Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 30. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi drugega odstavka 20. člena in prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Melita Župevc, Matevž Frangež in Milenko Ziherl. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre k 1. točki dnevnega reda, ministrice Majdo Širca Ravnikar, Irmo Pavlinič Krebs in mag. Darjo Radić, ki so podale odstopno izjavo, predstavnika Urada predsednika Republike k 32.a točki, predsednika Sodnega sveta k 32.b točki ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 30. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 1. 7. 2011. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točke z dnevnega reda nisem prejel. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogih za širitev dnevnega reda. Z dopisom z dne 6. 7. 2011 sem predlagal, da se dnevni red razširi z obravnavo sklepa o razglasitvi odločitve, ki je bila sprejeta na zakonodajnem referendumu o Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki je bil 5. junija 2011, sklepa o razglasitvi odločitve, ki je bila sprejeta na zakonodajnem referendumu o Zakonu o preprečevanju dela na črno, ki je bil 5. junija 2011, in sklepa o razglasitvi odločitve, ki je bila sprejeta na zakonodajnem referendumu o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu dokumentarnega in arhivskega gradiva ter arhivih, ki je bil 5. junija 2011. Predlog za razširitev in sklepe ste prejeli z dopisom dne 6. 7. 2011. Predlagam, da o vseh treh predlogih za razrešitev razpravljamo skupaj, o vsakem predlogu pa bomo glasovali posebej. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Ne želijo. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda z obravnavo sklepa o razglasitvi odločitve, ki je bila sprejeta na zakonodajnem referendumu o Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki je bil 5. junija 2011. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 70, proti 2. [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Državni zbor bo navedeni sklep kot 30.a točko dnevnega reda obravnaval jutri, v torek, 12. 7. 2011. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda z obravnavo sklepa o razglasitvi odločitve, ki je bila sprejeta na zakonodajnem referendumu o Zakonu o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno, ki je bil 5. junija 2011. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev. Za je glasovalo 71, proti 1. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlog za razširitev sprejet. Zbor navedeni sklep kot 30.b točko dnevnega reda obravnaval jutri, v torek, 12. 7. 2011. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda z obravnavo sklepa o razglasitvi odločitve, ki je bila sprejeta na zakonodajnem referendumu o Zakonu o varstvu dokumentarnega in arhivskega gradiva ter arhivih, ki je bil 5. junija 2011. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev. Za je glasovalo 73, proti nihče. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za razširitev sprejet. Zbor bo navedeni sklep kot 30.c točko dnevnega reda obravnaval jutri, v torek, 12. 7. 2011. Predsednik Vlade je 4. 7. 2011 zboru posredoval obvestila o odstopih ministric za kulturo, javno upravo in gospodarstvo. Predlagal sem, da se dnevni red seje razširi z obravnavo obvestila predsednika Vlade o odstopu Majde Širca Ravnikar s funkcije ministrice za kulturo, obvestila predsednika Vlade o odstopu Irme Pavlinič Krebs s funkcije ministrice za javno upravo in obvestila predsednika Vlade o odstopu mag. Darje Radić s funkcije ministrice za gospodarstvo. Predlog za razširitev ter obvestila predsednika Vlade ste prejeli z dopisom z dne 6. 7. 2011. Predlagam, da o vseh treh predlogih za razširitev razpravljamo skupaj, o vsakem predlogu bomo glasovali posebej. Želi besedo predstavnik Vlade? Ne želi. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Ne želijo. Prehajajmo na odločanje. Odločamo o predlogu za razširitev dnevnega reda z obvestilom predsednika Vlade o odstopu Majde Širca Ravnikar s funkcije ministrice za kulturo. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev. Za je glasovalo 69, proti nihče. [[Za je glasovalo 69.]] [[Nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za razširitev sprejet. Zbor bo navedeno obvestilo kot 31.a točko dnevnega reda obravnaval takoj po določitvi dnevnega reda. Odločamo o predlogu za razširitev dnevnega reda z obvestilom predsednika Vlade o odstopu Irme Pavlinič Krebs s funkcije ministrice za javno upravo. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev. Za je glasovalo 70, proti nihče. [[Za je glasovalo 70.]] [[Nihče proti.]] Ugotavljam, da je predlog za razširitev sprejet. Zbor bo navedeno obvestilo kot 31.b točko dnevnega reda obravnaval takoj po končani 31.a točki dnevnega reda. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda z obvestilom predsednika Vlade o odstopu mag. Darje Radić s funkcije ministrice za gospodarstvo. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev. Za je glasovalo 71, proti nihče. [[Za je glasovalo 71.]] [[Nihče proti.]] Ugotavljam, da je predlog za razširitev sprejet. Zbor bo navedeno obvestilo obravnaval kot 31.c točko dnevnega reda takoj po končani 31.b točki dnevnega reda. Prehajamo na določitev dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem in predlaganimi dopolnitvami. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev. Za je glasovalo 72, proti 1. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je dnevni red 30. seje državnega zbora določen. Prehajamo na 31.A TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVA OBVESTILA PREDSEDNIKA VLADE O ODSTOPU MAJDE ŠIRCA RAVNIKAR S FUNKCIJE MINISTRICE ZA KULTURO. Predsednik Vlade Borut Pahor je 4. julija 2011 Državni zbor obvestil, da je Majda Širca Ravnikar odstopila s funkcije ministrice za kulturo in da bo do imenovanja novega ministra funkcijo ministra za kulturo opravljal minister brez resorja, odgovoren za Slovence v zamejstvu in po svetu, dr. Boštjan Žekš. Besedo dajem ministrici za kulturo Majdi Širci, če želi spregovoriti. Prosim.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci in vsi ostali v Državnem zboru, ki ste z menoj sodelovali večkrat v zelo dolgotrajnih, včasih bolj napornih, včasih manj napornih stikih znotraj večinoma zakonodajnih obravnav, ki smo jih imeli na področju kulture kar nekaj! V teh slabih treh letih smo sprejeli in delali na šestih zakonih skupaj včasih celo noč, včasih malo manj. Verjamem, da bomo še naprej, konec koncev nekaj zakonov imamo tudi vloženih, nekaj postopkov odprtih in naše sodelovanje, ne glede na to, ali je s te strani ali druge strani pogleda, verjamem, da na področju kulture lahko obstaja samo en pogled: v javno dobro, v čast in v dobro kulture. V tem mandatu smo to dobro znali ubraniti, v enem letu smo prišli celo v anale po osamosvojitvi glede proračunskih sredstev, prišli pa smo po vsej verjetnosti tudi v še eno drugo knjigo spominov, za katero upam, da bo še v naprej delila izkušnje in standarde, ki smo jih vpeljali na Ministrstvu za kulturo v tem času. To pa je dialog, odprta vrata, soočenje različnih stališč, kovanje misli skupaj, ne samo s tistimi, ki jim rečemo na Ministrstvo za kulturo, da delajo po uradni dolžnosti. Hvala vam lepa in danes smo že skupaj.
Ministrici se zahvaljujem za besedo. Državni zbor na podlagi 115. člena Ustave Republike Slovenije ugotavlja, da je Majdi Širci Ravnikar prenehala funkcija ministrice za kulturo. Majdi Širca Ravnikar se zahvaljujem za sodelovanje. Na podlagi drugega odstavka 214. člena Poslovnika Državnega zbora bo do imenovanja novega ministra funkcijo ministra za kulturo opravljal minister dr. Boštjan Žekš, minister brez resorja, odgovoren za Slovence v zamejstvu in po svetu. Glede na navedeno Državni zbor ugotavlja, prvič, ker je Majdi Širca Ravnikar prenehala funkcija ministrice za kulturo, z današnjim dnem v skladu s 14. členom Zakona o poslancih ponovno opravlja funkcijo poslanke. In drugič, v skladu s 14. členom Zakona o poslancih z današnjim dnem preneha opravljati funkcijo poslanca Vito Rožej, ki jo je opravljal namesto poslanke Majde Širca Ravnikar v času, ko je ta opravljala funkcijo ministrice. Ob tem se Vitu Rožeju zahvaljujem za opravljanje dela v Državnem zboru, Majdo Širca pa vabim, da se nam pridruži pri delu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Kolega Rožej, nasvidenje! [[aplavz]] S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Proceduralno, gospod Juri, prosim.
Imam vprašanje. Ali lahko nekaj povem v imenu poslanske skupine? Proceduralno.
Poslovnik sicer tega ne predvideva, vendar prosim.
Dovolite, gospod predsednik, proceduralno se bom samo zahvalil ministricam, odhajajo zelo dobre ministrice, in odhaja zelo dober poslanec. Vita Rožeja si bomo zapomnili po iskrenih, neposrednih debatah in upam, da bomo tudi zdaj v sedanji sestavi tako nadaljevali. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Proceduralno, gospod Žerjav, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. 115. člen Ustave, ki govori o prenehanju funkcije predsednika in ministrov vlade pravi, da funkcija predsednika vlade in ministrov preneha, ko se po volitvah sestane nov državni zbor, funkcija ministrov pa tudi z vsakim drugih prenehanjem funkcije predsednika vlade ter z razrešitvijo ali odstopom ministra. Morajo pa opravljati tekoče posle do izvolitve novega predsednika vlade oziroma do imenovanja novih ministrov. Ker 112. člen Ustave zelo jasno pravi, kako se v Sloveniji imenujejo ministri, bi predlagal v skladu s petim odstavkom 66. člena Poslovnika, da Zakonodajno-pravna služba da na seji ustno mnenje v zvezi s tem, kar se danes dogaja oziroma kar poteka, da bodo nekateri ministri na predlog predsednika Vlade kar tako nadomeščali te pomembne funkcije. Ustava je tukaj zelo jasna. Ni smiselne razlage Ustave in tudi Ustava predvideva, da ministrstva ne morejo biti prazna in bi rad v zvezi s tem imel razlago, v skladu s petim odstavkom 66. člena Poslovnika. Hvala lepa.
Hvala, lepa mag. Žerjav. Jaz vas moram spomniti na Poslovnik Državnega zbora, ki podrobneje ureja določila, in sicer 234. člen, drugi odstavek, "predsednik vlade mora v desetih dneh po prenehanju funkcije ministra predlagati novega ministra ali obvestiti Državni zbor, da bo funkcijo tega ministra začasno opravljal sam ali jo poveril drugemu ministru". 234. člen, drugi odstavek Poslovnika Državnega zbora. Ustava določa in podrobneje opredeljuje določene poslovniške razmere, in to ni prvi primer tega, večkrat se je to zgodilo, do zdaj to vprašanje še ni bilo ustavnopravno sporno, lahko zaprosim Zakonodajno-pravno službo, vendar mislim, da to ne more vplivati na današnji potek oziroma obvestil o odstopih. Prehajamo na 31.B TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVA OBVESTILA PREDSEDNIKA VLADE O ODSTOPU IRME PAVLINIČ KREBS S FUNKCIJE MINISTRICE ZA JAVNO UPRAVO. Predsednik Vlade Borut Pahor je 4. julija 2011 Državni zbor obvestil, da je Irma Pavlinič Krebs odstopila s funkcije ministrice za javno upravo in da bo do imenovanja novega ministra funkcijo ministra za javno upravo opravljal sam. Besedo dajem ministrici za javno upravo Irmi Pavlinič Krebs. Prosim.
Spoštovani predsednik, hvala lepa za besedo in priložnost za obrazložitev razlogov za odstop. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Okvir mojega delovanja je temeljil na zavezah, ki smo jih stranke koalicije v letu 2008 zapisale v koalicijsko pogodbo, na izzivih, ki jih je začrtala kriza in na obljubi vam, da bom delovala zakonito in v javno korist. Iz poročil o realizaciji ciljev Ministrstva za javno upravo v obdobju 2008–2011 in ciljev koalicijske pogodbe, ki sem ju ob odstopu izročila predsedniku Vlade in sta javno dostopna na spletni strani ministrstva, je razvidno, da sem vsem zavezam dosledno sledila in obljubljeno tudi uresničila. Izkazanega zaupanja, ki ste mi ga izrekli, ko ste mi zaupali funkcijo ministrice za javno upravo, nisem nikoli zlorabila in postavila zasebni pred obči interes in nikoli, tudi ne ob odstopu, nisem in ne bežim pred odgovornostjo. Kot ministrica sem bila odgovorna za delo ministrstva in soodgovorna za delo Vlade kot celote. Prav slednjega sem se zelo zavedala in nemalokrat izrekala. Voz, ki ga želimo zvleči na vrh hriba, moramo vleči vsi v isti smeri navzgor, ne vsak po svoje. Da voz stoji na mestu, prevzemam objektivno politično odgovornost, ker sem bila vprežena, in odstopam, čeprav imam žuljave roke. Vsem, ki ste mi na poti nove politike pomagali, jo skupaj z mano živeli in gradili ter upali, da bo našla domovinsko pravico na slovenskih tleh, se iskreno zahvaljujem. Vsem, ki boste aktivno kreirali slovenski politični prostor v bodoče, pa polagam na dušo napotilo Mahatme Gandhija: Bodi sam tista sprememba, ki jo želiš v svetu. Sama pa zaključujem, moč vzora je v vaših rokah, je v rokah političnega razreda, uporabite jo in vrnite ljudem vero in sanje. Spoštovane poslanke in poslanki! Iskreno mi je bilo čas sodelovati z vami, zato vam izrekam še enkrat iskreno zahvalo in vse najboljše na vaši nadaljnji poti. Hvala lepa.
Hvala lepa, ministrici se zahvaljujem za besedo. V zvezi s tem Državni zbor na podlagi 115. člena Ustave Republike Slovenije ugotavlja, da je Irmi Pavlinič Krebs prenehala funkcija ministrice za javno upravo. Na podlagi drugega odstavka 234. člena Poslovnika Državnega zbora bo do imenovanja novega ministra funkcijo ministra za javno upravo opravljal Borut Pahor, predsednik Vlade. Irmi Pavlinič Krebs se zahvaljujem za sodelovanje in ji želim najboljše pri nadaljnjem delu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 31.C TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO: OBVESTILA PREDSEDNIKA VLADE O ODSTOPU MAG. DARJE RADIĆ S FUNKCIJE MINISTRICE ZA GOSPODARSTVO. Predsednik Vlade Borut Pahor je 4. julija 2011 Državni zbor obvestil, da je mag. Darja Radić odstopila s funkcije ministrice za gospodarstvo in da bo do imenovanja novega ministra funkcijo ministra za gospodarstvo opravljal minister brez resorja, odgovoren za razvoj in evropske zadeve, mag. Mitja Gaspari. Želi besedo ministrica? Ministrica mag. Darja Radić, prosim.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Dovolite mi, da se vam ob tej priložnosti zahvalim za večinoma korektno sodelovanje pri obravnavi in sprejemanju zakonov, ki smo jih v tem slabem letu, od kar sem vodila Ministrstvo za gospodarstvo, posredovali v Državni zbor. Posebej se želim zahvaliti tudi članom Odbora za gospodarstvo, s katerimi smo poleg obravnave zakonov opravili kar nekaj po mojem mnenju zelo konstruktivnih razprav na temo konkurenčnosti gospodarstva in tudi na temo energetike. Žal nekaterih nismo uspeli zaključiti v tem mandatu. Posebej se želim zahvaliti tudi strokovnim službam Državnega zbora, predvsem službi za zakonodajo, ki nas je včasih strpno spremljala in nam nudila strokovno pomoč pri oblikovanju zakonov, tako da so bili tudi primerni za obravnavo in sprejem. Pred enim letom ko sem prisegla za ministrico, ko ste mi izrazili zaupanje, da prevzamem vodenje Ministrstva za gospodarstvo, sem rekla, da bo moj osnovni cilj skrb za povečanje konkurenčnosti slovenskega gospodarstva. Temu cilju sem sledila praktično celo leto in v okviru pristojnosti Ministrstva za gospodarstvo, ki pa je žal omejeno samo na razvojno spodbujanje podjetij, smo v tem letu opravili pravzaprav vse aktivnosti, ki smo jih načrtovali v ta namen. Vendar za konkurenčnost gospodarstva samo razvojne spodbude, ki so v pristojnosti Ministrstva za gospodarstvo, niso dovolj. Ključno za izboljšanje konkurenčnosti slovenskega gospodarstva je izboljšanje konkurenčnosti poslovnega okolja. V ta namen sem Vladi Republike Slovenije večkrat predlagala vrsto ukrepov, s katerimi bi po mojem mnenju lahko povečali konkurenčnost poslovnega okolja v Sloveniji. Med njimi naj omenim zmanjšanje obremenitev stroškov dela, naj omenim povečano in hitrejše zmanjševanje administrativnih ovir in hitrejši pristop k povečanju fleksibilnosti trga delovne sile. Žal vsi ti predlogi kljub mojim večkratnim posredovanjem na Vladi Republike Slovenije niso bili izvajani dovolj hitro ali niso bili sprejeti. Dovolite mi, da ob tej priložnosti povem tudi to, da sem v tem mandatu odprla dve pomembni vprašanji, žal jih nismo zaključili. Prvi je najdražji projekt v tej Sloveniji, to je gradnja 6. bloka TEŠ v Šoštanju. Kot vemo, je kar nekaj problemov s tem projektom, žal mi ni uspelo v tem času pripeljati projekta do te mere, da bi vam lahko podala končno sliko in dejansko stanje na tem projektu. Vendar mislim, da je projekt v takšni fazi, da se bo kmalu pokazalo, na kakšen način in kako ga je, če sploh, smiselno peljati naprej. Podlage za to vsekakor so vzpostavljene. Druga zgodba, ki sem jo odprla, je nezadovoljivo opravljanje z Agencijo za upravljanje kapitalskih naložb Republike Slovenije. Tudi na tem področju žal kot ministrica za gospodarstvo nisem uspela prepričati najbolj odgovornih, da je tudi na tem področju treba narediti popravke. Upam in verjamem, da boste tudi na podlagi dokazov, argumentov in strokovnih podlag, ki so pripravljene na Ministrstvu za gospodarstvu, tudi posredovane Vladi, v naslednjih mesecih tudi na tem področju sprejeli ustrezne ukrepe. Zahvaljujem se vam še enkrat za sodelovanje in vsem skupaj želim srečno. Hvala.
Hvala za besedo. V zvezi s tem Državni zbor na podlagi 115. člena Ustave Republike Slovenije ugotavlja, da je mag. Darji Radič prenehala funkcija ministrice za gospodarstvo. Na podlagi drugega odstavka 234. člena Poslovnika Državnega zbora bo do imenovanja novega ministra funkcijo ministra za gospodarstvo opravljal mag. Mitja Gaspari, minister brez resorja, odgovoren za razvoj in evropske zadeve. Mag. Darji Radič se zahvaljujem za sodelovanje in ji želim najboljše pri nadaljnjem delu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prosim, proceduralno.
Hvala lepa, gospod predsednik. Na začetku mandata, ko smo imenovali ali pa, ko ste imenovali vlado Republike Slovenije, je bilo na tem prostoru polno oseb, polno kandidatov za ministre in predsednik Vlade. Danes, ko se poslavljate od četrtine vlade, danes tukaj [[...]]
Kolega Tanko, prosim proceduralni predlog takoj.
Ja, ne morete. Poglejte [[...]]
Ni čas za razpravo o vsebini odstopov. Prosim, gospod Tanko.
Od vašega kolega gospoda Franca Jurija niste tega zahtevali, pa je govoril čisto o drugih stvareh, mimo vsega, mimo pravil itn. Toliko, da vas samo spomnim na to, da če delate izjeme, vsaj na isti seji, o isti točki dnevnega reda bodite dosledni. Tako ne gre in na to opozarjamo že nekaj časa. Ni bilo nikogar tukaj. Jaz mislim, da bi si te tri ministrice zaslužile besedo predsednika Vlade, da bi se jih zahvalil za delo. Prav gotovo bi pričakovali, da bi tukaj sedel preostanek ministrskega zbora, ker bi verjetno dal podporo tako ministricam, ki odhajajo, kot tudi predsedniku Vlade, ki naj bi še nekaj časa opravljal ta posel. Predvsem pa bi pričakovali, da so ti izstopi iz Vlade dosledni, da nimamo primerov, ko nekateri še kar ostanejo na vladni strani, da se ne bi ukvarjali v nadaljevanju s temi primeri raznih političnih dvoživk, ko stranka izstopi iz političnega prostora, iz koalicijskega političnega prostora samo delno in opušča na ključnih položajih tako v državni upravi kot tudi v Državnem zboru svoje izpostavljene predstavnike. Mislim, da na tak način delovati v političnem prostoru, mešati meglo in sprejemati odločitve, je nedosledno. Predlagam, spoštovani predsednik, da v skladu z odločitvami koalicijskih partneric, da tudi vsi tisti funkcionarji, ki ostajajo na položajih, bodisi v direktoratih bodisi v Državnem zboru ali še kje drugje, opravijo to svojo moralno in tudi etično dolžnost. Nam ne pomaga nič, če nam pošiljate etične kodekse o ravnanjih poslancev v teh primerih. Za nas je potreben vzgled in predlagam, da v najkrajšem možnem času uredite tudi vsa ta čudna razmerja, ki so še ostala v državnih službah, v vladnih službah in tudi v Državnem zboru. Na političnem prostoru je treba imeti čisto sliko, preglednost, transparentnost in upam, da boste to v kratkem času storili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vi ste to točko, proceduralni predlog zlorabili. Prej sem dal gospodu Juriju besedo samo zato, ker je bilo evidentno, da se želi zahvaliti, to je pač lepa gesta in nič več Mogoče bi se kdo od vas takšnih gest naučil, in to bi bilo dobro. Sicer pa, spoštovane kolegice in kolegi poslanci, glede na to, da so se spremenile razmere v koaliciji, sem se odločil, da bom odstopil z mesta predsednika Državnega zbora. Prejšnji torek sem vodji Poslanske skupine SD in podpredsedniku gospodu Potrču sporočil svojo odločitev in zaprosil, da do današnje seje koalicija predlaga kandidatko ali kandidata za to mesto. To se do danes ni zgodilo, zato bom odstopno izjavo vložil 1. septembra 2011. Državni zbor pa se bo z njo seznanil na prvi plenarni seji in takrat bo začela tudi učinkovati. 1. septembra zato, da mesec dni in pol Državni zbor ne bi bil brez aktivnega in delujočega predsednika Državnega zbora. Hvala lepa za pozornost in da ne bo nesporazuma, do tedaj opravljam to delo tako, kot da bi ga opravljal še nadaljnjih 100 let. Hvala lepa. [[aplavz]] Moram dejansko delati tako, kot da bi delal še nadaljnjih 100 let. Prekinjam sejo, ki jo bomo nadaljevali s poslanskimi vprašanji ob 15. uri.
Spoštovani predsednik Vlade, spoštovane poslanke in poslanci,kolegice in kolegi, dovolite mi, da najprej ob 40-letnici akcije 25 poslancev spregovorim nekaj besed.
Spoštovani predsednik Vlade, ministrice in ministri, cenjene kolegice in kolegi, spoštovani gostje, državljani in državljanke! Dovolite mi, da danes spregovorim nekaj besed o akciji 25 poslancev, kajti prav v teh dneh mineva 40 let od te akcije. Čeprav se zdi na prvi pogled zelo oddaljen dogodek slovenske pomladi, ne moremo mimo dejstva, da je šlo za pomemben prispevek in spodbudo k demokratizaciji slovenskega političnega prostora. V slovenski skupščini je med leti 1968 in 1972, v času, ko se je s težavo prebujala liberalna politika in so vzklile zahteve po demokratizaciji, pluralizmu, prišlo do mnogih pobud in odločitev, ki so že kazale podobe pravega parlamentarizma. To je bil čas slovenske pomladi, ki je zajela tudi slovensko zakonodajno in izvršno oblast, seveda še znotraj sistema, ter pomembno prispevala k razvoju demokracije in kasnejši demokratizaciji Slovenije. Pred štirimi desetletji je v slovenski republiški skupščini prišlo do akcije 25 poslancev, ki je drzno posegla na doslej skupščinske poslance nedosegljivo področje, namreč na področje kandidiranja in izbora najvišjih državnih funkcionarjev. S tem so poslanci dregnili v občutljivo osrednjo točko kadrovske in volilne politike vladajoče elite. Akcija 25 poslancev, ki so jo sprožili trije poslanci, Tone Remc, tudi moj osebni prijatelj, Ivan Kreft, ter mag. Cene Matičič, je danes večini manj znana. Bila je avantgardna in pred svojim časom. Navkljub najbolj raznoličnim pritiskom so našteti zastavili svoje ime za demokratizacijo in za demokratično akcijo, ki je zelo pretresla slovenski politični prostor. Na zasedanju republiške skupščine pred 40 leti, 8. julija 1971, so Remc, Kreft in Matičič predlagali dopolnilo k Predlogu zakona o izvolitvi predstavnikov Socialistične Republike Slovenije v predsedstvo SFRJ. Dopolnilo bi omogočilo, da bi lahko poleg SZDL tudi skupina 20-ih republiških poslancev predlagala svoje kandidate v predsedstvo federacije. Amandma je bil sprejet brez glasu proti. V veliki časovni stiski se je začelo iskanje primernega kandidata. 13. julija je skupina 25 poslancev vseh zborov republiške skupščine podala predlog, v katerem je kot kandidata za člana predsedstva SFRJ iz Socialistične Republike Slovenije predlagala dr. Ernesta Petriča, ki pa je moral odstopiti od kandidature. S tem je bila akcija končana, poslanci so svoj predlog umaknili. Če bi predlog tedaj vendarle uspel, bi to nedvomno privedlo do demokratizacije, kazensko odločanje, hkrati pa so se postavile in izkazale tudi jasne sistemske meje tedanjega političnega sistema. Matičič je čez leta pojasnil, da so poslanci s to akcijo prestopili rubikon med dovoljenim govorjenjem in pisanjem in dovoljenim ter nedopustnim udejanjenjem. Da je šlo za veliko pomembnejši dogodek, kot bi se morda zdelo na prvi pogled, pa kaže tudi odziv partije, ki je sledil že dan zatem. Akcija 25 poslancev je bila kot nekaj škodljivega in reakcionarnega potisnjena v senco zgodovine, vsi njeni osrednji akterji pa ožigosani za disidente in sovražnike države in kot takšni izločeni iz političnega življenja. Šele leta 1989 je bila akcija, s tem pa tudi njeni nosilci, rehabilitirana in prepoznana kot napredno in vizionarsko početje obdobja slovenske pomladi. Prav je, da se vsi tisti tu notri, in to so vsi, ki sedimo v demokratičnem parlamentu, spomnimo te akcije in jim s tem izrazimo tudi dolžno pozornost. Hvala lepa. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne izjave 30 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom ter drugim odstavkom 245. člena Poslovnika Državnega zbora. Na prvo vprašanje poslanca opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo 3 minute. Predsednik Vlade, ministrici in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo 5 minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da so na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ 3 minute. Poslanec, ki postavi vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na svoje vprašanje ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki postavi vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da ostaja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko sta se za danes opravičila minister za finance dr. France Križanič in minister brez listnice, odgovoren za razvoj in evropske zadeve, mag. Mitja Gaspari. Na klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj predsedniku Vlade Borutu Pahorju. Najprej mu bo s strani opozicijskih poslancev vprašanje postavil Zmago Jelinčič Plemeniti, Slovenska nacionalna stranka. Samo trenutek, gospod Jelinčič. Želite proceduralno, gospod Tanko? Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani ministri, predsednik Vlade, kolegi poslanci! Na 28. seji, ki je bila 16. maja, sem predsedniku Vlade postavil poslansko vprašanje v zvezi z interventnim zakonom. Predsednik Vlade je dejal, da na to poslansko vprašanje ne bo odgovoril. Tudi na ponovni poziv je izjavil enako. In na to ignoranco predsednika Vlade predsednik Državnega zbora pravzaprav ni opozoril in od predsednika Vlade ni zahteval, da odgovori na postavljeno ustno poslansko vprašanje. Mi smo se za to sejo Državnega zbora, ker smo na vrsti za postavitev poslanskega vprašanja predsedniku Vlade, zato odločili, da poslanskega vprašanja ne postavimo. Postavili ga pa ne bomo tudi zato, ker se podirajo vse paradigme, ki so bile postavljena na začetku mandata, potem ga ne bomo postavili zato, ker se pri vseh ključnih zadevah ne poišče soglasij socialnih partnerjev, niti političnih partnerjev, ker pravzaprav nobena beseda ne stoji, ker je postavljen osebni interes pred interes države, ker je vse preveč dvoživk, saj izstop iz koalicije še ne pomeni tudi dejanskega izstopa iz koalicije. To velja tako za DeSUS kot tudi za Zares, kajti na funkcijah v državni upravi in tudi v Državnem zboru ostajajo osebe na ključnih pozicijah. In ker pravzaprav ni nič tako, kot bi moralo biti, smo se odločili, da poslanskega vprašanja predsedniku Vlade tokrat ne postavimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Tanko, jasno je, da ste zlorabili proceduralno vprašanje. Proceduralni predlog bi morali nasloviti na predsednika Državnega zbora, niste naslovili nič, to ste zlorabili za neko vsebinsko razpravo, do katere boste imeli v tem tednu več kot dovolj prostora in možnosti, in vas prosim, da se zaradi poskusa uveljavljanja kolikor toliko dobrih navad v tem Državnem zboru temu prostovoljno odrečete. Besedo ima Zmago Jelinčič Plemeniti, ki bo postavil poslansko vprašanje. Prosim.
Hvala lepa. Postaja jasno, gospod premier, da vas tolmačenje pomena določb sporazuma o arbitraži postavlja ob zid. Sporazum terja argumente, ima pa jih samo Slovenija. Ker je tribunal zavezan poleg določilom v sporazumu še komu, je jasno, da je ves vaš napor namenjen iskanju, kako bi se izognili situaciji, ko je po eni strani nemogoče odločiti drugače kot maksimalno v korist Slovenije, po drugi pa pomeni za vas nerešljiv problem, kako ignorirati in ne zapisati v predmet spora in memorandum obstoječa dejstva, katera in kakršna terja sporazum o arbitraži. Evforično sklepanje "ljubavnih odnosov", skupne manifestacije, prireditve, lezenje nekam spodaj razkriva verjetno varianto, da se dogovarjate, kako se izvleči iz situacije, v kateri ste se s sporazumom sporazuma o arbitraži znašli po lastni krivdi. Forsiranje dobrih odnosov, tudi za ceno resnice o osamosvojitvi in srhljivih dejstev iz preteklosti, kaže, da pripravljate teren za ukrep, ki ga sporazum predvideva: na vrhuncu dobrih odnosov in tesnega prijateljstva ob podpisu pristopne pogodbe boste, kakor kaže, ponudili javnosti "zgledno rešitev" brez pomoči arbitrov. Soseda bo "velikodušno" žrtvovala Jorasa, s kurnikom vred, in bomo z "dimnikom" dobili "izhod" na morje. Volk sit in koza cela. Gre za podlo kravjo kupčijo! Na podlagi sporazuma o arbitraži in v primeru, da Slovenija položi na mizo edino obstoječe relevantno dejstvo glede meddržavne meje, to je mejo dežel, ga ni tribunala, ki bi upal razsoditi proti dejstvom. Jasno, da bi Zagreb tulil, ampak kaj, konec koncev oni sami si dejstva izmišljajo in se potem nanje sklicujejo. Mi pa se ne smemo sklicevati in zahtevati ravnanja na podlagi resničnih in dejanskih dejstev. Ali je torej res, da se nameravate odreči arbitraži in vzeti Jorasa in kakšen most preko Mure, namesto da bi priznali celovito Pomurje in celovito Primorje? In bojim se, da bi vam nevedni "Slovenceljni" še ploskali ob tem. Menim, da je treba te izdajalske poskuse vnaprej onemogočiti in razkrinkati, zato tudi to vprašanje.
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Spoštovani gospod predsednik, gospe in gospodje! Ker so, in tako je prav, poslanska vprašanja, zlasti iz vrst opozicije vedno tudi posredno ali neposredno kritika oblasti, kar je tudi prav, moram danes vendarle uvodoma reči, da je mogoče meni, in tudi veliki večini mojih kolegov, oporekati marsikaj, samo ignorance do tega visokega zbora ne. Mislim, da nihče, ki je prej zasedal to odgovorno, tudi častno mesto predsednika Vlade, ni bil tolikokrat v Državnem zboru. Ne samo v Državnem zboru, na odborih, ki jih prej predsedniki vlad niso jemali kot posebej pomembne, kaj šele, da bi se udeleževali njihovih sej. Bil sem pogostokrat tukaj, pogosto sem odgovarjal na vaša vprašanja in hvaležen sem odborom in Državnemu zboru, da so v preteklih dveh letih in pol pomagali Vladi pri iskanju odgovorov na zahtevna vprašanja. Prav tako si prizadevam, zlasti zdaj in tudi prej, ampak tako bo tudi v bodoče, kolikor bom imel mandat, da s socialni partnerji poiščem odgovore na vprašanja. Hočem torej reči, da kot politik, ki je bil vedno naklonjen iskanju kompromisov, ki peljejo naprej, ne kompromisov za vsako ceno, želim tudi v bodoče s socialnimi partnerji, s tem visokim domom poiskati zelo inovativne, dostikrat bo to neizogibno, ker je čas tak, odgovore na stara in nova vprašanja, ki jih prinaša kriza in razmere v svetu. Sedaj pa k vprašanju kolege Jelinčiča, ki zahteva jasen odgovor. Najprej bi rad rekel, kolega Jelinčič, da postavljate večkrat zelo sorodno vprašanje, vedno s podmeno, da se kot najbolj odgovoren v Vladi nisem pogajal v dobri veri in z jasno odgovornostjo, da je moja prvenstvena naloga braniti nacionalne interese. Ko se sklepajo tako pomembni dogovori, kot so dogovori o določitvi ali načinu določitve meje, potem mora pogajalec vedeti dvoje, komu je zavezan v pogajanjih, in jaz sem bil zavezan Republiki Sloveniji, in kaj je njegov pogajalski mandat. In to je način, ki bi, upoštevaje zgodovinske okoliščine, dejstva in druge relevantne okoliščine, pripeljal do za nas ugodne rešitve, ki bo sprejemljiva tudi za partnersko stran. Jaz bi vam rad nekaj povedal; tudi v luči mojih neposrednih vtisov iz srečanja ta vikend, slovenska odločitev ali pa naša odločitev, da v tem mandatu poskušamo rešiti osemnajst let star spor, ki ni bil samo več političen ali pa gospodarski, ampak je grozil, da postane varnostni, je bila ena najboljših odločitev. Pozdravili so ne nazadnje to odločitev tudi ljudje na referendumu. Naložba v tem nemirnem svetu, naložba v iskreno prijateljstvo in zlasti naložba v dobro sosedstvo je, kot rečeno, v tem nemirnem času najbolj dolgoročna naložba v dobro ljudi, ne samo v času krize, ampak tudi in zlasti zaradi krize in nemirnega sveta okrog nas. Jaz sem zadovoljen, da nam je vsem skupaj v tem mandatu to uspelo. Omenjate, po vašem mnenju nevarnost, da bi se utegnili podpisnici sami odločiti, da rešita kakšno vprašanje mimo tribunala. To možnost sporazum dopušča. Če se bosta partnerici dogovorili, da bosta eno ali več vprašanj, ki so predmet spora, rešili bilateralno, potem to lahko poskusita. Če bosta to uspešno zaključili, potem bo tribunal to dolžan spoštovati skladno s sporazumom. Rad bi vam povedal, da Evropska komisija ali Evropski svet ali Evropski parlament ali kakršnokoli drugo telo Evropske unije, razen tega da nominira kandidate za arbitre, nima nobene druge vloge in jo tudi skozi arbitražni sporazum ne bo imelo. Če zaključim. Prvič, danes sem hvaležen usodi in presoji, da smo rešili to zelo zahtevno vprašanje. Rešili smo ga tako, da smo na našem vzhodu dobili iskrenega prijatelja in dobrega soseda, to je naložba v nekaj, kar se nam bo obrestovalo pri reševanju vseh drugih vprašanj.
Hvala lepa. Želite zahtevati dopolnitev odgovor? Prosim, gospod Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa. Iz tega navadnega blebetanja izhaja dejstvo, da v odgovoru, ki to ni bil, ste potrdili vse tisto, tiste informacije, ki sem jih jaz dobil, namreč informacije o tem, da nameravate prepustiti slovensko Pomurje in slovensko Primorsko Hrvatom, izvirajo iz informacij iz tujih virov, ne tukajle iz Ljubljane. Mislim, da gre za sramotno delovanje in za izdajo domovine. Jaz vem, da vam je všeč gospa Kosorjeva, ne vem, sicer zakaj, ampak verjetno imate kakšne skupne afinitete, pa vendar zato tudi pristajate na to, da v bistvu ne upoštevate dejstva, da se Slovenija in Hrvaška nista osamosvojili na isti dan. Ne. Slovenija se je 25. 6., Hrvaška se je 8. 10. Ko me tako gledate, se lahko pozanimate pri ministru za zunanje zadeve, če ima kakšne zadeve, če ne, pa si poglejte zagrebški Informator z dne 14. 10. 1991, v katerem je bilo tudi objavljeno navodilo in komentar s predpisi o pravnih poslih, kakor pravi, "prije i poslije osamostaljenja". Ta datum je pa 8. 10. 1991. Vsi pravni akti so neveljavni, kajti v tem času med 25. 6. in 8. 10. je bila Hrvaška še del SFRJ. In vi ste se, tudi tisti, ki so trgovali z orožjem, so se pogovarjali s privatniki za privatni žep, vi pa sedaj tudi za privatni žep, po mojem, prodajate slovensko deželo sosednjim Hrvatom. Ne vem, kaj boste dobili zastonj, girice ali pa boste dobili kakšno bevando, sem ter tja ali kaj bo, ali pa mogoče kakšno posestvo kot kakšni Svobode ali pa, kaj jaz vem, Boris Pag pa kakšna odlikovanja in podobno.
