Spoštovane kolegice in kolegi, lep pozdrav na nadaljevanju 26. seje državnega zbora. Prosim, da zasedete svoja mesta. Ura je 10.00 in čas za začetek našega današnjega dela. Preden ko bomo šli na nadaljevanje 1. točke dnevnega reda, to je na vprašanja poslank in poslancev predsedniku vlade, naj vas obvestim, da so nekateri naši kolegi tudi danes zadržani. Kolega Avšič bo odsoten med 11.00 in 18.00 uro, kolega Feri Horvat bo manjkal pri delu državnega zbora po 12.00 uri, sicer pa bodo odsotni kolegi Božič, dr. Brejc, kolegi Čebulj, Germič, Kacin, Kangler, Kopušar, Lenko, Levič, Maršič, Petan, Peterle, Podobnik, Pohorec, Švagan in mag. Vizjak. Prehajamo na nadaljevanje prekinjene 1. TOČKE DNEVNEGA REDA. Z nami bi moral biti tudi predsednik vlade. Nekaj trenutkov bom počakal, predsednik je obveščen, da je seja ob 10.00 uri. Zaradi njegove včerajšnje odsotnosti smo tudi prestavili začetek tega dela vprašanj na današnji dan. Še enkrat prosim predsednika vlade, da pride v dvorano, sicer bom odredil kratek odmor. Ponovno kličem predsednika vlade, da pride v dvorano. Predsednik vlade je prišel v dvorano. Vem, da ima predsednik vlade vedno veliko obveznosti, vendar mu bomo hvaležni, če bo spoštoval našo odločitev, da seje začenjamo točno, in nam bo pri tem pomagal. Danes bo predsednik vlade odgovarjal na tri poslanska vprašanja, ki prihajajo iz vrst kolegov iz opozicije. Prvo poslansko vprašanje bo predsedniku vlade - če ste pripravljeni - postavil kolega Vnučec. Prosim, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predsednik vlade, ministra, kolegice in kolegi! Zajamčena plača v Sloveniji znaša borih 50.000 tolarjev bruto medtem ko so plače vodilnih delavcev, kar smo lahko zasledili iz medijev, v podjetjih, kjer je država če nevečinska pa vsaj soustanoviteljica teh podjetij, skoraj 35 krat več in še rastejo. Priča smo tudi razpravi o deindeksaciji že tako skromnih državnih subvencij in socialnih pomoči, če ne v letošnjem letu, pa definitivno v prihodnjem letu. Po drugi strani pa nam vlada pripravlja rebalans, s katerim se bomo srečali v kratkem, ki pa zopet povečuje primanjklaj. Vlada troši v nerazvojne namene, kot je recimo že večkrat omenjeno z naše poslanske skupine, ki smo bili med prvimi, ki smo omenili nerazumno trošenje denarja za nakup luksuznega vladnega letala, dodatno še hangerja, da ne govorim o luksuznem voznem parku državnih uslužbencev. Zelo hecno se potem sliši, da vlada razmišlja o uvedbi šolnin. Po drugi strani je pa glavni vir polnjenja državnega proračuna DDV, ki ga plačujemo vsi, ne glede na dohodke, ko kupujemo kruh in mleko, bom rekel, tiste osnovne zadeve, ki jih vsi potrebujemo tukaj ni nekih socialnih razlik. Po drugi strani so pa slovenske plače med najbolj obdavčenimi plačami v razvitem svetu, ne saamo v Evropi. Po nekih statistikah znašajo razni prispevki in dajatve skoraj 60%. To je tudi dokaz, da takega načina polnjenja državnega proračuna ne pozna razviti svet. Zato vas seveda sprašujem, spoštovani predsednik vlade, glede na prihajajočo novo davčno zakonodajo, tako na področju dohodnine, drugih novih davkov, kaj boste storili oziroma ali boste dopustili, da se bo na račun teh novih davkov povečalo socialno razslojevanje državljanov Republike Slovenije, glede na to, da je po nekaterih podatkih takih, ki živijo že v revščini ali pa so na robu revščine, že skoraj 40%. Kaj boste storili, da boste preprečili, da ne bomo ob vstopu v Evropsko skupnost državljani Slovenije postali drugorazredni državljani te tako želene in pričakovane skupnosti? Hvala.
Prosim, predsednik vlade imate besedo.
Spoštovani gospod poslanec najlepša hvala za to vprašanje. Gre po mojem za dve stvari pri odgovoru. Na eni strani je treba pojasniti vse tisto, kar ste trdili kot precej netočno, po drugi strani pa je treba tudi pojasniti nekatere ukrepe vlade. Če gremo po vrsti. Ko se je sprejemal zakon o sistemu plač v javnem sektorju, so bila v prilogi objavljena razmerja plač v javnem sektorju. To si lahko pogledate in boste videli, da ne drži to razmerje, o katerem ste govorili. Govorili ste, mislim, da o razmerju 1 proti 34. V tej analizi, ki je bila opravljena, je bilo ugotovljeno, da je to razmerje 1 proti 14. Ob dodatni analizi, ki je bila narejena, je bilo ugotovljeno, da je razmerje po enemu letu od takrat 1 proti 12. Cilj tega zakona je, da se vpelje razmerje 1 proti 10. To je razmerje, ki je popolnoma primerljivo z državami v Evropski uniji, in tudi sicer analize plač kažejo na to, da te razlike še zdaleč niso tako velike, kot želite prikazati v tem svojem vprašanju in pripravo tega vprašanja. Tako je razmerje med devetim in prvim decilom po zadnjih podatkih v letu 2002 za plače v Sloveniji 3,4. Razmerje med najvišjimi plačami v 9. decilu in povprečno plačo, to pomeni v sredini teh lestvic, pa 1 proti7. Tudi podatki o distribuciji neenakosti kažejo na to, da se ta neenakost v tem času ni spremenila. Če poznate Ginijev koeficient in ta kaže razmerje 0,23. Popolna neenakost bi bila pri faktorju 1. Tako nedvomno ne drži to, kar ste trdili o razmerjih plač. Seveda pa to ne pomeni, da je vlada zadovoljna z razmerji plač, zlasti v tistem delu, ko govorimo o najvišjih plačah v Sloveniji in izplačevanju posameznih nagrad, ne toliko v javnem sektorju kot predvsem in zlasti v primeru nekaterih podjetij, delniških družb. To temo in problematiko je vlada obravnavala na svoji seji in naložila ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve, da pripravi analizo razmerij plač, zlasti v tistem delu, kjer govorimo o ekstremnih plačah pa tudi izplačevanje posebnih nagrad nadzornim svetom. Zadolženo je ministrstvo za delo, da to opravi do konca meseca junija. Potem bo vlada prišla s svojimi predlogi v diskusijo s socialnimi partnerji, s tistimi, ki sicer odločajo vprivatnih podjetjih o plačah, z društvom Menedžer, z delodajalci, pa tudi s sindikati pred celotno slovensko javnostjo. Mi se strinjamo in smo prepričani, da ni nobene potrebe, da bi v Sloveniji bili priča ekstremnim razlikam v plačah, pa tudi sicer menimo, da ni nobene potrebe, da bi se izplačevale ekstremne nagrade. Kot ste sami verjetno že spremljali v medijih, sta oba državna sklada v zvezi s tem že ukrepala in bosta na večini teh skupščin, ki sledijo, predlagala znižanje nagrad, pa seveda v tistih primerih, kjer bomo ugotavljali, da gre za ekstremne plače, tudi znižanje plač. Kar se tiče socialne politike, je vlada v začetku leta 2000 prejela poseben program boja proti revščini in socialni izključenosti. Mislim, da mi zmanjkuje časa, da bi vam predstavil celoten program. V skladu s tem programom smo v Sloveniji od septembra 2001 zvišali socialne pomoči, in sicer iz 35 tisoč na 50 tisoč upravičencev. Povprečna višina teh socialnih pomoči se pa giblje od 35 oziroma točno 34 tisoč na 44 tisoč. V obeh delih smo šli z aktivno socialno politiko v smeri zniževanja revščine in socialne izključenosti. Tako so se državni izdatki povečali iz 1,2 milijarde na 2,2 milijardi v letu 2003. Tudi ko govorite o revščini, ste postregli s precej netočnimi podatki. Med državami članicami Evropske unije so po mednarodno primerljivi metodologiji stopnje meritve revščine samo nekatere države primerljive s Slovenijo, vse ostale imajo višjo stopnjo revščine. Samo Danska, Nizozemska, Avstrija in Finska imajo primerljivo stopnjo revščine. Tudi ko govorimo o zadolževanju, če pogledate vse države članice Evropske unije, boste videli, da je samo ena država, članica Evropske unije, ki ima javno dolg večji kot Slovenija in samo nekaj je tistih, ki imajo javno finančni deficit večji oziroma nižji kot Slovenija. Večina ima višje. In naj še povem, da se je posebej vlada odločila, da ob deindeksaciji v nobenem primeru in nikakor ne zmanjšuje tistih socialnih transferov, zlasti socialnih pomoči, ki bi posegle na področje tistih, ki so najbolj na meji revščine, in tistih, ki so najbolj obremenjeni z nizkimi plačami. V zvezi s tem bodo pripravljeni posebni ukrepi. Ministrstvo za delo pa je prav tako dobilo naloge in nalogo, da pripravi vse ukrepe, ki so potrebni, da bi ob deindeksaciji pripravilirevizijo socialne politike in celo povečali nekatere socialne transfere, zlasti v tistem delu in takrat, ko bi revščino najbolj zmanjšali. Tudi ne držijo vaše trditve v zvezi s šolnino. Vlada je jasno povedala, da ne podpiramo uvedbe plačevanja šolnin. Šolnine bodo brezplačne oziroma šolanje. O avionu in hangarju pa je očitno zmanjkalo časa, vendar vam tudi tukaj zagotavljam, da pripravljamo [[...]]
Mislim, da boste imeli še možnost govoriti, kolega Vnučec bo dal dopolnilno vprašanje. Tudi vas prosim, da se držite omejitev, ki velja za vse. Prosim, kolega Vnučec. Če lahko, predsednik vlade, izključite mikrofon. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predsednik vlade. Jaz se tudi ne morem strinjati z vami. Če delim 2 milijona bruto s 50 tisoč, dobim 40 faktor. Če sem skromen, je potem moj faktor čisto v redu. Sami ste že odgovorili, da nimate točnih podatkov, koliko prenesejo potem te razne nagrade šev to maso. Tako upam, da boste čim prej dobili to analizo. Mislim, da se bova srečala potem kar se tiče teh razmerij in da bodo dosti točne, kot sem jih omenil. Kar se tiče revščine‚ je pa tako. Pri nas revščina v vsakem primeru ima dva obraza in je še zmeraj nekako sramota, če priznaš, da si reven. Če upoštevava, da je pri nas veliko skrite revščine, tako kot sem omenil, in dokler bodo razne tete, strici in stare mame, ki bodo pokrivali to razliko v stroških gospodinjstev, potem bodo vaši podatki točni. Če greva pa čisto na realno, pa mislim, na žalost, saj jaz ne bi rad, da bi bili moji podatki točni, daleč od tega, jaz bi rad, res bi se rad motil, zato vas pa sprašujem in bi rad vaš ekspliciten odgovor oziroma ukrepe, da bi preprečili take črne napovedi če bi se dejansko pokazala vsa ta skrita revščina. Niste mi pa odgovorili na višino bruto plač, ki so najvišje, tako kot sem omenil, da imamo najvišje davke na plače v Sloveniji, kar smo lahko zasledili tudi po nekih statistikah, skoraj 60% so ti razni prispevki na naše plače. Po drugi strani bi pa tudi na vas apeliral - sedaj, ko se pripravlja nova dohodninska oziroma davčna zakonodaja. Vsi se strinjamo, da je treba obdavčiti oziroma dodatno povečati dohodnino za tiste najbolj ekstremno bogate in tiste revne oprostiti, jim zmanjšati obremenitve. Se pa bojim, da boste tu istočasno prizadeli še tisti srednji sloj. Srednji sloj je pa tisto gibalo v vsaki državi, ki govori o nekem razvoju oziroma ekonomski rasti neke države. Zato tu na vas apeliram, da mi odgovorite, kaj pa srednji sloj, ali tudi srednji sloj mislite dodatno obremeniti z novimi davki in prispevki ali je tudi tu neka varovalka, ki bo to preprečila, tako kot sem že prej rekel, bojazen, da ne bi postali potem manjvredni, bom rekel, v odnosu z drugimi državljani EU. Hvala.
Hvala lepa. Gospod predsednik, prosim, če se držite omejitev, ki veljajo za vse.
Najlepša hvala. O vsem tem, o čemer sem govoril, obstajajo uradni podatki, analize, ki jih objavljajo sicer inštituti, ki so neodvisni od vlade. Tako vam lahko te podatke dostavimo in se boste sami prepričali, ali držijo ali ne. Nikoli in nikdar pa nismo trdili v vladi, da revščina kot takšna ni problem. Seveda je revščina problem in zato moramo storiti vse za to, da v tistem delu, kjer lahko učinkovitost socialno politike izboljšamo, to tudi storimo. Ne nazadnje o tem kaže tudi podatek. Če primerjate stopnjo revščine v Evropski uniji in v Sloveniji, ugotovite, da je ta tam sicer večja, da pa, če upoštevate stopnjo revščine brez socialnih transferjev, ugotovite, da pride v Evropski uniji ob približno enakem obsegu socialnih transferjev do večjega znižanja revščine. To kaže na to, da lahko z obstoječimisocialnimi transferji bolj učinkovito znižujemo revščino in tudi stratifikacijo v družbi. Kar se tiče obremenjevanja srednjega razreda, se z vami strinjam. Običajno je ta srednji razred tisti, ki nosi največja bremena. Del te diskusije bomo skupaj opravili in boste opravili v državnem zboru, ko boste obravnavali nov zakon o dohodnini. Tam se bo natančno videla nova redistribucija. Kar se pa tiče davčnih obremenitev slovenskih plač, pa drži vaša trditev, da so slovenske plače med tistimi, ki so najbolj obremenjene, vendar zlasti tiste plače, ki so najvišje. Namreč, v tistem delu imamo v zakonu o dohodnini najvišjo lestvico pri najvišjih dohodkih. Za razliko od mnogih evropskih držav morajo v Sloveniji tisti, ki imajo najvišje plače, brez omejitve plačevati prispevke relativno, glede na plačo. V drugih državah, kot verjetno veste, imajo absolutno mejo. Tak primer je, na primer, Nemčija. Zavestno smo se odločili v Sloveniji ob sprejemanju pokojninske zakonodaje, da dodatno obremenimo tiste, ki imajo največje plače. Zato je seveda zelo velika davčna obremenitev teh, ki imajo visoke plače. Vse to pa ne zmanjšuje potrebe po dodatnih ukrepih in spremljanju tako socialne politike in plačne politike. Ne trdim, da je na tem področju vse dobro in vse najboljše; seveda moramo pripravljati dodatne ukrepe in izboljševati plačno politiko kot tudi socialno politiko. Drugače so vam pa ti podatki, o katerih sem govoril, na voljo in si jih lahko ogledate in vam jih bom z veseljem izročil.
Kolega Vnučec, prosim.
Dejanja bodo tista, ki bodo besede vaše potrdile, ampak kljub temu nisem zadovoljen z odgovorom spoštovanega predsednika vlade, zato predlagam, da v skladu z 2. odstavkom 246. člena državni zbor sklene, da bomo opravili razpravo na podlagi odgovora predsednika vlade na moje vprašanje.
Hvala lepa. V skladu s poslovnikom in dosedanjo prakso bomo o vašem predlogu, da državni zbor odloči, da se opravi razprava o odgovoru predsednika vlade, odločili danes popoldne ob 18.20 uri, ko bomo prišli na glasovanja o opravljenih točkah dnevnega reda. Naslednje vprašanje bo predsedniku vlade zastavil kolega Jelinčič. Imate besedo. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani predsednik vlade! Slovenska nacionalna stranka je že 10. julija leta 2000 postavila poslansko vprašanje v zvezi z obravnavanjem demografsko ogroženih območij. Navezali smo se na delovanje podjetja Radiel v Koštaboni, na takrat demografsko ogroženem področju in je imelo pravico do določenih davčnih olajšav, ki pa jim jih je davčna uprava Koper oporekala. Na tisto vprašanje pod vladavino gospoda Drnovška in kasneje, ko ste bili vi finančni minister, nismo dobili nobenega odgovora. Izgleda, da se takratna vlada ni želela ukvarjati z demografsko ogroženimi področji in ji je bilo vseeno, kako ljudje živijo v tistem času. Po spremembi, bi lahko rekli, režima, ko ste vi prevzeli vlado, bi človek pričakoval, da bo prišlo do bistvenih sprememb. Tako smo 18. maja leta 2001 zopet vložili poslansko vprašanje in dobili nanj zelo čudne odgovore, takšne, ki pravzaprav niso imeli ne repa ne glave. Enostavno na pamet se je odgovarjalo, kaj počne ministrstvo, kaj počne davčna uprava, kakor da ne bi vedeli, zakaj pri zadevi gre. Že v prvem poslanskem vprašanju smo vam postavili in poslali zraven kot priloge zakon o davku dobička pravnih oseb, ker smo prepričani, da ga finančno ministrstvo oziroma davčna uprava ni brala ali ni poznala, potem razne zapisnike, odločbe, pritožbe na zapisnike in odločbo, začasni sklep o zavarovanju, pritožba na začasni sklep, sklep o dovolitvi izvršbe, tožbo na upravno sodišče, zahtevo za odložitev izvršitve do izdaje pravnomočne sodne odločbe, odločbo davčnega urada Koper in razna mnenja strokovnjakov s tega področja davčne zakonodaje iz Slovenije, mislim, da iz treh institucij. 3. septembra 2001 smo vložili obvezno razlago, ki je bila po zahtevi iz vlade pod komando gospoda Pucka takrat zavržena in je šlo za eklatantno kršenje določil zakona o davku od dobička pravnih oseb. Vendar vi ste šli lepo čez to. 29. oktobra 2002 smo zopet vložili vprašanje in dobili odgovor z dne 10.12.2002. Zopet neko sprenevedanje in nič od vsega skupaj. Skratka, izgleda, da se pravna praznina oziroma neupoštevanje prava, gospodarskega prava oziroma upoštevanje prava zgolj za določene subjekte, ki pa za druge ne velja, se nadaljuje. Prosil bi gospoda premierja, da odgovori na vprašanje: Ali namerava vlada spremeniti to politiko in poravnati zadeve za nazaj tudi v primeru firme Radiel ali bo nadaljevala brezpravje na tem področju? Hvala.
Hvala lepa. Gospod predsednik vlade imate besedo.
Spoštovani gospod poslanec! V zvezi s problemom, o katerem govorite, sem pridobil naslednje informacije. Gre za to, da je prišlo do uveljavitve novega zakona o davku od dobička pravnih oseb, ki je v prehodnih določbah določil, kako se upošteva prejšnji zakon o davku od dobička pravnih oseb iz leta 1990 oziroma 1991. Prej veljavni zakon je za te primere, o katerih govorite, v 21. členu v drugem in tretjem odstavku določil, da se tistim davčnim zavezancem, ki delujejo na območjih, ki so demografsko ogrožena, priznava davčna olajšava, in sicer za prva tri leta 100%, potem za četrto 50% in za peto leto 25%. Problem tega, o čemer vi govorite, je ta, da je bilo ocenjeno v okviru davčne uprave, da tisti davčni zavezanci, ki na dan uveljavitve novega zakona o davku od dobička pravnih oseb niso uveljavili davčne olajšave zaposlovanja na demografsko ogroženih območjih, do te olajšave niso upravičeni. Torej, če do dneva uveljavitve niso vložili zahteve za vložitev. V zvezi s tem primerom, o katerim govorite, je odločalo tudi upravno sodišče. Odločilo je v prid tožene stranke-Dursa in je potrdilo odločitev davčnega organa. V zvezi z obvezno razlago je dal mnenje tudi sekretariat za zakonodajo in pravne zadeve v državnem zboru. Navedeni sekretariat je menil, da predloženo besedilo ni primerno za obvezno razlago, ker njegova vsebina pomeni takšen poseg v zakonsko besedilo, ki je možen le s spremembo zakonskih določb v zakonodajnem postopku. Sicer pa je v zvezi s temi prehodnimi določbami bilo kar nekaj uveljavitev davčnih olajšav. V 2001 je uveljavilo 8 davčnih zavezancev 100% olajšavo, šest 50% in štirje 25% in tudi v 2002 je bilo teh olajšav za šest milijonov in pol. Očitno so bile te olajšave uveljavljene v tistih primerih, ko se je pravočasno vložil zahtevek in ko je bil temelj za to. Če imate dodatno vprašanje, bomo seveda pripravili še pisni odgovor o konkretnem primeru.
Kolega Jelinčič želi postaviti še dopolnilno vprašanje.
Hvala lepa, gospod predsednik. Hvala, gospod premier, prav ste odgovorili, vendar samo delno. V drugi polovici ste nasedli davčni upravi, ki seveda mora ščiti hrbet davčni upravi Koper, ki deluje zelo zelo po svoje in zelo zelo čudno. Konec koncev v Ljubljani, na primer, pri konkretnih davčnih zahtevah po zakonu in po praksi davčne službe ni treba plačevati davka, v Kopru pa pri enakih okoliščinah davčni urad naloži davčno obveznost in hkrati spiše ovadbo za sum kaznivega dejanja davčne zatajitve. Gre zazadevo, ki bo šla na evropsko sodišče. Jaz imam tukaj nekaj dokumentacije zbrane o tej zadevi, ki je eklatantna "svinjarija", kakršnih je v Sloveniji še dosti. In ne vem, prepričan sem, da bo na evropskem sodišču cena, ki jo bo treba plačati za to zadevo, kajti človek se je pripravljen pobotati in urediti znotraj Slovenije, da ne bi svinjarija pljuskala naokrog, bo cena sigurno 3-4 krat višja, ki jo bo država morala plačati. Država že plačuje razne zadeve, in za približno, kot mi je znano, 80 milijard slovenskih tolarjev je tožb na evropskem sodišču, ki jih bo država izgubila. Sploh pa tukaj nismo upoštevali moralne škode za Republiko Slovenijo, ki jo bo utrpela. Ne vem, zakaj je potrebno ščititi določene, bi lahko rekel, klike v določenih segmentih, namesto da bi se jih zamenjalo, uredilo in bi zadeve sčistili. Določeni ljudje enostavno ne sodijo na določena delovna mesta in jih je treba vreči ven. In še nekaj, kadar davčna uprava naredi takšne napake, naj bodo sankcionirani, naj se njim vzame premoženje in naj se iz tistega premoženja poplača vse skupaj. Ne pa, da nihče ni nič kriv. Država in davkoplačevalci, pa imajo vedno tanjši žep in vedno večja luknja je v proračunu. Potem pa to luknjo "flikate" tudi s tem, da boste še dodatno obdavčili, recimo, kulturo, tako da že sedaj Slovenci malo berejo, potem bodo brali še manj. Recimo pri knjigah. Konec koncev izgleda, da vladi je do tega, da ima čim bolj "butaste" podložnike, da jih čim bolj lahko ožema. Hvala.
Prosim gospod predsednik vlade.
Spoštovani gospod poslanec! Tega primera v detajle ne poznam, tako da prosim, če je možno, da nam pošljete to, kar imate, in bodo na ministrstvu za finance to pogledali in videli, ali kaj od tistega, kar ste trdili v zvezi z neenako prakso, drži, in bomo temu ustrezno tudi ukrepali.
Hvala lepa, gospod predsednik vlade. S tem, ko ste odgovoril tudi na dopolnilno vprašanje kolega Jelinčiča, ste odgovorili na vsa danes zastavljena vprašanja. S tem bomo zaključili točko vprašanja poslank in poslancev. Včeraj smo dobili odgovore ministrskega zbora, danes predsednika vlade. Ob 11. uri bo državni zbor prešel na drugo obravnavo predloga zakona o spremembah zakona o prekrških zoper javni red in mir. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev, s prvopodpisanim kolegom Jakičem. Do 11. ure, ko bomo nadaljevali s 26. sejo, pa delo prekinjam.
