Gospođo predsednice, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, ovo je drugi deo druge faze poreske reforme. Neću ponavljati ono o čemu smo pričali juče, a u vidu, rekao bih, generalne filozofije povoda i načina na koji smo došli do ovog paketa. Želeo bih samo u ovih nekoliko minuta uvodnog izlaganja da naznačim najvažnije elemente ovog poreskog dela. Ovde se radi, u komplementu onoga o čemu smo pričali juče, o zakonu o poreskom postupku i poreskoj administraciji, koji je temelj jedne zdrave poreske administracije koja može da sprovede sve ove zakone, a ovde govorimo o materijalnim zakonima. Hteo bih da kažem da je ideja i smernica u ovom delu je bila veoma jednostavna. Želeli smo da imamo tri ključna elementa u ovom poreskom paketu. Prvi je da sagledamo koji su to elementi u našem poreskom sistemu, gde bismo mogli da napravimo dodatni pomak za životni standard naših građana. Druga smernica je bila - što povoljniji ambijent za privređivanje, i u tome su dve najvažnije stvari koje su u ovom momentu važne za Srbiju, a to su zapošljavanje i investicije. Treća smernica, to je da se uspostavi jedna fer konkurencija na našem tržištu i jačanje finansijske discipline. To je suzbijanje sive ekonomije. Sada bih želeo da kažem nekoliko rečenica o ove tri ključne smernice ovog poreskog paketa. Što se tiče samog standarda naših građana, naravno da on nije na nivou gde bismo mi hteli, gde bi naši građani hteli da on bude. Napravljen je značajan pomak. Naravno, često čujemo da te statistike koje pokazuju te potrošačke korpe nemaju veze sa životom. Međutim, kako god da uzmete i pogledate koliko može danas da se kupi sa prosečnom platom ili penzijom i da to prevedete u kilo krompira, luka, raznih namirnica ili pak nekih dobara, bele tehnike, vidimo da je za poslednje dve godine napredak napravljen. Sinteza toga je minimalna potrošačka korpa za jednu porodicu od četiri člana za koju su bile potrebne dve prosečne plate u Republici Srbiji u januaru 2001. godine. Prevedeno možda na još jednostavniji jezik to znači da u porodici gde su oboje radili, oboje je trebalo da rade i da primaju da bi mogli da pokriju taj minimum preživljavanja. Današnja situacija je takva da je potrebna jedna prosečna plata u Republici da bi se podmirila ta jedna minimalna potrošačka korpa za porodicu. To znači da u jednoj prosečnoj porodici, gde oboje rade, jedan radi za preživljavanje, a sada već drugi može da zarađuje za nešto malo više. Da li je to malo više nešto sjajno? Naravno da nije. Ako je suditi po nekim drugim elementima, pogledajmo potrošačke kredite, a za potrošačke kredite znamo da se traži minimalni iznos prihoda i neka perspektiva, žiranti i mogućnost da se to otplati, tu vidimo da tamo gde je bila stvarno nula, sada se pretočilo u nekih milijardu, milijardu i po dinara potrošačkih kredita mesečno u Srbiji. Mogao bih da nastavim dosta dugo o tome da je standard života popravljen. Popravljen je i niko ne može to da ospori. Pitanje je da li je on popravljen za sve. Odgovor je - jeste, on je popravljen za sve, ali problem je u tome što i dalje imamo široke slojeve našeg stanovništva koji žive veoma teško. Poreska politika, ne možete to do kraja sanirati i najbolja socijalna politika za ugrožene slojeve našeg stanovništva je ona koja se izražava na rashodnoj strani, jer onda se najbolje cilja i pomoć ide onima kojima je najnužnija. Rekao bih, u samom pristupu poreske reforme videli smo, povodom ideje da se vodi socijalna politika kroz poresku politiku i bilo koja druga politika, politika nataliteta, razvojna politika, da je poreska politika jedan od najlošijih instrumenata i on je podosta tup da se vode te druge politike. Kada date poresko oslobođenje na datom proizvodu, vi dajete tu olakšicu svima, i siromašnim i bogatim. Zbog toga to nije najbolji instrument za vođenje jedne socijalne politike. A onda ćete me pitati - pa zašto onda predlažete, ili zašto ste predložili prošle godine oslobađanje od plaćanja poreza na promet za neke važne namirnice. Odgovor leži u tri razloga. Prvi razlog je: zbog toga što mi i dalje na rashodnoj strani nemamo dovoljno razrađene mehanizme da obuhvatimo i da ciljamo, kako to kažu ekonomisti i socijalni radnici, one kojima je pomoć najpotrebnija. Znači, još nismo na rashodnoj strani, u onoj meri koliko bi trebalo da budemo, spremni da ciljamo i da znamo realnu situaciju na terenu za one kojima je pomoć potrebna. Naravno, možemo da kažemo - hajde da sačekamo dok se to desi, međutim, radi se o velikom broju naših građana i vreme za čekanje ne postoji. Drugi razlog je zbog toga što se ako pogledamo ono što je u potrošačkoj korpi, mora ipak napraviti jedna razlika između onoga što bi ekonomisti nazvali - je neelastično ili, po malo normalnijem jeziku, bez čega se ne može, ono što je ljudima stvarno nužno da bi koliko - toliko živeli i zbog toga imate i voće i povrće, one razne namirnice koje su važne za sve i koje svi moraju da kupe i koje nisu izraz kupovne moći. Porez na promet je porez koji je namet na kupovnu moć, međutim, imate tu klasu namirnica i stvari koje nisu izraz neke kupovne moći nego nužde. Zbog toga jedan broj elemenata i dobara treba da bude diferenciran, jer to su jednostavno one stvari bez kojih se ne može, niko, pa i oni najsiromašniji ne mogu. To je jedan od elemenata, vratiću se na to u obrazlaganju zašto smo predložili da se oslobodi ovo što se oslobađa. Najzad, treća stvar, zbog toga što je toliko važno, zbog toga još nismo u stanju to da ciljamo na pravi način i zbog toga što, kao što sam rekao i u decembru prošle godine kada je bilo obrazlaganje za oslobađanje poreza na promet za neke druge namirnice, imamo nelojalnu konkurenciju i dosta razgranat šverc nekih dobara. Pogledajte šverc ulja između Republike Srpske i Srbije, pogledajte šverc šećera i videćete da oslobađanje ovde poreza na promet jeste neko svojevrsno priznanje izvršne vlasti da u ovom momentu na rashodnoj strani nismo još u stanju da ciljamo na pravi način, a da na kontrolnoj strani nismo još u stanju da uspostavimo dovoljni stepen prave kontrole za ono što se dešava na tržištu. To ne znači da mi odustajemo od toga da se bolje cilja na rashodnoj strani, naravno da ne odustajemo od toga da se bolja kontrola uspostavi, ali predlog koji je danas pred vama, oslobađanje nekih namirnica od poreza na promet, izraz je realnosti i naše države i socijalnog momenta i stanja naše uprave, kada se tiče tržišne inspekcije i, što nije manje važno, sanitarne inspekcije, inspekcije koja je na granici i carine. Jedan od problema je tu, a te kontrole moraju biti jače da bi bili u stanju da sprečimo taj šverc. Sve u svemu, oko ovog prvog paketa, iz tih razloga (mislim na ova tri ključna koja sam naveo) predlažemo da se od poreza na promet izuzmu šećer, jestivo ulje i mast, kao tri elementa koji još nisu oslobođeni iz te minimalne potrošačke korpe koju smo popunili na početku ove godine, a sećate se oko voća i povrća, ribe, jaja, mesa i isto tako lekova sa pozitivne liste i, da napomenem, komunalija. Kada to sagledate i izanalizirate tu potrošačku korpu, onda vidite da ono što je minimalna potrošačka korpa što se tiče namirnica, lekova, a tu najviše mislimo na one najsiromašnije slojeve, na naše penzionere koji moraju da troše te lekove, vidimo (tu su i komunalije) da smo napravili veoma značajan napredak. Nema druge zemlje u Evropi koja ima stopu nula poreza na promet na ta dobra, imaju neke manje stope, mnogi imaju više stope, ali nijedna zemlja, naročito u tranziciji, nema nultu stopu na tako široki broj roba bez kojih se ne može. Zato vam predlažemo da oko ta tri dobra usvojite ovaj predlog izmena i dopuna Zakona o porezu na promet. To će koštati dosta državnu kasu, naročito zbog ulja; neka procena je da će to koštati državnu kasu tri ili četiri milijarde dinara. Postoje još dve stvari koje nisu direktno vezane za ovo bez čega se ne može, a predlažemo da se ukine porez na promet na te dve stvari. Prva stvar, to su kompjuteri i softver, i to iz dva razloga; to, naravno, nije minimalna potrošačka korpa, ali mi polazimo sa toliko niskih grana opremljenosti naših građana i naše privrede, i ako želimo iole da budemo konkurentni, da stvarno uđemo kao Srbija u tu ekonomiju znanja, stvarno ono što je obeležje 21. veka, želimo na ovaj način da podstaknemo opremu naših građana i naše privrede. Pod jedan, zbog međunarodnih računovodstvenih standarda nije moguće osloboditi softver koji se kupuje odvojeno od hardvera, kada ga kupuju preduzeća, a već godinama se čuje, tokom 90-tih, problem preduzeća da kada kupuju kompjuter na kome je već instaliran softver ne plaćaju porez na promet jer je to osnovno sredstvo, ni na jedno ni na drugo, a kada kupe softver odvojeno od hardvera, onda moraju da plate porez na promet. Mi smo pokušali da vidimo da li je to moguće prevazići pravilnikom, ono što su osnovna sredstva a nalaze se na saveznom nivou, i odgovor je bio negativan, zbog međunarodnih računovodstvenih standarda koje želimo da respektujemo kao zemlja i time postoji jedna inicijativa, a Savezna vlada je pre dve nedelje usvojila Nacrt zakona o računovodstvu koji treba da nas približi tim standardima. Zbog toga, i zbog preduzeća koja često moraju da kupe softver odvojeno od hardvera ili naknadno, važno je da imamo ovo oslobođenje. Ali, postoji druga stvar: to je za sve roditelje koji bi hteli da priušte svojoj deci ili celoj familiji jedan kompjuter, 0žele da vrše obuku, žele da se priključe na internet; ovo je jedna veoma snažna poruka i tu ćemo biti jedina zemlja u Evropi gde je porez na hardver i na softver nula. Zadnja stvar se tiče, i to je rekao bih taj novi balans između visine nameta i ulaženja u jednu legalnu zonu, izdavanja poslovnog prostora, viška poslovnog prostora i stambenog prostora od strane fizičkih lica. Mnogi građani i njihova udruženja su nam se obratili i kažu da znaju da žive u ilegali, da ne prijavljuju značajne prihode koje dobijaju od iznajmljivanja njihovog stambenog ili poslovnog prostora, bilo nekim firmama ili nekim drugim fizičkim licima, a isto tako su ukazali da kumulativno ta stopa oporezivanja je bila nekih 38%, što je dosta visoko. Na ovaj način i ukoliko usvojite oslobađanje od poreza na promet te kategorije ljudi, ta stopa će sići na 19%, što je mnogo primerenije. Ali, naravno, sledeće godine, i već su pripremne radnje urađene u tom pravcu, očekujemo da sve gazdarice i gazde prijave prihode koje dobijaju od iznajmljivanja stambenog ili poslovnog prostora. Tako ćemo biti svi u dobitku; ta masa, ne bih sada da špekulišem pošto tu ima raznih, odnosno veoma velikih cifara o kojima ovde pričamo, ali sigurno da očekujemo, naročito u gradovima, da se sada sve prijavi. Ako ne, najavljujem da ćemo i te kako pratiti trag onih koji iznajmljuju i doći do onih koji su u tim stanovima, koji su u tim prostorima i ići ćemo tragom do onih koji njima iznajmljuju. Nagoveštavam da je ta veoma prihvatljiva stopa je isto tako, rekao bih, i kapija za ono što mora da bude i postane legalizacija celog tog dohotka. To je ono što se tiče prvog stuba - briga za standard naših građana, pre svega, ali isto tako i nekoliko jakih poruka prema, rekao bih, onome što mora da bude odlika našeg društva; uistinu, ako pogledamo neke odlike koje imamo, mi imamo stvarno veliku kategoriju naših softveraša koji su se pokazali kod nas i u svetu kao veoma vrsni i imamo veliki broj naših ljudi koji su u stanju da pariraju vrhunskim kompanijama u tom domenu. Oslobađanje od poreza na promet softvera i hardvera je jedna veoma jaka poruka našim građanima u zemlji i u dijaspori, da naša zemlja želi da bude konkurentna i da želi da ima što veću opremljenost informacionim tehnologijama u društvu - preduzeća, škole, bolnice, javne ustanove, poljoprivreda, gde i te kako može da se poboljša produktivnost, ukoliko se više radi sa informativnim tehnologijama, pa sve do onoga što je koren, a to su naši građani. Sa dva do tri odsto opremljenosti ličnim kompjuterima, sa penetracijom interneta, koji je u agregatu, a tu ne treba Beograd ili Novi Sad da zavarava, jer je tu penetracija interneta dosta visoka, a u našoj zemlji na najnižim stopama ne u celoj Evropi, nego na Balkanu. Jedino Albanija ima nižu stopu opremljenosti kompjuterima i internetom od nas. Slovenija ima pet puta veću opremljenost od nas i već sada Hrvatska ima tri puta veću opremljenost od nas, i tu je jedna ključna stvar za konkurentnost naše zemlje - ekonomija znanja, pristup informacijama, koji naročito omogućava internet, i oruđe bez koga se u modernoj ekonomiji ne može, a to je kompjuter. Pre se govorio jedan svetski jezik, i to je jedna kapija za posao, za zvanje; mora se na to dodati znanje baratanja kompjuterima. To nije samo pitanje naših mlađih generacija, nego je to pitanje i za ljude koji su u punom jeku, i oni moraju što više da budu spremni da uđu u to, jer bez toga oni zatvaraju sebi vrata nečemu što je besplatno ili veoma jeftino znanje, koje je tu nadohvat ruke. Ova poruka je veoma jasna. Najzad, ono o čemu sam pričao, to je mogućnost da se takođe oporezuje jedna velika masa koja danas uopšte nije oporezovana i koja je bežala od jedne stope koja je bila skoro 40%; ovoga puta će ta stopa biti dva puta manja, i vreme je da i oni kao što su taksisti, sportisti, estrada, oni koji su u kladionicama, kada dođe na dnevni red ovog cenjenog domai zakon o igrama na sreću, uđu u taj red. Drugi stub, rekao bih, centralni stub predloženog poreskog paketa, je onaj koji se tiče naših preduzeća. Tu želim da kažem da smo želeli da imamo jednu veoma jaku poruku prema onima koji žele da zaposle i koji žele da investiraju. Ukoliko usvojite predložene promene, stopa poreza na dobit preduzeća u Srbiji će biti najniža u Evropi. Prema zadnjim proverama koje smo imali, najniža u OECD-u, organizaciji čiji nismo član, ali prema kojoj moramo da se merimo, jer tu su sve one zemlje kojima ide dosta dobro u svetskoj ekonomiji, sa izuzetkom Repbulike Srpske, gde je ta stopa 10% od prošle godine; to