodnemu svetu vse več pristojnosti - jaz v vaši vlogi jih ne bi, bom rekel - prepuščamo Sodnemu svetu vse več pristojnosti, oni lahko, če se jim zdi, sicer pa zakon ne zaživi. In to ni dobro. Zakon mora zaživeti in tu ni nobene diskusije. Kar pa se tiče razmerij do Sodnega sveta, o čemer govori ta amandma, je treba reči še eno zadevo. Glejte, Sodni svet se je kar malo upiral temu zakonu, če se jaz kaj dobro spomnim njihovega mnenja. Pravzaprav je tam, kjer je pristojnosti dobival, to seveda sprejel, odobraval in hitro pristavil piskrček, ki se mu reče "dajte nam denarna sredstva, kadre in vse ostalo", ker smo sprejeli tudi sklep; tam, kjer se jim pa neka stvar ni dopadla, so pa proti. In problem Sodnega sveta je prav ta - jaz se bojim, da s tovrstnimi rešitvami, ohlapnimi rešitvami do Sodnega sveta; govoriti o tem - jaz se ne strinjam s tem - da čim več jim bomo dali, tem bolj bo to avtonomno, bo to strokovno, bo to neodvisno. Ker tudi skozi uvajanje tega proračunskega odbora na nek način sodstvu spet dajemo še en poudarek o samostojnosti in ne vem kaj. Jaz sem že x-krat rekel: ja, samostojnost, absolutno, v odločanju, ne pa v ostalih zadevah, kako velik bo fotelj, kakšna bo miza, kakšen bo računalnik in ne nazadnje koliko nas bo sodnikov. Tu pa ni samostojnosti, oprostite, vsaj zame ne. In Sodni svet pač enostavno sprejme tisto, kar se njemu zdi, da je dobro, to pa ni dobro za sistem delovanja pravosodja. Mislim, da prenašanje teh pristojnosti, tako ali tako, mi pa smo z amandmajem želeli ministra omejiti z zakonskim določilom, da bo povedal, kaj in kako mora Sodni svet. To preprosto ni dobro. Na kratko. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, imate besedo.
Najprej glede tega, da če je nekaj v zakonu zapisano, da se to mora izvajati. Težava je v tem, da je bilo po dosedanji ureditvi to odvisno od sodnikov samih. Kajti, samo tisti, ki je želel, ki se je prijavil na tako razpisano mesto za letečega sodnika, je lahko dobil ta status. Nihče se ni prijavil. To, kar pa sedaj prinašamo s to novelo, pa ni več odvisno od sodnikovega soglasja. Sodnik mora na tisto sodišče, ki je bolj obremenjeno in o tem odloči predsednik sodišča z razporedom dela. To je dodana vrednost te spremembe in zato bo ta zakon zaživel, za razliko od prejšnjega. K pa gre za vprašanje Sodnega sveta, zelo previdno smo dodali nekatere pristojnosti Sodnemu svetu in še zdaleč ne vseh tistih, ki bi jih Sodni svet lahko imel, in jih tudi ima v marsikateri državi - ravno zato, da mu ne bi naložili preveč in tisto, kar je dobil, se nanaša na merjenje učinkovitosti sodišč. Zato, da sodni svet tu ne bi ostal sam pri izvajanju te vloge, jo je dobil tudi Državni zbor. To je velika sprememba. Sodni svet bo sedaj vam, spoštovani gospodje poslanci in gospe poslanke, poročal o tem, kako ocenjuje učinkovitost sodišč. Razpravljali boste o tem. Tega sedaj ne počnemo. Mislim, da je to tudi en od načinov, kako vzpostaviti učinkovit sistem zavor in ravnovesij med različnimi vejami oblasti. Sodni svet, prej je bilo omenjeno, se je upiral nekaterim novostim v tem zakonu. Jaz ne bi rekel, da se je upiral. Predvsem ga je skrbelo to, da njegove kadrovske in prostorske kapacitete, kakršne ima ta trenutek, ima pa zelo siromašno strokovno službo, v kateri je zaposlenih pet ljudi, ne bodo kos tem spremembam. Zato smo na ministrstvu podprli predlog, ki ga je sprejelo matično delovno telo, predlog sklepa, da se tako Vrhovnemu sodišču, ministrstvu in Sodnemu svetu naloži, da skupaj poiščejo rešitev za povečanje teh kadrovskih in prostorskih kapacitet. Naj vas obvestim, to smo že storili. Predsednik Vrhovnega sodišča, predsednik Sodnega sveta in jaz kot minister smo imeli delovni sestanek, kjer smo si natančno razdelili naloge in se tudi dogovorili kako bomo do teh kadrovskih in prostorskih okrepitev prišli. Že sedaj po sprejetju proračuna, ki je ravno v Državnem zboru. Če je zakon dobro pripravljen, če je implementacija zakona dobro pripravljena, in to seveda spada v ta okvir, potem ima precej možnosti, da bo dosegel učinke, ki jih s to spremembo zasledujemo. Hvala.
Hvala. Ugotavljam, da ne želi več nihče razpravljati o amandmaju k 6. členu, zato nadaljujemo, in sicer z razpravo o amandmajih k 11., 12., 17. in 42. členu Poslanske skupine SDS. Ker so amandmaji Poslanske skupine SDS k 11., 12., 17. in 42. členu vsebinsko povezani, dajem v razpravo 11. člen ter amandma Poslanske skupine SDS, 12. člen prav tako amandma Poslanske skupine SDS, 17. člen - amandma iste poslanske skupine in 42. člen - amandma iste poslanske skupine. Želi kdo o tem razpravljati? Vidim dve roki. Gospod dr. Vinko Gorenak, imate besedo.
Hvala lepa. Seveda bom nadaljeval tam, kjer sem v bistvu za govornico končal, ker pač je v tistem trenutku tudi čas potekel. Moram se vrnit malo na teoretično raven. Namreč ta zakon torej uvaja direktorje sodišč in to je, vsaj kar se tiče moje poslanske skupine, Poslanske skupine SDS, rešitev, ki ni ustrezna. Namreč, ker nima nobene dodatne vrednosti. Zakaj je nima? Zaradi tega, ker je tudi nikjer drugje ne boste našli, takega modela, razen v eni od držav, poudarjam še enkrat, ali je to Nizozemska ali je Danska, mislim, da je Nizozemska, drugod takega modela enostavno ni. Drugič. Kar se tiče uvajanja direktorja, je treba reči naslednjo zadevo. Govoriti moram pa seveda o stanju na relaciji med predsednikom sodišča, sekretarjem sodišča, sodniki z vidika vodenja, z vidika menedžmenta. Menedžment pa smo rekli, da je vodenje, organiziranje, kontroliranje in planiranje. Na žalost mora ugotoviti, da teh procesov, če organiziranje še nekako je pa seveda kljub temu pride do brez krivde sedanjega ministra ali karkoli - do tistih okostnjakov, zamujenih spisov, prepozno napisanih sodb in tako dalje in tako dalje. Če bi bili dobro organizirani, tega tudi ne bi smelo biti, ampak recimo, da je to še je kolikor toliko. Trdim, da je v sodstvu, na sodiščih v celoti odsotno vodenje, kontroliranje in planiranje. Naj to utemeljim. Namreč, to pa sta nalogi, gospod predsedujoči, ki naj bi jih delal direktor, zato govorim v okviru tega amandmaja o tej zadevi. Ker, če direktor tega ne bo delal, potem pač ni ustrezno ime, da je direktor. Poglejte, vodenje. Pred časom sem govoril z enim od tožilcev, vodjem tožilstva - vprašal sem ga, kako se razume s to in o osebo, ki mu je nekoč bila, nadrejena, ker sicer je pomembno za to vprašanje, pa seveda ni pojasnil -, da ne vem, kaj dela. Ne, ne, to pa ne, je moja stvar in se s tem ne ukvarjam. Jaz dodelim spise in je za mene naloga končana. Oprostite, kje je kontroliranje, kje je vodenje in kje je planiranje - torej ne dela tega. Dalje, če govorimo samo o kontroliranju. Kdo naj zdaj to počne? Direktor sodišča. Kako pa? Ali naj to počne predsednik sodišča? Trdim, da te izvirne funkcije, kot so organiziranje, vodenje, kontroliranje in planiranje, sodijo izključno k menedžerju, menedžer je pa predsednik sodišča. Da ima predsednik sodišča sebi podrejenega direktorja, ki se naj bi ukvarjal z menedžmentom, je nenormalna situacija. Take situacije ne najdete nikjer v svetu, imeli smo jo pa v Ljubljani pred desetimi leti. Namreč, višja šola za notranje zadeve, ki je takrat bila sestavni del notranjega ministrstva in je hkrati spoštovala kriterije univerze, je imela direktorja in dekana. Jasno je, da sta bila večno med seboj sprta in da je prevladovala beseda direktorja, ker pač je bil podrejen notranjemu ministrstvu, saj je od tam plačo dobival, kot tudi vsi zaposleni. Tukaj se nam obeta nekaj podobnega. Če bo direktor - in - je v predvidenem tekstu - podrejen, predsedniku sodišča, ne more izvajati menedžerskih funkcij. Če pa bodo menedžerske funkcije tiste, s katerimi se bo ukvarjal predsednik sodišča, se pa strinjam, da bi to lahko bila boljša rešitev oziroma je to boljša rešitev, samo potem direktorja sodišča ne rabimo, ker imamo dovolj sekretarja sodišča. Naj preidem, recimo, na funkcijo, ki se ji reče kontroliranje. To sodi k menedžmentu, to sodi k direktorju. Poglejte, kako imamo mi danes urejeno funkcijo kontroliranja, znotraj sodstva. Nimamo je. Oprostite, nimamo je! Imamo plasirano na pol srednji način, ko sodišče na neki elementarni, torej na primarni ravni nekaj odloči, se pač stranke lahko pritožijo in višje sodišče razveljavi, vrne v ponovno sojenje ali karkoli takega razveljavi ali potrdi, seveda. To je na nek način funkcija kontroliranja. Ampak, kakšna funkcija pa je? Kako pa je to potekalo na sodišču v Krškem? Ko sodišče spregleda, da je stečajni upravitelj že dobil akontacijo za delo stečajnega upravitelja, pa mu to še enkrat dosodi. Kako poteka funkcija kontroliranja na sodišču v Ljubljani? Ker leto dni star zakon, ki onemogoča, ne predvideva akontacije za stečajne upravitelje, sodišče mirno določi, da jo bo stečajni upraviteljica na Vrhniko dobila. Kdo torej opravlja kontrolo? Ne moremo jo dati direktorju, zlasti če bo ekonomist ali ne vem kaj. Kontrolo mora izvrševati sodna veja oblasti znotraj sama sebe, to pa pomeni predsednik sodišča. Tu ne gre za to, veste, sedaj pač preprosto razveljavimo ali nerazveljavimo na višjem sodišču in pride do tega ali pa zadeva postane pravnomočna, tako kot je postala v Krškem. In plačajo tisti, ki itak niso nič dobili, to so delavci ali pa država - danes beremo Dnevnik, o čemer bi kazalo še govoriti. Torej kontrole kot funkcije menedžmenta, ki naj bi sodila direktorju, po mojem sodi pa k predsedniku, ni. In tudi ta rešitev, ki jo imamo z direktorjem sodišča, ne predstavlja neke pametne rešitve, ki bi lahko šla v pametno smer. Zato z amandmaji k 11., 12., 17. in 42. členu pravzaprav črtamo funkcijo direktorja sodišč. Mogoče, minister, je pa po vaši zamisli, ne vem, bom rekel, ime napačno, da se jaz ne vtikam v to. Ne vem točno, kaj ste si zamislili, nekaj piše v zakonu. Ampak vsega pa tudi ne piše v zakonu. Mogoče je pa ime tisto, ki ni pravo. Karkoli pa je, je pa fiksno dejstvo, mimo katerega ne moremo: menedžiranje sodi predsedniku sodišča. Ne bi želel žaliti, ali kakorkoli, sodišč, sodnikov in tako dalje, ampak z vso odgovornostjo trdim, da sodniki, predsedniki sodišč nimajo menedžerskih znanj. To ni očitek, da jih nimajo, saj tudi jaz nimam medicinskih, ali pa še kakšnih drugih, pa mnogi izmed nas tukaj sedečih nimamo določenih znanj. Ampak, če hočete voditi ustanovo, ki se imenuje pekarna, če hočete voditi ustanovo, ki se imenuj slaščičarna, gostilna, policija ali sodnija, vseeno kaj bomo rekli, morate imeti menedžerska znanja. In "de facto" dejstvo je, da v procesu usposabljanja, izobraževanja sodnikov, zlasti potem usposabljanja, ko so že predsedniki sodišč in tako dalje, tovrstnih znanj ne dobijo in pravzaprav jih tudi nimajo kje dobiti. Mislim, da je ministrstvo tisto, ki je dolžno, na vsak način dolžno jim ponuditi serijo izobraževanj s področja menedžmenta, ker šele to nas bo pripeljalo do želenega stanja. Želeno stanje je pa, po moji oceni, tisto, ko bodo vse štiri funkcije menedžmenta, ki so danes direktorju dane s tem predlogom zakona, sestavni del razmišljanja, obnašanja in dela vsakega predsednika sodišča ali pa vsakega oddelka znotraj sodišča, če želite. Šele tako bomo lahko prišli do tistega, da bodo te elementarne funkcije menedžmenta zaživele tudi v sodstvu. Pa to ne bo danes, to ne bo jutri, to tudi ne bo za časa vašega mandata. Jaz vem, da se to ne da narediti v tako kratkem času. Ampak, če boste ta proces danes startali, če boste s tem procesom danes pričeli, lahko Slovenija upa v nekaj letih na vidne rezultate na tem področju in vidni rezultati so pa lahko tudi v, bom rekel, hitrejšem sprejemanju odločitev, učinkovitejšem vodenju sodnih postopkov, v informatizaciji sodnih postopkov in tako dalje in tako dalje. Ker vse so menedžerske stvari, ki jih danes predsedniki sodišč ne vidijo. Verjamem, če jih ne bi vi ali pa vaši predhodniki pa še kdo nazaj silil v informatizacijo, silil v nova znanja na tem področju, verjemite mi, bi še danes imeli pisali stroj. Mislim na tistega - saj veste. Ker se stvari prepočasi premikajo. Prepočasi se premikajo pa zaradi odsotnosti znanj s tega področja in z direktorjem sodišča, z vsem spoštovanjem, sem prepričan, da tega v slovenska sodišča ne bomo vnesli. Po moji oceni bo posledica ta, da bo situacija precej različna od sodišča do sodišča. Ampak, še danes ne vem, kaj bo s sekretarji. Prosim, če mi pokažete en člen, s katerim se res ukinjajo sekretarji, ki se pa ne ukinjajo, potem je pa to sploh katastrofa, da direktorje uvajamo, ker imamo potem še neko tretjo šefovsko funkcijo znotraj posameznega sodišča. Realnost bo preprosto taka, da bodo sekretarji, kar eden od členov nakazuje za prehodno obdobje, postali direktorji sodišč, najverjetneje bodo imeli nekoliko višjo plačo, kot jo imajo danes, in verjemite mi, da človek vaših ali pa mojih let, zelo dvomim, da bo spremenil delovne navade, sploh, če že pet ali deset let opravlja naloge sekretarja sodišča. Torej še bo postalo na istem in to ni dobro. To ni dobro. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Branko Marinič.
