Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 28. izredno sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 58. člena ter prvega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: mag. Dejan Židan, Jelka Godec, mag. Marko Koprivc, dr. Matej Tašner Vatovec, dr. Franc Trček od 12. ure dalje, Iva Dimic od 12. ure dalje, Felice Žiža, Ferenc Horvát od 18. ure dalje, mag. Matej Tonin od 16. ure dalje, Jernej Vrtovec od 16. ure dalje, Tadeja Šuštar od 17.30 dalje, Luka Mesec, Željko Cigler, Franc Jurša od 16. ure dalje, Samo Bevk od 16. ure dalje. Na sejo so bili vabljeni tudi predstavniki Vlade. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 28. izredne seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 15. novembra 2019, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za širitev dnevnega reda nisem prejel. Zboru predlagam, da se za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje naprav. Glasujemo. Navzočih je 50 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red sprejet. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG PRIPOROČILA V ZVEZI Z ZAŠČITO PITNE VODE NA OBMOČJU LJUBLJANSKEGA VODONOSNIKA. Predlog priporočila je v obravnavo zboru predložila skupina 25 poslank in poslancev s prvopodpisanim Danijelom Krivcem. V zvezi s tem predlogom priporočila je skupina 25 poslank in poslancev s prvopodpisanim Danijelom Krivcem zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga priporočila dajem besedo predstavniku predlagatelja dr. Anžetu Logarju. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Lep pozdrav, poslanke in poslanci! Pozdrav ministru za okolje in prostor! V razvitem svetu, pa tudi ne, tudi tam, kjer velja zdrava kmečka pamet, velja, da odplak ne pelješ nad zbirališčem svoje pitne vode oziroma da kanalizacije ne hraniš nad svojim lastnim vodnjakom. Vendar pa Mestna občina Ljubljana nad vodovarstvenim zajetjem Kleče, ki nudi vodo Ljubljanski kotlini, to je skoraj 300 tisoč prebivalkam in prebivalcem pa tudi obiskovalcem Ljubljane, gradi kanalizacijski vod centralne čistilne naprave. Po mnenju civilnih iniciativ in nevladne okoljske organizacije Alpe Adria Green se projekt realizira na osnovi neprimernega prostorskega akta; in sicer na vodovarstvenem območju od Broda do Ježice. Alpe Adria Green, ki je v izboru najbolj neekološke osebnosti leta na vrh črne liste za leto 2018 uvrstila prav Mestno občino Ljubljana, je pred časom pripravil precej obsežno analizo, v kateri med drugim piše, citiram: »Grožnja onesnaževanja vodonosnika iz kanala C0 je objektivno prisotna. Poškodbe kanala C0 in iztekanje nevarnih odpadnih voda v vodonosnik bi oslabile njegovo funkcijo prečiščevanja vode iz reke Save. Ljubljana bi lahko izgubila ta nenadomestljivi vodni vir in ostala brez pitne vode.« Skrbi dejstvo, da Mestna občina Ljubljana gradi to kanalizacijo brez nekega jasnega načrta, po trasi, ki je že na videz, po ortofoto posnetkih popolnoma neprimerna, ne po najkrajši liniji, ampak preko meandrov, kar dodatno poveča nevarnost poškodb na omrežju; in da gradi na podlagi gradbenega dovoljenja, ki ga je po mnenju strokovnjakov dobila s prevaro. Okoljevarstveniki opozarjajo, da gre za gradnjo objekta na aktivni geološki prelomnici, kjer so potresi stalnica v daljših časovnih razdobjih, kar potrjuje tudi geološko poročilo, ki je priloženo k temu projektu in ugotavlja, da trasa ni najbolj primerna za izgradnjo takšnega objekta. Strokovnjaki s področja komunalnega inženirstva, geomorfologije, varstva okolja, hidrogeologije in drugih sorodnih strok so prav tako ocenili, da predvidena izvedba ne omogoča popolne nepropustnosti kanala za fekalije; in je zato pitna voda v prihodnje hudo ogrožena, če se bo ta projekt izpeljal do konca. To posebej opozarjam v luči dejstva, da je bila 17. novembra 2016 v Državnem zboru izglasovana dopolnitev Ustave s 70.a členom, med predlagatelji je bil med drugimi tudi aktualni minister za okolje in prostor; kjer piše: »Vsakdo ima pravico do pitne vode. Vodni viri so javno dobro v upravljanju države. Vodni viri služijo prednostno in trajnostno oskrbi prebivalstva s pitno vodo.« Če se z onesnaženjem zaradi nespametnega projekta pitna voda onesnaži, se s tem krši 70.a člen Ustave. Pravica do čiste pitne vode je ustavna kategorija, vse aktivnosti v zvezi z njo torej presegajo namen, kapacitete ali pa pristojnosti Mestne občine Ljubljana oziroma lokalnih oblasti in so stvar širšega javnega pomena, torej tudi stvar Državnega zbora in Vlade Republike Slovenije. Glede na navedeno prebivalce Mestne občine Ljubljana pa tudi vse tiste, ki v občini delajo ali pa so zgolj na obisku, upravičeno skrbijo nepravilnosti v postopku, ki povečuje nezaupanje v izgradnjo tega projekta in tudi v dobronamernost tega projekta. Lastniki kmetijskih zemljišč, ki nasprotujejo kanalizacijskemu kanalu C0 prek vodovarstvenega območja, so v bistvu v tem pogledu zadnji branik ustavnega varovanja pravice do pitne vode. Praktično vsak postopek pri izvajanju tega projekta priča o tem, da so bile kršitve, da so določene institucije umanjkale, niso opravile svojega dela, ali pa so kršile svoje normativne podlage in dopustile in še dopuščajo, da se projekt izvaja naprej. Kot sem rekel, čeprav naj bi kanalizacija tekla čez vodno zajetje, ta projekt po mnenju Arsa, po mnenju Ministrstva za okolje in prostor v preteklosti ne potrebuje presoje vplivov na okolje. Razumi, kdor more. V tem projektu se tudi ne spoštuje zasebne lastnine. Izvajalec del kot buldožer rovari po zasebnih zemljiščih, na katerih nima služnostne pravice, dela zunaj dovoljenja gradbenega dovoljenja, ki mu omejuje pas na šest metrov, prosto razpolaga s 16-metrskim prostorom, za sabo pušča mrtvico s kamni na rodovitnih kmetijskih zemljiščih. Tistim posameznikom, ki branijo svojo lastnino, pa s pomočjo sodstva grozi s 5 tisoč evrov odškodnine za vsak dan, ko želijo ohraniti lastno zemljišče. Naj vam povem, kaj je v enem od poslanskih vprašanj odgovorilo Ministrstvo za okolje in prostor v zvezi s kanalom C0 in njegovo lokacijo, citiram: »Kljub temu pa lahko ocenimo, da izbrana trasa predstavlja potencialno nevarnost za vodni vir, saj poteka neposredno preko ožjega vodovarstvenega območja s strogim režimom varovanja 2A, dotika pa se tudi najstrožjega vodovarstvenega območja.« Uradno mnenje Ministrstva za okolje in prostor. Uradno mnenje Ministrstva za okolje prostor. Sprašujem se, zakaj do sedaj ni nič v zvezi s tem naredilo. Morda je čakalo na to sejo, morda je čakalo na iniciativo Državnega zbora, da sprejme ustrezne sklepe, na podlagi katerih ministrstvo potem lahko ukrepa. Po mojem mnenju bi sicer moralo in lahko ukrepalo že po lastni iniciativi, ampak kot poslanec, kot izvoljenec ljudstva želim narediti vse, kar je v moji in kar je v naši moči, da poskrbimo za ustrezno podlago za ukrepanje. Zato predlagamo štiri sklepe, ki smo jih potrdili na odboru prejšnji teden. Moram priznati, da je bila zelo konstruktivna razprava, da so poslanci vseh poslanskih skupin razen Levice, ki so manjkali, ki so se opravičili, izpostavili prave dileme in prave teme. Upam, da bo ta duh prevladal tudi danes v tej dvorani in da bomo potrdili naslednje sklepe, in sicer: Državni zbor Republike Slovenije priporoča Vladi Republike Slovenije, da v okviru svojih pristojnosti takoj zagotovi spoštovanje ustavne in neodtujljive pravice do zasebne lastnine ter zaščito vseh virov pitne vode kot ustavno varovane kategorije s pripravo ustreznih zakonskih podlag in podzakonskih predpisov za izvrševanje 70.a člena Ustave Republike Slovenije. Naprej; Državni zbor priporoča Ministrstvu za okolje in prostor, da v okviru svojih pristojnosti in na podlagi pravnih sredstev, ki jih dopušča veljavna zakonodaja, nemudoma sprejme vse ukrepe, s katerimi bo pridobitve vse zahtevane dokumentacije o projektu in presoji vplivov na okolje zadržal oziroma ustavil gradnjo kanalizacijskega kanala C0 na spornem kraku od Broda od Ježice. Dalje; Državni zbor priporoča Ministrstvu za okolje in prostor, da v primeru ugotovljenih morebitnih nepravilnosti, ki bi izhajale iz rezultatov revizije postopka in drugih nadzorstvenih postopkov, sproži ustrezne postopke ugotavljanja kazenske, disciplinske in civilne odgovornosti. Državni zbor Republike Slovenije priporoča Ministrstvu za okolje in prostor, da preveri pravilnost postopkov umeščanja trase cevovoda v prostor. Spoštovani poslanke in poslanci, spoštovani minister; čas za besede in izmikanja je minil, sedaj je prišel čas za ukrepanje. Verjamem, da če bomo te sklepe potrdili in če jih bomo potrdili z veliko večino, bo Ministrstvo za okolje in prostor tudi ustrezno ukrepalo. Hvala.
Hvala lepa. Predlog priporočila je 15. novembra 2019 kot matično delovno telo obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Edvardu Pauliču. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 22. nujni seji 15. 11. 2019 kot matično delovno telo obravnaval Predlog priporočila v zvezi z zaščito pitne vode na območju ljubljanskega vodonosnika, ki ga je Državnemu zboru v zahtevi za sklic izredne seje Državnega zbora v obravnavo predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Danijelom Krivcem. V poslovniškem roku sta bila vložena amandmaja Poslanske skupine SDS k 1. in 2. členu. Med sejo sta bila vložena še amandmaja koalicijskih poslanskih skupin za novo 3. in 4. točko priporočila. Predstavnik Poslanske skupine SDS je v imenu predlagatelja podal dopolnilno obrazložitev k predlogu priporočila. V svojem izvajanju je podobno kot danes izpostavil več razlogov, iz katerih naj bi izhajala spornost gradnje kanalizacijskega voda preko vodovarstvenega zajetja Kleče, ki jo izvaja Mestna občina Ljubljana. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je poudarila, da amandmaja Poslanske skupine SDS ustrezno odpravljata pripombe, ki so jih imeli k predlogu priporočila. Predstavnik Ministrstva za okolje in prostor je izpostavil, da investitor še ni pridobil vseh gradbenih dovoljenj. Po podatkih, ki izhajajo iz opravljenih nadzorov Inšpektorata za okolje in prostor investitor izvaja dela na območjih, kjer imajo pridobljena pravnomočna gradbena dovoljenja. Na območjih, kjer gradbenih dovoljenj še nima, pa se gradnja ne sme izvajati. Inšpektorat je v preteklosti izvedel tudi nekaj nadzorov same gradnje kanala, ki pa so pokazali, da gradnja poteka v skladu s projekti za izvedbo in izdanimi gradbenimi dovoljeni; ter nepravilnosti ni ugotovil. Poudaril je, da je ministrstvo po opozorilih na sume o nepravilnosti pri izvedbi projekta nemudoma naročilo revizijo vseh postopkov. Revizija je pokazala na sum nepravilnosti v odločitvah in slabe prakse v postopkih, predvsem v smislu sledljivosti in kontrole, zato je minister že izdal navodila, kako prakse izboljšati. Izvajata se pregled postopka umeščanja projekta v prostor in pravni pregled zakonitosti izdanih odločb. Prav tako je bila naročena recenzija tehničnih rešitev projekta, razpis pa bo zaradi slabega odziva in neprimernosti ponudb treba ponoviti. Predstavnik Alpe Adria Green ter predstavnika krajanov so se v svoji predstavitvi stališč navezali na razpravo predlagatelja in izrazili nasprotovanje gradnje kanalizacijskega kanala preko vodovarstvenega območja. V razpravi je bila izražena enotna podpora poslank in poslancev k predlogu priporočila, saj je skrb za pitno vodo prioriteta, zato je treba pri tem projektu storiti vse, da se prepreči ogrožanje vodovarstvenega območja od Broda do Ježice. Glede na številne očitke o različnih nepravilnostih pri postopkih je nujno, da državne inštitucije v skladu s svojimi pristojnostmi te postopke revidirajo in ob ugotovitvi morebitnih napak poiščejo ustrezne rešitve glede nadaljnje izvedbe. Izpostavljeno je bilo tudi vprašanje kazenske, disciplinske in civilne odgovornosti ter vprašanje pravilnosti postopkov umeščanja trase cevovoda v prostor. Po razpravi je odbor sprejel amandmaje Poslanske skupine SDS k 1. in 2. točki ter amandmaja koalicijskih poslanskih skupin za novi točki 3 in 4 priporočila. Nato je glasoval še o vseh delih predloga priporočila skupaj in jih sprejel.
Hvala lepa. Za obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade, ministru za okolje in prostor Simonu Zajcu. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani poslanke in poslanci! Ohranjanje in varovanje nacionalnih bogastev in virov, največja možna zaščita vodnih virov, skrb za javni interes in skupno dobro so ključna načela, vgrajena v delovanje Vlade ter v delovanje Ministrstva za okolje in prostor. Z zapisom pravice do pitne vode v slovensko ustavo v letu 2016 je bila ta pravica v naši državi zaščitena na najvišji ravni. V že veljavni zakonodaji s področja varovanja okolja in voda pa so že določeni ukrepi in postopki, ki zagotavljajo, da načrtovani posegi ne bi niti začasno niti trajno vplivali na poslabšanje vodnega režima ali stanja voda. Kadar se načrtuje takšne posege, je treba v skladu z Zakonom o vodah predhodno pridobiti vodno soglasje ali mnenje, ki ga po natančni proučitvi projekta izda Direkcija Republike Slovenije za vode. Za vodna telesa, ki so namenjena za javno oskrbo s pitno vodo, se zaradi zaščite pred onesnaženjem, ki bi lahko vplivalo na zdravstveno ustreznost voda ali njeno količino, z uredbo Vlade določi vodovarstveno območje, na katerem se omeji ali tudi prepove dejavnosti, ki bi lahko količinsko ali kakovostno ogrozile stanje vodnih virov. Na teh območjih se lahko tudi zaveže lastnike zemljišč, da izvršijo ali dopustijo izvršitev ukrepov, s katerimi se zavaruje količina ali kakovost vodnih virov. Projekt, ki je sprožil današnjo razpravo v Državnem zboru, je projekt odvajanja in čiščenja odpadne vode na območju vodonosnika Ljubljanskega polja. Projekt se že izvaja. Priprava in usklajevanje projekta med tremi občinami, Ljubljano, Medvodami in Vodicami, Ministrstvom za okolje in prostor kot posredniškim organom, SVRK kot organom upravljanja in komisijo Jaspers je potekalo v letu 2015 in v letu 2016. Vlogo za sofinanciranje sta potrdila Ministrstvo za okolje in prostor ter SVRK, neodvisni strokovni pregled vloge. preden je bila posredovana na Evropsko komisijo, je opravila tudi komisija Jaspers. Evropska komisija je na podlagi pregleda vloge ter zahtevanih dodatnih pojasnil v avgustu leta 2017 potrdila projekt z izdajo izvedbenega sklepa o odobritvi finančnega prispevka za velik projekt odvajanja in čiščenja odpadne vode na območju vodonosnika Ljubljanskega polja. Ministrstvo za okolje in prostor je potem novembra 2017 izdalo sklep o sofinanciranju projekta. Občine so oktobra 2017 posredovale investicijski program in sklepe o potrditvi le-tega. V proračunu je bil nato odprt načrt razvojnih programov, projekt je bil vnesen v informacijski sistem e-MA. Projekt je razdeljen v tri dele in je v različnih fazah izvajanja. Pogodbe z izvajalci za prvi in drugi del projekta so podpisane, kontrola postopkov javnega naročanja je bila izvedena, pogodbe o sofinanciranju za prvi in drugi del projekta so tudi podpisane. Gradnja za prvi del projekta poteka, za drugi del je v izdelavi projekt za pridobitev gradbenega dovoljenja, pridobljeno je delno gradbeno dovoljenje in potekajo pripravljalna dela. Pričela se je tudi gradnja na posameznih delih tretjega dela projekta. Del projekta poteka preko ljubljanskega vodonosnika, kjer je določeno vodovarstveno območje in vodovarstveni režimi z Uredbo o vodovarstvenem območju za vodno telo vodonosnika Ljubljanskega polja. V zvezi z gradnjo cevovodov za odpadno vodo uredba določa pogoje gradnje na območju predvidenega odvodnega kanala C0. Gradnja cevovodov za odpadno vodo je na vodovarstvenih območjih 2A, 2B, 3A in 3B dovoljena, če so v postopku izdaje vodnega soglasja za gradnjo preverjeni vplivi na vodni režim in stanje vodnega telesa ter je izdano vodno soglasje; pri čemer pa mora biti cevovod, po katerem se očiščena odpadna voda odvaja v vodotok, izveden tako, da je preprečeno ponikanje v podzemno vodo ali zajetje; pred uporabo preverjena vodotesnost interne kanalizacije s standardiziranimi postopki; in za javno kanalizacijsko omrežje – pred uporabo preverjena vodotesnost v skladu s standardiziranimi postopki. Direkcija Republike Slovenije za vode je v letu 2018 izdala vodno soglasje ter mnenje o vplivu gradnje na vodni režim in stanje voda. Vodno soglasje in mnenje sta pravnomočni. Gradnja cevovoda pa je dopustna šele na podlagi pravnomočnega gradbenega dovoljenja. Eden od ključnih materialnih pogojev za pridobitev gradbenega dovoljenja je izkazana pravica graditi, kar se v postopku izdaje gradbenega dovoljenja načeloma izkazuje kot lastninska ali služnostna pravica. Po podatkih, s katerimi razpolagamo, Mestna občina Ljubljana kot investitor še ni pridobila vseh gradbenih dovoljenj za celoten potek cevovoda. Po podatkih, ki izhajajo iz upravnih nadzorov Inšpektorata za okolje in prostor, investitor izvaja dela na območjih, kjer ima pridobljena pravnomočna gradbena dovoljenja. Investitor del ne more in ne sme izvajati na delih, kjer gradbenih dovoljenj še nima pridobljenih. Inšpektorat za okolje in prostor je izvedel že več nadzorov gradnje povezovalnega kanala C0, ki pa so pokazali, da gradnja poteka v skladu s projekti za izvedbo in izdanimi gradbenimi dovoljenji. Nepravilnosti ni ugotovil. Od skupno šestih nadzorov so bili štirje inšpekcijski postopki že ustavljeni, dva še potekata. Vlada se zaveda pomembnosti obravnavane problematike z vidika stvarnopravnih razmerij glede posameznih zemljišč, po katerih ali ob katerih je določena trasa kanalizacijskega kanala, ter tudi vprašanje javnega interesa z vidika presoje vplivov na okolje. Ministrstvo za okolje in prostor se je takoj, ko je bilo opozorjeno na sum o nepravilnosti pri izvedbi projekta kanala C0, odzvalo in pristopilo k aktivnostim, s katerimi nameravamo raziskati celoten proces dogajanja. Ugotoviti je treba, ali je v postopkih umeščanja v prostor in izdelave dokumentacije prišlo do takšnih nepravilnosti, katerih posledica bi dejansko lahko povzročila ogrožanje vodonosnika Ljubljanskega polja in pitne vode prebivalcem Ljubljane. Naročil sem revizijo postopkov, ki jih je vodilo ministrstvo, recenzijo tehničnih rešitev projekta, pregled postopka umeščanja projekta v prostor in pravni pregled zakonitosti izdanih odločb. Revizija je pokazala na sum nepravilnosti v odločitvah in sum slabih praks v postopkih, predvsem v smislu sledljivosti in kontrole; zato sem že izdal navodila organom v sestavi, da se te prakse izboljšajo in kako naj jih izboljšajo. Zaradi skrbi za vodonosnik je ministrstvo izvedlo javno naročilo za recenzijo tehničnih rešitev kanala C0. Razpis žal ni bil uspešen zaradi slabega odziva ter neprimernosti prispelih ponudb, zato ga bomo ponovili. Pregled postopka umeščanja projekta v prostor in pravni pregled zakonitosti izdanih odločb pa že potekata. Na podlagi ugotovitev bodo sprejete odločitve, ki bodo odgovorne in zakonite. Ocenjujemo, da je nekaj časa še na razpolago, saj se dela na celotni trasi ne izvajajo, ker investitor še ni pridobil vseh gradbenih dovoljenj. Skrb za okolje in skrb za vodne vire pitne vode je ključno vodilo Ministrstva za okolje in prostor. Delati po pravilih, ki jih določajo zakoni, pa prav tako. Ta pravila morajo veljati za vse. In če se bodo izkazale nepravilnosti v delu ministrstva, občin ali drugih organov v preteklosti, se bomo do vseh opredeljevali po popolnoma enakih standardih. Sočasno se zavedamo tudi odgovornosti do proračunskih sredstev, saj so v projekt investirana pomembna evropska in državna finančna sredstva. Trudili se bomo zaščititi tudi ta sredstva. A še enkrat poudarjam, da v skladu z vsemi predpisi, z vsemi standardi in dobro prakso naše ministrstvo dejansko že izvaja vse sklepe, ki jih je prejšnji petek sprejel Odbor Državnega zbora za infrastrukturo in okolje in ki so predlagani v sprejetje na današnji seji Državnega zbora. Bo pa, če bodo sklepi sprejeti na današnji seji Državnega zbora, to pomembna podpora Vladi in ministrstvu pri izpeljavi vseh aktivnosti, katerih namen je natančna preveritev že izvedenih postopkov in ugotovitev dejanskega stanja. Z vso skrbnostjo pa se spremljajo tudi postopki, ki so v tem trenutku še v teku, ker, kot sem že povedal, investitor za celotno traso še ni pridobil vseh gradbenih dovoljenj. Delo na Ministrstvu za okolje in prostor poteka proaktivno. Vsem občinam in investitorjem je na voljo tudi naša strokovna pomoč in podpora. Vse naše aktivnosti so usmerjene v zaščito vode in odpravo dvomov. Posebno skrb vlagamo v to, da se v postopkih in odločitvah ne bi storile napake, ki bi kljub dobremu namenu lahko zaradi naglice ali pa pravne oziroma postopkovne nepravilnosti potem imele negativne učinke. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavil Gregor Perič. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, minister, državni sekretar, lep pozdrav vsem! Voda je nujna za življenje vsakega živega bitja in neprecenljiva dobrina, ki mora biti zagotovljena vsem. V Sloveniji je pravica do pitne vode od leta 2016, ko smo poslanci soglasno oziroma brez glasu proti potrdili dopolnitev Ustave, človekova pravica, ki je zaščitena na najvišji pravni ravni. V SMC tudi danes menimo, da je vpis pravice do pitne vode v Ustavo izjemnega pomena za našo državo. Ugotavljamo pa, da se danes na podlagi tega dopolnila Ustave na dnevni red Državnega zbora vedno pogosteje uvrščajo tudi zadeve iz pristojnosti lokalnih skupnosti. Danes bomo tako razpravljali o zaščiti pitne vode na območju ljubljanskega vodonosnika. Konkretno gre za projekt gradnje kanalizacijskega voda, investitor katerega je Mestna občina Ljubljana. Nemara se zato zastavlja vprašanje, ali to vprašanje sploh sodi v pristojnost Državnega zbora. V SMC se nam zdi pomembno, da o tej zadevi razpravljamo predvsem z vidika pitne vode kot ustavno varovane pravice. Ne glede na to, da so priporočila lokalno obarvana, pa je čista pitna voda brez barve, vonja in okusa. Na matičnem odboru smo tudi poslanci dokazali, da v primeru, ko govorimo o zaščiti pitne vode, barva naših političnih nazorov v resnici ni pomembna. V zvezi s projektom gradnje kanalizacijskega kanala C0 se vrstijo številna opozorila lokalnih prebivalcev in okoljevarstvenih organizacij, da je bilo samo načrtovanje projekta neustrezno, njegova izvedba pa izjemno problematična. Tudi v SMC se sprašujemo, kako je možno, da lahko nekdo gradi kanalizacijo nad vodonosnikom, ob tem da presoja vplivov na okolje nikoli ni bila sploh izvedena. Vsakemu je lahko jasno, da tukaj nekaj smrdi. Zato smo seveda veseli, da je aktualno vodstvo Ministrstva za okolje in prostor že pristopilo k razjasnitvi vseh odprtih vprašanj glede tega. Sama postopkovna revizija je že zaključena in je pokazala na sum nepravilnosti pri odločitvah ter na slabe prakse v postopkih. Ministrstvo je zato naročilo tudi pregled postopkov umeščanja v prostor ter pravni pregled zakonitosti izdanih odločb. Žal pa je bil javni razpis za recenzijo tehničnih rešitev projekta neuspešen in ga bo moralo ministrstvo ponoviti. Kot vidimo, je Ministrstvo za okolje in prostor že naredilo konkretne korake v smeri razjasnitve vseh okoliščin glede gradnje kanalizacije C0. Na matičnem odboru je SMC predlagana priporočila tudi podprl. Še več, koalicijske poslanske skupine smo predlagale dve dodatni priporočili, saj ocenjujemo, da je projekt problematičen z več vidikov in da mora za morebitne nepravilnosti tudi nekdo odgovarjati. Poslanci SMC bomo predlagana priporočila tudi tokrat podprli. Prepričani smo, da bodo Ministrstvu za okolje in prostor dala še dodaten zagon, da brez kakršnihkoli dvomov ugotovi, ali je prihajalo do nepravilnosti pri načrtovanju in pri sami izvedbi projekta gradnje kanalizacije. Varna oskrba s pitno vodo je izjemnega pomena in naloga vsake lokalne skupnosti je, da vsak vir pitne vode zavaruje pred onesnaženjem. Ne pozabimo, preventiva je boljša kot kurativa in v tem primeru to še kako drži. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica nam bo predstavila Nataša Sukič. