Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje, gospa ministrica, državni sekretar! Dobro jutro. Pričenjam z nadaljevanjem 24. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Franc [[Feri]] Horvat, Breda Pečan od 16. ure dalje in Milan Petek od 15. ure dalje. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SODELOVANJU DELAVCEV PRI UPRAVLJANJU, EPA 1063 - IV . Za razpravo imamo 3 ure in 40 minut. Predloga zakona je v obravnavo Zboru predložila Vlada Republike Slovenije in dajem besedo predstavnici Vlade, ministrici gospe Cotmanovi, za dopolnilno obrazložitev.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Najpomembnejši cilj predlaganih sprememb zakona je ureditev vprašanj sodelovanja delavcev v organih družb z enotirnim sistemom upravljanja, kar je začasno sicer uredil že Zakon o gospodarskih družbah. S sprejemom predlaganih sprememb in dopolnitev bo novelirani zakon uredil celotno sodelovanje delavcev pri upravljanju tako v dvotirnem sistemu kot v enotirnem sistemu upravljanja. Poleg tega predlog zakona vsebuje tudi najnujnejšo uskladitev z Zakonom o delovnih razmerjih in z Zakonom o prekrških. V povezavi z ureditvijo sodelovanje delavcev v organih družbe z enotirnim sistemom upravljanja predlagane spremembe sledijo sprejetim rešitvam iz 703. člena Zakona o gospodarskih družbah in jih v določeni meri, kjer je sprejemljivo, tudi nadgrajujejo. Izpostavljene rešitve so sicer predlagane v ustavno presojo, o čemer pa Ustavno sodišče še ni odločilo. Vlada, ki v celoti zavrača predloga pobudnika ustavne presoje, je mnenja, da je primerno in potrebno prenesti problematiko sodelovanja delavcev pri upravljanju v matični zakon in s tem razbremeniti statusno zakonodajo. V skladu s predlaganimi dopolnitvami se bo sodelovanje delavcev pri upravljanju v organih družb z enotirnim sistemom upravljanja uresničevalo preko predstavnikov delavcev v upravnem odboru in v komisijah upravnega odbora, lahko pa tudi preko predstavnika delavcev izmed izvršilnih direktorjev družbe. Upoštevaje zakonske rešitve, število predstavnikov delavcev v upravnem odboru družbe z enotirnim sistemom ne bo smelo biti manjše od enega predstavnika delavcev izmed vsakokratnih treh dopolnjenih članov upravnega odbora. Predlog zakona ob tem določa tudi pravico sveta delavcev, da imenuje predstavnika delavcev v komisije upravnega odbora in v komisije nadzornega sveta. Slednje predstavlja celo širitev pravic delavcev v primerjavi z rešitvijo Zakona o gospodarskih družbah. Po vzoru delavskega direktorja v upravi družbe je podobna pravica dana tudi delavcem v enotirnem sistemu upravljanja. Predlog zakona namreč določa možnost, da v primerih, ko ima družba več kot 500 delavcev, en predstavnik delavcev v upravnem odboru postane eden izmed izvršnih direktorjev, ki ga upravni odbor imenuje na predlog sveta delavcev. Poleg tega pa predlog zakona kot širitev pravic ponuja možnost za dogovor za izvršnega direktorja iz vrst predstavnikov delavcev v upravnem odboru tudi družbam, ki zaposlujejo manj kot 500 delavcev. Upoštevaje sprejeto rešitev iz Zakona o gospodarskih družbah, ki določa, da se določbe o sodelovanju delavcev v organih družbe v enotirnem sistemu upravljanja ne uporabljajo za majhne družbe, predlog sprememb zakona uvaja enako rešitev tako za družbe z enotirnim sistemom upravljanja kot tudi za družbe z dvotirnim sistemom upravljanja. Tu je treba izpostaviti, da že dosedanja ureditev omogoča sodelovanje delavcev v organih družbe z dvotirnim sistemom upravljanja, če družba ni izpolnjevala določenih pogojev, na primer, 500 zaposlenih. Seveda pa se lahko v posamezni majhni družbi, kakor jo določa Zakon o gospodarskih družbah, do 50 zaposlenih tudi drugače dogovorijo. Pomembno spremembo zakona predstavlja tudi širitev veljavnosti Zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju na samostojne podjetnike posameznike, ki so bili do sedaj izvzeti iz tega zakona. To dopolnilo je bilo vneseno v zakon upoštevaje tudi namen direktive, ki ureja obveščanje in posvetovanje v podjetjih z nad 50 zaposlenimi oziroma v obratih z nad 20 zaposlenimi in ob dejstvu odpravljanja omejitve zaposlovanja. Predlagane spremembe Zakona o sodelovanju delavcev so bile v času priprave usklajene s socialnimi partnerji v okviru Partnerstva za razvoj. Poleg tega pa je po opravljeni splošni razpravi in javni predstavitvi mnenj, razpravi na Komisiji Državnega sveta za družbene dejavnosti in na sami obravnavi na matičnem delovnem telesu prišlo še do nekaterih izboljšav in dodatnih uskladitev gradiva, poleg tega pa tudi do nekaterih za Vlado nesprejemljivih rešitev, zaradi česar Vlada kot predlagatelj zakona podpira vse amandmaje, ki sta jih skupno vložili poslanski skupini SDS in Nove Slovenije. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval tudi Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Brenčiča, za predstavitev poročila.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljam gospo ministrico z državnim sekretarjem in vas, kolegice in kolegi poslanci! Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za delo, družino, socialne zadeve in invalide je predlog predmetnega zakona obravnaval na 21. redni seji, 18.1.2007, kot matično delovno telo. Članice in člani odbora so kot gradivo za sejo odbora prejeli predlog zakona, mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, mnenje Komisije Državnega sveta za družbene dejavnosti, mnenje Gospodarske zbornice Slovenije, pripombe Zveze svobodnih sindikatov in obširne pripombe Združenja svetov slovenskih podjetij. Zakonodajno-pravna služba je v svojem mnenju opozorila predlagatelja, da je treba določbo 14. člena predlaganega zakona uskladiti z Zakonom o uvedbi evra, kar se je potem tudi zgodilo. Komisija Državnega sveta je v svojem mnenju predlog zakona podprla. Podprla pa je tudi dogovor med Ministrstvom za delo, družino in socialne zadeve ter Zvezo svobodnih sindikatov Slovenije o oblikovanju amandmajev k predlogu zakona. V dolgi in polemični razpravi je predstavnik Združenja svetov slovenskih podjetij opozoril predvsem na uskladitvena določila obravnavanega predloga zakona z Zakonom o gospodarskih družbah, ki vsebinsko močno presegajo svoj tovrstni namen in bistveno spreminja vsebino dosedanjih rešitev. V razpravi je tudi opozoril, da je predlog Zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju v nekaterih določbah terminološko zastarel in bi ga zato bilo potrebno smiselno korigirati. Nekateri člani odbora so navedenim trditvam oporekali, saj bi s širjenjem pravic lahko ogrozili konkurenčnost podjetij in posegli v avtonomijo medsebojnega dogovarjanja. Nekateri člani pa so menili, da bi moral zakon dati večjo možnost vpliva delavcev pri odločanju o rezultatih dela, kajti dobro medsebojno sodelovanje in obveščenost delavcev o ciljih in razvoju podjetja je osnova za dobro poslovanje, vzpostavitev medsebojnega zaupanja. Odbor je podprl amandmaje poslanske skupine Socialnih demokratov k 4., 5., dva k 6. in k 11. členu, odbor ni podprl amandmajev istega predlagatelja k 8., 12. in 13. členu. Amandma k 10. členu te iste poslanske skupine pa je postal s sprejemom amandmaja odbora kot svojega amandmaja brezpredmeten. Odbor pa je oblikoval svoje amandmaje k 2., 7., 10. in 14. členu, ki so vgrajeni kot ostali sprejeti amandmaji v dopolnjen predlog zakona. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Ker je zbor na 22. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. In prehajamo na razpravo o petih odprtih členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 29.1.2007. V razpravo dajem 1. člen in amandma poslanskih skupin SDS in NSi. Vidim, da nihče ne želi razpravljati. Potem bom odprl prijavo. Prosim, da se prijavite s pritiskom na tipko, če se še spomnite. Hvala lepa. Prva ima besedo gospa Pečanova. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Dober dan, kolegice poslanke in poslanci! Oglašam se zaradi amandmaja, ki ga je pravkar podpredsednik dal v obravnavo, poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke in Nove Slovenije k 1. členu Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju. Zdi se mi namreč neverjetno, da lahko samo z enim kar se da preprostim amandmajem spravimo ali bolje rečeno ohranimo v popolnoma neenakem položaju množico delavcev, ki so sklenili delovno razmerje v Sloveniji in pri samostojnem podjetniku v primerjavi z njihovimi tovariši in tovarišicami v sosednjem podjetju, ki je družba z omejeno odgovornostjo ali morda gospodarski zavod, ali delniška družba, ali pa pri samostojnem podjetniku celo v sosednji državi. Zakaj to trdim? Vse od leta 1993, ko smo sprejeli osnovno besedilo zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju, se že vleče to razlikovanje med delavci, ki delajo v gospodarskih družbah, in tistimi, ki so zaposleni pri samostojnih podjetnikih. Prvi imajo pravico do pobude in do odgovora na pobudo, do obveščenosti, do dajanja mnenj in predlogov ter do odgovora nanje, do skupnih posvetovanj z delodajalcem, do soodločanja in do zadržanja odločitev delodajalca brez kakršnekoli omejitve glede na število zaposlenih z aktivno volilno pravico v podjetju medtem ko delavcem pri samostojnih podjetnikih ta možnost ni bila dana. Pa je kakšna razlika med enimi in drugimi? Ali delavec pri samostojnem podjetniku manj prispeva k produktivnosti, poslovnemu uspehu, dobičku kot tisti v gospodarski družbi? Ali mi lahko kdorkoli od vas, ki ste vložili ta amandma, gospodje in gospe iz Nove Slovenije iz demokratske stranke Slovenije razloži, kakšna je razlika med delavko, na primer v tekstilni tovarni ali v neki strojni tovarni, ali v elektro tovarni, ki je v lasti treh ali štirih družbenikov, ali pa tisto, ki dela v tovarni, ki je v lasti enega samega lastnika, ki je toliko zvit, da se bo raje odrekel prednostim, ki mu jih prinaša organiziranost enoosebne družbe, samo da se bo rešil tečnarjenja delavk, ki želijo vplivati na dobro in uspešno poslovanje podjetja, ki si želijo ohraniti delovna mesta, v katerem si služijo svoj težko prigarani kruh. Prepričana sem, da ne veste za odgovor. Jasno, saj utemeljen razlog, ki bi lahko pojasnil to razlikovanje, ne obstaja. Zato vam predlagam, gospe in gospodje iz SDS in NSi, da umaknete ta amandma, saj vse preveč diši po paktiranju z različnimi navidez malimi podjetniki, ki želijo služiti brez kakršnegakoli nadzora tistih, katerih sadove dela pobirajo. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Kumer.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Tudi jaz na nek način predlagam predlagatelju tega amandmaja, da ta amandma umakne iz naslednjih razlogov. Najprej bom rekel nekaj načelnega, splošnega glede tudi na uvod, ki ga je imela spoštovana ministrica. Namreč, danes obravnavamo Zakon o sodelovanju zaposlenih pri upravljanju. Ne diskutiramo in ne sprejemamo zakona, ki se tiče lastnika kapitala ali tistih, ki so lastniki podjetij in družb. Torej, danes diskutiramo o tem, da damo neke določene pravice in možnosti za sodelovanju pri ustvarjanju vizije in prihodnosti nekih podjetij večini ljudi, ki so v nekem podjetju zaposleni. In ta amandma, če ga sprejmemo, po statističnih podatkih, s katerimi Ministrstvo za delo sigurno razpolaga, izločimo iz sodelovanja pri upravljanju podjetij med 35% in 40% zaposlenih v Sloveniji. Če pa bo trend šel še naprej glede razvoja malega gospodarstva in podjetništva in bodo ti večji sistemi, te večje družbe se delile na manjše ali umirale, potem pa pomeni ta procent še več. In zato sprašujem; za koga potem mi ta zakona sprejemamo. Ali za teh preostanek še 65% do 60% ljudi, in že smo naredili neenakopravnost, ko smo ostale izločili, ali predvsem za delodajalca? Zato bi še enkrat predlagal, da na nek način skušate od tega odstopiti. In še nekaj bi v zvezi s tem rekel. Malo sem razočaran glede na diskusijo, ki je bila na odboru, kjer je, mislim, da bila vsebinsko tehtna diskusija, in v tem vmesnem času do te seje Državnega zbora se je ministrstvo oziroma Vlada skupaj s strankami koalicije oziroma z dvema strankama koalicije dogovorila, da vse tiste stvari, ki so bile z večino sprejete na odboru, jih danes iz tega izloči. Se pravi, da gre nazaj na prejšnjo stanje. Tu bi še enkrat poudaril, da gre, po mojem, za nefer odnos, gre za nekorekten odnos, da vedno, ko diskutiramo in sprejemamo zakone na nivoju razmerja in odnosov med kapitalom in delom daje Vlada, daje to Ministrstvo za delo in socialo prednost kapitalu in lastniku kapitala, ne ščiti pa velike večine drugih, ki ta kapital ustvarjajo. Tukaj bi pričakoval, vsaj pričakoval od tega ministrstva in ljudi, ki delajo na tem ministrstvu, da bi dali večji poudarek tem ljudem.
Hvala. K besedi vabim gospoda Pojbič.
Spoštovani! Dejstvo, da danes govorimo o amandmajih, je posledica dejavnosti posameznih subjektov, ki so spreminjali prvotno besedilo novele zakona po tistem, ko je bilo usklajeno med socialnimi partnerji in potrjeno na ekonomsko-socialnem svetu. V amandmaju k 1. členu se dotikamo samostojnih podjetnikov, kjer skušamo njihov status in položaj urediti v skladu z evropsko zakonodajo in direktivami. Direktiva 2002/14/ES uporablja pojem podjetja, pojem podjetje pa je po mnenju zveze sindikatov širši, kot je samo družba in zadruga oziroma vsak subjekt, ki opravlja gospodarsko dejavnost, zato so na odboru predlagali dopolnitev 1. člena, da zakon velja za vse subjekte, ki opravljajo gospodarsko dejavnost. V praksi obstajajo samostojni podjetniki z več kot 100 zaposlenimi, ki pa trenutno ne morejo uveljavljati pravic iz Zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju. Zato je bil na odboru sprejet amandma, ki sledi zahtevam direktive ter odpravlja zakonsko nekonsistentnost in nedoslednost, s katerim se veljavnost zakona širi tudi na samostojne podjetnike posameznike. Vendar pa direktiva dopušča določitev praga za možnost uveljavljanja teh pravic, saj določa, da se uporablja za podjetja, ki zaposlujejo najmanj 50 delavcev, ali obrate, ki zaposlujejo najmanj 20 delavcev. Sprememba, sprejeta na odboru, postavlja vprašanje praga za oblikovanje sveta delavcev. Zato je treba prisluhniti tudi Gospodarski zbornici, Obrtni zbornici ter Združenju delodajalcev Slovenije, ki opozarjajo, da so sveti delavcev pomemben subjekt pri delovanju, predvsem pa pri napredovanju posameznih podjetij, vendar pa na drugi strani prinašajo, logično, stroške in obveznosti delodajalcem. Samostojnih podjetnikov ne gre enačiti z velikimi korporacijami, saj gre ponavadi za posameznike oziroma mikro podjetja, ki odgovarjajo s svojim osebnim premoženjem. Ker se s spremembami zakona pravice širijo tudi na zaposlene pri samostojnih podjetnikih posameznikih, podpiram amandma, da je primerno, da bi morali samostojni podjetniki posamezniki spoštovati določila tega zakona, če bi imeli najmanj 50 zaposlenih, in v primeru, da bi se tudi delavci dejansko odločili za oblikovanje sveta delavcev. Takšen amandma je tudi nekakšen kompromis, ki zaposlenim pri samostojnih podjetnikih daje možnost sodelovanja pri temeljnih nalogah, ki se jih dotikajo, hkrati pa amandma popolnoma ustreza namenu direktive, ki priporoča, da naj direktiva velja za delodajalce, ki zaposlujejo najmanj 50 delavcev. Zato bomo v Slovenski demokratski stranki podprli amandma, ki sta ga vložili Slovenska demokratska stranka in Nova Slovenija. Hvala.
Hvala lepa. In še gospod Brenčič, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. No, 1. člen tako novele kot osnovnega zakona daje koncept in namen zakona. Zato je zelo pomembno, kako se zakon kot tak zastavi v 1. členu. Ampak nekaj drugega želim povedati. Zakon o sodelovanju delavcev pri upravljanju je nastal veliko let nazaj. In eden največjih protagonistov ali podpornikov tega zakona je bil dr. Pučnik, ki je kot sociolog, kot zagovornik dobrih praks, bil vseskozi vzor. On je želel to dobro prakso, ki je bila dosežena v nemških podjetjih - in to ne glede, veste, na številčnost podjetja -, prenesti nujno v novo ekonomsko, gospodarsko situacijo tudi v naš sistem, da bi s tem vzpostavili večjo zaupanje, vzpostavili pripadnost med menedžmentom, med lastniki in delavci, da bi spodbudil to pozitivno klimo, ki je večji garant za uspeh podjetja kot vsa sebična nagnjenja novodobnih, številno moralo izprijenih podjetnikov, ki v silni šli po strašnem dobičku praktično postavljajo danes zaposlene oziroma tudi svoje delojemalce kot orodje. Zdaj te rabim, ne rabim te več, te odložim. Ampak mi smo ljudje, mi smo ljudje s svojo osebnostjo, s svojo dušo. In zato se jaz čudim, da že za podjetnika, kot je sedaj, ki ima 20 zaposlenih, moramo reči, da to ni ravno majhen podjetnik. Ni nič slabega, da bi tudi ta podjetnik imel eno pozitivno klimo v svoji hiši, ki bi mu dajala neko povsem drugačno dimenzijo enega sožitja in tudi sprejemanja kočljivih odločitev, če jih bi artikuliral s svojimi zaposlenimi kot pozitivno. In meni je žal, da s tem amandmajem želimo to popraviti oziroma se omejitev, kar smo dosegli na odboru skozi diskusije. Ne razumem pa predstavnikov delodajalcev za tako krčevito postavljanje na neko trditev, da to ogroža malega podjetnika, ki ima 49 zaposlenih, podvrženost podjetja temu zakonu oziroma spuščanje pravice, da delavci nekoliko soodločijo, da so pozitivna energija v podjetju, da bi ga to ogrožalo pri njegovi konkurenčnosti. Jaz vidim to v povsem drugačnem aspektu. Tako jaz sicer temu amandmaju - ne vem, s poslansko sem govoril, naj se sami odločijo. Jaz mu bom nasprotoval. Razumem po eni strani tudi male podjetnike, vendar tisti, ki ima pristen odnos biti podjetnik, ustvarjati, ustvarja tudi dobiček in s tem omogoča tudi svojim zaposlenim pozitivno eksistenco, da za tistega podjetnika tudi če ima 21 zaposlenih, je interes, da notranjo komunikacijo in svoje dobro in slabo deli s svojimi ljudmi v hiši, zato bom amandmaju nasprotoval. Hvala.
Hvala lepa. Vidim, da še želite razpravljati? Zato odpiram drugi krog. Prosim, da se prijavite. Gospa ministrica, vi pa z roko, če želite tudi vi kakšno besedo. Hvala lepa. Zopet ima prva besedo gospa Pečanova.
Hvala lepa. Moje vprašanje, ki sem ga zastavila kolegicam in kolegom v SDS-u, je dobilo točno takšen odgovor, kot sem pričakovala. Slišali smo večino obrazložitev, ki je bila napisana k amandmaju k 1. členu, kar pa ne samo mene, ampak nikogar v tej dvorani ne more prepričati zaradi tega, ker ni prav nobenega razloga, da bi lahko verjeli temu, da je edini razlog zakaj omejitev 50 delavcev pri samostojnem podjetniku, da je edini razlog to, kar je napisano v direktivi. V direktivi je namreč napisano tudi to, da se razmere na tem področju naj ne bi zaradi direktive poslabšale za delojemalce in tukaj je razumljivo, zakaj se 9. in 10. člen tega zakona ne spreminjata. Namreč po logiki stvari bi morali kolegice in kolegi iz SDS-a in NSi-ja vložiti potem tudi še en amandma ali dva amandmaja, ki bi spreminjala 9. in 10. člen tega zakona. Zakaj? Zaradi tega, ker z uvedbo meje 50 delavcev pri samostojnih podjetnikih pomeni, da sorazmerno veliko skupino ljudi v Sloveniji, delojemalcev, spravimo v neenak položaj, ki je sicer, bodimo pošteni, do sedaj bil tudi popolnoma neenak in jaz tukaj moram povedati, da 1993 leta, ko smo sprejemali ta zakon, bila sem zraven, smo že takrat predlagali, da bi tudi samostojni podjetniki ne bili izvzeti iz zakona, zaradi tega, ker je nelogično, zakaj delavec pri samostojnem podjetniku, kjer jih je 100 ali 50 ali 49, tako kot je slikovito povedal gospod Brenčič, ne bi smeli sodelovati pri upravljanju, če lahko delavci, ki jih je ravno tako 49 ali celo 10 manj v gospodarski družbi, ki je d.o.o. ali d.d., lahko sodelujejo pri upravljanju. Kje je tukaj kakšna logika in zdrava pamet? Zdrave pameti ni bilo 1993. leta, zdaj, leta 2006 po trinajstih letih, po evropski direktivi, po izkušnjah in dobrih praksah, ki jih vidimo v Evropski uniji - ogromno primerov je in dokazljivo in dokazano so učinki na uspešnost teh podjetij, kjer delavci soupravljajo, kjer imajo celo možnost postati skozi različne mehanizme solastniki teh podjetij, da je uspešnost teh podjetij nesorazmerno večja od tistih, kjer teh možnosti nimajo. Dokazano je in dokazljivo, da je v Združenih državah Amerike, ki veljajo za tipično neoliberalno državo, da je ogromno podjetij in korporacij, ki so v velikem deležu v lasti delavcev, kjer delavci soupravljajo ta podjetja, da je njihova uspešnost na trgu, njihova uspešnost pri pridobivanju prihodkov in dobička dosti večja, kot pa tam, kjer delavci te možnosti nimajo. Torej, je podleganje slovenskim podjetnikom, ki se prikazujejo, kot da so majhni podjetniki, ki hočejo razlagati, da delavci delajo napoto, kadar želijo soupravljati podjetje, da je to privlečeno za lase in da podlegamo nekim ljudem, ki enostavno ne želijo razvijati notranje podjetniške kulture, kjer tisti, ki predstavljajo človeške vire znotraj podjetja, in tisti, ki predstavljajo kapitalske vire znotraj podjetja, po njihovem mnenju ne morejo sodelovati pri upravljanju. To je nekaj neverjetnega. Jaz ne morem razumeti, od kje vam ideja, da so samostojni podjetniki nekaj posebnega v primerjavi z delniškimi družbami ali družbami z omejeno odgovornostjo. Ne vidim nobenega razloga; pri zadrugah velja isto, pri gospodarskih zavodih velja isto, samo samostojni podjetniki so nekaj posebnega. In zaradi tega me ne morete prepričati, da ste resno razmislili, ko ste vložili ta amandma, da ste enostavno verjeli nekaterim besedam nekaterih verjetno dokaj vplivnih subjektov samostojnih podjetnikov tukaj v Sloveniji. Verjamem, da ko boste do danes zvečer še razmišljali morda, jaz upam vsaj, o tej temi, da se boste premislili in da boste amandma v tem času umaknili. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Žnidaršič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica s sodelavcem, kolegice in kolegi! Mi ne bomo podprli tega amandmaja k 1. členu. Zaradi tega ne, ker mislimo, da je dobro to, kar je sprejel odbor po dolgi in polemični razpravi. Moram tudi povedati, da stališča, ki so bila izrečena na odboru s strani predstavnikov delodajalcev niso nujno tudi dejansko prepričanje mnenje in interes delodajalcev, ko gre za s.p. Moram povedati, da mi je podjetnik, ki ima manj kot 20 delavcev, rekel, da takrat, vedno znova, kadar pride v težave njegova firma, skliče delavce. In je povedal, da so ga nemalokdaj rešili iz problemov, ki so prihajali, ker sam ni opazil drobnih stvari, ki so na to vplivale. Rekel je, da če ne bi tako delal, da bi firma že zdavnaj pogorela, da bi šel v stečaj. Znali so se dogovoriti o podaljšanjem delu za določen čas, znali so se dogovoriti o nekaj nižjih dohodkih za prehodno obdobje, s tem, da je potem kompenziral razlike in podobno, hkrati pa je tudi vedno znova iskal njihova stališča pri oblikovanju in načrtovanju dela in proizvodnje v njegovi firmi za bodoče. Mislim, da ni nič narobe, če je nad 20 uvedeno delavsko predstavništvo in da to lahko, tako kot je povedal gospod Brenčič, zagotovo v razvitem svetu pomeni pozitivno vzdušje za ohranitev, za prosperiteto podjetja in seveda za korist delavcev na daljši rok, hkrati pa tudi podjetnika na daljši rok. Tako mi to podpiramo in tega amandmaja ne moremo podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Kumer.
Hvala za besedo. Še enkrat bi rad posebej izpostavil, da gre predvsem za to, da ne bi skušali mi uzakoniti s tem zakonom neenakost državljanov pred zakonom. Gre predvsem za tole. In drugo. To kar je sedaj tudi kolega Žnidaršič rekel na koncu, v teh podjetjih, predvsem ko gre za samostojne podjetnike ali pa za manjša podjetja, je res timsko delo skupaj z lastnikom, pa tudi če je to družinsko podjetje, še kako pomembno. In na drugi strani, če že so posamezni samostojni podjetniki, ki imajo 50, 100, 150 zaposlenih, potem poslušajte, razmislimo o nečem drugem; potem razmišljajmo, kako lahko ima en samostojni podjetnik glede na dejavnost, ki jo ima, seveda ta kontingent in se bo izogibal tudi, če ima nad 50 zaposlenih, tem zadevam, ki so opredeljene v tem zakonu o sodelovanju delavcev pri upravljanju. Še enkrat bi rad poudaril, gre predvsem za enakost in jaz mislim, da 20 zaposlenih je tista zgornja meja, do katere še lahko gre, naprej pa po mojem vzpostavljamo neenakost državljanov pred zakonom.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo mag. Cvikl.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Jaz mislim, da je diskusija o tem amandmaju ena od pomembnejših diskusij na tej seji Državnega zbora. Gre za to vprašanje, ali bomo vse, ki bi lahko izvajali nadzor v tej državi, preprosto ukinili. In jaz ne razumem republikanske politike SDS-a in Nove Slovenije, ki se je odločila za najbolj trdo varianto z oblikovanjem amandmaja. Slovenija pravi, da se bo razvijala samo tako, da bo povečevala dodano vrednost. Dodana vrednost se ustvarja v ekipah. In če seveda mislite, da s.p., recimo, v storitvah z visoko dodano vrednost ne bodo tega ustvarjali v nekem sožitju, dobrem sodelovanju z delavci, potem ne vem, kaj vas vodi pri vzpostavljanju pogojev za delo v tej državi. Verjamem in upam, da en od velikih možnosti Slovenije je ravno razvoj storitvene dejavnosti in storitvene dejavnosti z visoko intelektualno vrednostjo. In seveda, to so male skupine ljudi, deset, dvajset, trideset ljudi v različnih oblikah, tudi zaposleni pri, v narekovaju, "podjetnikih". In argumentacija Obrtne zbornice Slovenije spominja na tisto argumentacijo iz 60. let. Ampak ne v bivši državi, ampak 60. let, tam nekje na zahodu, kjer je bilo treba vse pravice ukinjati. In to je klasična republikanska politika. Najbolj pa seveda preseneča, ko človek pogleda razpravo na odboru in ko pogleda potem tudi na odboru dogovorjen tekst, da dve očitno najbolj trdi republikansko usmerjeni politični stranki danes priletita z amandmajem, z argumentacijo, češ, to je evropsko. Evropsko je še marsikaj drugega. Včeraj je gospod predsednik Vlade govoril, da ni evropsko imeti neodvisnega guvernerja. Evropsko je imeti družbo, v kateri Državni zbor najde pravo razmerje med tistimi, ki prispevajo k rezultatu nekega podjetja, in tistimi, ki morajo te tudi upoštevati v svojem delovnem procesu. In če jim ne daste možnosti, da sodelujejo pri upravljanju, oziroma jim ne želite dati možnosti, da sodelujejo pri upravljanju, ne vem, iz česa, mislite, da se bo v Sloveniji ustvarjala dodana vrednost. Iz česa? Iz konfliktov? Iz nadzora? Iz tega, da se bo na enem mestu odločalo o vsem? Zato seveda, spoštovani kolegi iz SDS, iz Nove Slovenije, poslanskih skupin, pravite, tu piše, Slovenske demokratske stranke, to je čista republikanska politika. Zato spremenite ime ali pa se zamislite, s kakšnim amandmajem prihajate in s kakšnimi argumentacijami - da je to evropsko. To ni evropsko. Sam bom seveda ta amandma zavrnil. In menim, da velja ostati pri določbah, kot so bile po dolgi razpravi vendarle dogovorjene na odboru, ne pa, da tako rekoč, potem ko je vse usklajeno, prileti dan pred sejo amandma, ki zadevo postavlja ponovno na glavo. Potem raje recite, da pač, ne vem, ne bomo imeli sej odbora, pa se bo kar tisti zakon, malo popravljen s sopisci, ki to delajo v nekaterih kabinetih, sprejel. Prosim in predlagam vam, da poslanci in poslanke ta amandma v nadaljnji razpravi zavrnete in tudi zvečer ne sprejmete. Hvala.
Hvala. K besedi vabim mag. Potrato.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, poslanke in poslanci! No, nekaj razlogov je, zakaj sem se oglasila k razpravi. Razpoznala sem se kot enega izmed tistih subjektov, ki so na Odboru za delo, družino, socialne zadeve in invalide omogočili tak 1. člen, ki je po moje edino sprejemljiv, da ne vgrajuje v zakon razlikovanja med zaposlenimi. Ko posameznik išče zaposlitev, verjetno ob vseh težavah, s katerimi se sooča na danes toliko opevanem fleksibilnem trgu dela, verjetno ne razmišlja, ali se bo zaposlil v gospodarski družbi ali pri samostojnem podjetniku in s tem zaščitil tudi morebiti po mnenju nekaterih pravice, ki bi morale biti pri gospodarskih družbah drugačne kot pri samostojnih podjetnikih. Sklicevanje na evropskost me pa spravlja v veliko zadrego. Ne razumem tistih [[...]]
Prosim malo posluha.
[[...]]od predsednika Vlade naprej, ki se pri svojih odločitvah in argumentacijah sklicujejo na evropskost. Ali jim pridevnik evropski pomeni geografski pojem ali jim pomeni to pridevnik, ki raste iz Evropske unije, ker v tej Evropi obstaja navsezadnje vsaj še eno veliko združenje, to je Svet Evrope, ki pa je dosti bolj občutljiv za človekove pravice in enakost pred zakonom kot v konkurenčnost in gospodarsko učinkovitost naravnana Evropska unija. Zato dovolite, da znova poudarim, ne vidim nobenega utemeljenega razloga, da bi bilo treba z amandmajem, ki so ga vložili poslanci največje koalicijske stranke z nekaterimi drugimi še, da bi bilo treba ta amandma podpreti in postaviti limit, ki je 2 - in pol - krat drugačen od tistega, ki ga je mogoče v Zakonu o gospodarskih družbah tudi najti. Tako se mi zdi, da je neznosna lahkost argumentacije, s katero prihajate do teh reči, pač odraz drugačnih pogledov na temeljne pravice delavcev in posledica velikega nezaupanja do zaposlenih. Temu sem bila priča ob sleherni razpravi na odboru, ko so se oglašali predstavniki različnih delodajalskih združenj in zbornic. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Barovič.
Hvala lepa. Jaz bom res zelo kratek. Poglejte, jaz se najprej vprašam, koliko podjetnikov pa je pri nas, ki ima 50 ali več delavcev. Ugotovim, da zelo malo. Drugič, zakaj potem takšen predlog - zato, da bi tisti - večina, ki ima manj kot 50 podjetnikov, želela utišati delavcev, kar je popolnoma logično, ne želijo komplikacij. Delodajalec ne želi komplikacij, delodajalec ne želi komplikacij, delodajalec ima 20, 30 ljudi, pravi, vi bodite tiho, poslušajte in ubogajte, če ne, vas vržem na cesto. To je dejstvo. In če bi bil resen namen amandmaja, po moji presoji, tako Nove Slovenije kot Socialdemokratske stranke, bi lahko namesto 50 napisali 20, pa bi bil resen namen. Jaz verjamem, da lahko pride do izkoriščanja posameznih delavcev in vsak pač čisto na pamet ne more "bluziti" in zahtevati nekih svoj pravic. Verjamem; ampak ne dati številko 50, pa ne se sklicevati na direktivo, če vsi dobro vemo, da je podjetij s 50 ali več toliko malo, da v bistvu vsem delodajalcem daste možnost, da bodo delavci tiho. Če je pa to socialni sistem, če je pa to pravičnost, potem se pa tudi jaz vprašam, če se pišem Barovič. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker vidim še zainteresirane, odpiram tretji krog. Prosim, da se prijavite. Prijava teče. Hvala lepa. Prva ima besedo gospa Žgajner Tavš.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, tudi spoštovani generalni sekretar na ministrstvu. Kolikor se spomnim, na matičnem delovnem telesu smo sprejeli amandma, amandma k 1. členu. Takrat ste, spoštovani vladni predstavnik, pritrdili kljub opozorilom nekaterih iz različnih strok ali inštitucij, ki so bili takrat prisotni, da samostojni podjetniki le ne sodijo v ta kontekst, ampak takrat ste vehementno rekli: "Ja", in takrat so vas podprli tudi vaši predstavniki - SDS, Nova Slovenija. Mislim, da vsaj eden izmed članov Nove Slovenije je na odboru nasprotoval, pa ste povozili! Tudi svojega člana. Danes omejujete. Jaz bi vseeno želela slišati mnenje, vaše mnenje, ker ste na odboru tako vehementno zagovarjali uvrstitev samostojnih podjetnikov v 1. člen tega zakona. Bodite toliko pošteni. Na matičnem delovnem telesu se je popravljal zakon. Jaz ne vem, ali ne veste, kaj počnete, ali pa zakone pišete in sprejemate kar tako. Bodite toliko pošteni in razložite, zakaj na matičnem delovnem telesu takšno stališče, 14 dni kasneje pa imate drugačno stališče.
Hvala. Besedo ima mag. Cvikl.
Jaz bi k moji razpravi prej dodal samo še to, da bi rad slišal mnenje Vlade. Rad bi slišal tudi mnenje Vlade, ki je, v narekovaju, najprej seveda Državnemu zboru, potem pa v sami razpravi "predlagala" nekaj popolnoma drugega. In rad bi slišal mnenje Vlade, zakaj je potrebno to, kar predlagajo poslanci vladajoče koalicije. Zakaj je to nekaj, kar Slovenija mora tako trdo zastaviti, in kateri interesi vas tukaj vodijo? Ali Slovenijo res vodijo samo še zasebni podjetniki?
Hvala. Besedo ima gospod Veršnik.
Hvala za besedo. Lep pozdrav tudi v mojem imenu. Spoštovane kolegice in kolegi! Mislim, da bi bilo potrebno v tej razpravi pogledati tudi malo nazaj. Pa bom sam tudi to storil. Samostojni podjetniki ali bolje rečeno v bivšem sistemu privatniki, obrtniki, skratka nekaj nebodigatreba, so tisti segment našega gospodarstva, ki je bil v zgodovini vedno tarča nekih pritiskov, nekih zapostavljanj tako s strani uradnih inštitucij kot samega družbenega sistema. Spoštovanje dobi šele v 90. letih, in to po tistem in v tistem času, ko so se veliki sistemi, nekoč naš ponos, sesuvali, padali kot domine. Takrat so nas ti, takrat že samostojni podjetniki po letu 1993 pravzaprav reševali; reševali zaposlenost oziroma pobirali nezaposlene, tiste, ki jih je propad industrijskih gigantov postavil na cesto. Nemalo je bilo tudi takih, ki so iz nemogoče situacije tudi sami postali samostojni podjetniki posamezniki. Njihov poslovni rezultat je uspeh dobrega gospodarjenja in zavesti, da odgovarjajo z vsem svojim premoženjem - ne pozabimo tega, z vsem svojim premoženjem. Tisti, ki so uspeli priti od enega, dveh, petih, desetih zaposlenih do večjega števila zaposlenih, so prav gotovo imeli ne samo v mislih, sam trdim, tudi v podzavesti, da samo zadovoljen delavec lahko daje zadovoljive, dobre rezultate. In ti so brez kakršnihkoli zakonskih opredelitev ali prisil bili sposobni delavce vprašati po počutju, po tem, kaj si želijo, po tem, kaj pričakujejo, tudi po eventualnem razvoju, po izboljšavah. Skratka, ti komunicirajo z ljudmi že danes, brez vsake prisile, sem prepričan. Seveda, med temi je tudi nekaj takih, ki so postali samostojni podjetniki zato, ker so pač dobili priložnost, jo izkoristili, in pri tem so, jasno, tudi delavci potegnili kratko, tako kot pri vseh ostalih d.o.o.-jih in industrijskih gigantih, skratka, pri vsem tem. To je pač normalen poslovni ciklus, ki se dogaja danes, ko nekatera podjetja umirajo, druga se rojevajo, skratka, ta ciklus se neprestano vrti. Ponovno bom rekel, vsako posiljevanje z nekimi zakonskimi spremembami je za samostojnega podjetnika posameznika nesprejemljivo. Mi smo se pač odločili in ugotovili, da je rešitev, ki je predlagana v amandmaju, skrajna meja še sprejemljivega, glede na naše, posebej poudarjam, specifične slovenske razmere. In jaz bom ta amandma seveda podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Kokalj.
Najprej replika kolegu Cviklu. Nova Slovenija vsekakor skrbi za to, kako se godi delavcem oziroma kako se jim bo godilo v bodoče v naši državi. Tudi javno smo večkrat izrekli kakšno kritiko na sindikat. V sami stranki imamo celo ustanovljeno delavsko zvezo, ker menimo, da bo v prihodnosti treba za to področje tudi malo bolj sistematično poskrbeti. Seveda pa nasprotujemo temu, da se zlorablja zastopanje delavcev v politične namene, kar smo doživljali preteklih 60 let. Amandma, ki pravzaprav uzakonja neko mejo v smislu zapovedi, ne prepovedi, je treba razumeti drugače kot nek zakon, ki z neko mejo prepoveduje nekaj. Ta amandma, ki določa nek predlog, neko številko, je treba vzeti - seveda, zakaj ravno 50, se lahko sprašujemo, zakaj ne 40, zakaj ne 60. To je vedno dilema, ko se postavlja meje. Vendar iz prakse in življenjskosti zastopanja delavcev, pri čemer je treba imeti obe zadevi v vidu, pravice in ustrezno stimuliranost delavcev kot tudi, jasno, gospodarsko učinkovitost podjetij. Vemo, da se Evropa vedno bolj nahaja v globalnem loncu izjemne konkurenčnosti, in če se bo pretirano ukvarjala s tem, kako se kdo v podjetju počuti, potem lahko izgubi vse. Zato je treba pač postaviti neko življenjsko mejo. Sam po občutku lahko rečem, nisem specialist za ta vprašanja, smatram, da je 50 tista meja, kjer lahko vodstvo nekega podjetja še normalno komunicira z delavci, ne da bi za to potrebovalo neko specialno strukturo. Če pa jo potrebuje, jo pa lahko ustanovi! Ta amandma tega ne preprečuje, ampak samo sili tiste, ki imajo več kot 50 delavcev, da pa morajo ustanoviti strukturo, ki omogoča zastopanje delavcev in jih vključuje v sistematično obveščanje in posvetovanje in tako naprej. Zato menim, da so bile vseeno malo prehude besede tistih, ki amandmaju nasprotujete. Še enkrat bom ponovil, ne gre za omejitev, ki bi nekaj prepovedovala, ampak omejitev oziroma številko, ki nekaj zapoveduje, in zato ne prepoveduje tistim, ki smatrajo, da bi vseeno lahko na nek sistematičen način zastopanost delavcev v svojih podjetjih uveljavljali tudi, če bo tak amandma sprejet. Zato bi predlagal, da bi se poskušali omejiti in argumentirati mogoče s številko, katerokoli že. Prej je nekdo rekel 20. Tudi 20 je treba utemeljiti. Ampak kot sem rekel, sam slišim s strani delavcev druge probleme, v bistveno večjih podjetjih v Sloveniji, kjer bi že sedaj morali imeti ustrezno zastopanost, pa ta zadeva očitno ne deluje najbolje. In mislim, da ta zakon tudi to zadevo nekoliko popravlja v tistih podjetjih, kjer res prihaja do problemov in kjer sindikati že dolgo ne opravljajo svoje funkcije, ampak skrbijo predvsem za svojo promocijo in promocijo določene politične, ne vem, se mi zdi večkrat mentalitete, ne pa toliko za pravice delavcev; tistih, ki si sami dejansko ne morejo pomagati in ki so obsojeni na nek kraj bivanja in na tista delovna mesta, ki so tam mogoča. Zato sam v tem amandmaju ne vidim neke radikalne, tako imenovane republikanske politike, ampak nek kompromis, med tem v kar Evropa in tudi Slovenija z njo vred mora iti nujno, v konkurenčno gospodarstvo in hkrati, jasno, mora skrbeti za komunikacijo s tistimi, ki to dodano vrednost ustvarjajo. To so delavci. In po mojem občutku je 50 sprejemljiva meja. Če bi bilo 10 gor ali dol - v redu. Ali pa, če bi bili zelo tehtni argumenti na podlagi nekih jasni analiz, zakaj nižja številka ali pa višja številka. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kokalj, vaš nastop sem razumel kot razpravo in ne kot repliko. Kajti, replicirati ne morete, ker še niste razpravljali. Nič hudega. Ima pa repliko sedaj mag. Cvikl.
Hvala lepa. Tako pač je po Poslovniku, ne zato, ker je podpredsednik kdorkoli. Poglejte, jaz pozdravljam to, da je bilo ravnokar povedano, da delo - dodajam seveda skupaj s kapitalom - ustvarja dodano vrednost. Repliciram pa tistim, ki pravite, da so v Sloveniji tako specifične razmere, da je potrebno iti drugače, na drugo pot, kot gredo tiste države v Evropi, ki iščejo konsenz v družbi. In to je temeljno vprašanje. Temeljno vprašanje je, ali bomo v Sloveniji ohranjali pravično družbo. In če hočemo imeti pravično družbo, moramo imeti pravično družbo tudi pri tistih podjetnikih, ki imajo pod 50 delavcev. In samo za to tukaj gre. Vi pač pravite, pravična družba - ja, ampak samo za tiste delavce, ki niso zaposleni pri, v narekovaju, "podjetnikih", ki imajo več kot 50 delavcev. To preprosto ne gre. Ustavne določbe o pravicah do soupravljanja, evropske norme, pač morajo veljati za vse v pravični družbi, je pa seveda konkurenčnost slovenskega gospodarstva mogoče dosegati na druge načine. Bom dal zdaj primerček, zaradi vaših odločitev boste zaprli eno tovarno, kjer velja soupravljanje, ki bi lahko delala neko vojaško oborožitev. In zdaj bodo posredniki s 5-6 zaposlenimi kupovali sestavne dele od podjetnikov z manj kot 50 delavcev. In zanima me, kakšna bo ta pravična družba, ko boste dali na cesto stotine Korošcev, potem boste pa v narekovaju, kako je že rekel gospod zadnjič, s "trdo prisluženim posredništvom" zaslužili 5-10%. Za to tukaj gre. In repliciram tem, ki govorite o specifični situaciji v Sloveniji. V Sloveniji situacija ni čisto nič drugačna kot kjerkoli drugje v Evropi, edina razlika je ta, da v Sloveniji trenutno s.p. obvladujejo Vlado.
Prosim, da se umirite. Replika je bila pač replika, mislim, da ni presegala okvirov. Besedo ima gospod Germič.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani sekretar, kolegice in kolegi! Kot danes lahko velikokrat spremljamo intervjuje uspešnih menedžerjev, uspešnih podjetnikov, pravzaprav ne poznam nobenega, ki ne bi na prva mesta postavljal pravzaprav ravnanje s človeškimi viri, s katerimi razpolaga to podjetje. Kaj govorijo ta sporočila? Ta sporočila prav gotovo govorijo o tem, da je seveda ravnanje s človeškimi viri v podjetju pravzaprav ključni element uspešnosti nekega podjetja. In ravnanje s človeškimi viri v nekem podjetju prav gotovo pomeni pogovore. Pogovore in sodelovanje pri tem, kako se upravlja in kako se seveda ravna v podjetju. Seveda so vloge različne, ampak prav gotovo se govori na način partnerskega odnosa pri vključevanju zaposlenih v pomembne odločitve. Tako nam govorijo uspešni menedžerji, ki jih lahko pravzaprav prebiramo v intervjujih ob različnih priložnostih. Mi smo nedavno tega zamenjali ministra tega ministrstva, torej Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, ki ni znal voditi dialoga; ki ni znal voditi dialoga med partnerji, da bi lahko sprejemali uspešne odločitve. In danes imamo vzorčni primer, na kakšen način naj sporočamo v podjetja, na kakšen način se bodo urejale te relacije med posameznimi akterji. In presenetljivo je, da to ministrstvo ponovno zagovarja nedialog. Torej, ustvarjanje različnosti med tistimi, ki bi morali nujno sodelovati. Jaz upam, da se ta praksa ne bo v tem ministrstvu nadaljevala, ampak tale zakon govori o tem sam po sebi. Veliko pripomb partnerjev, ki bi morali aktivno sodelovati pri pripravi tega zakona, prav gotovo govori o tem, da zopet tega dialoga ni. In ta način ravnanja prenašamo tudi med tiste, ki bodo morali skrbeti za to, da bodo poslovne odločitve najboljše. In zopet se srečujemo z načinom razmišljanja, da delavci želijo nekaj slabega, zaposleni v podjetjih želijo nekaj slabega in ovirajo podjetja pri njihovem razvoju, kot da si ljudje ne bi želeli zagotoviti varnih delovnih mest, kot da si delavci ne bi želeli zagotoviti dobro plačanih delovnih mest in klime v podjetjih, ki bo prijetna. Veliko se danes piše o "mobingu". O mobingu, o psiholoških pritiskih na delovnih mestih. Seveda to ni prijetna klima in tudi danes, ko arbitrarno postavljamo s 50 zaposlenimi odločitev o tem, da nekateri ne bodo imeli možnosti participirati pri obveščanju, pri sodelovanju, se mi zdi, da so ravnanja napačna. Jaz sem vedno bil proti temu, da moramo imeti v podjetjih neke poštne nabiralnike, kamor bodo lahko delavci dali svoje predloge. Ne, napačna oblika komunikacije, kajti tam potem ni bilo vzpostavljenih relacij med vodstvom podjetja in zaposlenimi, da bi lahko uspešno usklajevali predloge, pobude, ki so imele predvsem namen soustvarjati uspešnost tega podjetja. Zato se mi zdi ponovno pomembno, da razmislimo o tem, kar je bilo že usklajeno na matičnem odboru, da nadaljujemo to usmeritev in da seveda pri tem ne podpremo tega amandmaja, ki je danes tukaj na mizi. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Petana.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Da sem se oglasil, me je spodbodlo razmišljanje našega spoštovanega kolega iz prve vrste, ko je dejal, da argumentacijo Obrtne zbornice so iz 60. let vse obrazložili, kako se je to potem predstavljalo. Ampak vsekakor hočem povedati, da so argumentacije Obrtne zbornice nerelevantne. Lahko bi tudi rekli, da smo tako razumeli, da v Obrtni zbornici, ki zastopa interese svojega članstva, ne vedo, kaj delajo, ne vedo, kaj je za njih dobro. In to je tisto, kar se mi je porodilo, da lahko tudi sam zastavim vprašanje, kako lahko nekdo razmišlja, da v Obrtni zbornici ne vedo, kaj je za njihove člane dobro, ker tam nimajo padalcev, ampak so vsi tisti, ki imajo kapital, zato združeni v tej obrtni zbornici. Imajo zaposlene in vedo, kaj morajo narediti vsakega prvega, ko morajo najprej zagotoviti delo za vse te ljudi, in potem prvega izplačati plače za vse te ljudi, in to ne samo za en mesec, ampak mora razmišljati že vnaprej. In vi govorite, da oni ne vedo, kaj je dobro za njih. Veste, če imaš ti zaposlenih 49, bom pri tej meji ostal, 49 ljudi, se moraš še kako truditi vsak dan in več kot 8 ur na dan, zato da tem delavcem lahko priskrbiš najprej delo, potem pa da jim daš plačo. To ni enostavno. Ne vem, ali imate stike s temi ljudmi ali ne, zato kar takole reči, da oni ne vedo, kaj govorijo, ali pa da so njihove argumentacije iz 60. let. Oprostite! Dovolite, da vam preberem njihovo argumentacijo, da "bi bilo primerno upoštevati številne posebnosti samostojnih podjetnikov. Samostojni podjetnik odgovarja osebno s svojim celotnim premoženjem za poslovanje in dejavnost, v katero vlaga izključno on sam. Običajno gre za podjetja, ki nimajo svojih podpornih služb, kot so kadrovske, pravne, velikih tajništev in podobno." In še nekaj: "Na problematiko pri določanju tega praga opozarja tudi sama Direktiva 2002/14, ki v duhu evropskega prava in smernic o malih in srednjih podjetjih v preambuli točke 19 določa, da je namen direktive izogniti se kakršnimkoli administrativnim, finančnim in pravnim omejitvam, ki bi ovirale ustanavljanje in razvoj malih in srednje velikih podjetij, in zato kot kriterij priporoča, da direktiva velja za delodajalce, ki zaposlujejo najmanj 50 delavcev." To se pravi, ni slučajno tistih 50 kar tako izbrano. Še to bi omenil, ker sem omenil spoštovanega kolega iz prve vrste, če žalite že nas tule na svoji desni, da smo republikanci in ne vem, kaj vse, ampak vi mislite to v tistem negativnem smislu, tako vsaj zveni iz vaših besed, potem eventualno še razumem, da zmerjate nas, kolege. Ne razumem pa, da posredno, ko izjavljate, da so argumentacije zbornice iz 60. let, zmerjate tudi lastnike tega kapitala, ki se trudijo in zaposlujejo delavce. Tega pa enostavno ne razumem, s kakšno lahkotnostjo jih opredeljujete za nevedne. Vi pa seveda veste vse. Poleg tega pa samo mimogrede - proti zaključku grem - zadovoljen delavec je tisti, ki ima delo, redno delo, ki ima redno plačo, da ne naštevam vsega ostalega. To mora priskrbeti tisti, ki je lastnik kapitala, to je seveda lastnik s.p., ostalo bi pa bilo že tisto, gospod iz prve vrste, ko bi lahko rekli, da je iz 60. let. Važno je delo in plača. Poleg tega bi vas pa želel spomniti, ali ste mogoče kaj slišali o selitvi delovnih mest v Azijo. Poleg pravične družbe, ki je seveda naš cilj, tudi naš, se strinjam z vami, ampak malo pa šteje tudi konkurenčnost. In tisto Azijo, ki sem jo omenil, sem omenil ravno zaradi konkurenčnosti. To pa je povezano z delom, redno plačo, ki je pogoj za zadovoljnega delavca. Ne vem, ali je primerno, da omenim, da pri teh svojih stališčih niste ravno trdni, saj v enem mesecu spremenite svoje stališče. Danes lahko slišimo, kako ste zamenjali ministra, ki pokriva to področje, ampak kolikor se jaz spomnim, ravno tisti, ki ste danes to omenili, ste takrat ministra zagovarjali, če se prav spomnim. Potem morate ostati pri istih stališčih. Ne trdim, da je eno ali drugo stališče pravilno, samo v enem mesecu zamenjati stališče okoli in okoli, to pa tudi ni v redu meče slabo luč na vašo verodostojnost in v vaših trditvah. To se pravi, lahko bi rekli, tako kakor veter piha, tako kot mi ustreza, takšna so pa moja stališča. Hvala lepa.
Hvala lepa. Samo dva opomina oziroma dve želji. Prvo, poskušajte ostati znotraj amandmaja. Razprava je segla širše. In drugič, zavedajte se, da je dojemanje pridevnikov subjektivno, zato jih skušajte uporabiti s čim manj čustvenega ali drugačnega naboja. Repliko ima mag. Cvikl.
Hvala lepa. Najprej, očitno nerazumevanje. Jaz nisem govoril o stališčih Obrtne zbornice kot o stališčih iz 60. let, ampak sem govoril o razvoju gospodarskih družb z veliko konflikti v 60. letih, ki so potem marsikje, predvsem v skandinavskih državah, vodile k nekim dogovorom o soupravljanju. To, kar je kolega iz prve vrste razlagal, je popolnoma drugačno razumevanje družbe. Jaz sem govoril o tem, da verjamem, da Slovenija lahko napreduje samo, če bomo ustvarili visoko dodano vrednost. Visoko dodano vrednost se pa ne ustvarja več na način, da lastnik kapitala najde delo in ga zjutraj prinese v službo. Ne. Visoka dodana vrednost se ustvarja v storitveni dejavnosti tako, da vseh 10, 20, ali 30 deluje na trgu, bodisi v svoji storitveni dejavnosti, v dogovoru z lastnikom je vsak nosilec posla običajno nagrajen in želi soupravljati, sodelovati pri delu. Veste, razlika je v tem, da jaz razumem, da v Sloveniji želimo izgraditi pravično družbo, v kateri bomo ustvarjali visoko dodano vrednost. Včasih sem mislil, da želite ustvarjati Slovenijo doo., sedaj pa vidim, da želite ustvariti Slovenijo sp. In to je problem amandmajev in to, kar se izraža skozi, imenujemo ponovno republikansko politiko. To je klasična republikanska politika. Kapitalu dati čim več, kar pomeni čim nižje davke za čim bolj bogate, delavcem in tistim, ki soustvarjajo zmanjšati, pravice, potem pa nadzorovati. Potrebno je nadzorovati, da se ne bi slučajno kdo spuntal. To je nesvobodna družba, to je nepravična družba in jaz upam, da bomo predvsem nadgrajevali to, kar je v Evropi dobrega, ne pa se zaradi tega, ker je baje, konkurenca iz Azije - in ta konkurenca iz Azije je -, in konkurenci iz Azije se ne upirate s tem, da boste zmanjševali pravice delavcem, ampak ustvarjate pogoje, da bodo ljudje ustvarjali višjo dodano vrednost. To pa ne delate z ukrepi omejevanja pravic, ampak soupravljanjem kot načinom iskanja boljših rešitev za delovni proces. Ali se že slišali, da v resnejših podjetjih je namen soupravljanja predvsem poiskati notranje rezerve, poiskati boljše oblike dela, ker tisti, ki je lastnik kapitala in išče posel okoli, ko vi pravite pride zjutraj z delom v službo, pač preprosto ne ve, kje so potencialne pomanjkljivosti. No, in gospod iz prve vrste, očitno ste me napačno razumeli, pravična družba ni družba [[...]]
Tri minute so potekle.