Hvala lepa za besedo. Moram reči, da je večina teh vsebin, ki sem jih želel na začetku pojasniti k tem amandmajem, pravzaprav vzel predhodnik, pa vendar bom skušal pojasniti, kje pravzaprav vidim temeljni razlog, ki bi nas napotil na to, da bi sprejeli predlagane amandmaje, ki jih predlaga Slovenska demokratska stranka. Eden teh je zagotovo ta termin direktorja. Gre za neko novost, ki se je pojavila na sodišču, kjer vidimo, da v nam primerljivih državah Evropske skupnosti tega ne poznajo ali pa morda, v kateri. Po drugi strani pa je to mesto, ki nekako sodi v neke druge gospodarske resorje, morda malo manj na sodišče. Če sedaj pogledamo v to hierarhijo, vidimo, da je na vrhu predsednik sodišča, potem je bil sekretar in sedaj dodajamo vmes še direktorje sodišča. Tukaj verjetno ni dovolj jasno opredeljeno v samem predlogu, ali se ta možnost nanaša le na specializirana sodišča ali se to nanaša na vsa sodišča. Namreč, nisem zasledil te natančne definicije in se mi zdaj poraja nek dvom, ali je to tako ali ne. Prav tako pa v samem predlogu zakona ni določeno, katerih nalog sodne uprave ni mogoče prenesti na direktorja sodišča. Tukaj mislim, da bi bilo pojasnilo zelo dobrodošlo, da bi se morda znebili teh občutkov, da je puščena možnost prepletanja pristojnosti med predsednikom sodišča in med direktorja. In splošna ugotovitev nekako daje občutek, kot da se v teh razmerah skušamo polastiti še neke dodatne funkcije, s tem pa širimo tudi, bom rekel, neke pristojnosti, ki pa morda v samem bistvu niso slabe. Ampak verjetno bi bilo smiselno bolje definirati termin direktorja, za katerega mi nekako, tako kot pač predlagamo v teh amandmajih, da se ga izognemo ali črtamo. Če pa seveda v drugi obravnavi ugotovimo, četudi z dodatnimi pojasnili s strani predlagatelja, bi pa bilo smiselno, da bi natanko definirali, za kakšno funkcijo gre, kje so te omejitve, da ne gre za prepletanje oziroma da imenovanje oziroma dopuščanje možnosti in uvajanje tega dodatnega delokroga direktorja sodišča zadeve zapleta in se seveda, namesto da bi šli v smeri, da se stvari hitreje odvijajo, razrešujejo, pa s tem dajemo možnost, da se nekatere stvari še časovno zavlečejo oziroma da gre tu za nekaj, kar verjetno ni najbolj domišljeno, zato predlagamo, da bi se ti členi, ki navajajo direktorje sodišč, z amandmajem črtali. Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Najprej moram reči, da sem izjemno zadovoljen, da Državni zbor razpravlja o tem, da naše sodstvo potrebuje več menedžmenta. Ni tako dolgo nazaj, ko je sodstvo samo menilo, da menedžmenta sploh ne potrebuje. Zdaj pa nekaj pojasnil o direktorjem. Začel bom v letu 2005. Takrat je bil zaključen projekt, vodilo ga je Vrhovno sodišče, ki ga je financirala Evropska unija in njegov naslov je bil Doseganje večje učinkovitosti s pomočjo reforme administracije in uprave pri slovenskih sodiščih. Ta projekt je podpiralo tudi Ministrstvo za pravosodje, takrat je bil minister dr. Šturm. Rezultat tega projekta so številne analize in priporočila. Ko gre za vprašanje direktorjev sodišč in sploh vodenja in upravljanja sodišč, vam bom prebral en del teh priporočil, ker bo morda to najbolj prepričljivo zvenelo, ker so to priporočila, drugih, ki so pa nastala v tesnem sodelovanju z Vrhovnim sodiščem, s sodišči na nižjih nivojih in Ministrstvom za pravosodje. Ugotovitve. Najprej v zvezi z izvrševanjem nalog sodne uprave in vodenja skupnih služb sodišča ugotavljamo, da je v tem trenutku treba razmisliti o uvedbi direktorja oziroma poslovodje sodišča. To vprašanje je pomembno predvsem zaradi tega, ker je bila do sedaj že večkrat z več strani izražena potreba po ločevanju strokovne od poslovne funkcije pri vodenju sodišč. Pri poslovanju sodišča smo namreč priča vedno bolj zahtevnim situacijam in odločitvam, ki zahtevajo specifično znanje ne le na področju pravne stroke, ampak predvsem na področju menedžmenta, ekonomije, financ in upravljanja s kadri. Takšnega specifičnega znanja po naši oceni trenutno na slovenskih sodiščih ni v zadovoljivi meri. S tem seveda nočemo povedati, da vodstva naših sodišč nimajo sposobnih kadrov za opravljanje svojega dela, ampak dolgoročno gledano je potreba po teh posebnih znanjih zelo izrazita. Ocenjujemo, da je sodstvo zelo podhranjeno na tem področju, saj glede na njegov trenutni položaj, ker je zaradi hitrih sprememb v širšem družbenem okolju uvedba določenih sprememb v organizaciji in vodenju sodstva nujna. Glede na vsebino nalog izvrševanja sodne uprave in vodenja skupnih služb je zato po naši oceni nujna uvedba sprememb v smeri večjega poudarka na področjih kot sta menedžment in finančno poslovanje sodišč. Priporočila. Prvič. Predlagamo, da se za določena večja sodišča razmisli o uvedbi funkcije poslovnega direktorja sodišča, ki bi bil odgovoren za delovanje celotne administracije sodišča in bi imel znanja predvsem s področja menedžmenta, financ in vodenja kadrov. Drugič. Za predsednike, sekretarje sodišč in vodje sodnih oddelkov naj se uvede in organizira redno izobraževanje in usposabljanje za delo na zgoraj navedenih področjih. Prebral sem samo en del, ker je tega seveda bistveno več. Kogar to posebej zanima, lahko pri nas na ministrstvu dobi, te publikacije. Problem je namreč v tem, da v nadaljevanju tega projekta, ki je bil s tem poročilom zaključen, ni prišlo do nobene realizacije na tem področju, do nobenega koraka v tej smeri, v smeri teh priporočil. Ta vlada, to ministrstvo, to želi storiti, ker se globoko strinja s temi ugotovitvami, ker te ugotovitve niso kar tako po čez, ampak rezultat skrbno izdelanih analiz, ki so jih delali mednarodno priznani strokovnjaki s področja sodnega menedžmenta in javne administracije. Ni res, da druge države direktorjev sodišč ne poznajo. Poznajo jih, predvsem jih poznajo tiste države, v kateri sodstvo najbolje deluje, Združene države Amerike, Nizozemska, Finska, Irska in še nekatere druge. Tiste države, ki so dovolj zgodaj razumele, da je treba dobršen del koncepta novega javnega menedžmenta prenesti tudi v sodstvo, seveda z upoštevanjem določenih specifik. Tiste države imajo danes najmanj problemov v sodnem sistemu. In zato smo se odločili, da gremo po tej poti. Direktor morda zbuja nekaj dvomov, ker je to tipična poslovna funkcija, ki je značilna za gospodarstvo, ampak namenoma smo uporabili ta izraz. S tem smo želeli poudariti, da za razliko od sedanje ureditve, ko so predsednikom sodišč pomagali sekretarji sodišč, ti sekretarji pa so praviloma kandidirali na ta mesta samo zato, da so si izborili boljšo pozicijo, da so lahko kasneje kandidirali za sodnike. Ti sekretarji so bili praviloma pravniki. Oni niso prihajali iz okolij in niti niso imeli izobrazbe in je tudi še danes nimajo, večnima ne, ki bi bila prilagojena poslovnemu vodenju. Zato v povezavi s členi, ki urejajo pogoje, kdo je lahko direktor, poskušamo v zakonu vzpostaviti spodbude za to, da se bo sodni sistem odprl za pravi management in ne za samo neko vmesno stopnico da potem nadaljuješ sodniško kariero. To je bil glavni razlog, da smo uporabili ime direktor in ga torej razlikujemo od sekretarja. Sekretarjev ne bo več. 42. člen zakona je jasen, njim preneha ta funkcija z imenovanjem direktorja. Torej, ne bomo imeli treh ljudi, ki bi se ukvarjali s področjem vodenja in upravljanja, ampak samo dva - predsednika sodišča in direktorja. Seveda pa obstaja določeno prehodno obdobje, po zakonu, to pa moramo uskladiti, zato, da se ta model ustrezno izvede. Predsednik sodišča bo kontrolor, bo delal torej točno tisto, kar ste, cenjeni gospod Gorenak, izpostavili. Tega sploh direktor ne sme, ima izrecno prepoved. On ne more prevzeti nobenega opravila, ki je kakorkoli povezano z opravljanjem sodniške službe. Ko gre za vprašanje nadziranja nad delom sodnikov je to izključna pristojnost predsednika sodišča. Ko pa gre za vprašanja, ki jih zdaj prenašamo na direktorja, in zdaj želim poudariti, kaj bo pravzaprav počel direktor - direktor bo skrbel za oblikovanje finančnega načrta sodišča, za realizacijo finančnega načrta, za likvidacijo računov, za sklepanje pogodb, za vodenje postopkov javnih naročil na sodiščih, za varnost na sodiščih, za ustrezne prostorske pogoje za delo sodnikov, za kadrovski menedžment, ko gre za vprašanje sodne administracije, ne sodnikov - to so opravila, ki jih zakon predvideva za direktorje. Gre za strogo ločitev pristojnosti med predsednikom in direktorjem, vendar ne na način, da dobimo dva svetova v isti hiši, dva gospodarja v isti hiši. Ker nujno bo sodelovanje med obema da bo sistem kot celota ustrezno deloval. Tudi zato je predsednik sodišča tisti, ki predlaga ministru imenovanje direktorja. Na nek način ima torej predsednik sodišča prvo in zadnjo besedo zato pa tudi nosi odgovornost zaposlovanja sodišča, on bo razrešen, če sodišče ne bo dosegalo ustreznih rezultatov. Če bodo slabi rezultati na sodišču posledica slabega dela direktorja, bo predsednik sodišča predlagal, njegovo zamenjavo. Če je ne bo predlagal bo pa sam nosil odgovornost za te slabe rezultate, logika je zelo preprosta. Zaradi tega menimo, da je to ustrezen model, ki lahko pomeni eno veliko spremembo v našem sodstvu. In še nekaj, zelo dobro se zavedamo in se popolnoma strinjamo s tistimi, ki opozarjate na pomanjkanje sistematičnega usposabljanja za tiste, ki so v sodstvu zadolženi za menedžment. In tudi zato boste našli v temu zakonu dva člena, ki izrecno predvidevata obvezno usposabljanje za direktorje in predsednike sodišč. In na ministrstvu smo v tej zvezi že pred časom začeli s prenovo izobraževalnih programov, tako da bo ta izobraževalni program za vodenje in upravljanje sodišč zdaj sestavna komponenta vsakoletnega izobraževalne programa, ki se izvaja v okviru Centra za izobraževanje v pravosodju, in se bo po vsej verjetnosti izvajal dvakrat do trikrat letno zato, da bo po določenih menjavah, ki so v sodstvu normalne, vsak novi direktor in vsak novi predsednik vedno imel možnost, da gre v najkrajšem času skozi ta specializiran program usposabljanja. In to ne bo trajalo en dan, mi računamo, da bo to deset do štirinajstdnevni program, zelo intenziven program. Kdor se temu ne bo želel podvreči, ta sploh ne bo mogel kandidirati za to funkcijo. Tudi to je pomembna novost. Zaradi tega menimo, da je to dobra rešitev in zaradi tega vztrajamo pri tem, da je čas, da naše sodstvo dobi vrhunsko vodenje, tudi ko gre za klasično poslovanje, v financah, kadrih in tako dalje. In zaradi tega vam predlagamo, da te predlagane amandmaje umaknete. Iz čisto tehničnega vidika, sistemskega, normativnega vidika pa ti amandmaji tako ali tako ne morejo biti sprejeti, ker bi potem morali spreminjati še 21., 22., 23. in 25. člen zakona, ti členi pa niso odprti in jih tudi ni mogoče amandmirati. V vsakem primeru ki dobili popolnoma nekonsistenten zakon, če bi bili ti amandmaji sprejeti.
Besedo ima gospod Miro Petek.
hvala za besedo. Minister, rekli ste, da direktorja poznajo ZDA, Irska in Finska, vendar v spremnem besedilu, ki uvaja ta zakon, ti primeri niso decidirano navedeni. Citirali ste tudi poročilo in priporočila iz leta 2005, z je konec leta 2009 in mogoče bi ta analiza potrebovala kakšno osvežitev. In tudi glede tega instituta direktorja sodišča ni enotnega strokovnega mnenja, kaj šele političnega. O tem smo si seveda zelo različni in zato smo tudi vložili amandma na ta člen, ker pač menimo,da institut direktorja sodišča ni potreben in da se bo sistem na ta način podražil. Moram pa reči, da ste lahko deležni velike pohvala tudi z naše strani glede uvajanja specializiranega oddelka za sojenje v zahtevnih primerih organiziranega in gospodarskega kriminala, terorizma, korupcije in še nekaterih drugih kaznivih dejanj. V tem zakonu podrobno opisujete, kako se bo dodelilo sodnika v specializiran oddelek, za koliko časa, kakšne izobrazbe in izkušnje mora imeti. Ker imate še precej časa na razpolago, bi vas prosil, če bi lahko okoli tega pojasnili nekatere odprte dileme. Zanima me: Kdo od slovenskih sodnikov se bo lotil tovrstnega posla, potem ko ste uveljavili uravnilovko, ko ni več tiste materialne spodbude za sodnike? Kdo od sodnikov bo sprejel to funkcijo potem ko vemo, da prihaja do razvpitih groženj slovenskim sodnikom. Rad bi slišal tudi vašo oceno, koliko je sodnikov, ki poleg strokovnega znanja premorejo tudi pogum, da bi sodili v tovrstnih zapletenih primerih organiziranega kriminala, kajti gotovo bodo zaradi sojenja tudi ustrahovani. Rad bi tudi vaš odgovor na vprašanje, kako boste zagotovili sodnikom, ki bodo sodelovali v tej skupini, ustrezno varnost. Zanima me: Ali mislite, da se bodo sodniki množično potegovali za takšno delovno mesto, ki bo zelo izpostavljeno in verjetno tudi precej ogroženo? Imam primer tožilke Györkoös iz Maribora, ki je bila skoraj dve leti varovana tožilka, ker je pač sodila v tem razvpitem primeru. Na drugi strani pa imamo tudi primere, ko je dovoljen le en telefonski klic, ko nekdo pove sodniku, da točno ve, po kateri poti se giblje njegov otrok v šolo, in je sodba povsem drugačna, kot pa bi lahko bila po nekem zakonu, da ne govorim o pravičnosti. Torej, kaj boste naredili, da bo sodelovanje v tem specializiranem oddelku za slovenske sodnike velik izziv? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister. Obenem pa dovolite, gospod minister bilo je več rok, zato bom kar odprl prijavo. Prosim še za razpravo o teh amandmajih. Gospod minister izvolite. Nato bo dobil besedo gospod Gvido Kres.