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Kolegice in kolegi! Gradnja kanalizacijskega kanala poteka preko vodonosnika, iz katerega se s pitno vodo oskrbuje naše največje mesto Ljubljana. Kot je to v velikih infrastrukturnih projektih že običaj, smo tudi v tem primeru postavljeni pred politiko izvršenih dejstev. Predlagane rešitve se preučijo površno, slabo, podobno je z alternativnimi rešitvami, če se te sploh kdaj preučijo. O primernosti rešitev pa se sprašujemo šele, ko je gradnja že v teku, ko bagri in valjarji že meljejo. Pa poglejmo. Gradnja kanalizacijskega voda C0 je razbita na več delov in za vsakega med njimi je treba pridobiti posebno gradbeno dovoljenje. Gradnja je že v teku na delih, kjer je dovoljenje pridobljeno, medtem ko se na drugih delih čaka in sploh ni jasno, ali bo za pridobitev gradbenega dovoljenja potrebna presoja vplivov na okolje. Na enem delu je bilo gradbeno dovoljenje izdano za nezahteven objekt, ki presoje ne potrebuje; kasneje je bilo spremenjeno v zahteven objekt, presoje pa še zmeraj ni. Z gradnjo na delih, kjer projekt že poteka, se ustvarja pritisk na odločevalce v ostalih postopkih izdaje gradbenih dovoljenj, češ ne boste sedaj ustavili projekta, ko je že skoraj vse narejeno; ali ne boste sedaj ustavili gradnje, ko pa je bilo iz državnega proračuna za dele izplačanih že skoraj 14 milijonov evrov; ne boste sedaj ustavili gradnje, ko so že odobrena evropska sredstva. Tako to gre, tipičen primer politike izvršenih dejstev, ne le v tem primeru. Ta folklora se je udomačila ob pravzaprav vseh večjih infrastrukturnih projektih, od gradnje šestega bloka Termoelektrarne Šoštanj do vlaganj v drugi blok nuklearke, od gradnje avtocest do drugega tira. Je pa tokrat nekaj vendarle drugače. Kanalizacijski vod se gradi čez najstrožje vodovarstveno območje in prav mogoče je, da bi s tem lahko bila ogrožena nemotena preskrba glavnega mesta s pitno vodo. Vod prečka vodonosnik, to je podvodni tok Save s pritoki, ki predstavljajo zalogo pitne vode izjemne kakovosti, ki je praviloma ni treba čistiti in je izjemnega pomena za celotno ljubljansko urbano regijo. Zaradi prečkanja vodonosnika se uporabljajo nadstandardni materiali in tehnologija, ki povečuje stroške gradnje. A kljub temu ni mogoče v celoti odpraviti tveganja za dolgotrajno onesnaženje vodonosnika v primeru naravnih in drugih nesreč ali morebitnih napak pri sami izvedbi gradnje. Zaradi številnih pritožb in pomislekov sta bili sproženi dve recenziji projekta, in sicer revizija sklepa Arso, skladno s katerim ni bilo treba izvesti presoje na okolje, in recenzija projektne dokumentacije za gradnjo kanala C0. Absurdno je, da se je Ministrstvo za okolje in prostor odločilo za recenzijo projektne dokumentacije kot dodaten previdnostni ukrep šele potem, ko so se gradbena dela za izgradnjo tega kanalizacijskega voda že pričela. Odločitev o recenziji dokumentacije sicer lahko pozdravimo, a v zvezi s to recenzijo se takoj pojavi več vprašanj. Kako to, da MOP z vsemi agencijami in direkcijami vred, od Agencije za okolje do Direkcije za vode, te recenzije ni sposoben sam izvesti? Ne samo to, v več kot pol leta od sprejetja odločitve o recenziji niso bili sposobni najti privatnika, ki bi to storil namesto njih; in stroji nemoteno meljejo naprej. In meandrasti kanalizacijski vod preko najstrožjega vodovarstvenega območja se gradi naprej. In kaj bo, ko bo recenzija končno pripravljena? Bodo kakšni učinki te recenzije v primeru, če bi se ugotovilo, da je gradnja tega kanalizacijskega voda dejansko potencialno škodljiva?! Se bo do sedaj zgrajene objekte morda porušilo?! Bo kdorkoli odgovarjal za to, da so se zapravljali milijoni za nekaj, kar bi se na koncu utegnilo izkazati za ogrožajoče za vodonosnik?! Vprašanja so retorična in odgovore nanje lahko predvidimo na podlagi dogajanj v zvezi z največjimi infrastrukturnimi projekti v preteklosti. Zaskrbljeni nad gradnjo omenjenega kanalizacijskega voda smo v Levici na ministra za okolje in prostor naslovili pisno poslansko vprašanje, v katerem smo vprašali: Ali je bila v fazi priprave projekta oziroma pozneje preverjena tudi možnost povečanja zmogljivosti čistilne naprave na Brodu oziroma izgradnja nove na isti ali bližnji lokaciji, s čimer bi odpadla potreba po gradnji kanala čez vodonosnik? Tudi o tej možnosti se je govorilo. V opcijski analizi študije izvedljivosti, ki so jo pripravili upravičenci projekta – Mestna občina Ljubljana, Občina Medvode in Občina Vodice –, so bile za prvi del projekta nadgradnje sistema odvajanja komunalne odpadne vode v občinah Medvode in Vodice ter izgradnja povezovalnega kanala C0 v Mestni občini Ljubljana obravnavane štiri variante. Tri od teh so vključevale tudi rekonstrukcijo in povečanje čistilne naprave ČN Brod. Obravnavane variante so bile primerjane glede na finančna merila, okoljska merila in merila z vidika podnebnih sprememb. Po vseh teh merilih je bila gradnja kanalizacijskega voda čez najstrožje vodovarstveno območje ugodnejša od alternativ. Razumi, če moreš. Čeprav ne razpolagamo s točnimi podatki, pa s finančnega vidika lahko upravičeno podvomimo, da je zapiranje ene čistilne naprave in gradnja dolgega kanalizacijskega voda do druge finančno bolj smotrna odločitev. Kaj pa okoljska merila? Zanimivo. V bistvu je to isto ministrstvo, ki brani izbor variante, ki predvideva odvajanje fekalnih vod preko vodnega zajetja, naročilo revizijo projektne dokumentacije tega projekta. Kar se tiče podnebnih sprememb, pa se postavlja vprašanje, kako ima zapiranje obstoječih čistilnih naprav in gradnja novih kanalizacijskih vodov manjši ogljični odtis od nadgrajenih starih naprav. Kup novih vprašanj torej, ki naravnost kličejo po nadaljnjih revizijah. Na projektu mrgoli nejasnosti in dvomljivih rešitev. Od tega, da je nadgradnja obstoječe čistilne naprave okoljsko manj smotrna od odvajanja fekalnih vod preko vodovarstvenega območja; do tega, da se gradi meandrasti vod namesto voda, ki bi šel v ravni črti po najkrajši poti od točke A do točke B z največjim možnim naklonom, s čimer bi se možnost onesnaženja vsaj zmanjšala, če ne že povsem preprečila. Kljub nedorečenostim, kljub vsem tem nejasnostim pa je ena stvar vendarle kristalno jasna. Vse dokler se vse to ne razčisti, je treba nadaljevanje gradnje kanalizacijskega voda čez najstrožje vodovarstveno območje ustaviti; ne na posameznem delu, ampak v celoti. Javni interes zaščite čiste pitne vode je enostavno prevelik. In le če se izkaže, ko se izkaže, da zares ni nobenih, ampak zares nobenih možnosti, da bi lahko fekalne vode iz te kanalizacije onesnažile vodovodno zajetje, se z gradnjo lahko nadaljuje, šele takrat. Zato bomo v Levici predlog priporočila, da se gradnja spornega vodovoda do pridobitve vse zahtevane dokumentacije zadrži, podprli. Menimo, da gre za dobro priporočilo, ki bi moralo, če bo upoštevano, imeti neposredne materialne učinke. Prav tako bomo podprli priporočilo, da naj Ministrstvo za okolje in prostor v primeru ugotovljenih morebitnih nepravilnosti, ki bi izhajale iz rezultatov revizije postopka in drugih nadzorstvenih postopkov, sproži ustrezne postopke ugotavljanja kazenske, disciplinske in civilne odgovornosti. Prav tako bomo podprli priporočilo, da Ministrstvo za okolje in prostor preveri pravilnost postopkov umeščanja trase cevovoda v prostor. Tudi ti priporočili sta jasni in konkretni ter imata neposredne materialne učinke, če bosta upoštevani. Lahko bi podprli tudi del priporočila, ki se nanaša na priporočilo Vladi, da zaščiti vse vire pitne vode. Lahko, če to ne bi bilo vezano na to, da mora Vlada zagotoviti spoštovanje, citiram, »ustavne in neodtujljive zasebne lastnine«. Predlog tega priporočila ne bi imel nobenih materialnih učinkov, ker si vlada to pač interpretira po svoje in bo tako ali tako trdila, da to že dela. V luči tega je to priporočilo brezpredmetno. Drugič. Zasebna lastnina, dasiravno je »sveta krava« našega ustavnega reda, ima svoje omejitve celo po Ustavi. Ob njenem pridobivanju in uživanju mora biti namreč zagotovljena njena okoljska, socialna in ekološka funkcija. In ja, v imenu javnega interesa lahko država zasebnega lastnika tudi razlasti. V priporočilu tukaj umanjkajo materialni učinki, ohranjeni so samo še ideološki učinki fetišiziranja zasebne lastnine, ki je v kapitalističnem gospodarstvu temelj izkoriščanja človeka po človeku. Bistveno je, da se gradnja kanalizacije čez najstrožje vodovarstveno območje zaustavi, dokler se onkraj vsakega dvoma ne razčisti, da projekt, tako kot je zasnovan, ne bo nikoli mogel ogroziti enega največjih in najpomembnejših virov pitne vode v državi. Bistveno je, da če so ugotovljene nepravilnosti in nezakonitosti, odgovorne osebe za to tudi kazensko odgovarjajo. Tuljenje po zaščiti zasebne lastnine pa je zgolj nepotrebno ideologiziranje, ki v ničemer ne pripomore k razčiščevanju celotne zadeve, kvečjemu po nepotrebnem odvrača pogled od bistvenega. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavila Tadeja Šuštar. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Krščanski demokrati podpiramo razvoj občin. Zavzemamo se za gospodarski razvoj in čisto okolje. Za oboje sta potrebni kvalitetna komunalna opremljenost in čiščenje odpadkih voda, pri tem pa je pomembno, da se upošteva okoljske zahteve. Menimo, da kanalizacijski vod na območje vodnega vira ne sodi. S tem v zvezi so še posebej problematični indici, da Mestna občina Ljubljana za izvedbo gradbenih del izgradnje kanala C0 ni pridobila vseh potrebnih upravnih dovoljenj oziroma se je poskusila izogniti celostni presoji vplivov na okolje. Na primeru Ljubljane menimo, da bi bilo treba v okviru predinvesticijske zasnove narediti analizo obeh variant – izgradnje kanalizacije C0 ali Celovška cesta. Ker se je vodstvo Mestne občine Ljubljana samovoljno odločilo za varianto C0, ki poteka preko ljubljanskega vodonosnika, pa menimo, da bi bilo nujno treba opraviti celostno presojo vplivov na okolje za omenjeno traso izgradnje kanalizacijske cevi. V Novi Sloveniji – krščanskodemokratski sredini smo zelo zaskrbljeni zaradi namigov, ki kažejo, da je Mestna občina Ljubljana pri zasnovi projekta namenoma zaobšla celostno presojo vplivov na okolje. S tem pa ogroža izvedbo projekta in čisto pitno vodo za skoraj 300 tisoč ljudi v prestolnici. Takšno vodenje projektov je nesprejemljivo in ga v Novi Sloveniji ostro obsojamo. Projekt izgradnje kanalizacije podpiramo, vendar je nujno treba izbrati tehnično rešitev, ki ne bo ogrožala čiste pitne vode. Namesto tega pa se pojavljajo še dodatni problemi z izgradnjo kanalizacijskega kanala na območju ljubljanskega vodonosnika. Naj jih v nadaljevanju navedem. Kanalizacija gre preko najpomembnejšega vodonosnika, kjer je vodno zajetje za kar 300 tisoč prebivalcev. V primeru izlitja fekalne vode iz kanalizacijske cevi, kjer so tla prodnata, bi prišlo do direktnega prepuščanja v vodonosnik in s tem hudega onesnaženja pitne vode. Problem prav tako predstavlja zelo visoka višina talne vode. Dejansko poteka kanalizacija dva metra pod površjem in večkrat na leto je podtalnica na tem območju visoka. Zaradi tega bi bila večkrat na leto kanalizacijska cev pod vodo. Prav tako je teren geomehansko nestabilen, kar pomeni, da so možni posedki zemlje. Velik problem predstavlja tudi neurejeno soglasje lastnikov zemljišč. Kanalizacijska cev je speljana po javnih poteh zaradi tega, da ni bilo treba iskati soglasij zasebnih lastnikov. To je gradnjo pocenilo in bi bila izvedba hitrejša, po drugi strani pa ima kanalizacija ogromno lomov in je napeljana kot kača – cikcak. To pa je neugodno, kajti vsi lomi so potencialne kritične točke in tam lahko iztekajo fekalne vode. Prav tako pa obstajajo namere, da je pri pridobitvi gradbenega dovoljenja Mestna občina Ljubljana celoten projekt pocenila. Projekt je po delih razdelila tako, da ni bilo treba pridobivati in izdelati celostne presoje vplivov na okolje, ki se zahteva za tako velike projekte. Pri izvedbi del so izvajalci naleteli na nove težave. Javne poti so ozke in Mestna občina Ljubljana je že začela posegati na sosednja zemljišča, kjer pa nima urejenih služnosti oziroma soglasij lastnikov. Glede na izpostavljene nepravilnosti je Mestna občina Ljubljana začela zaradi pritiska v javnosti ukrepati, kar pa problema ne rešuje. Pod kanalizacijski vod so dodali lovilno kanaleto za lovljenje morebitnih izcednih fekalnih voda. Problem te kanalete je, da je smejo betonirati, ker je v varovalnem pasu vodonosnika. Toliko nepravilnosti, kot se dogaja pri tem projektu, ni mogoče niti prešteti – od zlorabe gradbenega dovoljenja, ki je pridobljeno nezakonito, do nespoštovanja lastninskih pravic in nedelovanja inšpekcije. V igri je nekaj milijonov evrov subvencij iz evropskih skladov, ki naj bi jih dobila Mestna občina Ljubljana, če ji bo uspelo zgraditi kanalizacijski kanal v dveh letih. Spet se pojavlja vprašanje, ali bo prevladala moč kapitala na osveščenostjo in dolgoročno okoljevarstveno naravnanostjo. Projekt za kanal C0 naj bi bil v nasprotju z evropsko direktivo in uredbo Evropskega parlamenta, saj bi se v primeru izgradnje v tem občutljivem kmetijskem območju ob reki Savi in v neposredni bližini Kleč zadrževala velika količina odpadnih voda, zato bi bila tveganja za onesnaževanje vodonosnika in podtalnice prevelika. Mestni odbor Nove Slovenije Ljubljana je bil prvi, ki je na te pomanjkljivosti opozoril in zahteval spremembo projektov v okviru pristojnega odbora mestnega svęta. V Novi Sloveniji menimo, da je kvalitetna pitna voda nekaj, kar mora biti prioriteta vseh nas. Naša pitna voda je med najkvalitetnejšimi. Voda iz Kleč po pričevanju zaposlenih ne potrebuje nobene kemične ali tehnične obdelave pred črpanjem v vodovodno omrežje. V Novi Sloveniji menimo, da bi morala biti sedaj prioriteta vseh politikov in državljanov, da naš vodonosnik ohranimo in preprečimo gradnjo na tej lokaciji. Prav tako pa smo mnenja, da je treba gradnjo takoj prekiniti, dokler ne nastane še večja gospodarska škoda, predvsem na zemljiščih in tudi pri morebitnih vračilih evropskih sredstev. Kanal C0 sploh ni potreben, ker so ustrezne dosedanje alternative veliko bolj okoljevarstveno zastavljene kot pa sedanja trasa. Zamegljevanje dejstev pa predstavljajo tudi izjave direktorja podjetja Voka Snaga Krištofa Mlakarja, da bo ta kanal pomenil odvajanje odpadnih voda novih priključkov. Novi priključki pa se sploh ne povezujejo na ta kanal, ampak na staro omrežje, ker so znotraj naseljenih območij. Ob vsem tem pa se v Novi Sloveniji sprašujemo, kako je možno dobiti okoljsko soglasje za tako velik kanal, za širitev pokopališč v Šentvidu in Stožicah pa ne; niti za žarne pokope. Na šentviškem pokopališču ne smejo prestaviti zidu zaradi domnevnega vpliva na podtalnico. Na drugi strani pa dovolijo gradnjo kanalizacijske cevi čez vodonosnik za skoraj 300 tisoč prebivalcev Ljubljane. Očitno smo pravico do varne pitne vode vpisali v Ustavo in tam tudi obstali. V Poslanski skupini Nova Slovenija bomo priporočila za zagotovitev ustavne pravice do pitne vode za vse prebivalce Ljubljane in za zaustavitev gradnje kanala C0 do pridobitve vseh upravnih dovoljenj podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Današnja izredna seja Državnega zbora je neposredno povezana s temo, ki jo v SAB doživljamo kot posebej pomembno. Prav na pobudo naše stranke smo pravico do pitne vode leta 2016 zapisali v Ustavo. Vedeli smo, kako pomembno je, da se vodne vire zaščiti pred privatizacijo in da mora vodooskrba prebivalstva imeti absolutno prednost pred ostalimi rabami vode. Živimo v časih, ki od nas terjajo, da vodo in pravico do nje zaščitimo na najvišji možni ravni. Kar se danes zdi samoumevno, je lahko jutri težava izjemnih razsežnosti. In če je nekaj samoumevno nam, ne pomeni, da bo tudi našim zanamcem, še posebej če vemo, da bo leta 2030 povpraševanje po pitni vodi preseglo njeno razpoložljivost. Za zapis pravice do pitne vode v Ustavo sta bili potrebni več kot dve leti dela. A s tem zgodba še ni končana. Od takrat so minila tri leta, a zakonodaje, s katero bodo v celoti ustavne spremembe dejansko konkretizirane, še ni na mizi. To pomeni, da se tudi predpisi ne izvajajo tako, kot bi bilo treba. Zato si v Poslanski skupini SAB želimo, da se to področje čim prej uredi. Pravica do pitne vode je neločljivo povezana z varstvom vodnih virov. Debata o zaščiti vodovarstvenih območij je še posebej odmevala na širšem območju Ljubljane v času predvolilnih aktivnosti za lokalne volitve 2018. Kajti ni skrivnost, da prebivalci Ljubljane pijejo kakovostno vodo- Lahko so ponosni na zanesljive vire, ki bodo oskrbo z vodo zagotavljali tudi prihodnjim generacijam. Dostop do pitne vode je neločljivo povezan z zbiranjem in predelavo odpadnih voda. Odpadne vode pa niso samo fekalije, ampak tudi meteorne vode, industrijske odplake in podobno. Naj dodam, da pogoj za priključitev na kanalizacijsko omrežje vedno poda upravljavec, v tem primeru podjetje Voka. In upravljavec je tisti, ki v določenih primerih, denimo industriji, pogojuje predhodno predelavo odpadne vode pred izpustom v kanalizacijski sistem. V osrčju razprave, ki jo bomo opravili danes, je projekt odvajanja in čiščenja odpadne vode na območju vodonosnika Ljubljanskega polja, ki ga izvaja Mestna občina Ljubljana. Gre za projekt, ki ga je avgusta 2017 odobrila Evropska komisija in katerega vrednost je ocenjena na več kot 110 milijonov evrov ter obsega izgradnjo nove centralne čistilne naprave, obnovo in nadgradnjo kanalizacijskega omrežja v prestolnici in aglomeracijo. Projektu se očita kup nepravilnosti, ki jih na tem mestu ne bom podrobneje povzemal, saj so to storili že moji predhodniki. Velja pa poudariti enega glavnih očitkov predlagatelja seje in okoljevarstvenih organizacij. To je trajnostno varovanje ključnega vira pitne vode za glavno mesto. Gre za strateško, okoljsko, zdravstveno in obrambno dolžnost Republike Slovenije in mesta Ljubljane. Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je skupaj z Odborom za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano razpravo na to temo opravil že maja letos in ponovno pretekli teden. Na obeh sejah so bili prisotni tudi predstavniki civilne družbe in nevladnih organizacij, ki ostro nasprotujejo delu projekta obdelave odpadnih voda v Mestni občini Ljubljana. Konkretneje oporekajo trasi povezovalnega kanalizacijskega cevovoda preko ljubljanskega vodonosnika med Vodicami in Ljubljano. Za kanalizacijski vod je sicer Mestna občina Ljubljana pridobila pravnomočna gradbena dovoljenja. Že na odboru pretekli teden sem povedal, da nas zadeve z umeščanjem voda čez ljubljanski vodonosnik v Poslanski skupini SAB zelo skrbijo; opozoril pa sem tudi na dejstvo, da se mi kot gradbenemu inženirju poskusi zlorabe dejstev glede kakovosti izvedbe in prikazovanja poškodb zdijo nedopustni. Ministrstvo za okolje in prostor je že izvedlo določene postopke in terenske oglede, saj je želelo ugotoviti nepravilnosti s strani investitorja. Izkazalo se je, da se gradnja izvaja skladno z veljavnimi gradbenimi dovoljenji in na zemljiščih, na katerih je bila pridobljena pravica graditi. Zaskrbljujoči pa so izsledki revizije postopkov, ki jih vodi MOL, saj so ti pokazali sum nepravilnosti in slabe prakse pri sledljivosti in nadzoru. Vsaj do določene mere se torej kaže, da je skrb Ljubljančanov upravičena in da moramo projektu nujno posvetiti pozornost. Dejstvo torej je, da določena vprašanja ostajajo odprta. Na seji odbora pretekli teden smo člani o njih opravili konstruktivno debato. Verjamem, da nas je pri tem vodila predvsem skrb, da je treba slehernemu posamezniku in prihodnjim generacijam zagotoviti kakovostno pitno vodo. Poslanci Poslanske skupine SAB bomo predlagana priporočila soglasno podprli, saj čutimo obvezo do državljanov Republike Slovenije in menimo, da je podpora pri priporočilih ključnega pomena za odpravo dvomov, ki v zvezi s tem projektom vznikajo že dalj časa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Ivan Hršak. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister, državni sekretar s sodelavcem, spoštovani kolegice in kolegi! V Republiki Sloveniji smo se v primerjavi z ostalimi evropskimi in celo mnogimi svetovnimi državami izjemno hitro zavedeli pomena varovanja in dostopa do pitne vode. Z namenom zaščite tega najdragocenejšega naravnega vira pred komercializacijo smo pravico do pitne vode v prejšnjem mandatu celo zapisali v našo ustavo. Ko smo opazovali dogajanje v sosednjih državah, ki so vodo že skomercializirale, kar je ceno te za življenje nujne dobrine nenormalno dvignilo in naredilo nedostopno socialno šibkejšim, smo po mnenju Poslanske skupine Desus z zapisom ustavne pravice do pitne vode odreagirali na edini primeren način. Že ob spreminjanju ustavnega zakona smo mnogi imeli pomisleke, ali bomo zapisano v Ustavo dejansko uspeli realizirati in vodne vire zaščititi pred človeškim pohlepom in oplajanjem kapitala s to dobrino. Takrat smo sicer imeli pomisleke večinoma glede dajanja koncesij za rabo vodnih virov tujim družbam, ki so v naši vodi prepoznale kvaliteto in potencialen vir za trženje naše več kot kvalitetne vode. Le redkokdo pa je pomislil, da bi morali vodne vire ščititi pred nami samimi, zato nas je sum nepravilnosti ob izvajanju projekta odvajanja in čiščenja odpadne vode na območju vodonosnika Ljubljanskega polja, ki je celo financiran z evropskimi sredstvi, toliko bolj presenetil. Lahko nas označite za naivne, ker takšnih manipulacij z gradbenimi dovoljenji, na kakršne nakazuje revizija projekta gradnje kanalizacijskega voda nad vodovarstvenim zajetjem Kleče, ki jo je izvedlo pristojno ministrstvo, res nismo pričakovali. Še manj, ker gre za projekt glavnega mesta naše države, ki bi z vodenjem projektov moralo biti zgled ostalim občinam v državi. To ljubljansko javno podjetje, ki je odgovorno za preskrbo s pitno vodo, poudarja, da je voda ključna življenjska dobrina, ki jo je treba zaščititi. Taisto javno podjetje ima na svoji spletni strani tudi objavo, da v Ljubljani in v okolici temelji preskrba s pitno vodo na varovanju virov pitne vode iz vodovarstvenih območji, opredeljenih s predpisi, na katerih je prepovedana oziroma omejena vsakršna dejavnost ali poseg v prostor, ki bi ogrožal kakovost ali količino vodnih virov. Hkrati imajo zapisano tudi, da so v neposredni bližini vodnih zajetij omejitve dejavnosti v prostoru zelo stroge ter da so ukrepi namenjeni zmanjševanju nevarnosti in tveganja, ki jih povzročajo sedanje dejavnosti ali tiste, ki se v prostor šele uvajajo. In glej ga zlomka, ustanovitelj tega javnega podjetja, ki trdi, da se zaveda pomembnosti varovanja vodnih virov, torej Mestna občina Ljubljana, svoj projekt izgradnje kanalizacije vodi ravno nad vodovarstvenim zajetjem. Pa razumi, kdor more. Glavno mesto z okolico se namreč celo ponaša s privilegijem, da lahko prebivalci uporabljajo naravno pitno vodo, katere vir je podzemna voda, klorirana le lokalno in samo občasno. Ko nam je državni sekretar Ministrstva za okolje in prostor predstavil zgodovino aktivnosti projekta ter rezultate revizije vseh postopkov, ki jih je vodil MOP, mnogi nismo mogli verjeti slišanemu. Že v tem, da se kanalizacija gradi nad vodovodom, ki je glavni vir pitne vode za slovensko prestolnico, človek ne more najti logike. In če pomislimo, da ta kanalizacija poteka v nasprotju z vsemi tehničnimi pravili, saj ne poteka v ravni črti najkrajših razdalj, da gre preko poplavnega območja reke Save ter da potresno aktivna geološka prelomnica le 100 metrov pod površjem razpolavlja ta vodonosnik, je logiko in zdrav razum nemogoče najti. Ko pa se med revizijo pokažejo sumi nepravilnosti na več nivojih poteka projekta, pa človeku da misliti, da je stvar zrela za prijavo organom pregona. V Poslanski skupini Desus nas veseli, da je Ministrstvo za okolje in prostor prisluhnilo opozorilom tamkajšnjih prebivalcev ter okoljevarstvenikov, da v tem projektu ni vse tako, kot bi moralo biti; ter izvedlo revizijo projekta. Kot že rečeno, je revizija pokazala na sum nepravilnosti v odločitvah in slabe prakse v postopkih, predvsem v smislu sledljivosti in kontrole. Ministrstvo se je na to že odzvalo z izdajo navodila organu v sestavi, kako prakse izboljšati. MOP je naročil tudi pregled samega postopka umeščanja projekta v prostor in pravni pregled zakonitosti izdanih odločb ter zaradi skrbi za vodonosnik naročil tudi recenzijo tehničnih rešitev projekta. Razpis za recenzijo tehničnih rešitev projekta je bil neuspešen, kot pravi državni sekretar, zaradi slabega odziva in neprimernosti prispelih ponudb. Zato ga bodo ponovili takoj po formalnem zaključku tekočega razpisa. So se mogoče na potencialne kandidate izvajali kakšni pritiski še pred prijavo na razpis; ali se mogoče že vnaprej bojijo kakšnih posledic?! Ob takem vodenju projekta nas ne bi presenetilo, da je prišlo tudi do kakšnih groženj. Zato v naši poslanski skupini pričakujemo, da pristojno ministrstvo v primeru ugotovljenih nepravilnosti, ki bi izhajale iz rezultatov revizije postopka in drugih nadzorstvenih postopkov, sproži ustrezne postopke za ugotavljanje kazenske, disciplinske in civilne odgovornosti. Naj stališče Poslanske skupine Desus zaključim s tem, da vas seznanim, da bomo podprli dopolnjen predlog priporočila, v katerega so vključeni amandmaji, ki smo jih sprejeli na matičnem delovnem telesu. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Dušan Šiško. Izvolite.