će biti jedna veoma jaka poruka. Mogu vam reći da na mnogobrojnim skupovima domaćih i inostranih investitora, kad se pojavi ta stopa, nastane tajac. To je jedna izuzetno povoljna stopa, a kada na to dodate dve druge stvari, a to je mogućnost odbijanja od poreza na dobit preduzeća, i to dve godine, cele ruto plate novozaposlenih, što znači da će za one koji zaposle radnika država da finansira dve godine celu bruto platu tog novozaposlenog,to je najjača pozicija koja postoji danas, ne samou zemljama u tranziciji, nego i u Evropi; kada na to dodate mogućnost da se odbije 20% za velika i 40% za mala i srednja preduzeća od poreza na dobit preduzeća, od onoga što su investicije u osnovna sredstva,i kada najzad na to dodate da na sve investicije, koje su veće od 10 miliona evra i koje zaposle više od 100 radnika, svuda u Srbiji,i zaposle više od pet radnika i budu veća od 1.000 evra u zonama značajnim od interesa za Srbiju (da prevedem, nekih dvanaestak opština koje su u najtežoj situaciji), onda vidimo da je u ovom segmentu to Srbija, i to je tako zato što smo tako i napravili kroz diskusije sa privrednicima, jer smo se uporedili sa mnogim drugim zemljama. Ovo je bez premca najatraktivniji sistem oporezivanja u domenu poreza na dobit preduzeća, najjači podsticaj za zapošljavanje i za investicije koje postoje u ovom elementu. Ako pogledate Mađarsku, ona je imala slične podsticaje, ili pak Češka, pre pet do deset godina, na taj način oni su privukli jedan dobar deo investicija, koje su išle u centralnu i istočnu Evropu. Oni, kao i Poljska, Češka, i sve druge zemlje koje će ući u Evropsku uniju, u maju 2004. godine, moraju da ukinu ove podsticaje, jer, jednostavno, Evropska unija ne želi da ima u svom sastavu delove Evropske unije koji daju takve podsticaje, a da iste podsticaje zbog fiskalnih i drugih razloga niti Nemačka, niti Italija, niti Velika Britanija ne mogu da daju, jer oni imaju velike izdatke i moraju da ih finansiraju. Kod njih je porez na dobit preduzeća u fiskusu jedna veoma važna stavka. Na nama je da pametno iskoristimo ovaj momenat i ovu deceniju i da budemo taj magnet za investicije, i domaće i inostrane. Ako pogledate ovu odredbu, ona ni u kom slučaju ne daje povlastice inostranim investitorima. Svi investitori su na istoj razini, i ne samo to, ona ne daje privilegije novonastalim preduzećima na uštrb onih koja danas postoje, nego je ona pravno, statusno neutralna, i svako preduzeće će moći da iskoristi, shodno učešću, ako gledamo postojeća preduzeća, investicije koje postoje, sa tim povlasticama. Šta to znači - ukoliko postojeće preduzeće investira npr. 100 miliona evra u datom momentu izaposli 400 radnika, i ono će moći uproporciji ukoliko tih 100 miliona evra predstavljaju u njenom celom zbiru osnovnih sredstava, moći će da oslobodi u toj proporciji i sebe od plaćanja poreza na dobit preduzeća, i to deset godina. Znači, to je taj drugi stub, mada ima tu još nekih drugih elemenata koji su podosta važni. Imamo takođe jednu veoma važnu vest za naše zanatlije, za preduzetnike - za njih porez spada sa 20 na 14%. Znači, i tu smo pazili da ta fiskalna promena bude raspoređena na isti način svima i da ne bude jedne formalno - pravne odluke, koja je favorizovana time, tako da će ako ste zanatlija, i ukoliko ovaj dom usvoji ove promene, vaš porez biti skoro prepolovljen, umesto 20% biće 14%. Isto tako, ako pogledate to što se tiče otpremnina i mogućnost restrukturiranja, tu smo omogućili da otpremnine za naše građane koji imaju više od 50 godina budu neoporezovane, bez obzira na njihov iznos. Na taj način njima se pomaže da krenu u novu karijeru i, uz mnoge druge mere koje idu sa ovim, da se ne desi da jedna generacija onih koji imaju 50 godina, koji su na svojim plećima nosili veliki teret ove zemlje, podigli decu, bude ta izgubljena generacija tranzicije. Veoma je jasno da je generacija koja je bila najizloženija, a to je iskustvo i drugih zemalja u tranziciji, generacija pedesetogodišnjaka, oni su premladi za penziju, a sa druge strane, na tržištu rada uvek u žestokoj konkurenciji sa mlađima, koji možda znaju više jezika, možda bolje barataju kompjuterom, možda imaju manje obaveza u kući, i šire, i koji su, hajde da kažemo, fleksibilniji, kako bi rekli poslodavci. Veoma je važno, i ta mera je tu usmerena, da ta generacija ni u kom slučaju ne bude žrtvovana, da oni na tržištu rada (i tu država mora da im pomogne) imaju što jače pozicije i da ne budu u podređenom položaju kada se dolazi do zapošljavanja. To je izuzetno važno, jer, u protivnom, imaćemo rizik da jedna cela generacija sebe smatra gubitnikom ove tranzicije, ali nema nikakvog razloga da se to tako desi, i ova mera je jedna od onih koje treba da omoguće to. Naravno, ona sama po sebi ne može to uraditi, da ta generacija sebe ne smatra gubitnikom ovih reformi. Najzad, ako pogledamo privatizaciju, imali smo kršenje neutralnosti u učešću u aukcijskoj privatizaciji. I ovoga puta, kroz ove promene omogućavamo da to bude na pravi način neutralno. Kroz izuzimanje od dividende i poreza na dividendu, za iznos od rate koja se otplaćuje kroz aukcijsku privatizaciju, dolazimo do neutralnosti, tako da fizička lica, kao i pravna lica, plaćaju na isti način porez i na isti način mogu da učestvuju u aukcijskoj privatizaciji. To je dobro, jer u protivnom smo već videli da imamo nekih štetnih pojava, gde se neki ljudi kriju iza nekih pravnih lica, samo zbog toga da ne bi platili dodatni porez, koji su imali do tada. I na taj način je to još dodatni podstrek, naročito za naše investitore, da učestvuju u aukcijskoj privatizaciji, da ih bude što više i da što više njih učestvuje u jednom javnom transparentnom nadmetanju kroz aukcijsku privatizaciju. Ukazaću na treći stub koji se tiče suzbijanja sive ekonomije, odnosno reći ću nešto o pitanju oporezivanja dohotka građana. Predloženo je da ono što su bile tri stope dodatnog poreza na dohodak građana, 10, 15 i 20%, da to postane jedinstvena stopa od 10%. Bilo je dosta diskusije na odborima o tome, ali ta mera nije mera koja ukida progresivnost u oporezivanju. Ne. Stopa od 14% na zaradama ostaje, jedino što se ovde predlaže je da nemamo te tri stepenice u dodatnom oporezivanju dohotka koji prevazilazi 600.000 dinara, ako uzmemo ovogodišnje cifre. Zašto to nije ukidanje progresivnosti? Pa, zato što će oni koji zarađuju više platiće marginalnu stopu od 24,5%, gde je 14% puta 10% konfornom metodom, što znači da imamo progresivnost, oni koji više zarađuju će više i platiti porez; ali ono što ovde radimo to je da uvažimo našu realnost i tu novu ravnotežu u poreskom delu, jer ako pogledamo ono što se desilo ove godine videćemo da smo imali samo 3.280 građana koji su se prijavili za porez na dohodak građana, taj godišnji, što jednostavno nema blage veze sa realnošću. Na tom porezu smo naplatili jedva nekoliko desetina miliona dinara, pa sad vi meni kažite, i ja bih hteo da se ovde izbegne svojevrsna demagogija, da li te stope moraju da budu još veće; iskustvo pokazuje, u našoj zemlji kao i u svim zemljama u tranziciji, da su neke marginalne stope na porezu na dohodak građana, koje prelaze 30%, su garancija za sivu zonu, za izbegavanje plaćanja tog poreza. Želim samo da se shvati prava intencija predložene mere, da ne bude ni u kom slučaju da se ukida oporezivanje po nekoj ekonomskoj snazi, ali da dođemo do te stope od 24,5% i uz uporedno jačanje finansijske discipline, jačanje poreske uprave, o kojoj smo pričali juče, u uspostavljanju te evidencije imovine, o kojoj smo pričali 30. juna, da ta hladna računica između te marginalne stope za ljude koji imaju novca i, s druge strane, rizika da ih neko uhvati u poreskoj utaji, i kazne koje će onda imati, da to bude ona pravna ravnoteža za Srbiju. Treba da se čuvamo demagogije, koja kaže - bogati ne treba da plaćaju skoro ništa, jer u ovim teškim momentima mora da se stvori taj sloj preduzetnika, a kasnije ćemo doći do nekog progresivnog oporezivanja, što nije ni naša tradicija a ni tradicija Evrope. Međutim, tu postoji jedna druga demagogija koja kaže - bogati imaju da plate. Ta demagogija onda vodi do toga da niko, kao što se i do sada dešavalo, ništa ne plaća. Znači, poštovani narodni poslanici, ovde je predložena prava ravnoteža za Srbiju, gde imamo progresivno oporezivanje, ali gde je ta marginalna stopo oporezivanja dohotka građana je ona koja će se i naplatiti u Srbiji i koja će dovesti i uvesti u red sve ove druge stvari, a naročito Zakon o poreskom postupku, za koji se nadam da ćete ga izglasati koliko već ove nedelje, pa da onda ne bude samo nekih šezdesetak miliona dinara, što je smešna cifra, od oporezivanja dohotka, nego da kroz novonastalu ravnotežu naplatimo nekoliko stotina miliona dinara, a veoma brzo i nekoliko milijardi dinara. Znači, da sa jedne strane ljudi koji imaju više novca plaćaju taj porez, a da sa druge strane imamo razumne stope koje će omogućiti da se to efektivno naplati, a da pritisak na evaziju zbog tih stopa ne bude toliki da će se oni uvek naći u tom balansu između visine poreza i rizika utaje i onoga što može da se desi; da ustanovimo tu novu ravnotežu. Molim vas da prihvatite ovo što je prava ravnoteža za Srbiju danas - marginalna stopa od 24,5%, koja će biti najniža u Evropi, koja nije mali porez, ali koja je realan porez, čime ćemo naterati sve one koji imaju prihode iznad 600.000 dinara i da ga plate. Tako će i država i oni koji žive od budžeta, kao i socijalna pravda, biti na pravi način podmireni. Naravno, deo tog trećeg stuba biće bitka protiv sive ekonomije. Teško je jačati finansijsku i poresku disciplinu ako imate velike segmente našeg društva koji jednostavno ne plaćaju porez. Tu mnogi privrednici kažu da porez uvek boli, ali još više boli i nepodnošljivo boli ako oni plaćaju a neko drugi, ko je u toj istoj aktivnosti, ne plaća, jer je to nelojalna konkurencija. Ako ostavimo široke slojeve naše privrede i društva u sivoj zoni, mi ne možemo da obezbedimo dovoljnu finansijsku disciplinu. Zato ove mere (iako tu ima dosta priča o zadrugama, i ja bih hteo da pričam o zadrugama) u ovom paketu imaju elemente zatvaranja onih rupa u našem zakonodavstvu koje su obilato iskorišćene za utaju poreza. Uzmimo, na primer, omladinske zadruge. Ne mogu tu da se otme utisku da je jedna plemenita ideja do te mere iskompromitovana da prvo mora da se ukine poreski povlašćeni status, pa da onda oni koji su u toj zoni dođu na diskusiju. Tada će biti - gle iznenađenja, od kada smo počeli da pričamo o ovome, odjednom se nude niže stope naplate kod tih zadruga; priznaje se da je 10% malo preveliko, a da ne govorim da se te zadruge upotrebljavaju za finansiranje drugih, različitih stvari i da se na taj način zapošljavaju "omladinci" od 50 godina i više. To je obilato zloupotrebljavano u našoj zemlji a najveće žrtve svega ovoga su sami omladinci. Na taj način im poslodavci nisu uplaćivali godinama nijedan jedini dan radnog staža. Ako mislimo na one promene u penzionom sistemu koje ćemo imati za nekoliko meseci, kada će se računati ceo radni vek, kao što se to radi u svim zemljama, za obračun penzija koje treba da dođu, onda je veoma važno da se tu pošalje jedna jaka poruka poslodavcima da zloupotrebe kroz omladinske zadruge više proći neće. Mogu da vam pričam veoma dugo o takvim stvarima, o onome što smo našli na terenu, koliko su neka preduzeća u Vršcu, koja i te kako dobro posluju, zloupotrebljavala mnogo taj oblik rada. Zbog toga želim da se i tu ne uđe u neku demagogiju. Naravno da su nam zadruge potrebne, ali ne ovakve. Tu se očekuje velika reforma. Vreme je da se ukine ono što je zloupotrebljeno. Kada savezni zakon koji to reguliše siđe na republički nivo, onda ćemo uspostaviti prave dijaloge, to iščistiti, i možda će se onda vratiti taj poreski podsticaj. Mi smo već pričali o sportistima. O tome više neću govoriti. Ali, postoje i fiskalne kase. Fiskalne kase su jedini način na koji možemo da izbegnemo da divlja konkurencija u srži ubije našu organizovanu trgovinu. Jedan veletrgovac mi je rekao - Đeliću, znam zašto želite fiskalne kase, vi biste hteli da proverite koliko krademo od vas. Ruku na srce, kradem, ali i ja hoću fiskalne kase jer bih hteo da znam koliko moji kradu od mene. Izdavanjem računa fiskalna memorija postoji i kazne za sve koji ne uzmu račun su nužne. One su se pokazale naročito nužnim u zemljama jugoistočne Evrope. Zadnji primer je Crna Gora, koja uz mukotrpne napore uvodi tu disciplinu, da se ne bi desilo da kada idete u neki restoran i vidite da je lokal pun, i to šest sati, a kada tražite da vidite pazar, vidite da je samo 20 obroka servirano. Da ne govorim o tome da imamo neverovatne rupe u našem sistemu, gde za mnoge trgovce imate ono što je pravi pazar a s druge strane nema onoga što se prijavljuje. Tu ne možemo imati širenje normalne, civilizovane trgovine, naročito kroz tu sivu zonu. Ako to tolerišemo, niti ćemo imati te velike trgovinske lance, niti ćemo imati tu pokretačku snagu za veliku proizvodnju mnogih dobara i našu industriju, samim tim, kroz konkurenciju, manje marže i time niže cene za naše građane, ukoliko ovo ne uradimo. Znači, iza fiskalnih kasa je jeftinija hrana, jeftinija bela tehnika za sve naše građane i to nije tako daleka budućnost, jedan takav mehanizam i spona o kojoj govorim. Zbog toga apelujem na vas da usvojite ovo i da već sledeće godine bude više reda. Naravno, neće biti nikakvih privilegija ni kod jednog dobavljača. Tu je kod drugih zemalja bilo mnogo zloupotreba. Vlada Srbije će samo propisati minimalne tehničke uslove za te fiskalne kase i onda će bilo koji dobavljač koji podmiruje te uslove, tajbiti u stanju da podmiruje naše tržište. Znači, neće biti nikakvog monopola, niti davanja tog velikog tržišta samo jednoj firmi. Tu naravno, pre svega, govorim o Nišlijama. Naravno da ćemo pomoći EI Nišu, da i oni kroz jedan ovakav posao nađu mesto i da im to bude pokretač za jedan važniji deo te industrije. Oni su već uradili neke radnje, uz eventualnu saradnju sa nekima koji imaju licence u tom domenu, koji već imaju iskustva, da mogu da proizvode. Ovaj poreski paket je izuzetno povoljan. Retko kada se desi da jedna vlada, jedan ministar finansija može da ponudi ovako povoljan paket. On će koštati državnu kasu nekih 10 milijardi dinara. To nije mali novac. Pre nekoliko nedelja su zlonamerno preneli nešto što sam rekao, da je to neka svojevrsna nagrada, kao da je Vlada tu da nagradi građane kod smanjenja poreza. Naravno, ja nikada nisam rekao na taj način, ali želim da kažem da ovo smanjenje ili ukidanje poreza ni u kom slučaju ne bi bilo moguće da se sa jedne strane država nije borila protiv šverca i da naši građani i privrednici nisu, do neke mere, pojačali finansijsku disciplinu. Te niže stope uz širu osnovicu će omogućiti da idemo dalje. Sledeći koraci - kao što sam napomenuo, ukoliko ojačamo tu finansijsku disciplinu, moći ćemo krajem sledeće godine da razmotrimo veoma ozbiljno smanjenje poreza na promet, koji će biti onda porez na dodatu vrednost i smanjenje nameta na plate, u regularnom postupku. Veoma sam ponosan što smo u stanju da ponudimo jedan ovakav paket. Mnogi naši građani ga očekuju, a to bi značilo da ćemo krajem sledeće nedelje imati za 17% jeftinija ova dobra, o kojima smo pričali, da ćemo moći da kupimo kompjutere, ulje, mast za toliko jeftinije, a za naša preduzeća, za sve one koji misle da treba da se investira, imaćemo mnogo povoljniji ambijent, najpovoljniji u Evropi u onome što se tiče poreza na dohodak građana i poreza na dobit preduzeća.