Hvala lepa. Spoštovani! Izpostavili ste zelo relevantna vprašanja. Čisto vsa. Ko gre za vprašanje finančne motivacije, nimamo sistema uravnilovke, kajti v sodstvu imamo karierni sistem z napredovanji v plačne razrede, v nazive in na višja sodniška mesta. Samo sposobni, ki pridobijo ustrezno oceno sodniške službe, lahko potem na ta način dosežejo tudi finančne učinke. Ravno zaradi tega zakon predvideva, da bodo ti sodniki, ki bi delali v specializiranem oddelku, imeli plačo vrhovnega sodnika. Če si torej predstavljate, da bo po vsej verjetnosti interes za to skupino večji med okrožnimi in višjimi sodniki, kot pa med samimi vrhovnimi sodniki, potem bo to šlo za občutno finančno stimulacijo glede na veljavni zakon o sistemu plač. Drugič. Grožnje sodnikom. To je problem, ki se ga zelo dobro zavedamo tudi v povezavi s skupino specializiranih sodnikov. Moje mnenje je, da pogum, o katerem ste govoril, ta trenutek premorejo čisto vsi slovenski kazenski sodniki, ki obravnavajo zahtevne zadeve gospodarskega kriminala. Če ga ne bi, bi odšli iz sodstva. Tisto, kar želimo zdaj s to spremembo doseči, je predvsem več specializacije in tudi hitrejše sojenje v teh zadevah. Je pa popolnoma jasno, zlasti če bo šlo za zahtevne zadeve organiziranega kriminala, da bo ta specializirani oddelek moral biti deležen tudi posebnih varnostnih ukrepov. Na ministrstvu smo se priprave že lotili. Ne gre samo za varovanje v službi, gre tudi za varovanje izven nje in v zvezi s tem, da se vrnem na tisto vašo uvodno pripombo, da niste našli primerjalnih podatkov o državah z direktorji, v zvezi s tem naj vam povem, da nam pomagajo specialisti iz Združenih držav Amerike s katerimi smo v tesnem stiku na dveh nivojih. Na nivoju zveznega ameriškega sodstva, ki ima posebno službo US Court Marshall, ki je zadolžena samo za varnost na sodiščih in ki je po moji oceni trenutno daleč najbolj sofisticirani sistem varovanja sodnikov, ki ga jaz poznam in sodelujemo tudi z Mednarodnim združenjem sodnikov za upravljanje sodišč, katerega ustanovitelj je tudi Slovenija. Ustanovljeno je bilo prav v Sloveniji, tako da bomo tudi na tem področju prišli z vsemi potrebnimi varnostnimi priporočili in standardi, ki jih lahko razvijemo v Sloveniji. Se zelo dobro zavedamo, to je resen izziv za vse nas. Jaz ne morem napovedati, kakšen bo konkreten odziv sodnikov, ko bo objavljen razpis za ta prosta sodniška mesta, o katerih sicer odloča Sodni svet, dobivam pa namige, da zanimanje bo kljub vsem tem dogodkom, kljub relativno nizkemu ugledu in zaupanju, ki ga sodniki imajo v javnosti iz zelo različnih razlogov in kljub zadnjim grožnjam, ki so vsega obsojanja vredne. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Gvido Kres. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Jaz se ne bi toliko na amandmaje osredotočil, ampak predvsem na izvajanje gospoda ministra v času, ko smo se pogovarjali o teh amandmajih. Poglejte, gospod minister, govorite o menedžmentu in pravite, da vas veseli, da smo o tem spregovorili poslanci in da tukaj žanjete podporo. Seveda podpiram vaš pogled, podpiram tudi vaš pogled v tem smislu, da je nujno izobraževanje. Jaz že ves čas govorim, ja, res je, neprestano izobraževanje. Zdaj v tem času so se odprle tudi debate glede motivacije. Seveda je motivacija, finančni motivator zagotovo veliko pomeni, ampak ta ima svoje meje in stalno samo s finančnim motiviranjem ne prideš nikamor, ker temu ni nikoli konca. Motiviranje je tudi delovno okolje, izobraževanje, kot ste rekel, organizacija delovnega časa, organizacija prostega časa in podobno. Tudi to bo treba uporabit. Rad bi na nekaj opozoril. Ravno zdaj sem dobil ta časopis v roke, Kapital, 26. 10. 2009. V njemu lepo piše, "Menedžment je mrtev". Jaz se o tem že dolgo časa pogovarjam in resnično na terenu opažam, kakšen je to menedžment, menedžment pod prisilo, pod vodenjem. Potem tu ni rezultatov. Bolj ko so ljudje, manj se dajo vodit, treba jih je motivirati na drug način. In lepo piše tukaj, "živel coaching". Skratka to je nov način motiviranja delavcev in vodenja delavcev s podajanjem navodil, z drugačnim načinom obnašanja, z drugačnim načinom vodenja in tukaj v tem trenutku bi vas rad opozoril. Ko boste šli v to izobraževanje, najbolj verjetno, da ste to že predvideli, naj se izobražuje v smer spoštljivega sodelovanja tega treniranja, ker "coaching" pomeni spremembo človeškega obnašanja. Treba je naštudirati organizacijsko obnašanje, treba je naštudirati človeški razvoj in tako prideš do učinkovitega poslovnega coachinga. Menedžerji več ali manj verjamejo, da lahko upravljajo z ljudmi. Povedo jim, kaj morajo narediti, kako in česa ne smejo narediti in iščejo krivdo v njih. Treba je v ljudeh iskati tisto, kar znajo, za kar so motivirani in prave ljudi na prava mesta in ustvariti pravo "tim". Veščin "coachinga", vsaj po tem članku, ki ga berem, pravi, da se ga lahko naučiš v nekaj dneh in če ga uporabljate vsak dan, so rezultati tudi hitro vidni. Raziskave so pokazale, da se je produktivnost, ko je vodenje iz klasičnega menedžerskega tipa prešlo v način "coaching" v zelo kratkem času povečala iz 39 na 56%. Mislim, da ni razloga, da ne bi verjeli tem raziskavam, tem strokovnjakom, ki so to naredili. Najbolj verjetno ste ta Kapital že brali, če ga niste, ga še lahko in notri lepo pravi ta gospa, opozori, da je o tem pisala knjigi "Stop Managering, Start coaching!" Skratka v vašem izvajanju ste me prepričali in moram povedati, da bom podprl to vaše prizadevanje. Seveda prepričal ste me s tem, ko ste povedali, da se boste trudil ljudmi, ki so, normalno, delali vsa ta leta po enem vzorcu, po vzorcu, ki je nosil svoje rezultate, ampak najverjetneje so ti vzorci že zastarali. Verjamem, da boste upoštevali tudi to mojo sugestijo, in da najverjetneje že delate na ta način, da boste na ta način te ljudi izobrazili, jih motivirali in sem prepričan, da boste imel uspeh in od tega korist vsi državljanke in državljani Republike Slovenije. Hvala lepa.
Besedo ima gospod dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Gospod minister, zdaj ko ste vi razložil, kako si vi predstavljate to funkcijo predsednika sodišča navzdol do direktorja in tako dalje, imam pravzaprav vprašanje v zvezi s tem. Meseca maja smo v Državnem zboru pompozno sprejemali Zakon o policiji in si izmislili ne vem kakšen sistem imenovanja generalnega direktorja, ki je unikaten, kakšna Gana ga nima, pa še kakšna evropska država in sva se zato zapletla z ministrico. Tu ugotavljam isto. Če bi v vaši vlogi hotel doseči to, kar ste vi prej razlagali, bi spremenil opis del in nalog sedanjega sekretarja sodišča in bi mu povedal, kaj je opis del in nalog sedanjega sekretarja sodišča, mu naložil te naloge, ki ste jih vi sedaj tu našteli, ga dodatno izobrazil, če je to potrebno, in v Državnem zboru bi vas krasno pohvalili za dve temeljni rešitvi, to so organizirani kriminal in te rešitve, ki smo jih že pohvalili tudi v Poslanski skupini SDS. Tako pa razpravljamo o famoznem direktorju. Vidim, da gre samo za preimenovanje iz sekretarja v direktorja in pravzaprav nič drugega. Sem pa vesel, da nadaljujete oziroma želite nadelavati oziroma boste, kakorkoli že, nadaljevali z usposabljanjem sodnikov, predsednikov sodišč v smislu povečanja znanja s področja menedžmenta. To je torej v vsakem primeru potrebno. Cel kup členov spremeniti za to, ker bodo sekretarji, kar pravi prihodnja določba, postali direktorji, pa ni potrebno. Saj lahko v sistemizaciji delovnih mest rečete kar želite, poslovni vodja, poslovni direktor, čisto vseeno kaj rečete, saj to lahko v sistemizaciji predpišete in mu naložite taka in taka znanja ter take in take naloge, ki jih bo opravljal. Torej, sprememba zakona in vse to prepričevanje tukaj, danes že cel popoldan, v bistvu sploh ni potrebno, ker z zakonom mi zdaj spreminjamo samo poslovnega sekretarja v direktorja. Ja, zakaj pa? Saj ga lahko s sistemizacijo delovnih mest. Vidim da se tudi nekateri v koaliciji nekako strinjajo z menoj. Torej, še naprej pa pravim to, da management in predsedniki sodišč in znanje s tega področja, pa hvala bogu, čim več boste nadaljevali, tem bolj dobrega boste naredili. Hvala.
Gospod mag. Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Jaz moram reči, da sem prav vesel, da je v tej dvorani tudi s strani tistih, ki običajno drugače mislijo, toliko podpore - pozitivne - dobrim rešitvam tega zakona, kajti dejstvo je, in to vedo tudi že otroci, da pravosodje v Sloveniji ni v tako zavidljivem stanju, da ne bi zaslužilo pozitivnih, dobrih sprememb, da se izboljša organizacija, da bo krajše, pošteno sojenje v razumnem roku in za zmeren denar. In za to gre. Veste, iz tiste basni, da je bolj kot barva kokoši, pomembno to, kakšna jajca nese, bi lahko rekli - zdaj ali je direktor ali manager ali je sekretar ni toliko pomembno. Jaz moram reči, da sem prav negativno presenečen, da očitno nekaterim beseda sekretar od tistih osamosvojitvenih let in druge vojne tako veliko pomeni, res zanimiv preblisk, da bi ga želeli ohraniti za vsako ceno. Očitno beseda v simbolnem pomenu res izraža neko nostalgijo na pretekle čase. Se mi pa zdi prav, da se, kadar govorimo o tehničnih vprašanjih, ki se tičejo sodišča, kdo bo popravljal okna, usklajeval zadeve s čistilkami, preprečeval, da ne bo prepiha, da streha ne zamaka, da bo vse v redu s parkirišči, jaz sem prepričan, da za to ne rabimo sodno zapriseženega sodnika. Nek sposoben in spodoben manager lahko v okviru svojih del in nalog to opravi. Zato v svojem imenu lahko rečem, in tudi imenu poslanskega kluba, da takšnih amandmajev k 11., 12., 17. in 42. členu, ki siromašijo ali jemljejo nekaj odlično zasnovanemu zakonu, zagotovo ne bom podprl. Nisem slišal o tej razpravi, ki je že kar dolga, nobenega pametnega in tehtnega razloga. Nasploh pa sem vesel številnih pozitivnih korakov, ki jih je Ministrstvo za pravosodje doseglo v zadnjem letu. To so dnevi, ko delamo obračun te Vlade, ki je mandat prevzela v izjemno težkem, zahtevnem času, se trudi in daje vse od sebe. Torej je ta trenutek mogoče, še posebej pa, ker govorimo o Zakonu o sodiščih, je bilo na področju pravosodja in pa sodstva veliko narejenega. Ta Državni zbor je zmogel že ta razmislek, da se seveda ustavne odločbe ne komentira, ne ocenjuje politično ali drugače, pač pa da se jih izvršuje, gre zadeva v pravo smer pri učinkovitejšem delovanju sodišč, tega si vsi želimo. Podpiramo ustanovitev specializiranih oddelkov za sojenje v zahtevnejših oblikah organiziranega in gospodarskega kriminala. Ugodno ocenjujem tudi reakcijo sistema z ministrstvom načelu ob zadnjih neljubih dogodkih, ki so se nam zgodili. Treba je poskrbeti za zaščito osnovnih postulatov te države in pravosodje je zagotovo ena izmed takih vrednost. Razmislek o neodvisnosti, solidnem nagrajevanju in pa večji varnosti sodnikov, se nam zdi še kako na mestu. Veliko si pa obetam tudi od Zakona o alternativnem reševanju sodnih sporov, tudi to lahko pripelje k temu, da bomo Slovenke in Slovenci manj pravdarski narod, kot smo bili do zdaj. Zatorej, da sklenem misli. Takih amandmajev k štirim členom, ki so sorodni, ki samo črtajo, dobremu zakonu nekaj jemljejo, ne bom podprl. Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Samo za potrebe magnetograma bi rad odgovoril na trditev, da bi lahko z opisom del in nalog rešili vsa vprašanja v zvezi z direktorji oziroma sekretarji. Že v prvem letniku pravne fakultete so nas učili, da z internim aktom ne moreš prenesti zakonskih pooblastil na nikogar. Mi prenašamo pomembna pooblastila, ki so jih doslej imeli predsedniki sodišč na direktorje in to lahko naredimo samo z zakonom. Poleg tega so sekretarji sodišč zakonska kategorija, predvidena v Zakonu o sodiščih in je tudi zato treba spremeniti zakon, če jih želimo odpraviti. To se ne da narediti z internimi akti na sodiščih. Pa še nekaj, ti sekretarji sodišč, današnji, ni nujno, da bodo postali direktorji. Zakon nikjer ne predvideva avtomatizma. Potegovali se bodo za direktorska mesta in tekmovali bodo z drugimi, ki se bodo prijavili. Tukaj ne gre za kar avtomatično prevedbo v nek nov naziv. Hvala.
Hvala lepa. Ugotavljam, da ne želi več nihče razpravljati o teh amandmajih, zato zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes, čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 11. sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 16.20.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim vas, da preverite delovanje svoje glasovalne naprave. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda - to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o igrah na srečo, v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 2. členu. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 40. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 3. členu. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 43. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 7. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 45. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Zares k 9. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 21. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 21.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 24. členu. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 44. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji zbora, na podlagi 137. člena Poslovnika zbora predlagam zboru, da sprejme naslednji sklep: "Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi Vlada Republike Slovenije." Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za 43, proti 2. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda - z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2008 in 2009 v okviru nujnega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Mag. Andrej Vizjak v imenu Poslanske skupine SDS, prosim.
Hvala lepa. V Slovenski demokratski stranki predloga ne bomo podprli, zaradi več stvari. Prvič. Spreminjamo Zakon o izvrševanju proračuna za dve leti, pri čemer je že eno leto med tem praktično zadaj, drugo leto se pa iztekal. Torej sprejemamo praktično zakon za nazaj in gre za še eno v nizu nekonsistentnosti. Druga stvar pa je ta, glede učinkov te spremembe zakona. Vlada se očitno kot predlagateljica ne zaveda resnosti situacije, v katerem se nahajata slovenska država in slovensko gospodarstvo, zato sprejema neke drobnjakarske ukrepe v smislu obvladovanja odhodkov od državnega proračuna v smislu racionalizacije javne uprave, namesto da bi resno zarezala v učinkovitost delovanja javnega sektorja in tudi vseh drugih sektorjev, ki jih tangira proračun oziroma odhodki iz proračuna. Torej gre za neke prihranke simbolne narave v primerjavi z 2 milijardnim primanjkljajem, ki se nam obeta prihodnje leto in v Slovenski demokratski stranki smo pričakovali, da bo Vlada prišla na mizo z zmanjševanjem administrativnih in birokratskih bremen, ki jih imamo vsi, se pravi, s poenostavitvijo postopkov, posledično tudi ugotavljanjem določenih presežkov v okviru institucij in z ljudi, vse povsod, v najširšem smislu državne uprave, je seveda znatno tudi oklestila ta razbohoten državni aparat. Namesto tega dobimo pa en smešen predpis, ki zgolj klesti nekatere stvari, na podlagi socialnega sporazuma v preteklosti. Sprašujem, ali je kdo naredil kakšen socialni dogovor z upokojenci, pa jim boste v nadaljevanju te seje oklestili usklajevanje pokojnin za polovico? Ali je kdo naredil kakšno usklajevanje, socialno usklajevanje s prejemniki socialnih transferjev, ki jim boste za polovico oklestili usklajevanje socialnih transferjev v prihodnje? Torej, tam kjer vam paše sklicevanje na socialni dogovor, tam ga spoštujete, tam kjer ne, pa seveda ni potreben, pa je bistveno bolj odločilen za življenje ljudi v prihodnje v tej državi. Vidi se, da se ne zaveda ne Vlada, ne koalicija resnosti nastalih situacij in zato drvijo javne finance v brezno in takega pristopa v Slovenski demokratski stranki ne bomo podpirali.