Spoštovani poslanci, predstavnik vlade, lep pozdrav! Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O PREKRŠKIH ZOPER JAVNI RED IN MIR. Predlog zakona je obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim Romanom Jakičem. Besedo dajem predstavniku predlagateljev predloga zakona za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospod Jakič, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana podpredsednica, spoštovani kolegi, spoštovane kolegice! Obstoj prostitucije je dejstvo, pred katerem si ne moremo več zatiskati oči. Predlagatelji menimo, da je naša družba že zrela, da se odkrito spopade s problematiko prostitucije. V javnosti je opaziti porast razumevanja za to problematiko, še posebno po tem ko ste prostitucijo uredili dve članici Evropske unije, in sicer Nemčija in Nizozemska. Poleg tega je bilo v ta projekt vloženo veliko energije in politične volje, kar je seveda razvidno tudi iz pobud v državnem zboru. Prve tovrstne pobude so bile sprožene že pred desetimi leti. Splošna ocena je, da se na milijon prebivalcev pojavlja približno 1500 prostitutk, medtem ko za prostitute ni ocene. Torej bi moralo biti v Republiki Sloveniji približno 3000 oseb, ki se vdajajo v prostitucijo. Uradnih podatkov sicer ni, po oceni policije pa je v Sloveniji 1400 prostitutk oziroma oseb, ki se vdajajo prostituciji, slovenskih državljank, državljanov oziroma oseb s stalnim prebivališčem. Med potencialne spadajo oziroma bi lahko po ocenah policije prišteli tudi tujke, ki so pridobile delovna dovoljenja kot plesalke v ansamblu ali kot pomožne delavke in so jih zaposlili lastniki lokalov, ki ponujajo artistični program. Poleg tega bi med potencialne prostitutke lahko prišteli tudi tujke, ki v Sloveniji bivajo brez urejenega statusa. Po naših ocenah koristi spolne storitve v Republiki Sloveniji od 38 tisoč do 57 tisoč stalnih klientov oziroma 5 do 8% moških v starosti med 15 in 64 let. V tem poslu, če lahko temu tako rečem, se po ocenah policije obrne med 10 in 15 milijonov evrov, sicer ne samo za spolne storitve, ampak tudi za tako imenovane obstoritvene dejavnosti. Danes v svetu zasledimo predvsem tri pristope pri obravnavanju prostitucije. Prvi je model prepovedi prostitucije, drugi je model odprave prepovedi prostitucije in tretji vmesni model, ki kombinira oba pristopa, se pravi, policijski nadzor, sanitarni nadzor, tolerančna območja, bordeli oziroma javne hiše. Ker sodobne zakonodaje neprimerno bolj upoštevajo človekove pravice kot tudi državljanske pravice marginalnih družbenih skupin, med njih seveda sodijo tudi osebe, ki se vdajajo prostituciji, vse bolj sledijo modelu odprave prepovedi prostitucije oziroma njeni dekrimanilizaciji. Prostitucija je tudi delo, odločitev zanjo pa je lahko tudi povsem svobodna. To je razvidno tudi iz ugotovitev empiričnih raziskav, da nekatere osebe vstopajo v to dejavnost prostovoljno, medtem ko druge vanjo silijo. Pojavljajo se nove oblike prostitucije, kjer prostitutke in prostituti niso več žrtve, nimajo posrednikov in menijo, daje njihova dejavnost enakovredna ostalim. Poleg prostitucije, ki je pogojena z bojem za preživetje, se namreč pojavlja tudi prostitucija, ki jo pogajanja želja po presežnih materialnih dobrinah. Nov moment je seveda sodišče evropske skupnosti, s sedežem v Luksemburgu, ki je prostitucijo označilo za dejavnost, enakopravno vsem ostalim gospodarskim dejavnostim. Argumentov ki so opozarjali, da je prostitucija prepovedana oziroma vsaj družbeno nesprejemljiva dejavnost in zato ne more biti obravnavana tako, kot ostale gospodarske dejavnosti, sodišče ni sprejelo. Dejavnost je označilo za enakopravno gospodarsko oziroma pridobitveno dejavnost, naj citiram: "v kateri izvajalec ugodi prošnji stranke v zameno za plačilo in brez proizvajanja ali prenašanja materialnih dobrin." To sodišče je tudi opozorilo, da je v resnici prostitucija v praksi dopuščena tako rekoč v vseh članicah Evropske unije. Intervencija države je zato smiselna samo v primeru, ko posameznika oziroma posameznico prisilijo v prostitucijo, in pa v primeru, ko prihaja do okoriščanja in v primeru zlorab prostitutk in prostitutov. Zakaj smo se odločili vložiti spremembo zakona o prekrških zoper javni red in mir? Prostitucija je v naši zakonodaji obravnavana kot prekršek in dejavnost kot taka ne predstavlja kaznivega dejanja. V peti točki 10. člena zakona o prekrških zoper javni red in mir je predpisana kazen do dveh mesecev zapora za tistega oziroma tisto, ki se vdaja prostituciji, pri tem sodeluje, jo dovoljuje ali podpira. Šesta točka pa posebej opredeljuje organiziranje, pripravljanje in podpiranje dejanj spolne nemorale. Čeprav so vsa dejanja, povezana z organizacijo prostitucije, prepovedana, pa v zakonodaji ni določb o strankah oziroma klientih. Vprašati se namreč moramo, čigav problem pa je v resnici prostitucija. Prostitucija se dojema predvsem kot problem prostitutk in prostitutov, stranke pa so zaščitene. O njih se ne govori in se jih ne kaznuje. Namreč, prostitucije je toliko, kolikor je povpraševanja. Torej je prostitucija tudi problem tistih ki po teh spolnih storitvah povprašujejo. Že zato bi morali dejanje vdajanja prostituciji odpraviti kot prekršek. Organi pregona redko intervenirajo v primeru prostitucije. Razlog je v tem, da je nivo prostitucije v Sloveniji visok, se pravi, le malo je tako imenovane pocestne prostitucije, ki bi vznemirjala javnost z javnimi manifestacijami ter motila javni red in mir. Bojazen tistih, ki menijo, da bi dekriminalizacija vplivala na množičen pojav pocestne prostitucije, pa tudi policija odpravlja z navedbo, da zakon o prekrških zoper javni red in mir vsebuje zadostne varovalke za preprečitev tega pojava. Ta pojav inkreminira namreč 3. točka 11. člena tega zakona, ki določa, da se z denarno kaznijo do 120.000 tolarjev ali zaporom do 30 dni kaznuje za prekršek, kdor je na javnem kraju pijan in vznemirja ljudi, ovira promet ali krši javno moralo. Kar se tiče 6. točke 10. člena, pa v zadnjih letih policija sodnikom za prekrške ni posredovala prijav za dejanje spolne nemorale, saj je po njihovem mnenju pojem - in seveda po mojem osebnem mnenju - pojem spolne nemorale preveč nedoločen in kot tak prepušča tako policiji kot sodnikom povsem prosto presojo takšnih dejanj. Tako bi bile lahko posameznice oziroma posamezniki kaznovani že za različne oblike spolnih praks ali pa celo za spolno usmerjenost, se pravi, homoseksualnost. In kakšni so cilji ter načela predlaganega zakona? V Sloveniji lahko zaradi relativne zdravstvene osveščenosti oseb, ki se vdajajo prostituciji, relativne neopaznosti, se pravi, skorajda ni pocestne prostitucije, ter individualne ali organiziranosti v majhne skupine uvedemo tako imenovani model odprave prepovedi oziroma model dekriminalizacije. Zgled za to lahko najdemo predvsem v Nizozemski in Nemčiji, ki sta uveljavili model odprave prepovedi prostitucije s sistemom zelo ohlapne regulacije. Ni velike razlike v primerjavi z ostalimi dejavnostmi, predvsem kar se tiče registracije dejavnosti, zdravstvenega, socialnega in pokojninskega zavarovanja. Pri tem pa bi predlagatelji radi opozorili na to in to poudarjam, da model dekriminalizacije ne predstavlja legalizacije prostitucije. S pojmom legalizacija je mišljena legalizacija vseh ravnanj, ki se vežejo na prostitucijo. To pa poleg same dejavnosti zajema tudi kazniva dejanja zvodništva in posredovanja pri prostituciji. Dekriminalizacija pa poskuša za razliko od legalizacije, ki si prizadeva iz zakonodaje odstraniti določbe o kaznivih ravnanjih, ki se navezujejo na organiziranje prostitucije, odstraniti iz zakonodaje določbe o dejanju prostituiranja kot prekršku. Dekriminalizacija pomeni priznavanje državljanskih pravic prostitutkam in prostitutom, da lahko sami izbirajo, ali se bodo ukvarjali s prostitucijo. S tem je odstranjena možnost zapiranja in kaznovanja teh oseb. Za predlagatelje model dekriminalizacije predstavlja novo politiko tako imenovane samoorganiziranosti te dejavnosti. Z odpravo prepovedi se je zaostrila zakonodaja v zvezi z okoriščanjem s prostitucijo. Tudi nekateri predlagatelji sledimo tem trendom, saj se zavzemamo za zvišanje spodnje meje predpisanih kazni za kazniva dejanja zvodništva in prisiljevanja v prostitucijo, ker gre v teh primerih za grobe posege v človekovo integriteto s škodljivimi posledicami. Poleg tega so storilci teh kaznivih dejanj ponavadi tudi povzročitelji vsehostalih kaznivih dejanj, povezanih s prostitucijo, se pravi, hudih telesnih poškodb, razpečevanja droge, spravljanja v suženjsko razmerje etc. Kaj je še storiti? Poglejte, predlagatelji se strinjamo, da dekriminalizacija ne bi smela spodbujati prostitucije in ustvarjati pogojev za izkoriščanje prostitutov in prostitutk. Zastavlja se torej vprašanje, kako prostitucijo dekriminalizirati in urediti, da pa te prostitucije ne bi spodbujali. Sprememba zakona o prekrških zoper javni red in mir pomeni samo prvi korak pri reševanju omenjenih vprašanj. Ko prostitucija ne bo več obravnavana kot prekršek, je dana tudi pravna podlaga za nadaljnje urejanje tega področja. Predlagatelji se zavedamo, da model dekriminalizacije postavlja vrsto vprašanj. S tem razlogom smo tudi na vlado naslovili pobudo za ustanovitev medresorske vladne ekspertne skupine. Do kakovostnih odločitev bo moč priti le s strokovnim delom ekspertne skupine, pri čemer bo treba k sodelovanju seveda pritegniti strokovnjake s področja kriminologije, sociologije, psihologije in tako naprej. Le tako bomo zagotoviti zadosten strokovni nivo za oblikovanje pravšnjih odločitev. Obenem pa mi kot predlagatelji menimo, da bi bilo potrebno rešiti tudi naslednja vprašanja, in sicer vprašanja vzpostavitve regulacije in kontrole te dejavnosti in pa urediti zdravstvenovarstveni položaj oseb, ki se vdajajo prostituciji. Urediti bi morali socialno oziroma pokojninsko zavarovanje za tiste, ki se ukvarjajo s plačljivo spolnostjo. Predpisati bi morali obvezne zdravstvene preglede prostitutk in prostitutov, da bi bile varnejše tudi stranke. V ozadju vsega je tudi zaščita javnega zdravja. Veliko zdravnikov po svoji strokovni plati zagovarja nadzor prostitucije, saj bi tako omejili širjenje spolnih bolezni. Če Slovenija ne bo imela ustreznih predpisov, ki bodo zahtevali ustrezno testiranje in zdravljenje oseb, ki se ukvarjajo s plačljivo spolnostjo, bo okužb tudi z virusom HIV, in s tem škodljivih posledic, vedno več. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Če za konec oziroma v prid vaši odločitvi navedem odziv nekaterih uglednih pravnikov, ki so se na enem od javnih omizij odzvali na zastavljeno vprašanje, ki sicer gre korak dlje. Vprašali so jih, ali so za legalizacijo prostitucije in javnih hiš. Na tej okrogli mizi je gospodAnton Tomažič opozoril na ta judikat sodišča Evropske unije v Luksemburgu, ki je v primeru čeških in poljskih prostitutk proti Nizozemski presodilo, da je prostitucija gospodarska dejavnost, enakovredna vsem drugim gospodarskim dejavnostim. Nadaljeval je gospod Tone Jerovšek, ki je bil absolutno za legalizacijo in pravi, da po naravnem pravu se človek rodi svoboden in ostane svoboden in če lahko trži glavo, lahko trži tudi druge dele telesa. Stvar neke vrste obrtnega zakona pa je, da določi, ali bo ta dejavnost opravljena na domu ali v javnih hišah in da zagotovi zdravstveni nadzor. Gospod Krivic se je s temi trditvami strinjal. Opozoril pa je, da omenjenega evropskega judikata ne gre razumeti kot zapoved tudi bodočim članicam, in sicer, da ne gre za zapoved, da moramo legalizirati prostitucijo, pač pa, da v primeru, če so to storile, ne smejo diskriminirati njenih izvajalk v primerjavi z izvajalci ostalih gospodarskih dejavnosti. Podobno je menil tudi gospod Šime Ivanko. Gospa Zdenka Cerar pa se seveda do vprašanja tega ni želela opredeliti. Zavzela pa se je za takojšnjo dekriminalizacijo prostitutk za prekršek in zagotovila, da zvodništvo in kakršnokoli nasilje v zvezi s tem bodo tožilci še naprej strogo preganjali. To je tudi intenca predlagateljev tega zakona, da je treba seveda energijo preprečevanja prostitucije usmeriti predvsem v tisti del, ki je nezakonit in ki je po zakonu tudi kazniv. Jaz bi se ob tej priložnosti zahvalil vsem, ki so bili pripravljeni oziroma ste bili pripravljeni zagristi v to kislo jabolko in brez predsodkov načeti reševanje problematike prostitucije v Republiki Sloveniji. Se zahvaljujem.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko kot matično delovno telo. Prosim podpredsednico odbora mag. Majdo Potrata, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani državni sekretar. Drugo obravnavo predloga zakona, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo po rednem postopku vložila skupina poslancev s prvopodpisanim Romanom Jakičem in s katerim je nadomestila 4. decembra 2001 vloženo besedilo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prekrških zoper javni red in mir, je odbor za notranjo politiko opravil na 35. seji 7. maja 2003. Seznanil se je z mnenjem zakonodajno-pravne službe, ki je opozorila, da je določba 1. člena predloga zakona o črtanju 5. in 6. točke 10. člena zakona o prekrških zoper javni red in mir v njunem celotnem besedilu in vsebini bistveno širša, ker ob predlogu za dekriminalizacijo vdajanja prostituciji isto predlaga tudi za tako imenovana podporna dejanja, to je sodelovanje, dovoljevanje in podpiranje prostitucije, pa tudi za organiziranje, pripravljanje ali podpiranje spolne nemorale ali oddajanje prostorov v tem namene. Pri tem se je izrecno sklicevala na mednarodno zakonodajo, zavezujočo tudi za Slovenijo kot pravno naslednico abolicionističnega sistema obravnavanja prostitucije, po katerem prostitucija sama po sebi ni kazniva, prepovedana in kazniva pa so vsa z njo povezana dejanja. Ob predlaganih izboljšavah besedila je opozorila, da bi bilo treba celoten sklop problematike, ki jo ureja zakon o prekrških zoper javni red in mir, v tistih delih, kjer so predpisane zaporne kazni, ponovno preveriti v luči novega zakona o prekrških, ki je zaporne kazni opustil. Odbor se je seznanil tudi z mnenjem državnega sveta, ki predloga ni podprl. Odbor je opravil razpravo in glasovanje o posameznih členih predloga zakona in amandmajih, sprejel predlagane amandmaje, pa tudi vse člene zakona. Pred vami je dopolnjen predlog zakona o spremembah zakona o prekrških zoper javni red in mir in odbor za notranjo politiko predlaga državnemu zboru, da ga sprejme. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku vlade. Gospod Miha Molan, državni sekretar v ministrstvu za notranje zadeve. Izvolite.
Hvala, gospa podpredsednica. Vlada Republike Slovenije podpira spremembe določil zakona o prekrških zoper javni red in mir v predlaganem besedilu. Torej, prvotno besedilo - črtanje 5. in 6. točke 10. člena, po razpravi v razpravi v odboru za notranjo politiko oziroma matičnem delovnem telesu, del 5. točke in 6. točko 10. člena. S tem je narejen prvi korak, kar je bilo v predstavitvi povedano. Gre za dekriminalizacijo enega dela kršitve, povezane s prodajo telesa oziroma s prostitucijo. Na vladi se pa zavedamo potrebe po celoviti rešitvi navedenega vprašanja in je v ta namen že imenovana medresorska delovna skupina, ki se s to tabu temo ukvarja z večjimi ali manjšimi težavami, glede na to, da v dosedanjem času dejansko o tem skoraj ni bilo nobenih razprav in tudi izredno malo raziskav, ki bi lahko dale kvalificirane odgovore na potrebne poti reševanja v bodoče. Vsekakor bo ta delovna skupina nadaljevala s svojim delom in upamo, da bomo v čim krajšem času pripravili ustrezne predloge rešitev legalizacije oziroma ureditve tega vprašanja v okviru pravnega reda. Hvala lepa.
Hvala lepa. V nadaljevanju bomo slišali stališča poslanskih skupin. Glede na odsotnost opozicijskih kolegov bo najprej predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke gospod Zmago Jelinčič Plemeniti. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Najprej popravek: niso vsi opozicijski kolegi odsotni [[...]]
Nekateri, se opravičujem.
[[...]]ampak samo koalicija Slovenija. Tu sta dve opozicijski stranki, ki sta prisotni na zasedanju.
Se opravičujem - nekaterih. Izvolite, gospod Jelinčič.
Hvala lepa. Slovenska nacionalna stranka se je ves čas zavzemala ne zgolj za dekriminalizacijo prostitucije, temveč za legalizacijo prostitucije. Zavedamo se, da je ta zakon, ki ga absolutno podpiramo, šele prvi korak v tem delu, ki bo zahtevalo kar precej truda. Konec koncev, dekriminalizacija prostitucije je del, en majhen del, ki bo veliko pripomogel k temu, da se bo začelo spreminjati tisto, kar bo treba spremeniti. Namreč, pri legalizaciji prostitucije je treba urediti kar celo vrsto zadev. Treba je najprej to delovno mesto vpisati v delovni register kot gospodarsko oziroma pridobitveno dejavnost; treba bo urediti zdravstveno zavarovanje, treba bo urediti pokojninsko zavarovanje. Ravno tako bo imela svojo besedo tudi davčna uprava, ki bo zagotovo z veseljem sprejela dodatne zaslužke, ki bodo pritekli v državno blagajno. Dejstvo je, da bodo zaslužili bistveno večji, kajti glede na to, kar pravi policija, ima slabe podatke, bi rekel. Tudi če vzamemo, da 1.400 prostitutk na dan zasluži po 50 evrov, je to v letu dni okrog 25milijonov evrov, ne 10 do 15 milijonov, kot pravi policija. Mislim pa, da zaslužijo več oziroma večina jih zasluži več. Skratka, ta dejavnost bo prinesla nekaj pozitivnega tudi v državno blagajno. Pa še ena zadeva je: če ne drugje, vsaj med politiki bo bistveno manj zafrustriranih ljudi, ko bodo kdaj lahko seksali, tudi če bodo morali za to plačati, in bo potem slovenska politika dosti bolj sproščena, dosti bolj urejena, predvsem pa ne bodo delali takih neumnosti, kot jih nekateri politiki počno danes. Slovenska nacionalna stranka se, še enkrat pravim, absolutno strinja z omenjenim zakonom in bomo sprejem tega zakona podprli. Pričakujemo pa, da se v najkrajšem času formira tudi neka širša strokovna skupina, ki bo uredila tudi vsa tista vprašanja, na katera sem opomnil na začetku svoje izjave. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavila mag. Majda Potrata. Izvolite.
Hvala za besedo. Še enkrat vsi lepo pozdravljeni! Poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov je osnovno besedilo predlaganega zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prekrških sprejela dokaj zadržano, pa ne zaradi tega, ker bi nasprotovala dekriminalizaciji oseb, ki se vdajajo prostituciji, ampak predvsem zaradi tega, ker je predlog dekriminaliziral tudi vse tiste, ki se ukvarjajo s podpornimi dejanji prostitucije. Napovedana vključitev teh dejanjmed kazniva naše pomisleke sicer delno odpravlja, vendar bi po našem mnenju moral biti spremenjen najprej kazenski zakonik, nato šele obravnavani zakon, ali pa bi morali biti spremembi hkratni. Čeprav so predlagane spremembe delne, vendarle pomenijo, izboljšanje položaja za osebe, ki se vdajajo prostituciji. Do celovitih rešitev pa je še daleč. Ne zadošča ugotovitev, da prostitucija obstaja. Ob tem se navadno dodaja, da je najstarejša obrt. Ukrepi bi morali iti v smeri zmanjševanja obsega in postopnega odpravljanja vzrokov za prostitucijo. Tega pa ni mogoče omejiti samo na našo državo, ampak zaradi povezanosti s trgovino z ljudmi, ki se najpogosteje izteče v prostitucijo, v sodelovanju z državami Evropske unije, saj je to tudi njihova politična prioriteta. V Združeni listi socialdemokratov na prostitucijo ne gledamo kot na gospodarsko dejavnost, primerljivo s sleherno drugo gospodarsko dejavnostjo. Odpira se namreč veliko dodatnih problemov, njihovo razreševanje pa ni nujno v prid tistih, katerih položaj naj bi se z legalizacijo prostitucije zakonsko uredil in izboljšal. Z dekreminilizacijo bo, upamo, odpravljeno vsaj najhujše brezpravje. Prostitucijo namreč razumemo kot obliko nasilja nad ženskami oziroma tistimi, ki se ji vdajajo. Trdoživost prostitucije korenini v prepričanju, da je povsem naravno izkoriščati ljudi, predvsem ženske in celo deklice, za lastni užitek. Družba je v vseh obdobjih z regionalnimi in kulturnimi razlikami seveda kazala razmeroma veliko toleranco do uporabnikov storitev, zato je resničen problem v povpraševalcih. Prostitucija je resna oblika in posledica diskriminacije žensk. Njihov ekonomski položaj je slabši, njihov vstop na trg dela težji, bolje plačane službe so težje dostopne. Enako plačilo za enako delo še ni doseženo. Naštetibi bilo mogoče še druge socialne in ekonomske vzroke. Kako si sicer razložiti dejstvo, da vsako leto pride v države Evropske unije s trgovino z ljudmi iz vzhodnoevropskih in azijskih držav pol milijona žensk, ki se vdajajo ali so se prisiljene vdajati prostituciji. Prostitucija in trgovina z ljudmi zadevata temeljne človekove pravice, enakost spolov, rasno diskriminacijo, ekonomsko izkoriščanje pa tudi vprašanje kršenja zakonitosti in nadzora nad kriminalom in korupcijo. Ker so ti problemi zaznavni tudi pri nas in ker dopolnjeni predlog zakona dekriminalizacira samo osebe, ki se vdajajo prostituciji, ga bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil gospod Vojko Čeligoj. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni! V poslanski skupini DeSUS se zavedamo problematičnosti in mnogoplastičnosti vprašanja prostitucije, ki je tudi pri nas v Sloveniji zelo resen problem. Toliko jasnejši problem pa je to vsekakor v zahodnih državah in Evropski uniji. Ko odpiramo vrata v Evropo, jih odpiramo tudi za vse negativno, kar nam lahko iz Evrope pride. Tudi na tem področju. Problem prostitucije razumemo kot del širše problematike trgovine z ljudmi, tudi suženjskega odnosa žrtev s strani organizatorjev te trabate. Po našem mnenju, je delež tistih, ki se po lastni izbiri ukvarjajo s prostitucijo, bistveno manjši od deleža, v katerem nastopajo osebe, ki so žrtve. Od tod namen predlagatelja, da se te osebe dekriminalizira, da pa se še naprej preganja tiste, ki to podpirajo, organizirajo in bogatijo v tem početju. Poslanska skupina bo podprla predlagane amandmaje k 1., 2., in 3., členu in s tem tudi podprla predlagane spremembe zakona o prekrških zoper javni red in mir. Pričakujemo pa čimprejšnjo celovito zakonsko ureditev tega področja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil gospod Dušan Vučko. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala za besedo. Kolegice in kolegi! V poslanski skupini LDS podpiramo predlog novele zakona o prekrških zoper javni red in mir, s katero predlagatelji, med katerimi kolega Jakič najbolj intenzivno dekriminalizira prostitucijo. Trdoživost in prilagodljivost prostitucije vsem mogočim družbenim razmeram je dokaz, da z ureditvijo tega področja ni moč več odlašati. Pri tem so seveda moralni pomisleki pri nekaterih le slab izgovor za neureditev tega področja. S predlagano novelo se nakazuje smer, v katero se nagiba, upam, da se bo nagnila politika urejanja področja prostitucije v Sloveniji, v smeri torej dekriminalizacije. Zakaj v Liberalni demokraciji Slovenije podpiramo to novelo zakona? Prvič, inkriminacija prostitucije se je pokazala v preteklosti kot izredno neučinkovita. Z inkriminacijo se potrjuje zgolj primernost moralnih vrednost, dejansko pa to pomeni zgolj zatiskanje oči pred pojavom, ki je v družbi močno razširjen. Za neučinkovitega se je izkazal tudi sistem prepovedi, prohibicije. S prohibicijo se opravljanje prostitucije seli v podzemlje, odmaknjeno očem javnosti in zakona in s tem v roki organiziranega kriminala, kar ne bi smel biti naš interes Novela zakona sledi ureditvam sodobnih evropskih držav, ki vse pogosteje pri urejanju tega vprašanja nagibajo k dekriminalizaciji dejavnosti prostitucije. Treba je poudariti, da se v današnjem času pojavljajo nove oblike prostitucije, kjer prostitutke niso več žrtve, podvržene milosti zvodnikov in kriminalnih organizacij, temveč to dejavnost opravljajo obrtoma kot samostojne podjetnice, če se temu lahko izrazim tako. Sama dekriminalizacija kot taka omogoča razlikovanje prostitucije na prostovoljno in pa prisilno. S tem se organom pregona, tako policiji kot tožilstvu, omogoči, da zaostri pregon okoriščenja s prostitucijo in trgovine z belim blagom, ki je že prisotna. Odprava prepovedi bo seveda pozornost s prostitutke ali prostituta preusmerila na dejanje okoriščenja s prostitucijo in na zlorabo teh oseb. Povečala se bo migracijska kontrola, s katere se nadzoruje legalni vstop potencialnih prostitutk, in nadzor nad skupinami, za katere se sumi, da se ukvarjajo z organizirano preprodajo belega blaga. Zaradi teh razlogov dekriminalizacijo velja podpreti. Podpreti pa jo velja tudi zaradi relativne zdravstvene ozaveščenosti slovenskih prostitutk, relativne neopaznosti njihovega delovanja, individualne organiziranosti ali organiziranosti v majhnih skupinah. V poslanski skupini LDS se zavedamo, da naloga s tem še ni končana. Predlog predlagateljev predstavlja le prvi korak k urejanju tega področja. V nadaljevanju - in tukaj apel predlagateljem - bo potrebno vsem posameznikom, ki se ukvarjajo s prostitucijo zagotoviti enake pogoje, kot jih imajo vsi, ki se ukvarjajo z drugimi dejavnostmi oziroma imajo drugačen poklic. To pa je že druga zgodba.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Stranke mladih Slovenije bo predstavil gospod Marko Diaci.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim. O današnjem predlogu sprememb zakona je bilo povedano že veliko in težko je dodati še kaj novega. Bistveno je po mojem mnenju in mnenju poslanske skupine Stranke mladih Slovenije zavedanje in priznavanje dejstva, da imajo sodobne države - in s tem so seveda mišljene demokratične in odprte države, ne pa kakšne verske diktature - do prostitucije vse bolj pragmatičen odnos in da je intervencija države smiselna le v primeru, ko je posameznik ali posameznica v prostitucijo prisiljen oziroma prisiljena. V nasprotnem pa v SMS menimo, da naj država zavzame takšen odnos, kot ga je jasno opredelilo že prej omenjeno sodišče v Luxemburgu, torej da je prostitucija dejavnost enakovredna vsem ostalim gospodarskim dejavnostim. Zato v SMS predlog sprememb zakona podpiramo in smo veseli, da se stvar premika v pravo smer, in upamo, da bomo nekoč tako daleč, da bo prostitucija - upamo, da v čim manjšem obsegu - le ena od vsakdanjih nepomembnih stvari brez vseh negativnih učinkov. Predvsem pa, da ob tej temi ne bo ideoloških nasprotij in delitve politike in družbe, kajti ne pozabimo na koncu se vse konča pri pravici do izbire in to pravico v SMS nadvse spoštujemo in na srečo nismo edini Odločitev posameznika oziroma posameznice za ukvarjanje s prostitucijo je pač stvar avtonomne odločitve in je njegova človekova pravica. Pomembno se mi zdi tudi še enkrat opozoriti na dejstvo, da smo v Sloveniji priča raletivno dobri zdravstveni osveščenosti prostitutk ali prostitutov, tako da je to tudi prava pot glede preprečevanja prenosa nalezljivih bolezni. Ta dejavnost, torej prostitucija, je, če jo potiskamo v podzemlje in skrivamo sicer lahko zelo nevarna, kar se tiče prej omenjene zadeve, torej ogrožanje zdravja, hkrati pa predstavlja seveda plodna tla za raznovrstne oblike kriminala. V splošnem pa se lahko vsekakor strinjamo s predlagateljem, ki ustrezno ugotavlja, da sprememba zakona o prekrških zoper javni red in mir pomeni le prvi korak, torej le polovično rešitev problema, in da dekriminalizacija ne bi smela spodbujati prostitucije. Zato bo morala država še naprej tudi po sprejetju tega zakona preventivno in kurativno delovati in napoved tako imenovanega dekriminalizacijskega paketa zakonov se sliši obetavno. Torej, dela na tem področju ne bo hitro zmanjkalo, pa tudi izkušnje po drugih državah, ki so na tak ali drugačen način uredile problem prostitucije kažejo, da brezhibne ureditve ni, da vsaka pozitivna sprememba s seboj prinese tudi nekajnegativnega, vendar je bistvo, da je pozitivnih zadev več. Tako bi lahko ocenili tudi ta predlog zakona, zato ga bomo v SMS podprli. Predvsem pa ne pozabimo ob temu zakonu in pri morebitnih bodočih: represivni ukrepi na tem področju so praviloma neučinkoviti, jemljejo dragocena sredstva in čas, ki ga potrebujemo na drugih področjih. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bi predstavil mag. Janez Kramberger. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi! Čisto na kratko želim predstaviti stališče naše poslanske skupine. Torej, prostitucija je pravzaprav kompleksen pojav in s tem tudi se pojavljajo kompleksni problemi, dotikajo se tako moralnih, socialnih, zdravstvenih in kriminalnih dejanj in mislim, da je to zadevo potrebno urediti celovito. Predlagani zakon, zakon o prekrških zoper javni red in mir, nekako zadevo ne rešuje celovito. Namreč, kazenski zakonik kot kaznivo dejanje določa zvodništvo in posredovanje k prostituciji, v zakonu o prekrških zoper javni red in mir pa ostajajo kriminalizirana podporna dejanja. Se pravi, sodelovanje in dovoljevanje in podpiranje prostitucije. V Slovenski ljudski stranki smo prepričani, da bi bilo bolj primerno, da bi ta zakon, zakon o prekrških, nekako sprejemali dokončno s spremembo kazenskega zakonika, kjer bi natančno definirali pojem zvodništva in posredovanja pri prostituciji. Tako predlagam v imenu poslanske skupine, da bi v skladu s poslovniškimi možnostmi tretjo obravnavo tega zakona prestavili na tisti čas, ko bi tudi kazenski zakonik bil v tem smislu spremenjen in pripravljen. Mogoče bo predstavnik vlade v nastopu, ki mu je po poslovniku na voljo, lahko tudi se do te pobude opredelil. Sicer bo pa naša poslanska skupina predlog zakona z amandmaji podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženim amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil v četrtek 29.5.2003 po končani zadnji točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. In ob 12.05 bomo prešli na obravnavo 2. točke dnevnega reda, to je na drugo obravnavo predloga stanovanjskega zakona. Predstavniku vlade se za sodelovanje najlepše zahvaljujem in do 12.05 prekinjam sejo. Hvala lepa.
Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke, predstavnica in predstavnika vlade. Lep pozdrav. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOG STANOVANJSKEGA ZAKONA. Predlog zakona je v obravnavo zakonu zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev. Predstavnik vlade mag. Janez Kopač, minister za okolje, prostor in energijo. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane poslanke, poslanci, gostje. Dopolnjen predlog stanovanjskega zakona oziroma predlog zakona v drugi obravnavi ohranja vsebinske sklope zakona iz prve obravnave, pomeni pa njegovo nadgradnjo po vsej zelo široki razpravi, ki jo je bil ta zakon deležen. Moram povedati, da še ni bilo in verjetno še lep čas ne bo zakona, ki bi bil deležen tako zelo obširne obravnave, kot jo je bil deležen ta zakon. Prestal je tako imenovano javno obravnavo po občinah, prestal je splošno predstavite v parlamentu in prestal je številne okrogle mize in bilateralne sestanke za celo vrsto interesnih skupin. Na ministrstvu oziroma na vladi smo poskušali res vse, kar je bilo le mogoče še spraviti v koncept zakona, iz vseh teh razprav upoštevati. Prepričan sem, da nam je to v veliki meri tudi uspelo, nekaj vprašanj ali pa nekaj želja posameznih interesnih skupin pa je ostalo nerealiziranih v obliki zakonskega teksta, kar pa je, seveda, neobhodno, če slediš nekemu določenemu konceptu. Ta zakon še vedno po našem prepričanju, spremenjen sicer že po vseh teh obravnavah, sledi osnovnim ciljem. To pa so: učinkovitejše opravljanje več stanovanjskih hiš, varnost in transparentnost sredstev lastnikov stanovanj, razvijanje različnih oblik zagotavljanja najemnih in lastnih stanovanj ponastavitev in poenotenje neprofitnih najemnim, izpolnitev sistema socialnih korektivov na socialnem področju, zaščita kupcev novozgrajenih stanovanj ter vzpostavitev vseh potrebnih evidenc v zvezi s stanovanji. Koncept neprofitnega najema, ki pa je nekaj, česar vlada ni predlagala ne v prvi ne v drugi obravnavi - prinesel pa je to tekst, ki ga je v predlog zakona vgradil matični odbor za infrastrukturo, vlada pa ga je na sami seji odbora oziroma predstavniki vlade smo ga podprli - pa pomeni še neko, lahko rečem novo kvaliteto zakona. Ta pove, da je neprofitni najem sicer trajen najem, vezan pa je na izpolnjevanje dohodkovnega statusa, ki se preverja vsakih pet let. V kolikor najemnik ni več upravičen do neprofitnega stanovanja, se najemna pogodba lahko spremeni v najemno pogodbo za tržno stanovanje, kasneje pa spet lahko v neprofitno, v kolikor bi se socialno stanje najemnika spremenilo. To nikakor ne vpliva na pogodbe, ki so že sklenjene, to je določba, ki velja izključno za neprofitne najemne pogodbe, ki bodo nastale po uveljavitvi tega zakona, da ne bo nesporazuma. Kot rečeno, vse ostale dopolnitve pomenijo v glavnem dodelavo zakonskih rešitev iz prve obravnave. Vlada podpira vse amandmaje štirih koalicijskih strank, o katerih se bo danes odločalo. Ti amandmaji po vsebini zagotavljajo po našem mnenju potrebno uravnoteženost med sistemskimi cilji zakona in potrebnimi pogoji za udejanjanje zakona, upoštevaje pri tem tudi možnosti proračunske podpore države in občin stanovanjskemu področju. Vseh drugih amandmajev, z izjemo enega amandmaja Stranke mladih in enega amandmaja Socialdemokratske stranke, pa vlada ne podpira, ker ocenjuje, da gredo nekateri predlogi stran od ciljev zakona, nekateri predlogi pa so v svojem osnovnem razmišljanju sprejemljivi, vendar sem prepričan, da smo jih na vladi oziroma v vladnem tekstu ustrezneje upoštevali. Nekaj od teh predlogov, ki jih sicer ne podpiramo, pa je nesprejemljivih z vidika izjemno velikih predvidenih finančnih obremenitev. Predlagamo torej, da podprete predlog zakona, skupaj z amandmaji štirih koalicijskih strank in dvema amandmajema, Stranke mladih in Socialdemokratske stranke, ki ju vlada tudi podpira. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za infrastrukturo in okolje kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Branka Janca, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Odbor za infrastrukturo in okolje je na štirih nadaljevanjih 40. seje opravil drugo obravnavo predloga stanovanjskega zakona, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije v redni zakonodajni postopek predložila vlada Republike Slovenije. Na seji odbora so poleg predstavnikov predlagateljev zakona in zakonodajno-pravne službe državnega zbora Republike Slovenije sodelovali tudi predstavniki komisije za lokalno samoupravo in regionalni razvoj državnega sveta Republike Slovenije, stanovanjske zbornice Slovenije, vrhovnega sodišča Republike Slovenije, gospodarske zbornice Slovenije, združenja najemnikov, združenja lastnikov razlaščenega premoženja, zveze potrošnikov Slovenije, zveze potrošniških združenj Slovenije, zveze društev upokojencev Slovenije, sveta za varstvo pravic najemnikov stanovanj v mestni občini Ljubljana, nepremičninskega sklada, pokojninsko-invalidskega zavarovanja, združenja lastnikov nepremičnin Slovenije in zavoda oziroma področne turistične organizacije za razvoj in organiziranost apartmajev in zasebnih sob. Na zahtevo skupine poslancev je državni zbor Republike Slovenije na 23. seji 26.2.2003 o predlogu zakona opravil splošno razpravo in sprejel sklep, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Na podlagi 94. člena zakona o lokalni samoupravi in 145. člena poslovnika državnega zbora je predsednik državnega zbora z dopisom 11.2.2003 poslal predlog stanovanjskega zakona v mnenje županom občin in mestnih občin in jih pozval, da svoje mnenje podajo najkasneje do 28. februarja letošnjega leta. V predvidenem roku so poslali mnenje župan občine Kočevje, mestne občine Slovenj Gradec, generalna sekretarka skupnosti občin Slovenije in naknadno še županja občine Izola. Odbor je bil z navedenimi mnenji seznanjen Odbor za infrastrukturo in okolje je bil seznanjen tudi z mnenjem komisije za lokalno samoupravo in regionalni razvoj državnega sveta Republike Slovenije. K predloženemu zakonu je podala mnenje zakonodajno-pravna služba državnega zbora, v katerem je opozorila na nekatere nedoslednosti in pomanjkljivosti posameznih rešitev. Teh pripomb je 84. Odbor je sprejel še naslednja gradiva: pripombe vrhovnega sodišča Republike Slovenije, mnenja in pripombe zveze društev upokojencev Slovenije, stališča in predloge amandmajev združenja najemnikov Slovenije, predlog amandmajev gospodarske zbornice Slovenije, pripombe sveta za varstvo pravic najemnikov stanovanj v mestni občini Ljubljana, predloge amandmajev zveze potrošniških združenj Slovenije, predlog amandmaja zavoda oziroma področne turistične organizacije za razvoj in organiziranost apartmajev in zasebnih sob in mnenje Ivana Petra Benka iz Ljubljane. Odbor za infrastrukturo in okolje je v skladu s 126. in 131. členom poslovnika državnega zbora opravil razpravo in glasovanje o posameznih členih predloga zakona in vloženih amandmajih, pri tem je sprejel tudi svoje amandmaje. Amandmaje k zakonu so vložili Franc Lenko, poslanec Jože Tanko, poslanca Jože Tanko in Alojz Sok, poslanska skupina Nove Slovenije in poslanski klub LDS, Združene liste socialnih demokratov, poslanska skupina SLS in poslanska skupina DeSUS. Odbor za infrastrukturo in okolje je sprejel amandmaje k nekaterim členom, in sicer je sprejel dva amandmaja poslanca Franca Lenka, sedem amandmajev poslanca Jožeta Tanka, štiri amandmaje poslancev Jožeta Tanka in Alojza Soka, amandma poslanske skupine Nove Slovenije in stoosemindvajset amandmajev štirih poslanskih skupin. Odbor za infrastrukturo je na podlagi prispelih pripomb in predlogov občin, mnenja komisije za lokalno samoupravo in regionalni razvoj državnega sveta Republike Slovenije, vrhovnega sodišča Republike Slovenije, drugih institucij in organizacij ter zainteresirane javnosti, mnenja zakonodajno-pravne službe državnega zbora ter razprave na seji odbora oblikoval in sprejel 34 lastnih amandmajev. Ob upoštevanju sprejetih amandmajev je v skladu s prvim odstavkom 133. člena poslovnika državnega zbora pripravljen dopolnjen predlog stanovanjskega zakona, ki je sestavni del poročila odbora. Odbor predlaga državnemu zboru, da predlog zakona potrdi v obliki, kot je predložen, skupaj s predloženimi amandmaji, ki jih podpira tudi vlada. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker je zbor na 23. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Zato torej prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 26.5.2003; na klopi pa smo dobili tudi amandma vlade Republike Slovenije na amandma poslanske skupine Stranke mladih Slovenije k 28. členu predloga stanovanjskega zakona. V razpravo dajem 27. člen in amandma k temu členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Razpravo zaključujem. V razpravo dajem 28. člen in dva amandmaja, torej osnovni amandma je v pregledu, predlagatelj je poslanska skupina Stranke mladih Slovenije, in na ta amandma je vložen amandma na amandma, katerega predlagatelj je vlada, nahaja pa se na posebnem - ni ga v pregledu nosi datum 27.5.2003, z glavo vlade Republike Slovenije. Želi kdo razpravljati? Izvolite, gospod Vnučec.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi. Naša poslanska skupina vztraja, da se sprejmeta oba dela, in sicer tako prvi del, katerega je vlada že osvojila in se zahvaljujemo, in pa tudi vztrajamo na temu, da se peti odstavek spremeni. Kajti, problemi z neplačevanjem obratovalnih stroškov, ki lahko nastanejo v neki večstanovanjski hiši, mislim, da bodo iz dneva v dan hujši. S približevanjem Evropski uniji se nam bo tudi zgodilo, da vse več stanovanj - najetih, ne bo več toliko lastniških, kot jih imamo sedaj. Da imamo toliko lastniških stanovanj, je tudi posledica daljnega leta, bom povedal,po osamosvojitvi 1992, ko je bil sprejet - hvala, gospe podpredsednici, za pomoč - stanovanjski zakon, ki je omogočil poceni odkupiti takratnih družbenih stanovanj. Zato ima Slovenija v tem trenutku zelo veliko lastniških stanovanj in smo v evropskem vrhu kar se tega tiče. Vendar bodo novi davki - davki na nepremičnine, drugi davki, povečanje dohodnine vse to bo povzročilo, da veliko ljudje, ki imajo sedaj lastniško stanovanje, pa nimajo rednih prihodkov, bodo težko potem vzdrževali lastniško obliko in sebo odločili za prodajo in najem le-tega istega ali drugje. Seveda bomo tudi tukaj lahko imeli potem neka naselja, ki bodo v lasti nekih pravnih, fizičnih oseb, ki se bodo ukvarjale izključno z oddajanjem teh na trgu. Glede na trenutno sestavo, kjer se pa ta proces počasi odvija pa potem, recimo, v nekem vhodu na podeželju, kjer je, recimo, normalno število stanovanj od 10 do 15, v večjih mestih pa je to večje in se potem ne pozna, če nekdo ne plačuje teh stroškov. Ampak tam, kjer je manj teh enot, se pozna če nekdo ne poravnava svojih obveznosti, in pri najemnikih pa vemo, kako je. Da že težko plačuje najemnino in če je teh selitev veliko, potem pač nekateri preprosto pozabijo na te stroške, kjer ni nobene obveznosti, ponavadi so to dogovori, in velikokratse tudi zgodi, da računu prihajajo na najemnika ne na lastnika. Zato mi predlagamo, da je tukaj lastnik subsidiarno odgovoren in prevzame te stroške. Če že trži z najemnino, potem naj tudi poskrbi, da bo zagotovil take najemnike, ki bodo plačevali svoje stroške in ne bodo kvarile nekega vzdušja v nekem bloku. Lahko vam tako povem, recimo, če se pojavita taka dva neplačnika nekih skupnih stroškov, potem tudi druge lastnike mine, da bi to plačevali, in potem imamo lahko nered in na splošno se lahko pojavijoproblemi, da ne govorim o medsebojnih odnosih itd., takih, ki živijo v istem [[...]] Tako mislim, spoštovani gospod minister, da je treba gledati naprej, ko bo veliko najemniških razmerij - ne kot je sedaj. Če sedaj že zagotovimo neko obveznost, da se ti stroški poravnavajo, mislim, da bomo tudi veliko prispevali k plačilni disciplini v celi državi. Poleg tega bo pa država imela še eno korist: na ta način se bo uredilo tudi področje sivega trga oddajanja stanovanj in bo tudi tu malo več reda, da bo tudi tu država pobrala veliko denarja, ki ga sedaj ne, ker se veliko stanovanj oddaja na črno. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo. Po predlogu stanovanjskega zakona, kot je pred vami, lastniki tržnih in službenih stanovanj odgovarjajo subsidiarno - to, kar vi predlagate za vse lastnike. Lastniki neprofitnih stanovanj pa ne, po našem predlogu, vi pa predlagate, da ja. To bi pomenilo, da lastniki neprofitnih stanovanj, ki si sami ne morejo izbirati svojih najemnikov, ampak so jim dani na nek način, odgovarjajo tudi za morebitno neplačevanje njihove porabe elektrike, odvoza smeti, plačila stroškov za vodo in tako naprej. Menimo, da je to povsem nesorazmerna obveznost, za katero navsezadnje že tudi po dosedanjih predpisih jamčijo najemniki sami, torej koristniki teh storitev. Naloga upravljavca je, da v primeru neplačevanja pač izterjajo te dolžne zneske, in zato je strošekmorebitnega neplačevanja, ta rizik, že vkalkuliran v današnjo višino provizije za upravljanje s stanovanji. Skratka, vi tu predlagate, da upravljavci, da lastniki neprofitnih stanovanj odgovarjajo tudi za stroške, ki jih morajo za vse te reči, kar sem prej omenil, plačevati najemniki, sočasno pa niste predlagali amandmaja, s katerim bi pa znižali provizijo upravljavcem stanovanj, ki jim je zdaj zagotovljena zato, da za take reči poskrbijo. Vem, da je to bil predlog upravljavcev tudi v okviru gospodarske zbornice Slovenije, ampak razprava na odboru za infrastrukturo in okolje je, se mi zdi, dosti uniformno pokazala, da to ni primerno oziroma da je to palica, ki ima dva konca; vi ste načeli samo enega. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Vnučec, izvolite.
Hvala. Ta vaš odgovor bom uporabil še, ko bomo pri 46. členu, ker kar ste zdaj povedali - to, da občine oziroma za te neprofitne, da tam ne veš, koga dobiš. Mi sicer nismo za to, da bi se neka geta ustanavljala, vendar je treba tudi paziti - občine imajo, recimo, če govorimo o občinah, skoraj v vsakem vhodu po eno stanovanje, če zaradi drugega ne, je pač tako naneslo, neka podstrešna kletna stanovanja so se naknadno dodeljevala za rešitev nekih socialnih problemov. In mislim, da mora občina tudi tukaj, ko zagotavlja zakonske obveznosti po teh stanovanjih, poskrbeti za plačilo teh stroškov - pa naj poveča dotacije potem!Govorim o tem, da - ker ta sklad, ker 36. člen govori o skladu - kako bomo tudi tu potem izterjali denar. Če nekdo ne more, ne da noče plačevati, potem naj tudi te socialne oziroma državne institucije poskrbijo za plačilo oziroma neko izterjavo ali pa zmanjšanje drugih subvencij na ta račun. Ta stanovanja so zdaj razpršena povsod, tako v nekih boljših soseskah kot v nekih slabših. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Čisto na kratko. Vaša primerjava, spoštovani gospod Vnučec, mislim, da ni bila ustrezna. Primerjate to z izterjavo sredstev za rezervni sklad. Vplačevanje sredstev v rezervni sklad je stvar, ki je vezana na lastništvo stanovanja. Če je nekdo lastnik, potem mora seveda prevzeti tudi obveznosti, ki mu kot lastniku pripadajo. Lahko se pa te lastnine tudi znebi, navsezadnje. Stroški, o katerih pa vi govorite v svojem amandmaju, so pa stroški uporabe stanovanja. To pa je seveda čisto nekaj drugega. Če nekdo uporablja te storitve, potem mora stroške zanje tudi plačevati, lahko pa se tudi odpove uporabi teh storitev. Tudi to je v njegovi moči in zato se mi zdi - skratka, to sta dve različni zgodbi, ki ju ne kaže takole poenostavljati in primerjati, kot da gre za eno in isto stvar. Hvala.
Hvala lepa. Lahko zaključim razpravo? Lahko. V razpravo dajem 31. člen in amandma k temu členu. Želi kdo razpravljati? Imamo dva amandmaja. Amandma na amandma in amandma. Ne. Razpravo zaključujem in dajem v razpravo 33. člen in amandma k temu členu. Ker ne želi nihče razpravljati, razpravo zaključujem in odpiram razpravo o 41. členu in amandmaju k temu členu. Razpravo zaključujem. Odpiram razpravo o 45. členu in amandmaju. V zvezi s pregledom amandmajev k 45. členu vas želim opozoriti, da je prišlo do napake, in sicer je amandma poslanske skupine Stranke mladih Slovenije pod točko 2 vložen k 46. členu in ne k 45., kot je pomotoma zapisano v pregledu amandmajev. Tako razpravljamo samo o amandmaju pod zaporedno številko 1 v pregledu. Predlagatelj le-tega je poslanska skupine Nove Slovenije, pod 2 pa je pomotoma zapisan k 45. členu, vložen pa je k 46. členu. Torej o 45. členu in amandmaju. Želi kdo razpravljati? Ne. Razpravo zaključujem in dajem v razpravo 46. člen in amandma poslanske skupine Stranke mladih Slovenije. Gospod Vnučec, izvolite.
Hvala za besedo. Prej nisem hotel še enkrat gospodu ministru. Primerjava je zelo v redu, če gledamo končni rezultat. Važno je, kdo na koncu plača zadevo. Tudi tukaj, če napišemo, da bodo lastniki, imamo tudi takšne in drugačne, in občine, recimo. Jaz se bojim, da občine že sedaj nimajo dosti denarja, še nekaj jim ga bomo vzeli in sigurno ne bodo v zadostni meri plačevale teh zadev. V končni fazi bodo pa najemniki tisti, ki bodo pa s pogodbo obvezani, da bodo te stroške morali plačevati, ker bo lastnik najemodajalec dal to kot pogoj najemnikom, da plačuje poleg najemnine tudi te stroške. Tako je to navadno - to,gospod minister, mene ne zanima zdaj, zanima me, kdo plača na koncu. Na koncu bo plačal najemnik. In zaradi tega je to čisto v redu primerjava s tistim prej. Če že tukaj to plačuje, potem bi bilo logično, da bi lastniki lahko tudi za one stroške, o čemer smo prej govorili - ampak dobro, pustimo zdaj to. Ta sklad se nam pa tudi ne zdi prav, zaradi tega, ker se bo, kot sem že prej povedal, že pri tistih stroških - pri temu pa sploh se lahko tudi zgodi, da lastnik, recimo, ne bo hotel plačati in potem bo najemnik, tudi če ne bo s pogodbo prisiljen, bo pa tako prisiljen zaradi drugih sostanovalcev. Tako mislim, da bi to rajši prepustili dogovoru lastnikov in naj se o tem dogovorno sporazumevajo. Ne vidim potrebe, da bi tak sklad obstajal, razen mogoče, da je tointeres teh upravljavskih lobijev, ker potem imajo seveda nek zagotovljen denar in se lahko lažje izmišljujejo tudi kakšne take investicije, ki niso tako nujno potrebne.
Hvala lepa. Gospod minister izvolite.
46. člen govori o vplačevanju v rezervni sklad, kar je sicer že materija stvarnopravnega zakonika. Tu je napisana samo izjema, da lahko svoje rezerven sklade formirajo tudi občine, država in pa javni stanovanjski skladi. Vplačevanje v rezervni sklad je nekaj, kar je vezano na lastništvo. V to bo moral vplačevati vsak lastnik, ne najemnik. Kje bo on dobil ta denar, ali ga bo dobil iz najemnine ali iz svoje plače ali iz česarkoli drugega, je seveda njegova stvar. Vsekakor pa to mora vplačevati. Že opozorilo upravnika o zahtevi po vplačilu, je izvršilni naslov, ki omogoča tudi prisilno izterjavo, v kolikor bi do vplačil ne prišlo. Da pa ne bi bilo nesporazumov. Pri vplačevanju v rezervni sklad mi zdaj pripravljamo že podzakonski akt, bom samo navedel številke o tem, koliko visoke naj bi bila ta vplačila; pri stanovanjih, starih do 10 let, naj bi vplačil ne bilo nič, pri stanovanjih, starih od deset do trideset let, naj bi bilo mesečno vplačilo 1.784 tolarjev, pri stanovanjih starih med tridesetimi in šestdesetimi leti, naj bi bilo mesečno vplačilo 2.654, pri stanovanjih, starejših od šestdeset let pa 3.033 tolarjev mesečno. Govorimo o povprečno velikem stanovanju. Govorimo, skratka o zneskih, za katere mislim, da za lastnike stanovanj ne bodo nikakršen poseben problem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Diaci, izvolite.
Hvala za besedo. Jaz bom pa samo eno vprašanje postavil. Ali se vam ne zdi, da se s tem ustvarja, recimo temu, monopolni položaj na trgu večjih upravljavskih družb?
Hvala lepa. Gospod Veber izvolite.
Hvala za besedo. Rad bi izrazil podporo temu, da rezervni sklad ostane, kajti mnoga stanovanja, ki so prišla v last nekdanjih najemnikov, seveda so v takšnem stanju, da potrebujejo tudi večja popravila. Običajno se dogaja, da je izredno težko v nekem kratkem času zbrati večjo količino sredstev, da se, recimo, sanira streha ali tudi drugi inštalacijski vodi, ki so običajno predmet popravil. Seveda je smiselno, da lastniki zbirajo ta sredstva mesečno, letno in potem v tistem trenutku, ko je res potrebno večji obseg del, se to tudi izvede. Hkrati pa je seveda možno, če imaš tak fond na razpolago, vendarzbrati ponudbe, ki so lahko konkurenčnejše od tistih, ko si nekako ne dovolj močen plačnik, če temu tako rečem. Če pa ta sklad obstaja seveda, mislim, da so tudi ta pogajanja lahko kvalitetnejša in se lahko na trgu doseže resnično cenejšo storitev. Tako mislim, da ta določba v zakonu mora ostati in podpiram besedilo, kot je zapisano v zakonu. Hvala.
Hvala lepa. gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Vprašanje nisem najbolj dobro razumel. Težko si predstavljam, da bi formiranje rezervnega sklada predstavljalo kakršenkoli povod za izločitev kogarkoli iz trga ponudnikov storitev upravljanja. Upravnik bo to moral storiti, to je njegova dodatna obveznost, medtem ko na konkurenčnost posameznih upravljavcev stanovanj na trgu mislim, da vplivajo mnoge druge stvari, za te pa ne vidim, da bi imele kakšno neposredno zvezo s tem. Moram pa reči, da je navsezadnje obveznost formiranja rezervnega sklada obveznost, ki že velja od 1. januarja letos in je zapisano v stvarnopravnem zakoniku.
Hvala lepa. Lahko zaključim razpravo? Zaključujem, torej razpravo o 46. členu in amandmaju k temu členu in v razpravo dajem 47. člen. Želi kdo razpravljati? Ne. Razpravo zaključujem. Odpiram razpravo o 52. členu in amandmaju k temu členu. Ni želje po razpravi. Lepo, zaključujem. V razpravo dajem 62. člen. Želi kdo razpravljati? In amandma. Ne. Razpravo zaključujem. V razpravo dajem 75. člen, amandma poslanske skupine Stranke mladih Slovenije. Gospod Vnučec, izvolite.
No, mi tukaj dvomimo, da bo ta člen izvedljiv pri enkratnih naročilih, pri predplačilih oziroma pri avansnih plačilih, zato bi tukaj prosili ministra za njegovo komentar. To je tudi razlog zakaj predlagam, da se člen črta. Hvala
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Tak člen je, po našem mnenju, nujno potreben za normalno ali pa nemoteno delovanje upravnikov. Skratka, je v interesu samih upravnikov. Upravnik namreč ni nosilec stroškov v zvezi z večstanovanjsko stavbo, tistih, ki se tiče uporabe, to se pravi porabe elektrike, vode in tako naprej, pač pa je dolžan sredstva, ki jih pobere, nakazati tretjim osebam; in kar je pa najbolj pomembno za njih - ne samo to, dolžan jim je sporočiti tudi dolžnike in dolžne zneske za morebitno izterjavo in izterjavo mora izvršiti dobavitelj storitev - torej javno podjetje, ki dobavlja vodo, javno podjetje, ki dobavlja elektriko, in tako naprej - , ne pa upravnik. Zato težko razumemo ta predlog, kajti menimo, da je ta člen celo potreben za to, da bodo upravniki imeli zelo jasno razmejene pristojnosti oziroma odgovornosti; skratka, da ne bodo po nepotrebnem imeli večjih odgovornosti, kot pa bi si to želeli. Hvala.
Hvala lepa. Nihče več ne želi razpravljati, zato razpravo zaključujem in odpiram razpravo o 87. členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Prehajamo na razpravo o 91. členu in amandmaju k temu členu. Želi kdo razpravljati? Gospod Vučko, izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. V zvezi s tem členom besede bi rad poudaril, da je bilo že na razpravi na odboru za infrastrukturo ugotovljeno, da je potrebno za morebitno vplačilo lastne udeležbe ter plačilo varščine predpisati pogoje s pravilnikom in dodati nek socialni kolektiv. Predstavniki različnih združenj najemnikov so sicer predlagali, da se ta del tega člena, govorimo o osmem odstavku, črta, sam pa nisem razmišljal v tej smeri in sem tudi posredoval ministrstvu pobudo, da se ta odstavek oblikuje tako, da bodo morali lastniki uravnoteženo skrbeti za vse vrste prosilcev, ki so upravičeni do neprofitnega stanovanja. Neprofitno stanovanje je namreč samo po sebi namenjeno tistim, ki si ne morejo samo zagotoviti lastniškega stanovanja. Če bi seveda obveljal prvotni predlog, bi to pomenilo, da bi nekdo, ki bi najemal novo stanovanje - ponavadi gre pa to tudi za mlade družine - , morali plačati najprej varščino, potem bi morali zagotoviti še neka dodatna sredstva ali lastno soudeležbo na način bodisi iz prihrankov ali pa za to vzeti kredit. Amandma, kot je predlagan, se mi zdi ustrezen in je prepotreben, saj so se v različnih koncih Slovenije v preteklosti soočali s tem, da se stanovanja pod tem pogojem plačila varščine oziroma plačila lastne udeležbe niso morala dodeljevati v nekaterih primerih tudi upokojencem, čeprav se l le-ti stanovanja nujno potrebovali in so izpolnjevali druge pogoje iz razpisa. Namen lastne udeležbe je seveda v tem, da neprofitna stanovanjska organizacija bodisi občina ali tisti, ki gradi stanovanja za neprofitni namen, svojo finančno konstrukcijo obogati na ta način, da pridobi tudi sredstva lastne udeležbe. Na ta način seveda poveča fond stanovanj, hitrost izgradnje, posledično s tem pa seveda pridejo do teh stanovanj tudi prosilci. Zato se mi mnenja teh združenj niso zdela smiselna, da ta institut pa kar ukinemo. Ta predlagani amandma, se mi zdi,je našel pravo mero, ker sam namen lastne udeležbe ni sam po sebi problematičen, in je dobro, da smo našli predlagano obliko amandmaja, neko sorazmernost med dvema temeljnima ciljema, ki ju zasledujemo; to se pravi, povečati fond neprofitnih stanovanj pa omogočiti tudi tistim z nižjimi dohodki, enakopraven in, če želite, tudi pravičnejši dostop do neprofitnih stanovanj ter na ta način tej določbi ali pa zakonu dati tudi večji socialni pridih. Zdi se mi še posebej pomembno to in na to bi še posebej opozoril, da ta amandma onemogoča prostorsko socialno razslojevanje, ki bi se lahko v nekaterih sredinah zgodil. Gre za to, da občina, država, javni stanovanjski sklad ali pa neprofitne organizacije v vsakem razpisu za dodelitev neprofitnih stanovanj lahko razpišejo plačilo lastne udeležbe in plačilo varščine kot prednost pri pridobitvi stanovanja le za največ polovico stanovanj v razpisu. Ne smemo namreč dopustiti, da bi bilo moč na določenem območju z uporabo pogoja soudeležbe ali plačila varščine onemogočiti dostop do neprofitnih stanovanj kategorijam posameznikov z nižjimi osebnimi dohodki in soseske oblikovati glede na socialni status, kar pomeni neko getoiziranje, ali pa tem kategorijam celo otežiti in sploh onemogočiti bivanje na določenem območju. Zato z veseljem ugotavljam, da smo v poslanskih skupinah koalicije tudi v sodelovanju z vlado pripravili tak amandma, kot je v tej obliki.