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li žele reč predsednici poslaničkih grupa? Već se javio narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, upravo smo čuli jedan dugačak, predugačak ekspoze ministra Đelića, u toku koga je ministar Đelić bukvalno izneo sve što zna. Sve svoje znanje on je malopre eksplicirao sa ove govornice. Nažalost, malo toga se odnosilo na ovih šest zakona, koji su danas na dnevnom redu. Ja ću nastojati po tom pitanju da budem što konkretniji i početi ukazivanjem na činjenicu da se ovim paketom poreskih zakona u celosti menja poreska politika Vlade. Posle godinu i po dana ministar finansija Božidar Đelić je shvatio da smo u mnogim stvarima mi srpski radikali bili u pravu, kada smo mu prošle godine kritikovali te poreske zakone i mnoge stvari sada prihvata da uzme u obzir prilikom smanjivanja poreskih stopa ili oslobađanja od poreza na promet. Međutim, sada ovi zakoni o izmenama i dopunama, prošle godine doneseni... Đeliću, slušaj ovo, pametnije ti je da ovo slušaš. Ja mislim da je ministar dužan da mene sluša. Poslanici nisu dužni da slušaju ministre, a ministri su dužni da slušaju poslanike, jer ministri na ovaj način pokazuju šta misle o Narodnoj skupštini. Ja ću krenuti redom od zakonado zakona. Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet proširuje se lista proizvoda koji su oslobođeni plaćanja poreza na promet, i to je dobro. Reč je o jestivom ulju, uljanoj repici, soji, maslinama, jestivoj masti i šećeru. Sve smo to mi tražili 2001. godine. Ali, postavljam pitanje zašto nije ukinut porez na promet mesa i da li to znači da građani Srbije treba da prestanu da jedu meso. Ukinut je samo na smrznuto meso. Šta ste uradili sa hranom za odojčad? Zašto nije ukinut porez na hranu za odojčad? Valjda je to bilo primarno. Zašto nije ukinut porez na promet ribe i na mlečne proizvode kratkog trajanja ili kratkotrajne mlečne proizvode? Dalje, ovde kažete da oslobađate poreza proizvode u okviru humanitarne pomoći, koji se uvoze preko međunarodnih ili domaćih humanitarnih organizacija. Ovako opšta odredba ne sme da opstane, jer ako ćete oslobađati ono što je humanitarna pomoć, to podrazumeva da se humanitarna pomoć deli besplatno. Ono što vi dobijete kao humanitarnu pomoć, pa prodajete, to mora pod opšte odredbe da dođe. Ako je roba oslobođena poreza oslobođena je iz humanitarne pomoći. Vi kao humanitarnu pomoć možete dobiti nove mercedese i lepo prodajete nove mercedese bez poreza na promet. Humanitarna pomoć je isključivo ono što se deli besplatno. Da nešto dobijete kao humanitarnu pomoć, a da vi prodajete i oslobađate poreza na promet, to je kriminal. To se isto odnosi na humanitarnu pomoć koja dođe preko Crvenog krsta. Ako Crveni krst deli besplatno onda nema nikakvog poreza na promet. Ako slučajno i on prodaje, mora da bude oporezovano kao i sve ostalo, jer i Crveni krst može teorijski dobiti mercedese da deli kao humanitarnu pomoć ili da prodaje. Mi imamo dosta iskustva koliko je preko humanitarnih organizacija bilo kriminala, zloupotreba, kršenja poreskih, carinskih i drugih propisa. Dalje, oslobađate personalne računare i to je dobro, ali zašto prethodno ne oslobađate od poreza na promet knjige, naučne, stručne publikacije, beletristiku, udžbenike i školski pribor. Prvo to treba osloboditi od poreza na promet, pa onda kompjutere, jer da bi se čovek osposobio za kompjuter mora prvo da čita knjige. Teško državi kada ima posla sa ljudima koji su odmah krenuli na kompjuter, a preskočili čitanje knjiga. Dalje, niste oslobodili odeću i obuću za decu, a morali ste i to je bilo mnogo važnije od personalnih računara. Nemam ništa protiv što ste personalne računare oslobodili i to je dobro, samo se ovde pojavljuje nešto drugo. Ovde se pojavljuju lobiji uvoznika i tu su uvoznici na koristi, a ne oni koji kupuju personalne računare, jer su personalni računari i tako sve jeftiniji, kolika je konkurencija na svetskom tržištu. Dalje, kažete da ukidate porez na promet na davanje u zakup poslovnog i drugog prostora, koje vrše fizička lica. Zašto poslovni i drugi prostor ne bi bio izjednačen bez obzira ko je vlasnik, da li fizičko ili pravno lice. Gde vam je tu princip? Dakle, obavezuju se vlasnici trgovinskih i ugostiteljskih radnji da uvedu fiskalnu kasu. Principijelno bi to bilo u redu, da ja ne znam šta stoji iza toga. Vi već imate u vidu proizvođače tih kasa, koji će biti monopolisti. Što niste prvo osposobili nekoliko domaćih fabrika da proizvedu te kase, da ih bude dovoljno na tržištu, pa kada ih je dovoljno na tržištu da onda bude obaveza da svako nabavi tu registar kasu, kako se to nekada zvalo, ili fiskalnu kasu. Naravno, vi već planirate uvoznika i od koga ćete uvesti, i sve ostalo. Dalje, obavezujete vlasnike trgovinskih i ugostiteljskih radnji da izdaju fizičkom licu pri izlasku iz radnje ili iz drugog poslovnog prostora račun, i to je u redu. Njegova je obaveza da izda račun, ali kako vi možete obavezati čoveka koji izlazi iz te radnje da ima račun? U kojoj je to zapadnoj zemlji? Ima li to u Francuskoj? Kad izađe Đelić iz dragstora u Francuskoj, čeka ga policija i traži račun. To nema. Drugo, kako ćete, izlazi grupa ljudi iz ugostiteljskog objekta i vi od svakog tražite račun, a njih bilo 10. To nema tamo gde je Đelić živeo, jer tamo kada ljudi idu u kafanu svako sebi plaća. Muž i žena sami sebi plaćaju, ali kod nas obično kada ljudi idu u kafanu, doduše idu sve ređe, jedan u društvu danas plati, drugi sutra, treći prekosutra itd. Ne mogu svi da imaju račun. Zašto bi čuvao taj račun? Ne možete ga obavezati. Dalje, mi smo još 2001. godine tražili da ukinete porez na semenski materijal, lekove, medicinska sredstva, ortopedska pomagala. Tražili smo smanjenje poreza na usluge sa 17 na 12%, jer je ranije bilo 9%, itd. Zašto niste ukinuli porez na promet električne energije? Tu nećete da ukidate. Valjda je važnije prvo ukinuti porez na promet električne energije, pa onda na personalne kompjutere. Valjda je električna energija preduslov da neko uopšte poseduje kompjuter. Ako čovek nema struje, šta će mu kompjuter. Proizvedite kompjutere na sunčanu svetlost. Hoću da vam pokažem da ovde nema logike, da se ovde protežiraju interesi raznih poslovnih grupacija, uvoznika, proizvođača, ovih, onih. Vi ovde stvarate nove monopoliste, njima dajete olakšice, a niste vodili računa o interesima građana Srbije. Da ste vodili računa o njihovom interesu, vi biste te prioritete drugačije ovde definisali. Dalje, oslobađate poreza na promet na mlazno gorivo. Mi smo tražili samo domaćih avioprevoznika. Zašto vi strance oslobađate? Prvo ste im prodali, doduše, to je uradio ovaj Šami iz DSS, dao je "Lufthanzi" pet noćenja u Beogradu, što znači da ujutru "Lufthanza" pokupi sve putnike za centralnu Evropu i naši prevoznici mogu da se slikaju. Sada ih još oslobađate poreske obaveze na avionsko gorivo. Moram malo vas, malo njih. Sad strogo vodim politiku ekvidistance, nikad neću vas da napadnem dok ne napadnem i DSS, i nikad neću DSS dok ne napadnem i DS. Malo ću se dogovarati sa jednima, malo sa drugima, ali će svako svoju porciju dobiti, i Đinđićevi i Koštuničini. Dalje, ovde imamo izmene Zakona o porezu na dohodak građana. Vi ste 2001. godine uveli porez na topli obrok, terenski dodatak, regres, patente i tehnička unapređenja, autorska prava i prava industrijske svojine, porez na prihode od nepokretnosti ste povećali na 20%. Mi smo tražili da se sve to smanji na 10% i da isto bude i kod kapitalne dobiti. Proširuje se lista primanja na koja se ne plaća porez: na otpremnine kod odlaska u penziju do dvostruke prosečne mesečne zarade, novčane naknade koja se zaposlenom isplaćuje u slučaju da je prestala potreba za njegovim radom, jednokratne novčane naknade koja se isplaćuje kad prestaje radni odnos u slučaju stečaja, likvidacije, restrukturiranja preduzeća, kako to nazivate, i pripreme za privatizaciju. (Predsednik: Da li koristite narednih 10 minuta?) Da. Sad smanjujete i stopu poreza na prihod od poljoprivrede i šumarstva sa 20 na 14%. Mi tražimo 10%. Tražili smo i ranije, ali ste sad mnogo bliži onome što smo mi tražili, nego onome što ste vi uspostavljali 2000. godine. Ja ovo smatram kao izraz vaše samokritike i ovo podržavam. Rekao sam vam već, tamo gde dobar potez napravite, ja ću vas javno pohvaliti. Dobro je što smanjujete ove poreske stope, ali bojim se da ste u mnogim slučajevima to uradili suviše kasno, jer su vam mnogi poreski obveznici u međuvremenu uginuli. Upozoravao sam vas sa ove iste govornice da je cilj pametne vlade da čuva postojeće poreske obveznike i da proširuje stalno njihov broj, jer će tako državna kasa biti punija. Poreski obveznici se čuvaju nižim poreskim stopama, a vi ste mnoge ubili, figurativno rečeno, suviše visokom poreskom stopom i smanjili ste broj poreskih obveznika. Smanjili ste broj poreskih obveznika i na taj način smanjili izvore prihoda državi, a zadali težak udarac privredi. Vi smanjujete i poreze na prihod od samostalne delatnosti na 14%. Bilo je 20%. To je već vidan napredak, ali mi tražimo 10%, jer bi to bilo optimalno. I ovih 14% je bliže našem nego onom vašem. Prema tome, trebalo bi još jedan ozbiljan korak napred da napravite i da idete dalje u pravcu smanjivanja poreskih stopa - povećaćete broj poreskih obveznika i smanjićete broj onih koji izbegavaju plaćanje poreza. Drugo, mi tražimo da se oslobode poreza stipendije i krediti učenika i studenata do iznosa jedne prosečne zarade. Zašto to niste uradili? Veliki je problem u društvu sa kreditiranjem studenata, đaka, a vi ste tu zaveli poreze i ne razmišljate koliko su oni neopravdani, i štetni. Kada je reč o Zakonu o porezu na imovinu, vi predlažete da korisnici nepokretnosti budu obveznici poreza na imovinu, na prava na nepokretnosti koja su u državnoj svojini koja su stekla javna preduzeća čiji je osnivač Republika ili su ostvarena ulaganjem državnog kapitala, i oslobađanje od plaćanja poreza na imovinu, prava svojine, na akcije stečene u postupku svojinske transformacije. To vam podržavam. To smo tražili i ranije. Ranije niste imali sluha, sad ste se predomislili. Pametno je kad se predomislite. Samo se idiot ne menja, pametni ljudi se menjaju, usavršavaju itd. Ja bih želeo da se vi u svemu usavršavate, a ne samo u nekim detaljima. Prema tome, ovu moju primedbu dobronamerno shvatite. Mi tražimo (videćete već u amandmanima), još neka poboljšanja. Bilo bi pametno da o tim našim poboljšanjima razmislite, jer bi unapredili poresku politiku, smanjili opterećenja poreskih subjekata poreske obaveze, a time u perspektivi povećali primanja državne kase, a ne, kao sada, stvorili situaciju u kojoj ljudi radije zatvaraju radnje i odjavljuju firme, nego što su spremni da se podvrgnu vašim prevelikim poreskim stopama. Vi ste 2000. godine uveli akcize na prirodne sokove Tražili smo da se smanje akcize na naftu i benzin, tražili smo ukidanje akciza na so, ulje za loženje, petrolej za osvetljenje, smanjenje akciza na tečni gas, različitu primenu akciza na domaće i strane cigarete, na kafu sa 10 na 5 dinara itd. Sada ste vi delimično prihvatili te naše zahteve i predlažete smanjenje akciza na motorna ulja i maziva sa 50 na 45 dinara za litar. To je suviše malo. Morali biste da vodite računa o ulju za loženje, jer jedan visok procenat populacije koristi ulje za loženje za grejanje. Sada je cena tog ulja gotovo izjednačena sa cenom dizela. Što je najgore, teško se može nabaviti ulje za loženje. Što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća, podsećam vas da smo 2001. godine tražili da se izdaci za zdravstvene, kulturne, obrazovne, naučne, humanitarne, verske, sportske namene, kao i zaštitu čovekove okoline, priznaju kao rashod u iznosu od 5% od ukupnog prihoda. Vi ste uveli 3% ili 3,5%, koliko se sećam. Tražili smo da se porez na dobit preduzeća plaća u iznosu od 15% umesto 20%, kako je Vlada predložila. Ranije je to variralo između 15 i 20%, nije bilo jednako za sve. Tražili smo oslobađanje od poreza novoosnovanih preduzeća na dve godine od dana osnivanja. Tražili smo da se kod ulaganja u osnovna sredstva porez umanji ne za 10 nego za 50%. Vi niste imali sluha za to. Međutim, sada se već malo popravljate, ne dovoljno, po mom mišljenju. Vi sad smanjujete stopu poreza na dobit sa 20 na 14%. Mi tražimo sada na 10%. Jeste dobro, ali može još bolje, pošto su se mnoge stvari promenile u međuvremenu i veoma je malo preduzeća koja zaista ostvaruju dobit u toku svog poslovanja. Poreski