Hvala lepa. Glasujemo.Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 24. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 24.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda - to je z obravnavo Predloga zakona o dopolnitvi Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, v okviru skrajšanega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti 6. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda - to je z drugo obravnavo Predloga zakona o alternativnem reševanju sodnih sporov, v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Odločamo o amandmaju Poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 6.b členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti 20. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 20.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 11. členu, pri čemer opozarjam, če ta amandma ne bo sprejet, postane amandma k naslovu zakona 11. člena brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 44. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. S tem je amandma k naslovu 11. člena postal brezpredmeten. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 12. členu. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 44. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanske skupine SDS k 12.a členu. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 43. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 13. členu. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 44. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 14. členu. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 43. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 22. členu. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 45. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo. Besedo dajem predstavniku Vlade kot predlagatelju zakona, če želi podati predlog za nadaljevanje obravnave.
Hvala lepa, gospod predsednik. Predlagam, da Državni zbor tretjo obravnavo opravi na tej seji na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika. Hvala lepa.
Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, predlagatelj zakona predlaga, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo. Prehajamo na odločanje o navedenem sklepu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti nihče. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v četrtek 19. novembra 2009 po končanem glasovanju. Službe Državnega zbora bodo pripravile pregled, v katerega bo vključen sprejeti amandma in člen, h kateremu je bil amandma sprejet. Amandmaje k temu členu lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji Državnega zbora. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodiščih, v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 6. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 46. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 11. členu. Amandma je vsebinsko povezan z amandmaji k 12., 17. in 42. členu. Če ta amandma ni sprejet, postanejo amandmaji k 12., 17. in 42. členu brezpredmetni. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 46. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. S tem so postali amandmaji k 12., 17. in 42. členu brezpredmetni. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih in s tem zaključujemo drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti 16. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 16.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je na vprašanja poslank in poslancev. V skladu s predlogom poslanca Zmaga Jelinčiča Plemenitega bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje Zmaga Jelinčiča Plemenitega v zvezi z arbitražnim sporazumom. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Zmago Jelinčič Plemeniti v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Leta 1918 je bila med deželami, ko so pod vlado Narodnega sveta v Ljubljani vstopile v Kraljevino SHS, poznejšo Jugoslavijo, in drugimi pokrajinami nove države natančno določena in zaznamovana meddržavna meja, ki je do današnjega dne nikoli noben akt nikoli v ničemer ni spremenil. Dokler sta bili na obeh straneh federalni socialistični republiki brez mednarodnopravne subjektivitete, meja ni imela svoje meddržavne vloge. Ta se je sama po sebi znova pokazala med drugo vojno, ko so nacisti ustanovili Nezavisnu državu Hrvatsku in je to veljalo do leta 1945. Znova se je to pojavilo ob razpadu zvezne države 1991 leta, saj nekaj mora razpasti le na tiste dele, iz katerih je nastalo. Takrat nihče tega dejstva ni opazil in gospodje, ki so takrat vodili slovensko državo, so zamudili marsikaj. Vendar pa usodno bi bilo to, v kolikor ne bi ob pravkar podpisanem sporazumu določitev o meji prepustili tretji osebi, to se pravi arbitražnemu tribunalu. Sporazum nesporno derogira vsako dosedanjo odločitev v zvezi z mejo. Niti z eno besedico ni določeno, kje poteka trenutna meja med državama. Zagotovo torej ne more veljati nobena dosedanja odločitev. Niti Badinterova, niti tista iz temeljne ustavne listine. Še najmanj pa kakšne fiksne ideje birokratov. Če pa velja katera od teh odločitev, potem sporazum o arbitraži ne more veljati, saj zavaja arbitre in obe stranki v postopku. Ker po teh načelih in pravilih ni nobenega dvoma, da sodi Istra z otoki kot del celovite dežele Primorske k Sloveniji, mora tribunal preprečiti kolaps v Zagrebu tako, da pomakne mejo kam višje proti severu in s kakšnim dimnikom, torej hrvaškim, omogoči Zagrebu, da ima košček morske meje z Italijo. Sporazum o arbitraži je torej lahko zgodovinski dosežek le pod pogojem, da Vlada v memorandum zapiše edini argument, ki izpolnjuje v členu 4. zapisan pogoj. To pa je meddržavna meja v času, ko je nastala Kraljevina SHS. Drugi akti in dejstva meddržavnega značaja v zvezi z ozemljem današnjih držav Slovenije in Hrvaške se do leta 1991 tičejo izključno države Jugoslavije in države Italije. Gospod premier Pahor je imel prav, ko je povedal, da je za nas presečni datum 1991. Leto 1991, ko sta obakraj vedno obstoječe meddržavne meje iz leta 1918 nastala nova subjekta meddržavnega prava, je ta meja, torej iz leta 1918, znova postala relevantna. To so dejstva, ki se jih na mednarodnem pravnem podiju ne da izničiti in zato je nujna debata, da tukaj razčistimo osnovna dejstva in osnovne pojme, ne pa, da na pamet prodamo domovino tako, kot to hoče gospod Pahor. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 30, proti 44. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni bil sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Andreja Vizjaka bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje mag. Andreja Vizjaka glede zastoja pri načrtovanju slovenske energetske politike in pri investicijah v obnovljive vire. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS. Mag. Andrej Vizjak, prosim.
Hvala lepa. Poslanska skupina bo predlog podprla. Težko bi sicer razpravljal o odgovoru, ki ga ni bilo, odgovora namreč nisem dobil. Spoštovanega predsednika Vlade sem vprašal, zakaj prihaja do zastojev pri načrtovanju strateških energetskih dokumentov nacionalnega energetskega načrta in akcijskega načrta za obnovljivo energijo. Odgovora nisem dobil. Vprašal sem ga, kaj bo storil, da bo pospešil zastale projekte v obnovljive vire, še posebej sem podčrtal investicijo gradnje hidroelektrarn na spodnji Savi. Naj spomnim, da je bil zaradi ne narejene finančne konstrukcije za izgradnjo vodne infrastrukture razveljavljen, to bi moralo biti do 30. 6. narejeno, je bil razveljavljen razpis za izbor izvajalca in vsak mesec zastoja bo slovensko energetiko stal približno pol milijona evrov. Kdo bo za to odgovarjal? Odgovora sploh nisem dobil, kaj bo premier naredil za pospešitev teh projektov. Vprašal sem ga, kako to, da državni zavod za varstvo narave sredi projekta izgradnje hidrocentral predlaga območje, kjer poteka gradnja, v območje Nature 2000. To se pravi sredi projekta se območje postavlja v to, in to dela država državi. Mislim, neznosna situacija in odgovora zopet nisem dobil. Spoštovanega premierja sem vprašal, da uradniki Ministrstva za gospodarstvo napovedujejo uvedbo novih davkov, na primer prispevka za obnovljive vire, prispevka za učinkovito rabo in tako naprej. Da so že finančni učinki teh novih davkov predvideni na prihodkovni strani proračuna za leto 2010, to se pravi, to se bo zgodilo praktično jutri. In sem ga vprašal, kateri osnovni življenjski pogoji, katere storitve, katere dobrine se bodo v Sloveniji podražile, da vemo, kako bo in koliko bo stalo življenje v prihodnje v Sloveniji. Niti enega odgovora na to nisem dobil. In jaz mislim, če želimo ugotoviti, kaj se pravzaprav dogaja v tej energetski politiki - stoji načrtovanje, stoji izvajanje in v nasprotju z vso logiko se uvajajo nove dajatve - je še kako pomembno, da se v takšnih stvareh tudi v parlamentu pogovorimo, da opravimo široko razpravo in da predsedniku Vlade in tudi njegovim ministrom omogočimo, da nam pojasnijo te odgovore in seveda te dileme, ki se v javnosti pojavljajo. To, veste, da direktor Direktorata za energetiko napoveduje, da se bo cena kurilnega olja približala ceni nafte, je skrb vzbujajoče.
Hvala lepa. Glasujemo. Prekinitev. Želite. Obrazložitev glasu v [[...]]želi še katera poslanska skupina. V imenu poslanske skupine? [[Ne želi.]] Obrazložitev v lastnem imenu, Breda Pečan, prosim.
Jaz bom glasovala proti temu, in sicer zaradi tega, ker je med drugim iz samega vprašanja že razumeti, da pravzaprav odgovorov na taka vprašanja ni možno dati tako, da bi bil izpraševalec zadovoljen. Zaradi tega, ker če tisti, ki sprašuje, kako to, da se je Natura 2000 pojavila na območju, kjer naj bi se gradila hidroelektrarna na spodnji Savi, ne ve, da to ni ideja in izmišljotina Zavoda za varstvo narave niti Agencije Republike Slovenije za okolje, ampak zahteva to komisija, ki poleg tega grozi še s precej hudimi sankcijami, v kolikor ne bomo popravili Nature tako kot je bilo predvideno, pa se je potem prav v času gospoda sedanjega direktorja direktorata dogajalo, ko je še bil minister, da zaradi tega seveda ni možno reči, da je zdaj ta vlada tega kriva, ampak je kriv marsikdo drug, za katerega je načrtoval na območju, ki je vedel, da bi moralo biti Natura 2000, gradnjo hidroelektrarne.
Hvala lepa. Prosim za prijavo za obrazložitev glasu v lastnem imenu in vas opozarjam, da razprava in polemike niso možne. To velja za vse, tudi za predhodna govorca. Za oba bi to veljalo. Besedo ima Zmago Jelinčič Plemeniti, v svojem imenu. Prosim.
Hvala lepa. Mislim, da je smiselno, da se razprava odpre. Mislim, da je zelo pomembno. Tudi če govorimo o Naturi 2000, je treba povedati, da navkljub zvenečim besedam o varovanju se je v več ali manj istem okviru vladajočih strank, kot so danes, začela uničevati Natura 2000 z gradnjo teh vetrnih central na Volovji Rebri in na Vremščici. To je izvedel gospod Kopač, ki je zopet v tej vladajoči garnituri, zato sodim, da je potrebno ta vprašanja razčistiti tukaj notri in absolutno bom glasoval za to.
Hvala lepa. Mag. Andrej Vizjak v lastnem imenu, vendar opozarjam brez polemike.
Kot član Poslanske skupine bom razpravo podprl predvsem zaradi tega, ker je potrebno razčistiti številne dileme v zvezi s tem. Območja Nature se lahko razglasijo tam, kjer so neke specifične zavarovane oziroma so specifične živalske in rastlinske vrste prisotne v neki državi in jih na enem drugem območju ni in ker je pač to specifika enega območja, se tisto območje razglasi. V primeru spodnje Save je zanimivo, da je bila raziskava določenih živalskih vrst raziskana samo na območju spodnje Save in nikjer drugje v Sloveniji. In še to je naročila Energetika. Ker je Energetika ugotovila, da so tam določene živalske vrste, ni pa država poskrbela, da bi se raziskalo območje cele Slovenije in ugotovilo, da je res spodnja Sava tako specifična, da bi jo veljalo zaščititi. To ni bilo narejeno, pa je kljub temu Zavod za varstvo narave predlagal vključitev tega območja v Naturo 2000, čeprav sploh ne ve, kako je z živalskimi vrstami drugod. Gre za povsem nelogično potezo, ki blokira projekt in posledično lahko povzroča milijardno škodo. Veriga brez ključnih hidrocentral na koncu ne more učinkovito funkcionirati. Zato menim, da leva roka ne ve, kaj dela desna. Zato sem tudi vprašal predsednika Vlade, kajti on je tisti, ki mora koordinirati aktivnosti državnih in vladnih služb in s tem sprejemati tudi učinkovite odločitve. To je še kako pomemben razlog, zakaj ocenjujem, da je potrebna ta široka razprava in zakaj prihaja do nekih nemogočih situacij, ko ista država blokira po drugi strani državne investicije in dela posledično škodo ne samo nacionalnemu gospodarstvu, ampak dela škodo državi v prizadevanju za dosego nacionalnih ciljev obnovljivih virov energije v smislu prizadevanj EU. Torej narobe svet.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu. Prosim za prijavo. Jože Tanko, obrazložitev glasu v lastnem imenu.
Hvala lepa za besedo. Jaz bom ta predlog za odgovor predsednika Vlade na zastavljeno vprašanje podprl. Že kar nekaj časa smo priča, da so odgovori tako predsednika Vlade kot tudi ministrov zelo pomanjkljivi in tudi zelo nedosledni. V tem konkretnem primeru pa celo odgovora na postavljeno vprašanje ni bilo. Energetika je pravzaprav največji investicijski paket, ki se bo odvijal Republiki Sloveniji, glede na to, da je že razvoj železniškega prometa v celoti zastal. In tu je najbrž potrebna razprava o tem, na kakšen način se bomo tega projekta lotili ali od zadaj naprej ali pa, obratno, po vrsti, kot je to potrebno. Jaz mislim, da se je potrebno teh stvari lotiti pravilno. Tudi strateški svet, ki ga ima predsednik Vlade, bi na tem področju moral dati kakšne ustrezne odgovore, pa vendar, kot smo seznanjeni, razen ustanovne protokolarne foto seje se na tem področju ni zgodilo še popolnoma nič. In zahteva, da se opravi razprava v Državnem zboru o tako pomembnem projektu, ki je tudi povezan z nekaterimi drugimi stvarmi, o katerih bo odločala Vlada, kot je to Natura 2000, je prav gotovo izredno pomembna in tudi potrebna, kajti v tem primeru gre za nekaj milijard evrov, ki jih bomo investirali v različne segmente energetike in prav bi bilo, da ta Državni zbor pravzaprav ve, kako so postavljene prioritete, kakšen je vrstni red ali imajo zahteve po gradnji obnovljivih virov sploh kakšno perspektivo ali ne. Kaže, da se stvari obračajo tudi drugače. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, Srečko Prijatelj.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Dejstvo je, spoštovane poslanke in poslanci, da Državnem zboru o Naturi 2000 sploh ni bilo potrebne razprave. Vključevalo se je v bistvu zaščiteno območje vse povprek in takrat se je celo tekmovalo, koliko bo tega vrisanega v te projekte. In to je bila pomanjkljivost takratnega Državnega zbora in takratne vlade. Danes gre za pomembne projekte in ti pomembni projekti verjetno ne bodo ugledali luč realizacije, če ne bomo o tem razpravljali tu in jim dali možnost, da začnejo z izgradnjo hidroelektrarn, Slovenskih železnic in še kaj drugega bi bilo treba. Če smo že naredili napako v preteklosti, jo dajmo v sedanjosti popraviti. In ni izključena tudi sabotaža in kartelno dogovarjanje tudi s Hrvati ali drugimi, ki so v bistvu sovražno nastrojeni do Slovenije, da izrabljajo Naturo 2000 za blokado Sloveniji pomembnih projektu. In mislim, da je v nacionalnem interesu Republike Slovenije, da se v Državnem zboru opravi ta razprava. Zato podpiramo ta predlog. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 39. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da sklep ni bil sprejet. V skladu s predlogom poslanca Ivana Grilla bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo Gregorja Golobiča na poslansko vprašanje Ivana Grilla v zvezi s sodelovanjem Fakultete za informacijske študije v Novem mestu s podjetjem Infotehna. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS Ivan Grill. Prosim.