Prosim, predsednik Vlade, želite podati odgovor na to?
Najprej zanikam vašo domnevo, da je že v naprej dogovorjeno karkoli, razen tistega, kar javnost ve v zvezi z arbitražnim sporazumom. Drugič. Ko se pogajate ali ko vodite pogajanja o tako pomembnem vprašanjem, ne more biti na vaši strani nobene moralne dileme ali pa sence dvoma glede iskrenosti in pogojev, pod katerimi se pogajate, ker ste sicer osebno in sicer ujeti v nek položaj, ki vam ne omogoča preudarnih in dostikrat odločnih in odločilnih korakov v pogajanjih. Jaz s tem nisem imel težav in tudi danes jih nimam, spoštovani gospod Jelinčič, in vi to, domnevam, kljub temu, kar pravite, dobro veste. Še enkrat naj vam zagotovim, da je po mnenju Vlade večina v Državnem zboru, večina ljudi, ki so šli na referendum lansko poletje, to primerna rešitev za določitev enega najpomembnejših vprašanj naše suverenosti. Z njim so najprej zavarovali svoje interese, upoštevali smo v sporazumu tudi interese pogajajoče se strani, drugače dogovora ni mogoče doseči, vendar ne na naš račun. S takim načinom reševanja si je Slovenija zelo močno okrepila ugled in prestiž, prestiž je v mednarodni politiki stvarna kategorija in velja ta dogovor za referenčni dogovor na začetku tega stoletja v Evropi. To lahko vidite, če se le malo potrudite. Ko na koncu zanikam vaše trditve, da bi bilo glede dokončne določitve meje karkoli znanega več od tistega, kar je na voljo vedenju javnosti, hkrati tudi zavračam malomarne trditve o tem, da me je pri pogajanjih vodilo karkoli drugega kot želja, da bi v dobro Slovenije, seveda na koncu tudi zavedajoč se interesov sosednje Hrvaške, regije, Evropske unije, celotne mednarodne skupnosti, tukaj v tem zahtevnem delu sveta rešil spor v našo korist. Mislim, da nam je to uspelo in da ob vseh drugih problemih, ki obstajajo, danes o njem ni treba razmišljati. To je velik privilegij. Verjamem pa, da mislite drugače, to je svobodna dežela, imate pravico, da mislite tudi v naprej po svoje, nihče vas pri tem ne sme ovirati, vendar pa imamo tudi tisti, ki se nas vaše kritike dotaknejo s trditvami, ki niso resnične, pravico, da jih zavrnemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imate proceduralni predlog? Prosim, gospod Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa, gospod predsednik. Glede na to, gospod premier, da me, kakor kaže, niste niti poslušali, niti razumeli, kar sem vam govoril, vam povem, da ta moja izvajanja temeljijo na hrvaških virih od predvčerajšnjem in od včeraj. Kot se je pokazalo, so ti hrvaški viri dosti bolje zanesljivi kot katerikoli vir iz slovenskih logov. Na žalost, tako je. Vlada verjetno niti ne ve, kaj hoče, niti ne ve, kaj se z njo dogaja, ampak se preriva okoli lastnih interesov in sem ter tja, pozablja pa na interese Slovenije. Zato sodim, da je treba, da Državni zbor razpravlja o tej zadevi tukaj in da nam odgovorite in odgovarjate na vprašanja, ki so bila zastavljena. Jaz vas prej nisem spraševal o socialnih partnerjih, pa ne vem o čem, za kar ste vi porabili skoraj polovico časa, ko ste mi hoteli nekaj odgovarjati. Dejstvo je, da skrivate podatke, da nam jih ne predstavite, če nam jih predstavite, nam jih predstavite zlagane, predrugačene, polovične, dopuščam pa možnost, da tudi tistega, kar ste izvedeli in kar ste se dogovorili na Hrvaškem, niste razumeli, glede na to, gospod predsednik, da ste tekali po dubrovniških ulicah, kot vem, je bila takrat temperatura precej nad 36 stopinj Celzija, in to škoduje.
Gospod Jelinčič, prosim vas, da ostanete znotraj okvira razprave, prosim vas, da ste dostojni pri tem. Prosim, nadaljujte.
Gospod predsednik, jaz govorim zdaj kot farmacevt in nekaj znanja kot mag. farmacije lahko povem. To so dejstva, o katerih pa, kot kaže, zopet ne smem govoriti, če govorim o dejstvih.
To je Državni zbor in ne lekarna.
Lahko vam pa razložim kasneje, gospod predsednik, kako vpliva kakšna taka zadeva na [[...]]
Prosim, ja.
No, v redu, pa bova imela malo o patofiziologiji kakšno lekcijo, vam bo koristilo. Gospod predsednik, zaradi tega, ker [[...]]
Gospod Jelinčič, jemljem vam besedo. Hvala lepa.
Pa smo spet tam.
Prosim, da sedete, ker nimate več besede. Nimate besede. Proceduralno, prosim gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Predsednik Vlade je prej v odgovoru gospodu Jelinčiču odgovarjal na moje vprašanje.
Gospod Tanko.
Samo da povem do konca. In je dejal, da [[...]]
Proceduralni predlog predsedniku Državnega zbora.
Seveda bom dal, ne skrbite, saj obvladam toliko poslovnik. Predsednik Vlade je torej dejal, da zanika aroganco oziroma ignoranco. Jaz sem na majski seji predsedniku Vlade postavil naslednje vprašanje: Zakaj strašite z interventnim zakonom in grozite s posledicami, če je minister Svetlik jasno povedal, katere kratkoročne ukrepe potrebujemo? Predsednik Vlade je odgovoril: "In tudi danes o interventnem zakonu ne mislim govoriti." Potem sem ponovno vprašal oziroma dejal: "Drzen je predsednik Vlade, ko pravi, da na moje vprašanje o interventnem zakonu ne bo odgovarjal."
Gospod Tanko, jaz vas bom zdaj prekinil, da vam pojasnim nekaj stvari. Glejte, gospod Tanko, predsednik Vlade vam ne more odgovarjati. Niste se najavili za poslansko vprašanje in ga ne morete dati pod proceduralnim vprašanjem in predsedniku Vlade ne bom dovolil, da odgovarja, ker bi kršil poslovnik. Prosim vas, da daste postopkovni predlog predsedniku Državnega zbora.
Gospod predsednik Vlade je odgovoril, da pred referendumom ne bi želel govoriti o ukrepih, elaborirano govoriti o ukrepih Vlade po morebitnem padcu pokojninske reforme. Torej, gospod predsednik Državnega zbora, vi ste dopustili, da je predsednik Vlade na moje poslansko vprašanje 8 minut govoril o povsem drugih stvareh. To ste vi dopustili, ker ste vodili sejo. Zdaj mi pa samo razložite, ali je to ignoranca ali je to aroganca, da predsednik Vlade, prvi med ministri, govori o povsem drugih stvareh, kot je bilo postavljeno poslansko vprašanje. In tu vam samo polagam na srce, da bodite pozorni, ko predsednik Vlade in ministri odgovarjajo na poslanska vprašanja. Mi jih ne sprašujemo o pokojninski reformi, ampak o interventnem zakonu in o kakšnih drugih stvareh, in javno povedo, da o tem ne bodo odgovarjali. In vi to kot predsednik Državnega zbora potem pokrijete. Jaz vam predlagam, da tako kot do poslancev ravnate tudi do predsednika Vlade in ga opozorite, da je dolžan v skladu s poslovnikom odgovoriti na vnaprej najavljeno ustno poslansko vprašanje, kot je postavljeno. Ampak vi počnete vse drugo, vi se ukvarjate s poslanci, da ne bi smeli vprašati, ne bi smeli postaviti proceduralnega predloga, ne smejo želeti odgovora na poslansko vprašanje .Predlagam, da ste v svojih ravnanjih dosledni. Hvala lepa.
Z veseljem vam bom razložil, in sicer to je eklatantna kršitev Poslovnika Državnega zbora in namena postopkovnega vprašanja. Gospod Pahor vam je odgovoril prejšnjič. Ali ste bili zadovoljni z odgovorom ali ne, to je vaša zadeva. Prehajamo naprej. Poslanski skupini SD in DeSUS vprašanja predsedniku Vlade nista naslovili. Gospod Jelinčič, vi lahko sedete. S strani koalicijskih poslancev bo predsedniku Vlade vprašanje postavil [[...]]
Hvala lepa. Bom še malo stal, do septembra.
Mag. Borut Sajovic, prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. Prijazen pozdrav ministrski ekipi in pa gospodu predsedniku Vlade. Res je, poslanska vprašanja so in morajo biti resen institut in dobimo tudi resne odgovore, je pa težava okroglih sob, gospod predsednik, ker nikogar v kot ne morete postaviti. Zdaj pa k resnim javnofinančnim zadevam. Vprašanje, ki še kako zanima slovensko javnost pa tudi Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije se nanaša na kapitalsko ustreznost naše največje banke, Nove Ljubljanske banke, za katero vemo, pa se v teh časih težko odločimo, ali je to sreča ali smola, da je v državni lasti in jo je seveda tudi po navodilih Banke Slovenije treba ustrezno dokapitalizirati. Ena letošnja dokapitalizacija v višini 250 milijonov nam je uspela, kar 243 milijonov smo k temu znesku prispevali iz javnih sredstev. To se seveda ne more in pa težko ponavlja v nedogled in pred nami so zdaj tri konkretne rešitve. Ena je, ali jo dokapitalizira največji partner poleg države, belgijska banka, drugo je, da jo dokapitaliziramo iz javnih sredstev, in pa tretja, ali manjkajoča sredstva skušamo zagotoviti na kapitalskih trgih, kar pomeni, da bodo to plačali zasebni ali institucionalni lastniki. To pa pomeni, da bo država manjši lastnik te pomembne institucije, na katere dobro, učinkovito delovanje, predvsem pa spodbujanje, sledenje in kreditiranje gospodarstva še kako reagiramo. Dober gospodar in pa dober lastnik vedno razmišlja o naslednjem, drugem pa tudi tretjem koraku, kakšen je ves razmislek o tej dokapitalizaciji, če nam zadeva s KBC ne uspe. V medijih smo prebrali nekaj nasprotujočih se stališč in pa mnenj, kakšni bodo naši naslednji koraki. Predvsem pa se strinjamo, predlagate rebalans proračuna tudi z osebnim zgledom, kar se mi zdi izredno pozitivno, pozivate k varčevanju in v teh časih si težko predstavljam, da ko varčujemo na številnih področjih, ko bomo z rebalansom zaradi nujnosti razmer zmanjšali določene investicije, me zanima: Kakšen je vaš odnos do te dokapitalizacije? Ali zagovarjate oziroma nasprotujete, kot smo razbrali iz medijev, dokapitalizaciji iz javnih sredstev? Hvala lepa.
Hvala. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Spoštovani gospod poslanec! Moj začetek odgovora se bo mogoče zdel splošnejši, vendar sodi v kontekst vašega vprašanja. Samo na nek način odgovarja ta hip na atmosfero. Jaz mislim, da ni nič narobe in da je prav, da se Slovenija pridružuje državam, ki znajo tudi na en domiseln, mestoma na humoren in ironičen način tematizirati resne teme. Moramo pa paziti pri tem, da ne damo vtisa javnosti, ker si tega ne zaslužimo spričo iskrenega vašega dela in našega dela, da na nek ravnodušen način gledamo na odgovornost, ki jo imamo. To pravim zato, ker je mogoče postaviti vprašanje tako in drugače, nanj je mogoče odgovoriti tako in drugače, vsak se od nas trudi po svojih najboljših močeh, upoštevaje okoliščine, v katerih smo. In te niso enostavne. Slovenija in z njo moderni svet je izšla iz recesije, ima gospodarsko okrevanje, vendar pa lahko že zasledimo nekatere kazalce, ki kažejo na to, da se tudi v Sloveniji lahko to okrevanje ohladi, tako kot se ohlaja v doslej najbolj gospodarsko agilnih gospodarskih partnericah naše države v Evropi in v Združenih državah. Nekateri kazalci kažejo na to, da bi se lahko, nisem vedeževalec, da bi to vedel, porodila nova recesija. V vsem tem, spoštovani gospod kolega Sajovic, se slovenska vlada vede kot dober gospodar upravljanja s kapitalskimi naložbami in premoženjem davkoplačevalcev. Mi vemo, kaj je sporočila Banka Slovenije. Banka Slovenije je sporočila, tako kot centralna banka v Frankfurtu, valutne skupine, v kateri smo, tako kot centralne banke drugih držav, da morajo poslovne banke v svojih okoljih paziti na svojo kapitalsko ustreznost, tako tudi slovenska. Mi smo v prvi polovici leta za to že poskrbeli, in sicer za dokapitalizacijo v višini 250 milijonov iz davkoplačevalskega denarja, vedoč, da utegne Banka Slovenije, to se je zgodilo, vnovič pozvati Novo Ljubljansko banko, da zagotovi temeljni kapital v svoji banki. To je sedaj odgovor na vaše vprašanje. Slovenska vlada se je, ko je predala sektorsko politiko za finančno industrijo Agenciji za upravljanje kapitalskih naložb, odločila, da agenciji naloži pripravo predloga tako, da se pri morebitni, sedaj že skorajda zanesljivi, drugi dokapitalizaciji Nove Ljubljanske banke najprej poseže po instrumentu zasebnega domačega ali tujega vlagatelja. Če ta tender ne bo uspešen, se bo slovenska vlada odločala, kako zagotoviti bančno ustreznost Nove Ljubljanske banke, tako da bodo zavarovani njeni in s tem naši interesi, ker smo zaenkrat še vedno večinski lastnik. V tem smislu bi rad povedal, prvič, da slovenska država že vedno kljub vsem kritikam, ki smo jih bili deležni, tudi tukaj, ostaja na varni strani radarja, ko gre za razmere v evroconi, in to v situaciji, ko nekatere države, ki pred časom še niso bile na vidiku te sive cone, sedaj v takih razmerah žal so. Drugič, da z vsemi instrumenti notranje politike skrbimo, da bi bil naš bančni sistem varen – in je – glede na razmere skrbimo za njegovo dokapitalizacijo, kolikor je to naša odgovornost, pri čemer smo v drugi polovici tega leta, če smem tako reči, na polovici tega leta, sprejeli z zgodovinskega vidika neko prelomno odločitev, da ko gre za dokapitalizacijo Nove Ljubljanske banke, slovenska vlada kot odgovorna lastnica večinskega deleža v tej banki k dokapitalizaciji, če pogovori s sedanjim strateškim partnerjem KBC-jem ne bodo taki, kot bi si želeli, začne proučevati možnost novega – tretjega strateškega vlagatelja, se pravi zasebnega domačega ali tujega, ki bo zagotovil primerno poslovno okolje ali performanse te banke, da bo ugledna regionalna bančna institucija.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora gospod mag. Sajovic?
Hvala lepa. Moram reči, da sem zadovoljen s prvim delom vašega odgovora. Razmislek je tudi po mnenju Poslanskega kluba Liberalne demokracije pravilen in gre v pravi smeri. Ta trenutek strategija upravljanja državnega premoženja še ni v parlamentu, zato ne bi želeli prejudicirati določenih ugotovitev ali napovedi. Naše stališče v Liberalni demokraciji Slovenije je, da ta čas potrebujemo sredstva za investicije, sredstva za razvoj. Da je možno bančni sistem, ki je stabilen, stabilizirati tudi naprej in razvojno z drugimi instrumenti, zagotovo je pomembno, mogoče imamo tudi že kakšno strategijo, pa je niste omenili, ali varianta 25 % plus delnica in potem vsi nadaljnji partnerji manjši kot polovica tega deleža, ali vzdrži realne primerjave in realni scenarij. Vesel sem, da delimo skupno odločitev, da je teh 250 milijonov težko zasluženih javnih sredstev moč razporediti v tem kriznem času bolje in pa ustrezneje, da bomo državljani Slovenije, Slovenke in Slovenci od uporabe teh sredstev za razvoj imeli več kot pa od dokapitalizacije naše največje banke, ki pa se žal v preteklosti vedno z vsemi poslovnimi odločitvami ni najbolje izkazala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade.
Zelo bi si želel, spoštovani gospod predsednik, gospe in gospodje, da bi še v tej sestavi imeli to odgovornost in priložnost, da bi odločali o naslednjem pomembnem vprašanju, kaj je nacionalni interes Republike Slovenije, ko gre za upravljanje za Novo Ljubljansko banko. Ali je naš nacionalni interes to, da imamo večinski delež, ali je naš interes, da je to dobra in kvalitetna banka, ki nudi ustrezne finančne produkte, ki so zanimivi za naše fizične in pravne osebe in tudi za tujce kot vlagatelje ali kot depozitarje? Jaz predpostavljam, da bi bilo idealno, če imamo lahko v slovenskem finančnem sistemu tudi institucijo, ki je v večinski državni lasti. Mislim, da je odveč, da bi jih imeli preveč, ker bi to sililo davkoplačevalce k temu, da jih servisirajo, kar bi zmanjševalo našo in vašo možnost, da skozi fiskalno politiko konsolidiramo druge, recimo, tudi gospodarsko in druge politike, ki so stvar proračunske politike. Menim pa, da je, če pride do lomljenja možnosti, ki jih imamo, bolj pomembno, da imamo dobro, kvalitetno banko, ki je deloma tudi v tujih rokah, kot da imamo slabo domačo banko, ker nam to nič ne pomaga. Ni za nikogar dobro. Ta hip si mi želimo, da bi uspeli z dokapitalizacijo, ki bi omogočala Ljubljanski banki ustrezno navzočnost, regionalno navzočnost na bančnem trgu, ki bi bila razumljena kot dobra banka. Za slovensko vlado je glede na to, da je sedaj veliko vložila vanjo, zato da bi ostala referenčna institucija za tako banko v prihodnje, pomembno, da doseže nov dogovor s KBC ali z novim zasebnim vlagateljem iz domovine ali iz tujine, in da to ostane taka banka, kot si jo želimo. Zato bi rad rekel, da si želim, da bi še v našem mandatu ta visoki zbor odločal o tem, kot razumem tudi, do neke mere pregretem političnem vprašanju, vprašanju, kaj je nacionalni interes, ko gre za Novo Ljubljansko banko, pri čemer vidimo, da ljudje na isto vprašanje odgovorijo dvakrat različno. Če jih vprašate, ali naj Ljubljanska banka ostane v državni lasti, bodo odgovorili večinoma da. Če jih vprašate kot davkoplačevalce, ali so pripravljeni dati svoj davkoplačevalski denar za to, da ostane v državni lasti, bodo večinoma odgovorili ne. In to je samo na dva različna načina zastavljeno eno in isto vprašanje. In vi, gospodje poslanci in gospe poslanke, boste morali dokončno določiti, ali se strinjate s predlogom strategije, ki jo bo Vlada brž kot ne kmalu poslala v Državni zbor glede tega eminentnega vprašanja.
Hvala lepa. Prehajamo na odgovor na poslansko vprašanje, postavljeno na 29. seji zbora, minister za okolje in prostor dr. Roko Žarnić bo odgovoril najprej na vprašanje mag. Andreja Vizjaka v zvezi z gradnjo hidroelektrarno na spodnji Savi. Vprašanje je bilo postavljeno že prejšnjič, se pravi, vi samo odgovarjate sedaj.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospe poslanke, gospodje poslanci! Hvala lepa za to vprašanje. Vprašanje ima razmeroma kratek odgovor, kajti po trenutno veljavnem besedilu Zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala spodnje Save je izvedba ureditve vodne infrastrukture in ureditve državne in lokalne infrastrukture predvidena do leta 2015. Predvideno je, da se bo z novelo zakona ta rok podaljšal za eno, največ dve leti, torej najkasneje do 2016 ali do 2017. Glede sklenitve koncesijske pogodbe v zvezi z izvajanjem koncesije za rabo vode na srednji Savi se bo lahko pristopilo po uveljavitvi Uredbe o spremembah in dopolnitvah Uredbe o koncesiji za rabo vode za proizvodnjo električne energije na delih vodnega telesa reke Save od Ježice do Suhadola. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister dr. Roko Žarnić bo odgovoril tudi na vprašanje Jakoba Presečnika v zvezi z uresničevanjem zavez iz odgovora na postavljena poslanska vprašanja. Prosim, minister gospod Žarnić.
Hvala lepa. To vprašanje je sestavljeno iz dveh vprašanj. V prvem v zvezi z zaostanki moram povedati, da je bila februarja 2011 oblikovana prva delovna skupina za odpravo zaostankov. Vmes se je žal izkazalo, da je treba skupino okrepiti z dodatnimi strokovnimi kadri in sredi preteklega meseca je bila imenovana nova, dopolnjena projektna skupina za reševanje zaostankov prejetih pobud za rabo vode in ta dela. Na podlagi ureditve in preučitve celotne dokumentacije lahko prvi paket rešenih starih pobud pričakujemo na Vladi že ta mesece pred počitnicami, in to v obliki izdaje negativnih sklepov ali uredb oziroma koncesijskih aktov. Več kot četrtina zaostanka bo v tem paketu. Drugi del pa se nanaša na problem slovenske krajine, njenega onesnaževanja z bleščečimi in vsiljivimi barvami. V zvezi s tem bo odgovor podoben, kot je bil že pred časom. Glede na to, da opažamo zlasti na podeželju, da investitorji stanovanjskih in tudi drugih objektov pogosto uporabljajo izredno žive barve na fasadah in drugih delih zunanjosti objekta. Razlogov je več, najpogosteje gre za željo, da so ljudje drugačni, neuniformirani, bolj individualni in pri tem se tudi odzivajo na oglaševanje, na trende, na neke modne trenutke, zato je naše podeželje zadnje čase izredno pisano. Občinski prostorski načrti v svojih izvedbenih delih skozi podrobnejša merila in pogoje za posege v prostor opredeljujejo med drugim tudi strukturo, teksturo in kolorit fasadnega plašča objektov. Prostorski izvedbeni pogoji, med katere spada tudi določitev barv fasadnega plašča, so določeni v okviru enot urejanja prostora, in sicer kot rezultat strokovnih podlag s področja razvoja poselitve, ki morajo vsebovati tudi analizo tipologij naselij in usmeritve za ohranjanje kulturne krajine. Pripravljavec strokovnih podlag in odloka o OPN je pooblaščena strokovna organizacija, ki zaposluje prostorske načrtovalce z licenco. Odlok OPN sprejme občinski svet z županom na čelu. Prostorsko načrtovanje na lokalni ravni je v izvirni pristojnosti lokalne skupnosti, MOP, Direktorat za prostor pa v skladu z ZP Načrt-A nastopa zgolj kot nosilec urejanja prostora za področje razvoja poselitve. Po našem mnenju veljavna prostorska zakonodaja in podzakonski predpisi, ki se nanašajo na vsebino, obliko in način priprave OPN, vključujejo potrebne zahteve in usmeritve tudi na področju ohranjanja arhitekturne in krajinske identitete, kamor sodi področje barv oziroma kolorita grajenih struktur. Ker gre za nedvomno v prostoru močno prisotno in opazno problematiko, bo MOP v prihodnje še okrepil različne oblike izobraževanja, osveščanja, sodelovanja z zainteresirano javnostjo, v smeri ozaveščanja o pomenu celovite ohranitve identitete kulturne krajine tudi skozi promocijo tradicionalnih, za avtohtono tipologijo skladnih, barv objektov. Žal pa znotraj javne regulative, kajti za individualne objekte uporabna dovoljenja niso predvidena. V zakonodaji nimamo nekih orodij, neke možnosti bolj direktnega poseganja v to novo kulturo poslikave našega podeželja. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, Jakob Presečnik.
Hvala lepa za odgovor. Se zahvaljujem gospodu ministru za odgovor, vendar žal ne morem biti zadovoljen s tem odgovorom, ker je odgovor dobesedno podoben, kot je bil pred tri četrt oziroma pred pol leta, ko sem ti dve vprašanji tudi postavil. Če grem na prvo, to je glede koncesijskih pogodb oziroma koncesij, moram reči, da ste takrat rekli, da upate, da boste čez mesec, če bo spet kakšno vprašanje, lahko povedali malo manjšo številko. Danes se je izkazalo, da je ta številka še vedno enaka, kakor koli jo jemljemo. Gre za število teh vlog, 200 za male hidroelektrarne in še okrog 100 za druge porabnike oziroma prosilce za koncesijo. Pri tem moramo upoštevati tudi dejstvo, če vzamemo samo številko 200, pa če je od tega 100 takih, ki so smiselne, ki bodo dobile na koncu pozitivno mnenje oziroma bodo dobile koncesijo, pomeni to 100 gradbišč, pomeni 100 projektov za izvedbo, pomeni 100 objektov, od katerih se bo pritekal denar v državni proračun in tako dalje in tako dalje. Gre za gospodarske spodbude, ki si jo organizirajo posamezni investitorji. Tudi v drugem delu, ko govorimo o barvnem onesnaževanju, se jaz strinjam, izobraževanje, osveščanje in tako dalje, menim pa, da to ni dovolj. Že takrat ste rekli, da bo verjetno treba tudi na zakonskem področju nekatere ukrepe sprejeti, in pričakujem, da bi tudi z zakonsko regulativo, ob zavedanju, da so občine odgovorne, vendar država oziroma MOP je tisti, ki daje tudi soglasje in zadnjo piko na i pri prostorskih dokumentih občin in lahko bistveno prispeva tudi k razrešitvi tega vprašanja. Hvala.
Hvala lepa. Prosim minister dr. Žarnić.
Hvala lepa. Spoštovani, kot se je iz mojega odgovora videlo, kot sva oba ugotovila, moj prvi poskus ni ravno uspel, zato sem moral zamenjati ekipo, ki to dela. Kot sem rekel, do konca tega meseca računam približno 100 odgovorov bo na Vladi. Smo šli pa v to strategijo, da najprej vidimo tiste, ki nimajo možnosti, bo velik del tistih, ki bodo zavrnjene, pa tudi nekaj takih, ki bodo sprejete. Tako bomo skoraj prepolovili to in potem v jeseni, jaz bi rad do konca leta zadeve spravil pod streho, kajti jaz sem si za ta mandat zastavil, da čim več starih grehov, ki sem jih podedoval, spravimo pod streho, kar pa verjemite, ni ravno enostavno, ker dostikrat trčimo ob to, da so zakoni pa uredbe med samo tudi v kontradikciji, kot vi sami dobro veste, in je potem treba tiste stvari popravljati, kar več časa traja, kot pa kakšne stvari hitreje narediti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister za zunanje zadeve Samuel Žbogar bo odgovoril na poslansko vprašanje Milenka Ziherla v zvezi s poslabšanjem politične stabilnosti v državah bivše SFRJ. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa, predsednik. Jaz bi začel s tem, da je danes to vprašanje slučajno padlo na 11. julij, ker me prejšnjič ni bilo, in na obletnico pokola v Srebrenici, zato je prav, da se mogoče spomnimo, kaj je bilo takrat pred 16 leti, pa vidimo, kaj je vse bilo narejeno takrat v regiji zahodnega Balkana. Tako da je poslabšanje položaja na zahodnem Balkanu treba jemati v neki perspektivi. Za začetek je treba ugotoviti, da ni vojne, da ni nevarnosti vojne, da imajo tokrat vse države isti cilj, za razliko od takrat, vse hočejo postati članice Evropske unije, da so pa seveda na različnih stopnjah tega cilja, na različnih etapah tega cilja, medtem ko so nekatere še čisto na začetku, kot je Bosna in Hercegovina, so druge že na cilju. Hrvaška je zaključila pogajanja, podpisala bo pogodbo konec leta in vstopila enkrat v letu 2013 verjetno v Evropsko unijo, tako da ona je dosegla svoj cilj. Potem imamo Črno Goro, ki je že kandidatka in čaka, da bo dobila pozitivno poročilo oktobra meseca s strani Evropske komisije in da bo konec leta dobila datum za začetek pogajanj z Evropsko unijo, se pravi bo šla korak naprej. Potem imamo Srbijo, ki je naredila tudi pomembne korake v letošnjem letu na tej poti. Seveda vsi lahko samo pozdravimo, da je Mladić tam, kjer bi moral biti že pred šestnajstimi leti, v Haagu, lahko pozdravimo zadnji dosežek v pogajanjih med Srbijo in Kosovem, ko je bil dosežen nek napredek, dogovori, ki dajejo neko upanje, da bo skozi ta dialog tudi prišlo do reševanja odprtih vprašanj med Kosovom in Srbijo. Sam se bil v Srbiji pred mesecem dni oziroma še manj in iz pogovorov s predsednikom Vlade in ministrom za evropske zadeve videl, da zelo resno jemljejo tudi svoje reformne napore. Tako si želimo, in mislim, da jih mi v tem podpiramo, da bi konec leta dobili ne samo status kandidatke, ampak tudi datum za začetek pogajanj. Mislim, da bi bil to en takšen pozitiven prispevek Evropske unije k stabilizaciji Balkana. Potem pridemo pa že v bolj problematične vode, in to je to, kar je poslanec želel vprašati, najprej seveda sama Makedonija, ki že vrsto let, šest let, čaka na datum za začetek pogajanj z Evropsko unijo. Imeli so volitve, dobre volitve, ki jih je OVSE pohvalili kot korektne, brez večjih incidentov, oblikujejo novo vlado in upamo, da bo nova vlada vnesla nek svež element v reševanje problema z Grčijo, v reševanje problema imena, ki očitno preprečuje in bo preprečil, dokler ne bo rešen, nadaljnje korake Makedonije k Evropski uniji. In seveda Bosna in Hercegovina, kjer pa resnično je zastoj, eno leto je skoraj sedaj od volitev, pa še vedno nima vlade. Junija sicer je bil konstituiran dom narodov v parlamentu Bosne in Hercegovine, vlade pa še vedno ni. Mislim, da je Bosna in Hercegovina resnično, ne samo da je na začetku pogajanj z Evropsko unijo oziroma sploh še ni predala prošnje za članstvo v Evropski uniji, ampak so očitno problemi znotraj države vedno večji. Evropska unija je sicer prišla z nekim novim instrumentom, strukturnim dialogom, kjer so vzeli pod drobnogled pravosodje in poskušajo to področje prilagoditi acquisu Evropske unije. Mislimo, da je to lahko rešitev, ko začneš pogajanja na nek način, še preden jih začneš oziroma državo počasi prilagajaš zakonodaji Evropske unije, vendar so problemi v Bosni veliko večji, so politični problemi. Mislim, da tukaj je resnično koristen nasvet prvega predsednika Kučana, ki v svojem poročilu govori, da je najprej potreben razmislek treh narodov o tem, kako želijo živeti skupaj v Bosni in Hercegovini. In s tem odgovarjam tudi na podvprašanje, ali je to poročilo še relevantno. Še kako je relevantno, mislim, da postaja vedno bolj relevantno. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev. Zvonko Černač bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Francu Križaniču, ki je upravičeno odsoten. Prosim, gospod Černač.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem prisotnim! Pričakujem ustni odgovor ministra Križaniča, glede na to, da je danes odsoten, na naslednji seji Državnega zbora. Danes se je začela julijska seja Državnega zbora, na tej seji pa ni rebalansa proračuna za letošnje leto, kljub napovedi ministra za finance v začetku julija, ko je ob robu ene izmed sej Vlade povedal, da naj bi rebalans proračuna za letošnje leto, glede na vedno bolj zaostrene makroekonomske pa tudi proračunske razmere, obravnaval Državni zbor na julijski seji. Prihodki proračuna iz leto v leto padajo, nekako smo v tem mandatu približno na ravni nekaj manj kot osmih milijard evrov, odhodki pa se iz leta v leto povečujejo oziroma ta razkorak je vedno večji, govorimo o primanjkljaju v višini približno 2 milijardi evrov letno, ob tem da je ta vlada podedovala uravnoteženo bilanco. Leta 2007 in 2008 je bil proračun državnega proračuna celo z manjšim presežkom, kar vse govori o tem, da bi na tej seji državnega zbora na vsak način morali obravnavati rebalans, še posebej zaradi tega, ker je Vlada oziroma ministrstvo sprejelo v začetku junija sklep, s katerim je začasno zadržalo izvrševanje pravic porabe na enem delu odhodkovne strani, kar preprečuje normalno izvajanje nekaterih pomembnih prioritetnih postavk proračuna oziroma tistega, kar je bilo v njem načrtovano za leto 2011. Po tistem, kar je javnost izvedela glede tega rebalansa, pa lahko ugotovimo, da gre za razkorak približno 500 milijonov evrov, da se na eni strani izredno zmanjšujejo sredstva oziroma prilivi, ki so predvideni iz naslova sredstev evropskega proračuna, v višini 215 milijonov evrov, da Vlada načrtuje, da bo pobrala manj trošarin, približno 100 milijonov oziroma natančneje 93 milijonov evrov, in odhajajoča ministrica za javno upravo je povedala, da bo zaradi 3 tisoč več zaposlenih v tem mandatu treba sredstva za plače povečati za 120 milijonov evrov. Slišimo, da bo treba nameniti in v bilanci B rebalansa je tukaj predvideno okoli 500 milijonov evrov za dokapitalizacijo raznih finančnih institucij. Očitno je med njimi tudi dodatni transfer Novi Ljubljanski banki, glede katere smo bili že priča 250 milijonski injekciji. V proceduri je zakon o sanaciji izgube na Slovenskih železnicah, v višini 130 milijonov evrov, o sanaciji izgube Adria Airways, v višini 50 oziroma 70 milijonov evrov. Vse to so odhodki, ki govorijo o tem, da je Vlada v zelo resnih težavah, v tistem delu, ki se mu reče investicijski del, pa tudi. Tukaj je predviden največji rez. Zaradi tega sprašujem ministra: Kaj boste storili, da ne bo ogroženo izvajanje investicij, ki že tečejo, predvsem tistih v lokalnih skupnostih, občinah, na podlagi 23. člena Zakona o financiranju občin, kjer so že odobreni sklepi, investicije tečejo, podpisane so pogodbe, sredstva?
Hvala lepa. Samo Bevk bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, mag. Dejanu Židanu. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Lansko poletje smo se ponovno srečali s prerazmnožitvijo poljskega majskega hrošča. Julija 2010 se je škoda zaradi delovanja ličinke majskega hrošča pokazala predvsem na območju Gore nad Ajdovščino na več kot 30 hektarjih travnikov. Glede na ugodne vremenske razmere za izleganje jajčec, pa se je že jeseni lani pokazalo veliko število ogrcev tudi na širšem področju Črnega vrha in Zadloga v idrijski občini. Letos je bila škoda zaradi požrešnih ogrcev še posebej izrazita zaradi dolgega sušnega obdobja, saj vse od 17. marca do 15. maja letos na Črnovrški in Zadloški planoti ni bilo dežja, prav zaradi suše pa se gliva, ki je sicer učinkovito sredstvo zoper ličinke majskega hrošča, ne more razvijati in učinkovati. V občini Idrija se je že leta 2002 opazilo prerazmnoževanje ličink majskega hrošča, leta 2005 pa tudi v občinah Logatec in Lenart. Na različnih območjih se pojavljajo različne razvojne oblike majskega hrošča. Tako na območju Ajdovščine in Tolmina dela škodo populacija, ki je letala leta 2009, na Idrijskem tista iz leta 2010, na območju Cerknice pa poročajo o množičnem letu odraslih hroščev v letošnjem letu. Od septembra 2007 do junija 2009 je potekalo tudi zelo uspešno zatiranje majskega hrošča s to omenjeno glivo v občinah Idrija in Logatec na skupni površini tisoč 135 hektarjev v skupni vrednosti 540 tisoč evrov. Minister mag. Dejan Židan si je na mojo pobudo 1. junija razmere na Črnovrški planoti tudi osebno ogledal in prizadetemu področju obljubil pomoč države. Zato ministra za kmetijstvu mag. Židana sprašujem: Kako je z vključitvijo tega območja v večletni razvojni program ministrstva? Ministru se že v naprej zahvaljujem za njegov odgovor. Hvala lepa.