Hvala lepa. Gospod Potrč, izvolite.
Hvala lepa. Tudi v poslanski skupini Združene liste ta pripravljeni amandma podpiramo. V razpravah z ministrstvom smo najprej postavili vprašanje, ali je pametno, da imamo v zakonu samo še neprofitna, ne pa tudi, kot prej, socialna stanovanja. Razložen nam je bil koncept, da je pač to smotrno na ta način urediti, ker se lažje uredijo razmerja. Zato se nam je zdelo pomembno, da v pogojih za dodeljevanje teh stanovanj, ki so zdaj vsa neprofitna, res zagotovimo, da imamo jasno predpisane socialne kriterije, in to bo predpisal že pravilnik ministrstva. Tam, kjer bodo ti socialni kriteriji morali biti upoštevani, lastna udeležba sploh ne bo mogoča. Drugič, jasno smo predvideli, da je to možnost v razpisu s strani občine, ne nujnost. In tretje, dali smo omejitev, v kakšnem obsegu je mogoče sploh predpisati. In prvotno je bilo celo napisano dve tretjini, zdaj smo to zmanjšali na polovico, ker menimo, da je to glede na objektivne razmere v lokalnih skupnostih tisto razmerje, kjer se še da reči, da bi bila polovica - da poenostavim - bivših socialnih stanovanj, kjer ni mogoče predpisati cenzusa lastne udeležbe ali varščine, polovica pa neprofitnih, kjer gre lahko tudi za kadrovska in podobna, kjer je pa najbrž pametno, da se za zagotovitev večjega fonda stanovanj predvidi tudi možnost lastne udeležbe. Hvala.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo o 91. členu in amandmaju. Odpiram razpravo o 92. členu in amandmaju k temu členu. Želi kdo razpravljati? Gospod Potrč, izvolite.
Hvala lepa. Prvo, o čemer bi rad pri 92. členu razpravljal, je opozorilo najemnikov v denacionaliziranih stanovanjih, da naj bi se s sprejemom 92. člena eventualno za njih poslabšalo najemno razmerje. Da se bojijo kakršnegakoli možnega poslabšanja, jih jaz zelo razumem. Zaradi tega, ker se je res mnogokrat postavila pod vprašaj možnost uresničevanja njihovih pravic, ki jim jihje dal zakon v praksi, in doslej nismo bili dovolj uspešni, da bi njihove pravice zavarovali. Vendar upam, da v tem primeru ta bojazen ni upravičena. V 192.a členu je namreč izrecno določeno, da ne velja drugi in tretji odstavek 92. člena za že sklenjena najemna razmerja. Torej tam, kjer so najemna razmerja - to pa velja tudi za najemnike v denacionaliziranih stanovanjih pred uveljavitvijo tega zakona sklenjena -ni mogoče vsaki dve leti oziroma po našem amandmaju vsakih pet let na novo ugotavljati, ali so izpolnjeni socialni kriteriji za neprofitno stanovanje ali ne, ali pa mora že biti nekomu dodeljeno stanovanje pod tržnimi pogoji, ker bi v tem primeru res lahko šlo za možnost, da se po petih letih pa vsa stanovanja, kjer do sedaj socialni kriterij sploh ni kriterij, ker je tukaj kriterij nekaj drugega, dejstvo, da gre za stanovanje, ki je bilo z denacionalizacijo vrnjeno in je treba tudi tukaj ohraniti varovano stanovanjsko pravico, da ta kriterij ne bi bil uveljavljen. Jaz torej verjamem, da v tem primeru te bojazni ne bi smelo biti in da je ta pravica varovana. Upam, da se tu ne bo zgodilo kaj takega, kot se je zgodilo pri višini najemnin z odločbo ustavnega sodišča. Če bi se, potem vnaprej povem, da bomo predlagali spremembo in dopolnitev zakona, ki bo jasno povedala, da seveda ni mogoče vsakokrat znova uveljavljati nekih novih kriterijev za varovano stanovanjsko pravico, ki so jo najemniki v denacionaliziranih stanovanjih pridobili. Drugače pa smo sodelovali pri tem, da se je ta rok o dveh let na pet poveča, kar se mi zdi smotrno, ker vsaki dve leti ugotavljati, ne bi bilo koristno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala gospodu Potrču za opozorilo. Mislim, da je pomembno znova poudariti, čeprav sem to naredil že v uvodu, da se ta člen po našem razumevanju nanaše izključno na nove pogodbe za neprofitna stanovanja in da skratka za vse obstoječe pogodbe brez izjeme - tako tista stanovanja, ki so bila denacionalizirana, kot za vsa druga neprofitna stanovanja - veljajo obstoječe dosedanja zakonska razmerja in dosedanje določbe o časovni neomejenosti še naprej. Tako sem prepričan, da tudi navsezadnje glede na naš pravni red, ki govori, da ne moreš jemati neke pravice za nazaj, da ne bo nobenega problema z razumevanjem te določbe na način, kot je pravzaprav bilo predstavljeno tudi s strani gospoda Potrča; češ, da je to treba takoj tolmačiti. Se strinjam.
Hvala lepa. Razpravo zaključujem in prehajamo na razpravo o 95. členu in amandmaju k temu členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Dajem v razpravo 101. člen in amandma k temu členu. Gospod Potrč, izvolite.
Hvala lepa. Rad bi posebej prosil kolegice in kolege in tudi vlado, ki to podpira, da podpremo tudi amandma k 101. členu, ker se mi zdi, da je vprašanje vstopa v stanovanje in vprašanje o opravljanju določenih del v stanovanju pomembno vprašanje za, bi rekel, mirno uživanje najemnega stanovanja. Če tukaj določbe zakona niso dovolj jasne, lahko s strani lastnika eventualno pride tudi do zlorab. In nekatera najemna razmerja so lahko občutljiva. Lastnik, pač, bi želel uveljaviti pravico do odpovedi, najemnik spoštuje določila najemne pogodbe in mu tega ne omogoča, potem se pa z nekimi drugimi metodami, najem stanovanja dela otežen ali pa nemogoč. Zato se mi zdi prav, da smo tukaj kar se da, kolikor smo uspeli, precizno določali pogoje, v katerih je vstop in popravilo v stanovanju mogoče proti volji najemnika, da te zlorabe ne bi bile mogoče. Hvala.
Hvala lepa. Nihče več ne želi razpravljati, zato razpravo zaključujem in dajem v razpravo 105. člen in amandma. Štirje amandmaji so vloženi k temu členu. Odpiram torej razpravo o 105. členu in o štirih amandmajih. Gospod Potrč, izvolite.
Hvala lepa. Rad bi posebej podprl amandma, ki smo ga skupaj vložili štiri poslanske skupine. Verjamem, da je besedilo, kakor je bilo na odboru zapisano in amandmirano, zapisano slučajno. Ampak če bi tako slučajno zapisano ostalo, bi imeli zelo, zelo velike posledice. Kaj je bilo namreč napisano: "...če ima alije imel kadarkoli od uveljavitve tega zakona dalje najemnik neprofitnega stanovanja ali njegov zakonec oziroma oseba, s katero živi v dalj časa trajajoči zunajzakonski skupnosti, v lasti primerno stanovanje ali stanovanjsko stavbo, sme lastnik odpovedati najemno pogodbo." To se pravi, če bi tudi po desetih letih bilo ugotovljeno, da sem dan po sprejemu tega zakona imel stanovanje ali pa moj zakonec ali pa kdorkoli drug, bi mi lahko še po desetih letih nekdo odpovedal najemno pogodbo iz tega razloga. Verjamem, še enkrat povem, da ni bilo tako mišljeno, ampak če bi tako bilo zapisano, bi lahko kdo tudi naprej tako izvajal, vemo pa, da je to povezano ne samo s stanovanjem, ki je že sedaj namenjeno stanovanju, ampak tudi počitniškim stanovanjem in bi iz tega lahko prišlo tudi do velikih zlorab. Zato se mi zdi, da je ta amandma sicer logičen, potreben, tudi ni bilo nobenih ugovorov zoper njega, vendar kljub temu zelo pomemben, ker bi lahko sicer nerazumevanje zakona povzročil.
Hvala lepa. Samo pojasnilo, v pregledu je potrebno upoštevati pri tem amandmaju pod zaporedno številko 3 k 105. členu, da gre za novi peti odstavek, ne za spremembo petega odstavka 105. člena. O tem členu in amandmajih razpravo zaključujem. V razpravo dajem 105.a člen in tri amandmaje k temu členu. Želi kdo razpravljati? Ne. Razpravo zaključujem. In odpiram razpravo o 105.b členu in amandmaju k temu členu. Razpravo zaključujem. In dajem v razpravo 106. člen in amandma k temu členu. Ker ne želi nihče razpravljati, jo zaključujem. V razpravo dajem 109. člen in amandma k temu členu. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 112. člen in amandma k temu členu. Ni želje po razpravi. Zato dajem v razpravo 118. člen in amandma k temu členu. Gospa Črnugelj, izvolite.
Hvala lepa. Po trditvah snovalcev tega zakona je ravno največji napredek v segmentu najemnin in predlagatelj stanovanjskega zakona je v vseh svojih govorih pač povedal, da so ravno največjo pozornost namenili zakonu zaradi najemnin. Sedanji oziroma stari sistemu izračunavanja najemnin je bil zelo zapleten, tako da ga ni mogel vsak razumeti oziroma - po trditvah nekaterih strokovnjakov - so samo resnični eksperti znali izračunati najemnino brez napak. Najemnine so v novem zakonu poenotene, sedaj se pa razlikujejo glede na to, kdaj je bilo stanovanje najeto. To se pravi, ali je bilo najeto pred letom 1991 ali po njem. Najemnine so drugačne tudi za stanovanja, ki so bila najeta po marcu 2000. Tudi znotraj teh kategorij se najemnine razlikujejo in različne so za stanovanja, starejša od 60 let, drugačno najemnino plačujejo najemniki denacionalizacijskih stanovanj in drugačno najemnino tudi socialno ogroženi stanovalci. S tako formulacijo člena je dosežen cilj poenotenja najemnin, tako da bodo plačevali enotno neprofitno najemnino vsi. Tisti, ki jo ne bodo zmogli plačevati, beri socialno ogroženi, bodo upravičeni do subvencije, ki je po trditvah zakonodajalca mnogo bolj pravična. Tudi število bo spremenjeno. Po novih cenzusih bo takih, ki bodo upravičeni do subvencionirane najemnine, mnogo manj, okoli 11 do 12.000. Sedaj jih je bilo 24.000 in bodo morali plačevati vsaj 20% neprofitne najemnine. Seveda, sprašujem se, v čem je ta pravičnost. Po izračunih bodo občine morale plačevati za subvencioniranje najemnin 2,7 milijard tolarjev. Za nekatere je odločba ustavnega sodišča, ki predpostavlja precejšen skok najemnin, predviden med prejšnjim in novim zakonom, razpolovila. V povprečju naj bi se dvignile najemnine za 37%. Skok je precej manjši, pri nekaterih pa se bodo najemnine celo zmanjšale. Moram biti precizna in povedati, da odločba ustavnega sodišča ni dvignila najemnine. Dvignila je le samo mejo najvišje dovoljene najemnine. Seveda ostaja pa zelo vprašljivo, ali bo in kako bo, ko bo zakon sprejet, saj bo ta terjal vrsto podzakonskih aktov, novo metodologijo, pravilnik o dodeljevanju neprofitnih stanovanj, ki ga bo seveda sprejel minister, pogoje in merila za dodelitev neprofitnega stanovanja, metodologijo za izračun neprofitne najemnine, vsaj to bo minister dal. Seveda se sprašujem - kljub naši in moji izrecni zahtevi in zahtevi poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov, da bi vsaj pred tretjim branjem poslanci dobili osnutke podzakonskih aktov- ali bodo te metodologije tudi spremenile učinke formiranja najemnine, ker dejansko sama metodologija lahko v marsičem deformira nastajanje najemnin. Seveda, mogoče se vam zdi neupravičeno, vendar so predstavniki civilne družbe zahtevali, da se pri oblikovanju, izvajanju in nadzorovanju stanovanjske politike ob udeležbi javnosti, interesnih organizacij in strokovnjakov, dosledno upoštevata Carigradska deklaracija in Habitat agenda, ki zavezujeta državo podpisnico - mi smo tudi ena izmed podpisnic - k oblikovanju učinkovitih posvetovalnih mehanizmov, k zagotavljanju podpore široki participaciji nevladnih organizacij, uporabnikov, lokalnih skupnosti, vpeljanih posvetovalnih in nadzorovalnih mehanizmov. Žal tega zakon ne prinaša v pravi meri in tudi ne mehanizmov sprejemanja in vrednotenja učinkov stanovanjske politike na sploh ali z vidika uresničevanja bazičnih človekovih pravic [[beri: pravic najemnikov]] , skupine uporabnikov, ki nimajo možnosti uresničiti svoje ustavne pravice v skladu z 22. členom ustave, skaterim se zagotavlja enako varstvo pravic pred državnim organom. Za tiste, ki bodo imeli izrazito spremenjen položaj po sprejetju tega zakona, se bojim, da bo minister moral predvideti še dodatne ukrepe. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo. Mi pripravljamo podzakonske akte. Prav ta, o katerem govorite, mislim, da bo v grobem osnutku pripravljen približno v dveh tednih, tako da ni problema vam ga tudi posredovati, če boste to želeli, pred tretjo obravnavo. Moram pa reči, da sistem obračunavanja neprofitnih najemnin po predlogu tega zakona začne veljati šele s 1.1.2005, torej je še leto in pol oziroma celo več časa za ustrezno pripravo vsega tega, čeprav, kot rečeno, bomo to pripravili v najkrajšem možnem času. Vsekakor se je pa treba zavedati, da vsi podzakonski akti gredo tudi skozi medresorsko usklajevanje znotraj vlade, z ministrstvom za delo, družino in socialno varstvo, na primer, kajti sedaj se je glede na določbe zakona o socialnem varstvu del socialne politike iz zakona o socialnem varstvu preselil v stanovanjski zakon. S tem nismo bili najbolj zadovoljni, ampak tako pač je. To smo morali z njimi uskladiti in tudi vse podzakonske akte bomo morali z njimi usklajevati. Mislim, da je ta bojazen, da bi prišlo do bistveno spremenjenih okoliščin za posameznike, neutemeljena. Nekaj sprememb seveda bo, ampak te spremembe so razvidne iz samega zakona. Metodologija izračuna neprofitnih najemnin bo zelo enostavna, mnogo enostavnejša kot do sedaj, ko je veljalo toliko različnih tipov neprofitnih najemnin. Edina neznanka, ki pa bo vedno neznanka, pa je tako imenovani vpliv lokacije, ki je v rokah občine in se bo lahko skozi leta spreminjal, začenši s 1.1.2005. Jaz bi želele pomiriti te morebitne strahove. Mislim, da podzakonski akti ne morejo glede na določbe zakona stvari nič odpeljati v drugi koncept, kot pa je tu zastavljen. Vsekakor pa bodo tudi ti podzakonski akti stvar nadaljnjega dogovarjanja. Zato mislim, da je vsaka skrb odveč. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Potrč izvolite.
Prav gotovo je višina najemnin ena od vprašanj, kjer je jasna kolizija različnih interesov in je silno težko reči, kaj je bolj prav, kaj je manj. Z vidika lastnikov bi bilo normalno, da vsaj neprofitna najemnina zagotavlja potrebne stroške za redno vzdrževanje in obnavljanje stanovanja, pa tudi nekaj za vračilo kapitala, ki je bilo v stanovanje vloženo, da bi se lahko iz tega tudi nova stanovanja gradila. Z vidika najemnika je to breme, ki ga mora plačevati. Za marsikaterega najemnika sedaj predvidena višina najemnin ni sorazmerna, moram reči, glede na višino plač, je za mnogo koga že zelo visoka. Zelo visoka je tudi glede na to, da mora poleg tega plačevati še druge stroške vzdrževanja stanovanja in razmere niso zelo enostavne. Tu bo prav gotovo morala vlada, voditi enorazumno politiko, v kateri se bodo ta razmerja pametno usmerjala, hkrati pa korigirala, kot je bilo rečeno, s socialnimi korektivi. Mi smo v razgovorih z vlado dobili sporočilo, da je napredek v tem zakonu prav v tem, da se bodo najemnine poviševale in boto dalo nekaj več možnosti za širšo gradnjo stanovanj, kar je v osnovi pozitivno, ker je bilo naše vprašanje oziroma naša kritika, da ta zakon neka razmerja ureja, v bistvu razvojno stanovanjsko politiko pa ne zagotavlja v zadostni meri. Sama korekcija preko socialnih kriterijev bo pa seveda v tem primeru tudi mogoča. Ker pa o tem govorim, naj mi bo dovoljeno, da povem svoje mnenje. Odločba ustavnega sodišča ima svojo pravno logiko. Za mene pa izhaja iz izhodišč, ki jih jaz sam ne bi sprejel. Ustavno sodišče je izhajalo iz predpostavke, da ni razlogov za razlikovanje različnih najemnikov, glede na to, da je višina najemnine za vse enaka in neprofitna najemnima ni socialna kategorija. In v načelu je to res. Socialna kategorija so potem korektivi, ki se pri tem dajejo. Zakaj pa je po mojem to izhodišče napačno? Zaradi tega, ker je že od samega začetka pri sprejemu zakona v letu 1991 bilo izhodišče, da je bodoča lastninska pravica nekoga, ki mu je bilo sodelovanje odvzeto, močnejša, od že uveljavljene stanovanjske pravice, ki so jo nosilci v teh denacionaliziranih stanovanjih imeli. Tu je po mojem napačna odločitev. Ali bo ta napačna odločitev, kot jo jaz ocenjujem, potrjena kdaj kasneje ali ne, bomo videli. Vemo pa, da je nekaj odločb evropskega sodišča šlo v tej smeri, po kateri ni nujno, da se lastnina prepotencira ali pa da se lastnini daje prednost, posebej ne, če je neka bodoča lastninska pravica vis-a-vis najema stanovanja, posebej če gre za dolgoročen najem, kot je šlo v tem primeru sodbe evropskega sodišča za človekove pravice, ki jo jaz poznam, sploh v primerjavi s Slovenijo, ker ni šlo za dolgoročno, ampak v bistvu za trajen najem pod eventualno določenimi pogoji. Za te kategorije je pač treba reči, da formalno odločba ustavnega sodišča ni povečala, dejansko pa je povečala, ker je omogočila dodatno povečanje za vsakega, ki je ta interes imel. Težko bo privatnemu lastniku reči, da te pravice, ki jo ima, ne izkoristi, če mu jo je ustavna odločba dala. Za velik del najemnikov bo to dejansko pomenilo ali paže pomeni preko noči bistveno povečanje najemnine. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister izvolite.
Morda samo čisto na kratko o tem. To je predvidena višina neprofitne najemnine v znesku 4,68% od vrednosti stanovanja letno. Da smo prišli do te številke, je rezultat tudi nekegaarbitriranja, ki pa je strokovno podloženo oziroma utemeljeno. Naj povem, da smo naročili študijo pri ekonomski fakulteti v Ljubljani, ki naj bi nam dala rezultat, kaj je to neprofitna najemnina. Njihov predlog je bil 5,63% od vrednosti stanovanja letno. To je bil njihov predlog. Predstavljajte si, kakšna bi bila reakcija, če bi v predlog zakona napisali 5,63%. To bi pa res bil hud skok glede na sedanje razmere. Zato smo ob upoštevanju stvari, za katere smo menili, da jih v študiji niso zadosti opredelili oziroma ocenili, ob upoštevanju navsezadnje dejanskega stanja, ob upoštevanju nekih gibanj in sposobnosti prebivalstva za sprejetje te številke, ocenili, da je 4,68% najbolj prava mera, ki na eni strani poskuša uravnotežiti potrebe lastnikov po tem, da pridejo sploh do minimalnih sredstev za vzdrževanje in morda tudi kaj za gradnjo neprofitnih stanovanj, kar vsekakor je naša prioriteta, in na drugi strani do tega, da to ne bo prehuda obremenitev za tiste, ki v neprofitnih stanovanjih živijo in niso zaradi dohodkovnega položaja upravičeni do subvencije. Skratka, želim povedati, da smo tudi sami v hiši dolgo tehtali, kaj je prava mera in da smo prišli do te številke. Želel sem vam pa samo ilustrirati, kaj bi bil predlog, če bi ne upoštevali nič drugega kot samo nek ekonomski izračun. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Črnugelj, izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi samo rada ministra vprašala, na podlagi česa in kako ste prišli dejansko do te simulirane vrednosti 4,48, v primerjavi s tisto, ki so vam jo svetovali, in sicer 5,63? Ali ste naredili kakšno oceno, simulacijo lestvice in tako naprej? Mislim, da je to pač tista najbolj idealna vsota. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Mislim, da so tu - zdaj govorim po spominu, ker nimam pred seboj študije - posamezne elemente sovrednotili bistveno več, kot pa smo jih ovrednotili mi ob predlogu zakona. Mislim, da so - govorim po spominu - največ vrednotili ali pa največje odstopanje glede na našo številko je pri ovrednotenju elementa stroškov financiranja. Ocenili so jih mnogi više, kot smo jih ocenili mi. Mislim, da je tudi pri stroških upravljanja pomembna razlika, nekaj malega pri amortizaciji, skratka, nabere se ta razlika med 4,68 in 5,63.
Hvala lepa. Lahko zaključim razpravo o 118. členu in amandmaju? [[Da.]] Odpiram razpravo o 118.a členu in amandmaju k temu členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Razpravo zaključujem. V razpravo dajem 119. člen in amandma k temu členu. Razpravo zaključujem. Odpiram razpravo o 120. členu in amandmaju k temu členu. Gospod Veber, izvolite.
Amandma k 120. členu poslanske skupine SDS govori o tem, da se zagotavljajo subvencije tudi v tržnih stanovanjih. Podpora takšnemu amandmaju bi imela zelo velike finančne posledice. Virov za takšno subvencioniranje dejansko nimajo ne občine ali pa predvsem občine. Mislim, da tudi tak ukrep, ki je sicer ohranjen v samem zakonu, da se v občinskem stanovanjskem programu opredeli možnost subvencioniranja tudi najemnin v tržnem stanovanju, odpira veliko nišo in tudi pritisk, ki ga bomo morali sprejeti na občinah. Vendar je neka varovalka, kjer bomo najbrž poskušali oceniti realne zmožnosti, predvsem pa tudipotrebe. Namreč, potrebe so še vedno izredno velike predvsem pri izgradnji stanovanj. Če bi subvencionirali najemnine v tržnih stanovanjih, potem zagotovo zmanjka sredstev za izgradnjo tako neprofitnih kot tudi bivalnih enot, ki so namenjene za začasne stanovanjske potrebe, pač za tiste, ki so v zelo hudi stiski, kakor pač ta zakon nekako predvideva. Hkrati bi pa opozoril tudi na to dejstvo, da vendarle nacionalni stanovanjski program govori tudi o usmeritvi poselitve na način, da se upošteva skladen regionalni razvoj. In, seveda. Oddaljenejši kot so kraji, običajno se potem tudi zmanjšuje dohodkovna moč prebivalcev in se s tem povečujejo tudi potrebe po subvencijah ter zmanjšuje fond sredstev za novogradnje. Tako bi pri rešitvah, ki jih predvideva tako ta zakon kot tudi tehnologija pomoči pri regionalnem razvojnem programu, morali upoštevati predvsem tudi ta faktor, da se sledi skladnejšemu regionalnemu razvoju in da se tistim krajem, ki imajo manjše dohodke ali pa kjer prejemajo občani manjše prihodkein so potrebe po socialnih stanovanjih oziroma po neprofitnih stanovanjih velike, vendarle prisluhne tudi pri pomočeh, ki jih namenjajo predvsem za izgradnjo teh stanovanj. Ti kriteriji morajo biti resnično takšni, da bodo v večjem odstotku lahko sofinancirali bodisi sredstva iz stanovanjskega sklada, letos tudi iz državnega proračuna, iz regionalnih razvojnih programov, večji odstotek posamezne investicije, kot je to v nekem urbanem kraju, kjer je seveda dohodkovni položaj bistveno, bistveno boljši. Tako je poseganje v maso sredstev, ki jih imajo občine namenjene za subvencioniranje, na način, da bi subvencionirali še najemnike v tržnih stanovanjih, je dejansko nesprejemljiv in ne podpiram amandmaja Socialdemokratske stranke, ki to predlaga. Hvala.
Hvala lepa. Lahko zaključim razpravo? Zaključujem razpravo in dajem v razpravo 121. člen in amandma k temu členu. Gospa Črnugelj, izvolite.
Hvala lepa. Jaz izrecno podpiram ta člen, ker mislim, da bo pripomogel k temu, da bo novo zgrajena hiša pravočasno in pravilno zaživela, ker mislim, da je veliki dosežek oziroma največji dosežek tega stanovanjskega zakona ravno poglavje o upravljanju in definiranju vseh obveznosti, ki izhajajo iz upravljanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo o 121. členu in odpiram razpravo o 135. členu in amandmaju k temu členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne]] . Razpravo zaključujem in dajem razpravo v 136. člen in amandma k temu členu. Razpravo zaključujem in dajem v razpravo 137. člen in amandma k temu členu. Zaključujem razpravo in dajem v razpravo 138. člen z amandmajem. Zapiram razpravo in dajem v razpravo 140. člen in dva amandmaja k temu členu. Zaključujem razpravo in dajem v razpravo 145. člen in dva amandmaja k temu členu. Zaključujem razpravo. Odpiram razpravo o 146. členu in amandmaju k temu členu. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 154. člen in amandma k temu členu. Zaključujem razpravo. Dajem v razpravo 165. člen in amandma k temu členu. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 166. člen in amandma k temu členu. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 167. člen in amandma k temu členu. Razpravo zaključujem. Odpiram razpravo o 168. členu in amandmaju k temu členu. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 169. člen in amandma k temu členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne]] . Razpravo zaključujem. V razpravo dajem 170. člen in dva amandmaja k temu členu. Najprej gospod Potrč, potem gospod Veber. Izvolite, gospod Potrč.