kredit, umesto sadašnjih 10%, priznavao bi se u dvostruko većem iznosu, odnosno u visini 20% ulaganja izvršenih u nabavku osnovnih sredstava, kako vi predlažete. Mi tražimo 50%. To bi bilo zaista stimulativno za nove investicije u privredu. Obvezniku koji na neodređeno vreme zaposli nove radnike, predlažete umanjenje obračunatog poreza za preduzeća 14% u visini 100% bruto zarada isplaćenih novozaposlenim radnicima za period od dve godine. Mi smo ovo tražili amandmanom prilikom usvajanja zakona 2001. godine. Upravo smo ovako tražili, a tada niste imali sluha. Sa zadovoljstvom konstatujem da ste se u međuvremenu i po tom pitanju popravili i da ste bar posle godinu i po dana prihvatili taj naš amandman. Ovde još insistiram na ovom što predlažete da poreski kredit malim preduzećima bude uvećan sa 30 na 40% izvršenih ulaganja i nabavku osnovnih sredstava. Mi amandmanom i tu tražimo 50% i smatramo da bi upravo ova stopa od 50% bila najprimerenija, kao stimulans za povećanje investicija u privredi. Što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara, ovde postoje neka poboljšanja. Vi se verovatno sećate koliko smo ovde vodili vatrenu raspravu oko onih novouvedenih poreza na čamce bez motora, male čamce sa motorom itd. Vi ste čak oporezovali čamce do tri metra i čak smo u karikiranoj nekoj vezi ovde predstavljali te vaše greške oko nekih stvari koje ugrožavaju život ljudi koji su vitalno upućeni na reku. Vi ste im čak i mali čamac do tri metra bez motora oporezovali ste. Sada se tu ispravljate i to je ono što je u redu, ukida se plaćanje poreza na čamce bez motora, čamce sa motorom do 7,38 kilovata, kuće za odmor i splav kućice. Mi smo sve ovo tražili amandmanom 2001. godine, zato vam taj deo podržavam. Dobro je što se ukida porez na trofejno oružje, jer postoji cela jedna kategorija građana koji su to trofejno oružje zaslužili učešćem u ratu ili obavljajući funkcije u policiji, vojsci itd. Najviše na dva komada oružja, i to je dobro. Vi ste uveli sada - i na oružje koje je obveznik dobio kao nagradu. Međutim, mi tražimo amandmanom izjednačavanje svih građana oslobađanjem na porez na oružje, na po jedan komad oružja za držanje ili nošenje. Zašto? Što se tiče nošenja oružja, naravno možemo da vodimo raspravu, može to i da ostane, ne bismo tu mnogo insistirali. Za držanje oružja - zbog porodične tradicije, a u Srbiji svaka kuća ima bar jedan komad oružja. Mora da ima u seoskim, u planinskim područjima itd. Za držanje u kući, dakle, mi našim amandmanom tražimo da se po jedan komad oružja svakoj porodici omogući da poseduje bez plaćanja poreza, a da se onda u skladu sa tim za sve ostalo odrede poreske stope.Znate, ima lovaca koji imaju samo jednu lovačku pušku, a ima lovaca koji se nadmeću ko će da ima 20, 30 lovačkih pušaka raznih tipova. Nije to uvek sve isto. Ne može generalno svima ista poreska obaveza da se razreže. Dakle, mi iz SRS smo u analizi ovih vaših novih poreskih zakona, kojima ispravljate vašu poresku politiku, pristupili konkretno, stručno, studiozno, a podneli smo veći broj amandmana i ukoliko te naše amandmane ozbiljno proučite, razmotrite i prihvatite, mi bismo mogli ovo i da vam podržimo. Tražim od vas da, lišeni ideoloških predubeđenja, razmotrite sve ove amandmane koje smo podneli, da se ne bi desilo posle godinu dana da se setite naših amandmana i opet se ispravljate.
20 minuta.
Bolje je sada blagovremeno da to uradite, da prihvatite amandmane, kako bi poreski zakoni bili bolji.
Sledeći prijavljeni govornik je predsednik poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije, narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pokušaću da vratim ovu raspravu ka onome što bi mogla da bude suština našeg današnjeg rada. Zapravo, želeo bih da vam predložim preciznu analizu postupaka koji se ne mogu posmatrati separatno ili razdvojeno. Ideja poreske reforme je ideja koja je proistekla ne samo iz potrebe države da odgovori onim zahtevima kojima mora odgovoriti ukoliko želi da bude odgovorna, jer vas podsećam da porez nije imaginarna kategorija; porez je sredstvo ostvarivanja one vrste prihoda kojima se udovoljava zahtevima profesora, sudija, policajaca, vojnika, lekara, onim zahtevima kojim država mora da odgovori ukoliko želi da bude odgovorna i ukoliko želi da funkcioniše. Imajući tako nešto u vidu, prvi zakoni o kojima smo raspravljali kao novi parlament početkom 2001. godine bili su upravo zakoni kojima se reformiše fiskalni sistem. Tada smo maksimalno proširili poresku osnovicu i ujednačili visinu poreza kojim se država postavlja naspram privrede i građana kao ona kategorija i norma koja se mora poštovati i na koju se mora odgovoriti u apsolutnoj meri. Imajući u vidu, recimo, ovogodišnje iskustvo moram da vam kažem da nisu bile tačne one prognoze kojima smo mi unapred bili protumačeni kao neodgovorna, ambiciozna vlast, vlast koja neće naići na podršku i odgovor ovog društva, upravo onakav odgovor kakav smo očekivali. Rečeno je da poreze nema ko da plati, da ćemo posle tri meseca biti srušeni sa vlasti, da ono što mi radimo nema primera u svetu. Posle godinu i po dana vas upoznajem sa sledećim činjenicama. U oktobru mesecu, na osnovu izvršenih analiza, Republika Srbija, odnosno Ministarstvo finansija ostvarili su 80% planiranih poreskih sredstava. Od poreza na dobit naplaćeno je 77% planiranog, poreza na dohodak 78%, a poreza na promet 82%, akciza 81%, poreza na finansijske transakcije 71% i ostalih prihoda gotovo 90%, pri čemu vas podsećam na smanjenje onih stopa kojima su bile opterećene finansijske transakcije i kojima smo mi zapravo učinili ustupak i uslugu onim akterima koji se pojavljuju na tržištu finansijskog kapitala i koji na ovakav način dobijaju dodatne podsticaje. Ideja konkurentnosti pored ideje ravnopravnosti je veoma važna. Danas kada razgovaramo, mi ne razgovaramo o Srbiji koja je izolovana i zatvorena. Mi razgovaramo o Srbiji koja učestvuje na tržištu, koja je ambiciozan učesnik na tom tržištu i koja želi da pobedi u utakmici u kojoj su pravila poznata. Pravila ne definišemo mi, nego im se mi moramo prilagođavati, ako želimo da budemo dobri u tom meču. Kada govorimo o jednom takvom tržištu, videćete da mi danas u porezu na promet imamo najliberalniji poreski sistem. U porezu na dohodak građana imamo najliberalniji poreski sistem. U porezu na dobit preduzeća imamo najliberalniji poreski sistem. U poreskim subvencijama imamo apsolutno liberalan poreski sistem potpuno kompatibilan sa poreskim sistemima najrazvijenijih evropskih zemalja. Pitam vas, da li ste svesni koliko zapravo to znači odricanja i koliko to znači reda koji se mora poštovati i kome se mora izaći u susret? Veoma mnogo. Nisu tačne one primedbe koje su iznete ovde i kojima su banalizovani naši pokušaji da se daljom poreskom liberalizacijom ode korak dalje u tom pravcu formatizovanja naše privrede i naše države kao sistema spojenih sudova u kome se troši tačno onoliko koliko može da se dobije. Mi smo početkom 2001. godine rekli da će kaput ovog društva biti onoliki koliko imamo materijala i da ćemo prema tom kaputu morati svi da se prilagodimo, pa to i činimo. Ne štampa se novac, kontrolišu se finansije, nema nekontrolisane inflacije i istovremeno sa tim ima rasta u privredi, koji nam omogućava da danas govorimo o skidanju poreza na promet sa ulja, šećera, masti, računara, softvera. O liberalizaciji i daljem spuštanju poreza na dobit preduzeća - nije zanemarljiva činjenica da se u Srbiji naplaćuje 14% poreza na dobit preduzeća, a u Grčkoj 40%. Nije zanemarljiva činjenica da je evropski prosek u tom segmentu poreske politike između 30 i 40%, da je u našem okruženju daleko veći od ovih 14% o kojima danas govorimo ovde u Srbiji. Da li to znači da država neće moći da odgovori svojim potrebama i načinu na koji je odgovarala ove godine? Da li to znači da neće biti novca za one sisteme koje država mora da finansira? Da li to znači da će sudija imati manju ili neredovnu platu, lekar manju ili neredovnu platu, da će profesori opet demonstrirati? Ne. Planirani budžet za 2003. godinu je 261 milijarda. On je za oko 50% veći od onog budžeta koji je bio karakterističan za 2001. godinu, a mislim čak i 60%, imajući u vidu i one donacije koje su došle i sredstva dobijena kroz proces privatizacije; ali je naša privreda ipak stala na noge i država je počela da funkcioniše i upravo onaj nedostatak sredstava koji je ostvaren kroz naplatu poreza pojavljuje se kao višak u stabilnoj privredi koja nešto proizvodi i koja ostvaruje profit, profit koji joj omogućava da na osnovu ovih olakšica ona može nezavisno od nas da funkcioniše. Ciljevi poreskog sistema su, između ostalog i ciljevi koje nam nameće ona obaveza odgovora potrebama društva i mi nemamo pravo na odgovore koji su neefikasni. Država koja ima poreski sistem, a ne odgovara u meri koja mora da odgovara, to nije ozbiljna država i taj poreski sistem je, koliko god bio dobar na papiru, neefikasan i nefunkcionalan ukoliko se ne primenjuje. Mi smo, posle godinu i po dana primenjivanja određenog poreskog sistema i modela, danas u prilici da odemo korak dalje ka liberalizaciji. Ideja efikasnog i kontrolisanog poreskog sistema i odgovornog poreskog obveznika je zapravo ideja produžene liberalizacije, a najefikasnije i najstabilnije države su upravo one države gde je poresko pravilo sveto pravilo. Dakle, efikasni poreski sistem u konkretnom smislu znači fiskalna, odnosno poreska disciplina. Mi možemo reći da na osnovu ovih činjenica o kojima sam govorio, a koje zapravo od oktobra meseca ukazuju da smo naplatili 80% celokupno planiranih sredstava, imamo disciplinovanog poreskog obveznika, ali još uvek ima puno parametara koji ukazuju na sivu ekonomiju i to ne onu kojom se preživljava, nego sivu ekonomiju koja je uništila privrednu supstancu ove zemlje u prethodnih 10 godina, koja pokušava da se transformiše, ali zbog naše neefikasnosti i nesposobnosti još uvek postoji kao veoma bitna kategorija u našem privrednom životu. Dakle, protiv toga se bori poreskim sredstvima, a nismo mi izmislili kasu, izmislile su je druge države; ako želimo da živimo životom tih sređenih država, ako želimo da imamo finansije koje su neophodne za stabilnu državu, onda moramo ubirati sredstva na identičan način. Reći ću vam jedan primer koji samo delimično skreće sa ove teme, budžet za finansiranje nauke i tehnologije u Sjedinjenim Državama je oko 270 milijardi dolara. To je zbirni budžet Savezne Republike Nemačke, Velike Britanije i Francuske, ali su do tih sredstava oni došli neverovatnom poreskom disciplinom. Ako može u Sjedinjenim Državama da funkcioniše kasa, moraće da funkcioniše u Srbiji, jer mi upravo težimo tom modelu idealnog društva gde se u potpunosti odgovara potrebama građana čiji ste vi servis. Dakle, kasa nije prepreka. Kasa je put ka stabilnoj ekonomiji u kojoj će onaj ko radi vrlo rado platiti porez jer će videti u tome svoju korist, a onaj ko vara, nestaće u toj utakmici. Kao što se dobije na sportskom terenu crveni i žuti karton ili peta lična kada prekršite pravila, fiskalna kasa vam je sudija koji će ukazati na nepoštovanje pravila i diskvalifikovati vas. Ko će proizvodi te fiskalne kase? Mi to ne znamo, to i nije tema za parlament. Mi smo doneli Zakon o javnim nabavkama koji vrlo precizno onemogućava bilo kakvu zloupotrebu. Da li će to biti domaće preduzeće ili će biti neko inostrano, neka ostane to tržištu, a mi smo dužni da donesemo zakon o javnim nabavkama koji neće favorizovati jednu ili drugu stranu, koji će uvažiti potrebe ove zemlje, ali nas neće dovesti u poziciju da čekamo neku kasu sledećih pet godina. Oni koji žele da budu uspešni, biće uspešni i to za ovih godinu i po dana sasvim sigurno možemo videti na brojnim primerima. Ne plašimo se te vrste izazova i mislim da je to banalizacija ideje koja je sasvim dobra i koja je korektna. Račun - nisu poslanici DOS-a ili Republička vlada izmislili: čist račun, duga ljubav. Onaj koji plaća treba da dobije račun, jer hoće da zna šta je platio. Kada ne dobijete račun, vi ne znate šta ste platili, ne možete da se žalite što vas je neko prevario, ne možete da se žalite što vam neko nije vratio kusur, niti možete da se žalite što vam onda neko kaže sutra - pa, nisi dobio potreban kvalitet zato što si kupio ilegalno, nemaš garanciju za to i mi ne možemo biti odgovorni za takvu vrstu ponašanja. Kada dobijete račun, vi ste potvrdili svoje pravo i taj račun je odgovornost onoga ko vam je nešto prodao kao uslugu. Plašenje ljudi činjenicom da će neko morati da vam da račun ili da će prodavac morati da ima kasu je bauk bez ikakvog pokrića. To su one priče koje smo slušali pre godinu i po dana. Za godinu dana ćemo ovde razgovarati o daljoj liberalizaciji fiskalnog sistema, o daljem smanjivanju poreza, ali ćemo isto tako vrlo rado ukazivati na činjenice koje govore da se u ovoj zemlji porez plaća i da Srbi nisu primitivan narod ili građani Srbije primitivci koji nisu sposobni da plate porez, koji ga izbegavaju, ne poštuju zakone; to je floskula koja nam je nametana 50 godina. U ovoj zemlji pravni sistem ne može da funkcioniše, ne zbog toga što građani ne žele da ga poštuju, već zbog toga što je pravljen potpuno mimo svakog interesa građana i društva. Sada kada se to menja jasno je da smo mi jedno sređeno društvo, društvo odgovornih pojedinaca, koje je u tranziciji, i izlaže se velikim naporima, ali zaista odgovara u meri u kojoj se to mora respektovati. Ovo su dobri zakoni, ovo su dobre liberalizacije. Žao mi je što smo izgubili nedelju dana, ali mislim da ćemo do kraja nedelje građanima omogućiti da, nakon političke neodgovornosti, ipak mogu da žive lakše i to je jedna konkretna politička poruka koju u ovom trenutku mogu da vam pošaljem. Dajte da se usmerimo na analizu, da vidimo koje su stavke poreskih reformi koje se dodatno mogu liberalizovati, ali nemojte da plašimo jedni druge, pogotovo građane, jer je to u postuku i unapred osuđeno na neuspeh, a na osnovu onoga što su rezultati našeg dosadašnjeg rada. Hvala vam.