Prosim, minister mag. Dejan Židan.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Dejansko imamo na tem področju, ker je značilno, da imajo kmetije, predvsem govedorejske kmetije za mlečno proizvodnjo, ki se borijo, da bi obstale, težave že mnogo let z majskim hroščem. Težava je toliko večja, ker nimamo na razpolago kemičnega sredstva oziroma kemična sredstva, ki so se nekoč v Evropi uporabljala, so zelo omejena zaradi svojega škodljivega delovanja na okolje. Zato smo že pred časom majskega hrošča začeli preganjati z njegovimi biološkimi sovražniki, to je glivo, ki mu škoduje. Težava te glive pa je, da deluje samo, če je vlažno leto. In če je leto, kakršno je bilo letos, enostavno gliva ne zraste in hrošče ne uniči. Tudi agrotehnični ukrepi, ki so na razpolago, so predvsem ukrepi, ki so na razpolago za poljščine, preoravanje in podobno, medtem ko za večino kmetijskih zemljišč, tam pa gre za travinje, pa te ukrepe lahko zelo omejeno uporabljamo. Dogovorili smo se naslednje. Dejansko v svetu obstajajo še druge metode, pri čemer mehanične in nekatere fizikalne metode pri nas niso bile nikoli uporabljene, ker teh znanj nimamo. Prav tako je potencialno možno uporabljati tudi bakterijo, ki škodi temu hrošču, ki je nekoliko bolj odporna na neprimerne zunanje klimatske razmere. Ker so dejansko to znanja, ki jih nimamo, smo se dogovorili in imamo v tem trenutku razpis, ki se bo končal čez dober teden, to bo srednjeročni razpis, ki bo trajal tri leta, da prvič pridemo na sistematičen način do odgovora, kako tega hrošča omejevati, saj izkoreninili ga nikoli ne bomo. Verjamem, da na podlagi potem teh treh metod, to so agrotehnične, ki jih že izvajamo tam, kjer je možno, potem so biološke, gliva in bakterija, ki se bo začela preizkušati, in dodatne fizikalne, o katerih smo se pogovarjali, ki temeljijo na feromonih in na nekaterih drugih postopkih, da bomo uspeli na tem področju ohraniti kmetijstvo. Hvala.
Hvala lepa. Jožef Jerovšek bo postavil vprašanje ministrici za notranje zadeve, Katarini Kresal ter ministru za finance dr. Francu Križaniču. Slednji je opravičen. Prosim, gospod Jerovšek. Začnite govoriti počasi, bo prišla po mojem.
Ja, počasi pomeni, da lahko manj vprašam potem.
To pa je res.
Spoštovani, spoštovana gospa ministrica in minister, oba odsotna! Moje vprašanje se nanaša na to, da je direktorica Dursa, gospa Mojca Centa Debeljak, tukaj imam ta intervju, v intervjuju za časnik Dnevnik, 2. julija, povedala, da je Durs končno od bank dobil podatke o vseh 9 tisoč 496 nakazilih pravnih in fizičnih oseb, davčnih zavezancev, v 29 tako imenovanih davčnih oaz. Povedala je, da gredo nakazila skupaj do višine več sto milijonov evrov. Izgleda, da so bile te goljufije, transakcije ogromne vsote denarja izvedene v letu 2010, zato je celokupni obseg davčnih goljufij še bistveno večji. Po nekaterih ocenah je bila vsaj polovica tega denarja v Sloveniji pridobljena z kaznivimi in protipravnimi finančnimi in komercialnimi posli, gre za ukraden denar, pri manjšem delu pa gre za izogibanje normalni obdavčitvi, kar je tudi goljufija države. Ob tej hvale vredni informaciji direktorice Dursa, pa je več kot očitno, da so doslej ob teh kaznivih dejanjih, kot so pranje denarja, poslovanje preko slamnatih družb, plačevanje navideznih poslov in utaja davkov, organi pregona in inšpekcije z vašega in finančnega ministrstva ob zavedanju kaznivih dejanj mižali in se delali nepristojne. Vsakomur je jasno, da je za zaviranje preiskave obstajal politični interes. Še posebej, ker so po izjavah pristojnih na Dursu med največjimi primeri zelo zanimiva imena. Samo v 22 bolj izstopajočih primerih so že odkrili 6 milijonov davčnih obveznosti. Kljub tako visokim številkam in srhljivemu obsegu ropanja države pa ni obvestil, da bi organi pregona resno preganjali ta kriminal belih ovratnikov, ni poročil, da bi vložili vsaj eno ovadbo. Sprašujem: Zakaj policija doslej ni storila ničesar? Kateri politični in kapitalski veljaki so preprečili učinkovito preiskavo? Zakaj pristojni organi ne objavijo imen posameznikov, ki se poslužujejo goljufivih poti skozi davčne oaze, kot so to storile nemške oblasti v znanem primeru nemških zavezancev preko liechtensteinskega ovinka? Sprašujem tudi: Ali je za nezainteresiranost in anemično delo policije vzrok v tem, da so med tako imenovanimi zanimivimi imeni iz davčnih oaz člani nekaterih vplivnih družin, katerih povezave segajo v vrhove oblasti?
Hvala lepa. Prosim, gospa ministrica Katarina Kresal.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani poslanec! Policija sodeluje z davčno upravo, ki je tisti prvi pristojni organ za nadzor nad tovrstnimi transakcijami. Policija na splošne ne razpolaga s podatki o nakazilih pravnih in fizičnih oseb v kakršnekoli države, ker to ni njena osnovna pristojnost. Zato te osnovne podatke pridobiva, nadzoruje davčna uprava v okviru svojih pristojnosti. Ko zbere primerne podatke, če oceni, da ti podatki kažejo na kakšno sporno dejanje, predajo takšne zadeve policiji. Policija potem preverja, ali obstajajo sumi kaznivega dejanje, zadevo obravnava, kakršnekoli vpoglede in preverbe pa lahko dela na podlagi odredb sodišča. Pri pregonu gospodarskega kriminala so takšni postopki pogosti. Ni res, da se z njimi ne bi ukvarjali, seveda se, v skladu z njihovimi pristojnostmi, v skladu s stroko, ki za njih velja. Nikakor jih nihče pri tem ne omejuje ali kakorkoli zavira. Je pa res, da za kazenski postopek in predkazenski postopek veljajo posebne omejitve glede varovanja zaupnosti podatkov in ko pride postopek v fazo, ki je javen, tako kot pri vseh ostalih zadevah, postanejo podatki javni, prej pa ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Spoštovana gospa ministrica, z vašim odgovorom ne jaz in ne slovenska javnost ne moremo biti zadovoljni. V vaši nezainteresiranosti za vsebinski odgovor, ob ignoriranju problema ropa države preko davčnih oaz človek dobi občutek, da gre za odobren organiziran rop države. Nekateri največji pralci denarja so tudi največji finančni sponzorji volilnih kampanj nekaterih strank. In s tem si jaz razlagam, da uradni organi praktično niso zainteresirani, da bi zadeve, ki so dobesedno na pladnju, nekatere, preganjali. Sprašujem tudi: Ali je res, da so se po objavi intervjuja začeli silni pritiski na odgovorne na Dursu in manevri, da bi se kupoval čas za brisanje sledi? Pri tem se baje vaše ministrstvo oziroma represivni organi delajo neumne in celo gledajo vstran. Zanima me: Koliko pomembnih bančnikov NLB in NKBM, koliko gradbenih baronov in znanih županov ter njihovih družinskih članov in družinskih podjetij ta čas posluje preko davčnih oaz? So odtujena sredstva večja od enkratne dokapitalizacije Nove Ljubljanske banke? Vsaj ta podatek dajte, koliko denarja se je odlilo. Veliko je teh vprašanj, na katera je treba dati odgovore, se ne izmikati, kajti slovenska javnost jih pričakuje in se ne skrivajte pod tem, da spoštujete ne vem katero zakonodajo. Potem je ta vloženi zakon samo s figo v žepu, ki ste ga zdaj vložile vladne stranke. Če tu ne dobimo podatka o tako pomembni zadevi, jaz vem, da bo Durs tudi blokiran in finančna inšpekcija sploh ne sodeluje pri tej zadevi, prav tako kot notranje ministrstvo ne. Hvala.
Hvala lepa. Prosim, ministrica, gospa Katarina Kresal.
Spoštovani poslanec, nadzor nad posameznimi transakcijami, nad pretokom denarja ima v prvi vrsti Davčna uprava Republike Slovenije, ki je tudi tista, ki po navadi naznani kaznivo dejanje, na podlagi katere se potem izvaja preiskava. Žal danes mojega kolega ministra za finance ni, da bi povedal kaj več, namreč ta organ spada pod njegovo ministrstvo. Verjamem, da je vam lažje navreči kakšno trditev, ne da bi za to dali dokaz, kar nekaj težkih ste danes rekli, ne da bi za to navedli kakšen dokaz. Policija seveda mora delovati v skladu z zakonom in mora imeti za vse postopke, ki jih vodi, ustrezne dokaze, in to tudi dela na podlagi sodelovanja z organi, kot so Davčna uprava, Urad za preprečevanje korupcije, potem Urad za preprečevanje pranja denarja, in tako se vsi podatki, ki postanejo javni, da so sporni, obravnavajo, obdelajo in se vodijo v skladu z zakonom. In to vam kot ministrica za notranje zadeve lahko tudi zagotovim. Hvala.
Hvala lepa. Imate proceduralni predlog? Ampak preden začnete, gospod Jerovšek, minister za finance ni odgovoril. Ali želite dati proceduralno predlog kljub temu zdaj? Prosim, lahko. Samo toliko, da se ve.
Tudi na podlagi tega, kar je bilo odgovorjeno doslej, mi je jasno, da ni politične volje, da bi se na ta vprašanja odgovarjalo. Upam, da bom dobil pisni odgovor ministra med tem časom, vendar na podlagi tako površnih odgovorov in za moje pojme izmikajočim odgovorom, kjer je bilo rečeno, da ni res, da se policija ne ukvarja, pa ni bilo navedeno s koliko primeri, s kom, kaj, katerimi, nič, potem jaz ne verjamem, da je res, da se ukvarja. Jaz sem prepričan, da policija, če se bi smela ukvarjati, bi bila zainteresirana, da bi se z njihovim delom poslanci in javnost seznanili do določene meje. Zaradi tega ob tem ropanju države več sto milijonov evrov, si zamislite, od tega je vsaj polovica ukradenega denarja šla preko bančnih oaz, smo dolžni – in zaradi nepopolnih odgovorov – opraviti razpravo. Jutri bi jo morali opraviti, jutri, sedaj jo bomo lahko najprej čez dva meseca. Ampak upam, da kolegi poslanci, ki jih je danes malo tu iz koalicije in tako imenovane opozicije sedaj dela tako imenovane opozicije, da bodo podprli vsaj to, da se bomo prepričali in slovenski javnosti priznali, preko katerih znanih imeni in njihovih družin in družinskih članov se pere denar in se krade in se utajijo davki, mi davkoplačevalci pa moramo ta isti denar v obliki dokapitalizacije državnih bank še enkrat plačati. In to so dobesedno ravnanja, ki mejijo na veleizdajo države, žal v našem kazenskem zakoniku tega nimamo tako inkriminirano, ker kdor finančno uniči državo, jo spravlja ob neodvisnost, je veleizdajalec. In zaradi tega, gospod predsednik, pričakujem, da opravimo v skladu z ustreznim členom poslovnika splošno razpravo in preprečimo to nezainteresiranost politike, da tudi policija in finančna inšpekcija in drugi organi aktivno preganjajo ta kriminalna dejanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Jožefa Jerovška, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve Katarine Kresal na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 12. julija 2011, v okviru glasovanj. Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću bo postavil mag. Radovan Žerjav. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister! Nekaj več kot leto dni je od tega, ko sem vas spraševal v zvezi z visokovodnimi obrambnimi nasipi ob reki Muri in bi me tokrat ponovno zanimalo: V kateri fazi so aktivnosti v zvezi z izgradnjo manjkajočega in hkrati tudi z obnovo obstoječega visokovodnega obrambnega nasipa ob reki Muri? Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospe poslanke, gospodje poslanci! Spoštovani poslanec Žerjav verjetno misli na visokovodni nasip na območju vasi Ižakovci. Za predmetni nasip je koncesionar Mura-VGP, Murska Sobota, izdelal program za vzdrževalna dela v javno korist. Program predvideva nadvišanje obstoječega visokovodnega nasipa za 1,2 metra od zabeležene visoke vode iz leta 2005. S programom je predvideno tudi tesnjenje nasipa na mestih, kjer se je pokazalo leta 2005 in 2009 za potrebno. Na zračni strani pa bi bil izveden del vzdrževalne poti. Na območju, kjer je tako imenovana visoka terasa, med naselji Melinci in Ižakovci manjka del nasipa, ki ga bo treba umestiti v prostor, in sicer z OPN, ter nato pristopiti k izgradnji manjkajočega dela. Če ne bo zapletov pri oddaji del na javnem razpisu in po pridobitvi gradbenega dovoljenja ter predhodnim odkupom vseh zemljišč, bodo dela lahko stekla že letos. Gre za razmeroma visoke predvidene stroške, nekaj milijonov, tako da neposredna oddaja del v obliki vzdrževanja, ki bi bila mogoče neka krajša pot, verjetno ne pride v poštev, četudi bomo preučili tudi to možnost, za potek del najbolj ugodno. Če vas zanimajo še poteki sanacij na drugih nasipih, imam tukaj za vas, vam bom potem dal, pripravljeno malo širšo pisno informacijo s tabelo in pregledom. Zagotavljanje poplavne varnosti v Prekmurju je obsežen projekt kot celota in zato je bil uvrščen v operativni program razvoja okolja in prometne infrastrukture ob rokih za finančno obdobje 2007–2013. Ta se, kot vsi vemo, financira iz kohezijskih sredstev Evropske unije v višini 85 %. Žal zaradi aktivnosti, ki niso stekle, tako kot bi morale, projekt v tej finančni perspektivi ne bo realiziran v celoti. Si pa na našem ministrstvu prizadevamo in pripravljamo potrebno dokumentacijo, na podlagi katere bi lahko začeli z operativnimi deli takoj po pozitivni rešitvi vloge na kohezijskem skladu za finančno perspektivo 1014–2020. To se pravi predvidoma že v začetku leta 2014. Kar se tiče trenutnih aktivnosti na visokovodnih nasipih Mure, je prioriteta zagotivitev poplavne varnosti Gornje Radgone, ki je predmet dogovora in usklajenega reševanja protipoplavne varnosti obeh Radgon, v Sloveniji in v Avstriji. Rešuje se pa v okviru delovanja stalne slovensko-avstrijske komisije za Muro. Obveza po skupnem reševanju protipoplavne varnosti obeh Radgon je opredeljena v sklepih omenjene komisije. Hvala.
Mag. Žerjav, želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Spoštovani gospod minister, to, kar ste zdaj povedali, to ni nič. In tako se nam Prekmurcem dogaja zdaj že nekaj let, da nas Ministrstvo za okolje praktično ima za norca, ne samo na tem projektu, ampak tudi na projektu oskrbe z zdravo pitno vodo. Ker se leta in leta, mandate in mandate vlačimo, "nacukavamo" poslanci, tu postavljamo vprašanja in dobivamo vedno znova nek tak birokratki odgovor, "evo, toliko da zadostimo tistemu poslancu, ki to vpraša, in bomo spet imeli nekaj mesecev mira". To, spoštovani gospod minister, ni nič. Visokovodni nasip se je gradil v prejšnjem mandatu, z začetkom tega mandata se je vse ustavilo in zdaj začnete govoriti o prioriteti v Gornji Radgoni. To nikoli ni bila prioriteta. Lansko leto ste mi rekli, da je v letu 2010 v programu Sklada za vode predvideno dokončanje prve faze na levem bregu Mure za 677 tisoč 715 evrov, na desnem bregu Mure Cven–Vučja vas pa 100 tisoč evrov. Ali je bilo to končano? Je bilo to narejeno? Visokovodni nasip na Muri po celotni dolžini, na levem in desnem bregu, je fuč. Razen tistega, kar je bilo narejeno v sklopu, ko so je zemlja prevažala iz avtocestnega programa oziroma, v narekovaju, odpadna zemlja na visokovodne nasipe. Ne nam non stop rožice saditi! Vedno poslušamo eno in isto. Ko sprašujemo pri rebalansu, nam je rečeno, bomo iz drugih postavk denar dobili, ko bo to potrebno. Sedaj ni denarja, ni visokovodnega nasipa, nič. In dobimo birokratski odgovor. In s tem naj bi bili zadovoljni? To ni nič, spoštovani minister.
Hvala lepa. Minister ne bo odgovarjal. Mag. Žerjav, imate proceduralni postopkovni predlog?
Mislim, da je treba o tem pomembnem projektu razpravljati. Predlagam, da v skladu z 246. členom Poslovnika opravimo širšo razpravo. Tudi ta odnos, da niti ni odgovora, spoštovani gospod minister, oprostite, lansko leto sem vas spraševal in sedaj po letu dni, ničesar. Bodimo resni!
Hvala lepa. O predlogu poslanca mag. Radovana Žerjava, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor dr. Roka Žarnića na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 12. julija, v okviru glasovanj. Breda Pečan bo postavila poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem! Spoštovani gospod minister, v zadnjih mesecih je prebivalce slovenske Istre izjemno razburilo obvestilo o izredno visokem, kar devetkratnem, povišanju vodnega povračila za rabo vodnih zemljišč za obratovanje pristanišč za plovila. Za to enormno povišanje smo izvedeli celo leto po tem, ko je Vlada Republike Slovenije na vaš predlog 3. junija 2010 s sklepom določila ceno za osnove vodnih povračil tudi za to področje in je dvignila ceno s takratnih 0,2086 evra na 1,8 evra na kvadratni meter vodne površine. Naj tudi povem, da se je predzadnje povišanje vodnega povračila za istovrstno pravico zgodilo v letu 2006, ampak tudi takrat kar za petkrat, z 10 na 50 tolarjev na kvadratni meter morske površine. Tako je v samo šestih letih cena vodnega povračila zrasla za 43-krat oziroma za 4 tisoč 216 %. Privezi v pristaniščih v občinah Izola, Koper in Piran, gre torej za osebe javnega prava, ki so pridobile vodno dovoljenje za rabo pristanišča, so namenjeni občanom in cena priveza je v povprečju od pet do desetkrat nižja za dolžinski meter plovila kot v komercialnih turističnih pristaniščih, tako imenovanih marinah. Zanimivo je, da ste za rabo vodnih zemljišč za obratovanje pristanišč, večjih od en milijon kvadratnih metrov, to je Luka Koper, predlagali enako višino povračila, kot je veljala leta 2009, torej 0,2086 evra. Iznašli pa ste še novo postavko, ki ste jo imenovali sidrišče, in ji določili višino 0,0111 evra. Pa še en tak pomenljiv podatek, vodno povračilo za rabo vode za namakanje kmetijskih površin se je od leta 2005 na 2006 dvignilo za 100 %, z enega na dva tolarja na sto kubičnih metrov vode, lani pa kar za stokrat ali za 9.900 % z 0,083 evra za sto kubičnih metrov na isti znesek za en kubični meter. Nikakor ni mogoče razumeti, da predlagate Vladi Republike Slovenije tako neverjetna povišanja dajatev, ki neposredno vplivajo na življenjske stroške prebivalcev občin v slovenski Istri, pa tudi na stroške v kmetijstvu in v pomorskem prometu. Zaradi vsega navedenega vas sprašujem, gospod minister: Kateri kriteriji, in prosim vas, da jih jasno in točno naštejete, so vas vodili, da ste lani predlagali Vladi Republike Slovenije, da je dvignila vodno povračila za pristanišča, ki jih upravljajo občine kot komunalna pristanišča za kar 800 % in ste tudi za letošnje leto predvideli enako visoko, izjemno visoko povračilo? Kako to, da istočasno, ko enormno dvigujete povračila za pristanišče v upravljanju oseb javnega prava, nima po mojem vedenju niti ena marina v slovenski Istri v zasebni lasti podeljene vladne koncesije in ne plačuje koncesijske dajatve? Zakaj ne storite nič?
Hvala lepa. Prosim, gospod minister, dr. Roko Žarnić.
Spoštovani! Očitno je bila voda pri nas do zdaj še prepoceni, zato te visoke dajatve. Ampak pri dvigu cen smo zasledovali kriterije eksternih stroškov, ki nastanejo zaradi rabe vodnega zemljišča. Naša ocena je zasnovana na osnovi povračila stroškov zaradi obremenjevanja voda, ki znašajo od 1,2 do 2,2 evra na kvadratni meter, kot to izhaja iz poročila, ki ga je za Evropsko komisijo naročil DG Tren z naslovom Handbook on estimation external cost in the transport sector iz leta 2008. Zato mi počasi usklajujemo cene v Sloveniji na nivo, ki je tudi po Evropi običajen. Moramo razlikovati med pristojbino za privez in ceno vodnega povračila. Cena vodnega povračila je vezana na površino vodnega zemljišča in obremenjevanje voda zaradi rabe, medtem ko vsebuje pristojbina za privez druge stroške, vezane na Pomorski zakonik, in se oblikuje skladno z zakonom ter jo potrdi minister za promet. Stroški javne gospodarske službe so le redno vzdrževanje pristaniške infrastrukture in zbiranje odpadkov s plovil ter varnost plovbe. Če javna gospodarska služba izvaja dodane storitve, teh ne more vključiti v ceno storitve gospodarske javne službe, pač pa v dodatni tržni del dejavnosti. Vodna povračila predstavljajo le manjši del celotnih stroškov priveza, ki vključujejo tako tržni del kot storitev javne gospodarske službe. Obenem sporočamo, da je na ARSO že prišla tudi vloga za zmanjševanje rabe vodnega zemljišča, s čimer se bo tudi znižalo plačilo vodnega povračila. Vodno povračilo predstavlja manjši del plačil celotnega priveza in se glede na leto 2010 ni spremenilo. Upoštevajoč posebne okoliščine za krajevna in športna pristanišča bo ministrstvo leta 2011 oblikovalo na novo tudi ceno za krajevna in športna pristanišča, ki so za 50 % nižja od cen za turistične namene, torej marine in druga pristanišča, kot so ladjedelnice ali gospodarska pristanišča. Glede na to, da marine, ki ob uveljavitvi Zakona o vodah koncesije niso pridobile ali imele, so lahko v skladu s 199. členom Zakona o vodah vložile vlogo za izdajo koncesije, če so imele upravno dovoljene, izdano do 10. avgusta 2004. Ministrstvo za okolje in prostor je prejelo pobudo za eno marino. Izpostaviti želimo, da morajo vse določene marine tako kot vsi ostali, ki še nimajo podeljene koncesije, tudi termalna kopališča, plačati vodno povračilo na podlagi četrtega odstavka 7. člena Uredbe o vodnih povračilih. ARSO in IRSO preverjata, ali so vse marine napovedale vodna povračila, tudi če nimajo izdanih vodnih pravic. Če so izpolnjeni pogoji po 199. členu, to pomeni, da imajo uporabno dovoljenje, so te marine zavezanci za plačilo vodnih povračil. Postopke vodi ARSO. Glede pobud za izdajo posameznih koncesij je treba izdelati na osnovi strokovnih podlag in mnenj osnutke koncesijskih aktov, ki jih sprejema Vlada. Zaradi kadrovskih omejitev se trenutno na MOP obravnava večje število pobud in, jasno, tudi nekoliko zamujajo. Za učinkoviteje reševanje teh pobud je ministrstvo že oblikovalo delovno skupino, ki je pristopila k obravnavi posameznih sklopov. Pa mogoče še en odgovor na vprašanje, ki ga niste uspeli postaviti [[...]]
[[...]]bom povedala potem [[...]]
[[...]]zakon o kontroli cen – mogoče to? Hvala.
Želite dopolnitev odgovora, gospa Pečan? Prosim.
Torej, prvo kar je, moram reči, gospod minister, da niste odgovorili na moje vprašanje v zvezi z jasno in določno naštetimi kriteriji, na osnovi katerih naj se bi tako zelo močno povišalo vodno povračilo za rabo vodne površine za javna občinska pristanišča. To je eno. Drugo, kar je. Recimo, če je kriterij to, da so eksterni stroški tako zelo visoki, me zanima: Kdo te stroške pravzaprav povzroča? Kdo je tisti, ki te stroške, torej to obremenjevanje voda v pristaniščih, pravzaprav potem odpravlja? Ministrstvo za okolje in prostor in Agencija Republike Slovenije za okolje zagotovo ne. Kar koli se dogaja v zvezi z morskimi površinami ob slovenski obali, moramo sami čistiti in sami urejati. ARSO ne dela nič! V Luki Koper čisti Luka, v Izoli in Piranu delajo komunalna podjetja in če pride slučajno SVOM kaj čistit, moramo mastno plačati. Drugo pa je zdaj, ali se vam zdi normalno in moralno, da ste že lansko leto avgusta zamrznili cene komunalnih storitev, istočasno pa za 800 % dvigujete vodno povračilo za komunalna pristanišča, ki so enako kot kanalščina in ravnanje z odpadki javna storitev, katere cena je zaenkrat celo podvržena soglasju Ministrstva za promet, čeprav se mi sploh ne zdi logično – pa ne samo meni, ampak marsikomu drugemu –, kaj ima sploh Ministrstvo za promet opraviti s komunalnimi pristanišči v slovenski Istri? Nič! Zaradi tega ker to ni promet, to ni mobilnost, to je samo privez, to je v bistvu parkirišče na morju in čisto nič drugega. Tako moram reči, da enostavno je vse po vrsti popolnoma nelogično.
Prosim, minister dr. Roko Žarnić.
Hvala lepa. Glede kriterija sem povedal, da po DG dokumentih je 1,2 do 2,2 evrov na kvadratni meter, mi smo tukaj šli na 0,9, pod to, kar je nekje povprečje v Evropi. Glede tega daje Zakon o kontroli cen pravno podlago za urejanje višine določenih cen, kamor spadajo tudi cene komunalnih storitev. Vodna povračila niso predmet tega predpisa, vodna povračila predstavljajo plačilo, sorazmerno z obremenitvijo voda zaradi rabe voda. V primerjavi s podatki OECD ima Slovenija ravno pri pitni vodi za vse druge rabe bistveno nižje cene rabe voda. Zaradi tega se višina vodnih povračil postopoma prilagaja primerljivim cenam. Strokovno izhodišče za določitev cen vodnih povračil predstavlja načrt upravljanja voda, v katerem so obravnavani posamezni vidiki rabe voda. Z zagotavljanjem sredstev za izvajanje nalog na podlagi Zakona o vodah mora ministrstvo zagotoviti tudi ustrezne prilive za lastno udeležbo pri kohezijskih projektih na področju oskrbe s pitno vodo in škodljivega delovanja voda. In tukaj pa mislim, da primorski del pa bo imel kmalu zelo dobro rešen problem pitne vode, če malo spomnim na zadnje dogodke. Pa še nekaj, verjetno bo ta zgodba okoli rabe voda in cene voda v bodoče kar dosti razburjala duhove še v drugih mandatih in želim veliko sreče tistemu, ki bo to stvar zadovoljivo rešil. Hvala.
Hvala lepa. Ivan Grill bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Francu Križaniču, ki je opravičen. Prosim, gospod Grill.
Hvala lepa za besedo. Bi pa prosil, da naslednji seji dobim od gospoda Križaniča ustni odgovor. Moje poslansko vprašanje pa se navezuje na izredno slabo gospodarsko situacijo v Sloveniji. V treh letih smo priča, da je preko 60 tisoč ljudi izgubilo delovno mesto, več tisoč malih, velikih podjetij je šlo v stečaje in v veliki meri gre pripisovati razloge za takšne stečaje in za takšno situacijo tudi slabemu delu bank. Banke so tiste, ki svoje funkcije niso uspešno opravile, niso kreditirale gospodarstva in tukaj je iskati tudi razlog za takšno situacijo. Kot v posmeh vsemu temu smo priča, da vsi tisti najbolj odgovorni z bank kljub temu dobivajo zelo visoke sejnine in tudi zelo visoke nagrade, letne nagrade. Nemoralno, neetično je, da Ministrstvo za finance, ki je za to zagotovo posredno odgovorno, včasih tudi neposredno, da ravno podjetjem oziroma tudi bankam, v katerih je država večinska lastnica ali pa lastnica s prevladujočim deležem, dopušča, da se take visoke nagrade tudi izplačujejo. Ne nazadnje bi mogoče lahko tolerirali, da bi nagrade zagotovo ne bile tako visoke, ampak bi vsaj nekatere nagrade lahko bile tudi upravičene v primerih, ko bi bile takšne banke ali pa takšna podjetja uspešna. Ampak kot v posmeh se izplačujejo takšne visoke sejnine in tudi nagrade v tistih bankah, ki so poslovale katastrofalno slabo. Nova Ljubljanska banka, ki je bila že dokapitalizirana z davkoplačevalskim denarjem v višini 250 milijonov evrov, bo ponovno potrebovala svež denar. In ravno nadzorniki te banke, ki bi verjetno morali biti neposredno odgovorni in tudi za svoje slabo delo plačati iz lastnega žepa, bodo sedaj nagrajeni z visokimi sejninami in tudi nagradami. Je moralno in etično, da predsednik nadzornega sveta te banke dobi letno nagrado, poleg sejnin, v višini 16 tisoč 500 evrov? Vsaj toliko je bilo navedeno. Podobna situacija je tudi v Novi Kreditni banki Maribor in tudi v nekaterih drugih državnih podjetjih, kjer je država večinska lastnica. Zato seveda gospoda ministra sprašujem: Zakaj dopušča, da se tako visoke sejnine in tudi nagrade izplačujejo? Ali ima v načrtu on osebno, njegovo ministrstvo, Vlada, da se v tistih nadzornih svetih in upravah, kjer je bilo poslovanje slabo, tudi išče odgovornost in sankcionira slabo delo teh institucij? Te so namreč zagotovo v veliki meri odgovorne za slabo gospodarsko situacijo in tudi socialno v Sloveniji. Hvala lepa že v naprej.
Hvala lepa. Miran Györek bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Prosim, gospod Györek.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister! V skladu z vašim opomnikom na temo aeronavtičnega muzeja zahodnoevropske unije na območju Mestne občine Murska Sobota, ki ste ga dne 10. maja leto 2011 posredovali predsedniku Vlade Republike Slovenije gospodu Borutu Pahorju, in v zvezi s pismo ponudbo lokacij za izgradnjo tega muzeja na območju Mestne občine Murska Sobota se nam glede vaših stališč odpira nekaj vprašanj. Prvič. Župan Mestne občine Murska Sobota vam v ponudbi posreduje štiri ali pet, za projekt in za lokalno skupnost najugodnejših lokacij, med njimi tudi varianto C, to je lokacija tik ob pomurski avtocesti oziroma pri bodoči obvoznici in zaradi tega na dokaj degradiranem kmetijskem območju. V vašem opomniku med navedenimi alternativnimi lokacijami pa ponujate na območju Mestne občine Murska Sobota dve popolnoma nesprejemljivi lokaciji, tako zakonsko kot tudi za interese lokalne skupnosti nesprejemljivi, eno od teh celo v fazaneriji – kot veste je, to gozd –, za katero bi morali vedeti, da je zaščitena in je ni mogoče posekati in pozidati. Med ostalimi osmimi alternativnimi lokacijami jih je še šest izven Mestne občine Murska Sobota, na območju drugih občin, kot na primer Dobrovnik, Lendava, Velika Poljana in celo Hoče-Slivnica, se pravi izven Pomurske regije. Po naših informacijah o teh alternativnih variantah niso seznanjene niti občine, lokalne skupnosti, niti njihovi župani in prav nenavadno je, da je vaše ministrstvo ubralo takšno pot izbiranje možnih nadomestnih lokacij, pri čemer prizadetih lokalnih skupnosti sploh ne obvestite, predsedniku Vlade Republike Slovenije pa sporočate, da žal vaše ministrstvo zaman čaka povratne informacije. Prav zanimiv način komuniciranja! Zato vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Kako resno ste se vi in vaše službe lotili obravnavanja ponudbe Mestne občine Murska Sobota? Ali se zavedate pomena navedenega projekta oziroma objekta za razvoj in preživetja celotne Pomurske regije? Hvala vnaprej.
Hvala lepa. Prosim, minister mag. Dejan Židan.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod poslanec iz moje regije, ostali prisotni, poslanke in poslance, gledalci in gledalke! V bistvu, gospod poslanec, sprašujete čisto isto, sprašujete isto kot, zakaj strokovne službe Ministra za kmetijstvo in gozdarstvo nasprotujejo izgradnji golf igrišča v Sečovljah, zakaj imajo prisotne službe tako velike zadržke pri Braslovčah –pred izgubo dobrega zemljišča. Teh primerov je še na stotine v Slovenije, s tem da niso vsi tako medijsko znani ali nimajo poslanca, ki bi problem predstavil. Generalno gledano, verjamem, da poznate postopek spreminjanja kmetijskih zemljiščih. Sedaj več ne delujemo na politični osnovi, to ni politično vprašanje. Sprememba kmetijskih zemljišč in uporaba kriterijev je strokovno vprašanje. Minister, moram reči, ne posega v delo strokovnih služb, zato je tudi prav, da jih imamo. Bi pa rad drug podatek povedal, za katerega pa verjamem, da vas bo zanimal, o lokaciji, o kateri sprašujete, in prosim lepo, da ste pozorni. Ta ima bonitetno število 78. Da boste razumeli, kaj to pomeni! Tovrstnih lokacij uporabnih kmetijskih zemljišč v državi Sloveniji je manj kot 2 %, torej govorimo samo o nekaj tisoč hektarjih kmetijskih zemljišč, ki imajo takšno boniteto. Potem razumete – ravno vi, gospod poslanec in ostale poslanke in poslanci, ki ste v Državnem zboru sprejeli, tukaj ste sprejeli, resolucijo Zagotovimo si hrano za jutri –, da potem v praksi s takimi dejanji, ki pa potem negirajo ministrstvo, ki smo odgovorni za prehrano v Sloveniji in imamo težave. Poglejte, nismo mi investitorji pri muzeju oziroma pri zabaviščnem parku, za katerega moram reči, da res želim, da imate investitorje, pa res želim, da ga izpeljite, saj v Pomurju je brezposelnost, mi smo samo pokazali, kako iščite lokacijo. Iskanje lokacije usmerite tja, kjer so degradirana kmetijska zemljišča, kjer so manj kvalitetna kmetijska zemljišča, in zlasti iščimo lokacije tam, kjer imamo resursa preveč na razpolago, to so zaraščena zemljišča in gozdnata zemljišča. Pri tem moramo povedati, kar verjetno veste, da smo v nekaj desetletjih prišli v državi Sloveniji do tega, da se nam je gozdnatost povečala s 35 na 60 % oziroma po evropskih normativih na 63 %, investitorji pa še kar naprej za svoje investicijske projekte kažejo s prstom na najlepša kmetijska ali pa travnata zemljišča. Po drugi strani pa ne pozabite, da je bil vmes tudi sprejet Zakon o kmetijskih zemljiščih, ki ravno s finančnim vzvodom investitorje usmerja v iskanje manj kvalitetnih zemljišč, ker je tudi ekonomsko upravičeno. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Györek.
V vašem opomniku predsedniku Vlade navajate, da naj bi bil z vidika kmetijstva praktično nesprejemljiv in sporen takšen poseg zaradi načrtovanja na večji površini najboljših kmetijskih zemljišč in zaradi veljavnega pravilnika o kriterijih za načrtovanje prostorskih ureditev in posegov v prostor zunaj območij naselij. Mestna občina Murska Sobota je zagotovila skoraj 100 % nadomestnih zemljišč, zamenjav za lokacijo. Saj to so zemljišča ob prej navedenih avtocestnih povezavah, za katere pa trdite, da naj ne bi ustrezale pogojem omenjenega pravilnika. Z drugimi besedami, pri varianti c gre nesporno v naravi in praktično za degradirana zemljišča. Vi navajate sicer druge ocene, a to veste tudi sami, saj se tako kot jaz dnevno vozite mimo teh zemljišč, medtem ko vam pa Mestna občina Murska Sobota ponuja v zameno celo ponekod še kvalitetnejša kmetijska zemljišča. Sami zelo dobro veste, kdo ima v zakupu pri Skladu kmetijskih zemljišč predmetno kmetijsko zemljišče, zelo dobro veste, kakšne višine zneskov subvencij prejema zakupnik od vašega ministrstva, in veste tudi, kakšno škodo bi zaupnik utrpel, če bi izgubil subvencijsko koncesijo. Ko se vsakodnevno vozimo mimo teh zemljišč in samega posevka buč, malomaren odnos do obdelave in skrbi za pridelek pa je viden na prvi pogled, saj se desetine hektarjev nahaja v stanju zaraščenosti s plevelom in tako imenovano lobodo atriplex patula, po latinsko, pridelek pa bo zdesetkan in celo uničen. Torej, sami prisegate na odgovorno ravnanje in skrb za izkoriščanje najboljših kmetijskih zemljišč, saj so le-ta osnovni garant za doseganje prehranske samooskrbe in urejanja sistema prehranske verige, ne sankcionirate pa odgovornih zakupnikov, kot je ta za predmetno zemljišče, o katerem govoriva [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Prosim, gospod minister.