Hvala lepa. Na vprašanje, ki sem ga zastavil ministru za visoko šolstvo gospodu Golobiču, žal, ni bilo konkretnega odgovora, zakaj Ministrstvo za visoko šolstvo in prek njega tudi Vlada, ni izdala soglasja k ustanovitvi inštituta z zelo uglednim podjetjem z 20-letno tradicijo s področja informacijske tehnologije. Če bi bila tukaj na kakršenkoli način potrebna dodatna finančna sredstva s strani države, bi mogoče lahko ta razlog tudi skušal razumeti. Nikakor pa ga ne razumejo študentje, nikakor ga ne razume fakulteta, nikakor ga ne razume gospodarstvo. Tukaj bi bilo brez kakršnihkoli finančnih sredstev s strani države treba izdati samo soglasje k ustanovitvi. Takšen inštitut, ki bi v bistvu lahko prispeval k raziskovalnemu delu, predvsem študentom, ki študirajo na tej fakulteti, ki je tudi zelo dobro obiskana, je to državna fakulteta, bi lahko, kot sem omenil, prispevalo k velikemu študijskemu napredku vseh tistih, ki bi tukaj imeli možnost tudi raziskovati. Zato je tukaj s strani fakultete, študentov, gospodarstva veliko ogorčenje nad takšnim početjem ministra. Mislim, da bi bilo zelo dobro, da bi se v Državnem zboru opravila razprava na to temo, kajti sporočilo, ki ga na ta način Vlada, predvsem pa Ministrstvo za visoko šolstvo, daje, da ne podpira raziskovalnega dela na način, kjer ni treba zagotavljati nobenih finančnih sredstev, ni sporočilo tudi za naprej nikomur v korist. Seveda tukaj tudi ta teza, koliko se v tem mandatu namenja za raziskave in razvoj, pade. Verjetno da bodo lahko dobili sredstva tisti, ki so naklonjeni ali v kakršnikoli povezavi z ministrstvom, vsi tisti, ki pa niso, pa ne bodo dobili niti tistega minimalnega soglasja, ki je tudi potrebno. Jaz pričakujem, da bodo predvsem s strani koalicijskih poslancev podprli ta predlog za to razpravo, kajti to lahko, kot sem omenil, prispeva k razvoju visokega šolstva, predvsem pa raziskovalnega dela za celo Slovenijo. Ne gre tukaj zdaj samo na Novo mesto, za Dolenjsko, ampak za celo Slovenijo. Tak vzorec se seveda ne sme v Sloveniji ponavljati, zato pričakujem, da bomo skozi to razpravo ugotovili, kje so tisti razlogi, da tega soglasja ni bilo možno s strani ministra tudi pridobiti. Ne glede na to, bo ta inštitut ustanovljen na drugačen način, ampak to, kot sem omenil, ni sporočilo, ki lahko prispeva k napredku visokega šolstva kjerkoli v Sloveniji. Upam, da bo ta predlog dobil podporo [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]Hvala lepa.
Hvala. Še kakšna obrazložitev v imenu poslanskih skupin? [[Ne.]] V lastnem imenu? Franci Kek. Prosim.
Hvala za besedo. Glasoval bom proti, ker je minister Gregor Golobič jasno argumentirano razložil, zakaj ni dal soglasja k ustanovitvi omenjene družbe. Fakulteta in Infotehna lahko kljub temu, da ne ustanavljata d.o.o.-ja, sodelujeta brez težav in pričakuje, da bo fakulteta najprej pripeljala vsaj eno generacijo do diplome in se potem ukvarjala tudi z ostalimi stvarmi, kot je na primer ustanavljanje d.o.o.-jev.
Hvala lepa. Obrazložitev v svojem imenu, vendar brez polemike, gospod Grill. Do sedaj je ni bilo in vas opozorim, da brez polemike. Izvolite.
Seveda ne bo polemike, samo dejstva. Poglejte, tukaj v bistvu ne gre za nobeno statusno zadevo, ali bo ta institut bil d.o.o. ali kakršnakoli druga oblika. V primeru, da bi bila taka statusna oblika kakorkoli v nasprotju s pričakovanjem s strani ministrstva, bi se lahko seveda tudi predlagalo, da se ustanovi drugačna oblika, da ni to d.o.o [[..]]Tukaj je v bistvu bilo povsem jasno sporočilo, da ministrstvo ne podpira razvoja visokega šolstva v Novem mestu. V ta namen tudi ni namenilo nobenih sredstev, da se ta fakulteta tudi razvija. Naj poudarim, v letu 2008 je bilo vpisanih 122 študentov, letos 195 in 1/3 od teh je tistih, ki obiskujejo magistrski študij. Razlog, da bi morala tukaj končati študij ena generacija študentov, je prazen razlog. Zakaj ne bi prvi generaciji omogočili, da lahko svoj študij razvija tudi z raziskovalnim delom, ki je zelo pomembno za kvalitetne študijske programe, za študente in ne nazadnje tudi za profesorje, da se jim tukaj seveda tudi omogoči. Vsekakor, kot sem omenil, bo ta inštitut seveda ustanovljen, vendar je slabo sporočilo, da država ne podpira tega, da izda samo soglasje brez kakršnihkoli finančnih sredstev. Nihče ni pričakoval, da država zagotovi finančna sredstva, ampak samo soglasje, ki je potrebno z odlokom. Zato so takšni odgovori ali pa takšna sprenevedanja povsem odveč in pa tudi nesprejemljivi za študente, mene in pa tudi gospodarstvo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 43. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni bil sprejet. V skladu s predlogom poslanca Srečka Prijatelja bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor, Karla Viktorja Erjavca na poslansko vprašanje Srečka Prijatelja v zvezi z nadzorom in delovanjem podjetij, ki se ukvarjajo z zbiranjem in predelavo nevarnih gradbenih odpadkov. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SNS Srečko Prijatelj. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Gre namreč za podjetje Finali Inženiring, ki je izvajalo od leta 2005 pod pretvezo melioracije odlaganje gradbenih odpadkov, ki so jih uvažali tudi z Italije. Podjetje se namreč ukvarja s čiščenjem okolja in tudi s predelavo gradbenih odpadkov. Mi smo v tem obdobju v letu 2005 opozarjali, da gre tudi za odlaganje azbesta na občutljivo območje vodozbirnega območja na območju Izole, Pirana in Kopra, kar se je sedaj seveda tudi pokazalo. In z razliko od mojih predhodnikov smo bili v Slovenski nacionalni stranki z odgovorom ministra zelo zadovoljni, on je povedal, koliko odločb so že izdali temu podjetju. Ampak dejstvo je, da to podjetje še naprej dela nemoteno, so dobitniki primorsko-notranjske gazele in dobitniki in prejemniki številnih državnih pomoči, ki se lahko merijo v milijonih evrih. Gre za podjetje, ki še naprej onesnažuje okolje in je naredilo trajno ekološko posledico v prostoru, ki bo zahtevala desetletno sanacijo. Zakaj razprava v Državnem zboru? Preprosto zanima nas, koliko škode je narejeno v prostoru, glede na to, da je tudi v oddaji Tednik bilo povedano s strani direktorja, ki bi moral po zakonu sprejemati zakonitost, da je presegal pooblastila, da je delal globlje izkope in da je na nekaterih območjih tudi izvajal melioracijo brez ustreznih dovoljenj. Kakšna je ta škoda, koliko časa bomo potrebovali za sanacijo in kdo bo odgovoren za to? Že takrat smo vložili tudi predlog za uvedbo predkazenskega postopka. To je bilo storjeno 2. avgusta 2005 vendar je tožilstvo to zavrnilo kot neutemeljeno oziroma pomanjkljivo argumentirano. Danes Agencija za okolje in prostor ugotavlja nasprotno, ugotavlja zelo veliko škode v okolju in mene zanima, kdo bo to škodo poravnal, kako se bo ta ekološka katastrofa sanirala in koliko časa je potrebno za to. Kot že rečeno, podjetje še naprej dela, kljub temu da ima vrsto negativnih odločb in je minister sam povedal v tej dvorani, maloštevilčna prisotnost je bila takrat, da je izčrpal vsa sredstva, obvestil je tudi policijo oziroma kolegico ministrico. Verjamem, da glavno niso še izčrpane vse možnosti tudi za gradbenika oziroma direktorja podjetja, zato je razprava v tej dvorani nujna, da se prepreči nadaljnja katastrofa. Gre za vodozbirno območje na območju Kopra, ki zajema iztok in reko Drnico. Zato bi prosil za podporo, da skupaj najdemo s strokovnjaki iz pristojnih državnih organov tudi rešitev. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ali v imenu poslanske skupine? Prosim, dr. Luka Juri, v svojem imenu.
Hvala lepa. Mislim, da je skrb, ki je izražena v tem predlogu, smiselna, samo ne morem pa potrditi takšne razprave zato, ker je predlog, sem zadeve tudi preveril, postavljen tako, da postavlja neresnične trditve. Preveril sem in podjetje, ki je omenjeno, ni prejelo evra državne ali evropske pomoči [[...]]
[[...]]Cenjeni kolega Juri, zdaj polemike tu niso več možne. Ne boste glasovali? Dobro. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 42. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklep ni bil sprejet. V skladu s predlogom poslanca Janeza Ribiča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za pravosodje Aleša Zalarja na poslansko vprašanje Janeza Ribiča v zvezi z vprašanjem državljanov o krivičnem sojenju. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 26, proti 43. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Vinka Gorenaka bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za pravosodje Aleša Zalarja na poslansko vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi z vloženimi tožbenimi zahtevi za razlike v plačah pravosodnih funkcionarjev. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Ministru sem zastavil vprašanje, naj mi v številkah pove, kaj se dogaja s tožbami sodnikov za domnevno premalo izplačane plače v preteklem stoletju, odnosno desetletju. Prosil sem tudi za konkretne številke. V odgovoru jih nisem dobil. Rekel je samo to, da umikov tožb ni, ni pa povedal nobenih številk. Ministra sem pozval, da skuša zagotoviti tako stanje, da bodo ti podatki javno objavljeni. Če bi minister, državni sekretar, poslanec ali kdorkoli izmed nas tukaj sedečih tožil državo, bi to bilo verjetno na prvih straneh časopisov. Kar je tudi prav. To je pravzaprav kontrola nad nami. Pravosodni funkcionarji pa so tudi funkcionarji, tako kot smo mi, in ne vidim nobenega razloga, da njihova imena in priimki ne bi bili javno objavljeni. Kakorkoli že, problem je globlji. Problem ima lahko za državni proračun zelo velike posledice. Veste, da je problem nastal pred desetletjem in več, ko je v Državnem zboru kadrovska komisija, ali kako se je že imenovala, sprejela sklep o znižanju plač poslancem. Posledično so bile znižane plače tudi pravosodnim funkcionarjem, sodnikom, tožilcem in pravobranilcem. Sodniki so se v bistvu po 10 letih, če bi temu tako rekli, nekako spomnili, da bi bilo dobro tožiti državo. In prišli smo v situacijo, ko v državi ni več po posameznih sodiščih nikogar, ki bi odločal, ne da bi bil sam del tega vprašanja odločanja. Jaz se v svoji prošnji za glasovanje, poslanska skupina bo torej glasovala za to razpravo, se sklicujem na dve pomembni zadevi. Prvič, na javno objavo ministra Zalarja, in ga moram pohvaliti, on je javno pozval sodnike, pravosodne funkcionarje, da umaknejo te tožbe. Povedal je, da so del teh državljanov, v svojem zapisu 16. 9. na spletni strani, in da naj se bolj zavedajo, da je vendarle v tej državi kriza in da ni mogoče kar tako tožiti države za neke enormne zneske. Poleg tega prihajamo v situacijo, ko, jaz sem dal dober primer, ko smo obravnavali enega od zakonov sem predstavil tri osebe, ki tožijo državo in imajo vsi isti interes: da država izgubi in da oni sami dobijo, čeprav v konkretnem primeru pravobranilca naj bi izstopali interesi države. Pričakujem tudi podporo in prosim za podporo največjo koalicijsko poslansko skupino. Hvaležen sem njihovemu podpredsedniku Državnega zbora, ki je tudi sam ob neki priliki pozval pravosodne funkcionarje, da umaknejo te tožbe. Pričakujem podporo o tej razpravi. Če pa te podpore ne bo, potem pa se obnašamo enkrat tako, drugič tako.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za 28, proti 42. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Prosim za pozornost v dvorani. V skladu s predlogom poslanke Alenke Jeraj bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve Katarine Kresal na poslansko vprašanje Alenke Jeraj v zvezi z delom policije na področju organiziranega in gospodarskega kriminala. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima Alenke Jeraj. Prosim.
Hvala za besedo. Jaz sem ministrico spraševala, ali je v okviru dela kriminalistične policije izvršila kakšen nadzor. Vemo, da en drug minister zelo pridno to dela in izvaja nadzor nad tistimi, ki so mu dolžni o določenih stvareh poročati. Ministrica mi na vprašanje ni odgovorila oziroma mi je odgovorila šele potem, ko sem izpostavila tudi dva konkretna primera. Moje vprašanje se je dejansko nanašalo na to, kar se je dogajalo v zadnjem letu. Spraševala sem jo konkretno, ali je v zadnjem letu v okviru dela kriminalistične policije izvedla kakšen nadzor oziroma kakšne ukrepe, glede na to, da se v javnosti pojavlja mnogo stvari oziroma so kar aktualne nekatere akcije kriminalistične policije, ki se jih morda moramo celo državljani bati, torej oboroženih policistov na naših vratih, ki potem ugotovijo, da so se zmotili in prišli na napačna vrata. Na vse te primere mi ni odgovorila, čeprav je tudi sama priznala in povedala, da je organizirani kriminal velik problem in zato menim, da bi o njenem odgovoru in na splošno o problemu opravili širšo razpravo.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za 25, proti 43. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Petra Verliča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve Katarine Kresal na poslansko vprašanje dr. Petra Verliča v zvezi s prometno varnostjo. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine SDS ima dr. Peter Verlič. Prosim.
Hvala lepa. Ministrici za notranje zadeve sem konec avgusta postavil vprašanje, ki je temeljilo na statističnih podatkih policije za prvega pol leta in je beležilo poslabšanje prometne varnosti, še posebej na avtocestah, medtem ko se na lokalnih cestah in ostalih cestah to stanje ni izboljšalo. Žal so se vmes zgodile tragične prometne nesreče in potem je bil odziv Ministrstva za notranje zadeve silovit, kar je tudi prav. Tragične nesreče so bile opozorilo vendar pa je v pisnem odgovoru na moje poslansko vprašanje bilo odgovorjeno, da policija izsledke prometnih nesreč analizira in v zvezi s tem tudi potem svoje ukrepe prilagaja. Ministrica je včeraj odkrito odgovorila, da je res, da so ti zadnji dogodki povzročili ta buren odziv, napovedali nekatere nove ukrepe, v odgovoru pa nisem dobil odgovora na vprašanje, kako to, da policija ni že prej tega registrirala, kako pravzaprav policija spremlja to prometno varnost in ali so samo tragične posledice nesreč tiste, ki potem spodbudijo neke odzive, ki so v strožji zakonodaji. V odgovoru je tudi sledilo, da pa se je vendarle število prometnih nesreč znižalo in zanimivo, da so višje kazni tudi prispevale k izboljšanju prometne varnosti. To pa je točka, kjer je bilo največje razhajanje, če se spomnimo, v preteklosti med tedanjo opozicijo in tedanjo koalicijo. Predlagamo v imenu poslanske skupine, da se ta širša razprava opravi, da se ugotovi odgovor na tisti del vprašanja, ki je ostal neodgovorjen: kako policija spremlja statistiko prometnih nezgod in kako ukrepa, da se ne bi zgodile kakšne nesreče? Kajti bog ne daj, da se zdaj zgodi nesreča tam, kjer smo že velikokrat opozarjali, tam kjer so na avtocestah na cestninskih postajah nepotrebne hišice in da ne bo prišlo do verižnega trčenja. Morda že zdaj to v opozorilo.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 43. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Zvonka Černača bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za šolstvo in šport dr. Igorja Lukšiča na poslansko vprašanje Zvonka Černača v zvezi z varstvom v vrtcih. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS Zvonko Černač.