Da li još neko od predsednika poslaničkih grupa želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Petrović, zamenik predsednika poslaničke grupe Demokratske stranke Srbije.
Poštovani narodni poslanici, poštovano predsedništvo, DSS je aprila prošle godine, kada je ovaj set poreskih zakona postavljen u Skupštini glasala za njega. Tada su postavljeni ciljevi tih poreskih zakona, koji se pre svega odnose na sledeće tri oblasti - smanjenje poreskog opterećenja, jednostavniji i pravedniji poreski sistem, ekonomski oporavak i uključivanje u svetske i evropske tokove. Imamo prilično dugačak period iza toga, tako da možemo da se osvrnemo na to šta je od toga i ostvareno. Iz tih razloga i DSS je glasala za zakon. Poresko opterećenje je i dalje veliko (od čega se posebno ograđujem), o tome govore naši privredni rezultati. Naši privredni rezultati su loši, imamo neočekivano male investicije. Reči privrednika najbolje o tome govore. Može da se kaže da je drugi cilj jednostavniji i pravedniji poreski sistem, većinom ispunjen. To se pre svega odnosi na jedinstvenu stopu poreza na promet i skidanja one šume poreskih stopa koje su do tada važile, mada moramo da priznamo da se kroz decembarske izmene i ove sada predložene izmene, ta jedinstvenost na neki način iskomplikovala. Onaj najvažniji cilj, a to je ekonomski oporavak i uključivanje u evropske i svetske tokove, nije samo cilj fiskalnog sistema, nego je, pre svega, jedan opšti ekonomski cilj i cilj svake normalne vlade. Možemo da kažemo da u potpunosti nije ispunjen i to pokazuju i makroekonomski pokazatelji. Na taj način se vidi da su ove javne finansije na neki način i sebične. Normalno, moramo da se ogradimo i da kažemo - ne smemo da dozvolimo da dođemo u situaciju da imamo onakve javne finansije kakve su važile u vreme jednopartijskog sistema i kasnije tokom 90-tih godina, ali je i potpuna rigidnost javnih finansija za ostatak sistema opet nedopustiva. Šta mi imamo danas? Tačno je ono što je rekao ministar da je ispunjen veliki deo planiranih prihoda, budžetskih prihoda po osnovu poreza. Planiran je bio rast tih prihoda u odnosu na 2001. godinu za 19,5%, ostvaren je za 40%, što samo po sebi gledano dosta govori kao dobar pokazatelj, međutim, kada se uzme da je u istom periodu, rast proizvodnje bio za nešto više od 1%, rast bruto nacionalnog dohotka za 2,5%, to nije sigurno srazmerno i to nešto govori. Verovatno su toga i svesni predlagači ovog zakona i sada se na neki način rasterećuju tih neadekvatnih suvišnih prihoda, ali postavlja se pitanje da li je za našu posrnulu privredu kasno. Strane investicije su nedovoljne, nešto više od 100 miliona dolara, spoljnotrgovinski deficit je uvećan; ono što takođe nije dobro, nije dobra struktura poreza. Mi imamo veliko učešće tih posebnih poreza, kao što su porez na promet i akcize koji zajedno čine 63,9% ukupnih poreskih prihoda. S druge strane, i ovi ostali porezi, znači neposredni porez na dohodak i dobit - nesrazmerno je veliki porez na dohodak u odnosu na porez na dobit, koji bi trebalo da bude jedan od glavnih instrumenata poreske politike. Može da se zaključi da poreski model nije imao u sebi ugrađene mehanizme za podsticanje rada, štednje i investicije. Opet da kažem, ovaj sadašnji sistem je uspešan sa stanovišta fiskalne funkcije, i sigurno da je to u kratkom roku zadovoljavajuće. Mi smo imali i u fiskalnoj funkciji i u monetarnoj funkciji velike pomake, ali tih pomaka je bilo i u nekim ranijim istorijskim periodima, pa na kraju nismo uspeli da napravimo sveobuhvatnu reformu - (ne mi, nego oni koji su tada bili na vlasti, normalno). To samo po sebi nije dovoljno da se time hvali Ministarstvo, možda može Ministarstvo finansija, ali Vlada sigurno ne, i to samo po sebi nije dovoljno da mi kažemo da smo uspeli u ovim reformama. Posle takvih izolovanih akcija može da se desi da ipak cela reforma propadne, što sigurno nikome nije cilj. Ono što je sigurno cilj to je nešto što može da se stavi u neku korelaciju sa privrednim oporavkom i na kraju onim što interesuje sve političke stranke i Vladu - povećanjem standarda građana. To je verovatno povećanje stranih investicija, a to, kao što sam rekao, nismo imali u ovoj godini. Pitanje je da li izolovana fiskalna reforma sama po sebi može da pomogne povećanju stranih investicija ukoliko nemamo druge reforme, u drugim oblastima ekonomskog života, a pre svega reformu pravnog sistema, političku i državnu stabilnost. Osvrnuo bih se na ove poreze koji su na dnevnom redu - prvo, porez na promet. Najupečatljiviji cilj . 2001. godine je bio jedinstvena poreska stopa. Mi smo to prihvatili, podržali tu jedinstvenu poresku stopu od 20%. Tada je bilo, kao što smo čuli od nekih prethodnih diskutanata, dosta amandmana koji su išli u pravcu oslobađanja pojedinih dobara od te jedinstvene stope. To tada nije prihvaćeno, sem u nekim izuzecima, i ti izuzeci su bitni. Oni se i danas ponavljaju. Pitanje je da li su pogođene prave kategorije roba, koje utiču, kao što je rekao ministar Đelić kada je govorio o ciljevima ovih izmena i dopuna Zakona, na standard građana ili su to bili neki lobiji koji su uspevali da za svoju vrstu roba izdejstvuju to smanjenje poreza na promet. Kada se kaže da robe sa neelastičnom i elastičnom tražnjom treba različito da se tretiraju u ovom smislu, pitanje je da li personalni računari spadaju u tu grupu i postavlja se pitanje - zašto su prvo, još prošle godine, izuzete publikacije i knjige iz poreza na promet, po odobrenju Ministarstva kulture, nauke i tehnologije, a tek sada, nadam se da će to biti usvojeno, odnosno Vlada je to tek sada i usvojila, preko usvajanja amandmana DSS-a, tek sada je to urađeno sa udžbenicima i nastavnim sredstvima, koja sigurno nemaju elastičnu tražnju. Amandman DSS na Zakon o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet je išao baš u tom pravcu; znači, mi smo prihvatili ta odstupanja, odnosno prihvatili smo taj princip da se neke robe mogu osloboditi, ali smo na bolji način to sistematizovali, tako da sam zadovoljan što je i Vlada, odnosno ministar to prihvatio. Kao zaključak može da se kaže da ovaj zakon ne može da se prihvati kao neko suviše dobro rešenje, ali nužno rešenje sigurno, i pre svega privremeno. Cilj poreskih reformi je sigurno uvođenje poreza na dodatu vrednost. Kad se govori o porezu na dobit ipak mora na početku da se kaže da je njegovo učešće, nažalost, malo. Ovo snižavanje sa 20% na 14% je dobro. Moram da napomenem da smo se mi zalagali za to još u aprilu prošle godine. Mislim da to ne bi bilo na štetu nekih ukupnih fiskalnih prihoda, s obzirom na to malo učešće poreza na dobit, i to je trebalo i tada uvideti. S druge strane, rešenja koja su sada data u vidu novih poreskih kredita, vezanih za ulaganje u osnovna sredstva za zapošljavanje i ulaganje u područja od značaja za Republiku, moramo da priznamo, postojala su i u zakonu iz 1992. godine, tako da se na neki način u ovoj oblasti vraćamo, odnosno približavamo se nekim rešenjima koja su postojala, ali nisu na adekvatan način primenjivana u prethodnoj vlasti. Kod poreza na dohodak je ista situacija sa samostalnim delatnostima. Preduzetnici su tretirani isto kao i preduzeća, tako da je to stvar koja odavno postoji. To nije ništa novo, sa te strane to nije neki veliki pomak. (Predsednik: Hoćete li da koristite i narednih deset minuta?) Da. Ono što je interesantno, to je vezano za godišnji porez na dohodak, gde se progresivna stopa od 10 i 20% menja jedinstvenom od 10%. Taj porez je verovatno marginalan i predstavnici Vlade su govorili da je bio vrlo mali broj tih poreskih prijava. Mi smo ovde od strane sekretara Skupštine, kao narodni poslanici, krajem prošle godine bili obavešteni o našoj obavezi da prijavimo taj godišnji porez, i mi smo to i uradili; međutim, postavlja se pitanje koliko je bila široka primena tih poreza, odnosno prijava tog godišnjeg poreza na dohodak, i uopšte kakav je status u samim kancelarijama, po opštinama, odnosno u odeljenjima bio za taj godišnji porez na dohodak. Ne sviđa mi se obrazloženje da se ukidanjem te dvostepenosti od 10 i 20% to pravednije to reguliše, jer to je stvarno oblast koja je vezana za vrlo mali broj ekstremno bogatih ljudi, odnosno ljudi sa ekstremno visokim primanjima, tako da mislimo da je to moglo da ostane, ali u principu ni ovo rešenje nešto mnogo ne menja, ovo od 10%. Što se tiče ostalih zakona, pre svega poreza na imovinu, mislimo da su rešenja dobra i u potpunosti ih podržavamo. Što se tiče ova dva zakona, ovoga o porezu na upotrebu i držanje određenih dobara, u aprilu prošle godine smo rekli da je to jedan zastareli porez i da ga treba ukinuti. Takvih poreza retko u kojoj zemlji ima. Takođe se to odnosi i na porez koji nije danas na dnevnom redu, a to je porez na finansijske transakcije. Tu je situacija nešto bolja i mislim da će on biti uskoro ukinut. Akcize imaju neke simbolične promene, koje su dobre, pa takođe i to prihvatamo. I na kraju da kažem da DSS ova rešenja prihvata kao nužna i zato ćemo mi i glasati za ovaj paket poreskih zakona. Time, našim glasanjem za ovaj paket poreskih zakona, mi ne dajemo podršku ni ekonomskoj politici Vlade, a kamoli celokupnoj politici Vlade. Smatramo da hvaljenje, odnosno priča o tome da uspesi u jednoj ovako izolovanoj oblasti mogu da budu alibi za sve ostale promašaje nije u redu i da bi Vlada trebalo da prestane to da radi, a DSS je na to i ukazivala kroz rad svoje vlade u senci, tako da naša podrška u ovom smislu stvarno može da se posmatra potpuno izolovano. Znači, to je podrška jednom nužnom rešenju, koje sigurno nije jedno celokupno rešenje koje može da popravi lošu situaciju u našoj privredi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, gospodine ministre, komplet izmena i dopuna zakona o kojima Narodna skupština danas raspravlja za poslanike SPS-a znače priznanje Vlade Republike Srbije da nije bila u pravu kada je pre više od godinu dana uvodila pojedine poreze, ali ujedno i da su predložene izmene i dopune površne, selektivne, pokazuju apsolutnu nedoslednost Vlade ali i nameru da se usvajanjem ovih zakona i marketinškom kampanjom koja je prati potre i stavi u drugi plan sve ono loše što je Vlada radila ovde a posebno u oblasti poreske politike. [[Žagor.]] Gospođo Mićić molim vas da ova dobacivanja ... (Predsednik: Molim vas da ne ometate govornika.) Ko je bio danas na Administrativnom odboru video je da se može i zbog verbalnog delikta čovek udaljiti sa sednice Skupštine i izjednačiti se fizičko nasilje sa verbalnim deliktom. Zato kažem - molim vas, vodite računa o redu na sednici Skupštine i sprečite dobacivanja poslanika. Ko može da sasluša - može, ko ne može neka napusti sednicu Skupštine. Vlada sada na velika zvona objavljuje poresko oslobođenje za jestivo ulje, mast i šećer, personalne računare i softver. Jedino što Vlada ne želi, a ne želi jer ne može, da objasni to zašto je uopšte plaćan porez na ove proizvode i da je Vlada Republike Srbije tu odluku donela a ne neko drugi. Zahtevi nas socijalista da se ne plaća porez na ove ali i na druge proizvode su pre godinu dana baš od Vlade i gospodina resornog ministra osuđeni kao suprotstavljanje poreskim reformama. Cilj ove vlade je bio i ranije, a i sada je, da građani treba da plaćaju poreze na sve što poseduju i koriste, ali kako se vidi da ovakav način više neće obični građani moći da istrpe, i da rejting pada, naravno pribeglo se najjednostavnijem rešenju za dobar marketing i pokušaj popravljanja rejtinga, a to je oslobađanje nekih proizvoda od poreza da bi se videlo da Vlada kobajagi vodi računa o građanima. Mi socijalisti postavljamo Vladi pitanje, isto one koje smo postavljali i pre više od godinu dana, zašto obaveze plaćanja poreza nisu oslobođeni i udžbenici, školski pribor, učila, bebi oprema i dečija hrana. Zašto nisu oslobođeni poreza na promet svi mlečni proizvodi - jogurt, pavlaka, beli sir, kačkavalj, s obzirom da imaju veliki udeo u ishrani stanovništva, a posebno dece i starih? Zašto šećer može, a mlečni proizvodi ne? Ako postoji briga o ljudima onda mlečni proizvodi treba da budu pre oslobođeni poreza na promet jer ih koristi veći broj stanovnika, a i značajniji su za zdravlje ljudi od šećera. Smatramo takođe da je rešenje oko oslobađanja uvođenja fiskalne kase omeđeno na mali broj lica, da tu obavezno treba uključiti i prodavce dnevne štampe, zatim promet derivata nafte preko pumpnih stanica, vlasnike samostalnih zanatskih radnji, koji imaju prodajne objekte na otvorenom. Može se samo zamisliti, ukoliko predlog poslaničke grupe SPS-a ne bude usvojen, kakve će