Gospod poslanec, dovolite, da vam še enkrat ponudim nekaj, kar sem vam že enkrat ponudil, pa ste tako, z levo roko vrgli argumente stran pri neki drugi temi, kjer ste tudi neke interese verjetno zastopali. Poglejte, dajem vam pobudo: skupaj si oglejva tovrstna zemljišča z dvema ali tremi priznanimi strokovnjaki za oceno kmetijskih zemljišč v Sloveniji. To ne bo ogled z namenom spreminjanja, nespreminjanja kmetijskih zemljišč, ampak bo kot učna ura za vas in za mene. Narediva to in verjamem, da boste tam še nekaj ugotovili: pri teh zemljiščih, o katerih se pogovarjamo, je bila narejena komasacija in melioracija. Verjamem, da oba izraza dobro poznate. Glede tega, kar ste pa zadnje povedali: kadar gre za zakup kmetijskih zemljišč in kadar zakupnik kmetijskih zemljišč ne ravna z njimi, kakor je predpisano, seveda imajo tisti, ki s tem upravljajo, to je pa Sklad kmetijskih zemljišč, zelo jasno nalogo, da zakup prekinejo. Če vi poznate konkreten primer, vas samo to prosim, da tudi konkretno javite, ne pa na splošno.
Hvala lepa. Imate postopkovni predlog gospod Györek? Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, ne mi reči, da ni takšnih primerov, bi pa rad doživel oziroma videl enega, ki ste ga sankcionirali. V tem primeru gre za velikega zakupnika, saj ima v zakupu 3 tisoč 500 hektarjev zemlje. To znaša milijone subvencij. Se pravi, da ni to edini primer. Na drugi strani pa bi na nek način radi prisilili in tudi sankcionirali male kmete, ki iz obupa opuščajo kmetovanje in posledično prihaja do zaraščanja tisočev hektarjev zemljišč [[...]]
Brez zamere, gospod Györek, postopkovni predlog je, ne več polemizirati. Prosim. Minister ne more odgovarjati. Hvala.
Gospod predsednik, da utemeljim potrebo za obravnavo. Pri predmetnem zemljišču pa se zanemarjajo nujni ukrepi za rešitev Pomurske regije v gospodarskem, socialnem in demografskem smislu. Se pravi, ker gre tukaj za širšo problematiko, ne gre tukaj samo za nekaj 10 hektarjev zemljišč, ampak gre za nujne posege v ta zemljišča zaradi reševanja Pomurske regije, katere situacijo vi sami, minister, zelo dobro poznate, bi pričakoval, da se opravi o tem, skladno z našim poslovnikom, razprava in da se na nek način revidira tudi Zakon o razvojni podpori Pomurski regiji, da pogledamo, kaj so dejanski rezultati tega zakona in kaj bo tudi Zakon o kmetijskih zemljiščih prinesel dobrega za našo Pomursko regijo, ki je pa vsekakor večinoma eno veliko kmetijsko zemljišče. Se pravi, vidi se potreba po eni detajlni obravnavi te problematike, kar se tiče kmetijskih zemljišč in kar se tiče rezultatov tega zakona o razvojni podpori, zato mislim, da bi bila potrebna razprava o tem v Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Mirana Györeka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejana Židana na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 12. julija 2011, v okviru glasovanj. Mag. Majda Potrata bo postavila poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport dr. Igorju Lukšiču. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospodje ministri, kolegice in kolegi! Učenke in učenci, dijaki in dijakinje so odšli na počitnice, po veljavnem pravilniku o učbeniških skladih pa je potekel tudi rok, do katerega so morale šole javiti oziroma evidentirati potrebe po učbenikih za naslednje šolsko leto. Kljub temu pa se napetosti v zvezi z učbeniško politiko v javnih medijih še niso pomirile. Celo Ustavno sodišče je konec prejšnjega leta dobilo pobudo za presojo ustavnosti nekaterih določil pravilnika o učbeniških skladih. Delovno skupino, ki ste jo, spoštovani gospod minister dr. Igor Lukšič, imenovali, zasledimo tudi kot predmet obravnave različnih člankov. Ta delovna skupina, ki je preučila učbeniško politiko v različnih evropskih državah, kaže, da ne ponuja takšnih rešitev, ki bi jih založniki radi sprejeli. Nasprotujejo predvsem nekaterim določilom pravilnika in nekaterim vašim razmislekom o tem, kako naj bi učbeniški skladi na šolah delovali. Dejstvo je, da je iz izposojevalnine, odškodnine in odkupa oblikovan učbeniški sklad, iz katerega lahko šole kupujejo učbenike. Težava pa je v tem, da založniki čakajo na možnost odkupa tistih učbenikov, ki so jih pripravili na podlagi učnih načrtov, ki jih je, nekaj let nazaj že, potrdil Strokovni svet za splošno izobraževanje. Zato vas, spoštovani gospod minister, ob tej zelo usmerjeni medijski pozornosti temu vprašanju sprašujem: Kako v času neugodnih finančnih okoliščin ocenjujete predloge založnikov po odkupu učbenikov? Kakšen vpliv imajo obstoječe razmere na učbeniškem trgu za kvaliteto izvajanja učnega procesa? Kako se Ministrstvo za šolstvo in šport vključuje v razpravo s predstavniki založnikov, ki ministrstvu očitajo prekinitev dialoga? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Prosim, minister za šolstvo in šport dr. Igor Lukšič.
Gospod predsednik, hvala lepa za besedo. Poslanki hvala lepa za vprašanje. Gospodje kolegi ministri in ministrica in poslanci! Ko je Slovenija šla v spremembo kurikuluma in programov v začetku 90. let, je spremenila tudi učbeniško politiko. Takrat je imela velike težave z novimi učbeniki in takrat so si starši nekako pomagali z organizacijo prenosa učbenikov starih, starejših generacij na novejše in politika se je trudila, da bi nekako zainteresirala založnike, da bi ponujali učbenike, nove, primerne predvsem za novi kurikulum. Založniki so postopno zagradili to zgodbo in se organizirali in prispevali k temu, da imamo na Slovenskem sorazmerno dobre učbenike. Nekateri dobivajo celo nagrade. Imamo tudi solidne delovne zvezke. Ker so bile cene učbenikov previsoke, tam v 1994, 1995, so se šole začele odločati za učbeniške sklade. Leta 1996 so učbeniški skladi prišli v zakon o financiranju vzgoje in izobraževanja in od takrat naprej so zakonska postavka. Kaj to pomeni? To pomeni, da šola kupi učbenik oziroma s sredstvi, ki so zbrana, kot je gospa poslanka povedala, od staršev z obrabnino, potem je še država nekaj dala zraven in ta učbenik je vsako leto na uporabo generacijam, ki prihajajo. Bil je nek dogovor, neka raba, da se ta učbenik praviloma iztroši po treh letih. Nekateri so pač lahko zdržali dlje. Seveda je to založnike motilo, da ni vsaka generacija kupovala učbenike, ampak so bili ti učbeniki v skladu, ki so bili vsaj tri leta na razpolago. Založniki so ocenili, da gre tukaj za kršenje avtorskega prava, predvsem je šlo za zmanjšanje profita za približno eno tretjino, ko je učbenik samo eno leto v rabi. Z reformo osemletke v devetletko se je dalo na hitro ta primanjkljaj dobiti s tem, da se je samo učbenikom napisalo spredaj namesto 8 9, pa je bi za 9. razred, namesto 7 8 in je bil za 8. razred, ki je bil prej za 7. in tako naprej. Skratka, z minimalnimi korekturami se je dalo prinesti neke razlike noter. So pa že takrat poskušali z vsemi pravnimi sredstvi spodbijati ta člen v zakonu in potem tudi vrsto členov v pravilnikih. Torej ta, kot nekateri celo imenujejo, vojna ali nesporazum, za katerega se zdi, kot da je nastopil s tem ministrom, traja že od leta 1996 in se je v različnih obdobjih različno intenziviral. V prejšnjem mandatu je pod pritiski v tej zgodbi minister Zver odločil, da delovne zvezke strokovni svet več ne potrjuje, kar pomeni, da delovni zvezki niso več obvezno gradivo tako kot učbeniki, torej učitelju ni treba, da jih predpisuje. Takrat so založniki mislili, da bodo delovni zvezki izpadli iz šolskih programov in so leta 2006 protestirali "na mrtvo", podobno kot zdaj, povabili celo ljudi iz tujine, da so razlagali, kako država uničuje trg založnikom. No, pokazalo se je, da je število delovno zvezkov celo naraslo. Ampak zdaj cena delovnih zvezkov ne more več rasti, vsi delovni zvezki za skoraj vse predmete so že v igri. To, kar so delali založniki zdaj zadnja leta, je to, da so vsako leto prišli pri predmetih – recimo, če vam povem za prvi razred osnovne šole. V prvem razredu osnovne šole otroci še ne znajo brati, učbenikov za matematiko je bilo leta 2006 8, leta 2011 je bilo potrjenih 18 – delovnih zvezkov, pardon. Kaj to pomeni? To pomeni, da se da priti z novim delovnim zvezkom samo, če imaš novo ceno oziroma novo ceno pripelješ lahko, če imaš nov delovni zvezek in tako naprej. Skratka, tu gre za eno [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod minister. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, mag. Majda Potrata.
Hvala lepa, gospod minister, za ta del odgovora. Saj ob koncu ste začeli razlagati temeljni problem, ki je ob učbeniških skladih. Če odmislimo to, da je izposojevalnina, ki sme doseči največ eno tretjino nakupne cene učbenika, tista, za katero je lahko učenec iz socialno manj spodbudnega okolja celo oproščen plačila, dostopnost učbenikov ne bi smela biti problem. Res pa je, da so založniki v tistem času, v katerem so delovni zvezki v prejšnjem mandatu iz sistema potrjevanja izpadli, ponudili obliko hibridnega učbenika, kar pomeni učbenik in delovni zvezek v eni knjigi. To pa lahko pomeni, da so ravno tisti otroci in mladostniki, ki so odvisni od izposojevanja iz učbeniškega sklada, prikrajšani za neizpolnjene delovne zvezke oziroma tisti del v učbeniku, ki ga predstavlja delovni zvezek. To zame ni edini problem, ki je v zvezi z učbeniškimi skladi. Pokazalo se je tudi, da je konkurenca med založniki prinesla vsebinski napredek pri učbenikih, hkrati pa povzročila tudi številne druge pomisleke. Spomnimo se samo razprav o pretežkih šolskih torbah in še bi lahko naštevala, kaj vse se je ob tem pojavilo. Dejstvo pa je, da je težko pričakovati, da se bodo založniki odrekli delu dohodka, ki ga konkurenca na učbeniškem trgu predstavlja. Zato me ne presenečajo takšni naslovi, kot je ta: Med pravilniki in pogoltnostjo, kjer celo upravniki ali skrbniki učbeniškega sklada postajajo lahko predmet obravnave, meneč, da se učbeniški skladi preveč bogatijo. Hvala tudi za [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod minister, boste dopolnili odgovor?
Hvala, podpredsednik. Hvala tudi za ta dodatek. Rad bi odgovoril še na tisti prvi del glede diskusije. Minister, se pravi takoj, ko sem prišel februarja 2009, sem imenoval delovno skupino med založniki in ministrstvom, sestala se je enkrat. Takrat so bili predstavniki ministrstva vsi zgroženi, na kakšen način založniki nastopajo in potem smo to skupino reformirali, prosili, da se založniki združijo pri Gospodarski zbornici, da se organizirajo in nastopajo skupno. Vidite, da tudi zdaj, ko so "kakor" organizirani skupaj, nastopajo vsak posebej, plus še skupaj, tako da poskušajo doseči čim večji učinek na javnost. Skratka, ta skupina še zmeraj deluje, samo tisto, s čimer ima opravka, je naslednje: država da na leto 3 milijone evrov, starši dajo na leto za delovne zvezke 17 milijonov evrov, približno. To je 20 milijonov evrov. Učbenik na klop in delovni zvezek na klop bi stalo dodatnih 25 milijonov evrov. Pazite, sedaj je predlog založnikov naslednji: če bi in učbeniki in delovni zvezek na klop prišla, bi bila cena potem pol manjša, se pravi 20 milijonov. Toliko, kot je zdaj. Kaj bi oni naredili tukaj: ukinili delovne zvezke pa učbenik na klop. Skratka, ne starši ne država z njihovim predlogom ne dobi nič, oni pa dobijo boljša izhodišča, ker potem lahko mirno držijo ceno učbenikov ali pa karkoli bi sproducirali vsako leto. Tukaj pa imajo starši možnost, da vplivajo na ceno učbenikov itn. Skratka, dialog ni prekinjen, dialog teče, jaz bom zdaj po pogovoru s starši, ki so sedaj oblikovali nacionalno zvezo zvez, nacionalno zvezo društev staršev, ki bi radi tudi prišli v ta dialog, se pravi, oni pravijo, da ni to debata samo med založniki in državo, da je to tudi nekaj, kar zadeva njih, torej bomo dali tudi starše noter, bomo dali zraven ravnatelje, predstavnike učiteljev in predstavnike piscev učbenikov. Se pravi, da bodo vse skupine, ki imajo interes, vezan na učbenike, lahko bile zraven in da to ne bo šlo samo na neko napol lobistično organizacijo, kjer lahko založniki pritiskajo neposredno na ministrstvo po lastni volji. Mislim, da ta očitek enostavno ni korekten, da ministrstvo ni dialoško. Je. Je pa res, da gre za "obed" 20 milijonov dodatnih sredstev, za kar pa seveda ni problema iti potem na razne agencije, ki ti dvakrat na teden delajo tiskovno konferenco in pritiskajo na ministra [[...]] [[znak za konec razprave]] . Kot sem vam povedal, ne gre za ministra. To je zadeva iz leta 1996, učbeniški sklad, in to je neka dobra rešitev, ki jo ima ta država, ki je prestala že tudi vrsto različnih vlad [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod minister. Gospod Danijel Krivec bo postavil poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport dr. Igorju Lukšiču. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, spoštovana ministrica, ministri, kolegice in kolegi! Bil sem prepričan, da tega poslanskega vprašanja ne bo več treba postavljati, vendar glede na zadnji sklep, ki je bil sprejet na Odboru za kulturo, šolstvo, šport in mladino, ne morem mimo tega dejstva. Sprejet je bil namreč sklep, da se je odbor seznanil z informacijo Ministrstva za šolstvo in šport, o upravičenosti uvedbe enotnega termina zimskih šolskih počitnic za leto 2010 in 2011. V gradivu, ki je bilo obravnavano na tem odboru, pa je naslov Postopek sprejema pravilnika o spremembah pravilnika o šolskem koledarju za osnovne in srednje šole. Zakaj to navajam? Zato, ker se je v poročilu, ki ga je podal gospod Boris Črnilec na tem odboru, skliceval na dve raziskavi, ki jih je opravila Ninamedia na temo preživljanja zimskih šolskih počitnic kot osnovo za ohranjanje enotnega termina tudi v letu 2011, kar je po mojem mnenju v nasprotju s tem, kar smo sprejemali na skupnih sejah obeh odborov, tako Odbora za ministrstvo za šolstvo kot Odbora za gospodarstvo, kjer je bil jasen sklep, da odbora predlagata obema ministrstvoma, da opravita evalvacijo učinkov enotnih zimskih počitnic in da se na podlagi le-te v skladu s predvidenimi postopki sprejme odločitev o morebitnih spremembah itn. V tem gradivu, ki je bilo posredovano na Odbor za šolstvo in šport, nikjer nisem zasledil ničesar o tej komisiji, ki je bila ustanovljena s strani Ministrstva za šolstvo in šport, ki naj bi tudi podala neka priporočila, smernice za nadaljnje ukrepanje. V tem gradivu, ki je bilo posredovano, se tudi jasno govori o tem, da je Ministrstvo za šolstvo in šport skozi proces spreminjanja pravilnika o šolskem koledarju vseskozi zagovarjalo večinsko stališče staršev, šole, učiteljev, ravnateljev in stroke, kar je seveda sprejemljivo, vendar je treba v tej državi verjetno gledati na celo sliko. Je pa tudi stavek "starši so na srečanjih na ministrstvu...", se pravi, ni res, da je ministrstvo ob srečanjih po šolah hodilo in dobilo to pobudo, ampak jasno piše stavek iz gradiva, ki ga ministrstvo daje, "starši so na srečanjih na ministrstvu izrazili željo po enotnih zimskih počitnicah" in tako naprej. Moti me tudi članek, ki je bil na osnovi tega gradiva posredovan in pravi, da enotne zimske počitnice niso bile škodljive. V nadaljevanju tudi gospod minister razlaga, da ni mogoče priti do določenih podatkov, ki so vsem na voljo. Zato ministra sprašujem: Na podlagi katerih podatkov se je ponovno odločil, da ostanejo počitnice enotne, čeprav je bilo napovedano tudi s strani predsednika Vlade, da se bo to korektno obdelalo in na osnovi tega tudi odločilo?
Izvolite besedo, gospod minister.
Hvala, gospod podpredsednik. Hvala gospodu Krivcu za vprašanje. Moram reči, da z njim delim to stališče o potrebnosti tega vprašanja. Namreč, potem ko smo odgovarjali na to vprašanje, preden je prišlo do teh enotnih počitnic julija lani dvakrat, potem ministrica za gospodarstvo v septembru, pa potem smo imeli dva sestanka odborov in smo razčiščevali te zadeve. Se pravi, vse pred počitnicami. Potem ko so bile enotne počitnice in ko smo ugotovili, da se vsi ti strahovi niso potrdili, se pravi, ni bilo gneče na cestah, ni bilo gneče na smučiščih, ni bilo 15 milijonov izgube – o izgubi se je namreč govorilo –, ni bilo nekega dodatnega odliva slovenskih turistov v tujino. Mi smo naredili ankete in smo ugotovili, da je po enih podatkih, kot sem jaz videl, 5 % slovenskih smučarjev šlo smučat v tujino leta 1980 in leta 2011. Dve analizi sta bili narejeni, januarja in februarja, obe sta kazali isti odstotek, tam okoli 4 %. Videli smo, da gneče ni bilo, ker kot veste, so vsi mediji čakali, da bi pokazali, kako je gneča, ni bilo nesreč. Jaz sem oblikoval, tako kot sem že rekel v odgovoru na poslansko vprašanje in potem na vseh drugih petih priložnostih, kjer sem lahko o tem govoril, da se bomo temu vprašanju posvetili; oblikovali smo skupino za zbiranje podatkov, v njej so bili predstavniki turističnih organizacij in so imeli vse možnosti, da dajo vse relevantne podatke, ki so na voljo. Dali so vse relevantne podatke in kaj smo ugotovili? V prvem tromesečju je panoga turizem za 7 % dvignila svoj dohodek. Ena od najbolj propulzivnih panog. Nekateri so takrat še vedno trdili, da so to blazni odhodki. Na neki fakulteti so celo ugotovili, da bo ves slovenski turizem nastradal zaradi tega. Sam sem najprej pozval ali pa prosil Gospodarsko zbornico, ki je najbolj pristojna za to, da ugotovi, kako in če imajo metodologijo za prenos dohodkov med posameznimi panogami in se do danes niso odzvali. Podobno sem prosil za analize, detajlne analize, kaj se zgodi v tem tednu počitnic z odhodki gospodinjstev, se pravi, kam gredo, kam so šli. Odzvali so se trije predstavniki inštitutov in Ekonomske fakultete. Po eno uro smo razpravljali o tem, na kakšen način bi se sploh dalo to izmeriti, da bi lahko videli, kaj se dogaja s tem prelivanjem dohodkov. Se pravi, ali so ljudje ta denar nesli, recimo, v terme, ali so ga nesli ven kot turisti, ki gredo v času zimskih počitnic v toplejše kraje, ali gredo v tujino ali kakor koli. Ugotovili smo, da se glede na podatke, ki jih imajo slovenski viri na razpolago in tudi ekonomski inštituti, tega ne da ugotoviti. Ampak kljub temu vi veste, še zmeraj so trdili in vem, da tukaj bodo kakšni poslanci še zmeraj trdili, da je šlo, ker oni vedo, kako je do tega prišlo; ti kolegi pa so rekli, da se tega ne da ugotoviti, razen z raziskavo, vredno tam od 100 do 150 tisoč evrov, s katero bi šli globalno, globinsko na nek vzorec in tako naprej. Skratka, za ta sredstva bi se z neko poglobljeno raziskavo to dalo ugotoviti. In zdaj, jaz sem se zavezal in tudi veste, da je predsednik Vlade celo dvakrat javno rekel, da bo vztrajal na tem, da se preverijo vsa dejstva. In mi smo preverili vsa dostopna dejstva in ugotovili, da nobeno od teh dejstev ne govori proti temu, da bi ne ostali pri lani sprejeti odločitvi. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Krivec, izvolite besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala za ta odgovor in za eno veliko sprenevedanje o nekih študijah in ne vem, čem še, kajti sklep na obeh odborih je bil jasen, da se ocenijo rezultati in ti rezultati so merljivi, ker jih lahko skozi statistiko pridobimo. Sprašujem pa tudi: Kje so zapisniki te medresorske skupine, ki je bila s sklepom obeh odborov ustanovljena? Pa bi vprašal ministra, kajti jaz imam informacijo, da je na tej komisiji bilo glasovanje o tem, kakšni so ti ukrepi oziroma kaj je pomenila ta sprememba. Po mojih podatkih je bilo 6 : 1 v primeru glasovanja, kjer je bil predlog Ministrstva za šolstvo in šport, da ponovno spremeni čas in da se ponovno uvedeta dva termina. Se pravi, da je bila komisija več ali manj enotna na osnovi podatkov, ki so jih zbrali, da je to dejansko vplivalo. Tudi vaš komentar v Dnevniku, da ni bilo nobenega vpliva na turizem in tako naprej – sploh ni res! Podatek je jasen in tukaj mi iz turističnega gospodarstva jasno pravijo, da je to z vaše strani zavajajoče in žaljivo, še posebej ob dejstvu, da ste vi izjavili, da boste upoštevali le uradne podatke SURS-a, na koncu pa državni sekretar govori o dveh anketah Ninamedie, ki je podlaga za odločitev, da se počitnice podaljšajo. Tudi s strani slovenskih naravnih zdravilišč pravijo, da je komentar v članku čista laž, da izgube v gospodarstvu niso nastale, to vi v Dnevniku komentirate. Tako mene res zanima: Kako to, da se zapisniki oziroma vsaj podatki s strani te evalvacijske skupine, ki ste jo vi imenovali, ne pojavijo v nobenih dokumentih? Kajti to je bila na nek način zahteva dveh odborov, da se na osnovi teh relevantnih podatkov, ki bodo zbrani po koncu tega prvega obdobja, ko so združene počitnice, uporabi za izhodišče za odločanje. Tega Odbor za šolstvo in šport ni imel na mizi, Odbor za gospodarstvo pa tudi še tega ni videl – se opravičujem za kulturo, šolstvo [[...]]
Hvala lepa. Gospod minister Lukšič bo dopolnil svoj odgovor.
Hvala. Poglejte, ni bila ustanovljena medresorska skupina, ampak je bila ustanovljena skupina za zbiranje podatkov, ki jo je ustanovil minister. Kaj je ustanavljal odbor, o tem ne vem nič, ker to ni moja pristojnost. Pristojnost tega odbora je bila, ne da na koncu glasuje o tem, kaj si o stvari mislijo, ampak da zbere vse relevantne podatke. Torej, če je kdo tam glasoval, lahko dviguje roke, ampak to ni bila njegova pristojnost. Mi smo zbrali vse podatke, ki so bili na razpolago. Vse! In smo jih večkrat pozvali, ampak veste, kako je, niso vsi zainteresirani, da pokažejo vse podatke, ker imajo težave. Recimo, smučišče Kanin je imel 5 % večji promet in dohodek kot lani. Težave so imeli samo na kakšnem od smučišč. Ampak, zakaj? Veste, zakaj? Zaradi tega, ker niso sprejeli, da počitnice ne bodo razdvojene. Recimo, nekateri hoteli še zmeraj tistega tedna, za katerega je bilo jasno, da ne bo slovenskih turistov, niso prodajali na tujem trgu, ampak so ga hranili do konca. Tisto, kar je največji problem, dobil sem se s precej direktorji na to temo in sem jih prosil, naj naredijo kaj za to, da bodo naši otroci preživljali cele tedne šole v naravi, ko se učijo smučati, v Sloveniji, in ne bodo hodili na petletne pogodbe v tujino, zlasti v Avstrijo, kjer jim ponujajo boljše pogoje za manj denarja. Naj naredijo kaj za to in bodo imeli pokrito celo sezono. Veste, kaj naredi šolski sistem za slovensko smučarijo? V programu je, da naj bi se vsak otrok naučil smučanja. To je največja dolgoročna naložba v slovensko smučarijo. Mi delamo smučarje. Da ne govorimo o drugih segmentih, kaj delamo za slovenski turizem znotraj tega. Recimo to, kar sem tudi že večkrat povedal, Pokljuka, država je dala več kot 2 milijona evrov za to, da imamo Pokljuko. In ta običaj, ki ga sedaj zaznavamo zadnje čase, recimo, da ljudje ne gredo toliko množično več na klasično smučanje, ampak gredo čedalje več v smučarske teke, kar se je tudi pokazalo: Pokljuka je bila vseskozi polna. Torej, tudi ta premik v rekreativnih navadah ljudi se je zgodil v tem času. Pa seveda tisto, kar je zelo pomembno: zgodila se je kriza in veste, da smučanje je bistveno dražje v primerjavi z drugimi rekreativnimi dejavnostmi. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Danijel Krivec želi dati predlog.
Predlagam, da se o odgovoru ministra na naslednji seji opravi razprava. Bi pa vseeno ministra opozoril na njegova gradiva, ki so bila podana. Sklicujejo se na ankete, ki so bile opravljene leta 1980 in ankete 2011, in zaključujejo:" Na ministrstvu za šolstvo in šport vlada prepričanje, da bodo vse nadaljnje raziskave in analize, tako kot že opravljene, pokazale, kar kažejo preliminarni rezultati..." In tako naprej. Se pravi, ni govora o tem, da so bili zbrani podatki, ampak se govori o nekih analizah in o anketah, kar je tudi sekretar povedal. Prebral pa bom tudi zapisnik evalvacijske skupine oziroma sklep, ki so ga oni sprejeli: "Evalvacijska skupina glede na vse zbrane podatke predlaga pristojnemu ministru, da v pravilnik uvede celo tritedenske termine zimskih počitnic." To je bil predlog. In naprej navajajo: "Ministrstvo tega sklepa ni navedlo v zapisnik, niti ga ni upoštevalo pri izdelavi mnenja. Celotna komisija je mnenja, da je Ministrstvo za šolstvo in šport člane komisije zlorabilo za legitimacijo svojih stališč, dejansko pa njenih vsebinskih in proceduralnih stališč ni upoštevalo..." In tako naprej. Zaradi vseh teh navedb, zavajanj, ki jih minister daje ves čas, in očitno bo prevzel tudi Ministrstvo za gospodarstvo, ker tudi to najbolj obvlada, in razmišlja pri zimskih počitnicah samo o smučanju, pozabi pa na zdravilišča in vse ostalo, kjer si lahko podatke sam poišče, če jih ta skupina ni zadosti dobro zbrala, in bi verjetno ugotovil, da se je v tem primeru naredila gospodarska škoda, podatki so relevantni, imam jih zbrane s strani teh institucij, verjetno ste jih tudi vi videli. Ampak vi vztrajate na anketah Ninamedie in anketah iz leta 1980, pa še na kakšni drugi. Trdite, da je to irelevantno vprašanje, zato zahtevam, da se o tem opravi razprava. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu, gospod Krivec, da razpravljamo o odgovoru ministra Lukšiča, bomo odločali jutri v teku glasovanj. Besedo ima gospod Franc Jurša, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav ministrom, kolegom in kolegicam! Spoštovani minister, na podlagi 14. člena Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov naj bi se vsa zemljišča, kmetije in gozdovi v družbeni lastnini prenesla v upravljanje na Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov. V nadaljevanju bom sicer predstavil problematiko lovske družine iz mojega okolja, iz Ljutomera, vendar se z enakimi problemi srečujejo mnoge družine na celotnem območju Slovenije. Lovska družina Ljutomer bi marca 2011 morala na Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov takoj prenesti 14 zemljišč v obsegu 64 tisoč 707 kvadratnih metrov, na 16 zemljiščih v velikosti 58 tisoč 220 kvadratnih metrov pa še potekajo geodetski postopki. Večina teh lovskih zemljišč je Lovska družina Ljutomer kupila, za ostale ji je podeljena koncesija za upravljanje. Seveda se pričakuje, da bo po prenosu zemljišč lovska družina plačevala skladu tudi najemnino, to pa je za lovske družine finančno zelo obremenilno, sploh če upoštevamo, da že sedaj plačujejo koncesijo, obenem pa jih finančno obremenjuje tudi škoda, ki jo na posevkih in v vinogradih povzroča divjad, zato se bojijo, da ne bodo zmogli pokriti vseh finančnih obveznosti, ki se jim nalaga v prihodnosti. Glede na to, da gre za lovsko družino, ki je v Sloveniji vodilna po staležu male divjadi, naravnega zajca, fazana, so za njih pomembna zemljišča bistvenega pomena, saj se na njih nahajajo krmne njive, ki so ustrezno urejene, da ima divjad dovolj hrane in seveda tudi kritja. V Lovski družini Ljutomer seveda niso podpisali pogodbe s Skladom kmetijskih zemljišč in gozdov, s katero bi zemljišča prenesli v upravljanje in razpolaganje sklada, zato se bodo o tej temi pogovarjali na sodišču. Ker gre za problematiko širšega pomena, vas, gospod minister, sprašujem: S kakšnimi ukrepi bo vaše ministrstvo zagotovilo nemoteno izvajanje zakona na način, da bodo lovske družine zmogle dodatno finančno breme, ki ga predstavljajo najemnine za zemljišča, ki so bila konec koncev vsa ta leta pod njihovim upravljanjem oziroma celo v njihovi lasti? Ali na ministrstvu mogoče razmišljate v smeri, da bi se za lovske družine in podobne nevladne organizacije poiskala rešitev, ki ne bo šla na račun dodatne finančne obremenitve teh organizacij in bo obenem omogočalo ločitev lastninske pravice?
Na vprašanje poslanca Jurše bo odgovoril minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanec, poslanke in poslanci! Zelo korektno ste, gospod poslanec, našteli postopek, ki ga opredeljuje Zakon o Skladu kmetijskih zemljišč, ki je tak, kot je, in boste razumeli, da je moj odgovor lahko samo zakonit; torej tak, kot ga tudi zakon nalaga. Po tem zakonu, po 14. členu se vpis družbene lastnine v zemljiški knjigi na 11. 3. 1993 ter namenska raba kmetijskega zemljišča potem zgodi, da se način, kako je Lovska družina Ljutomer pridobila zemljišča, odplačano, neodplačno, in so bila na dan 11. 3. 1993 v zemljiški knjigi vpisana kot družbena lastnina, pri prenosu na Republiko Slovenijo to enostavno ni pomembno. Torej ugotovitev, da je v konkretnem primeru lovska družina v preteklosti predmetna zemljišča odkupila, je ne odveže njene obveznosti, da mora ta zemljišča prenesti na Republiko Slovenijo in v upravljanje sklada. Če ni sporazuma, je pa Republika Slovenija dolžna, da do prenosa pride po sodni poti, kar ste sedaj, gospod poslanec, omenili, da se očitno dogaja. Tisto, kar je treba povedati, pa je. Po vpisu lastninske pravice na predmetnih kmetijskih zemljiščih je mogoča sklenitev neposredne zakupne pogodbe brez javne objave ponudbe, to je v skladu z zakonom, in hkrati, tisto, kar je pomembno, da se kupnina za zemljišča, ki so bila prenesena, upošteva kot pobot pri zakupnini. Ta pobot traja, dokler se vrednost kupnine ne spravi na številko nič. Taka je trenutna zakonodaja. Trenutna zakonodaja ne predvideva drugačne obravnave lovske družine. Hvala.
Gospod Jurša, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa, gospod minister za odgovor, s katerim ne morem biti zadovoljen. Sprašujem vas, da ste vi lastnik in da vam država nacionalizira vaše premoženje: Kako bi o tem razmišljali? Ali razmišljate mogoče v smeri, da bomo spremenili Zakon o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov in seveda lovskim družinam pustili njihovo premoženje v lasti? Veste, z odplačevanjem najemnine s prisilno prodajo zemljišča skladu se tako verjetno vi kot tudi jaz ne bi strinjala, če bi bila lastnika zemljišč. Mislim, da je to velika krivica in da je še čas v tem mandatu, da še mogoče naredite korak tudi na tem področju. Zanima me: Ali ste pripravljeni kaj takega storiti?
Hvala lepa. Gospod minister Dejan Židan bo dal dopolnilni odgovor.
Spoštovani gospod poslanec, z vami se strinjam, da četudi je bila v preteklosti s kakršno koli zakonodajo komur koli narejena krivica, nas ne odveže dolžnosti, da potem skušamo to krivico tudi odpraviti. Tako vam dajem pobudo, da pridete s predstavniki lovskih družin do mene, da skupaj s strokovnimi službami pogledamo, ali obstaja že znotraj zakona kakršna koli možnost, da se v bistvu omogoči življenje lovskih družin tudi naprej, ali da vidimo, če stroka mogoče ocenjuje, da je tudi potrebno kakšno spremembo zakona pripraviti. Hvala.
Hvala lepa. Poslanec Branko Marinič bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet dr. Patricku Vlačiču. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Da je turistična sezona, se v Republiki Sloveniji pozna tudi na slovenskih avtocestah in državnih cestah. Ministra za promet, gospoda Vlačiča sprašujem: Ali so pristojni v Republiki Sloveniji storili vse potrebno, da bi se predvsem turisti, ki zgolj tranzitirajo Slovenijo, počutili dobro? Priča smo nekaterim nepotrebnim zastojem, za katere objektivno odgovornost mora prevzeti vaše ministrstvo. Predvsem gre za ustvarjanje dolgih kolon na tistih odsekih avtocest, ki niso dokončani, kljub temu da je Državni zbor sprejel tisto, kar je v njegovi pristojnosti, a kljub temu do realizacije ni prišlo oziroma dobiš občutek, kot da se nekatere stvari namenoma zavlačujejo oziroma se ne zgodijo. Tako smo priča ustvarjanju kolon tam, kjer so od spomladi leta 2008 še vedno nepotrebne utice, ki so izgubile svoj namen ob uveljavitvi tako imenovanih cestninskih nalepk, ko ni treba plačevati cestnine po prejšnjem klasičnem sistemu. Priča smo številnim nezadovoljnim turistom, ki v koloni čakajo na avtocestnem odseku od Draženca do Slivnice oziroma Slivnica–Gruškovje na prehod meje tudi več kot 8 ur. Gre za nezaslišano dejanje, ki mu ministrstvo ni pravočasno prisluhnilo, kajti gre tudi za ogrožanje varnosti ljudi, ki morajo prečkati ceste, kjer so praktično kolone nepretrgane 10 in več kilometrov. Spoštovani minister, sprašujem vas: Kaj ste storili oziroma katere ukrepe je ministrstvo sprejelo za izboljšanje tega stanja? Sprašujem vas tudi: Koliko iz naslova poroštva, ki ga je Državni zbor sprejel v decembru leta 2010 v višini 298 milijonov, ste uporabili prav za te namene za izboljšanje stanja na cestah?
Hvala lepa. Na vprašanje bo odgovoril minister za promet dr. Patrick Vlačič.