Podpredsednik, lep dober dan, pozdrav vsem skupaj! Sploh ne vem, kako bi začel to danes. Imeli smo dvakrat na odboru, so bili vabljeni, smo sedeli notri. Veliki salon je bil skoraj premajhen. Nazadnje smo imeli odbor, glej ga zlomka, trije, štirje so samo prišli, kot da ni za nobenega to zanimivo iz MOL-a. Res je smešno, že če nekdo samo pomisli, da bi se kanalizacijski vod gradil čez vodonosnik; kaj šele, da ga dejansko začne delati. Kako lahko nekdo, ki je strokovnjak, sploh pomisli na to, da bo začel z gradnjo kanalizacije čez vodonosnik, ki zagotavlja 90 % dnevnih potreb po pitni vodi več kot 300 tisoč prebivalcem Ljubljane. MOL nad vodovarstvenim zajetjem Kleče gradi kanalizacijski vod do centralne čistilne naprave. Sporna je predvsem trasa C0, ki bi se vkopala v vodonosnik na vodovarstvenem območju od Broda do Ježice, kjer velja strogi vodovarstveni režim. Gradbeno dovoljenje iz leta 2014 je bilo izdano, kot da gre za manj zahteven objekt, kar samo pomeni, da spada po zahtevnosti v isto kategorijo, kot je na primer neka večja gostilna ali kmetijsko poslopje. Ker je bil torej projekt označen kot manj zahteven, tudi ni bila izvedena presoja vplivov na okolje. Arso je namreč izdal sklep, da presoje vplivov na okolje ni treba izvesti. Ko imamo druge projekte, je Arso, vam moram povedati, glavni bog v tej državi. Ni država nad Arsom, ampak je Arso daleč gor v višini. V drugem gradbenem dovoljenju leta 2016 je bilo vendarle določeno, da gre za zahteven objekt, a so vsi pogoji ostali enaki. Ali se vam zdi smiselno, da bi bilo treba po spremembi stopnje zahtevnosti pridobiti nova soglasja – okoljevarstveno, vodno, naravovarstveno in druga, ki bi bila izdana na podlagi novih pogojev? Že pri gradnji hiše, ko se spreminja, moraš dobiti vse dodatne papirje. Poleg tega bi bilo zaradi spremembe zahtevnosti objekta nujno treba izvesti presojo vplivov na okolje. Vse kaže na to, da je bilo vse to načrtovano in da so se s spremembo zahtevnosti projekta načrtno izognili zahtevi za izdelavo poročila o vplivih na okolje. Pojavljajo se številne druge nepravilnosti, kot so poseg v lastniške pravice lastnikov zemljišč, gradbeno dovoljenje je nepopolno, nima logično povezanih parcel, natančnih geodetskih izmer, posedanje terena. Za material na območju s strogo vodovarstvenim režimom se zahtevajo najvišji ISO-standardi, a se pojavljajo navedbe, da so uporabljene cevi v primeru kanala C0 primerne zgolj za odpadno meteorno vodo. Inšpekcijski nadzor 31. 10. 2018 na lokaciji ob Kampu Ježica pa je pokazal, da je vse okej. Res ne vem, kako je vse skupaj lahko mogoče. To so samo nekatere od nepravilnosti, vseh niti ne bom našteval. Je pa dejstvo, da je tudi državni sekretar v imenu ministrstva priznal, da je revizija projekta pokazala sume nepravilnosti v postopku. Opozoril bi samo še na nevarnosti, na katere ljudje nimamo vpliva; in to je narava. Območje vodonosnika namreč leži na potresno aktivni geološki prelomnici, se pravi na potresno zelo aktivnem območju, poleg tega so tukaj tudi prisotna močna nihanja podtalnice, ki sprožajo močne geohidrološke sile. Narava je nepredvidljiva. Če omenim samo primer iz prejšnjega tedna, ko smo v Izoli in Piranu imeli visoko plimovanje, in to po petdesetih letih. Nikoli ne vemo, kdaj bo kaj podobnega doletelo Ljubljano. Prav tako ne moremo predvideti drugih naravnih katastrof. Zaradi tega je predvidena trasa povsem sporna, saj nikoli ne moremo zagotoviti popolne nepropustnosti kanala. Zanima me tudi, zakaj ni bila upoštevana alternativna trasa. Izvedba kanala po obstoječi trasi ob Celovški cesti namreč leži na ožjem območju z manj strogim vodovarstvenim režimom, hkrati je trasa varna tudi v smislu nepropustnosti v podtalnico. V Slovenski nacionalni stranki smo mnenja, da gre za namerno sabotažo. To lahko namreč tretiramo kot teroristični akt. V Slovenski nacionalni stranki bomo priporočila vsekakor podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Bojan Podkrajšek. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za dano besedo. Cenjeni minister, državni sekretar s sodelavcem, cenjeni Ljubljančanke, Ljubljančani, državljanke in državljani, cenjeni kolegice in kolegi! Dovolite mi, da predstavim stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke o priporočilih o zaščiti pitne vode na območju ljubljanskega vodonosnika. Ko sem se pripravljal na predstavitev stališča naše stranke, mi je večkrat šinilo, da je v največjem mestu, v Ljubljani, nekaj hudo narobe, kajti ta dvorana je v Republiki Sloveniji največkrat namenjena temu, da sprejemamo zakone, ki izboljšajo pogoje vsem državljankam in državljanom. V tem primeru pa govorimo o vodi. O vodi v Ljubljani, ki jo imamo prav gotovo najboljšo v Evropi. Mnogo naselij v Sloveniji še nima zdrave pitne vode na pipi, ampak jo vozijo gasilci. V Ljubljani živi več kot 300 tisoč ljudi, preko 200 tisoč se jih pripelje vsak dan v Ljubljano. V tem državnem zboru pa govorimo – prvič že na majski seji Odbora za infrastrukturo, pa tudi ponovljeni seji v tem mesecu – o zaščiti zdrave pitne vode v Ljubljani. Mnogo mest na svetu ima večje stolpnice, boljše ceste, boljše železnice. V Slovenski demokratski stranki pa trdimo, da pa nimajo tako kvalitetne pitne vode, kot jo imamo v naši državi, v današnjem primeru v največjem mestu, v Ljubljani. Zato je zelo nerazumno, da se izvaja ta projekt kanalizacije čez izvir pitne vode in na vodonosniku. To početje je nerazumno in gre v škodo tistih, ki danes živijo v tem mestu; predvsem pa v škodo vseh tistih, ki bodo za nami živeli v tem lepem mestu. Vseskozi poslušamo, da je ta projekt varen, da je strokoven, zakonit in ekološko varen. To so govorili skozi vso leto na obeh odborih strokovnjaki z Mestne občine Ljubljana. Ko govorimo, da je nekdo država v državi, sami trdimo, da je v tem primeru država – direktor komunale, načelnik upravne enote in župan. To so nerazumna dejanja in so za poslanke in poslance Slovenske demokratske stranke nerazumljiva. V Slovenski demokratski stranki bomo seveda podprli vsa priporočila na današnji seji. Bi pa seveda ob zaključku spomnil na eno nesrečo, ki se je letos zgodila na Rižanskem vodovodu. Nesreča, ki je streznila predvsem tiste, ki živijo na tistem območju, pa vse nas, ki vsak dan potrebujemo zdravo pitno vodo. Podjetje, ki upravlja s tem vodovodom, ima v svojem sloganu napisano: Voda je življenje – varujmo jo! V Slovenski demokratski stranki bomo naredili vse, da bomo zdravo pitno vodo za državljanke in državljane, v tem primeru pa za Ljubljančanke in Ljubljančane, ohranili. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavila Jerca Korče. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Lep pozdrav predstavnikom ministrstva, ministru in vsem kolegicam in kolegom! Pisalo se je leto 2016 in v tej dvorani se je 64 poslancev odločilo pritisniti gumb »za«. To je dosežek za to dvorano. V našo biblijo, ki je očitno simbolno modre barve, smo zapisali pravico do pitne vode. »Vsakdo ima pravico do pitne vode. Vodni viri so javno dobro v upravljanju države. Vodni viri služijo prednostno in trajnostno oskrbi prebivalstva s pitno vodo in z vodo za oskrbo gospodinjstev in v tem delu niso tržno blago. Oskrbo prebivalstva s pitno vodo in z vodo za oskrbo gospodinjstev zagotavlja država preko samoupravnih lokalnih skupnosti neposredno in neprofitno.« Ker imamo v Poslanski skupini Liste Marjana Šarca privilegij informacijo glede tega pomembnega deklarativnega dejanja pridobiti s prve roke, namreč vodja naše poslanske skupine je bil eden od entuziastov, ki so verjeli, da je voda tako elementarnega pomena za našo družbo, da ji nedvoumno pripada mesto v najvišjem pravnem aktu, ki ga premoremo v naši državi; in prav je tako. Poleg naporov ob zapisu v Ustavo pa se z našim vodjo poslanske skupine še bolj strinjam, ko pravi, da Ustava ni vsemogoča. Največje varstvo naših voda bomo dosegli samo z zavedanjem vsakega od nas, kako pomembna je voda in naš odnos do nje. V tem primeru nam vodnih virov in upravljanja z vodami ne bo mogel nihče vzeti. Zakaj to govorim? Ker sem ob prebiranju materiala za današnjo sejo ugotavljala ravno to. Očitno ga ni akta, predpisa ali zakona, ki bi nam lahko dal zdrav razum in zavedanje, da smo na vseh nivojih, torej od uradnikov do politikov, odgovorni za to, da se poleg vseh predpisov ravnamo tudi na način logične presoje. Da za vsak primer oziroma posamezno situacijo ne moremo dovolj podrobno zapisati zadev ter da imamo v tej državi inštitucije in politiko, ki bi morala imeti vklopljene senzorje zato, da imajo zadeve medsebojne vplive ena na drugo in da jih je kot take treba tudi obravnavati. Če bi res vedno in povsod delali v smeri trajnostnega razmišljanja, bi se marsikdaj ustavili, odmaknili svoj ego na stran in imeli sposobnosti sklicati za isto mizo različne strokovnjake. Ker, spoštovani, ko začnemo z velikimi projekti, ki se dotikajo različnih področij, je najmanj, kar moramo imeti, dovolj širok pogled, da razumemo, kako gradnja kanalizacije ni samo stvar birokratskih dovoljenj. Gradnja 120 kilometrov kanalizacije čez tri občine je projekt, ki po našem mnenju zahteva celovito presojo vplivov na okolje, četudi nam sto zakonskih aktov tega ne predpisuje. Zakaj mislimo tako? Ker odgovorna stroka in politika lahko vedno uporabi logiko in se odloči, da stori, kar je prav, in se ne drži minimalnih zakonskih predpisov. Verjamem, da ni protizakonito storiti več od tega, kar nam predpisuje zakonodaja. Kljub kopici podatkov, vezanih na ta projekt, kljub številnim pogovorom vem, da poslanci težko presojamo, ali so cevi prave, ali so kinete pravilne, ali je geološka sestava tal na določenih odsekih primerna, ali se stvar poseda ali ne, in tako naprej. Težko presojamo specifike, mislim, da je to povsem jasno. Je pa res, da več kot človek ve o posamezni zadevi, bolj je podvržen dvomu. In prav je, da se dvom razjasni. Brez tega, da se opozori pristojne ter da se stori vse, kar je v naši moči, da zavarujemo najvišji javni interes, bi pokazali svojo ignoranco do prihodnjih generacij. Nobenega dvoma ni, da je kanalizacija nujno potrebna, saj to pomeni ukinitev greznic, ki danes povzročajo hudo nevarnost in ogrožajo podtalnico. Pogovarjamo se o kanalizaciji, katere osnovni namen je dejansko izboljšanje stanja. Strinjala bi se s prenekaterimi, ki pravijo, da bi morali več pozornosti namenjati tudi problemom, ki nastajajo zaradi gnojenja in onesnaževanja zemljišč s pesticidi tik ob vodovarstvenem območju. Vse in še več mora biti v našem prvem planu pred umestitvijo vsakega velikega projekta v prostor. Presoja celovitih vplivov ne sme biti stvar ozke birokratske zaveze, ampak logičen predhoden razmislek vseh, ki so kakorkoli vpleteni že v samo idejno zasnovo projekta. In ja, enako velja za politiko. Zeleno res ne sme biti populistično geslo, ki ga izrekamo, ker je pač trenutno moderno in medijsko prepoznavno. Varstvo voda pa sme biti še manj izrabljeno v ozke politične namene. Ko se izpostavi minimalne dvome v to, da obstaja minimalna možnost, da bi bila potencialno ogrožena naša voda, je prav, da se tudi mi odzovemo. Gre se samo za to in za nič več od tega. Ne gre se za nikakršno nasprotovanje projektu. Naj jasno povem, da si želimo samo nedvoumne razjasnitve. Vse ostale politične igrice, kdo je proti komu in kdo s kom, pa prepuščamo tistim, ki to obvladajo. Iz teh navedenih razlogov bomo priporočila v Poslanski skupini Liste Marjana Šarca podprli. Glede na vse nejasnosti, ki se pojavljajo v medijih in v raznolikih diskusijah, je naša želja predvsem, da se to razjasni. Politična podpora pri tem, da pristojni organi pregledajo dokumentacijo in po potrebi ukrepajo, je v tem primeru še kako na mestu. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Soniboj Knežak. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani kolegice in kolegi! Prejšnji petek smo na njuni seji Odbora za infrastrukturo, okolje in prostor obravnavali Predlog priporočila v zvezi z zaščito pitne vode na območju ljubljanskega vodonosnika. Slovenija je leta 2016 vpisala pravico do pitne vode v Ustavo. Ta vzporedno s tem še določa, da so vodni viri javno dobro in da morajo služiti prednostni in trajnostni oskrbi s pitno vodo ter z vodo za oskrbo gospodinjstev. Ne glede na to, da je pravica do pitne vode določena z najvišjim zakonodajnim aktom že tri leta, še vedno čakamo na sprejetje podzakonskih predpisov, ki bodo to pravico lahko v popolnosti zagotovili oziroma jo implementirali v realno življenje. In šele takrat, ko bo na področju zagotavljanja pitne vode urejena in sprejeta celotna zakonodaja, bomo lahko to ustavno določilo zagotavljali v polni meri. Zadnje tedne je veliko slišati o gradnji ljubljanskega vodonosnika. Gre sicer za velik projekt, a pri slednjem bolj kot njegova razsežnost marsikoga v oči bodejo vse glasnejša opozorila glede ogroženosti okolja. Ob tem so tudi vse bolj prodorna poročila o nepravilnostih pridobivanja dovoljenj za ta projekt, ki je, ne pozabimo, umeščen na izjemno občutljivem območju. Ravno zaradi tega se je prejšnji teden sestal Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor, kot razlog za sklic odbora pa je predlagatelj med drugim navedel, da izvajalec projekta ne izvaja v skladu s predpisi in da posledično ogroža zdravje vseh prebivalcev našega glavnega mesta. V razpravi je bilo slišati veliko pomislekov, odprlo se je mnogo vprašanj. In pri tako občutljivi in za ljudi pomembni temi je treba v prvi vrsti dati mesto argumentom in ugotovitvam pristojnih služb. Državni sekretar resornega ministrstva je na seji odbora zatrdil, da ima investitor na območjih, kjer dela potekajo, vsa potrebna dovoljenja, pa tudi inšpekcijski nadzori niso pokazali nobenih nepravilnosti in odstopanj. Je pa državni sekretar tudi opozoril, da so na Ministrstvu za okolje in prostor naročili revizijo vseh postopkov; in ta revizija je pokazala na sum nepravilnosti v odločitvah in slabih praks v postopkih sledljivosti in kontrole projekta. Kot smo razpravljali že na samem odboru, je Poslanski skupini Socialnih demokratov najbolj pomembno to, da se naredi vse potrebno za zaščito ljudi. Ob tem pa je ključno, da zadeva dobi epilog tako, da se pokaže, kje, kdaj in kdo je odgovoren za morebitne nepravilnosti na tem projektu. O slednjem se danes verjetno ne bi pogovarjali, če bi se vprašanja v zvezi s to vsebino zapirala; a jih je vedno več. Še več, izjave pristojnih z Ministrstva za okolje in prostor, na primer to, da obstaja sum o nepravilnostih ter da pravnomočnost gradbenih dovoljenj še ne pomeni zakonitosti, nas, predvsem pa prebivalce, živeče ob tem območju, navdaja z vse več dvomi. Moram pa pohvaliti delo odbora, na katerem smo člani in članice presegli tisto tipično koalicijsko-opozicijsko delitev. Skupno smo namreč podprli vse sklepe predlagatelja, poleg tega pa še dva koalicijska. Med drugim tudi tega, da ministrstvo v primeru ugotovljenih nepravilnosti sproži ustrezne postopke ugotavljanja kazenske, disciplinske in civilne odgovornosti. Spoštovani! Stalna pravica do pitne vode ter do zdravega življenjskega okolja nista le deklarativni dikciji, na katere se tako radi opiramo ob raznih slovesnostih; temveč od nas terjajo največjo mero odgovornosti in delo vseh pristojnih, ravno ob takšnih projektih, kot je ljubljanski vodonosnik, ob katerih ne sme obstajati niti najmanjši dvom v varnost, smotrnost in transparentnost. Zato Poslanska skupina Socialnih demokratov pozdravlja to sejo, ki pa ne sme biti samozadostna, temveč le eden od korakov k uresničevanju ciljev o varnosti, smotrnosti in transparentnosti projekta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu priporočila. Za besedo pa je zaprosil predlagatelj dr. Anže Logar. Izvoli.
Hvala, predsedujoči. Najprej hvala za izrečno podporo predlaganim sklepom s strani vseh poslanskih skupin. Mislim, da je ta enotnost pomembna, kadar se dotikamo vprašanja okolja. Dovolite tudi rahlo začudenje. Jaz na te probleme opozarjam že 18 mesecev. To, kar ste danes govorili iz vseh poslanskih skupin, sem jaz govoril že pred 18 meseci. Veste, kje je bil pred 18 meseci ta kanal C0 na vodonosniku? Ga ni bilo, je bil samo v dokumentih. Ko sem danes poslušal predstavnike drugih koalicijskih in opozicijskih strank, sem imel občutek, kot da poslušam samega sebe. Končno ste ugotovili, da je s tem projektom res nekaj narobe. Ampak 18 mesecev je pa vendarle šlo že mimo in nekdo je to spretno izkoristil. Spretno pa je izkoristil zaradi tega, ker ne delujejo institucije ali pa je vrstni red institucij malce drugačen. Prej se je kolega iz Slovenske nacionalne stranke malce poigral s to idejo, da je Arso nad državo. Jaz bi rekel, da je v tem primeru očitno ta hierarhija malce drugačna. Najprej je država, potem je Arso, nad Arsom je pa Zoran Janković. In očitno je to edini sistem, ki pri nas funkcionira. Kar reče Mestni trg 1, nato naredi Arso in potem dopusti Ministrstvo za okolje in prostor. Minister je rekel, da je v času, ko se je ta razprava odprla na Odboru za infrastrukturo, okolje in prostor v maju 2019, naredilo konkretne korake; v bistvu jih ni. V šestih mesecih je konkretne korake naredil edino Zoran Janković, ko je nadaljeval z gradnjo. V teh šestih mesecih je dokončal 80 % tistega, kar je maksimalno sporno – spustiti kanalizacijo čez vodno zajetje. Pa ljubi bog, kdo pri zdravi pameti to dovoli. Saj se tudi sami to sprašujete, ampak danes še vedno gradi. Veste, še v nedeljo je gradil, še v nedeljo je sam osebno prišel na gradbišče, da je gradil naprej. A veste, zakaj? Ravno zato, da bo izpeljal politiko izvršenih dejstev – Poglejte, minister Zajc, vse sem naredil, tamle mi manjka še 15 metrov, boste pa ja dali še tisto gradbeno dovoljenje. Če pa ne boste, boste pa krivi za to, da 30 milijonov evrov izgubimo. Bom pa jaz nekaj drugega rekel. Kaj pa če izpeljete in dovolite ta projekt, da se izpelje do konca; potem se pa ugotovi, da je bila Evropska komisija opetnajstena, naplahtana, potem pa bo treba vračati 60 milijonov evrov evropskih sredstev, 60 milijonov evrov. Pa bomo šli lepo po vrsti. Strinjam se s tem, kar je rekel poslanec Desusa, da takšnih manipulacij v zvezi z gradbenim dovoljenjem nismo pričakovali. Ta projekt je izpeljan na podlagi Uredbe 1303/2013. 101. člen z naslovom Informacije, potrebne za odobritev velikega projekta, določa: »Preden se veliki projekt odobri, organ upravljanja zagotovi, da so na voljo naslednje informacije: alineja f, analiza vpliva na okolje [[...]]« To je velik projekt, v gradbenem dovoljenju danes tudi piše, da je zahteven projekt, Ministrstvo za okolje in prostor pravi, da je velik projekt. Evropska direktiva zahteva analizo vpliva na okolje, analize vpliva na okolje pa ni bilo narejene. In tu se začne prva prevara, ki se jo je Mestna občina Ljubljana poslužila in ki so jo organi dopustili. Veste, če vi zahteven projekt prijavite na upravni enoti kot manj zahteven projekt, je potem zahteva za dokumentacijo rahlo drugačna, kot če bi bil pošten in bi prijavil zahteven projekt. Tule je to gradbeno dovoljenje iz 12. 3. 2014, kjer piše, da je cevovod, čeprav v zakonu piše, da je cev nad enim metrom zahteven objekt, je tu cev 1,2 metra, pa piše – meni nič, tebi nič – manj zahteven objekt. Pa nihče v tej državi nič ne naredi, celo vodno soglasje ministrstva za kmetijstvo in okolje – brez posebnih pogojev; naravovarstveno soglasje ministrstva za kmetijstvo – brez posebnih pogojev; presoja vplivov ni potrebna. Naprej, o gradbenem dovoljenju niso bili obveščeni mejaši. Si predstavljate, poleg vaše parcele vam začnejo graditi kanalizacijski vod s fekalijami, posegajo na vaše zemljišče, vi ste mejaš pa se vas niti ne obvesti o tem. Še več, tisti, ki imajo tam zemljišča, sploh niso vedli, da je izdano gradbeno dovoljenje. Ali veste, kako so oni prišli do njega? Preko zahteve za dostop do informacij javnega značaja. Si vi predstavljate, v kakšni državi živijo, da se nekaj gradi ob njih, sploh ne morejo po uradni poti izvedeti, niso niti povabljeni, da se izjasnijo o tem, čeprav so mejaši, ko slišijo, da se nekaj dogaja. Morajo prek informacijske pooblaščenke priti do tega dokumenta, ki je izdan s strani uradnih organov. In ko ga dobijo, ugotovijo, da je že – pravnomočen. Zdaj pa vi meni povejte; če nekdo ukrade milijon evrov pa potem pošteno naprej služi denar s temi milijoni evrov, jih da v banko, dobi vsako leto 50 tisoč evrov, dobi več kot vi, poslanci; ali je to poštenjak?! Saj ja na pošten način vsako leto služi denar. Ali mu je treba pustiti tisti milijon, ker od zdaj naprej pošteno dela? Verjetno ne. Verjetno je treba takšen denar vzeti nazaj in ustreznega falota kaznovati. V tem primeru pa že slišim ideje, da ker je projekt že tako daleč zapeljan, vendarle pustimo, da ostane tam, kjer je. Vemo, da je trasa nemogoča, tudi to je bilo že opredeljeno. Zakaj taka trasa namesto po ravni liniji? Ker ima Mestna občina Ljubljana tam nek kolovoz, ki je širok 2,4–3 metre in potem režejo cevi na ta način, da zadostijo oziroma da postavljajo točno pod tisto pot. Ali veste, kaj to pomeni za strižne sile v tej konstrukciji na potresnem območju. Če imaš takole, samo malo zatrese pa ga prelomi. Ali veste, kaj se zgodi, če prelomiš kanalizacijski vod, kjer imaš kanalizacijo z pretokom nad 200 litrov na sekundo. Lahko si predstavljate, ni najbolj čisto. S tem gradbenim dovoljenjem je vse narobe. Če ne verjamete, ste lahko prisluhnili Košičku, predstojniku Upravne enote Moste - Polje, neverjetno, on je izdal vsa gradbena dovoljenja. Baje je bil prej sodelavec od enega sodelavca iz Mestne občine Ljubljana in se dobro poznata. Celo sam je na odboru za okolje rekel, da gre za sporno gradbeno dovoljenje. Rabite še kaj več? Če ne verjamete njemu, morate verjeti županu Jankoviću, ki je, kot smo prej ugotovili, celo nad Arsom. Tu imam odgovor župana Jankovića na zahtevo za sklic izredne seje mestnega sveta na temo kanalizacijski vod C0. Pa bom citiral, kaj je on napisal: »Popolnoma res pa je, da so že pridobljena gradbena dovoljenja v nasprotju z evropskim pravnim redom, EIA-direktivo, za kar pa nosi odgovornost izključno država oziroma predvsem MOP in SVRK.« Glejte, kako vas je dobro okoli prinesel. Dobil je gradbena dovoljenja, na podlagi katerih dela; zdaj pa pravi, da ste vi krivi – vi ste krivi pa SVRK je kriv, kaj ste mi pa dali gradbeno dovoljenje. In naprej, še enkrat njegove besede: »Ne nameravamo odgovarjati za postopke, izvedene s strani Upravne enote Moste - Polje. To je pač stvar Upravne enote Moste - Polje, ki se pod odločbe in odgovore tudi podpisuje.« Pa je tudi Košiček sam kriv, da je podpisal takšna dovoljenja. To je tako, če sodelujete s tistim, ki je nad Arsom. Naprej. Vemo, da se projekt izvaja ob podpori policije. Jaz si upam trditi, da je to edini projekt, financiran z evropskimi sredstvi, za katerega izvajanje mora biti kordon policistov s konjenico in z oklepnimi vozili, zato da lahko izvajalci del naprej rijejo po zasebnem zemljišču in postavljajo cevi. Ali si vi predstavljate to sliko, ki jo pošiljamo v Evropsko unijo. Gradimo kanalizacijski vod, ki ga mora varovati kordon policistov. Ampak da je zadeva še bolj bizarna, k temu pripomore tudi naša sodna veja oblasti. Tukaj imam začasno odredbo sodnice Andreje Bedene, ki je po naključju v dveh postopkih o isti vsebini iz Okrajnega sodišča v Ljubljani, ki je sicer največje, spet ravno ona dobila ta postopek. Čisto naključje, čeprav je načelo naravnega sodnika, vrti se in če slučajno pride tisti, ki pride, pride. In ta je dosodila, da je začasna odredba nujna in nujno potrebna, da se prepreči nastanek težko nadomestljive škode. Ali si vi predstavljate?! Fekalije rineš čez vodonosnik, potem pa sodnica reče, da je to, da rineš, okej; to, da se pa temu zoperstaviš, je pa težko nadomestljiva škoda. In še več. [[oglašanje iz dvorane]] Ja, nekaj ima naš Zoki. In še več, ko je ta bager prišel pred zasebno zemljišče nekoga, kjer Mestna občina Ljubljana na tistem delu nima služnostne pravice, nima služnostne pravice, pa to sodnica ve, ker sodi o vsebini tudi pri motenjski tožbi, ko se je lastnik pritožil zaradi te odločitve, zapiše tole, citiram: »Da je neko dejanje ali skupino povezanih ravnanj mogoče uvrstiti pod pravni standard nasilja, ni treba, da teče kri in pojejo pesti. Organiziranje občanov, postavitev fizičnih ovir oziroma barikad ter končno fizično onemogočanje prihoda in pričetka del s postavljanjem ljudi pred premikajoči gradbeni stoj vsekakor predstavljajo dejanja uporabe sile in jih je treba z začasno odredbo prepovedati.« Ali si vi predstavljate? Z bagrom rinejo po vašem zemljišču, vi se zoperstavite temu s tem, da že tvegate svoje življenje, postavite se pred tisto šaflo od bagra, pa sodnica pravi, da je to uporaba sile, ki jo je treba z začasno odredbo prepovedati. Na lastnem zemljišču, kjer nima služnostne pravice, kjer ti rije bager, če se postaviš pred bager, si ti tisti, ki dela nasilje. Neke pojme je v tej državi vendarle prej ali slej treba razjasniti. Glede trditev, ki se pojavljajo v javnosti, da vsi strokovnjaki podpirajo ta projekt. To govorijo tisti ljudje, ki so globoko notri v tem, ne bom rekel fekalijah, bom rekel v marmeladi, s pripravo tega projekta. In ne boste verjeli, tisti, ki govorijo, da je to od strokovnjakov, ki podpirajo ta projekt, poglejte na Erar njihove plačilne liste. Vsi so močno povezani z Mestno občino Ljubljana ali z Voko Snago. Kar poglejte, koliko dobijo denarja za to, da javno govorijo, da je s tem projektom vse v redu. In ker ni bilo javne razprave v zadnjih 18 mesecih, tudi javnost ni mogla izvedeti o teh projektih, šele danes se strokovnjaki sami javljajo in povedo, kaj je vse narobe s tem projektom. In povem vam, vse je narobe s tem projektom. Tisti, ki govorijo, da ta projekt rešujejo okolje, ker greznice priklapljajo na kanalizacijo, vam bom povedal, zakaj to čisto ne drži. Tiste greznice, ki so, je treba priklopiti na kanalizacijo, ampak so na strnjenem mestnem delu, niso na vodovarstvenem območju. Zdaj bodo pa s strnjenega mestnega dela povezali to na vodovarstveno območje. Torej z vidika okolja je to še hujše, še bolj škodljivo, še več nevarnosti, da se še te cevi prelomijo in začnejo pronicati v ponikalnico. In če bi bilo res, da je to samo zato, da se te greznice povežejo v kanalizacijo, ne bi bilo treba imeti cevi 1,2 metra. Veste, zakaj 1,2 metra? Zaradi tega, ker bodo od fekalij od sosednjih občin šle preko tega polja. V bistvu je gospod Janković izreden dobrotnik. On dovoli in tvega svojo vodo, da bodo drugi lahko svoje odplake spravljali čez v naše odplačne linije. Verjetno ni ta dobrota v tem, verjetno je ta dobrota bolj v kakšnih, niti ne kovancih, večje papirnate zadeve gredo v tej smeri. Tisti, ki govorite ali se sklicujete na to, da je Bruselj potrdil, da je Jaspers rekel, da je okej. Veste, kaj je Jaspers? Jaspers je neka svetovalna institucija v okviru Evropske investicijske banke. To je skupek strokovnjakov, ki pomagajo državam članicam pri zahtevnih projektih s pripravo dokumentacije. To ni okoljevarstvena organizacija. Če Jaspers pravi, da je v redu, to še ne pomeni, da bo vaša pitna voda še naprej pitna, če tam peljete kanalizacijo. Ne, to samo pomeni, da ste vse dokumente, ki jih je treba zagotoviti, pač zagotovili, da je tam narejena kljukica in da gre ta projekt skoraj zagotovo potem v odobritev s strani Evropske komisije. Govorjenje o tem, da če je Jaspers rekel, da je stvar v redu, da potem pa ne sme biti nobenega dvoma. Seveda je lahko dvom. Oni čisto nič ne tvegajo. Če se izkaže, da je kaj narobe, bo država tako ali tako vračala sredstva. Če se izkaže, da so bili naplahtani, nalagani, da se jim je pridalo dokumente, ki niso resnični, bo država tako ali tako vračala sredstva. Ampak tudi njih ni tako zelo prepričalo, kot vam danes iz Mestne občine Ljubljana pa iz Voke želijo govoriti, da je s tem projektom vse v redu. Če gledate poročilo Jaspersa v zvezi s tem projektom, na strani 19 zapišejo, citiram: »Gradbeno in konceptualno dovoljenje sta izdani pred odločitvami o presoji vplivov na okolje in presoji sprejemljivosti.« Tudi sami ugotavljajo nato, da je rahlo nenavadno, da izdajate gradbeno dovoljenje, preden opravite presojo vplivov. Manjka informacija glede negativne presoje vplivov na okolje in presoje sprejemljivosti. To informacijo je treba dodati, zato da se prikaže, ali je bil projekt, ki je predlagan za financiranje s strani Evropske unije, narejen v skladu z določili. In na primer, mnenje pristojnih oblasti z dne 24. 3. 2015 je na voljo zgolj v slovenskem jeziku. Jaspers priporoča, da se obrazloži, kako je bil upoštevan ta, ta in ta člen. Skratka, celo v slovenščini so bile priložene dokumentacije. Zdaj pa bistvo. Če Jaspers reče, da je treba predložiti, zakaj ni bilo narejene presoje vplivov na okolje, ne bo on tisti, ki bo preverjal, ali ste naredili te presoje vplivov ali ne. Če bi vam uradna institucija izdala določilo, da presoja vplivov ni potrebna, je za Jaspers to ustrezno. Če ti obvladuješ domači Arso, torej s tem obvladuješ tudi Jaspers. In če ti Arso izda, da ne rabiš te presoje, je to za evropskega financerja ustrezno. Toliko o tem. In nič novega ni, da bi nek projekt ali pa da bi Mestna občina Ljubljana naplahtala Evropsko komisijo za evropska sredstva. Tukaj imam še en tak projekt samo lučaj stran: Sava – reka, ki povezuje. Enaka malverzacija z gradbenimi dovoljenji, ker so enako zasegli zasebna zemljišča, trdili, da gre za pot, ki ne potrebuje gradbenega dovoljenja, potem pa šele naknadno priznali, da se tega projekta ne da narediti brez gradbenega dovoljenja. Posledica je vračilo 900 tisoč evrov za ta projekt, ker so bile zlorabe v tem sistemu. Tam je bilo 900 jurjev, tukaj imamo, kot sem rekel, 30 milijonov. Ni res, da se trase ne da spremeniti. Finančna perspektiva zaide leta 2023, časa je še dovolj. Spomnite se, celo pogoje za prodajo Nove Ljubljanske banke ste lahko spremenili, pa je šlo za milijardo in pol. Pa ne bi mogli projekta za 30 milijonov evrov ustrezneje umestiti v prostor. Besed, da je projekt že toliko izdelan, da se ga ne da spremeniti, ne sprejemam. Kar se tiče vodotesnosti. Kot ste slišali v zadnjem času, strokovnjaki za kanalizacijsko omrežje vam povedo, da ni stoodstotno vodotesnega omrežja. Ni stoodstotno vodotesnega omrežja. Zato noben zdravorazumski človek kanalizacijskih kablov ne postavlja nad svoj vodnjak. Sprašujem vas, zakaj bi sprejeli to tveganje, zakaj bi sploh razmišljali o tem tveganju. Ni vam treba. Ali samo zato, ker je nekdo, ki je nad Arsom, rekel, da je to dobro. Ne, ni vam treba; prav ne smemo tega sprejeti. Kaj o vodotesnosti pravijo na Mestni občini Ljubljana. Vam bom prebral odgovor iz svétniškega vprašanja: »Vsi postopki, potrebni za sanacijo kakršnegakoli morebitnega izlivanja odpadne vode, so natančno opredeljeni v delovnih procesih Voke. Odzivni čas intervencije do preprečitve izlivanja je v redu velikosti največ nekaj ur, zato o izlivanju sploh ne moremo govoriti, bolj primeren izraz je izlitje.« Prej sem rekel 1,2 metra, pretok 200 litrov na sekundo, nekaj ur časa za ukrepanje. Nekaj ur, recimo tri ure. A veste, koliko je to? To je za en olimpijski bazen fekalij. Za en olimpijski bazen fekalij. A vi prevzamete to tveganje? Minister, vi prevzamete to tveganje? Jaz ne; ne zame ne za generacije, ki so za nami. Ne zame ne za generacije, ki so za nami, če celo na Mestni občini Ljubljana pravijo, da če se bo izlilo v treh urah, bomo zadevo rešil. Medtem bo pa teklo v podtalnico, iz katere mi vsi pijemo. O tem je bila razprava tudi 4. 6. 2018, zbor krajanov Šentvid, kjer je bil tudi ljubljanski župan, ker so krajani večkrat postavil vprašanje – Okej, vodotesno danes, ampak kaj pa čez dvajset let, ko guma popusti, ko zagozde popustijo, kaj pa potem? Veste, kakšen odgovor so dobili? Kaj pa mene briga, čez dvajset let mene več ne bo. Vprašajte jih, 60 ljudi je bilo tam, pa mi zatrdite, ali verjamete, ali zaupate nekomu, ki tako pripravlja projekt, da bo ta projekt tudi čez 10, 20, 30, 40 let služil svojemu namenu in ohranjal ljubljansko čisto pitno vodo. Jaz ne zaupam in glede na moje izkušnje z mestno upravo Ljubljane tudi vam na srce polagam, da ne, ker izkušnje so zelo zelo slabe. V tem projektu je toliko nedorečenosti, toliko slabih praks, ko zdaj ugotavljate tudi vi. Pred kratkim sem podrobneje raziskoval tudi zgodbo o poenostavljeni prislini poravnavi, ampak spet enega in istega notri najdem. Tam zlorabe, tu zlorabe. In zato še enkrat povem, projekt izvajajo zaupanja nevredne osebe in tudi vse, kar zatrjujejo, je zgolj za javnost in mrtva črka na papirju. Pa da vam bom dokazal še zadnje dejanje. Še zadnje dejanje, ki to potrjuje, je tukaj, ko so se odločili za vnos kinet, torej na razburjenje javnosti, ki se je končno malce začela ukvarjati s to stvarjo, da ne bo kanalizacijska cev kar na suho položena, da jo bodo dali v betonski sarkofag, kar je v bistvu z vidika strižnih sil še slabše, ker je še večji vzvod na lomljenje cevi, ki se že zdaj zvijajo, so skratka zaprosili za predhodno presojo vplivov na okolje. Glejte, tukaj imam to vlogo, ki so jo poslali na Arso. A veste, kaj piše o nameravanem posegu? A veste, kaj piše 31. 7. 2019, ko je bilo že vse jasno, ko smo že vse o gradbenih dovoljenjih govoril in tako naprej, ko je že potekala tista seja odbora za okolje in prostor. Tukaj piše, da gre za manj zahteven objekt. S prevaro gradbenega dovoljenja 2014, ko so to napisali, pa so potem 2016 spremenil, danes, to je leta 2019, se Mestna občina Ljubljana pa Snaga Voka še upa predložiti prošnjo za predhodno presojo vplivov, s tem da napiše za ta projekt, da gre za manj zahteven objekt. Pa notri napiše še eno laž. Napiše tole laž – po končani gradnji kanalizacije bo vkopano v zemljo, bo na območju gradbišča vzpostavljeno prvotno stanje, vpliva posega na gozdni prostor ne bo, s področja gozda. Zdaj vam pa jaz preberem, kaj pa pravi Zavod Republike Slovenije za varstvo narave. Na predmetni parceli je Mestna občina Ljubljana poškodovala del kvalifikacijskega habitata tipa ilirski hrastovo-belogabrovi gozd, ki definira območje Natura 2000, območje Sava Medvode, ki se na tej parceli ne bo več obnovil. Dve neposredni laži še 31. 7. 2019. Skoraj vsaka izjava, ki jo Mestna občina Ljubljana ali pa Voka izreče v zvezi s tem projektom, je prikrajanje. Če ste gledali včerajšnjo Tarčo, ste videli, kako oholi in samozadostni so. Ne vem, ali to povzroča zato, ker so nad Darsom pa očitno nad Ministrstvom za okolje in prostor; ali pa je kaj drugega. Spoštovani poslanci, poslanke, mislim, da mi ne smemo pristati na politiko zatečenih dejstev, izvršenih dejstev. Mislim, da tudi minister ne sme pristati na to, ampak mora opraviti svojo dolžnost – zaščito okolja, zaščito pitne vode in da se postopki izvajajo skladno s proceduro. Če boste ta projekt pustili izpeljati do konca ob vseh teh kršitvah, ki so, ob vseh teh malverzacijah, ob teh lažeh, ki so še danes, potem samo vzpostavljate sistem za vse nadaljnje šerife, kako bodo delali. Veste, Ministrstvo za okolje in prostor ima veliko dolžnost in mora jo opraviti, mora biti varuh zakonodajno-procesnih postopkov, mora biti tudi varuh pitne vode, ki je zapisana v Ustavi. Mi, mi pa moramo izvrševati nadzor nad delom ministra. In če bomo danes soglasno potrdili te sklepe, mislim, da imamo predpogoj, ustrezen pogoj ali ustrezen vzvod, da to nadaljujemo. Jaz sem v zadnjem letu postavil 14 poslanskih vprašanj na to temo, 14, še enkrat vam povem, koalicijski poslanci ste vedno zavračali ta poslanska vprašanja, vedno! Ne razumem, zakaj; ne razumem, zakaj. Jaz sem vesel, da vas je pamet srečala, ampak še enkrat vam povem, da jaz se ne ustavljam s temi sklepi. Minister, na zatečeno stanje – vsaj v Poslanski skupini SDS – ne bomo pristali in bomo zelo pozorno spremljali, kako dopuščate oziroma kako ne smete dopustiti, da se izvaja način na okoljskem področju, kakor se sedaj izvaja v zvezi s tem vodonosnikom Kleče. Hvala.