Zaključujem. [[...]]ni družba, v kateri se nadzoruje vsakogar, ki malo drugače misli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janc.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovani sekretar, kolegice in kolegi! Najprej me moti to, kar bom uvodoma rekel, da mi je žal, da niso to stvar obdelali na delovnem telesu, na odboru, pravočasno se usedli skupaj, našli eno optimalno rešitev in bi tam te stvari pripravili, uskladili in verjetno dokaj olajšali delo Državnemu zboru. Žal do tega ni prišlo, z nekim zamikom, ne nazadnje tudi v koaliciji tega soglasja ni in to ni najboljša praksa za prihodnje tovrstno obravnavanje zadev amandmajev, ki jih imamo danes v Državnem zboru. Toliko malo kritike vsem, enim in drugim. Drugo moje stališče glede tega, kar je bilo že povedanega v Državnem zboru, menim, da slovenskega podjetnika ta amandma niti dosti ne prizadane. Dober, uspešen, dobro ve, kako se komunicira z delavci, kako dosega dobre rezultate, dobiček, da plača uspešno svoje delavce, ga ta številka 50 ali 20 ali 60 niti, po mojem, kaj dosti ne prizadane. On dobro ve, kako se služi svojemu poslu, da doseže svoj cilj. Vsi pa niso takšni, so pa tudi drugačni in za tiste verjetno poskušamo neke meje postavljati. Dvomim, da je bila narejena analiza za 50, ali je zdaj to tista optimalna številka, ki bi dala [[..]] [[nerazumljivo.]] [[...]]To pa je tisto, ki sedi, ki pije vode. Verjetno ni bila, to je bila malo "na prst", mogoče v sodelovanju z Obrtno zbornico, določena neka številka, ki pove neko približno mejo, ki bi lahko do tukaj, naprej pa ne. Ampak vendarle, to mi toliko niti ne pomeni, bolj pomembno mi je to, da bi vendarle lahko to vprašanje, ki je po mojem kar lahko pomembno za nekatere, škoda in žal mi je, da ga nismo uskladili pravočasno in primerno, vendarle pa vem, da iz prakse življenja, da številka 50 je lahko prava, lahko ni, ampak o tem ne bom sodil zdaj jaz. Še enkrat povem, pomembno mi je to, da mi postavljamo okviru, slovenski podjetnik se bo pa v tem okviri že dobro znašel. In nič me ne moti, da ima Slovenija veliko sp., hvala bogu, da jih ima in to je dobro za Slovenijo in to je dodana vrednost zagotovo. In ta majhna podjetja znajo, obvladajo zelo dobro in ne nenazadnje, če se karkoli komu zgodi, ki ima 20, 30 zaposlenih ni tako hudo, kot tisti pride, ki ima 500 in več zaposlenih. In iz tega vidika bi si želel še več s.p.-jev v Sloveniji in je čisto dobro, da družba ima, da Slovenija to ima, kajti praksa iz okolja, iz katerega prihajam, je to rešilo slovensko brezposelnost in dodano vrednost in gospodarsko rast. In to je tisto, kar je Sloveniji lahko v ponos in zadovoljstvo, in upam, da bo v bodoče še veliko takšnih, država jim pa mora tukaj pomagati, stati ob strani, ne delati problemov na tej poti, dajati pozitivno zakonodajo in jim omogočiti, da se bo lahko še hitreje in boljše razvijala, oni pa zelo dobro vedo, kako se poslu služi, in mi jih ne bomo učili, zagotovo ne, ker sami to stvar obvladajo boljše kot mi v Državnem zboru. Zato okoli te številke, mislim, da me toliko niti ne zbadajo, ali je to 20 ali 50, ker s tem ne bomo omejevali enega ali drugega, kajti dobrega slovenskega podjetnika ne bo motilo ne 20, ne 50, ne 60, ampak bo stvar peljal tako, kot je treba, v korist svojega podjetja, svojega donosa, dobička in nenazadnje spoštovanje zakonodaje, ki jo sprejemamo v Državnem zboru, in ji bo tudi sledil, mi pa mu smemo na tej poti stati ob strani in pomagati kot družba, da bodo uspešni. Zato mi bolj kritika leti v tisti moj uvod, zakaj nismo dobili pravočasno, pred sejo Državnega zbora, na samem odboru delovnega telesa, skupaj s koalicijo in bi bila zadeva danes bistveno lažja. Hvala.
Hvala lepa. Verjetno nimate replike, gospod Brenčič. Replika? Ja, prosim.
Hvala lepa. Poglejte, delovno telo je v skladu s Poslovnikom tisto, na katerem se morajo artikulirati različni argumenti, različni dokumenti in različni pogledi. In jaz kot predsedujoči tega delovnega telesa sem krepko poskrbel na tokratni seji, kolega Janc, da se je vse to dogajalo, celo zato sem pridobil etiketo, da želim ta zakon privatizirati oziroma da imam neko posebno simpatijo za združenje v svetu delavcev, ampak navsezadnje tudi na delovnem telesu je potrebno na podlagi različnih pogledov, dolgih razprav sprejeti odločitev! In mi smo jo sprejeli in delovno telo je do 1. člena zavzelo tak vsebinski odnos, ki ga nosi dopolnjen predlog zakona. Kaj drugega na delovnem telesu nismo mogli doreči in trdim, da smo zelo korektno in vsestransko vodili razpravo in dopolnili predlog zakona, po mojem mišljenju kot predsedujočega, v smislu, da je zakon boljši, kvalitetnejši glede na njegov namen. Hvala.
Hvala lepa. Za besedo je prosil gospod državni sekretar Štrovs. Prosim.
Spoštovani! Prej je bilo nekajkrat omenjeno ministrstvo in posredno tudi Vlada v zvezi s tem amandmajem, češ da spreminjamo stališča. Pri tem moram povedati to, da dolžnost ministrstva je, da zagotavlja uskladitev našega pravnega reda z evropskim pravnim redom. Zato moramo slediti direktivi o posvetovanju in sodelovanju delavcev pri upravljanju; in tu smo ugotovili neko pomanjkljivost v zvezi s samostojnimi podjetniki posamezniki, ki prej niso bili pokriti. Prvotna rešitev je bila takšna, da smo rekli, da naj bi te dolžnosti veljale za vse samostojne podjetnike posameznike. Vendar direktiva dopušča širok okvir in celo priporoča, da se določijo te oblike formalnega sodelovanja delavcev pri upravljanju za podjetja, ki imajo vsaj 50 zaposlenih, oziroma za obrate, ki imajo več kot 20 zaposlenih. To priporočilo je primerno upoštevati in zaradi tega Vlada podpira amandma, ki sta ga dali dve poslanski skupini. Pri tem moram še to povedati, da zakon tako, kot je napisan, tudi z omejitvijo, da se uporablja z vsemi, tudi prekrškovnimi določbami za samostojne podjetnike, ki imajo vsaj 50 zaposlenih, to velja kot obveza v primerih konflikta. Če pa delodajalec in delavci v manjših podjetjih ugotovijo, da je skupen interes, da se posvetujejo, da sodelujejo v vseh konkretnih vprašanjih, potem jim pa tega zakon nikakor ne preprečuje. In vse to, kar smo prej slišali o tem, o dobrih plateh sodelovanja med delodajalci in delavci, drži. Samo s pretnjo kazni, ki je tu navedena in tudi tako majhna, in s pretnjo sodnih postopkov pa nalagamo vsakemu delodajalcu, da sprejme pobudo delavcev, da zahtevajo formalno udeležbo v organih opravljanja nadzora samo v primerih samostojnih podjetnikov, ki imajo vsaj 50 zaposlenih. Za druge bi bila to prehuda obremenitev. Hvala.
Hvala lepa. In še gospod Horvat. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! V poslanski skupini Nove Slovenije smo prepričani, da je v naši državi še veliko rezerve kar zadeva razvoja malih in srednje velikih podjetij. Seveda pa vsi tisti, ki tukaj sedimo, pa tudi tisti, ki iz kakršnihkoli razlogov danes manjkajo, pa smo seveda odgovorni, da za razvoj tovrstnih podjetij poskrbimo z ustreznim zakonodajnim okoljem. Mislim in sem prepričan, da nas tukaj čaka še veliko napora in veliko dela. Prav na področju podjetij malih dimenzij vidimo velik potencial za ustvarjanje vsesplošne blaginje v Republiki Sloveniji. Razvoj, prosperiteta podjetja, kakršnegakoli, je gotovo osnovana tudi na osnovi partnerskega odnosa med delodajalcem in delojemalcem. Če tukaj ni pravega partnerskega, če hočete, prijateljskega odnosa, potem ni "šans", da bo to podjetje v razvojnem smislu napredovalo. Seveda so formalne oblike tega odnosa, tega sodelovanja zapisane v zakonih. Veliko in po mojem mnenju še bolj pomembnih pa je neformalnih oblik in pameten delodajalec, pameten menedžer, pameten lastnik podjetja, se jih bo v veliki meri tudi posluževal. Na ta način se ustvarja tista zdrava pripadnost podjetju in če je ta na dovolj visokem nivoju, potem se za takšno podjetje ni bati. Direktiva Evropske unije s številko 2002/14, danes je bila že vsaj dvakrat prebrana, določa sicer minimalne pogoje za uresničevanje pravice delavcev do obveščanja in posvetovanja; in ta seveda velja za podjetja na ozemlju držav članic. Veliko je bilo govora o samostojnih podjetnikih. Če mi bo dovoljeno, gospod podpredsednik morda samo par besed v zvezi s tem in morda na čustveni osnovi; sam sem svojo mladost preživel kot sin obrtnika. Treba je povedati, da v tistih letih, ko sem jaz bil mlad, so obrtniki bili in tudi njihove družine neko nujno družbeno zlo. Kar zadeva štipendije, so me odslovili, še preden sem potrkal na vrata. Ampak hvala bogu, časi so drugačni, danes smo v Evropski uniji. Gotovo je nekaj tega razmišljanja, teh miselnih vsebin še ostalo, vendar bodo kmalu tudi te izginile. Oblikovanju sveta delavcev, to je treba povedati, sledijo tudi številne obveznosti delodajalca, ki se nanašajo na delovanje sveta delavcev in na pravice članov sveta delavcev. To je normalno, da to prinaša dodatne obremenitve delodajalcev, kar pa je v neposrednem nasprotju s predlaganimi reformami, ki naj bi šle v smeri administrativnega in stroškovnega razbremenjevanja. Še enkrat bi želel podčrtati to, kar je poslanski kolega, gospod Kokalj, izpostavil. Nikjer ne piše v tem amandmaju in v tem zakonu, da delodajalec ne bo smel ustanavljati sveta delavcev ali kakšne druge strukture, tudi če zaposluje 5, 10 ali 20 delavcev. Tu je postavljen pač nek prag 50, ki se nam zdi v poslanski skupini Nove Slovenije sprejemljiv, sledi evropski direktivi, evropskemu razmišljanju, in že zdaj napovedujem, da ga bomo enotno tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker vidim še nekaj dvignjenih rok [[...]]Replika, gospod Petan, ali boste počakali na naslednji krog? Dobro, odpiram ponovno prijavo, četrti krog. Prosim, da se prijavite. Hvala lepa. Prvi je mag. Cvikl.
Hvala lepa. Moje vprašanje Vladi Republike Slovenije je zelo enostavno: kaj ste delali dve leti? 29.1.2007 je bil posredovan amandma in vi zdaj pravite, da ta amandma podpirate. Zakaj niste te rešitve dali v zakon? In bi potem diskutirali mogoče v splošni razpravi o tej tako imenovani evropski rešitvi. Ne, vi daste neko, pod narekovaji, "splošno" rešitev, potem pa minuto pred dvanajsto v izogib resne diskusije, da imamo znotraj Vlade očitno samo dve stranki in ne štirih, daste in podpirate amandma. Rad bi videl, gospod državni sekretar, pisni sklep Vlade, ki podpira ta amandma. Govorim kot poslanec opozicije. Če upa poslanec vladajoče koalicije, pa bi to željo opredelil s pisno zahtevo, ker bi bilo zelo hecno, da vi zdaj v imenu Vlade tu govorite, kar sta rekli samo dve poslanski skupini. To je, se mi zdi, kar relativna novost. Zato bi si želel kot poslanec opozicije videti tisto mnenje. Če bi pa bil poslanec vladajoče koalicije, pa ne tistih dveh strank, bi pa to celo pisno zahteval od predsednika Vlade.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ljubeljšek.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Sam nisem član odbora, ki je obravnaval to problematiko, in verjamem, da je bila razprava na tem odboru konstruktivna. Danes poslušam to razpravo in želim povedati tudi svoje stališče in mnenjem ker imam kar nekaj izkušenj z delom v gospodarstvu in delom z ljudmi in z upravljanjem podjetij in s samoupravljanjem. Čudim se, koliko besed in kritik na predlagalce tega amandmaja od nekaterih kolegov, ki modrujejo, kako bo ta amandma zavrl, onemogočil uspešnost podjetja, če ne bodo delavci vključeni v upravljanje. In to poslušam od kolegov, ki še nikoli niso bili zaposleni v kakšnem podjetju, ki nimajo nikakršnih izkušenj. Uspeh podjetja, tudi majhnega sp., je odvisen tudi od marsičesa drugega kot soupravljanja, kakšna je strategija podjetnika, kako je razvojno naravnan, kako je to malo podjetje fleksibilno in kako se odziva na spremembe na trgu, kako sposobno je vodstvo in tudi kako so motivirani zaposleni. Motiviranost pa ima več načinov, na prvem mestu sigurno, kakšna je plača, kakšni so delovni pogoji, kako so vključeni delavci v procese stalnega izboljševanja poslovanja, tudi majhnega podjetja. Kakšna je inovativnost zaposlenih in kako so za to delavci in zaposleni nagrajevani in še kaj drugega. Lastnik podjetja - samostojni podjetnik, ki zastavlja za to podjetje vse svoje premoženje, je najbolj zainteresiran, da bodo zaposleni čim bolj motivirani. In če bo menil, jih bo tudi vključil v upravljanje. In ta amandma, ki ga jaz razumem, pomeni to, da je zakonsko predpisano nad številom 50, da je to zakonsko predpisano, pod 50 pa bo on menil, ali je potrebno, da jih vključi v soupravljanje. In moder podjetnik bo v marsikaterih primerih to tudi storil. In tukaj se lahko vprašamo, kje je tista meja in število, ki bi vas, tiste kritike, ki oporekate temu, zadovoljivo. Ali je to 40, 30, 20, ali bi bili pri 10 zadovoljni? Ali bi tudi takrat rekli, da se teh 10 postavlja v neenakopraven položaj. In kot jaz tukaj razumem, je to meja od 1 do 50. In sedaj primerjajmo ta skrajni primer, ko imamo na eni strani podjetnika, lastnika, ki zastavlja vse svoje premoženje za to podjetje, in na drugi strani delavca, ki soupravlja in je plačan. To je skrajni primer. Zato bi tukaj pričakoval več modrosti, več logičnosti in manj političnega manipuliranja v tej razpravi. Sam pričakujem od kolega Cvikla, trenutno ga ni in mu dajem možnost za repliko, da bo po koncu svojega mandata ustanovil svoje samostojno podjetje, zastavil vse svoje premoženje in realiziral tisto, kar danes govori.
Hvala lepa. Gospod Ljubeljšek, ampak možnost za repliko lahko dajem samo jaz. Besedo ima gospod Starman.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Vse skupaj lepo pozdravljam! Jaz sem pri tej točki nasprotoval sprejemu amandmaja na odboru, ki je ukinil vse limite glede tega. Poudaril bi še enkrat, da je nujno potrebno ta amandma podpreti. Številka 50 ali 40 - to ni tako pomembno. Zdi se mi, če bi bila številka oziroma omejitev na 10, bi bilo mogoče tukaj rešenih oziroma postavljenih v normalen položaj vsaj 40, 50 oziroma več procentov teh malih sp. in delodajalcev. Vemo, da je tukaj večino družinskih podjetij, ki imajo 1, 2, 3, 5, 6, 7 zaposlenih. Tisti, ki jih imajo 50, so že kar velika podjetja. Poudarjam, da živimo v Evropi, živimo v svetu in da ne moremo in ne smemo sprejemati takih zakonov, ki bi poslabšali konkurenčno sposobnost naših podjetnikov, ki delajo za ta trg in si s tem, če imajo slabše pogoje za delo, onemogočajo biti konkurenčni, onemogočajo obstati. Če bi uveljavili ta zakon brez omejitev, bi to povzročilo ogromno administrativnih stroškov, ogromno nepotrebnega dela in bi to povzročilo verjetno propad marsikaterega podjetja zaradi teh zapletov, ki bi jih s tem zakonom povzročili. Normalno je in vedno poudarjam, da je vsak pameten podjetnik oziroma lastnik tovarne zainteresiran po soupravljanju delavcev v poslovnem procesu ker enostavno več ljudi več ve in je vedno treba iskati ideje in ravno od delavcev, ki delajo v neposredni proizvodnji ali v proizvodnem procesu je možno dobiti največ inovativnih predlogov, ki bi izboljšali rezultate poslovanja. Mislim, da bo vsak to uporabil in na nek način vključil svoje delavce te procese in jih tudi ustrezno nagradil za svoje delo. Mislim, da ta zakon mora imeti to omejitev, Evropa na tak način ureja in ima tudi to omejitev. Če bi tega ne uvedli, bi pa povzročili ogromne probleme velikim številom malim podjetnikom in povzročili marsikje takšne nepopravljive posledice oziroma zapiranje takih majhnih obratov. Se pravi, ne nasprotujem temu, da pač delavci sodelujejo pri upravljanju, dejstvo pa je, da ne moremo uzakoniti tega v tako majhnih podjetjih, kjer bi to povzročilo bistveno poslabšanje konkurenčne sposobnosti teh podjetij in onemogočili njihovo poslovanje. Dejstvo je, da tukaj moramo poslušati nekje bolj tiste, ki zastopajo te interese, prej je bilo povedano, Obrtno zbornico, verjetno je to interes tudi ostalih. Verjetno pa bi bilo nepošteno, če bi sprejeli takšen zakon, brez teh omejitev. Na samem odboru smo sprejeli ta člen, da ni omejitev, ta dopolnjen amandma. Če bi bil pa že v sami razpravi ta amandma, bi pa verjetno bilo pripomb vseh, zbornice in tudi neposrednih podjetnikov, lastnikov sp. Zato mislim, da je nujno, da amandma, ki je sedaj vložen, s to omejitvijo podpremo in s tem zagotovimo normalne pogoje oziroma konkurenčno sposobnost naših malih podjetij, ki jih še kako potrebujemo, če hočemo doseči večji gospodarski razvoj. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Petana.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Bom čisto kratek. Mislim pa, da je prav, da še nekaj povem. Ob praktično vsaki razpravi pride do tega, da vsaj enkrat rečemo, ampak stroka pa pravi tako. Stroka v tem našem primeru, ko govorimo o sp, si ne znam predstavljati, da je drugi kot Gospodarska zbornica, mislim Obrtna zbornica. Oni so stroka v tem primeru. Oni odgovarjajo za tiste delavce, ki jih zaposlujejo in seveda istočasno odgovarjajo tudi z vsem svojim premoženjem, tako kot sem vam že prej bral. To se pravi, oni so tukaj v vsakem primeru stroka in ta stroka pravi in se sklicujejo tudi na evropsko direktivo 2002/14, ki je postavila mejo 50. S tem, da pa ta zakon nič ne omejuje, da pa, če kdo želi, ima pa lahko tudi manj. To pa ni omejeno in to mislim, da je dobro. In če toliko govorimo vedno o stroki, zakaj pa danes ne spoštujemo stroke. Jaz sem prepričan, če so v državah Evropske unije ali pa tudi kot sama inštitucija Evropska unija je sprejela 50, da so verjetno imeli neke izkušnje, neko prakso, ki je mi nimamo. Mi takšen sistem gradimo še bistveno manj časa kot pa te države, na katere se sklicujemo. Prav gotovo mi ne moremo imeti toliko izkušenj. In če so oni postavili mejo 50, so prav gotovo imeli tehten razlog in mi danes o tem razpravljamo, kot da so oni diletanti in mi imamo praktično vse izkušnje in mi lahko njih učimo, oni se lahko od nas učijo. Jaz ne bom trdil, da je ta 50 res najbolj pravilen, lahko bi bilo tudi 65, lahko bi bilo pa 35. Ampak kakorkoli, mi nekako implementiramo evropsko zakonodajo; tudi pri tej spremembi se nekako sklicujemo na evropsko direktivo na evropske direktive in evropska direktiva je takšna - 50 in stroka, kot jaz pravim, v tem primeru je Obrtna zbornica. Ali to zdaj pomeni, da mi nekako želimo povoziti stroko? To niso moje besede, to samo ponavljam tisto, kar smo že večkrat slišali v Državnem zboru, tako da to se opravičujem tistim, ki ste tu prizadeti mogoče. Govorim o praksi v Državnem zboru, čisto nič drugega. Stroka govori tako. Kar se pa tiče stalnih razmišljanj o tem in zahtev, ali Vlada ima pisno zagotovilo, da so to oni sprejeli, bi pa želel povedati sledeče. 129. člen Poslovnika pravi: amandmaje k predlogu zakona lahko vložijo poslanci, poslanska skupina - isto pomeni tudi več poslanskih skupin -, zainteresirano delovno telo in Vlada, kadar ni predlagateljica zakona. Ta Poslovnik je v skladu s tem ali pa ta amandma je vložen v skladu s tem Poslovnikom, to se pravi, ni treba imeti nobenih pismenih zagotovil, da je Vlada o tem razpravljala in ne vem, kaj vse. To bi bilo tudi izničenje pravic ali obveznosti, ki jih imamo poslanci, in ne vem, zakaj to kar naprej ponavljamo. Zato sem tudi to prebral, ker to poslušam na vsaki seji kar naprej in naprej in jaz ne vem, zakaj bi meni nekdo kratil pravico vložiti amandma kot član poslanske skupine, da bi potem to bilo neveljavno in da bi še ta Vlada morala imeti kar naprej neke podpise, da je ona o tem amandmaju razpravljala, ker to ni potrebno. Poslovnik namreč govori jasno in vse je v skladu s Poslovnikom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imamo dve repliki. Prvo gospa Pečanova, potem pa mag. Cvikl. Prosim.
Hvala lepa. Jaz bi v repliki se obrnila kar na nekaj kolegov. Namreč, ko govorimo o stroki, v zvezi s tem problemom omejevanja pravic soupravljanja oziroma sodelovanja pri upravljanju na večje število delavcev z aktivno volilno pravico v podjetju, je treba opozoriti na to, da ne moremo govoriti vedno samo o stroki takrat, ko govorimo o združenjih delodajalcev, ker v bistvu gre to za združenja delodajalcev, kadar govorimo o Gospodarski in Obrtni zbornici. Poleg tega ni obrtna zbornica prostor, kjer se združujejo vsi samostojni podjetniki, ki zaposlujejo več kot 10, 20, 30, 50 ali 100 delavcev. To ni samo obrtna zbornica, mi moramo vedeti, da so močna industrijska podjetja, namreč 100 zaposlenih ali 50 zaposlenih ali 30 zaposlenih pomeni lahko že pri vrsti proizvodnje, ki jo opravljajo, več desetmilijonske letne realizacije. Tu ne moremo govoriti o obrti, kadar gre za proizvodnjo. In v trgovini recimo, imamo trgovske firme, ki imajo pod 50 zaposlenih, pa niso člani Obrtne zbornice. Mislim, da je bistveno bolj pomembna stroka v tem primeru, kadar govorimo o rezultatih sodelovanja delavcev pri upravljanju in vplivanju tega sodelovanja pri upravljanju na poslovni uspeh podjetja. Ali, če drugega ne, na vplivanje na to, da lastnik podjetja sprejme slabe poslovne odločitve in mu delavci lahko to preprečijo zaradi tega, ker tudi oni ali pa prav tako oni marsikaj vedo o tem, kako se podjetje upravlja in kako se ga vodi. Saj vendar ne moremo govoriti o tem, da je edina stvar, ki delavca zadovolji in ga motivira na delovnem mestu, plača in redno delo. Pa ne mi govoriti neumnosti, za božjo voljo! Človek, ki ni zadovoljen s svojim delom, s tem, kaj ustvarja, in da lahko pomaga soustvarjati tudi dober poslovni uspeh firme, v kateri dela, to je prava motivacija, ne pa to, da ima večjo ali manjšo plačo. Lepo prosim! Govorite tako, kot v času mezdnih odnosov, ko so delavci bili vsi srečni, da so dobili dovolj denarja, da so lahko preživeli svoje desetčlanske družine, in so morali iti delat še otroci, žena, prababica, pradedek in ne vem, kdo še vse. Kako morete na tak način govoriti, kot da soupravljanje delavcev negativno vpliva na konkurenčnost podjetja! Od kje vam taki podatki? Do sedaj vsi podatki o sodelovanju delavcev pri upravljanju kažejo na to, da so firme, ki pripuščajo delavce k upravljanju, uspešnejše, imajo boljše dobičke in imajo tudi večjo konkurenčnost na trgu.
Tri minute so potekle, gospa Pečanova.
Hvala.
Hvala lepa. Mag. Cvikl.
Seveda imajo poslanci in še posebej poslanske skupine Koalicije Slovenije pravico vložiti amandma, ki je lahko tudi drugačen, kot menijo poslanci, kar je tu zanimivo, drugih poslanskih skupin, ki tvorijo vladajočo koalicijo. Zato je smiselno, če pač vladajoča koalicija želi vladati z vsemi štirimi strankami, da se o tem uskladijo. To je ta tako imenovana lahkotnost Koalicije Slovenije, kako boste uveljavili svojo voljo v Državnem zboru. Drugič, to lahkotnost odraža tudi ta razprava, da je Obrtna zbornica stroka. Se opravičujem! Tu gre za konflikt med lastniki in delavci. To pač pravite, da je Obrtna zbornica stroka. Tu Obrtna zbornica zastopa lastnike, in to je ena stran tega interesa. Druga stran je interes delavcev. In po tej logiki bi zdaj jaz rekel, da so tudi sindikati stroka. Ne, ne gre za to. Ne eno ne drugo ni stroka. Vsak zastopa svoj interes. V Državnem zboru pa moramo upoštevati interese obeh in najti pravo, ustrezno rešitev na način, kot smo to v Sloveniji znali tudi do sedaj. In v Sloveniji smo enega temeljnih vzvodov za razvoj vzpostavili z oblikovanjem konsenzov pri iskanju rešitve v družbi. Zato smo že leta 1993 imeli nek zakon, zato smo seveda konsenze sprejemali na drugih področjih in razlika je samo ta, da sedaj vi menite, da konsenzi niso potrebni, in da vi seveda s politično močjo v tem mandatu vse postavite na glavo. Zanima me, komu bo po koncu tega mandata potrebno ustanavljati takšna ali drugačna podjetja. Sam sem delal že v nekaj podjetjih, v najbolj kapitalističnih podjetjih, na oni strani luže, pa vam lahko povem, tudi tam smo zaposleni soupravljali, ker drugače ne bi mogli ustvarjati dobrih rezultatov, in tega se gre zavedati.
Hvala lepa. Gospod Starman, gospe Pečanovi ne morete replicirati, ker je bila to replika. Torej predlagam, da počakate na še en krog ali pa replicirate komu od razpravljavcev. Gospodu Cviklu lahko, ker je že prej razpravljal. Bog pomagaj, Poslovnik omogoča tudi take, če lahko rečemo v narekovaju, "trike". Gospod Starman, beseda je vaša.
Hvala lepa za besedo. Bom zelo kratek. Dejstvo je, da govoril sem o konkurenci, o zmanjšanju konkurenčne sposobnosti zaradi takih zakonov in bi rad to samo utemeljil. Dejstvo je, če v nekem podjetju, majhnem podjetju, kot sem povedal, moramo izpolnjevati to zadevo, imamo kar velike sankcije, če predstavniku delavcev ne nudimo pogojev, ne dajemo poročil in vseh teh zadev. In če se nekaj članov nekega kolektiva pripravijo oziroma hočejo uničiti podjetje, mu s tem zakonom dajemo orodje, da to lahko naredi. To je res in to je dejstvo, ki je nesporno. In še enkrat poudarjam, da upravljanje delavcev je dopuščeno v manjših podjetjih, ni pa uzakonjeno oziroma nujno potrebno in vsak sam se bo odločil, kako in na kakšen način. Vem pa, 30 let sem delal v samoupravnem sistemu, v raznih, paradržavnem sistemu, takem ali drugačnem, upravljanje je koristno pa potrebno, vendar tudi tukaj morajo biti določene omejitve. Mislim, da je ta člen in ta amandma pravilno postavljen, da je omejitev 50 delavcev v podjetju in od tam navzdol se pa lahko vsak posamezno odloči, kakor želi.
Hvala lepa. Gospod Brenčič, koga boste pa vi repliciral? Ker gospoda Starmana ne morete, tako da res predlagam, da mogoče še na en krog počakamo.
Na vprašanje gospoda Petana.
To pa lahko. Prosim.
Govoriti s takšnimi argumenti tukaj, da je kar na enkrat eno interesno združenje. Kaj pa so obrtne zbornice, gospodarske zbornice kot interesna združenja, da so lahko za to učinkovit sogovornik, predvsem državnim organom. Govoriti kar naenkrat, da je Obrtna zbornica v tem pogledu pa stroka, to ni res. Obrtna zbornica tukaj nastopa zgolj kot interesno združenje, ki zastopa svoje člane. Enako do tega vprašanja zastopa tudi nekdo od drugih socialnih partnerjev, ampak nekaj drugega. Razviti iz tega zakona tezo in vprašanje tudi tega 1. člena, da so pa zaposleni tisti, ki nekako kar načrtno uničujejo podjetje, na drugi strani pa je bilo tudi jasno povedano,da so podjetniki ena sama svetinja v tej naši družbi. Dragi moji, temu ni res. Zato je treba v zakonu zastaviti pravne gabarite tudi za zlorabe tistih, ki hočejo podjetje uničiti, pa tudi tistih, ki razume svojega zaposlenega kot kos opeke. Zato imamo na naš odbor vsak dan več apelov in iskanje pomoči ljudi, ki so postali popolnoma nemočni. In sam predsednik Državnega zbora v tej čudni atmosferi lahko ugotovi, da ne more razumeti, da se kaj takega ljudem v podjetjih dogaja v 21. stoletju. In to je resnica. In s tako resnico moramo mi operirati, ko normativno ukvirjamo neko vprašanje, ki ga želimo razrešiti.
Hvala lepa. Gospod Zagorac, končno vam lahko dam besedo.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Moram reči, da bolj kot sam amandma, ki ga ne bom podprl, me skrbi dejstvo, da je Vlada pripravljala zakon, tako se je dalo razumeti iz besed predstavnika Vlade, brez da bi poznala vsebino direktive. Kajti na to direktivo se sedaj zgovarjate, da podpirate ta amandma kljub temu, da ste prej podpirali drugo rešitev. To je žalostno in nedopustno in gre za "bedne" izgovore. Kar se tiče tega, da bi Slovenci koga učili v Evropi, mislim, da je že čas, da koga kaj naučimo. Ne bom si drznil reči, da moramo vse posnemati in da so nekje v Evropi vsi bolj pametni in jim moramo mi slediti. Nekaj besed je bilo tudi o zapovedih in prepovedih. Da zapoved ni prepoved, da zapoved lahko nekaj dovoljuje. Zapoved od ene točke naprej nekaj dovoljuje, za nazaj pa nekaj prepoveduje. Samo dobro poznate deset, za vas vladnih strank, mogoče pomembnih zapovedi, ki nekaj prepovedujejo. Zato ne govoriti o zapovedih, ki dovoljujejo. Dovoljujejo od nekod naprej, prepovedujejo pa nekaj za nazaj. Toliko o tem. Številka 50, reči moram, gospod državni sekretar, upam, da bo ta Vlada več naredila na tem področju, da bo tudi iz konca, od koder sam prihajam, več s.p., ki bo zaposlovalo 50 ali več delavcev. Moram reči, da mogoče prihajam z napačne stranke, mogoče nimam stika s pravimi ljudmi, ampak jaz se resnično ne spomnim, pa sem se sedaj trudil spomniti, s.p. iz konca, iz katerega prihajam, ki redno zaposluje 50 ljudi. To je že gigant med s.p. Res se ga ne spomnim in bom zelo vesel, če mi bo kdo upal povedati primer, pa magari na hodniku, da ne bo komu delal reklame v tej hiši. Resno ga ne poznam. Upam, da bo ta Vlada naredila več, da bodo. Sam tudi ne vidim nobenega gospodarskega in zakonskega razloga, da ne nekdo, ki je sposoben hraniti, dajati plačo in zagotavljati socialno varnost 50-im zaposlenim, vztraja še v obliki samostojnega podjetnika posameznika, kajti o njih govorimo in na njih se ta zakon nanaša. Da določamo neke prage, tega smo na področju sociale pri tej Vladi že nekako navajeni, in ti pragi so vedno na zelo tanki kritični meji, kdaj kdo nekaj lahko oziroma kdaj kdo nekaj mora, ne glede o katerem zakonu bi se danes pogovarjali s področja sociale. Moram reči, sam tega amandmaja ne bom podprl, predvsem zaradi tega, ker se mi zdi smiselno, da se upravljanje dovoli tudi takrat, ko nek oziroma da bo lažje tiste, ki so govorili o zapovedih in prepovedih -, omogoči ali zakonsko zaveže tudi tistim, ki zaposlujejo manj kot 50 delavcev, ker ne glede na vse skupaj pa tudi sam ne poznam tako brhkega, samostojnega podjetnika, ki bo zaposloval tri ljudi, pa bo rekel: "Zakon mi sicer omogoča, da vam tega ne omogočim, ampak vi kar dajte, ker sem jaz tako "fajn" in v redu. Ne si zatiskati oči, sami veste, da takšnih samostojnih podjetnikov ni, tudi če bi sami bili v vlogi takšnega lastnika, takšne obrti, bi verjetno ravnali enako in si ne bi dovolili, da bi vam kdo šaril po premoženju, za katerega sami odgovarjate. Hvala.
Hvala lepa. K besedi se je prijavil gospod državni sekretar. Prosim.
Samo to moram pojasniti, da direktiva pušča širok okvir od 1 do 50 delavcev. In vsaka država sama v svoji zakonodaji odloči, ali bo upoštevala neko omejitev, ali bo to pravico naložila delavcem, naložila vsem delodajalcem ne glede na število zaposlenih. Seveda je ta odločitev povezana z [[...]]
Gospod državni sekretar, žal vam je čas potekel. Je še čas? Potem je bilo očitno nekaj narobe z računalniško tehnologijo. Imate še vedno čas, gospod državni sekretar, lahko nadaljujete ali boste počakal?
Mislim, da je dovolj.
Se opravičujem. Bomo preverili, kaj je bilo narobe. Repliciral pa bi gospod Zagorac. Prosim.
Mislim, da ste zdaj povedali tisto, kar ste prej pozabili, od 1 do 50. In povejte mi: "Zakaj je ta Vlada spremenila mnenje od takrat, ko se je zadeva dogajala na odboru do danes in zakaj ste se odločili za zgornjo mejo 50, ne za 3, ne za 5, ne za 15; za 50?" Ker direktiva, kot ste sami dajali, določa zgornjo mejo 50. Od kod vam ta številka? Razen da ste navajeni zaostrovati slovenskim državljanom in slovenskim delavcem pogoje do maksimuma v nulo, kjer se le da, da se bo nekaj v tej državi prišparalo in da bomo lahko še dalje metali okrog evrokovance. Hvala.
Prvo bi dal replike. Prijavil se je gospod Cvikl, potem pa gospa Pečanova. Prosim, gospod Cvikl.
Zelo kratko. Jaz dajem [[...]]Pardon.
Gospod Cvikl prvo. Se je prvi prijavil. Se opravičujem. Razen, če vam želi prepustiti prednost. Dobro, dame imajo prednost. Gospa Pečanova.
Ja, hvala lepa. Se opravičujem! Ta replika je pravzaprav zato, ker je gospod sekretar govoril o točno takih stvareh, kot sem jaz govorila v prvem nastopu. Namreč, dejstvo je, da direktiva ne govori o tem, kakšna je meja, meje sploh ne postavlja. Maksimira mejo, preko katere sploh ne smemo iti. Se pravi, ne bi smeli postaviti v zakonu meje 100 delavcev, ampak sme biti meja največ 50 delavcev. To je prvo pravilo. Drugo pravilo, ki je pa zelo jasno zapisano, ne samo v tej direktivi, ampak v vseh direktivah, zlasti tistih, ki se tičejo delavskih pravic, socialnih pravic in človekovih pravic. Države, ki so imele že pred to direktivo neko nižjo mejo, neko večjo pravico ali boljše razmere za delavce, za človekove pravice, za karkoli že, ni treba - sicer ne piše, da ne smejo, vendar pa ni treba, da to prilagajajo tej maksimirani meji. In pri nas velja, da mi sicer za sp. te meje sploh imeli nismo, ker je za njih pač veljalo, da so popolnoma izvzeti, kar je bilo smešno. Zaradi tega, ker delavci s svojim delom prispevajo h konkurenčnosti, uspešnosti in ne vem, čemu še vse, dodani vrednosti, in tako vsake poslovne dejavnosti, ne samo podjetja, ki je v lasti več lastnikov in ima drugo organizacijsko obliko, statusno obliko. In zaradi tega pravim, da je v tem zakonu, v 9. in 10. členu, že zdaj napisana nižja meja. Se pravi, da gremo v kontradikcijo sami s seboj, če tako določilo sprejmemo, kot ga predlagata ti dve poslanski skupini.
Hvala. Besedo ima mag. Cvikl, replika, tri minute.
Replika gospodu državnemu sekretarju, ki iz pet vleče argumente, ki so pravzaprav, mislim da, že celotni slovenski javnosti popolnoma nelogični. Pri tem, ko Vlada razmišlja o tem, kaj bo s tem prihranila, bi se rad povrnil na to, kar je bilo rečeno na odboru. Na odboru je bilo rečeno - gospod iz Obrtne zbornice -, da bo to pomenilo v primeru 50 zaposlenih, kjer participirajo trije predstavniki, kjer ni treba za to plačati 5 ur mesečno, eno plačo letno, torej približno 400 evrov. Če je Vlada tako zaskrbljena za strošek sp., naj vam povem, da potem razmislite, da umaknete enega od naslednjih zakonov, ki ga bomo danes sprejemali. Ta zakon pa pravi, da bodo s.p., ki bodo hoteli kaj zaslužiti izven Slovenije, morali za izpolnjevanje, overjanje nekaterih dokumentov na diplomatsko-konzularnih predstavništvih plačati kar 80, 90% več, kot so do sedaj. In če imate s.p.-ja, ki sklepa neko pogodbo, na primer v Srbiji, in je do zdaj plačal, pod narekovaji, za overovitev desetih dokumentov 110 evrov, bo po novem, gospod državni sekretar, plačeval 210, 220 evrov. Torej, o čem govorite? Ali je zdaj problem strošek, kot so nekateri rekli? Če je problem strošek, verjamem, da je to konkurenčnost možno zmanjševati z zmanjševanjem stroškov države, in očitno pravite, da to je problem, da je strošek, tako pravijo tudi obrtniki. Ne, jaz mislim, ne gre za vprašanje, gre v osnovi za to, da ste se odločili, da vi tukaj kot Vlada zastopate interese s.p., pa naj stane, kar hoče. Zato pravim, da bi bilo dobro imeti to razpravo na Vladi ob tem amandmaju, ne pa, da tukaj ponovno, kot že nekajkrat, slišimo od gospoda državnega sekretarja, da je nekaj usklajeno, nekaj mesecev se razlaga, da je nekaj usklajeno s socialnimi partnerji, potem pa smo dobili dokument, da to ni usklajeno s socialnimi partnerji. Predlagam, da Vlada argumente, ki jih ima, resno razmisli, jih komparira in primerja z ostalimi obveznostmi, ki jih nalaga tem istim obrtnikom in potem se seveda zamisli, ali je zaradi dobrega sodelovanja in preprečevanja izkoriščanja zaposlenih s strani tistih, ki pač v teh turbulenti včasih ustvarjajo kapital, vendarle dobro, da je ta zaveza tudi za podjetja oziroma s.p. z manj kot 50 delavci. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Pojbič, vi ste se javili za repliko. Ne morete imeti replike, ker hočete replicirati gospodu Brenčiču, ki je že repliciral predhodniku, gospodu Petanu. Če želite, se lahko prijavite potem v razpravi. V razpravi je še kot zadnji gospod Alojz Sok. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Kolegice poslanke in poslanci. Najprej hvala lepa za to ugotovitev, gospod predsedujoči, ker se kolegi poslanci pod krinko replike, prejšnji predsedujoči bi rekel s trikom, jemljejo pravico do besede, kljub temu, da se niso prijavili. Tisti, ki pa smo se prijavili, pa potrpežljivo čakamo, da pridemo na vrsto. Tako je bila prejšnja replika čisto izven konteksta tega amandmaja in je sploh govorila o nečem povsem tretjem. Kar se tiče samega amandmaja k temu 1. členu. Če pogledamo zakon kot celoto, je seveda amandma k temu členu potreben, ker sicer je zakon kot takšen neoperativen. Ali je številka 50 prava ali ne, to je lahko stvar debate. Jaz bi kolege poslance iz opozicije predvsem bil pripravljen poslušati, če bi predlagali kakšno drugo številko. Tako se pa na nek način tukaj poskuša ustvarjati samo vtis, češ, mi smo za delavce, vi ste proti delavcem, mi smo za njihove pravice, vi ste proti njihovim pravicam. Takšna razprava k ničemur ne prispeva, k ničemur ne vodi, nobene dodane vrednosti ni v tem razen seveda, da se okoli tega pač maksimalno politizira. Zakaj je potrebno povedati neko število, prek katerega je potrebno to narediti? Ja, iz enostavnega razloga, ker je to zakon, ki pač ureja način delovanja predstavniškega zastopstva. Se pravi, kako deluje s samim lastnikom, upravljavcem svet delavcev. In če malo karikiram. Če imamo največ v tej državi s.p. z dvema zaposlenima, to pomeni, da je eden direktor, drugi pa je delavec, ki potem soupravlja pri delu, ki ga skupaj delata. V takšnih malih podjetjih vsi delavci vsakodnevno soupravljajo. Tudi sam sem delal v takšnem podjetju preden sem bil izvoljen za poslanca, in smo dejansko z direktorjem vsak dan se srečevali in z njim debatirali o vseh zadevah, ki so bile skupne. Zanimalo nas je predvsem to, kakšna bo plača, kakšni bodo pogoji dela in če bo ta plača tudi redna, če bo vsak mesec takrat, kot je bilo dogovorjeno. Nekateri, ki pravite, da plača ni vse res ni vse, je pa največ v tem delovnem procesu. Če pa že govorimo o zaščiti pravic delavcev, potem bi pa verjetno bilo potrebno marsikje bolj kot svet delavcev aktivirati kaj drugega. Predvsem mislim na delovno inšpekcijo, ki bi, recimo, pogledala, kako delajo trgovke v trgovinah, kako pogosto se jih menjava, koliko nedelj pridejo na vrsto - to, kar ni bilo spoštovano glede referenduma v tem državnem zboru in kjer ste vsi, ki danes tako vehementno zagovarjate pravice delavcev, povozili referendumsko voljo in rekli češ, praznike, nedelje, ljudje se niso odločili, ljudje naj delajo, saj morajo tudi zdravniki, ste govorili, in tako naprej. Če ščitite pravice delavcev, potem bodite pri teh pravicah vedno na isti valovni dolžini. Ne pa takrat, ko vam paše takrat bi bili zagovorniki, ko pa vam ne paše, potem pa z vsemi topovi nad to grdo koalicijo, ki da ukinja neke pravice in tako naprej. Gospod Cvikl, ki ga sedaj ni tukaj, je rekel, da je ta koalicija naredila iz Slovenije s.p. Če bi dal v narekovaje, bi rekel, da so s.p. iz te države naredile eni drugi, on pa je tudi v soboto postal s.p. v lastni stranki. Tako, da bi ga prosil [[...]]
Gospod Sok prosim, tole nima nobene zveze z amandmajem.
Nima, ampak poglejte, njemu dovolite, da lahko nas poslance tukaj na različne načine obravnava, potem mora pričakovati, da bo dobil to vrnjeno, kar govori, in da boste vi do vseh takšni, da boste vsem dovoljevali, da govorimo tisto, kar nima zveze z amandmajem. Se pa strinjam z vami [[...]]
Tudi njega sem opomnil.
Hvala lepa. Da zaključim, da ne povem še kaj drugega. Prepričan sem, kar je bilo že večkrat povedano, da je neko številko treba postaviti. Ne bom trdil, da je 50 ravno pravšnja, lahko da je tudi kakšna druga. Slišali smo kaj govori evropska direktiva. Škoda, da tega niso že na odboru naredili, ker potem ne bi bilo danes tukaj potrebno ponovno odpirati te razprave. Ampak dokler je zakon v razpravi, ga še vedno lahko popravimo, lahko dodelamo. Se pravi, to je potrebno. Se pa strinjam tudi s tistimi in tudi z državnim sekretarjem, ki pa pravi, preko 50 delavcev to mora biti, nikjer pa ne piše, da pa do 50, se pravi 20, 30, 40, upravljavec, lastnik tega ne sme narediti. In tudi z vsemi tistimi se strinjam, da je dobro podjetje samo tisto, ki upošteva v delovnem procesu delavce, ki jih jemlje kot tisti pogoj za uspešnost, in ki tudi z delavci na tak način ravna. Tisti podjetnik, ki misli, tako kot je gospa Pečanova govorila, da smo še vedno v tistem brutalnem kapitalizmu, kjer lahko podjetnih iz delavca iztisne zadnjo kapljo znoja, tisti sigurno ne more biti uspešen podjetnik. In to tudi podjetniki niso. To so taki, bi rekel, bolj vrabček podjetniki, ki hitro svoje podjetništvo zaključijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prvi ima repliko gospod Kumer, potem pa gospod Brenčič. Prosim.
Hvala za besedo. Če bi kolegice in kolegi spremljali več kot pol leta razpravo v zvezi s tem tudi že pri zakonu o gospodarskih družbah, ko smo uveljavili tako imenovani 703. člen, bi se spomnili razprave predvsem s strani naše poslanske skupine socialnih demokratov in kasneje tudi, ko smo vložili zakon o sodelovanju in še kasneje, ko smo zahtevali, da bi bolj poglobljeno Vlada se tega lotila, kar je seveda obljubila, pa ni storila bi se spomnili, da smo mi predlagali za mikro, ta mala podjetja 20 tisto mejo, ki bi še bila sprejemljiva. Tako je treba malo pobrskati po spominu, samo je treba biti skozi prisoten. Tako ta meja nekako obstaja, direktiva pa daje od 1 do 50. Drugače bi pa spomnil, ko se veliko govori o teh evropskih direktivah, še na eno. Splošno načelo vseh direktiv v zvezi s tem, ki priporoča in je priporočilo vseh direktiv, da se nivo pravic v neki državi znotraj Evropske unije ne znižuje. Da se naj ne znižuje, je priporočilo. In danes mi tukaj diskutiramo in še naprej pri nekaterih drugih členih, kjer ste vložili amandmaje, bomo ravno o tem diskutirali. V čem je štos, v čem je catch, v čem so razlogi, da mi ta nivo teh izgrajenih, pridobljenih možnosti, priložnosti, pravic, znižujemo. Po našem mnenju seveda ni nobenih razlogov. In na koncu še nekaj. Poslušajte, tako se v politiki med strankami na državnem in vseh nivojih zavzemate za partnerske odnose, za konsenze, za nek nacionalni, skupen, družbeni [[...]]Ko pa gre tukaj za razmerje med delodajalci in delojemalci - jaz sem na začetku rekel med kapitalom in delom - ste pa na strani kapitala ali na strani delodajalcev. Dajmo tudi tukaj uvesti ta partnerski odnos. Mi predlagamo in govorimo samo o tem partnerskem odnosu, ker ta partnerski odnos bo dal neko pozitivno energijo in pozitivno vizijo tudi v celoti na gospodarstvo. In ne pristajam, nikoli ne bom pristal, s tem, da če tudi nek s.p. odgovarja z vsem svojim premoženjem, da lahko s tistimi, ki ima zaposlene, počne kar hoče. Jaz ne vem, kje živite vi, v katerem svetu. Ampak storitvene dejavnosti, gostinstvo in tako dalje, dajte malo vprašajte te ljudi, ki so tam zaposleni, kako ravnajo ti s.p. s temi ljudmi. Tudi ste imeli televizijske oddaje, ste lahko videli na Preverjeno in tako dalje, kaj se počenja s temi ljudmi.
Tri minute, gospod Kumer.
Jaz mislim, da naša dolžnost v parlamentu je, da tudi če gre za manjšino, da jo zaščitimo pred to torturo, ki se izvaja nad zaposlenimi oziroma delavci.
Hvala. Gospod Brenčič.
Hvala lepa. Gospod Sok in gospod Starman sta me nekako spravila v eno takšno zoprno razmišljanje. Iz vse diskusije in argumentov na odboru je bilo razumeti, da je ta limit, ko mora nek tudi podjetnik imeti zastopstvo delavcev, 20. Jaz razumem, če je samostojen podjetnik družinski mož in žena in nič drugega, da ne moremo od njih zahtevati na zakonski podlagi delavskega zastopstva na podlagi tega zakona. Tu je potrebno neko pojasnilo, kako je z vprašanjem tega limita. Iz diskusije in argumentov na odboru je sledilo, da je ta limit 20, ali je to na podlagi Zakona o gospodarskih družbah ali kako drugače. Tu pa je potem upravičena diskusija, da je treba se ustaviti, pa nekaj reči. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima še gospod Barovič.
Hvala lepa. Repliciram ravno tako na določilo o direktivah. Še enkrat bom poudaril, spoštovane kolegice in kolegi, jaz spoštujem vaše delo imam pa to srečo, da sem že 6 let vpet v delo evropskih zadev, poglejte kaj pomeni direktiva, kateri zakoni so neposredno vezani na evropske zadeve, kateri zakoni so posredno vezani na evropske zakone in kateri zakoni se samo lahko, poudarjam, lahko prilagajajo evropskim zadevam. In ne se skrivati za direktivami. Nobena direktiva na tem področju, kolikor jaz poznam, pa bom preučil te zadeve še enkrat, ni zavezujoča. Ta direktiva je samo skrivanje, izmišljotina, za katero se zdaj skriva nek zakon. In ta direktivam, kolikor je meni znano, prvič, ni zavezujoča, tako da tudi številka 10 ne bi bila bogokletna, ne pa 20 do 50. Še enkrat poudarjam, verjamem, da se posamezniki skrivajo za svojimi pravicami, obveznosti pa ne poznajo. Se strinjam z vami, z vsemi. Ampak če določimo mejo 10, 20, ki jo lahko sami določimo v tem zakonu, bomo vseeno rešili problem, ki ga želi predlog amandmaja Nove Slovenije oziroma SDS vpeljati. Ne pa govoriti 50, ker 50 je pa jasna številka, da takšnih podjetij, ki imajo 50 in več ljudi - pa dajmo enkrat pogledat seznam, no! -, takih ni v Sloveniji. To pomeni, vsi delavci do 50 bodite tiho. To vam želimo povedati, spremenite ta predlog amandmaja k 1. členu na številko 10 ali pa 20, in ga bomo vsi podprli. Ne se pa izgovarjati na direktive, ker ta zakon ni neposredno vezan na evropsko zakonodajo. Ni, lahko dokažem. In pozanimajte se, ker vsi živimo v eni državi, v Evropski uniji, in vsaj malo zakonov moramo poznati kot poslanci.
Hvala lepa. Bi želel o tem členu in tem amandmaju še kdo razpravljati? Vidim, da ne. Nadaljujemo z razpravo. V razpravo dajem 4. člen in amandma poslanskih skupin SDS in NSi. Odpiram razpravo. Prosim, da se prijavite. Prvi ima besedo gospod Kumer.
Hvala za besedo. Mislim, da je o tem 4. členu na odboru tekla res poglobljena, raznolika diskusija in mislim, da dovolj argumentirana. In solucija, ki jo je sprejel odbor, je po mojem tista solucija, ki gre v pravi smeri, in to na tisto temo, kar sem ravno prej rekel - ni nobenega razloga, da znižujemo pridobljene pravice zaposlenih pri sodelovanju delavcev pri upravljanju. Zato je po mnenju poslanske skupine Socialnih demokratov absolutno nesprejemljiv ta predlog amandmaja, ki je vložen, ki, prvič, ukinja dosedanje varstvo članov sveta delavcev pred uvrstitvijo med presežne in tako dalje, brez soglasja sveta delavcev. In drugič, enostavno tudi ukinja obveznost pridobitve predhodnega soglasja sveta delavcev k nekim drugim delovnopravnim področjem, ki so opredeljena v sedanjem 67. členu Zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju. Ker so že bile citirane nekatere direktive, na odboru je bila citirana, prav pa je, da še drugi poslanci slišite ta 1. člen te Konvencije številka 135, ki se nanaša ravno na to področje. In sicer ta direktiva govori o naslednjem: "Predstavniki delavcev v podjetju morajo biti učinkovito zavarovani pred vsakim postopkom, ki bi bil zanje škodljiv, kamor spada tudi odpuščanje zaradi njihovega statusa ali aktivnosti kot predstavnikov delavcev, ali zaradi članstva v sindikatu, ali zaradi udeležbe v sindikalnih aktivnostih, če ravnajo v skladu z veljavnimi zakoni, kolektivnimi pogodbami ali drugimi skupno dogovorjenimi sporazumi, konec citata. Zato na nek način bi apeliral na predlagatelje tega amandmaja skupaj z Vlado, da odstopi od ponovnega vračanja nazaj na osnovni tekst, kjer se s tem amandmajem anulira, izpušča možnost sveta delavcev, da od tam pove tudi svoje mnenje. Saj končna odločitev je tako vedno na tistih, ki peljejo podjetje. In še eno prispodobo ali pa eno primerjavo bom dal. Če dopuščamo, da ima lastnik kapitala vpliv in sestavi nadzorni svet in ta nadzorni svet postavi preko večine kapitala v pravo [[?]] podjetje, zakaj ne dopustimo, da se svet delavcev izreče tudi o tem, če se s strani uprave, menedžmenta izvaja šikaniranje nad tistim zaposlenim, ki poleg svoje osnovne zaposlitve opravlja tudi naloge ali sindikalnega zaupnika ali člana sveta delavcev. Bi še enkrat opozoril, da ne pišemo zakona za delodajalce, ampak seveda za delojemalce. S tem, ko to črtamo iz teksta tega zakona, tega 4. oziroma 67. člena, da ima možnost svoje mnenje, stališče povedati tudi svet delavcev, dajemo v roke delodajalcem še en instrument, ki omogoča in ne nazadnje ga bodo tudi zlorabljali za takšne ali drugačne prijeme in šikaniranje. Primerov tudi v zadnjem času v Sloveniji ni malo. Jaz jih ne bi omenjal, vi jih imate tudi veliko v javnosti, od tega, da se odpuščajo sindikalni delavci, od tega, da se odpuščajo člani sveta delavcev, ki povedo prave stvari, naravnost povedo, se zavzamejo za svoje sodelavce in tako dalje.
Hvala lepa. K besedi vabim gospod Širco.
Hvala. Precej vprašanj smo si postavljali, tudi sama sem razmišljala, zakaj vendarle bi bilo potrebno v Sloveniji uvajati take rešitve, kjer bi bila varnost ljudi manjša. Ko je bil sprejet amandma na odboru, kot ga danes koalicija demantira, je vendarle kazalo, da obstaja nekaj razuma, da se vendarle preprečijo, bom rekla, možnosti šikaniranja, poseganja in povečanja ranljivosti ljudi. Ampak glede na to, da se skorajda na vsakem koraku srečujemo z manjšimi tolerancami, z manjšimi zaščitami, je na nek način povsem razumljivo, da je potrebno to, kar se v praksi dogaja s čiščenjem delovnih mest in z opuščanjem neke varnosti ljudi, logično da preide tudi v zakonodajno telo. In to je to. Ta amandma, ki je, mislim, da najpomembnejši v tem zakonu, in bo usodno vplival na varnost ljudi, usodno bo zagotovo povečal tudi delo sodišč ter tudi okrnil varstvo delavskih pravic, bo po vsej verjetnosti dosegel svoje učinke. Recimo, če gledamo v praksi. V praksi dejansko se dogaja, da ljudje, ki so zaupniki, ki so predstavniki delavcev v organih družb, ki so člani svetov delavcev in sindikatov, ti ljudje, če si upajo izraziti svoje stališče, nasprotovati določenim rešitvam, ki menijo, da za razvoj podjetij in za varstvo delavcev niso dobre, se potem soočajo tudi z grožnjami po opustitvami, po razrešitvami in z grožnjami po izgubi delovnega mesta. To se recimo dogaja v Delu. Primeri urednikov, urednikov, ki so bili razrešeni ali se jim grozi, da bodo razrešeni, se dogajajo prav zaradi tega, ker nasprotujejo tisti volji uprav, ki bi ogrozila njihova stališča. Znan je primer urednika, ki je recimo nasprotoval imenovanju glavnega v Delu, ki je tudi nasprotoval nakupu Maga, seveda mu je kmalu potem bilo zagroženo z odvzemom uredniškega mesta, pa čeprav proti delovni zakonodaji, ki ščiti njegovo vlogo predstavnika delavcev, ker je namreč član izvršnega sindikata novinarjev Dela. Hočem samo to povedati, da primeri, ko se umakne soglasje sveta delavcev, kot je napisano v amandmaju, ki je bil sprejet na odboru in kot ga sedaj koalicija spodbija, bodo peljali k temu, da bodo delavci bolj obvladljivi, da bodo zaposleni bolj obvladljivi, da bodo lažje podvrženi šikaniranju, da bodo tudi bolj ranljivi. S tem se njihovo varstvo krni, se jih disciplinira in, kot sem že rekla, pomenljivo tudi veča število sporov, ker nekje vendarle se bodo morale končati tiste težave delavcev, ker ne bodo in ščiteni na organih, ki so bili do sedaj za to namenjeni. Logika, zakaj je to potrebno, zakaj je treba zmanjševati varnost ljudi, zakaj se pozablja in pošilja delavce v tako imenovani raj, je razumljiva v kontekstu te Vlade, ni pa razumljiva v kontekstu tistih, ki menimo, da se dosežene pravice vendarle ne smejo umikati.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Brenčič.