Hvala, predsedujoči. Najprej, prometne obremenitve predvsem tranzitnih cest – ta je ena izmed takšnih, ki ste jo na koncu omenjali, ker je tranzitna cesta, ki večinoma niti ne služi toliko mobilnosti naših prebivalcev, ampak mobilnosti prebivalcev iz centralne Evrope proti Hrvaški – v turistični sezoni dejansko predstavljajo veliko povečanje prometa, predstavljajo zgostitve in povzročajo tudi zastoje. Cestni odseki, križišča, se namreč tako pri nas kot tudi v Evropi ne dimenzionirajo na konične prometne obremenitve, ampak na povprečne prometne obremenitve z upoštevanjem planske dobe 20 let. Te konične so lahko dnevne, ob določenih urah, lahko so sezonske in ta avtocestni odsek je takšen, da ima te hude konične obremenitve. Tega se zavedamo. Tako je bil v letu 2010 povprečni letni dnevni promet na avtocesti med Mariborom in Ptujem 16 tisoč vozil, kar moram povedati, da ni prav zelo veliko, to morate vedeti. Medtem ko znaša največja obremenitev, zabeležena je bila v soboto 31. 7. 2010 33 tisoč 768 vozil, to pa je že precej velika obremenitev, seveda za navadno cesto, avtocesta mora takšno obremenitev z lahkoto prenesti. Takšna občasna povečanja prometa so v večini Evropskih držav, preko ali znotraj katerih potekajo ceste do pomembnih turističnih ciljev, in so razlog za zastoje. Ker mi ne moremo zgraditi avtoceste takšne, da bi ob vseh mogočih situacijah bile popolnoma prepustne, ker bi bilo to enostavno predrago.,Tega si ne moremo privoščiti. Tam se, kot tudi pri nas, poskušamo temu izogniti z obveščanjem voznikov o stanju prometa. Poleg obvestil, ki se posredujejo preko naših medijev, preko posebnega radia, ki v različnih jezikih obvešča, preko številke 1970 dobite podatke ne samo o tem, kakšne so čakalne dobe, ampak vam povedo tudi alternativne poti. Potem se potnikom pomaga tudi z delitvijo vode, občasno pomagajo Darsovim delavcem tukaj tudi gasilci. Letos, kot vidite, kakšnih posebnih zastojev zaradi vzdrževalnih del ni. Zaradi posebnih razlogov do vzdrževalnih del ni prišlo, ker je zelo veliko pritožb in Dars ni mogel izbrati vzdrževalcev. To je sicer relativno dobro za propustnost, ni pa dobro za vzdrževanje avtocest. Ampak, ne glede na to, letos teh vzrokov ni. Kar se tiče cestninskih postaj, ki jih osebna vozila prečkajo brez ustavljanja, tam ne beležimo daljših zastojev. Zaradi s prometno signalizacijo zmanjšanja hitrosti in propustnosti ceste na teh odsekih, ki je vseeno takšna, da ne povzroča večjih zastojev, moramo na neki točki seveda opraviti. Ampak, jaz sem že večkrat razložil, kaj je problem rušenja cestninskih postaj. Vam bom zdaj ponovno čisto na kratko to povedal. Prvi razlog je, da dokler ni uvedeno novo cestninjenje za kamione, razpis bo zelo kmalu objavljen, bi bilo vprašanje, če bi bilo takšno rušenje pravzaprav smiselno z vidika davkoplačevalcev. Namreč, mi bi morali zgraditi posebne mostove, da bi tisti, ki cestninijo tovornjake, imeli dostop do svojih hišic, torej, moramo zagotoviti varen dostop do njihovih hišic, to je prva zadeva, ali pa zgraditi dostopne poti tam, kjer jih ni, kar bi povzročilo zelo velike stroške. Potem cestni profil tukaj ni takšen, kot je na avtocesti in bi lahko povzročil tako imenovani akvaplaning, kadar bi prišlo do velikih nalivov, ker niso nivoji oziroma sami nakloni cest takšni, kot so drugje na avtocesti. Vključevanje kamionov, potem ko plačajo, v promet bi bilo problematično. Konstrukcija teh cestninskih postaj ni takšna, da bi jih bilo mogoče samo odrezati, na sredini potegniti, odstraniti in pustiti. Tako je kar veliko teh razlogov, ki povzročajo te težave. Kar se tiče samega projekta za rušitev cestninskih postaj, je bil osnovni projekt pripravljen, v teku so aktivnosti za pridobitev gradbenega dovoljenja in takoj ko bo novo cestninjenje izbrano, se bo hkrati z novim cestninjenjem tudi odstranjevalo te [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod minister. Gospod poslanec Marinič želi dopolnitev odgovora. Izvolite.
No, saj prav nedokončani odseki tako imenovane podravske avtoceste od Dražencev do Gruškovja pravzaprav terjajo takojšnje ukrepanje, kar pa kažejo dejstva, je pa slika ravno obratna; kot da vašem mandatu gre zgolj in samo za to, da se stvari ne zgodijo. In priča dejanskemu stanju smo lahko predvsem ob vikendih, ko je praktično kolona dolga 10 in več kilometrov, potniki v avtomobilih čakajo 8 in več ur, nezadovoljni so ljudje, ki morajo prečkati cesto, ki nima teh standardov pri tako povečanem prometu, še najhujše pa je to, da je ogrožena varnost udeležencev prometu, ki morajo zaradi tega, ker tam živijo, prečkati to cesto. Dokler se nič ne zgodi, je vse O. K. Spoštovani minister, vaše odgovore poslušam resnično že nekajkrat in dobivam občutek, kot da namerno nočete, da se kaj zgodi. Kot približno takrat, ko govoriva o tako imenovani postavitvi centra za železniško infrastrukturo v okviru DRI-ja v Mariboru, kjer se praktično ne dogaja nič, termin se prestavljajo, nič se ne zgodi in se tako imenovana družbena škoda s tem povzroča. Ponovno vas sprašujem: Kaj ste konkretno in kaj boste v naslednjih dneh, vikendih storili, da se zmanjša takšno stanje, da se izboljša varnost udeležencev cestnega prometa, ki morajo prečkati cesto? Koliko ste uporabili sredstev, ki so vam na voljo iz naslova zadolžitve Darsa – zakon o poroštvu, ki smo ga sprejeli decembra lansko leto v višini 298 milijonov? Torej, imate vse in nič se ne zgodi!
Minister Vlačič bo dopolnil svoj odgovor.
Vi ste pa res že malo predlogo v Državnem zboru, da bi me obtožili, kako se nič ni zgodilo, zato, ker veste, kako poteka gradnja avtocest. Najprej se sprejme DPN – smo ga sprejeli. Potem sledi projektiranje, ker ne moreš projektirati, dokler ni DPN sprejet, in odkupovanje zemljišč, ker ne moreš odkupovati, dokler DNP ni sprejet, zato ker ne veš, kje bo tekla avtocesta. To se zdaj dogaja. Torej, ne morete graditi, dokler niso odkupljena zemljišča. Torej ni še porabljen denar iz poroštva za ta odsek, ker ne more biti, gospod Marinič, in to vi veste. In seveda tudi veste, koliko časa poteka v Sloveniji odkup zemljišč in koliko časa poteka projektiranje. Seveda tukaj ne more potekati bistveno hitreje kot drugje, ker če hočemo, da je ta avtocesta zgrajena z davkoplačevalskim denarjem na tak način, da bo ustrezala predpisom, da bo ustrezala varnosti in da bo lahko zagotavljala to, kar vi želite, mobilnost prebivalstva, bo pa že treba dati projektantom toliko časa, da jo bodo lahko narisali tako, kot je treba. In tistim, ki se pogajajo z ljudmi, da bodo lahko odkupili zemljišče na pravi način – saj ne moremo kar zarubiti zemljišč, se vam ne zdi!? Torej ni res, da ne potekajo stvari! Potekajo točno tako, kot morajo, ni nobenih zaostankov, vse je znotraj terminov, midva sva o tem že večkrat govorila, tudi tam sem že bil, tudi tam smo vam že povedali, na samem kraju, kako poteka in kakšne so časovnice in se od takrat niso čisto nič spremenile, zato teh vaših obtožb res ne morem sprejeti. In prosim lepo, ne zavajati slovensko javnost, ko tako pred Državnim zborom govorite, kako se nič ne dogaja! Nasprotno, vse teče v rokih, tako kot mora – kar se tiče tega odseka. Ni pa še bilo nič denarja porabljenega, kar spet kot poslanec dobro veste, da je dolžnost države narediti vse do gradbenega dovoljenja, kar pomeni zagotavljati denar za zemljišče, zagotavljati denar za projektiranje, ki ga dela Dars kot agent za državo, in šele potem pride poroštveni zakon na vrsto – ko se bo gradilo. Šele potem pride na vrsto. Do takrat ne bo niti en sam evro šel za ta odsek, ker pač ni tak sistem. Odkupi zemljišč gredo po plačilu Darsa z refundacijo državnega proračuna, projektiranje gre iz državnega proračuna in potem šele sledi gradnja. In pri gradnji se bo šele uporabljal ta denar iz garancij, ki jih je Dars dobil in do danes se še ni mogel niti evro porabiti. Dokler se ne bo začelo graditi, se tam ne bo moglo niti evra garantirati s tem, kar vas skrbi. Ampak naj vas ne skrbi za ta odsek. Povedal sem vam že, to je eden izmed redkih odsekov zaradi velikega števila vozil, ki ne bo verjetno niti rabil državnih garancij, ker je fizibilnost tega projekta tako dobra.
Hvala lepa. Poslanec Andrej Magajna bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivanu Svetliku. Izvolite.
Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Pogodba o zaposlitvi med delavcem in delodajalcem, v tem primeru mislim agencijo za zaposlovanje, ki opravljajo dejavnost zagotavljanja dela drugemu uporabniku, to se pravi, agencije posojajo delavce različnim firmam. V 58. členu in 60. členu zakona govorita tudi o nadomestilu plače v času, ko delavec izgubi delo pri uporabniku, v firmi, in ko čaka na drugega uporabnika. V tem času, v tem terminu bi moral prejemati 70 % dosedanje plače. Vse lepo in prav. Ampak kot slišim, tega skoraj ni. Imamo sto delavcev, nekatere agencije tudi po več sto delavcev posojajo, ko malo poizvem, ne vemo, ali sploh kdo dobiva nadomestilo plače, ko bi čakal na drugega uporabnika. Če tega ni v pravem obsegu, kot bi moralo biti, se je ta institut posojanja delavcev pravzaprav izrodil. Rad bi danes pravzaprav izvedel: Ali ministrstvo razpolaga s temi podatki? Ogromno podatkov ima, vsako leto agencije pošiljajo na kupe papirja: poročila, natančna poročila. Če pa dejansko tukaj prihaja do tiste, kot rečemo, negativne ali umazane fleksibilnosti, bi se pa to moralo proučiti. Po mojem pa bo treba tudi spremeniti zakon, kajti te zlorabe se bodo dogajale in žal vidim, da se ravno preko posojanja delavcev to tudi dogaja. Pa prosim najprej za odgovor, pa bom postavil še morda dodatno vprašanje.
Hvala. Na vprašanje bo odgovoril dr. Ivan Svetlik, minister za delo, družino in socialne zadeve. Izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Gospod poslanec, gospod podpredsednik, poslanke in poslanci! Naj takoj povem, da Zakon o delovnih razmerjih dejansko določa, da se morata delavec in delodajalec, to je agencija in delodajalec, sporazumeti tudi o višini nadomestila plače za čas predčasnega prenehanja dela pri uporabniku oziroma za čas, ko delodajalec delavcu ne zagotavlja dela pri uporabniku, in da to ne more biti nižje od 70 % minimalne plače. Jasno je, da gre za prvotno in prvenstveno razmerje med delodajalcem, to se pravi agencijo, in zaposlenim in da država ni zadolžena za to, da ima – in tudi nima podlage za to, da bi imela vpogled v te pogodbe, kako se med seboj dogovorijo. Te pogodbe so lahko zelo različne, lahko se tudi pri agenciji zaposli za določen čas in potem tudi odpade ta potreba. Če pa je za nedoločen čas, je spet to stvar delodajalca in delavca, da to pogodbo skleneta. Tako bi, razen seveda, kadar bi bila država delodajalec, ampak v tem primeru ne more biti, lahko to evidenco tudi vodila. To seveda ne pomeni, da se delo agenciji ne spremlja na tem področju. Inšpektorat za delo spremlja delo agencije. Naj povem, da je v lanskem letu bilo ugotovljenih 34 kršitev, ko je šlo za posredovanje dela brez vpisa agencije v register, letos je bilo takih kršitev ugotovljenih že 12, in da je bilo, recimo, lani ugotovljenih 19 kršitev, ko taka agencija ni imela sklenjene koncesijske pogodbe. Skratka, ta dejavnost se spremlja, vendar samo tam, kjer ima inšpektorat za to ustrezno zakonsko podlago. Če bi prišlo do tega, da bi pri agenciji ne izplačevali tem delavcem plače ali kaj podobnega, potem je podvržena agencija istemu sankcioniranju kot vsi drugi delodajalci. To pomeni, da ko gre za prekršek, se izreče ustrezna globa, ko gre za kazensko zadevo, se pa izda v tem primeru tudi ovadba. Ovadbo lahko izrečejo oziroma dajo različne institucije, inšpektorat, sindikat, delavci sami in podobno. Vendar to, da nek delodajalec stori prekršek in ne izplača plač delavcu in da potem inšpektorat izreče ustrezno globo temu delodajalcu, še ne pomeni, da bo delodajalec tudi zares plačal temu delavcu to, kar mu mora plačati. To je potem stvar sodišča, na katerem se onadva pravdata, če se seveda ne moreta dogovoriti, da bi bila ta obveznost delodajalca delavcu izplačana. Skratka, ker gre za pogodbeno razmerje, so predvsem pristojna sodišča, da potem vstopijo v to razmerje, takrat kadar sporazuma med njima ni. Mi smo to problematiko zaznali in jo zaznavamo že dalj časa, zato si tudi prizadevamo, da bi jo bolje uredili. Med drugim so v Zakonu o urejanju trga dela sedaj določeni ostrejši pogoji za to, kdo je lahko posrednik takega dela, kdo je lahko taka agencija. Če v dveh letih, preden se je želel registrirati, ni imel prekrška iz naslova delovnih razmerjih, potem lahko to stori oziroma če je plačeval vse prispevke in plače, tudi lahko to stori, če pa naredi prekršek, se mu lahko izreče tudi prepoved nadaljnje registracije za pet let. Tako se to v tem zakonu ureja. Hkrati pa tudi nameravamo, in to je že v obliki predloga narejeno, dograditi tudi Zakon o delovnih razmerjih, ki bi tem agencijam in te postopke bolj natančno določal, tako da bi bolje urejali položaj teh delavcev. Še enkrat bi poudaril, da gre prvenstveno za pogodbeno razmerje med delodajalcem in delavcem in da so za to pristojna sodišča, da se te pogodbe tudi izterjajo. Inšpektorat lahko da ovadbo oziroma izreče globo za prekršek, naprej pa on in pooblaščen, da bi ukrepal, na žalost. Naprej so pa pooblaščena sodišča, ki delajo, kolikor hitro delajo [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod minister. Gospod Magajna bo zahteval dopolnitev odgovora. Izvolite.
Ja, seveda bom, ker to področje zelo natančno poznam in tudi prakso, kaj se dogaja. Samo ilustrativno. Prejšnji mesec, pravi delavka, da ne upa na bolniško, ker jo bo uporabnik, najemnik, odpustil, drugi dan bo pa odpuščena tudi v agenciji za zaposlovanje. Smisel tega instituta posojanja delavca je bil ravno v tem – delavec je eno leto, več ne sme biti, na agenciji. V tem času lahko zamenja tri, štiri firme, torej uporabnike, vmes pa je tudi presledek 14 dni, mesecev, dva, ko pač tega uporabnika ni. V tem času bi mu morala agencija izplačevati. Jaz iz čisto neformalnih virov vem, da tega ni. Celo v primerih, ko gre za več 100 delavcev, nadomestila ne prejema niti eden. To se pravi, ta institut posojanja delavcev se je po osnovi izrodil. Sedaj pa reči, da to ni ingerenca ministrstva. Ne vem, poglejte, celo eno poglavje je temu namenjeno. 10. poglavje Zakona o delovnih razmerjih govori o posebnih pogodbah, druga alineja, pogodbe o zaposlitvi med delavcem in delodajalcem, ki zagotavljajo delo drugemu uporabniku, od 57. člena do 62. člena – natančno se določajo pravice in dolžnosti. Koncesija pogodba – natančno je določeno, kaj sme. Vi prejemate veliko papirjev od agencij, tega podatka pa nimate. Ne gre za izplačila, sploh ne gre za to, gre za to, ali se ta institut sploh uporablja. Kaj se zgodi z delavcem, ki prekinja, z delavcem pri uporabniku, pri najemniku, kaj se zgodi drugi dan? Namreč, zakon je nedorečen. Piše 58. člen: "Prekinitev pri uporabniku ne pomeni prekinitve delovnega razmerja na agenciji." Koliko časa? Slišal sem, da na eni agenciji špekulirajo za en dan – ne tisti dan, naslednji dan ga odpustijo. Tudi sam imam pripravljene spremembe zakon in bom predlagal, torej dopolnitev bi zahteval, zakaj tukaj ministrstvo nima ingerenc, mislim, da jih mora, in bi ta podatek morala pridobiti [[...]]
Hvala lepa. Želi dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Saj ste, gospod poslanec, že sami pravzaprav ugotovili, da je tukaj pomanjkljiva zakonodaja, ki ne daje ustreznih podlag za to, da bi lahko inšpekcija dela v tem primeru ustrezno ukrepala v korist agencijskih delavcev. Zaradi tega sem navedel in še enkrat ponavljam, da je pripravljeno nekaj rešitev za boljšo opredelitev teh razmerij v popravkih Zakona o delovnih razmerjih in če bodo dodatni predlogi prišli, bomo veseli.
Hvala lepa. Gospod Magajna, izvolite.
Hvala. Poglejte, predlagal bom, da se opravi splošna razprava. To je eno zanimivo področje, siva lisa, nevidno polje, bi rekel, te negativne fleksibilnosti. Bolj se je v praksi uveljavil sistem hitrega odpuščanja, ob tem da ko najemnik delavca odpusti, ga sočasno odpusti tudi agencija. To se v praksi dogaja. Zanimivo, da teh podatkov nimate, vam jih bom pa jaz morda kaj več priskrbel. Kot rečeno, je tudi že pripravljena sprememba zakona. Poglejte, samo par členov. Tu v 60. členu je treba samo eno alinejo dodati. Na primer napisati, en mesec ga je pa agencija dolžna imeti po prekinitvi, mora en termin določiti, ne more ga imeti pol leta, ampak en dan pa verjetno tudi je premalo. Predlagal bom, da se na tej točki, ki je zelo pereča, pa morda nevidna, temeljito pogovorimo, prišli bomo tudi s konkretnimi predlogi, kaj se da spremeniti, ne samo prakse, v prvi vrsti je treba spremeniti zakon.
Hvala lepa. Ne zamerite mi, gospod Magajna, predlagate razpravo Državnega zbora? Prav. O vašem predlogu, da Državni zbor razpravlja o odgovoru gospoda ministra, bomo odločali jutri v okviru glasovanj. Gospod Rudolf Petan bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Izvolite, gospod Petan.
Hvala za besedo. Spoštovani! Torej to vprašanje bi sicer moralo biti postavljeno dvema ministroma, še ministru za gospodarstvo, ampak vemo, kakšne težave smo zdaj imeli s tem ministrstvom, tako da ste pač zdaj gospod minister vi tisti glavni strelovod tega vprašanja. Gospodarska investicijska dejavnost v Sloveniji je praktično usahnila. To so dejstva – govorim izključno o letu 2011, ko je Evropa že nekako prešla to krizo in naši najpomembnejši trgovinski partnerji, recimo, Nemčija ima skoraj 2 % gospodarsko rast; Poljska nikoli ni imela krize v tem času, je prešla to obdobje elegantno. Pri nas pa tudi ta investicijska dejavnost, ki je gonilo gospodarskega razvoja, usiha. Zaradi česa? Imamo kreditni krč, ne bom omenjal, kaj se dogaja z največjo slovensko banko, ko jo država dokapitalizira, temu se reče metanje denarja v jamo brez dna. Tuji investitorji se nas v zadnjem času izogibajo na daleč. Zapravili smo pač dober glas, ki smo si ga ustvarili. In zdaj bistvo, prejšnji mesec smo sprejeli zakon o spremembi Zakona o kmetijskih zemljiščih. S tem zakonom smo seveda onemogočili, da ne rečem, da odvrnili, tudi fizične osebe od investicij. To pomeni, da tisti zakon, ki smo ga sprejeli kot zaščito za kmetijska zemljišča, ima posledice tudi na gospodarske aktivnosti. Istočasno se pri tem ne zavedamo, kaj pomeni zaraščanje ali pa ga vsaj ne razumemo v smislu gospodarskih aktivnosti. Dejal bi: za začetek bomo s tem zakonom mogoče zaščitili nekaj kvadratnih metrov zemlje, tu verjetno ne bo težav, vendar pri tem pa bomo ostali brez vsake gospodarske aktivnosti, ali če hočete, po domače povedano: ostali bomo brez služb, imeli bomo brezposelnost, novih investicij ne bo. Se pravi, bo še več brezposelnih, država ne bo dobivala preko davkov v vse blagajne, ki jih ima, denarja, to se pravi, bo začelo zmanjkovati denarja tudi v teh blagajnah. Pri tem pa je treba upoštevati, da, recimo, kot bom potem navedel tudi primer v dodatnem vprašanju, sosednja Madžarska pa nudi zemljišča za investicije, predvsem za velike investicije, ne tako rekoč, ampak zastonj. Zunanji investitorji tako ali tako odhajajo na Madžarsko in zdaj tudi naši podjetniki odhajajo v tujino. Gospod minister, moje vprašanje: Ali mogoče pri temu zakonu niste bili s sloni v trgovini s porcelanom? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister Židan, imate besedo.
Spoštovani gospod poslanec, gospod predsedujoči, poslanke in poslanci! To je pomembno vprašanje, ki se ga ves čas zavedamo. Je pa to dejansko zakon, ki v bistvu tudi s finančnim vzvodom usmerja investicija tja, kjer ni škodljivo za slovensko dejansko proizvodnjo hrane. Če pogledamo, kakšne bonitete oziroma kakšni stroški pa lahko nastanejo za investitorja. Če se investicije usmerjajo tja, kjer imamo interes, to je tam, kjer se nam je prostor pogozdil, pa ga kot takšnega ne želimo, seveda enostavno finančnega nadomestila ni. Če usmerjamo investicije in gradnje tja, kjer imamo najslabšo boniteto, to je od ena do dvajset točk, teh zemljišč je v Sloveniji zelo dosti, je finančno nadomestilo na kvadratni meter od 0,05 evra do 1 evra. Pa saj vi, gospod poslanec, veste, da se v bistvu transakcije s temi zemljišči pa se včasih delajo tudi z 250 evri na kvadratni meter. Torej, bistvo tega zakona je dejansko, da se investicije usmerjajo tja, kjer imamo na razpolago prostor v veliki meri, ki je manj kvaliteten za kmetijsko proizvodnjo oziroma celo že posegati gozd, ki ga imamo v temu trenutku po slovenskih normativih skoraj 60 %, po evropskih, ki so nekoliko blažji, pa celo 63 %. Verjamem, da na ta način bomo s tem zakonom tudi uspeli in da to ne bo breme za investicije. Je pa res, tega se verjetno vsi zavedamo, to spoznavamo tudi v proračunsko-prostorskih planih, da nam v državi primanjkuje nekega prostorskega razvoja. To pa zato, ker majhne občine brez regije enostavno imajo čisto legitimne interese, da v vsaki majhni občini imamo obrtno cono, ki je pogosto povsem neizkoriščena, imamo na razpolago tam kandelabre in ceste in nikjer nobenih tovarn. In teh zemljišč je v Sloveniji zelo dosti in to kaže na napačen pogled na zaščito kmetijskih zemljišč. Hvala.
Gospod Petan želi dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za besedo. Poglejte, gospod minister, ob razpravi pri sprejemanju tega zakona o kmetijskih zemljiščih smo v SDS in v opoziciji opozarjali na škodljivost in stranske efekte. Sedaj smo pa v situaciji in tudi jaz imam en takšen primer, ko se ni samo eden, temveč več podjetnikov obrnilo na mene, ker so bili na upravnih enotah, vsak ima ta zakon skopiran in da vam ne bom bral vsega – veste, kaj piše. Recimo, odškodnina za spremembo namembnosti glede na boniteto razreda od ena do dvajset, pa najvišje od 76- do 100-krat toliko evrov. Imam primer, ko nekdo želi vložiti nekaj deset milijonov evrov v industrijski coni, ki je že trideset let opredeljena kot industrijska cona. Tam že trideset let ni raslo drugega kot trava, zato ker je bilo opredeljeno. Ampak ima še vedno visok bonitetni razred. In ta podjetnik, ki bi želel, ne vem dva hektara, mora samo zaradi spremembe namembnosti in tega zakona plačati 300 tisoč evrov, 100 kilometrov stran, na Madžarskem, pa dobi zastonj. To se pravi, ga ni boga, ki bi tukaj investiral. Še to bi želel povedati. Tudi domači investitorji zaradi takšnih izračunov, nekateri imajo še slabše izračune, govorim samo o industrijskih conah, ki so že rezervirane in ne govorimo o zemljiščih, ki bi jih šele pridobili. Ampak plačati je treba takrat, ko želiš gradbeno dovoljenje, takrat se naredi tista sprememba namembnosti. Investitorji tako ali tako že imajo malo denarja, potem pa še – ne vem, tu sem vam dal primer za dva hektara, to ni ti ni veliko niti ni velika industrijska zadeva. 300 tisoč evrov – kar tako! Ni ga takšnega podjetja, ki bi to dalo. In poglejte, še to bi želel, preden se zaključi; investicije želijo o prometnicah, kmetujejo pa lahko tudi hribih. Ne mislim na najvišje hribe, ampak investicija za industrijo ne bo nekje [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod Petan. Besedo ima minister gospod Dejan Židan.
Hvala. Seveda pa prometnice ne gredo samo ob najboljših kmetijskih zemljiščih, to vem, ker se vsak dan vozim tam, kjer se verjetno vozite tudi vi, gospod poslanec. Generalno gledano bi pa rad poudaril, da ta zakon usmerja gradnje tja, kjer so tudi bonitete nizke, saj v tem je bistvo, osnova tega zakona. Res je, da smo se tudi v Državnem zboru spraševali, ali je primerno plačilo nadomestila takrat, ko se naredi sprememba namembnosti, oziroma takrat, ko se izda gradbeno dovoljenje. Celo smo imeli v prvi fazi v osnutku zakona, da takrat, ko se naredi sprememba namembnosti, vendar je bilo večinsko mnenje stroke, zlasti velik interes občin, ki smo ga potem pri zakonu upoštevali, da takrat, ko se pridobiva gradbeno dovoljenje. Še tole bi rad povedal. Ker je zakon nov, je operativnih vprašanj dosti. Tudi nekatere napake se pojavljajo v samem življenju. Tudi zato smo ekipo, ki se s tem ukvarja, podvojili; podvojili smo jo na način, da smo generalno število ljudi v roku enega leta zmanjšali za 3 % na ministrstvu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Petan, izvolite.
Hvala za besedo še enkrat. Predlagam, da se opravi razprava o tem vprašanju. Takrat upam – glede na to, da danes ni bilo ministra, ker je pač taka situacija, niti nisem zastavljal vprašanja, ker nisem vedel, če bo to mogoče, da bi ob tisti razpravi bila navzoča vsaj dva ministra; to je minister za kmetijstvo in minister za gospodarstvo, ali tisti, ki bo vršil to funkcijo. In to iz razloga, ki sem ga že navedel. Namreč, nič nam ne pomaga, če bomo zaščitili nekaj arov, hektarjev, mogoče tudi kvadratnih metrov kmetijskih zemljišč, po drugi strani bomo pa investicijsko dejavnost popolnoma izničili, se pravi, jo uničili. Vemo, da brez investicij gospodarskega zagona ni, vsi ne bomo mogli biti na zavodu za zaposlovanje. Kdo bo ustvarjal denar, preko katerega se bomo lahko preko zavoda za zaposlovanje financirali? Glede na to, da je cela Evropa našla neko kompromisno rešitev med zaščito zemljišč in med gospodarskim razvojem, ne moremo reči in nihče me ne more prepričati, da vsi drugi so neumni, edino mi smo bili pametni. Torej je treba opraviti razpravo, prenesti izkušnje [[...]]To mislim v tem smislu, da prenesemo izkušnje s terena. Nisem edini poslanec, ki sem dobil takšno vprašanje. Vem, da se tudi takšna vprašanja in klici pojavijo tudi državnim svetnikom, češ da naj oni zahtevajo veto. Zadeva je šla mimo, ampak podjetniki ne vedo, kdaj se lahko veto vloži. Tega je vedno več. Povedal sem en primer, jih je pa več. Zato sem to izpostavil in želim, da se o tem opravi razprava in da se povedo tiste povratne informacije, ki jih dobimo na terena od podjetnikov. V tem kontekstu mislim, da bi ta razprava bila dobra. Zato predlagam, gospod predsedujoči, da se opravi razprava v skladu s poslovnikom. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Petan, vaš predlog, da se o odgovoru mag. Dejana Židana opravi razprava, bomo dali jutri na glasovanje v okviru glasovanj. Veste pa, in to sem povedal na koncu, da odgovor ministra za gospodarstvo tu še ne more biti vključen. Gospod Jakob Presečnik bo postavil vprašanje ministru za pravosodje gospodu Alešu Zalarju.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospodje ministri! Spoštovani gospod minister, dal sem vam že pisno vprašanje, pa bi ga ponovil, s tem da z različnih naslovov prihajajo protesti in informacije, da je novi zakon o zemljiški knjigi močno poslabšal stanje, saj naj bi na to področje prinesel zmedo in neučinkovitost, predvsem pa ažurno reševanje zemljiškoknjižnih predlogov. Po nekaterih informacijah zemljiškoknjižni vpisi ne potekajo, stanje vloge oziroma faze, v kateri se vloga nahaja, ni mogoče preveriti in tako dalje. Zanima me: Ali ste seznanjeni s temi težavami? Kaj je po vaših informacijah vzrok teh težav? Kaj boste storili, da bodo postopki vpisa v zemljiško knjigo potekali vsaj tako učinkovito, kot so pred sprejetjem novele zakona? Pričakoval bi – in to ste zagotavljali tudi ob sprejemanju novele zakona – predvsem večjo ažurnost, preglednost in točnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod Presečnik! To vprašanje v zvezi z delovanjem zemljiške knjige je seveda zelo pomembno, tako kot je bila pomembna odločitev, ki jo je sprejel ta državni zbor, da se preide na elektronsko zemljiško knjigo. Rad bi vas spomnil, da je bila ta odločitev sprejeta v času prejšnje vlade, da pa je potem v nadaljevanju bilo ugotovljeno, da je potreben določen čas, da se sistem pripravi, zato da bo lahko optimalno deloval, in se je odložil začetek prehoda na ta sistem elektronske zemljiške knjige na čas od 1. maja letošnjega leta. Toliko glede tega, kako je prišlo do odločitve, da se gre v elektronsko zemljiško knjigo. Glavni cilj je ta, da se v zemljiški knjigi zagotovi hitro reševanje zemljiškoknjižnih predlogov, bistveno hitreje, kot pa je bilo to v preteklosti, pa tudi, da se odpravijo določene napake in pomanjkljivosti, ki jih je stari sistem na nek način generiral. Mislim, da sta oba cilja dosežena. Želim pa opozoriti, da se je prehod na ta novi sistem in seveda sprejem zakona o zemljiški knjigi oziroma njegove novele zgodil šele, ko je Vrhovno sodišče obvestilo Ministrstvo za pravosodje, da je aplikacija, ki podpira elektronsko zemljiško knjigo, pripravljena. Torej, da je računalniški program v celoti pripravljen. Šele potem se je zgodil prehod na novi sistem na osnovi sprejete spremembe zakona. Ministrstvo je sicer prejelo nekaj pripomb in pritožb, pravzaprav mi beležimo samo štiri nadzorstvene pritožbe državljank in državljanov v zvezi z novim sistemom zemljiške knjige. Vse smo sprocesirali preko Vrhovnega sodišča in predsednikov sodišč. Je pa Vrhovno sodišče samo, ki je nosilec celotnega sistema in ki skrbi za to, da ta sistem deluje, odprlo tudi posebno spletno stran, ki je namenjena izključno obravnavi pritožb, ali odpravi določenih napak, ali pa dajanju pojasnil predlagateljem vpisa v zemljiško knjigo. Sistem se je torej tukaj odzval zelo prijazno do uporabnikov. Še več, tudi Ministrstvo za pravosodje je na svoji spletni strani objavilo posebno navodilo za uporabnike sistema o tem, kateri so tipični koraki, ki jih morajo storiti, na koga se morajo obrniti, kaj je potrebno storiti za to, da se ta sistem lahko uporabi. To obvestilo je zelo enostavno in razumljivo vsakomur. Na Ministrstvu za pravosodje smo bili pozorni tudi na prve praktične izkušnje uporabnikov, tudi v zvezi z uporabo sistema s strani notarjev, ki so pretežni predlagatelji elektronskih zemljiških vpisov, po obvestilu, ki smo ga dobili z Vrhovnega sodišča, in med drugim opozorili tudi na dolžno enotno prakso tudi v tem delu. Notarska zbornica se je v zvezi s tem tudi odzvala, tako da te prve določene težave glede nekaterih vprašanj so bile hitro adresirane s strani pristojnih, predvsem Vrhovnega sodišča. Seveda gre za veliko spremembo in logično je, da je na začetku prihajalo tudi do določenega nerazumevanja tako pri samih uporabnikih tega sistema kot tudi pri nekaterih sodiščih, zato je bila tukaj vloga Vrhovnega sodišča toliko pomembnejša. Vrhovno sodišče je organiziralo tudi posebna usposabljanja, angažiralo je svoj center za informatiko, zato da je pravočasno odreagiral tudi na tehnična vprašanja in na izzive, ki so bili tukaj potrebni. Skratka, če pogledamo nazaj, sistem deluje dva meseca, kakšni so zdaj rezultati. Moram reči, da presenetljivi. Poglejte, samo v dveh mesecih je v ta sistem elektronske zemljiške knjige vpogledalo, torej preko svojih računalnikov, milijon 200 tisoč upravičencev. Opozarjam, ti vpogledi so brezplačni. Po prejšnjem sistemu so bili plačljivi. Gre za izjemno veliko očitno uporabnost tega sistema. Prav tako že drugi mesec po začetku uporabe elektronske zemljiške knjige Vrhovno sodišče poroča o bistveno večjem številu izdanih zemljiškoknjižnih sklepov, kot je bilo prej povprečje. Skratka, ti res prvi, po šele dveh mesecih zbrani podatki kažejo na to, da so bile ocene pravilne in da bo ta sistem vsekakor deloval učinkovito in da bo zagotavljal: prvič transparentnost, drugič večjo hitrost, seveda pa predvsem s tem tudi pravno varnost vsakomur. Ministrstvo je v preteklih letih objavilo tudi še poseben pravilnik o zemljiški knjigi, ki odpira še neke nove možnosti državljankam in državljanom, morda bom o tem lahko nekaj več rekel v nadaljevanju, če boste želeli dopolnitev mojega odgovora.
Hvala lepa. Gospod Presečnik, prosim izvolite.
Hvala lepa. Bom izkoristil ta dodatek. Tudi to vzamem na znanje, da je glede vpogledov in tako dalje ta komunikacija hitrejša, vendar bom samo za primer dal dva primera, dva od nekaterih, v katerih so se z vprašanjem in tudi obupom, če tako rečem, obrnili name. Eno so tu investitorji, torej kontaktiral sem z ljudmi, ki zagotavljajo, da tuji investitorji obupujejo nad vlaganji v Slovenijo, nad investicijami v Sloveniji, predvsem zaradi nejasnih in nepredvidljivih rokov. Tako mi je bilo rečeno. In v tem primeru je že bila uporabljena tudi z mojim posredovanjem oziroma nasvetom vaših ljudi na ministrstvu, uveljavljena oziroma da so izkoristili to možnost nadzorstvene funkcije ministrstva. In drugi primer. Država objavlja različne razpise za različne ukrepe na področju gospodarstva, na področju kmetijstva, konkretno tudi na področju ukrepov kmetijske politike, kjer je bil do zdaj, v preteklih letih, pogoj zemljiškoknjižni predlog. V letošnjem letu je pogoj zemljiškoknjižni vpis. V tem trenutku nihče ne da odgovora oziroma pojasnila, v kateri fazi je postopek, kje se postopek vodi in kdaj bo zaključen. Zaradi tega lahko pride posameznik, ki vlaga določene zadeve na podlagi razpisov, dejansko ob možnost, da eventualna sredstva oziroma pomoč.izgubi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite, dopolnitev odgovora.
Ko gre za vprašanje odzivnih časov na izdajo zemljiškoknjižnih sklepov, moram reči, da je vsakdo varovan s plombo, ki spremlja zemljiškoknjižni predlog. S tem je varovan njegov pravni položaj. Če bi šlo v kakršnemkoli konkretnem primeru za zamudo, ki bi bila neupravičena, pri čemer morate ločiti nekaj – odkar velja elektronski sistem zemljiške knjige, je računalnik tisti, ki razporedi zemljiškoknjižne predloge po vseh slovenskih sodiščih in skrbi za to, da so vsa sodišča enakomerno obremenjena. Torej tu novi sistem ne more generirati zamud. Je pa nekaj še nerešenih zadev iz preteklosti in te lahko predstavljajo težavo, zlasti v delu, ko se to nanaša na vpis etažne lastnine. Vi veste, da je sploh v Sloveniji vpis etažne lastnine še vedno določen problem, prav zato pa bo Državni zbor to sredo obravnaval – in upam, da tudi sprejel – novelo zakona o vpisu etažne lastnine, ki dobršen del teh problemov odpravlja, od vzporednih postopkov v zemljiški knjigi in katastru naprej. Skratka, lahko da gre tu za različna vprašanja; eno je vprašanje parcelacije, drugo je vprašanje etažne lastnine in tretje je vprašanje, ali je šlo za stare predloge, o katerih še ni bilo odločeno, ali gre že za predloge po novem, ki se obravnavajo v elektronski obliki in na način, kot sem to pojasnil. Ministrstvo bo, in to zagotavljam, vsekakor še naprej skrbno spremljajo v okviru tistih pristojnosti, ki jih imamo, in predvsem v sodelovanju z Vrhovnim sodiščem, ki je tu glavni nosilec za delovanje sistema, zato da bi ta sistem zagotavljal polno funkcijo, kot je bilo tudi zamišljeno in kot je Državni zbor odločil.