Hvala lepa. Preden dam besedo razpravljavcem iz vrst poslancev, sem obvestil Vlado, da se lahko predstavniki Vlade prijavijo k razpravi, kadarkoli želijo. Ker je kar nekaj odjav, bom prebral tri ali štiri naslednje razpravljavce. Prvi bo dobil besedo Franc Kramar, za njim Zvonko Černač, potem Matjaž Nemec, Gregor Perič, Marko Bandelli. Gospod Kramar, izvolite.
Predsednik, hvala za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi! Ko poslušam jaz tole, se pravzaprav vprašam, ker sem bil župan 5 mandatov, ali smo v tej državi župani enaki pred zakonom. Resno se to vprašam, ker župan mora biti, mora biti varuh zakonitosti. Vedno ko so določeni postopki, je župan tisti, ki mora varovati zakonitost. In zdaj se tukaj vprašam, ker niso župani enaki pred zakonom, kako je bilo izdano to gradbeno dovoljenje. Meni to ni jasno. Jaz v svoji karieri, kar sem pridobival gradbena dovoljenja, pa morate vedeti, da je Upravna enota Radovljica zelo stroga, smo morali pridobiti vsa potrebna soglasja. Ker imamo še nacionalni park pa Naturo 2000, vprašanje o tem, ali je treba pridobiti celostno presojo vplivov na okolje, sploh ni bilo nikoli vprašljivo. Seveda, to je bila osnova, da se je postopek pridobitve gradbenega dovoljena sploh peljal. In če gre še za strogo varovano območje, če je pod gradbenim objektom zbirališče pitne vode, bi ti postopki morali biti sila sila previdni in skladni z zakonodajo. Seveda pri tem bode tudi dejstvo, da se je za to investicijo pridobilo kohezijska sredstva. Veste, na dve regiji se deli Slovenija – na vzhodno in zahodno regijo. Zahodna regija je zaradi tega, ker je vanjo vključena Mestna občina Ljubljana, seveda razvita regija. Na drugi strani imamo vzhodno, ki je nerazvita. In poglej ga zlomka, kohezijska sredstva za kanalizacijo so se dodeljevala na osnovi tega, da so postavili kriterije, na katere ni ustrezala nobena občina v zahodni regiji, razen Mestna občina Ljubljana. Ona je pobrala vsa ta sredstva. Zanimivo, res zanimivo. Tudi mi želimo graditi kanalizacijo v Radovljici, v Tržiču, povsod, ampak niso nam bila dostopna kohezijska sredstva, ker se je vse zreduciralo na Mestno občino Ljubljana. Torej ne samo da imamo razlike med župani, ampak imamo razlike tudi med regijami in med Mestno občino Ljubljana; med regijami in med Mestno občino Ljubljana. Izdajatelj gradbenega dovoljenja, tole, kar prebiram, kaže na to, da ti gospodje, ki to izdajajo, nimajo po moji oceni nobenega pravnega znanja, ampak se to izključno nekako dela – ti meni, jaz tebi. In na tak način se pridobivajo celo gradbena dovoljenja za tako občutljiv projekt, kot je izgradnja kanalizacije C0. Jaz bom seveda podprl te predlagane sklepe, ampak, še enkrat, me pa res dejansko moti v tej državi. To ni prva investicija, ki je po moji oceni sporna v Mestni občini Ljubljana, tukaj so Stožice. O tem se nič ne govori, nobeni pravni postopki, ničesar, 9 let traja, da bi pravni postopki stekli, pa ne stečejo. To se pravi, da če se bo sedaj začel postopek za ta kanal, potem bodo spet devet ali pa deset let tekli postopki, zadeva bo zastarala in stvar bo v redu. Še nekaj me zanima. Pri izdaji gradbenega dovoljenja je osnovna zadeva pridobitev služnostnih pravic. Ne more nekdo izdati gradbenega dovoljenja, če niso pridobljene služnostne pravice lastnikov zemljišča; in dejstva so znana. Če nimaš služnostnih pravic lastnikov, potem gradbeno dovoljenje ne more biti izdano. Tako velja v Upravni enoti Radovljica. Očitno v Ljubljani upravne enote odločajo na drug način. Sicer ne vem, po katerem zakonu, ker tega v zakonu ni. Res je zanimivo, da se morajo sedaj lastniki boriti za to, da ne prekopavajo njihovih parcel, pa gradbeno dovoljenje je bilo izdano. Res zadeva smrdi, zadeva res smrdi. Upam, da bodo današnji sklepi pripomogli k temu, da se bodo ljudem odprle oči in da bodo končno prepoznali, da v tej državi moramo biti vsi enaki; predvsem pa morajo biti enaki župani med seboj, ker so varuhi zakonitosti.
Hvala lepa. Besedo ima Zvonko Černač. Za njim pa bo razpravljal Matjaž Nemec. Izvoli.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem prisotnim, še posebej ministru! Včasih, ko niso bili tako moderni časi, kot so danes, in ko nismo poznali številnih institucij in dobro plačanih uradnikov, ki naj bi skrbeli za varovanje okolja, so bili ljudje po zdravi kmečki pameti bistveno boljši varuhi okolja, kot so številne institucije danes. V tistih časih so ljudje gradili tam, kjer ni poplavljalo, varovali so rodovitno zemljo, predvsem pa jim na misel ni prišlo, da bi greznico oziroma odpadne vode speljali preko vodnjaka, ker vemo, da vode po nekih fizikalnih lastnostih tečejo navzdol in ne navzgor; in enako je tudi z odplakami. Neka zdrava kmečka logika govori, da takega projekta, kot se dela tukaj, preko vodonosnika Kleče, ne bi smelo biti. Kar se pa formalnosti tiče, bilo je rečeno, da je za en del tega projekta pridobljeno gradbeno dovoljenje. V razpravi na odboru in tudi danes smo slišali, da je bilo to gradbeno dovoljenje pridobljeno ob zelo dvomljivih predpostavkah in ob pomanjkljivi dokumentaciji oziroma brez presoje, ki bi morala v tem primeru biti narejena, presoja vplivov na okolje. Tudi to, da je bilo naknadno pridobljeno vodno soglasje, ne pomeni ničesar. Bistveno pa je, da v tem projektu, ki bi moral biti obravnavan celovito, kajti gre za celovit projekt, vi ne morete dobiti za tak projekt, kot je ta, gradbenega dovoljenja po delčkih; da manjka en bistven del, manjka 800 parcel 413 lastnikov v tem projektu. Torej ta projekt ne bi smel dobiti tega delnega gradbenega dovoljenja. To je nekaj podobnega, kot če bi nekdo, ki si gradi hišo, dobil gradbeno dovoljenje najprej za klet, potem za mansardo, potem bi mu dali naknadno pa še za dve nadstropji vmes. Ne gre. Takšnega gradbenega dovoljenja ni in ga tudi v tem primeru ne bi smelo biti. V enem delu nimamo gradbenega dovoljenja, nimamo služnosti v tem projektu; v drugem delu imamo gradbeno dovoljenje, ki je sporno, ker ne izpolnjuje vseh formalnih in procesnih pogojev za to, da bi lahko bilo izdano. In ker se o tem projektu razpravlja že kar nekaj let, bi človek pričakoval, da bo v vseh teh letih ministrstvo po nadzorstveni pravici nemudoma ukrepalo in to gradbeno dovoljenje odpravilo, zamrznilo izvajanje projekta, zahtevalo dopolnitev vsega tistega, kar tukaj manjka. Pa tega ni. In tega tudi ti sklepi, ki jih bomo danes, kot kaže, sprejeli, neposredno ministrstvu ne nalagajo; bi pa jaz vseeno pričakoval, da dobimo zelo jasen odgovor ministra glede tega. On je v uvodni predstavitvi nekako povedal, da se s tem strinja, kar predlagamo in kar bo danes, kot kaže, tudi soglasno sprejeto. Vendar je tukaj ena velikanska bojazen, da če bo to sprejeto in če ne bo ukrepov ministrstva, in to takojšnjih ukrepov, se ne bo kaj bistvenega zgodilo. Takojšen ukrep pa pomeni takojšnjo prekinitev, začasno prekinitev izvajanja oziroma nadaljevanja tega projekta. To bi moralo slediti tem priporočilom. Ker če se to ne bo zgodilo, minister, to, da boste naročili neke revizije umeščanja v prostor in vsega ostalega, ne pomeni ničesar. Škoda bo, če ne boste ravnali tako, kot menim, da bi morali, za projekt in tudi za državo bistveno večja, kot bi sicer bila. Ta projekt je tako sporen, da bo, če ne pride do takojšnje ustavitve in spremembe tega projekta, treba ta evropska sredstva nesporno vračati, projekt ne bo uspešno zaključen in škoda bo enormna. Zaradi tega apeliram na zdrav razum, na pristojnosti, ki jih minister ima, in apeliram na to, da po nadzorstveni pravici nemudoma poseže in nadaljevanje del nemudoma prekine. Ker druga točka govori, da Državni zbor ministrstvu priporoča, da v okviru svojih pristojnosti, na podlagi pravnih sredstev, ki jih dopušča veljavna zakonodaja, nemudoma sprejme vse ukrepe, s katerimi bo pridobitve vse zahtevane dokumentacije o projektu in presoji vplivov na okolje zadržal oziroma ustavil gradnjo kanalizacijskega kanala C0 na spornem kraku od Broda do Ježice. Jaz nisem razumel, da se bo to zgodilo. Tisto, kar je povedal minister, govori o nečem popolnoma drugem. Naročile se bodo neke študije, projekt se bo naprej izvajal v tem delu, kjer je bilo pridobljeno dovoljenje, ki je sporno in ki ne bi smelo biti veljavno. Jaz mislim, da se nikjer v tej državi za tak projekt ne bi dalo dobiti gradbenega dovoljenja. Nikjer v tej državi. Ali torej v Ljubljani, ko gre za gospoda Jankovića, veljajo posebni zakoni? Ali velja tukaj nek jus ali lex Ljubljanković, ali kaj? Tukaj imamo dejansko opravka z lex Ljubljanković, kajti tukaj očitno veljajo posebna pravila, ki so pisana, ko gre za Mestno občino Ljubljana, na kožo samo enega človeka. Tudi zaradi tega bi bilo treba tukaj po moji oceni nemudoma ukrepati. In možnosti za ukrepanje ministrstvo ima, tako ministrstvo kot številne paradržavne institucije. Številni po moje poznate nek tragičen dogodek, ki se je zgodil v naši sosednji državi pred 56 leti. Govorim o katastrofi, ki se je zgodila v dolini Vajont, med Benečijo in Furlanijo - Julijsko krajino. Gre za območje na jugovzhodni strani Dolomitov, kjer je bil zgrajen 262 metrov visok jez. Graditelji so bili na ta projekt izjemno ponosni, ker je bil takrat to najvišji jez v evropskem prostoru. Stroka je takrat, ko se je ta jez gradil, opozarjala, da je območje problematično, da je narava na tistem območju nepredvidljiva, da se dogajajo številni tektonski premiki in da lahko nastane problem zaradi jezera, ki je bilo napolnjeno za tem jezom. Zaradi tega so seveda ta jez postopoma napolnili. Najprej do višine 100 metrov, ko so pridobili dodatne meritve, so šli naprej in v končni fazi so ta jez napolnili do 25 metrov nad končno višino. Kajti študije, ki so jih delali strokovnjaki, so govorile o tem, da tudi če pride do plazu in do udora večje količine zemljine v ta jez, pljusk, ki bo sledil temu udoru, ne bo višji od 20 metrov. In potem se je zgodil oktober leta 1963, večerne ure so bile, ko se je začelo tisto območje zelo nevarno premikati. Nemudoma je prišlo okoli 60 strokovnjakov, ugotovili so, da je treba vodo spustiti še za 15 metrov. In malo pred 11. uro zvečer, ko so ljudje že večinoma spali v svojih domovih, je udarilo. Zemljina, kamenje, drevje, vse, kar je padlo v ta jez, je bilo tako močno in količina tako velika, da je bil val, ki je pljusknil čez ta jez, visok 250 metrov. Torej vsa ta voda je ta jez preskočila in zalila mesto Longarone in večino vasi pod njim in v osmih minutah je življenje izgubilo tisoč 970 ljudi. Še danes ta jez tam stoji kot arhitekturni dosežek in pomnik človeškemu nasilju nad naravo in naravnimi zakonitostmi. Tragedije, ki se je takrat zgodila, ne bo mogel zbrisati nihče. Kako pa bo nekdo lahko zbrisal tragedijo, ki se lahko zgodi v Ljubljani, če bodo Ljubljančani v prihodnje ostali brez pitne vode?! Ta tragedija ne bo osemminutna, ampak bo trajala mesece, leta, desetletja, stoletja. Zamislite se nad tem in nemudoma zamrznite nadaljnje izvajanje tega projekta. Mislim, da obstaja alternativna možnost za izvedbo. Poiščite jo čim prej, ker je na mizi, vključite vso stroko, ki je na voljo na tem področju; in naj se ta projekt nadaljuje po poti, ki ne bo sporna, kar se tiče vodnega zajetja za Ljubljano.
Hvala lepa. Besedo ima Matjaž Nemec. Za njim pa bo dobil besedo Marko Bandelli. Izvoli.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Voltaire je rekel, da smo odgovorni za tisto, kar naredimo, in tudi za tisto, česar ne naredimo. V Državnem zboru imamo danes zelo pomembno razpravo. Kot že večkrat omenjeno danes v različnih razpravah, smo pred časom umestili pravico do pitne vode v Ustavo, kar danes daje tudi izjemno vsebinsko podlago tistim, ki so bili takrat skeptični do tega. Nas na drugi strani, ki smo pa to podpirali, pa zavezuje, da podpiramo predloge ne glede na barvo, ne glede na stranke, od koder prihajajo, kajti treba je v današnjem času nameniti veliko veliko pozornosti ohranjanju narave, podnebja, okolja. Imamo eklatanten primer potencialne zlorabe tega, čemur bi lahko rekli tudi retorično vprašanje, koliko milijonov je vreden morebiten poseg v vodovarstveno okolje, kolikšna je cena takšnega početja, da dajemo prednost kapitalu pred posledicami, ki bi lahko imele daljnosežne posledice za naše zanamce in tudi za nas same. Odgovornost politike je, ne glede na stranke, katerim pripadamo, da vsaj temeljito preverimo dano početje, da se prepričamo o tem, ali smo kot odgovorni politiki lahko soodgovorni do morebitne katastrofe. Nekateri govorijo, da je od tega vodnega vira odvisno samo glavno mesto, ampak ni samo glavno mesto. Od tega vodnega vira je kredibilnost politike tudi na veliki preizkušnji. Paradoksalno nas je postavilo vse na isti breg, v prispodobi rečeno, ko smo se, kot že prej omenjeno, skeptiki in podporniki zapisa v Ustavo znašli na istem bregu, da se do potankosti razišče, ali bi lahko ti geološki premiki ali pa hidrološki premiki vplivali na to, da ta dovod potencialne, morebitne kanalizacije lahko posega v vodostaj. S strani Socialnih demokratov ter tudi moje osebne strani lahko samo sporočimo, da bomo podprli predlagana priporočila. Kot je bilo moč zaznati že na kolegiju, se je politika pri tem vprašanju poenotila. Seveda naprošamo in mislim, da vsaj s strani ministra Zajca tukaj obstaja določena empatija do tega vprašanja, da se lahko tudi največji skeptiki prepričajo, da je ta odločitev lahko ključna za dostop do pitne vode za glavno mesto in širše. Torej ne gre za politično vprašanje, gre za človeško vprašanje, vprašanje človekovih vrednot in vrednot, ki jih sami zagovarjamo, ali je to v ustavi ali pa ne. Govorim o odgovornosti, ki jo moramo pri tovrstnih vprašanjih krepiti in gojiti politiki. Podprli bomo predloge priporočil v upanju, da tudi ministrstvo razišče in odgovori na dana vprašanja; ter seveda na nek način nazadnje odgovorimo še zadnjim skeptikom, ali je ta umestitev v prostor sploh primerna in potrebna, ali so alternative resnično tako nedostopne, da s tem ogrožamo tudi dobrobit celotnega glavnega mesta, kar se tiče dostopnosti do pitne vode. Naj zaključim, podprli bomo podane predloge, seveda z upanjem, da najdemo rešitve v izogib potencialnim katastrofam. Tudi če so lahko samo potencialne, so lahko usodne. Pri tovrstnih vprašanjih je lahko minimalen dvom že dovolj velik razlog, da poenoti celotno slovensko politiko, da najde ustrezne odgovore. Hvala lepa, predsedujoči.
Hvala lepa. Besedo ima Marko Bandelli. Za njim bo razpravljal Boris Doblekar. Izvoli.
Hvala za besedo, predsednik. Jaz tukaj zdaj ne bom govoril o pravici do pitne vode, ki smo vpisali v Ustavo. To je šokantno samo slišati, če je res to, kar se dogaja. Šokantno. Tukaj gre v osnovi, nekako človek bi mislil, da sta tukaj dve zadevi. Ena, da gre za nezakonito gradnjo, nestrokovno gradnjo, če bi tako rekli, nedopustni posegi v določen kraj. In druga zadeva, ki je slišati iz drugega kraja, kakor motiv, da se to dela, kot da nagajamo Jankoviću. Daleč od tega; jaz se absolutno z vsem strinjam, kar ste do zdaj povedali. Kot bivši župan sem izredno presenečen, kako je možno, da je sploh prišlo do teh dovoljenj. Bom začel s kraja, veliko časa nimam, ampak upam, da bom povedal bistvo tega. Mene ne zanima Alpe Adria Green, vse to, ker vemo, da te raznorazne iniciative, združenja in te nevladne organizacije samo čakajo take momente, da se bolj kot kaj drugega pokažejo na same sebe, kar naredijo, četudi dostikrat imajo prav. Tukaj se enostavno razume, da je ta investicija umeščena napačno; to je bistvo, o tem je treba govoriti. Vam bom tudi povedal glede umeščanja te trase, zdaj sem slišal kolega Logarja – veliko informacij. In verjamem, da so tudi resnične. Zakaj se gre po taki serpentinasti trasi dol, kar je popolnoma nerazumljivo, verjetno pa ni nerazumljivo; verjetno je to namerno narejeno tako. To se ve, zakaj. Ker hočejo, da gre po določenem kraju, ker je verjetno tukaj interes v ozadju, da je šlo na določene kraje. Tudi to bo naloga preverjanja. Jaz bom tudi tako rekel, ministra mi je žal, vsak nov minister dobi nekaj starega, podedovanega. On je dobil to zadevo v roke in bo moral rešiti to zadevo, na takšen ali drugačen način, bo mogel, ker vidim, da tukaj nas je 90 poslancev enotnih, kar zadeva tega, da je to zadevo treba rešiti. Tehnična in tehnološka rešitev te kanalizacije, to je tudi vprašljiva zadeva. Zdaj vam bom povedal pošteno, jaz sem imel celo v rokah projekt o tistih U-jih, o tistih tabernakljih, o tistih, kako je imenoval kolega Logar, skript ali ne vem, kako je rekel prej, en zelo dober izraz, kjer je zelo nazorno pokazano, na kakšen način bo oblečena ta cev noter. Jaz sem ta betonski projekt imel v rokah in sem rekel že takrat, da tak tip konstrukcije na nestabilni podlagi ne more biti, ker ni narejeno za tako podlago. In to govorim jaz, ker sem strokovnjak glede tega, ker sem prodajal; in vem točno, za kaj se gre, in gradimo te zadeve in smo jih gradili. Tak način umeščanja tistega manufata ne gre na to območje, gre na kras, kjer so trdne zadeve, ne pa tu, kjer so nestabilna tla. Tukaj so nestabilna tla, tu so nestabilna tla. Tudi cevi, jaz vam bom povedal pošteno, sem klical na SVRK, da bi dobil dokumentacijo, ampak odgovor je bil, da to ima MOP, MOP je dal na Jaspers, Jaspers je dal Evropski komisiji, Evropska komisija je potem potrjevala ta projekt. Projekt je prevelik, ne mi morejo poslati vsega, kar je. Jaz sem itak videl, za kaj se gre. In zdaj niti ni toliko problem kanalizacija kot taka, če se uporablja določen material, ker ne obstaja, samo PVC, so polipropileni, so raznorazni materiali, s katerimi se dela cevi tudi do metra 60 premera, ki so predvideni za to območje, ampak vsega tega tam ni bilo predvidenega. Je bila predvidena taka tehnološka rešitev, ki ni ustrezna za tisti kraj. Prvo, je bila predvidena taka tehnološka rešitev, pri kateri se človek vpraša, zakaj mora delati tako pot, da pride do cilja. Mislim, da je to verjetno vsem jasno, zakaj. Kar zadeva gradbenih dovoljenj, tu sem takoj razumel, da tukaj nekaj ne more biti. Pri takem velikem projektu se naredi enotno gradbeno dovoljenje, se ne dela treh, štirih gradbenih dovoljenj ali koliko jih je bilo. Tu je jasno povedano, iščemo gradbena dovoljenja, da gremo naprej z določenimi projekti. Ta projekt, kar je rekel kolega Franc, je zaustavil ogromno drugih, manjših, bolj pomembnih projektov, ki bi lahko bili realizirani; ampak ker gre za Jankovića in Ljubljano, je bil projekt odobren. Zdaj bom jaz nekaj povedal, on je dal primer Stožic, jaz vam povem pa en drug eklatanten problem, ki je tudi šel skozi in ki je bil absurd od absurda; in bom lahko tudi dokazal, zakaj. RCERO Ljubljana, vi ne veste, na kakšen način je RCERO Ljubljana bil zgrajen, 500-milijonski projekt, ker so mislili, da bodo cela Slovenija vozila smeti v tisti RCERO Ljubljana. In so hoteli podpisati pogodbe vnaprej, ampak mi, pametni župani, ki smo dali pametne direktorje na pametna mesta, smo rekli – ne bomo mi podpisali pogodbe, ker mora tukaj biti nekakšen hakeljc v ozadju. In točno tu je bil. Tisti, ki je podpisal pogodbo, je potem moral kot občina odvažati v tiste kraje po višji ceni, ker so mislili, da bo cela Slovenija vozila tja. 120 milijonov, 140 milijonov RCERO Ljubljana, ne vem, koliko je bil vreden. 20 %, 15 % kapacitete, ker vse ostale občine vozimo na druge kraje, ker mi ne moremo olupiti občanov, nismo mogli na tak način delati in jim dati 30 % višjo ceno za odvoz smeti, kakor pa je realna. Tako se dela tukaj, tako. Napake se delajo zdaj tu in sigurno je to tudi en od teh projektov, ki smrdi, kot smo rekli, ki ni pošten, zame ni pošten. In ni pošteno ne samo zaradi projekta kot takšnega, ni pošteno tudi zato, ker je ta projekt omejil možnosti financiranja ostalih bolj pomembnih projektov. In tukaj se moramo zamisliti. In jaz osebno in mislim, da tudi naša stranka, bomo podprli vse te predloge. In bomo zahtevali, da se to razčisti; in da vidimo, kaj je motivacija vseh teh vprašanj, ki smo jih zdaj dali. In upam, da jih bomo tudi dobili. Minister, zdaj ko ste prišli notri, ponavljam še enkrat, to ni vaša krivda. Vi ste to podedovali in si res želimo vsi tukaj, da bomo to zadevo tudi rešili. In jaz mislim, da jo bomo, in sem prepričan, da jo bomo. Kako bomo pa ustavili projekt, to me bolj zanima. Imam še malo časa, ampak še to mene zelo bega, kako je možno, da niso vedeli lastniki. Lastniki morajo podpisati soglasja, jim morajo dati stavbno pravico za delati nekaj, da dobiš gradbeno dovoljenje. To lahko govorite tistemu, ki živi v 6. nadstropju, ki dela v enem kraju, ki ne ve, zakaj se gre. Ne pa nam to govoriti tukaj. Kako so bila pridobljena ta gradbena dovoljenja, to je sramota, nemogoče. In do tega moramo priti mi na čisto, ker je očitno, kar ste povedali, da ni vse čisto. Toliko z moje strani zaenkrat. Hvala, podpredsednik.