Hvala lepa. Najprej k obrazložitvi, ki je po moje slabo zastavljena, tega amandmaja. Sveti delavcev oziroma delavsko zastopstvo je vzpostavljeno z zakonom na podlagi neposrednih volitev tistih zaposlenih, ki imajo pravico voliti. In potem imajo ti delavci zgolj ta svet delavcev in svojega zastopnika. In sveti delavcev nimajo nikakršnih dodatnih atributov, kot jih imajo sindikati, ki jim daje sistem kot takšen pravico tudi drugih inštrumentov. Navsezadnje tudi stavke. In na to je zelo pristno opozoril gospod Miklič, predstavnik Zveze svobodnih sindikatov na odboru. In to je bil dodatni argument, zakaj bi mi imeli navsezadnje na podlagi zakona, ki smo z njim dali možnost tega sogovorništva v naslovu zaposlenih, kar naenkrat gojiti neko tako nezaupanje do svetov delavcev. V tem trenutku, ko že tako ali tako skoraj z vsakim drugim zakonom, ki ga prinašamo, nekoliko omejujemo pričakovanja ali celo nekatere elementarne pravice, ki jih po sedanji pozitivni zakonodaji pričakujejo in jih imajo uveljavljene določene skupine, predvsem šibkejše skupine ljudi v naši družbi, zakaj kar naenkrat imeti nezaupanje in jemati ta elementarna pričakovanja. Jaz sem prepričan, da svet delavcev v nekem, lahko tudi velikem podjetju, ne bo zaščitil svojega predstavnika, ali je to delavski direktor, karkoli, če bo delal neumnosti, če bo, kot se je prejšnji minister na odboru malo nerodno izrazil, če bo zažgal podjetje. Nepotrebno je iti s tem postulatom notri in pričakovanja manjšati, ki so povsem upravičena, če hočemo mi dobronamernost tega instituta v praksi izvajati. Ni v redu. Podobno me spominja ta pristop na tisti zakon o minimalni plači, ko nismo imeli zaupanja, da socialni partner v tem pogledu kot sindikat da vsaj mnenje. In potem smo to popravili. To je odveč. Poglejte, iz obširnega gradiva, ki bo tudi predmet ene prihodnjih sej našega odbora, je tudi sledljivost stanja nekega psihičnega nasilja, ki je vedno bolj prisotno v naši družbi med zaposlenimi in na zaposlenih s strani Inštituta za medicino dela, prometa in športa pri Kliničnem centru v Ljubljani. In iz njega izhaja, da je povsem nepotreben poseg v 4. člen v tem smislu, da enostavno tega delavskega zastopnika ščiti zakon zgolj zato, da se mu zmanjša plača, pa da se ga nekako odpusti. Pa še to ne. Naj gre dobronamernost menedžmenta, lastnikov po pogovor, po soglasje k svetu delavcev. Upravičeno je to predvsem tam, kjer so veliki lastniki kapitala nastali ne skozi tradicijo, skozi trud, ampak, so do tega kapitala do lastništva v podjetju prišli na zelo enostaven in preprost način. Za njih je gro sodelavcev v podjetju oziroma zaposlenih zgolj orodje, zgolj številka. In do teh moramo mi v Zakonu o sodelovanju delavcev pri upravljanju postaviti zakonsko regulativo, ki je soglasje. Jaz sem prepričan, da je odveč neka bojazen, da želimo nekateri zagovarjati tiste, ki nimajo posluha za podjetje, ki zgolj vidijo v podjetju nekega svojega delodajalca kot zlonamerneža. Ne smemo tako ravnati. Imejmo neko pozitivno energijo, pozitivno nagnjenje do tega sodelovanja delavcev pri upravljanju in ohranimo 4. člen tako, kot je. Priporočam pa vsem, ne da bi jaz zagovarjal združenje svetov delavcev slovenskih podjetij, ki so resnično najbolj pravi partner v tem dialogu, da si preberete to gradivo, ki mislim, da je napisano na približno osmih straneh o 4. členu. Jaz bi bil bolj vesel, da smo akceptirali njihov predlog, ki v nadaljevanju prvega odstavka tudi vzame v bran delodajalca oziroma lastnika in zapiše v zakon, ampak tudi to, kar je zdaj prinesel dopolnjen predlog zakona, vam vsem priporočam, ohranimo to, imejmo nekaj pozitivnega mišljenja tudi o svetih delavcev, vsaj tam, kjer sindikata ni, dragi moji. Zaposleni tam, kjer sindikat ni organiziran, vidijo edino varovalko svojih elementarnih pravic iz naslova dela, ne samo mezde, ne samo plače, v svetih delavcev. Ne zapravimo še tega postulata, ker se nam bo nekdo, ki pozna, sociološko gledano recimo, nemški sistem, dobesedno čudil. Čudil se nam bo pokojni Pučnik. Hvala.
Hvala lepa. In še gospod Pojbič.
Hvala. Če na hitro pogledamo amandma, ki ga imamo pred sabo, in amandma Socialnih demokratov, ki je bil sprejet na odboru, bi lahko rekli, da v bistvu oba stremita k zaščiti predstavnikov delavcev. Pri amandmaju Socialnih demokratov imam občutek, da se zavzemajo za absolutno zaščito predstavnikov delavcev, saj so zaščiteni tudi v primeru, če ravnajo v nasprotju z zakonodajo, kolektivno pogodbo oziroma pogodbo o zaposlitvi. Menim, da je zaščiti delavcev namenjena posebna pozornost. Še posebej je prav, da so bolj zaščiteni, na primer, invalidi in starejši delavci. Prevelika pozornost in razprava pa se vedno vrti okoli zaščite delavskih predstavnikov. Posebno varstvo pred odpovedjo za člane sveta delavcev, delavskega zaupnika, člana nadzornega sveta, ki predstavlja delavce, je urejeno že v Zakonu o delovnih razmerjih, in sicer enako kot za sindikalne zaupnike. Ni možno in smiselno utemeljevati različnega varstva med predstavniki delavcev, torej, med sindikalnimi predstavniki in člani sveta delavcev. S sprejetjem predlaganega amandmaja bi se tudi varstvo članov sveta delavcev uredilo na enak način, kot ga za sindikalne zaupnike ureja Zakon o delovnih razmerjih, kar je tudi smiselno. Citiral bom 113. člen Zakona o delovnih razmerjih, pod številko 1: "Predstavniki delavcev. Delodajalec ne sme odpovedati pogodbe o zaposlitvi članu sveta delavcev, delavskemu zaupniku, članu nadzornega sveta, ki predstavlja delavce, predstavniku delavcev pri svetu zavoda ter imenovanemu ali voljenemu sindikalnemu zaupniku brez soglasja organa, katerega član je, ali sindikata, če ravna v skladu z zakonom, kolektivno pogodbo in pogodbo o zaposlitvi, razen če v primeru poslovnega razloga odkloni ponujeno ustrezno zaposlitev ali če gre za odpoved v postopku prenehanja delodajalca [[?]] ." In drugič: "Varstvo pred odpovedjo za osebe iz prejšnjega odstavka traja ves čas opravljanja njihove funkcije in še eno leto po njenem prenehanju." Da ne bom predolg, Predlog Socialnih demokratov je po moji oceni diskriminatoren do ostalih kategorij delavcev v primerjavi s člani sveta delavcev, zato bom podprl amandma, ki vrača člen zakona na izhodišče, ki je bilo že usklajeno s socialnimi partnerji, saj si ne želim očitkov, da ne podpiramo ustavnega načela enakosti pred zakonom. In s tem amandmajem ne zmanjšujemo pravic delavcev. Za konec pa se mi zdi pomembno poudariti, da tudi ostro, poudarjam, ostro zavračam namigovanja in manipulacijo, da bi skozi razprave nekaterih poslanskih kolegov bilo možno razumeti, da bi naj bili zaposleni tisti, ki načrtno uničujejo podjetja. Ta izjava pa presega vse meje dobrega okusa, moram povedati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika ni možna, tako da odpiram še ponovni krog, drugi krog razprave. Prosim, da se prijavite. Hvala lepa. Prvega vabim k besedi gospoda Veršnika.
Hvala za besedo. Jaz se oglašam zaradi tega, ker v tem predlogu amandmaja pravzaprav ne vidim nič posebno spornega. Poglejte, že večkrat sem rekel, da od viška glava ne boli. Če je napisano v tem amandmaju, da naj član sveta delavcev ravna v skladu z zakonom, kolektivno pogodbo in pogodbo o zaposlitvi, ni nič takega napisano, kar ne bi bilo smiselno. Seveda nisi možni takšni ekscesi, kot ga je predstavil gospod Drobnič na odboru. Ampak obstajajo pa drugi možni, manjši ekscesi, ki bi lahko povzročali konec koncev tudi nemir med delavci, če ima nekdo, ki je član sveta, možnost recimo, da prihaja vinjen na delo, da ne upošteva varnostne predpise, skratka, te stvari so možne. Amandma, ki predvideva, da se vsi držimo ali držijo zakona, kolektivne pogodbe in pogodbe o zaposlitvi, ne vidim nič spornega pri tem. Zmotilo pa me je govorjenje gospoda Brenčiča, ki je predsednik odbora, in lahko rečem, da se z njegovimi ugotovitvami bi še lahko strinjal, vendar mislim, da tokrat smo preveč usklajevali in pa argumentirali zadeve na samem odboru, namesto da bi te stvari usklajevali že prej, preden so prišle na odbor, v odprtem ozračju, usklajevanje, kot ga poznamo pri vseh zakonskih postopkih. In v tem primeru jaz mislim, da bi lahko prišli tudi do drugačnih, morda celo boljših predlogov in se ne bi ukvarjali s tem amandmajem, enkrat za, dodamo, enkrat odvzamemo. Skratka do teh neskladij ne bi pač prišlo. Hvala.
hvala lepa. Gospod Brenčič ima repliko.
Gospod Veršnik, delovno telo je tisto, ki je v skladu s poslovnikom poklicano in tam je mesto, da se usklajujejo stvari, da se iščejo rešitve in nikjer drugje. To je naša politična volja in povsem normalno, da se nekatere rešitve medsebojno rešujejo, iščejo predvsem na osnovi tistih, ki je bolj poklican, da upravlja s to državo. Vse lepo in prav. Ampak gospod Veršnik, včasih ste in smo nosili ime Socialdemokratska stranka Slovenije. Takrat smo še imeli občutek, da je sodelovanje delavcev pri upravljanju evropska kategorija in je bila tudi kot taka prenesena v dobro družbe k nam. Danes pa smo Slovenska demokratska zveza ni smo pozabili na vse tiso elementarno, kar smo svoj čas gradili. Jaz tega nisem pozabil. Dolgo dobo sem prebil v podjetju, spodaj in tudi na vrhu. In kot tako substanco jemljem danes podjetje. In partnerski odnos, ki je temelj za uspeh podjetja med lastnikom, menedžmentom in zaposlenimi.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Barovič.
Hvala. Bistvo, spoštovane kolegice in kolegi, sta dve besedi. Eno je število delavcev. Število delavcev je tisto, ki odloča ali imamo člana sveta delavcev, ali imamo delavskega zaupnika ali predstavnika delavcev. Vsi trije so kategorija delavcev, ki jo je treba zaščititi. To manjka v vašem predlogu, sedaj ponovnem predlogu [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] dveh vladnih strank. In drugo, soglasje. V sprejetem členu na matičnem delovnem telesu brez soglasja sveta delavcev ni mogoče odpovedati pogodbe. Tega soglasja v vašem ponovnem predlogu ni [[...]] [[Izključen mikrofon.]]
Čas je potekel. Hvala. In še mag. Cvikl.
Če smo pri 1. členu in amandmaju še mislili, da hočete iz Slovenije narediti Slovenijo s.p., se pa tukaj pri tem amandmaju vidi, da hočete s tem amandmajem iz zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju narediti zakon o preprečevanju sodelovanja delavcev pri upravljanju. Reči, tako kot ste nekateri poslanci argumentirali, da ni nobenega problema, da on mora samo spoštovati, kako že pravi vaš amandma, kolektivno pogodbo in pogodbo o zaposlitvi, pa se ga ne bo kaznovalo, je preprosto čisto navadno sprenevedanje. Član sveta delavcev, delavski zaupnik ali celo predstavnik delavcev v organih družbe, ki nima zaščite v zakonu, da je potrebno soglasje sveta delavcev, bo ubogljiv. Zelo enostavno bo najti določbo, člen, pogodbo o zaposlitvi smo že slišali, zamudil je v službo, prišel bo, ne vem, kakšen, in bo ugotovljeno, da na primer ni izpolnjeval delavnih rezultatov tako, kot bi jih moral, ker je, recimo, sodeloval v delu sveta delavcev in mu bo seveda rečeno, ne izpolnjuješ pogodbe o zaposlitvi, zato ti bomo seveda znižali plačo, zato ti bomo začeli takšen ali drugačen disciplinski, odškodninski postopek. Kolegica Majda je seveda povedala, da bodo zaradi tega delovna in ostala sodišča v Sloveniji obremenjena. In zato je naloga Državnega zbora, da vzpostavi sistem, ki bo zaščitil te, ki so izvoljeni, da predstavljajo delavce in soupravljajo v njihovem imenu, da lahko pri tem delujejo neodvisno. Da se "upajo", v narekovaju, kot je nekdo rekel, vzpostaviti kakšno težko vprašanje. Ne pa, da jim bo zagroženo, ker so postavili težko vprašanje, češ, te bomo že dobili pri plači ali pogodbi o zaposlitvi. In zato je popolnoma neustrezna primerjava s sindikalnimi poverjeniki. In jaz vas tukaj res ne razumem, če bo ta amandma podprt, s strani koalicije Slovenija, potem vi tukaj spreminjate celo vsebino zakona. To ni več zakon o sodelovanju, to je zakon, ki grozi, ki preprečuje, da delavci lahko sodelujejo pri upravljanju, ker vsak, ki bo sodeloval in bo imel svoje mnenje, bo zelo hitro glede na določbo zakona, člena, ki ga spreminjate, kaznovan. Ustvarjate situacijo, kjer v samem podjetju, ne samo v tistem, kar smo se že prej pogovarjali, ki imajo manj kot 50 delavcev, ampak v vseh podjetjih zmanjšujete in lomite hrbtenice tistim, ki so izvoljeni od delavcev, da jih zastopajo ali so celo postavljeni kot predstavniki delavcev organov družbe. To delate. In to ni demokratsko, niti socialdemokratsko, to je klasična republikanska politika, klasična republikanska politika. Značilnost republikanske politike, gospod poslanec, je v tem, da ne glede na vse, spoštuje voljo in željo kapitala. In kapital je tisti, ki sklene z delavcem pogodbo o zaposlitvi in on bo ocenjeval, ali je on pogodbo o zaposliti izpolnjeval. Če član sveta delavcev, zastopnik delavcev, nima zaščite v soglasju sveta delavcev, potem seveda je jasno, kaj se bo zgodilo. Soupravljanja ne bo več. Tako zelo enostavno je to. Seveda bodo ljudje potem iskali svojo pravico izven podjetja, ampak veste, takrat mogoče že več ne bodo niti v podjetju in bo sodišče ugotovilo, da, kako se že temu reče, ni kaj razsoditi. Ne vem, gospodje poslanci koalicije Slovenija, republikanske koalicije, zamislite se, kaj ste zapisali v ta člen v amandma, ki ga tukaj predlagate. Da ne govorim o celi zgodbi, da imamo odbor, da tukaj napadete predsednika odbor, ki je na odboru - če boste pogledali magnetogram - poiskal dobro rešitev in se je na odboru ta rešitev pokazala. Gospoda predstavnika Vlade pa sprašujem če bo tudi za to dobil soglasje Vlade. Dobite pisno soglasje Vlade, gospod predstavnik Vlade, da v Sloveniji člani sveta delavcev, delavski zaupniki, predstavniki delavcev v organih družbe nimajo več zaščite v soglasju sveta delavcev. Gospod minister za pravosodje pravi, da naj bi zmanjšali sodne zaostanke. Tole bo kreiralo tisoče novih tožb, da ne govorimo o tem, da bo predvsem ustvarilo in preprečevalo sodelovanje delavcev pri opravljanju in upam, da bo takšna republikanska politika ustrezno nagrajena.
Hvala lepa. Besedo ima državni sekretar.
Samo to bi rad povedal, da soglasje Vlade k amandmajem poslanskih skupin ni obvezno. Sedaj druga stvar je pa tale, da v tem primeru [[...]]
Gospod državni sekretar, če lahko vstanete, lepo prosim, zaradi omike v Državnem zboru.
Druga stvar, ki je v tem amandmaju, je pa tale, da sveti delavcev niso obvezni pri vseh delodajalcih. In obstajajo primeri, kjer imamo zaupnika ali pa nekoga, ki je predstavnik delavcev v organih družbe in nima tista družba sveta delavcev. Kako bo potem soglasje sveta delavcev v tem primeru dobljeno? Zaradi tega je ta amandma čisto utemeljen, ker to dilemo opušča. Naslednja stvar pri tem amandmaju je, da mednarodna konvencija ima praktično enako besedilo kot amandma. Zaradi tega je vsaj z mednarodnega vidika amandma nesporen.
Ja, gospod Cvikl, replika.
Poglejte, gospod državni sekretar. Mednarodna konvencija predvsem pravi, da naj zapišemo tisto, kar velja v zakonu. In če v Sloveniji, če ste se na odboru dogovorili v drugem branju poslanci vladajoče koalicije v celoti, tudi poslanci opozicije, da je smiselno nedvomno zapisati v zakon, da v primerih, kadar obstaja svet delavcev, v primerih, kadar bi prišlo do konflikta, se zagotovi to, da brez soglasja sveta delavcev ljudi ni mogoče šikanirati, je to dobra rešitev. In ne se sedaj, v narekovaju, "izgovarjati" na neko zgodbo. Veste, če ravna v skladu z zakonom, predvsem bi bilo treba zapisati, kdo naj v skladu z zakonom in zakon spoštuje, da ne bo te ljudi šikaniral in ker to obstaja, velja normo zapisati, kot je bila določena na odboru. Jaz ne delam čisto nič drugega, kot skušam braniti to, kar smo v Državnem zboru v drugem branju vsebinsko že uskladili. To kar pa tukaj predlagate v povezavi z, in Vlada podpira, smo slišali, oba amandmaja, pa bistveno odstopa od dogovora na odboru, kaj šele odgovora znotraj vladajoče koalicije, opozicija pa temu jasno nasprotuje. In zato pravim, povejte, to je čisto navadna republikanska politika in to ni več Zakon o soodločanju, to je zakon o tem, kako ljudi kaznovati, ker bodo soodločali.
Hvala lepa. Repliko ima še gospod Kumer, potem pa gospod Brenčič.
Hvala za besedo. Obrazložitev državnega sekretarja, argumentacija, zakaj je ta amandma dober, da spreminja prvotni tekst, je, da se zavzemate očitno za to, da bi v čim manj podjetij v Sloveniji bili ustanovljeni sveti delavcev. Ta argumentacija, kot ste jo izrekli, ker ste se vprašali, kaj pa tam, kjer sveta delavcev ni, pa sedi v upravnem odboru predstavnik delavcev in tako dalje, kdo bo pa tam odločal, se pravi, da se zavzemate za to. Še enkrat, ravnajmo se po večini in večina ima svete delavcev in v teh podjetjih, kjer so sveti delavcev, tudi ta argument naj velja tudi za to stran, če je svet delavcev, potem naj da soglasje svet delavcev, če pa ga ni, ga pa ne more dati. To je argumentacije, ne pa, da se zaradi tega zdaj spreminja, ker v podjetjih ni ustanovljen svet delavcev. Lepo prosim! Tako se krati pravica v tistih podjetjih, kjer so delavci svet delavcev ustanovili. Na ta način pa zakonodaje res ni možno sprejemati v Državnem zboru.
Hvala lepa. In še gospod Brenčič.
Mene pri tem odgovoru, gospod državni sekretar, moti to: dosedanji 67. člen je to dikcijo imel in je bil v skladu z vsemi mednarodnimi normami in direktivami. Zakaj ga potem [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[....]]ko smo implementirali osnovni zakon z evropskimi predpisi? Ne razumem tega.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? V redu. Potem odpiram še en krog. Prosim, da se prijavite. Hvala lepa. Prvi ima besedo mag. Cvikl.
No, jaz bi predvsem želel, da nam Vlada odgovori, kaj je bilo do sedaj narobe in zakaj je treba po novem ljudi, ki iščejo v imenu delavcev pravice, kaznovati, in to z amandmajem, ki prileti dan pred v obravnavo Državnem zboru. Zakaj to niste zapisali v predlog zakona? Zakaj? Zato, ker očitno zdaj nimamo več pravilnega postopka, Vlada, Državni zbor, odbor, skupna seja, ampak imamo neke vzporedne kanale. Ne upate si zapisati v zakon, in seveda upajoč, da bo v torek zjutraj to hitro izglasovano, napišete dva amandmaja z obrazložitvijo, ki nima dejanske povezave z realnostjo, in daste v roke Koaliciji Slovenija. Tega jaz nisem videl v nobeni od tako imenovanih bodisi koalicijskih bodisi predvolilnih obljub za sproščeno Slovenijo. To je zelo zategnjena Slovenija. To je Slovenija, kjer se bodo predstavniki delavcev bali, po normi zakona, reči karkoli, ker, kot ste poslanci vladajoče koalicije rekli, ja, pa ne smejo oni ustvarjati nemira v podjetju. Zato, gospod predstavnik Vlade, pojasnite. In res bi predlagal, proceduralno predlagam, da nam Vlada da svoje mnenje na te amandmaje pisno. To bi bilo korektno, ker posegate v bistvo zakona.
Hvala lepa. Besedo dajem državnemu sekretarju, kolikor je pač še ostalo časa.
Ta amandma je ponovljena dikcija, kakršna je prišla v prvotnem besedilu v Državni zbor s strani Vlade. Na odboru je bil sprejet amandma, s katerim se je tisti tekst spremenil, in ta amandma je zelo podoben tistemu besedilu, ki ga je Vlada prvotno predlagala. Zato nimam nobenih zadržkov pri tem, da povem, da Vlada ta amandma podpira.
Hvala lepa. Gospod Cvikl, replika? Prosim.
Gospod državni sekretar, če jaz dobro razumem, je odbor z večino glasov - in večina v odboru je vladajoča koalicija - oblikoval nov člen, ki ohranja obstoječo pravico iz 67. člena. Zakaj te volje odbora ne spoštujete? Proceduralno Vlada niti ne more več oblikovati amandmajev na amandmaje odbora. To oba veva. Saj v tem je ravno logika parlamentarne demokracije: Vlada predlaga, parlament razpravlja in odloči. Ampak vi še zmeraj preko samo še dveh, ne več štirih strank, ne več Vlada kot Vlada štirih strank, predlagate amandma, ki uveljavlja rešitev, ki jo po razpravi na delovnem telesu odbor oceni kot neustrezno. Ukinite odbore! Po tej logiki ukinite odbore, pa bomo kar na Gregorčičevi sprejeli zakone. [[Oglašanje v dvorani.]] To je 4. člen, gospod Veršnik, če še ne veste, povezan s 67. členom in tem, kar se je odbor dogovoril, pa Vlada spreminja preko poslancev dveh republikanskih strank.
Hvala. Besedo ima še gospa Širca.
Nedvomno je procedura kavbojska tukaj, tudi pri amandmaju, čeprav vemo, da koalicijske stranke so enako kot vladno stališče, ki je bilo danes izrečeno, seveda s strani predstavnika Vlade, ne pa kot stališča Vlade. Ampak to, kar velja poudariti, danes je bilo prodanih kar nekaj grobih laži, ki gredo v zanikanje oziroma v potrjevanje tega, da naj bi bil ta zakon usklajen s socialnimi partnerji in da naj bi bil na ekonomsko strateškem svetu potrjen. Tukaj naj ne bi bilo nobenega problema. Ni res. Če bi to držalo, potem se ne bi soočali s toliko pripombami, s tako kvalitetnim in utemeljenim gradivom in s tako številnimi diskusijami znotraj odbora, kjer so bili lahko pripuščeni tisti, ki so poskušali še zadnjič utemeljiti svoje precej argumentirane vidike na ta predlog Vlade. To ni res in to že spet ni res. Že spet ni res, da bi bilo usklajeno, sicer, kot pravim, toliko pripomb ne bi ostalo živih, seveda trenutno lahko živih samo skozi misli in izraze nas, ki nasprotujemo tem rešitvam. Drugo, kar se mi zdi pomembno tudi povedati. Pričakovali smo, da bo delovanje ministrice, nove ministrice drugačno, da bo bolj senzibilno za vse, ki je rekla, da jim bo prisluhnila. To ni res, ker če bi ta senzibilnost obstajala, ta posluh obstajal, potem bi se tudi izrazila drugače do zakona, bi prisluhnila tistim, ki jim očitno prej nihče ni prisluhnil in bi mogoče upoštevala, če ne drugega, pa imela določeno stališče. Danes drugačnega stališča nima, kar pomeni, da na ministrstvu za delo, gre zgolj za kontinuiteto nekih za nas nepovšečnih stališč. In tretje, kar hočem povedati in kar je, mislim, da gospod Kumer poudaril, je potrebno povedati. Namesto da bi rešitve in zakon opuščal uveljavljanje delovno pravne pravice, pravice predstavnikov v svetu delavcev, znižuje že dosežene. Namesto da bi to, tako imenovano imuniteto, če lahko v narekovajih rečemo, "širil", jo zožuje. Ampak širiti bi moral zagotovo te vsebine še na predstavnike delavcev v nadzornih svetih in upravnih odborih. To bi bilo nujno. Sicer, ponavljam še enkrat, če te določene zaščite, ki je vsebovana v soglasju in v iskanju predhodnega soglasja, ni, potem je ranljivost predstavnikov toliko večja, ker gre tukaj samo in zgolj nič drugega kot za pravico in svobodo izražanja brez strahu pred sankcijami. Tisti, ki pač ne bo zagovarjal želenih stališč, bo v ranljivi poziciji, da bo odpuščen ali pa premeščen ali pa se bo organizacija poslovila od njega zardi stališč, ki ne bodo več imele dovoljšnje zaščite.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Odpiram prijavo. Besedo ima gospod Mitja Ljubeljšek. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Poslušam, pa ne morem verjeti, da se res to dogaja. Na eni strani smo tisti, ki smo proti delavcem, na drugi pa borci za delavske pravice. Nisem bil na tem odboru, kot sem že povedal, ko se je razvijala ta razprava, kar je bilo danes tudi rečeno, zelo obširna, konstruktivna, tudi večinski konsenz je bil dosežen, vendar poslušam in berem to, kar imam na mizi. Jaz moram reči, da se ne morem strinjati s 4. členom dopolnjenega predloga zakona. Samo, če berem. "Članu sveta delavcev", bom poudarek dal, "brez soglasja sveta delavcev ni mogoče odpovedati pogodbe o zaposlitvi s ponudbo nove pri istem ali drugem delodajalcu, znižati plačo, proti njemu začeti disciplinski in odškodninski postopek ali kako drugače postaviti v manj ugoden oziroma podrejen položaj." In zdaj, če berem amandma, ki je predlagan in ki se ga obravnava, piše: "Članu sveta delavcev", svet delavcev je še zmeraj vključen, nikjer ne izključuje noben sveta delavcev, "ni mogoče znižati plače ali proti njemu začeti disciplinski ali odškodninski postopek ali kako drugače postavljati v manj ugoden in podrejen položaj," in tukaj je poudarek, "če ravna v skladu z zakonom, kolektivno pogodbo in pogodbo o zaposlitvi." Če ne ravna v skladu z zakonom, je jasno, da ja. Ali to zagovarjate, kolegi? Ali če ne ravna v skladu s kolektivno pogodbo ali pogodbo o zaposlitvi, saj to so pravila igre. V tem predlogu, ki pa je v zakonu, pa piše: "Samo brez soglasja sveta delavcev odpovedati pogodbo" in tako naprej "ne glede, ali je v skladu z zakonom, v skladu s pogodbo o zaposlitvi ali ne." Tukaj je razlika. Se pravi, z amandmajem se dodaja, da ni možno, če ravna v skladu z zakonom. To je bistvo, ki ga jaz vidim. Je pa res, kar je že kolega Pojbič povedal prej in tudi prebral, da je posebno varstvo pred odpovedjo za člane sveta delavcev, delavskemu zaupniku, članom nadzornega sveta, ki predstavlja delavce razloženo že v 113. členu Zakona o delovnih razmerjih in enako kot tudi za sindikalne zaupnike. Se pravi, to je z zakonom že urejeno. Poglejmo to, v skladu z zakonom ali ne v skladu z zakonom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod mag. Štebe, dve sekundi imate.
Hvala lepa za besedo. No, jaz sem se [[opozorilni znak za konec]] predvsem čudil razpravi kolega, ki velikokrat kot opozicijski poslanec glasuje drugače, kot je sklenjeno na odborih. Tokrat pa tako razmišljanje [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Cvikl. Prosim.
Najprej o branju členov in amandmajev. Moram povedati, da se mora gospod poslanec pred mano vprašati, kdo pa v družbi, v kateri je lastnik vsemogočen, tolmači pogodbo o zaposlitvi. In če menite, da član sveta delavcev ne potrebuje zaščite v smislu soglasja sveta delavcev, potem se postavljate v tisto staro balkansko pravilo "kadija tuži kadija sudi". Za to tu gre. Svet delavcev in soglasje sveta delavcev, ki, kot je gospod minister menda razlagal, bo gotovo kot svet delavcev ustrezneje presodilo, ali je upravičeno začeti disciplinski ali odškodninski postopek, kot pa da bo to naredil lastnik sam. Zato pravim, če dajete lastniku pravico, da šikanira člana sveta delavcev, delavskega zaupnika ali predstavnika delavcev, pravite, da je to pravilno, s tem amandmajem podprto, potem res ne verjamete v sodelovanje delavcev pri upravljanju, ker tem ljudem lomite hrbtenico. In je to povsem skladno s tistim, kar je ta vladajoča koalicija začela v začetku svojega mandata - najprej ste zlomili hrbtenico javnim uslužbencem, potem policistom, zdaj delavcem, zdaj zastopnikom, članom sveta delavcev in tako naprej. Do kam pa mislite iti? In na koncu, do sedaj je veljala zaščita sveta delavcev. In gospod predsednik Vlade je včeraj govoril, da imamo visoko gospodarsko rast, da imamo dober gospodarski položaj - ja, kdo pa je to ustvaril? Tudi zaupniki, tudi člani sveta delavcev, tudi delavski direktorji, če hočete, oziroma člani uprav, predstavniki delavcev v organih družbe. Potem tega ni treba rušiti. Če se pa bojite in želite predvsem ustvariti pogoje, v katerih bodo lastniki svojo pot povečevanja kapitala nadaljevali v drugi polovici tega mandata brezkompromisno, potem je pa treba to tukaj zapisati. In zato tukaj gre. Gre za drugačno soupravljanje v podjetjih. Soupravljanje, ki je soupravljanje na papirju, ker ljudje, ki naj bi soupravljali, niso zaščiteni, kadar imajo drugačno mnenje; in gre za nadzor, gre za uveljavljanje nadzora in gre za to, da se ljudem požene strah v kosti z voljo zakona. In reči, kot je nekdo, ki so mu ostale dve sekundi, rekel, da imam jaz s tem probleme, kar je rekel odbor. Če bo šel kolega prebrati magnetogram in na seji odbora sprejeto besedilo zakona, mislim, da je to dobro besedilo zakona. Če pa ne, pa predlagam, da pred odločanjem prosimo Zakonodajno-pravno službo, da nam pojasni vsebinsko, za tiste, ki seveda členov ne čitate, po vsebini, da nam Zakonodajno-pravna služba pojasni, kaj to pomeni, glede na nekatera ustavna načela in v Sloveniji dogovorjene načine urejanja odnosov v podjetjih. Zato, gospodje iz vladajoče koalicije oziroma, se opravičujem, iz dveh strank vladajoče koalicije, iz republikanskih strank, umaknite ta amandma. Umaknite amandma.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Drago Koren. Prosim.
Hvala, gospod podpredsednik, za besedo. Lep pozdrav poslankam in poslancem! Torej, sedaj vam govori republikanski poslanec Drago Koren, član nesproščene Slovenije, v resnici svobodne Slovenije in najprej res moram malo replicirati v svoji razpravi in vprašati kolega Cvikla, ali je v neskladju z Ustavo ali s Poslovnikom Državnega zbora ali s katerimkoli aktom naše države, da ne bi smeli ob sprejemanju tega zakona biti vloženi določeni amandmaji, pa ne glede od koga so vloženi. To me res prav zanima, da ne bi jaz, ker namreč jaz se zelo zavzemam, da se vse stvari dogajajo zakonito, in če je slučajno to nezakonita stvar, moram reči, da bom takoj glasoval za to, da ta amandma ne bo sprejet. Logika kapitala pri nas in v svetu, pa morda pri nas še bolj kot v svetu, je zelo zelo kruta. Pri nas je mogoče bolj kruta predvsem zaradi tega, ker je kapital prišel v roke malo drugače kot drugje v svetu. In jaz se zelo zavzemam, da omogočimo soupravljanje delavcem, da jim res to omogočimo, da delavce zaščitimo pred tem krutim kapitalom. Zelo se strinjam z gospodom Kumrom, ki je rekel, poglejte v gostinske lokale, kaj se dogaja z natakaricami in z drugimi. Se popolnoma strinjam. S sprejetjem tega zakona, z amandmajem ali brez amandmaja te problematike, ki ste jo vi omenili, prav gotovo ne bomo rešili. Po drugi strani vi večkrat pa prav nasprotno zagovarjate v nasprotju z delavci. Kapital, omejevanje gospodarske pobude je bilo dostikrat v tem Državnem zboru omenjeno, ko smo govorili tudi o pornografiji. Mislim, da se ne spomnite, kako je bilo rečeno, da poskušamo mi omejevati prosto gospodarsko pobudo. Spomnimo se na Zakon o trgovinah. Ali se tu zavzemamo za delavca, da ne bo potrebno materi z otrokom pustiti otroka, iskati varstvo, iti v trgovino delati za potrebno v nedeljo plačilo ali nepotrebno plačilo. Ona mora iti, tak zakon smo namreč sprejeli. Ali smo tu gledali na delavko, na trgovko? Da se vrnem k upravljanju oziroma članom svetov, bom rekel, tudi pri tej zadevi imamo, tako kot imamo zlorabe na eni strani s strani lastnikov, pa na žalost sam poznam nekaj ljudi, ki se s svojim nedelom skrivajo pod takšno zakonodajo, o kateri danes govorimo. Ko so se komolčarsko povzpeli na določene funkcije kot sindikalni zaupnik ali kot delavski član upravljanja samo zato, da delodajalec nima možnosti proti njemu, ampak ko je potrebno ukrepati. Zato meni takšen amandma, kot je tu predlagan, se pravi, če članu sveta delavcev, če ravna v neskladju z zakonodajo, kolektivno pogodbo in pogodbo o zaposlitvi, jaz ne vem, kaj bi še bilo potrebno, da tu delavec ni zaščiten. Ali je tu premajhna zaščita? Tu se mi postavlja vprašanje. Ne nazadnje sem odgovor državnega sekretarja glede na to, ko je rekel, da obstajajo podjetja, ki nimajo svetov delavcev, kdo pa bo potem odločal. Se pravi, zavestno sprejemamo zakon z luknjo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kumer, imate repliko? Prosim.
Hvala lepa. Zdaj moram najprej povedati, da vsaj v tej dvoletni praksi, kar sedim tukaj, mislim, da se zdaj prvič dogaja, da Državni zbor v popolnosti anulira sprejeta stališča, ki so prevedena skozi zakonske dikcije pri prenovi zakona, tisto, kar je sklenjeno na odboru. Se pravi, da na nek način diskreditira celotno delo, ki je bilo opravljeno na odboru. In, poglejte, še za nameček, ne gre za odbor ali komisijo kar tako, gre za Odbor za delo in socialo. To me samo potrjuje v moji prvi domnevi in diskusiji, da se je večina v tem Državnem zboru postavila na stran lastnikov kapitala v primeru, ko diskutiramo, razpravljamo in sprejemamo Zakon o sodelovanju zaposlenih pri upravljanju podjetij. Glede na to, kar je kolega Koren rekel. Jaz sem prepričan in dnevna praksa me prepričuje, da je ravno v malih podjetjih daleč od tega, da bi se zaposlenim cedilo med in mleko; so redke izjeme. Ampak ravno ta mala podjetja so tisti subjekti, ki lahko najbolj zlorabljajo in izkoriščajo ponujeno delovno silo na trgu delovne sile. In ravno v teh podjetjih je najmanj možno biti, da uporabim štajerski izraz, "zabušant", ne delati, z nedelom se dokazovati. Ni šanse! Ni šanse, to več lahko narediš v drugih. In na koncu še naslednje. Mislim, da sploh ne bo potrebno tega zakona, ampak naj kar velja Zakon o delovnih razmerjih. Pa bom tri zadeve navedel: do 50 zaposlenih, neformalnega sodelovanja delavcev pri upravljanju gre skozi te amandmaje. 10. člen, ki ga bomo zdaj obravnavali, ravno tako ne dopušča, da nadzorni ali upravni odbor, v katerem bi naj imeli večino delavci, ki odločajo o tem, kdo bo delavski predstavnik v upravnem ali nadzornem odboru. In še tretje, o čemer zdaj razpravljamo, tudi svet delavcev nima nobene pristojnosti, da bi lahko zaščitil svoje člane sveta delavcev, tako kot imajo drugi organi v teh istih podjetjih. Jaz sem dal za primerjavo nadzorni svet vis a vis uprave. Nadzorni svet je nek zaščitni mehanizem. Tu pa ne dopustite, da je svet delavcev zaščitni mehanizem za zaposlene. Zaposleni potem nimajo nikjer nobenega zaščitnega mehanizma, vsi drugi pa nek mehanizem imajo.
Čas je potekel, gospod Kumer, tri minute.
Lastniki so se z nadzornim svetom zaščitili vis a vis uprave, delavci se pa ne morejo.
Hvala. Za repliko se je prijavil še gospod mag. Cvikl.
Gospodu Korenu. Zelo pravilno ste se predstavili - republikanski poslanec. Če boste ta amandma podprli, potem ste republikanski poslanec. Ker ste pa omenjali delo ob nedeljah, pa naj vem dam primer, kaj pomeni ta amandma, če ga boste podprli. V trgovskem podjetju imate predstavnico delavk v organu družbe. Zakon je določil, da je potrebno ob nedeljah delati. Kapitalist organizira delo, lastnik organizira delo in določeno skupino delavk pretirano obremenjuje z nedeljskim delom. Predstavnik, predstavnica delavk to pove lastniku, lastniku to ni povšeči in začne postopek disciplinskega in odškodnine in zmanjša plačo, ne da bi bila ta predstavnica delavk zaščitena. To je vsebina tega amandmaja, gospod poslanec. V Šaleško dolino lahko greva, tam je nekaj podjetij, kjer d.o.o., lastniki izkoriščajo delavce ali delavke; in vi jim kot poslanec, ki ste bili izbrani tam, to pravico ukinjate, zato ste res republikanski poslanec, če boste amandma potrdili. Če boste pa amandma zavrnili in ohranili dikcijo, kot je bila do sedaj, potem boste pa stali tudi na tistih stališčih, za katere ste se v Šaleški dolini v preteklosti zavzemali. In zato, gospod spoštovani poslanec, strinjam se, je problem, da smo za marsikoga odprli ob nedeljah spet delo trgovin, vendar v Sloveniji imamo svobodno gospodarsko iniciativo. Vendar je tudi prav, da v soupravljanju v posameznih podjetjih najdejo pravilno organizacijsko obliko, ampak če jo hočejo najti, morajo predstavniki delavcev in delodajalcev biti v enakopravnem položaju; in to jim 4. člen da, ne more jih šikanirati delodajalec brez soglasja sveta delavcev. Blizu Velenja imava novi Špar. Vprašajte delavke, kako jih šikanira lastnik. Te delavke bi lahko bile zaščitene s predstavnico delavcev, delavk, če bi ta predstavnica delavk in delavcev bila tudi v tem zakonu ustrezno zaščitena. Zato tukaj gre. Zato mi ne trobiti, da ste republikanski poslanec in da ste za to, da se ob nedeljah ne dela. Če se ob nedeljah dela, se naj dela v skladu s pravili, ki jih bomo določili v tem Državnem zboru. Gre za različne interese [[...]]
Čas je potekel, gospod Cvikl.
[[...]]interes lastnika in interes delavcev in ohranimo hrbet teh delavcev in delavk.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Prijava teče. Besedo ima gospa mag. Potrata. Prosim.
Hvala za besedo. Jaz amandmaja, ki je vložen, ne bom podprla. Prepričana sem, da je soglasje članov sveta delavcev pri ukrepih zoper predstavnika nujno potrebno. Sklicevanje na spoštovanje zakonov me ne zadovolji. Zaradi tega, ker vam lahko z več primeri, kako je mogoče vse delati v okviru zakona, pa vendarle zakone zlorabljati v prid interesov lastnika kapitala. Nedavno tega so bili tukaj predstavniki najprej delavcev Mehana, potem pa še lastniki. In če je številka 50, se lahko s številko 49 gladko izognemo vsem določilom, ki jih zakon postavlja. Enako je z odpuščanjem delavcev. Če je številka 30, se lahko s tem, da se zaustavimo pri 29, vsem postopkom nadaljnjim zaustavimo. Ko smo sprejemali v Državnem zboru vrsto zakonov, smo bili prepričani, da se bodo upoštevali tako, kot zakon veleva. In če je tudi delodajalka država, mislim na javne uslužbence, vam naj povem, da se ravno pri javnih uslužbencih pogosto dogaja, da so upokojeni brez tistega, kar mi je takrat minister Virant dokazoval, da bosta dosegla delavec in delodajalec soglasje o tem, ali bo mogoče še delo nadaljevati tudi po izpolnjenem pogoju za upokojitev. V nobenem primeru praktično, s katerimi sem seznanjena, ni šlo za tak dogovor, ampak so bili delavci upokojeni po volji delodajalca, niso pa mogli dela nadaljevati. Nenazadnje pa oprostite, danes v tej razpravi ugotavljam začudenje, da celo v Državnem zboru bi nekateri smeli govoriti o udeležbi delavcev pri upravljanju, nekateri pa ne. Tukaj je bilo mogoče slišati, da so nekateri, nekatere pošiljali, naj ustanavljalo svoja podjetja, ali da zato, ker niso bili v proizvodnji, ne smejo o delavski participaciji pri upravljanju razpravljati. Sedaj vas pa vprašam, kam bomo prišli, če bomo jemali besedo tistim, ki niso nikoli v šoli učili pravicE razpravljati o šolski zakonodaji. In če bo postala osebna izkušnja merilo za vse, kaj bomo delali pri sprejemanju kazenskega zakonika. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ljubo Germič. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Seveda je škoda, da kolega Korena več tukaj ni, je njegova razprava pravzaprav bila zelo značilna vsebini amandmaja, ki ga predlagajo. Če vladajoča ali del te vladajoče koalicije, strankI SDS in NSi vidita, da so člani sveta delavcev, delavski zaupniki ali predstavniki delavcev v organih družbe samo ljudje, ki so tja prišli zato, ker so komolčarji, ker so povzpetniki, potem je razumevanje tega problema in razumevanje, kako urediti odnose, odnose znotraj podjetij, ki bodo imeli prav gotovo te različne organe, potem logično, da je treba takšnim ljudem dati jasno sporočilo, da bodite tiho, s komolci dosežite to, kar vam je možno doseči, seveda pa potem ne zastopate ne interesov drugih kolegov zaposlenih, ne zastopate interese podjetja, ampak imejte te bonitete, kajti vredni drugega tako in tako niste. Tu se mi zdi zelo napačen pristop k razumevanju tega, o katerih ljudeh danes tukaj govorimo. In vzpostavljanje partnerskega odnosa med organi upravljanja med zaposlenimi ne more biti, če je razumevanje vloge delavskih predstavnikov razumljeno na ta način. Jaz sem v prvi diskusiji danes že opozoril na to, če ne delujejo sinhronizirano in da vodstvo podjetja ne razume, da je treba načrtno delati in krepiti človeške vire v skupno dobrobit podjetja, potem se takšnemu podjetju ne piše dobro. In če mi danes vidimo te ljudi, ki bodo v imenu delavcev zastopali njihove interese, in prepričan sem, tudi interese podjetja, da so to komolčarji, ne bodi ga treba, seveda v tem primeru potem je tudi jasno, da predlagajo takšne amandmaje, ki jih danes tukaj na mizi imamo. Zato sem sam trdno prepričan, da na tak način, s takšnim pristopom so takšni amandmaji ne samo nepotrebni, ampak celo tudi škodljivi, zato seveda ga sam nikakor ne morem podpirati.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo o amandmaju k 4. členu in v razpravo dajem 7. člen in amandma poslanskih skupin SDS in NSi. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da nihče, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 10. člen in amandma poslanskih skupin SDS in NSi. Želi kdo razpravljati? Odpiram prijavo. Besedo ima gospod Dušan Kumer. Prosim.
Hvala za besedo. To je še eden od tistih amandmajev, ki na nek način samo potencira še to nezaupanje do tega inštituta sveta delavcev oziroma predstavnikov delavcev v nekem podjetju. Zato v naši poslanski skupini predlagamo, da ta amandma zavrnemo. Namreč, tu gre za izjemno situacijo, ki se dogodi v nekem podjetju, ko delavskega direktorja skupaj predlaga gremiji, ki ga sestavljajo predstavniki lastniki kapitala in predstavniki sveta delavcev in drugih organov znotraj. In če že gre za delavskega predstavnika, potem smo mi predlagali, in to je bilo na odboru sprejeto, ima ta odbor nadzornega odbora ali upravnega odbora enako, se pravi paritetno sestavo, se pravi enako število predstavnikov zaposlenih oziroma članov sveta delavcev in tako dalje in lastnikov kapitala, predsednik je pa vedno predstavnik lastnika lastnikov. Mislim, da tukaj gre za en "fer" odnos, kjer le gre za izjemno situacijo in gre za delavskega predstavnika v upravnem odboru, to se pravi delavskega direktorja. Zato predlagam, ali predlagatelji umaknejo ali pa tega amandmaja ne podpremo.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo in v razpravo dajem 14. člen in amandma poslanskih skupin SDS in NSi. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 17. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 20.50. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA DEKLARACIJE O SPREJEMU SLOVESNE DEKLARACIJE PARLAMENTARNE SKUPŠČINE SVETA EVROPE - PARLAMENTI, ZDRUŽENI V BOJU PROTI NASILJU NAD ŽENSKAMI V DRUŽINI. Predlog deklaracije je v obravnavo zboru predložila poslanka mag. Majda Potrata. Besedo dajem predlagateljici za dopolnilno obrazložitev predloga deklaracije. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani gospod državni sekretar. Organizacija Združenih narodov in tudi Svet Evrope se že dve desetletji intenzivno ukvarjata z dolgo časa prikrivanim in marginaliziranim pojavom nasilja nad ženskami v družini. V večini držav tabuirana tema nasilja nad ženskami v družini je s sistematičnim raziskovanjem in evidentiranjem teh pojavov prinesla osupljive ugotovitve. Odstotek žensk z izkušnjo nasilja je celo v evropskih državah, po katerih se glede ravni demokratičnih standardov radi zgledujemo, nepričakovano visoka. Za Slovenijo natančnih podatkov sicer ni, ni pa mogoče pričakovati, da bi bili v nevladnih organizacijah daleč od resnice, da pri nas vsaka peta ženska "pada po stopnicah". Zato pričakujem, da se bo poleg nevladnih organizacij in Državnega zbora tudi Vlada vključila v kampanjo Parlamentarne skupščine Sveta Evrope. Parlamentarna skupščina Sveta Evrope, vanjo je vključenih 630 parlamentark in parlamentarcev iz 46 držav in predstavljajo 800 milijonov prebivalk in prebivalcev Evrope, je na 20. zasedanju 28. junija 2006 sprejela Resolucijo 1512 in priporočila Parlamenti, združeni v boju proti nasilju nad ženskami v družini. Naraščajoče nasilje nad ženskami v družini v Evropi je težava, ki zadeva sleherno članico Sveta Evrope in se odraža v hudih kršitvah človekovih pravic, ker nasilje v družini ne pozna geografskih meja, nima starostnih omejitev, ni omejeno na določeno raso in se pojavlja v vseh oblikah družinskih odnosov ter v vseh socialnih okoljih. Za nasilje v družini je značilno nasilno vedenje v različnih oblikah, tako fizično, spolno, psihološko, lahko pa izhaja tudi iz finančne odvisnosti. Nasilje nad ženskami v družini predstavlja eno od najbolj razširjenih kršitev človekovih pravic, pred katero si ne bi smeli zatiskati oči. Zato je bila zasnovana vseevropska kampanja za boj proti nasilju nad ženskami, vključno z nasiljem v družini, ki se je pričela 27. novembra 2006 v Madridu, zaključila pa se bo 8. marca 2008. Kampanja, ki bo potekala v sodelovanju Parlamentarne skupščine Sveta Evrope z nacionalnimi parlamenti oziroma parlamenti držav s statusom opazovalk v skupščini, Evropskim parlamentom in Nordijskim svetom ter nevladnimi organizacijami, se skuša zoperstaviti nasilju nad ženskami v družini. To predstavlja napad na dostojanstvo žensk in kratenje njihovih temeljnih pravic, zagotovljenih z evropsko konvencijo o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter drugimi mednarodnimi akti. Kampanja želi tudi odpreti javno razpravo, obenem pa spodbuditi nacionalne parlamente k aktivnejšemu vključevanju v boj proti nasilju nad ženskami v družini. Državni zbor Republike Slovenije se je že vključil v kampanjo proti nasilju nad ženskami, saj je 24. novembra sprejel predstavnice in predstavnike nevladnih organizacij, poslanke in poslance. Poslanci pa smo bili tudi seznanjeni z besedilom slovesne deklaracije. S podporo slovenski deklaraciji Parlamentarne skupščine Sveta Evrope - Parlamenti, združeni v boju proti nasilju nad ženskami v družini, bo Državni zbor Republike Slovenije potrdil svojo podporo kampanji Sveta Evrope in svoje nasprotovanje nasilju nad ženskami v družini. Utrdil bo prednostni pomen in izrazil svojo politično voljo napovedati končni cilj, to je ničelna toleranca do nasilja v družini. Pričakujem, spoštovane poslanke in poslanci, da boste predlagano deklaracijo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Predlog deklaracije je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Stanislava Brenčiča, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Odbor Državnega zbora Republike Slovenije, ki je za to področje pristojen, to je za delo, družino, socialne zadeve in invalide, je na svoji 21. redni seji obravnaval predlog deklaracije o sprejemu slovesne deklaracije Parlamentarne skupščine Sveta Evrope z naslovom Parlamenti, združeni v boju proti nasilju nad ženskami v družini. Pri delu odbora je sodelovala predlagateljica predloga akta, gospa mag. Majda Potrata, in predstavnik Vlade, državni sekretar v Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve, gospod Marko Štrovs. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog akta preučila z vidika skladnosti z Ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajno-tehničnega vidika. Menila je, da bi kazalo razmisliti, ali ne bi bilo primerneje navedeni akt sprejeti z resolucijo in temu primerno prilagoditi tudi besedilo akta. Člani odbora so izrazili podporo predlaganemu aktu, ob tem pa poudarili, da je potrebno dati večji poudarek boju proti nasilju nad ženskami v družini, saj bo to pripomoglo k izgradnji takšne družbe, v kateri se enako spoštujejo temeljne pravice vseh; in v tem primeru tako moškega kot ženske. K predlogu akta ni bilo predloženih amandmajev, odbor pa je oblikoval in sprejel amandma k preambuli, dva amandmaja k prvem poglavju in amandma k naslovu zakona, tako da imamo tu danes v obravnavi v tem smislu dopolnjen predlog akta. To je bilo vse. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa ministrica za delo, družino in socialne zadeve, Marjeta Cotman. Izvolite, prosim.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Veseli me, da danes v Državnem zboru sprejemate slovesno deklaracijo Parlamentarne skupščine Sveta Evrope - Parlamenti, združeni v boju proti nasilju nad ženskami v družini. Vlada Republike Slovenije podpira sprejem slovesne deklaracije. S sprejemom slovesne deklaracije boste parlamentarci podprli prizadevanja Sveta Evrope v boju proti nasilju nad ženskami in prav je tako. Nasilje nad ženskami, vključno z nasiljem v družini, je družben problem, o katerem moramo spregovoriti na glas in ga izluščiti iz spon predsodkov. Zato je toliko bolj pomembno, da nasilje v družini vedno in povsod glasno obsodimo. S svojim delovanjem moramo zagotoviti ničelno toleranco do nasilja v družini in preko ustreznih institucij ter kakovostnih programov zagotoviti vso pomoč in podporo osebam z izkušnjo nasilja, povzročiteljem nasilja pa zagotoviti ustrezno rehabilitacijo. Preprečevanje nasilja v družini in nasilja nad ženskami v družini je ena od prioritet Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve. Ministrstvo pripravlja Zakon o preprečevanju nasilja v družini, ki ga bomo še letos obravnavali tudi v Državnem zboru. Tudi na področju zagotavljanja programov žrtvam nasilja smo naredili napredek. Število programov se je v zadnjih letih podvojilo, okrepili pa so se tudi preventivni programi. Programi niso osredotočeni zgolj na osrednji del Slovenije, temveč pokrivajo celotno državo. Število tovrstnih nasilnih dejanj kljub vsem naporom na žalost ne upada. Nasilje naj bi bilo prisotno v vsaki peti družini v Sloveniji. Morda je to posledica destigmatizacije, ki sem jo že omenila. In to je dobro, saj žrtve vse prepogosto molče, zaradi česar imajo povzročitelji nasilja še toliko večjo moč. Zato so pomembne akcije osveščanja celotne družbe, ki vodijo v prepoznavanje nasilja ter dajejo vsem jasno sporočilo, da smo nasilje v družini opredelili, ga prepovedali in da imamo programe, kjer žrtvam in povzročiteljem nasilja zagotavljamo strokovno pomoč in podporo, da bi lahko izstopili iz kroga nasilja. Hvala.