V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo razpravo o tem vprašanju seveda podprli. Da gre za problematiko, na katero pa žal minister ne ve odgovora je pokazala razprava v Državnem zbor in številna vprašanja, ki so jih v zadnjega pol leta v zvezi s to problematiko na ministra naslavljali številni poslanci koalicije in opozicije. Izvedeli smo, da je brez vrtčevskega varstva trenutno v Sloveniji okoli 3.000 otrok, da trendi kažejo, da se bo v letošnjem letu ta številka povečala na okoli 5.000 otrok, kar pomeni, da trenutno v Sloveniji primanjkuje okoli 480 oddelkov. Gre za otroke predvsem prvega starostnega obdobja. In Ministrstvo za šolstvo in šport v tem obdobju ni storilo kaj dosti, da bi ublažilo to situacijo. Izgovarja se na to, da so vrtci stvar občin, da je to stvar županov. Približno polovica slovenskih občin ima s tem probleme, polovica ne. Vendar imamo Ministrstvo za šolstvo in šport, v okviru katerega deluje nekaj deset ljudi, ki so zadolženi za izvajanje ustreznih ukrepov na področju vrtčevskega varstva. Niso plačani malo, res pa je, da je sredstev na tem področju, za investicije govorim, približno milijon 500.000 evrov. In tudi če se bodo podvojila, to pomeni, da s sredstvi, ki so na voljo, ne bo mogoče zadostiti niti enemu odstotku potreb, ki jih trenutno na tem področju beležimo v Republiki Sloveniji. Ukrepov torej ni, zaradi tega bi bilo utemeljeno v tej razpravi tudi povprašati ministra, kako je mogoče, da je v javnih razpravah 17. maja na festivalu družin v Postojni dejal, da bodo v Sloveniji imeli 2010 zagotovljen brezplačen vrtec vsi otroci, ko vemo, da se v proračunskih dokumentih predvideva tisto, kar je bilo napotilo prejšnje vlade, uveljavitev brezplačnega vrtca za predšolske otroke iz 1. 1. 2010 na 1. 1. 2011. Kar nekaj vprašanj je, ki terjajo odgovore. V tej razpravi bi bilo dobro, da bi poslanci koalicije in poslanci opozicije pomagali ministru pri reševanju teh problemov, ker je več kot očitno, da se ne zaveda resnosti situacije. V okviru te razprave bi bilo prav, da izkristaliziramo vse tiste predloge, ki jih je mogoče zbrati pri usmeritvah za reševanje tega vprašanja. Eden izmed teh, ki je že bil napovedan, pa ga žal ni, je zagotovitev sredstev iz sklada EU v okviru petega razpisa za regionalni razvoj, kjer je predvidenih 202 milijona evrov v celoti. In eden izmed petih modulov je tudi ta modul, ki bi zagotavljal financiranje v prostore vrtcev občinam. Žal tega razpisa v letošnjem letu kljub napovedim, do 30. junija ni bilo in tega razpisa kljub napovedim [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]tudi v letošnjem letu ne bomo videli. Se pravi, na eni strani imamo sredstva, imamo resurse, nimamo pa operativnosti politike, da bi zagotovila uporabo teh sredstev. Vabim vas, da ta predlog o razpravi podprete [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v lastnem imenu. Prosim, gospod Lah.
Hvala lepa. Žal, včeraj nisem imel priložnosti dobiti odgovora na svoje vprašanje na isto tematiko, ker ministra ta čas ni bilo v dvorani. Me je pa presenetila njegova izjava v odgovoru na vprašanje kolega Černača, da so osnovnošolska vzgoja in predšolsko varstvo stvar občin, da je gradnja vrtcev in osnovnih šol stvar občin. Na moje pisno vprašanje sem dobil odgovor, v katerem sam minister navaja, da imajo odprtih 68 projektov, od tega 23 projektov iz razpisa iz leta 1999, od tega skupnih 68 in pa 17 projektov gradenj vrtcev. Za to so povečali sredstva, ne boste verjeli, 4,84 milijonov evrov do leta 2012. To verjetno pomeni nekaj procentov samo DDV-ja od vseh investicij, kaj šele, da bi znatno pomagali pri izgradnji. Mislim, da je to tako široka problematika in da mora zanimati predvsem vse župane in podžupane in tiste, ki ste aktivni v občinah, da bo vse težje, če ne bomo opravili neko širšo razpravo in skupaj našli neko rešitev za to problematiko. Občine imamo podatke, da potrebujemo za rešitev te problematike 500 novih oddelkov v vrednosti 150 milijonov evrov. Letos pa napovedujejo, da bo rojenih 4 tisoč otrok več, kot je bilo prejšnje leto. Ti šele pridejo v vrtce čez kakšno leto in bo problematika še bistveno težja. Nekateri starši so že tožili občine in državo, ker nimajo možnosti dati svojih otrok v vrtce. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]] Zato mislim, da je treba opraviti to širšo razpravo.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu Zvonko Černač. Prosim.
Tudi sam bom podprl razpravo o tem vprašanju. Glejte, gre za eno izmed resnih vprašanj. Gre za vprašanje, ki je povezano tudi z drugimi, širšimi vprašanji, ki se tičejo rasti naroda in podpore temu, čemur smo priča v zadnjih letih. Ti trendi, ki se dogajajo s povečanjem števila rojstev in ki gredo v tej smeri, da se starši odločajo za dva, tri oziroma več otrok, torej ne gre za enostarševske družine, ampak večji del tega porasta, te natalitete gre v smeri povečanja družin, bi nas morali razveseljevati. In odgovorna politika se s takšnimi problemi sooča odgovorno in hitro. Rešitve, ki jih je treba iskati, so na eni strani z aktiviranjem resursov, ki so na voljo, se jih iz meni neznanih razlogov ne aktivira. Meni ni jasno, zakaj sredstev, ki so na voljo in bi jih bilo treba samo sprocesirati, se jih enostavno ne razpiše. Občine imajo pripravljene projekte. Kljub vsem birokratskim oviram, kljub pomanjkljivostim, ki so v postopku pridobivanja dovoljenj in umeščanja v prostor, imajo občine pripravljene številne projekte, potrebujejo seveda ustrezno finančno spodbudo, ki ni na ravni milijona in pol evrov. Toliko porabi ena manjša občina investicijskega potenciala v enem letu. To niso sredstva, ki bi jih naj za izvajanje nacionalne politike na področju vrtčevskega varstva zagotavljala država. In na drugi strani obstajajo rešitve, ki omogočajo v tem obdobju [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]z bolj fleksibilnimi normativi, s prilagajanjem prostorskih možnosti, z izbiro alternativnih rešitev, ki so na voljo, vendar z neko spremembo zakonodaje, ki jo je treba narediti, da bi postale bolj operativne, omogočajo možnosti alternativnega reševanja in omogočanja varstva tam, kjer so posamezniki za to zainteresirani, pa zaradi neustrezne regulative se s temi stvarmi ne ukvarjajo. To mislim, da so vprašanja, ki bi se moral z njimi soočiti Državni zbor [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]posredovati ministru, ki je dokazal včeraj in večkrat že, da nima vizije na tem področju, kakšna bi vizija morala biti in ga zadolžiti, da te usmeritve sprejme in jih uveljavi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 41. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da sklep ni bil sprejet. V skladu s predlogom poslanca Marijana Pojbiča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivana Svetlika na poslansko vprašanje Marijana Pojbiča v zvezi z neučinkovitim delovanjem inšpektoratov za delo. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 44. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Milana Čadeža bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor Karla Viktorja Erjavca na poslansko vprašanje Milana Čadeža v zvezi s četrto razvojno osjo. Obrazložitev glasu ima v imenu Poslanske skupine SDS Milan Čadež. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospodu ministru sem postavil vprašanje glede umeščanja četrte razvojne osi v prostor. Glede na to, da nas v prihodnosti čaka kar nekaj dela pri umeščanju cest, raznih obvoznic in pa tudi razvojnih osi v prostor in glede na to, da imamo dokaj neprimerno zakonodajo, se nam porajajo civilne iniciative, ki pa zelo otežujejo napredek pri tistih projektih, ki imajo že zeleno luč. Sam sem izhajal iz škofjeloške obvoznice, ki se je že večkrat pričela z izgradnjo in pa tudi večkrat prekinila in predvsem zaradi civilnih iniciativ in pa zaradi neprimerne zakonodaje. Glede na to, da z odgovorom ministra nisem bil zadovoljen, sem sam prepričan, da bi se morali na tem mestu o tem pogovoriti, da bi storili korak naprej v izogib kasnejšim civilnim iniciativam. Hvala.
Hvala. Še kakšna obrazložitev v imenu poslanskih skupin? [[Ne.]] V svojem imenu Milenko Ziherl.
Hvala lepa. Tudi sam podpiram predlog, da se opravi širša razprava o umeščanju četrte razvojne osi v prostor. Oba s kolegom Čadežem sva naletela na enake težave in sicer okrog nagajanja s strani civilnih iniciativ, ko ogrožajo pomembne etape gradnje te četrte razvojne osi. Pri civilnih iniciativah je treba ločiti. Nekatere pobude so dobre in je morda treba v lokalnem krogu, okolju te pobude upoštevati in rešiti, nekatere imajo pa edini namen, da zadevo zavirajo v luči lokalnih prerivanj okrog občinskih funkcij, okrog občinskih mest. Najlepše se je videlo na okrogli mizi, ki je bila prirejena, ki bi se ji lahko reklo tudi občni zbor civilne iniciative, kajti druga stran, ki je zainteresirana, predvsem tisti, ki trpijo ob nerešenih prometnih povezavah ob vstopu v Poljansko dolino in potem naprej proti Primorski, ravno najbolj prizadeti meščani niso dobili vabil, pa tudi drugi nekateri smo to okroglo mizo obiskali bolj po ustnem izročilu oziroma ustnem vabilu tistih, ki so jih dobili. Glede na to, za kako pomemben projekt gre, je potem potrebno narediti neko ločnico med konstruktivni predlogi in med tistimi, ki imajo nalogo samo zavirati pri času. Mislim, da tukaj ministrstvo lahko napravi veliko in zato tudi sam podpiram razširjeno razpravo.
Hvala lepa. Žal jaz ne morem obrazložiti svojega glasu, da bi bili vsi kompletni. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za 26, proti 42. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklep ni bil sprejet. V skladu s predlogom poslanca Janeza Ribiča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance dr. Franca Križaniča ter ministra za okolje in prostor Karla Viktorja Erjavca na poslansko vprašanje poslanca Janeza Ribiča v zvezi z nezadovoljstvom državljanov z opravljanjem dimnikarske službe v Republiki Sloveniji. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SLS ima Janez Ribič. Prosim.
Hvala. Spoštovane poslanke in poslanci! Veliko veliko državljanov ni zadovoljnih z dimnikarsko službo, zato se mi zdi prav, da tukaj v Državnem zboru o tem spregovorimo, najdemo primerne rešitve, pa tudi to področje uredimo. Zato bom vesel, če me boste podprli, da se bomo lahko tudi o tem problemu tukaj pogovarjali. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 38. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da sklep ni bil sprejet. V skladu s predlogom poslanca Vilija Trofenika bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor Karla Viktorja Erjavca na poslansko vprašanje Vilija Trofenika v zvezi z izdajo gradbenih dovoljenj za izgradnjo širokopasovnih omrežil. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine? V svojem imenu. Ali želi kdo v imenu poslanske skupine najprej? [[Ne.]] Potem v svojem imenu Vili Trofenik.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Na moje vprašanje, ali Ministrstvo za okolje in prostor spoštuje predpis o gradnji objektov pri izdaji gradbenih dovoljen za izgradnjo širokopasovnih omrežij, je pristojni minister odgovoril, citiram: "Moram reči, da Ministrstvo za okolje in prostor ne izdaja gradbenih dovoljenj, zato je vprašanje o spoštovanju o graditvi objektov brezpredmetno." V nadaljevanju vprašanja je dal dodatno pojasnilo, zopet citiram: "Jaz ne razumem zakaj ste zgroženi, če vam odgovorim, da Ministrstvo za okolje ne izdaja gradbenih dovoljenj, ko gre za gradnjo širokopasovnih omrežij. Moram reči, da zakon o elektronskih komunikacijah ureja področje graditve širokopasovnih omrežij in iz te ureditve izhaja, da ni potrebno gradbeno dovoljenje." Verodostojnost take ministrove izjave pojasnjuje, prvič, odstavek 7. člena Zakona o elektronskih komunikacijah, ki pravi: "Elektronska komunikacijska omrežja in pripadajoča infrastruktura, ki je namenjena za povezovanje z javnim komunikacijskim omrežij in za izvajanje javnih komunikacijskih storitev, morajo biti grajena v skladu s predpisi o urejanju prostorov, graditvijo objektov vključno z njenimi bistvenimi lastnostmi in o varstvu okolja in morajo delovati v skladu z veljavnimi predpisi, ki določajo varnost delovanja elektronskega komunikacijskega omrežja" [[...]]in tako naprej. In v zadnjem odstavku: "Inšpektor, pristojen za prostorske in gradbene zadeve opravlja nadzor nad izvajanjem teh odločb." O verodostojnosti odgovora ministra za okolje in prostor lahko sodi vsak po omenjeni situaciji. Glasoval bom za razpravo.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 31. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 31.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Petra Verliča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za promet dr. Patricka Vlačiča na poslansko vprašanje dr. Petra Verliča v zvezi z avtoprevozništvom. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS dr. Peter Verlič.
Hvala lepa. Kakorkoli si že o avtoprevoznikih delimo mnenja tudi v Državnem zboru, pa vendar, spoštovane kolegice in kolegi, je to dejavnost, ki jo v Sloveniji predstavlja 6.500 podjetij, preko 32.000 zaposlenih in ustvari 4% BDP. Upad trga v preteklem letu zaradi posledic gospodarske krize pa v tem letu je preko 50%. Zato sem na ministra za promet naslovil vprašanje: Kaj konkretno je bilo storjenega v tem času za izboljšanje tega sektorja? V odgovoru je minister za promet naštel celo vrsto uredb, pravilnikov, aktov, ki naj bi pripomogli k izboljšanju avtoprevozniškega sektorja, vendar pa odgovora, kako so ti finančni učinki ovrednoteni, kaj to pomeni konkretno za ta sektor ni bilo [[....]]
Prosim, mir v dvorani. Prosim za pozornost!
Zato predlagamo v poslanski skupini, da se opravi širša razprava, da pravzaprav ugotovimo, kajti minister za promet očitno ni znal [[....]]
Prosim za mir v dvorani [[...]]
[[...]]odgovoriti na temeljno vprašanje, ali kriza v cestnem prevozništvu obstaja ali ne. Za to ima podlago tudi v uredbi sveta. Uredba sveta Evropskega parlamenta določa, da lahko vsaka država članica predlaga in tudi zaprosi komisijo, da se razglasi v državi članici kriza v cestnem prevozništvu. Tega odgovora včeraj ni bilo. Minister za promet tega ni znal povedati, zato je prav, da se o tem opravi širša razprava v Državnem zboru in da tukaj ugotovimo, da nam tukaj pravzaprav pripravi minister za promet konkretne številke, ki jih doslej ni pripravil in da tukaj o tem odgovoru napravimo razpravo in ugotovimo, ali kriza v cestnem prevozništvu v Republiki Sloveniji obstaja ali ne in ali to predlagamo tudi Evropski komisiji.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev. Za je glasovalo 27, proti 44. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 33.A TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO ZAHTEVE SKUPINE POSLANCEV, DA DRŽAVNI ZBOR ODLOČI O ODLOČITVI KOLEGIJA PREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA, DA SE - PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O CESTNINI ZA VOZILA KATERIH NAJVEČJA DOVOLJENA MASA PRESEGA 3.500 KG. - PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZAGOTAVLJANJU NAVIGACIJSKIH SLUŽB ZRAČNEGA PROMETA - PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O TAJNIH PODATKIH - PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PROSTORSKEM NAČRTOVANJU - PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O JAVNIH CESTAH - PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O URESNIČEVANJU JAVNEGA INTERESA ZA KULTURO TER - PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SKLADU KMETIJSKIH ZEMLJIŠČ IN GOZDOV REPUBLIKE SLOVENIJE, obravnavajo po skrajšanem postopku. Skupina sedemindvajsetih poslank in poslancev je zahtevo vložila 12. novembra 2009. Besedo dajem predstavniku predlagateljev zahteve Jožetu Tanku za obrazložitev stališča oziroma predloga. Postopkovno. Prosim, gospod Tanko.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, jaz predlagam, da te obrazložitve in pa glasovanja o tem predlogu naredimo tako, kot smo šli prej pri poslanskih vprašanjih: vsak primer posebej. Tam smo imeli tudi prvo točko, poslansko vprašanje in odgovori, in smo o vsakem predlogu lahko opravili razpravo in tudi ločeno glasovanje. Tako kot ste vi do sedaj napovedali, pa bi logično sledilo, da bi o vseh predlogih, ki so predlagani za ponovno odločanje, moral opraviti v tistih nekaj minutah, ki so na razpolago, predstavitev vseh zahtev in bi bilo na koncu samo eno glasovanje. Predlagam, da gremo tako, kot je bilo prej pri točki Poslanska vprašanja in pobude.