Hvala lepa. Jaz bi rad spomnil, da je 170. člen povezan z veljavnim 125. členom zakona, ki je bil ob sprejemu in v kasnejših spremembah in dopolnitvah vedno tema pomembne razprave. Jaz bi rad povedal, moram reči zaradi svoje vesti, pa tudi zaradi magnetograma in javnosti, da smo v okviru koalicije tudi tokrat imeli pomembne razgovore o možni vsebini 170. člena iz predpostavke, da vprašanje privatizacije stanovanj nosilcev stanovanjske pravice v bivših denacionaliziranih stanovanjih oziroma v sedanjih denacionaliziranih stanovanjih ni ustrezno urejeno. Nikogar, da ne bom rekel kaj grdega o komerkoli, ni bilo, ki ne bi tega dejstva lahko sprejel. Razprava je tekla bolj okoli tega, ali je mogoče za 10, 12 let nazaj ob realnih možnostih proračuna to v celoti urediti ali ne. Nekaj nas je menilo, da bi kazalo dati večji poudarek reševanju teh vprašanj, ker se bodo sicer lahko obrnila čez nekaj let v težji obliki. V okviru vlade je bilo mnenje, da finančnih možnosti za to ni in to je potem bil razlog, ki je prevagal in prevladal. Mi smo se v naši poslanski skupini kljub temu dejstvu odločili, da zakon podpremo, ker se nam je zdelo, da ima na drugih elementih toliko potrebnih sprememb in dopolnitev, da bi bilo škoda samo iz tega razloga zakona ne sprejeti. Smo pa trdno prepričani, da v tem delu storjene krivice ne popravljamo. Da ta krivica obstoja, da jo je naredila ta država, ne majhni skupini ljudi, da jo je ugotovil konec koncev tudi komisar za človekove pravice Sveta Evrope, ki je bil pred časom tukaj, da se bodo stvari lahko internacionalizirale, da nekaj elementov, ki kažejo možnost ugoditve zahtevi obstaja in da se nam lahko zgodi, da bo čez nekaj let potem pač prišla zahteva, da se te krivice popravijo, da se ne bomo takrat čudili, da se jih 10 let in toliko nismo zavedali. Bi pa na koncu rad rekel samo še to, da smo se skupaj v koaliciji potrudili, da bi pa bili, če že ne moremo biti, bi rekel, pravičnejši do najemnikov v denacionaliziranih stanovanjih, da bi bili pravičnejši vsaj do bremen, ki jih zaradi denacionalizacije sprejemata država in občine, in da smo tisto obveznost, ki so jo doslej imele občine kot novi lastniki ali pa zavezanciza denacionalizacijo, prevalili na državo oziroma njen odškodninski sklad. Res ni mogoče reči, da bi bile občine karkoli zaslužne ali pa krive za rešitve, ki smo jih pred 12 leti sprejeli v stanovanjskem zakonu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Veber, izvolite.
Hvala za besedo. Tudi po tem zakonu občine ohranjajo pravzaprav eno najtežjih ali pa celo najodgovornejših nalog pri reševanju stanovanjske problematike, saj naj bi zagotavljale neprofitna stanovanja ter skupinske stanovanjske stavbe, namenjene začasnemu reševanju stanovanjskih potreb socialno ogroženih oseb. Gre za najbolj občutljiva vprašanja. Če bi občina ostala zavezanec za denacionalizacijo, bi kvalitetna sredstva, ki jih ima na razpolago predvsem od kupnin stanovanj, še naprej odvajala za reševanje tega problema, ki pa resnično ni nekako v izvirni pristojnosti občin. Hkrati pa je vendarle treba dodati, da se od kupnin za stanovanja odvaja 20% stanovanjskemu skladu Republike Slovenije in 10% slovenskemu odškodninskemu skladu. Ves ta čas se je tudi iz teh kupnin zagotavljal kar lep fond za to, da so se problemi reševali na način, ki ga omogoča stanovanjski sklad Republike Slovenije. Tudi slovenski odškodninski sklad lahko rešuje prenekatero obveznost ravno zaradi tega, ker občine odvajajo ta sredstva od kupnin. Zato mislim, da so bile obveznosti, ki so jih imele občine do sedaj, resnično prevelike in da s to spremembo gremo naproti tem najzahtevnejšim razmeram, ki vladajo na socialnem področju. Mislim, da se bomo vsaj za korak resnično približali k temu, da občine opravijo tisto nalogo, ki je tudi zapisana v zakonu, na čim bolj primeren in učinkovit način - to pa je z zagotavljanjem predvsem novih stanovanjskih enot ali pa novih neprofitnih stanovanj. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Res je, rad bi potrdil - imeli smo zelo težka usklajevanja v zvezi s tem členom. Verjemite, jaz sam bi bil najbolj srečen, če bi lahko ta problem, ki sem ga podedoval iz časa sprejemanja zakona o denacionalizaciji, dokončno razrešil. Ne bom rekel, da bi šel ravno v zgodovino, ampak ne bi vlekli tega problema naprej, ker nas v resnici obremenjuje. Ne samo, da je vsakokratni minister, ne samo jaz, deležen zmerljivk, včasih tudi laži s strani tistih, ki so za dokončno ureditev tega vprašanja na njim dopadljiv način najbolj zainteresirani, vendar to obremenjuje tudi našo politično diskusijo na sploh. Kljub temu moram povedati, da je ta člen glede na obstoječi zakon bistven napredek. Ta bistven napredek ni nepomemben; predstavlja dodatno finančno obveznost za Republiko Slovenijo, 4 milijarde in pol v približno naslednjih petih do sedmih letih. To niso majhni zneski. Vem, da dokončno tega problema ne bodo rešili, vendar ni moč reči, da ta določba ni korak naprej glede na dosedanjo ureditev. Zato res težko razumem nasprotovanje sprejetju tega zakona na sploh, ker potem bi pač ostali pri obstoječi določbi, ki je tudi za tiste, ki so zainteresirani za to, bistveno manj ugodna. Menim, da je to korak naprej, ki predstavlja veliko obveznost za državo, tako, ki smo jo še upali zapisati v zakon. Nekatere želje pa so, da bi ta obveznost bila izjemno, izjemno velika, tudi desetkrat tolikšna, kot smo zdaj tu zapisali. Takega bremena pa si ne upamo naprtiti na ramena naših davkoplačevalcev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lahko razpravo zaključim? [[Da.]] V razpravo dajem 192.a člen in amandma k temu členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Razpravo zaključujem in odpiram razpravo še o zadnjem členu, 193. členu, in amandmaju k temu členu. Gospod Potrč, izvolite.
Hvala lepa. Tudi tukaj je dano opozorilo v pismu združenja najemnikov v denacionaliziranih stanovanjih, da bi naj predlagani amandma pomenil poseg v obstoječe pravice. Jaz bi rad rekel, da kar zadeva ugotavljanje najemnine, neprofitne, res cel zakon pomeni poseg v obstoječe pravice, ker na novo, po novih kriterijih bo prišel do tega ugotavljanja. V vsem ostalem pa verjamem, da bo tudi vlada potrdila, da poseg v obstoječe pravice tega ne pomeni. Za vse najemnike v denacionaliziranih stanovanjih ostaja edini in možen pogoj najema neprofitna najemnina, ne glede na socialne kriterije, in to se v zakonu ne spreminja. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Potrjujem, da je temu tako, torej neprofitni najem za nedoločen čas. Rad bi poudaril samo še to, da tudi dodatna določba, ki je tu prestavljena v drugi in tretji odstavek 193. člena, pomeni razrešitev eksistenčnih stisk za nekaj najemnikov v denacionaliziranih stanovanjih. Zato to še dodaten argument tudi za sprejetje tega člena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, razpravo zaključujem. Še obvestilo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora glasovali danes ob 18.20 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Zbor bo začel z obravnavo 3. točke dnevnega reda, to je z drugo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih ob 15.35 uri. Do takrat prekinjam sejo in se predstavnici in predstavniku vlade za sodelovanje najlepše zahvaljujem. Nadaljujemo torej ob 15.35 uri. Gospod Janc, izvolite.
Hvala, gospa podpredsednica. Rad bi samo pozval poslance, da sem za 14. uro sklical sejo odbora za infrastrukturo in okolje zaradi obravnave točke dnevnega reda, ki je na dnevnem redu tega zasedanja, zato pozivam vse, da se seje udeležijo.
Gospod Janc, sprašujejo kolegice in kolegi, v kateri sobi.
Soba 212.
Hvala lepa.
Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana gospa državna sekretarka, lep pozdrav! Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZAKONSKI ZVEZI IN DRUŽINSKIH RAZMERJIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim mag. Janezom Drobničem. V zvezi s tem zakonom odbor za zdravstvo, delo, družino, socialne zadeve in invalide meni, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Na podlagi tretjega odstavka 134. člena poslovnika dajem najprej besedo predstavniku predlagateljev predloga zakona za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Mag. Drobnič, izvolite.
Spoštovane kolegice in kolegi ter ostali prisotni, predstavniki vlade, lepo pozdravljeni! Dovolite, da podam uvodno obrazložitev k predloženemu zakonu. Sedanja praksa kaže, da so otroci in starši pogosto žrtve dolgotrajnosti in neučinkovitosti postopkov, ki so posledica neusklajenega delovanja med posameznimi državnimi organi in šibke pravne ureditve reševanja teh zapletenih vprašanj. Starši in otroci na razrešitev pritožb čakajo običajno več kot leto dni. Število razvez zakonskih zvez se iz leta v leto povečuje; od tisoč sklenjenih zakonskih zvez je bilo leta 1997 266 razvez, v letu 2000 pa 298. Vzroki za tako visoko število ločitev so različni, od premalo poglobljene priprave na skupno življenje v zakonski zvezi in na starševstvo, ki je življenjski in pomemben poklic vsakega posameznika, ki se zanj odloči, do ostalih razlogov, na primer drugačen pogled, liberalnejši pogled na življenje v dvoje. Aktualnost problemov, ki izhajajo iz tako velikega števila razvez, zahteva čimprejšnjo ureditev. Eden najbolj bolečih problemov je problem ureditve odnosov med starši in otroki po razvezi zakonske zveze. Treba je sprejeti takšne rešitve, ki bodo zagotavljale učinkovito varstvo otrokovih koristi in čim bolj konstruktivne odnose med bivšima zakoncema. Ustavno sodišče je določbe, ki jih spreminjamo, z zadnjo odločbo razveljavilo oziroma zahtevalo, da državni zbor v sprejetem roku sprejme ustavno nesporne rešitve. Predlog navedenega zakona, ki ga vlagamo, je zelo dobro zadel ključne določbe obstoječega zakona, ki je ustavno sporen in o katerem se je izreklo ustavno sodišče, kar kaže, da smo se lotili problema na strokoven način. Cilji in poglavitne rešitve. Zakon temelji na standardu maksimalnih koristi otroka, ki je ključno pravilo mednarodne ureditve urejanja stikov med starši. Koristi otroka je treba upoštevati v vseh razmerjih in položajih, v katerih je udeležen ali prizadet, tudi pri odločanju o osebnih stikih med otrokom in starši. Tako določa tudi konvencija Združenih narodov o otrokovih pravicah. Ključne rešitve v zakonu, prenos pristojnosti za odločanje o osebnih stikih s centrov za socialno delo na sodišče. Sodišče naj v skladu s tem načelom odloči o otrokovi pravici tudi do osebnih stikov in tudi o njenem odvzemu, kadar to zahteva otrokova korist. Obe odločitvi o vzgoji in stikih sta nujno povezani, za mnenje se zaprosi center za socialno delo. O osebnih stikih se odloča v pravdnem postopku in ne več v upravnem postopku. Namesto centrov za socialno delo, ki odločajo oziroma so odločali v upravnem postopku, so osebni stiki predmet sodbe, ki jo izda sodišče v pravdnem postopku. Opredelitev minimalnega obsega rednih osebnihstikov, pojem rednega stika v slovenski družinskopravni zakonodaji ni opredeljen, zato je v zakonu na novo določen priporočen obseg osebnih stikov med otrokom in tistim od staršev, kateremu otrok ni zaupan. Opredeljeno trajanje stikov je sicer minimum, vendar lahko sodišče te spodnje meje tudi ne upošteva, če so ogrožene koristi otroka. Možnost predodelitve predstavlja potencialni pritisk na vse tiste starše, ki preprečujejo ali onemogočajo stike njim dodeljenih otrok z drugim od staršev. To predstavlja tudi nekakšen pritisk do tistih staršev, ki jim je bil otrok dodeljen, da so odgovorni za urejanje stikov in za zagotavljanje stikov z drugim staršem. Spodbujanje osebnih stikov ne samo, da zakon dopušča in regulira te stike, ampak nalaga tistemu od staršev,ki ima otroka, da ravna tako da spodbuja otroka k stikom z njegovim drugim staršem. Starša, ki živita ločeno oziroma je njun zakon razvezan ali je razveljavljen, imata oba pravico do izvrševanja roditeljske pravice. Samo da še zaključim stavek, če dovolite, gospa predsedujoča. Otrokove koristi so njihova poglavitna skrb, zato je potrebno ureditev, ki izključuje enega od staršev od skrbi za skupnega otroka črtati. Na ta način se uveljavlja standard odgovornega starševstva, v krog naj se pritegne tudi ožje družinske člane. Hvala lepa za poslušanje.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavnici vlade. Besedo ima državna sekretarka v ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve gospa Alenka Kovšca.
Hvala lepa za besedo, lep pozdrav predsedujoča in poslanci. Z vsem spoštovanjem do navedenega predloga, ki pa seveda le delno ureja nekatera vprašanja, ki jih je potrebno urediti, bi rada predstavila probleme, ki jih navedeni predlog v zvezi s spremembo zakona o zakonski zvezi predstavlja. Predlog zakona ni v celoti usklajen z ustavno odločbo, in sicer ustavno sodišče je odločilo, da so prvi odstavek 105. člena ter prvi in drugi odstavek 114. člena zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih v neskladju z ustavo in da se prvi odstavek 106. člena in četrti odstavek 114. člena razveljavita, ter tudi ni usklajen z določbami konvencije Združenih narodov o otrokovih pravicah in evropske konvencije o otrokovih stikih. Bistvene pomanjkljivosti se kažejo v tem, da institut stikov ne ureja celostni okvir obstoječe zakonske ureditve in ne predvideva rešitev tudi v drugih situacijah, ne le ob razvezi zakonske zveze na tožbo in ne predvideva postopkovnih dopolnitev in sprememb zakona o pravdnem postopku ter zakona o sodiščih, ki bodo glede na prenos pristojnosti nujno potrebni in predstavljajo predpogoj za sodno odločanje o stikih. V zvezi z izvajanjem zakona menimo, da je ocena finančnih posledic zakona neustrezna, saj ne predvideva dodatnega obsega dela sodišč in stroškov, ki jih bo sodno odločanje prav gotovo povzročilo. Predlog zakona ni usklajen z odločbo ustavnega sodišča v delu, v katerem je sodišče odločilo, da je prvi odstavek 105. člena v neskladju z ustavo. Prvi odstavek namreč pravi: "Če starši ne živijo skupaj, se morajo sporazumeti, pri katerem izmed njiju bo otrok živel." Če bi navedeni prvi odstavek 105. čelna ostal v veljavi, je s tem onemogočena zahteva ustavnega sodišča, da sodišče lahko odloči tudi o skupni vzgoji in varstvu. Ustavno sodišče pa je prav iz navedenih razlogov presodilo, da je v neskladju z ustavo, ker obstoječi zakon ne ureja vprašanja skupne vzgoje in varstva otroka. Na področju odločanja o stikih predlog zakona določa, da kadar sodišče razveže zakonsko zvezo na podlagi 65. člena zakona, odloči o varstvu, vzgoji, rednih osebnih stikih in preživljanju otrok. Navedena sprememba določa, da se morata starša dogovoriti o rednih stikih samo v primeru, ko eden od zakoncev poda tožbo narazvezo zakonske zveze. Iz predloga ni razvidno, da se morata starša v stikih dogovoriti tudi v primeru sporazumne razveze ter v vseh ostalih primerih, ko starša ne živita ali ne bosta več živela skupaj, s tem bi povzročil nedopustno pravno praznino. Prav tako predlog sprememb ne določa nekaterih zahtev konvencije o otrokovih stikih, kot je vprašanje določanja minimalnega obsega stikov. Pri odločanju o stikih ne moremo sprejeti generalnega načela glede obsega stikov, ker je to v nasprotju z osnovnim načelom konvencije o stikih, da so stiki predvsem otrokova pravica in da se v postopku prvenstveno ugotavlja otrokova korist. Poleg tega obstajajo tudi okoliščine, ko je nemogoče zaradi starosti otroka, na primer dojenček, ali večje oddaljenosti v drugi državi stike izvajati na predlagani način. Praksa CSD tudi kaže, da se stiki v primerih nesoglasja med starši in če so medsebojni odnosi izrazito problematični, določijo v manjšem obsegu ali se celo zaradi koristi otroka uvajajo postopoma. V nekaterih primerih pase zaradi različnih razlogov izvajajo pod nadzorom strokovne osebe, kar pa navedeni predlog zakona ne predvideva. Navedene določba je v neskladju z 10. členom Evropske konvencije o stikih. Prav tako predlog sprememb zakona ne definira svetovalne vloge centra za socialno delo, še preden se starša obrneta na sodišče, s čimer bi spodbujali sporazumevanje in dogovarjanje staršev, kar se je dosedaj izkazalo za uspešno in ima neposreden učinek na zmanjšanje obsega dela sodišč. Predlog ne predvideva tudi možnosti, da se lahko stiki izvajajo na drug način, ne samo z osebnim srečanjem ali druženjem. Ne predvideva tudi možnosti stikov z drugimi osebami in ne predvideva in ne upošteva mnenje otroka, kar je za nas bistveno in kar so predpostavke Evropske konvencije o stikih in konvencije o otrokovih pravicah. Predlog zakona določa, da ima otrok pravico do rednih stikov s tistim od staršem, s katerim ne živi skupaj. Določba avtomatično predvideva, da so stiki v otrokovo korist oziroma ne dopušča možnosti, da so stiki v nasprotju z otrokovo koristjo. Tako določa 9. člen konvencije. Četrti odstavek 1. člena predloga določa tudi možnost predodelitve otroka. Opozarjamo, da obstoječi zakon ne pozna instituta dodelitve otrok oziroma predodelitve. Otrok namreč ni lastnina. V tem primeru je otrokova korist podrejena pravici staršev, saj je sodišče dolžno presojati predvsem na osnovi ugotavljanja otrokove koristi in njegovega mnenja, če ga je sam izrazil ali po drugi osebi, ki jo je sam izbral in ji zaupal, kot določa Evropska konvencija. Ustavno sodišče je razveljavilo tudi četrti odstavek 114. člena. Predlog gospoda Drobniča ne vključuje odločbe ustavnega sodišča v tem delu. Predlaga celo, da četrti odstavek 114. člena ostane oziroma postane nov drugi odstavek, kar bi bilo v nasprotju z odločbo ustavnega sodišča. Iz navedenih razlogov, predvsem zaradi neusklajenosti z odločbo ustavnega sodišča in neskladnosti z določbami konvencije o otrokovi pravici in stikih, kot tudi iz razlogov, ki bi pomenili nekonsistentno urejanje področja, ki ga vsebuje predlog, ter iz razlogov, ker ima ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve že pripravljen celovit predlog sprememb in dopolnitev zakona, ki ureja varstvo, vzgojo, preživljanje stikov staršev z otroki, vlada ne podpira sprememb in dopolnitev zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, zato predlaga, da ga državni zbor ne sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvi je bil prijavljen magister Janez Drobnič, ki pa ga ni več med nami. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Sašo Peče. Izvolite.
Spoštovani prisotni. Verjamem oziroma upam, da bi v tem državnem zboru vsi morali imeti enak cilj, to je zagotavljanje maksimalne pravičnosti in pa zagotavljanje nemotenega mladostniškega obdobja. Žal pa imamo med poslanskimi skupinami, vsaj kar se tiče povezave Nacionalne stranke z vlado Republike Slovenije tudi tu drugačne poglede. Osnovni zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih sega nazaj v leto 1976. Bil je večkrat noveliran, torej se ga je vlada v tem obdobju večkrat dotaknila in imela možnost poseganja v obliki narekovanja ustavnih določb ali v obliki modernizacije družbe. Toda vlada Republike Slovenije tega ni naredila. Tudi danes uporablja en in isti argument, to je, da je zakon tik pred zdajci in da bo nemudoma prispela v ta državni zbor z novelo. Toda takih področij, naj si bo kazenski zakonik ali drugih obljub vlada Republike Slovenije ni še nikoli izpolnila. Vedno, kadar govorimo s področja, naj si bo pristojnega ministrstva, torej ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, ta državni zbor, v narekovajih, "nasede" na obljubo, da bo vlada materialni zakon, oziroma predmetni zakon predložila v obravnavo in da bo to eden izmed najbolj čudovitih zakonov. Toda dejstvo je, in ravnokar sem vam tudi povedal, da je bilo veliko novel omenjenega zakona in da vlada Republike Slovenije ni pristopilak tovrstnim spremembam. S tem hočem povedati, da v nacionalni stranki več ne verjamemo v te obljube vlade Republike Slovenije. Po drugi strani je potrebno povedati, da omenjeni zakon v naših očeh predstavlja pet novel oziroma novosti, ki bodo kvalitetno vplivale na bivanje otroka v naši družbi. Prvič. Korist otroka predvsem v predlagani noveli 106. člena v dikciji pravice osebnih stikov je predvsem pravica otrok. Torej z novelo dajemo pravico otrokom. V današnji družbi mislimo, da je to še kako pomembno. Nadalje ocenjujemo, da bi predlog zakona omogočal lažji, krajši in pa predvsem postopkovno gledano enostavnejši odnos in pa urejanje vprašanj glede osebnih stikov. Nadalje ocenjujemo, da bi omenjeni zakon tudi varstvo pravic otroka in vpliv sodne kontrole vpeljal v sistem, ki bi deloval, ki bi omogočal zadovoljevanje interesov otrok, torej ljudi, v njihovih najmlajših obdobjih. Dalje ocenjujemo, da bi bila pozitivna zadeva zakona tudi prenos pristojnosti za odločanje o osebnih stikih s centra za socialno delo na sodišča. Ocenjujemo, da so se centri za socialno delo v zadnjih letih razmnožili, ne izpolnjujejo pa svoje bistvene naloge. In kar se žal dogaja, postajajo vedno bolj namenjeni sami sebi in ne tistim, za katere so bili ti centri ustanovljeni. Na koncu ocenjujemo, da bi sprejetje tega zakona pospešilo izvajanje roditeljskih pravic. Glede na časovnost je potrebno povedati, da ocenjujemo, da predlagani zakon v dobršnji meri spremlja oziroma sledi odločbi ustavnega sodišča, ki je vladi Republiki Sloveniji postavilo tudi rok, in to rok enega leta, ki ga je vlada že zamudila. Ocenjujemo, da je v vseh treh smereh odločbe ustavnega sodišča izpolnjena le ta s tem zakonom, torej prvič, prenos odločitve s centra za socialno delo na sodišča. Drugič. O osebnih stikih se odloča v pravdnih in ne več v nepravdnih postopkih. Tretjič. Opredelitev minimalnega obsega rednih. Ocenjujemo, da bi z zakonom naredili korak naprej. Še vedno pa v parlamentarno proceduro lahko da vlada Republike Slovenije svoj zakon, za katerega trdi, da je boljši. In če bo boljši, ga bo tudi smiselno podpreti. Nikakor pa ne moremo pristati na argument vlade Republike Slovenije, ki je povedala v bistvu dva argumenta, zakaj zakon ni predmetno tako dober, da bi bil vreden sprejetja. Prvič to, da samo delno ureja področje. V nacionalni stranki nam je tudi delno urejanje področja, kadar gre za pravice otrok, zadosten argument, da zakon podpremo, in ne argument, da zakona ne podpremo. V nas je moč zakonodajalca in pomeni, da če bomo vsaj del rešili, bomo naredili korak naprej. Ne se zavajati s tem, da se bomo nekoč srečali s krovnim zakonom oziroma z zakonom, ki bo krovno in celovito pokrival celotno predmetno materijo. Dejstvo je, da bi vlada Republike Slovenije to že lahko naredila, a tega še ni naredila. Nadalje tudi ocenjujemo, kar se tiče usklajenosti predlaganega zakona, torej sprememb in dopolnitev zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, z evropsko zakonodajo oziroma konvencijami, se nam zdi tudi ta argument brezpredmeten. Govoriti o usklajenosti posameznega akta in dajati usklajenost pred težo vsebine, se nam zdi ponižujoče do otrok. In pa drugo, kar hočemo povedati, zadnji argument so finančne posledice. Če se bo vlada kot argument za nespretje tega zakona odzivala na finančne posledice, bom še enkrat rekel, je to sramotno za vlado Republike Slovenije. Na področju varstva otrok, roditeljskih pravic in pa materije, ki jo obravnava zakon, se nikakor vlada ne bi smela obnašati in gledati izključno skozi finančni material oziroma finančni vidik sprejemanj in nesprejemanj. V Slovenski nacionalni stranki bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Socialdemokratske stranke naj bi predstavil gospod Cukjati, ki ga ni. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavila gospa Silva Črnugelj. Izvolite.
Hvala predsedujoča. Lepo pozdravljeni kolegi in kolegice. Danes obravnavamo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih prvopodpisanega predlagatelja mag. Janeza Drobniča. V poslanski skupini Združene liste socialdemokratov smo posebej skrbno in pozorno spremljali vse objave in pričeto javno razpravo, ki jo zadnje čase dosti intenzivno vodi ministrstvo za delo, družino, socialno politiko in invalide v zvezi s to problematiko, o tem, na kakšen način celovito urediti nadvse občutljivo in zahtevno vprašanje vzgoje, varstva, preživljanja in otrokovih stikov. Na tako večjo poudarjeno skrb nas je opozorilo tudi poročilo varuha, ki tem problemom namenja tudi svojo posebno skrb in pozornost. Zlasti smo bili pozorni na predlagani zakon, ko smo hkrati dobili tudi odločbo ustavnega sodišča, ki je v postopek za oceno ustavnosti, začet na pobudo Majde Dreja in ostalih, odločalo, da prvi odstavek 105. in drugi odstavek 114. člena zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih niso v skladu z ustavo v definiranem obsegu in jih tudi razveljavilo zodložilnim učinkom. Žal, tudi predlagani zakon ne upošteva te odločbe in tudi ne 12. člena konvencije Združenih narodov o otrokovih pravicah in nekaterih členov konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščinah ter 14. člena pakta, ki predpisuje dolžnost držav, da z ustreznimi ukrepi zagotovijo enakost zakoncev med trajanjem zakonske zveze in ob razvezi zakonske zveze ter dolžnost države, da poskrbi za določene ukrepe, ki so potrebni za zaščito in varstvo otrok. Zato se nam v poslanski skupini Združene liste zdi nesprejemljivo in predlog ocenjujemo kot nepopoln tudi z vidika obravnave vseh otrok, saj je podan samo za reševanje problematike stikov po razvezi zakonske zveze in žal ne zajema otrok, rojenih v zunajzakonski skupnosti, in otrok, ki so nezakonski. Predlagani zakon pomanjkljivo oziroma premalo poudarja nujnost svetovalnega dela pri odločanju na sodiščih. Skupnost centrov za socialno delo še posebej zahteva, da mora biti jasno napisano, da se pred odločanjem na sodišču vrši svetovalniproces pri centru za socialno delo, ki izdela strokovno mnenje. Predlagani zakon pa centru prepusti odločanje samo v primeru, ko se roditelja ne moreta sporazumeti. Predlagatelj izhaja predvsem iz pravic staršev, ki z otrokom ne živijo, kar je v primerih odločanja o otrokovih koristih po mnenju poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov nedopustno, saj ni v skladu s ponujeno evropsko konvencijo o otrokovih pravicah. Zato v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov ocenjujemo, da ponujeni zakon kljub nekaterim napredkom ne ponuja celovite rešitve problematike, pa tudi mestoma je nekonsistenten. Zakon žal ne predvideva v postopku upoštevanja otrokovega mnenja, kar je tudi procesna pravica iz konvencije o otrokovih pravicah, pa tudi druge procesne pravice niso upoštevane, recimo otrokov zaupnik in tako dalje. Tudi roditeljske pravice niso v celoti upoštevane ali pa so tako definirane in opredeljene, da bi jih bilo zelo težko oziroma nemogoče izvajati. Zato smo se v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov odločili, da zakona ne bomo podprli in bomo predlog matičnega delovnega telesa, da zakon ni primerna podlaga za nadaljnjo obravnavo, sprejeli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil gospod Ivan Kebrič. Izvolite.