Hvala lepa. Mag. Julijana Bizjak Mlakar bo postavila vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivanu Svetliku.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, poslanci, ministrica, ministri, spoštovani minister dr. Svetlik! Veliko let so se tako pod to vlado, kot tudi pod prejšnjimi vladami dogajale zlorabe zaposlenih na področju delovnih razmerij, in sicer iz naslova neplačevanje plač in prispevkov. Pri neplačevanju prispevkov še vedno sodelujejo tudi državne institucije, kot je Durs, ki lahko odobrava odloge plačil prispevkov, kot določajo predpisi, ne da bi prizadeti zaposleni o tem sploh kaj vedeli. Precejšnjo vlogo pri preprečevanju teh oškodovanj bi moral imeti Inšpektorat Republike Slovenije za delo, vendar je Inšpektorat za delo kljub prejetim prijavam glede neplačanih prispevkov in plač le redko vlagal kazenske ovadbe, pogosto menil, da ni pristojen za ukrepanje, kar je opravičeval tudi s tem, da ne dobiva podatkov od Dursa, se izgovarjal na nesmiselnost vlaganja ovadb, ker da je bilo kaznivih dejanj preveč, tožilstvo pa, da ovadba zavrača, in sodišča, da primerov ne procesirajo. Opozoril in pobud za spremembe zakonov, ki bi te težave odpravile, inšpektorat ni dajal, čeprav bi to moral storiti. Ko so se name začeli obračati oškodovani delavci, sem se glede tega perečega problema in množičnih kaznivih dejanj s tega področja obrnila na vas, na ministra za pravosodje, na ministra in ministrico za gospodarstvo, na finančnega ministra in na Vlado s številnimi vprašanji in pobudami z namenom, da bi se problemi rešili v korist oškodovanih zaposlenih in bi se preprečila nova škodovanja zaposlenih. Problem ste si ministri podajali kot vroč kostanj. Ustanovljena je bila tudi medresorska komisija, ki naj bi ta vprašanja rešila. Ker javne predstavitve zakonskih sprememb za rešitev problematike na področju kršitev omenjenih delavskih pravic doslej še nisem zaznala, me zanima: S katerimi ukrepi je bilo poskrbljeno, prvič, da bi se povrnila škoda oškodovanim zaposlenim, ki so v preteklosti ostali brez plač in plačanih socialnih prispevkov; drugič, da so oškodovanja iz naslova neplačanih plač in prispevkov v prihodnje ne bi več dogajala; tretjič, da bi osebe, ki so zagrešile zlorabe, oziroma tisti, ki jih bodo v bodoče zagrešili, za njih tudi kazensko in odškodninsko odgovarjali, četrtič, da bi delo Inšpektorata Republike Slovenije za delo postalo učinkovito ter v korist zaposlenih? Hvala lepa.
Hvala lepa. Odgovor bo dal minister za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivan Svetlik. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana gospa poslanka! Šel bom kar po vrsti pri odgovarjanju na vaša vprašanja. Kot ste sami že ugotovili, gre za problematiko, ki je širše narave. Sedaj, kako bodo oškodovanci prišli do tega, kar jim pripada, sem odgovor že v prejšnjem odgovoru dal, da je, ko gre za plače, to treba terjati neposredno pred pristojnim delovnim sodiščem. Tukaj druge poti, da bi prišli do tega, do česar so upravičeni, ni in tako zakon določa. Mi se zavedamo, da so tukaj določene pomanjkljivosti v sistemu in to je tudi odgovor na vaša vprašanja. Drugo vprašanje – zato smo v pokojninskem zakonu, ki žal ni bil potrjen, tudi predlagali, da se prepove odlaganje plačila prispevkov. In zdaj si prizadevamo, če bomo imeli to možnost, da bi določene popravke v tem sistemu vnesli preko Zakona o delovnih razmerjih. Kar zadeva kaznovanje tistih, ki so zagrešili ta dejanja, gre za kazensko in odškodninsko odgovornost. Ko gre za kazensko odgovornost, je treba to dokazati v kazenskem postopku na podlagi kazenskih ovadb. In Inšpektorat za delo daje kazenske ovadbe, seveda pa ni edini, ki lahko kazensko ovadbo v tem pogledu da. Potem ko je kazenska ovadba dana, je to stvar policije, tožilstva, sodstva, da jo tudi ustrezno pripelje do konca. Ko gre za odškodninsko odgovornost, kot rečeno, je to stvar pristojnih delovnih sodišč, kjer je treba ta vprašanja razreševati, ko pa gre za prekrške, ki jih storijo delodajalci, tukaj pa ima inšpektorat pristojnost in tudi te prekrške obravnava in izreka ustrezne globe za te prekrške. Vprašanje, ki je zadnje v tej vrsti, je, kako bomo povečali učinkovitost Inšpektorata Republike Slovenije za delo. Naj vam navedem samo en podatek, ki je bil javno objavljen v časopisu Dnevnik, ki pove, da je v letu 2010 Inšpektorat za delo na enega inšpektorja opravil 215 pregledov in izrekel 135 ukrepov v primerjavi z inšpektoratom Dursa, ki je na enega inšpektorja izvedel 23 pregledov in izrekel 13 ukrepov. Tukaj lahko gre za bistveno drugačno problematiko, pa vendar to kaže na kar obsežno delovanje inšpektorjev, ki so opravili v celoti 18 tisoč 259 pregledov in izrekli 10 tisoč 271 ukrepov, pri čemer je to število inšpektorjev okoli 80. Naj tudi povem, da se je bistveno povečalo število vloženih kazenskih ovadb v preteklem letu in tudi izrečenih glob za prekrške, tako da se je tudi vsota sredstev na podlagi glob povečala za 24 %. Seveda je učinkovitost delovanja inšpektorata povezana z različnimi dejavniki, eden od teh, že navedeno, je to, da gre pri pogodbah o delu za pogodbena razmerja in da tukaj lahko inšpektorat da kazensko ovadbo, pa kljub temu da je potem delodajalec kaznovan, to še ne pomeni, da bo delavec dobil povrnjeno tisto, kar mu je dolžan, to mora uveljavljati preko delovnega sodišča. Samo za primer, eno od podjetij, ki je bilo lansko leto velikokrat omenjeno, Vegrad, v tem podjetju je bilo lani opravljenih 34 inšpekcijskih nadzorov, potem je bilo izdano 80 plačilnih nalogov in 9 odločb o prekršku, vloženih je bilo tudi 5 kazenskih ovadb in opravljenih 21 inšpekcijskih nadzorov. Samo v tem podjetju! Seveda so pa mnoga druga podjetja, kjer je bilo treba tudi nadzirati to področje. Tako lahko rečem, da Inšpektorat Republike Slovenijie za delo dela kar intenzivno, je pa res, da zakon mu ne daje vseh tistih pristojnosti, ki [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospa Julijana Bizjak Mlakar, izvolite.
Prosila bi za dopolnitev odgovora. Namreč, verjamem, da se učinkovitost dela ne meri po številu nadzorov niti po sredstvih majhnih glob – po številnih majhnih globah, ki jih inšpektorji zaračunavajo za takšne prekrške –, ne pride pa do tistih bistvenih sprememb, ki bi se morale uvesti tudi s spremembo zakona. Včeraj sem dobila pismo, dve strani, gospoda v. d. glavnega inšpektorja, mag. Borisa Ružiča, ki mi daje vedeti, da smo pri celi stvari še vseeno nekako na začetku. Naj vam preberem, kar mi piše: "Verjetno vam ni neznana anarhija glede ustanavljanja takšnih in drugačnih podjetij, ki lahko varajo in goljufajo na vse mogoče in nemogoče načine, pa se nikomur nič ne zgodi oziroma se vsaj do sedaj še ni nič zgodilo..." Potem, "morda veste, kaj lahko v takšnih primerih naredi IRSD? Kljub sicer dokaj velikim pristojnostim v takšnih primerih za prizadetega zaposlenega praktično nič." Potem se obrača na težave, da se tičejo Ministrstva za pravosodje, tožilcev in pravi, "menda so zaradi obsežnosti tega problema tudi oni že obupali." Kaj pa sodišča? In potem se pritožuje, ker dobiva od Dursa na stotine obvestil o neplačanih prispevkih. Prejšnji glavni inšpektor se je pritoževal, da teh podatkov ne dobi in da zaradi tega ne more nič ukrepati. Skratka, bojim se, da se stvari niso bistveno premaknile. Zaradi tega bi predlagala, da ministri čas do konca mandata Vlade uporabite za to, da dogovorite tiste zakonske spremembe, ki bi vsaj v prihodnje preprečila zlorabe zaposlenih, ki se danes očitno še vedno množično dogajajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Sami ste ponovno ugotovili, da gre za kompleksno problematiko. Ustanavljanje podjetij pač ni v nadzoru Inšpektorata Republike Slovenije za delo, tudi ne tisto, kar se dogaja v postopkih pregona oziroma v sodnih postopkih. Povedal pa sem, da smo naredili korak v smeri sprememb s sicer nepotrjenim pokojninskim zakonom, da to isto pripravljamo, kar zadeva zakon o delovnih razmerjih, da smo majhne globe poskušali povečati v enem drugem zakonu, ki pa tudi ni bil potrjen –, ko gre za prekrške, ki so tudi s tega področja. Zato nam ostane, da poskušamo tam, kjer je še mogoče, zlasti v Zakonu o delovnih razmerjih, to problematiko dodatno urediti. Prav tako pa je v pripravi tudi zakon o inšpekciji dela, s katerim lahko na našem področju nekaj storimo v tem pogledu. Ostalo bo pa najbrž tisto, kar ostaja pomembno, da gre pri sklepanju delovnih razmerjih, torej za pogodbeno razmerje med delodajalcem in delojemalcem, in da so za razreševanje vprašanj sporov s tega naslova pristojna delovna sodišča. Najbrž se ta ureditev, vsaj zaenkrat, ne bo spreminjala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Robert Hrovat bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet dr. Vlačiču ter ministrici za obrambo dr. Ljubici Jelušič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo,.gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, spoštovani minister! Postavil vama bom vprašanje, za katerega sem upal, da mi ga nikoli ne bo potrebno postaviti. Zakaj? Jaz sem verjel v delovanje države, v izpolnjevanje obveznosti države in da se ne bo zgodilo to, kar se je zgodilo zdaj poklicnim gasilcem v avtocestni bazi na Vranskem. Torej, za kaj gre? Gre za poklicne gasilce, vrhunsko usposobljene profesionalce, ki so vseskozi v pripravljenosti in dežurajo v tej avtocestni bazi v človeka nevrednih pogojih. Trije gasilci so 24 ur v prostoru velikem 3-krat 5 kvadratnih metrov. Zakaj tam dežurajo? Zato da se mi lahko varno vozimo skozi tunele. Ampak to ni problem samo na Vranskem, to je splošen problem za vse poklicne gasilske enote, ki delujejo na tak način. Decembra 2007 je bila podpisana pogodba med Ministrstvom za promet, Darsom, Upravo za zaščito in reševanje, Heliosom, Poklicno gasilsko enoto Celje o opravljanju operativnih gasilskih nalog v predorih Ločica, Jasovnik, Trojane in Podmilj. V 7. členu te pogodbe piše, da bo Dars zagotovil pogoje za opravljanje nalog, vključno s primernim prostorom v treh letih po sklenitvi pogodbe. Decembra 2010 so potekla 3 leta, zato se je pripravil dopis, ki se ga je naslovilo na direktorico Darsa Matejo Duhovnik – torej, te poklicne enote, ki sodelujejo tam – in v katerem so jo spraševali, kdaj bodo pogoji iz te pogodbe tudi zagotovljeni. Na dopis je direktorica odgovorila in zagotovila, da bodo pogoji iz pogodbe zagotovljeni v šestih mesecih. Odgovor so sprejeli vsi ti podpisniki osnovne pogodbe. Meseca junija 2011, torej prejšnji mesec, je poteklo obljubljenih 6 mesecev, pa se ni še prav nič zgodilo in bojim se, da se še nekaj časa ne bo. Gasilci pa vestno in odgovorno opravljajo svoje naloge in obveznosti iz pogodbe res v nemogočih pogojih na teh nekaj kvadratnih metrih. Še nekaj glede intervencij. Koliko intervencij se pravzaprav opravlja? 26 intervencij v letu 2008, 52 intervencij v letu 2009, 30 intervencij v letu 2010, 24 intervencij do julija 2011. Tukaj je treba res poudariti, da so gasilske enote 20. 1. 2010 uspešno posredovale v nesreči z velikim tveganjem, kjer so bile smrtne žrtve in materialna škoda velikih razsežnosti preprečene izključno zato, ker imamo na podlagi te omenjene pogodbe gasilsko bazo oziroma enoto v bazi na Vranskem. Zato lahko mirno ugotovimo, da so sredstva, vložena v izvajanje teh operativnih dežurstev, več kot upravičeno vložena. Sprašujem vaju: Kdaj se bo kaj naredilo na tem področju?
Hvala lepa. Kdo bo prvi odgovarjal, ministrica ali minister? Gospod dr. Patrick, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Jaz imam eno relativno kratko informacijo. Jaz bi bil tudi vesel, če bi stvar bila že v teku. Pravi pa takole ta informacija: da je projekt pripravljen, da gre za prizidek tlorisne površine 200 kvadratnih metrov, da je ta projekt v sodelovanju z gasilsko enoto pripravljen, da so predstavniki gasilcev torej, ki bodo te prostore uporabljali, tudi sodelovali in je z njimi usklajen, da je v tem trenutku postopek razpisa za izbiro izvajalca v končni fazi, da je nekaj prijav potencialnih izvajalcev in če bo postopek tak, da ne bo pritožb, potem bo lahko hitro izbran izvajalec za gradnjo, finančna sredstva za izgradnjo prizidka pa so v poslovnem načrtu Darsa. To je moja informacija za ta trenutek, kar se tiče same gradnje.
Hvala lepa. Dr. Ljubica Jelušič, ministrica za obrambo, Izvolite.
Hvala, spoštovani gospod podpredsednik. Gospe in gospodje poslanci! Jaz bi dopolnila odgovor mojega kolega dr. Vlačiča, in sicer na točki, ko se postavlja vprašanje, kakšna je vloga Ministrstva za obrambo in Uprave za zaščito in reševanje pri nadzoru nad izvajanjem te pogodbe. Naj povem, da se vsi štirje udeleženci v pogodbi večkrat srečujejo in da je bil nazadnje sestanek, ki je bil na to temo izveden, 2. junija 2011. Na tem sestanku je bilo tudi govora o možnostih uresničitve 7. člena pogodbe iz decembra leta 2007. Res je, kar ste rekli, in mislim, da smo dolžni vsi poudariti, da gre za dve poklicni gasilski enoti, poklicna Gasilska enota iz Celja in Center za požarno varnost iz Domžal, ki obe opravljata pomembno delo in sta v preteklih treh letih opravili tudi nekaj ključnih intervencij, ki so zagotovo zavarovale večje število življenj v teh predorih. Hkrati pa je treba vendarle povedati, da je bilo v tem sporazumu oziroma pogodbi predvidenih zelo veliko različnih stvari in da sta jih Dars in Uprava za zaščito in reševanje tudi uresničila. Dars je na primer nakupil ustrezna gasilska reševalna vozila za predor, takih vozil je bilo šest. Dars je zagotovil delovna mesta za dodatne poklicne gasilce za Celje in za Domžale. Dars vsako leto, vsak mesec zagotavlja finančna sredstva za plače poklicnih gasilcev in s tem v bistvu skrbi tudi za to, da obe gasilski enoti preživljata te težke čase, v katerih je danes celotni javni sektor. Ministrstvo za obrambo preko Uprave za zaščito in reševanje skrbi za to, da so ti gasilci ustrezno izobraženi oziroma usposobljeni, in je v preteklih treh letih izvedlo že celo vrsto različnih usposabljanj za njih. Ravnokar smo v situaciji nakupa izolirnih dihalnih aparatov za težje delovne pogoje, šest za Domžale, šest za Celje. Ravno tako je Ministrstvo za obrambo v letu 2008 že nakupilo posebno zaščitno opremo, ki jo potrebujejo ti gasilci za opravljanje svojih del. Tako da moramo povedati, da je pogodba v velikem delu take narave, da lahko rečemo, da je bila uspešno izvedena. Res pa je, da čakamo še na ta del, ki zadeva delovne pogoje gasilcev, pri katerem pa je bilo dogovorjeno, da jim je treba zagotoviti take pogoje, kot jih imajo sicer v gasilskih domovih. Resnica je, da garažna hiša, v kateri so sedaj na Vranskem, na tistih 12 kvadratnih metrih tega ne omogoča. Je pa res, da so to prostori, ki so ogrevani, da imajo dostop do sanitarij, ampak vsi si želimo, da bi ti profesionalci delali v bistveno boljših delovnih pogojih, vsaj tisti čas, ko čakajo od ene intervencije do druge. Jaz upam, da bo na podlagi tega, kar sporoča Dars, prišlo do ureditve večjega kompleksa, v katerem bo tudi primeren delovni prostor za te naše gasilce, kajti prav je, da imamo profesionalce, ki opravljajo težko delo na primeren način oskrbljene, kar se tiče, bomo rekli, še te zadnje točke v pogodbi, ki se mora uresničiti, ob tem seveda, da bodo vse ostale točke, ki zadevajo plačevanje stroškov teh gasilcev in njihovega usposabljanja, še vedno na bremenu Darsa in Uprave za zaščito in reševanje.
Gospod Robert Hrovat, izvolite.
Odgovor je bil pričakovan. Res je bilo veliko točk v tej pogodbi, ampak mislim, da so bistveni pogoji za delo, zagotovo. Jaz mislim, če se država ne bo držala podpisanih obveznosti nekih odgovornosti, potem težko pričakujemo, da se bodo tega držali državljani. Jaz mislim, glede na to, da gre za res vrhunsko usposobljene ljudi, gasilce, da so pogoji, v katerih delajo in bivajo, pravzaprav ena velika sramota, velika sramota, ne glede na to, koliko členov iz te pogodbe je bilo realiziranih. Meni so ti fantje, ki delajo v teh pogojih, poslali slike, v kakšnih pogojih delajo, vam jih bom potem pokazal, najbrž tega še niste videli. To je soba 5 krat tri metre, stoli kitajske izvedbe, 50 evrov en stol, vsi polomljeni, en kuhalnik, minimalen. Ne morejo si skuhati niti kave ali čaja. Da ne rečem, da so jim zaprli tudi vodo. Vode nimajo gasilci v avtocesti bazi Vransko. Zabojnik, v katerem lahko počivajo, ker so 24 ur tam, v zabojniku, da se razumemo, leta 2011. Da vam preberem še en stavek, ki mi ga je en kolega napisal in poslal: "Jaz sem samo gasilec, za politiko pravzaprav nič vredna stvar, samo, ko nas rabijo, se hvalijo en mesec, kako so vse uredili, potem se pa na vse to pozabi." Jaz sem razočaran nad takšnim odnosom do gasilcev, ki so že marsikdaj pokazali, sploh ti poklicni gasilci, ki varujejo tunele, pravzaprav varujejo nas v tunelih, da se njim na tako mačehovski način omogoča, da izvajajo svoje delo. Jaz bi pričakoval, da boste resnično pritisnili na Darsu, da se ne bo slišalo off the record, da denarja ni. Zdaj vas bom držal za jezik. Hvala.
Hvala lepa. Želi kdo od ministrov dopolniti odgovor. Dr. Patrick Vlačič, minister za promet.
Najprej –Dars ni država, Dars je javna delniška družba v državni lasti. Tako da, ko govorite o državi, je treba biti malo pazljiv, ker to ni pogodba, ki jo je sklenilo Ministrstvo za promet, ki ga jaz, recimo, vodim. Me veseli, da ste me na to opozorili. Jaz bom še posebej tudi v pismu opozoril Dars na to in je res, zagotovo je treba poskrbeti za dobre bivalne razmere zato, da bodo lahko ti ljudje, ki pomagajo, potem drugim ljudem, ko se ti znajdejo v stiski, pomagali, da bodo lahko imeli takšne pogoje, da bodo lahko tudi svoje delo toliko boljše opravljali, to je zagotovo. Na te stvari, na katere ste opozorili, da imajo težave z vodo in podobno, bom eno posebno pismo napisal oziroma AUKN-u, na katerega se v takem primeru obrnemo. Tako da, če bi jaz prej to vedel, recimo, meni te informacije niso bile znane. Jaz moram povedati. Tisto, kar ne pride do mene tako ali drugače, pač o tem ne vem in ne morem vedeti vsega v državi.
Hvala lepa. Dr. Ljubica Jelušič, izvolite.
Najlepša hvala. Mislim, da bo Dars tako kot je že večkrat doslej tudi tokrat poskušal izpolniti pogoje iz te pogodbe in tudi držati besedo. Težko zagotovimo v njihovem imenu. Zagotovo pa bomo tudi na Ministrstvu za obrambo skrbeli za to, da jih bomo večkrat opozorili na ta del pogodbe. In pa seveda tudi prosili za to, da se gasilce prednostno obravnava. Namreč, kot je videti iz načrtov, gre za večji kompleks, ki ga Dars želi urediti, in en del tega kompleksa, ki naj bi bil najmanj v velikosti 20 kvadratnih metrov, bi moral biti namenjen gasilcem. Dars želi večji prostor urediti in ta večji prostor naj bi imel okoli 200 kvadratnih metrov, v pogodbi pa je bilo napisano, da je treba gasilcem zagotoviti najmanj 20 kvadratnih metrov prostora za delovanje. Upam, da bo tega prostora več, glede na to, da na prostoru, kot je sedaj in zdajšnji, je res 10 do 12 kvadratnih metrov. Na tako majhnem prostoru res težko delajo, počivajo oziroma se pripravljajo na svoje intervencije. Tako da razumem vašo kritiko, jo sprejemam, ampak hkrati pa kljub vsemu želim, da ne pozabimo, da je bilo veliko narejenega.
Hvala lepa. Mag. Štefan Tisel bo postavil poslansko vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, dr. Igorju Lukšiču. Izvolite.
Vsem lep pozdrav! Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana gospa ministrica, gospodje ministri, poslanke in poslanci! Junija 1999 so v Bologni ministri, pristojni za visoko šolstvo, iz 29. evropskih držav, med njimi tudi iz Slovenije, podpisali tako imenovano bolonjsko deklaracijo in si zastavili skupni cilj ob polnem upoštevanju in spoštovanju različnosti nacionalnih sistemov izobraževanja in univerzitetne avtonomije do leta 2010 z medsebojnim sodelovanjem izgraditi odprt in konkurenčen evropski visokošolski prostor, ki bo evropskim študentom in diplomantom omogočil prosto gibanje in zaposljivost, obenem pa bo privlačen tudi za neevropske študente. Cilj naj bi dosegli z različnimi ukrepi, kot so vzpostavitev primerljivih in preglednih visokošolskih struktur in stopenj, vzajemno prizadevanje in priznavanje relevantnih in primerljivih visokošolskih kvalifikacij, vzpostavitev medsebojno priznanih kreditnih sistemov in sistemov za ugotavljanje kakovosti, spodbujanje mobilnosti študentov in visokošolskih učiteljev, razvijanje evropske dimenzije o izobraževanju ter večja konkurenčnost evropskega visokega šolstva v svetu. Seveda naj bi se s tem bolonjskim procesom s področja visokega šolstva uresničila Lizbonska strategija, da do leta 2010 Evropa postane konkurenčno in dinamično, na znanju temelječe gospodarstvo na svetu oziroma najbolj konkurenčno in sposobno rasti za naprej. Seveda takrat še ni bilo gospodarske krize in so v Evropi v glavnem primanjkovali kadri na področju tehnike in naravoslovja. Zahodna Evropa je pričakovala priliv takšnih kadrov iz vzhodne Evrope oziroma iz drugih držav, v današnjem času pa so se poleg gospodarske krize, finančne krize, krize zaposlovanja razmere močno spremenile, tako da so te razmere na področju šolstva danes drugačne. Konec maja 2004 je Državni zbor Republike Slovenije sprejel novelo Zakona o visokem šolstvu, s čimer je slovensko visoko šolstvo stopilo v proces oblikovanja evropskega visokošolskega prostora, torej v bolonjski proces. Prve bolonjske diplomante, ki so stopili na trg delovne sile, smo dobili v študijskem letu 2009/2010. Zanima me: Kako uspešno so bili doseženi ti cilji bolonjske reforme v Sloveniji? Kajso nam pokazale te prve generacije oziroma s katerimi prednostmi in slabostmi tega bolonjskega sistema se srečujemo v Sloveniji? Hvala.
Hvala lepa. Dr. Igor Lukšič, izvolite odgovor.
Hvala lepa gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Za celovito analizo bo treba še nekaj časa počakati, ker je glavnina fakultet vstopila v bolonjsko reformo šele v prejšnjem šolskem letu, tako da je bilo v 2011/2012 razpisanih 270 dodiplomskih študijskih programov, od tega 186 univerzitetnih I. stopnje, 76 visokošolskih I. stopnje ter 8 enovitih magistrskih študijskih programov, 199 je bilo programov II. stopnje in 67 III. stopnje. Tri, štiri fakultete so šle pred petimi, šestimi leti, to so te, ki jih je gospod poslanec omenjal, da so že dale prve diplomante. Ampak množica, se pravi teh 270 programov ali pa, recimo, okrog 220, ima študente šele na koncu prvega letnika. Šele 2020 bomo verjetno lahko imeli celovito oceno o tem, kakšne so prednosti vseh teh programov za trg delovne sile. Tiso, kar lahko že takoj rečemo, glede celovitega uspeha bolonjske reforme v celotni EU, je, da cilj ni bil dosežen. Evropski uniji s to reformo ni uspelo do leta 2010 povečati konkurenčnost do te mere, da bi na tisto, kar so ciljali, se pravi pridobiti predvsem študente iz Azije, in tudi iz arabskega sveta, ter s tem konkurirati ali celo prehiteti ameriške univerze, ta globalni cilj ni bil dosežen. Mi na slovenskem, to vam lahko govorim iz lastnih izkušenj, smo se tega lotili zelo "drobtinčarsko". Nismo se lotili tega v skladu s tem velikim ciljem, se pravi, da je bolonjska reforma priložnost, da mi naredimo iz slovenskega univerzitetnega prostora, tudi znanstvenega in raziskovalnega, neko zgodbo, ki ima v glavi predstavo o tej celotni strategiji. Ampak sem prepričan, da univerzitetni prostor potem, ko je nekako ugotovil na osnovi prvih izkušenj kaj se dogaja, da gre že v nekaterih primerih v reformo reforme in da bo v drugem delu, zlasti po sprejetju zakona o visokem šolstvu, ki še ne bo narejen ta mandat, ampak v vsakem primeru nas čaka, da bo potem visoko šolstvo lahko šlo bolj v to smer, ki si jo vsi želimo, se pravi, da bi bilo slovensko visoko šolstvo dejansko vabljivo, ne samo za področje, ampak tudi za področje širšega sveta. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Tisel, izvolite.
Hvala za odgovor. Bi še dodal. Že sami ste povedali, da ni najbolj uspelo zaenkrat in da je treba še marsikaj postoriti. Nezadovoljni so tako študentje kot profesorji. Moram reči, da tudi starši, ker se je otrokom študij podaljšal do dve leti. Tudi za bodoče generacije je treba na tem področju več narediti oziroma poenotiti zadeve, kajti bolonjski programi še niti niso do konca uveljavljeni, uporablja se zmes starih in novih programov. Študij pa naj ne bi dosegel zaželenega cilja, se pravi, da se bo študij tudi skrajšal, dejansko se je podaljšal. Tako imamo tudi slabo primerljivost z bivšimi, ko so imeli s štiriletnim študijem sedmo stopnjo, sedaj pa s triletnim šesto stopnjo. Te slabosti se vlečejo kar naprej, čeprav se na nekaterih študijih, kot slišimo, izboljšuje. Študijski programi niso kompatibilni, ne znotraj države, celo iz iste stroke ali celo iste univerze. Nekateri imajo še sistem 3 + 2, drugi 4 + 1, eni pa 5 + 0, kar je nekako evropsko oziroma sledi evropsko reguliranim poklicem. Prav tako se bolonjska reforma vidi le v luči skrajševanja. Se pravi, ta cilj ni bil dosežen. Zaenkrat gre za podaljšanje. Zanima me: Kako bomo s to našo reformo omogočili študentom, da bomo dosegli te cilje, se pravi, večjo zaposljivost, skrajšani študij in primerljivost z evropskimi? Hvala.
Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala. Ena od pomembnih zadev na tej poti je dvig kakovosti oziroma zagotavljanje kakovosti. Ustanovljen je akreditacijski svet, ki skrbi za to, da bo programe preverjal in s tem tudi kader, ki poučuje, in skrbel za to, da se to opravi kvalitetno. Tisto, kar so prinesli bolonjski programi in bi bilo treba pozdraviti, je več prakse, kot recimo, to – bolj poznam, ko gre za šolanje učiteljev –, da imajo od petih let eno leto prakse. To tudi za druge, za tehnične poklice, naravoslovne, se pravi, bistveno več v praksi. Potem tisto, kar je pomembno, je mobilnost, večja stopnja mobilnosti. Zahteva se pri nekaterih fakultetah, da so študentje vsaj en semester v tujini in seveda so fakultete usposobljene, da gostijo študente iz tujine. Mi za ta namen ne dajemo dovolj sredstev, ker je to drago, dražje kot to, da so vsi študentje samo doma, je pa za dvig kvalitete bistvenega pomena. Se pravi, ta izmenjava, ki zdaj zaenkrat teče samo ali pa v glavnem preko Erazmusa, je stekla, ampak je še zmeraj nezadovoljiva. Metode dela na univerzah se spreminjajo. Bolonja je prinesla več aktivnih oblik dela, se pravi, manj predavanj. To je tudi neka zadeva, ki je za pozdraviti. Je pa ena velika slabost, ki se mi zdi, da bi jo bilo treba postopno odpravit, to je drobitev programov. Drobitev programov v imenu izbirnosti, ki se je resda povečala, ampak se je povečala na račun tega, da imamo vrsto drobnih predmetov, ki jih študentje lahko izbirajo. Predmetov je praviloma po fakultetah preveč znotraj programov, to bi bilo tudi treba zmanjšati. O tem bo treba še diskutirati, ampak bazična znanja so nekako zapostavljena. Institucionalno ogrodje je postavljeno. Mi imamo od avtonomije univerz do akreditacijskega sveta postavljene institucije, temeljne, da znotraj tega lahko steče ta proces, za katerega si prizadevamo, se pravi, da dvignemo kvaliteto visokošolskega študija. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Tisel, izvolite.
Hvala za odgovor. Ker je tematika zelo široka in zadeva tako študente, profesorje kot seveda tudi starše predlagam, da se po Poslovniku Državnega zbora opravi razprava v Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu, da razpravlja Državni zbor o odgovoru gospoda ministra, bomo glasovali jutri v okviru glasovanj. Gospod poslanec Silven Majhenič bo postavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje Alešu Zalarju. Izvolite.
Hvala za besedo gospod podpredsednik. Spoštovana ministra! Družinski zakonik je bil v celoti grajen na človekovih pravicah, še posebej na pravicah otrok in dostojanstva, kar pa se, kot vidimo, ne izvaja v praksi s strani tistih, ki o pravičnosti presojajo in odločajo, ampak ostaja vse skupaj le črka na papirju, ki očitno prenese tudi takšne zgodbe, ki se po mnenju javnosti, ki to spremlja, ne bi smele zgoditi. V javnosti so znane določene sorodstvene in prijateljske povezave med posameznimi funkcionarji in njim sorodnimi poklici v sodstvu in ostalih državnih organih. O določenih primerih, ko posamezniki za dosego svojih ciljev zlorabijo svoj vpliv in pa znance, smo državljani seznanjeni tudi iz medijev. Dejstvo pa je, da določeni sodniki odločajo povsem mimo zakonitosti, brez etike in morale sprejemajo povsem nečloveške in povsem absurdne odločitve. Vsebina tega poslanskega vprašanja je nastala na podlagi prošnje za pomoč povsem obupane dijakinje, ki se je obrnila na našo poslansko skupino. Vsi najbrž poznate primer dijakinje iz Murske Sobote, ki jo je sodišče v Murski Soboti leta 2008 trikrat zverinsko rubilo, jo dalo prisilno zapreti za eno leto v psihiatrično ustanovo, brez zdravstveno argumentiranega razloga, in to samo zato, ker ni hotela živeti pri očetu. Zakaj je sodnica s sodišča v Murski Soboti sprejela takšno nasilno in nečloveško odločitev? Morda je šla na roko njenemu očetu, ki je na istem sodišču sodni izvedenec in je na vsak način želel doseči, da bo deklica navkljub izrečeni želji, da bo živela z mamo, živela z njim. Da so sodniki odločali le njemu v prid, je potrdila tudi sodna izvedenka. V zvezi z omenjeno zgodbo je oče vložil zasebno tožbo proti njenemu bratu, študentu tretjega letnika fakultete, zaradi pisanja novinarjev o dogodku o prisilni odvedbi sestre v psihiatrično ustanovo, je druga sodnica izdala sklep o njegovem priporu. Potrebno je omeniti, da je ista sodnica zavrgla kazensko ovadbo, ki jo je vložila dijakinja zoper očeta v zvezi z zlorabo. Zgodba pa tukaj še zdaleč ni končana. Nek drugi sodniki je v zvezi z zasebno tožbo očeta zaradi poročanja novinarke o zadevi na komercialni televiziji odredil pripor za mamo dijakinje, ki jo je v priporu dvakrat zadela tudi kap. Ministra za pravosodje zato sprašujem: Kako bo ukrepal v primerih, kjer je ugotovljeno, da so sodni postopki potekali nepravilno in nezakonito, zaradi prijateljskih in sorodstvenih vezi vpletenih sodnikov, odvetnikov, tožilcev, sodnih izvedencev in tako dalje? Hvala.
Gospod minister Aleš Zalar, izvolite odgovor.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec! Vedno znova moram začeti svoje odgovore pravzaprav z istim stavkom, minister za pravosodje se ne more in se ne sme vpletati v odprte sodne postopke. To ni naša pristojnost. Minister bi prekoračil z Ustavo določene meje, ki so predpisane za izvršno oblast. Stvar presoje konkretnih sodnih odločitev je stvar uporabe pravnih sredstev, ta pravna sredstva lahko uporabljajo prizadete stranke v sodnih postopkih vse od pritožbe naprej. Teh pravnih sredstev je precej. Pri nas imamo tristopenjsko sodstvo, potem še Ustavno sodišče, ki v okviru instituta ustavne pritožbe varuje vse z Ustavo zajamčene pravice ljudi pri nas. Ko gre za konkretne primere in ko gre za zatrjevane konkretne kršitve, tudi če jih morda res zagreši sodišče, to seveda ni stvar ministra za pravosodje. Po drugi strani pa moram poudariti to, v prvi vrsti, ko gre za prijateljske, sorodstvene ali druge vezi med akterji sodnih postopkov, pa najsibodo to zdaj sodniki, tožilci, odvetniki, izvedenci, tolmači in drugi udeleženci sodnih postopkov, v prvi vrsti je to stvar njihove poklicne etike, ki je hkrati tudi njihova zakonita dolžnost, da ocenijo, ali bi lahko takšno razmerje kakor koli vzbujalo vtis, da gre za pristransko odločanje. To je v prvi vrsti torej njihova zakonita dolžnost. V drugi vrsti pa je to možnost vseh strank v sodnih postopkih, da to tudi uveljavljajo. To lahko uveljavljajo s posebnimi zahtevami, to lahko uveljavljajo tudi v okviru pritožbenih razlogov. To je izrecni pritožbeni razlog po naši procesni zakonodaji tako v civilnih kot v kazenskih postopkih. Ne more pa seveda tukaj minister z avtoriteto nosilca izvršne oblasti kakorkoli vplivati na odločitve sodišč v konkretnih primerih, ne iz teh razlogov ne iz katerih koli drugih razlogov. Tisto, kar ministrstvo za pravosodje lahko stori, pa je, da, da poseben poudarek izobraževalnim programom za pravosodne funkcionarje, glede na to, da se v okviru centra za izobraževanje v pravosodju zagotavlja to izobraževanje in ta center deluje v okviru Ministrstva za pravosodje. Zato mi dajemo poseben poudarek tudi tem etičnim dimenzijam, ki so za pravosodne funkcionarje ključne in za zagotavljanje enakosti, pravne varnosti vsakogar pri nas seveda bistvene. To je torej tisto, kar lahko na načelni ravni rečem, ko omenjate te konkretne primere, jih seveda ne poznam, zato se o njih tudi v nobenem primeru ne morem izrekati. Ne vem, kakšen je bil končni epilog, če sploh v teh primerih. Uspel sem zaslediti eno od vaših trditev, da naj bi sodnica zavrnila kazensko ovadbo, to seveda ni mogoče. Kazensko ovadbo lahko zavrže samo tožilec, sodišče lahko odloča samo o obtožnih aktih. Skratka, bilo je čisto premalo konkretnih podatkov. Pa tudi sicer, če bi jih imeli, se jaz najbrž ne bi smel izrekati o tem, kaj si mislim o takšni posamezni zadevi, ker s tem pravzaprav, če se izrečem o tem, prav nič ne pomagam pri razreševanju problema, lahko kvečjemu še dodatno zapletem. Če pa se kakšna stranka, če je kakšna stranka kakorkoli prizadeta v uveljavljanju svojih pravic, za katere misli, da ji gredo po starem zakonu, se pa seveda lahko obrne tudi na ministra za pravosodje in na Ministrstvo za pravosodje in potem mi seveda v takšnem primeru najprej pridobivamo ustrezna pojasnila od predsednikov sodišč. Če pa nam ta ne zadoščajo ali če menimo, da bi lahko šlo tudi za kakšno kršitev sodniških ali drugih dolžnosti pravosodnih funkcionarjev, pa seveda lahko zahtevamo določene vrste nadzora, ki jih potem opravijo ustrezni pravosodni organi. Ta možnost seveda vselej obstaja in če se bo kdorkoli na nas v zvezi s tem obrnil, bomo seveda to možnost skrbno pretehtali in jo po potrebi tudi izkoristili.