Dobro. Vsekakor je vaš predlog v skladu s poslovnikom. Navsezadnje je skladen tudi z načinom, kako se odloča o postopkih tudi na Kolegiju. Zato bom najprej prebral predlog zakona, o katerem se bo odločalo o načinu postopka, potem boste vi obrazložili predlog za to, da ni in potem glasovanje. Prehajamo na obravnavo zahteve, da se Predlog zakona o spremembi Zakona o cestnini za vozila, katerih največja dovoljena masa presega 3.500 kilogramov, ne obravnava po skrajšanem postopku. Prosim za obrazložitev tega predloga.
Hvala lepa za besedo. Veljavni zakon, ki je bil sprejet leta 2008, določa, da bo Slovenija s 1. 1. 2010 uvedla prilagajanje višine cestnine glede na evro emisijski razred v prostem prometnem toku z aktivno OBU napravo. Po domače to pomeni, preko satelita ali pa z ustrezno frekvenco, ki je dopustna in dovoljena in predpisana s predpisi Evropske unije. Ta frekvenca je 5,8 mega Hertza. Rad bi še opozoril, da tak sistem cestninjenja že poznajo v Nemčiji, poznajo v Avstriji, poznajo ga tudi na Češkem in tudi Slovaškem. Ta sistem imajo uveden tudi države, ki so bile do nedavnega na bistveno nižjem tehnološkem nivoju, kot je Slovenija. Žal po enem letu te Vlade in dela tega ministra na tem prometnem resorju ustreznih korakov, da bi prešli na cestninjenje v prostem prometnem toku z OBU napravo ni bilo. Sedaj je Vlada prišla s predlogom, da bi nadgradila zastarel tehnološki sistem, ki deluje, to je ABC sistem, ki po vrhu tega deluje še na neustrezni in nedovoljeni frekvenci, to je 2,45 mega Herzta. Razlog, da Slovenija tega koraka ne bo naredila, je najbrž v tem, da smo prej prenesli nadzor nad elektronskimi komunikacijami na neko drugo ministrstvo, da je Vlada v tem času izgubila veliko časa s tem, da je te zadeve prenesla in prenašala, da je prišel nadzor tega sistema iz prometa na znanost in tehnologijo. Vendar očitno je prišlo tudi še do drugega problema. Kljub temu da je Poslanska skupina Zares sodelovala pri predstavitvi to elektronskega cestninjenja, tega najbrž v tem kratkem času ni bilo možno, sploh ne, ker bi to moralo biti izpeljano v odprtem javnem naročilu oziroma s pomočjo javnega razpisa. Postopek, ki ga zdaj uvaja Vlada, pa je tak, da se bo ta sprememba in ta dograditev tega cestninjenja nadgradila brez javnega razpisa, samo z nekimi dodatnimi deli. In tu ne bo nobene konkurence, tu ne bo nobene dodatne ponudbe in stroški nadgradnje tega sistema bodo po teh fazah, lahko rečemo, enormno višji, kot bi bili, če bi uvedli nek uveljavljen sistem, ki ga imajo že vpeljanega v državah, ki sem jih navedel. Glede na to, da ne bo javnega razpisa, da bo to izpeljano na nek dogovoren način, lahko pričakujemo tudi, da to ne bo transparentno, in zagotovo bo Slovenija še zdrsnila na lestvici transparentnosti. Ne samo za kakšnih 5, 6 mest, kot se je to zgodilo letos, ampak še za mnogo več mest, kot je bil to primer v tem letu. V poslanski skupini predlagamo, da Državni zbor ponovno odloči o postopku, ki ga je potrdil Kolegij. Predlagamo, da se ta zakon, ker prinaša zahtevne spremembe, ker ignorira tudi Zakon o javnih naročilih, ga v celoti eliminira, bo šlo pa za velike zneske, velike stroške nadgradnje, da odločamo o tem, da se ta postopek ne potrdi. Bi pa bilo vseeno še bolje, da bi Vlada ta predlog zakona iz zakonodajnega postopka umaknila in uvedla prvotno rešitev, to se pravi cestninjenje in določanje, prilagajanje višine cestnine glede na evroemisijski razred v prostem prometnem toku z aktivno OBU napravo, ne pa na način, kot ga zdaj uvaja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora Državni zbor o odločitvi Kolegija odloči brez razprave in obrazložitve glasu. Na glasovanje dajem naslednji sklep: Predlog zakona o spremembi Zakona o cestnini za vozila, katerih največja dovoljena masa presega 3500 kilogramov, se obravnava po skrajšanem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 26. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da je potrjena odločitev Kolegija. Prehajamo na zahtevo skupine poslancev, da Državni zbor odloči o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zagotavljanju navigacijskih služb zračnega prometa obravnava po skrajšanem postopku. Prosim gospoda Tanka za predstavitev predloga ponovne odločitve.
Hvala lepa za besedo. Tudi to novelo predlaga Vlada po skrajšanem postopku iz več razlogov. Eden razlog je ta, da je prišla v časovno stisko, ker v letošnjem letu teh ustreznih prilagoditev, ki so bile zahtevane, ni izvedla. Drugi razlog, zakaj tega predloga ni možno obravnavati po skrajšanem postopku, je pa v tem, da ima novela zakona, 31 členov. To je ravno toliko členov, kot jih ima zakon, ki sedaj velja. V tem primeru ne gre več za manjše prilagoditve ali manjše spremembe zakona v manjšem številu členov, ampak gre za popravek celotnega besedila zakona. Žal mi je, da kolegi poslanci, ki sedijo na Kolegiju in zastopajo poslanske skupine, mimo tako argumentiranih zadev gredo mimo. Očitno je, da nobeno pravilo, noben poslovnik v Državnem zboru ne velja, pa ne velja niti za Vlado, niti za tiste resorje, ki imajo na čelu svojih resorjev pravnike. Kako naj potem v Državnem zboru in v tej državi izvajamo pravno državo, če celo pravniki, ministri, delajo tako, da ignorirajo predpise, ki veljajo v tej državi in sprejemamo odločitve, ki so v nasprotju z akti, po katerih bi morali te odločitve obravnavati? Tu gre v principu za nadomestilo obstoječega zakona. Če zamenjamo 31 členov od 31, potem pomeni, da je zakon v celoti nadomeščen, da gre za novo besedilo zakona. V tem primeru je normalno in v skladu s Poslovnikom, da tak zakon obravnavamo po rednem postopku. Lahko bi ga Vlada sicer predlagala po nujnem postopku, če gre za odpravo nekih zadev, ki ogrožajo delovanje države, vendar v tem primeru za to ne gre. Predlagam, da Državni zbor odloči o tem postopku in tudi v bodoče predlagam, da Vlada in kolegi, ki sodelujemo v Kolegiju predsednika Državnega zbora, se teh potrjevanj postopkov, tako nujnih kot skrajšanih, lotimo bolj resno in v skladu s Poslovnikom, ki ga imamo v Državnem zboru in po katerem naj bi delali. Ta zakon nima nobenih pogojev, da bi ga obravnavali po skrajšanem postopku. Na ministrstvu so se prižgale modre luči in minister se je ponovno odločil za prehitevanje po nepravi strani ceste. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na glasovanje dajem naslednji sklep: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zagotavljanju navigacijskih služb zračnega prometa se obravnava po skrajšanem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 25. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Zbor bo navedeni predlog zakona obravnaval po skrajšanem postopku. Prehajamo na zahtevo skupine poslancev, da Državni zbor odloči o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora, da se Predlog zakona o spremembah Zakona o tajnih podatkih obravnava po skrajšanem postopku. Obrazložitev predloga za ponovno odločanje. Gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Ta zakon prinaša velike posledice, velike vsebinske posledice in tudi še kakšne druge posledice. V tem primeru bomo po skrajšanem postopku obravnavali zakon, ki prenaša odločanje za opravljanje preverjanja za izdajanje dovoljenj za delo s tajnimi podatki iz policije, za katero lahko rečemo, da je nek neodvisen strokovni organ, ki deluje po zakonih, na ministrstva, ki je tipično politični organ. Glede na to, da se pred izdajo dovoljenja za dostop do tajnih podatkov preverja cela vrsta podatkov, kot so recimo podatki o kreditih, podatki o finančnem stanju kandidata ali pa tudi sorodnikov, o boleznih, o premičnem, nepremičnem premoženju, o bivanju v tujini in še marsikateri drugi podatki, potem je jasno, da tak prenos podatkov iz policije na ministrstvo, še posebej, če bo to preneseno v kabinet ministrice ali pa bodočega ministra pomeni, da bo imela vsakokratna politika neposreden vpogled v vse zaupne podatke o tistih, ki so predmet preverjanja. Takih funkcionarjev, takih ljudi je približno 1600. To pomeni, da bo v tem konkretnem primeru Liberalna demokracija, ki ima tako ministrico in državnega sekretarja lahko, imela celoten vpogled v vse te zadeve, kar zadeva preverjanje teh podatkov. Ocenjujemo, da za tako spremembo, tako zahtevno spremembo, tako veliko spremembo, ni nobenih vsebinskih, finančnih in ne političnih razlogov. Mnenja smo, da bi ta postopek opravljanja preverjanja za izdajo dovoljenj za delo s tajnimi podatki moral ostati tam, kjer je, to je na policiji. Tudi če se tega lotimo, se taka sprememba ne more zgoditi na tiho v nekem omejenem, skrajšanem postopku, ampak če do take razprave pride, potem to lahko opravimo z normalnim postopkom, lahko tudi v splošni razpravi. Poleg tega pa menimo, da ta zakon zahteva spremembo tudi še kakšnega drugega zakona, katerega sprememba ni predlagana, recimo, morda celo Zakona o vladi. Je pa verjetno razlog za to tiho in tako poenostavljeno spremembo predvsem v tem, da se bo s tem naredil nek razlog za to, da se bo poseglo tudi še v zakon o policiji in se bodo naredile tam spremembe, kot se napovedujejo. S tem se pravzaprav delajo in pripravljajo argumenti za tako spremembo. Še enkrat predlagam, da dobro premislimo, ali ta zakon izpolnjuje pogoje za obravnavo po skrajšanem postopku, še posebej, ker se s tem da politiki, bi rekel, vpogled v vse tiste podatke, v katere do sedaj politika ni imela vpogleda in je s tem opravljala izključno policija. Predlagam, da predlog za ponovno odločanje podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jaz bi prosil, da se pri predlogih ne polemizira z drugimi poslanskimi skupinami. Ni razprave, ni obrazlaganja glasu, zato prizadeti ne morejo odgovarjati. Zato bi prosil, da se osredinimo na obrazložitev, zakaj se predlaga oziroma ne predlaga skrajšani postopek. Na glasovanje dajem naslednji sklep; Predlog zakona o spremembah Zakona o tajnih podatkov se obravnava po skrajšanem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za 41, proti 28. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 28.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo zbor navedeni predlog zakona obravnaval po skrajšanem postopku. Prehajamo na zahtevo skupine poslancev, da Državni zbor odloči o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora, da se predlog Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prostorskem načrtovanju obravnava po skrajšanem postopku. Prosim za utemeljitev predloga o ponovnem odločanju. Gospod Jože Tanko.
Hvala lepa. Poglejte, ta zakon je tako kot ti, ki so bili sedaj obravnavani, dokaz, da nekaj v izvršni oblasti ne deluje. Namesto da bi Vlada in službe, ki jih ima Vlada, s katerimi upravlja Vlada, delovale tako, da bi se pravočasno sprejemali zakonski in podzakonski predpisi, prihaja Vlada z rešitvami, ki neke zadeve podaljšujejo oziroma prolongirajo v preteklost. Ta zakon je zakon, ki ureja postopke priprave občinskih prostorskih aktov, prostorskih načrtov tako imenovane KPN. In namesto da bi občine v teh postopkih dobile soglasja za nadaljevanje urejanja svojega prostora z iskanjem investitorjev, da bi lahko začeli z izrabo svojih razvojnih potencialov in tako naprej, so vse občine, razen petih ali šestih, prisiljene, da te prostorske akte umaknejo s postopka, če ne želijo, da jih ministrstvo zavrne. Namesto da bi zakon ali pa Vlada sankcionirala tiste, ki ustreznih aktov in podlag za prostorske akte niso pripravili, sankcionira občine, nič krive občine. S tem zakonom tudi bistveno spreminja položaj nosilcev urejanja prostora. Predvsem se s tem zakonom omogoča tistim, svojih aktov, ki svojih podlag niso imele narejene, da se po že zaključenem postopku, po vseh fazah obravnave na občinskem svetu, javnih predstavitvah in tako naprej ponovno naknadno vračajo kot obvezni soglasodajalci. Občine bodo zaradi tega prisiljene spreminjati akte v ponovnem postopku. To bo zagotovo prineslo občinam dodatne stroške in pa tudi, kot sem rekel, veliko zamudo. Vse tiste akte in zakone, ki neposredno vplivajo na občine in imajo posledice tudi v občinskih proračunih, je treba dati tudi v predhodno mnenje občinam. In tega tridesetdnevnega roka, spoštovani predsednik Državnega zbora, niste določili. Ta zakon krši eno temeljnih določil, da se o zadevah, ki imajo vpliv na občine neposredno, in ta zakon jih zagotovo ima, ker posega retroaktivno v pripravo prostorskih aktov, prinaša občinam naknadne in dodatne finančne obveznosti, tega zakona enostavno vi niste dali v ponovni postopek. Žal bodo s tem zakonom zaslužile samo tiste hiše, ki bodo pripravljale prostorske podlage. Tu bo, glede na velikost občine, od nekaj deset do nekaj sto tisoč evrov dodatnih stroškov za vsako občino, ki bo morala obnoviti svoj postopek priprave prostorskega plana. Prišlo bo do zamika približno leta do dveh in jaz menim, da je potrebno, da se ponovno odločimo o temu postopku, kajti najbrž ni treba posebej povedati, da na takšen način, kot se lotevamo urejamo prostora in drugih zadev, ne moremo prispevati k boljšemu, racionalnejšemu, cenejšemu in pa preglednejšemu delu. Predlagam, da podprete predlog za redni postopek. Bi bilo pa tudi v tem primeru mnogo boljše, da bi Vlada ukrepala proti tistem nosilcem urejanja prostora, ki so v njeni sestavi, in niso pravočasno pripravile ustreznih podlag za izdelavo občinskih prostorskih načrtov. Tega je izredno veliko. In to malomarno sedaj z aktom, ki je retroaktiven, mimo mnenja občin poskušate speljati po skrajšanem postopku, brez neke potrebne in ustrezne obravnave v Državnem zboru. Predlagam, da predlog podprete.
Hvala lepa. Na glasovanje dajem naslednji sklep: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prostorskem načrtovanju se obravnava po skrajšanem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 27. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo zbor navedeni predlog zakona obravnaval po skrajšanem postopku. Proceduralno, gospod Jožef Jerovšek.