Hvala lepa. O predlogu deklaracije dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Besedo ima gospod Stanislav Brenčič, v imenu poslanske skupine SLS. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, še enkrat za besedo. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke vsekakor podpiramo sprejem slovesne deklaracije in tudi pozdravljamo trud kolegice Potrata, se pravi, deklaracije, ki nosi naslov Parlamenti, združeni v boju proti nasilju nad ženskami v družini. Prav je, da se Državni zbor Republike Slovenije pridružuje skupnim prizadevanjem in naporom, kot so izraženi v slovesni deklaraciji, in da jih bo upošteval pri svojem delu. Še nedavno se v naši družbi o nasilju nad ženskami ni vedelo oziroma se ni prav veliko govorilo. Še posebej ne o nasilju, ki se dogaja, žal, v nekaterih družinah tudi nad otroki. Ravno zaradi zaščite otrokove osebnosti in ugleda posamezne družine v okolju, kjer živi, so navadno žene tiho prenašale in tudi še danes prenašajo muko in breme na svojih ramenih ter za vsako ceno skušajo obdržati družino skupaj. Seveda pa je ta učinek dostikrat ravno nasproten, nasilje se stopnjuje, družina in njeni člani pa čedalje bolj trpijo, tonejo v propad, obup in trpljenje. S tem seveda največjo škodo trpi sama družina. Posledice v veliki meri prizadevajo celo družbo. Posledice so dolgoročne, težke, konec koncev tudi terjajo veliko več napora in sredstev za odpravljanje posledic, kot pa če bi se potrudili in take primere prepoznali in pravočasno skušali pomagati. V naši državi imamo kar nekaj ustanov v državnih, lokalnih, pa tudi številnih civilnih in dobrodelnih organizacij, ki so usposobljene prepoznati take razmere in težave, nimajo pa dovolj moči in zmožnosti za njihovo preprečitev in nato za vzpostavitev ponovno vsaj delno rehabilitiranje družine. Največkrat so rešitve še vedno na škodo žrtve, ki ostane brez sredstev in tudi brez podpore družbe. Zato upamo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke, da ne bomo ostali samo pri deklarativni podpori, ampak bomo resnično z domišljenimi ukrepi vzpostavili dodatne pravne podlage in druge ukrepe za preprečevanje tega negativnega dogajanja v naši družbi, kajti družina je najbolj ranljiva takrat, ko v njej ni potrebne notranje kohezije, in z njeno ranljivostjo postane prej kot slej ranljiva tudi družba kot celota. Zato podpiramo namen predlagateljice in tudi odločitev Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Eva Irgl v imenu poslanske skupine SDS. Izvolite, prosim.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! V Slovenski demokratski stranki bomo podprli slovesno deklaracijo Parlamenti, združeni v boju proti nasilju nad ženskami v družini. V tem mandatu smo bili že večkrat priča oziroma že večkrat smo obravnavali temo nasilja v družini, ki ima seveda različne oblike, od fizičnega nasilja do duševnih zlorab. Tukaj govorimo predvsem o ustrahovanju, stalnem podcenjevanju in poniževanju, vključno z različnimi oblikami kontrole obnašanja, kot so izolacija osebe od njene družine in prijateljev, nadzorovanje in omejevanje gibanja ter dostopa do podatkov ali pomoči. V Slovenski demokratski stranki to slovensko deklaracijo podpiramo še posebej s stališča, da se spodbudi odločno reševanje nasilja v družini. Zavedamo se namreč pomembnosti problematike in menimo, da je potrebno na tem področju čim prej poiskati rešitve, ki bodo pripeljale do pozitivnih učinkov. Zavedamo se tudi, da je nasilje v domačem okolju in partnerskih odnosih največkrat bolj prikrito, zato ga je tudi težje prepoznati in preprečevati. V Slovenski demokratski stranki menimo, da je potrebno sprejeti odločitev, naj se ta problematika uredi sistemsko. Iz Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve oziroma od nove ministrice, ki je danes tukaj tudi prisotna, smo namreč dobili zagotovila, da se na področju reševanja nasilja pripravlja ustrezna zakonodaja. Zavedati pa se moramo, da pri reševanju tega problema ne smemo izhajati iz predpostavke, da je družina žarišče nasilja. Družino je potrebno upoštevati kot temeljno vrednoto. Nasilje v družini, ne glede na dejstvo, ali govorimo o otrocih ali ženskah, je namreč tudi posledica stanja duha v celotni družbi, zato je nujno ozaveščanje o nasilju v vseh segmentih družbe in s tem tudi v družini. Nasilje nad ženskami v družini je tudi tema mnogih omizij in raziskav, saj predstavlja eno od najbolj razširjenih kršitev človekovih pravic. Z današnjo podporo deklaracij seveda ne bomo rešili problematike nasilja nad ženskami, lahko pa zagotovo s tem prispevamo tudi svoj delček. Pa vendarle se na nasilje nad ženskami ne smemo spomniti le ob mednarodnem dnevu človekovih pravic 10. decembra. In tudi zato bi danes še posebej na tem mestu rada pohvalila prizadevanja vseh, ki se trudijo blažiti oziroma preprečevati nasilje v družini. Predsedniki 46 držav in vlad članic Sveta Evrope so se leta 2005 ponovno zavezali, da zaustavijo nasilje nad ženskami, vključno z nasiljem v družini. V skladu s tem je Svet Evrope začel kampanjo, ki jo zaznamuje tudi sprejem slovesne deklaracije Parlamentarne skupščine Sveta Evrope. S podporo omenjenih deklaracij se tudi poslanska skupina Slovenske demokratske stranke pridružuje dosedanjim prizadevanjem in naporom, ki so izraženi v deklaraciji, saj tudi sami menimo, da je nasilje nad ženskami v družini hud napad na žensko dostojanstvo, ki ga ne bi smela dopuščati nobena država članica Sveta Evrope, saj vpliva na življenje ne samo ožje družine, ampak tudi na celotno družbo. Vsakršno nasilje je seveda vredno obsodbe. Nasilje v družini, na tem mestu govorimo o nasilju nad ženskami, pa je seveda lahko tudi posledica neenakega odnosa med ženskami in moškimi. Zato se strinjamo z besedilom v deklaraciji, zlasti v delu, ki pravi, citiram, "Za nasilje v družini družba plačuje visoko ceno. Osebno in družbeno ceno plačujejo ženske, ki preživljajo hudo moro in živijo v stalnem strahu in tesnobi. Poleg tega plačuje ogromno finančno ceno tudi družba kot celota, ki krije stroške zdravstva, zaščite, zakonodajne in policijske dejavnosti." Kot že omenjeno, bomo v Slovenski demokratski stranki to deklaracijo podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Darja Lavtižar Bebler v imenu poslanske skupine LDS.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Nasilje je v marsikaterem pogledu postalo tako običajen del vsakdanjika, da ga velikokrat sploh več ne opazimo. Glede nasilja v družini še dandanes prevladuje prepričanje, da se v družinske zadeve ni dobro ali pametno vmešavati. Nevarno je, če nasilja ne prepoznamo, če ga opravičujemo, minimaliziramo, predvsem pa je nevarno, če ga ignoriramo. Tudi tako, recimo, da ne sprejmemo potrebne zakonodaje. V Sloveniji se v zadnjih nekaj letih več govori in piše o nasilju, ki se dogaja za domačimi zidovi, pa vendar je ta Vlada stopila tri korake nazaj pri sprejemanju zakonodaje na tem področju in v parlament doslej še ni predložila Predloga zakona o preprečevanju nasilja v družini. Gre za sistemski zakon, ki je bil za zakonodajno proceduro pripravljen že v letu 2004. V poslanskem klubu LDS upamo, da bo nova ministrica imela več posluha tudi za problem nasilja v družini, pred katerim si ne moremo in ne smemo zatiskati oči. Nasilje v družini ne ogroža samo žensk, žrtve so tudi otroci, v določenem odstotku pa tudi moški. Evropske države hitijo zapustiti in pozabiti obdobja, ko je nasilno in poniževalno kaznovanje otrok veljalo za običajno in sprejemljivo. Švedska je začela uvajati reformo zakona pred pol stoletja in postala prva država na svetu, ki je leta 1979 izrecno prepovedala telesno kazen. To je sedaj uzakonjeno tudi v Avstriji, Bolgariji, Hrvaški, Cipru, Danski, Finski, Nemčiji, Madžarski, Islandiji, Italiji, Latviji, Norveški, Portugalski, Romuniji in Ukrajini. Nizozemska in Slovaška pa sta napovedali, da bosta sprejeli zakon proti telesni kazni. Srčno upamo, da se bo tem državam pridružila tudi Slovenija in da bomo zmogli to zapisati tudi v Družinski zakonik, ki je prav tako pripravljen, pa je spet nekje obtičal. Ker gre za deklarativno izjavo, ki ne vsebuje konkretne vsebine oziroma predlogov ali priporočil, kaj šele zavest, ki naj bi jih upoštevale ali jih implementirale države članice, so predvsem vlade držav članic Sveta Evrope tiste, ki morajo oziroma bi morale pripraviti ustrezno zakonodajo ali jo spremeniti ter oblikovati nacionalne politike, kar bi predstavljalo okvir boja proti nasilju nad ženskami. Lani sprejeta deklaracija je tako lahko oblika pritiska ali pobude nacionalnih parlamentov, združenih pod okriljem Sveta Evrope, da vlade spremenijo zakonodajo oziroma oblikujejo politike na podlagi tako priporočil Sveta ministrov, akcijskega načrta in vseh ostalih aktov Sveta Evrope kot tudi predlogov s strani Evropske komisije, zbranih v haaškem programu, katerega prva prednostna naloga so človekove pravice in državljanstvo, kamor spada tudi boj proti nasilju nad ženskami, pa tudi nad otroki in moškimi. Uresničevanje haaškega programa je pred kratkim obravnaval tudi Državni zbor Republike Slovenije. Upamo, da bodo slovesnemu sprejemu deklaracije sledili tudi konkretni projekti in da bo boj proti nasilju nad ženskami resnično prednostna tema evropskih nacionalnih parlamentov, torej tudi slovenskega, in da ne bo ostalo le pri zapisanih besedah in deklarativni izjavi podpore deklaraciji Parlamentarne skupščine Sveta Evrope. V poslanskem klubu bomo to deklaracijo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa mag. Potrata v imenu poslanske skupine SD. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana gospa ministrica! Poslanska skupina Socialnih demokratov si že vrsto let prizadeva prikazati nasilje med štirimi zidovi kot splošen družbeni problem. Ni mogoče trditi, da je nasilje nad ženskami edina oblika nasilja v družini. Je pa problematična zaradi tega, ker nezaščitena mati, ki je žrtev nasilja, ne more biti dobra zaščitnica svojim otrokom, ker tisti, ki so priča družinskemu nasilju, so pogosto v nadaljevanju tudi razširjevalci in nosilci nasilja v prihodnosti. Ko smo načenjali temo "nasilje v družini", nismo hoteli načeti temeljev družine. Zagotovo naj bo družina najbolj varno okolje, v katerem bo našel vsak posameznik dovolj opore, pa naj gre za kakršnokoli obliko družine, ne samo za tradicionalno. Prav zato smo podpirali vse poskuse spreminjanja zakonodaje od leta 1999 naprej, ko je zakonodaja kot nasilje opredelila tudi nasilje v družini. Zato smo v prejšnjem mandatu podpirali spremembe zakonodaje, ki je prepovedala približevanje nasilneža, ki je omogočila odstranitev nasilneža in ne tistega, ki je nasilje doživel. Skratka, posegel je v posamične zakone v skladu s pozitivno evropsko prakso. Žal je bilo v letu 2004 to prizadevanje sklenjeno z obsežnim posvetom o preprečevanju nasilja v družini in pripravljenimi zakonskimi besedili, ki pa ni bilo nadgrajeno z ustreznimi spremembami v letu 2005. Komisija za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti je obravnavala posebno varuhovo poročilo o preprečevanju nasilja v družini, parlament pa sprejel sklep, ki je posebej govoril ravno o tem, da je nasilje v družini, citiram, "odraz širših družbenih razmer in kot tako resen družbeni problem, ki ga je mogoče celovito reševati le na nacionalni ravni." Zato Državni zbor Republike Slovenije poziva Vlado Republike Slovenije, da se opredeli do ugotovitev v posebnem poročilu Varuha človekovih pravic in čim prej pripravi predlog zakona o preprečevanju nasilja v družini in medresorsko usklajen program reševanja te problematike ter z njim seznani Državni zbor. To je bilo sprejeto. Doslej nismo od Vlade dobili nobenega poročila o tem, kako je z reševanjem te problematike, nismo bili seznanjeni. Na posebno pismo, ki sem ga naslovila na Vlado kot predsednica Komisije marca lanskega leta, sem dobila sicer odgovore, ki so me hoteli v pričakovanjih seveda postaviti na negotova tla, da pričakujem in zahtevam nekaj, kar Vlada vendarle dela. Ampak šele v letošnjem normativnem planu Vlade za leto 2007 se je znova pojavil predlog Zakona o preprečevanju nasilja v družini. Torej so vendarle bili potrebni nekateri zunanji pritiski na to, da je Vlada spremenila stališče. In vidim, da je to, da je akt treba sprejeti, da je njegovo sprejetje obvezno, posledica tudi evropske politike, ki hoče preprečevanje nasilja v družini, zlasti pa preprečevanje nasilja nad ženskami, postaviti kot prioriteto. Opozorila bi, da Socialni demokrati vidimo posebno težavo v tem, da podatkov o nasilju nad ženskami v domačem okolju in partnerskih odnosih v Sloveniji ne spremljamo koordinirano in sistematično; da primanjkujejo podrobnejše analize oziroma raziskave o razsežnosti pojavnosti in oblik nasilja nad ženskami; da za oblikovanje in sprejem ustrezne in celostne politike preprečevanja nasilja nad ženskami v domačem okolju in partnerskih odnosih še ni vzpostavljen sistem spremljanja kazalcev v Evropski uniji o nasilju nad ženskami. Nenazadnje nismo posredovali Svetu Evrope poročila o tem, kaj smo ugotovili v zvezi s stanjem na tem področju. Poročilo bi morali posredovati med oktobrom leta 2005 in februarjem leta 2006. Zato je nemogoče ugotoviti, ali je stvarna cena nasilja nad ženskami v družini primerljiva s stvarno ugotovljenimi stroški, ki jih zaznavajo v drugih evropskih državah. Socialni demokrati se zavedamo, da ni enotne metodologije za ugotavljanje stroškov, ampak naj navedem samo nekatere podatke: za Veliko Britanijo so ugotovili 555 evrov stroškov na prebivalca na leto, v Švici 35. Parlamentarna skupščina Sveta Evrope pa meni, da se stroški na posameznika na leto sučejo okrog 40 evrov. In da so ti stroški v glavnem usmerjeni v sodno vejo oblasti, v policijo, tudi v zdravstvo, manj pa v tisto pomoč, ki jo dobijo žrtve nasilja, pa tudi tisti, ki nasilje povzročajo, za svojo rehabilitacijo. Zato Socialni demokrati pričakujemo, da bomo besedilo slovesne deklaracije resda sprejeli, ker v to besedilo ni mogoče niti posegati, da pa bomo poslanke in poslanci s svojim osebnim izjavljanjem, s svojim osebnim zgledom dajali vedenjski vzorec, ki bo presegel stereotipe in bo pomagal zagotoviti ničelno toleranco do nasilja v družini in do vseh vrst in oblik nasilja. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Mojca Kucler Dolinar, v imenu poslanske skupine NSi. Prosim.
Lep pozdrav predsedujočemu, ministrici, kolegicam in kolegom. Vsakršno nasilje je vredno obsodbe, posebno še nasilje v družini, če se dogaja. Dostojanstvu človekovega sožitja ustreza samo resnično trden prostor razumevanja, zvestobe, če se izrazimo na nekoliko drugačen način. Ne le v smislu medsebojne odgovornosti partnerjev, temveč tudi odgovornosti do otrok, če iz zveze izhajajo. In v tem smislu je družina, zakon ne samo zasebna zadeva, temveč ima tudi javnem pomen, ima socialni značaj. V Novi Sloveniji na družino gledamo kot na središče in temelj družbe, zato je vsakršno nasilje v družini problem družbe kot celote in ne le problem posameznika, ki se mu dogaja. Družina si zasluži posebno trdno podporo družbe, posebno danes, ko smo priča vidni krizni instituciji. Kar je dobro za družino, je dobro tudi za družbo. Poseben problem današnjega sveta gotovo predstavlja tudi demoralizacija družbe. Pojav nasilja pa je odvisen tudi od tega, kako družba nanj reagira, ali ga sankcionira in obsodi, predvsem pa, kako deluje tudi v preventivni smeri. Nasilje nad ženskami je pojav, ki se ga moramo zavedati in se ga družba mora zavedati in moramo nanj tudi najti rešitve in ustrezno ukrepati. V Novi Sloveniji se zavedamo, da je slovesen sprejem te deklaracije le stopinja na poti boja proti nasilju nad ženskami v družini in da bo potrebno narediti nadaljnje velike korake, da se tovrstno nasilje zajezi in tudi konča. Zato v Novi Sloveniji podpiramo slovesen sprejem deklaracije Parlamentarne skupščine Sveta Evrope.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava o predlogu deklaracije. Besedo ima gospod Bojan Kontič. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospa ministrica, spoštovane kolegice in kolegi! Sam bi si sicer osebno želel, da bi imela ta deklaracija bolj splošen naslov, Združeni v boju proti nasilju nad ženskami, ne samo v družini, kot je sedaj. Res je, da se v posameznih družinah dogaja nasilje, res je tudi, da je to nasilje veliko bolj prikrito, kot je recimo nasilje kje drugje, je pa tega nasilja tudi izven družine kar nekaj. Ko v Slovesni deklaraciji zapišemo, da je nasilje nad ženskami v družini hud napad na žensko dostojanstvo, naj povem, da je nasilje nad ženskami v družini tudi hud napad na moško dostojanstvo, predvsem tistih, ki za to nimamo razumevanja in tistih nas je tudi v Sloveniji velika večina, torej moških, ki nam je nerodno ob spoznanju, da imamo v družbi nasilneže, ki še vedno uporabljajo moč argumenta za to, da šibkejši spol prepričajo v njihov prav. In ko pri tem poslušam včasih tudi razlage tega početja, mnogokrat ne razumem tudi ženskega spola. Ženska, ki izjavi, da jo je partner pretepal zato, ker jo ima rad, se vrne k njemu po tem napadu. Potem slišimo tudi, da ženska, ki je bila pretepena ali je drugače bilo izvršeno nasilje nad njo, pravi, da je posledica tega, ker je govorila, običajno uporabijo izraz jezikala. Seveda so to razmere, ki nas opominjajo, da je potrebno na tem področju storiti nekaj več. Sprejetje te deklaracije je minimum od minimuma. Pridružujemo se napredni Evropi, pridružujemo se tistim, ki opozarjajo na nasilje, pa istočasno tudi predlagajo, da posamezne države, članice Sveta Evrope, storijo tudi s svojo aktivno politiko veliko več, kot je bilo storjena do sedaj. Potrebno je povedati, da ne pristajamo na tradicijo, ko so si moški nekako lastili ženske in jim je bilo nekako samoumevno, da mora ženska početi tisto, kar moški želimo. Pri tem je potrebno poudariti, da ne gre samo za nasilje v družinah, ki so nekje na margini družbe oziroma v družinah, ki se otepajo z vsakdanjimi težavami preživetja, ampak gre za nasilje tudi v dobro situiranih družinah, tam, kjer so člani družine ali kakršnekoli drugačne skupnosti dobro, visoko izobraženi, pa je kljub temu prisotno nasilje. In ko govorimo o nasilju nad ženskami, se je potrebno zavedati, da bo potrebno veliko postoriti za to, da ženske postanejo neodvisne v naši družbi. Kaj malo sicer zaleže, če se zgodi nasilje, pa mi, namesto da bi nasilneža umaknili iz okolja, omogočimo zatočišče v varni hiši ženski, ženi oziroma materi z otroki. Ta mati se slej ko prej vrne nazaj v to nasilno okolje zaradi tega, ker se boji za prihodnost svojih otrok, ker se boji tudi za svojo prihodnost, ker razmišlja o tem, kako bo živela v prihodnje, ker je bila sedaj odvisna predvsem in pa tudi finančno od partnerja, s katerim je živela. In dokler ne zagotovimo in odpravimo teh pomanjkljivosti v družbi, bo seveda zelo težko odpraviti tudi nasilje. Zelo pomembno bo tudi to, kaj bo pripravljena izvršilna veja oblasti, torej Vlada postoriti za to, da bomo promovirali nenasilje v družini, da bomo v naši družbi govorili in vedno znova govorili o temah, ki so bile neke vrste tabu teme, o katerih nismo govorili in s katerimi se v preteklosti nismo ukvarjali. Kako nezavedno počnemo napake, sem bil priča pred leti v eni volilni tekmi, v eni volilni kampanji, ko je kandidat za župana gladko v televizijski oddaji povedal, kje je varna hiša, ne da bi razmišljal, kakšne posledice lahko to ima. Enostavno zato, ker se verjetno ni zavedal težav, ki so povezane z nasiljem v družini. Kot sem dejal, je to, kar bomo storili danes, jaz sem prepričan,da bomo to storili soglasno, tisti minimum, ki nas zavezuje k temu, da tudi z lastnim zgledom, kot je v imenu poslanske skupine dejala mag. Potrata, z lastnim zgledom, z lastnimi aktivnostmi prispevamo k temu, da bo zavedanje o škodljivosti nasilja v družini spoznal tudi tisti, ki to počne. In preventiva je na tem področju izrednega pomena. Predvsem pa še enkrat ponavljam, potrebno je o teh težavah govoriti, se pogovarjati, le na ta način bodo tudi tisti oziroma tiste, ki so deležne nasilja, sposobne o tem tudi javno spregovoriti in se morda tudi postaviti po robu. Mi pa smo dolžni, da za to tudi v tem Državnem zboru ustvarjamo pogoje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Majda Širca.
Danes je v družbi največja in najvišje rangirana vrednota varnost. Mene veseli,da imamo to deklaracijo na mizi, še bolj bom pa vesela takrat, ko bom, ne samo poslušala obljube, kaj bo to varnost lahko tudi na zakonski ravni zagotovilo, ampak videla. Kajti v zadnjih dveh, nekoliko več letih se je zamenjalo kar nekaj scenarijev, ki naj bi sanirali ta vsak dan bolj zaskrbljujoč problem nasilja nad ženskami, bodisi v družini, bodisi zunaj nje. V enem trenutku se je obljubljala strategija, potem se je govorilo o spremembi posamičnih zakonov, na kar smo poslušali o nacionalnem programu zoper nasilje, potem smo slišali o nacionalnih usmeritvah, danes slišimo, da bomo dobili zakon. In če je to v redu, in če to res drži, bi vam, gospa ministrica, svetovala, da se vrnete k tistim dokumentom, ki so jih spravili skupaj v številnih posvetih in tudi analitičnih pristopih, ki so že načenjali bodisi nekatere zakone bodisi povezovanje vseh zakonov v en zakon, v skupini, v kateri je sodelovala tudi pravosodna ministrica in v katere je velike napore vlagal tudi varuh človekovih pravic. Potrebno je spoštovati kontinuiteto in jo upoštevati, če so bili koraki narejeni, in bili so narejeni. Poglejte tudi dokumente, ki so objavljeni tudi v Poročevalcih. Ne velja štartati in zavreči narejeno delo, če se zamenja oblast. Poleg tega naj opozorim tudi, da so številne nevladne organizacije že leta 2005, od Amnestija, do društva Ključ, do Centra za boj proti trgovini z ljudmi, do Društva za nenasilno komunikacijo, SOS-a, ženska svetovalnica itn. Mnogo društev je, mnogo NGO-jev je na tem področju, ki nas vsaj še osveščajo o tem problemu. Vsa ta društva so v letu 2005 pozvala predsednika Janeza Janšo naj slovenske oblasti čim prej sprejmejo sistemski zakon za preprečevanje nasilja v družini ter ukrepajo proti vsem oblikam nasilja nad ženskami in otroki, vključno z nasiljem na delovnem mestu in trgovanjem z ženskami in otroki. Ne vem, če so vsa ta društva dobila odgovor. Zagotovo pa mi nismo dobili predloga zakona, ampak obljube, da bomo imeli enkrat strategijo, enkrat nacionalni program, enkrat nekaj drugega. Nasilje pa je. In govora o njem, na srečo, tudi vse več, kajti prav govor, prav tisti izrek "Ne, nočemo tega" lahko pomeni marsikaj in spremeni marsikaj. Tudi sama, jaz sem zadovoljna, da imamo deklaracijo o nasilju nad ženskami v družini, ampak tudi sama mislim, da je potrebno ta problem zajeti kot problem družbe in ne bi bil zame nič sporen naslov deklaracije, če bi govorili o družbi, ne zgolj o družini kot mikrokozmosu neke družbe. Zakaj govorim? Zaradi tega, ker varnost in nasilje, zahteva po varnosti, predvsem pa nasilje je razpaseno ne samo v tej celici medsebojnih odnosov, ki ji rečemo družina, ampak tudi drugje. Dovolite mi, da vam ob tej priliki osvežim en zanimiv intervju, ki je bil objavljen z gospo Jelko Strojan, ko jo je novinarka Mladine vprašala: "Vas je mož kdaj udaril?" Vemo, da gre za gospo Strojanovo iz Ambrusa oziroma takrat preseljeno iz Postojne že v Ambrus. "Vas je kdaj mož udaril?" sprašuje novinarka gospo Jelko. In Jelka pravi "Ne. Nekateri se kregajo in tepejo, mi se nismo." Pa pravi potem novinarka "Imate sami kakšne slabe izkušnje s policijo in z nasiljem?" "Enkrat me je zdaj že upokojeni policist udaril. Opravljal je hišno preiskavo." Kupila sem piščanca in sem imela račun. To sem policistu tudi povedala, a on tega računa ni pogledal in me je zgrabil, udaril in odrinil. Nisem se pustila. In sem ga udarila nazaj. Ampak rekla sem mu, da me še moj mož me ne tepe, zdaj me bo pa policist. Tudi vi se ne bi pustili, če bi vas kdo napadel in tepel," pravi Jelka. Hočem povedati, da nasilje v družini je prisotno, je simptomatično, je tudi problematično, ker ga je težko evidentirati. Ne samo zaradi tega, kot je bilo danes že večkrat rečeno, ker primanjkuje sistematičnih raziskav in podatkov na področju, ampak tudi zaradi tega, ker večina žensk nasilja ne prijavlja, ker se bodisi sramuje, bodisi se boji nadaljnjega nasilja ali tega, ker misli, da ji ne bo nihče verjel. Seveda če več dejavnikov ženskam preprečuje, da bi prijavile primere nasilja in zato v teh statistikah, kjer vidimo in v katerih pišejo grozljivi podatki o nasilju nad ženskami po celem svetu in so res katastrofalni. Poglejte, recimo, da v Združenih državah posilijo žensko vsakih 90 sekund. Tako pravi njihovo pravosodno ministrstvo. Ali pa da je v Franciji vsako leto posiljenih 25.000 žensk. In tako naprej. Ampak v teh statistkah, ne samo o posilstvih, to je mogoče še celo lažje, ampak o nasilju, Slovenije ni, ker nima orodja in ga tudi ni dovolj jasno sprožala, da bi ga evidentirala, in zaradi že omenjenih faktorjev, osebnih, intimnih preprek, ki ga imajo običajno ženske, da bi spregovorile. Seveda se pa tudi bojijo maščevanja. Imajo včasih premalo denarja, da bi sprožile postopke, so pa tudi v velikih čustvenih odvisnostih in skrbi jih za otroke in nimajo dovolj pomoči, tudi moralne. Kar nekaj žensk, še posebej tiste, ki so bivale ali poskušale priti do varne hiše ali pa so bile v varnih hišah, je bilo včasih na pogovoru. Njihov problem niso bili zgolj samo zakoni, njihov problem je bila praksa, praksa, kaj pomeni, kam iti potem, ko si izvržen, ko ne moreš več ostati v varni hiši, ker je rok bivanja tam omejen, kot vemo. Kako se preseliti, ne da bi se [[..]]Sploh pa, varne hiše tudi niso več varne, kot smo slišali, ne samo danes, včasih, ker so razkrite. Ampak to ni pomembno, to ni tudi to; kar sem hotela sporočiti, sporočiti to, da ženska ne dobi zaposlitve potem, da je stigmatizirana, predvsem pa, da ni vsaka zaposlitev zanjo, ker mora biti bodisi v bližini šole, kajti tudi otroci takšnih žensk, ki se morajo skrivati pred nasilnim partnerjem, nimajo varne poti v šolo in imajo zasede na poti in tako naprej. Teh problemov je enormno. In če jih zakoni lahko rešujejo, sem jaz vesela. Ampak v že obstoječih zakonih, in jih imamo, kot sem jih naštela tukaj vsaj 9 ali 10 ali pa tudi programih, je nekaj varovalk, ki na žalost ne stopijo ali ne morejo stopiti v veljavo v taki, kot bi bilo dobro, da bi bilo življenje vseh teh bolj varno. Ta deklaracija, prav je, da ne bi ostala deklaracija, da ne bi bila deklaracija kar tako in da ne bi bila še en prispevek ob obletnici ali ob nekem znamenju, ki nas spomni na to, da je treba o tem spregovoriti. Običajno o tem spregovorimo ženske. Res je pa tudi, da v večini so ženske tiste, ki so žrtev, stigmatizirane ali ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miro Petek.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Vsem prisotnim lep pozdrav! Deklaracijo kaže podpreti. Je kratka, jedrnata, če ne drugega, odpira razpravo, za katero pa očitno tu ni pretirano navdušenje. S to razpravo bi seveda lahko spoznali, kje smo in kam gremo. Pri nasilju nad ženskami v družini je treba ločiti preventivo in kurativo. Svojo vlogo na tem področju bi morala odigrati tudi policija. Policija ima določena pooblastila, ki so določena v pravilniku o policijskih pooblastilih. Na osnovi teh dokumentov lahko policisti brez odločbe sodišča vstopijo v tuje stanovanje in na tej osnovi lahko preprečijo tudi konkretne nevarnosti za ljudi in premoženje. Mislim, da se policija tega člena in teh pooblastil poslužuje razmeroma malo. Policisti se bojijo posledic, bojijo se dolgotrajnih pritožb, policija je stigmatizirana že zaradi tega, če zapiše kakšno registrsko številko. Problem v policiji pa je tudi ta, da so znani primeri, ko sami policisti izvajajo nasilje nad ženskami. Samo primer iz mojega okolja, ko je policist zvesto pretepal prvo ženo, nato še drugo ženo, na hierarhiji v policiji pa je iz leta v leto napredoval. Kolegi in okolje so zatiskali oči ali pa so ta primer enostavno ignorirali. Problem seveda ni samo nasilje nad ženami, nasilje v družini. Večji problem je nasilje v družbi nasploh. In mislim, da je nasilje nad ženskami posledica splošnega nasilja v družbi, do katerega smo precej tolerantni. Tukaj je bilo že rečeno, težiti moramo k ničelni toleranci. In prav je tako. Stopnje nič nasilja v družbi nasploh ne bomo dosegli. Prav pa je, da so naše oči, naši cilji k tem usmerjeni. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Nasilje nad otroki in nad ženskami spada med najbolj nesprejemljive pojave v družbi. Glede na to, da je Svet Evrope sprejel Slovesno deklaracijo, ki poziva k boju proti nasilju nad ženskami v družini, je jasno, da je takšno nasilje še vedno družbeno zlo širom Evrope. In prav je, da se Slovenija v trenutku, ko se je v zadnjih dveh letih s sprejemom v Evropsko unijo in s sprejemom v območje evra povzpela med zvezde Evrope, pridružuje tej deklaraciji in prizadevanjem za boj proti nasilju nad ženskami v družini. Ne poznam socioloških študij in raziskav, glede položaja in stanja v Sloveniji na tem področju, v primerjavi z drugimi družbami in državami. Univerzalna vrednota v svetu in pri nas mora biti preprečevanje slehernega nasilja, še posebej pa nasilja zoper ženske in seveda preprečevanje nasilja nad ženskami znotraj družine. Domnevam, da je Slovenija glede kršitve človekovih pravic, ki se nanaša na nasilje nad ženskami v družini, nekje v evropski sredini. Po mojem ni najslabša in ni najboljša. Menim pa, da se je položaj na tem področju najbrž v letih po drugi svetovni vojni celo poslabšal, glede na predhodno stanje. V času prejšnjega sistema, ki je sistematično rušil vse tradicionalne vrednote, med katerimi je bil izjemno visok položaj in vrednota tudi družina, se mi zdi logično, da se je zrušil tudi ta odnos znotraj družine in da se je stanje verjetno poslabševalo. Prejšnja družba ni tradicionalnih vrednot nadomestila z novimi vrednotami. In marsikaj se je po mojem delalo narobe. K temu po mojem mnenju je v sodobnem času prispeval tudi borbeni feminizem, ki prav gotovo ne zmanjšuje teh pojavov. Me prav zanimajo sociološke študije, kakšne so posledice na tem področju tudi zaradi tega. Zanima me tudi, kam sodobni sociologi in statistiki uvrščajo moderne družine, ki formalno niso sklenjene kot zakonska skupnost. Verjetno bomo v statistiki postali boljši, ker ne zajema tega segmenta, vendar bi se slepili, da tega problema ni tudi tam, kjer ti partnerji živijo brez formalno sklenjene zakonske skupnosti. In v tej zvezi pravzaprav moram reči, da me je presenetilo v zadnjem času tudi, da je bila na nekem konkursu, mislim, da v okviru Nedeljskega dnevnika, izbrana gospa Slovenije. Vemo, kako liberalno se proklamira ta časopisna hiša. Ko so nekje izvedeli, da ta gospa živi v izvenzakonski skupnosti, so ji naslov takoj odvzeli. Ampak vzrok verjetno ni bil v tem. Vzrok je bil v tem, da je - kot sem naknadno ugotovil - bila nekoč piarovka tudi v naši poslanski skupini. Takšen je odnos in zaradi tega tudi sam v zvezi s tem pozivam, naj bodo tisti, ki se imajo za liberalne, dejansko liberalni, ne pa da podlegajo ideološkim vzgibom. Domnevam, da so vse besede, ki so bile danes izrečene v zvezi s tem, dejansko bile premišljene in dobronamerne in da bomo na tem področju vzpostavili dobro stanje ali pa izboljšali stanje, ki je v slovenski družbi, kajti strinjam se, da je to vsekakor problem družbe, da je družbeni problem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi predlagateljica besedo? Izvolite, prosim.
Hvala. Ob razpravi me je vsaj zdaj na koncu prešinila želja, da bi bilo dobro, če bi nekateri prebrali Slovesno deklaracijo in ugotovili, da je v deklaraciji napisano, da nobena država ni imuna, nobena družba, nobeno socialno okolje in noben socialni sloj. Če se nekaterim zdi potrebno problematizirati in iskati podatke glede tega, tudi glede nasilja, na tip družine, potem naj povem, da v Svetu Evrope spoštujejo različne tipe družine. In v definiciji nasilja nad ženskami v družini so vsebovane te vrste nasilja: fizično in duševno nasilje oziroma agresivnost celo, čustveno in psihično zlorabljanje, posilstvo in spolna zloraba, incestno razmerje, posilstvo med zakonci, zunajzakonskimi partnerji in kohabitanti. Tako da vse to statistike zajemajo, če koga skrbi, in seveda tudi vsa druga dejanja, ki jih poznamo, zločini v imenu časti, različne pohabe in druge tradicionalne prakse, ki se z migracijami tudi selijo v evropski prostor. Pa naj se vrnem k deklaraciji in izrazim pričakovanje, da bo Vlada Republike Slovenije v resnici izpolnila napoved in v skrajnem roku do decembra leta 2007 pripravila in decembra 2007 naj bi bil tudi sprejet Zakon o preprečevanju nasilja v družini, in tako odstopila od tistega, kar je menila dve leti, da ta zakon ni potreben, da je pravzaprav govorjenje o nasilju v družini izpodkopavanje te tradicionalne vrednote. Eksistenca nasilja v družini pa je marsikdaj povezana ravno s stereotipnimi predstavami o vlogi žensk. In temelj za nasilje nad ženskami je neuravnotežena moč med spoloma. Odsotnost enakovrednosti, enakosti med spoloma je osnova tudi za vse najrazličnejše vrste nasilja, zlasti nad ženskami, pri čemer ne prikrivam dejstva, da poznamo, da zaznavamo tudi nasilje nad moškimi, samo je glede pogostnosti toliko manjše, da je prvi problem vendarle nasilje nad ženskami. In sedaj dovolite, da kot parlamentarka, ki jo je predsednik Državnega zbora imenoval za povezovalko med nacionalnim parlamentom in Svetom Evrope za dejavnosti, povezane s kampanjo, o kateri govorim, napovem vsaj dvoje akcij, ki jih v okviru Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti lahko obljubim ali napovem. Zagotovo bomo 2. marca pripravili obsežno razpravo o stanju na tem področju, na katero mislimo povabiti tako predstavnike in predstavnice nevladnih organizacij, Vlado in vse tiste resorje, ki so za to področje posebej zadolženi. Pričakujemo, da bo Vlada pripravila obširno javno razpravo o predlogu zakona o preprečevanju nasilja v družini, sklepna akcija pa bo leta 2008, in sicer 7. marca, ko v vseh treh segmentih, se pravi vladnem, ki ga zastopa urad za enake možnosti, nevladne organizacije in Državni zbor, načrtujemo mednarodno konferenco na temo nasilja nad ženskami. Da pa bomo budno spremljali vse, kar se na tem področju dogaja in od Vlade dosledno terjali poročanje o sprejetih ukrepih, pa v imenu komisije, ki ji predsedujem, tudi lahko obljubim. Hvala.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika še kdo razpravljati. Prosim za prijavo. Besedo ima gospa Majda Širca. Opominjam vas, da je čas razprave največ 5 minut. Hvala.
Hvala lepa. Ko sem se sama enkrat soočala pred tem, da je bila dvignjena roka s strani visokega vladnega funkcionarja današnje Vlade nad menoj, pa ne tudi dokončno sprožena, sem se tudi sama spraševala, kaj je tisto, kar lahko poganja taka dejanja. Nedvoumno je, da gre za dejanje moči. Moči enega nad drugim. Izražanje tovrstne moči, ki je bilo danes ravnokar spodnešeno še z drugimi argumenti, češ, da borbeni feminizem spodbuja oziroma ne rešuje ali zmanjšuje nasilja ali celo, da je obdobje po II. svetovni vojni pomenilo slabšanje razmer, je seveda zelo površno zaključevanje in posploševanje. In če je izrečeno v tem prostoru, je toliko bolj nevarno propagiranje napačnih tez. Jaz razumem, da vsi nekako niso vedno lahko posvečeni v določena ozadja problemov, ampak vendarle pri nasilju v družini in nad ženskami nasploh, s tem, da ne zanikam, da obstaja določen še vedno zelo majhen procent obratnega nasilja, se pravi nasilja nad moškimi s strani žensk, ampak vendarle sprožitveni element in impulzi tega nasilja domujejo v širokem spektru in skupni imenovalec najpogosteje tega spektra je moč. Moč enega nad drugim. To je skrajna oblika nadzora moških nad ženskami. Tako je pač najbolj klasična definicija nasilja. Tukaj, če ga kaj poganja, ga tradicionalno in zelo avtoritarno videnje in dojemanje tega odnosa, ki je nedvoumno pogojeno, lahko tudi z razmišljanjem: nastavi še drugi lice, ali pa "ora et labora", se pravi, bodi tiho, moli in misli. Korenine nasilja so zelo široke. In najbolj neprimerno ga je reducirati na vprašanje feminizma,ki je poskušal v bližnji, predvsem pa dalnji zgodovini, bolj kot bližnji, sanirati tista vprašanja, ki so ženske potiskale daleč od mest, ne samo odločanja, ampak tudi pravice do govora in po ukrepanja po svobodni volji. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Potrata.
Hvala lepa. No, za marsikoga bi si želela, da bi bil priča razpravam v Parlamentarni skupščini Sveta Evrope, kjer po pravilu o teh vprašanjih, za katera v našem državnem zboru ni videti pretiranega zanimanja, ne razpravljajo samo ženske, ampak enakovredno ženske in moški. In ker imam v rokah priročnik za parlamentarce, ki ga je pripravila Parlamentarna skupščina Sveta Evrope in za katerega misli poskrbeti, da bo ugledal v slovenskem prevodu luč sveta tudi med nami, bi vam rada povedala, da je, recimo, eden od nosilcev poročil oziroma dokumenta iz leta 2004, ki je govoril o preprečevanju nasilja nad ženskami v Evropi, bil poročevalec gospod Branger [[?]] , ki je iz Francije in ki je član EPP, se pravi te skupine, v katero sodijo politične desno orientirane ali tradicionalno orientirane stranke. Tako da mislim, da je osnovna naloga sneti ideološke plašnice in se sprijazniti s tem, da ni tu zraven velikih ideoloških razprav, ampak da bi morali v skrb za ohranjanje človekovega dostojanstva posegati vsi, ne glede na to, iz katerega političnega spektra prihajamo. Zato se mi zdi, da so to ene redkih priložnosti, ko bi lahko naredili skupaj bistveno več, kot se na prvi pogled vidi, če bi si le malo bolj zaupali in si ne pripisovali slabih ali pa skrajnih namenov, zlasti pa ne namena rušiti zaupanje v družino. Zato sem pravzaprav zelo dobre volje, ko lahko rečem, da je slovenski parlament eden izmed 24, ki so pobudo Parlamentarne skupščine Sveta Evrope, naj obeleži 24. november, to tudi storil. In sem zadovoljna, da bomo danes, kot kaže glede na izraženo podporo, to svečano deklaracijo tudi sprejeli. Tisto, kar pričakujem za naprej, pa je, da bomo v resnici vsi skupaj vložili bistveno več napora tako za ureditev zakonskih podlag kot tudi svojih osebnih odzivanj na to, da štejemo nasilje kot nesprejemljivo vedenje, pa naj se pojavi kjerkoli. Lahko bi seveda kdo menil, da je v kakšni državi naraščanje nasilja povezano s spremembo družbenega sistema. Jaz mislim, da je bolj evidentiranje teh problemov povezano z večjo ozaveščenostjo, z večjo občutljivostjo in večjim prepričanjem, da je nasilje in telesno kaznovanje nesprejemljiva oblika vedenja. Poglejmo samo v poročila, ki jih dobivamo iz Evrope, ali v poročilo State Departmenta, ali v poročilo Komisarja za človekove pravice - ni mogoče prezreti, da je nasilje nad ženskami vendar ena izmed najpogostejših oblik kršenja človekovih pravic pri nas. Jaz sicer ne vidim rešitve v tem, da bodo varne hiše kar množično vznikale. Rešitev vidim v tem, da bomo s preprečevanjem nasilje zmanjšali in tudi potrebo po varnih hišah s tem zmanjšali na najmanjšo možno mero. To mislim, da je normalno pričakovanje. V to bi morali usmerjati svoje mnenje in svoje ravnanje in se zavedati, da tudi drugje po svetu te akcije, te kampanje, ti nacionalni načrti niso javno gibanje od vekomaj, ampak je to proces, ki se, hvala bogu, razvija in postaja nasilno vedenje nesprejemljivo vedenje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. Ker k dopolnjenemu predlogu deklaracije ni bilo vloženih amandmajev, bo zbor odločanje o deklaraciji v skladu s časovnim potekom seje zbora opravil danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 17. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 20.50. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O UPRAVNIH TAKSAH, PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev. Izvolite. Gospod mag. Šircelj ima besedo.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Temeljni cilj predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o upravnih taksah je doseči večjo enotnost med različnimi pravnimi predpisi, zlasti uskladitev z Zakonom o varstvu cestnega prometa, z Zakonom o prijavi prebivališča, z zakonom o spremembah in dopolnitvah Zakona o potnih listinah državljanov Republike Slovenije, spremenjeno odločbo sveta, ki določa skupna konzularna navodila in skupnega priročnika glede vizumskih taks. Prav tako predlagatelj želi uskladiti zakonske določbe z novimi okoliščinami, ki nastopijo zaradi uvedbe evra, kot je na primer uvedba zneskov, izražena v evrih, namesto v tolarjih, nova ureditev vprašanj menjalnih tečajev in podobno. Hkrati se z zakonom ukinjajo določene takse in se na ta način zmanjšajo stroški zavezancev. Poglavitne rešitve predloga zakona torej so: ukinitev upravnih taks na področju davčnih zadev, kot na primer, če davčni zavezanec da pritožbo na odločbo, mu v skladu s tem predlogom zakona ne bo treba več plačati upravne takse, pritožba namreč ni storitev, ki bi jo opravil državni organ, ampak je pravica davčnega zavezanca, zaradi tega ni primerno, da bi se takšna praksa zaračunavala; ukinitev upravnih taks za vloge, ki so bile posredovane preko elektronske pošte z namenom, da se spodbudi uporaba storitev uprave na elektronski način. Oprostitev upravne takse za vloge, s katerimi se odloči o pravicah stranke znotraj postopka ter o tistih vprašanjih, ki se kot postranska vprašanja pojavijo v zvezi z izvedbo postopka, kot na primer vloga za izločitev uradne osebe, vloga za vrnitev v prejšnje stanje, vključitev stranke v postopek in podobno. Črtanje tarifne številke 9, ki določa zaračunavanje upravne takse za fotokopiranje uradnih aktov ali listin pri upravnem organu. Pri tem Vlada meni, da pri fotokopiranju upravnih aktov ali listin ne gre za upravni postopek, na podlagi katerega bi se lahko upravna taksa zaračunavala. S predlogom zakona se tudi na novo uvede taksa za overavitev knjige gostov za sprejemanje na prenočišče oziroma počitek ali nastanitev, ki je posledica spremembe zakona o prijavi prebivališča, ter taksa za overovitev knjig v zvezi s predpisi o orožju. Uvede se taksa za vpis podružnice tujega društva v register podružnic tujih društev, vključno z njihovimi spremembami. S predlogom zakona se uvede taksa za izdajo dovoljenja za učitelja vožnje motornega vozila, učitelja predpisov in strokovnega vodjo avtošole ter takso za podaljšanje veljavnosti dovoljenja za učitelja vožnje in učitelja predpisov. Predlog zakona racionalizira obstoječe stanje glede zaračunavanja upravnih taks pri izdaji potne listine za otroke, hkrati pa ureja olajšave pri zaračunavanju upravne takse v zvezi z zamenjavo obrazcev, tako imenovanih nebiometričnih potnih listin z biometričnimi v primeru reklamacije zaradi napake izdelovalca. Poglavje predloga zakona, ki določa konzularne takse, vsebuje več sprememb in dopolnitev, med katerimi so najpomembnejše zaradi uskladitve z zakonom o spremembah in dopolnitvah zakona o potnih listinah ter zaradi uskladitve s taksami, ki so bile za odločbo sveta poenotene za vizumski postopek na diplomatskih ali konzularnih predstavništvih schengenskih držav. Razlogi za povišanje konzularnih taks so predvsem uvajanje biometrije in vizumskega informacijskega sistema v vizumsko poslovanje. Konzularne takse pa se spreminjajo tudi zaradi vključitve nekaterih opravil, ki se opravljajo na diplomatskih ali konzularnih predstavništvih, pa zanje konzularna taksa doslej ni bila predpisana, na primer za izpisek iz rojstne matične knjige, ter zaradi stroškov, ki jih imajo diplomatska ali konzularna predstavništva pri pridobivanju izpiskov in potrdil tujih organov. Predlagane spremembe in dopolnitve Zakona o upravnih taksah so tudi posledica sprememb na različnih področjih materialne zakonodaje, spremembe in dopolnitve zakona pa bodo imele pozitiven učinek na povečanje javnih prihodkov iz naslova upravnih taks. Na znižanje javnofinančnih prihodkov bodo imele vpliv oprostitve upravnih taks za dokumente in dejanja v zvezi s postopki pred davčnimi organi, in sicer v ocenjeni višini 166 tisoč evrov. Zaradi predlaganih sprememb na področju konzularnih taks pa se bodo prihodki iz naslova konzularnih taks v državnem proračunu povečali za približno 3 milijone evrov. Ti prihodki vključujejo tako upravne takse kot tudi materialne stroške, ki so povezani z določenim opravilom diplomatskih ali konzularnih predstavništev v tujini. Spremembe višine konzularnih taks pa odražajo predvsem povečanje teh stroškov. Znotraj Republike Slovenije se ti stroški ne obračunavajo kot del upravnih taks, ampak ločeno, po stroškovniku posameznih organov. Povečanje konzularnih taks pa nima vpliva na inflacijska gibanja, ker gre za plačila, opravljena v tujini. Vlada Republike Slovenije predlaga Državnemu zboru, da predlog zakona podpre oziroma sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Bojana Starmana, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Odbor za finance in monetarno politiko je na svoji 24. seji 27.1.2007 obravnaval tudi Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o upravnih taksah. Prejeli smo mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, ki daje pripombe in opozarja na posamezne nedoslednosti v besedilu zakona v 4., 5., 7. in 11. členu. Dne 11.1.2007, to pomeni v poslovniškem roku, smo prejeli tudi predlog poslanskih skupin koalicije za amandma k 4. in 5. členu, ki upošteva tudi pripombe Zakonodajno-pravne službe. Dejstvo je, da govorimo o tako imenovanem tehničnem zakonu, ki sledi spremembam nekaterih zakonov, ki jih je treba zajeti tudi v novem oziroma dopolnjenem Predlogu zakona o upravnih taksah. Sledi tudi nekaterim predlogom, da bi se določene stvari izključile iz plačevanja upravnih taks. Kot je bilo že povedano, se oprošča plačevanje taks za davčne zadeve, ne plačuje se taks za vloge, ki so posredovane po elektronski pošti. V razpravi je bil podan tudi predlog za spremembo 6. člena poslanca Vilija Rezmana, ki predlaga, da se v besedilu 6. člena "državni" nadomesti z "upravni", ker je pojem širši in usklajuje te tarife na vseh področjih. Odbor je sprejel predlagane amandmaje k 4. in 5. členu, z njim se je strinjal tudi predlagatelj, zato predlaga dopolnjeni predlog zakona v skladu s 133. členom Poslovnika v sprejem Državnemu zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Bogdan Barovič, v imenu poslanske skupine SNS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana kolegica poslanka in spoštovanih enajst poslancev! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o upravnih taksah, o katerem govorimo danes, prinaša nekaj novosti, o katerih ste v predstavitvi predstavnika Vlade, ki ga tudi pozdravljam, in predstavitvi predsednika Odbora za finance že slišali. V Slovenski nacionalni stranki smo pa še posebej veseli, da je ta predlog zakona posegel na področje konkretno 19. in 20. člena. Zakaj? Zaradi tega, ker smo končno prišli na isti imenovalec med tistimi, ki so ali naj bi bili begunci, in tistimi, ki so Slovenci. Vsaj tako so mi obljubili. Za vse velja enako. Če želijo dobiti usluge, storitve po 19. členu, torej za potne liste, ki jih izdajo diplomatska in konzularna predstavništva, morajo plačati pač določen znesek v, bom rekel, še vedno milostni višini. Za oboje enako velja, če niso finančno sposobni, v nekih omejitvah, tako za Slovence, kot za begunce velja enako,da so oproščeni. Tako mi je bilo obljubljeno z vaše strani. Mislim, da to še vedno drži. In prav tako je bilo obljubljeno s strani Odbora za finance. Še posebej pa smo v Slovenski nacionalni stranki veseli 20. člena, kjer smo končno začeli ceniti, da državljanstvo Republike Slovenije ni zastonj, da se ne more kupiti za dve steklenici pira [[rekel sem pira, ker pir je Laško, pivo pa je Union]] , tako kot se je delalo včasih, ampak je potrebno za državljanstvo narediti marsikaj, še posebej za slovensko državljanstvo, ker je častno in cenjeno. Žal mi je, da, sedaj ne vem, če so kakšne spremembe, to mi boste razložili, pri opombah točka 1 in 2, če gre za sočasen sprejem članov iste družine o državljanstvu Republike Slovenije in tako naprej se plača za vse družinske člane ena sama taksa. Temu v Slovenski nacionalni stranki nasprotujemo. Spet znižujemo vrednost državljanstva Slovenije. Prav tako mi je žal za opombo pod točko 2, ki velja približno enako. Kakorkoli že, že samo zaradi teh dveh sprememb z velikim veseljem, v tem trenutku govorim, ker sem sam, v imenu Slovenske nacionalne stranke, Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o upravnih taksah podpiramo. Zavračamo vse nadaljnje trditve o tem, kako je treba znižati ali povečevati. Še premajhne so cene v 19. in 20. členu za vse tiste, ki želijo dobiti ali naš potni list, ali pa želijo postati državljanke in državljani Republike Slovenije. Upam, da bo, spoštovani predstavniki Vlade, tudi ta sprememba prišla zelo kmalu in da bomo te cene povečali, opombo 1 in 2 pa ukinili in za vsakega posebej, kdor želi postati državljan Republike Slovenije, računali za vsakega posebej takšno tarifo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman v imenu poslanske skupine DeSUS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem! Potem, ko smo pri prejšnji točki dnevnega reda poslušali bolj vsebinske razprave in razmišljanja o esencialnih, o dramatičnih življenjskih situacijah v zvezi z deklaracijo oziroma podporo tej deklaraciji zoper nasilje nad ženskami in v družini in ki jo tudi poslanska skupina DeSUS še kako podpira, se sedaj spuščamo na neko drugačno raven, na raven suhoparnih vsakodnevnih stvari, na birokratske postopke in plačila zanje. Pa vendar gre za to,da se s tem ljudje, stranke, uslužbenci tudi državni in občinski proračuni srečujemo vsak dan. Zato najbrž ni čisto nepomembno, da o teh stvareh, torej tudi o upravnih taksah in postopkih v zvezi s tem temeljiteje razmišljamo. Bilo je danes že povedano in nima prav nobenega smisla ponavljati, kaj vse se spreminja s tem predlogom in z dopolnitvami. Mogoče je pa prav, da se le poudari, da te spremembe ne govore o tem, da bi bile izza njih kakšne posebne politične ambicije, da bi se kaj dramatično posegalo v naše vsakdanje življenje in da pravzaprav ne gre za nek zakon, ki bi bil kreativne narave, ki bi kaj kreiral. Gre za sledenje nekateri sicer že sprejeti zakonodaji, nekaterim predpisom, ki jim je preprosto treba slediti, tudi tistim predpisom, ki prihajajo iz organov Evropske unije. In za voljo tega, ker gre predvsem za sledenje, je najbrž tudi čisto upravičeno, da je postopek skrajšan in da imenujemo te spremembe za manj zahtevne. Za nekatere bodo posledice teh sprememb ugodne. Zlasti za tiste, ki bodo manj ali pa sploh ne več plačevali nekaterih upravnih postopkov oziroma storitev, in tudi za tiste, ki te storitve izvajajo, zlasti če bo kaj več tega elektronskega poslovanja, tudi delo olajšano in tudi v časovnem smislu najbrž skrčeno. Nekaj bo tudi neugodnih posledic. Slišali smo o tem tudi na matičnem delovnem odboru precej, zlasti v zvezi s povišanjem taks, kar zadeva diplomatskih in konzularnih predstavništev. Sami pa mislimo v poslanski skupini, da če takse predstavljajo pač del vračila stroškov, ki nastaja ob nekih storitvah, ki jih zahteva stranka, da je tudi to upravičeno. Če držijo podatki, potem smo doslej tako rekoč neupravičeno prenizko zaračunavali nekatere storitve in gre pravzaprav za izravnavo oziroma za popravo nekaterih slabosti. Zanimivo je, da so ocenjene finančne posledice, ki so kumulativno sicer za državni proračun pozitivne, za občinske proračune, kjer se tudi veliko upravnih postopkov vodi in se tudi zaračunavajo takse, pa bo pravzaprav to povsem nevtralno zaradi novega zakona o financiranju občin, ki zlasti v prvem letu, kasneje pa vsako leto manj pet let, tako rekoč vse takse všteva v lastne prihodke in to gre potem v glavarino in se skozi glavarino vrača v občino. Občine od tega ne bodo imele nobenih posebnih lastnih prihodkov, ki bi bili pomembni, da bi lahko izvajale kakšne svoje programe. Zadovoljni smo tudi v poslanski skupini DeSUS, da je bilo sprejetih nekaj pobud, ki so bile dane. Zanimivo je to, da celo kakšna s strani DeSUS-a, kar ni običajno, to je prava redkost, ampak to pot se je pa le zgodilo. Lahko bi pa morebiti bila še kakšna pripomba upoštevana in zlasti dve želim na kratko omeniti. Ena v zvezi z oprostitvijo plačila takse za lokacijske informacije, ki še zmeraj figurirajo in ki so samo prvi del postopka za pridobitev gradbenega dovoljenja in bi po logiki stvari bilo prav, da bi bile oproščene. In druga, kar zadeva oprostitev taks za pridobitev gradbenega dovoljenja, kajti gre za takse, ki zadevajo gradnjo objektov v vrednosti do 100 milijonov tolarjev ali do 420 tisoč evrov. To se pravi, da ne gre za kakšne socialne bonitete, ampak gre lahko, če ne gre samo pri prvem postopku, tudi za poslovne aktivnosti, za naložbene aktivnosti, za tovrstne investicije pa verjetno ni prav, da oproščamo. Poslanska skupina DeSUS bo podprla ta predlog sprememb in dopolnitev zakona.