Hvala za besedo gospa predsedujoča, kolegice in koleg. V poslanski skupni skrbno smo preučili predlog in na drugi strani se zavedamo, da je nujno zakonsko v čim širšem obsegu zaščititi otrokove pravice. Med otroci so seveda razlike, ali je nekdo še dojenček ali zelo mlad, drugi, ki že zna sam presojati in se odločati, je nujno njegove pravice zaščititi z zakonom. Menimo, da je najbolj tragično, da ob vsaki razvezi zakona je žrtev otrok, ki bi naj imel starševsko obojestransko podporo, ki bi ga uvajala v življenje, mu zagotavljala določeno materialno pa tudi predvsem moralno oporo. Zato je nujno, da v ta zakon vpišemo tudi otroke, ki jih naj zaščiti ne samo v okviru zakonske zveze, ampak predvsem tudi v izvenzakonski skupnosti, pa kot vemo, se rojeva tudi mnogo nezakonskih otrok, ki imajo iste pravice, ki jih mora zakon zaščititi in dodati. V poslanski skupini menimo, da predlog, ki je pred nami, ne ureja celovito tega področja. Seznanjeni smo, da vlada predvideva v doglednem času predložiti celovit zakon, posebej še, da bo upoštevala vse razsodbe in odločbe ustavnega sodišča. V poslanski skupini DeSUS podpiramo zato sklep odbora za zdravstvo, delo, družino in socialno politiko in invalide, da tak predlog, kot je pred nami, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Navedeni predlog zakona je po našem mnenju nekonsistenten, pomanjkljiv in nedorečen in ne upošteva vseh stališč in razsodbe ustavnega sodišča. Ob tem pa želimo tudi poudariti, da smo seznanjeni, da vlada pripravlja in smo prepričani, da bo ta predlog konsistenten, da bo upošteval vse in bomo imeli na odboru za delo, družino in socialno politiko dovolj prilike, da eventualno v razpravi predlog vlade, kakršen bo prispel, dopolnimo. Predlagatelj zakona v svojem predlogu razrešuje odnos med sodiščem in centrom za socialno delo. Tisti, ki bolj ali manj radi gledamo določene televizijske oddaje iz življenja, kaj se dogaja v tujini, vemo, da je glavna pristojnost sodišč edino to, da razsodijo v primeru, ko se starša ne moreta sporazumeti o določenih stvareh, ne le materialnih, ampak tudi, da bo otroku dana možnost, da koristi tudi drugega starša, če je bil otrok dodeljen nasprotnemu partnerju. Menimo, da bodo sodišča upoštevala mnenja, priporočila in vse tisto, kar bodo centri za socialno delo ugotovili, saj so oni na terenu prvi, ki so ne le zainteresirani, temveč tudi moralno in materialno odgovorni za to, kako bo poskrbljeno za otroka. Zato v naši poslanski skupini tega predloga ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije bo predstavila gospa Stana Stopar. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica, za besedo. Vsem navzočim prijeten popoldanski pozdrav! Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih gospoda mag. Janeza Drobniča in sopodpisnikov v poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije ne bomo podprli. Predlog zakona sicer ni v nasprotju s prizadevanji ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, da se uredijo odprta vprašanja v zvezi s stiki otrok s starši, vendar pa ugotavljamo, da ima predlog določene pomanjkljivosti. Ureja namreč samo del vprašanj, ki se nanašajo na področje urejanja stikov otrok s starši, in ni usklajen s prizadevanji, da se ta materija uredi na način,kot jo ureja evropska konvencija o uresničevanju otrokovih pravic. Predlog je nedodelan pri vprašanju ugotavljanja koristi otroka, saj postopki niso v celoti izpeljani in bi lahko prihajalo do nejasnosti pri ugotavljanju koristi otroka. Predlog tudi ne zajema nekaterih drugih vprašanj, ki jih je treba ob tem urediti, na primer zlasti vprašanja skupne vzgoje in varstva, mnenj centrov za socialno delo, postopkov, pravic do stikov z drugimi osebami, izvrševanja roditeljske pravice in preživljanja. Določba predloga zakona o minimalnem stiku otroka s staršem je neprimerna. Ob tem moramo poudariti, da je ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve že pripravilo predlog sprememb in dopolnitev zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki bolj celovito in kvalitetneje ureja to zahtevno problematiko, zato ne bomo podprli predloga mag. Janeza Drobniča in sopodpisnikov in se strinjamo s predlogom sklepa matičnega delovnega telesa, da se predlog zakona zavrne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, ki ga bo predstavil gospod Stanislav Brenčič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Vse prisotne lepo pozdravljam! V naši poslanski skupini pozdravljamo in spoštujemo namen predlagateljev, da z novelo, katere predmet je zdajle v obravnavi, poseže v zakon, na področje instituta stikov razveznih staršev z otroki, zato ker je to področje v praksi enostavno pokazalo v vsebini nemoč staršev, da prihajajo v stik z otroci. In številni starši so se nemočni obračali tako s pismi kot z apeli na državni zbor in nekateri so seveda v tej nemoči tudi naslovili na ustavno sodišče pobudo za presojo določenih členov. Tako je dobro, da se je v tem primeru začelo s spreminjanjem osnovnega zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, resno pristopati k spremembi tudi v kontekstu sedajšnjega zakona, ki ga obravnavamo. Predlagatelj je v zakonu posegel na določeno področje, vsaj v dveh primerih, precej nekoliko nekonsistentno glede na konceptualnost zakona, na kar je opozoril tudi sekretariat oziroma zakonodajno-pravna služba. Res pa je, da bi se dalo navsezadnje tudi ta predlog zakona nadgraditi v tem smislu. Že potem, ko je ta zakon bil vložen v proceduro, pa je ustavno sodišče že v drugo odločalo in s to nedavno odločbo tudi poseglo v 105. člen osnovnega zakona, katerega pa ta predlog ne razrešuje oziroma vanj sploh ne posega. Tako je v vsakem primeru potrebno odpreti za novelo zakona tudi vsebino 105. člena in člen kot takšen. Glede na proceduro pa ga s tem predlogom zakona niti ne moremo več, zato je edino smiselno, da pustimo pot celovitejšemu, nekako tudi bolj dorečenemu predlogu zakona o spremembahin dopolnitvah zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, kot ga je pripravila vlada. Mi v poslanski skupini smo s tekstom in vsebino seznanjeni in samo naprošamo vlado, da čimprej vzpostavi proceduralno možnost državnemu zboru, da gre novela zakona naprej. Zato bomo mi v poslanski skupini podprli predlog matičnega delovnega telesa, da se v bistvu zakonodajni postopek omenjenega predloga zakona konča. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa matičnega delovnega telesa, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora, glasovali danes ob 18.20 uri. Prekinjam to točko dnevnega reda. Ob 16.20 uri bomo pričeli z obravnavo 4 točke dnevnega reda, to je z drugo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vojnih veteranih. Torej, čez pet minut nadaljujemo z delom. Hvala lepa. Hvala lepa, predstavnici vlade za pomoč.
Prehajamo na drugo obravnavo PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VOJNIH VETERANIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim kolegom Vizjakom. Želijo predlagatelji besedo? Kolega Kelemina, prosim, 5 minut za dopolnilno obrazložitev. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani vsi skupaj. Gre za izredno skromno spremembo in dopolnitev zakona o vojnih veteranih. Predlagana sprememba je res kratke vsebine, tako da prav gotovo ni bilo nobenih zadržkov, da se ne bi mogli z vsebino seznaniti. Če samo začnem pri temi, ki je mogoče danes izredno aktualna, to je pri finančnih posledicah predlaganih sprememb dopolnitvah zakona o vojnih veteranih, potem ugotavljamo, da ne gre za nobena dodatna sredstva oziroma obremenitev državnega proračuna. Kvečjemu bi mogoče bilo pričakovati, da bi se prej izdatki za te namene celo nekoliko znižali glede na splošno recesijo, ki v državi vlada. Razlogi za sprejem zakona so enostavni. Gre za to, da bi bile vse organizacije s tega področja nekako enakopravne pred zakonom in pa ustavo. Zato smo prepričani, da v bistvu ne bo bistvenih pripomb na predlagano vsebino. Ni tudi vloženih amandmajev, tako da pričakujemo, da bo državni zbor ta predlog sprememb in dopolnitev zakona o vojnih veteranih sprejel. Hvala.
Hvala lepa, kolega Kelemina, za dopolnilno obrazložitev. Odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko je to obravnaval kot matično delovno telo in predsednik, kolega Brenčič, bo predstavil poročilo odbora. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Odbor državnega zbora za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide je predlog zakona obravnaval na 33. redni seji 7. maja. Odbor je bil seznanjen z mnenjem zakonodajno-pravne službe, dan pred sejo pa smo dobili tudi pisno mnenje vlade Republike Slovenije do predloga zakona. Zakonodajna-pravna služba v svojem mnenju ugotavlja, da je že po določbah 1. člena obstoječe ureditve mogoče sklepati, da je društvom in njihovim zvezam dana možnost, da za dejavnosti v javnem interesu konkurirajo za pridobitev ustreznih javnih sredstev. Hkrati pa tudi menim, da bi bilo k navedenim spremembah zakona nujno pritegniti tudi vlado Republike Slovenije, ki bi v okviru svojih pristojnosti zavzela stališče do spremenjenega koncept delovanja in financiranja organizacij vojnih veteranov. Zakonodajno-pravna služba k temu tudi dodaja, da je v primeru odločitve državnega zbora za spremenjeni koncept financiranja teh organizacij, kolikor vsebuje 1. člen predloga tega zakona, treba proučiti tudi vpliv te spremembe na drugi in tretji odstavek 3. člena osnovnega zakona, saj obrazložitev tega vidika ni zapopadena v predlogu zakona. V pisnem mnenju vlade je mogoče ugotoviti, da vlada utemeljuje svoj odklonilni odnos tudi do primernosti zakona tudi zaradi nesistemske rešitve, ki jo predlog zakona prinaša; kaj več o tem bo verjetno povedal predstavnik vlade. K predlogu zakona do izteka roka po 129. členu poslovnika državnega zbora ni nobeden od kvalificiranih predlagateljev vložil amandmaja, kakršnega koli amandmaja, in pa tudi odbor svojih amandmajev ni oblikoval. Predlagatelj zakona pa tudi kaj posebnih dodatnih dopolnilnih obrazložitev ni posredoval. Zato je, glede na to, da odbor za zdravstvo, delo, družino in socialno politiko in invalide kot matično delovno telo k predlogu zakona ni sprejel nobenega amandmaja, ugotoviti, da se na seji državnega zbora razpravlja in glasuje o predlogu zakona o besedilu, kot je bilo predloženo v proceduro, v Poročevalcu 16/99 pa tudi objavljano. Hvala lepa.
Hvala lepa predsedniku odbora. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Kolegice Tisovic ni. Kolega Peče, želite besede? Oprostite, kolega Peče. Želi predstavnik vlade, državni sekretar, besedo? Izvolite. 5 minut. Se opravičujem, kolega Peče.
Spoštovane poslanke in poslanci. Predlagatelj novele zakona, poslanec Andrej Vizjak, predlaga, da se v zakon o vojnih veteranih dodata nova 33.a in 33.b člen, s katerima naj bi se uredilo financiranje organizacij vojnih veteranov na tak način, kot je sedaj urejeno za Zvezo združenih borcev NOV Slovenije. Poleg tega predlagatelj predlaga črtanje 34. člena zakona po katerem se odlikovancu z redom narodnega heroja, ki mu je ta status priznan na podlagi predpisov nekdanje skupne države, zagotavljajo enake pravice kot vojnemu veteranu s priznano pokojninsko dobo v vojnem trajanju od leta 1941 neprekinjeno do 15.5.1945 ter da se z dnem uveljavitve zakona preneha uporabljati zakon o financiranju Zveze združenih borcev NOV Slovenija. Vlada Republike Slovenije ocenjuje, da predstavlja predlagana uzakonitev financiranja veteranskih organizacij v zakonu o vojnih veteranih nesistemsko rešitev, kolikor naj bi ureditev financiranja veteranskih pa tudi drugi društev vojnih invalidov ter žrtev vojnega nasilja sploh bila zakonsko regulirana, bi to vsekakor sodilo v poseben zakon, zaenkrat pa sofinanciranje veteranskih društev tako Zezi združenih borcev NOV, ki seje v skladu z zakonom o društvih leta 1993 preoblikovala iz nekdanje družbenopolitične organizacije v pravno osebo zasebnega prava in ji je bil podeljen status društva, ki deluje v javnem interesu, kot tudi drugih veteranskih združenj s statusom društva, ki deluje v javnem interesu, poteka na podlagi programa dela društva. Pri tem pristojno ministrstvo upošteva planirano kakor tudi v preteklem letu realizirano dejavnost javnega pomena, zlasti na področju socialno-zdravstvenega skrbstva za članstvo, ohranjanju zgodovinskega izročila, skrbi za ohranjanje vojnih grobišč, mednarodne dejavnosti ter na podlagi širše družbene aktivnosti društva. Zveza združenj borcev NOV torej konkurira za pridobitev državnih proračunskih sredstev pod enakimi pogoji kot ostala društva vojnih veteranov in ne glede na določbe zakona o financiranju Zveze združenj borcev narodnoosvobodilne vojne Slovenije, ki je kot del prejšnje družbenopolitične ureditve dejansko konzumiran in se praktično ne uporablja. Vlada nasprotuje predlogu, da se črta 34. člen zakona o vojnih veteranih, ki se glasi: "Odlikovancu z redom narodnega heroja, ki mu je status priznan na podlagi predpisov nekdanje SFRJ, se zagotavljajo enake pravice kot vojnemu veteranu s priznano pokojninsko dobo v dvojnem trajanju odleta 1941 neprekinjeno do 15.5.1945." Red narodnega heroja se je podeljeval borcem, ki so se izkazali z izjemnimi junaškimi dejanji v boju proti okupatorju v letih 1941 do 1945, pa tudi tistim junakom, ki so padli v boju, umrli v zaporih ali taboriščih. VSloveniji je danes še šest odlikovancev z redom narodnega heroja; vsi imajo priznano pokojninsko dobo v dvojnem trajanju od leta 1941 neprekinjeno do 15.5.1945. Črtanje predlaganega člena ne bi vplivalo niti na izdatke državnega proračuna niti na materialno stanje prizadetih odlikovancev. Glede predloga črtanja omenjenega člena ocenjujemo, da bi bilo v javnosti sprejeto kot izrazito politično dejanje, ki naj bi razvrednotilo odlikovanje narodnega heroja, bi pa tudi osebno prizadelo še žive nosilce tega odlikovanja. Iz navedenih razlogov vlada Republike Slovenije meni, da predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vojnih veteranih ni primeren za nadaljnjo obravnavo, in predlaga, da ga državni zbor zavrne. Hvala lepa.
Hvala, gospod državni sekretar. Zdaj pa imate besedo, kolega Peče. Za vami bom dal besedo kolegu Kelemini. Najprej pa kolega Peče, prosim.
Spoštovani! Predlagani poseg v zakon o vojnih veteranih je po naši oceni neodgovorna poteza, neodgovorna poteza s strani predlagateljev. Namen predlagateljev, po naši oceni, je izenačitev vseh vojnih veteranov, tako tistih iz druge svetovne vojne kot vojne za samostojno Slovenijo oziroma iz obdobja osamosvajanja Republike Slovenije pod pretvezo oziroma pod dikcijo vprašanja financiranja. Modifikacija financiranja organizacij narodnoosvobodilne borbe bi po naši oceni, torej po oceni Slovenske nacionalne stranke, prikazovala negativen odnos do obdobja druge svetovne vojne. Res je, in žal nam je, da je v slovenskem političnem prostoru kar nekaj političnih predstavnikov, ki poskušajo na vsak način spremeniti obdobje druge svetovne vojne, potvarjati njen vpliv na današnji razvoj Republike Slovenije in prikazovati Republiko Slovenijo tako doma kot v tujini kot nekoga, ki je sodeloval s silami, ki so dejansko napadle našo državo. V Slovenski nacionalni stranki nismo nikoli in tudi nikoli ne bomo pristali na take teorije potvarjanja zgodovine. Verjamemo v zgodovino, tako kot je bila, verjamemo v boj Slovenije proti okupatorju. Zato si ne drznemo spuščati v materijo in na ta način anulirati oziroma izničiti vrednote narodnoosvobodilne borbe. Ocenjujemo, da so take poteze posameznikov ali pa političnih strank skrivanje oziroma potvarjanje zgodovine. V kolikor pa bi že prišlo do spremembe zakona o vojnih veteranih, pa bi po naši oceni ta sprememba lahko prišla le v eni obliki, in sicer v spremembi drugega poglavja omenjenega zakona, in sicer v členih od številke 5 do številke 22, torej varstvo vojnih veteranov, da se tem ljudem, ki so po eni strani tako sodelovali v narodnoosvobodilni borbi in po drugi strani v osamosvojitvenemu obdobju omogočali večje pravice; omogočili tiste pravice, ki bi jih uvrščale na tisto mesto v naši družbi, ki si ga te ljudje tudi zaslužijo. Skratka, da bi se tem ljudem omogočila veljava, kakršno si v naši družbi, po naši oceni, tudi zaslužijo. Toda, žal dogajanje v okviru Republike Slovenije, v okviru politike in pa v okviru ustavnega sodišča je pokazalo, daso cilji te države in pa te vlade in pa tega ustavnega sodišča, žal, drugačni. Po naši oceni je prišlo tako daleč, žal, prišlo tako daleč, da so celo tisti, ki so nasprotovali osamosvajanju Republike Slovenije, tisti, ki so se sramovali slovenskega državljanstva, in tisti, ki niso hoteli imeti slovenskega državljanstva, po zadnji odločbi ustavnega sodišča veliko več vredni kot veterani vojne za samostojno Slovenijo in po drugi strani veliko več vredni kot tisti, ki so se borili v obdobju narodnoosvobodilne borbe. V Slovenski nacionalni stranki torej težam predlagatelja po izničitvi pomena narodnoosvobodilne borbe ne bomo podprli, kakor tudi ne bomo podprli nobenega predloga vladajočih struktur, da se status vojnega veterana zniža do tiste meje, da bi tudi tisti, tako imenovani izbrisani, bili več vredni kot državljani oziroma veterani naše države. Ocenjujemo, da je zadnje početje vlade po eni strani sramotno. Prav tako pa je po naši oceni sramotno početje tudi predlagatelja, ki skuša prek tega zakona izničiti NOB. Hvala. Zakona ne bomo podprli.
Kolega Kelemina bo predstavil stališče poslanske skupine Socialdemokratske stranke, prosim. Za njim kolega Potrč.
Hvala lepa. Spoštovani! Namen predlagatelja ob temeljiti predstavitvi oziroma preučitvi tega predloga sprememb prav gotovo ni ali pa sploh ne kakršnakoli diskriminacija, ampak je tudi jasno zapisano, da gre v bistvu za poenostavitev oziroma enakost pred ustavo in pa tudi zakoni. Vse to, kar predstavnik vlade napoveduje v neki lustraciji in nekem političnem pritisku ali pa dejanju neke strani proti drugi strani, mislim, da je vse skupaj zvito iz trte, izmišljeno, potenciranje sovraštva in tako naprej, kar seveda nenehno poskušate nekateri uveljavljati. Kaj je čista in zadnja in prava resnica, je težko oceniti posebno tistim, ki smo živeli v socializmu in ki nikdar nismo bili lačni in žejni, je težko te stvari ocenjevati, to lahko ocenjujejo tisti, ki so to doživeli, okusili in tako naprej. Skratka, naše mnenje v Socialdemokratski stranki je bilo, da bi bilo potrebno te stvari urediti enotno, pravično in mislim, da ni nobena sramota in tudi ne napad na kogarkoli. Če pa vsi tukaj v tej državi mislite, da je naša država pač neizmerno bogata in da lahko nekatere pravice, ki so že tako ali tako razmeroma velike, nekaterih posameznikov še povečamo - prav. Tudi jaz se strinjam, da je potrebno posameznim skupinam, pa tudi tem, če hočete, dati še večje pravice, še večjo vlogo, še večje materialne pravice in ugled in vse skupaj. Prav. Dajmo jim, pa tudi javnosti javno povejmo, koliko nas to stane za posamezno področje. Povejmo! Ni problem. Vsi vemo o vseh težavah, s katerimi se danes ukvarjamo na terenu oziroma predvsem v lokalnih skupnostih, ki so oddaljene od Ljubljane, v kakšnih težavah ljudje danes živijo. Odpuščanja neizmerno, posebno v moji občini v zadnjem času, ker vlada ni imela razumevanja za reševanje delovno intenzivnih panog. Ljudje, ki so po 30, 35 let delali za mizerno plačo in reševali to državo tako rekoč ohranjati pri življenju, prejšnjo in tole, in nekomu omogočali tudi bajno življenje - jaz ne bom rekel, da si je ni zaslužil, si je zaslužil. Ampak tudi tisti ljudje, ki delajo 30 let, si zaslužijo neko spoštovanje. Danes so pa na cesti brez odpravnine, brez vsega. Kako bodo ti ljudje preživeli? Povejte, da nekatere skupine, nekateri posamezniki iz teh upravičencev imajo izredno velike materialne koristi oziroma možnosti boljšega, kvalitetnejšega življenja. Ali je to pravično, enakopravno, vas vprašam? Če je, če vi tako menite, ni problema. Ampak ne vem, če menijo tako vsi. Skratka, jaz sem za to, da jim damo še več. Dajmo jim, ampak dajmo tudi ostalim priložnost, da bojo lahko z normalnim, kulturnim delom zaslužiliza svoj obstoj, za svoje normalno kulturno življenje. Skratka, če ta država to zmore, spoštovani gospod sekretar, jaz predlagam tudi seveda v imenu naše poslanske skupine, da se te pravice še povečajo. Vi pa sami veste, kakšne pravice so in koliko nas to stane. V celotnem paketu. Skratka, mi smo predlagali, pred vami je, da odločite. Hvala.
Hvala lepa. Sedaj bo v imenu poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov nastopil kolega Potrč, za njim kolega Kebrič. Najprej kolega Potrč. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vojnih veteranih, prvopodpisanega magistra Andreja Vizjaka, vloženega v zakonodajni postopek še v prejšnjem mandatu, 11. marca 1999, ne sprejemamo. Poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov bo zato glasovala proti zakonu. Bistvo razlogov, zaradi katerih bomo glasovali proti predlaganemu zakonu, je opredelila že vlada v svojem mnenju z dne 6. maja 2003, pa tudi gospod državni sekretar danes na seji, na vprašljivost in neustreznosti določb predloga zakona opozarja tudi zakonodajno-pravna služba v svojem mnenju z dne 22. aprila 2003. V poslanski skupini k tem mnenjem dodajamo: financiranje veteranskih organizacij je po vzoru sistema financiranja za invalidska društva in društva žrtev vojnega nasilja, torej na enak način za vsa društva, ki delujejo za uresničevanje interesov in pravic na podlagi tako imenovanih vojnih zakonov, urejeno v drugem in tretjem odstavku 1. člena zakona o vojnih veteranih. Tem društvom se lahko podeli status društva, ki deluje v javnem interesu, in na podlagi programa društva nato zagotovi tudi financiranje iz državnega proračuna. Na podlagi teh določb zakona se v proračunu ministrstva za delo, družino in socialne zadeve v letu 2003, torej letos, financira pet veteranskih organizacij, skupaj, na podlagi navedenih treh vojnih zakonov, pa dvanajst organizacij. Trditev predlagateljev, da ima organizacija vojnih veteranov iz narodnoosvobodilnega boja privilegiran položaj v primerjavi z ostalimi organizacijami, predvsem pa z organizacijo vojnih veteranov borbe za samostojno Slovenijo, torej ni resnična.Že v dosedanji ureditvi je omogočen pluralizem teh organizacij. Če pa bi sprejeli 33.a in b člen, kakor ga predlagajo, in hkrati ne spremenili 1. člena, ki zdaj ureja to vprašanje, bi v zakonu prišlo do popolne zmede, ker bi o isti stvari dva člena zakonagovorila na povsem različen način. Poleg tega predlagatelji predlagajo še črtanje 34. člena veljavnega zakona, pri čemer sploh ne povedo, kaj želijo s tem doseči. Dejansko pa je treba povedati, da 34. člen veljavnega zakona ureja pravice narodnih herojev narodnoosvobodilnega boja in gre za skupino državljank in državljanov, ki jih vse demokratične države, ki spoštujejo svojo tradicijo in svoj narodnoosvobodilni boj, urejajo na poseben način. Skopa obrazložitev predlagatelja, da naj bi te določbe ne bile več smiselne, za to gotovo ne zadošča, mislim pa, da je do vojnih veteranov tudi žaljiva. Poleg tega gre za neustaven predlog, saj je to obveznost države na podlagi 18. člena ustavnega zakona, pridobljenih osebnih pravic, in to so osebne pravice, pa tudi ni mogoče odvzeti, ker so pridobljene na podlagi zakona. Vsebina predlaganih sprememb in dopolnitev zato ni sprejemljiva, ni zadostno pojasnjena, je vsebinsko protislovna, deloma pa tudi protiustavna. Zato bomo poslanke in poslanci Združene liste socialnih demokratov glasovali proti predlogu zakona.