Spoštovani gospod predsednik, ugotavljam, da ste pomembne sistemske zakone ste sprejeli v obravnavo po skrajšanem postopku. Gospod predsednik, opozarjam vas, da je to vaša napaka [[...]]
Gospod Jerovšek, proceduralni predlog.
Ja, bom dal proceduralni predlog.
Prosim, proceduralni predlog.
Gospod predsednik, predlagam, da prekinete to farso, da ne peljemo te države in Državnega zbora v omejevanje demokracije, da bomo imeli oktroirane zakone v tej državi. Sistemski zakoni so se vedno sprejemali po normalnem postopku. Škandal prve vrste je, da sprejemamo takšne zakone na tak način. Ta koalicija, če že drugje drvi [[....]]
Kolega Jerovšek, to je drugo opozorilo.
Gospod predsednik, jaz vam predlagam [[...]]
To ni proceduralni predlog v skladu s Poslovnikom [[...]]
Je proceduralno, za demokracijo [[....]]
Če bi upošteval vaše besede, da prekinem to farso, bi vam moral že vzeti besedo. Prosim zaključite [[...]]
To je dejansko farsa, kaj se sedaj počne. Predlagam vam, da ta postopek prekinete in da gremo pri sistemskih zakonih v nek normalni postopek. Hvala lepa.
To je novela zakona, ne pa sistemski zakon. Hvala lepa. Prehajamo na zahtevo skupine poslancev, da Državni zbor odloča o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih cestah obravnava po skrajšanem postopku. Prosim za obrazložitev predloga. Gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Ugotovitev kolega Jerovška, da je zakon o prostorskem načrtovanju sistemski zakon, je točna. In tudi sprememba, ki je, [[...]]
Kolega Tanko, prosim, da ne polemizirate.
[[...]]je izredno pomembna in posega retroaktivno s podaljšanjem rokov, z naknadnim uvajanjem nosilcev prostora, z naknadnimi bremeni za občine. In tudi podlaga je za to, da se za tak zakon pridobi mnenje občin v 30-dnevnem rok. Kar zadeva obstoječi zakon, pa je to tretji zakon, ki ga je predlagalo Ministrstvo za promet po skrajšanem postopku. Tudi s tem zakonom ureja zadeve, ki jih ni uredilo v celotnem letu delovanja, v četrtini mandata dela tega ministra. Zakon poskuša z nekim poenostavljenim postopkom urediti nekatere zadeve, ki bi jih moralo ministrstvo že obravnavati in že sprejeti. In gasimo zadeve, ki so se dogodile zaradi nedelovanja v tem mandatu. Ta zakon je v veliki meri povezan tudi z Zakonom o cestninah, ki smo ga obravnavali in po katerem je bilo danes že odločanje. In tu lahko ponovno ugotovimo, da gre za problem, da se satelitsko ali cestninjenje z ustrezno frekvenco v tem letu do 1.1.2010 ni izpeljalo. Razlogi so najbrž v tem, da je prišlo v tem obdobju do pomembnih sprememb pri Zakonu o Vladi, da so se prenašali celi segmenti predvsem elektronskega cestninjenja in elektronskih komunikacij iz resorja promet na resorja za visoko šolstvo. Zaradi tega je najbrž prišlo tudi do veliko težav pri tem postopku. Ugotavljamo lahko, da se bo ta sistem cestninjenja, ki bi ga morali v principu že opustiti s 1.1.2010, nadgrajeval mimo razpisov, mimo javnega razpisa dogovorno, med partnerji, ki so v tem procesu povezani. In zagotovo na tak način mimo konkurence ni možno priti do kvalitetne rešitve, ne do dobre rešitve in ne do poceni rešitve. Ta pristop je pisan na kožno tistim, ki so vajeni delati na netransparenten način. Žal je se tu lahko samo še bojimo, da gre morda v tem primeru poleg kakšnih poslovnih povezav tudi za kakšne rodbinske, sorodstvene povezave, da se na tak način celotna koalicija loteva urejanja elektronskega delovanja na avtocestnem sistemu. Predlagam, da podprete zahtevo za ponovno odločanje in da ta zakon obravnavamo po rednem postopku. Nisem pristaš tega, da Vlada na koncu leta, ko je ugotovila, da manjkajo pomembne zadeve, predvidi 11 ali 13 zakonov na decembrski seji po skrajšanem postopku, samo zato, da bomo izpolnili kvoto in statistiko, ne pa vsebine. In če teh 13 zakonov, ki jih bomo obravnavali po skrajšanem postopku na decembrski seji, ne bi bilo, bi imeli samo mandatno-volilne volilne zadeve, nekaj ratifikacij in konec seje. Odraz tega, kako deluje sistem, kako deluje Vlada, je pravzaprav to, da se ukvarjamo samo z nujnimi postopki, ker moramo nekaj na hitro urediti, ker smo zamudili do zdaj v celem letu, ali pa to rešujemo na nek skrajšan postopek, ko pravzaprav ni možna nobena razprava, nobeno resno amandmiranje in praktično skoraj ne moreš ničesar uskladiti tako, da samo koalicija pokima, storiti, kot in gre naprej. Predlagam, da podprete predlog za ponovno odločanje in da ta zakon obravnavamo po rednem postopku. Bi pa, spoštovani predsednik, vas prosil, če kolege, ki so vizavi mene v Poslanski skupini SD, opozorite, da me ne motijo, ko predstavljam obrazložitev, zakaj se je poslanska skupina za ta ukrep tudi odločila. Lepo bi vas prosil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Najprej bi vendarle želel, spoštovani kolega Tanko, vas ponovno opozoriti, da bi želeli, da predlog, zakaj naj se ne bi zakon obravnaval po skrajšanem postopku, obrazložite v njegovih formalnih lastnostih in da se čim manj, če se le da, spuščate že v samo vsebino zakona. Jaz vas nisem prekinil, vendar bi vsa pa res želel opozoriti na to, da pazite kako se v tej fazi o teh zakonih oziroma o postopkih razpravlja, torej govori. Kar pa zadeva mir v dvorani, pa sem generalno in sploh naprošam kolegice in kolege, da so zbrani in da omogočajo govorcem, da povedo to, kar želijo, če jih seveda jaz ne prekinem. Na glasovanje torej dajem naslednji sklep: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnih cestah se obravnava po skrajšanem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 26. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo Državni zbor navedeni predlog zakona obravnaval po skrajšanem postopku. Prehajamo na obravnavo zahteve skupine poslancev, da Državni zbor odloči o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo obravnava po skrajšanem postopku. Utemeljitev predloga za ponovno odločanje bo predstavil gospod Jože Tanko.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Če gre za javni interes - javni interes na področju kulture, potem bi bila celo utemeljena in normalno pričakovana tudi javna razprava o takem besedilu zakona. In to bi bilo verjetno tudi zahtevano, če bi bila sedanja ministrica, poslanka Državnega zbora v opoziciji, kajti v prejšnjem mandatu smo ob podobnih zakonih imeli vedno dolgo splošno, in če je bilo treba, tudi javno razpravo. Sedaj se je to kar na enkrat vse spremenilo. Zakaj Vlada predlaga ta zakon po skrajšanem postopku, je razvidno iz dopisa, ki ga je ministrica poslala danes, kajti piše naslednje: Republika Slovenija je namreč prejela uradni opomin Evropske unije v zvezi s 46. členom Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo. Kar pomeni, da v tem letu na tem področju Vlada in ministrica ni storila ničesar, da bi to zadevo odpravila, tako kot je bilo naloženo. Ni to edini primer na tem resorju, ampak je pomemben. Druga stvar, zakaj je potrebno ta zakon obravnavati po rednem postopku, pa je to, da prinaša velike spremembe na to področje kulture. Ena od pomembnih določb ureja ali pa ne ureja, slabo ureja področje prenosov kulturnih objektov oziroma gre za tako imenovane prenose v upravljanje oziroma odsvojitve. Tukaj moramo ugotoviti, ne glede na to, kaj boste rekli, da kriteriji niso dodelani in puščajo in omogočajo neverjetne manipulacije. Lahko se v nekaterih okoljih, kot je bil to primer Mestne občine Ljubljana, dogovori mimogrede, da se pomembna institucija prenese v upravljanje iz lokalne skupnosti na ministrstvo, v drugem primeru pa recimo ministrstvo, kljub temu da izpolnjuje neka institucija vse razpisne pogoje, tega niti ne pokrije in ne financira. Imamo tudi take primere. In v tem primeru bo prihajalo tudi do kršitev stvarnopravnega zakonika in do velikih težav pri izvajanjih tega zakona in tudi pri ustreznih vpisih v zemljiško knjigo. Eno od pomembnih vprašanj, ki jih ta zakon tudi zelo površno ureja, pa je podeljevanje statusa društev v javnem interesu. Tudi za to bi bilo potrebno verjetno opraviti neko širšo razpravo, nek reden postopek. Kot je sedaj predvideno, se bo ta status društva v javnem interesu podeljeval brez prepisanih kriterijev, brez ustreznega delovanja, brez kakršnihkoli, predhodnih postopkov preverjanj itd. Tukaj s tako rešitvijo se daje izredno veliko možnosti, da bo ministrstvo pristopilo k neposrednemu financiranju raznih novoustanovljenih društev v javnem interesu. Lahko bo prišlo do teh, in verjetno bo, in tukaj bo prišlo predvsem do velikih posledic, kajti v takih primerih, ko zadeve niso dorečene, ko ni norme, ko ni ureditve, prihaja tudi predvsem do delitve na vaši in naši. Tu bodo nekatera društva, ki bodo v neki interesni sferi financirana. Druga, ki bodo ravno tako delovala v javnem interesu pa bodo imela izrazito veliko težave s pridobivanjem sredstev.
Prosim mir v dvorani.
Zakon tudi, kot sem že uvodoma omenil, ne prinaša nobenih ustreznih rešitev na področju samozaposlovanja. To je za tisto, kar je Vlada dobila opomin. Jaz mislim, da bi morali obravnavo novele zakona o javnem interesu na področju kulture opraviti po rednem postopku z ustrezno splošno razpravo. In če bi bilo potrebno, tudi z ustrezno javno predstavitvijo mnenj. To bi bilo najbrž že zaradi naslova zakona in vsebine, ki ga prinaša, tudi potrebno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na glasovanje dajem naslednji sklep: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo se obravnava po skrajšanem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 27. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo zbor navedeni predlog zakona obravnaval po skrajšanem postopku. Prehajam na zahtevo skupine poslancev, da Državni zbor odloči o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora, da se predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije obravnava po skrajšanem postopku. Prosim za obrazložitev predloga za ponovno odločanje. Gospod Jože Tanko.
Hvala lepa. Spoštovani kolegi! Na julijski seji Državnega zbora smo predlagali zakon o kmetijskih zemljiščih. Tu je bilo povedano s strani koalicijskih poslancev, da bo Vlada prišla že do konca meseca avgusta z nekimi rešitvami, z nekimi zadevami s področja kmetijstva, da bomo te zadeve imeli možnost obravnavati na nek drugačen način, da bodo prišli sistemski predlogi. Nič od tega se ni zgodilo. Dogodila pa se je novela zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov, ki ga Vlada ni uskladila z nobeno izmed interesnih skupin. Tu protestirajo vsi, ki so na nek način poklicani in ki jih to področje delovanja tudi zadeva. Kar je hujše, ta zakon prinaša velike sistemske spremembe. Tukaj se ukinja nadzorni odbor sklada. Se pravi, da se ta funkcija, ki je do sedaj bila, in ta organ, ki je do sedaj bil, se ukinja in tudi se v celoti izloča Državni zbor. Kajti nadzorni odbor Sklada kmetijskih zemljišč je vsako leto redno poročal o delovanju Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov. S tem, ko se ta organ ukine, se v celoti podredi upravljanje tega sklada Vladi in Vlada bo tista, ki bo potem poročala Državnemu zboru, ne nek organ, ki je bil imenovan, da bo nadziral delo sklada in izvrševanje nalog v skladu, ampak Vlada bo tista, ki bo to po svoje preurejala. V primeru tega zakona prihaja tudi do prenosa [[....]] [[Nerazumljivo.]] . To se pravi, da prihaja tudi do reorganizacije [[....]]
Kolega Tanko, vi govorite o vsebini. Želeli bi izvedeti, zakaj mislite, da postopkovno to ni primeren način obravnave. Namreč [[...]]
Spoštovani gospod predsednik, najbrž vam je potrebno prebrati Poslovnik, ki določa obravnavo zakonov po skrajšanem postopku. Poslovnik izrecno določa, da se lahko po skrajšanem postopku obravnavajo samo zakoni, ki predstavljajo manjše spremembe, ukinitev zakona ali pa nekaj podobnega. Kadar pa zakoni prinašajo velike sistemske spremembe, pa teh zakonov ni mogoče, spoštovani predsednik Državnega zbora, obravnavati drugače kot po rednem ali nujnem postopku. To sem vam že razložil danes. Tu je potrebno dejansko spoštovati to, kar imamo zapisano v Poslovniku. Če se naredi reorganizacija, če se prenesejo pristojnosti, če se ukine nadzorna funkcija Državnega zbora, če se ukinjajo organi inštitucije, ja potem to niso manjše spremembe. Če se prenaša delitev in sprememba delitve koncesnin, to niso majhne spremembe. To so temeljne spremembe pri zakonu o kmetijskih zemljiščih oziroma o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov. Upam, da ste tisti, ki berete Poslovnik in vodite koalicijo v Državnem zboru vsaj toliko razsodni, da bomo znali zložiti, kaj gre po skrajšanem postopku in kaj ne. Sicer Poslovnika ne rabimo. Predpisov, po katerih dela Državni zbor ne potrebujemo. Če ne, se lahko čisto o vseh postopkih in obravnavah zadev, ki so pomembno bo Državni zbor dogovorite "pod lipco", niti Kolegija ni treba več sklicati. Spoštovani predsednik, mi smo predlagali, da se ponovno odloči o postopku zato, ker menimo, da so s tem kršena poslovniška določila v celoti. Lahko preberete poslovniške določbe, če ne jih bom jaz prebral, kdaj se lahko kakšen zakon obravnava po skrajšanem postopku. V primerih ko pa ni tako, je pa avtomatizem, da se zakon obravnava po rednem postopku ali v posebnih pogojih po nujnem postopku. V tem primeru, ko gre za temeljne vsebinske spremembe, pa tega zakona ni mogoče, razen če ne bo koalicija tako sklenila, obravnavati drugače kot po rednem postopku. Po skrajšanem postopku tega ni mogoče storiti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolegij je o tem razpravljal, v skladu s 142. členom Poslovnika je tudi sprejel odločitev za skrajšani postopek. Vi ste predlagali, da se o tem ponovno odloči na plenarni seji zbora. To se je tudi zgodilo. Imeli ste možnost, da obrazložite svoj predlog in moja naloga je, da dam na glasovanje sklep: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije se obravnava po skrajšanem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Postopkovno. Gospod Tanko, proceduralno.
Hvala. Samo da proceduralno utemeljim zadevo. Skrajšani postopek je lahko takrat, kadar gre za manj zahtevne spremembe in dopolnitve zakona, prenehanje veljavnosti posameznega zakona, manj zahtevne uskladitve zakona z drugimi zakoni glede na Evropsko unijo ali zaradi tega, ker je potrebno sprejeti spremembe zaradi zahteve Ustavnega sodišča. Nič od tega ni v tem zakonu. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Tanko. Če bi to povedali v utemeljitvi predloga prej tako kratko in jasno ter jedrnato svoje stališče bi bilo bistveno bolje. Hvala lepa. Mislim, da je bil posfestno zelo jasno in dobro utemeljen vaš predlog, zakaj se ne obravnava po skrajšanem postopku. Na vas, kolegice in kolegi, pa je, da o tem odločite. Zato dajem na glasovanje predlog sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije se obravnava po skrajšanem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 27. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo zbor navedeni predlog zakona obravnaval po skrajšanem postopku. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam 11. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Hvala lepa in lahko noč.