Hvala. Besedo ima gospod mag. Cvikl v imenu poslanske skupine LDS.
Gospod predsedujoči, predstavniki Vlade, državljani in državljanke! Ko je predsednik Vlade v tem Državnem zboru ob lanskoletnem zmanjšanju davkov govoril, da Slovenke in Slovenci ne bodo dodatne obremenjeni, je to že drugi zakon, ko bo zaradi posledic predlogov Vlade Republike Slovenije, podprtih z glasovi vladajoče koalicije, prišlo do pomembnega dviga stroškov za državljane in državljanke Slovenije, predvsem tiste, ki iščejo usluge od diplomatsko-konzularnih predstavništev v tujini. Očitno, bom banaliziral, se bo sedaj neposredno z voljo zakona, dvignilo te stroške in to v povprečju za 70%. Zato bo zaradi tega v državno blagajno prikapljalo dodatne 3 milijone evrov in banalno je, da Vlada pravi, da to ni nič hudega, saj gre samo za dvig stroškov cen v tujini. No, tudi to ni res, ampak o tem več v razpravi k posameznim amandmajem. Sam osebno in poslanci Liberalne demokracije Slovenije bomo nasprotovali zakonu, ker ta viša razne upravne takse. Potem ko je predsednik Vlade rekel, ne bo prišlo do dviga obremenitve, je to po dvigu energetskih trošarin drugi zakon, s katerimi se bodo pomembno dvignili stroški za slovenske državljane. Za vročanje v izvenevropskih državah se bo ta strošek dvignil za 25%. Za izdajo potnega lista, predvsem za tiste, ki na primer iščejo v Sloveniji zatočišče, se bo strošek povišal za 85%. Za razne tranzitne vizume, seveda v povezavi s spremembami evropskega sveta, se bodo ti vizumi v povprečju dvignili za 71,4%. Za sestavitev druge listine ali potrdila na prošnjo zainteresirane osebe, za 11%. In najbolj zanimiva je zelo majhna določba v zakonu, ki pravi, da črtamo, da je prošnja za storitev, ki jo opravlja diplomatsko-konzularno predstavništvo, takse prosto. Pri tej zvezi naj povem, da si je Slovenija v strategiji razvoja Slovenije zadala dva cilja: naj ima učinkovitejšo in cenejšo državo in drugi cilj je, da investira v znanje. Veliko študentov, veliko mladih sedaj študira v tujini. In ko v tujini opravijo študij in dobijo tako imenovano potrdilo o kreditnih urah, je to treba overiti na ambasadi. Do sedaj je za eno stran te overitve prevoda iz tujega v slovenski jezik bilo treba na ambasadi plačati 11 evrov. Po novem bo to 19 evrov, kar pomeni ponovno zelo visok dvig, 72%. Vlada Republike Slovenije s tem zakonom predvsem dodatno obremenjuje Slovenke in Slovence ter tiste, ki iščejo na diplomatsko-konzularnih predstavništvih Slovenije pomoč. Danes smo veliko govorili o slovenskih podjetnikih. Če slovenski podjetniki želijo sestaviti pogodbo v pisarni diplomatsko-konzularnega predstavništva, bo ta strošek sedaj 18,6% več. Če želijo opraviti prevod iz tujega v slovenski jezik, bo ta strošek 29,6% več, v povprečju, kot sem rekel, za približno 70%. In kaj je banalno pri tej zadevi? Da je Vlada Republike Slovenije z namenom zagotovitve nevtralnosti prehoda na evro sprejela zavezo, da zgolj zato, ker uvajamo evro, ne bomo tudi dvigovali upravnih taks, cen države in tako naprej. V tem primeru Vlada tega ni naredila. Vlada bi in Vlada bo morala iti na črno listo Zveze potrošnikov Slovenije, edina razlika je ta, da bodo za to obremenjeni tisti Slovenci in Slovenke, ki to storitev iščejo v tujini. Kasneje pa bomo govorili tudi o nekaterih stroških, ki se povečujejo doma. Mi temu zakonu nasprotujemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ciril Testen v imenu poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Lepo pozdravljeni, predstavniki Vlade, poslanke in poslanci! V poslanski skupini Nove Slovenije Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o upravnih taksah podpiramo. Osnovni cilj predloga zakona je doseči večjo enotnost med različnimi pravnimi predpisi, sprememba tolarskih v evro vrednosti in uskladitev s taksami na podlagi Odločbe Sveta št. 454/2003, ker vizumske takse bazirajo na dejanskih stroških in so se ti občutno povečali. Kar se uskladitve različnih pravnih predpisov tiče, gre tu zlasti za uskladitev z Zakonom o varstvu v cestnem prometu, Zakonom o prijavi prebivališča, Zakonom o potnih listinah državljanov Republike Slovenije in z Odločbo Sveta št. 2006/440. V poslanski skupini Nove Slovenije smo zlasti zadovoljni s tistimi spremembami, ki bodo naše državljane oprostile številnih upravnih taks, zlasti na davčnem področju. Bistvena sprememba in za državljane tudi ugodnejša je ukinitev upravne takse na področju davčnih zadev tako, da so davčni zavezanci oproščeni plačila upravnih taks za dokumente in dejanja, ki jih davčni organ izda po uradni dolžnosti ali pa na zahtevo zavezanca. Za vloge, posredovane preko elektronske pošte, kjer je cilj vzpodbuditi e-upravo, za vloge, s katerimi se odloča o pravicah stranke znotraj postopka, in tudi za vprašanja v zvezi z izvedbo postopka. Glede na to, da pri fotokopiranju uradnih aktov ali listin ne gre za upravni postopek, se predlaga, da se za te fotokopije upravne takse ne zaračunavajo. V zvezi z potnim listom se obstoječe stanje izboljšuje, saj otrok pridobi potni list z veljavnostjo do treh let starosti, za starost od 3. do 18. leta pa se izda potni list za dobo petih let. Največ sprememb pa zajema poglavje, ki določa konzularne takse, kjer je višina upravnih stroškov pogojena s povišanjem dejanskih stroškov zaradi uvajanja biometrije in vizumskega informacijskega sistema. Spremembe so potrebne tudi zaradi vključitve nekaterih opravil, ki v veljavnem zakonu niso zajeta in zaradi opravljanja nekaterih opravili izven prostorov predstavništva za potrebe zavezancev. Potrebno je tudi povedati, da ima organ, ki izdaja potni list našemu državljanu zaradi vrnitve iz tujine ali tujcu glede na materialno stanje in druge okoliščine pravico oprostiti plačilo takse. Kar se vizumov tiče, je potrebno povedati, da so že v samem zakonu predvidene številne oprostitve predvsem zaradi spodbujanja gospodarskih, kulturnih, političnih in drugih pomembnih javnih interesov. Skratka, v poslanski skupini Nove Slovenije bomo predlog zakona podprli, ker menimo, da so spremembe nujne in uskladitev z drugo zakonodajo in tudi z evrom. Amandmaja poslanske skupine LDS ne bomo podprli, ker zakon v večji meri poslabša kot izboljša. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Kristijan Janc v imenu poslanske skupine SLS. Prosim.
Hvala lepa predsedujoči. Spoštovani sekretar. Kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o upravnih taksah prinaša nujne potrebne uskladitve z nekaterimi drugimi spremembami v zakonodaji, prilagaja upravne takse v skladu z novo valuto evrom in prinaša še druge spremembe v smeri za državljane bolj prijazne državne uprave. Predlagano novelo zakona v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke seveda podpiramo. Posebej pa bi radi poudarili, da so dobrodošle ukinitve nekaterih taks, ki zmanjšujejo stroške zavezancev v postopku pred državnimi organi. Med ostalimi spremembami v tej smeri bi rad posebej izpostavil odločbo o oprostitvi plačila taks za dokumente davčnega organa, ki jih ta izda na zahtevo zavezanca ali po uradni dolžnosti. Z davčnim področjem se državljani pogosto srečujemo, oprostitev plačila taks pa je pomembna tudi za večjo ažurnost na davčnem področju. Med ostalimi oprostitvami je pomembno tudi določilo, da se upravne takse ne plačajo za vloge, ki so bile posredovane preko elektronske pošte. Ta ukrep ocenjujemo kot zelo spodbuden, zlasti z vidika pospeševanja uporabe elektronskih storitev državne uprave. Seveda pa je poleg tega oprostitev plačila za elektronske vloge tudi bila primerna rešitev, saj je elektronsko poslovanje za državno upravo dejansko cenejše. Dolgoročno bi seveda ob pogojih večinske uporabe e-storitev lahko privarčevali kar nekaj državnega denarja in ga namenili za druge, bolj nujne, predvsem pa dolgoročno učinkovite namene. Predlagana novela pa seveda prinaša tudi nekatere novosti, zlasti uveljavitev knjige gostov, knjig v zvezi s predpisi o orožju, za vpis tuje podružnice in podobno. Največ spremembe na področju konzularnih taks pa je tako ali tako posledica uskladitve z Zakonom o potnih listinah in odločba Sveta Evropske skupnosti, ki je poenostavila vizumski postopek za diplomatske in konzularna predstavništva schengenskih držav. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da gre za nujne in potrebne spremembe Zakona o upravnih taksah in ga bomo takšnega, kot smo že rekli, tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki ga bomo vodili na podlagi pregleda amandmaja z dne 29.1.2007. V razpravo dajem 6. člen ter amandma poslanske skupine LDS. Želi kdo razpravljati? Prijava. Besedo ima gospod Bojan Starman. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Amandmaja k 6. členu ne mislim podpreti, ker po mojem mnenju v ničemur ne izboljšuje teksta samih sprememb zakona, obenem pa ker prej nismo pravočasno najavili razpravljavcev s strani poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, povem, da bo poslanska skupina Slovenske demokratske stranke omenjeni predlog zakona podprla v celoti. Hvala
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudi Veršnik. Prosim.
Hvala za besedo. Jaz najavljam, da amandmaja k 6. členu ne bom podprl, ker popolnoma nič ne popravlja zakona, tako kot bi bilo treba. Istočasno želim tudi povedati, da tako tendenciozno predstavljanje podražitev, kot so bile predstavljene tu v parlamentu s strani ene poslanske skupine v procentih, da v absolutnih številkah to ni tak "bav bav" oziroma niso to velike številke. Še to bi dodal, da je ta Vlada z ukinitvijo brezveznih nalepk ljudem prihranila bistveno več, kot bodo morali prispevati za te podražitve, da ne govorim še naprej o notarskih storitvah in overovljenih pri notarjih in tako dalje. Skratka, predstavitev je bila zelo tendenciozna, postavljena tam, kjer so bili procenti z velikimi številkami, v resnici, ko pa pogledamo malo globlje, gre tukaj za rang velikosti nekaj evrov, tam nekje okoli 10 do 20 evrov, kar pa ni taka velika številka, saj tega vendar ne potrebujemo vsak dan. Če pa je kvalitetno izboljšanje, pa tako ali tako vemo, zakaj. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Cvikl.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kolega pred menoj sta govorila o vsem drugem, razen o tem amandmaju, zato dovolite, da tudi sam govorim o vsebini zakona in seveda predvsem povem, da se strinjam s kolegom pred menoj, da bi bilo potrebno ta zakon popraviti. Ta zakon bi bilo potrebno popraviti že na matičnem delovnem telesu samo zaradi tega, ker je v nasprotju s sklepom Vlade, ki pravi, da v času prehoda na evro Vlada ne bo povečevala denarnih zneskov, določenih v predpisih in drugih pravnih aktih, ki jih sprejema ali predlaga oziroma na katere ima vpliv v skladu s svojimi pristojnostmi, in je naložila vsem ministrstvom, organom v sestavi, vladnim službam in upravnim enotam, da to zavezo spoštujejo do zaključka obdobja prehoda na evro. Ministrstvo je tudi zunanje ministrstvo. In diplomatska, konzularna predstavništva so del Ministrstva za zunanje zadeve. In ta diplomatska, konzularna predstavništva bodo s tem zakonom, sprejetim v tem državnem zboru, upravičena do v povprečju 70% povišanja cen svojih storitev. To ni malo denarja, gospodje - se opravičujem, poslank ni z nami tukaj v Državnem zboru. To je na letni ravni 3 milijone evrov, 3 milijone evrov 750 milijonov. To je, zato da prevedemo v bolj racionalne številke, to je približno desetina proračuna gospoda Rupla. Gospodu Ruplu bo sedaj seveda bolj enostavno porabljati denar za druge zadeve, ker bodo tukaj diplomatsko-konzularna predstavništva pridobila od državljanov Slovenije in od tistih, ki želijo s Slovenijo poslovati ali v Sloveniji iskati zatočišče, pridobila dodatnega toliko in toliko denarja. In reči s strani poslancev, da to ni nič, vam bom predstavil samo tarifno številko 77. Do zdaj je bilo treba za overovitev podpisa na prošnji in za upravno dejanje v zvezi z izdajo odločbe za odpust ali sprejem v državljanstvo Republike Slovenije plačevati 270 evrov. Sedaj pa to dvigujete na 400 evrov! 130 evrov je za marsikoga tretjina plače. In zato ne morem pristati na to, da smo tu napačno predstavljali stališče. Mi smo tu povedali s te govornice, da so povišanja zelo velika - 25%, vročanje v izvenevropskih državah z 8 na 10 evrov. Ampak, veste, Vlada se je zavezala s sklepom, da bi bil prehod nevtralen, da ne bo nobenega povišanja. Povišanje bi tu moralo biti nič odstotkov. Izdaja potnega lista za begunce - s 27 na 50 evrov, povišanje za 85%. In potem seveda famozna zgodba tarifne številke 78, kjer bi moral minister za notranje zadeve, minister za pravosodje povedati, ker v Sloveniji prehajamo na evro, bomo zadržali - in lahko tu uveljavimo, na primer, tudi parlamentarni zadržek za dvig tranzitnih vizumov, kjer prihaja do povišanja s 35 evrov na 60 evrov oziroma za 71,4%. Slovenija želi z državami jugovzhodne Evrope sodelovati. Brnik uporabljajo za tranzit in za ta letališki tranzitni vizum bo sedaj strošek 71% višji. To je vsebina. Za tranzitni vizum kategorije B ravno tako 71%, kratkoročno bivanje, vizum, 71%. V Slovenijo bodo čez nekaj dni prišli na obisk kolegi iz jugovzhodne Evrope in vizum za kratkoročno bivanje bo sedaj stal 60 in ne več 35 evrov. Poslovneži, slovenski poslovneži 70% tega, kar proizvedejo, izvozijo. Od tega zelo raste izvoz v jugovzhodno Evropo. Menda gre predsednik Vlade na obisk v Makedonijo z letalom, polnim poslovnežev, ampak ko bodo poslovneži iz Makedonije nazaj v Slovenijo prihajali, bodo morali plačati 70% višji vizum, za 71,4, gospod poslanec, natančno, za kratkoročno bivanje. In potem seveda zgodba, najbolj pritlehna, tako imenovano ukinjanje prošnje za storitev. Študent, študentka v Španiji rabi overitev prevoda iz tujega jezika v slovenski jezik, da bi lahko uveljavila kreditne ure. In reči, da je za eno stran to malenkost namesto 11 evrov plačevati 19 evrov, je čisto navadno sprenevedanje. Študentje imajo tam 200 evrov štipendij. In zdaj bodo namesto 11 evrov plačevali 19 evrov za overovitev ene strani! In gospodje poslanci vladajoče koalicije, razumem, da Vlada pravi, da ne bo potrebno delovati z zmanjševanjem - na primer, tako je včeraj gospod predsednik razlagal: "Nič hudega, ne bo nobenega katastrofičnega scenarija." Veste, če boste z dvigom stroškov storitev za državljane napolnili blagajno Ministrstva za zunanje zadeve, potem bo pač Ministrstvo za zunanje zadeve lahko še bolj neracionalno delovalo. In rad bi videl, kako se to pozna v samem državnem proračunu 2007-2008. Ne, Ministrstvo za zunanje zadeve ima očitno sedaj dovolj denarja. Tako, da cela zgodba povečevanja stroškov za državljane in državljanke Republike Slovenije je ta, da bomo to več plačevali in da bo država zaradi tega od nas pobrala dodatne 3 milijone evrov letno. In to je 70% dvig. Nekaj dni nazaj je bila tukaj diskusija o tem, kdo vse je na črni listi Zveze potrošnikov Slovenije. Predlagam, da Zveza potrošnikov Slovenije da na vrh črne liste Državni zbor Republike Slovenije, posamezne poslance in poslanke, ki bodo danes potrdili ta zakon, ker ta zakon to neposredno pomeni. To so dejstva. Vem, da ta dejstva bolijo, vem, da je s temi dejstvi težko polemizirati, in da boste sedaj v nadaljevanju verjetno diskutirali vse kaj drugega kot to, kar tukaj piše. Vlada se je odločila v času prevzemanja evrov za 70% dvigniti stroške v diplomatsko-konzularnem predstavništvu za slovenske državljanke in državljane in za seveda vse tiste, ki želijo s Slovenijo poslovati ali v njej bivati in to sedaj, ko je Slovenija postala članica Evropske unije. Zelo zelo napačna politika. In potem vam predlagam, da gospod Rupel in gospod Bajuk in gospod predsednik Vlade, ki so najbolj odgovorni za to dejanje, preprosto črtajo tisto določbo, da bo Slovenija cenejša država. Ne, Slovenija s tem aktom postaja veliko dražja država. Veliko dražja država! In da sklenem. Mi seveda predlagamo z amandmajem, da bi minister za finance skupaj z Ministrstvom za javno upravo imel nekaj besedi za to, da ko bo potrebno varčevati na ministrstvu za javno upravo, bo minister za javno upravo rekel, da ne bomo nič varčevali, ne bomo nič zmanjšali odhodkov, ampak bomo preprosto naše storitve fotokopiranja dvignili". To se bo zgodilo. In v tem primeru z amandmajem to preprečimo, ker verjamemo, da bi vsaj Ministrstvo za finance moralo za to skrbeti. Zakaj je minister za finance ta zakon podpisal, ko je hkrati na seji 7. decembra, pod točko 7 predlagal Vladi cel kup sklepov, kako bo Vlada se zavezala za lastni zakon in ne bo dvigovala cen. Ko je Vlada priporočila sodišče in drugim državnim organom, da tega ne počnejo, in ko je Vlada s svojim sklepom zahtevala, da ministri seznanijo svoje organe v sestavi, predpostavljam, da minister za finance tega ni povedal državnemu sekretarju, ki sedi v kabinetu predsednika Vlade, da se je potem takšen zakon tukaj znašel. Tako, da lepo vas prosim, smo v obdobju prehoda na evro in ni nobenih argumentov, razen tega, da želite bolj neracionalno trošiti denar, da dvigujete te diplomatsko-konzularne takse, in to za 70%. In takšni politiki bom osebno nasprotoval, nasprotovali bodo tudi kolegi poslanci in poslanke Liberalne demokracije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnik Vlade, gospod mag. Šircelj.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Najprej želim povedati, da je komunikacija med ministrom za finance in državnim sekretarjem nemotena in popolna in je državni sekretar seznanjen z vsemi dokumenti. Naslednje bi rad dal nekaj pojasnil, za katere menim, da so potrebna predvsem zaradi tega, ker so nekatere navedbe bile tukaj netočne tudi glede samih številk. Prvič, zaradi tega, ker gre za določene storitve, ki jih opravljajo diplomatsko-konzularna predstavništva in za te storitve imajo diplomatsko-konzularna predstavništva določene stroške in v povezavi s temi stroški so določene tudi cene, če želite oziroma cene teh storitev v obliki taks. Kot prvo bi rad povedal glede fotokopiranja in glede fotokopiranja diplom za študente. Določbi tarifne številke 83 in 73 se izključujeta, kar pomeni, da gre tukaj za znesek, ki je 11 evrov. Se pravi, ne gre za enormno povečanje, ker se te dve številki dejansko izključujeta. To pomeni, da obe taksi ne moreta biti zaračunani istočasno. Ko govorimo o državljanstvu in govorimo o tarifni številki 77, bi rad opozoril, da gre za 270 evrov za takso za odpust ali sprejem v državljanstvo Republike Slovenije. Takšna taksa je predpisana tudi v skladu s sedanjo zakonodajo. 130 evrov pa se dejansko plača za ugotavljanje državljanstva, tukaj gre v bistvu za drugačno storitev in je tudi drugačna postavka v tarifni številki 77 in se navedeni številki, se pravi 270 in 130 evrov, dejansko izključujeta, kar pomeni, da ne gre za enormno povečanje takse v tem primeru oziroma za povečanje, ki je bilo tukaj dejansko navedeno. Glede beguncev in glede taks v povezavi za pridobitev državljanstva za begunce, tukaj je temeljni razlog, da se je spremenila materialna zakonodaja in da nimamo več posebnih potnih listov za begunce. Poleg tega bi rad omenil tudi,da prihodki iz naslova taks so prihodki državnega proračuna in ne prihodki posameznega ministrstva, kateregakoli že. V povezavi s tranzitnimi vizumi bi rad povedal, da Slovenija sledi odločbi Evropskega sveta, da gre tukaj za poenotenje višine taks. In glede na to, da je Slovenija v EU, se je s tem tudi zavezala, da bo sprejemala predpise, ki so v tem primeru obvezni oziroma zavezujoči za vse članice države EU. Na koncu bi rad povedal tudi to, da Vlada nasprotuje amandmaju k 6. členu iz razloga, ker se dejansko s takšnim amandmajem podaljšuje in zapleta postopek sprejema stroškovnika. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Starman, ste želeli repliko?
Hvala lepa. Prej sem želel repliko, pa [[...]]
Izvolite.
[[...]]bi na kratko [[...]]
Dobite besedo, potem gospod Cvikl.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Rad bi samo nekaj besed glede teh skoraj zavajujočih besed mojega predhodnika, gospoda Cvikla. Dejstvo je, da se vse takse praktično samo spreminjajo iz tolarjev v evre. To je pač taka uskladitev, kot je. Drugo pa je, da konzularne in vizumske takse sledijo direktivi EU, ki na področju konzularnih točk je to odločba Sveta 454 iz leta 2003, na področju vizumov pa odločba Sveta 440 iz leta 2006, ki ureja povsod enako plačevanje teh konzularnih in vizumskih taks na območju držav, ki so v Schenegnu. Ta plačila se izvajajo zunaj in ne vplivajo na našo domačo inflacijo. Moram pa poudariti, da je bilo v začetku povedano,da je kar nekaj oprostitev taks, ki hočejo določene stvari stimulirati oziroma poenostaviti. To so takse za vloge, ki so prispele po elektronski pošti, to so takse za davčne postopke, za odločbe o teh zadevah, tako da ne moremo govoriti o ne vem kakšnih podražitvah teh storitev za naše državljane. Po drugi strani pa smo dolžni uskladiti svojo zakonodajo z evropskim pravnim redom, v katerega smo vstopili, in tudi z našo zakonodajo, z vsemi zakoni, ki smo jih spreminjali v tem obdobju po veljavnosti tega zakona. Ta zakon je bil sprejet leta 2000, zadnja sprememba je bila oktobra 2005. In vse stvari, ki smo jih sprejemali, razne zakonodaje na različnih področjih, je treba uskladiti tudi v tem zakonu. Zato je nujno, da to stvar sprejmemo in podpremo, in ne vidim razloga za strašenje o velikih inflatornih učinkih in podražitvah. Za naše državljane se stvari praktično pocenijo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod mag. Cvikl, replika na razpravo gospoda mag. Širclja.
Gospodu državnemu sekretarju. Glejte, seveda me veseli, da se gospod državni sekretar zaveda sklepov Vlade. Zato me toliko bolj čudi, da Vlada tudi ob njegovem zavedanju, če je on bil strokovni pripravljavec tega gradiva, tako mirno sprejme ta zakon, hkrati pa tako mirno sprejme sklep, kjer pravi, da se zavezuje, da v predpisih in drugih pravnih aktih, ki jih sprejema ali predlaga, torej zakonih, ne bo predlagala višjih taks. Prvo, kar je treba v tej zvezi reči, je to tako imenovano prilaganje na evropske direktive. Če bi Vlada naredila korektne primerjave s posameznimi državami, potem bi videla, da so v različnih državah te takse različne in da je to običajno odvisno od, če hočete, splošne ravni cen v teh državah. In ni nobenega razloga tako hiteti na nivo, ki je bil dogovorjen na Evropskem svetu. Nobenega razloga, da greste v enem letu za 71,4% navzgor. Celo več, dodaten argument ima Slovenija, če bi seveda bilo Vladi za to, da bi skrbela, tako kot naj bi skrbeli vsi ostali oblikovalci cen v tržni ekonomiji, da v času prevzema evra naj ne bo inflacijskih pritiskov. Vlada bi se morala zavzemati in utemeljevati, zakaj bo to naredila postopoma. Ne, vi ste se odločili po skrajšanem postopku za 3 milijone dodatno povečati stroške državljanov. Glede inflacije doma in v tujini naj vam razložim, gospe in gospodje, da se inflacija kreira zaradi dveh razlogov. Prva je tako imenovana inflacija zaradi večjega povpraševanja. In ko ste bogatim dali več davčnih daril, višje neto plače, ste ustvarili tako imenovano inflacijo zaradi večjega povpraševanja. Druga je pa inflacija, ki je posledica rasti stroškov. In tu za 3 milijone evrov dvigujete stroške tudi slovenskim državljanom, ko ti potrebujejo storitve na diplomatsko-konzularnih predstavništvih. In če smo prej govorili o samostojnih podjetnikih, ki bodo zdaj imeli višje stroške, če bodo v Beogradu sklepali posel in ga bodo overjali na slovenski ambasadi v Beogradu, bodo ta strošek prenesli v ceno storitev doma. Zato je dejstvo neizpodbitno, cene storitev se v povprečju v diplomatsko-konzularnih predstavništvih dvigujejo za 70%. In zdaj na koncu še ta zgodba okoli državljanstva. Res je, do sedaj je bilo eno dejanje za overjanje podpisov, za vsa upravna dejanja v zvezi z izdajo odločbe za odpust ali sprejem v državljanstvo Republike Slovenije; in to je stalo 270 evrov. Zdaj ste si pa izmislili še eno dodatno dejanje, in sicer tako imenovano izdajo odločbe, overitev podpisa za izdajo odločbe, ki pa stane še dodatnih 130 evrov. Se pravi, da bi se upravno dejanje končalo od začetka do konca, da bi nekdo postal državljan Republike Slovenije, gre, vemo, za 18 tisoč tako imenovanih izbrisanih, bo skupen strošek 400 evrov. Namesto da bi Vlada razmislila o tem, kaj bi moralo slediti neposredno ustavni odločbi, da bi morala to bodisi narediti neposredno z močjo zakona, ne pa zato, da bo to dvignila z 270 na 400 evrov. In na koncu še to, kar je gospod državni sekretar mogoče namerno prezrl. Res je, overitev tarifne številke - vsebine tarifne številke 83 ostaja enaka - 11 evrov. Samo do sedaj študentje niso plačali 8 evrov za prošnje za storitev, ki jo želijo, ker je bila prošnja za storitev iz te tarifne številke takse prosta. Zdaj pa morajo plačati. In to je razlika. Z 11 je strošek 19 evrov. To so dejstva, tako je zakon bil tudi tolmačen s strani Zakonodajno-pravne službe, ko smo o tem diskutirali. In kar je seveda najbolj banalno pri tem - mi lahko danes še celo popoldne o tem diskutiramo, zakon je zaprt in razen, če ga Vlada ne umakne ali če ga poslanci v celoti ne zavrnete, bodo ti stroški za slovenske državljane in državljanke, za tiste, ki poslujejo z našimi diplomatsko-konzularnimi predstavništvi, za tri milijone evrov višji na letni ravni. In pri posameznih tarifnih številkah, sem v povprečju povedal, za 70%. To so neizpodbitna dejstva. To ni napisala neodvisna centralna banka, to ste, gospodje, napisali sami v obrazložitvi zakona in zato seveda nasprotujem zakonu, ki ne sledi obljubljam Vlade, da bo država cenejša. Ta država je manj učinkovita in veliko dražja.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prijava. Gospod mag. Šircelj, imate besedo.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, zelo na kratko, še enkrat. Rad bi tukaj poudaril tudi to, da bodo državljani in državljanke predvsem oproščeni tistih taks, ki jih največkrat plačujejo, to so na primer takse na področju davčnih zadev. Te so najpogostejše in tukaj gre dejansko za to, da država ne bo več zahtevala plačila takse takrat, ko bodo imeli kakršnakoli vprašanja, pritožbe, pripombe na zapisnike v primeru davčnih zadev, kakor tudi ne v primeru, ko bodo poslovali z državo preko elektronske pošte. To pomeni bistveno olajšanje in dejansko razbremenitev večine državljanov in državljank. Naslednje, kar bi rad poudaril, seveda da če govorimo o cenah in morebitnem dvigu cen, je, da konzularna-diplomatska predstavništva v večini primerov uporabljajo tujci, ko potrebujejo določene storitve države Slovenije, in bodo oni tisti, ki bodo za te storitve v obliki taks plačali te takse. Zaradi tega to ne bo imelo inflatornih gibanj oziroma dodatnega davčnega bremena za državljane in državljanke Slovenije. V povezavi s takso, ki se nanaša na tako imenovano fotokopiranje diplom, bi še enkrat rad povedal, da se izključuje tarifna števila 83 in 73. V povezavi z državljanstvom bi ravno tako rad povedal, da se izključujeta obe postavki 270 in 130 evrov, kar pomeni, da ne gre za nadgradnjo, ampak gre za to, ali nekdo želi eno storitev ali želi drugo storitev. In v tej povezavi ne moremo govoriti o tako enormnem povečanju taks, kot je bilo dejansko to povedano. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite prosim. Ja izvolite, repliko imate.
Repliciram na to, kar je gospod državni sekretar zavajal in pravi, kako bo zadeva cenejša za Slovenke in Slovence, ki opravljajo storitve z državo. Številke citiram iz dokumenta Vlade: oprostitev bo 40 milijonov tolarjev, višjih stroškov bo pa 720 milijonov tolarjev. Če to delite, dobite količnik 18. 18-krat več boste pridobili s temi višjimi storitvami, kot boste prihranili. Koliko od tega bo pa seveda šlo na državljane Slovenije, koliko od tega bo šlo za begunce ali naše poslovne partnerje, to je drugo vprašanje. Ampak če predpostavljava, da slovenski gospodarstveniki 70% izvozijo, in bodo njihovi poslovni partnerji imeli z njimi več stroškov, se bo to, gospod Šircelj, slej kot prej poznalo v višjih domačih stroškovno nadzidanih cenah. Opravljali bodo dražji posel ali pa bo ta posel otežen s slovenskimi podjetji. In zato pravim, Vlada tukaj za 18-krat več jemlje, kot daje različnim skupinam državljanov, in najbolj banalno je to, da boste več in bolj obremenili tiste, ki so se odločili, da bodo šli v tujino se izšolati in bodo to zdaj plačevali po 85 in ne vem koliko odstotkov več, posel, ki ga morajo opraviti z državo, ker ga nihče drugi sredi Londona ne more overiti nekaterih dokumentov, kot pač slovensko veleposlaništvo ali konzularna služba. In to je banalnost tega, 18-krat več boste vzeli, kot daste.
Hvala lepa. Preden grem naprej, bi vas nekaj opomnil. Razpravljamo o 6. členu ter amandmaju poslanske skupine LDS. Ta 28a. člen k 6. členu naj bi se spremenil in se glasil takole: "Ministrstvo, pristojno za finance, v sodelovanju z ministrstvom, pristojnim za javno upravo, določi stroškovnik za fotokopiranje uradnih aktov ali listin pri upravnem organu." O tem amandmaju razpravljamo. Za razpravo so se prijavili še trije, in sicer prvi je gospod Rudi Veršnik.
Hvala, gospod podpredsednik. Vendar razprava je potekala do sedaj vse drugače, kot pa ste vi omenili. Jaz mislim, da to razpravo boste pač morali do konca pripeljati v tem smislu. In zato bi jaz tukaj nadaljeval s tistim, kar sem že enkrat rekel oziroma se tukaj dogaja. Imam občutek, da se pogovarjamo, kot da bi bili v mlinu, drug mimo drugega in da zganjamo neko demagogijo iz podražitve, ki pomeni nekaj evrov, seveda v procentih to izgledajo strašne številke in zato nekateri demagogi razlagajo v procentih. Bi pa opozoril na to, da ta država, čeprav jo kritizirajo, je poskrbela za zmanjšanje stroškov občanom. Pa bom kar rekel, prvič z ukinitvijo nalepk - in nismo polnili državnega proračuna s temi, ampak privatne žepe - in pa drugič, z notarskimi storitvami, kjer smo dejansko občane ožemali zelo zelo močno s samimi overovljanji in pa tudi z ostalimi storitvami. In na tak način takšno paniko zganjati za teh nekaj evrov podražitve; in še to, naj se tisti, ki želijo priti v Slovenijo, zavedajo, da prihajajo v državi, ki je urejena, ki je zaželena destinacija. In če želijo priti, naj vedo, da prihajajo v tako državo. In zato je tudi cena večja. Če pa bodo poslovneži zaradi teh par evrov zidali cene, mislim, da tisti, ki to izjavlja, da ni bil v gospodarstvu kaj dosti prisoten. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Jaz sem tudi želel protestirati zoper eklatantno zlorabo Poslovnika in poprositi, da vendarle govorimo o amandmaju, ki je edini predmet našega razpravljanja sedaj. Ta amandma ima eno samo ambicijo: da se razen tega, kar že sedaj piše v tem členu, predpiše še to, da naj bi Ministrstvo za finance o tem soodločalo. In o ničemer drugem ne govori. Naj povem še to, da ne govori o taksah, ampak govori o stroških za fotokopiranje. Predlog zakona ravno to prinaša, da se takse iz tega člena brišejo in da se nadomestijo s stroški za fotokopiranje. Torej, vse kar gre mimo tega, je zloraba Poslovnika. Morebiti kaže omeniti še nekaj. V uvodni predstavitvi našega stališča sem že povedal, da tako kot nam analize, ki nam jih pripravil predlagatelj, kažejo, ko govorimo o vizumskih taksah - gre za to, da nekateri stroški sploh niso bili vključeni v ceno, nekateri pa prenizko. In če gre za odpravljanje nekaterih prejšnjih slabosti najbrž to ne more biti razlog za pretirano kritiko. Tudi EU z odločbo od nas zahteva, da poenotimo vsi znotraj schengenskih držav določene takse. Torej, tu nismo v funkciji, da bi arbitrirali, ampak moramo preprosto nekatere stvari tudi neposredno implementirati. Žal pa se nam je dogodilo, da smo dobili še enega "gaugenvirta" sedaj v parlament. Na našem koncu smo "gavgenvirta" imenovali tistega, ki je skrbel za "gavge". Na gavge so obešali ali pa tam so razstavljali tiste, ki so prišli na črne liste. In to napotovanje, sugeriranje potrošniški zvezi, da naj vse tiste poslanke in poslance, ki ne mislijo tako kot gospod Cvikl, obelodani in pripne "na gavge", se mi zdi pa sramotno. To se mi zdi banalno in groteskno. Jaz ne vem, zakaj si gospod Cvikl tako želi postati "gavgenvirt". Jaz bi se tega sramoval.
Hvala lepa. Replika, gospod Cvikl.
Replika kolegu Rezmanu. Poglejte, Zveza potrošnikov Slovenije objavlja na črnih listah tiste, ki so odgovorni. Tukaj se Vlada skriva za nami, poslanci in poslankami, in mi bomo odločili. Jaz samo želim, da ne obesijo na črno listo Državnega zbora v celoti, ampak tiste, lahko samo stranke zaradi mene, ki boste ta zakon podprle. Seveda pa poslanci in poslanke nosimo vsak individualno odgovornost. In če boste, gospod Rezman, danes ta zakon podprli, ste neposredno odgovorni za to, da se bodo stroški dvignili za 70%. To so dejstva, to pravico in odgovornost, predvsem odgovornost, nosite z vašo funkcijo. In kot sem rekel, ni celoten Državni zbor tega kriv, najprej je kriva Vlada, vendar bi mi lahko zakon zavrnili, zakon ni bil zavrnjen na matičnem delovnem telesu, niti niso bili členi odprti, kjer bi lahko mogoče še vi, če ste res proti temu, da se cene dvigujejo, predlagali amandmaje, ampak amandmaje nekaterih, ki so bili predlagani k amandmaju odbora, ste na matičnem delovnem telesu zavračali in je zakon danes zaprt in edino, kar še ostane kot možnost, je zakon zavrniti. Drugače pa, veste, vsak pritisk na tipko ima posledice; včasih so te pozitivne, včasih so pa negativne. V tem primeru so za državljane Slovenije negativne in to je po sprejemu proračuna že drugič. Energetske takse ste dvignili, zdaj pa upravne takse dvigujete, in to za 70%. To so dejstva, bolijo, verjamem.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ciril Testen.
Hvala za besedo. Lep pozdrav še enkrat. Jaz mislim, da se gospod Cvikl zaveda, on je ta amandma vložil samo zato, da je lahko odprl splošno razpravo o spremembi zakona. To je bil izključni in osnovni cilj. On je vedel, da je ta amandma slab, da je slabši, kot je predlog prejšnjega besedila, zato je na tak način reagiral in potem je po zaslugi tega, da mu je dovoljeno razpravljati o vseh mogočih zadevah, to izkoristil in on razpravlja o celem zakonu in o taksah in o vizumih in o vseh mogočih drugih stvareh. Jaz bi pa rad povedal tudi to, da je pozabil povedati, da za slovenske državljane so številne olajšave, številne ukinitve taks, da so oprostitve številne možne tudi na konzularnih predstavništvih, in mislim, da bi bilo zelo korektno, da bi poleg vsega ostalega, kar je našteval, povedal tudi to. Kar se pa tiče teh tujcev, Makedoncev in podobnih, ki imajo takšne plače nekateri, kot je on našteval. Mislim, da tisti, ki bodo z vladno delegacijo prišli v Slovenijo, s tem ne bodo imeli prevelikih težav. Strinjam pa se, da bo lahko imel nekdo drug iz Makedonije, tisti pa ima vse pogoje, da je takse tudi oproščen. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Rezman, kaj ste želeli prej, repliko? Replike na repliko ni.
Postopkovno sem želel.
Potem pa, prosim, povejte.
Torej, rad bi povedal, da ni bilo tako, kot je gospod Cvikl rekel, kakšne amandmaje je vse LDS predlagal na matičnem delovnem odboru, niti enega amandmaja ni predlagal. To, kar je on tam sam skušal predlagati v svojem imenu kot predlog za amandma matičnega delovnega telesa, seveda ni amandma poslanske skupine LDS. Ampak, vidite, to je dejstvo. In kadar gospod Cvikl govori o dejstvih, se dejstvom slabo piše. On jih sprevrača v svoji teoriji in manipulira z njimi, in gre za preprosti populizem. Vse se bo spremenilo v LDS, samo populizem ne.
Hvala lepa, gospod Rezman. To naj bi bilo postopkovno, je bila pa bolj obrazložitev. Gospod Cvikl, kaj želite, prosim?
Najprej bi želel replicirati gospodu Testenu, potem pa replicirati temu, kar je gospod Rezman govoril, če mi bo dovoljeno, drugače se pa prijavljam za razpravo v nadaljevanju. Torej, najprej replika gospodu Testenu.
Mislim, da niti jaz niti tisti, ki bo za mano, verjetno ne bo prisiljen še enkrat prebrati vsebine amandmaja, ki sem ga sam že enkrat prebral in o katerem razpravljamo. Prosim lepo!
Hvala lepa. Govoril bom o amandmaju in z vsebino amandmaja repliciral gospodu Testenu. Namen amandmaja je zelo enostaven: doseči to, da si minister za javno upravo, tako kot si minister za zunanje zadeve, ne bo sam izmislil obvoda, kako bo dobil več denarja, ko bo Vlada preko ministra za finance, če se mu bo to zdelo potrebno, omejevala stroške ministrov. Zato je prav, da minister za finance da soglasje na stroške fotokopiranja. Prav je tako. Vendar vi ta amandma zavračate. Se pa opravičujem, predsedujočega sem prej vprašal, ko sta govorila dva poslanca pred mano, zakaj jima je bilo dovoljeno govoriti o vsem drugem, razen o tem amandmaju. Dejstva so naslednja. Ta amandma je še edini amandma, ki omogoča, da ne bi nek drug minister, podobno kot minister za zunanje zadeve, pri ključni vsebini zakona dvignil stroške za državljane, ko ga bo moral minister za finance omejevati. No, in če, gospod predsedujoči, dovolite samo še misel okrog postopka. Jaz sem na matičnem delovnem telesu kot poslanec predlagal amandmaje za amandmaje odbora, ker je to poslovniško še edino možno. To ste poslanci vladajoče koalicije zavrnili in zakon je zaprt. Zato postopkovno, če ne želite biti na črni listi Zveze potrošnikov Slovenije, zavrnite zakon v celoti.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmaju k 6. členu? Prijava teče. Ponovno odpiram prijavo, če gre za tehnično napako. Prijavila sta se dva. Gospod Bogdan Barovič, imate besedo.
Hvala lepa. Sicer sem nekaj debate spremljal v svoji pisarni, ker sem se pripravljal na naslednjo točko, ampak vseeno, nekaj mi ni jasno. V oceni stanja in razlogov za sprejem zakona in v poglavitnih rešitvah zakona je v 6. členu - jaz se opravičujem, lahko me popravite - razumel sem, da se takšni stroški, razumel sem, da se stroški fotokopiranja ukinejo. Tako sem jaz razumel. Če sem napačno razumel, se opravičujem. Sedaj ne vem, zakaj amandma na predlog, ker v teh razlogih vidimo, da je marsikakšna zadeva narejena v dobro državljank in državljanov. Sedaj, če pa napačno razmišljam, bom pa še vedno rad poslušal kakšno besedo, mogoče celo razlago s strani vladnih služb. Ampak kolikor sem jaz poskušal prebrati in bil navzoč na matičnem delovnem telesu, sem razumel, da so, to je črtanje tarifne številke 9, ki določa zaračunavanje pravne takse za fotokopiranje uradnih aktov ali listin v državnem organu. Tako imam jaz napisano. Črtanje pomeni, črtanje! Pomeni, teh stroškov ni, vsaj tako jaz razumem. Če napačno razumem, bom pa vesel drugačne obrazložitve. In se mi zdi škoda govoriti o tem sedaj, da bomo nekaj zaračunavali, kar se črta, kar pomeni, da teh stroškov ni.
Hvala. Gospod Cvikl, izvolite.
Mislim, da mora gospodu Baroviču odgovoriti predstavnik Vlade. Mi smo oblikovali amandma glede na dikcijo v členu in želimo v amandmaju, ponavljam, preprečiti, da bi minister za javno upravo sam povečeval cene tega, kar so uradna dejanja pri upravnem organu. Zato, ker smo to isto dejanje videli pri vsebini zakona za ministra za zunanje zadeve. In vem, kako ministri delujejo. Ministri delujejo, v narekovaju "racionalno za sebe, iracionalno za javne finance" in zato je tukaj minister za finance tisti, ki je odgovoren za finančno stanje in ne sme dovoliti ministru za javno upravo, da bi kar tako sam določeval stroškovnik. Z amandmajem želimo doseči predvsem to, da bo minister za finance vplival na to, kaj bo naredil minister za javno upravo. In to želimo zato, ker je minister za finance pustil ministru za zunanje zadeve, ki očitno neracionalno troši davkoplačevalski denar - upam, da o tem ni treba ponovno razpravljati, glede na to, da tako krčevito branite nemožnost razprave oziroma preprečujete razpravo o uporabi vozil na samem odboru za zunanjo politiko in ker minister za finance dovoljuje ministru za zunanje zadeve 70% dvig diplomatsko-konzularnih predstavnikov, želimo, da se vsaj ministru za javno upravo to prepreči. Sam pa predlagam pri tem amandmaju in kasneje pri glasovanju o zakonu v celoti, da zakon zavrnete in zaustavimo nepotrebno dvigovanje stroškov, povedano, za več kot 70%, 3 milijone evrov, 720 milijonov tolarjev bodo ti stroški za državljane, državljanke Slovenije in seveda tiste, ki poslujejo z diplomatsko-konzularnimi predstavništvi, višji na letni ravni. Do sedaj je bilo teh stroškov približno tri do štiri milijone evrov, zdaj bo pa to cca. 7-8 milijonov evrov. To so veliki denarji in to so veliki stroški. O tem, seveda, Vlada namerno molči in nobenega razloga, meni je žal, da je ta zakon bil vložen v proceduro na način, kot je bil, in predlagam, da ga preprosto zavrnemo in pošljemo nazaj Vladi v ponovno obravnavanje. Ko bo minilo to prehodno obdobje evra, potem mislim, neko postopno, večletno 7-, 8-letna, postopno dvigovanje posameznih postavko bi bilo smiselno. Kako hitro, je pa to seveda odvisno od stopnje gospodarske rasti - gospod predsednik Vlade je včeraj govoril, da je situacija dobra. Če je situacija tako dobra, verjamem, da ni potrebno za 70% dvigovati stroške državljanom in državljankam.
Hvala. Še kakšen interes? Še enkrat teče prijava. Gospod Cvikl, imate besedo. Ne želite več razpravljati. V redu. Gospod Rezman.
Jaz bi samo rad pojasnil, upam, da prav razumem. Na matičnem delovnem telesu, ko je tekla razprava, je bilo po moji sodbi povsem jasno: črtanje 9. člena pomeni, da se ne zaračunava več takse za fotokopiranje, kar pa ne pomeni, da se ne obračunavajo nikakršni stroški. In ker se stroški fotokopiranja vendarle obračunavajo, je ministrstvo dobilo to pristojnost s tem členom, da napravi stroškovnik. Za to torej gre.
Hvala. Gospod Barovič.
Še enkrat. Poglavitne rešitve predloga in spremembe zakona. Predlagano je črtanje tarifne številke 9, ki določa zaračunavanje upravne takse, v nadaljevanju, določi se pravna podlaga, da ministrstvo, pristojno za javno upravo, izda stroškovnik. In zdaj mi o tem govorimo ves čas in se, bom rekel, streljamo eden drugega. Tudi meni je to jasno, tako kot je predhodnik to rekel, ampak še vedno prosim, če je možnost, bi rad zdaj čisto jasno sliko s strani Vlade, da se ne bomo prepirali med seboj, ker vsi želimo dobro tistim, ki koristijo sredstva iz tega člena.
Hvala. Mag. Šircelj, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke! Samo pojasnilo glede fotokopiranja. Ukine se taksa na fotokopiranje. Fotokopiranje ni upravno dejanje upravnega organa po predlogu tega zakona. Fotokopiranje se zaračunava na podlagi stroškovnika, ki ga bo opravilo ministrstvo za javno upravo. Hvala lepa.
Hvala. Še kakšen interes? Gospod Cvikl, vi ste se že odpovedal razpravi, kot sem razumel. Niste bili imenovani. Interesa ni več. Zaključujem razpravo. O amandmaju bomo s časovnim potekom seje Zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 17. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 20.50 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Proceduralni predlog, izvolite.
Gospod predsednik, mislim, da ste kršili pravila, ki so bila določena v Državnem zboru. Jaz nisem videl, kdo je sploh prijavljen, ni bilo mojega imena gor. To je prvo. In drugo, poslanci in poslanke imamo v času, ki je na voljo poslanski skupini, pravico razpravljati, še posebej, ko nam poda dodatno informacijo predstavnik Vlade. Tukaj ste vi grobo kršil Poslovnik. Jaz verjamem, da je to tudi za vas neprijetna zgodba, če Vlada za 70% dviguje stroške. Zato oporekam temu, kar ste ravnokar naredil. Preprečili ste poslancu Državnega zbora, da izkoristi čas, ki mu je na voljo.
Proceduralni predlog, gospod Cvikl?
Bom podal proceduralni predlog. Moj proceduralni predlog je, da vrnete postopek na točko, ko je govoril gospod Šircelj, in seveda dovolite poslancu, ki je dvignil roko in s tem izrazil možnost, da v skladu z novimi pravili prijavi svoj glas. Kdaj pa sem jaz mislil in kaj ne mislil govoriti, pa upam, da nimate pogleda v moje misli. Zato, gospod predsednik, mislim, da ste grobo kršil Poslovnik. Povedano je bilo, da ni omejeno število krogov prijavljanja, vi pa ste zavrnili možnost za še en krog prijavljanja. Zato prosim, če dovolite, da kot poslanec izkoristim tisti čas, ki je na voljo. Menim, da ste tukaj preprosto naredili to, kar je vaše poznano delovanje [[...]]
Tri minute je že poteklo.
3 minute, gospod predsednik, po Poslovniku je za proceduralno.
Je že poteklo, prosim.
Ni še poteklo 3 minute. Vi kar lahko gledate, samo gor niste vklopili. Če dovolite, da končam.
Bodite toliko vljudni in končajte svoje proceduralni predlog.
Bom končal, gospod predsednik. Jaz pa samo želim, da vi ta proceduralni predlog daste na glasovanje. Zanima me, ali bodo poslanci tako, kot je to bilo v preteklosti, dovolili, da se to naredi. Hvala.
Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O EKONOMSKIH CONAH. Predlog zakona je v obravnavo predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade. Gospod Šircelj, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Temeljni namen sprememb in dopolnitev Zakona o ekonomskih conah je uskladitev Zakona o ekonomskih conah s smernicami Evropske komisije o državni regionalni pomoči za obdobje 2007-2013. Smernice so se spremenile zaradi političnih in gospodarskih dogodkov od leta 1998 dalje, med drugim zaradi širitve Evropske unije 1. maja 2004 kot tudi pristopa Bolgarije in Romunije.
Gospod Šircelj, dovolite, da vzpostavim mir v dvorani. Gospod Cvikl, prosim, da zasedete svoje mesto. Izvolite, gospod Šircelj.
Hvala lepa. Smernice so se spremenile zaradi političnih in gospodarskih dogodkov od leta 1998 dalje, med drugim zaradi širitve Evropske unije 1. maja 2004, pristopa Bolgarije in Romunije ter pospešenega procesa povezovanja držav znotraj Evropske unije, čemur je sledila uvedba enotne valute. Zaradi navedenega je bil potreben obsežen pregled smernic z namenom priprave in sprejetja novih smernic, ki bodo veljale v obdobju od 2007 do 2013. Temeljno izhodišče, na katerem temeljijo smernice, je, da je regionalna pomoč med drugim lahko uspešen dejavnik razvoja samo, če se uporablja zmerno in sorazmerno. Zaradi tega morajo biti zlasti dovoljene zgornje meje pomoči, sorazmerne resnosti problemov, ki vplivajo na razvoj regij. Poleg tega morajo pozitivni učinki pomoči za razvoj regij presegati iz državne pomoči izhajajoče izkrivljanje konkurence. S predlaganimi spremembami in dopolnitvami zakona se spreminjajo oziroma dopolnjujejo pogoji za uveljavljanje davčnih ugodnosti za poslovanje v ekonomskih conah. S predlogom zakona pa se ne spreminja usmerjenost državnih pomoči predvsem v regionalni razvoj in spodbujanje zaposlovanja. V obdobju od leta 2002 do leta 2005 je šest uporabnikov ekonomske cone, ki so bili hkrati tudi zavezanci za davek od dohodkov pravnih oseb, uveljavilo davčne ugodnosti za poslovanje v ekonomskih conah; trije so jih uveljavili dvakrat, trije pa enkrat, in sicer v ekonomski coni Koper. Ugodnosti za poslovanje v conah se iztečejo konec leta 2009, kar je določeno že v veljavnem zakonu in ta predlog zakona tega ne spreminja. Gre za shemo, ki je bila odobrena s strani Evropske komisije do navedenega datuma. Bistvene spremembe in dopolnitve zakona so: med dejavnosti, ki jim ni mogoče dodeliti državnih pomoči za začetne investicije in nova delovna mesta, povezana z njimi, so doda dejavnost industrije sintetičnih vlaken; spreminjajo se zgornje meje pomoči, in sicer tako, da ne presegajo 30% upravičenih stroškov, pri čemer je predlagano razlikovanje med majhnimi in srednje velikimi podjetji, za majhno podjetje se zgornja meja lahko poveča za 20 odstotnih točk, za srednje veliko podjetje pa se zgornja meja lahko poveča za 10% točk. Za davčne ugodnosti v povezavi z neopredmetenimi sredstvi so dodani pogoji, in sicer se morajo ta sredstva uporabljati izključno pri tem uporabniku, morajo se obravnavati kot sredstva, ki se amortizirajo, kupljena morajo biti od tretje osebe po tržnih pogojih, morajo biti vključena med sredstva tega uporabnika ter zadržana pri tem uporabniku ekonomske cone najmanj pet let; v primeru majhnih in srednje velikih podjetjih pa najmanj tri leta po nakupu. S predlaganimi spremembami ne bo bistvenih finančnih posledic za proračun. Vlada Republike Slovenije predlaga Državnemu zboru, da predlog zakona sprejme. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Bojana Starmana, da predstavi poročilo odbora. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Odbor za finance in monetarno politiko je na svoji 24. seji dne 17.1.2007 obravnaval tudi predlog Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o ekonomskih conah. Prejeto je bilo gradivo oziroma predlog Zakonodajno-pravne službe oziroma pripombe k 2. in v zvezi k 3. in 5. členu. Pridobili smo v poslovniškem roku predloge za amandmaje poslanskih skupin koalicije k 3. in 5. členu. Navedeni dopolnili sledita mnenju Zakonodajno-pravne službe s tem, da na podlagi danih obrazložitev amandma k 3. členu prispeva k jasni in nedvoumni uporabi definicij, uporabljenih pojmov, kot izhaja iz priporočila komisije, medtem ko amandma k 5. členu odpravlja nastalo neskladje z ustavnim načelom, da morajo biti predpisi objavljeni, preden začnejo veljati. Namera tega predlaganega zakona je torej uskladitev osnovnega besedila s smernicami v državni, regionalni pomoči za leta 2007-2013 na podlagi dane zaveze Evropski komisiji. S tem se spreminja oziroma dopolnjujejo pogoji za uveljavljanje davčnih ugodnosti zaposlovanja v samih ekonomskih conah. Odbor je sprejel omenjene amandmaje koalicije k 3. in 5. členu in pripravil dopolnjen predlog na osnovi 133. člena Poslovnika, ki ga predlaga Državnemu zboru, da ga tudi sprejme. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Vili Rezman bo prestavil stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Hvala lepa. No, naša predstavitev bo relativno kratka in naj kar v uvodu naj povem, da mi kanimo podpreti ta predlog zakona sprememb in dopolnitev, ker sodimo, da je dobro pripravljen. Seveda je pa drugo vprašanje, ali je Zakon o ekonomskih conah sam po sebi prinesel to, kar je načrtoval prinesti. In če sodimo po tistih podatkih, ki so bili nam posredovani in ki smo jih danes tudi s strani državnega sekretarja slišali, potem bi najbrž ne bila zgrešena ocena, ki bi se glasila pičlo, zelo malo od tega, kar se je najbrž pričakovalo, je bilo realiziranega, ena sama ekonomska cona, nekaj podjetij oziroma družb v tej ekonomski coni in zelo skromno število tistih, ki se bonitet na tem davčnem področju poslužujejo. In to najbrž govori o tem, da ni bilo v celoti doseženo to, kar je ta zakon o ekonomskih conah pričakoval. Tudi te spremembe, katerih priča smo sedaj, nimajo ambicije, vsaj mi tega ne razumemo tako, da bi pospeševale, da bi zagotavljale večje število tistih, ki bi bili uporabniki teh ugodnosti, in nič ne kaže na to, da se bo zaradi tega kaj prida povečalo poslovanje v ekonomski coni in da bo več gospodarskih subjektov, da bo več delovnih mest odprtih in tako naprej. Ampak kljub temu, ker gre za to, da se moramo uskladiti s smernicami, ki veljajo za naslednje obdobje in so v Evropski uniji že pričele pred dnevi veljati, mi ta predlog zakona podpiramo. Ostaja temeljna ambicija o pospeševanju regionalnega razvoja, novih delovnih mestih in tako naprej. Spreminjajo se pogoji in obseg državnih pomoči, kakšni bodo rezultati, pa bomo morali najbrž nekaj časa še počakati, ali bo manj izkrivljene konkurence, ali bo več novih delovnih mest, ali bo več ohranjenih delovnih mest, ki jim je grozila ukinitev. To je nekaj, o čemer najbrž ta trenutek ne kaže prerokovati. Poslanska skupina DeSUS bo predlog zakona podprla.