Hvala lepa. Besedo ima Boris Doblekar. Za njim pa bo dobila besedo Monika Gregorčič. Izvoli.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani poslanke, poslanci, minister z ekipo! V samem uvodu in tudi med razpravo smo slišali, ko je tudi dr. Anže Logar zelo podrobno predstavil zelo perečo problematiko v Ljubljani, sploh kar se tiče okolja, kar se tiče vodovarstvenega območja. Mislim, da je tukaj lahko vsakemu jasno, da nekaj močno smrdi in da nekaj zelo zelo ni v redu; in je treba tudi takoj ukrepati. Že kar nekaj mesecev se pogovarjamo o tej zadevi. Tako daleč smo prišli po vsem tem, da moramo celo v Državnem zboru razpravljati o tej problematiki. In da se takšni projekti, kot je ta v Ljubljani, za toliko veliko denarja delajo tako po domače, je skorajda nemogoče verjeti. Koliko prepotrebnih projektov s podobno vsebino, za centralne čistilne naprave, za kanalizacije sekundarne, primarne vode bi bilo treba narediti še kje drugje, pa verjamem, da bi jih za tak denar lahko naredili po mnogih občinah ogromno. Tudi v občini Litija čakamo centralno čistilno napravo za Kresnice, verjetno poznate,veliko področje, dovolj populacijskih enot. Priklopili bi še Dol pri Ljubljani, Jevnico, ampak se lahko za ta denar obrišemo pod nosom. Mislim, da ga ne bomo nikoli videli. In projekt bi bil pripravljen tako, kot je treba, z vsemi gradbenimi dovoljenji, z vsemi dovoljenji za poseg v parcele, v privatno lastnino. Bila je omenjena tudi privatna lastnina, ampak treba je še enkrat povedati, da privatna lastnina je sveta. To privatno lastnino je nekdo kupil, nekdo je mogel delati za njo, nekdo jo je zaslužil in jo ima tudi pravico uporabljati in pravico imeti. In posegati v lastnino brez dovoljenja je nezaslišano. Stalno, tudi na odboru, tudi danes – vpis pravice do čiste pitne vode v Ustavo in tako naprej; po drugi strani pa poslušamo takšne zgodbe, ki s tem po moje nimajo čisto nobene povezave. To je popolnoma v nasprotju s tem, o čemer pišemo in se hvalimo, kaj smo dobrega naredili. To, da gre kanalizacija, kanalizacijski vod čez vodovarstveno območje, čez tako pomembno območje, ker je tako dobra, kvalitetna, čista pitna voda, ki jo imamo v Ljubljani, ker jo baje ni treba niti klorirati niti posebej prečiščevati, s čimer se soočamo po posameznih občinah nonstop. Treba je vodo celo prekuhavati, ker je oporečna. In da se čez tako vodo gradi kanalizacija po taki ovinkasti poti, po moje bi še otroci razumeli, da tukaj nekaj ne štima, da nekaj ne gre skupaj. Če greste v osnovno šolo zdajle vprašati otroke, ali bi kanalizacijo vlekli čez zajetje vode, čez vodonosnik, tam, kjer je čista pitna voda, bi bil po mojem mnenju odgovor v 99 % ne. Da se pa tega ne zaveda neka oblast, nek župan največjega mesta Slovenije, celo glavnega mesta – ne prestolnice, kakor sem prej slišal, Ljubljana ni prestolnica, ker nimamo prestola, ker nismo monarhija, ampak smo nekaj drugega –, torej največjega mesta, kjer živi 300 tisoč pa čez ljudi. Da ni toliko skrbi, da se tako z lahkoto poseže v nek prostor in dela neko kanalizacijo, ki je seveda, verjamem, nujno potrebna, tukaj ni dvoma. Seveda pohvale, da se to gradi v Ljubljani in po celi Sloveniji, kar je velik doprinos k čistejšemu okolju, to lahko vidimo po občinah, kjer smo se že ukvarjali s tem. Da pa se tako z lahkoto posega v tak prostor in na takšno območje in da Arso, glede katerega smo slišali in verjetno se bo to tudi prijelo ter verjetno tudi drži, da je nad Arsom še ljubljanski župan s svojo ekipo, je pa res prava katastrofa, da se pridobi okoljevarstveno dovoljenje za poseganje v ta prostor. Jaz bom samo navedel en primer v Hotiču, tudi v Zasavju, kjer bi mogla potekati obvoznica. Leta se čaka na to dovoljenje. Komplikacij, problemov – pa se bo gradila cesta, obvoznica se bo gradila. 20 let se že čaka nanjo, ampak se bo. In se ne dobi ustreznih dovoljenj, pa če gre danes človek tja pogledat, čisto nič posebnega. Popolnoma čisto nič posebnega, nič takšnega. In se čaka na dokumente, na papirje, pošiljajo se ti dokumenti od enega uradnika do drugega, iz te agencije na drugo, na direktorat pa nazaj, pa na ministrstvo. Ne razumem, da to toliko časa traja. V primeru Ljubljane, kjer je čista pitna voda dragocena, zlata vredna danes, kasneje bo še bolj, se pa to tako na hitro dobi. To je spet tista zgodba; prvo- pa drugorazredni. Tudi vem, da če se nek projekt zgradi, tudi slišali smo, kar me tudi zelo žalosti, da je celo čez vikend, čeprav smo na odboru govorili pred časom pa danes v Državnem zboru, da se je vedelo, da bo pogovor o tem, da je to vedelo tudi ministrstvo pa tudi inšpekcije. Ne vem, kdo vse bi moral v to poseči, saj so tukaj še kakšni drugi organi, ki bi morali to preprečiti. Za neko banalno, majhno stvar se hitro organi pregona vključijo, pri tem očitno ne, da se je celo čez vikend gradilo naprej. Konec koncev, ko bomo mi tole sejo danes končali, bodo v bistvu skoraj že vsa dela zaključena. Kdo bo to potem popravljal, kdo bo to ven kopal, kdo bo to plačeval? Ves ta denar je davkoplačevalski, evropski, ali kakorkoli že. Da se tako dela z denarjem, na tak lahkoten način, brezbrižno, to je – še enkrat več povem – nezaslišano. Tudi če bo projekt narejen pa tudi če bo kaj narobe, jaz ne verjamem, da se bo to kdaj popravilo. Jaz bi zelo rad slišal še mnenje ministra tudi na to temo, kako se mu zdi, da se kar za vikend dela nadaljujejo, da se kar gradi, da so tam stroji, bagri. Kmetje, lastniki tiste zemlje, ki so jo vsa leta obdelovali, pa gledajo, se čudijo in so žalostni in tako naprej. Na srečo imamo kakšnega svetnika, poslanca s tega območja, našo poslansko skupino; pa na srečo imamo tudi vse tiste danes tukaj, ki se strinjate s tem, da je to treba presekati pa nehati, da se sploh zadeva odvija. Saj drugače bi to župan veselo zgradil in gremo naprej. Dostikrat se pri teh projektih, ki se delajo, potem tudi ugotovijo različne napake, takšne ali drugačne, tehnične, s papirologijo, karkoli že. In tudi velik problem je, da se potem ne uveljavlja pri izvajalcu bančnih garancij. Skratka, tukaj je še toliko stvari, če bi hotel človek naprej razpeljati, da je joj. Verjamem, da se vsi strinjamo s predlagateljem, da je treba nujno ukrepati, da je treba stopiti v bran tem ljudem, na katerih zemlji se pač ta kanalizacija gradi, ter tudi naravi. Predvsem naravi in tej čisti pitni vodi, ki jo imamo zapisano v Ustavi. Velikokrat so nas ali pa vseh skupaj polna usta ekologije, čistega okolja, brezogljične družbe, nonstop o tem poslušamo, tudi desetine, stotine milijonov evrov namenjamo za ta področja; po drugi strani se pa takole dela. In to je res žalostno, katastrofalno, zastrašujoče in ne predstavljam si, da bi to po vseh občinah počeli. Ne vem, kaj bi se zgodilo. Da pa gre v Ljubljani to s tako lahkoto, celo s pomočjo vseh organov – policije, sodišča in vsega. Že prej se naredi vse papirje narobe, pridobi se gradbeno dovoljenje, ki se sploh ne bi smelo, Arso zraven, vse živo, na koncu še policija ščiti tiste bagre in izvajalce, v bistvu posredno župana, ki se je tako odločil namesto teh ljudi; in na koncu bo še ogrožena ta voda. Si sploh ne predstavljam, kaj bi bilo, če bi dejansko prišlo do tega, da poči ta cev s kanalizacijo, z vso to odplako, grezničnim muljem, z vsem tem [[…]], ni da ni, ne bom zdaj omenjal, in da to pride v ta vodonosnik. Jaz si teh katastrofalnih posledic raje ne predstavljam. To vodo bi morali dejansko toliko ščititi, toliko paziti in skrbeti vsi za to. Jaz upam, da ti sklepi, ki bodo danes potrjeni, zavezujejo dejansko potem tudi ministrstvo, vse inštitucije, ki so tukaj zraven soodgovorne, da se bo tudi nekaj naredilo, da ne bomo spet čez nekaj časa tukaj sedeli pa iz vsega skupaj ne bo nič, ljudje bodo pa opozarjali. Dajmo se postaviti za to manjšino ljudi. To je pač manjšina, zato pa lahko nekdo nekaj dela. Nekdo reče 300 tisoč Ljubljančanom – evo, zdajle bomo to zrihtali, kanalizacija bo urejena, bo šla dol v čistilno napravo, vse super; za tistih nekaj ljudi tam se pa v bistvu nihče kaj dosti ne sekira. Mi pa smo dostikrat solidarni in zelo dovzetni za manjšine, za ranljive skupine, kot se borimo dostikrat za invalide, otroke, kolesarje na cesti, Rome, pa ne vem kakšne vse skupine; torej za manjšine, za neke ljudi, ki se večini ne zdijo tako pomembni. Postavimo se tukaj v bran vsem tem ljudem, ki tam živijo in se borijo s to megalomansko Mestno občino Ljubljana oziroma z županom, ki tako neodgovorno ravna z okoljem in tudi s temi ljudmi. Jaz upam, da bodo sklepi tudi podprti in da bo efekt. To sem hotel reči. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Monika Gregorčič. Za njo pa bo dobil besedo mag. Dušan Verbič. Izvoli.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Ko danes poslušam to razpravo in vse izpostavljene pomisleke, probleme ter če se tudi spomnim, kako je potekala razprava prejšnji teden na seji odbora za okolje in prostor, moram reči, da mi zvonijo vsi alarmi. Predvsem je nekako na mestu najbolj vprašanje, zakaj je do te sporne gradnje tega kanalizacijskega projekta sploh lahko prišlo, komu je to v interesu in ali tak projekt sploh Ljubljana potrebuje? Vemo, da sta se nekako v skupnem interesu združile tri občine in potek te kanalizacijske cevi, da je trasa speljana po najbolj spornem delu, štirikilometrskem delu na severnem predmestju Ljubljane, to je od Šentvida do Črnuč, ki je obenem tudi vodonosnik za celotno področje Ljubljane, to pomeni, da s pitno vodo oskrbuje dnevno okoli pol milijona ljudi, iščem razloge, da je do takšne kar bogokletne ideje sploh lahko prišlo. Sprašujem se, komu je to padlo na pamet; in nekako je odgovor na dlani, da so to samo ekonomski interesi, da je najbrž v ozadju denar. Gotovo je pomemben vidik v tej zgodbi tudi proces črpanja evropskih sredstev. Tukaj smo na zelo tankem ledu tudi kot država, zato upam, da bo tudi pristojno ministrstvo naredilo vse, da bo preverilo postopke, ali je bilo vse narejeno tako, kot je treba, ali je prav, da kot država ne bi utrpeli sankcij in posledic, predvsem mislim tukaj finančne posledice. Seveda so pa tiste drugotne posledice, če bo do izvedbe in projekta sploh prišlo, če bo prišel v svojo funkcijo, tiste so pa nepredvidljive za zdravje in varnost ljudi. Kajti toliko sumov, indicev in nepravilnosti, kot jih je bilo že izpostavljeno, kot smo jih že lahko slišali v teh dosedanjih razpravah, jaz se res bojim, da je na preizkušnji naša pravna država. Organi pregona bi vsekakor morali na podlagi vseh do sedaj javno izrečenih besed, predvsem v tem hramu demokracije, že po uradni dolžnosti sprožiti neke postopke, začeti preiskovati, kako in zakaj, kakšne nepravilnosti se dogajajo. Da je prišlo do izdaje toliko parcialnih gradbenih dovoljenj, da je objekt opredeljen kot manj zahteven objekt in da za pridobivanje teh dovolj ni bilo treba predložiti in izvesti celovite presoje vplivov na okolje; to je po moji oceni nekaj nezaslišanega. Če vemo, da je za neko malce večje parkirišče ali pa za malce bolj kompleksno avtomehanično delavnico presoja vplivov na okolje potrebna ravno zaradi nevarnosti, zaradi morebitnega izliva motornih olj do onesnaženj podtalnice, potem pri kanalizacijskem vodu širine 1,2 metra odpove vsa logika. Saj je bilo že v razpravi poudarjeno, da smo tudi na potresni prelomnici, da gre za preveč tanke cevi in da je vodotesnost pod vprašajem. Morda lahko poiščemo vzroke za tako izbrano traso tudi v dejstvu, zadaj so špekulacije, da je to območje nekako potencialno lahko predvideno za prihodnje projekte pozidave. Žal je bil pri teh projektih očitno izpuščen vsak previdnostni princip ter skrb za varnost in zakonitost. Temu pritrjuje že samo dejstvo, da je tekom izvedbe tega projekta nekako kar na sredini prišlo do spremembe in do neke naknadne odločitve, da se je na tej najbolj sporni trasi odločilo naknadno za gradnjo oziroma za umestitev cevi v to betonsko kanaleto, ki naj bi bila nek varnostni, preventivni mehanizem. Ampak vemo, da temu še zdaleč ni tako. Kje jaz vidim luč na koncu tunela? V tem, da se je na tej točki, kot vidim, vsaj na nacionalni ravni, politika nekako poenotila, da skrb za pitno vodo, za naše zdravje in za naše okolje nima politične barve in okusa. In tudi vsekakor zahvala kolegu Logarju, da je vztrajal in zadevo pripeljal na nacionalni nivo. Ljubljana ima svojo mestno, lokalno oblast, župana in delujoč mestni svet. Na tem mestu pa vsekakor kot Ljubljančanka pogrešam glas ostalih mestnih svetnikov, še posebej če vemo, da sta tudi še dva naša kolega člana mestnega sveta in se do sedaj nekako še nista javno opredelila ali pa javno povzdignila svojega glasu glede te problematike. No, saj ta seja bo še nekaj časa trajala, tako da res upam, da je danes priložnost, da bomo slišali tudi njuno mnenje, kajti Ljubljančani to od njiju vsekakor pričakujemo. Opozorila bi na tem mestu še na delovanje okoljevarstvenih organizacij. Seveda so se v tem konkretnem primeru angažirale, ampak vseeno bi pričakovala, da bodo tudi one malce bolj glasne, da se bodo nekako poenotile in strnile svoje vrste. Okoljevarstvene organizacije so seveda dobrodošle v svojem delovanju. Mogoče so kdaj malce moteče, ko zavirajo tudi kakšen dober oziroma pa potencialno dober gospodarski projekt ali pa odložijo zaradi svojih delovanj njegov zagon. Tukaj pa je vsekakor na mestu, da strnejo vrste in da pomagajo ne samo Ljubljančanom, ampak celotnemu prebivalstvu v skrbi za čisto okolje. Ker čisto okolje in zdravo pitno vodo moramo ohraniti ne samo za nas, ampak tudi za prihodnje generacije. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Dušan Verbič. Za njim bo dobil besedo Franci Kepa. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Prav lep pozdrav! Uvodoma moram zelo jasno in glasno povedati, da se distanciram od tega dela današnje razprave, ki je vezan na kanal C0, ta tako imenovan tehnični del. Zelo me je pa spodbudila razprava in moram priznati, da sem ogorčen nad dosedanjimi razpravljavci in tudi s strani predlagatelja. Tako ogorčen odnos do uradništva. In dejstvo je, da glede tega mi boste dovolili, da bo moja razprava kar zelo konkretna, morda na momente presenečenje. Bil sem dobra štiri leta, pet let tudi v tako imenovani ožji državni upravi. In moram priznati, da se s to širino dialoga nisem nikoli srečal, da bi bili uradniki, kot je s strani predlagatelja v drugih zadevah dostikrat omenjeno, naši – vaši. Uradnik je uradnik in on mora delovati in tudi v Upravni enoti Ljubljana, izpostava Moste - Polje delajo po načelu zakonitosti. Kaj to pomeni? V konkretni zadevi, zakon o upravnem postopku je procesni zakon, materialni predpisi v zadevi tega nesrečnega, če lahko rečem, kanala pa so v Zakonu o graditvi objektov. In nihče se še ni dotaknil tega. Po veljavni zakonodaji iz davnega leta 2004 in 2005. Me ne zanima, kdo je sprejemal to zakonodajo. In me tudi ne zanima glede uredb ministrstva za okolje in prostor, ali infrastrukture, ali kmetijstva, ker se vlade spreminjajo in tudi pristojnosti se mešajo, je bil vezan tudi postopek pri pridobivanju soglasij, vključno z vplivom na okolje. S tega mesta moram priznati, da je nehvaležna vloga ekipe ministra Zajca, ki je neko zadevo podedoval in sedaj je on skoraj ključni krivec v tej zadevi. Spoštovani, sploh pa predlagatelj, ker ste v uvodnem delu lepo naredili ali se lepo izjasnili – čas za ukrepanje. V letu 2017 je bila svetniška skupina vaše poslanske skupine podrobno soočena z vso dokumentacijo. In sprašujem se, zakaj se takrat ni zahtevala, če drugega ne, obnova postopka. Ampak je spet vprašanje, ali morda že ni bilo zamujeno. Kajti gradbeno dovoljenje je v šestem, sedmem mesecu leta 2014, pa mislim, da se kaj dosti ne bom zmotil, postalo pravnomočno. Danes je dokončno in verjamem, da vsi poslanci zelo dobro veste, kaj to pomeni. Moram pa priznati, da zamerim vsem pred menoj, ki so razpravljati, predvsem zaradi tega, kajti ključno vprašanje je, ali ste vi sploh pogledali gradbeno dovoljenje, ki je pravnomočno in dokončno. Marsikatera razprava bi šla v drugo smer, sploh pa ne v tisto, ki žali uradnike. Uradniki na Upravni enoti Ljubljana niso sestavni del Mestne občine Ljubljana. Ne zagovarjam; tudi sam sem bil dostikrat na nasprotni strani, kar se tiče Mestne občine Ljubljana. Ampak mi se danes pogovarjamo o upravnem postopku. Ali veste, kaj pomeni upravni postopek? To ni sodni postopek. Ko organ v upravnem postopku na prvi stopnji odloča o pridobitvi gradbenega dovoljenja, odloča na podlagi vloge. Vlogo pa vedno poda vlagatelj, ki je praviloma investitor. Pa me niti ne zanima, ali je tukaj investitor Mestna občina Ljubljana, če hkrati pogledate gradbeno dovoljenje, je celo pooblaščenec Voka, to se pravi, da v vseh teh postopkih ni bila Mestna občina Ljubljana, ampak je bil Vodovod Kanalizacija, pa se tudi ne bom spuščal, kdo je lastnik pa kakšna je povezava. Ampak ključno je nekaj. Uradnik v teh postopkih mora dosledno slediti materialnim predpisom. O procesih se sploh ne bom pogovarjal. Kolikor sem jaz seznanjen o tej zadevi, sta uradnica, ki je to obravnavala, in vodja dosledno sledila pravilom, vključno z vplivom na okolje, ali je potrebno soglasje. Mislim, da se ne bom dosti zmotil, če bom rekel, okoli 17 soglasij je bilo treba s strani vlagatelja zagotoviti, da je upravni organ sploh začel postopek, da je bila popolna vloga. Glede govorjenja o gradbenih dovoljenjih pa kdo jih izdaja, vedno bolj ugotavljam, da je odlično biti v parlamentu, ker lahko govoriš vse živo; koliko se pa spoznaš, kaj šele o odgovornosti. Je pa res, da je to všečno ljudem; in moram priznati, če se navežem na to, kar predlagatelj pravi – pred 18 meseci sem začel glede tega govoriti, opozarjati in ministrstvo do danes ni še nič storilo. Če pa pogledam, kaj je bilo pred 18 meseci, kaj to pomeni. Predvolilne aktivnosti za župana mesta Ljubljane. Ali to pomeni, da imamo sedaj pa – prosim, da me razumete, proti poteku kanala sem tudi sam, ampak bom potem v nadaljevanju –, ali to pomeni, da imamo sedaj že predvolilno aktivnost recimo konkretnega poslanca za župana mesta Ljubljane, ki bo leta 2022?! Dejstvo je, da predvolilne aktivnosti lahko potekajo tudi štiri leta. Ne razumem tega. Zakaj tako razmišljam? Naj bom odkrit. V govoru s strani predlagatelja je bilo tudi rečeno, da odplak ne hraniš nad zajetjem vode. Ja, spoštovani poslanci, res sem bi v prejšnjem mandatu, nekajkrat smo se o tem pogovarjali. Kaj pa Spodnje Podravje, kjer je obilica občin, kjer se z gnojnico desetletja škropi, pa da ne bom govoril, tudi z umetnimi gnojili, fitosanitarnimi škropivi in podobno?! In že danes ugotavljajo, da je na tistem območju onesnažena pitna voda. Celo po medijih ali TV sem nek prispevek pred dobrim tednom gledal. Kje pa so zdaj te skrbi?! Jaz se strinjam, da je Ljubljana bazen, da je več ali manj kot glavno mesto središče vseh možnih zadev in je seveda tudi zelo zanimivo volilno območje, tudi s tem se strinjam. Če bi bil resnično namen zgolj zaščita pitne vode, sprašujem, pa ne predlagatelja, ampak kateregakoli v Državnem zboru – Ali vi veste, da je del severne obvoznice Ljubljana, kjer se dnevno vozimo, tudi nad tem območjem? Pa da ne bom govoril; tudi del avtoceste iz Ljubljane proti Kranju pred prečkanjem Save je na tem področju. Kje pa ste, zaščitniki? Tukaj bi se dalo veliko več, pa glede na čas moram počasi končati. Ampak moje veliko ogorčenje je na vse razpravljavce in bi lahko šel tudi potem, bi človek rekel, po posameznih poslanskih skupinah, ki so predstavljale, skupni imenovalec je gradbeno dovoljenje. Nepopolno gradbeno dovoljenje je, po domače povedano, lumparija. Kako si dovoli poslanec to utemeljevati, javno govoriti, žaliti uradnike, če se o tem ne prepriča! Če je gradbeno dovoljenje nepopolno, če je gradbeno dovoljenje nezakonito, dopušča se možnost in verjamem, da se v marsikaterih primerih to tudi zgodi, vendar na področju zakona o upravnem postopku smo pravna država; če imamo pomisleke glede nekih postopkov, kar se tiče rednih sodišč. Kajti v upravnih postopkih upravni organ odloča na prvi stopnji in to je upravna enota za gradbeno dovoljenje. Če stranka v postopku ugotovi, da mu je kršena pravica ali da ni mogel sodelovati, se pritoži. Vsak ima odločbo in se pritoži. O tem odloča drugostopenjski organ. Če na drugi stopnji, ko ministrstvo ne reši zadeve v njegovo pričakovano korist, imamo Upravno sodišče, imamo Vrhovno sodišče, da ne govorim, če je človekova pravica, tudi Ustavno sodišče. Da ne bom govoril o nadzorstveni pravici. In tisto, kar mi je v tej zadevi zelo moteče. Zakaj s strani predlagatelja v letu 2017, ko je bil načelnik z vaše strani na Upravni enoti Ljubljana; in če je gradbeno dovoljenje bilo tako korenito narobe, nezakonito, zakaj ni odreagiral? Kot načelnik imaš vedno možnost sprožati postopke. Uvodoma sem rekel, da se bom opredeljeval zgolj na postopek, in to upravni postopek, ker je bilo rečeno, koliko te stvari ali packarije je bilo storjeno. Naslednja zadeva, se bom še malce dotaknil predlagateljevega gradiva. V uvodu je napisal – neprimerni prostorski akt. Od kdaj pa poznamo mi neprimerni prostorski akt? Ali je veljavni, ali pa ni veljavni. Prostorski akt za ta kanal je dobil opolnomočenje davnega leta 2008. Ne vem, predvidevam, da se je postopek začel najmanj leto ali dve prej. Sedaj smo pa pri letu 2012, to je bil OPN. OPPN, torej izvedbeni prostorski akt, je bil sprejet 2010. In če se še enkrat vrnem, Zakon o graditvi objektov 1 je bil sprejet v letu 2004, dopolnjen 2005. Upravni organ, ki je odločal o gradbenem dovoljenju, je moral upoštevati tisto staro zakonodajo, ki je bila sigurno zelo preživeta. Kar se tiče vpliva na okolje; dejstvo je, da upravni organ, kolikor sem si nekako dovolil malce vpogledati, je skladno s takratno uredbo ta vpliv na okolje tudi upošteval. Bila je stara, v letu 2014 je prišlo do spremembe in v letu 2016, ko je bil dopolnjen ta konkretni akt – gradbeno dovoljenje, je upošteval stališče Arsa. Če je pristojno ministrstvo ali katerikoli soglasodajalec v tem postopku v preteklih letih nekaj postoril, naj končno nekdo začne odgovarjati. Ne pa kriviti uradnikov, ki so v teh postopkih izdajali; in menim, da so zelo korektno. Moram priznati, da mi je nenavadno, tudi za poslance v tem parlamentu, ki so zelo podpirali to stališče predlagatelja, nekateri so bili neverjetno neugodni in nekorektni do uradnikov. Gradbeno dovoljeno je nepopolno, kako lahko nekdo danes to reče in še navaja, da ni zakoličena trasa in podobno. To ni stvar gradbenega dovoljenja. Če pogledamo, ker se tako radi sklicujemo in želimo prenašati avstrijsko prakso, v Avstriji dobiš gradbeno dovoljenje na dveh straneh. Kaj delamo pa v Sloveniji? Kolikor je malo zahtevnejši objekt, imaš 30 strani; katastrofa. Dejstvo je, da so notri stvari, ki so popolnoma nepotrebne; in tukaj najverjetneje tudi nas kaj čaka, ker je bila dopoldne tema digitalizacija in podobno. Kar zadeva teh predlagateljev in podobno pa tako imenovanih civilnih iniciativ, Alpe Adria Green. Tukaj javno povem moje izkušnje iz preteklosti, ne govorim sedanje. S to civilno iniciativo – najslabše, kar je možno. Alpe Adria Green se je v postopkih pri zahtevnih gradbenih dovoljenjih vedno vključevala kot stranski intervenient. Pa veste, zakaj? Zaradi zavlačevanja postopka in morda zaradi kakšnih drugih interesov. Moram priznati, da sem si tudi ogledal posnetek matičnega odbora, kot predstavnik Alpe Adria Green je nekdanji svetnik svetniške skupine SDS. Pa mene to sploh ne moti, da smo čisto odkriti; moti pa me, kako se predstavlja, da je v tem upravnem postopku vse narobe, da se v Upravni enoti Ljubljana dogaja ne vem kaj; oziroma je bilo rečeno – Jankovićeva upravna enota, celo nekaj takega. To je nedopustno. Ločitev med državo, upravnimi postopki in lokalnimi skupnostmi ni nič drugačna kot v Postojni, Mariboru, Lenartu ali v Ljubljani. Ne samo da je fizično ločen; tudi postopek. Jaz dopuščam, da imajo na manjših lokalnih sferah ali lokalnih skupnostih župani morda večji vpliv na upravne enote; vem pa, da v Ljubljani, če govorim tudi o svojem času, smo imeli veliko problemov s sodelovanjem z župani v odnosu do države preko načelnikov. In tudi verjamem, kot sem prej omenil, ko je bil tri leta načelnik Upravne enote Ljubljana strankarski kolega SDS, da ni bilo nič drugače, nobenega favoriziranja, ampak dosledno spoštovanje načela zakonitosti. Toliko zaenkrat, hvala.
Hvala lepa. Sedaj pa je za besedo zaprosil predlagatelj dr. Anže Logar. Za repliko? Nimaš replike, lahko imaš samo razpravo. Izvoli.