Hvala. Gospod Majhenič, želite še dopolnilni odgovor? Izvolite.
V Sloveniji zapirajo ljudi, ker opozarjajo preko novinarjev na nepravilnosti in nezakonitosti v sodstvu. Mami in bratu dijakinje je bila torej nezakonito vzeta prostost, brez da bi storila kaznivo dejanje. Poročanje novinarjev o dogodkih in trpljenju posameznikov v državi predstavlja svobodo govora in tiska, kar ni nobeno kaznivo dejanje. Iz navedene zgodbe lahko sklepamo, da so sodnici in sodnik zavestno in naklepno kršili zakone, kar je razvidno iz njihovih odločitev – odrejen nezakonit pripor bratu in mami. Dejanja in ravnanja sodnic in sodnika so nezakonita, nedopustna in bi se morala preganjati po uradni dolžnosti v vsaki demokratični in pravni državi. Da se to sploh lahko dogaja, ugotavljam, da živimo v državi, v kateri je nekaj zelo hudo narobe. Ni več nobenega dvoma, da se je korupcija razpasla v vse pore življenja državljanov. Država več ne ščiti svojih državljanov, temveč jih nadzira, maltretira in uničuje. Gospod minister, smo pred sprejemom novega kazenskega zakonika in zakona o kazenskem postopku, ki bi moral stanje sojenja izboljšati, vendar kot vidimo tudi zdaj veljavna zakonodaja ne dovoljuje nepravilnosti, ki sem jih omenil. Rešuje le odgovorno ravnanje sodnikov, ki imajo trajni mandat in se jim ni treba bati, da bodo za nepravilnosti tudi ob službo. Zato vas vprašam: Kaj bi bilo treba storiti, da se takšne nepravilnosti v prihodnje ne bi več dogajale in da do takšnih nepravilnosti sploh ne pride? Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Najprej, ne morem se strinjati z vašo tezo, da gre za nepravilnost, ker enostavno ne poznam vseh okoliščin primera. Pravzaprav bi lahko to ugotovilo samo sodišče, da je šlo za takšno nepravilnosti, in to bodisi redno ali Ustavno sodišče. V tem primerih je takšna zatrjevanja treba previti v okviru sodnih postopkov. Možna so in se dogajajo takšna zatrjevanja in sem in tja se tudi izkaže, da je bila kakšna sodna odločitev napačna. Jaz se sicer ne bi upal trditi, da gre kar za korupcijo vsevprek in za splošno nepravnost. Tega mislim, da tudi vi, spoštovani gospod poslanec, intimno niti ne verjamete. Po drugi strani pa ni mogoče izključiti v določenih primerih, vsaj, recimo, napačno uporabo veljavnega prava, ki lahko temelji na različnem razumevanju, zato pa imamo institut pritožb in drugih pravnih sredstev, kjer se lahko takšne napake odpravijo. Če pa bi že v nekem konkretnem primeru prišlo do zlorabe, tudi do zlorabe, recimo, sodne funkcije, pa mi imamo institute v naši kazenski zakonodaji in v tem delu se naš kazenski zakonik nič ne spreminja, tudi ta ne, o katerem boste v kratkem odločali v Državnem zboru. Tu imamo kaznivo dejanje pristranskega krivičnega sojenja, tu imamo kaznivo dejanje zlorabe uradnega položaja. Skratka v teh ekscesnih primerih, ko bi šlo za tak primer, seveda lahko uporabimo tudi te institute, ve pa se, kdo je za to pristojen. Za pregon storilcev kaznivih dejanj je pristojno državno tožilstvo in ono je tisto, ki presoja tudi o utemeljenosti ali neutemeljenosti kazenskih ovadb v zvezi s temi zadevami. Žal moramo ugotoviti, da smo v zadnjem obdobju v Sloveniji imeli dva primera, za katera tožilstvo zatrjuje, da je šlo lahko tudi za zlorabo pravosodne funkcije, eden naj bi se zgodil v sodstvu, eden naj bi se zgodil v tožilstvu. Takšni primeri so vsega obsojanja vredni, s takšnimi primeri mora predvsem pravosodje samo opraviti zelo hitro in zelo ostro, kajti od sodnikov in tožilcev se utemeljeno pričakuje, da bodo ravnali in odločali kot najbolj odgovorni državljani.
Poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano bo postavil gospod Rado Likar. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! V Sloveniji imamo na področju kmetijstva kar precej organizacij z javnimi pooblastili, ki za državo izvajajo javno službo. Med največjimi je zagotovo Kmetijsko gozdarska zbornica, v okviru te pa med bolj kritiziranimi, pa ne vedno po svoji krivdi in ne vedno upravičeno, javna kmetijsko svetovalna služba s preko 300 zaposlenimi. Koriščenje svetovalnih storitev je za kmetijske proizvajalce pomembna tržna prednost, višja raven usposobljenosti in strokovnosti ter boljša informiranost s področja kmetijske pridelave povečujejo produktivnost dela in učinkovitosti kmetijskih gospodarstev. Na ta način prispevajo k njihovi dolgoročni sposobnosti preživetja. Računsko sodišče je v revizijskem poročilu Razvoj podeželja v Republiki Sloveniji v obdobju 1. 1. 2003–31. 12. 2008 ugotovilo, da je Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano javno kmetijsko svetovalno službo v preveliki meri usmerilo v izvajanje upravno-administrativnih del, povezanih z črpanjem sredstev iz skladov EU, in manj v izvajanje nalog, s katerimi bi lahko pomembno vplivala na doseganje boljših rezultatov na kmetijskih gospodarstvih. Računsko sodišče po mojem mnenju tudi pravilno ugotavlja, da bi Ministrstvo za kmetijstvo aktivnosti kmetijsko svetovalne službe moralo bolj uravnoteženo porazdeliti med ekonomske, socialne in okoljske funkcije ter v večji meri usmerjati, vrednotiti in pa nadzirati delo te službe ter vzpostaviti učinkovit sistem prenosa znanj iz znanstvenega področja do izvajalca kmetijske dejavnosti. V zvezi s tem, gospod minister, me zanima: Na kakšen način nameravate izboljšati to sodelovanje med javno kmetijsko svetovalno službo in znanstvenoraziskovalnimi institucijami, ki delujejo na področju kmetijstva, in s tem zagotoviti učinkovitejši prenos znanja? Kako nameravate v skladu s priporočili Računskega sodišča vrednotiti in nadzirati delo javne kmetijsko svetovalne službe v smeri doseganja boljših rezultatov in večje konkurenčnosti slovenskih kmetij? Hvala lepa za odgovor.
Gospod minister, imate besedo.
Spoštovani gospod poslanec, spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci! Strinjamo se na Ministrstvu za kmetijstvo z ugotovitvami Računskega sodišča. Te ugotovitve so prišle ravno takrat, pred enim letom, ko sem sam postal minister te države za področje kmetijstva, gozdarstva in prehrane, in moram reči, da smo jih v največji možni meri že upoštevali tudi v pripravi programa za leto 2011, ki je že sprejet. Tukaj je treba povedati, da je do zamika programa prišlo zato, ker je program tudi vezan na sprejetje novih petletnih rejskih načrtov, ki so se pa sprejemali konec prejšnjega leta. Generalno gledano je od nas zahtevalo Računsko sodišč in nam priporočila, da v samem programu dejansko bolj jasno povemo kmetijski svetovalni službi, ki jo država financira v veliki meri oziroma zelo v mali meri je plačnik, kaj od nje pričakujemo in po drugi strani, da to, kar naročamo, znamo tudi v bistvu v praksi preveriti. Obe stvari so nam očitali in znotraj tega pa, da se kmetijsko svetovalna služba preveč ukvarja z administriranjem in manj s tem, kar je v bistvu njena naloga, to je svetovanje na področju kmetijstva. To je letos upoštevano. Program je bistveno bolj natančno napisan, sledi v bistvu našim izhodiščem tudi kar se tiče resolucije Zagotovimo si hrano za jutri. Dovolite, da vam preberem, kakšen je letošnji razrez sredstev oziroma nalog v Kmetijsko svetovalni službi. 56 % nalog je vezano za izvajanje tehnoloških ukrepov za dvig konkurenčne sposobnosti kmetij, 9 % sredstev, ki jih dajemo kot država svetovalni službi, da ima, potem od tega kmet korist, je namenjenih spodbujanju pridobivanja dopolnilnega in dodatnega dohodka, 20 % izvajanju ukrepov kmetijske politike, združevanju in povezovanju na podeželju 5 % in naloga financiranja iz drugih virov pa 110 %. Uvaja se tudi novi sistem nadzora, ki v bistvu omogoča materialni nadzor nad delovanjem svetovalne službe. Ta materialni nadzor mora v prvi fazi upravljati urad, ki ima to pristojnost, to je urad v Ljubljani Kmetijsko gozdarske zbornice, mi pa nadziramo njihovo delo v celoti. Dodatni cilj letošnjega leta je bil, da uspešno ločimo financiranje kmetijsko svetovalne službe od drugega dela kmetijsko gozdarske zbornice, torej nevladnega dela, ki se mora financirati z članarino in se denar ne sme pretakati. Tudi za ta namen imamo v sredo ponovno operativno usklajevanje, da vzpostavimo bolj jasno vezo. Generalno gledano mi kmetijsko svetovalno službo ponovno vračamo na teren, kjer ji je tudi mesto. In tisto, kar je potrebno, pa do zdaj v bistvu niso bile pristojnosti dovolj v praksi jasne, pa je vedenje, da kmetijsko svetovalna služba mora biti dovolj usposobljena, da kmetu svetuje. Ni naloga fakultet in znanstvenoraziskovalnih institucij v Sloveniji, da operativno pomagajo kmetu, njihova naloga je, da trenerje, to je kmetijsko svetovalno službo, ki ima več kot 200 ljudi, naučijo, da kmetu maksimalno dobro pomaga. Tukaj poteka več ukrepov, eden od teh je – to moram povedati – operativno sodelovanje znotraj priprav operativnih programov. V tem trenutku se na podlagi resolucije, ki ste jo, gospod poslanec, tudi vi podprli v Državnem zboru, Zagotovimo vso hrano za jutri pripravljajo operativni izvedbeni programi po sektorjih, kjer ima vsak svojo nalogo. In ti programi bodo omogočili, če se bomo držali nalog, ki so noter, in tudi nadziral, da bo potem tudi neko drugačno stanje na področju proizvodnje hrane v Sloveniji, kakor je v tem trenutku. Tisto, kar je v bistvu mogoče še neka novost – prehajamo tudi na sistem osebnih zapisnikov. Namreč, ko kmetijski svetovalec dela na terenu pri kmetu, ki mu svetuje, pusti tehnološko navodilo. Čeprav je to mogoče majhen korak, je za nas revolucionaren, saj ta korak omogoča, da ima kmet tudi jasno zapisano, kaj mu njegov svetovalec svetuje in nekje pričakuje, da če se bo teh tehnoloških ukrepov držal, da bo njegova kmetija konkurenčna. Po drugi strani pa imamo tudi materialni dokument, ki omogoča, da tudi kmetijski svetovalec lahko zamenja službo in sled svetovanja ostane in potem lahko nekdo, ki nadaljuje njegovo delo, tudi to delo kvalitetno na posamezni kmetiji opravlja. Kot tretje pa, državi, ki vse skupaj financira, pa omogoča nadzor. Hvala.
Gospod Likar, izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, za ta del odgovora, sem vam hvaležen za te informacije. Kot ste rekli, sem vam pred enim letom zastavil podobno vprašanje, in sicer v zvezi s prisotnostjo kmetijskih svetovalcev na terenu, oziroma za večjo prisotnost. In ste mi takrat odgovorili, da bo to bolj znano takrat, ko bo sprejeta strategija slovenskega kmetijstva oziroma kot je bilo kasneje preimenovano v Resolucijo o strateških usmeritvah slovenskega kmetijstva. Omenili ste, da je predvidena ločena funkcija kmetijskega svetovanja, če sem vas prav razumel, na upravno-administrativni del, ki se tiče predvsem koriščenja evropskih sredstev in med svetovanjem, ki se tiče kmetijske proizvodnje. Zanima me: Kdaj je to predvideno? Ali je to tako, kot sem zdaj navedel? Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Gospod poslanec. Točno tako je, kakor sem prej povedal, v letošnjem financiranju, ki že velja. Namreč, program je sprejet. 56 % denarja je namenjenega tako imenovanemu kmetijskemu svetovanju na kmetijah, torej tehnološkemu napredku, izboljševanju konkurenčnosti. Izvajanju ukrepov kmetijske politike, čemur mi pogosto rečemo administriranje, je pa namenjenega 20 % denarja in potem tudi časa. Bi pa predlagal, gospod poslanec, ker je to dejansko tema, ki smo načeli tudi na Odboru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, da bi bilo mogoče dobro, da bi dejansko primerjali program leta 2011 s programi iz prejšnjih let, da dejansko vidimo, kje je napredek in tudi skupaj ugotavljamo, ali denar, ki ga v veliki meri namenjamo – denarja pa je dosti –, ali je dejansko uporabljen tako, kot mislimo, da mora biti. Hvala.
Gospod Zvonko Lah bo postavil poslansko vprašanju ministru brez resorja, odgovornemu za lokalno samoupravo in regionalno politiko, dr. Boštjanu Žekšu. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, gospoda ministra, kolegici in kolegi! Gospod minister, vi ste v dobrih dveh letih že četrti minister, ki mu postavljam podobno vprašanje, pa do zdaj še nisem dobil pravega odgovora, in tudi danes ga ne pričakujem, ker ste minister z najkrajšim mandatom in najmanj v tej problematiki. Verjetno pa bo pripomoglo, da so bo od zdaj naprej kaj zganilo. Namreč, gre za črpanje evropskih sredstev iz operativnih programov. V letu 2007 je prejšnja vlada izpogajala kar precejšnjo kvoto črpanja evropskih sredstev v osnovi operativnih programov. Sedanja vlada je v lanskem letu poslala v Bruselj spremembo operativnih programov. Evropska skupnost je to v aprilu letošnjega leta potrdila. Dotaknil bi se operativnega programa Razvoj okoljske in prometne infrastrukture, ki ima šest razvojnih prioritet. Najbolj problematična se mi zdi ta četrta, Razvojna prioriteta ravnanja s komunalnimi odpadki, in pa peta, Varstvo okolja, področje voda. Namreč, tukaj so projekti, ki so najobsežnejši oziroma rabijo tudi najdaljši rok priprave. Gre za komunalno infrastrukturo in do zdaj sem vedno spraševal, kakšno je stanje pripravljenosti teh projektov glede na izvedljivost. Smo v letu 2011, gospod Györkos je trdil svoj čas, če se ti projekti ne pričnejo fizično graditi v 2012, bo prepozno in ne bomo počrpali teh sredstev. Gre za ravnanja s komunalnimi odpadki za 155,5 milijona evrov in za ravnanje oziroma varstvo okolja na področju čiščenja in odvajanja komunalnih voda, vodooskrbe in varstva pred poplavami za skoraj 400 milijonov evrov. Do sedaj še nismo dobili odgovora, čeprav tudi odbor postavlja vprašanje: V kakšni fazi pripravljenosti so ti projekti? Kdaj se bodo pričeli izvajati? Kakšna je dinamika izvajanja teh projektov, ker vemo, da do 2013 morajo projekti biti zaključeni oziroma da se sredstva lahko črpajo do leta 2015?
Gospod minister dr. Žekš, izvolite.
Hvala lepa gospod predsedujoči.Gospe in gospodje, gospa poslanka, poslanci! Gospod Lah, jaz se vam zahvaljujem za to vprašanje, ker je izjemno aktualno in izjemno pomembno, če ne drugega zato, ker ima v okviru tega operativnega programa okoljske in prometne infrastrukture Slovenija na razpolago dobro milijard in pol, slabo milijardo in 600 milijonov. To prihaja iz kohezijskega sklada in v manjši meri iz evropskega sklada za regionalni razvoj. Namenjeno je pa, kot ste sami rekeli, delno okolju, večjim objektom, čistilnim napravam, kanalizaciji, vodovodnim sistemom, protipoplavni zaščiti, trajnostni rabi energije in po drugi strani večjim prometnim objektom, železnicam, cestam, vodam itn. Stvar raste, predvsem raste počasi, zato ker so to dolgotrajni projekti. Če gledamo najprej na dodelitev sredstev uporabnikom po posameznih letih. Prvo leto, 2007, samo 15 milijonov, drugo leto 840 milijonov, 2009 255 milijonov in 2010 320 milijonov. To se pravi, interesa je vedno več. Če vse to seštejemo, imamo do zdaj porabe, namenske porabe, približno 800 milijonov, kar pomeni, da smo nekje na polovici, malo čez polovico. Preden dobimo denar iz Bruslja nazaj, pa seveda traja, ker mora biti projekt končan. To se pravi, do sedaj smo dobili nazaj iz Bruslja, če še letošnje leto štejem, recimo, 250 milijonov, malo več morda. Letos bomo tudi primerno vsoto razdelili in posredovali v Bruselj, tako da jaz ne bi bil popoln pesimist. Stvari potekajo, seveda pa z velikimi težavami. Ena od velikih težav je umeščanje v prostor. Tu je že za čistilne naprave težko, da ne govorimo o železnicah in podobnih stvareh. Druga stvar je to, da imamo Zakon o javnem naročanju, kjer se skorajda vsi pritožijo. Ko je projekt izbran na razpisu, se vsi, ki so izgubili, pritožijo in pritožbeni postopek, revizija, ki naj bi trajala po pravilih en mesec, lahko traja eno leto, lahko traja dve leti. In tretji razloga za to počasnejše črpanje so stečaji gradbenih podjetij. Ampak kljub temu, glede na plan, ki ga imamo, če bi želeli dobiti denar nazaj iz Evrope, ki smo ga dali za leto 2011, smo že zdaj pokriti. To se pravi, kar bomo pridelali zdaj v drugi polovici leta, je dobiček, če temu tako grdo rečem. To se pravi, črpamo sorazmerno v redu, lahko bi pa bistveno bistveno boljše. Samo bi se morali drugače organizirati. Hvala.
Gospod Lah, izvolite.
Kakšna slučajnost. Oba ministra, ki sodelujeta tukaj kot posredniški telesi, sta tukaj prisotna, zato bom mogoče malo bolj konkreten. Glede prometne infrastrukture se ve, težave so bile že izrečene, tudi avtocesta tam stoji zaradi stečajev gradbenih firm, ampak tam je še čas, da se to počrpa. Večji problem je z mojimi investicijami. Namreč potrjena operacija je še zelo na začetku. Za kakšen projekt je treba najmanj dve leti, da je projekt izveden, kaj šele, da se sredstva vrnejo. Zato to ni merljivo. Kar se tiče pa teh dveh prioritet, pa mislim, da je problem pri ravnanju z odpadki, kjer so nekateri projekti bili delani že pred petimi leti. Verjetno so zaradi novih evropskih direktiv že mogoče zastareli projekti pa bi lahko z novo tehnologijo marsikaj prišparali, predvsem z ločevanjem in zbiranjem od vrat do vrat, pa tudi odvajanje in čiščenje komunalnih voda, aglomeracije mislim, da niso posrečene, ponekod socialno nesprejemljive. Naslednje poslansko vprašanje, če bom imel še priliko v jeseni, bo ministru Žarniću iz tega področja, ker tukaj imamo občine težave. Z rebalansom se pa občinam jemljejo ravno sredstva po 23. členu, ki so bila namenjena občinam za sofinanciranje teh projektov za lastne deleže in nastopila bo zopet nova težava. Jaz se bojim, da se bomo zapletli. Kot ste sami povedali, je od milijardo 600, približno 250 milijonov počrpanih sredstev. Se pravi 15 %, še ne, vse ostalo pa je še za počrpati. To črpanje, pokritost, nepokritost, mislim, da ni za primerjati. Treba je pogledati posamezne projekte, izvedljivost in kdaj bodo izvedena počrpana sredstva.
Gospod minister, izvolite.
Ja, se strinjam z vami, da je treba posamezen projekte pogledati. Mislim, s tem črpanjem pri dolgoletnih projektih je seveda tako, da zaostanek je vedno. Na koncu bomo dobili vse, ko bo gotovo. Ampak mi pripravljamo oziroma SVLR pripravlja zdaj neko analizo do jeseni, kdo črpa, kdo ne črpa, potem bomo vključili evropske organe, ki se ukvarjajo z oceno, ali je izvedljivost enega projekta, ki teče, verjetna ali ni, in potem bo treba to prerazporediti. Znotraj operativnih programov je to sorazmerno lahko, med njimi se je pa treba malo potruditi. Ampak če bo šlo za to, ali bomo denar porabili ali ga ne bomo, mislim, da ga je bolje porabiti. Hvala.
Poslansko vprašanje bo ministru za promet postavil gospod Franc Pukšič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ministri, kolegice in kolegi! V današnjem Večeru piše takole: "Do Gruškovja v kolonah še vsaj štiri poletja." Slovenke in Slovenci, turisti in turistke, ki prihajate v našo državo, bog ne daj, upam, da je ta naslov napačen in da se to ne bo realiziralo. Gospod minister, pred letom dni vam je moj poslanski kolega Janez Ribič postavil poslansko vprašanje prav v zvezi z avtocesto Draženci–Gruškovje. Takrat ste povedali, da je ta odsek v pripravi na Ministrstvu za okolje in prostor za pripravo prostorskega državnega načrta. In potem ste rekli: "Ko bo sprejeta uredba o tem državnem prostorskem načrtu, bo za nadaljevanje aktivnosti za pridobitev gradbenega dovoljenja in odkupa zemljišč dovolj to, da je ta avtocesta v sami resoluciji, kjer ni predviden terminski in finančni operativni program." Ampak takrat ste rekli, da to ni ovira, da tega programa ne bi izpeljali. "Ko bo sprejet državni prostorski načrt, se bo začelo že na podlagi same resolucije, takšne, kot je pridobivanje zemljišč in gradbenega dovoljenja. Za vse to je dovolj zdajšnja resolucija." To citiram iz vašega odgovora. Celo imenovali ste to avtocesto tako imenovani tisti manjši košček Phyrinske avtoceste. Strinjam se z vami, da je to res manjši košček Phyrinske avtoceste. Edina v Sloveniji, ki še ni dograjena. Mislite, da mora iti to naprej, brez kakršnihkoli zadržkov. Tukaj ne vidite nikakršnih težav. Po vaši oceni bo izgradnja avtocestnega odseka v pričakovanih rokih in ni z ničemer ogrožena. Sedaj je turistična sezona in nepregledne kolone. Takšni naslovi se pač vidijo tudi po televiziji vsak dan. Torej, pred hrvaško mejo. Na tem odseku se pravzaprav še nič ne dela. Sprašujem vas: V kakšni fazi je izgradnja tega avtocestnega odseka danes, eno leto po vašem odgovoru?
Gospod minister, imate besedo.
Najprej naj povem, da me takšni časopisni naslovi pravzaprav ne skrbijo toliko, ker je ta del avtoceste bolj tranziten za državljane Republike Slovenije. Bolj me skrbijo tisti krajani, ki živijo ob tej državni cesti in ki trpijo ta povečan tranzitni promet čez Republiko Slovenijo. Bolj me skrbijo oni kot tisti, ki prihajajo po tej cesti kot turisti v našo državo, ker jih je relativno manj, ki bodo to cesto uporabljali, ki se bodo kot turisti zaustavili v naši državi. Mene kot ministra bolj skrbijo tisti, ki živijo ob obstoječi državni cesti. Tisto, kar sem vam povedal, še vedno vse drži. Danes sem že na to vprašanje odgovarjal poslancu Mariniču in vam bom pravzaprav ponovil, kar sem njemu povedal, ker je imel podobno zadevo. Terminski plan na odseku, ki je bil izdelan že pred časom, se do danes ni nič spremenil. V tem trenutku so aktivnosti usmerjene v projektiranje in pridobivanje gradbenih dovoljenj. V nadaljevanju letošnjega leta, v prihodnjem letu sledijo odkupi potrebnih zemljišč na celotni trasi. To je klasičen proces, ko država izdela državni prostorski načrt. To se je v našem mandatu tudi zgodilo, tudi s sodelovanjem občin, kar večkrat sem tudi jaz z njimi sedel, da smo prišli do končne rešitve DPN-ja. Moja ocena je, da se bo gradnja, kot je bilo tudi že večkrat povedano, začela leta 2013 in da se bo zaključila nekje v letu 2015. Vedeti je treba, da je tukaj načrtovanje takšno, kot si ga jaz običajno ne želim. Namreč tukaj avtocesta povozi na nekaterih delih državno cesto in ker država mora zagotavljati tako državne ceste kot tudi avtoceste, bo hkrati treba projektirati in graditi tudi državno cesto, kar je zahtevno. Zato tega ni moč narediti čez noč pa tudi ni moč zgraditi ceste čez noč. Naj povem še, da je odprtje odseka od časa – in nič se ni od takrat spremenilo –, ko sem jaz z vami govoril, ko smo bili na terenu tam, bilo predvideno leta 2015. Tudi zdaj se glede tega datuma ne odmika. Imate prav, to so še štiri dolge sezone preden bo to odprto. Mi bomo z nekaterimi ukrepi poskušali na tej cesti omiliti, to kar se prebivalcem dogaja. Nekaj so na direkciji že postorili v tem smislu, ni pa to zadnji avtocestni odsek, poslanec Pukšič, to pa ne. Gorenjski krak se končuje ta trenutek in bi moral biti končan do konca poletja, proti Koroškem gre tudi hitra cesta, ki se šele umešča v prostor, proti mojim krajem, iz kjer sem jaz, se tudi ta trenutek dela projektiranje in odkupovanje zemljišč, to je Lucija–Jagodje, umešča se v prostor še tisti del, ki gre od Divače ali pa Postojne proti Jelšanam in pa južni del tretje razvojne osi proti Beli krajini, medtem ko v osrednjem delu ni predvidena takšna hitra cesta kot v teh dveh. Tako da to zdaleč ni zadnji avtocestni odsek kot ste omenili. Še kar precej veliko jih je, še kar precej za tem odsekom. Kot sem prej rekel, stvari so v terminskem planu. Jaz predvidevam, da bi to tako moralo biti pravočasno končano. Hvala.
Gospod Pukšič, izvolite.
Hvala lepa. Nisem se zaradi tega odzval, mogoče me niste dobro razumeli. Jaz sem citiral to, kar ste vi rekli, "tisti manjši košček Phyrinske avtoceste edina v Sloveniji še ni dograjena", in sem jaz tudi poudaril "Phyrinske avtoceste", tako da se tukaj razumemo in to razčistimo. To je prvič. Drugič. Vi pravite, da vas skrbijo ljudje, ki ob tej državni cesti živijo in ne turisti in transport, ki prihaja. Mene skrbi oboje, ker je zaradi transporta in turistov, ki prihajajo, seveda kvaliteta življenja ljudi ob tej državni cesti pač nikakršna. Ko bo avtocesta zgrajena, bo seveda to drugače. Pravite, da se 2013 projekt začne. Glede na to, da ste rekli, da je izvajalec za projektno dokumentacijo izbran, bi lahko vzporedno tekel tudi odkup zemljišč, ko se dela projekt. Saj vemo, koliko, pustimo za tistih par kvadratnih metrov gor ali dol, ampak za odkup zemljišč je treba imeti tudi denar. Ali je torej v proračunu Republike Slovenije za odkup zemljišč ta denar zagotovljen? S čim lahko garantirate, razen s tem, da ste rekli, da se projektna dokumentacija dela, da se bo gradnja začela leta 2013? Namreč, krajani, ki tam živijo, se tega bojijo in pravijo, glede na to, da nimajo nobene garancije, da bi se začelo z odkupovanjem zemljišč, tudi ni velikega upanja, da bo to v tem času narejeno.
Gospod minister, izvolite.
Projekt je v teku, gospod Pukšič. Projekt se začne takrat, ko nekdo, to je običajno Ministrstvo za promet, potem ko Državni zbor sprejme resolucijo, da pobudo na Ministrstvo za okolje in prostor, potem sledi umeščanje v prostor. Mi smo zdaj v etapi, v kateri je to umeščeno v prostor. Ni rečeno, da se bo projekt začel 2013. V tem projektu, v tem življenju projekta, ko je sprejet DPN, je to podlaga za odkup zemljišč in je podlaga za projektiranje, ker prej jasno ne moreš projektirati, ker ne veš, kje bo potekala trasa. Odkup zemljišč ni samo dati denar tistim, ki imajo zemljo. To je parcelacija, ki ni kratkotrajen postopek, zagotovo ga poznate kot župan. In tu so potem cenitve in tu so odkupi. Kar se tiče proračunskih sredstev, ker jih mora po novem zakonu, ki velja od decembra dalje, zagotavljati država. V rebalansu bomo zagotovili proračunska sredstva, toliko, kot jih je potrebno za prvega pol leta, ker bo prva pogodba načeloma, tako se pogovarjamo, plačevanje Darsu na pol leta za odkup zemljišč. Za naslednje leto bomo morali najti nek drug način. Jaz predvidevam, da se bomo o tem z Darsom še pogovarjali. Ampak v proračunu denar za letošnje leto za prvo polovico in potem za naslednje v naslednjem proračunu bo zagotovljen, ker mora biti po zakonu zagotovljen. Ampak odkup zemljišč ni samo, ponavljam, plačevanje zemlje, ampak so tudi parcelacije, ker se odkupi samo tisto, kar je seveda potrebno. Tako da ta projekt pravzaprav, kar mene kot ministra veseli, bom rekel, je relativno enostavnejši zato, ker je že umeščen v prostor za razliko od katerega drugega, in ker ima po naših pričakovanjih veliko prometa. In ga bo v tem smislu, s tega ekonomskega vidika, lažje zgraditi kot pa kakšnega drugega v Sloveniji. To je pa res, sem vas prej mogoče narobe razumel. Gre za ta zadnji manjkajoči košček Phyrinske avtoceste, ki ga Slovenija na celi Phyrinki še ni zgradila, to pa drži.
Gospa mag. Sara Viler bo postavila poslansko vprašanje ministru za finance, ki pa je danes upravičeno odsoten. Želite kljub temu? Želite pisni ali ustni odgovor? Prav. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Ministra, poslanka in poslanci! Znano je, da je imela Republika Slovenija v času monetarne samostojnosti in obstoja Banke Slovenije v načrtih za obrambo lastne valute narejene osnutke za takojšnjo izvedbo rezervne misije slovenskega tolarja. Vendar je ta projekt z dnem, ko je Republika Slovenija vstopila v evrsko območje, odšel v zgodovino. Takrat je slovenska nekdaj investicijska banka postala le še lokalna banka za izvajanje želja in potreb Evropske centralne banke oziroma postala je banka, kot je bila v letih pred osamosvojitvijo. Pri prestopu v novo valuto je Banka Slovenije vestno in birokratsko ukazala v celoti uničiti vse zaloge slovenskega tolarja, kakor tudi vse emisije papirnatega in kovanega denarja iz obtoka. Papirnati denar se je tako uničeval dneve in dneve v rezalnih strojčkih, kovance pa so banke veselo prodajale. Prodajale so jih pa po nominalni vrednosti, tako da so kupci kovancev lepo zaslužili, ko so le-te prodajali za kovino. In tako smo zavestno in vestno uničevali del polpretekle zgodovine, ki smo ji bili priča tudi sami. O politični evforiji ob prevzemu evra in izjavah gospoda Pahorja o super evru se sedaj po dobrih letih kažejo velike težave, ki so zamajale temelje evroobmočja. Rešujemo finančne težave tujih držav, naše pa veselo propada, obenem pa je njen prvi minister razglasil, da je to super, ker bodo le tako njegovi novi delodajalci videli, kako dober krizni menedžer je. Ob tem je iz finančnih krogov iz Bruslja ter Frankfurta pricurljala vest, da se nekatere države Evropske unije že pripravljajo na plan B, kjer pa kljub obljubam naših strokovnjakov Slovenije ni zraven. Pripravlja se namreč črn scenarij ali pokop evra, ki naj bi ga zapustile njegove največje uporabnice. V ta namen pa že pripravljajo rezervno serijo denarja, ki bo v trenutku nadomestila menjavo evra. Rezervna emisija je v tujini že del ekonomske stvarnosti. Ministra za finance gospoda Križaniča sprašujem: Ali ima Republika Slovenija pripravljen scenarij ob morebitnem razpadu evroobmočja? Ali imamo shranjenih še kaj tolarjev? Hvala.
Gospod Janez Ribič bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana gospoda ministra, poslanke in poslanci! Problematika mariborskega letališča je znana že več let. Podjetje Aerodrom Maribor, d. o. o., je tako že osmič podaljšalo pogodbo kot upravljavec letališča, največji lastnik pa je še vedno država. Nesporno dejstvo je, da letališče praktično životari, kajti promet na njem je zelo skromen. Trenutno nimajo nobene redne linije. Le tu in tam kakšen čarter, poslovni let in podobno. Da je letališče Maribor zmožno obratovati z višjimi obrati, smo imeli že priložnost videti tudi, ko je letališče v času nove pristajalne steze prevzelo skoraj ves promet ljubljanskega letališča. Država s pomočjo evropskih sredstev sedaj gradi nov potniški terminal, izvajalec je bil SCT, ki je oktobra lani popolnoma prenehal z delom. Potniški del letališča je sedaj odprto gradbišče, ker ob vsakem dežju voda dobesedno teče skozi strehe. Razpis za dokončanje del na potniškem terminalu je bil iz nekih formalnih razlogov neuspešen. Po dostopnih informacijah se pripravlja nov razpis. Tudi v primeru, če bo ta uspešen, dela ne bodo končana pred koncem leta 2012, torej bo v času, ko bo Maribor Evropska prestolnica kulture, letališče očitno dajalo vse prej kot kulturni videz. Toda kot kaže, država nima popolnoma nobene dolgoročnejše strategije, kaj bi rada počela z mariborskim letališčem. Kratkoročno podaljševanje najemnih pogodb pa samo podaljšuje agonijo 25 zaposlenih, državi kot lastnici pa povzroča še dodatne nezanemarljive stroške. Zato me, spoštovani gospod minister, zanima: Kaj namerava prometno ministrstvo po vseh letih obljub in razlag konkretno narediti z mariborskim letališčem? Ali so že pripravljeni načrti o tem, kaj se bo zgodilo po izteku sedanjega aneksa k pogodbi s sedanjim upravljavcem letališča?
Gospod minister, izvolite.