Hvala lepa. Kolega Kebrič ima besedo v imenu poslanske skupine DeSUS, za njim kolega Gasparini.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Res je, da je pretežno v večini v Demokratični stranki upokojencev Slovenija starejša generacija, starejša populacija. Zakaj to govorim? Predvsem zaradi tega, ker je ta generacija preživela, na srečo, drugo svetovno vojno, preživela prav tako, še na večjo srečo, vojno za Slovenijo, da smo dobili samostojno državo. Ne gre razvrednotiti določenega deleža tistih, ki so se leta 1941, ko je okupator ali os Nemčija-Italija bila na višku svojih osvajalnih pohodov, takrat uprli v taki manjšini, v kakršni smo bili v tistem času kot slovenski narod. Zato menimo, da ni primerljivo in ne gre, ponavljam, razvrednotiti tistih herojskih dejanj, ki so jih ustvarjali narodni heroji, ki so na srečo nekaterih žal pa na nesrečo mnogih, že zdavnaj pod rušo, tisti pa, ki še danes živijo, si zaslužijo še vedno to spoštovanje, pa tudi določeno materialno korist. Kajti, materialna, finančna sredstva nikdar ne morejo nadoknaditi tistih žrtev, ki jih je nekdo bil pripravljen za domovino,za svojo državo žrtvovati. Zato menimo v naši poslanski skupini, da je prav, da tudi veterani za samostojno državo Slovenijo dobijo ustrezen status, kajti tudi ti so se takrat uprli veliki premoči, ampak ob pomoči vsega ljudstva, vsega naroda, vseh državljanov, smo uspeli, da smo se osamosvojili. Naša poslanska skupina ne bo podprla navedenega predloga zakona in bo glasovala proti stališču odbora za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide. Predlagateljeva utemeljitev potrebe po sprejemu predloga zakona z domnevno neskladno ureditvijo financiranja organizacij vojnih veteranov z ustavo Republike Slovenije ni prepričljivo. Menimo, da obstoječa organizacija vojnih veteranov NOB nima priviligiranega položaja v primerjavi z organizacijami vojnih veteranov za vojno za Slovenijo. Obstoječa ureditev daje društvom in njihovim zvezam možnost, da za dejavnosti v javnem interesu konkurirajo za pridobitev ustreznih javnih sredstev enakopravno, in zato ne drži, po navedbah predlagateljev zakona, da so posamezna društva s tega področja v neenakopravnem položaju. Zaključujem s tem, da črtaje 34. člena je protiustavno. Pridobljene pravice jamči naša ustava in predlagatelji nimajo pravice uveljavljati ali predlagati, da se krši ustava, kajti 34. člen tega zakona je to pravico tem veteranom, tem herojem dal. Nihče jim nima pravice danes tega oporekati, zato naša poslanska skupina bo glasovala tako, da zadeve ostanejo in ne bo glasovala za predlog odbora. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Kebrič. Kolega Gasparini bo predstavil stališče poslanskega kluba LDS. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi. Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vojnih veteranih, ki ga je v obravnavo predložil magister Andrej Vizjak, v poslanski skupini LDS-a ne bomo podprli, torej bomo glasovali proti sklepu matičnega telesa. Namen predlaganega zakona je, da se ukine posebno financiranje Zveze združenj borcev NOBja in da se financiranje vseh organizacij vojnih veteranov uredi enotno v zakonu o vojnih veteranih. Teza predlagatelja zakona je, moram reči, da je nesprejemljivo, da ima organizacija vojnih veteranov iz NOB-ja priviligiran položaj v financiranju v primerjavi z organizacijo vojnih veteranov vojne za Slovenijo in da se s tem krši enakost pred zakonom. Odgovor, zakaj v poslanski skupini LDS-a predlaganega zakona ne bomo podprli, je v tem, da v Republiki Sloveniji zaenkrat ne obstaja zakon, ki bi sistemsko urejal financiranje vseh veteranskih organizacij, pa tudi drugih društev vojnih invalidov ter žrtev vojnega nasilja. Urejanje te tematike znotraj zakona o vojnih veteranih je neprimerna rešitev. V Republiki Sloveniji tako zaenkrat poznamo sistem sofinanciranja veteranskih organizacij s statusom društva, ki deluje v javnem interesu, na podlagi programa dela društva, ki ga za dodelitev proračunskih sredstev upošteva pristojno ministrstvo. Zveza združenj borcev NOB-ja tako normalno konkurira za pridobitev državnih proračunskih sredstev ob enakih pogojih, kot vsa ostala društva vojnih veteranov. Ker torej ne smatramo, da gre za kršenje načela enakosti pred zakonom, saj se morajo vsa društva za pridobitev sredstev izkazati z javno koristnim programom, predlagamo zavrnitev zakonskega predloga in tako bomo tudi storili v poslanski skupini. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Brenčič - ne želi predstaviti stališč. Tako smo s tem delom te točke tudi končali. Pristojno delovno telo k predlogu zakona ni sprejelo nobenega dopolnila, zato tudi za sejo zbora ni vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih vloženih amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona in v skladu s poslovnikom bomo o zakonu glasovali v četrtek, 29.5., po končani zadnji točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko, do 17. ure in 10 minut, ko bomo nadaljevali z drugo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kazenskem postopku, ki ga je v obravnavo zboru predložila vlada. Nadaljevali bomo torej ob 17. uri in 10. minut, do takrat sejo prekinjam.
Nadaljujemo z našim delom. Smo pri DRUGI OBRAVNAVI PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O KAZENSKEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada. Preden dam besedo predstavniku vlade, to bo verjetno državni sekretar, bi vas prosil, če zasedete vaša mesta, da bi lahko gospod državni sekretar dopolnilno obrazložil predlog zakona in za to ima na voljo 5 minut. Prosim. Državni sekretar Jenull.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci. Kazenski postopek ureja delovanje kazenskega sodišča drugih državnih organov in vseh drugih udeležencev pri ugotavljanju, ali je bilo storjeno kaznivo dejanje, kdo je storilec in kakšno sankcijo je potrebno izreči. Interesi, ki prežemajo ta postopek, so nasprotujoči, vložki, ki so v igri, veliki in je postopek zato po definiciji konflikten. Ne gre spregledati, da končni izid postopka ni le potrditev ali ovrženje obtožne ali obrambne teze, je tudi spričevalo dela vseh organov, ki v njem sodelujejo. Zato je razumljivo, da si prizadevajo za tak postopek, v katerem bo njihovo delo optimalno, pomeni, da bodorešitve take, ki omogočajo doseči zaželene rezultate. Naloga države pa je, da uravnovesi njihova procesna pooblastila oziroma orožja, tako da se zagotovi uresničitev temeljnega cilja postopka. Ta pa ni enoznačen, tudi ni le dvopolen, kot bi izhajalo iz poudarjenih razprav o položaju domnevnega storilca in žrtve. Kazensko pravo predvsem varuje pomembne družbene vrednote, zato je predmet posebne družbene pozornosti. V naši javnosti je začelo prevladovati mnenje, da naš kazenski postopek ni dober, ni učinkovit, da je treba čimprej spisati nov, boljši zakon, ki bo z drugačno formulo razrešil nasprotja interesov, ki se razčiščujejo v postopku. Pri tem pa, to želim posebej opozoriti, ni bilo in ni z gotovostjo dokazano, da je naš kazenski postopek neučinkovit, še manj, da je za to kriv zakon. In če gremo dalje, za korak naprej od teze, da zakon ni dober, v tem primeru k vprašanju, kakšen je ta boljši kazenski postopek, dotlej enotno mnenje razpade na toliko variant, kolikor je razpravljavcev. Da to drži, se lahkovsakdo prepriča, če pogleda strokovne razprave o tej noveli zakona in pred njo v razponu od mnenja, da smo že zdavnaj zamudili čas za sistemske spremembe, do mnenja, da spremembe sploh niso potrebne. Pri tem pa se eni in drugi podpisujejo z doktorskimi nazivi. Prepričan sem, da sta kljub takim različnim mnenjem, predlagatelj in zakonodajalec doslej ravnala modro, ko sta spreminjala in dopolnjevala zakon, in da bosta tako ravnala tudi, če bo predlagana novela sprejeta. Spreminja se le tisto, kar je ustavno sodišče prepoznalo kot nasprotno ustavi, rešitve pa so oblikovane znotraj veljavnega koncepta mešanega postopka, z nekaterimi elementi akuzatornosti. S tem se daje stroki čas, da opravi razpravo o bodočih sistemskih spremembah, da naroči in pridobi teoretične in empirične raziskave o smereh sprememb, ki že tečejo in so pred zaključkom, in da za nekatere spremembe, o katerih je doseženo večinsko soglasje, da bodo nujne, omogoči, da se v manjšem obsegu že preizkusijo v praksi. S predlagano novelo se zato v duhu ustavne odločbe poleg določitve novega izločitvenega razloga premika veljavnost policijskih obvestil iz polja prepovedanega, to je okuženega, v polje dovoljenega, pod zakonsko določenimi pogoji pa tudi za sodbo veljavnega dokaznega gradiva. Nikakršnega razloga ni, da bi celotno policijsko delo bilo še naprej na ravni materialnih dokazov, ki so morda celo pomembnejši, priznano kot legalno, na področju personalnih dokazov pa nelegalno, celo v primerih, če se opravi po ustavnih procesnih garancijah z navzočnostjo zagovornika, kot je predvideno v teh spremembah. Pri tem pa ostaja tudi sodna preiskava za primere, ki jih policija ne bi zmogla sama rešiti ali če za izvršitev svojih novih pooblastil ne bi imela soglasja strank. Na koncu še nekaj o tako imenovanem krpanju zakona. V letih od uveljavitve, to je 1994, je to peta novela. Zvezna republika Nemčija je svoj zakon o kazenskem postopku sprejela leta 1989; zagotovo ga je dolgo in skrbno pripravljala. Od takrat v le nekoliko daljšem času veljavnosti našega zakona je bil nemški spremenjen do danes 50-krat. Danes, v času globalizacije kriminala, tehnološkega razvoja, povezovanja držav na ravni preiskovanja in pregona kaznivih dejanj, sistemov, ki bi veljali desetletje, ni več, tudi v drugih državah je enako. Zato ne bi bilo prav, če naj bi ta državni zbor imel slabega občutka, ker mora zakon, pa ne le tega, novelirati. Že sedaj je možno napovedati, da bo zaradi dveh novih ustavnih odločb skoraj gotovo sledila najmanj še ena novela zakona. Po drugi strani pa je praksa dosedanje spremembe dobro sprejela in jih uporablja brez posebnih težav. Prepričan sem, da bo tako tudi s tem predlogom zakona, in zato predlagam, da ga sprejmete. Hvala.
Hvala lepa. Predsednik Lavrinc, želite kot predsednik odbora besedo? Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Sicer je bil kot poročevalec določen podpredsednik odbora za notranjo politiko, vendar je danes zaradi službenih razlogov odsoten in sem sam prevzel to vlogo. Torej, poročilo vsebuje to, kar je bilo pravzaprav predstavljeno tudi tukaj in podobno je bilo povedano, morda malo bolj okrnjeno, na seji odbora. Predstavnik zakonodajno-pravne službe je povedal, da je predlagatelj večino pripomb zakonodajno-pravne službe upošteval, tako da smo potem skupaj pripravili amandmaje odbora, ki so potem postali integralni del teksta. Glede pripomb, ki niso vsebovane v teh amandmajih, pa je bilo nekako oblikovano mnenje, naj se pri pripravi že omenjene novele zakona o kazenskem postopku te stvari morda bolj podrobno razdelajo. Same opombe oziroma pomisleki zakonodajno-pravne službe so popisani v poročilu in jih ne bi ponavljal. Moram reči, da tem predstavitvam ni sledila kakšna razburljiva razprava, nasprotno, razprav je bilo pravzaprav malo. Ena od članic odbora je povedala, da njihova poslanska skupina teh sprememb ZKP-ja ne bo podprla. Hvala lepa.
Hvala, predsednik odbora. Zdaj bodo dobili besedo predstavniki poslanskih skupin, seveda tisti, ki so navzoči. Najprej dajem besedo kolegu Potrču, ki bo predstavil stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov, za njim kolega Vučko. Prosim, kolega Potrč.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Temeljni razlog in cilj predlaganih sprememb in dopolnitev zakona je ugotovitev ustavnega sodišča, da so določbe veljavnega zakona v neskladju z ustavo, ker omogočajo, da odloča o glavni stvari sodnik tudi, če je seznanjen z obvestili, ki lahko vplivajo na njegovo nepristranskost. Ob tem ustavno sodišče ugotavlja in poudarja, da mora kazenski postopek hkrati in enakovredno zagotavljati tako učinkovitost kazenskega postopka in obsodbo storilcev kaznivih dejanj kakor tudi varstvo pravic in svoboščin posameznika v kazenskem postopku. Za uresničitev slednjega pa ne zadoščajo le garancije o neodvisnosti sodstva kot posebne veje oblasti, temveč so potrebne tudi take rešitve kazenskega postopka, da lahko sodnik, skladno z načelom neposrednosti, opre sodbo le na dejstvo in dokaze, opravljanje na glavni obravnavi. Sprejem rešitev, ki bodo zagotovile upoštevanje te odločbe ustavnega sodišča, je nujno, saj je na podlagi nje bilo razveljavljenih ali na novo začetih pred drugimi senati kar nekaj velikih in javno odmevnih kazenskih zadev. Najširša javnost pri tem ne mora presojati razlog za tako stanje, zato je vedno pogostejša ocena, da je sodstvo neučinkovito, da se posebej slabo odkrivajo in kaznujejo storilci družbeno najbolj nevarnih in zavržnih kaznivih dejanj, da se posebej razraščajo korupcija, kriminal belih ovratnikov in organizirani kriminal. Posebej to so razlogi, zaradi česar velja predlagane spremembe in dopolnitve zakona podpreti. Pri tem pa bi v Združeni listi socialdemokratov radi opozorili še na naslednje. V slabih devetih letih, odkar velja novi zakon, ga spreminjamo in dopolnjujemo petič. Za mnoge velja, da vse dosedanje spremembe niso dosegle želenih učinkov. Želimo si, da bi tokrat bilo boljše. Drugič. Smo proti nepremišljenim rešitvam, sprejetim pod vplivom dnevnopolitičnih ocen ali javne kritike, zgrajene zgolj na posameznih javno odmevnih primerih. Toda, preseči je treba tudi neučinkovitost stroke, ki le počasi predlaga rešitve. Na splošno velja - in temu je težko oporekati -, da so med udeleženci kazenskega postopka daleč najuspešnejši odvetniki, dočim se policija, tožilstvo in sodišča sicer trudijo prikazati svoje uspehe in napredke v delovanju, ki ga ne kaže zanikati, ki pa ga pogosto močno omajajo nerešeni primeri, ki bi jih vsak od nas znal našteti z imeni in priimki. Podpora predlaganim spremembam in dopolnitvam zakona zato pomeni predvsem priznanje stiske, v katerih se nahajamo. Pomeni željo storiti vse, da bi se povrnilo zaupanje v pravosodje, da bi velika večina državljank in državljanov pričela verjeti, da večina storilcev kaznivih dejanj čaka zaslužena kazen, da je država pri pregonu kaznivih dejanj uspešna in nepristranska, da nihče ne more biti kaznovan le zaradi zahtev javnosti, če mu krivda ni nesporno dokazana, in da nihče ne more biti oproščen le zato, ker ima vpliven položaj, veliko denarja ali dobre advokate. To pa so pogosta mnenja, ki jim mora demantirati boljša zakonodaja in praksa. Želimo si, da bi bile predlagane spremembe in dopolnitve zakona čim večji korak v tej smeri in zato jih tudi podpiramo. Hvala lepa.
Dobro. Preden povabim k besedi kolega Vučkota, dajem besedo še kolegu Pečetu. Prej sem ga spregledal, ker ni sedel na svojem mestu. Pet minut ima kolega Peče za predstavitev stališč poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, potem pa res kolega Vučko. Prosim, kolega Peče.
Spoštovani! Zagotavljanje pravičnosti, reda in miru je Slovenski nacionalni stranki v bistvu moto delovanja. Verjamem, da vse politične stranke v okviru tega Državnega zbora in pa tiste, ki se še ne nahajajo v tej naši dvorani, si želijo, da bi slovenska družba postala tovrstna družba, da kazniva dejanja obsodi in da jih obsodi na način, ki bo čim krajši, in na način, ki bo čimbolj pravičen. Torej, če se dotaknem predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kazenskem postopku in če v prvotni fazi zasledujemo cilje, načela in pa poglavitne rešitve, predlagane spremembe in dopolnitve s strani vlade Republike Slovenije, moramo poudariti, da se v Slovenski nacionalni stranki strinjamo s prvo ugotovitvijo, in sicer da je zakon nastal kot posledica odprave neskladnosti zakona o kazenskem postopku z ustavo Republike Slovenije. Torej, ker v Nacionalni stranki težimo k spoštovanju pravnih načel, torej hierarhije pravnih aktov in predvsem supremacijo ustavnih načel, se ne strinjamo s prvo ugotovitvijo oziroma prvo težnjo vlade Republike Slovenije. Toda ocenjujemo, da je bistvo predlaganih sprememb, torej kazenskega zakonika oziroma zakona o kazenskem postopku, v takoimenovanem drugem poglavju, to je pospešitve in boljša učinkovitost kazenskih postopkov, pa imamo v okviru poslanske skupine SNS eno in po naši oceni najpomembnejšo pripombo. Torej osnovni pomislek, ki temelji tudi na uvodnih besedah predstavnika vlade, ki ji poda uvodno kratko obrazložitev zakona, in sicer zakon o kazenskem postopku ureja delovanje vseh udeležencev v celotnem postopku. Poudarek je na besedi "vseh udeležencev" in od tu izhaja naša osnovna ocena oziroma kritika omenjenega predloga zakona. V Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da v kolikor bi bil namen vlade resen pri pripravi zakona, torej po večji učinkovitosti vseh udeležencev, bi vlada Republike Slovenije paralelno s tem zakonom, ki je v pripravi kar nekaj časa, predlagala tudi ustavne spremembe s področja trajnega sodniškega mandata. Naj tu opozorim, da smo v Slovenski nacionalni stranki že leta 2001 v ta državni zbor ponudili v sprejem sklep, ki bi po naši oceni omogočal kvalitetnejše, predvsem pa delo, ki se bo odražalo na podlagi konkurence, to je omejitev sodniškega mandata. Po naši oceni dosedanja ustavna ureditev, torej neomejen sodniški mandat tudi na temu področju, torej na predmetnem področju zakona o kazenskem postopku, omogoča dolgotrajne, zapletene, predvsem pa neučinkovito razreševanje teh postopkov. Takrat je državni zbor sprejel oziroma podprl predlog Slovenske nacionalne stranke o omejitvi sodniškega mandata, toda vlada zaradi svoje ignorance, tako kot praviloma do delovanja Slovenske nacionalne stranke in v konkretnem primeru tudi do državnega zbora, ni pripravila tovrstne ocene oziroma zakonske uskladitve in pa ureditve omejitve sodniškega mandata. Poleg tega naj še spomnim, da je bil tudi pripravljen predlog ustavnih sprememb s prvopodpisanimi predstavniki Slovenske nacionalne stranke, ki je težil k temu, da bi omejil trajni sodniški mandat, s tem povzročili konkurenčnost in pa večjo učinkovitost dela sodišč. In po naši oceni bi tovrsten predlog moral biti v določenem delu zajet tudi v zakonu o kazenskem postopku, s tem bi vlada Republike Slovenije po naši oceni pokazala, da misli resno glede predloga zakona o kazenskem postopku in predvsem glede ciljev ter zasledovanja boljšega in učinkovitejšega delovanja slovenskih sodišč. Ker pa žal tega ni, se bojimo, da resnega namena s tem zakonom v naši državi še ni, žal. No, nadaljeval bom s tretjim sklopom razlogov sprememb, ki jih navaja vlada Republike Slovenije, in sicer predlogi, ki so nastali zaradi odprave nejasnosti. Seveda, tretji sklop je smiseln in ga tudi v Slovenski nacionalni stranki podpiramo, kakor tudi četrti sklop, ki nekako uvaja terminološko uskladitev. Zakonu v Slovenski nacionalni stranki navkljub največji pomanjkljivosti, torej pomanjkanju oziroma še vedno obstoju trajnega sodniškega mandata, ne bomo nasprotovali. Izražamo pa bojazen, da zakon ne bo prinesel želenih učinkov oziroma če zakonodajna veja oblasti - kajti izvršilna veja oblasti je svoje že povedala, torej, da še zmeraj hoče imeti sodniški mandat v obliki trajnega mandata - ne bo omejila sodniškega mandata. Še enkrat apeliramo s tega mesta na vlado Republike Slovenije, da pristopi tudi na konkreten način, to je, da sodnikom omeji njihov do sedaj trajni mandat. Zakonu ne bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Vučko, tri minute za predstavitev stališča poslanskega kluba LDS, za vami kolega Diaci.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! V poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije bomo zakon oziroma novelo zakona podprli. Podprli bomo predvsem zaradi tega, ker gre v prvi vrsti za udejanjenje ustavne odločbe, ki se nanaša na izločitveni razlog za sodnika ali na tako imenovano okuženost sodnikov. Drugi razlog, ki nas je vodil, da to novelo podpremo, je ta, da sama novela uvaja spremembe predkazenskega postopka in vsebuje neke nove institute, ki bodo izboljšali predkazenski postopek. Gre za pravico obdolženca in njegovega zagovornika do pregleda uradnih zaznamkov, ki jih je državni tožilec izločil iz spisa; usmerjanje policije s strani državnega tožilca, kar se nam zdi še posebej pomembno; potem zaslišanje - pred policijo se lahko opravi samo ob navzočnosti zagovornika, pri čemer pa je lahko prisoten tudi državni tožilec. Novela zakona vsebuje tudi kaznovalni nalog, in ta institut podpiramo. Poleg vseh naštetih sprememb menimo, da je treba pristopiti k nadaljnji analizi predkazenskega postopka in v prihodnosti ta zakon še naprej dopolnjevati. Ni najbolje, da zakon o kazenskem postopku oziroma predkazenski postopek na vsake toliko časa dopolnjujemo z različnimi novelami, vendar pa je še vedno bolje to, kot pa nič, saj tudi na tem področju vedno znova in znova prihajamo do novih spoznanj. V poslanski skupini bomo glasovali za novelo zakona. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Diaci - se odpovedujete. Mag. Kramberger, potem ste na vrsti vi za predstavitev stališč poslanske skupine SLS; s tem bomo tudi zaključili predstavitev stališč. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Predlagatelj zakona je vlada, ki je predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kazenskem postopku vložila potem, ko je marca lanskega leta ustavno sodišče ugotovilo neskladnost dela obstoječega zakona z našo ustavo. Ustavno sodišče je naložilo državnemu zboru odpravo pomanjkljivosti v roku enega leta od te odločbe. Obstoječi zakon o kazenskem postopku namreč ne določa učinkovitega načina, s katerim bi preprečili, da se sodnik, ki odloča o glavni stvari, seznani z obvestili, ki so bila pridobljena v predkazenskem postopku. V skladu s poglavitnimi pripombami zakonodajno-pravne službe je predlagatelj predlog zakona ustrezno popravil, priredil. V pregledih predlagatelj predlogov zakonodajno-pravne službe utemeljeno sledi, saj bi v nasprotnem primeru moral poseči v samo sistematiko zakona. V naši poslanski skupini menimo, da predlog zakona upošteva potrebo po natančnejši določitvi oblike sodelovanja policije in državnih tožilstev pri odkrivanju kaznivih dejanj in storilcev kaznivih dejanj. Menimo, da se je potreba po ureditvi tega vprašanja v praksi nemalokrat pokazala in da je torej njena normativna ureditev v zakonu o kazenskem postopku nujna in umestna. Tovrstna zakonska ureditev bo po našem mnenju doprinesla tudi k hitrejši in bolj učinkoviti izvedbi kazenskih postopkov. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da predlog zakona predvideva tudi druge smiselne rešitve zdajšnje preobremenjenosti sodišč. Pri tem mislimo predvsem na uvedbo novih oblik skrajšanih postopkov, ki bi se uporabljali za zadeve manjše družbene nevarnosti. Vlada Republike Slovenije je kot predlagateljica po proučitvi sistema v primerljivih evropskih državah predvidela uvedbo kazenskega naloga, ki predstavlja institut, ki bo posledično prispeval k hitrejšemu reševanju kazenskih zadev. Poudariti je še potrebno, da pospešitev postopkov v nobene pogledu ne zmanjšuje pravic obdolžencev in oškodovancev. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kazenskem postopku, nenazadnje tudi zato, ker odpravlja tiste nejasnosti, ki ob doslednih spremembah in dopolnitvah zakona še niso bile razjasnjene in odpravljene. Menimo, da gre za kvaliteten predlog, ki uvaja potrebne spremembe in dopolnila. Zato bomo tudi ta zakon podprli. Hvala lepa.
Z vašim nastopom smo, kolega mag. Kramberger, zaključili predstavitev stališč poslanskih skupin. K dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s poslovnikom bo zbor opravil glasovanje v četrtek, 29. maja, po končani zadnji točki dnevnega reda. Do takrat to točko dnevnega reda tudi prekinjam. Ob 17.50 uri bo državni zbor prešel na 7. točko - to je na drugo obravnavo predloga zakona o zemljiški knjigi. Razprava ne bo dolga. Takoj po njem bomo prešli na odločanje o zadevah z današnjega dnevnega reda. To bo ob 18.20 uri. Ob 17.50 uri nadaljujemo, do takrat prekinjam zasedanje.
PREDLOG ZAKONA O ZEMLJIŠKI KNJIGI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada. Državni sekretar Jenull bo imel kratko dopolnilno obrazložitev. Prosim.
Predsednik, hvala lepa. Spoštovane poslanke in poslanci. Že s sprejemom stvarnopravnega zakonika, ki je začel veljati 1. januarja letos, je bilo določeno, da se bo njegovim novostim moral prilagoditi tudi zakon o zemljiški knjigi iz leta 1995. Spremembo tega zakona so pogojevale tudi spremembe zakona o izvršbi in zavarovanju. Pa ne gre samo za uskladitev z drugimi zakoni. Med vzroki za sprejem novega zakona o zemljiški knjigi so tudi pomanjkljivosti veljavnega zakona, ki so se v praksi pokazale v osemletnem obdobju njegove veljavnosti. Na potrebo po racionalizaciji poslovanja zemljiške knjige so nas opozorili nemški strokovnjaki v okviru predpristopnega projekta za pridružitev Evropski uniji, na poenostavitev zemljiškoknjižnih postopkov pa mednarodna banka za obnovo in razvoj v okviru projekta posodobitve evidentiranja nepremičnin. Zemljiška knjiga kot centralna evidenca stvarnih pravic gre v korak s časom, saj se projekt informatizacije oziroma vpeljave elektronske zemljiške knjige približuje zaključku. Vse to so razlogi za novo predlagano ureditev zemljiškoknjižnega prava. Med pomembnejšimi novostmi zakona so: prilagoditev sistema vpisov zemljiškoknjižnemu dovolilu, ki ga je vsebinsko opredelil stvarnopravni zakonik. Določeni so pogoji glede vsebine, ki jih morajo izpolnjevati vse listine, ki so podlaga za vpis, glede zemljiškoknjižnega dovolila pa so določeni dodatni pogoji za njegov vsebino. Ker je eden od razlogov in namenov novega zakona racionalizirati poslovanje v zvezi z vpisi v zemljiški knjigi,tako da sodišče preverja samo splošne pogoje za vpis, ki jih določa zakon, drugi pogoji pa se preverjajo v postopku notarske overitve podpisa na dovolilu, je bilo treba temu ustrezno določiti tudi posebna pravila o overitvi zemljiškoknjižnega dovolila. Razmejena je dalje pristojnost odločanja o vpisih na prvi stopnji med zemljiškoknjižnimi referenti in sodniki oziroma strokovnimi sodelavci. Zaradi preglednosti zemljiškoknjižnih vložkov se postopno vzpostavlja pravilo, po katerem se vsaka nepremičnina vpišev svoj zemljiškoknjižni vložek, določene pa so tudi izjeme. Predlog zakona o zemljiški knjigi ureja tudi dva nova, posebna postopka, in sicer postopek dopolnitve zemljiške knjige in postopke vzpostavitve zemljiškoknjižne listine, ki bo rešil problem mnogih lastnikov, zlasti na posameznih delih stavbe v etažni lastnini, če ne razpolagajo z izvirniki pogodb, nekateri celo nimajo kopij, podpisov prodajalca na kopijah pa iz različnih razlogov danes ni več mogoče overiti. Načelo zaupanja v zemljiško knjigo je izvorno načelo zemljiškoknjižnega prava. Domneva se, da je lastnik nepremičnine tisti, ki je vpisan v zemljiški knjigi. Dobroverne osebe, ki so pridobile pravico o zaupanju v zemljiško knjigo, se zato varujejo tudi zoper pravice tretjih oseb, ki so nastalena podlagi pravnih dejstev, ki niso bila vpisana v zemljiško knjigo. S takšno ureditvijo se uveljavlja načelo zaščite dobrovernega pridobitelja. Zakon o zemljiški knjigi je zasnovan kot sistemsko zaokrožena ureditev vseh pravil zemljiškoknjižnega prava. Vsebuje splošne določbe, v katerih bodo opredeljeni temeljni pojmi, temeljna načela, vsebina vpisov, razdelane so vrste vpisov in listine, ki so podlaga za vpis, zemljiškoknjižni postopek, način opravljanja vpisov in vodenja zbirke listin, posebni postopki,opredeljena je izbrisna tožba ter ustrezno oblikovane prehodne in končne določbe. Zakon ohranja temeljna zemljiškoknjižna načela. To je predvsem načelo javnosti, načelo zaupanja v zemljiško knjigo, načelo pravnega prednika in načelo vrstnega reda. Zemljiškoknjižni postopek je opredeljen kot posebna vrsta nepravdnega postopka, njegove posebnosti pa se izražajo v načelu hitrosti, načelu vrstnega reda odločanja o vpisih, omejitvi načela zaslišanja udeležencev, načelu formalnosti postopka in načelu dispozitivnosti postopka. Predmet vpisa so tako kot doslej pravice, pravna dejstva in imetniki pravic. Vrste vpisov so vknjižbe, predznambe in zaznambe, na novo pa tudi poučitve ter plombe, kot vrste pomožnega vpisa, s katero se javno objavi začetek zemljiškoknjižnega postopka. Zakon naj bi začel veljati 90. dan po objavi v Uradnem listu, saj je potrebno, da se praktiki predhodno dobro seznanijo z novimi zemljiškoknjižnimi pravili. Prednosti novega zakona o zemljiški knjigi bodo po prepričanju predlagatelja zaradi sistemsko zaokroženih pravil nedvomno eden od temeljev za hitrejši postopek vpisa stvarnih pravic v zemljiško knjigo. Zato predlagamo državnemu zboru, da ta zakon sprejeme. Hvala.