Hvala, predsedujoči. Zdaj meni očitati, da zganjam v tem trenutku predvolilno kampanjo, kolega Verbič, je pa malo pod pasom, je pa malo pod pasom. Mislim, da ste vi delali na en od bank, ki sicer ni naredila bančne luknje, ampak računati pa znate, 18 mesecev. Pred 18 meseci niso bile volitve, volitve so bile pred 12 meseci, pred enim letom. Na to zadevo smo mi opozarjali že zelo zgodaj v poslanskih krogih; s poslanskimi vprašanji sem pa pred 18 meseci začel na to opozarjati. Poznam pa enega bivšega poslanca, ki prihaja iz vaših vrst. Dragan Matić mu je ime, imenovan je bil za glavnega inšpektorja, ki pa je natanko pred enim letom, tukaj imam njegovo Facebook stran, natanko pred enim letom, prvič v življenju prišel na Kleče in na svojem Facebooku napisal: Trasa poteka na območju podtalnice in popolnoma brez nadzora, nemočni lastniki prekopanih njiv in vrtov so pač postavljeni pred dejstvo. Naprej, v naslednji objavi čez en teden: Varnost v takšnih primerih ne sme biti relativno dobra ali odlična, temveč absolutna; niti najmlajšega tveganja ne smemo dopustiti, da bi lahko odplake iz kanalizacije iztekale v dragocene zaloge pitne vode. Naprej, spet čez en teden: Gotovo bi bilo še bolje, ko bi župan razmislil o alternativni trasi, ki ne bi ogrožala podzemnih zalog, iz katerih se prebivalci Ljubljane že 130 let oskrbujemo z vodo, katere kvaliteta je v evropskem merilu vrhunska. Spoštovani, to pa je vaš strankarski kolega, ki je natanko eno leto nazaj o tem govoril, prej nič, ko so bile volitve, potem pa tudi nič. Veste, mi smo pred kratkim podali zahtevo za sklic izredne seje Mestnega sveta na temo C0. Ali veste, da gospod Matić ni podpisal te zahteve. Ali veste, da Maša Kociper ni podpisala te zahteve. Ali veste, da Koprivc iz SD ni podpisal te zahteve. A ni to neverjetno. Potem pa vi meni očitate politično delovanje. Jaz vas v bistvu na nek način razumem, da niste hoteli o kanalu C0 govoriti, vaša žena je namreč svetnica Liste Zorana Jankovića in kot taka je tudi glasovala za te projekte. Ampak ne pa potem na ta način probati na nek način to zelo odkrito razpravo danes v Državnem zboru spolitizirati. Ker to, kar ste pa zdaj naredili, ste pa res do absurda spolitizirali razpravo in se postavil kot branik uradništva, ki dela tako, kot more. Jaz imam tukaj tole gradbeno dovoljenje, rekel sem vam, minister vam je rekel – zahteven objekt. Vprašajte kolega Matića – zahteven objekt. Na gradbenem dovoljenju pa piše manj zahteven objekt. Tukaj je 300 parcel zraven mejašev. Zraven pa za vročiti 29 osebam. Kaj pa ostali? Ostali naj pa kar gledajo, kako jim gradijo ob njihovem teritoriju, ali kako?! Uradništvo je treba spoštovati. Ne, če delajo napačno, če delajo narobe, ni treba. Jaz se sicer z vami strinjam. Ja, postopki so jasni, upravni postopek je jasen. Moralo bi iti tako, tako, tako. Ampak v tem primeru pač ni šlo. Bom samo en primer povedal. Saj v Belorusiji imamo tudi demokratične volitve, imamo tudi večstrankarski sistem. Koliko jih je pa prišlo v parlament? Samo ena glavna stranka. Pa kako, če imamo večstrankarske pa demokratične volitve?! Približno tako so primeri tudi v Sloveniji, ko se prave osebe pojavijo na pravih krajih. Kot sem rekel, vedno ko odkrivamo neke korupcijske deale, škandale, velike posle, sorry, vedno je familija Janković, pa če je vaša žena stokrat ali pa nikolikrat na listi. Vedno je familija Janković zraven. Jaz nimam nič s tem. Jaz lahko samo to odprem, vidim, spoznam in to povem. In ne poskušam potem relativizirati s tem, da bi uradništvo branil ali kakorkoli. Ne, bodimo pošteni. Bodimo pošteni, bodite pošteni do vašega ministra. Sam je povedal v odgovoru na poslansko vprašanje, da je narobe, da je trasa napačna. In ko zagovarjate to gradbeno dovoljenje, da je vse v redu; še enkrat vam povem, od predstojnika vaše soproge v mestnem svetu, kaj je rekel, citiram: »Popolnoma res pa je, da so že pridobljena gradbena dovoljenja v nasprotju z evropskim pravnim redom, za kar pa nosi odgovornost izključno država oziroma predvsem MOP in SVRK.« Ja, saj še župan Janković pove, da je vse narobe s temi gradbenimi dovoljenji. Samo gradi pa, ker ima verjetno koristi od tega. Bodimo pošteni glede tega. In še ena napaka je, ni bil leta 2018 OPN pa SPN. Tudi ta podatek je napačen, ste si ga napačno prebrali. 2010, ker je bila zadeva na referendumu. In predstavljajte si, že leta 2010 je nekdo načrtoval, da bo kanalizacija tekla čez ljubljanski vodonosnik. Že leta 2010. Ampak je malo mehčal tisto testo, da je na koncu rodilo takšna gradbena dovoljenja; pa brez presoje vplivov na okolje in tako naprej, da je potem lahko to zgradil. V parlamentarni razpravi sem znan, da ne šparam ne teh ne onih, ampak odkrivam nepravilnosti. In moram priznati, da sem zelo razočaran nad načinom politiziranja te teme danes s strani kolege Verbiča, oprostite, to moram priznati. Ker če je nekaj narobe, je nekaj narobe. Pa če je vaša žena v tej listi ali pa če ni, to je vseeno. Vseeno, ni važno. Če je nekaj narobe, je tej zadevi treba priti do dna; ampak ali vi zaradi tega, ker hočete obrniti, da je to politiziranje, ste pripravljeni tudi podpreti ta projekt, pa da kanalizacija teče čez vodno zajetje. Ali ste pripravljeni to sprejeti? Jaz nisem in zelo zadovoljen sem, da slišim, da tudi drugi kolegi poslanci tega niso; zelo zadovoljen sem. To je minimalni pogoj, da se bo res nekaj spremenilo, da bo ministrstvo res nekaj naredilo. Jaz upam, da bodo ljudje, ki vodijo ministrstvo in ki vodijo inšpektorat, stali za svojimi besedami. Da bo glavni inšpektor general Dragan Matić stal za besedami, ki jih je javno objavil in še vedno visijo na njegovi Facebook strani. Da bo minister izpeljal to, kar mu mi danes naložimo, in da se bo zaščitila voda, ki jo je na koncu koncev tudi minister predlagal ter tudi vi predlagali za spremembo Ustave, 70.a člen. In to je edino, pika, pika; ne rabimo nič drugega. Edino, kar sem rekel, je še to, da bom zelo skrbno pazil, ali bo minister ravnal skladno s temi sklepi, za katere upam, da jih bomo danes sprejeli ali ne. Samo to in nič politizacije. Hvala.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima Franci Kepa. Za njim pa bo dobila besedo Anja Bah Žibert. Izvoli.
Hvala za besedo, predsedujoči. Pozdravljam ministra, sekretarja, kolegice in kolege! Tudi jaz sem prepričan, da se na tem vodovarstvenem območju ne bi smela graditi kanalizacija. Verjetno je bilo že v začetku zgrešeno, ker ta teren deluje, ni stabilen. Mislim, da bi se moralo najti za tiste štiri kilometre, ki so pereči, drugo traso. In sigurno ta trasa je in to bi morali narediti. Če se ni naredilo v začetku, je treba to narediti sedaj in prekiniti gradnjo, katera se izvaja nezakonito, ker tudi minister sam priznava, da nimajo gradbenega dovoljenja v celoti, nimajo služnosti od ljudi, pa se koplje, koplje se širše, kakor bi se moralo, dovoljenje za služnost imate za 6 metrov, pokopljete 15 in tudi več. Kar se tiče gradbenega postopka. Kot je bilo rečeno že od začetka, ko vloži investitor postopek za gradnjo na občino za lokacijsko informacijo, katerega ga izvede uradnik na občini, če investitor napiše, da ima zahteven ali enostaven objekt, mora to uradnik na občini presoditi, kaj je prav. On napiše, kakšen je ta objekt, in on napiše lokacijske informacije in tudi smernice za vsa soglasja in vplive. Vplivno območje, kar se tiče Arsa, tudi to mora napisati v lokacijski informaciji. Tudi uradnik odgovarja oziroma njegov nadrejeni za ta postopek. Ne more nekdo, mora ta postopek teči, kakor gre po uzancih. Se lahko naredi tudi kasneje obnovitev postopka, kakor je bilo rečeno. Če so bili nekateri postopki vmes zgrešeni oziroma zamolčani, se lahko postopek tudi obnovi. Tukaj pa je rečeno, da gradbeno ni še pravnomočno, pa sploh na tem območju, na teh štirih kilometrih, kjer je vodovarstveno območje. Tudi služnosti ne, dela se pa po kavbojsko, se že koplje, ljudi se nič ne sprašuje, dela se, pritisk se vrši s policijo. Bolje, da bi bila policija na južni meji, kjer jih manjka, kakor da tam stoji zraven in pritiska na ljudi. Že stari starši in starši so vedeli, da se vodohram in greznica ne gradi skupaj, ker je prej ali slej lahko nek vpliv; in se to dela posebej. Tukaj je območje nestabilno, ne bi se smelo tukaj graditi in morali bi najti drugo smer. Ker to je trenutno le območje za 300, 400 tisoč ali pa še več Ljubljančanov in nepotrebno je, da se igramo zaradi mogoče onesnaženosti v prihodnosti. Tudi nevladniki so – dobro, imam svoje mnenje tudi o nevladnikih – pokazali te fotografije na odboru, ki smo ga imeli. In že sedaj se vidijo stiki med cevmi in že sedaj so deformacije, pa še ni spuščena kanalizacija v to. Tisti kasoni ne bodo pomagali. Ker je nestabilen teren, bo prišel vzgon zaradi podtalnice, pa še potresno območje je, kar je še druga zelo zahtevna zadeva. Nedopustno je, da bi že zaradi teh dveh stvari delali tukaj. Kakor je gospod Bandelli rekel, ti kasoni se postavljajo na terenu, kjer je skalnat oziroma trd, ne pa labilen, kjer je vzgon strig; pa še, kakor je bilo rečeno, delajo se cikcak trase, na ovinkih so še večji strigi. Mislim, da bi morali vse aktivnosti ustaviti. Kot minister imate to moč, možnost, da se prekine z gradnjo in da se najde drugo traso, ki ne bo škodljiva za vodo. Ta voda je po analizah zelo kvalitetna. Treba jo je ohraniti, kanalizacijo pa izvesti na območju, kjer te nevarnosti ni. Če pa bo Ljubljana morala kakšne cevi vzeti ven, pa naj Janković tudi vrne kakšen milijonček zraven za sanacijo te gradnje, saj so mu odpisali na desetine milijonov. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Anja Bah Žibert. Za njo pa bo dobil besedo Franc Breznik. Izvoli.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Podobno bi se tudi jaz spraševala, kot se je kolegica Monika Gregorčič, ko je zastavila vprašanje, kako je to mogoče. Tudi jaz bi se to vprašala, če se ne bi še kako dobro zavedala, da živim v Sloveniji. To je mogoče samo v Sloveniji. In to je mogoče samo v najlepšem mestu na svetu, v Ljubljani; in to je samo mogoče zato, ker mi imamo pa Jankovića. Mi imamo pa Jankovića, zato je to mogoče. In zato se take stvari dogajajo. Predstavljajte si, kolegice in kolegi, da bi kaj takega počeli na Dunaju. Pa odnesli bi vse skupaj, da ne bi bilo nikjer več nikogar. Ampak pri nas je pa to mogoče. Moram reči, da sem nekako res razočarana nad razpravo kolega mag. Verbiča, ki sem ga sicer rada poslušala, ampak danes me je pa presenetil. Presenetil me je zelo, ko je govoril o pravilnih izdajah gradbenih dovoljenj, o tem, da uradniki pravzaprav naredijo vedno vse prav. Lahko se kdaj tudi zmotijo, ste rekli, naredijo kakšno napako, ampak tukaj jaz ne verjamem v napake. Tukaj jaz ne verjamem v napake. Če neko gradbeno dovoljenje nima vseh soglasij, to ni napaka. To je zavedno ravnanje in zavestno ravnanje, kajti nihče mi ne bo rekel, da ne vedo, od koga morajo dobiti soglasje za služnost oziroma za pot, kjer bodo kopali. In to, da danes nekdo koplje po zemlji nekoga, ki v to ni privolil, to ni normalno. In take stvari se v državi ne bi smele dogajati. Minister Zajc, jaz vas bom direktno pozvala v tem primeru, da dejansko ustavite Jankovića. Ustavite Jankovića, ker predstavlja nevarnost za Ljubljano, predstavlja nevarnost za državljanke in državljane ter predstavlja nevarnost za okolje, v katerem živimo. On danes predstavlja s tem svojim projektom nevarnost. Res je, da se je začela zadeva že leta 2010, ampak tako kot je povedal tudi kolega dr. Anže Logar, dejstvo je, da so takrat samo fino mesili in pripravljali testo za naprej. Ta kalvarija se je takrat začela in z vsakim novim postopkom in dovoljenjem in tako naprej je dobivala samo svojo razsežnost. In danes je to, kar se dejansko dogaja, nedopustno in zastrašujoče. Kanalizacija in glavno področje vode. In še nekaj, od leta 2010, če bi se vsi tisti, ki ste se tako zavzemali za zapis čiste vode v Ustavo leta 2016 in to jemali kot velik dosežek; zapis nečiste vode, se moram popraviti, ker celo ministrstvo mi je reklo na moje poslansko vprašanje, da sploh ne gre za čisto vodo, ampak gre za pitno vodo. Sicer tega ne razumem, pitna in čista voda, jaz mislim, da mora biti voda čista, če hočemo, da je pitna. Ampak pustimo to, to je bil odgovor. Še danes se mi rola v glavi, kako je to mogoče, pa vendar. Če bi se vsi tisti, ki so se takrat ukvarjali z zapisom tega v Ustavo, ukvarjali s tem projektom, ki ga počne Janković, bi naredili mnogo več, kot je zapisano v Ustavi. Ker kaj pa pomaga danes državljanom, da je zapisana v Ustavi pravica do pitne vode, če pa po njihovih zemljiščih lahko na drugi strani nekdo rovari, gradi, podira, vse tisto, kar so morda ustvarili, ne da bi za to dovolili. In vsi tisti, ki ste se takrat tolkli po prsih, ko ste ta zapis spravili v Ustavo, če bi se s tem projektom ukvarjali, bi naredili mnogo več. Kajti verjetno bi bil ta projekt, če bi delali pošteno – in verjamem, da vi ste in so mnogi pošteni –, že ustavljen. Tako pa seveda ni in mislim, da se določeni postopki, minister, lahko zaustavijo, da se stvari pogledajo, da se zahtevajo dopolnila in da se najde drugačna rešitev. Veste, ni vrag, bom šla na proračun, zadnjič smo slišali, da na Odboru za finance se je eden od amandmajev želel iz Šaleške doline kar prestaviti v Celjsko kotlino. To se pri nas dogaja. Kar tam naj gre, bomo mi dali kar nekam drugam. In to lepo minister in sekretarka zagovarjajo, češ da se drugače ne da. Amandma, ki je bil sprejet tukaj, v Državnem zboru, se pravi v hramu demokracije, se je državna sekretarka odločila, da ona tega ne bo upoštevala in da bo to kar nekam drugam prenesla. Seveda, samo vztrajanje, spoštovani, je pripeljalo do tega, da pa se je rešitev naenkrat našla. In se je stvar postavila tako, kot bi se morala že na začetku. To je samo eden od primerov. Zato me nihče ne bo danes prepričal, da se tukaj ne da nič več storiti. Nihče. Res pa je, da tako, kot je pokleknil Arso, lahko poklekne minister in lahko poklekne tudi celotna vlada. Ja, res je, imamo pač Jankovića. In očitno Janković lahko dela vse, medtem ko se morajo drugi državljanke in državljani za osnovno gradbeno dovoljenje še kako boriti. In dr. Verbič, samo še toliko. Vi ste sami v razpravi omenili, da gre za zahteven gradbeni projekt. Po Jankovićevo ne gre za zahteven objekt; gre za manj zahteven projekt. Tako se je stvar vodila. Kaj zdaj govorimo, da gre za zahteven projekt. Saj je bilo vse v redu; potem je to manj zahteven projekt, če je vedno vse tako prav, kot ste rekli. Ampak ni, treba je seveda ščititi določene interese. Žalosti pa me, da se to počne na plečih državljank in državljanov. Ljubljana je res glavno mesto, žal ni najlepše mesto na svetu. Žal ima za župana Jankovića. In žal se lahko kanalizacija gradi dobesedno tam, kjer se zbira pomemben vir čiste pitne vode. Dobrodošli v Sloveniji!
Hvala lepa. Repliko ima mag. Dušan Verbič.
Hvala lepa, podpredsednik. S strani predlagatelja in tudi sedaj je razprava šla nekoliko drugače od mojega bistva vsebine. Jaz sem se pogovarjal, razpravljal in utemeljeval o upravnem postopku pri izdaji konkretnega gradbenega dovoljenja. In še enkrat ponavljam, uradnica, ki je na tem delala, je v konkretni zadevi spoštovala vsa veljavna zakonodajna pravila, vključno s podzakonskimi predpisi. Če se to ne bi izvajalo, še enkrat sprašujem, za vse velja načelo zakonitosti, in tistemu, ki mu je kakorkoli kršena pravica, tudi tistim, ki se jim danes ugotavlja – in tudi sam priznam, da je nedopustno, da brez kakršnihkoli dovoljenj ne more biti posega v lastninsko pravico –, kje so bili s pritožbami, ko se je ta zadeva izdala? Redna ali izredna pravna sredstva. Lahko se mi s politiko tako ali drugače ukvarjamo ali slepimo. In dejstvo je, da je upravni organ v času pred izdajo gradbenega dovoljenja opravil štiri obravnave, kjer je pozval lastnike, katere je pregledal, po elektronski pošti, ki je bila dostopna upravnemu organu, jih pozval in na štirih obravnavah predočil, predvsem pa želel od njih kakorkoli pridobiti informacijo, podatek, če je kakršnakoli zadeva sporna, da se ne bi gradbeno dovoljenje izdalo. To je bil moj poudarek. Nič župan, nič Janković in ostalo. Jaz sem imel obilico težav, če govorim o upravnih postopkih, ampak to ni zdaj stvar tega. To je stvar posameznika, ki zavzema določeno pozicijo, in je odvisno, kako se postavi. Ali se postavi v funkcijo tistega pooblastila, ki ga ima, ali pa drugače. Kar se tega tiče, mislim, da je bolj zamegljevanje. Zakon o graditvi objektov iz leta 2004 in 2005, kar se tiče strank v postopku, mislim, da je predlagatelj prebral, vprašanje pa je, če so tudi drugi, kar je v tem gradbenem dovoljenju zelo jasno zapisano: »Upravni organ ugotavlja, da se ostale vabljene stranke vabilu niso odzvale,« govorim po podatkih iz zemljiške knjige, »čeprav so bile pravilno in pravočasno vabljene.« Organ dodaja, da je določeno povratnico prejel na opravljenih ustnih obravnavah, vendar iz datumov izhaja, da so bila vsa pisanja pravočasno vročena in opozorjena na posledice. Tukaj bi pa posebej rad poudaril – posledice svojega izostanka, če niso opravičljive; zato se skladno s prvim odstavkom 63. člena Zakona o graditvi objektov iz leta 2004 šteje, da se strinjajo z nameravano [[…]]
Gospod Verbič, čas za repliko je potekel.
Toliko samo v tem delu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima predlagatelj dr. Anže Logar. Izvoli.
Hvala. Saj ne bom več nadaljeval te razprave, ampak glede na to, kako se je kolega Verbič krčevito branil, bi rekel, da zadeva očitno še bolj smrdi, kot bi drugače morala. Treba je vedeti, kolega Verbič je bil predstojnik Upravne enote Ljubljana. Na nek način on zdaj zagovarja svoje kolege, ki so to delali, kar je razumljivo, kar je na nek način razumljivo. Je pa ravno s tem svojim izvajanjem povedal bistvo tega. Je rekel: Po elektronski pošti so pozvali mejaše. Ali veste, kdo je tam? Kmetje. Ali veste, kaj delajo? Krompir, solata, vozijo traktorje, nabirajo pridelke. Ali mislite, da oni, medtem ko vozijo in pobirajo krompir, preko spletne pošte gledajo: Janković vam želi zgraditi tam zraven kanal, dajte se v roku 14 dni odzvati. Če se ne boste odzvali, potem se šteje, kot da soglašate s tem. Ne, ne. Saj zato pa je ta postopek takšen, kakršen je. Ker se je vseh tistih 300 parcel, ki mejijo na te meandre, na te poti, na nek način izigralo in se z zelo majhnim delom lastnikov potem tudi pogodilo. Vsi ostali, ki pa niso vedeli, ki pa ne delajo na upravni enoti in med službenim časom ne gledajo elektronske pošte, pa niso vedeli; ampak so se šele potem, ko so začeli krompir pobirati in ko so videli, da jim bager rije po njihovi cesti, začeli spraševati, kaj se pa tukaj dogaja. In to, spoštovani, je v državi, kjer je lastninska pravica zapisana v Ustavo in kjer moraš imeti pravico se izreči o tej zadevi, nedopustno, pa bodite še stokrat predstojnik upravne enote pa naj še tokrat branite svoje kolege, Košička in podobne. Oprostite, tu so močno brcnili v temo ali pa delali tako, kot je nekdo od njih zahteval. In upam, da se bo tale politizacija zdaj nehala, ker se mi zdi, da nismo na pravi strani. Če smo na strani vode, potem mislim, da je prav, da se pogovarjamo o tem, kako zaščititi ljubljanski vodovod, nasproti projektu, ki je v samem defaultu zgrešen. In tukaj pa mislim, da se vsi strinjamo ne glede na barvo, vonj in okus, mislim, da se lahko vsi strinjamo in ravno s temi sklepi damo potem tudi ministrstvu opolnomočenje, da izvede to, kar v bistvu bi v pravni državi ministrstvo moralo izvesti. Hvala.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Franc Breznik ima besedo. Za njim pa bo spregovorila Alenka Jeraj. Izvolite.
Najlepša hvala. Če pogledam svoja zadnja dva mandata, v prejšnjem mandatu sem poslušal cele dneve samo seje o pravici do zdrave, čiste, pitne vode, ustavna kategorija, to so bili tudi izrazi, ki jih najdemo tudi na Parlametru, največkrat od kolegov iz SMC, ki ste takrat imeli večino. O tem je potekala razprava velik del mandata in o ničemer drugem. Danes imamo prvi test, ali je pravica do zdrave, čiste, pitne vode, ki je ustavna kategorija, glede katere nimam problemov. Prvič je na testu tukaj, v Državnem zboru, kjer smo to tudi izglasovali. Tukaj se prepleta več, tudi ustavno določenih človekovih pravic. Ena od zadev je tudi, vsaj kar se ustavnih zadev tiče, tudi kategorija zasebne lastnine; o tem je tekel zadnji del te razprave. Ustavna človekova pravica je tudi pravica do zdravega okolja, v katerem živimo. In zdaj gremo v ta izredno, popolnoma napačno voden postopek izdaje gradbenega dovoljenja. Zdaj govoriti ali kazati s prstom; poglejte, jaz bom logično, kmečko logično povedal, kaj se je tu zgodilo. Če ste vi v neko enačbo dali eno napačno formulo ali pa ste dali eno napačno informacijo, potem je ta zgodba na koncu napačna. Napačna je v tistem vidiku, ko je nekdo potrdil, da je to lahko enostavni gradbeni objekt in se je preko enostavnega gradbenega dovoljenja vodil gradbeni postopek ali upravni postopek, kot ste nekateri trdili. Lahko ga vodite zelo dobro, kvalitetno. Ampak uradniki so ga vodili v okviru enostavnega gradbenega projekta. Razlika med 800 milimetri in tisoč 200 milimetri, kolikor je premer teh cevi, je ravno v tem. Če pogledamo, kaj se največkrat lahko zgodi. Če pride do vseh teh razpok, verjamem tudi kolegom, kolega, ki je govoril pred mano, je gradbeni inženir, torej 200 litrov na sekundo odplak. Ne gre samo za biološke odplake, Ljubljančani ste znani, da imate v evropskem merilu največ kokaina v odplakah, to je tudi zelo zanimivo. Se mi zdi, da zaradi tega včasih tudi zelo pozno reagirate na take zadeve. Tu gre tudi za ostale odplake, pa ne kažem s prstom na kogarkoli. 200 litrov na sekundo, 12 tisoč litrov na minuto, 720 tisoč litrov v uri, v 24 urah, preden pride do preloma take cevi, bi se v podtalnico na vodovarstveno območje izlilo 17 tisoč 280 kubikov. V enem dnevu. Kako to poteka? To pronica in potem monitoring zazna to, kar se nam dogaja na podeželju. Jaz živim v občini Cerkvenjak, imamo na enem delu, v Cogetincih imamo vaški vodovod, relativno dober izvir, relativno zdrava voda. Imamo po kemični sestavi malo večjo trdoto, torej je malo bolj mineralizirana, kar je za zdravje ljudi v redu, za stroje morda nekoliko slabše; ampak zaradi tudi razpršene gradnje greznic se nam dogaja, da prihaja do vdora fekalij v naše pitne vode. Veste, ne bi želel, da bi 270 tisoč Ljubljančanov, čeprav imamo Štajerci malce kakšen pomislek glede Ljubljančanov, dobilo recimo dopis občine, kjer povedo nekaj 100 ljudem, ki koristijo vodo iz tega vaškega vodovoda na našem odseku, da je v tej vodi E. coli bakterij več kot 10, koliformnih bakterij v tem vzorcu več kot 100, motnost, amonij in tako naprej. Če razglabljamo dalje, spoštovani kolegi, Ljubljana ima Onkološki inštitut, Ljubljana ima UKC kot vrhunsko institucijo, kot pravite, Ljubljana ima Pediatrično kliniko, Ljubljana ima veliko število tudi upokojencev z okvarjenim ali zelo slabotnim imunskim sistemom. Ljudje, ki so kronični bolniki, ki se zdravijo, vi veste, da samo nekaj malenkosti v imunskem sistemu recimo bolnika na Onkološkem inštitutu, ki je na najnižji točki, lahko pripelje do prezgodnje smrti. Se vi zavedate, s čim se igrate. Prej ste govorili o Dunaju, poglejte, Ljubljano vam je zgradil Franc Jožef, po potresu 1896 je Ljubljana končno dobila neko evropsko podobo. Jaz upam, da se bodo tudi kolegi, ki so arhitekti, s tem strinjali. Takrat je poslal v Ljubljano tri svoje najboljše arhitekte, ki so še tistih nekaj hiš podrli in postavili standard 12 metrov, kot je bil v Avstro-Ogrski, 12 metrov glede širine ulic in postavili so Ljubljano. Ljubljana je bila znana in se lahko primerja z Dunajem v zdravi, čisti pitni vodi. Dunajčani so izredno ponosni, Dunajčani večinoma pridobivajo pitno vodo iz tako imenovanih spodnjeavstrijskih in štajerskih Alp, ki teče preko Wienerwalda in preko 30 velikih zalogovnikov, ogromnih, zalagajo dvomilijonsko mesto z zdravo, čisto pitno vodo. Kvaliteta življenja, Dunaj je bil sedemkrat, odkar sem jaz to spremljal, do leta 2016 izbran za najbolj kvalitetno glavno mesto na svetu. 39 kategorij, dve najbolj pomembni – zdrava, čista pitna voda in socialna stanovanja. Dunaj ima približno 860 tisoč stanovanj, od tega je približno 400 tisoč stanovanj socialnih stanovanj, ki jih lahko mlade družine najemajo. Ne bi rad primerjal ravno na tem področju, govorimo seveda tudi o kategoriji kvalitetnega mestnega prometa, pretoka preko ringa, preko podzemne železnice, da ne razlagam naprej. Spoštovani Ljubljančani, opozarjamo vas, po vseh katastrofah, ki so se dogajale človeštvu, po vseh velikih nesrečah na koncu vedno ljudje pridejo skupaj, pogledajo to in rečejo znameniti stavek. Ta znameniti stavek se je vedno pri vseh katastrofah glasil: Zdaj je, kar je. Pustimo zdaj preteklost, gledamo naprej. To so te besede. Zdaj je, kar je. To se je dogajalo v vseh tistih, ko je profesor Miličinski prišel na vrh Mont San Pietro pogledat razdejanje Adriinega aviona na Korziki leta 1981, pa pri številnih smrtnih nesrečah v železnici, prometu, ko je vaš sosed recimo divjal desetkrat skozi isti ovinek vinjen, potem se zgodi, potem pa vsi rečejo – Zdaj je, kar je. Mi smo danes tukaj, da tega stavka ne bi nikoli ponovili v Ljubljani. Tega svojemu glavnemu mestu ne želim. Kot Štajerec želim, da je pod kakršnimkoli županom to mesto znano po zdravi pitni vodi, da bo razvijalo svoje stanovanjsko politiko, pameten promet in vse ostalo. Želim vam dobro in ne želim kot Štajerec, ker nismo imeli te možnosti. Zdaj smo se borili v Slovenski demokratski stranki in kolegi iz Nove Slovenije za številne podeželske občine, da bodo morda dobile kvalitetne vodovode, še tiste, ki jih nimajo, da se prebivalstvu ne bo treba ukvarjati s takimi dopisi, da bi ti župani lahko dobili vsaj neka dodatna sredstva, da bi lahko svojim občanom in občankam dali okolje, ki ga Ljubljana že davno ima. Ljubljana ima vse in se igra z zdravjem, z vodnimi viri, z vsem denarjem, ki ga ima, samo zaradi tega, ker bi nekdo po liniji najmanjšega odpora, da se projekt čim prej zaključi, da si spet napolnijo žepe, da se čim prej ta evropski denar porabi, da bi izpeljal popolnoma netransparentni postopek, ki je z napako, to smo ugotovili. Spoštovani kolegi, pred štirimi dnevi smo vsi poslanci ogledali ta prehod, ki so ga Jankovićevi hišni gradbinci, kot pravijo, tudi zgradili. Torej prehod do Šubičeve, pogled proti Cankarjevem domu. Vsi ste si lahko pogledali navaden prehod, ki še ni preživel niti zime, ni preživel niti prve zmrzali. Vse plošče zunaj nekega kamna, vse je že oluščeno. Visele so plošče, podlaga se je dobesedno popolnoma posedla, plošče so bile smrtno nevarne za kakršenkoli promet. Varnostniki Državnega zbora so takoj klicali na Mestno občino Ljubljana, cel dan so klicali, da se je končno nekdo javil, da so šli eno ploščo popravit. Med tem časom bi se tudi lahko zgodila katastrofa. In sedaj naj jaz tem hišnim gradbincem, ki niti ne znajo postaviti niti vgraditi 20 kamnitih plošč pred parlament, zaupam, da bodo vsi ti pripeljali in naredili tako relativno zahteven projekt, kot je izgradnja te kanalizacije čez vodovarstveno območje, oprostite izrazu, ja, jaz jim ne zaupam. Padli so že na najbolj enostavnem izpitu. Vse, kar vidim, se zlaga v neko katastrofo. Karkoli sem proučeval, ko so se zgodile največje katastrofe, se niso nikoli zgodile z enega vidika. Vedno so se v tisti katastrofi kocke zložile. Ena napaka, druga napaka, tretja napaka in na koncu se zgodi nekaj, česar si ne želimo. Spoštovani kolegice in kolegi, danes je bila na testu Ustava Republike Slovenije, na testu je bila pravica državljanov in državljank do zdrave, čiste pitne vode in do maksimalnega ohranjanja teh virov v Sloveniji. Na tem testu bomo danes pokazali, ali verjamemo točno v to, kar smo zapisali v Ustavo. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Alenka Jeraj. Pripravi naj se Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala. Še nekaj mojih vprašanj in pomislekov v zvezi s kanalom C0. Kolega Verbič je govoril o administraciji, o uradnikih, ki delajo odlično. Pod sedem gradbenih dovoljenj je podpisan mag. Ladislav Košiček, načelnik Upravne enote Moste - Polje, ki naj bi bil prijatelj oziroma bivši sodelavec Davida Polutnika, danes vodje Oddelka za gospodarske dejavnosti in promet na Mestni občini Ljubljana. Vodja Sektorja za kohezijo na ministrstvu za okolje je gospod Tomaž Prodan, ki je novembra 2018 kandidiral na Listi Zorana Jankovića za četrtni odbor v Šiški. Kolega Verbič ščiti uradnike. Tudi mi jih ščitimo, kadar delajo dobro. Tu pa se poraja sum, da so nekatere stvari lahko šle čez, zato ker je nekdo nekoga poznal; in to ne bi bilo prvič pri gospodu Jankoviću. Zagovarjate tudi uradništvo na MOL-u. Ker je MOL najprej zapisal, da gre za manj zahteven objekt, kasneje pa se je to spremenilo. Kako so pa ti uradniki delali? Niso vedeli, da gre za zahteven objekt, čeprav po vseh določilih kanalizacija s premerom cevi nad 800 milimetrov spada med zahtevne objekte. To zelo jasno opredeljuje uredba. Premer cevi kanala C0 pa teh 800 milimetrov presega za kar 400 milimetrov. Širina cevi kanala C0 je namreč tisoč 200 milimetrov. Ni torej jasno, zakaj je Upravna enota Ljubljana izdala tako gradbeno dovoljenje in ali je šlo le za naključno napako. In tudi jaz se sprašujem, ali so uradniki vedeli, da to ne bi šlo na upravni enoti skozi, če ne bi zapisali tako, da gre za manj zahteven objekt. Torej je tudi to uradništvo delalo odlično, tako kot vi pravite, in v to ne smemo podvomiti?! Najbrž ne. In če se je kasneje izkazalo, da ne gre za manj zahteven objekt in so se stvari spremenile, zakaj se ni ponovno izpeljalo celotnega postopka, kot o tem govorijo različni strokovnjaki, ki so bili včeraj predstavljeni v Tarči ali pa se v teh dneh javljajo tudi preko ostalih medijev? Zakaj lahko potem mi dvomimo v gradbeno dovoljenje? Ravno zaradi tega. Povedano je že bilo, da vsi lastniki niso bili obveščeni in niso dali soglasij. Predstavnik Voke sicer govori, da so vsi lastniki bili obveščeni, da so podpisali služnostne pogodbe, kar je laž. Ker če bi bilo to res, ljudje ne bi zaščitili svojih zemljišč, torej tisti, ki služnosti niso podpisal z mestno občino. In zato lahko dvomimo v veljavnost oziroma v poštenost uradnikov pri izdaji tega gradbenega dovoljenja oziroma sedmih, za del pa še vedno ni gradbenega dovoljenja, čeprav se stvari gradijo. O odgovornosti in o imenih se bomo morali zelo konkretno pogovarjati, čeprav je gospod Prijon včeraj rekel na televiziji, da je zelo težko določenega uradnika ali pa nekoga postaviti, da je kriv, če bi se neka stvar zgodila. Ministrstvo je v reviziji ugotovilo sume nepravilnosti. O tem nekaj želite govoriti, nekaj ne, ker bodo tekli razni postopki, ampak včeraj na televiziji, gospod Prijon, ste povedali tudi to, da je postopke začel že prejšnji minister gospod Leben, zdaj se s tem ukvarja gospod Zajc. Kaj bomo čakali še enega ministra, da bomo potem kaj rešil? Koliko časa boste zdaj to delali? Ta čas se bo zadeva že naredila, ker vemo, da se gospod Janković ne ozira na nikogar, on to gradi, vemo – po domače, z izkoriščanjem in izsiljevanjem ponavadi. Zaradi njegovih demokratičnih načinov so ljudje celo delal samomore. Tako je delal v primeru Stožic. Če se dobro spomnimo, v primeru Stožic smo vračali evropska sredstva, ker se stvari niso delale tako, kot bi se morale. Skoraj zagotovo jih bomo vračali tudi tukaj, ampak pomembno je, kdaj bo ministrstvo reagiralo in tudi kaj naredilo. Včeraj ste v oddaji povedali, da se je cel kup nekih zelo resnih sumov pojavilo in da boste vse to raziskali. Upajmo, da kdaj. In kdaj bomo neke rezultate tega videli, ali bomo zadevo ustavili, ali se bo praktično naredila, potem pa bomo zapravili milijone za to, da potem nikoli v resnici tam ne bodo fekalije tekle, ker bomo pač ugotovil, da stvari niso v redu. Zakaj presoja vplivov na okolje? Včeraj v oddaji je bilo tudi povedano, da je MOL poleti na Arso oddal vlogo za odobritev zaščitnega ukrepa vgradnje kanalov v betonski sarkofag, spet še ena zadeva. Najprej so polagali cevi kar v pesek, ko so se ljudje pritožili in rekli, da to pa res ne bo ne vodotesno ne še kaj drugega, so se spomnili – Dobro, bomo pa dali v te betonske sarkofage, da boste malo bolj pomirjeni. Zato je Voka poslala na Arso vlogo, če sme delati te dodatne zaščitne ukrepe, potem je pa to umaknila, ampak zdaj to dela. Betonske sarkofage delamo. Ali v kakšnem gradbenem dovoljenju piše, da bo to tako? En kup stvari po domače ali pa po kavbojsko, kot je že nekdo rekel, tako kot smo navajeni od ljubljanskega župana. Gospod Prijon, včeraj ste rekli tudi to: Seveda ni nobenega dvoma, da je za tak projekt treba narediti presojo vplivov na okolje. Torej če ni nobenega dvoma in tega ni, kaj boste naredili? Včeraj ste v oddaji tudi rekli, da ministra na oddajo ni, ker se pripravlja na današnjo sejo. Bi prosila, da se kaj oglasi in tudi komentira to, kar sprašujemo. Ali na kaj se je pripravljal, ne vem?! Vi ne dvomite, da bi za tak projekt morali narediti presojo vplivov na okolje; in tega ni. Kaj bomo zdaj naredil? Če to ni zadosten razlog, da se nekaj naredi in da ministrstvo pač nekaj naredi in vaš inšpektor, potem pa ne vem, kaj je. Ali pa ne mislite resno s tem. Prosila bi za kakšen odgovor na vprašanja, ki jih nisem dala samo jaz, ampak tudi moji kolegi; zato ste tukaj. Sami sebi lahko govorimo, kadar hočemo, na poslanskih skupinah in tako naprej; zdaj pa govorimo javnosti in sprašujemo tudi vas, da boste odgovorili na vprašanja, ki so vam bila zastavljena. Jaz bom sklepe, ki so predlagani z naše strani, seveda podprla. Upam pa, da se bo zelo hitro zganila država, kot se zna zganiti pri kakšnih manj pomembnih stvareh; tukaj, kjer bi se pa bilo res treba, pa ne.