Hvala, poslanec Ribič. Jaz sem zelo vesel vašega vprašanja, ker se s temi stvarmi že kar nekaj časa ukvarjam. Poglejte, jaz sem bil tudi direktor portoroškega letališča. Dosti žalostno je, da imamo letališče, kot je portoroško, ki s tisoč 200 metrov steze naredi bistveno več potnikov, kot jih naredi mariborsko letališče. Že to je za mene velik problem. Jaz, ko sem bil direktor portoroškega letališča, mi na kraj pameti ni prišlo, ali bi državo spraševal, kaj bo naredila za mene. Država je pa za mariborsko letališče zelo veliko naredila. Naredila je stezo, v Portorožu je ni, zdaj gradi praktično popolnoma nov potniški terminal, ki je, jaz sem ga šel pogledati, dokončan, samo še šalter je treba poštimati, zelo lep, in takoj, ko bo prišel novi izvajalec, bo ta potniški terminal dokončan in potem se bo v miru lahko starega obnavljalo in bo zelo zelo ugleden za Maribor kot prestolnico kulture. Razpis ni padel zaradi nekih manjših formalnih razlogov, ampak zaradi neizpolnjevanja pogojev s strani tistih, ki so se prijavili. Mi sedaj pripravljamo novi razpis, vmes je potekla pogodba z našim inženirjem, to je DDC-jem, ki se je zdaj preimenoval v DRI. Mi v novi razpis za inženirja nismo šli, ker so oni postali "in house", torej ga lahko naročimo neposredno. Ravno zdaj potekajo pogajanja za železniški del, enak model bomo uporabili tudi za letalski del, tako da bodo lahko za nas speljali ta razpis. Če ne bi Ministrstvo za promet v letošnjem letu zagotovilo 390 tisoč evrov za to letališče, bi bilo že zaprto. Bi bilo že zaprto. Mi plačujemo gospodarsko javno službo kot Ministrstvo za promet zato, da je letališče sploh odprto. In poglejte, ker sem bil direktor letališča in ker vem, kako poteka poslovanje na letališču, ti ne moreš od države pričakovati, da ti bo naredila poslovni model. Ti ne moreš od države pričakovati, da ti bo letalske linije prinesla. Ti ne moreš od države pričakovati, da boš poleg tega, okoli biznisa, naredil še kaj drugega, da bo tvoje poslovanje uspešno. To je odvisno od operaterja, to je njegovo delo. Naše delo je, da zagotovimo pogoje. In smo jih. Ker je takrat SCT prekinil z deli in jih ni pravočasno nadaljeval, smo prekinili pogodbo, unovčili garancijo, da bomo lahko tudi uredili stvari s podizvajalci. In še eno stvar vam moram povedati, še enkrat javno, ker se je ustvaril napačen vtis v javnosti – pa verjamem, da ste vi zelo dobronamerno to rekli – mariborsko letališče ni bilo pripravljeno za sprejem vseh teh letal iz Ljubljane, ni bilo! Takrat, ko se je ta promet zagotovil, smo se na ministrstvu zelo zelo matrali, da vam konkretno povem, ker so nam rekli, imamo gorivo, nekaj dni prej smo izvedeli, da goriva nimajo. In se je takrat naša družba Petrol zelo zelo izkazala, ker je v dobesedno nekaj dneh uredila, da je bilo gorivo na letališču, ker kdo drug seveda tega ni hotel narediti. In mariborsko letališče absolutno ni bilo pripravljeno za sprejem potnikov, ni imelo ne procedur urejenih, kot bi jih moralo imeti za takšno število letal, in še številne druge stvari. Takrat so mi, moram priznati, požrli kar dosti živcev, to vam kar direktno povem, ker pa nekaj malega izkušenj pa imam s tega področja. Kar se tiče razpisov za mariborsko letališče v lanskem letu. Bili so ili neuspešni, ker so predpisi pri nas takšni, da je od ocenjene vrednosti premoženja, ki ga daješ v najem, odvisno, kakšna bo najemnina. Ker je bilo to neuspešno, smo se mi odločili, da bomo spremenili Zakon o letalstvu, ki bo omogočil to letališče oddati v povezavi s poslovanjem, po domače povedano, da bo morda celo nekaj let nekega moratorija na plačilo najemnine, ker ni cilj države tukaj, da pobere najemnino, ampak je cilj države tukaj, da pravzaprav to letališče zaživi in opravlja funkcijo infrastrukture in s tem seveda vseh multiplikativnih faktorjev, ki jih takšna infrastruktura za neko področje, kot je, recimo, tisti del Slovenije, lahko tudi izvede. To zakonodajo lahko pričakujete v Državnem zboru konec poletja. Lani, ko smo te razpise delali, se nihče za ta denar ni javil, imel sem pa samo v zadnjem času dva razgovora interesentov za to letališče. Ko sem jim opisal, kakšen je namen države, je moja ocena, da se jim je zdelo zanimivo, kako razmišljamo, kakšen način smo si zamislili. Jaz si želim in upam, da bo kdo od teh operaterjev zagrizel v to letališče in ga poskušal spraviti v življenje. Ponavljam pa, poglejte ni stvar države, da letališče živi. Če bi v Portorožu to naredili, kar je v Mariboru naredila država do zdaj, bi bilo zelo zelo v redu, ampak ni. Tam je to že potekalo preko privatnih iniciativ in vem, da je težko dobiti linijo, da se je treba veliko matrati, ampak to je dejansko dolžnost operaterja.
Izvolite, gospod Ribič.
Hvala, zdaj ste me že tako pomirili, da mogoče imam še možnost, da se še naprej pogovarjamo. Seveda je odvisno od marsičesa, ali se neko letališče v nekem, bi rekel, okolju izplača ali pa ne. In če je to, bi rekel, letališče, katerega večinski lastnik je država, potem je tudi prav, da tudi država na nek način za to skrbi in da ne daje sredstev kar tako v nekaj, kar se mogoče ne bi splačalo. Najbrž se boste strinjali, da je letalstvo specifična panoga, v zadnjih letih nekoliko v krizi. In v teh pogojih je stanje na letališču Maribor daleč od optimalnega. Negotovost ter neurejene razmere prav gotovo ne vabijo zunanjih investitorjev. Pod takšnimi pogoji ne moremo pričakovati niti njegove tržne upravičenosti niti povečanja letalskega prometa. Letališče v Gradcu, recimo, v sosednji Avstriji je le primer, kaj lahko dobra strategija in ustrezna regionalna politika naredita dobrega za samo regijo, se pravi država in regija in lokalna politika, ki je ogromno pridobila z zagonom tega letališča, ki ga uporabljajo tudi številni slovenski potniki. Ne vem, zakaj ne bi mogli našega, mariborskega. Obsojanja vredno je, da Vlada na eni strani vedno išče in najde pot za podporo določenim podjetjem v Osrednjeslovenski regiji, tudi nacionalnega letalskega prevoznika, po drugi strani pa zavira in onemogoča razvoj podobnega gospodarskega subjekta izven Osrednjeslovenske regije. Dvojnost meril je očitna. Za vse razsodne države in predvsem za Podravsko regijo je razvoj mariborskega letališča z novim delovnimi mesti prav tako strateškega pomena kot reševanje marsikaterega podjetja, ki se je znašlo v težavah. Tako se sprašujem še, ali ne bi bilo smiselno razmisliti o dolgoročnejši pogodbi oziroma najemu, na primer, vsaj o tridesetletni koncesiji, na ta način omogočiti bodočemu upravljavcu letališča pripravo dolgoročnejšega načrta poslovanja in tudi zagotovitev ustrezne konkurenčne prednosti. Kajti, če se država zadeve ne misli lotiti resno, potem [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod minister.
V marsičem se strinjam z vami, z eno stvarjo pa ne. Poglejte, država je res dala veliko denarja za to letališče. Za regijo, od koder jaz prihajam, ni dala nič, pa ima letališče, ki ima bistveno več potnikov, kot jih ima Maribor. Nič ni zgradila, ne piste, ne letališkega terminala, ničesar ni naredila ta država za to tretje mednarodno letališče, ki je v regiji, od koder prihajam. Težko sprejmem to, da ni dala veliko oziroma da ni veliko naredila za Podravsko regijo. Ste pa lepo sami ugotovili, ključno pri takih letališčih, kot je Maribor, je regija. Regija je tista, ki ima tukaj neposredni interes. Tako funkcionira to v Gradcu. Najbolj žalostno v vsej tej zgodbi je, da je bil Maribor kot letališče nekoč daleč pred Gradcem. Potem je pa Gradec našel model, operater v Gradcu, torej tisti, ki vodi letališče, je našel model in pobira danes potnike iz celotne Podravske regije. Veste kaj je pa najbolj žalostno od vsega? To ni stvar Ministrstva za promet. Najbolj žalostno od tega pa je, da čarterski leti turistov, ki prihajajo v vašo regijo, pridejo v Gradec. To me pa kot ministra žalosti. Torej, tisti, ki privabljajo čarterske lete, bi se morali potruditi, da jih pripeljejo v Maribor, ker bi imeli par kilometrov do mesta, pa jih peljejo v Gradec. V Mariboru je infrastruktura popolnoma pripravljena sprejemati čarterske lete. Rekel bom tako, absolutno sem za neko dolgoročnejšo koncesijo. Mislim, da je to modro, ampak z nekim operaterjem, ki nas bo tudi s svojim programom prepričal. Ne mi kot država njega, on nas. Moj predlog bo, da to infrastrukturo oddamo praktično za neko obdobje, lahko tudi popolnoma brez vsakršne najemnine, samo zato, ker vidim multiplikativne efekte iz infrastrukture. Ni treba, da mi zdaj, ker smo vložili denar v to infrastrukturo, da zato država nazaj denar dobiva. Ta logika, imate prav, v letalstvu ne funkcionira. Ne funkcionira, ne samo zato, ker je v krizi, ker tako ne funkcionira. Jaz sem velik optimist. Ti načrti, za katere sem slišal v zadnjem času, so dobri. Skupaj s to našo spremembo zakonodaje, mislim, da je zdaj morda neka prihodnost za to letališče. Še enkrat, ne pričakovati od države, da bo naredila poslovni model za letališče. Ne pričakovati od države, da bo pripeljala stranke. Ne pričakovati od države, da bo dajala denar, ne več kot to, kar zdaj počnemo za gospodarsko javno službo. Ponavljam, če ne bi zdaj plačevali gospodarske javne službe, bi bilo to letališče zaprto. Odprto je zato, ker smo poskrbeli, da še vedno živi. Sem pa bistveno bolj kritičen do menedžmenta, ki je tam delal, ker enostavno ni opravil svoje naloge.
Izvolite, gospod Ribič.
Hvala. Omenili ste letališče Portorož. Samo po sebi je že dano, da gremo v teh toplih dneh radi tja, kjer je turizem naravno dan. Mi se moramo za njega na našem kocu boriti. Borili smo se tudi s tem, da bi imeli svojo regijo oziroma da bi bile regije v Sloveniji. To se ni zgodilo. Zakaj, veva, o tem ne bi. Pravite tudi, da je največji problem same regije, zakaj letališče ne funkcionira, zakaj ni tako dobro kot tisto v Gradcu. Mislim, da kot lastnik, ni potrebna samo infrastruktura, ampak tudi vlaganje v nekaj, kar se splača. Mogoče bi bilo treba tudi na tem področju z vaše strani ali ministrstva narediti kakšno potezo. Predlagam, da bi se po 246. členu Poslovnika mogoče tu v Državnem zboru glede na problem, ki se vleče leta in leta, na neko strategijo, ki bi jo nekdo pripravil, in neke končne cilje pogovarjali. In bi tudi kot poslanci doprinesli k temu, da bi letališče na štajerskem koncu, v severovzhodni Sloveniji zaživelo. Zahvaljujem se za odgovore, za vaše razumevanje problema. Prosil bi, da opravimo razpravo.
O predlogu poslanca gospoda Janeza Ribiča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za promet na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri, v torek, 12. julija, v okviru glasovanj. Besedo ima gospod Gvido Kres. Postavil bo poslansko vprašanje ministru za finance. Minister je odsoten upravičeno. Želite kljub temu? Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Odgovor pričakujem na eni izmed naslednjih sej, ustni odgovor. Vprašanje je pa sledeče. Seznanjen sem z več primeri dolgotrajnih postopkov izvedbe javnih naročil. Določeni primeri reševanja pritožb v postopkih izbire izvajalca se vlečejo tudi po leto dni in več. Dejstvo je, da tako stanje spravlja investitorje v nemogoč položaj. To je še posebej pomembno zdaj, ko je na področju gradbeništva prišlo do velikega usipa del in v Sloveniji skorajda ne najdemo nobenega razpisa, ki bi bil nekoliko večji, da se ne bi zadrževal zaradi sproženega postopka revizije javnega naročila. Na žalost se je zaradi posledic takšnih razpisov in takega stanja zgodil tudi tragičen dogodek na poštnem uradu v Sloveniji. Do te problematike se je opredelil tudi predsednik protikorupcijske komisije gospod Goran Klemenčič, ki je dejal, da imamo prezapleten nadzorni sistem javnih naročil, ki je pa hkrati tudi neučinkovit. Zaradi tega glede na vse navedbe sprašujem: Ali na ministrstvu načrtujete spremembe Zakona o javnih naročilih v tem delu, saj bi z bistveno pospešitvijo postopkov lahko veliko prispevali k izvedbi tistih investicij, za katere se danes sploh še zagotavljajo sredstva? Nekaj takšnih je, ampak tudi tukaj bi bilo treba nekaj premaknit, da se vsaj to izvaja, kar se še lahko izvaja in se zdaj izvaja. Hvala lepa.
Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Besedo ima gospod Samo Bevk. Postavil bo poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor ter ministru za finance, ki je odsoten. Kljub temu? Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Jutri bo minilo 7 let od rušilnega potresa, ki je prizadel zgornje Posočje, še posebej Bovec in Čezsočo. Potres je poškodoval tudi objekte v sosednjih občinah, v Kobaridu, Tolminu, Cerknem in Idriji. Čutili so ga po vsej državi pa tudi v severni Italiji, Avstriji, celo na Dunaju in na Hrvaškem. Osnovni podatki so pokazali, da se je v potresu 12. julija 2004 aktiviralo isto potresno območje kot pred leti, zato strokovnjaki ocenjujejo, da je bil ta potres še vedno popotresni sunek v žariščni coni velikonočnega potresa leta 1998, obenem tudi ugotavljajo, da se redkokje zgodi, da bi na istem geografskem območju v slabih 30 letih nastali trije potresni sunki z veliko gmotno škodo, razen seveda v potresno najbolj aktivnih predelih sveta. V Državnem zboru smo leta 1998 sprejeli poseben zakon za sanacijo popotresne škode in za razvojno pomoč prizadetemu območju. Dejstvo je, da je sanacija objektov po velikonočnem potresu iz leta 1998 že zaključena, zato upravičeno pričakujemo, da se bo to zgodilo tudi s sanacijo škode zaradi potresa leta 2004. Smo v času priprav rebalansa proračuna za leto 2011. Mislim, da ne bi bilo smotrno nižati proračunske postavke Potres 2004, saj ljudje, ki so bili v potresu prizadeti, po sedmih letih upravičeno pričakujejo, da se bo sanacija čim prej zaključila. Prekinitev izvajanja programa popotresne obnove zaradi rebalansa proračuna za leto 2011 bi imela veliko različnih posledic, predvsem za oškodovance. Zapadli bi roki za koriščenje lastnih sredstev, zapadla bi veljavnost določenih gradbenih dovoljenj, dela bi se prekinila pred funkcionalno zaključenimi celotami, težave bi imela celo državna tehnična pisarna, zaposleni strokovnjaki, arhiv in tako dalje. Prav tako pa bi ponovni zagon obnove zahteval dodatne stroške in seveda dodaten čas. Ministra za okolje in prostor dr. Roka Žarnića in ministra za finance Franca Križaniča sprašujem: Kako poteka in kdaj bo zaključena popotresna obnova po potresu 12. julija 2004 v Posočju? Ministra za finance dr. Križaniča prosim, ker je danes odsoten, da mi ustno odgovori na prvi naslednji seji. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsedujoči. Spoštovani poslanke in poslanci! Mislim, da bo s tem, kar bom odgovoril, kar imam pripravljeno, odpadla tista potreba odgovora ministra za finance, ker imam tudi te številke notri. 12. julij 2004, ocena vrednosti potrebne obnove ob zaključku obnove je znašala 79 milijonov evrov. Glede na oceno vrednosti programa ugotavljamo, da bo ob sedanji dinamiki zagotavljanja sredstev pri nespremenjenih pogojih popotresne obnove glede predpisov in standardov za gradnjo tovrstnih objektov, popotresna obnova potekala do leta 2016, pri čemer bodo gradbena dela zaključena v letu 2015, administrativno tehnična pravila s prenosom in arhiviranje dokumentacije pa še v letu 2016. S povečanjem zagotovljenega obsega sredstev na letni ravni za leti 2013 in 2014 v višini 10 milijonov evrov na letni ravni, kar je na tehničnem terenu tudi izvedljivo, ter upoštevajoč dinamiko dosedanjih odstopov od popotresne obnove bi omogočili, da se program popotresne obnove zaključi do leta 2014 ter v letu 2015 uredijo tudi administrativna dela, torej eno leto prej. Za popotresno obnovo je bilo do 1. januarja 2011 zagotovljenih 34,7 pa še nekaj milijonov evrov. Po programu za leto 2011 7 milijonov 100, po programu za 2012 7,5 milijona. Rebalans za letošnje leto bo za dobri milijonov evrov zmanjšal predvideno številko, vendar glede na stanje na terenu, pripravljenost del, se to v praksi, v izvedbi na terenu ne bo poznalo. Predvidena potrebna sredstva, ki bodo v naslednjih letih, kar bo treba zagotoviti v proračunu za naslednje leta, v 2013 bo treba zagotoviti še približno 10 milijonov, 2014 10 in 2015 2 milijona. Se pravi nekaj tudi naloge za naslednji sklic parlamenta, to se pravi, 22 milijonov. 49,3 pa bo nekako zagotovljenih v tem. Nekaj razlike, ki bo nastala, je tudi v tem, da so nekateri odstopili od popotresne obnove, da so bile neke zadeve mogoče previsoko cenjene. Mislim, da smo kljub temu pred rebalansom. Rebalans, ki je pred kakšnimi 10 dnevi zgledal na tej postavki bolj tragično, in glede na pogovore smo se uspeli dogovoriti z ministrom za finance, da bodo po rebalansu sredstva sledila tistemu, kar je na terenu sploh možno izvesti v letošnjem letu. Če rečem drugače, neko agitiranje, mislim, da vsaj glede postavke popotresne obnove boste, spoštovani poslanci, lahko mirno sprejemali rebalans. Hvala.
Gospod Bevk, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Glede na predstavljeno dinamiko dokončne popotresne obnove bi seveda predlagal, da se pohiti, kajti leto 2006 z vsemi temi administrativnimi stvarmi, ko naj bi bila stvar dokončno zaključena, je le vseeno predolgo obdobje – 12 let. Upam, da bo tako, kot ste povedali, leta 2014 ali pa morda še kakšno leto poprej. Moje vprašanje ministru za finance pa bo seveda tudi aktualno in bo odvisno od tega, kar ste povedali, kakšen proračun oziroma rebalans proračuna bomo v Državnem zboru sprejeli. Jaz še enkrat apeliram na to, da nima smisla nižati postavke potres 2004, kajti verjamem, da je državna tehnična pisarna skupaj s tistimi potencialnimi oškodovanci sposobna, da te projekte uspešno realizirajo s to postavko, ki je bila predvidena že v osnovnem proračunu za leto 2011. Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Hvala. Tukaj bi mogoče lahko dopolnil. Tudi, če bi bil tisti milijon več, letos ne bi bil porabljen, kajti dinamika dela na terenu, ki ni odvisna samo od gradbenega sektorja, tudi od drugih, ne sledi temu, kar je bilo v prvotnem proračunu. Tako da smo mi dejansko v pogajanjih z Ministrstvom za finance iskali tisti znesek, ki ga bomo sposobni letos konzumirati.
Gospod Bevk, sem prav razumel, želite ustni odgovor od ministra za finance? Ja. Besedo ima gospod Franc Jurša. Postavil bo poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Pozdravljeni gospod minister, lep pozdrav kolegici in kolegoma! Zakon o razvojni podpori Pomurski regiji v obdobju 2010–2015 v 11. členu določa višino vlaganj v infrastrukturo za oskrbo Pomurske regije s pitno vodo. Določilo pravi, da se ta vlaganja izvedejo iz nacionalnih in kohezijskih sredstev državnega proračuna v okvirni višini 98 milijonov evrov. Dejstvo je, da je skupni projekt oskrbe Pomurja s pitno vodo eksistenčnega pomena za Pomursko regijo. Občine s tega področja so v zadnjih letih vložile veliko sredstev v izdelavo projektne in investicijske dokumentacije ter za odkupe zemljišč. Zbrana sta tudi že svetovalna inženirja, ki vodita vse postopke, vključno s pripravo vloge za dodelitev sredstev iz kohezijskega sklada. Znana je že ocenjena vrednost investicije ločeno po sistemih ABC ter podobno. Med drugim je še vedno odprt javni razpis za izbiro izvajalca hidroloških raziskav, ki pa se vleče odločno predolgo. Odpiranje ponudb se vedno znova prestavlja, kar pomeni zamik realizacije projekta. Menda naj bi bil glavni problem v tem, da Ministrstvo za okolje in prostor zahteva nov koncept oskrbe s pitno vodo. Idejni projekt oskrbe s pitno vodo je bil pripravljen že leta 2009. Birokrati na ministrstvu pa so rabili dve leti, da so ugotovili, da jim ne ustreza, in to tik pred zdajci, ko bi se morala že oddati vloga za pridobitev sredstev iz kohezijskega sklada. Zato vas sprašujem, gospod minister: Zakaj se je pristopilo k spreminjanju omenjenega idejnega projekta? Zakaj so na vašem ministrstvu rabili toliko časa, da so ugotovili, da se jim le-ta ne zdi primeren? Sprašujem vas tudi: Katere aktivnosti izvaja Ministrstvo za okolje in prostor s ciljem uspešne realizacije projekta oskrbe s pitno vodo Pomurja? Katere ukrepe se za dosego tega cilja zahteva od lokalnih skupnosti? Zanima me tudi: Kateri so ključni roki ter pogoji, ki jih morajo za posamezne faze projekta doseči država in lokalne skupnosti, da se bo omenjeni projekt uspešno realiziral?
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Jaz imam tukaj natančno analizo, kaj se je dogajalo, in iz tega boste videli, da je velik del tistega, kar so zamude nastale, tudi na občinah. Odpiranje ponudb za hidrogeološke raziskave, sistem C, je bil prestavljen za en mesec in en teden. Zakaj? Občina Ljutomer je predstavila rok za oddajo ponudb zaradi postavljenega vprašanja enega od ponudnikov, ki je izpostavil neracionalnost zasnove bodočega izkoriščanja vodnih virov. Medtem ko je občina Ljutomer nasprotovala pobudi ponudnika, je MOP v njej zaznal gospodarnejšo rešitev, zato jo je podprl. Enomesečna in enotedenska zamuda v postopku oddaje ponudb je nastala kot posledica usklajevanja različnih stališč med občinami, MOP, svetovalnim inženirjem in projektantom. MOP meni, da je ta zamuda sorazmerno majhna v primerjavi z večmesečno zamudo, ki je nastala pri pripravi omenjenega javnega razpisa s strani občin. Menimo, da to zamudo odtehta gospodarnejša rešitev, ki zmanjšuje investicijske in obratovalne stroške za več milijonov evrov. Da MOP obstoječi idejni projekt ne ustreza več in da so pristopili k spreminjanju idejnih projektov, je neresnična trditev, ki ne temelji na dejstvih, je pa res, da jih bo treba v naslednji fazi, ko se pri pripravi PGD in PZI dokumentacija nadgradi tako, kot je bilo predvideno. Zakon o graditvi objektov s podrejeno regulativo in spremenjenimi okoliščinami je boter temu. Občine sistema ABC ter objektov s podrejeno regulativo ter MOP so namreč dne 23. 3. 2010 podpisale aneks številka 1 k Pogodbi o izgradnji in obratovanju ter skupnem upravljanju regionalnega sistema oskrbe prebivalstva s pitno vodo Pomurja, v katerem so se odločile za delno drugačno rešitev, kakor je bila sprojektirana v idejnih projektih iz leta 2009. V teh projektih sta bila projektirana dva vodooskrbna sistema in še ta dva sta imela predvideno medsebojno izmenjavo vodnih količin. S podpisom aneksa 1 so bili definirani trije ločeni, povsem neodvisni sistemi. Naše ministrstvo skladno z uredbo o izvajanju postopkov pri uporabi sredstev evropske kohezijske politike v naši republiki v programskem obdobju 2007–2013 izvaja pristojnosti in naloge 6. člena, ki se predvsem nanašajo na svetovalno in nadzorno funkcijo. Dodatno je zaradi pomembnosti projekta prevzelo tudi operativno vodenje tega. Vse dogovorjene aktivnosti, ki jih morajo izvesti v samem sistemu in MOP, se natančno vodijo na mesečnih sestankih operativne koordinacijske skupine za izvedbo projekta. Do zdaj je bilo izvedenih 16 operativnih sestankov in sprejetih 81 sklepov. Zagotovili smo tudi dodatna sredstva za izvedbo projekta. MOP ničesar ne zahteva od občin, saj jih obravnava kot ključnega partnerja projekta, jih pa opozarja na upoštevanje veljavne zakonodaje in jih usmerja v vseh fazah priprave projekta v smislu učinkovitega in gospodarnega ravnanja z javnimi sredstvi. MOP pričakuje od lokalnih skupnosti aktivnejše sodelovanje in izpolnjevanje zastavljenih rokov. Ključni roki za uspešno realizacijo projekta so bili postavljeni v aneksu 1. Izdelava investicijske dokumentacije – junij 2012, izdelava projektne dokumentacije gradbenega dovoljenja – avgust 2011, pridobitev sredstev kohezijskega sklada – marec 2012, pričetek del – september 2012 in zaključek del – marec 2015. Občine se niso čutile sposobne prevzeti operativne priprave projekta, zato smo najeli svetovalnega inženirja. S podpisom pogodb z njim so se zastavili novi roki, ki so kar za nekaj mesecev premaknili to, kar je bilo vnaprej načrtovano. Občine težko parirajo projektu, saj ne zagotavljajo ažurno vseh podatkov in so zaradi tega nastale večmesečne zamude. Mislim, da razumemo težave občin, pri tem jim želimo karseda pomagati. V kratkem bodo imeli operativni sestanek, kjer bomo te zadeve, ki sem jih navedel, tudi podrobneje razčistili. Hvala.
Gospod Jurša, izvolite.
Glede na to, da spremljam ta projekt že pet let in sem se vanj tudi v preteklosti aktivno vključeval, kakor tudi zdaj, moram reči, da te pingpong žogice letijo z ministrstva na lokalne skupnosti in obratno. Zadnji operativni sestanek, ki je bil, je pokazatelj, kako se ta projekt ne bi smel voditi. Spoštovani gospod minister, kar nekaj odgovorov sem dobil od vas, ampak ne v celoti. Moje navedbe v vprašanju so bile tudi o različnih rokih izvedb delov projekta, da jih zdaj ne bi našteval, od izdelave PGD in PZI, potem hidrogeološke raziskave, sam proračun projektov, koncept vodnih virov itd. Veste, poznam tudi stvar, ko se je reklo, da bo vodne vire in transportne vode v celoti gradila država in da bo nosilec Ministrstvo za okolje in prostor. To je bilo v preteklosti na tak način dogovorjeno. Vseeno bi želel, da mi bolj konkretno odgovorite: Kdaj bo katera od teh nalog tudi izpeljana?
Gospod Minister, izvolite.
Kot sem že navedel, lahko še enkrat ponovim datume, ki so jih občine a aneksom 1 potrdile in ki teh rokov niso izpolnile. In so zaradi tega, ker same nimajo strokovnega kadra, in ker niso uspele pripravit podlage, zadevo zamudile. Jaz mislim, ampak za to mogoče zdaj ni tukaj čas, da se o tem pogovarjamo, mislim, da je MOP večji del stvari opravljal tako, kot je treba, da so tudi na MOP kakšne zamude mogoče, ampak breme dela, ki ga morajo prenesti občine, občine očitno niso bile kos temu in bo tukaj treba nekaj naredit v bodoče.
Ja, gospod Jurša, izvolite. Postopkovni predlog?
Glede na pomembnost projekta ter na nepopoln odgovor ministra predlagam, da se o njegovem odgovoru razpravlja v skladu z 246. členom Poslovnika in da to opravimo na naslednji seji Državnega zbora.
O predlogu poslanca Franca Jurše, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri, v torek, 11. julija, v okviru glasovanj. Gospa mag. Julijana Bizjak Mlakar bo postavila poslansko vprašanje ministru za pravosodje. Ugotavljam, da ministra za pravosodje, gospoda Aleša Zalarja, ni. Sporočili so mi, da ni pristojen za odgovor na vaše poslansko vprašanje. Vendar predlagam, da poslansko vprašanje postavite in da se boste dogovorili, kdo vam bo odgovoril na naslednji seji. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Sama menim, da je gospod minister, pravosodni minister, primeren za odgovor na to vprašanje, čeprav je on zapisal dr. Pavlu Gantarju, da je bolj primeren za odgovor na to vprašanje predsednik Vlade. Mnenje, da je pravosodni minister odgovoren oziroma pristojen za to vprašanje, izhaja tudi iz tega, da je gospodu Gantarju napisal, da se na vprašanje o politični in pravni odgovornosti glede člana Vlade ne more podati dovolj ustreznega odgovora. Gre za zakonodajo, ki se tiče pravosodnega ministra, tako da mislim, da je prava oseba za to. Vprašanje pa je naslednje. V javnosti se pojavljajo pravna mnenja uglednih pravnikov, dr. Pirnata in dr. Ribičiča, glede ravnanja ministrice Irme Pavlinič Krebs, po kateri naj bi le ta kljub pravni izobrazbi za dosego svojega cilja večkrat povozila načelo pravne države. Po pisanju Dnevnika naj bi ministrica po oceni pravne stroke na nezakonit in protiustaven način spremenila kvorum za sklepanje kolektivnih pogodb, po katerih je manjšina sindikatov postala večina, protiustavna pa naj bi bila tudi retroaktivna veljavnost aneksa, s katerim je omenjena manjšina pristala na zamik izplačila druge polovice plačnih nesorazmerij. Ministrica naj bi v svoji prepričanosti, da cilj opravičuje sredstva, odpovedala kolektivne pogodbe, jih potem preklicala in vložila tožbe za razveljavitev. Predvidevam, da lahko morebitna tožba sindikatov pripelje do stroškov, ki jih bomo na koncu plačali davkoplačevalci. Menim, da ministri in Vlada ne bi smeli ostati imuni na pravna mnenja uglednih pravnikov glede ravnanja članice Vlade, četudi bivše. Zato me zanima: Kako zakon ureja odgovornost članov Vlade oziroma funkcionarjev v primerih, ko so le-ti s svojimi dejanji povzročili škodo? Ali je za pretekle odločitve Vladi že kdaj odgovarjal kakšen član dosedanjih vlad? Po mojem vedenju ni. Ali menite, da bi bilo treba povečati odškodninsko in kazensko odgovornost funkcionarjev? Ali ste na Vladi omenjeni konkretni primer že obravnavali, če da, kakšno je stališče Vlade? Skratka, prosim za ustni odgovor na prvi naslednji seji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jaz bi pa prosil še enkrat, tako so me tudi opozorili, da bo prav, da še enkrat naslovite to vaše poslansko vprašanje na gospoda pravosodnega ministra. Prosim. In končno ima gospod Danijel Krivec še zadnje poslansko vprašanje, ki ga bo naslovil ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo dr. Igorju Lukšiču. Izvolite.
Hvala za besedo še enkrat, gospod podpredsednik, spoštovana ministra, kolegic in kolegov ni več, tako da smo sami, lahko tudi kaj o potresu še rečemo. Ampak šalo na stran, gre za pomembno vprašanje glede širokopasovnih povezav. V letošnjem letu smo bili priča številnim zapletom pri razvoju širokopasovnih optičnih povezav v Sloveniji, še posebej pri sofinanciranju teh projektov na podeželju, kjer ni komercialnega interesa operaterjev in projekte sofinanciramo z evropskimi in proračunskimi viri. Nadaljnji razvoj in večanje števila priključkov je zastalo tudi v urbanih okoljih. Dostop do širokopasovnih storitev je ključen za nadaljnji razvoj Slovenije, za konkurenčnost in enake pogoje za gospodarsko delovanje in življenje. V letu 2008 je bila sprejeta tudi strategija razvoja širokopasovnih omrežij v Sloveniji z jasno opredeljenimi cilji. Gospoda ministra sprašujem o rezultatih tega zadnjega razpisa za sofinanciranje izgradnje širokopasovnih povezav, predvsem pa o novostih v zvezi s postopkom ki je bil v zvezi s tem razpisom tudi sprožen. Gre za pritožbo tistih območij, ki niso bile izbrane v tem prvem razpisu, govorimo o Koroški regiji, Ribniško-kočevski in Beli Krajni, Slovenskih goricah in Severnoprimorski regiji. Po podatkih so se vse te občine, ki so bile vključene v te projekte, pritožile na izbor in na predhodnih sestankih oziroma predhodnih odborih je bilo tudi sproženo, da se ponovno preveri, ponovno prouči vse prispele prijave, in se na osnovi te ponovne proučitve da tudi odgovore. Zato sprašujem ministra: Ali se na tem področju dogaja kaj novega?
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, kolega in kolega poslanec! Je zanimivo, kako izgleda Državni zbor, ko je izpostavljeno zadnje vprašanje, ampak vendarle. Jaz bi mogoče najprej zelo na splošno povedal samo to, da je bil prvi razpis GOŠO 1 objavljen 2007, da je takrat sodelovalo dvajset občin, da je bilo razdeljenih sredstev v višini 60,8 milijonov evrov in da je prišlo do širokopasovnega omrežja 15 tisoč 921 gospodinjstev. Drugi javni razpis je bil objavljen julija 2010, višina razpisanih sredstev je 37,1 milijona evrov, prišlo je štirinajst vlog, ki so pokrivale 73 občin. Izbranih je bilo pet vlog, občina Mokronog-Trebelno, občina Sežana, občina Pivka, občina Mozirje, občina Slovenske Konjice, in vsaka od teh občin, ki je nosilna, ima za seboj še v konzorciju šest, štiri potem enajst in še dve občini. Pogodbe z izbranimi občinami so bile podpisane v začetku meseca junija, projekti so se že začeli izvajati, gradnja vseh teh odprtih širokopasovnih omrežij, ki bodo omogočila 13 tisoč 497 novih odprtih širokopasovnih priključkov, znaša 36 milijonov in bo zaključena v 18 mesecih, to je do konca 2012. Rad bi povedal še to, razpisanih sredstev je bilo 37 milijonov, potreb, izkazanih na razpisu, je bilo pa za 120 milijonov, 37 : 120. Se pravi, tukaj je gotovo razpisna komisija imela težko nalogo, da izbere med temi prijavami najbolj ustrezne. Zdaj o tem, kar ste gospod poslanec govoril, o pritožbah, mi kolegi tu niso nič napisali, se bom pa o tem pozanimal in vas lahko potem obvestim naknadno na drugi seji ali pa po telefonu ali ustno. Hvala.
Izvolite, gospod Krivec.
Hvala za odgovor. Strinjam se z vami, verjetno teh vseh podatkov o pritožbah še niste uspeli pogledati, tako da se strinjam, da dobim tudi pisni odgovor. Je pa treba opozoriti na dejstvo, da smo na tej nujni seji Odbora za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj dejansko ugotovili, da je bilo pri razpisu kar nekaj nepravilnosti. Tudi občine, ki so že v prvem razpisu, ki ga omenjate, GOŠO 1 dobile sredstva, so bile na drugem razpisu ponovno uvrščene, v nasprotju z območji, za katere sem omenil, da so bilia izločena. Na to je bilo na tej seji odbora opozorjeno tudi ministrstvo in tudi prejšnji minister se je strinjal, da je treba ponovno te zadeve pogledati in ugotoviti, ali je prišlo do kakšnih nedopustnih izbir. Je pa res, da so ostale občine že več kot dva ali tri mesece brez odgovora na njihove pritožbe. Treba je pa vedeti, da so vse lokalne skupnosti umeščale v svoje NRP-je, v svoje proračune in bi bilo korektno s strani ministrstva, da dobijo na te pritožbe tudi neki odgovor. Vem, da je v primerih, ko ministrstvo odgovarja, neki rok, ki ni zavezujoč, mislim pa, da je vendar tri mesece pa zadostni čas, da ti pritožniki dobijo konkreten odgovor in da vedo, kako ravnati tudi v prihodnje. Bila je tudi pobuda na tej izredni seji, da se poskušajo znotraj ostalih ministrstev pridobiti dodatna sredstva za ponovni razpis oziroma omogočanje tem območjem, da se prijavijo in da počrpajo sredstva, vendar verjamem, da je sedaj v tem trenutku, ko govorimo o rebalansu [[...]] [[znak za konec razprave]] zagotavljati. Tako da bom počakal na pisni odgovor.
Izvolite, minister.
Jaz bom to preveril, vi veste, da sem jaz ta resor prevzel pred dobrimi štirinajstimi dnevi, tako da sem bil tukaj odvisen od te prve informacije. Bom pa to preveril in se strinjam z gospodom poslancem, da je dva mesece, tri mesece vendarle zadostni rok, da bi ministrstvo že odgovorilo, tako da bom to preveril in obvestil. Hvala.
Hvala lepa. Zahvaljujem se predsedniku Vlade in vsem ministrom za podane odgovore. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, v torek, 12. julija 2011, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj tudi odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam 30. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Lahko noč.