Hvala, gospod državni sekretar. Kolega Komljanec, bo predstavil poročilo odbora za notranjo politiko, ki je predlog obravnavalo kot pristojno delovno telo. Prosim.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci. Odbor državnega zbora za notranjo politiko je kot matično delovno telo na svoji 35. seji dne 7. aprila 2003 obravnaval predlog zakona o zemljiški knjigi, ki ga je v drugo obravnavo vložila vlada Republike Slovenije. Na podlagi dopolnilnih obrazložitev vlade in pisnega mnenja zakonodajno-pravne službe je odbor oblikoval in sprejel amandmaje k 25., 29., 31., 36., 40., 55., 74., 75., 81., 95., 101., 145., 161., 224., 244. in 247. členu predloga zakona. Večina amandmajev je redakcijskega značaja. Odbor se je večji del svoje razprave omejil na četrti odstavek 38. in peti odstavek 247. člena predloga zakona. V mnenju zakonodajno-pravne službe je bilo predlagano črtanje petega odstavka 247. člena in s tem odvzem predkupne pravice na etažni lastnini občinam, s čimer se nekateri člani odbora niso strinjali, češ, da se tako občinam jemlje instrument, s katerim bi občine lahko kreirale svojo stanovanjsko politiko. Večina članov odbora je menila nasprotno, da je predlagana ureditev dobra, saj bi bil v primeru predkupne pravice občini na etažni lastnini promet z etažno lastnino zelo oviran. Prav tako tudi nismo videli ovir, da se s poznejšim predpisom, če bi bilo to potrebno, to urediti drugače. Naj še opozorim, da je bilo v poročilu odbora, z dne 15.5., v dopolnjenem predlogu zakona o 7. točki prvega odstavka 40. člena pomotoma izpuščeno besedo v oklepanju, tako da se 7. točka prvega odstavka 40. člena dopolnjenega predloga zakona pravilno glasi: "7. Pravnomočnega sklepa, izdanega v postopku izvršbe na nepremičnino oziroma v stečajnem postopku, s katerim je sodišče, ki je ta sklep izdalo, v nadaljnjem besedilu: izvršilno oziroma stečajno sodišče, odredilo vpis lastninske pravice v korist kupca oziroma izbris drugih pravic na nepremičnini oziroma sklepa o zavarovanju denarne terjatve zastavno pravico na nepremičnini, s katerimi je izvršilno sodišče odredilo knjižbo te zastavne pravice." Hvala lepa.
Hvala lepa, poročevalec odbora. Zdaj sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Kolegica Lavričeva, vi ste prvi, ki boste predstavili stališče. Prosim.
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci ter predstavniki vlade! Glede na čas pripravljanja zakona smo s strani vlade Republike Slovenije pričakovali bolj korekten in bolj celovit pristop pri reševanju materije zemljiške knjige in vseh pravnih poslov v povezavi z evidenco, statistiko, menjavo, informatizacijo, pravico, dovolilnico, vpisom in navodili. Ocenjujemo, da bi omenjeni zakon moral vsebovati vse prej navedene aktivnosti, tako pa zakon zasleduje le nekatere, in sicer informatizacijo, razbremenitev sodišč, preglednost, zemljiškoknjižno dovolilo, kar bo na vsak način imelo za posledico olajšanje pravic in obveznosti zainteresiranih in zakonsko določenih uporabnikov. Kljub omenjenim pomanjkljivostim nameravamo v Slovenski nacionalni stranki predlog zakona podpreti, saj menimo, da je vsakršna rešitev v pozitivni smeri napredek. Še enkrat pa poudarjam, da bi bilo smiselno v zakonu poiskati tudi rešitve, ki se predvidevajo za nov zakon, in sicer matični zakon, za katerega pa se bojimo, da je njegov sprejem časovno še zelo odmaknjen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Vučko je odsoten. Potem ima kolega Kramberger v imenu poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! V naši poslanski skupini menimo, da je sprejem zakona o zemljiški knjigi nujen zaradi številnih sprememb zakonodaje s področja nepremičninskega prava. Predlagani zakon poenostavlja določene zastarele mehanizme v dosedanjem zakonu, predvsem pa usklajuje zemljiško knjigo z določbami stvarnopravnega zakona in z zakonom o graditvi objektov. Gre predvsem za nekatere nove pravice na nepremičninah, kot je stavbna pravica, ki je določena s stvarnopravnim zakonom in omogoča pridobitev gradbenega dovoljenja tudi osebi, ki ni lastnik zemljiške parcele temveč lahko pridobi stavbno pravico na podlagi zakupne pogodbe. Zakon usklajuje tudi nekatere druge pojme z omenjenima zakonoma. Mnenje poslanske skupine Slovenske ljudske stranke je, da je zakonsko besedilo dobra podlaga za poenostavitev nepremičninskih evidenc, ki na ta način dobivajo možnost za informatizacijo zemljiške knjige in zemljiškega katastra; postanejo osnova za razvoj modernega nepremičninskega trga, seveda potem, ko bodo sodišča odpravila nakopičene zaostanke. Ministrstvo za okolje, prostor in energijo pa bo izvedlo vpis stavb, ki so v lasti več etažnih lastnikov. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da če se bo v prihodnosti izkazalo, da obstoječa zakonodaja, ki ureja nepremičninske evidence, ne bo omogočala novega, učinkovitega ažuriranja, da bo morda treba razmisliti tudi o poenostavitvi sistema evidentiranja nepremičnin in s tem o spremembi zakona o zemljiški knjigi in zakona o zemljiškem katastru. V naši poslanski skupini bomo zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega mag. Kramberger. S tem smo zaključili s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, razprava o členih ni možna. Razprava je zaključena in s tem tudi druga obravnava predloga zakona. V skladu s poslovnikom bomo odločali o zakonu v celoti v četrtek, 29. tega meseca, po končani zadnji točki dnevnega reda. S tem tudi prekinjam to točko dnevnega reda za danes, razprave o predlogih zakonov ob 18.20 minut bo državni zbor prešel na glasovanje. Naše glasovanje bomo pričeli z odločitvijo o predlogu poslanskega kolega Diacia, da se opravi razprava o odgovoru predsednika vlade na njegovo poslansko vprašanje, kolega Vnučca, se opravičujem, o odgovoru predsednika vlade mag. Ropa danes na njegovo poslansko vprašanje. Ob 18.20 vabim vse kolegice in kolege v veliko razpravno dvorano, da bomo pričeli z odločanjem. Do takrat sejo prekinjam.
Ura je dvajset čez šesto popoldan. Nadaljevali bomo z redno sejo. Prešli bomo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Pred tem vas bom prosil, da zasedete svoja mesta, da pravilno vložite kartice, da to preverite, kajti prešli bomo na odločanje. Prosim, da še enkrat preverite kartice, da ne bi bilo ugovorov, da glasovanje zaradi kakšnih napak ni mogoče. Če nihče ne nasprotuje, bomo prešli na odločanje. Najprej na prekinjeno 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. Prosim za pozornost v dvorani. Kolega Vnučec je predlagal sklep, ki se glasi: "Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru predsednika vlade na poslansko vprašanja Bogomirja Vnučca o ukrepih vlade zoper revščino in vse večje razslojevanje prebivalcev Slovenije." Prosim da glasujete o tem predlogu sklepa. Glasujemo o predlogu sklepa. 49 navzočih, 14 za in 32 proti. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 32.]] Predlagani sklep ni bil sprejet. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA STANOVANJSKEGA ZAKONA. Odločali bomo o vloženih amandmajih. Najprej bomo kolegice in kolegi glasovali o amandmaju poslanskega kluba LDS ter poslanskih skupin ZLSD, SLS in DeSUS k 27. členu. Možna je kakopak vedno tudi obrazložitev glasu. Počakal bom toliko, kolikor bom ocenil, da je potrebno, da bi ugotovil, ali se želi kdo prijaviti. Prosim pa, da ste tudi vi na to pozorni in da ne dvignete rok prepozno in to sredi glasovanja, ki ga je potem potrebno prekiniti. Glasujemo o amandmaju poslanskega kluba LDS ter poslanskih skupin ZLSD, SLS, in DeSUS k 27. členu. Prosim. 51 navzočih, 46 za in 4 proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 4.]] Ta amandma je bil sprejet. K 28. členu imamo dva amandmaja. Oba vlaga poslanska skupina SMS. Pardon, najprej bomo glasovali o amandmaju vlade na amandma poslanske skupine SMS k 28. členu, potem pa še o amandmaju poslanske skupine SMS k 28. členu. Lahko odločimo najprej o amandmaju vlade na amandma poslanske skupine SMS. Glasujemo. Prosim za pozornost. Glasujemo najprej o amandmaju vlade na amandma poslanske skupine SMS. 54 navzočih, 45 za in 5 proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam da je sprejet. Tako sedaj lahko odločimo tudi o amandmaju poslanske skupine SMS k 28. členu. Glasujemo. Prosim za pozornost. 51 navzočih, 45 za in 2 proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je člen sprejet. Pri 31. členu imamo najprej odločanje o amandmaju vlade na amandma poslanske skupine Socialdemokratske stranke in potem tudi amandma poslanske skupine Socialdemokratske stranke k 31. členu. Najprej glasujemo o amandmaju vlade na amandma poslanske skupine Socialdemokratske stranke. 55 navzočih, 49 za in 5 proti. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Tako lahko odločimo o amandmaju poslanske skupine Socialdemokratske stranke k 31. členu. Glasujemo. 56 navzočih, 52 za in 2 proti. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prosim za pozornost v dvorani! Mir! Pri 33. členu imamo amandma štirih poslanskih skupin. Odločamo o amandmaju štirih poslanskih skupin k 33. členu. 58 navzočih, 50 za in 5 proti. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da smo ta amandma sprejeli. K 41. členu imamo amandma poslanske skupine Nove Slovenije. 41. člen in amandma poslanske skupine NSi. Lahko glasujemo? Prosim! 59 navzočih, 18 za in 37 proti. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. V dopoldanskem delu seje smo bili obveščeni, da je k 35. členu vložen le amandma pod točko 1 iz pregleda, amandma pod točko 2 pa je vložen k 46. členu. Imamo torej amandma poslanske skupine Nove Slovenije k 45. členu. O njem odločamo. 61 navzočih, 16 za in 40 proti. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. K 46. členu imamo amandma poslanske skupine Stranke mladih. O tem amandmaju odločamo. 60 navzočih, 16 za in 43 proti. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. K 47. členu imamo amandma štirih poslanskih skupin. Odločamo o amandmaju štirih poslanskih skupin k 47. členu. Prosim za pozornost! Smo pri 47. členu in amandmaju štirih poslanskih skupin. 62 navzočih, 54 za in 3 proti. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. K 52. členu imamo amandma poslanske skupine Nove Slovenije. O njem glasujemo. Prosim za pozornost, smo sredi glasovanja. Ni bil sprejet. 62 navzočih, 20 za, 38 proti. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 38.]] Amandma ni bil sprejet. Imamo amandma štirih poslanskih skupin k 62. členu. Odločamo o njem. Amandma je dobil zadostno podporo, 61 navzočih, 50 za in 9 proti. (Za je glasovalo 50.)(Proti 9.) Amandma je bil sprejet. Poslanska skupina Stranke mladih vlaga amandma k 75. členu. Odločamo o njem, smo sredi glasovanja. 63 navzočih, 8 za in 50 proti. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da ni dobil potrebne podpore. Imamo amandma dveh poslanskih skupin Socialdemokratske stranke in Nove Slovenije k 87. členu. Glasujemo o tem amandmaju. Smo pri 87. členu in sredi glasovanja. 63 navzočih, 20 za, 40 proti. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 40.]] Amandma ni bil sprejet. Pri 91. členu imamo vložen tako amandma štirih poslanskih skupin kot tudi amandma poslanskih skupin SDS in Nove Slovenije. Če bo sprejet amandma poslanskih skupin LDS, ZLSD, SLS in DeSUS, potem bo postal amandma dveh poslanskih skupin brezpredmeten. Najprej bomo odločali o amandmaju štirih poslanskih skupin k 91. členu. Glasujemo. 61 navzočih, 46 za in 14 proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 14.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet in da je s tem postal predlog dveh poslanskih skupin SDS in NSi brezpredmeten. Enako opozorilo bo veljalo v primeru 92. člena, le da bo tokrat postal brezpredmeten amandma štirih poslanskih skupin, če bo sprejet amandma poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim, kolega Sok, obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine ali v osebnem imenu?
Hvala za besedo. Jaz umikam naš amandma.
Poslanska skupina umika amandma Nove Slovenije. Samo da še enkrat ugotovimo, ali je sploh mogoče pred samim glasovanjem umakniti amandma ali je pa treba o njem ponovno odločiti. Samo za hip bom [[...]] 131. člen poslovnika določa, da bi morali, če bi tako hoteli, amandma umakniti do konca razprave, tako da o njem moramo odločati. Najprej bomo glasovali o predlogu poslanske skupine Nsi k 92. členu. Glasujemo. Navzočih 60, 14 za in 43 proti. Ni dobil potrebne podpore. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 43.]] Amandma ni dobil podpore. Tako lahko odločimo o amandmaju štirih poslanskih skupin k 92. členu. Glasujemo. Smo sredi glasovanja o amandmaju štirih poslanskih skupin k 92. členu. Ta je dobil podporo. Navzočih 59, 48 za in 3 proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 3.]] Amandma je dobil podporo. Iste štiri poslanske skupine vlagajo amandma tudi k 95. členu. O tem odločamo. Glasujemo o amandmaju štirih poslanskih skupin k 95. členu. Prosim za pozornost in mir v dvorani. Smo sredi glasovanja. Navzočih 57, 44 za in 11 proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je predlog dobil potrebno podporo. Imamo dva amandmaja, ki sta vložena k 101. členu. Če bo amandma poslanskih skupin SDS in NSi sprejet, bo postal brezpredmeten amandma poslanskih skupin LDS, ZLSD, SLS in DeSUS. Glasujemo najprej o amandmaju poslanskih skupin SDS in NSi k 101. členu. Prosim. Navzočih 65, 22 za in 41 proti. Ta predlog ni dobil potrebne podpore. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 41.]] Amandma ni dobil podpore. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin LDS, ZLSD, SLS in DeSUS. Glasujemo. Ta amandma je dobil potrebno podporo. Navzočih 65, 49 za in 15 proti. Imamo vložene štiri amandmaje k 105. členu in po vrsti, kot so označeni v pregledu amandmajev, bomo tudi glasovali o njih. Najprej o amandmaju vlade na amandma poslanske skupine SDS k prvemu odstavku 105. člena. Glasujemo. Navzočih 66, 55 za in 10 proti. Ta predlog je dobil potrebno podporo. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 10.]] Predlog je dobil podporo. Sedaj odločamo o amandmaju poslanske skupine SDS k prvemu odstavku 105. člena. Glasujemo. Navzočih 65, 61 za in 2 proti. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti 2.]] Dobil je potrebno večino. Poslanska skupine SDS je k četrtemu in petemu odstavku 105. člena vložila amandma, pri čemer v delu amandmaja k petemu odstavku ne gre za spremembo petega odstavka, temveč gre za novi peti odstavek. Lahko odločimo. Prosim. Ta predlog ni dobil potrebne podpore. Navzočih 65 navzočih, 21 za in 43 proti. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlog ni dobil podpore. In še zadnji amandma štirih poslanskih skupin k 105. členu. Glasujemo. 60 navzočih, 48 za in 9 proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je predlog dobil potrebno podporo. Imamo tri amandmaje k 105.a členu, vse tri je vložila poslanska skupina Socialdemokratske stranke. Glasovali bomo po vrsti, kot so predlogi oziroma amandmaji, navedeni v pregledu. Najprej glasujemo o prvem amandmaju poslanske skupine SDS k 105.a členu. Glasujemo. 60 navzočih, 18 za in 40 proti. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Glasujemo o drugem amandmaju poslanske skupine Socialdemokratske stranke k 105.a členu. 62 navzočih, 20 za in 40 proti. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Zdaj glasujemo še o tretjem amandmaju iste poslanske skupine k 105.a členu. 57 navzočih, 18 za in 38 proti. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da tudi ta amandma ni dobil potrebne podpore. Imamo tudi 105.b člen in dopolnilo štirih poslanskih skupin. O njem glasujemo. Prosim za pozornost! Smo pri glasovanju o amandmaju štirih poslanskih skupin k 105.b členu. 58 navzočih, 44 za in 10 proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma dobil potrebno podporo. K 106. členu imamo vložen amandma istih poslanskih skupin. Glasujemo o amandmaju poslanskih skupin LDS, ZLSD, SLS in DeSUS k 106. členu. 63 navzočih, 45 za in 12 proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Gremo k 109. členu, h kateremu vlagajo amandma iste poslanske skupine. Odločamo o amandmaju štirih poslanskih skupin k 109. členu. Glasujemo. 63 navzočih, 41 za in 9 proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Smo pri 112. členu in amandmaju poslanske skupine Nove Slovenije. Glasujemo. 67 navzočih, 23 za in 40 proti. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni dobil potrebne podpore. Štiri poslanske skupine vlagajo amandma k 118. členu. Glasujemo. Glasujemo o amandmaju štirih poslanskih skupin k 118. členu. 60 navzočih. 42 za in 7 proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 7.]] Amandma je bil podprt. K 118.a členu vlagajo iste štiri poslanske skupine amandma. Odločamo o tem amandmaju. Odločamo o amandmaju štirih poslanskih skupin k 118.a) členu. 58 navzočih, 43 za in 5 proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 5.]] Amandma je sprejet. Iste štiri poslanske skupine vlagajo amandma tudi k 119. členu. Odločamo o tem. Glasujemo o amandmaju štirih poslanskih skupin k 119. členu. 59 navzočih, 49 za in 5 proti. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 5.]] Amandma je dobil zadostno podporo. K 120. členu je vložila amandma poslanska skupina Socialdemokratske stranke. Odločamo o amandmaju poslanske skupine SDS k 120. členu. Glasujemo. Prosim za pozornost in mir v dvorani. Smo sredi glasovanja. Mir v dvorani! 120. člen, amandma poslanske skupine SDS. 63 navzočih, 18 za in 44 proti. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 44.]] Ni dobil potrebne podpore. Štiri poslanske skupine so vložile amandma k naslednjemu, 121. členu. O njem bomo odločali. Odločamo o amandmaju štirih poslanskih skupin k 121. členu. Glasujemo o amandmaju štirih poslanskih skupin k 121. členu. 56 navzočih, 39 za in 15 proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 15.]] Dobil je potrebno podporo. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS in NSi k 135. členu. Odločamo. Odločamo o amandmaju teh dveh poslanskih skupin, ki je bil vložen k 135. členu. 60 navzočih. 14 za in 44 proti. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 44.]] Ni dobil potrebne podpore. Isti dve poslanski skupini sta vložili amandma tudi k 136. členu. Glasujemo o amandmaju poslanskih skupin SDS in NSi k 136. členu. 56 navzočih, 16 za in 39 proti. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 39.]] Amandma ni dobil potrebne podpore. Isti dve poslanski skupini vlagata amandma k 137. členu. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SDS in NSi k 137. členu. 60 navzočih, 16 za in 42 proti. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 42.]] Amandma ni dobil potrebne podpore. Prosim, če je v dvorani mir med glasovanjem, da ne bi storili kakšnih postopkovnih napak. K 138. členu sta poslanski skupini SDS in NSi vložili amandma. O njem odločamo. 65 navzočih, 19 za in 43 proti. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 43.]] Amandma ni dobil potrebne podpore. 140. člen - imamo amandma poslanskih skupin SDS in Nove Slovenije. Imamo tudi amandma poslanskih skupin LDS, ZLSD, SLS in DeSUS. Odločali bomo najprej o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi k 140. členu. Odločamo. 61 navzočih, 21 za in 38 proti. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 38.]] Amandma ni dobil potrebne podpore. Zdaj glasujemo o amandmaju štirih poslanskih skupin k 140. členu. Prosim. 61 navzočih, 41 za in 14 proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 14.]] Amandma je sprejet, tako je predmeten tudi amandma k 154. členu, ki ga vlagata ti dve skupini. Predlagam, da najprej odločimo o 154. členu, potem se pa vrnemo k 145. členu. Torej odločamo o amandmaju poslanskih skupin LDS, ZLSD in DeSUS k 154. členu, tako kot imate v pregledu. Prosim za pozornost. 58 navzočih, 38 za in 13 proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 13.]] Ta amandma je bil sprejet. Zdaj se vračamo k 145. členu. Imamo vložena dva amandmaja, in sicer poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Najprej bomo glasovali o prvem amandmaju te poslanske skupine k 145. členu. Glasujemo. Glasujemo najprej o prvem amandmaju, tako kot je pred vami v pregledu. 60 navzočih, 18 za in 37 proti. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da je zavrnjen. Zdaj glasujemo še o drugem amandmaju iste poslanske skupine k 145. členu. 61 navzočih, 18 za in 37 proti. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 37.]] Tudi ta je zavrnjen. Poslanska skupina SDS je vložila amandma tudi k 146. členu. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine SDS k 146. členu. Mir v dvorani! 53 navzočih, 17 za in 35 proti. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 35.]] Ni dobil potrebne podpore. Štiri poslanske skupine so vložile amandma k 165. členu. Glasujemo o amandmaju štirih poslanskih skupin k 165. členu. Amandma je sprejet. 62 navzočih, 45 za in 10 proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Iste štiri poslanske skupine vlagajo amandma tudi k 166. členu. Glasujemo o amandmaju štirih poslanskih skupin k 166. členu. 52 navzočih, 35 za in 11 proti. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Počasi se bližamo koncu. Pred nami je še nekaj glasovanj, najprej o amandmaju istih poslanskih skupin k 167. členu. Glasujemo. 64 navzočih, 44 za in 12 proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Iste poslanske skupine vlagajo amandma k 168. členu. Glasujemo. 58 navzočih, 43 za in 8 proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prav tako te štiri poslanske skupine vlagajo amandma k 169. členu. Glasujemo. 63 navzočih, 42 za in 13 proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Gremo k 170. členu, kjer imamo dva amandmaja, najprej štirih poslanskih skupin in potem še dveh poslanskih skupin, SDS in NSi. Najprej bomo odločali o amandmaju štirih poslanskih skupin, LDS, ZLSD, SLS in DeSUS. Glasujemo. Kolega Sok, prosim. Obrazložitev glasu? Prosim. V imenu poslanske skupine? Prosim, kolega Sok, v imenu poslanske skupine Nove Slovenije.
Da mogoče malo preprečimo to monotono glasovanje in pritiskanje na tipke. Podprl bom amandma dveh poslanskih skupin k 170. členu, to pa zato, ker ta amandma na nek način rešuje bistvo 170. člena. Nelogično je, da v denacionalizacijskih stanovanjih lahko tudi tisti upravičenci, ki bi lahko plačali, glede na socialni kriterij, profitno najemnino, še naprej plačujejo neprofitno najemnino, medtem ko je lastnik po tem zakonu in po drugih predpisih primoran kot dober gospodar skrbeti za lastnino. To je, bi rekel, na nek način sprevržnost tega 170. člena. Če bi ta amandma bil sprejet, potem bi na nek način ta nelogičnost bila odpravljena, ne pa da po televiziji, ne vem, dva, tri dni nazaj gledamo, kako propada v denacionalizaciji vrnjena zgradba, lastnik pa nima sredstev, da bi to zgradbo lahko obnovil, v tej zgradbi pa prebivajo prebivalci. To je negospodarno obnašanje. To smo ministru hoteli obrazložiti že ob prejšnjih obravnavah in razpravah na odboru, ampak ni bilo posluha. Predlagam, da ta amandma podprete. Hvala lepa.
Prosim, kolega Jelinčič. Najprej bomo glasovali o amandmaju štirih poslanskih skupin. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Samo nekaj. V drugem amandmaju bi predlagal naj predlagatelji popravijo besedo "zahtevati" v besedo "zahteva", drugače je stavek nesmiseln. Hvala.
Opozarjate na redakcijski spremembo. Ni mogoče spreminjati sedaj v tej fazi, to bo mogoče storiti samo naknadno. Redakcijo bo opravila zakonodajna služba. Sedaj bomo prešli na odločanje. Najprej bomo glasovali o amandmaju štirih poslanskih skupin k 170. členu. Državni zbor je pripravljen za odločanje. Prosim, glasujemo o amandmaju štirih poslanskih skupin k 170. členu. Navzočih 65, 50 za in 9 proti. Ta amandma k 170. členu je sprejet. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 9.]] Ta amandma k 170. členu je sprejet. Sedaj glasujemo o amandmaju dveh poslanskih skupin SDS in Nove Slovenije k 170. členu. Prosim. Navzočih 64, 23 za in 34 proti. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 34.]] Amandma ni dobil potrebne podpore. Imamo še dva amandmaja. Enega k 192.a in drugega k 193. členu. Oba amandmaja so vložile poslanske skupine LDS, ZLSD, SLS in DeSUS. Najprej bomo odločali o njihovem amandmaju k 192.a členu. Glasujemo. Amandma je sprejet. Navzočih 65, za 43 in 16 proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 16.]] Amandma je sprejet. Sedaj imamo končno še odločanje o amandmaju štirih poslanskih skupin k 193. členu. Odločamo. Prosim. Navzočih 64, za 41 in 16 proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 16.]] Tudi ta amandma je sprejet. Kolegice in kolegi, ker so bili v tej obravnavi v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona sprejeti amandmaji k več kot eni desetini členov, bo zbor tretjo obravnavo predloga opravil na naslednji seji. Tako na podlagi tretjega odstavka 137. člena našega poslovnika sedaj zboru predlagam, da sprejmemo sklep: Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi Vlada Republike Slovenije. Glasujemo o tem predlogu. Glasujemo o predlogu, da za tretjo obravnavo vlada pripravi predlog zakona. Sklep je sprejet. Navzočih 64, 49 za in 10 proti. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 10.]] Sklep je sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Pri tretji točki, ki smo jo prekinili po razpravi v okviru druge obravnave predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih moramo sedaj odločiti o naslednjem predlogu sklepa: "Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki je v drugi obravnavi, ni primeren za nadaljnjo obravnavo." Odločamo o tem. Odločamo o predlogu sklepa, da predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih ni primeren za nadaljnjo obravnavo. 55 navzočih, 40 za in 11 proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 11.]] Sklep ni bil sprejet. Magister Drobnič, prav posebej sem bil pozoren, ali se boste prijavili k besedi dovolj zgodaj, pa se niste, tako da vam tudi med glasovanjem nisem mogel dati besede za obrazložitev glasu. Torej je bil sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in tudi današnje zasedanje prekinjam. Jutri ga bomo nadaljevali ob 10. uri. Vsem se zahvaljujem za navzočnost in potrpežljivost danes. Ob 10. uri jutri majsko sejo nadaljujemo z obravnavo točk, zvečer pa z odločitvami o njih. Želim zelo prijeten večer in na svidenje do jutri.