gužve biti na benzinskim pumpama i šta se sve tu može desiti. Naknadna pamet Vlade Republike Srbije jeste i ukidanje poreza na oružje koje je obveznik dobio prilikom odlaska u penziju od VJ ili MUP-a, ili na trofejno oružje. Kada je reč o porezu na dohodak građana tu se pokazuje apsolutna nedoslednost Vlade. Pre godinu dana Vlada i resorni ministar su tvrdili da je pravedeno da postoji progresivna stopa, da onaj ko ima više treba više i da plati, da su druga rešenja o proporcionalnoj stopi retrogradna i neprihvatljiva itd. Naravno, takva zalaganja Vlade i ministra su bila u funkciji tadašnje politike Vlade i očekivanja da će predstavnici prethodne vlasti, članovi SPS-a i, kako oni kažu, njima bliski ljudi, biti kažnjeni kroz naplatu poreza. Sećate se priča o ogromnim bogatstvima koja pojedinci poseduju i novcima koji putem poreza treba da budu deo budžeta države. U toj funkciji je bila i naplata poreza na ekstra dohodak i ekstra imovinu. Šta se desilo? Od obećanih milijardi dolara i maraka od poreza na ekstraprofit nije bilo ništa. Po izveštaju RUJP do 31. avgusta 2002. godine je naplaćeno svega 121 milion nemačkih maraka, dakle 12,1% od iznosa poreza po uručenim rešenjima, odnosno 14,9 po pravosnažnim rešenjima. Rezultati su loši jer je kriterijum izbora poreskih obveznika bio politički i subjektivan. Pošto je Vlada kaznila koga treba sada dalje stvar očigledno ne treba zaoštravati, sa bogatašima posebno, već treba pribeći rešenju da svi građani plaćaju isto: i oni koji imaju skromne zarade ili neki dopunski prihod, kao i oni koji imaju ogromno bogatstvo. Ovakvom poreskom politikom stradaju obični građani koji su i najrevnosnije platiše poreza, a kroz prste se gleda velikim poreskim obveznicima tzv. krupnim ribama, čime objektivno trpi država, jer se manje novca sliva u poresku kasu. Vlada i samu sebe, kada je u pitanju ukidanje progresivne stope, demantuje. U obrazloženju zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji se kaže da nije praktično sprovodivo oporezivanje progresivnim stopama jer RUJP nema uvid u visinu ovih prihoda koji se oporezuju po odbitku. Ako se RUJP ukida onda to znači da će taj uvid biti moguć i onda sledi logično pitanje - zašto se ukida progresivna stopa poreza i zamenjuje proporcionalnom. Da ovi zakoni imaju u sebi dosta marketinga potvrđuje upravo ova priča o progresivnoj stopi da porez na dohodak građana i dovođenje sportista u kontekst plaćanja poreza, kao njima je to najpovoljnije, što ne sporim, ali zašto se izdvajaju samo sportisti a ne i druge kategorije sposobnih i vrednih ljudi. Ovo udvaranje sportistima je očigledno pokušaj da se anulira i zaboravi nedolazak košarkaša na zakazani prijem sa predsednikom Vlade, svi oni zvižduci koji su se čuli na FINA kupu i u hali "Pionir" na košarkaškom turniru. Mi, poslanici SPS-a, smatramo da je loše rešenje zakona o porezu na dohodak građana što se predlaže ukidanje dosadašnje poreske olakšice na isplate preko učeničkih, studentskih i omladinskih zadruga. Smatramo da dosadašnja rešenja treba da ostanu jer se time doprinosi većem angažovanju mladih u radu ovih zadruga. Ko god je bio srednjoškolac, student, radio preko ovih zadruga, zna da ceni njihov značaj i pozitivnu ulogu u budžetu i životu nezaposlenih ljudi. Ako bi se ovo rešenje prihvatilo ono praktično ukida sve ove zadruge, što smatramo nedopustivim, pogotovo što se ne predviđa nikakvo novo rešenje ili predlog zakona koji bi uredio ovo pitanje. Ove zadruge treba da ostanu. Naravno, i dosadašnje poreske olakšice, a Vlada i ministarstvo, buduća poreska policija - neka rade svoj posao i neka kažnjavaju one koji ne rade u skladu sa zakonom. Uostalom, sada ćemo pored obične policije, žandarmerije, specijalne policije i drugih vrsta policija imati i poresku policiju i praktično ćemo imati nekog policajca po glavi stanovnika pa će ta policija imati šta da radi, neka se bavi načinom poslovanja ovih zadruga. Ako, naravno, ne rade u skladu sa zakonom. Kada je reč o porezu na dobit preduzeća poslanici SPS-a su predložili veće oslobađanje od poreza za obveznike koji više ulažu u osnovna sredstva, da se podstiču domaća preduzeća i smanjuje nepotreban uvoz, odnosno odliv deviza, kada se sredstva ulažu, odnosno privredna delatnost obavlja u područjima od posebnog interesa za Republiku. Mi smo predložili i poseban član - da se poreski obveznik koji je pretrpeo posledice tokom NATO agresije oslobodi obaveze plaćanja poreza na dobit preduzeća, bez vremenskog ograničenja, a do nivoa iznosa utvrđene ratne štete ustanovljene od strane državne komisije. Normalno, finansijski iznos ratne štete bi se umanjio za iznos finansijske pomoći od strane Vlade Republike Srbije za otklanjanje posledica NATO bombardovanja. Pošto je iznos ratne štete utvrđen a naša aktuelna vlast, nažalost, ne sme od članica NATO da zatraži da plate tu ratnu štetu koja je počinjena tokom bombardovanja, ovo je način da se privredni subjekti koji su pretrpeli štetu pomognu da rade. Ima još primera koji potvrđuju dvostruke aršine Vlade u poreskoj politici, površnost, nameru da se nametnu rešenja koja poreski obveznici ne mogu da izdrže, naravno, naknadnu pamet ali loša rešenja, loša po građane Srbije. Ako se ne usvoje amandmani koje su podneli poslanici SPS-a loši zakoni će biti još gori, a poslanici SPS-a takve zakone neće podržati. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Marković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, Stranka srpskog jedinstva je govorila ministru Đeliću kada je povećavao stope poreza pre godinu dana da je to loše i da građani u Srbiji nisu u situaciji da prihvate cenu, kada se na proizvođačku cenu i na sve ono što se zove, što ulazi u kalkulaciju, još doda 5% ili 7% veći porez, da će to uticati na veliki broj građana u Srbiji. Ministar Đelić nam to nije verovao, jer nije živeo u Srbiji godinama i nije znao kako živi srpski narod. Mi iz Stranke srpskog jedinstva smo očekivali da će, pošto je došao sada kraj 2002. godine, gospodin ministar i Vlada izaći da kažu šta je Vlada uradila u ovoj godini: smanjili smo te i te poreze, obezbedili smo to i to itd. Njihov izveštaj o radu ne bi bio pozitivan ukoliko se ne bi predložio ovakav predlog, kao što je to na današnjoj sednici. Slušajući ministra dok je govorio, to je mnogo lepo za uvo, ali kada se sprovede u praksi onda to nije tako. On kaže - samostalne zanatlije, možete da očekujete da ćemo vam smanjiti porez na pola, pa onda izgovori još dve rečenice i kaže sa 20% na 14%. Kada to slušaju samostalne zanatlije i oni koji plaćaju porez, kažu - vidite, ovo je najbolja Vlada. Kada je u pitanju porez na dobit ja pitam ministra da li je on proverio u Privrednom sudu koliko je preduzeća formirano u Srbiji, malih i srednjih, onih novih preduzeća koje je on obećavao da će biti formirana; koliko je meni poznato, a imam veliki broj prijatelja u preko 100 gradova i još nijednog nisam sreo da kaže - ja sam novi vlasnik preduzeća ili novi direktor nekog preduzeća, koje sam formirao ja i moja porodica. Umesto da je Vlada Srbije krajem ove godine obezbedila kredite, koje je obećala onima koji su izgubili posao, da mogu da formiraju mala i srednja preduzeća, oni sada smanjuju porez na dobit, a sa druge strane se postavlja pitanje koliko preduzeća u Srbiji posluje pozitivno. Veoma mali broj preduzeća u Srbiji posluje pozitivno, ali je to marketinški, znate kada se čuje kako je smanjen porez na dobit sa 20 na 14%, da je to veoma dobro. Jučerašnji zakon, koji je donet, veoma je oštar i kada se primeni i ona preduzeća, koja su na neki način poslovala pozitivno, poslovaće sa gubitkom. Treba da budu oštrije mere, (ja govorim kao privrednik) i treba, kada je u pitanju poreska politika, organi koji sprovode poresku politiku da rade onako kako je propisano, ali prvo moramo da stvorimo uslove. Dalje, vi pominjete sivu ekonomiju. U redu, siva ekonomija kada su u pitanju postojeća preduzeća i postojeće STR i uslužne radnje, ali ako se siva ekonomija primeni na pijaci gde ljudi prodaju... ti ljudi koji prodaju na kartonskim kutijama su izgubili posao. Ministre, hoćete da me slušate, molim vas, jer ja bih želeo da mi odgovorite. Ja to pričam vama. Ove poslanike iz DOS-a to u svakom slučaju ne interesuje, jer oni znaju kako će da glasaju. Njih interesuje da dođu ovde i da upišu dnevnicu, da uzmu platu, a mene, građane Srbije i opoziciju interesuje kako će građani Srbije da prežive. Obećano je za one ljude koji su izgubili posao 1999. i 2000. godine, da će biti vraćeni u fabrike. Meni nije poznato da je i jedan radnik vraćen u neku fabriku; ali, sa druge strane, ti ljudi će morati da se sklone i da više ne mogu da prehranjuju svoje porodice na pijacama, kako su to i do sada radili. Dalje, vi ste u jednoj rečenici rekli kako poljoprivredni proizvođači moraju da kupe kompjutere, jer će na taj način putem interneta moći da prodaju svoje proizvode. Očigledno da vi ne znate materijalno stanje poljoprivrednika, ne znate njihove mogućnosti, ali morate nešto, kada je poljoprivreda u pitanju, i da pomenete. Sa druge strane ste uvezli veliku količinu mesa, vi i vaša Vlada, i direktno uticali na pad cene mesa na pijacama, jer je velika količina uvezena iz inostranstva. Znači, mi pravimo konkurenciju našim poljoprivrednim proizvođačima u Srbiji. Što se tiče zadruga, jedini način za neko preduzeće koje loše posluje i koje ima kampanjske poslove je da preko zadruge traži 10-15 radnika koji će biti na dva ili tri meseca zaposleni u preduzeću. Vi sada, na osnovu predloga vašeg zakona, onemogućava zadruge i poslodavce da sarađuju na način kao što su do sada sarađivali, jer niste stvorili određene uslove da može jedno preduzeće normalno da radi. Ukoliko jedno preduzeće ima kampanjske poslove na dva i tri meseca, ono mora da angažuje nekog preko omladinske zadruge, jer ne može da zaposli neko lice u stalnom radnom odnosu i da one doprinose od 72% plaća svakog meseca, a sa druge strane ne može da ga otpusti posle tri meseca i da kaže - znate šta, vi više ne trebate radnoj organizaciji, iako po kolektivnom ugovoru svake godine direktor, odnosno poslodavac može da otpusti 10% radnika, da ih proglasi viškom radne snage. Kada je u pitanju sport, gospodine ministre, Vlada Srbije nema ministra za sport i Vlada Srbije ne vodi računa o sportu. U redu je da se obavežu oni klubovi, odnosno oni sportovi gde postoje veliki transferi, kao što su to fudbal, i košarka i mi iz Stranke srpskog jedinstva nemamo ništa protiv toga, ali ne i da se uvede ovakva obaveza kada su u pitanju ovakvi sportovi koji ne bi mogli bez sponzora i donatora da žive i da vežbaju. Poznato je da u Srbiji postoji veći broj uspešnih klubova, a da sa druge strane nemaju nikakvu pomoć od Vlade Srbije. Zmesto da ste oslobodili sponzore i donatore kada ulažu u te sportove, oni nisu oslobođeni da ne plaćaju ništa. Vi mi odgovorite, a ja nisam mogao to da vidim u Predlogu zakona, da li su oslobođeni. Ako jedan sponzor i donator pomaže jedan rukometni ili fudbalski klub, amaterski, u selu, jer poenta je, gospodine ministre, da mi skrenemo mlade ljude sa lošeg puta droge i alkohola i da im obezbedimo uslove. Kada obezbedite uslove jednom sportu onda se stvori masovnost, a kada se stvori masovnost, onda se stvori rezultat i to je poenta. Ja nisam mogao da primetim da je Vlada Srbije do sada stvorila uslov kada je u pitanju sport. Stranka srpskog jedinstva je očekivala da ćete vi krajem ove godine predložiti i dati ovakav Predlog zakona, da smanjite stope poreza na ono što bi kupilo i dobilo građane, kada su pitanju politički poeni. Vidite, vi ste u javnosti sve vreme prezentirali kako poslanici ne žele da dođu na sednicu, da se ne smanji stopa poreza na promet i na taj način građani Srbije ispaštaju i plaćaju mnogo veću cenu, ono što je životnih namirnica. Nije tačno. Ukoliko se prihvate naši amandmani, Stranka srpskog jedinstva ima nekoliko amandmana, jer su u pitanju životne namirnice i da ne bi građani rekli - evo ovi iz Stranke srpskog jedinstva ne žele da se smanji stopa poreza na promet, mi ćemo glasati za ovaj zakon. Što se tiče poreza na dobit i ostalih predloga zakona, smatramo da je to samo demagoški i da privrednici, oni koji rade i koji se bave nekim poslom, znaju da ovaj zakon njima neće povećati proizvodnju, neće povećati broj radnika u njihovom preduzeću i plate u preduzećima neće biti povećane kada se primeni ovaj vaš zakon, jer jučerašnji zakon obavezuje i mnogo je rigorozan, ne može da se primeni ovo što vi želite. Može, ali na štetu poslodavaca i na štetu radnika koji su zaposleni u preduzećima.