Hvala. Gospa Maria Pozsonec bo predstavila stališče poslanske skupine Narodnih skupnosti. Prosim.
Evropska komisija je 23.12.2005 sprejela nove smernice o državnih regionalnih pomočeh, ki bodo veljale od 1. januarja 2007 do 31. decembra 2013. Zato je potrebno uskladiti obstoječe sheme regionalnih državnih pomoči, med katerimi je tudi shema dodeljevanje državnih pomoči subjektom v ekonomskih conah. Določbe predloga zakona tako spreminjajo oziroma dopolnjujejo pogoje za uveljavljanje davčnih ugodnosti za poslovanje v ekonomskih conah na načinih in obsegu, v kakršnem so bili sprejeti tudi v omenjenih smernicah. Menim, da je zelo zanimiva ta oblika pomoči gospodarstvu in želela bi povedati, da se mi zdijo regionalne državne pomoči pomembne in koristne, saj gospodarstvo potegnejo naprej. Vendar bi želela opozoriti, da bi bilo dobro razmisliti tudi o tem, da ne bi samo v pristaniščih, letališčih ustanovili ekonomske cone, ki bi depresivno pokrajino potegnila iz zaostalosti. Zato predlagam, da Vlada razmisli o spremembah v tej omenjeni smeri, tudi v izpraznjenih objektih, recimo na mejnem prehodu Dolga vas, na slovensko-madžarski meji, kajti ta del Slovenije je močno gospodarsko zaostal v primerjavi z drugimi območji države. Mogoče bi ta oblika pomoči potegnila iz depresivnost to pokrajino tudi. Hvala.
Hvala. Gospod Srečko Hvauc bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Tudi jaz ne bom zahajal v podrobnosti, ker je predlagatelj v uvodu že podrobno predstavil rešitve tega zakona. Bi povedal samo nekaj splošnih, naših ugotovitev oziroma mnenj. Načeloma podpiramo v Slovenski demokratski stranki državne regionalne pomoči, ki prispevajo k razvoju gospodarstva in podjetništva. To pomeni, da podpiramo tudi uveljavitev davčnih ugodnosti za poslovanje v ekonomskih conah, ki so namenjene podjetjem, ki ustvarjajo nova delovna mesta in ki imajo tudi začetne investicije oziroma vlaganje. Zavedamo se, da so ekonomske cone in določene davčne ugodnosti v njih le en majhen segment regionalnih pomoči, ki se ga poslužuje na žalost zelo majhno število podjetij. Mogoče tudi zato, ker se ekonomske cone lahko ustanavljajo le na področju letališč in pristanišč. Sicer pa obstajajo nekatera podjetja, ki delujejo v regijah, ki bi si po razvitosti ali pa mogoče nekih drugih kriterijih kljub temu zaslužile neke ugodnosti. Vendar bo za le-te potrebno poiskati neke druge vzvode za spodbude ali pomoči, mislim pa tudi, da bo istočasno potrebno preveriti sistem teh državnih pomoči oziroma teh spodbud v celoti. Skratka, v Slovenski demokratski stranki želimo, da bi v Sloveniji dobili pregleden in usklajen sistem teh pomoči, ki bo učinkovit in ki bo v maksimalni vlogi nekega skladnega regionalnega razvoja. Zakon, ki ga obravnavamo, ohranja te ekonomske cone in s tem določene davčne ugodnosti. Hkrati se spreminjajo oziroma dopolnjujejo pogoji za uveljavitev davčnih ugodnosti na način in v obsegu, kot so bili sprejeti s smernicami državne in regionalne pomoči za obdobje 2007-2013. V Slovenski demokratski stranki bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o ekonomskih conah podprli. Hkrati pa si želimo, da bi takšnih con bilo čim več in da bi bilo tudi več podjetij, ki bi izkoristila te ugodnosti, da bi se investiralo in bi se odpirala nova delovna mesta. Hvala.
Hvala. Gospod Ciril Testen bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav predstavnikom Vlade! Poslanke in poslanci! V poslanski skupini Nove Slovenije Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o ekonomskih conah spremljamo z zanimanjem. Predlog zakona bomo podprli. Ob tem pa želimo napovedati svoja nadaljnja prizadevanja, da tudi z ustrezno oblikovano strategijo državnih pomoči zagotovimo in pospešimo skladen regionalen razvoj. Spremembe in dopolnitve zakona so potrebne zaradi prilagoditve novim smernicam o državnih regionalnih pomočeh, ki so v veljavi od 1. januarja 2007. Ker v poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo podjetništvu prijazno okolje, ne želimo zavirati sprejetja za 55 podjetij prijaznega zakona, čeprav so po podatkih carinske in davčne uprave vsa ta podjetja locirana v eni delujoči ekonomski coni v Kopru. V letu 1998 sprejeti Zakon o ekonomskih conah naj bi preko carinskih, davčnih in administrativnih ugodnosti pripomogel k skladnejšemu regionalnemu razvoju Slovenije. Zakon je dovoljeval odpiranje ekonomskih con le v mednarodnih pristaniščih in na mednarodnih letališčih. To dejansko pomeni, da bi se lahko v Sloveniji nova ekonomska cona ustanovila le še na brniškem letališču. Raziskave so pokazale, da zakon ne more pomeniti pomembne regionalne razvojne spodbude. Prav tako kazalniki razvoja Slovenije v poglavju o državnih pomočeh potrjujejo ugotovitev, da je bila razvojna usmerjenost državnih pomoči v letih 2003 in 2004 slaba. Najrazvitejše evropske države so za pomoč malim in srednje velikim podjetjem ter za regionalne cilje namenile skoraj polovico državnih pomoči, Slovenija pa slabih 7 oziroma 4%. Zato želimo v poslanski skupini Nove Slovenije ob tej priložnosti ponovno opozoriti na pomembnost regionalnega razvoja. Prepričani smo, da bomo konkurenčnost države kot celote dosegli le z razvojem regij. Zavedamo se, da je regionalna pomoč lahko uspešen dejavnik samo, če se uporablja zmerno in sorazmerno ter je osredotočena na najbolj prikrajšane regije. Kot zahteva komisija, mora biti regionalna pomoč dodeljena v okviru večsektorske sheme pomoči, ki je sestavni del regionalne razvojne strategije z jasno določenimi cilji. S sprejemom predloga zakona dajemo možnost nadaljnjega izvajanja obstoječe sheme, dodeljevanje državnih pomoči subjektom v ekonomskih conah. V poslanski skupini Nove Slovenije pa bomo v prihodnje podpirali takšne oblike državne pomoči, ki bodo namenjene razvoju najbolj zaostalih regij. Hvala.
Hvala. Gospod Kristijan Janc bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Predstavniki Vlade! Pozdrav Društvu upokojencev Mozirje na balkonu! Spoštovane kolegice in kolegi! Če so bili DeSUS predstavniki kratki, bomo mi še krajši pri tej predstavitvi. K predlaganem Zakonu o ekonomskih conah gre zgolj za uskladitev smernic in državnih, regionalnih pomoči za leta 2007-2013. Smernice je Evropska komisija sprejela leta 2005. Slovenija pa se je 30. marca lani tudi v pismu Evropski komisiji zavezala, da bo uskladila svoje sheme državnih pomoči s sprejetimi spremembami. Novela tako spreminja pogoje za uveljavljanje davčnih prednosti zaposlovanja v ekonomskih conah v skladu s sprejetimi smernicami Evropske komisije. Novela zakona je bila tudi na matičnem delovnem telesu soglasno sprejeta tako rekoč brez razprave. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se torej s predlagano spremembo strinjamo in bomo tako tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Sašo Peče [[Ga ni.]] oziroma gospod Barovič bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana kolegica in nekaj kolegov! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o ekonomskih conah sicer, če beremo vsebino zakona, prinaša nekaj vsebin, ki sem jih sam osebno ocenil s plus, nekaj z minus. Predvsem bi na začetku opozoril, da še vedno ne najdem definicije oziroma pomensko opredeljenih pojmov "majhno in srednje veliko podjetje", ki pa igrata veliko vlogo v tej vsebini. Mislim, da je tudi Zakonodajno-pravna služba opozorila ob sprejemanju oziroma odločanju o skrajšanem postopku sprejemanja tega zakona. Kaj je definicija oziroma kaj pomeni pomenska opredeljenost majhnega in srednje velikega podjetja. Sedaj se navezujem naprej na plus in minus točke, ki jih ta zakon ponuja najprej. Pri uveljavljanju davčne ugodnosti za sofinanciranje začetnih investicij ali za odpiranje novih delovnih mest, povezanih z začetno investicijo - to je v bistvu nakup obrata, ki se je ukinil oziroma bi se ukinil, če ne bi bil prodan -, je določen pogoj, da mora takšen obrat kupiti neodvisen kupec. To je zame en dober plus, ker vemo, da drugače je teh tako imenovanih prekupčevalcev, sicer dobrih po duši investitorjev, kolikor hočete, ampak nobeden potem ne pride. Kupi poceni, drago proda in gre. Je pa vprašanje spreminjanja meja, pomoči. Po eni strani je mogoče prav, da se meja pomoči 40% upravičenih stroškov na 30% spreminja, torej niža, zgornja meja pa se lahko poveča, tako pravi zakon, v kolikor je uporabnik ekonomske cone majhno podjetje. Sedaj smo pa tam. V kolikor pa je uporabnik ekonomske cone srednje veliko podjetje, se zgornja meja lahko poveča za 10% točk. Seveda bodo vsi tisti, ki bodo želeli investicijo in uresničevanje določil tega zakona, izkoristiti to možnost, vendar pri tej možnosti se sedaj tudi jaz realno vprašam, kaj je to, kje je natančno določena definicija majhno podjetje in kaj je srednje veliko podjetje. Prav tako je nekaj določil recimo zelo vprašljivih, vsaj zame oziroma za Slovensko nacionalno stranko. V primeru majhnih in srednje velikih podjetjih, že spet uporabljamo dva termina, ki nista jasna, je določeno tudi skrajšanje obdobja glede zadržanosti novo odprtih delovnih mest, povezanih z začetno investicijo, in sicer je določeno obdobje treh let po zaključku investicije. Trikrat zelo nedorečena dikcija. To pač mi opozarjamo po naši presoji. Verjetno bo svoje lahko ali pa bi lahko svoje dodala Zakonodajno-pravna služba ali pa mogoče predstavniki Vlade. Veseli pa smo predvsem predvidenih davčnih posledic, če uporabnik ekonomske cone pred potekom določenega roka odsvoji ali prenese osnovno sredstvo iz ekonomske cone ali niso izpolnjeni drugi pogoji, kot je, da mora uporabnik v davčnem obdobju, v katerem opravi ta prenos ali odsvojitev ali pogoj ni izpolnjen, vrniti sorazmerni del pridobljene državne pomoči. Ta ukrep, spoštovani predstavniki Vlade, izredno lepo pozdravljamo, ker na tem so marsikateri do sedaj zelo fino služili. In še zadnji del. Da zakon določa, kdo se šteje za težje zaposljivega delavca, oziroma določeno je, katera opredelitev se upošteva za namene zakona, opredelitveni podlagi predpisov o dodeljevanju državnih pomoči na področju zaposlovanja. Ta del je tudi v tem kontekstu nejasnosti za nas zelo nejasen in mogoče bi lahko slišali razjasnitev vsaj na našo predstavitev stališč Slovenske nacionalne stranke o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o ekonomskih conah. Majhno, srednje veliko podjetje in kaj pomeni, predvsem če drugega ne, to zadnje, kaj se šteje za težje zaposljivega delavca. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 17. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. In prehajamo na 17. TOČKO DNEVEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKLJUČNEGA RAČUNA PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2005. Predlog zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2005 je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev. Mag. Šircelj, imate besedo.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Ključni cilj makroekonomske politike v letu 2005 je bil usmerjen v zniževanje inflacije na raven, ki je omogočila prevzem evra v letu 2007. Temu so bili podrejeni tudi cilji fiskalne politike v letu 2005, to je znižanje javnofinančnega oziroma proračunskega primanjkljaja, izboljšanje kvalitete javnih financ ter prilagajanje pritiskom na javne finance, ki so posledica članstva Slovenije v Evropski uniji in Natu. Realizirana inflacija v višini 2,5% je bila v skladu z načrtovano, medtem ko je bil proračunski primanjkljaj v višini 90,9 milijarde tolarjev nižji od načrtovanega. Računsko sodišče, ko ga je revidiralo, je o predlogu zaključnega računa proračuna s ciljem izreka mnenja o predlogu splošnega dela zaključnega računa izrekel mnenja o pravilnosti izvršitve finančnih načrtov posameznih revidiranih proračunskih uporabnikov v letu 2005 in ocene načrtovanja in poročanja o doseženih ciljih in rezultatih izbranih podprogramov revidiralo, kar pomeni, da je Računsko sodišče seveda potem tudi dalo mnenje. Tako je Računsko sodišče o predlogu splošnega dela zaključnega računa za leto 2005 izreklo mnenje s pridržkom zaradi načina evidentiranja prevzema dolga za javni zavod Onkološki institut Ljubljana, Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije in Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Vlada bo o spremembah zakona o javnih financah predlagala ureditev evidentiranja prevzema dolga. Računsko sodišče je za pravilnost izvršitve proračuna za leto 2005 izreklo mnenje s pridržkom, za pravilnost izvršitve finančnih načrtov posameznih ministrstev pa je izreklo eno pozitivno mnenje, dva negativna mnenja ter 12 mnenj s pridržkom. Pri načrtovanju in poročanju o doseženih ciljih in rezultatih izbranih podprogramom ministrstev je ugotovilo izboljšanje pri več kot polovici ministrstev. Spoštovani, v letu 2005 je bilo realiziranih 1630 milijard tolarjev prihodkov državnega proračuna, kar predstavlja 96,9% sprejetega proračuna. Iz naslova dohodnine je bilo v sprejetem proračunu za leto 2005 načrtovanih 252,3 milijarde tolarjev prihodkov, realiziranih ob koncu leta je bilo 256,7 milijard tolarjev. V letu 2005 so začele veljati spremembe zakona o dohodnini, ki so določile drugačen način obračunavanja in plačevanja akontacije dohodnine med letom, kar je tudi eden izmed razlogov za to povečanje. V sprejetem proračunu za leto 2005 so bili prihodki od davka od dohodkov pravnih oseb ocenjeni na 146,3 milijarde tolarjev, plačano pa bilo 142,4 milijarde tolarjev davka. Pri pregledu mesečne dinamike prilivov od tega davka lahko ugotovimo višje prilive v prvih petih mesecih leta, kar je posledica predloženih končnih obračunov in poračunavanja davka od dohodkov pravnih oseb za leto 2004. Do konca leta 2005 je bilo iz naslova davka na izplačane plače v državni proračun vplačanih 121,2 milijarde tolarjev, kar pomeni za 3 cele milijarde tolarjev več od načrtovanega. V letu 2005 pa je že začel veljati spremenjeni Zakon o davku na izplačane plače, ki je v tem letu znižal stopnje za obračun tega davka za 20%. V sprejetem proračunu za leto 2005 je bilo iz naslova domačih davkov na blago in storitve predvidenih za 906,2 milijarde tolarjev prihodkov, skupni prihodki so znašali 918,7 milijard tolarjev, delež domačih davkov na blago in storitve v celotnih prihodkih pa je znašal 56,4%. Od davka na dodano vrednost je bilo načrtovanih 589 milijard tolarjev prihodkov, realiziranih pa 607,7 milijarde tolarjev, kar pomeni 103,2% realizacijo oziroma povečanje za 3,2%. V letu 2005 je bilo v državni proračun vplačanih za 230 milijard tolarjev trošarin, kar je za 7,3 milijarde tolarjev manj,kot je bilo predvideno. Skupno trošarine v letu 2005 prestavljajo 14,1% vseh realiziranih prihodkov državnega proračuna. Ključna dejavnika, ki sta vplivala na prihodke iz naslova trošarin, predvsem na mineralna olja, ki je tukaj največja, sta cena nafte na svetovnem trgu ter razmerje med evrom in ameriškimi dolarjem. V rebalansu proračuna za leto 2005 je bilo načrtovanih skoraj 111,6 milijard tolarjev nedavčnih prihodkov. Skupni obseg realiziranih nedavčnih prihodkov, ki so predstavljali 5,5% vseh proračunskih prihodkov, je v letu 2005 znašal 89,5 milijard tolarjev. Z rebalansom proračuna za leto 2005 je bilo načrtovano tudi 49,2 milijarde tolarjev udeležbe na dobičkih in dohodkih od premoženja. Dejanska realizacija je znašala 45,6 milijard tolarjev, razlika izhaja iz načrtovanih, vendar nerealiziranih prihodkov od premoženja iz naslova podeljene koncesije za UMTS v višini 5 milijard tolarjev. Med pomembnejše vrste nedavčnih prihodkov sodijo tudi prihodki iz naslova taks in pristojbin, ki so imeli v letu 2005 približno 1% delež vseh proračunskih prihodkov. Tukaj moramo reči, da so se znižale predvsem zaradi vstopa v Evropsko unijo in znižale so se carinske takse, prav tako pa je na znižanje taks vplival tudi Zakon o splošnem upravnem postopku in uredba o pridobivanju in posredovanju podatkov med organi javne uprave za potrebe upravnih postopkov. Poleg tega je bilo načrtovanih še 32,5 milijarde drugih nedavčnih prihodkov, dejansko pa je bilo vplačano v proračun skoraj 18,5 milijarde raznovrstnih prihodkov. Po vstopu v Evropsko unijo je bilo v letu 2005 prvo evropsko celoletno proračunsko leto. V 12 mesecih obravnavanega leta smo načrtovali za 115,9 milijarde tolarjev prejetih sredstev iz proračuna Evropske unije. Učinkovitost črpanja v višini 72,5 milijarde tolarjev prejetih sredstev je v letu 2005 dosegla 62,5%. Največ sredstev iz tega naslova smo prejeli z izvajanjem skupne kmetijske politike in pavšalnimi povračili. Odhodki proračuna. V letu 2005 je bilo po načelu denarnega toka v državnem proračunu realiziranih 1.721 milijard tolarjev odhodka, kar predstavlja 97% s sprejetim proračunom odobrenih pravic porabe. Nižja realizacija odhodkov od predvidenih v sprejetem proračunu je predvsem posledica nerealiziranih projektov, sofinanciranih iz sredstev proračuna Evropske unije, sredstev strukturnih skladov in kohezijskega sklada. Sredstva za plače in prispevke zaposlenih v državni upravi, ki predstavljajo fiksne obveznosti za proračun, so bila izplačana v višini 223,9 milijarde tolarjev ali 100,6% sprejetega proračuna in so se povečala glede na leto 2004 za 1,6%. Izdatki za blago in storitve so bili realizirani v višini 147 milijard tolarjev, kar predstavlja 88,1% sprejetega proračuna. Ob tem pa je realizacija teh izdatkov za blago in storitve realno na enaki ravni, kot je bila ta raven v letu 2004. Plačila domačih obresti so bila realizirana v višini 60 milijard tolarjev, kar pomeni 100%. Prav tako so bila realizirana plačila tujih obresti, in sicer v višini 28,3 milijarde, in so bila realno za 5,3% nižja kot v letu 2004. Subvencije so bile realizirane v višini 87,3 milijarde tolarjev, kar pomeni 108,8% sprejetega proračuna. Glavni razlog za večjo realizacijo je zagotovitev dodatnih pravic porabe za ukrepe razvoja podeželja pri Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Večja poraba sredstev za subvencije od prvotno predvidenih je bila tudi pri programih Službe Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko, to je za sofinanciranje izvedbenih del regionalnih razvojnih programov, prestrukturiranje Zasavske regije, razvojna pomoč v Posočju, programi zapiranja rudnika rjavega premoga in podobno. Tudi transferji posameznikom in gospodinjstvom so bili v letu 2005 izplačani nad prvotno načrtovanimi, in sicer v višini 224,3 milijarde, kar je 102,6% sprejetega proračuna. Transferji neprofitnim organizacijam in ustanovam so bili realizirani v višini 12,2% milijarde tolarjev ali 80,8% sprejetega proračuna. Za druge tekoče transfere, ki vključujejo izplačila Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, javnim zavodom in skladom socialnega zavarovanja, občinam, javnim skladom in javnim agencijam ter drugim izvajalcem javnih služb, ki niso posredni proračunski uporabniki je bilo porabljeno 716,2 milijarde tolarjev ali 99,1% prejetega proračuna. Za nakup in gradnjo osnovnih sredstev so bila realizirana izplačila v višini 64,3 milijarde tolarjev oziroma 78,4% sprejetega proračuna. Realizacija investicijskih transferov pravnim osebam, ki niso proračunski uporabniki, je bila 40,6 milijarde ali 75,5% sprejetega proračuna. Plačila sredstev v proračun EU so se realizirala v višini 68,6 milijarde oziroma 93,6% sprejetega proračuna. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Iz realizacije prihodkov in odhodkov državnega proračuna za leto 2005 izhaja, da je proračunski primanjkljaj znašal 90,9 milijarde tolarjev, kar je ena milijarda tolarjev manj od prvotno predvidenega proračunskega primanjkljaja v sprejetem proračunu za leto 2005. V računu finančnih terjatev in naložb so bili realizirani prejemki višji od realiziranih izdatkov za 2 milijona 721.909 tolarjev. Kvota zadolžitve, določena z Zakonom o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2004 in 2005, se je za leto 2005 znašala 415,4 milijarde tolarjev. Vlada je v letu 2005 za potrebe financiranja odplačil zapadlih dolgov države in proračunskega primanjkljaja zadolžila v višini 413 milijarde tolarjev, hkrati pa je odplačala dolg v višini 400,5 milijarde tolarjev. To je dejansko bilanca države v letu 2005. Spoštovani! Vlada predlaga Državnemu zboru, da sprejme z zaključni račun proračuna Republike Slovenije za leto 2005. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zaključnega računa je obravnavala Komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku komisije, mag. Milanu M. Cviklu, za predstavitev poročila komisije.
Gospod minister, predstavniki Vlade, poslanke in poslanci! Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ je obravnavala predlog zaključnega računa za leto 2005 v mesecu novembru in decembru 2006. Predsednikom delovnih teles je bilo predlagano, da bi hkrati z obravnavo predlogov proračunov, tako kot je to po vseh državah EU, obravnavali tudi predlog zaključnega računa. To žal ni bilo storjeno. V sami obravnavi se je zato komisija morala prebiti čez celotni državni proračun in najprej ugotovila, da so predstavniki Računskega sodišča poudarili nekatere ključne napake in nejasnosti. V mnenju, s katerim smo se tudi seznanili - revizijskim mnenjem Računskega sodišča, je bilo ugotovljeno, da je za splošni del zaključnega računa dano mnenje s pridržkom. V zvezi z revizijo o pravilnosti izvršitve neposrednih proračunskih uporabnikov ministrstev pa je bilo podano samo eno pozitivno mnenje, Ministrstvu za šolstvo in šport, dve negativni mnenji Ministrstvu za kulturo in Ministrstvu za promet in 12 mnenj s pridržkom. Glavni problem, okoli katerega je komisija opravila največ razprave, pa je pravilnost izkazovanja javnofinančnih bilanc v Sloveniji, kjer je bilo ugotovljeno v revizijskem poročilu, da je proračunski primanjkljaj izkazan za 49,3 milijarde tolarjev prenizko. Če primerjamo leto 2004 z letom 2005, je pravilno izkazan proračunski primanjkljaj kar za 70% višji, 80 milijard v letu 2004 in 140 milijard v letu 2005. Računsko sodišče je v svojem mnenju in v razpravi na komisiji poudarilo, da je poseben problem, da se vzorec delovanja v zvezi z neustreznim izkazovanjem v letu 2005 nadaljuje. Nadaljuje se tako, da potem, ko v letu 2005 nismo izkazali ustrezne višine odhodkov za zdravstveno in pokojninsko blagajno, za dolgove Onkološkega inštituta, je enako narejeno tudi pri nekaterih drugih posrednih proračunskih uporabnikih, javnih skladih ali celo javnih podjetjih oziroma podjetjih v državni lasti. Kaj je tukaj problem? Problem je, da država po eni strani ne zagotovi zadostnih sredstev za delovanje teh uporabnikov, na drugi strani pa jim dovoli zadolževanje ali daje garancije za zadolžitve. Tako je bilo v letu 2005 razlike 50 milijard, tako je in bo očitno tudi v letu 2006 za železnice, za obrambo in zelo pomembno, to je moj komentar kot predsednika, kar smo ravnokar naredili pri upravnih taksah Ministrstva za zunanje zadeve. Računsko sodišče opozarja, da je to napačen vzorec delovanja, ker ni ustrezno dovoliti garancije zadolžitve potem pa prevzemati dolg le-teh ali garancijo unovčevati s strani upnikov. Problem je ta, da prvič imamo v izkazih Računskega sodišča zelo velik popravek, formalno izkazanih bilanc Republike Slovenije. In zato je pomembno, da danes tukaj govorimo o tem, da je proračunski primanjkljaj v letu 2005 glede na leto 2004 kar za 70% višji. Komisija je po obravnavi sprejela nekatere ugotovitve in sklepe iz svojih pristojnosti, predvsem to, da je še vedno opaziti napake glede določanja izplačevanja plač javnih naročil, dotacij subvencij, da se priporoča Vladi, da upoštevajo priporočila v zvezi z načrtovanim poročanjem o doseženih ciljih, in da komisija priporoča Vladi in ministrstvom, ki jih je na koncu revizijskega poročila omenilo Računsko sodišče, da o realizaciji zahtevanih ciljev to komisijo tudi obvestijo. Komisija je obravnavala tudi konsolidirano premoženjsko bilanco in predlagala Vladi Republike Slovenije, da po uveljavitvi Zakona o stvarnem premoženju zagotovi celoten popis državnega premoženja in tudi vsakoletno pripravo konsolidirane premoženjske bilance. To je prvi proračun Vlade gospoda Janeza Janše in komisija je na koncu predlagala, da zaključni račun Proračuna Republike Slovenije za leto 2005 Državni zbor sprejme.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Zvonko Černač bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Lep pozdrav vsem prisotnim. Spoštovana kolegica, spoštovani kolegi. Na začetku bi si vseeno dovolil eno pripombo in bi prosil, da tisti, ki je določen s strani delovnega telesa, da predstavi mnenje, tega ne zlorablja in da ne predstavlja osebnih stališč, da mu potem na ta račun zmanjka časa za predstavitev mnenja. Zaključni račun Proračuna Republike Slovenije za leto 2005 izkazuje izvrševanje prvega proračuna sedanje vladajoče koalicije, ki ga je sicer načrtovala še prejšnja Vlada, sedanja pa je k njemu predlagala rebalans. Tako spremenjen proračun za leto 2005 je bil uresničen v načrtovanih okvirih, kar smo danes že večkrat slišali, kar pa izhaja tudi iz ugotovitev Komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ. Če pogledamo najprej makroekonomske dosežke leta 2005, lahko ugotovimo, da so bili ključni cilji makroekonomske politike v letu 2005 usmerjeni k zniževanju inflacije, temu pa so bili podrejeni cilji fiskalne politike, to je znižanje javnofinančnega oziroma proračunskega primanjkljaja, ki je bil načrtovan v višini 21,9 milijarde tolarjev in realiziran malenkostno nižje - v višini 90,9 milijarde tolarjev. Pri večini makroekonomskih kategorij za leto 2005 so bili doseženi načrtovani kazalci in pozitivni trendi. Gospodarska rast v višini 3,9% je bila enaka napovedani in je v glavnem temeljila na visoki realni rasti izvoza v višini 9,2%, kar je bistveno več od načrtovane, in umirjeni rasti uvoza v višini 5,3%, kar je nižje, kot je bilo načrtovano. Inflacija je bila dosežena v načrtovani višini 2,5% na letni ravni in je bila posledica usklajenih ukrepov fiskalne in denarne politike. Če se malo pobližje seznanimo z globalom realizacije prihodkov in odhodkov Proračuna za leto 2005, lahko ugotovimo, da so skupni prejemki državnega proračuna bili realizirani v višini 1.630 milijard tolarjev in izdatki v višini 1.721 milijard tolarjev, kar pomeni, da je primanjkljaj znašal omenjenih 90,9 milijarde tolarjev za proračunsko leto 2005, kar vse je bilo realizirano v okviru načrtovanega oziroma rebalansiranega proračuna za leto 2005. Vpogled v notranjo strukturo skupnih prihodkov oziroma skupnih prejemkov v tako imenovanem splošnem delu proračuna pa pokaže, da v letu 2005 še nismo, kot je znano, dosegli želenih ciljev pri porabi sredstev iz skladov Evropske unije. Namesto načrtovanih 115 milijard tolarjev so bili dejanski prejemki sredstev iz EU 72,5 milijarde tolarjev ali 63% načrtovanih. Posledica tega so bili na strani izdatkov državnega proračuna seveda nižji od načrtovanih izdatki za investicije in investicijske transferje. Ker vemo, da gre pri koriščenju evropskih sredstev za zahtevne projekte, katerih priprava in načrtovanje traja več let, je očitno, da ob vstopu Slovenije v Evropsko unijo 1. maja 2004 na tem segmentu nismo bili najbolj pripravljeni. Navedeni podatki kažejo tudi na to, da Slovenija ni pravočasno sprejela ukrepov za učinkovitejše črpanje evropskih sredstev. Na drugi strani pa je slabša učinkovitost tudi posledica zapletenosti postopkov, ki smo si jih, resnici na ljubo, v mnogih primerih zbirokratizirali sami. Sedanja Vlada je zato v začetku leta 2005 sprejela vrsto ukrepov, za katere ocenjujemo, da bodo omogočili, da bo Slovenija počrpala vsa sredstva, ki so ji bila namenjena v obdobju do leta 2006, in ti ukrepi naj bi po naši oceni omogočili tudi boljše črpanje sredstev v okviru nove finančne perspektive, ki se bo zaključila v letu 2013. Seveda bomo učinkovitost teh ukrepov lahko preverjali že zelo kmalu, še v letošnjem letu ali pa v začetku prihodnjega, ko bomo obravnavali zaključni račun proračuna za leto 2006. Računsko sodišče mora v skladu z zakonom vsako leto izvesti določene revizije in, kot vemo, mednje spada tudi revizija pravilnosti izvrševanja državnega proračuna. Računsko sodišče je, podobno kot za proračun za leto 2004, svojo nalogo razdelilo na tri dele ali v tri vrste državne revizije, in sicer v prvem delu v revizijo izkazov splošnega dela proračuna, v drugem delu v revizijo skladnosti izvršitve proračuna s predpisi in v revizijo ali oceno načrtovanih ciljev in poročanje o doseženih ciljih in rezultatih izbranih proračunskih programov in podprogramov. Glede prvega, glede splošnega dela zaključnega računa državnega proračuna je Računsko sodišče, kot smo slišali, izreklo mnenje s pridržkom, in sicer predvsem zaradi tega, ker je za nepravilno ocenilo izkazovanje prevzetih dolgov, nastalih na podlagi primanjkljaja prejšnjih let, torej pred letom 2005, v ostalih dveh državnih blagajnah, se pravi v pokojninski, v blagajni Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, in v zdravstveni blagajni, se pravi pri Zavodu za zdravstveno zavarovanje Slovenije, ter prevzem dolga od Onkološkega inštituta; in sicer zato, ker prevzemi dolgov niso prikazani v bilanci prihodkov in odhodkov, ampak samo v bilanci stanja. No, mimogrede, glede slednjega smo bili na Komisiji za nadzor proračuna in drugih javnih financ priče živahni strokovni razpravi med posameznimi revizorji in ostalimi računovodskimi strokovnjaki. V poslanski skupini pa menimo, da bi bilo prav, da bi v prihodnje Ministrstvo za finance in Računsko sodišče pravilen način izkazovanja takih enkratnih ali podobnih dogodkov uskladila vnaprej. Ne glede na to pa ostaja dejstvo, da je bil v konkretni zadeve sprejet zakon v tem Državnem zboru in prikaz prevzema dolgov pokojninske in zdravstvene blagajne opravljen na podlagi tega zakona, zato menimo, da je ta prikaz pravilen in ni v ničemer sporen. Povem naj tudi, da so ti prevzemi dolgov pravilno izkazani po evropski metodologiji ESA 95. Glede revizije skladnosti izvršitve proračuna kot celote s predpisi je Računsko sodišče izdalo tako imenovano mnenje s pridržkom. To mnenje je oblikovalo na podlagi revizijskih mnenj izrečenih posameznim ministrstvom, lahko bi rekli nekako srednja vrednost revizijskih mnenj, ki so bila dodeljena posameznim ministrstvom. Mogoče je dobro, da pogledamo malo statistike, ker tudi iz ugotovitev Računskega sodišča izhaja, da se stanje izboljšuje na tem področju. Za leto 2004 je bilo izdano eno pozitivno mnenje, enako tudi za leto 2005, ki ga danes obravnavamo. V letu 2004 je bilo izdanih 10 mnenj s pridržkom, v letu 2005 12, negativnih mnenj je bilo izdanih v letu 2004 6, v letu 2005 dve mnenji. Če statistično pogledamo je torej trend pozitiven, ampak mislim, da je bolj pomembna vsebina kot statistika v tem konkretnem primeru. Tretji segment, ki ga je obravnavalo Računsko sodišče, je revizija ali ocena načrtovanja ciljev in poročanje o doseženih ciljih in rezultatih izbranih proračunskih programov in podprogramov. Računsko sodišče je na tem segmentu ugotovilo izboljšanje glede na leto 2004 pri več kot polovici ministrstev. Kljub temu izboljšanju, ki ga je v svojih revizijskih mnenjih izreklo Računsko sodišče, pa se v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke zavedamo, da z doseženim ne smemo biti zadovoljni. Menimo, da si je treba prizadevati za takšno kulturo javne odgovornost, ki tistim, ki jim je zaupano upravljanje z javnimi sredstvi ne bo dovoljevala odstopanost od spoštovanja načel gospodarnosti, transparentnosti in učinkovitega upravljanja za javnimi sredstvi, kaj šele odmik od delovanja v skladu z zakoni in drugimi predpisi. Rad bi na tem mestu opozoril, da meril za izrekanje stopnje nepravilnosti, razen ko gre za izražanje mnenj k računovodskim izkazom, revizijski standardi ne predpisujejo. Tako se na primer pri negativnem mnenju, recimo Ministrstva za kulturo, lahko vprašamo, na podlagi kakšnih meril si je to ministrstvo prislužilo to negativno mnenje. Če pogledamo revizijsko poročilo, lahko ugotovimo, da je v njem kot ena od pomanjkljivosti oziroma nepravilnosti navedeno predvsem to, da je dvema javnima zavodoma, to je Slovenski filharmoniji in Zavodu za varstvo kulturne dediščine Slovenije, ter Filmskemu skladu Republike Slovenije ministrstvo nakazalo sredstva za njihovo redno delovanje prej, preden so njihovi organi sprejeli potrebne dopolnitve letnih programov, in pri tem ni sledilo niti uredbi, ki določa, da se mora to zgoditi prej, preden pride do nakazila sredstev. Zanimivo pri tem je, da je Računsko sodišče napisalo, da so na navedeno nepravilnost Ministrstvo za kulturo opozorili že v dveh preteklih revizijah, se pravi za leto 2004 in 2003. Zanimivo pri tem je, da je ministrica prejšnje Vlade ob teh istih ugotovitvah prejela mnenja s pridržkom, sedanji minister pa je prejel negativno mnenje, čeprav je šlo za popolnoma identično situacijo. V poslanski skupini seveda pričakujemo, da bodo ministrstva vzpostavila zanesljive sisteme notranjega kontroliranja izvajanja proračuna in hkrati zagotovila dovolj veliko število notranjih revizorjev, ki bodo s svojim delovanjem uspešno preprečevali nastanek morebitnih nepravilnosti, negospodarno in neučinkovito delovanje uporabnikov javnih sredstev. V teh smeri tudi pričakujemo, da bo Ministrstvo za finance čim prej vzpostavilo tudi informacijski portal javnih naročil. V poslanski skupini si bolj učinkovito delovanje v preprečevanju nepravilnosti in izvajanju popravljalnih ukrepov obetamo tudi od sprememb v pristojnostih in odgovornostih Računskega sodišča. Tukaj mislim, da se je potrebno zgledovati po sodobnih vrhovnih revizijskih institucijah, ki v svojih revizijskih poročilih ne le razkrivajo nepravilno ali nesmotrno, torej negospodarno, neučinkovito in neuspešno porabo proračunskih ali drugih javnih sredstev, temveč hkrati same oblikujejo predloge za izvedbo potrebnih popravljanih ukrepov in priporočil ter periodično in natančno spremljajo njihovo uresničevanje in o tem poročajo zakonodajni oblasti. V zadnjem delu revizijskega poročila je Računsko sodišče že drugo leto skušalo podati tudi oceno načrtovanja in poročanja o doseženih ciljih in rezultatih izbranih proračunskih podprogramov in pri tem je za svoje ocenjevanje oblikovalo vprašanje in kriterije, tako da je na koncu podelilo ocene od 1 do 4, pri čemer je bila ena najslabša ocena, 4 najboljša. Pri tem je bilo ugotovljeno, da je pri več kot polovici ministrstev v letu 2005 ugotovilo izboljšanje glede na leto 2004, vendar pa bo pot k rezultatom usmerjenega načrtovanja proračuna verjetno še zelo težavna in bo preteklo že kar nekaj časa. Dovolite mi, da z nekim primerom ponazorim to dejstvo - namreč, da bi pri nas lahko vedeli ne samo, koliko smo namenili proračunskih in drugih javnih sredstev za posamezni program, pač pa tudi, kakšna je bila učinkovitost porabe teh sredstev in kakšna je bila uspešnost, oziroma ali so bili doseženi pričakovani učinki javnih izdatkov, mislim, da bo potrebno spremeniti predvsem miselnost, ne samo posamezne zakone iz tega področja. Recimo, če to stališče ponazorimo na primeru enega ukrepa izvajanja aktivne politike zaposlovanja, potem bi nas pri sprejemanju državnega proračuna najprej ne smelo zanimati samo to, koliko sredstev ali koliko manj kot v letu poprej, bomo namenili takemu programu ali pa podprogramu. Zanimati bi nas moralo, koliko brezposelnih ali latentno brezposelnih bo s porabo teh sredstev pridobilo novo kvalifikacijo ali novo višjo izobrazbo in kje bodo potem dobili nova delovna mesta. Z drugimi besedami, zanimati bi nas moralo, ali so izdatki proračuna za tak program, ki mu rečemo aktivna politika zaposlovanja, dejansko vplivali na zmanjšanje števila brezposelnih. Vsako povečanje sredstev za ta namen bi moralo biti utemeljeno z merili. Če pa se ta sredstva za aktivno politiko zaposlovanja bodo tudi v bodoče delila izobraževalnim organizacijam, ki izobražujejo za poklice, za katere ni v gospodarstvu delovnih mest, potem učinkov verjetno od tako porabljenega proračunskega denarja ne bo. Mislim, da se bomo s tem verjetno slej ali prej kljub nekemu nasprotovanju, ki ga bomo verjetno deležni pri teh izobraževalnih inštitucijah, prisiljeni soočiti in na tak način ravnati ne samo v tem, ampak v vseh programi, kjer se namenjajo menjajo javna sredstva za določene ukrepe, ki naj bi potem rezultirali neke konkretne rezultate. Poslanci poslanske skupine Slovenske demokratske stranke pozdravljamo napredek v prizadevanjih za povečanje odgovornosti za pravilno gospodarno, učinkovito in uspešno proračunsko uporabo sredstev in druge rezultate, ki so bili doseženi pri izvršitvi Proračuna Republike Slovenije za leto 2005. Iz teh razlogov bomo Predlog zaključnega računa proračuna za leto 2005 podprli. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Ljubo Germič bo predstavil stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Ministri, ministrica, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije smo preučili Predlog zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2005, hkrati pa pregledali tudi revizijsko poročilo o Predlogu zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2005, ki ga je pripravilo Računsko sodišče Slovenije. Ob tem v poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije ugotavljamo, da je bilo leto 2005 z vidika zagotavljanja javnofinančne stabilnosti in s tem tudi možnosti realizacije proračuna za leto 2005 ugodno. V letu 2005 smo tako beležili 3,9% rast družbenega bruto proizvoda, 9,2% rast izvoza in 3,7% rast investicij v osnovna sredstva. To pomeni, da je bila gospodarska situacija v letu 2005 ugodnejša od ocenjene situacije ob sprejemu proračuna za leto 2005. Pregled realizacije proračuna za leto 2005 nam pokaže, da so na strani prihodkov v proračunu za leto 2005 največja odstopanja glede na sprejeti proračun na postavki prejeta sredstva iz Evropske unije. Realizacija je bila samo 62%. V tem okviru še zlasti izstopajo sredstva za strukturno politiko, in sicer na postavki Sredstva za regionalni razvoj in Socialna politika. Velika odstopanja so tudi pri sredstvih za kohezijsko politiko, in sicer namesto 10,2 milijardi slovenskih tolarjev smo v letu 2005 pridobili iz Evropske unije samo 1,8 milijarde. Temu primerna je tudi realizacija proračuna na strani odhodkov. Medtem ko je Vlada praktično v celoti realizirala planirane odhodke v državni upravi, in sicer v višini 99,5%, pa je na postavki Investicijski odhodki realizacija samo 78%, na postavki Investicijski transferji pa samo 84%. Zanimivo je tudi, da je bila Vlada nadpovprečno uspešna pri subvencijah javnim podjetjem. Tako je ta postavka v proračunu presežena, saj indeks znaša 104. Računsko sodišče je v svojem poročilu o Zaključnem računu proračuna Republike Slovenije za leto 2005 izdalo mnenje s pridržkom zaradi napak in nejasnosti za splošni del zaključnega računa za leto 2005. Posameznim uporabnikom proračuna so tako podali eno pozitivno mnenje, dvanajst mnenj s pridržkom in dve negativni mnenji, za pravilnost izvršitve državnega proračuna kot celote pa podali mnenje s pridržkom. V poslanskem klubu LDS nadalje ugotavljamo na podlagi revizijskega poročila Zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2005, da je imelo izvrševanje proračuna v letu 2005 vrsto nepravilnosti in neskladij, pri tem pa naj navedem le nekatere. V bilanci prihodkov in odhodkov ni bilo izkazano financiranje javnega zavoda Onkološki inštitut Ljubljana, Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije in Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, za katere je država prevzela dolg, in ker prevzem dolga ni bil izkazan kot zadolževanje države v računu financiranja. Gre pa za znesek v skupni višini 49,3 milijarde slovenskih tolarjev. Z vidika pravilnosti poslovanja se s posameznim zakonom namreč ne more obiti Zakona o računovodstvu. Slovenija po metodi ESA-95 namreč poroča Evropski uniji o višjem proračunskem primanjkljaju, kot pa ga prikazuje v našem zaključnem računu. Dodan je namreč prevzeti dolg navedenih zavodov. S tem Vlada poroča drugačne podatke Državnemu zboru, ki sprejema proračun, od podatkov, ki jih Vlada pošilja v Evropsko unijo. Država po eni strani ne zagotovi zadostnih sredstev za delovanje posrednih proračunskih uporabnikov, na drugi strani pa jim dovoli zadolževanje in jim daje garancije za zadolžitve. Potem prevzame njihov dolg ali pa so garancije unovčene s strani upnikov. Teh odplačil dolga pa nato ni v bilanci prihodkov in odhodkov, ampak le v računu financiranja. Na tak način se sicer ne povečuje proračunski primanjkljaj, povečuje pa se neto zadolževanje državnega proračuna oziroma možnost za povečanje dolga skozi unovčevanje garancij. Računsko sodišče je ugotovilo, da so praktično vsa ministrstva ravnala v neskladju s predpisi pri zaposlovanju, plačah in drugih osebnih prejemkih. Neskladja s predpisi so pri prevzemanju obveznosti iz proračuna, pri oddaji javnih naročil in pri dodeljevanju transferjev. Še zlasti je zaskrbljujoče negativno mnenje Računskega sodišča Ministrstvu za promet in Ministrstvu za kulturo. Naj omenim le nekaj primerov kršitev pri Ministrstvu za promet. Ministrstvo za promet je tako sklenilo pogodbo oziroma aneks k pogodbi, ki nista bili v skladu s ponudbo. Izplačalo je sredstva s postavke, ki ni bila predvidena za ta namen. Oddalo je javno naročilo brez javnega razpisa, kljub dejstvu, da niso bili izpolnjeni pogoji za oddajo javnega naročila brez predhodne objave. Dopustilo je, da so pri izvedbi javnega naročila neupravičeno nastale bistvene spremembe v zvezi z izbrano izvajalčevo ponudbo, ter priznalo račun, ki je bil izdan v višjem znesku, kot so bila opravljena dela. Naj ob tem omenim tudi nekaj primerov pri Ministrstvu za kulturo. Pri plačilu obveznosti iz proračuna tako ni upoštevalo predpisanega plačilnega roka, plačalo je račun, preden so bile storitve opravljene, sklenilo je pogodbo in izplačalo sredstva, čeprav za to niso bili izpolnjeni zakonski pogoji, ter financiralo dva javna zavoda in javni sklad, ki niso imeli potrjenega programa dela in finančnega načrta od sveta zavoda oziroma Vlade Republike Slovenije. Zaradi navedenih ugotovitev poslanski klub LDS ne bo glasoval za potrditev predloga Zaključnega računa Proračuna za leto 2005, hkrati pa v poslanskem klubu LDS upamo, da bo Vlada upoštevala pripombe Računskega sodišča in da se pri zaključnem računu za leto 2006 take nepravilnosti ne bodo več dogajale. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Matjaž Han bo predstavil stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovana ministrica - je ni več - spoštovani predstavniki Vlade, spoštovani kolegi! Poslanska skupina Socialnih demokratov ugotavlja, da se izvrševanje Proračuna za leto 2005 v primerjavi z izvrševanjem proračuna za predhodno leto ni kaj dosti izboljšalo, če primerjamo revizijski poročili Računskega sodišča za obe leti. Glede mnenj s pridržkom, negativnih mnenj in pozitivnega mnenja so se spremenili samo resorji, ki so bili deležni ene ali druge ocene. Vsebina kršitev, ki je požela taka mnenja, pa se ni kaj dosti spremenila. Tudi črpanje sredstev iz Evropske unije se ni kaj dosti izboljšalo. Povečanje za 7,5% točk po letu dni vladanja nove vlade, ki je naslavljala velik del očitkov prejšnji vladi prav zaradi neučinkovitega zajemanja prihodkov iz Evropske unije, pač ne more predstavljati razloga za veliko zadovoljstvo. Kršitve zakona o javnih naročilih so eden glavnih razlogov za mnenja s pridržkom in žal je evidentno - to lahko ugotovimo tudi v spremljanju dogodkov v zvezi z izvrševanjem Proračuna za leto 2006, na primer pri nakupu operacijskih miz, helikopterskih prevozov, oklepnikov in še bi lahko našteval - , da se razmere na tem področju nič kaj ne izboljšujejo tudi naprej in zato je težko govoriti o nekih pozitivnih trendih. Zanimivo je, da je pozitivno mnenje Ministrstvu za zdravje iz leta 2004 že leto zatem padlo med mnenja s pridržkom. Kaj ga čaka ob reviziji Proračuna za leto 2006, pa lahko samo ugibamo glede na probleme, ki spremljajo Ministrstvo za zdravje. Tudi poslabšanje stanja na Ministrstvu za kulturo in Ministrstvu za promet je zanimivo in ni nič odveč tudi opozoriti to, da so nekatere napake in pomanjkljivosti precej nenavadne. Tako kot na primer izredna ekspeditivnost Inštituta za javno upravo pri Pravni fakulteti v Ljubljani, ki je bil sposoben dostaviti strokovne podlage za pripravo uredbe o cestninah prej, kot so bile te podlage sploh naročene. In še več, prej, kot je sam Inštitut sploh dostavil naročniku svojo ponudbo. To ni kaj, to je zelo ekspeditivno. Sicer pa poslanska skupina Socialnih demokratov ugotavlja, da je zaključni račun proračuna dejstvo, ki ga ni moč spreminjati. Razen z izjemo ugotavljanja obsega dejanske zadolženosti, za katero pa ni bilo nobene volje v koalicijskem delu komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ. Dejstvo je, da prevzem dolga Zavoda za zdravstveno zavarovanje, Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje ter Onkološkega inštituta predstavlja povečanje zadolženosti državnega proračuna. In nenavadno je, da v Evropsko komisijo odhajajo podatki iz naše Vlade drugačni, kot jih je deležen Državni zbor. Vendar v poslanski skupini Socialnih demokratov ne bomo nasprotovali predlogu Zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2005. Hvala.
Hvala. Gospod Ciril Testen bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav predstavnikom Vlade, poslanci! V poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo predlog zaključnega računa proračuna za leto 2005 kot tudi predlog ugotovitvenega sklepa, ki ga je kot matično delovno telo predlagala Komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ. Ko smo na predlog Vlade sprejemali rebalans proračuna za leto 2005, smo si kot glavne cilje zastavili doseganje konvergenčnih kriterijev za prevzem evra, čimprejšnjo vzpostavitev schengenske meje, stabilen gospodarski razvoj in tudi uravnoteženo javno porabo. Danes lahko, po mnenju naše poslanske skupine, z zadovoljstvom ugotavljamo, da smo te cilje v veliki meri dosegli. Kljub precej soglasni ugotovitvi Računskega sodišča kot tudi Komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ, da so zaključni računi proračunov iz leta v leto boljši, z doseženim v letu 2005 ne moremo biti zadovoljni. Od 15 ministrstev, ki so bila revidirana, so v dveh primerih prejeli negativno mnenje, v 12 primerih mnenje s pridržkom in v enem primeru pozitivno mnenje. V poslanski skupini Nove Slovenije se sicer zavzemamo na področju javnih financ za dosledno spoštovanje zakonodaje, saj je to edino zagotovilo, da bo dosežena ustrezna preglednost ter odgovornost pri upravljanju z javnimi sredstvi. Prepričani pa smo tudi, da je treba Zakon o Računskem sodišču spremeniti v tisto smer, da bo bolj uravnoteženo odražal poleg zakonitosti tudi gospodarnost, smotrnost in učinkovitost porabe javnih sredstev. Poslanci Nove Slovenije smo prepričani, da bi predlagane spremembe ob že spremenjeni zakonodaji na področju sistema plač v javnem sektorju in na področju javnih naročil pripomogle k temu, da bodo v bodoče mnenja za revidirance ugodnejša. Danes namreč zelo redko dobijo pozitivno mnenje. Drug pomemben vidik, ki bi ga bilo po našem mnenju dobro upoštevati, vidimo v zagotovitvi ustreznih strokovnih kadrov pri proračunskih porabnikih, kar bi poleg boljšega poslovanja na daljši rok pomenilo tudi nižje stroške. V poslanski skupini Nove Slovenije smo zadovoljni z realizacijo proračuna na prihodkovni kot tudi na odhodkovni strani, saj je realizacija pri prihodkih 96,9%, pri odhodkih pa 97%, proračunski primanjkljaj pa je 90,9 milijarde tolarjev, kar je za približno milijardo manj, kot je bilo predvideno. Nižji prihodki kot tudi odhodki so predvsem posledica slabega črpanja evropskih sredstev. Je pa dobro, da se v koriščenje teh sredstev vlaga veliko naporov, da se stvari izboljšujejo, da se bodo po zagotovilih Vlade razpoložljiva sredstva počrpala v naslednjih letih in da smo še vedno tudi na letnem nivoju neto prejemniki in ne neto plačniki evropskih sredstev. Kar se pripomb iz poročila Računskega sodišča tiče, bi omenil samo štiri konkretne primere, ki pa so po našem mnenju zelo pomembni. Negativno mnenje Ministrstvu za promet. Temu mnenju in odpravi napak je treba posvetiti posebno pozornost zaradi velikega obsega napak in tudi zaradi velikih sredstev, s katerimi ministrstvo razpolaga. Ministrstvo za kulturo je dobilo negativno mnenje zato, ker Slovenska filharmonija in Zavod za varstvo kulturne dediščine Slovenije nista imela potrjenega programa dela oziroma finančnega načrta od sveta zavoda in jim je ministrstvo kljub temu izplačalo sredstva za financiranje plač. V tem primeru je šlo za nesklepčnost institucij pri teh dveh uporabnikih, zato te napake ne smatramo za izrazito veliko. Računsko sodišče je imelo v svojem poročilu pripombo na prevzem primanjkljaja iz preteklih let od Zavoda za zdravstveno zavarovanje, od Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in Onkološkega inštituta. Računsko sodišče je od Ministrstva za finance zahtevalo, da se pri spremembi Zakona o javnih financah zadeve naredijo tako, da ne bo več nepravilnosti, to je bila zahteva Računskega sodišča. Zaskrbljuje nas tudi slaba realizacija investicijskih odhodkov in tudi investicijskih transferjev, ki ga ugotavlja Računsko sodišče, je pa po našem mnenju predvsem posledica zakonodaje o javnem naročanju kot tudi slabih in nepravočasnih projektov. Za konec naj povem še, da bomo poslanci Nove Slovenije Predlog zaključnega računa proračuna za leto 2005 podprli zato, ker je omogočil realizacijo prej naštetih ciljev, ker so se z rebalansom proračuna bistveno povečale investicije v državne ceste, ki so bile v preteklosti zapostavljene, ker se je z rebalansom bistveno izboljšal materialni položaj občin, saj so jim v preteklosti nalagali samo obveznosti, brez sredstev, ker se je z rebalansom bistveno povečalo sredstva za razvoj gospodarstva, kar pomembno vpliva na stopnjo gospodarske rasti in tudi zaposlovanja. Hvala.