Hvala lepa. Besedo ima Jožef Horvat. Pripravi naj se mag. Branislav Rajić. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, državni sekretar, dragi kolegice in kolegi! Najprej se želim takoj javno zahvaliti tudi mestni svetnici in mestnemu svetniku iz naše stranke v Mestnem svetu Ljubljana, to je gospa Mojca Sojer in gospod Jože Horvat, ki sta nas, poslansko skupino, podrobno podučila, informirala o vseh teh postopkih, žal nepravilnostih, ki tečejo pri gradnji tega nesrečnega kanala C0. Ne bom šel v tehnične detajle. To pravzaprav danes tudi ni tema. Govora je pa bilo danes v razpravi že o alternativah. Mestna svetnica in mestni svetnik iz vrst Nove Slovenije sta mi povedala, da alternative obstajajo. Prvič, fekalne vode naj se vodijo iz Vodic na čistilno napravo v Domžale, ki je bila zato projektirana in velika večina kanala je že izgrajena. Drugič, fekalne vode iz Medvod se sedaj vodijo pod Celovško cesto in je rešitev ustrezna ter jih ni treba voditi skozi vodovarstveno območje. Tretjič, gradnja C0 naj se takoj ustavi, delo naj opravi Ministrstvo za okolje in prostor, Upravna enota Ljubljana, Arso, kriminalistična policija, Jaspers. Rad bi se tukaj zahvalil v imenu Poslanske skupine Nova Slovenija tudi našemu kolegu dr. Anžetu Logarju. To je njegov projekt, čeprav gre za sejo Državnega zbora. Naša ocena je, da je to pravzaprav prvi ukrep, sicer ni zakonodajni, ampak prvi ukrep po tem, ko smo natančno pred tremi leti in enim tednom v Ustavo zapisali novi 70.a člen in zapisali pravico do pitne vode. Mi tega zapisa nismo podprli, ker smo rekli, da je to stvar normalne države; in smo takrat ocenjevali – in to še tudi danes –, da je to bila zgolj neka manifestacija za javnost. To danes dokazujem tudi s tem, ker v ustavnem zakonu piše, da mora vlada v 18 mesecih od tega datuma, to je november 2016, pripraviti oziroma prilagoditi vse zakone, da se dejansko ta 70.a člen v Ustavi na nek način tudi realizira, ker Ustava ni izvršilni akt. Tega ni bilo niti v 18 mesecih niti v treh letih. In kot rečeno, to, kar imamo zdaj na mizi, je prvi ukrep, kjer se je zelo jasno, hvala bogu, politika poenotila – želimo zavarovati vodni vir. Moramo najprej to zavarovati, če želimo vsakemu zagotoviti pravico do pitne vode. In nepojmljivo je, kolegice in kolegi, mene res skrbi iz dneva v dan bolj, da Državni zbor se vedno pogosteje in vedno več je primerov, kjer mi dejansko izvršujemo, opravljamo našo preiskovalno funkcijo, kažemo na barabije, na nepravilnosti, na kriminalna dejanja, ki se dogajajo v naši družbi. Izgleda, da je tista osnovna zakonodajna funkcija že v manjšini. Toliko preiskovalnih komisij, ki so potrebne, žal toliko izrednih sej odborov Državnega zbora, ki so potrebne, da razkrijemo nepravilnosti in razkrijemo barabone. Žal smo tudi izgleda osamljeni. Na parlamentarni ravni se zgodbe zaključijo, banksterji delujejo naprej. En primer. In če sem že pri tretji obletnici vpisa pravice do pitne vode v slovensko ustavo, imamo še eno tretjo obletnico, in sicer je bila pred tremi leti Ljubljana razglašena za zeleno prestolnico Evrope 2016. Takrat je gospod Zoran Janković ob zmagi povedal, da mu je naziv v izredno čast in veselje ter da je izjemno ponosen na trajnostne dosežke vseh v Ljubljani, »saj ne le da odlično skrbimo za najlepše mesto na svetu, ampak smo v Křbenhavnu dokazali, da so trajnostni projekti zelene Ljubljane lahko vzor mnogim evropskim mestom. Priznanje Evrope nas je postavilo med najboljše. Zmaga Ljubljane dokazuje, da je naša trajnostna usmeritev in naše skupno delo priznano in vse bolj cenjeno tudi izven naših meja.« Konec citata oziroma nagovora gospoda Jankovića. Veste, da nisem mislil, da je to priznanje zelena prestolnica Evrope 2016 vezano samo na leto 2016. Jaz sem si po svoji pameti razlagal, da to velja za vso prihodnost, ker od tukaj naprej se je pa potem začelo in smo pri kanalu C0. Mi se v Novi Sloveniji zavedamo, kaj pomeni pitna voda. Če gledamo globalno, je na našem planetu Zemlja je samo 2,5 % vode pitne. Od tega sta več kot dve tretjini zmrznjeni v ledenikih in ledenih ploščah. Sedaj k evropskim sredstvom. Moram reči, da v vzhodni Sloveniji ali bolj točno, v vzhodni kohezijski regiji so me župani skorajda napadli, kako je to mogoče, da Zoran Janković pa lahko zelo hitro pride do evropskih sredstev, teh je bilo kar 60 milijonov; za preproste, navadne smrtnike, župane manjših podeželskih, obrobnih občin pa evropska sredstva niso dostopna, niso dosegljiva; in še danes niso. Ali si predstavljate, kaj to pomeni, pa ne samo za župane, ampak za državljane, ki živimo izven Ljubljane? To je ponižanje, to je ponižanje. Jaz sem izjemno zadovoljen, da lahko danes povem, da bo seveda Poslanska skupina Nova Slovenija – krščanski demokrati podprla ta dopolnjen predlog vseh štirih priporočil. In sem vesel, da se je tukaj politika poenotila. Včasih smo imeli podobne seje, pa priporočila niso prišla z odbora, z matičnega delovnega telesa; danes to imamo in danes za temi priporočili stoji slovenska politika. To je najmočnejša deviza, kar jo lahko damo ministru, državnemu sekretarju, vladi in zahtevamo, da se dejansko dosledno ta priporočila tudi realizirajo. Mi bomo to nadzirali, vi pa imate tukaj tudi moč, močno devizo, ker lahko rečete – imamo zadaj parlament. Če imamo parlamentarno demokratizacijo, se to, kar je tu zapisano, mora stoodstotno izvesti; in bomo to nadzirali. Vem, da ni lahko, vem. Marsikaj ste podedovali, ampak na nek način pa imate, še enkrat, to močno devizo – zadaj imate parlament. Če je župan najlepšega mesta na svetu močnejši od tega parlamenta, potem pa nimamo več parlamentarne demokracije. Kolegice in kolegi, čeprav je petek zvečer, je tema izjemno aktualna, izjemno. Upam, da bo to, kar bomo danes skupaj enotno potrdili, pa le dokaz, da v določenih primerih znamo identificirati barabije in da jih ne smemo dopustiti. In da je to zelo jasen signal Državnega zbora Republike Slovenije, da bomo vsakemu in vsem, ki se bodo šli kakršnegakoli šerifovstva, stopili na prste; pa tudi če bo vsak teden podobna seja. Še enkrat, kolega Anže, čestitam!
Hvala lepa. Predlagatelj dr. Anže Logar, izvolite.
Hvala. Jaz bi samo rad rekel, da to ni moj projekt. Jaz v bistvu zelo nasprotujem temu projektu, verjetno pa je kolega Horvat mislil v zvezi z današnjo sejo. Pa tudi tukaj bi rekel, da to ni moj projekt. To je posledica tega, da imamo v Ljubljani čisto vodo in da hočemo zaščititi čisto vodo. Če je to samo moj projekt, je že v začetku obsojen na neuspeh. To je lahko naš skupen projekt, če danes dobijo ti sklepi potrdilo v čim večjem številu, torej soglasno; in na nek način zavezujemo potem tudi ministra, da nekaj naredi. In samo v tem primeru lahko tudi posredno uresničujemo to ustavno kategorijo pitne vode; ker če pa tukaj ministrstvo ne bo odpeljalo tako, kot veleva Ustava, potem pa ministrstvo prevzema to odgovornost. Še enkrat, jaz ne želim, da se zgodba zaključi tukaj, v Državnem zboru, tako kot se je recimo pri eni preiskovalki o bančnih zadevah; ampak hočem, da ministrstvo to potem nadaljuje oziroma da te sklepe uporabi za to, da izpelje tisto, kar je prav, kar je treba narediti, kar veleva zdrava kmečka pamet in kar veleva na koncu koncev tudi zakonodaja. Če nekdo krši zakonodajo, jaz ne razumem tolerance do tistega, ki krši zakonodajo; in samo zato, ker je do nekam pa že prišel, pa mu pustimo, da pride še do konca. Jaz tega tukaj ne sprejmem in danes sem razumel, da tudi vsi tukaj v tem državnem zboru tega ne sprejmejo, kar se mi zdi dober začetni korak.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branislav Rajić. Pripravi naj se Danijel Krivec. Izvolite.
Hvala lepa. Dober večer. Spoštovani minister, državni sekretar, dragi kolegice in kolegi! Jaz mislim, da je prav, da mogoče malo čistega vina vseeno nalijemo. Slišalo se je kar nekaj napadalnih tonov do ministra. Mislim, da vsekakor to ni prav, ker ekipa, ki je bila pristojna za podelitev gradbenih dovoljenj, o katerih se mi danes pogovarjamo, ni več na teh stolčkih. Samo za pohvaliti je, da imamo drugo ekipo, ki zagotovo ve, kaj dela; in kot smo videli, je takoj krenila vse postopke, ki so predvideni. Danes pa se vsi strinjamo, da voda je resnično neprecenljiva dobrina in ta mora biti zagotovljena vsem. Jaz se strinjam, da je ta vidik pitne vode kot ustavno varovane pravice najpomembnejši, ni pa danes na testu, kot je moj spoštovani kolega Breznik povedal, ker ta test ni potreben. Mi vemo, da bo voda ta test dala skozi, ker je res nedotakljiva, saj smo jo dali v Ustavo. Takoj ko so se pojavila številna opozorila lokalnih prebivalcev in okoljevarstvenih organizacij ter opozorila, da je bilo načrtovanje neustrezno in da je ta izvedba tudi problematična, so se zgodili postopki, ki so začeli slediti stvari in iskati rešitev. Jaz sem pomirjen, ker je minister za okolje in prostor zahteval razjasnitev vseh odprtih vprašanj in naročil je tudi postopkovno revizijo, ki je tudi pokazala rezultate, ki so popolnoma jasni. Pojavil se je sum nepravilnosti pri projektiranju, pri odločitvah, pri izvedbi. Smo na točki, da se samo vprašamo, kaj bi pa lahko več v tem momentu, ker zame kot nekdanjega projektanta in verjetno tudi bodočega je popolnoma nejasno, zakaj je ta celovit sistem obravnavan v več različnih gradbenih dovoljenih. To enostavno ni normalno, ker vemo, da se kanalizacijski sistem začne pri prvi WC-školjki in se konča na čistilni napravi. In to ne more biti deljeno, ker sistem ravno funkcionira kot celota. Ta sistem, vesoljski sistem, vsak sistem je celota. Ta skrb je čisto upravičena, da nekaj ni v redu. Kot vidimo danes in vsi se s tem strinjamo, začel nas je spremljati smrad. In to ni smrad vsebine kanalizacije, ampak smrad postopkov, kako se ta kanalizacija gradi, smrad papirologije v zvezi s to kanalizacijo in smrad določenega sprenevedanja, ki se tudi da zaznati, ko se pogovarjamo o tej kanalizaciji. Zagotovo je vprašljiva in skrb vzbujajoča ter nedopustna odsotnost presoje vplivov na okolje. Želim spomniti, da ko se pridobiva gradbeno dovoljenje za kakršenkoli poseg, pa naj bo to tudi majhen prizidek, se vedno ocenjuje, kakšne vplive bo imel na svoje okolje. Seveda ne skozi tako presojo, kot je potrebna za kanalizacijo, ampak moram pa povedati, da se tisti, ki odločajo o podelitvi gradbenega dovoljenja, zelo zelo zavzamejo, da preučijo vse aspekte. Jaz sem v svoji praksi imel primer, ko se je tudi tisti, ki podeljuje gradbeno dovoljenje, spraševal, seveda na pritožbo žlehtnega soseda, da bo odsev sonca s steklenjaka sosednje hiše na vrt pritožnika, pravzaprav pritožnice; in je recimo ustavila izdajo gradbenega dovoljenja. Torej gremo v take natančnosti in potem, ko gre za kanalizacijo, ki grozi, da skoraj postane ljubljanska Fukušima, se naenkrat stvari postavljajo precej nejasno in megleno. Tudi stari Rimljani so gradili kanalizacije, najprej so zelo skrbno mislili, kam bodo postavili to kloako maksimo; in zato mislim, izhajajoč iz izkušenj, ki so stare 2000 let, da verjetno ni treba razlagati, zakaj smo vsi skupaj tako zaskrbljeni. Je pa res, da smo zaskrbljeni eni malo manj, drugi malo več, odvisno, kako daleč živite od tega območja, kar ni prav. Zato plediram na vse, ko se, če se, kdaj pojavi kakšen podoben primer na kakem drugem koncu, da bomo enako skrbni, ne glede na to, ali smo v Prekmurju, v Beli krajini, na Štajerskem ali na Primorskem. Mislim, da moramo to ob tej priložnosti tudi nekako poudariti. Odziv Državnega zbora seveda ni bil tako prompten, ker se Državni zbor odziva po nekih drugih inštancah. Najprej je bil nekdo drug na vrsti, da se vpraša glede tega, pa se ni. In dobro je, da se je to zgodilo zdaj pri nas, ker ta problem res lahko postane državni, ko upoštevamo možnosti zastrupitve, stroške zdravljenja, škode, ki nastane v naravnem okolju. Vse to je seveda z enim velikim in dolgim sosledjem posledic, katerih ne smemo spregledati. In če se izkaže, da je obveljal v tem primeru zakon moči, ne pa vsi drugi zakoni, potem pa mislim, da moramo vsi stopiti na stran, da se ta projekt ustavi, da se poiščejo odgovorni in da tudi pride do povrnitve vseh stroškov, ki so nastali. Mi v poplavi drugih zakonov, spomnimo se lex pomurje, lex Magna, lex to in ono; v zvezi s tem nimamo zakona, lahko pa si vsi zapomnimo to kot eno zelo zgovorno lekcijo. Lahko pa jo tudi poimenujemo, naj mi zbor odpusti, lex dreks; pa da se nikoli več ne ponovi. Absolutno ta predlog podpiram, tako kot vsi v moji poslanski skupini. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Danijel Krivec. Pripravi naj se Gregor Perič. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim! Zelo zanimivo je poslušati današnjo razpravo. Rad bi opozoril na neka dejstva, pa da se ne spuščam v neke politične razprave. Nekateri pravite, da se je takoj odzvalo, hitro smo odreagirali, ministrstvo je promptno; ampak pozabljate, da se že dve leti opozarja na ta problem. Anže je prej opozoril, da je 18 mesecev od prvega poslanskega vprašanja na to temo, pa nihče praktično ni odreagiral. In veste, zakaj se je zdaj premaknilo? Ker se je nekaj zgodilo v tej Sloveniji. Če se ne bi zgodilo Hrastovlje, si jaz upam staviti, da te seje ne bi bilo, ker bi vsi še vedno tiščali glavo v pesek in bi pustili, da ta projekt gre. Ko se je pa zgodil en dogodek v Sloveniji, ki je dal ljudem malo razmisleka, kaj je, če se nekaj zgodi; pa tudi ta zadeva glede tega vodonosnika ni več tako nedolžna, kot je prej izgledala. Prej se pa niti ministrstvo ni zganilo niti mi, vsaj nekateri ne, tisti, ki nismo neposredno. So pa nekateri na to opozarjali in med njimi najbolj naš kolega. Ampak nihče se ni zganil, dokler ni postala grožnja od tam, da se lahko neka pitna voda, ki izgleda skoraj nedotakljiva in nekje stran od porabnikov, kot je bila Obala, pojavi kot resen problem. Takrat je mogoče vseeno pri nekaterih začela delati neka zdrava pamet in da je ta zadeva s to gradnjo kanalizacije preko vodonosnika tudi v Ljubljani mogoče problem. Stavim, da ne bi bilo te seje, če tega ne bi bilo. Lahko se nasmihate, ampak to je dejstvo. In druga dejstva, ki so, ko gledate to dokumentacijo, jaz tudi spoštujem kolega Verbiča, ampak danes se pa z njim ne morem strinjati. Jaz sem bil tudi dolga leta župan in ne bom govoril, koliko projektov smo delali, tudi evropskih. Vem, skozi kakšno kalvarijo pri dokazovanju gradbenih dovoljenj, pri pridobivanju dokumentacije je treba iti. Da ne govorim, da sem bil prej direktor firme, ki se je ukvarjala s komunalnimi napravami, sicer elektrovodi, ampak je podobna zgodba. V tej firmi sem bil dolga leta investitor, ki je pridobival te zgodbe. In ko mi nekdo tukaj razlaga, da so uradniki svoje naredili, jaz rečem, da niso; pa ne vidim vse dokumentacije. Ampak če mi nekdo zdaj razlaga, da je uradnik dobil dokumentacijo, jo prebral in je pisalo gor –nezahteven objekt; in je to za njega okej. To ni res. Tisti, ki je poskušal pridobiti kakšno gradbeno dovoljenje, ve, da se uradnik na upravni enoti vtika v vse, če hoče. Če pa noče, pa prebere samo naslov in da naprej ter poštemplja. Enako velja za Arso, enako velja še za druge organe. In tukaj imamo problem. Na prvi strani vse lepo piše, v vsebini pa ni tako. Da ne govorimo o podobnih zadevah, kjer se kakšne stvari tudi zamenjajo v nadaljevanju. In če kolega Verbič verjame, da če na naslovu projekta kanalizacija s premerom tisoč 200 milimetrov piše enostaven objekt, in da to normalen uradnik kar kupi, potem je zelo naiven. To ne drži. Tisti, ki je to izkusil, mi bo pritrdil. Vsak upravni organ pogleda uredbe, primerja te stvari in na koncu poda še tisoč in eno pripombo, da jo investitor dopolni. To je prvo. Drugič, tisti, ki je imel opravka z organom upravljanja, s SVRK in tako naprej, ve, da v primeru nekega kanalizacijskega voda bi težko katerakoli občina prodala SVRK-u, da bo to naredila s tremi, petimi oziroma tukaj s sedmimi gradbenimi dovoljenji po odsekih. Nihče tega ne spravi skozi, razen mogoče Ljubljana; oziroma razen Ljubljana. To si upam tudi podpisati pa gremo naprej. Ob tem, da bi moral upravni organ ugotoviti, da vmes celo manjkajo nekateri odseki, kar se kaže iz dokumentacije. In če tega uradni organ ne ugotovi, lahko rečemo samo, da je nesposoben ali pa da je to namerno naredil; druge razlage ni. In enako velja za vse resorje, ki so pri tem sodelovali. In če pride opozorilo, da nekih presoj ni bilo narejenih, pa nekdo tišči glavo v pesek, lahko rečemo samo, da je to načrtno, namerno ali pa še kaj drugega. Tudi ko slišimo, kako prehajajo kadri med upravno enoto in mestnimi službami v Mestni občini Ljubljana, je to tudi zelo zanimivo. Ampak jaz se ne spuščam v to. Še enkrat pa opozarjam, da ko nekdo dobi dokumentacijo na upravni enoti, ne pogleda samo naslova; vsaj jaz nimam te izkušnje. In vem, kako delajo referenti na upravnih enotah in kaj pogledajo. Včasih se spuščajo v detajle, ki niti njim niso v domeni niti jih ne poznajo, ampak se spuščajo, pri vseh normalnih državljanih in pri vseh drugih investitorjih. Očitno v tem primeru ne. Očitno v tem primeru niti dimenzij ne znajo prebrati, niti ne vidijo, da je to linijski vod, niti se ne vprašajo, zakaj se dela cikcak pri kanalizaciji. Me zanima, če bi kakšen od vas, ko bi doma delal odtoke, delal cikcak kanalizacijo, zato da je čim daljša. Ogromno nekih stvari je v tem postopku, če gremo na vsebino, bi rekli zelo direktno, da smrdijo; in to zelo visoko. Upam, da bomo na osnovi tudi te razprave in teh dejstev, ki jih imamo na mizi, vseeno šli v to, da se ta zadeva razišče do konca, da se zadeva v tem trenutku zaustavi, da se preveri gradbena [[…]]Vi pravite – pravnomočna. Jaz vam lahko prinesem kar nekaj primerov, kjer se je nekdo na pravnomočno gradbeno dovoljenje pritožil, gradnja se niti začeti ni smela. Šlo je do Ustavnega sodišča. Na koncu je bilo gradbeno dovoljenje razveljavljeno, ker so kršili zakon. Se pravi, da ni nič zamujenega, kar nekateri pravite, da se nič ne da. Ministrstvo ima vse inštrumente, da to prepreči in zaustavi tudi vse te rešitve, ki se vmes dogajajo. Iz navadnega cevovoda bomo dali kanelete in potem nekdo reče, da bomo to s PZI na koncu reševali. Pa se kdo heca, ali kaj?! Tudi prej je bilo govora o tem, kako se je pozivalo stranke, pa ne boste verjeli, vsi vemo za ta molk v postopku, ampak ta velja samo enosmerno. Takrat ko uradni organ sprašuje lastnika ali pa nekoga kot neuko stranko, vedno to velja. Niste dogovorili, zadeva rešena, postopek gre naprej. Ne boste verjeli, v obratni smeri to ne velja. Ko nek uradni organ ne odgovori v enem mesecu, ne gre postopek naprej. Če gre slučajno naprej, se ta organ pritoži in postopek teče po normalnem postopku, tako da se ne sprenevedati; vse kršitve so tu notri, na žalost. Ali mi to lahko preprečimo, ali mi to lahko razrešimo? Upam, da s temi sklepi, ki jih bomo, upam, soglasno sprejeli, damo moč, da ministrstvo to uredi. V nasprotnem primeru se bojim, da bodo vse občine začele izkoriščati. Naslednjič, ko bom jaz imel malo opravka z nekim postopkom, kjer bo vključen Arso in Ministrstvo za okolje in prostor, bom vedel, kaj mi je storiti, zato da neke stvari razrešimo, ampak to ni prav. Vsi bomo napisali, da je manj zahteven objekt; in vi boste izdali soglasje. To je samo v pravljicah oziroma v Mestni občini Ljubljana, pa nikjer drugje.
Hvala lepa. Besedo ima Gregor Perič. Pripravi naj se Karla Urh. Izvolite.