Reč ima narodni posalnik Dragan Tomić.
Gospodo narodni poslanici, pred nama se nalazi paket o izmenama i dopunama poreskih zakona. Mislim da su ova oslobođenja koja su u Predlogu dosta dobra, jer će pomoći unekoliko, ali ne u celini, boljem privrednom ambijentu, a mislim i naplati poreza; niže poreske stope uglavnom pospešuju naplatu poreza, jer poreski obveznici onda jednostavno beže od poreske evazije i ulaze u redovnost poreskog plaćanja. Međutim, čini mi se, bez zakona o porezu na dodatu vrednost, onda bi se dobila jedna celina poreske reforme od koje bi se nivo naplativosti poreza podigao značajno. Kakva će biti ekonomska politika Vlade Republike Srbije u ovom momentu ne možemo reći, ali prethodne dve godine su govorile o tome da je socijala u Srbiji bila i dalje značajno ugrožena, da se nisu postigli efekti kroz poresku politiku koji će pomoći i da se to uglavnom nadoknađivalo donacijama i drugim oblicima prihoda, kao što su prihodi od privatizacije ili neke druge vrste prihoda. Ono što je interesantno, mogu da kažem da su ova poreska smanjenja dobra i da ih treba pozdraviti. Ono što mislim da nije dobro, mislim da neki podsticaji ne treba naknadno da se daju. Pre svega, mislim na podsticaje u oblasti poreza na dobit preduzeća, gde se omogućava vlasnicima preduzeća koji su kupili preduzeća i nalaze se u nekom periodu kredita da im još iz dobiti dajemo poreska oslobođenja. Ne mislim da je to baš dobro. Znači, neki su podigli dosta povoljne kredite pred državom da bi mogli da kupe preduzeća. Drugo, ako mi dajemo dodatne poreske podsticaje ovde u smanjenju iz dobiti za nivo godišnje rate, onda su oni apsolutno privilegovani poreski obveznici u Srbiji. Ne postoji nijedna garancija, nijedna obaveza da će oni zaista u tom periodu od 6 ili 7 godina učiniti sve ono što su po ugovoru potpisali. To ne znači da će zaposliti ni 100 novih radnika, to ne znači da će nastaviti da se bave delatnošću sa kojom su počeli, i koju su u prvoj poreskoj godini obavljali. Mogu u narednoj poreskoj godini, promenom osnivačkog akta ili promenom ovlašćenja koje poseduju kod Trgovinskog suda, promeniti oblik delatnosti i smanjiti značajno radnu snagu. Ne mislim da je to dobro rešenje. Čini mi se da to predstavlja jednu od najznačajnijih smetnji koja bi ovaj komplet zakona podigla na najviši nivo. Mislim da je to greška i da ne treba da stvaramo podsticaje takvoj vrsti poreskih obveznika. Privilegovani su u postupku privatizacije stvaranjem uslova da mogu da dobiju povoljne kredite kod banaka. Znači, ne može baš svako da dobije kredite. Morali su da ponude neke posebne uslove. Koji su uslovi, o tome neću da govorim. Pitanje je kakva je vrsta kapitala kojom raspolažu, da li su u prethodnom periodu, prethodnih 4-5 godina, njihovi poreski bilansi baš najčistiji ili da li su baš plaćali redovno poreze i koliko je tu bilo prinude u naplati poreza, kod takve vrste poreskih obveznika. Sve to može da bude jedan od faktora koji bi trebalo da uspori u ovoj oblasti takvu vrstu obveznika i količinu njihovih privilegija. Ostali poreski obveznici nemaju tu vrstu privilegija. Šta se dešava sa preduzećima koja se neće u tom periodu naći u postupku privatizacije? Oni će raditi pod istim uslovima, plaćaće dobit na isti način kako su plaćali do sad, po istim stopama, iako će i oni zapošljavati radnu snagu, ali neće dostići nivo od onih 6 miliona ili 600 miliona koji se pominju ovde u zakonima. Prema tome, mislim da taj poreski podsticaj u ovim propisima nije opravdan. Ono što je dobro, to su ova snižavanja stopa. Dobro je što se još ušlo u jedan krug zahvata, mada mislim da smo mi to predlagali pre godinu i po dana, da će snižavanje stopa podići nivo naplativosti poreza. Ono za šta bi možda trebalo imati sluha su udžbenici, knjige, dečija odeća, obuća i oprema. Mislim da to nije tolika poreska izdašnost i da to nije jedan od ključnih poreskih oblika iz kojih se država porezima najviše hrani. Mislim da bismo, iz svih onih nacionalnih i strateških razloga o kojima se govori sa ove govornice od svih poslanika u Narodnoj skupštini Srbije, postigli jedan puni efekat kada bismo to tretirali na taj način. Govorili smo u prethodnom periodu o raznim parafiskalitetima. Imamo ih sada kod studenata, kada smo ih naterali da izdvajaju ovolike sume novca za svoju školarinu. Svega 20-25% studenata nalazi se na državnom studiranju. Poznata je praksa, mogu da se ljute profesori univerziteta koliko god hoće, da oni svoje budžetske prihode, lične prihode, popunjavaju radeći na raznim privatnim univerzitetima. Ne verujem da baš podnose poreske prijave i da prikazuju svoj prihod sa druge strane. Čini mi se da bismo na taj način pomogli, smanjila bi se poreska evazija, a desilo bi se ono drugo. Znači, ne bismo imali ove buntove studenata, čak i štrajkove glađu, koji nisu primereni i nisu neophodni Srbiji u ovom momentu. Čini mi se da nam je to budućnost koja će verovatno u nekom periodu zameniti sve nas i sedeti u ovim klupama. Ovaj paket kao celina ima punog smisla, jer će značajno pomoći budžetu. Pretpostavljam da ćemo imati prilike u decembru da vidimo taj nivo povećanja prihoda budžeta, jer samo na taj način se može ići ka smanjenju poreskih stopa. Ako imate veći nivo prihoda, onda možete snižavati poreske stope. To je, čini mi se, dobra praksa koja treba pozitivno da bude ocenjena. Ne treba da bude politizirana na ovaj ili onaj način, jer porezi postoje mimo političkih stranaka i neophodni su državi, bez obzira ko se nalazio na vlasti ili u opoziciji. Mi možemo da raspravljamo o nivou poreskih stopa i načinu naplate poreza. Ako se zaista sagleda sa suštinske strane ova moja primedba o ovom nepotrebnom podsticaju za vlasnike preduzeća, jer dovoljna je ona pozicija kada kao fizičko lice imate pravo da kupite preduzeće, iz knjigovodstvene vrednosti polazite, to je dosta niže od realne tržišne vrednosti, pa još ne morate da platite ni porez na prenos apsolutnih prava po stopi od 5%, iako svaki građanin to plaća kada kupuje nekretninu u Srbiji. Ovde se ne plaća. Čini mi se da ih ovaj podsticaj stavlja u sloj apsolutno privilegovanih građana, koji bi gotovo, da nema poreza na promet ili poreza na usluge, bili totalno izuzeti iz poreskih davanja. Čini mi se da to nije dobro i da je tu Vlada napravila jednu grešku, po meni, koja nije dobra za budućnost Srbije, pogotovo nije dobra za budućnost privrednog ambijenta u Srbiji, jer stvara dve kategorije poreskih obveznika; jednu apsolutno privilegovanu, dosta suženu i malu, a radi se možda o svega 200 poreskih obveznika u ovom momentu ili još 200 do Nove godine. Šta je sa ostalim privatnicima, šta je sa ostalim direktorima ili društvenim preduzećima koja neće imati mogućnost da uđu u ovakvu kategoriju poreskog oslobođenja iz dobiti? Kada bi se tu našlo rešenje i kada bi se ovo povuklo, čini mi se da bi ovaj kompletan paket imao jednu apsolutnu punoću. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Nataša Milojević. Izvolite.