Hvala. Gospod Kristijan Janc bo predstavil stališče Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Predstavniki Vlade, kolegi, kolegic žal ni. Predlog Zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2005 je obravnavala realizacijo prihodkov, odhodkov ter primanjkljaj državnega proračuna. Matično delovno telo, komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ predlaga Državnemu zboru, da sprejme zaključni proračun Republike Slovenije za leto 2005. Zaključni račun se nanaša na obdobje, ki je minilo, in sredstva v tem obdobju so bila pač že porabljena. S tega vidika realizacije proračuna ni možno popravljati, pomembno pa je, da zaključni račun kaže realne, prave podatke in na transparenten način prikazuje države v obdobju, na katerega se nanaša. Če pogledamo realizacijo državnega proračuna v letu 2005, vidimo, da je realizacija glede na rebalans proračuna za leto 2005 relativno visoka. Podatkov ne bi želel ponavljati, saj so bili že pred tem predstavljeni in slišani. Svojevrsten pokazatelj pravilnosti izvrševanja proračuna je pregled revizijskega poročila Računskega sodišča. Ta sicer ugotavlja, da se stanje na področju pravilnosti porabe javnih financ iz leta v leto izboljšuje, kljub temu pa so še vedno nekatere pomanjkljivosti, ki jih je potrebno tudi v bodoče odpravljati. Rad bi opozoril na nekaj dejstev, ki jih sicer ugotavlja Računsko sodišče. Posebej je namreč problematična neusklajenost Davčne uprave in Ministrstva za finance na davčnem področju. Gre za zelo občutljiva vprašanja, zato je potrebno ta neskladja rešiti v najkrajšem možnem času. Ob sodobnem informacijskem sistemu s tem, vsaj po mojem laičnem mnenju, ne bi smeli imeti kakšnih posebnih večjih težav. Ponovno se za leto 2005 ugotavlja nizka realizacija prihodkov iz EU. Ta podatek za predlansko leto ni nov, in soglasni smo, da je potrebno povečati realizacijo črpanja sredstev iz EU. Pričakujemo, da bodo izkazi za leto 2006 in seveda za letošnje in prihodnje leto tudi na tem področju bolj spodbudni. Neizkoriščenje ponujnih možnostih in sredstev ob siceršnjih težavah s pomanjkanjem javnega denarja bi namreč bilo več kot neodgovorno. V zvezi s problemom prevzemanja javnega dolga, kar je bilo v konkretnem primeru narejeno za Zavod za zdravstveno zavarovanje, za Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in Onkološki inštitut v Ljubljani, pričakujemo, da bo Vlada v skladu z mnenjem Računskega sodišča poskrbela, da bo prevzem dolga v prihodnje opredeljen kot zadolževanje države. Med drugimi, morda na prvi pogled manjšimi pripombami Računskega sodišča, pa bi rad nekaj rekel o anomaliji na področju plač zaposlenih v državni upravi. Gre za vsem javnim uslužbencem dobro poznani 96. člen Zakona o javnih uslužbencih, ki je edini možni način za enostavno in učinkovito povečanje plač javnega uslužbenca. Računsko sodišče v zvezi s tem opozarja zlasti na problem izplačevanja delovne uspešnosti tudi za čas odsotnosti z delovnega mesta. Obenem pa ugotavlja, da imajo posamezna ministrstva zelo veliko zaposlenih posameznikov, ki prejemajo dodatke za povečan obseg dela po 96. člena Zakona o javnih uslužbencih. Teh je na enem od ministrstev celo 17,4%. Iz tega podatka je več kot očitno, da se dodatek obračunava tudi v primerih, ko posamezniki do njega verjetno niso upravičeni. Vsaj glede na namen 96. člena Zakona o javnih uslužbencih zagotovo ne. Pa to pravzaprav samo po sebi niti ni tako problematično. Glede na to, da ves čas poudarjamo zmanjševanje javne porabe, zmanjševanje številnih zaposlenih v javnem sektorju, pa bi bilo treba temu nameniti nekaj več pozornosti. Predvsem pa se odpira vprašanje pravičnosti in enakopravnosti med zaposlenimi na različnih ministrstvih in drugih državnih organih. Splošno je namreč znano, da so nekatera ministrstva pri 96. členu zelo radodarna, med tem ko posamezna ministrstva in državni organi ta dodatek priznavajo le izjemoma, za kakšen mesec ali dva. To področje bo vsekakor potrebno urediti na način, ki bo skladen z namenom zakonodajalca ob sprejemanju 96. člena Zakona o javnih uslužbencih. Potrebno zagotoviti ustrezno primerljivost med vsemi uslužbenci v državni upravi. Ob zaključku bi rad poudaril, da v skladu s sklepi Komisije za nadzor proračuna pričakujemo, da bo Vlada Republike Slovenije, posamezna ministrstva in drugi državni organi sledili navodilom Računskega sodišča. Zato v poslanski skupini nimamo razlogov, da ne bi podprli predlaganega proračuna za leto 2005. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Sašo Peče bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Spoštovani prisotni! Danes v okviru te točke govorimo o dogajanju v Republiki Sloveniji na finančnem področju v letu 2005. Zato je iz tega naslova smiselno poudariti - in roko na srce, to poudarjamo vsako leto ob zaključnem računu -, da ne glede na to, ali bo Državni zbor danes potrdil ta javnofinančni akt ali ga bo zavrnil, ne bo od tega odvisno ničesar. Torej, tudi če danes Državni zbor zaključni račun zavrne, se do njega negativno opredeli, dokaže napake v posameznih proračunskih postavkah po vzoru Računskega sodišča oziroma po vzoru vseh ostalih nadzornih institucij v naši državi, ne bo to v ničemer vplivalo na prihodnje javnofinančne akte. Zato se nam ali pa bolje rečeno, zato se mi po eni strani zdi škoda tega časa, kajti maksimalen izkupiček, poanta ali sporočilo Vladi Republike Slovenije je lahko, da ne dobi pohvale za preteklo delo na področju javnih financ oziroma da ne dobi dobre popotnice, da se na ta način delajo javne finance, kot so se v letu 2005. Mnogi pred menoj ste izpostavljali vlogo posameznih nadzorstvenih funkcij, posamezno dogajanje v okviru posameznih ministrstev in prišli bolj ali manj do istega zaključka - napake so se pojavljale in vsi skupaj si seveda želimo, da se tovrstne napake ne bi odvijale v prihodnje. Zato tega dela ne bom ponavljal po vzoru tistih govornikov, ki so bili kritični do Zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2005. Rad pa bi izpostavil bojazen, ki pa je neke vrste stalnica v okviru načrtovanja realizacije in v končni fazi tudi planiranja za naprej na področju javnih financ v naši državi. Ne glede na posamezne davčne zakone ali vse tiste zakone, ki vplivajo na javne finance preko določb o višini in strukturi prihodkov v državni proračun, generalno vidimo, da se struktura osnovnega javnofinančnega akta, torej proračuna, v naši državi iz leta v leto ne spreminja. Potrebno pa bi bilo, seveda, da se spremeni. Tako vidimo, da je za leto 2005 bilo krepko preko 90% napajanja državne blagajne iz tako imenovanih davčnih virov. Še enkrat, in to v bistvu povem ob vsakem sprejemanju kakršnegakoli javnofinančnega akta, to pomeni, da dejansko bremenimo izključno državljanke in državljane skozi tiste vire, ki so zakonsko opredeljeni. In če jih le-ti, torej državljanke in državljani, naj bodo fizične ali pravne osebe, ne poravnajo napram državi, so za to seveda finančno odgovorni. Torej, mislim, da nobena država, noben državni zbor in ne nazadnje nobena vlada, ki je idejni avtor tovrstne javnofinančne politike, ne more biti zadovoljen in se tolči po prsih, češ, kako dobre javne finance v okviru naše države imamo, če vemo, da več kot devet desetin celotnih prihodkov napajajo proračun tiste postavke, kjer v primeru, če jih ne bi bilo, bi bili njeni lastni državljani in državljanke sankcionirani. Iz tega naslova se je sekretar Vlade, gospod Šircelj, v svoji uvodni predstavitvi pohvalil, da smo v okviru prihodkov oziroma se opravičujem, da smo v okviru davčnih prihodkov povečali realizacijo napram planu - in sicer mislim, da je rekel oziroma tudi piše za 3 milijarde slovenskih tolarjev. Ob tem je seveda zanimivo, da je res, kar je izpostavil, predvsem je to res v postavkah, da se je povečal in dodatno obremenil državljanke in državljane, kajti, če je ugodno za proračun kot prihodek, je to neugodno za državljanke in državljane. Kajti to pomeni, da v obstoječi strukturi bodo morali naši državljani in ne nazadnje vsi mi več prispevati v okvir javnih financ. Tako so se povečali prihodki iz naslova davki na dohodek in dobiček, prispevki iz naslova davka na plačilno listo, delovno silo, davka na premoženje, davka na blago in storitve in ne nazadnje davki na mednarodno trgovino in transakcije. Iz tega naslova je v tistem letu Ministrstvu za finance ali bolje rečeno Vladi Republike Slovenije res uspelo pridobiti več finančnih sredstev, ampak izključno iz delov oziroma prihodkov, ki sestavljajo od A do Ž, in noben ni izpuščen, tako imenovane davčne prihodke; torej tisti prihodki, ki bremenijo vsakega izmed nas in za katerega jaz osebno verjamem, da ne more biti pohvala Vladi Republike Slovenije oziroma finančnega ministrstva. Vsak izmed nas ali katerikoli državljan Republike Slovenije ve, da je kratkoročno možno napolniti državno blagajno z dvigom davkov; in to ni argument za pohvalo, celo prej, v kolikor bi država Republike Slovenije, Vlada Republike Slovenije znala pridobiti finančna sredstva iz drugega vira, ki je na razpolago, tisto bi bilo omembe in hvale vredno. Žal pa se tega dela, torej tistega drugega dela tako imenovanih nedavčnih prihodkov, kateri so na razpolago Vladi Republike Slovenije, za katere ima Vlada Republike Slovenije v rokah vse inštrumente, a jih žal ne uporablja, te prihodke je pa državni sekretar - ali po svojem lastnem prepričanju , oceni ali pa po navodilu kogarkoli iz Vlade Republike Slovenije - svojem uvodnem nastopu izpustil. Zato dovolite, da vam s tega mesta povem, da so se nedavčni prihodki v omenjenem letu, torej letu 2005, zmanjšali za preko 20%. In če pogledamo posamezne podpostavke oziroma konte v okviru davčnih prihodkov in pa ostalih prihodkov, vidimo, da so vsi po vrsti dosegali nižjo indeksacijo, ampak to ne nižjo indeksacijo za 1% točko, 2, 3, 4 ali 5, ampak se srečujemo z pomanjševanjem teh sredstev do višine 50%. In sicer dovolite, da s tega mesta izpostavim kapitalske prihodke, za katere je Vlada Republike Slovenije po svojih dolgih, strokovnih in zelo dragih analizah ocenila, da jih bo pridobila za 100%. Na koncu leta se je izkazalo, da so te zelo drage in po njihovi oceni kvalitetne raziskave pripeljale, da so se ravno za polovico zmotili in smo tako iz tega naslova, torej kapitalskih prihodkov, v tistem letu pridobili samo 59% od tistega načrtovanega, in sicer osnovnega zneska, torej rebalansa proračuna 2005. Poudaril pa sem rebalansa proračuna 2005. Torej že popravka proračuna za leto 2005. Torej, če bi govorili o osnovnem proračunu, torej aktu pred rebalansom, bi seveda ta indeksacija bila še mnogo bolj v prid trditvi, da v naši državi tisti, ki se ukvarja z javnimi financami, ne zna razpolagati, kaj šele planirati. Podobna zadeva, le da so številke bolj katastrofalne za državljanke in državljane, kajti izgubo, ki je na tem področju prišla med proračunske prihodke, so pokrili državljani z višjimi davki, so v okviru konta 73 prejete donacije, kjer imamo izgube ali pa razlike med načrtovanim rebalansom in realizacijo za preko 50%. In seveda potem še tista stalna zadeva, ki pa je vedno znova izpostavljena, ampak zopet izpostavljena v drugačni obliki, prejeta sredstva iz Evropske unije. Še zmeraj, kadarkoli je kakšen javni nastop, najsibo vladnega predstavnika, se govori o količini prejetih sredstev, o tem, da naj posamezne lokalne skupnosti svoje deficite pokrijejo skozi razpise v okviru Evropske unije, kako bo država gradila tisto cesto, šolski objekt, deponije, skozi sredstva, prejeta iz Evropske unije. Ampak v letu 2005 se vidi, da je bila realizacija teh sredstev krepko pod 100%, celo pod 90%, po 80, pod 70 in je pristala celo pod 60%. S tega mesta se je treba vprašati, ali je potem napotek Vlade, posamezni lokalni skupnosti, naj deficit, ki je nastal zaradi zakonodaje, pokrije iz evropskih sredstev, če sama tega ne zna koristiti, dovolj kredibilen napotek. Po moji oceni seveda ne. Nadaljeval bom s primanjkljaji, deficiti oziroma razliko med planom in realizacijo tako na področju prejetih sredstev iz proračuna EU za izvajanje skupne kmetijske politike, prejetih sredstev iz Proračuna EU za strukturno politiko, prejetih sredstev iz proračuna EU za kohezijsko politiko, prejetih sredstev za izvajanje notranje politike, kjer je zelo zanimivo, da so naši javnofinančni planerji oziroma delavci v okviru Ministrstva za finance in Vlade Republike Slovenije se zmotili za okroglih 91% in so za 91% planirali več sredstev v temu letu na temu področju, kot se je kasneje po rebalansu, ki je bil sprejet v drugi polovici, ugotovilo decembra. S tega mesta se je vprašati oziroma si odgovoriti na tisto osnovno vprašanje, kaj bi bilo, če Državni zbor tovrstne finančne anomalije, ki jo Ministrstvo za finance oziroma Vlada Republike Slovenije naslovi kot zaključni račun proračuna Republike Slovenije za leto 2005, ne bi sprejeli. Odgovor je zelo enostaven: nič ne bi bilo. V nadaljevanju se bomo srečali s proračuni za prihodnje leto, srečali se bomo z enakim, navideznim blefom, torej podobnimi koeficienti, plani, realizacijami in ocenami, z navpičnimi vrsticami, kot nam jih Vlada Republike Slovenije predstavlja. Iz tega naslova v Nacionalni stranki ne bomo pritrdili omenjenemu aktu, kajti omenjeni akt pred nami bi seveda bil samo potuha načrtovalcem javnih financ, da je to način, kako se dela tudi v prihodnje. Ampak način dela v letu 2005 ne sme dobiti "žegna" Državnega zbora in s tem zelene luči, naj se tako dela na področju javnih financ tudi v prihodnje. Predstavnik Vlade je v svoji uvodni obrazložitvi bolj ali manj minimiziral vlogo Republike Slovenije pri javnih financah v okviru Republike Slovenije in je maksimiziral vlogo in aktivnosti Vlade v okviru konvergenčnih kriterijev in nalog za pripravo oziroma prevzem evra. Pri tem se je treba vprašati, ali v letu 2005, torej v aktu, ki ga imamo danes pred seboj, ali je Vlada v tistem obdobju dejansko v popolnosti zanemarila državljanke in državljane in ji je bila edina naloga, tudi v okviru Ministrstva za finance, prevzem evra. Po moji oceni je to slabo, če je bila to edina naloga. Tako je rekel predstavnik Vlade. Jaz še zmeraj verjamem, da bi morali predvsem v obdobju lastne denarne enote, kajti govorimo o letu 2005, poskrbeti predvsem za to, da bi bila ta kvalitetna, ne pa, da na račun prihodnosti izgubljamo sredstva iz naslova nedavčnih prihodkov. Verjamem, da iz mojega nastopa ne bo nobeden od predstavnikov Vlade potegnil ničesar, kar bi ga motiviralo pri njegovem delu za prihodnje proračune. Zato s tega mesta lahko izrazim le upanje, da se boste vsaj v prihodnje, gospe in gospodje, kdorkoli pač bo sedel v prihodnjih vladah, naučili le eno: javne finance niso vaše osebne finance. Hvala.
Hvala. Gospod Ivan Jelen bo predstavil stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Poslanci, predstavnice in predstavniki Vlade! Poslanci DeSUS-a bomo prispevali svoj glas za to, da bo Predlog zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2005 sprejet. V zadovoljstvo je dejstvo, da sta inflacija in proračunski primanjkljaj nižja od planiranih. Tudi v prihodnje si mora država prizadevati za zmanjšanje javnofinančnih izdatkov ter poskrbeti za zmanjšanje primanjkljaja v državnem proračunu. Menimo, da sedanja Vlada s svojimi ukrepi sicer dobro sledi temu zahtevnemu cilju, vendar kljub ugodni dinamiki makroekonomskih kazalcev ni bila dosežena načrtovana realizacija proračunskih prejemkov in izdatkov. Nepravilnosti, ki jih je navedlo Računsko sodišče v svojem revizijskem poročilu, je kar nekaj in zaskrbljujoče je to, da se te glede na prejšnja leta ponavljajo. Gre za neskladje s predpisi pri zaposlovanju, plačah in drugih osebnih prejemkih, nepravilnosti pri prevzemanju obveznosti ter pri oddaji javnih naročil ter nepravilnosti v zvezi z dodeljevanjem transferov. Rezultat revidiranja je zgolj eno pozitivno mnenje. Dve ministrstvi sta si prislužili največjo grajo, za vsa ostala ministrstva, ki so bila deležna mnenja s pridržkom, pa tudi ne moremo izreči pohvalne besede. Zato poslanci DeSUS-a poudarjamo, da je v prvi vrsti potrebno zagotoviti popolno zakonitost porabe nad javnimi sredstvi v najkrajšem možnem času. Sklicevanja na neustreznost predpisov ne odobravamo, saj ocenjujemo, da so proračunski uporabniki zavezani, da predlagajo saniranje morebitnih nepravilnosti ter neskladij. Naj ob tem izpostavim že večkrat obravnavani problem črpanje evropskih sredstev, ki je v Sloveniji na zelo nizki ravni. V letu 2005 nam je tako uspelo realizirati le 62,5% možnih evropskih sredstev. V zvezi s tem je nujno potrebno ukrepati, saj se po eni strani stalno soočamo s premalo sredstev, po drugi strani pa ne izkoriščamo danih oziroma ponujenih možnosti, ki jih imamo kot članica Evropske unije. To opozorilo je vsekakor potrebno jemati skrajno resno, saj bo v primeru neporabe ta evropska sredstva potrebno vrniti na račun Evropske komisije. Zelo pomembno opozorilo pa se nanaša na prevzem dolga, ki po mnenju Računskega sodišča ni bil pravilno izkazan kot zadolževanje države v računu financiranja, in sicer od Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje ter Onkološkega inštituta v Ljubljani v skupni vrednosti 49 milijard slovenskih tolarjev. Zaradi tega je tudi proračunski primanjkljaj prikazan za omenjeni znesek prenizko. Kljub večletnemu opozorilom v naši državi še vedno nimamo centralne evidence finančnega premoženja, čeprav Zakon o javnih financah iz leta 2002 narekuje vzpostavitev le-te. Zaradi tega v Sloveniji še vedno nimamo popolnega pregleda nad vsem premoženjem države, kar predstavlja pomembno pomanjkljivost pri upravljanju z državnim premoženjem. Pomanjkljivosti, ki so bile ugotovljene za leto 2005, ni mogoče odpraviti za nazaj, zato je nujno potrebno upoštevati napotke Računskega sodišča, da do takšnih pomanjkljivosti ne bi prihajalo tudi v bodoče. Na žalost lahko iz revizijskega poročila razberemo, da je še vedno preveč mnenj s pridržkom, zato naša poslanska skupina apelira na vsa ministrstva in druge proračunske uporabnike, naj bolj natančno izvršujejo svoje obveznosti v zvezi z javnimi financami, v upanju, da bo naslednje proračunsko obdobje še bolj uspešno, kot je bilo za leto 2005.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo poslank in poslancev o predlogu akta. Pozivam bom samo tiste poslance s seznama prijavljenih, ki so prisotni. Besedo ima gospod Janc. [[Se odpoveduje.]] Gospod Rudi Veršnik, izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! V proračunskem letu 2005 so bili prihodki realizirani za 3% manj od načrtovanega. Realizacija odhodkov predstavlja 97% odobrenih pravic porabe v rebalansu proračuna Republike Slovenije za leto 2005. Nižja realizacija odhodkov od predvidenih v sprejemu proračuna je predvsem posledica nerealiziranih projektov sofinanciranja s sredstvi strukturnih skladov in kohezijskega sklada. Iz realizacije prihodkov in odhodkov proračuna izhaja, da je proračunski primanjkljaj bilance prihodkov in odhodkov znašal za milijardo tolarjev manj od prvotno predvidenega proračunskega primanjkljaja v rebalansu proračuna za leto 2005. V izračunu finančnih terjatev in naložb so bili realizirani prejemki višji od realiziranih izdatkov za 2,7 milijarde tolarjev. Kvota zadolžitve, določena z Zakonom o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2004 in 2005 je za leto 2005 znašala 415,4 milijarde tolarjev. Vlada se je v letu 2005 za potrebe financiranja odplačil zapadlega dolga države in proračunskega primanjkljaja zadolžila v višini 413,1 milijarde tolarjev, hkrati pa je odplačala tudi dolg v višini 400,5 milijarde tolarjev. Takšno finančno stanje splošnega dela zaključnega proračuna je revidiralo Računsko sodišče. Gre za Vlado Republike Slovenije in 15 ministrstev. Revidirali so pravilnost izvršitve finančnih načrtov, 15 neposrednih proračunskih uporabnikov, ki so predstavljali 94,3% delež odhodkov proračuna. Za splošni del zaključnega računa proračuna je bilo izrečeno mnenje s pridržkom, enako tudi za pravilnost izvršitve državnega proračuna, kot celote. Za pravilnost izvršitev finančnih načrtov po ministrstvih je bilo izrečeno eno pozitivno mnenje, 12 mnenj s pridržkom in 2 negativni mnenji. Na podlagi ugotovljenih nepravilnosti je bilo ocenjeno, da je bilo med vsemi izplačili iz proračuna Republike Slovenije za leto 2005 vrednostno gledano med 4,5 in 9% odhodkov takšnih, ki vsebujejo nepravilnosti v samih postopkih. Ker vseh razkritih nepravilnosti ni bilo mogoče odpraviti že med revizijo, nekaterih pa sploh ni bilo mogoče več odpraviti, so bila od šestih ministrstev zahtevana tudi ustrezna odzivna poročila. Primerjava revizij v letu 2004 in 2005 se razlikuje v tem, da se v letu 2005 pri več kot polovici ministrstev stanje glede načrtovanja in poročanja izboljšuje. Kljub temu pa velja opozorilo, da bo treba na tem področju še kar veliko narediti, predvsem pri ozaveščanju ministrstev, da načrtovanje ne more biti pavšalno, splošno, ampak da mora temeljiti na nekih konkretnih in berljivih indikatorjih, pokazateljih in kriterijih, ker brez tega ni mogoče meriti in potem govoriti o kakršnemkoli napredku. Kljub nespornemu napredku pri upravljanju z javnimi financami, se vsa leta, odkar spremljam zaključne račune, vedno znova pojavljajo kršitve javnih naročil. Je pa res, da so zneski tovrstnih kršitev iz leta v leto manjši. Tudi na področju obračunavanja plač se vsako leto pojavijo neskladja z zakonodajo in zato ugotovljene nepravilnosti. Vsako leto se pri obravnavi zaključnega računa in revizije tega srečujemo s pomanjkljivostjo informacijskega sistema tako imenovanega MFRAC. Zato utemeljeno pričakujem, da se bo nadomestil ali z novejšo verzijo ali pa s popolnoma novim programom. Obravnava zaključnega računa za leto 2005 je pokazala, da Računsko sodišče ne revidira računalniških aplikacij, kar je gotovo zame velika hiba. Pri vsem spoštovanju problema pridobivanja ustreznih kadrov je tovrstna revizija v današnjem času nujna, saj se na tem področju v javnem sektorju obračajo velika sredstva, zato ni vseeno kaj se kupuje in koliko se plača za tak kupljeni programski paket. Kot jara kača se iz leta v leto vleče neizvršena zahteva iz Zakona o javnih financah, ki zahteva ureditev centralne evidence državnega finančnega premoženja. To področje še ni v celoti urejeno, čeprav so se dogovorjeni roki iztekli prav v letu 2005. Naj končam z ugotovitvijo, da se upravljanje z javnimi financami iz leta v leto izboljšuje. Vse manj je ugotovljenih napak pri reviziji pravilnosti poslovanja. Pričakujem pa več revizij smotrnosti poslovanja, ki prinašajo pravo merljivo dodano vrednost. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Mikolič. Izvolite.
Hvala za besedo. Prisrčno pozdravljeni vsi prisotni! Res je, da je zaključni račun dokument oziroma finančni dokument, ki se ne da spreminjati, ker prikazuje dejansko stanje finančne realizacije. Ampak, najbrž ne bi smel biti to vzrok, da je danes vas, predstavnikov Vlade, sedaj trenutno tu več kot nas, poslancev, da bi razpravljali o zaključnem računu. Jaz smatram, da je zelo bistveno, da je ta vlada v letu 2005 pri sprejemanju proračuna zakrpala 70-milijardno proračunsko luknjo; da smo s sprejetim proračunom v letu 2005 namenili v višini 10% točk več sredstev lokalnim skupnostim; da je v končni fazi zaključni račun glede na celotno realizacijo na prihodkovni strani zmanjšan ali ni dosegel realizacije v zmanjšanju 3% točk, kar je enako na odhodkovni strani, ker je posledica manjših odhodkov, kar je razvidno tudi iz zaključnega računa ravno na osnovi tega, ker na prihodkovni strani nismo dosegli realizacijo na eni strani tudi z vidika črpanja evropskih sredstev. No, sam smatram, da pri črpanju evropskih sredstev ni nič zamujenega in da sedaj so projekti pripravljeni in naloga vseh ministrstev je, predvsem tistih, ki bodo imela na razpolago evropska sredstva, možnosti črpanja evropskih sredstev, da se bodo ta sredstva tudi dejansko počrpala in da bo večji priliv kot odliv v evropsko blagajno. Kar se tiče poročil Računskega sodišča za posamezna ministrstva, tudi sam ugotavljam oziroma želim povedati, da dejansko se ponavljajo na resornih ministrstvih popolnoma enake napake kot pri pregledu občinskih proračunov, kadar imamo na obisku Računsko sodišče. Predvsem javna naročila so vedno problematična, na drugi strani pa tudi glede izplačil osebnih dohodkov. To je nekako rak rana na eni strani lokalnih skupnosti, kot tudi vidimo resornih ministrstev. Jaz pričakujem, da bo v prihodnje manj mnenj s pridržkom, da ne govorim o negativnih mnenjih. In na tem segmentu bo prav gotovo potrebno narediti več. Moram pa povedati tako, kot mislim, da je že nekaj predhodnikov omenilo, da nekako ne znamo ali pa ne znajo pa še točno opredeliti Računsko sodišče, ko govorimo o gospodarnosti, o določenih prijemih, ki se jih pač nekdo loti ravno z namenom, da bo iz enega - prej smo govorili tolarja, sedaj evra - naredil dva. Po velikokrat komu uspe, ampak potem pa Računsko sodišče ugotovi, da ni vse tako, kot bi moralo biti na osnovi zakonodaje in ker v zakonu tako piše, pač je potrebno tako tudi delati. Jaz opažam te zadeve, tudi sam sem včasih opozarjal, in upam, da bo v prihodnje na tem segmentu tudi, tako kot je en moj predhodnik omenil, da bo treba tudi to področje, kar se tiče presoje s strani Računskega sodišča, nekako tudi zakonsko temu primerno urediti. Jaz bom zaključni račun za proračun Republike Slovenije za leto 2005 podprl.
Hvala. Besedo ima gospod Cvikl.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Gospod državni sekretar, državna sekretarka in predstavniki Vlade. Najprej naj sam uvodoma povem, da kot poslanec ne bom podprl zaključnega računa za leto 2005, preprosto zato, ker so odstopanja med izkazi pred revizijo in ugotovljenimi napakami in izkazi po reviziji za mene previsoka. Napaka več kot 40% pri izkazu proračunskega primanjkljaja je nesprejemljiva. Vlada Republike Slovenije je imela vso možnost, da bi na podlagi ugotovljenih, nedvoumno ugotovljenih napak Računskega sodišča ustrezneje izkazala primanjkljaj in zato seveda je to zaključni račun proračuna, ki ne spoštuje Zakon o računovodstvu. Zakon o računovodstvu zahteva polno izkazovanje odhodkov in, kot sem že prej govoril v imenu predsedujočega je to tudi bila glavna tema diskusije. Sam ne bom podprl tega zaključnega računa preprosto zato, ker potem, ko smo v letu 2005 poslanci in poslanke v Državnem zboru, predvsem poslanci opozicije, opozarjali Vlado, da ne more s posebnim zakonom zavezati računovodij, da ne izkaže odhodkov Zavoda za zdravstveno zavarovanje in odhodkov pokojninske blagajne kot, v narekovaju, "ustrezni del odhodkov državnega proračuna". Gre za to, da bi bilo potrebno za 45 milijard povečati tekoče transfere tema dvema javnima zavodoma; ti javni zavodi pa bi bili tisti, ki bi vrnili dolg države, in bi potem država kot pravna oseba imela zaradi tega večji proračunski primanjkljaj in bi pač, če bi bilo potrebno, se ponovno zadolžila. Skratka, ne moremo pristati na logiko, za katero je Računsko sodišče ugotovilo, da se najprej ne zagotovi dovolj denarja za delovanje posrednih proračunskih uporabnikov, potem pa se dovoljuje prevzemanje dolgov. Sam sem seveda v času razprave na Komisiji za nadzor proračuna in drugih javnih financ skušal sugerirati predstavnikom Vlade, da posredujejo Državnemu zboru v sprejem novo tabelo izkaza prihodkov in odhodkov in seveda tudi računa finančnih terjatev, v kateri bi bilo korektno pokazano,da nismo v letu 2005 porabili za tekoče transfere samo 1.044 milijard, ampak je teh milijard 1.089 200 milijonov evrov več bi moral biti izkazan obseg odhodkov državnega proračuna. Kaj je tukaj najbolj banalno? Najbolj banalno je to, da Vlada Republike Slovenije tako izkazan proračunski primanjkljaj posreduje EU. Pa ne samo zaradi ESE 95, kot bodo sedaj predstavniki Vlade razlagali, ampak preprosto zato, ker tudi predstavniki Evropske komisije in Evropske centralne banke ob upoštevanju načela denarnega toka vedo,da je potrebno izkazati vse odhodke, tako kot so vsebinsko vplivali na posamezne bilance. Gospod predsednik Vlade je včeraj govoril približno takole, ko mi kakšno napako naredimo, jo pa popravimo. No, najprej moram seveda povedati, da je to bilo narejeno samo pri helikopterskih prevozih, ker se je upravni odbor odločil, da ne more podpisati in plačati pogodbe, katere pri sprejemanju ni prevzel. In če bi seveda veljalo, da Vlada gospoda Janeza Janše ugotovljene napake popravi, potem bi ugotovljeno napako iz revizijskega poročila, ki je na strani 30 jasno prikazana, tudi Vlada popravila. Ne, tega pa ne. Gospod minister za finance in ostali so na komisiji začeli napadati najprej Računsko sodišče, potem pa še ne vem koga vse, predsednika komisije, da zavajamo slovensko javnost. Dejstva so takšna, da je v Evropsko unijo posredovan proračunski primanjkljaj za leto 2005 148 milijard, od tega 139 milijard zaradi ustreznejšega izkazovanja proračunskega primanjkljaja in potem mala razlika zaradi ostalih javnih skladov in drugih, ki jih pač nimamo v teh prvih bilancah državnega proračuna. In zdaj, kje je tu problem? Problem je v tem, da zavajamo slovensko javnost. V letu 2004 je bil primanjkljaj 80 milijard. Naj vas spomnim, ta primanjkljaj 80 milijard je bil zato, ker je gospod minister za finance dr. Mramor 8. oktobra po izgubljenih volitvah zaustavil javno porabo. Zaustavil je javno porabo, in zaradi tega ni prišlo do izvedbe vrste investicij. In potem Vlada pravi, da pa v letu 2005 je pa primanjkljaja samo za 10 milijard več, kljub temu, kako so že rekli, da je bilo leta 2005 tako imenovana 70-milijardna luknja, in ne vem, kaj vse je Vlada trdila. Ni res. Primerjalne številke so zelo jasne: leta 2004 je bilo primanjkljaja 80 milijard in leta 2005 je primanjkljaja 140 milijard. To so dejstva. To so nedvoumna dejstva. In to so napake, ki jih je treba v številkah tudi izkazati. In če bo Državni zbor kar tako mimo mnenja Računskega sodišča tu sprejel in v Uradnem listu objavil zaključni račun, tako kot nam ga je posredovala Vlada Republike Slovenije, bo zavajal slovensko javnost. V Uradnem listu boste objavili, da je Državni zbor sprejel zaključni račun za leto 2005, in boste rekli, da je bilo primanjkljaja 90,9 milijarde, čeprav je Računsko sodišče ugotovilo, da je bilo tega primanjkljaja 140 milijard. In mi bomo imeli zaradi tega, ker si je Računsko sodišče to upalo, v letošnjem letu diskusije v tem Državnem zboru, kako bomo politično podredili Računsko sodišče Republike Slovenije, češ, kako so že rekli, uporabljajo napačne standarde in tako naprej. Tako kot je bilo na komisiji - da revizorka ne ve, kaj dela. Da je tolmačenje Zakona o računovodstvu lahko različno. In zdaj seveda minister za finance pravi, da bo šlo popravljat Zakon o javnih financah, kjer bo prisiljeno izkazovati samo en primanjkljaja. Nedvomno že danes je po slovenski ustavi neodvisna vrhovna revizijska institucija ugotovila za leto 2005 bistveno odstopanje. In to bistveno odstopanje je potrebno popraviti. Potrebno ga je popraviti v splošnem in v posebnem delu proračuna, ker drugače boste v Uradnem listu objavili laž. V Uradnem listu objavljamo izkaze v skladu z Zakonom o javnih financah in Zakonom o računovodstvu. In mnenje Računskega sodišča je tukaj zelo jasno, nedvoumno. Ampak, če bo ta laž, za katero seveda bomo diskutirali še v prihodnosti, potrjena in objavljena, potem bo za leto 2006 tudi obveljalo, da ni potrebno dolgov Javne agencije za železniški promet izkazovati kot odhodke državnega proračuna, čeprav je vsem jasno, da Javna agencija za železniški promet, ki je dobila oktobra za 100 milijard, 99,6 milijard, možnega zadolževanja, nima podlage, da se za ta denar zadolži. Nobeden ji za to ne bo dal kredita, razen če ni zadaj garancija države. In tukaj bomo potem spet pri diskusiji z neodvisnimi analitiki Banke Slovenije, za katere vi pravite, da ne vedo, kaj delajo. Zelo natančno vedo, kaj delajo. Edina razlika je ta, da temeljijo zadevo na metodologijah, ki so mednarodne primerljive, ne pa na tem, kar ste kot Vlada Republike Slovenije naredili. Sedaj bodo predstavniki Ministrstva za finance gospodu državnemu sekretarju povedali, kako je pa v Državnem zboru bil sprejet poseben zakon, ki je rekel: izkažite prevzem dolga samo v bilanci stanja. To je bila zakonska norma, v nasprotju z Zakonom o računovodstvu, v nasprotju s slovenskimi računovodskimi standardi: računovodje, izkažite prevzem dolga samo v bilanci stanja. Ko sem gospo generalno direktorico sektorja za javno računovodstvo vprašal, kaj je računovodska listina, kaj je podlaga, je rekla, da je to zakon. Ampak še zmeraj obstaja Zakon o računovodstvu. In ta zakon je bil kršen. Že zmeraj obstaja Zakon o javnih financah in zato je seveda vrhovna revizijska institucija ugotovila, da je proračunski primanjkljaj napačno izkazan. Smo skoraj pred koncem diskusije o Zakonu o železniškem prometu. Na tej seji Državnega zbora ga bomo sprejemali. Zaradi tega Zakona o železniškem prometu bomo delali tudi rebalans za leto 2007 in delali spremembe Proračuna za leto 2008.Takrat bomo naredili pravilno stvar. Med odhodke bomo vključili odhodke železniške agencije. To bomo naredili. Tako kot bi morali med odhodke državnega proračuna za leto 2005 po načelu bruto izkazovanja prikazati odhodke državnega proračuna, s katerimi se je pokrila izguba, dolgovi zdravstvene in pokojninske blagajne. Tako bi bilo pravilno. In zdravstvena pokojninska blagajna bi bila v letu 2005 zaradi tega v presežku in zgodba bi bila jasna. Tako pa ni več nič jasno. Zdravstvena blagajna ima nek izravnan obseg prihodkov in odhodkov v letu 2005. Dejansko pa smo v letu 2005 pokrili višje odhodke zdravstvene blagajne v preteklih letih. In kako smo jih pokrili? Pokrili smo jih v breme davkoplačevalcev, ne v breme prispevkov zdravstvenih zavarovancev. Davkoplačevalci so pomagali zdravstveni blagajni pokriti minus. In to je treba izkazati. In odhodki, ki jih davkoplačevalci prispevajo v državni proračun, se izkažejo kot tekoči transferji v zdravstveno blagajno. To so običajna, vsem računovodjem, financerjem znana dejstva. To je tisto, zaradi česar bom sam nasprotoval sprejemu tega zaključnega računa. Ko pogledamo nekatere ostale zadeve, je zanimivo predvsem to, kar je bilo očitano še ob proračunu za leto 2004 prejšnjim ekipam, da ne spoštujejo tega ali onega zakona. Ko pa pogledate obseg neskladja s predpisi pri vrsti proračunskih kategorij in ministrstev, boste videli, da se ta spisek vse bolj daljša. Dve ministrstvi sta dobili negativno mnenje. O enem ministrstvu smo veliko govorili v času interpelacije gospoda ministra Simonitija. Nemogoče je, da Vlada Republike Slovenije v celem letu 2005 ne zagotovi tega, da se sprejme finančni program slovenske filharmonije in da ta deluje, kot da to ni pomembno. In seveda Računsko sodišče ugotovi, da je to napačno, da zaradi tega, ker je to bilo narejeno, bi moralo in je izdano negativno mnenje. Ni res to, kar je rekel minister za kulturo, da je šlo za nekaj tisoč tolarjev, nekaj deset evrov napačnih izplačil plač. Ne, slovenska filharmonija je celo leto igrala brez finančnega programa, ustrezno potrjenega na ustreznih upravnih odborih. Ena od ključnih značilnosti obravnavanja takšnih dokumentov v drugih parlamentih je ta, da so zadeve usklajene. In kadar Računsko sodišče nekaj piše, se ne napada Računskega sodišča, ampak se rešuje problem. In lansko leto smo imeli veliko tako imenovanih napadov resorjev, ministrov, ministric, ene ministrice celo ni več med nami, ki je rekla, da Računsko sodišče pa ne razume, kaj dela Javni sklad za kmetijska zemljišča. Računsko sodišče to zelo dobro razume. V razpravi na Komisiji za nadzor proračuna in drugih javnih financ smo ugotavljali, da je kar nekaj zakonov, ki si jih ministri razumejo po svoje, da je kar nekaj neracionalnega trošenja, ampak v letu 2005, ker je bilo to leto izredno visokih davčnih prihodkov, se je pač to Vladi se zdelo kot nepotrebno, za bi rekel, s strani Računskega sodišča odvečno opozarjanje na probleme. Naj vas spomnim, poslanci vladajoče koalicije, da v vaši koalicijski podobi iz 3. decembra 2004 piše, da bo eno ključnih vprašanj, na katerih se bo seveda spreminjalo vaše delovanje na področju javnih financ, usmerjeno v zakonito in učinkovito izvrševanje proračuna. Ampak samo leto kasneje se za prvi proračun izkazuje, da ni ne zakonit in da je ta razlika na ravni proračunskega primanjkljaja kar 70%. Da seveda ne govorim o tem, da se je pozabilo na to, kako se bodo spreminjali vsebinsko programi, javnofinančnih odhodkov, da se bodo jasno določili cilje in da se bodo potem merili ti cilji. Vse to piše v vaši koalicijski pogodbi. Sam sem bil vesel, kot nekdo, ki se je ukvarjal z javnimi financami nekaj let v Sloveniji, da si je gospod minister Bajuk to zapisal med svoje cilje. Ampak, ko Računsko sodišče za prvo leto tega mandata ocenjuje, kako so se izvrševali cilji in naloge, in so bili cilji in naloge ustrezno zapisani, do te točke sploh ne pride, ker ugotavlja toliko neskladja s predpisi, glede Zakona o javnih uslužbencih, glede Zakona o javnih financah, glede Zakona o javnih naročilih, Zakone o izvrševanju proračuna, Zakona o graditvi objektov, Zakone o financiranju občin, Pravilnika o postopkih za izvrševanje proračuna in tako dalje. In to je za to Vlado normalna situacija. V letu 2006 bo Računsko sodišče izvedlo tudi revizijo delovanja Ministrstva za javno upravo pri plačilu stroškov prenove bivše menze, sedanjih kabinetnih prostorov predsednika Vlade. Zakaj februar 2006? Zato, ker je pač takrat račun bil plačan. In takrat se bo ugotovilo, da je bil kršen Pravilnik o postopkih za izvrševanje proračuna, da je bilo kršeno osnovno načelo, da Vlada lahko troši, če za to dobi predhodno potrdilo v Državnem zboru. In takrat ali pa vsaj do takrat je verjetno treba narediti spremembo v Računskem sodišču. Eklatantno kršenje temeljnih načel javnih financ! Vlada kot izvršna oblast ne more trošiti, dokler v tem Državnem zboru ne dobi pooblastila. Povsem enaka zgodba, Ministrstvo za zunanje zadeve, v letu 2006 nakup poslovnih prostorov v Bruslju po tajnih določbah Zakona o javnih naročilih. Kot sem že nekajkrat rekel, kupujemo poslovne prostore, kot da bi kupovali tanke. In famozna, verjetno že sredi letošnjega leta zgrajena kongresna dvorana na Brdu. Enaka zgodba - postopek začet v letu 2005, v letu 2006 kršeni vsi mogoči predpisi, zato da se nekaj zgradi. Veseli me, da ste se v zvezi z graditvijo objektov na naši južni meji vsaj odločili, da boste v Državnem zboru po hitrem postopku spremenili zakon, ki vam bo omogočil zakonsko kršitev ustavnih načel prostega razpolaganja z dobrinami v Sloveniji. Ampak za nekatere ključne projekte ste grobo kršili temeljna načela javnih financ. In ko vas Računsko sodišče na to opozori v poročilu za leto 2005, pravite, Računsko sodišče ne razume. Poslanke in poslanci vladajoče koalicije se morate preprosto vprašati, ali boste ta vzorec obnašanja te Vlade preprosto dovoliti tudi vnaprej. Ali boste preprosto dovolili, da oktobra izdate poroštvo, novembra zavrnete amandma, s katerim bi reševali probleme na železnicah, januarja pa namesto tega poroštva sprejemamo Zakon o železniškem prometu in bo potrebnih približno 125 milijard tolarjev, približno 500 milijonov evrov novih zadolžitev spraviti v državni proračun. To so dejstva. O tem sem včeraj spraševal gospoda predsednika Vlade, pa nisem imel občutka, da me je razumel, ker je mešal analizo Banke Slovenije s Programom stabilnosti, ki ga je sprejela njegova Vlada 7. decembra na svoji 100. redni seji. In če bomo potrdili danes zaključni račun, bomo ta vzorec obnašanja uzakonili. Mirno bo v Uradnem listu objavljeno,da je bilo v letu 2005 razlike med prihodki in odhodki samo 90 milijard in ne 140 milijard. To je vzorec obnašanja. In ker dvomim, da boste pritrdili opozorilom opozicijskega poslanca, naj vam povem, da o tem govori Računsko sodišče. To opozarja Evropska komisija. To opozarja Evropska centralna banka. To opozarja ne nazadnje tudi slovenska centralna banka. In leta 2009, katerakoli koalicija, katerikoli skup poslancev in poslank Državnega zbora se bo soočal z velikimi dilemami. Dobrih časov, visokih davčnih prihodkov bo konec. To napoveduje Vlada sama. Potrebno bo zarezati v odhodke. V Državnem zboru boste, kdorkoli bo tukaj sedel, imeli težko nalogo. Ta težka naloga bo pa še posebej težka zato, ker bi bilo v letu 2009 potrebno zaradi nekih drugih zavez, povezanih z zaključkom avtoceste na prekmurskem kraku, na dolenjskem in na gorenjskem traku povečati transfer iz državnega proračuna v Dars. In vsega tega ne bo, ker je v mandatu Janševe vlade uveljavljen nov vzorec delovanja. Prikažem proračun neustrezno, sprejmem poseben zakon za izdajo poroštva ali prevzem dolga, ustvarim velika pričakovanja, delim denar, ki ga tudi nimam, ampak nič hudega. Ko na to opozorijo analitiki Banke Slovenije, jih seveda oklofutam, da so politično podrejeni ne vem komu, neodvisnega guvernerja ne potrdim, in ko me Evropska komisija na to opozori, da pojasnite podrobnosti za leto 2009, gospod predsednik Vlade pravi, da ne bo nobenega katastrofičnega scenarija. Žal to ni potrjeno z dejstvi. Dejstva so takšna, da v letu 2009 namerava po programu stabilnosti naslednja koalicija zarezati v odhodke. In sam pravim, da če bi spremenili način obnašanja, če bi sprejeli to, da smo v letu 2005 porabili več, kot smo imeli, in če bi v letu 2007 in 2008 delovali racionalneje, in racionalneje se deluje tako, da vključimo železnice med odhodke, če je prioriteta, vendar nekatere druge odhodke zmanjšamo že v letu 2007 in 2008, potem bo situacija v letu 2009 slabša. Ampak ne, takšnih predlogov vladajoča koalicije ne bo sprejela preprosto zato, ker ali ne želi poslušati neodvisnega mnenja ali pa se preprosto minister za finance skupaj s predsednikom Vlade ne zaveda resnosti položaja. Obdobje 2005, 2006, 2007 je po višini davčnih prihodkov iz naslova dohodka od pravnih oseb enkratno visoko, enkratni dogodki so to. Te dni smo vsi prevzeli v naše denarnice kovance slovenskih evrov, zaradi tega imamo v državnem proračunu enkratnih prihodkov nekaj deset milijard tolarjev, nekaj deset milijonov evrov. Tega v letu 2009 ne bo. V letu 2009 ne bo visokih prihodkov iz naslova davka od dohodka pravnih oseb, ne bo davka na izplačane plače in zato bo potrebno bodisi rezati za teh 600 milijonov evrov ali pa se boste igrali z inflacijskimi in drugimi poznanimi igricami. In ker je to prvi zaključni račun proračuna Vlade gospoda Janeza Janše, opozarjam, da je vzorec obnašanja, ki ste ga prevzeli v tem proračunu, napačen. Ustvarja velike probleme že v letu 2006, ki je za nami, ustvarja velike problem za leto 2007 in 2008 in za leto 2009 zahteva nevzdržno zmanjševanje javnofinančnih odhodkov. Zato bo, ker se je ta vzorec obnašanja vpeljal v Slovenijo, sanacija janševine, sanacija Janševega obdobja ena od najtežjih stvari naslednjih mandatov. In to, gospodje poslanci in poslanke, bomo morali početi, boste morali početi v tem Državnem zboru. To je, na kar nas opozarja Računsko sodišče, to je, kar bi morala Vlada Republike Slovenije priznati in v Državni zbor poslati nov revidiran zaključni račun proračuna Republike Slovenije za leto 2005, ki bi vsem, objavljen v Uradnem listu, povedal, leta 2004 smo imeli 80 milijard primanjkljaja, leta 2005 smo bili pa neracionalni, prevzeli smo sicer neke dolgove, ampak zaradi tega je primanjkljaja 140 milijard. To so dejstva. In jaz upam, da v nadaljevanju nam bo Vlada pojasnila in bo potem mogoče na voljo še, če se bo predsednik tako odločil, za razliko od prejšnje točke nekaj časa, da si še povemo, kar je potrebno povedati ob tem pomembnem vprašanju. Najbolj korektno bi bilo, predsednik Državnega zbora, če bi tako pripravljen zaključni račun s tako velikimi razlikami nad da revizijo in predlogom zaključnega računa strokovne službe Državnega zbora že vrnili Vladi Republike Slovenije. To je bilo predlagano na komisiji, ki jo vodim. Vendar od poletja, ko ima ta komisija večino s strani vladajoče koalicije, ta predlog politično ni bil sprejet. Strokovno pa mislim, da za to velja dovolj podlag in za to se uporabi mnenje Računskega sodišča Republike Slovenije. Ampak Vladi so neodvisna mnenja odveč. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Černač. Izvolite.
No, jaz sem bil do današnjega dne mnenja, da izstop iz LDS-a kolegu Cviklu ni pustil kakšnih trajnejših posledic, pa sem bil očitno v zmoti. Amnezija je gotovo ena izmed tistih posledic, ki so se mu zgodile. Se pa sprašujem ob tej priložnosti, kakšna je verodostojnost politika, ki prej kot v enem mesecu spremeni mnenje. Vse sklepe in ugotovitve, ki jih je predlagal kot predsednik Komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ, smo sprejeli soglasno. Med njimi je bil tudi predlog sklepa za Državni zbor, ki se glasi: "Državni zbor Republike Slovenije sprejme zaključni račun proračuna Republike Slovenije za leto 2005." Tudi za ta sklep je glasoval gospod Cvikl kot predsednik Komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ. Danes pa poslušamo, kakšna katastrofa se bo zgodila in zakaj on ne bo tega zaključnega računa proračuna podprl. Toliko o tem. Zaključni račun proračuna za leto 2005 je res prvi zaključni račun vladajoče koalicije oziroma te Vlade, ni ga pa ta Vlada pripravila in ne ta Državni zbor sprejel. Sprejeli smo popravek, rebalans tega proračuna. Vemo, kaj se je v vsem tem prehodnem obdobju zgodilo in kaj se z rebalansom lahko naredi oziroma kaj je mogoče narediti - usklajujejo se stvari glede na to, kako se pričakujejo odstopanja v izvrševanju do konca leta. V jesenskem obdobju je bilo to sprejeto, kar pomeni, da je to še vedno proračun prejšnje Vlade. Če je bil slabo načrtovan in če so bili odhodki in prihodki narobe zastavljeni, kot vi pravite, spoštovani kolega, potem to sebi pripišite. Jaz menim, da je bil izvrševan optimalno. Indeksi govorijo o tem, gibljejo se okrog 100%, kar pomeni, da je bil izvršen tako, kot je bil načrtovan. Glede domnevno napačno izkazanega primanjkljaja oziroma prevzema dolga pokojninske in zdravstvene blagajne mislim, da gre za nek papirnat bavbav, ki je nepotreben oziroma ni vreden, da ga obravnavamo v Državnem zboru. Na komisiji smo poslušali večurno strokovno debato o tem, ali je bilo to narejeno prav ali ne. Narejeno je bilo v skladu z zakonom, ki ga je sprejel Državni zbor. Gre za dolg iz preteklih let in enkrat je bilo treba pač to zadevo sanirati in prikazati na pravilen način in prikazana je bila v bilanci stanja, ne pa v bilanci prihodkov in odhodkov. S tem je zadeva zaključena. Mnenje Računskega sodišča v tej zadevi tudi ne govori tako, kot meni predsednik komisije, da bi bilo treba zaradi tega zaključni račun popravljati. Tudi formalno to ni mogoče. Poznamo zakonodajo in vemo, kakšna so pravila igre, tudi ni nobene potrebe, da bi se to naredilo. Jaz osebno menim, da gre za dovoljenja takih ali drugačnih političnih iskric na temi, ki za to ni najbolj primerna. Niso pa bile papirnata telovadba mimogrede milijarde prihrankov, ki so jih varčevalci, za katere se nekateri v tem mandatu tako vehementno prizadevate, izgubili v Sicuri in ostalih hranilno-kreditnih službah in glede katerih nosi svoj del odgovornosti tudi sedanji kandidat za bodočega guvernerja Banke Slovenije. Kot niso bile papirnata telovadba unovčena poroštva raznih podjetij, glede katerih nosi svoj del odgovornosti ta isti človek, ker je bil takrat finančni minister. In ta poroštva so bila unovčena. Gre za stotine milijonov tolarjev, ki ravno tako bremenijo davkoplačevalska sredstva. Niso bila porabljena ne za pokojninsko, ne za zdravstveno blagajno. Mimogrede, famozni helikopter se ne odvija drugače, kot je bilo načrtovano, zaradi sklepa upravnega odbora Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, ampak zaradi tega, ker je bilo v postopku ugotovljeno, da je neka uredba v opreki z Zakonom o javnih naročilih. Ta isti upravni odbor je na isti seji, kjer je bilo zavrnjeno sofinanciranje tega programa, sprejel za eno leto nazaj povečanje sredstev na enem drugem programu za preko 200 milijonov tolarjev. Pa to za nekatere ni bilo nič spornega. Mislim, da je taka praksa slaba. Mimogrede, Zavod za zdravstveno zavarovanje dobiva vsa leta pozitivna mnenja Računskega sodišča. Tudi glede tega, mislim, da se je potrebno vprašati, kjer so neka pravila ravnanja pozitivno ovrednotena, ta enaka pravila na nekem drugem segmentu pa so vrednotena s pridržkom oziroma negativnao. Ampak danes ne govorimo o tem, pač pa govorimo o zaključnem računu proračuna za leto 2005, ki ga je treba podpreti, ker v njem ni nič spornega, ker je mnenje Računskega sodišča, da so pri izvrševanju v primerjavi z letom 2004 določeni napredki tudi pri izkazu pravilnosti, gospodarnosti in učinkovitosti uporabe javnih sredstev. Problematizirano je bilo koriščenje sredstev iz evropskih skladov. Jaz se strinjam, da ta procent 63% ni optimalen, je pa najboljši možni, glede na dane okoliščine po moji oceni, glede na to, da je bil v 2004 - nič. Nič procentov je bil 2004. Vemo, kako se ta sredstva načrtujejo, kako jih je mogoče uporabiti in za katere projekte se uporablja. Jaz sem povedal v uvodu, da pravi učinek bomo videli šele v zaključnem računu za leto 2006. Jaz ne vem, kakšen je, ampak srčno upam, da je boljši, kot je bil v letu 2005. Pravilnega pa verjetno šele kakšno leto kasneje. Kar nekaj je bilo postopkov in ukrepov, ki jih je bilo potrebno sprejeti, da so se sprostili določeni mehanizmi, ki so tudi v naši državi preprečevali bolj učinkovito črpanje teh sredstev. Za konec ta velikokrat omenjena Slovenska filharmonija. Po tem mnenju bi bilo najboljše, da bi ostali slovenski filharmoniki brez plač. Mislim, da to ni bila odgovornost Ministrstva za kulturo, če svet nekega javnega zavoda, nad katerim nima ingerence ministrstvo, ni opravil svojega dela. Prav je, da se je na to opozorilo, vendar po mojem mnenju bi bilo treba na to opozoriti na drugačen način. Če neka pravila igre niso dorečena, je treba spremeniti predpise in doseči, da bodo delovala. Dvomim, da za to nosi odgovornost tisti, ki je zagotovil sredstva za normalno delovanje in, da so lahko filharmoniki normalno opravljali svoje delo, tako kot jim je z organizacijskim aktom zavoda naloženo. Mislim, da je zaključni račun proračuna za leto 2005 boljši od zaključnega računa za 2004. in ni nobenega razloga in nobenih zadržkov, da ga ne bi potrdili. Hvala lepa.
Hvala. K repliki se je javil gospod Cvikl. Izvolite.
Najprej je treba povedati, da ni boljši, ker namesto 80 je 140 milijard luknje. In to je kar velika razlika. Drugo, okoli papirnatih "bav bavov". Analitiki Banke Slovenije so rekli povsem isto, kot so rekli analitiki Ministrstva za finance v programu stabilnosti. Razlike je pol odstotne točke, ker se seveda Ministrstvo za finance še vedno sklicuje na eventualni dvig DDV-ja oziroma na višjo stopnjo prihodkov iz naslova DDV-ja. Analitiki Banke Slovenije so pa to že izključili iz napovedi, ker ni zakonske podlage. Tako, da o papirnatih "bav bavih" bi bilo dobro diskutirati zelo veliko. Če bi bili papirnati "bav bavi", potem seveda ne bi zavračali guvernerja Banke Slovenije z neko spletko, ali pa ga sedaj po 10 letih obsojali za zadeve, za katere je odgovoren gospod dr. Arhar. Zgodba, povezana s hranilno-kreditnimi službami, ima dolgo brado in vključuje kar nekaj aktivnosti ali neaktivnosti bodisi Ministrstva za finance, bodisi Banke Slovenije. Na koncu je bila omenjena zgodba Zavoda za zdravstveno zavarovanje in helikopterskih prevozov. Helikopterski prevozi so bili na Vladi sprejeti in spremenjeni zato, ker se je gospoda Janeza Janšo našlo na laži. Rekel je, kaj mi kompliciramo, saj so bili izvedeni javni razpisi. Ni bilo izvedenih javnih razpisov, zato se je uredba spremenila. Glede tega, da je pa Zavod za zdravstveno zavarovanje prevzel novo obveznost, ja, v skladu s programom in zaradi dejstva, ker je bilo rakavih bolnikov, ki so potrebovali zdravilo, nekaj deset več in je to zahtevalo povečanje obsega programa. Bi počakali na leto 2007? Hvala lepa.