Podpredsednik, hvala. Lep pozdrav vsem! Jaz bi najprej začel z eno mislijo. Mi vsi sedimo tukaj prav zaradi tega, ker se ne strinjamo. Ker če bi se o vsem strinjali, potem verjetno tudi Državnega zbora ne bi potrebovali in bi lahko številna vprašanja reševali drugače. Me pa veseli, da se strinjamo glede te problematike, ki zadeva čisto vodo, in si upam trditi nekaj, da če bi ta vpis v Ustavo sprejemali danes, mislim, da bi bilo 90 glasov podpore za vpis vode v Ustavo iz različnih razlogov. Eden od razlogov je ta, da se v zadnjem obdobju vsi čedalje bolj zavedamo pomena problematike okolja, čistega okolja in potem tudi ohranitve tega okolja, ki ga imamo. Slovenija je relativno neonesnažena, ima ogromno bogastev. Odgovornost vseh nas je, da jo maksimalno hranimo, tako da bodo tudi tisti, ki bodo za nami prišli, imeli čim več od tega. Ko ste v Državnem zboru nekateri vpisovali pravico do vode v Ustavo, je bila motivacija sicer nekoliko drugačna, tisti, ki ste v tej razpravi tudi sodelovali, se boste spomnili, da je takrat sovpadalo z obdobjem, ko so se sprejemali neki mednarodni trgovinski sporazumi. Tam je obstajalo tudi neko tveganje, ki se je v nekaterih državah tudi izkazalo kot zelo resna grožnja, da se vodni viri privatizirajo, da niso več neko naravno bogastvo, ki ga ima na voljo država in državljani; ampak pridejo neke korporacije, ki potem to imajo zase, za svoje ekonomske potrebe. To je bilo tisto najmočnejše sporočilo, ki je tudi številne pripravilo do tega, da se je ta pravica do pitne vode zapisala v Ustavo. Danes me veseli, da tega tveganja v Sloveniji ni več, so pa številna druga tveganja. Eno od teh je tudi to, da je voda nekaj, kar ne sme biti samoumevno. V Istri se tega dejstva še toliko bolj zavedamo, pa zavedali smo se ga tudi pred tisto nesrečo, ki se je zgodila poleti, ko se je prevrnil tisti vagon oziroma kompozicija pa se je razlil kerozin, ki na srečo do sedaj še ni prišel v sistem; upam, da tudi ne bo prišel. To je za vse nas neko zelo jasno sporočilo, da se moramo na vsako tako grožnjo odzvati. In C0 ni nič drugega kot ena od takih groženj. Mene veseli, da se danes pogovarjamo zelo resno o tej problematiki, ker impulzov, sporočil, političnih pozivov na pristojne organe na lokalnem nivoju ali na državnem nivoju, na take in drugačne inšpektorate je bilo nič koliko. Bile so ustanovljene civilne iniciative, pa vendar ta zgodba neke širše podpore oziroma pozornosti na nacionalnem medijskem prizorišču ni bila deležna, tako da je tu ta korak bil narejen. Jaz se zahvaljujem in čestitam vsem tem, ki so pri tem procesu pripomogli, ker je to neko jasno opozorilo tudi za vse tiste, ki imajo mogoče neke kreativne ideje, da bodo te njihove ideje naletele na zelo močan odpor. Ko sem se danes pripravljal na sejo, pa tudi na odboru pred kakšnim tednom, sem videl, da je prišlo v tem postopku do številnih nepravilnosti oziroma zelo neobičajnih potekov stvari, tako pri dejstvu, da za ta projekt presoja vplivov na okolje ni bila narejena, kar je izredno neobičajno. In izredno neobičajno je tudi, da ko gradimo neko daljinsko povezavo oziroma nek cevovod za kanalizacijo, ki je kar dolg, nimamo enotnega gradbenega dovoljenja, da se to drobi po segmentih. In še sedaj ni garancije, da bo ta projekt izpeljan, da bo izveden, da ima številne ovinke. Skratka, ne bom ponavljal vsega tistega, kar smo danes že slišali. Problem, ki nastane, je treba reševati. Že s prisotnostjo ministra in državnega sekretarja tukaj jaz verjamem, da je to nek zelo resen signal, da se zavedajo resnosti situacije in da z vsemi temi sporočili, ki jim jih danes dajemo, verjamejo, da tudi mi mislimo izredno resno, da smo tudi v Državnem zboru neka podpora; pa hkrati tudi opozorilo, da je treba narediti maksimalno vse, kar se da, da se ta problem reši. Kako se bo ta problem rešil, iskreno, ne vem. Lahko komentiram tudi posamezne rešitve, ki smo jih danes že slišali. Ena od teh je tudi, da se že ustavi obstoječa gradbena dovoljenja, da se te aktivnosti ustavijo. Seveda se bo tisti, ki ima pravico graditi, pritožil in bo verjetno svojo pravico iskal potem tudi na sodišču. In potem bo država tista, ki bo morala dokazati, da je tu naredila nek ustrezen postopek. Če država tega ne bo uspela narediti, pomeni, da bo sledila neka odškodnina, ki jo bo država oziroma tudi davkoplačevalci bomo morali potem plačati. Mislim, da če je kdo kaj naredil narobe, je potem on tisti, ki mora plačati za te napake; ne pa da je to potem država oziroma vsi davkoplačevalci. Zato gre moje pričakovanje tudi v smeri ministrstva, da kadar gre v neke ukrepe, v neke rešitve, poišče take rešitve, ki bodo dobre tudi za davkoplačevalce. Če pa pogledam nekoliko bolj pragmatično, sem prepričan, da neki stroški, ki bi nastali, če bi recimo ministrstvo ocenilo, da ni druge rešitve kot ta rešitev, ki sem jo opisal, da potem pade kot breme na davkoplačevalce, je veliko manjše breme izguba nekih evropskih sredstev, kot pa da mi neko tako kanalizacijo zgradimo na nekem vodonosniku in potem tvegamo. Dovolj je že tveganje, kaj šele, da do nekega onesnaženja pride. V takem primeru bi bila tista škoda neprimerno večja. Če govorimo o kategoriji nekaj milijonov potencialnih odškodnin, bi bilo zanemarljivo v primerjavi s tistim, kar bi se zgodilo v primeru onesnaženja. Ker kadar pride do nekega takega onesnaženja, pa se ne spoznam, ampak kot sem se uspel pozanimati, je vodostaj te pitne vode v Ljubljani relativno visok; oziroma od nivoja terena ni treba iti globoko, da pridemo do kakovostne pitne vode. In neko tako čiščenje tega vodonosnika bi trajalo kar nekaj časa, govorimo o tridesetih, štiridesetih, petdesetih letih. Jaz si ne predstavljam, kako bi lahko Ljubljana s širšo regijo potem reševala problematiko pitne vode. Sploh pa ker vem, kako to izgleda v Istri, poleti smo vedno zelo previdni pri tem, koliko časa pustimo pipo odprto, kako si pomagamo tudi z vodnimi viri iz Hrvaške in kako iščemo neko rešitev znotraj Slovenije. In tukaj gre še enkrat poziv tudi vsem tistim občinam, ki ta vodni vir imajo in ga lahko tudi Istri omogočijo, naj v tem ne vidijo biznisa, ampak rešitev neke naše ustavne pravice. Ko smo že pri sklicu seje odbora videli sklepe, smo se v SMC z njimi strinjali oziroma smo prišli do zaključka, da ti sklepi morda celo niso dovolj; ampak da je treba dati ministrstvu podporo, da pri svojih aktivnostih ima praktično 90 glasov za sabo, zato da vse postopke izpelje; in da predvsem pri tistih, ki so v teh procedurah naredili kakšno napako, tudi sproži vse potrebne postopke. Zdaj moram pa še nekaj povedati, ker mislim, da tudi v teh razpravah danes morda ni bilo najbolje razumljeno. Kadar nek uradnik pelje nek postopek, si ga želi peljati na način, da je vse v skladu z zakonom. Včasih se lahko tudi zgodi, da je deležen nekih pritiskov, in potem tista odločba oziroma tisti akt, ki ga sprejme, ni tak, kakršen bi moral biti. Naša odgovornost kot politike pa je, da naredimo takšno okolje, da bodo lahko uradniki odločali na ustrezen način, na podlagi zakonodaje. Kadar pa pride do takšnih situacij, kadar se nekdo znajde pod nekim pritiskom, ki ga tudi ne more, ne zna ali pa tudi ne upa artikulirati, ker nima neke podpore, da tiste ljudi potem tudi zaščitimo. Vsekakor pa moramo najti tiste, ki so potem sprejeli neke odločitve, ker tukaj vidimo veliko takšnih odločitev, ki so izredno neobičajne, da jim potem pokažemo znotraj nekih ustreznih postopkov, da to ni način dela; in da tudi prevzamejo bodisi odgovornost bodisi tudi za to kazensko odgovarjajo. Ko sem razpravljal na odboru, sem dejal, da bi lahko na podlagi tega projekta izdali nek priročnik, kako se projektov ne vodi in na kakšen način se ne črpa evropskih sredstev. In tudi danes razmišljam zelo podobno, zato me veseli, da je ta široka politična podpora, ki je tudi jasno sporočilo ministru, da bo lahko s svojo ekipo poiskal najbolj optimalno varianto. Upam, da jo bo uspel najti v okviru obstoječe zakonodaje. Ker pa vemo, da nas v Sloveniji marsikdaj marsikaj preseneti, me ne bi presenetilo, če bi se znašli tudi v situaciji, ko bi imel minister zvezane roke. In takrat bomo spet mi tisti, ki bomo na potezi in bomo morali iti naproti, bodisi s kakšnimi potrebnimi spremembami ali čim tretjim. Skratka, gre za področje, s katerim se nikakor ne gre igrati. Gre za neobičajno prakso, ko se je zgodilo, da presoja vplivov okolje pri gradnji kanalizacije ni bila potrebna, ni bila storjena. Zato pozivam vse in tudi sporočam, da v SMC bomo maksimalno podpirali vsa prizadevanja. In verjamem tudi, da boste vsi kolegi, ne glede na to, v kateri del političnega prostora spadate, v tem smislu konstruktivni. Sam osebno si pa želim, da bi tiste cevi ostale tam notri, kjer so, oziroma bi jih odmaknili, ker je tveganje gradnje na nekem vodonosniku, sploh pa kanalizacije, nekaj, kar si v Sloveniji težko dopustimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Karla Urh. Izvolite.
Dober večer vsem skupaj! Naj vas ne skrbi, jaz ne bom dolga, ampak me veseli, da se danes pogovarjamo, in sicer o tem, kako ne moremo predvideti, kaj se sčasoma zgodi, ko se kanalizacijske cevi postarajo, pokajo, izlivajo svojo tekočino v vodovarstveno območje. Tega ne more nihče predvideti in nihče zagarantirati, da se ne bo zgodilo, kajti krhka konstrukcija, kot je v resnici kanalizacija, ob vseh teh silah, ki jo spremljajo, pripelje tudi do tega. Jaz bi mogoče skrajšala, ker sem si pripravila kar precej, vendar bi rekla takole. Jaz in tudi vi, spoštovani kolegi in kolegice, nismo nikakršni strokovnjaki za takšne gradnje. Čista pitna voda pa je najvišji javni interes. Naša odgovornost pa je, da to čisto pitno vodo ohranimo za otroke, vnuke in zanamce. To je najbolj preprosta formula. Kot sem že na odboru, ko sem nadomeščala kolega, rekla, nečak me je opozoril in prvič rekel – 15 držav sem v enem dobrem tednu preletel, se ustavil in samo v eni državi sem pil vodo iz pipe. Samo v eni državi. V vseh ostalih sem moral kupiti ustekleničeno vodo. Tudi mi bi se morali zavedati, da se to kaj hitro lahko zgodi. Že katastrofalne razmere, ki so v klimatskih spremembah, onesnaženju, ki prihaja z vseh mogočih vetrov, ne pa da še sami povzročamo težave in onesnaženje. Najpomembnejše, kar mogoče lahko rečem, pri tej gradnji bi moral biti skrben nadzor, strokovna presoja vseh vplivov, dejavnikov, ki se tam pojavljajo. Vendar zdrav razum in skrb za okolje mora preseči ozke birokratske zaveze. Čista pitna voda, zdrava hrana in zelena, neokrnjena narava pa so najpomembnejše. Sprašujem se, zakaj Slovenija nima zakona, ki takšne posege prepoveduje. Sprašujem se, ker sem na novo in ker sem se znašla v podobni situaciji v občini, v kraju, kjer delujem in sem delovala. In se mi zdi res velika ovira, kako da se temu ne more zadostiti na ta način, da se prepove; pika. Zakonsko prepove in da se potem ne sprenevedamo in hodijo eni dopisi tja, eni nazaj in ne vem kaj še vse. V vodovarstveno območje širiti gradnje in vse te zadeve se ne sme; pika. Mislim, da je tako smiselno razmišljati. Spoštovani visoki zbor, predlagam, da pitno vodo in vodovarstvena območja zaščitimo z zakonom o vodi. To smo nekako dolžni in to lahko tudi naredimo, ker danes razpravljamo o tem, kako smo složni, da poskušamo nekako preprečiti veliko škodo – onesnaženje vodovarstvenega hrama pitne vode; kajti voda je darilo narave in neprecenljiva dobrina. Ne smemo je pustiti ob strani, ker je naš edinstven zaklad, ki nam omogoča živeti in preživeti.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobita besedo še predstavnik Vlade in predstavnik predlagatelja. Besedo ima predstavnik Vlade, minister Simon Zajc.
Hvala, gospod podpredsednik. Dober večer. Upam, da ni kakšne jeze ali pa hude krvi, ker sem vas do zdaj poslušal in se nisem vmes oglašal. Se mi je zdelo pomembno, da vas vse slišim. In ker tudi ni bilo v resnici neke polemike z mano, nisem vmes čutil potrebe, da bi kaj odgovarjal. Na koncu, ko vas je tudi več v dvorani, bi nekoliko šel čez vse postopke, čez vse dejavnosti in čez naše prihodnje aktivnosti, ki bodo glede tega projekta sledile. Pa upam, da vam odgovorim na tiste stvari, ki jih še niste od nas dobili, niste zvedeli in ki vas še zanimajo. Ni res, da smo se na ministrstvu začeli s tem projektom C0 ukvarjati šele po tistem, ko se je zgodila nesreča v Hrastovljah, ta se je zgodila junija letošnjega leta. Jaz sem bil opozorjen na morebitne nepravilnosti glede projekta C0, še ko sem bil državni sekretar. Takrat so bila opozorila, da ni vse v redu, kar se tiče postopkov izdaje v predhodnem postopku, kar se tiče izdaje gradbenih dovoljenj in same gradnje. Takrat sem tudi na to opozoril takratnega ministra in zato smo se odločili, da gremo v revizijo naših postopkov, da sploh vidimo, kaj je zares res. Marsikdo ti pove, kaj vse naj bi bilo narobe, veliko je strokovnjakov za vse, ampak na tak način se težko odločamo, zato smo šli v to revizijo. Revizija naših postopkov je imela dva glavna namena. Prvi namen je bil preveriti integriteto izjave ministrstva, ki je bila dana v letu 2016, kot pristojnega organa za upravljanje voda po okvirni vodni direktivi, iz Dodatka 2 k vlogi investitorjev za sofinanciranje projekta iz kohezijskega sklada, da je bilo v postopkih preverjeno, da ne bo prišlo do poslabšanja stanja vodnih teles podzemlja ali površinske vode in da dobro stanje voda ne bo doseženo. Drugi namen te naše revizije pa je bil, da izboljšamo sisteme notranjih postopkov na ministrstvu na področju predhodnih pregledov presoje vplivov na okolje na Arsu. In izdaja vodnih soglasij oziroma mnenj na Direkciji za vode. In posledica te naše revizije je to, da Arso že danes drugače dela. In tudi Direkcija že dela drugače. Ukrepe, ki smo jim jih naložili, bodo še izvedli. Me pa veseli tudi današnja razprava, ker mi bo marsikateri sestanek z vami in z župani od zdaj naprej veliko lažji, ker imam vašo podporo. Velikokrat se ravno na ta dva organa, na Arso in na Direkcijo, vsujejo kritike, da so preveč črkobralski, da so birokrati, da niso življenjski. Zaradi takih, tudi tukaj, pritiskov – to so neke vrste pritiski – se nam potem lahko zgodijo tudi napake, na katere ste danes vi opozarjali, na katere smo tudi mi naleteli skozi to revizijo, da so potem postopki napačno odpeljani, da se ne upošteva vse relevantne zakonodaje. To je pomembno, zato sem zadovoljen, da sem vas danes poslušal in da imam od zdaj naprej tudi vaše večje razumevanje, ko se boste pritoževali nad Arsom in Direkcijo, da se česa ne more kje zgraditi, ker je poplavno območje. To se mi velikokrat zgodi, ko hodim po terenu. Pred nekaj meseci sem šel pogledat, kje in kako bodo potekali protipoplavni ukrepi, da bomo zaščitili hiše, ki tam nikoli ne bi smele biti. Jaz ne vem, kako je bilo v preteklosti možno, da so dobili gradbeno dovoljenje na poplavnem območju, ampak zdaj bomo milijone namenili za to, da bodo tiste hiše varne. Še enkrat, sem zadovoljen. Tudi zdaj, ko imamo v javnih razpravah uredbe o vodovarstvenih območjih, ko povemo v teh uredbah, da zato, ker bomo ščitili vodni vir, določene aktivnosti ne bodo več dovoljene. Ponovno, župani, razne kmetijske in druge organizacije spet kritizirajo MOP, kritizirajo Direkcijo, da preveč strogo postavlja kriterije oziroma omejitve. Ampak to je pomembno; če se pogovarjamo o pitni vodi, je potem, ko take uredbe sprejemamo, treba razumeti, da se kakšnih dejavnosti pač na tak način, kot so bile mogoče v preteklosti izvajane, ne bo dalo več delati in da tudi kakšnih gradenj se ne bo dalo več izvesti. Naša revizija ni ugotavljala zakonitosti izdanih upravnih aktov, sem pa na podlagi te revizije, kot sem že povedal, podal navodila, kako bodo zdaj ti postopki drugače vodeni. Tudi na Arsu je že nekaj časa zaradi te revizije javno objavljeno, kdaj si na vrsti v predhodnem postopku. Ni več tega, da se pokliče, pa se reče – Dajmo tole na vrh. Ne. Jasno je, kdo je na vrsti, kdaj bo na vrsti, prednostno se lahko obravnava samo tiste, ki jih damo s sklepom z ministrstva ali pa z vlade. To so v tem trenutku kohezijski projekti, ker se zavedamo pomembnosti črpanja evropskih sredstev. Je pa revizija tudi zaključila, da na podlagi izsledkov te revizije revizorka ne zagotavlja, da so bili postopki v delu, ki se nanaša na povezovalni kanal C0, izvedeni v skladu z izjavo ministrstva. Se je ugotovilo, da najverjetneje so bile narejene te napake. Naslednji ukrep, ki se zdaj izvaja, je pregled zakonitosti izdanih, tudi gradbenih, dovoljenj. Na upravno enoto je tudi bil poslan poziv, da nas od zdaj naprej mora obveščati o vsem, kar v zvezi s tem dela, in da tudi gradbena dovoljenja, ki še niso izdana, vloge, pridejo na ministrstvo, kar pomeni, da gre na integralo. To pa pomeni, če gre na integralo, da bo presoja vplivov na okolje izvedena ravno zaradi tega, ker še ni vseh gradbenih dovoljenj. In po zdaj veljavni zakonodaji bo presoja vplivov na okolje opravljena. Ko govorimo o izrednih sredstvih, zaradi napak, ki so bile storjene v tem projektu v postopkih na strani našega ministrstva in verjetno še kje drugje, si zdaj ne želim in sem ekstremno previden, da bi ravno zaradi tega, ker hočemo te napake popravljati, mi storili nove napake. Torej da bi izvajali ukrepe, ki se jih ne da upravičiti na pravnih podlagah, in da bi nam zaradi tega potem še dodatno kaj padlo, še kakšne dodatne tožbe. Vse, kar bomo počeli, hočemo imeti zelo preverjeno in da bo pravno tudi stalo, ker napak ne želimo ponavljati. Upam, da to podpirate, da se zavedate pomembnosti tega. Če hočemo ta projekt od zdaj naprej pravilno peljati, potem ne smemo ponavljati preteklih napak. Zaradi tega tudi takšna previdnost in zaradi tega tudi delamo pravne poglede zakonitosti zdajšnjih odločb. Recenzija tehnične izvedbe pa je tudi pomembna, sicer to javno naročilo se nam ni izšlo, ker ni bil nihče primeren, vendar ga bomo ponovili. Je pa pomembno, da vidimo, če to, kar je bilo predlagano, ker presoja vplivov na okolje ni bila narejena, če je ta tehnična izvedba sploh pravilna ali ne. Ampak to bo teklo. Presoja vplivov na okolje pa bo narejena in to je tisto, kar je najbolj pomembno. Pomembno se je tudi zavedati, da ta cev, dokler ni narejena, dokler ni vseh gradbenih dovoljenj, dokler ni stika, ni nevarna za vodo. Do takrat je še kar nekaj postopkov, ki jih bomo mi izvedli; tako da v tem trenutku, to zdaj govorim v smislu izrednih pravnih sredstev, je naše ministrstvo omejeno, koliko teh izrednih pravnih sredstev sploh lahko uporabimo glede na tista pravnomočno izdana gradbena dovoljenja. Je pa res, da tiste, ki pa še niso, imamo sedaj v pregledu in naša druga stopnja to pregleduje in bo tudi na podlagi tega, kar ministrstvo lahko naredi, te ukrepe tudi naredila. Predloge oziroma priporočila, ki jih dajajte, izvajamo, jih bomo izvajali in seveda vam bomo tudi, verjamem, še sproti poročali, da se bomo o tem še kdaj tudi tukaj pogovarjali. Bomo pa pazili, da pri stvareh, ki jih počnemo, postopkih, ki jih zdaj peljemo, ne bomo storili napak, da nam ne bodo potem kdaj kje padli; ampak kot sem že povedal, ta kanal, dokler ni povezan, ni nevaren za podtalnico. In tudi ne bo narejen brez presoje vplivov na okolje, ker bo prišel k nam na integralo in bo ta postopek izpeljan. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnik predlagatelja dr. Anže logar, če želite. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Ministru se zahvaljujem za bolj detajlno obrazložitev na koncu. Pravi, da so šli v revizijo in da bodo šli v revizijo postopka, da so bile ugotovljene določene aktivnosti in da že danes obljubi, da Arso dela drugače. S tem je minister danes priznal, da Arso prej ni delal tako, kot veleva zakonodaja; posredno je priznal, tudi s ravni ministra, da postopki niso bili vodeni tako, kot so bili vodeni. Ampak jaz bi rad vseeno tukaj fokus usmeril na nekaj drugega, ker tukaj je bolj pomembno temeljno vprašanje, ali gre kanalizacija čez vodonosnik ali ne gre. In jaz mislim, da smo tu imeli danes zelo široko soglasje, da ne gre; pika. Ustavna kategorija je pitna voda in to veleva, da kanal ne gre čez vodonosnik. Moram reči, da se zelo strinjam s kolegom Gregorjem Peričem iz SMC in predvsem njegovima dvema zaključkoma. Prvi je ta, da morebitni stroški izgubljenih sredstev z evropskih skladov so zanemarljivi v primerjavi z grožnjo katastrofičnih razsežnosti v primeru izpuščanja ali pa izliva kanalizacijske vode v vodonosnik; neprimerljivi. Zagotavljam vam, da Komisija za nadzor javnih financ teh stvari ne bo obravnavala, če bo do tega prišlo in če bodo s tega naslova prišli kakšni stroški. In morda se tudi strinjam, da sklepi niso dovolj drzni glede tega, kaj mi danes tu pričakujemo od ministrstva ali pa kakšno stališče mi zastopamo v Državnem zboru. Ampak so pa dovolj; so pa dovolj za ministrstvo. Za ministrstvo s hrbtenico so dovolj, da sprejme vse potrebne aktivnosti. Upam, da ne bo obstalo ali ostalo pod vtisom statistike črpanja evropskih sredstev. Upam, da ne bo zavoljo zagotavljanja odstotka pogledalo ali pa zamižalo na eno oko in projekt vodilo naprej, kot da se ni nič zgodilo. Pa če kaj mogoče ne bo prav, bomo pa morda še malo oblepili in še malce zalepili ter naredili ta projekt vodoskladen. Ne bo, kanalizacija enostavno ne paše na vodovarstveno območje. In prej ko si bomo pri tem edini, v Državnem zboru smo si že, lažje bomo rešili ta problem. In tudi lažje se bo potem iskalo rešitve na strani ministrstva, ker bo jasno, kaj je treba zagotoviti. Kot sem rekel, ta cevovod na štiri in pol kilometra ni ničemur namenjen. Je namenjen zgolj temu, da se malo dodatno popolnijo kapacitete čistilne naprave v Ljubljani in da se ta projekt ceneje izvede, dobi enako sredstev, kot če bi se iskalo neko drugo varianto. Zelo se zahvaljujem poslancem za razpravo, zelo se zahvaljujem tudi bivšim županom, se mi zdi, da so zelo plastično predstavili težo tega problema. Zahvaljujem tudi se za strokovno mnenje kolega Bandellija, ki mu zaupam v tem področju, saj je doma iz tega poklica. In je samo potrdil to, kar tudi sam trdim, da je ta projekt s kanaletami še bolj neustrezen kot brez tega sistema in da se gre sploh v dopolnjevanje tega projekta, ne da bi se pripravilo en natančen projekt, kar pove zelo veliko o izvajalcu del. Ministrstvu za okolje in prostor, predvsem pa ministru na dušo polagam ravno njegove besede, besede odgovora na poslansko vprašanje 24. 7. 2019. Še enkrat, vztrajajte s tem. Tukaj je treba biti zelo brezkompromisen. Tako kot ste rekli, citiram: »Izbrana trasa predstavlja potencialno nevarnost za vodni vir, saj poteka neposredno preko ožjega vodovarstvenega območja s strogim režimom varovanja 2A, dotika pa se tudi najožjega vodovarstvenega območja 1.« To so vaše besede. Spoštujem jih, spoštujte jih vi, držite se jih, ustavite ta projekt na tem delu in omogočite, da je voda v tem najboljšem izviru te najkvalitetnejše vode ohranjena tudi za naše zanamce, brez kakršnekoli grožnje. Hvala vsem še enkrat za razpravo in upam, da potrdite sklepe.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel in ker k dopolnjenemu predlogu priporočila amandmaji niso bili vloženi, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika zbora še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ja. Če želita razpravljati tudi predstavnik predlagatelja predloga priporočila dr. Anže Logar ter predstavnik Vlade, prosim, da se prav tako prijavita s pritiskom tipke za vklop mikrofona. V tem primeru dobita besedo kot zadnja, in sicer naprej predstavnik Vlade in nato predstavnik predlagatelja. Prosim za prijavo. Besedo ima mag. Dušan Verbič. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Veste, jaz sem se prijavil k besedi predvsem zaradi tega, da se ne bom pri obrazložitvi glasu. Dejstvo je, da je moja razprava bila politična, je šla v neko smer, predvsem v zaščito uradništva. Jaz nimam nobenega problema in bom tudi tako, kot je bilo uvodoma rečeno s strani stališča poslanske skupine, to podprl. Raje bi videl, da bi bil še bolj rigorozen predlog, pogovarjam se o kanalu. Moja razprava je bila vezana izključno na postopek vodenja in izdaje gradbenega dovoljenja. Sam sem prepričan, da se ni skoraj nič narobe tam zgodilo. Moja razprava je govorila o tem, da tisti, ki so bili stranke v postopku ali stranski intervenienti, bi se morali takrat pritožiti, če je bilo karkoli narobe. Dejstvo je, da je ta odločba zakonita in pravnomočna. To je dejstvo. Bi pa ob tej priložnosti apeliral tudi na ministra, da v teh postopkih, ko boste ugotavljali, res vas prosim, minister, da vaša ekspertna skupina ugotovi, ali je bilo res skladno z zakonodajo v postopku vodenja in izdaje gradbenega dovoljenja za ta odsek in katerekoli odseke s strani Upravne enote Ljubljana; da ugotovite in seznanite tudi Državni zbor. In res me zanima, če se bi slučajno ugotovilo, da je bilo v tem delu skladno z vso veljavno zakonodajo, ko mora uradnik delovati po načelu zakonitosti, kaj bomo pa potem rekli. Še enkrat poudarjam, izvedba samega kanala z mojo razpravo ni imela nobene veze in močno podpiram te stvari. Predvsem pa, kateri so bili tisti nosilci, subjekti, ki so morda pri izdaji soglasij in katerihkoli od teh okoliščin prispevali, da je do tega prišlo. Uradnik s tem ne more biti kriv, kaj šele, da ga pribijemo, da ne bom rekel, na ne vem kaj. On mora delovati po predpisih, tudi če so za njega nenavadni. Poudarjam, želim, da bodo še bolj strogi predlogi, da se tej zadevi pride enkrat do dna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Anže Logar. Se odpoveduje. Zaključujem splošno razpravo. K dopolnjenemu predlogu priporočila ni bilo vloženih amandmajev, zato bomo glasovanje o predlogu priporočila v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili čez petnajst minut v okviru glasovanja. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 28. izredno sejo zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 19.30. Hvala lepa. (Seja je bila prekinjena ob 19.13 in se je nadaljevala ob 19.30.)
Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga priporočila v zvezi z zaščito pitne vode na območju ljubljanskega vodonosnika. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu priporočila niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu priporočila. Glasujemo. [[oglašanje iz dvorane]] Prekinil sem glasovanje, nisem vas razumel. Želite obrazložiti glas?
Ne, postopkovno, če lahko. Samo prosim, da najprej preberete, da bomo vedeli, kako gredo po vrsti.
Glasujemo o Predlogu priporočila v zvezi z zaščito pitne vode na območju ljubljanskega vodonosnika. Predlog priporočila ste dobili na klop, v celoti je bil objavljen. Lepo prosim, malo miru. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je priporočilo sprejeto. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in 28. izredno sejo Državnega zbora. Hvala lepa.