Hvala. Želi besedo predstavnik Vlade ali kdo od državnih sekretarjev? Gospod Šircelj, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Dovolite mi, da govorimo o letu 2005, ker danes dejansko govorimo o zaključnem računu proračuna za leto 2005 in da pojasnim nekatere zadeve v povezavi s primanjkljajem in z nekaterimi navedbami danes, ki so se zgodile v razpravi. Kot prvo bi želel reči, da je Ministrstvo za finance in Vlada delovala v skladu z zakonom in v skladu z zakonodajo, ki je veljavna in ki je bila v tistem času tudi veljavna. Drugo. Podatki, ki so bili poslani v Evropsko unijo, so v skladu z ESA 95 in v ničemer ne zavajajo nikogar, kar pomeni, da tukaj ne bi smelo biti nobenega odprtega vprašanja. Naslednje. Računsko sodišče ne trdi oziroma ne zahteva od Vlade oziroma od Ministrstva za finance, da popravi primanjkljaj 90 milijard na 140 milijard, ampak zahteva, da se evidentiranje tovrstnih transakcij uredi z zakonom. V okviru tega je Vlada Republike Slovenije v okviru normativnega programa sprejela spremembe Zakona o javnih financah in Ministrstvo za finance bo Vladi predlagalo, da se te pravne pomanjkljivosti oziroma, kot bom tudi pokazal, pravni konflikt z zakonom uredi. Ko je Ministrstvo za finance proučevalo z vso skrbnostjo in z vso natančnostjo, kako evidentirati določene transakcije, je imelo pred seboj zakonodajo, ki to dejansko določa. In sicer prvo, kar je treba tukaj reči, je treba reči, da je navedeno evidentiranje, kjer gre v bistvu za prevzem dolga, evidentirano v skladu z Zakonom o obligacijskih razmerjih oziroma obligacijskem zakoniku, kjer govorimo o tem, za kakšen pravni posel dejansko gre. Nadalje bi rad omenil pravne podlage, in sicer tukaj govorimo o Zakonu o javnem računovodstvu. Edino Pravilnik o enotnem kontnem načrtu določa, da se lahko izjemoma takšne transakcije v določenih okoliščinah obravnavajo kot denarne transakcije. S tega zornega kota bi rad opozoril na to, da je Vlada in Ministrstvo za finance s tem, ko je to transakcijo knjižilo v bilanci stanja, ravnalo v skladu z zakonodajo. Je pa seveda res, da obstaja v omenjenem pravilniku možnost, da se takšna transakcija knjiži oziroma evidentira tudi drugače. Zakaj je pravzaprav ta primanjkljaj nastal? Nastal je zaradi tega, ker je Vlada sklenila, da bo primanjkljaj, ki je nastal v letu 2002 in v letu 2003 v ZPIZ in Zavodu za zdravstveno zavarovanje, pokrila, da bosta ti dve instituciji lahko poslovali brez primanjkljaja in brez kakršnekoli dediščine, ki bi dejansko bremenila izplačevanje zdravstvenih storitev na eni strani in na drugi strani tudi izplačevanje pokojnin. Zato se je Vlada v tem obdobju odločila, da prevzame ta primanjkljaj in ga v skladu z zakonskimi normami dejansko pokrije. S tem Vlada nikakor ni želela in ne želi, da bi na kakršenkoli način prikrila to transakcijo, ampak ga je knjižila dejansko tako, kot to določa Zakon o prevzemu dolga za ZPIZ in Zavod za zdravstveno zavarovanje. To pomeni, da s tega zornega kota je ravnala pravilno. Po drugi strani pa želim poudariti tudi to, da bo Vlada glede na to, da je Računsko sodišče dalo določena mnenja, določene pripombe, v prihodnji zakonodaji, ki jo bo predlagala Državnemu zboru, to neusklajenost med zakonodajo tudi odpravila. Glede zadev, ki so bile tudi izpostavljene v tem prostoru in se ne nanašajo na leto 2005, nanašajo se na nekatere investicije v povezavi s predsedovanjem Slovenije Evropski uniji in podobno, bi rad poudaril, da tudi v letu 2006 in letu 2007 Vlada ravna v skladu s sprejeto zakonodajo. Hvala lepa.
Hvala. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste bili prisotni in ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika še kdo razpravljati? Odpiram prijavo za vse, ki želite razpravljati. Prijavljena sta gospod Cvikl in gospod Černač. Gospod Cvikl ima 27 sekund, gospod Černač pa ne vem, če ima dve minuti. Gospod Cvikl, izvolite.
Gospod predsednik, če razumem, vi morate razdeliti preostali čas, ki je še 1 ura in 14 minut.
Gospod Cvikl, to se razdeli samo tistim, ki niso potrošili svoj predvideni čas. Izvolite, čas teče.
Hvala lepa, gospod predsednik. To, kar je gospod državni sekretar povedal, nima nobene veze z dejstvi, ki jih je ugotovilo Računsko sodišče. Računsko sodišče je ugotovilo napak za 49 milijard, in vsaka resna Vlada bi napake popravila. Vsaka resna Vlada bi napake popravila, ne glede na to, da bi Računsko sodišče to zahtevalo. Tako je to pri vsaki reviziji vsakega resnega podjetja in Vlada je resno podjetje, zato bi bilo pričakovati, da bi povedali, tako kot poveste Evropski uniji, da je primanjkljaja 140 milijard.
Hvala. Gospod Černač.
Tudi zaradi tega, ker ni bilo helikopterja na voljo ob pravem času, so umirali ljudje, gospod Cvikl. Na seji na komisiji sem vam prebral primere iz leta 2002. Zavajanje 80 milijard primanjkljaja, sedaj ga je pa 140 milijard, ob tem, da zelo dobro veste, da je primanjkljaj pokojninske in zdravstvene blagajne nastal v letih 2002 in 2003, torej je bil tudi v letu 2004 enak, nekaj manj kot 50 milijard, kar pomeni, da gre za 10 milijard večji primanjkljaj in nič več. 90,9 milijarde primanjkljaja. To je verodostojen podatek, ki mu ne nasprotuje tudi Računsko sodišče. Mislim, da je prav, da zaključni račun proračuna za leto 2005 sprejmemo. Hvala.
Hvala. S tem zaključujem razpravo. O zaključnem računu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj čez pol ure, to je ob 18.25.
Spoštovane poslanke, poslanci, prosim, če zasedete svoja mesta. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Prosim, da poslanke in poslanci preverijo, ali so glasovalne kartice vložene. Hvala. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda - to je na vprašanja poslank in poslancev. V skladu s predlogom poslanca mag. Milana M. Cvikla bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Republike Slovenije gospoda Janeza Janše na poslansko vprašanje mag. Milana M. Cvikla o ustreznosti načrtovanja in trošenja javnofinančnih odhodkov. Odpiram postopek za prijavo obrazložitve. Izvolite, prosim v imenu poslanskih skupin. Imamo dva prijavljena in v imenu poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije ima besedo poslanec Milan M. Cvikl. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Gospod predsednik Vlade je v včerajšnjem odgovoru na moje poslansko vprašanje zavajal. Bolj ga je mučilo, ali sem jaz pred 17-imi leti bil pomočnik direktorja analitsko- raziskovalnega centra, mimogrede bil sem, in takrat smo seveda napisali tudi Zakon o Banki Slovenije, katero neodvisnost boste v tem tednu očitno želeli kršiti. Ampak ni pomembno to. Pomembno je, da danes podpremo proceduralni sklep, da o neustreznem odgovoru predsednika Vlade opravimo razpravo. Gre namreč za to, da je Državni zbor v novembru sprejel proračun za leti 2007 in 2008, samo 14 dni kasneje, pa je Vlada rekla, ti proračuni so odvečni, potrebe bodo rebalans, potrebno bo spremembe proračuna 2008, zato da povečamo porabo, ampak v letu 2009 bo zaradi povečanja porabe in zaradi upadanja davčnih prihodkov, predvsem iz naslova, davka na izplačane plače od dohodka pravnih oseb, potrebno zelo visoko omejevanje porabe na socialnih transferjih, na pokojninah, na materialnih stroških, deloma na investicijah in seveda subvencijah. Zato bi bilo potrebno opraviti javno razpravo v Državnem zboru o programu stabilnosti, preden je ta bil posredovan Evropski uniji, Evropski komisiji, ker program stabilnosti zahteva od tega Državnega zbora bodisi v letu 2008 ali 2009 zelo pomembno poseganje v pravice. Vlada predpostavlja, da se bo po 1500 javnih uslužbencev odpuščalo na leto, da bo treba v letu 2009 zmanjšati investicije, da bo treba za nekaj 50, 100 milijonov evrov zmanjšati izdatke za zdravstveno in pokojninsko blagajno in da bo posegla po velikem omejevanju socialnih transferjev. To je program stabilnosti. Evropska komisija v ta program stabilnosti ne verjame. Pravi, da je treba detajlno opredeliti ukrepe za leto 2009, da bi Slovenija Program stabilnosti lahko izpolnila. Zgodba je zelo enostavna. Leta 2006 je bilo [[opozorilni znak za konec]] primanjkljaja 200 milijonov evrov, sedaj ga je 400, leta 2009 ga bo 900 milijonov evrov, če ne bo prišlo do omejevanja odhodkov najmanj za 600 milijonov evrov. In o tem mora [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Želi še kdo v svojem lastnem imenu? [[Ne.]] Potem lahko preidemo na glasovanje o predlogu, ki ga je ravnokar obrazložil kolega Cvikl. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 44. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da predlog sklepa ni sprejet. Prehajamo na predlog poslanca Ljuba Germiča, in sicer na odločitev o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje, mag. Andreja Bručana, na poslansko vprašanje Ljuba Germiča glede ponudbe o posebnem prostovoljnem zdravstvenem zavarovanju Zavarovalnice Adriatic. Odpiram postopek prijav za obrazložitev glasu v imenu poslanskih skupin. Prosim za prijavo. Ni želje poslanskih skupin. In še postopek za obrazložitev glasu v lastnem imenu. Izvolite, prosim. Besedo ima poslanec Ljubo Germič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Zavarovalnica Adriatic Slovenica ponuja novo obliko prostovoljnega zavarovanja, ki pomeni, da si bodo premožnejši lahko zagotovili preskakovanje čakalnih list oziroma bodo imeli prednost v čakanju na določene preiskave pred drugimi, ki tega ne bodo zmogli. Tu se postavlja vrsta vprašanj, tudi glede na izjavo gospoda ministra, ki pravi, da bodo tisti, ki imajo več, lažje prišli do zdravnika. Pri tem je zelo pomembno temeljno vprašanje, ali se s tem spreminja sistem zdravstvenega zavarovanja v Sloveniji, ki govori o enakopravnosti in pravičnosti ter enaki dostopnosti do zdravstvenih storitev, in ali bo ta dostopnost res odvisna od premoženjskega stanja posameznika. Pri tem je zelo pomembno vprašanje, povezano s tem, ker gre za pravice, ki so že pravice v obveznem zdravstvenem zavarovanju. Torej gre za podvajanje, gre za zavarovanje za posebno obliko zavarovanja, za pravice, ki bi morale biti vključene že v sam sistem obveznega zdravstvenega zavarovanja. In tukaj se postavlja vprašanje: "Ali je to zagotavljanje javnega interesa na področju zagotavljanja zdravstvenega varstva?" Tukaj smo pred vprašanjem, kakšen interes vodi v manj kot mesecu dni 5.000 ljudi, ki so se že prijavili v to zavarovanje, ki govori ravno nasprotno o tem. kar govori gospod minister, da se čakalne vrste bistveno skrajšujejo. Seveda pa velik interes ljudi, da pristopijo v to zavarovanje, govori ravno nasprotno. Skrbi pa pri tem dejstvo, da bodo preskakovanje si lahko omogočili samo tisti, ki bodo bogatejši. Da bomo lahko opravili razpravo, ali je to res javni interes, ali je to samo interes te vladajoče koalicije, predlagam, da o tem spregovorimo v Državnem zboru.
Hvala. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 30 in proti 44. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 44.]] Predlog sklepa ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke Barbare Žgajner Tavš bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za delo, družino ni socialne zadeve, gospe Marjete Cotman, na poslansko vprašanje Barbare Žgajner Tavš glede predvidenih sprememb s področja socialnega varstva. Prosim za prijavo v imenu poslanskih skupin. Besedo ima poslanka Majda Potrata. Izvolite, prosim. Besedo ima poslanka Barbara Žgajner Tavš. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Jaz vas bom v tem trenutku še enkrat, tako kot sem vas že včeraj, pozvala, da pritisnete tipko za, ko boste glasovali o tem predlogu. Gre za eno preprosto, pa vendar žalostno, dejstvo, spoštovane kolegice in kolegi. Preteklo leto je bil v Državnem zboru potrjen Zakon o socialnem varstvu, žal. Žal je ta zakon zelo restriktiven, restriktiven tudi do enostarševskih družin, do tistih družin, ki so hočeš nočeš še tako depriviligirane oziroma ki se pogostokrat znajdejo na robu socialne revščine. In dovolite, da podkrepim besede z enim preprostim izračunom, ne zgolj ene ženske, ki se bo od 28.2.2007 naprej znašla v tej situaciji. Ta datum je tisti datum, ko bo namreč stopila v veljavo novela Zakona o socialnem varstvu, ki je bila, še enkrat poudarjam, žal sprejeta ob podpori vladne večine, vladne koalicije. Praktični izračun kaže: po novem se od celotne socialne denarne pomoči, pa upam, da veste, da je socialna denarna pomoč edini vir sredstev, ki omogoča tej ženski ali tej družini preživetje, p. Po novem se od celotne socialne denarne pomoči, trenutno je ta v višini 78.000 tolarjev oziroma 325,49 evrov, odšteje preživnina otroka. Če ta preživnina znaša več kot 61 evrov, pa se od tega zneska odšteje še dodatek na otroka. Še dodatnih 61 evrov. In po novem, po tem zakonu, ki bo stopil v veljavo 28.2.2007, bo enostarševska družina, mati z otrokom, prikrajšana za 120 evrov, spoštovane kolegice in kolegi. Pa mi povejte, ali lahko taka družina dostojno preživi skozi mesec. Nekateri gubate obraz. Ja, to so gola dejstva. In glede na to, da tudi ministrica včeraj ni imela konkretnega odgovora, jaz, žal, z nasmehom na obrazu ne morem sprejemati teh dejstev. Vas prosim, da podprete, pa naj ministrica v tej širši razpravi pove, kaj bo storila s temi ljudmi na področju zakonodaje. V njenih rokah je usoda teh ljudi. Ali dejansko omogoča 61 evrov dostojno preživetje? Jaz ocenjujem, da ne, zato vas prosim za podporo.
Hvala. Je še kakšna želja za obrazložitev? Odpiram postopek za prijavo v lastnem imenu. Izvolite. Besedo ima poslanec Boštjan Zagorac. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Podobne nasmehe smo videli na obrazu tudi takrat, ko smo ta zakon obravnavali tukaj v parlamentarni proceduri, pa takrat ste vsi na veliko zagovarjali otroka, pa enostarševske družine, pa kako tudi ta zakon, ko smo ga sprejemali, vse to ureja. Ne nazadnje, da to slabo ureja, je včeraj priznala tudi nova ministrica, saj drugače ne bi rekla, da bo junija letošnjega leta že pripravila neko novo rešitev, ki bo bolj po godu, čeprav jaz v take kratkoročne rešitve ne verjamem. Zanima me, kaj je počela takrat, ko je bila strokovna pomočnica prejšnjega ministra, ko se je ta zakon pripravljal. Ali je minister ni hotel poslušati ali pa je bila takrat napačno obveščena, tako kot smo danes že slišali, da nekateri strokovni sodelavci oziroma pomočniki ministrov pač ene stvari malo kasneje izvedo. To je pač nekako postala navada te Vlade in najlepši nasmeh je bil nasmeh enega izmed poslancev, ko smo govorili o 61-ih evrih tiste preživnine oziroma tistega dodatka, ki bi naj omogočala dostojno življenje enemu otroku. "Probajte" in verjemite mi, da vam bo nasmeh gladko izginil iz obraza.
Hvala. Besedo ima poslanec Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Lahko povem, da tega predloga spoštovane kolegice Barbare ne bom podprl. Verjamem, da gre za lapsus. Ta zakon je začel veljati 28.1. letošnjega leta, v tem Državnem zboru sprejet konec lanskega leta. V ničemer ta zakon ne poslabšuje socialnega položaja državljank in državljanov Republike Slovenije. Gotovo ga pa ni človeka v Sloveniji in inštitucije, ki bi po enodnevni uveljavitvi zakona lahko prišel z nekakšnimi tehtnimi analizami, na osnovi katerih bi lahko v Državnem zboru opravili širšo razpravo. Verjamem, da gre za lapsus, ampak resnica je ta, zakon je začel veljati 28. januarja 2007, se pravi en dan pred začetkom te seje Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima poslanec Alojz Sok. Izvolite.
Hvala lepa. Tega ne bom podprl. Rad bi samo dopolnil to, kar je že moj predhodnik, gospod Horvat, začel, in sicer bi rad povedal, da je gospa Tavš včeraj najavila drugačno vprašanje, kot ga je potem tudi postavila. To verjetno vi veste.
Kolega Alojz Sok, smo v obrazložitvi glasu.
Saj sem povedal, da tega ne bom podprl. Bi ji pa seveda rad povedal, da to, o čemer ona govori, je 28. člen Zakona o socialnem varstvu in bi ji predlagal, da ta 28. člen preštudira, ga prebere, potem bo razumela, kaj pravzaprav sprašuje in kaj je posledica tega zakona. Torej [[...]]
Kolega Sok, odpirate debato, tega vam jaz ne morem pustiti.
Lepo je govoriti o 61 evrih, vendar je 28. člen zakona nekoliko drugačen, kot ga ona predstavlja. Hvala lepa.
Hvala. Prehajamo na odločanje. Nov krog prijav k obrazložitvam. Prosim za prijavo, v svojem imenu, seveda. Besedo ima poslanec Bogdan Barovič.
Hvala lepa. Poglejte, nekateri razpravljate o tem, kaj je poslanka ali poslanec rekel. Najbolj žalostno je to, če to drži, seveda bomo preverili, da ta zakon velja. To je pa še najbolj žalostno, zakaj ne bi v razpravi slišali, da trditev, da 61 evrov zadostuje za preživetje otroka, ni pravilna oziroma če je, naj nam razložijo, kako je mogoče, da lahko otrok preživi z 61 evri. Česa se, spoštovane kolegice in kolegi, bojite. Razprava ne škodi. Toliko razprav včasih, v imenu vseh govorim, tudi v svojem imenu, gre v zrak, brezveznih. Ampak ta ni brezvezna. To je razprava, ki bo povedala ali je 61 evrov ali ni. Če ni, dokažite, da ni, če pa je, pa dokažite, kako lahko nekdo preživi otroka z 61 evri. In ko boste dokazali, bomo vsaj rekli, prav imate, bravo, odlično! O tem se splača govoriti, ne pa o raznih neumnostih, priznam, o katerih včasih razpravljamo v nedogled pet, šest ur. Česa vas je vendar strah? Česa? Dajmo razpravo, pa jo bomo pač imeli enkrat sedem ur, tako kot smo imeli sto drugih razprav sedem ur. In bomo ugotovili, kako lahko nekdo preživi z 61 evri. Poudarjam, če pa to ne drži, nam boste pa dokazali. To je najbolj enostaven princip. In če imate vi prav, nam dokažite skozi to razpravo. Tu je moč, volja in znanje.
Hvala. Besedo ima poslanka Barbara Žgajner Tavš. Izvolite.
Hvala lepa. Opravičujem se gospodom iz Nove Slovenije, če sem naredila napako pri datumu. Ampak toliko bolj žalostno, da datum začetka veljavnosti ne bo 28. februar, ampak so že od predvčerajšnjim ti ljudje prikrajšani za 120 evrov. In ko govorite, poglejte si pogledat zakon. Sporen je 29. člen, konkretno, ko govorimo o tej preživnini, ki se po novem odšteje od denarne socialne pomoči, spoštovane kolegice in kolegi. In prosila sem vas zgolj in samo zato, ker je tudi ministrica včeraj priznala, da pozna oziroma je slišala, da bodo po tem novem zakonu obstajali tudi takšni primeri, ki bodo oškodovani. In če ste toliko pošteni, mi povejte, ali je pošteno tem ljudem denarno socialno pomoč zmanjšati za 120 evrov zaradi novega zakona ali pa kaprice Nove Slovenije! Danes naj bi dobili tudi predstavniki vladnih strank dopis po elektronski pošti. Upam, da ste si ga prebrali, in če ne drugače, da bo vsaj vaš predsednik, predsednik Vlade Janez Janša, zmogel toliko modrosti in dal ukaz, da se bo na tem področju le kaj spremenilo, tudi v prid socialno najšibkejših.
Hvala. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za predlog sklepa je glasovalo 29, 45 pa jih je nasprotovalo. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da predlagani sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda - druga obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Pred seboj imamo pet amandmajev k petim členom. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS in NSi k 1. členu. Glasujemo. Se opravičujem! Obrazložitev glasu v imenu poslanskih skupin. Prosim za prijave. Besedo ima kolega Stanislav Brenčič. Izvolite.
Hvala lepa. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke vsebinsko gledano ne odobrava oziroma ne podpira tega amandmaja, ker je prag, ki določa, da ima zasebni podjetnik zaposlenih najmanj 50 ljudi, 50 zaposlenih, 50 delavcev, da podleže izpolnjevanju Zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju. Ta limit, ta prag je glede na prakso, ki jo doživljamo, občutno previsok, da se šele takrat podjetnik mora posvetovati in izmenjevati nekatera izhodišča, tudi po vprašanju upravljanja z zaposlenimi. Vendar če ta amandma ni sprejet, potem ostane 1. člen takšen, kot je. Jaz moram reči, da smo bili mi nekoliko zavedeni na odboru, vsekakor pa tudi v tem primeru ni sprejemljiv tak 1. člen, da bo moral samostojni podjetnik, ki ima zaposlenega samo enega ali dva, že vzpostavljat potrebno obveznost po tem zakonu, ker sankcije so zahtevne. Zato v tej težavi bomo mi amandma podprli, s tem da jasno napovedujemo, da ga podpiramo samo zato, da ostane 1. člen odprt, vlagali pa bomo amandma v tretji obravnavi, da ta prag občutno znižano. Mislim, da se je treba pogovarjati, v kolikor imamo pristen namen vzpostaviti dialog znotraj tudi podjetij, ki so v okviru naslova samostojnih podjetnikov, bi rekel partnerski odnos, da je treba ta prag spraviti ta na kakšnih 20, maksimalno 30. Zato v tej situaciji nimamo druge izbire, kot da amandma podpremo. Hvala.
Hvala. Besedo ima poslanec Bogdan Barovič.
Hvala lepa. Jaz sicer spoštujem in sem tudi z veseljem poslušal razpravo gospoda kolega Brenčiča, vendarle se pa z njim ne strinjam, pa ne repliciram. Zakaj se ne strinjam? Razprave o tem, koliko je najmanj delavcev, kot govori amandma, za to razpravo je bilo dovolj časa. Drugič. Vsi, še enkrat povem, vsi vemo, da ni to absolutno zavezujoča deklaracija Evropske unije. In tretjič. Vsi vemo, da podjetij z več kot 50 zaposlenimi v Sloveniji je 0,1%, če. In četrtič, naj povem v imenu Slovenske nacionalne stranke, da gre tukaj samo za to, da delodajalci nočejo nobenih komplikacij in želijo s tem utišati vse delavce, ki bi imeli pravico karkoli še reči. Zaradi tega je tak predlog. Mi ga ne bomo podprli, ker jaz tudi vem, da v tretji obravnavi kljub vloženemu amandmaju sprememb ne bo. Te spremembe bi lahko naredili prej. Veste, da je deklaracija, če se že nanjo sklicujete, zavezujoča ne 50 in več, ampak od 20 naprej. Za 20 bi pa pristali, to smo večkrat povedali, seveda posluha ni, zaradi tega mi ne bomo podpirali delodajalcev, da bodo utišali delavce na tak način skozi ta zakon. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima poslanec Anton Anderlič. Se odpovedujete. Besedo ima poslanec Janez Drobnič.
Hvala lepa za besedo. Zagotovo povečano soupravljanje nujno ne sledi temu, da bi dosledno zagotavljali tudi obseg pravic. Soupravljanje pomeni soodločanje pri ključnih zadevah glede vodenja združb. Za obseg pravic in dosledno izvajanje pravic, so v prvi vrsti zadolžene inšpekcijske službe, in drugo, da se sindikat v skladu z zakonodajo tudi ustrezno pogaja. Poglejte, ta amandma je nujno potreben, je nujen. Zgodila se bo namreč situacija, da bo ob nekomu, ki je ustanovil družinsko podjetje, bo zaposlil enega človeka in bosta imela soupravljanje. Vendar ta obrtnik ali ta samostojni podjetnik bo garantiral zaposlovanje z vsem svojim premoženjem, tudi s premoženjem družinskih članov. Ta, ki pa je zaposlen notri, pa ne bo z ničemer zagotavljal. Torej je ta pozicija izrazito neenakopravna, nelogična in to bi pravzaprav odgnala ne samo tuje obrtnike, tuje vlagatelje, tudi domače. Tudi domač, noben človek se ne bi lotil takšnega načina in takšnega soupravljanja nimajo tudi nikjer v svetu. Zato je nujno potrebno podpreti ta amandma in postaviti pravzaprav situacijo v tisto izhodiščno pozicijo, o kateri se je tudi izrekel Ekonomsko-socialni svet, da, za soupravljanje, vendar v sorazmerju. To je potrebno zagotoviti. Torej, poslanska skupina Nove Slovenije bo podprla ta amandma.
Hvala. In odpiram postopek za obrazložitev v imenu poslank in poslancev. Prosim za prijavo. Besedo ima poslanka Barbara Žgajner Tavš. Izvolite.
Hvala lepa. Tega amandmaja ne bom podprla. Ne bom podprla iz preprostega dejstva, ki izhaja tudi iz same seje na matičnem delovnem telesu. Tudi takrat je kolega Drobnič jasno in glasno, ko sem ga razumela, povedal, zakaj v osnovi ne podpira ideje, ki pa jo je podpiral sekretar na ministrstvu, gospod Štrovs, da bi samostojne podjetnike vključili v 1. člen tega zakona. Ne nazadnje je zakon, ki je nastajal, če se ne motim, še iz časov, ko je gospod Drobnič ministroval, na tem ministrstvu in je pravzaprav logično, da mora govoriti zakonu v prid. Me pa čudi, da danes vidi pomen v sindikatih in pogajanjih s sindikati pri pripravi takšnih zakonov. Žalosti me, da sindikati niso bili v dovoljšni meri upoštevani. Tudi na to so opozorili na matičnem delovnem telesu. Skratka, na matičnem delovnem telesu je vladna koalicija zagovarjala drugačno rešitev. Danes prihajati z amandmajem, ki omejuje tisto rešitev, ki so jo ne nazadnje predlagali sami. Ne bom podprla, kot sem že dejala, amandmaja, ki omejuje. Ampak dajmo, če smo se odločili, nekaj dajmo podpreti, nekaj.
Hvala. Besedo ima poslanec Boštjan Zagorac.
Hvala za besedo, predsedujoči. Kako pomembna je razprava, ki je niste omogočili eno točko nazaj, se je pokazalo danes, ravno pri tem členu. Od prvega javljanja predstavnika Vlade pa drugega javljanja, pa do javljanja bivšega ministra se je dalo pa vseeno nekaj razvozlati. Če se lahko v določenem delu mogoče celo strinjam z vašo navedbo, ki ste jo navedli na začetku, pa moram reči, da pa gre vseeno zato, da se s tem amandmajem onemogoči soodločanje delavcev, zaposlenih pri samostojnem podjetniku. To je bilo za razumeti in tega ne boste mogli prikriti, da gre za to, razen če ima zaposlenih več kot 50 delavcev. Vemo, da v Sloveniji takih samostojnih podjetnikov skoraj ni oziroma takrat lahko govorimo o gigantih med samostojnimi podjetniki. In še ena stvar je zanimiva. Kako se časi spreminjajo in kako hitro se lahko ljudje spreminjajo s časi. Nekoč, ko ste bili v vlogi opozicije, ste zagovarjali delavce; ko ste prišli na Vlado, delodajalce. Še dobro, da ni ničesar vmes. Sam tega amandmaja ne bom podprl.
Hvala. Besedo ima poslanec Milan M. Cvikl. Izvolite.
Hvala lepa. Razumem zadrego kolega poslanca Brenčiča, ki se je odločil, da bo za razliko od diskusije zjutraj podprl amandma, da bi potem lahko Vlada ali kdorkoli, koalicija oblikovala amandma na amandma in določila to številko na 20, 10, 5, 25 ali katerokoli številko med 1 in 50. Vendar, gospodje iz vladajoče koalicije, jaz sem razumel, da je nekaj bilo dogovorjeno najprej na samem matičnem delovnem telesu. Danes smo imeli dolgo diskusijo o tem, da ni povsem jasno, zakaj bi morala biti ta meja ravno 50, zakaj na zgornji rob evropskih okvirov, zato amandmaja ne bom podprl. Če pa obstaja resen dogovor znotraj vladajoče koalicije, bo seveda to glasovanje to tudi pokazalo. Zanimivo bo, ali to soglasje znotraj koalicije velja tudi pri amandmaju k 4. členu, kjer bomo pravzaprav odločali o tem, ali je to zakon o sodelovanju delavcev pri upravljanju ali je to zakon o preprečevanju sodelovanja delavcev pri upravljanju. Amandmaja ne bom podprl. Hvala.
Hvala. In besedo ima poslanec Bojan Starman.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Jaz bom ta amandma seveda podprl. Sploh ne razumem razpravljavcev in vseh teh, ki želijo, da bi prav v vseh podjetjih uvedli delavsko soupravljanje. Tega ni bilo niti v času, ko smo bili še v socializmu in smo dejansko imeli delavsko soupravljanje, samoupravljanje, ki je temeljilo na družbeni lastnini. Nikoli ni bilo tega in nikjer v svetu ni tega v tako majhnih podjetjih. Bodimo realni in pametni, da ne bomo sprejemali neumnosti. Hvala lepa.
Hvala. Lahko preidemo na odločanje? Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 29. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS in NSi k 4. členu. Odpiram postopek za prijavo v imenu poslanskih skupin. Izvolite. Besedo ima poslanka Cveta Zalokar Oražem. [[Se odpoveduje.]] Besedo ima poslanec Janez Drobnič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. S tem amandmajem pravzaprav vračamo besedilo zakona oziroma tega člena v takšno dikcijo, kot je bila sprejeta na Ekonomsko-socialnem svetu, torej v skladu z dogovorom in odločitvijo socialnih partnerjev. Tega se moramo pač zavedati. S spremembo, ki je bila narejena v Državnem zboru, pa pravzaprav vzpostavljamo položaj, da bi imeli dve kategoriji delavcev - ene, ki odgovarjajo za svoja ravnanja, tudi v smislu disciplinskega postopka; in drugo kategorijo delavcev, zaščitenih delavcev, ki za to ne odgovarjajo. Tudi na samem odboru sem poudaril, lahko se bo zgodila situacija - ne bom govoril o gorečem podjetju, ampak recimo o kršenju človekovih pravic ali nadlegovanju. Če se je nekdo spustil v to nedopustno nadlegovanje na delovnem mestu in bi mu sledil disciplinski postopek in bi se ta skliceval na svet, potem bi seveda, če bi se svet tako odločil, ker bi bilo to v povezavi z njegovo funkcijo, ki jo ima bodisi kot delavski zaupnik, glasovali proti in ga ne bi mogli niti disciplinsko - torej ne bi smeli disciplinskih ukrepov uvesti proti takšnemu delavcu, ki je sprožil, ki je izvajal nadlegovanje. To je pa pravzaprav v nasprotju s Kazenskim zakonikom, z našim pravnim redom, nenazadnje tudi z Ustavo. Pravilna je dikcija, in sicer takšna, da ni mogoče in ni dopustno, da se delavcu, ki zastopa delavce ali je zaupnik, poslabša položaj zaradi njegovega delovanja v sindikatu oziroma pri opravljanju te funkcije. Lahko pa se sprožijo postopki, ki niso vezani na to. Eden takšnih primerov je denimo nadlegovanje na delovnem mestu. In še vrsta drugih stvari, disciplinskih, ki jih potemtakem ne bi mogel delodajalec več sprožiti. Nič več jih ne bi mogel sprožiti, če bi bila sprejeta takšna dikcija, kot je bila sprejeta na odboru. Zato poslanska skupina Nove Slovenije podpira ta amandma in vrača v dikcijo kot je bila sprejeta na Ekonomsko-socialnem svetu.
Hvala. Besedo ima poslanec Milan M. Cvikl. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kaj je točno bilo na Ekonomsko-socialnem svetu, imamo v tem Državnem zboru velikokrat različne diskusije. Vlada pravi, da je bilo nekaj sprejeto, potem pa dobimo drugačen dokument. Ključno je, da je gospod poslanec kot bivši minister še kot minister branil neko dikcijo, ki seveda pravi nekaj povsem drugega. Pravi to, če delodajalec preprosto oceni, da član sveta delavcev pač po presoji delodajalca ne izpolnjuje določb pogodbe o zaposlitvi, ga lahko šikanira, ga lahko šikanira in nima član sveta delavcev, delavski zaupnik ali predstavnik delavcev v organih družbe v svetu družbe v svetu delavcev, v družbi nobene zaščite. In zato tukaj gre. Gre za to, ali bomo imeli vzpostavljene pogoje, da bodo zastopniki delavcev, predstavniki delavcev, člani sveta delavcev imeli hrbet krit, kadar bi jih šikaniral delodajalec, ki mu bo ta član sveta delavcev, delavski zaupnik, predstavnik delavcev v organih družbe seveda povedal to, s čimer pač delavci na ta ali oni način niso zadovoljni. In zato tukaj gre. Gre za to, ali je vzpostavljena v samem podjetju varovalka, in gospod kolega poslanec Drobnič, v kolikor nekdo izvaja takšno ali drugačno, kako ste že rekli, nadlegovanje, obstaja neposredna uporaba kazenskega zakonika, če kdo zažiga podjetje, kot ste rekli, verjamem, da bo seveda tudi svet delavcev znal razsoditi, kadar je nekdo, ki je sicer član sveta delavcev, škodoval vsem v podjetju. In gre predvsem za to, ali želite imeti pri soupravljanju delavcev, pokončne ljudi ali ljudi, ki jih bo preprosto delodajalec lahko zaradi svoje interpretacije kolektivne pogodbe, predvsem pa pogodbe o zaposlitvi, šikaniral. In danes smo o tem veliko diskutirali, pokazalo se je, da samo poslanci republikanske koalicije oziroma SDS-a in Nove Slovenije, kot smo danes o tem veliko govorili, se zavzemajo za to, da je tem predstavnikom sveta delavcev potrebno že z zakonom onemogočiti, da bi kogarkoli zaščitil, v tem primeru seveda soglasje sveta delavcev, če gre delodajalec proti njim zaradi zadev, ki jih oni izvajajo kot predstavniki delavcev. In zato bom sam amandma, ki ga predlagate, zavrnil.
Hvala. Še kakšna želja? Odpiramo nov krog. Prosim za prijavo. Imamo šest prijavljenih poslank in poslancev. Besedo ima poslanka Barbara Žgajner Tavš. Izvolite.
Hvala lepa. Tudi jaz tega amandmaja ne bom podprla. Preprosto zaradi dejstva, ker smo pravzaprav na matičnem delovnem telesu podprli amandma, ki je vključen v dopolnjen predlog zakona. In zdaj, da bi vrnili zadevo nazaj na stanje, s katerim se v osnovi nismo strinjali, lepo vas prosim. Poleg tega pa danes poslušati pri 1. členu velike besede o tem, kako pomembni so sindikati pri pogajanju in tako naprej, potem pri 4. členu brati predlog sindikatov, ki pa ni bil upoštevan, oziroma v osnovi na matičnem delovnem telesu je bil upoštevan, bil je sprejet amandma, zdaj pa vlagate SDS in Nova Slovenija amandma, s katerim pravzaprav negirata tisto, kar predlagajo sindikati, Zveza svobodnih sindikatov. Kdo se heca v tem Državnem zboru, spoštovane kolegice in kolegi? Jaz preprosto ne morem podpreti tega amandmaja tudi zaradi dejstva, ki krči pravice.
Hvala. Besedo ima poslanec Stanislav Brenčič.
Hvala lepa. S tem amandmajem delamo v vsebinskem smislu, ki ga zasledujem, z namenom sodelovanja delavcev pri upravljanju korak nazaj. Naša poslanska skupina bo soglasno zavrnila ta amandma. Sem pa res vesel, da človek, ki je bil minister, ni več minister, ker se poslužuje takšne indoktrinacije ljudi. Na delovnem telesu je kot primer navedel, ko bo predstavnik delavcev zakuril podjetje, ga bo svet delavcev zaščiti. Danes je navedel primer, ko bo spolno nadlegoval, spolno zlorabljal nekoga v podjetju, ga bo svet zopet zaščitil. Bodimo pošteni. Kdo je bolj izpostavljen oziroma bolj v možnosti teh napak, teh odklonov, te zlorabe, če ne menedžer, ne pa tisti ubogi predstavnik delavcev, ki je že tako brezpraven. Vesel sem, da se ne vračamo proti 19. stoletju, če bomo uspeli ta amandma zavrniti. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima poslanec Bogdan Barovič.
Hvala. Da bo vsem jasno, pa tudi tistim, ki nas bodo brali, gledali ali slišali. Govorimo o imuniteti člana sveta delavcev, delavskega zaupnika in predstavnika delavcev v organih družbe. Dvema od teh, delavskemu zaupniku in predstavniku delavcev, dve stranki z amandmajem odrekata pravice, najbrž že zato, ker ne veste, da so ti trije navedeni zato, ker so vsi trije odvisni od števila ljudi, ki so nekje. In drugo. Z amandmajem ukinjate bistvo, to pa je: članu sveta delavcev, delavskemu zaupniku ali predstavniku delavcev v organih družbe ni mogoče brez, bistvo, soglasja sveta delavcev odpovedati pogodbe o zaposlitvi. To soglasje ste brisali in zdaj je zgodba jasna, z vašim predlogom amandmaja ukinjamo imuniteto. Ampak nič hudega, če tako mislite, samo takšen predlog je dala že Vlada, amandma je bil pa na matičnem delovnem telesu sprejet in je jasno povedal, od števila ljudi je odvisno, ali je to član sveta, ali je to delavski zaupnik, ali predstavnik delavcev; in uporabljen izraz soglasje. In to je bilo sprejeto. In zdaj, ker to soglasje in tista dva, ki sta odvisna od števila delavcev, nikomur nista po godu, tega ne moremo ukinjati. Ne moremo se iti matično delovno telo - da, ponovno sprememba. Ne gre, gospodje! Saj ne rečem, vsak dela napake, enkrat jih priznajte, pa sprejmimo tako, kot ste na matičnem delovnem telesu sprejeli. In to je socialno, to je pošteno in to je pametno.
Hvala. Besedo ima poslanka Majda Potrata. Izvolite.
Hvala. Jaz tega amandmaja ne bom podprla zaradi tega, ker ta amandma tako, kot še številni drugi amandmaji pa tudi zakonski predlogi, gradijo na pravici lastnine nad pravico dela. Ta pravica dela je pogosto zminimalizirana. Ko pa gre za delavske predstavnike, pa še zlasti. In ne morem pristajati na razlage, ki hočejo zaobiti mnenje sindikata in ki jih navsezadnje poznam tudi iz javnih občil, ko so bili predstavniki sindikata ali drugi, ki predstavljajo delavce, s strani lastnikov napadani, da govorijo neresnice, da so lenuhi, ne vem, kaj še vse. Hkrati se jim kar apriorno pripisuje, da niso sposobni trezno presojati krivičnih postopkov. Pa bi vas vprašala, ali so tisti, ki sedijo v Vladi, ki imajo oblast, vedno sposobni spregledati in tudi uvideti znake spolnega nadlegovanja na delovnem mestu, če smo jih že ravno sedajle morali poslušati. Nekateri so bili celo nagrajeni, ne samo da niso bili predmet preiskovanja, ali so take stvari delali ali ne. O požigih, o spolnem nadlegovanju, o mobingu je govora, ko gre za delavske predstavnike, ko gre za nosilce oblasti pa ne. Hvala.
Hvala. Besedo ima poslanec Bojan Starman. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Jaz bom ta amandma podprl. Tega predloga, ki je bil sprejet na odboru, tudi na odboru nisem podprl, zato imam tukaj zelo čisto vest. Mislim, da je zaščita predstavnika delavcev, kadar zastopa interese delavcev, v zastopanju potrebna in mora biti. Ne moremo pa sprejeti absolutne zaščite delavca, ki posega na ne glede na to, kaj počne, tega ne more biti. Mislim, da je logično in povsod po svetu je tako, da je delavec zaščiten pri opravljanju svojega poslanstva, se pravi zastopanju delavcev. In to je edino pravilno in logično. Karkoli drugega je zadeva nesmiselna. Sodelovanje delavcev pri upravljanju, mi smo razdelili družbeno lastnino in smo dali vsem našim državljanom, vsak je imel lastnino in s tem pravico do upravljanja. Zelo malo je še tistih, ki so to obdržali in to pravico še imajo. Verjetno z zavzemanjem za te kvazi pravice pri upravljanju bi bilo bolj pametno, da bi se zavzemali za pravice delavcev. Koliko ljudi bi zamenjalo to pravico za to, da bi namesto za določen čas dobili službo za nedoločen čas. Koliko bi jih zamenjalo za določene druge kategorije, da bi imeli boljšo plačo in tako naprej. Dajmo te pojme ohraniti, ne iti izven konteksta, kot je v Evropi, sicer bomo poslabšali položaj našega gospodarstva. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima poslanec Janez Drobnič. Izvolite.
Dikcija, o kateri glasujemo in ki je predmet amandmaja, se glasi takole: "Članu sveta delavcev ni mogoče znižati plače, ali proti njemu začeti disciplinskega ali odškodninskega postopka, ali ga kako drugače postavljati v manj ugoden položaj ali podrejen položaj, če ravna v skladu z zakonom, kolektivno pogodbo in pogodbo o zaposlitvi." Ta dikcija je bila sprejeta na Ekonomsko-socialnem svetu in sindikati so se strinjali. In to dikcijo vračamo v zakon, saj je primerna in sorazmerna. Zakaj govorimo samo o članu sveta delavcev? Zato, ker je po sindikalnem zaupniku njegovo varovanje zagotovljeno v Zakonu o delovnih razmerjih. Imamo na primeren, evropski način to urejeno. Jaz se zavzemam za stvari, ki so bile dogovorjene. In tudi sami sindikati smatrajo, da je to ustrezno. Glede na ostale pripombe, ki so bile neumestne, pa ne bom dajal odgovora, ker mislim, da tisti, ki so jih dajali, naj jih pojasnjujejo še komu drugemu.
Hvala. Glede na željo po dodatni razpravi, odpiram ponoven krog za prijave k obrazložitvam glasu. Prosim, izvolite. Besedo ima poslanec Milan M. Cvikl.
To, kar je gospod kolega poslanec prebral, je klasična določba, ki pravi poenostavljeno, "kadija tuži kadija sudi". Seveda, delodajalec bo določal, ali ta krši pogodbo o zaposlitvi, kdo drug pa? In delodajalec bo to seveda rade volje ugotovil, če bo ta član sveta delavcev njemu, delodajalcu, v imenu delavcev nekaj oporekal. Zato je tu temeljno vprašanje, ali oblikujemo pravično družbo in ali v tej pravični družbi vzpostavljamo pogoje, kjer bo lahko prišlo do enakopravnega soupravljanja med tistimi, ki so zastopniki delavcev, ki bodo tam predstavili svoja stališča, pa zato ne bodo šikanirani. Za to tu gre, gospod bivši minister. In pridružujem se kolegu Brenčiču, da ste že bivši minister. To je temelj pravične družbe in to je temelj, kar je bilo dogovorjeno. Če bi pa bili na jutranji diskusiji, bi pa videli, da je status sindikalnih poverjenikov drugačen kot status teh, ki so člani sveta delavcev oziroma, tako kot pravi zakon, v celoti sprejet predlog člena na odboru, delavski zaupniki ali predstavniki delavcev v organih družbe. Tem pač ni mogoče brez soglasja sveta delavcev delati nekaj, kar bi lahko bilo interpretirano kot šikaniranje, ker oni po svoji vlogi v postopkih soupravljanja ustrezno zastopajo interese delavcev. Sam bom zato ta amandma SDS-a, Nove Slovenije zavrnil.
Hvala. Besedo ima poslanec Srečko Prijatelj.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi! Verjamem, da gospod Drobnič hoče malo zakuriti na Ministrstvu za delo. In verjamem tudi, da bi bil vesel, če bi tam gorelo. Poglejte, če bi tole mi sprejeli, ja, gospod Drobnič trdi, da se sindikati kar strinjajo s tem? Kateri sindikati se pa strinjajo s tem, kar ste vi povedali. Povejte mi samo en sindikat? Jaz bi pa rad videl ta sindikat.
Kolega Srečko Prijatelj, jaz sem vas dolžen prekiniti. Je faza obrazložitve glasu, tukaj ne morete spraševati kolega Drobniča, ker ne more dobiti možnosti za odgovor.
Sem se malo spozabil, se opravičujem. Manjša se torej nivo zaščite, in to tistemu, ki mu to ni jasno, pa res ni treba, da se niti oglaša. Jaz bi prosil, da kdor tega ne razume, naj se ne prijavlja k besedi. In če bomo to sprejeli, potem tisti piškotek, ki ste ga dali sindikatom, hitro pride lahko v grenki pelinkovec.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Tomaž Štebe. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Jaz pravzaprav ne razumem te debate v Državnem zboru, zakaj je tako pristransko in sprenevedavo? Zakaj bi pa član sveta delavcev imel privilegije? Zakaj? Vi predpostavljate pa, da bo delodajalec šikaniral takega člana sveta delavcev. Zakaj? In zakaj član sveta delavcev ne bi izpolnil enakih obveznosti in imel enake pravice kot vsi ostali delavci? Slišal sem besedo "imuniteta". Kakšna imuniteta? Sindikalni zastopniki imajo povsem korektno zaščito kot sindikalni zastopniki represivnih sindikatov. Tukaj, v tem primeru pa katerakoli stran, ki smatra, ali da je šikanirana ali pa da zlorablja pravice, ki jih sedaj omejujejo s tem amandmajem - jaz ga bom podprl - na pravice in dolžnosti, ki veljajo za vse zaposlene v podjetju. Vsi ti, ena in druga stran ima možnost sodnega varstva. In kaj je tukaj sploh spornega? Ja, nekateri bi želeli ob predpostavki, da bo prihajalo absolutno do šikaniranja in da tak član sveta delavcev nima nobene druge zaščite, da je pač treba njemu dati tako rekoč skoraj imuniteto, da lahko počne kar hoče. V podjetju pa pravzaprav gre za eno življenjsko, resnično igro medsebojnega spoštovanja in partnerstva. V primerih sporov pa je tukaj sodno varstvo in jaz bom tak amandma podprl. Mislim, da je edino korekten za dobro poslovanje podjetij.
Hvala. Ali lahko preidemo na odločanje? Glasujemo o amandmaju pri 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 36. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS in NSi k 7. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 26. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju istih dveh poslanskih skupin, torej SDS in NSi, k 10. členu. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 29. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. In prehajamo na odločanje o zadnjem amandmaju k 14. členu istih dveh poslanskih skupin, torej SDS in NSi. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 30. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 30.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih in s tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona sprejeti amandmaji k več kot eni desetini členov, skratka bili so sprejeti vsi predlagani amandmaji, bo zbor tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji. Na podlagi tretjega odstavka 137. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam zboru, da sprejme naslednji sklep: Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi Vlada Republike Slovenije. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za predlog sklepa je glasovalo 52 in 7 poslancev je predlogu nasprotovalo [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Mi pa nadaljujemo s prekinjeno 16. točko dnevnega reda - obravnava predloga deklaracije o sprejemu Slovesne deklaracije Parlamentarne skupščine Sveta Evropa - Parlamenti, združeni v boju proti nasilju nad ženskami v družini. Prehajamo na odločanje o deklaraciji, ob tem vas obveščam, da me Vlada oziroma Zakonodajno-pravna služba nista obvestili, da bi bila zaradi na matičnem delovnem telesu sprejetih amandmajev deklaracija neusklajena, zato prehajamo na glasovanje o deklaraciji. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, vsi prisotni so glasovali za deklaracijo. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je s tem deklaracija sprejeta in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Mi pa nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda - obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o upravnih taksah. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženem amandmaju. In sicer, imamo amandma k 6. členu, zato prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije k omenjenemu 6. členu. Odpiram postopek za prijavo v imenu poslanskih skupin. Izvolite, prosim. Besedo ima poslanec Milan M. Cvikl. Izvolite.
Predlagani amandma želi zagotoviti to, da minister za javno upravo ne bo na enak način, kot je minister za zunanje zadeve, povečal stroškov izvajanja storitev v diplomatso-konzularnih predstavništvih. S tem amandmajem preprečujemo, da bi to naredil minister za javno upravo na upravnih enotah za stroške fotokopiranja in za ostale pisarniške zadeve, ki jih izvajajo upravni delavci. Celoten Zakon o upravnih taksah, ki je po ostalih členih zaprt, bo povečal za 70% v povprečju stroške na diplomatsko-konzularnih predstavništvih in bo 18-krat več pobral od državljanov Republike Slovenije in ostalih, ki koristijo diplomatsko-konzularne storitve, kot bo nekaterim pri izvajanju upravnih zadev vrnil v Sloveniji. Gre za to, da se s tem zakonom zagotavlja dodatne 3 milijone evrov prihodkov v državni proračun in za 3 milijone evrov dodatno obremenjuje vse, ki koristijo usluge na diplomatsko-konzularnih predstavništvih. Slovenija želi biti učinkovitejša in cenejša država, piše v nekem okviru gospodarskih reform. S tem zakonom Slovenija postaja dražja država. 3 milijone evrov je teh dodatnih obremenitev in zato s podporo amandmaja omogočate vsaj to, da ministru za javno upravo ne bo uspelo isto, kot je uspelo ministru za zunanje zadeve. Včeraj je gospod predsednik Vlade govoril, da ne bo katastrofičnega scenarija. Res je, ne bo ga, če bomo na ta način, ko s tem zakonom, Zakonom o upravnih taksah, prej z Zakonom o energetskih trošarinah, nekaj kasneje z Zakonom o DDV, dvigovali prihodke državnega proračuna. S temi ukrepi, s tem zakonom pa seveda dodatno obremenjujemo državljane, zato predlagam, da amandma podprete, v nadaljevanju pa zavrnete zakon, ker sicer bodo poslanci, ki ta zakon podpirajo, v skladu z Zakonom o spremljanju cen na črni listi Zveze potrošnikov Slovenije.
Hvala. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Ne, potem lahko preidemo na glasovanje o amandmaju. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 42. Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmaju in s tem z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Kot ste opazili, v drugi obravnavi predlagan amandma ni bil sprejet. V tretji obravnavi zato ni možno vlagati amandmajev, zato prehajamo na odločanje o zakonu. Ob tem vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada Republike Slovenije nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Odpiram postopek za obrazložitev glasu v imenu poslanskih skupin. Besedo ima poslanec Milan Cvikl. Izvolite.
Sam osebno in poslanci in poslanke Liberalne demokracije bomo nasprotovali sprejemu zakona, ker ta viša razne upravne takse. Nekaj primerov: za vročanje izven evropskih držav dvig za 25%, za izdajo potnega lista za tujce, za begunce, za gospodarstvenike - za 85%, za letališke tranzitne vizume in ostale prehodne vizume - 71%, za sestavljanje listin - za 11% in, kar je najbolj banalno, za to, da bodo študentje na diplomatsko-konzularnih predstavništvih overjali potrdila o izvedenih kreditnih urah pri svojem študiji v tujini, bodo namesto 11 evrov morali za eno stran sedaj plačevati 19 evrov ali 72,7% več. Vlada Republike Slovenije je ob prevzemanju evra sklenila, da se z namenom zagotovitve nevtralnosti prehoda na evro sprejema zaveza, da zgolj zaradi prehoda na evro Vlada ne bo predlagala povečevanja denarnih zneskov, določenih v predpisih in drugih pravnih aktih, ki jih predlaga bodisi Državnemu zboru bodisi sprejema v skladu s svojo pristojnostjo. Ta člen, ta sklep Vlade je tu neposredno kršen. Zato bi bilo prav danes zakon zavrniti, predlagati Vladi, da v skladu s programom prevzemanja evra postopneje dviguje te upravne takse, predvsem na diplomatsko-konzularnih predstavništvih, in na ta način zagotovi neboleč prehod in nižje stroške države. V nasprotnem pa bo tako, kot sem rekel, Državni zbor, poslanci, ki boste podprli ta zakon, boste na prvem mestu črne liste Zveze potrošnikov Slovenije o dvigu cen storitev, ki jih sprejemamo v Sloveniji. Do sedaj smo preganjali lastnike barov, "kafičev" in tako naprej, sedaj pa bomo, če boste ta zakon sprejeli, poslanci, ki boste to potrdili, ker z vašo voljo se to potrjuje, na najvišjem mestu. Povprečen dvig teh storitev je 70%. Na ta način je zelo lahko varčevati v državnem proračunu. Nasprotovali bomo zakonu.
Hvala. Lahko preidemo na glasovanje? Glasujemo o zakonu. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za predlog zakona je glasovalo 46, proti 22. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 22.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda - obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o ekonomskih conah. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ker v tretji obravnavi ni možno vlagati amandmajev, prehajamo na odločanje o zakonu. Ob tem vas obveščam, da me Vlada oziroma Zakonodajno-pravna služba nista obvestili, da bi bil zakon zaradi na matičnem delovnem telesu sprejetih amandmajev neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 71, nihče proti. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 17. točko dnevnega reda - obravnava Predloga zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2005. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, ki se glasi: Državni zbor Republike Slovenije sprejme zaključni račun proračuna Republike Slovenije za leto 2005. Odpiram postopek za obrazložitev glasu v imenu poslanskih skupin. Besedo ima poslanec Ciril Testen. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo. Jaz bi rad povedal, kar sem tudi že prej nakazal, da bomo v naši poslanski skupini predlog zaključnega računa proračuna za leto 2005 podprli. Podprli ga bomo pa zaradi tega, ker je proračun za leto 2005 dosegel vse tiste cilje, ki si jih je Vlada in koalicija z rebalansom zastavila, in to predvsem cilje, ki se tičejo gospodarskega razvoja, uravnoteženja javne porabe, doseganja konvergentnih kriterijev! In tudi zaradi tega, ker smo z rebalansom bistveno izboljšali situacijo občin, ker smo z rebalansom dosegli, da se je veliko več vlagalo v državne ceste, in ker smo z rebalansom dosegli, da se je veliko več vlagalo v gospodarstvo in s tem vplivali na gospodarsko rast in tudi na večje zaposlovanje. Hvala.
Hvala tudi vam. In odpiram postopek za prijavo k obrazložitvi glasu. Izvolite. Besedo ima poslanec Milan Cvikl. Izvolite, prosim.
Sam Zaključnega računa Proračuna za leto 2005 ne bom podprl. Podprl ga ne bom zaradi formalnih razlogov, ker je kršen Zakon o računovodstvu, ker odhodki niso ustrezno izkazani in Državni zbor bo v Uradnem listu objavil lažniv obseg proračunskega primanjkljaja. Tega proračunskega primanjkljaja ni samo za 90 milijard, ampak ga je za 140 milijard. Toliko ga poročamo tudi v Evropsko unijo, ne samo zaradi ESE 95, ampak zato, ker se upošteva zakonodaja v celoti. O tem je govorilo Računsko sodišče. Računsko sodišče je zaradi tega oddalo v dokumentih, ki jih imamo v Državnem zboru, tudi ustrezni popravek zaključnega računa in potrebno je vedeti, v letu 2004 smo imeli 80 milijard primanjkljaja, v letu 2005 imamo 140 milijard primanjkljaja. To so dejstva, mimo teh dejstev ni mogoče iti in ker si tukaj poslanci vladajoče koalicije zatiskate oči, sam takšnega dokumenta ne bom podprl. Korektno bi bilo, da bi Vlada tako, kot se je to v preteklosti že zgodilo, poslala v Državni zbor popravek zaključnega računa in takšen popravek tudi v skladu z Zakonom o računovodstvu bi bilo korektno objaviti v Uradnem listu. To je tako, kot da bi podjetje potem, ko je dobilo revizijsko mnenje, objavilo podatke pred izdajo revizijskega mnenja; in seveda zato bomo objavili nerevidiran zaključni račun, če boste podprli njegov sprejem. Če boste sprejem zavrnili, ima Vlada možnost zaključni račun v skladu z revizijo Računskega sodišča popraviti.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 18. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 18.]] S tem ugotavljam, da je Zaključni račun proračuna Republike Slovenije za leto 2005 sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 24. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.