Poštovana gospođo Mićić, poštovane kolege, dragi gospodine ministre Đeliću... [[Žagor.]] Zaslužuje, zaslužuje. Rasprava o poreskim zakonima, odnosno o predlozima izmena i dopuna poreskih zakona je uvek prilika za najmanje dve stvari. Jedna je da se doprinosom u diskusiji i kroz amandmane poboljšaju dotični predlozi i da se obraduju svi poreski obveznici, dakle i privreda i građani Srbije nekim korisnim izmenama. Prilika za drugu stvar, za demagogiju je takođe očigledna. Prosto je neverovatno da svaki put moramo da prisustvujemo traktatima sa praktično golim populističkim primerima. Generalno, predlozi izmena i dopuna poreskih zakona su više nego dobri, više nego dobrodošli i u pravo vreme. Pokazuju da nakon godinu i po dana od primene prvog poreskog paketa, postoje određeni rezultati. Osećaju ih svi oni koji su budžetski korisnici, a ima ih ne samo u sferi zdravstva, obrazovanja, državne uprave, već i u kulturi. Danas niko tu oblast nije pomenuo, a imam posebno zaduženje da pomenem i ovu delatnost, delatnost u oblasti kulture. Mi, poslanici Socijaldemokratske partije u ovom domu, imamo tri principa za koja smatramo da su apsolutno važni kada se raspravlja i kada se usvajaju poreski zakoni. Prvi je princip srazmerno utvrđivanje poreza srazmerno ekonomskoj snazi poreskih obveznika. Jednostavno rečeno, poreski obveznici i (privreda i građani) bi trebalo da budu dovoljno ekonomski snažni da bi mogli da ispunjavaju poreske obaveze. Drugi je princip progresivnog oporezivanja - jednostavno rečeno, zalažemo se da ko ima više i plati više. To jeste socijaldemokratski princip, a kao takav važeći najviše u razvijenim zemljama socijaldemokratije kao što su skandinavske zemlje. Treći princip, koji je u svom ekspozeu ministar Đelić negde i naveo kao vodeći, jeste socijalni element, odnosno princip primene poreskih zakona koji će se pozitivno odraziti na socijalnu politiku. Nalazimo da jesu imali u vidu pisci ovih izmena i dopuna sva tri elementa, ali ne u potpunosti. Našim primedbama i amandmanima nastojimo da sva tri elementa u potpunosti zadovoljimo. Neću ovom prilikom govoriti opširno o predlozima izmena i dopuna. Biće prilike da o tome govorimo kada budemo imali raspravu u pojedinostima. Sada ću dati samo načelne napomene, uslovno rečeno primedbe, na dotične tekstove izmena i dopuna. Ministar Đelić je pomenuo socijalni element, rekavši da se vodilo računa o poboljšanju standarda. Građani Srbije su još protekle sedmice bili bombardovani izjavama da, eto, odlaganje skupštinske rasprave zapravo odlaže njihove beneficije. Sa tim se ne slažem i mislim da ne odlaže za sedam ili šest dana. Mislim da kvalitetna rasprava i o amandmanima zapravo poboljšava čitav pristup i da ćemo svi koji smo konstruktivno prišli ovoj stvari i doprineti da boljitak bude vidljiv, trajan i da bude ravnomerno raspoređen. Ako primena ovog paketa zakona zaista poboljša standard, a što će se meriti kroz izvesno vreme, onda nećemo imati prilike da razgovaramo podrobnije o nekim za nas pogrešnim ili nerazumljivim stvarima, naročito o onima koje se odnose na Zakon o porezu na dobit u nekim odrednicama, zatim Zakon o porezu na promet u nekim odrednicama i u zakonu o porezu na dohodak građana, takođe u nekim odrednicama. Drugi princip koji vas je rukovodio da će ovakva poreska politika stimulisati privredu, odnosno razvoj privrede i naročito dva aspekta, a to su zapošljavanje ili otvaranje novih radnih mesta i da će podsticati investicije, prepoznajemo u mnogim rešenjima, a u nekim rešenjima i ne prepoznajemo, pa ćemo o tome da pričamo. Treći princip, da ovakva poreska politika razvija i utvrđuje, naročito zakon o kome smo juče raspravljali, finansijsku disciplinu i razvija konkurenciju (i nadamo se da to vodi ukidanju sive ekonomije, ili ako ne ukidanju, onda preovlađivanju bele ekonomije, ako je ona nasuprot sivoj) takođe, prepoznajemo u naročitoj primeni zakona o kojoj smo juče govorili, odnosno zakona o poreskoj administraciji. To što je bilo juče, to smo završili, idemo na danas. Zakon o porezu na dobit - nećete zameriti što ću to još jednom ponoviti, socijaldemokratski pristup vidi da je smanjenje sa 20 na 14% možda kozmetičko. Zašto? Za sada i sadašnje stanje privrede, zato što privreda, nažalost, ne iskazuje dobit. Da li će stimulisati privredu ovakva zakonska mera da ima dobit, a zatim i da iskazuje dobit, to je pitanje. Nećete se iznenaditi ako kažem da se generalno zalažemo da se porez na promet, spusti sa 20 na 17%, da nema izdvajanja pojedinih proizvoda, da je to takođe socijalni ili socijaldemokratski pristup i da to predlažemo za onih 3%. Vi znate da smo mi u rekonstrukciji države i da savezni porez od 3%, i da je vojska u fazi restrukturiranja i rekonstrukcije jeste, ali je to za tih 3% matematički rečeno, pa bismo mogli... a vi ćete to objasniti. Imamo pitanje koje se odnosi na oporezivanje sportista. Tu moram da budem krajnje iskrena i da vam kažem da obrazloženje koje ste dali skoro da ne razumem. Zašto, koji je motiv da se po najnižoj stopi oporezuju ne sport u celini ilisportske aktivnosti, već ono što se zove primanje vrhunskih sportista i ostvarivanje prihoda iz transakcija iliti, narodski rečeno, prodaja igrača. Da li ta vrsta delatnosti u sportu, koja je negde iz sfere sivog trebalo na ovaj način da bude prevedena u sferu belog poslovanja, zaslužuje da bude oporezovana po najnižoj stopi? Koji je motiv za ovakvu vrstu odluke? Porez na dohodak građana -rekli smo već, zalažemo se za progresivno oporezivanje. Daću jedan primer na koji su me podsetili članovi Socijaldemokratske partije, a to su poljoprivredni proizvođači. Rekli su mi da porez na katastar ili zemljište, na hektar najkvalitetnije zemlje, nije revalorizovan od 1996. godine. Iznosi 92 dinara po hektaru. Kaže se, smanjenjem poreza sa 20 na 14%, taj porez neće iznositi više od pedesetak dinara i onda se dalje kaže da se, po nekom pravilu uprave, odnosno poštujući princip racionalnosti, rešenjau tom slučaju neće ni izdavati, jer su skuplja od tih pedesetak dinara. Molili bismo objašnjenje i za ovo, da mogu našim poljoprivrednim proizvođačima,bez obzira što nisam stručnjak za to, da dam neki odgovor. Da li će se izdavati rešenja koja su na pedesetak dinara? Moje kolege će govoriti, kolega Hristodulo će govoriti o nečemu sa čime se apsolutno ne slažemo, a to je diskriminacija, a naročito se ne slažemo sa diskriminacijom koja se prepoznaje u praktičnom ukidanju poreskih kredita ili tog statusa za rad u studentskim zadrugama. Da, prepoznajemo problem i tačno je da su preko studentskih zadruga zaposleni radnici koji su odavno su prešli studentski period, ili onaj koji je legitiman, zašavši i u petu deceniju života, ali neka se to reguliše nekim drugim zakonskim propisima i neka se ta kontrola obavlja na drugi način. Ovako su potpuno diskriminisani studenti i omladinci koji na taj način ostvaruju svoj jedini prihod, a mnogi od njih i prihod za izdržavanje tokom studiranja ili tokom školovanja. Dovedeni su u situaciju da budu diskriminisani, recimo svi oni koji rade po ugovoru o delu, a zašto? Čime se opravdava ta vrsta diskriminacije, izuzev ovim argumentom koji smo čuli, a to je da su preko studentskih zadruga moguća pranja novca, opet da koristim taj kolokvijalni izraz. Ima još jedna vrsta primedaba: smatramo da je skoro nonsens da se smanjuju i ukidaju porezi potpuno onima koji učestvuju u aukcijskoj privatizaciji. To su već oni koji ubiraju, odnosno imaju neku dobit od prihoda, od dividendi, a učestvujući u aukcijskoj prodaji dodatno se oslobađaju poreza za vrednost kupljenih akcija. Da li na taj način stimulišemo samo neke koji mogu da učestvuju ...
Narodni poslaniče, da li koristite i drugih 10 minuta?
Završavam u 20 sekundi, hvala. Dakle, da li na taj način stimulišemo samo neke koji mogu da učestvuju u aukcijskoj privatizaciji i time im još dodatno dajemo olakšice, a neke druge koji ne mogu praktično, uslovno rečeno, kažnjavamo ili je reč o nekom drugom razlogu? Voleli bismo da čujemo i odgovor na to pitanje. Pozdravljamo, a pozdravlja i čitav niz građanskih udruženja, odluku da se ukine porez na usluge izdavanja u zakup stambenog i poslovnog prostora, znajući pozadinu ovakvih delatnosti, znajući pozadinu ili demografsku strukturu svih koje ste nazvali - gazdarice i gazde, ali u mnogim slučajevima je reč o onima kojima je to jedini izvor prihoda. Za sada toliko, hvala vam.
Da li još neko dž od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa porezi? (Ne.) Predstavnik Vlade, ministar finansija i ekonomije, gospodin Božidar Đelić.
Dame i gospodo, želeo bih samo da odgovorim na nekoliko pitanja ili da dam neka razjašnjenja oko ovog poreskog paketa. Rekao bih, ako sagledamo prvo pitanje koje je postavljeno u ovom domenu i da krenemo od ovog zadnjeg, i to je onako malo dublje pitanje, da li treba dati neki dodatni podsticaj onima koji treba da učestvuju u aukcijskoj privatizaciji? Promena svojinskih odnosa je jedna od najsloženijih stvari koja može da se desi, ako pogledamo iskustva koja su se dešavala, ne samo u onim stalnim primerima, mislim na zemlje u tranziciji o čemu uvek pričamo, nego bogami i u onim razvijenim zemljama gde je nekoliko velikih transakcija uvek bilo praćeno velikom kontroverzom. Nema osetljivijeg pitanja od ovoga, što se tiče promena u svojinskim odnosima, ma kakav bio taj model, da se kontroverza izbegne. Kao jedan od autora jednog od prvih programa koji je mešao vaučersku privatizaciju sa koncentracijom vlasništva kroz investicione fondove u Poljskoj, mogu da vam kažem da, jednostavno, između ta dva ekstrema, sa jedne strane mogućnost da se uđe i da se plati samo sa gotovim novcem odjedanput i samo se uvažava ono što je gotov novac, kroz neko nadmetanje i to je isti princip kome smo mi sada u Srbiji dosta bliski. Sa druge strane je jedna besplatna raspodela kroz tzv. vaučersku privatizaciju te svojine možemo da vidimo da i jedan i drugi modela (j imaju i prednosti i nedostatke. Sada se vraćam na ovu poresku materiju, hteo bih da pokažem, možda je malo paradoksalno, ova odredba je u stvari nešto što ide u cilju veće socijalne pravde. Naravno, karikiranjem jedne ovakve odredbe neko zlonameran bi hteo da kaže - znači, onima koji već imaju novac dajete još neke nove poreske povlastice. Znači, onima koji već imaju, njima još smanjujete porez. Iz dva razloga to nije tačno. Prvo, stvar je u tome da, što se tiče naših domaćih investitora, što smo bliži tom čistom modelu plaćanja u kešu, odmah i jedanput, valjda je svima jasno da je sve uži krug ljudi koji mogu na taj način da se nametnu i da dođu do svojine. Znači, ova odredba je nešto što treba da pogura malo dalje od tog ekstrema i naročito ono što su mala i srednja preduzeća, da omogući ljudima koji možda u datom momentu nemaju taj keš, u onoj količini koja je potrebna, i zato će ići na plaćanje na rate da mogu da dođu do te situacije da sutra kada se dođe do otplate tih rata, ne budu "ugušeni" i oni sami u njihovoj ličnoj poreskoj situaciji u otplati poreza na dividendu. Uzgred budi rečeno, time, (to je taj drugi razlog) imamo danas neravnopravnu situaciju između fizičkih i pravnih lica u vidu participacije u tim aukcijskim privatizacijama. I da rezimiram, ova odredba u stvari treba da proširi krug ljudi koji mogu da učestvuju u aukcijskoj privatizaciji. Da ponovim, ona je tu da ta svojinska transformacija ne bude otvorena samo onima koji već ulaze sa nekim kapitalom, nego treba da omogući i možda nekim mlađim, i možda nekim drugimkoji danas nemaju taj početni kapital, da budu u stanju zato što imaju ideju, energiju, projekat i želju, da budu ti transformatori naše privredne situacije. Za one koji misle da možemo biti tržišna ekonomija i, da upotrebim tu reč koja je dugo bila ovde tabu - kapitalističko društvo, dapače, sa kontinentalnim evropskim načinom života, sigurno ne nekim ultra liberalnim, čini mi se, to će uvek biti jedna vrsta manjine kod nas, da vidite ovo kao mogućnost da neko ko živi u Kruševcu, Leskovcu, nekom drugom gradu, možda neko ko nije bio direktor, ali ko uživa poverenje, dobro je poznat kao vrsni stručnjak i ko će biti u stanju da okuplja oko sebe jednu ekipu koja želi da kupi dato preduzeće u tom momentu, ovo će tim ljudima (i na njih prevashodno mislimo) omogućiti da to urade, a da oni na njihovom ličnom poreskom planu ne budu ugušeni. Znači, daleko od toga da je to dodatni podsticaj za one koji već danas imaju neki novac, nego ovo treba da proširi krug onih koji mogu da učestvuju, čini mi se da će i na taj način ta kontroverza, koja će uvek biti prisutna sa nama, biti dodatno smanjena. Što se tiče, samih zadruga, kada smo predložili ovaj amandman, svi su mi rekli - neće proći, videćeš, taj lobi je jedan od najjačih lobija koji postoje u Srbiji i politika se tu umešala i političke partije imaju njihove zadruge i preko toga se finansiraju i nemoj slučajno da misliš da će to moći kroz ovaj dom da prođe, jer ta provizija od 10% je način na koji se mnogi od njih finansiraju, pa i neke druge organizacije. Ne mogu, da se otrgnem utisku, imajući u vidu od kada je ova inicijativa krenula broj intervencija i pritisaka, sugestija dobronamernih da se odustane u ime 20 godišnjih mladih ljudi koji na ovaj način neće moći da dođu do onog minimalnog, do hleba da prežive i da ne kažem iz kojih je sve to pravaca dolazilo, što me je možda u potpunosti ubedilo u ono što su mi rekli oni koji su dobronamerni i koji su mi davali te savete, ali moram da kažem da me je to dosta zaintrigiralo. Da, naravno, mora da postoji način da naši mladi dok rade imaju mogućnost i da se dodatno zaposle, ali ovaj sistem je ušao u metastazu. Zar je moguće da asocijacije tih zadruga sada, brže-bolje dolaze, kažu - dobro, dobro, ne mora 10%, evo 5%, iščistićemo redove, videćemo, da, da, biće bolje, kunemo se. Tako je isto bilo prošle godine kada smo razmišljali o ovakvom amandmanu, ali ga nismo uveli zbog tih drugih i zbog te formulacije koju smo imali. Šta konstatujemo? Svaki zapisnik poreske policije u najuspešnijim i najbogatijim našim preduzećima konstatuje najveće probleme, a da ne govorim o tome da veoma često ili supruga ili muž nekoga ko radi u finansijskoj policiji, gle iznenađenja, vodi neku omladinsku zadrugu. U samom vrhu 12 omladinskih zadruga, neću da dajem imena onih mnogobrojnih poznatih preduzeća tamo koji su do kraja iskoristili i zloupotrebili to; i pogledajte samo šta danas dešava u Srbiji i shvatićete zašto se u ovom momentu uopšte se ne ukida mogućnost zapošljavanja preko zadruge. I naprotiv, ono što ste rekli, samo se gubi ona ultra privilegija, koja je postojala prema ugovoru o delu. Znači, efektivna stopa oporezivanja prelazi na 16%, kada uračunate normirane troškove, bila je 10%, a sada je 16%. Nije to tako strašno. Dodatno mogu da kažem da ćemo imati inicijativu za promenu tog danas saveznog zakona, a sutra republičkog, gde ćemoipak taj jedan mali stav, koji je neodređen, gde se kaže (ne znam više koji je to član) da u izuzetnim uslovima može da se prihvati da neki ljudi, koji nisu više omladinci, mogu biti zaposleni. I to je Srbija:danas je na stotine hiljada ljudi kojima se ne uplaćuje ni jedan jedini dinar za njihovo penziono, i na taj način mi spremamo generaciju ljudi koji će bitirazočarani. Doći će i, imajući u vidu njihove godine, misliće da su spremni da dobiju penziju, a onda će neki tamo iz PIO fonda da im kaže - meni je žao, ali vi ste deset godina radili po zadrugama, to vam vredi nula. A kada znamo, da moramo više da vežemo penziona prava sa onim što se uplaćuje, što neminovno znači da mora da se računa cela karijera, onda znamo da je i ovo jedan element koji treba da se sada usvoji, da bi počeli da pripremamo ambijent da bi se to i sprovelo. Šesnaest posto nije neka stopa koja treba sada da obezvredi sve te napore. i hajde sada da vidimo, baš me interesuje, da li je taj lobi na ovaj ili neki drugi način toliko jak,kada se pokaže to lice mladog studenta, koji će kroz ovo odjedanput ostati bez minimuma da preživi, a ja imam poverenja da se to jednostavno neće desiti, kada se bolje uredi i ta materija. Siguran sam da ćemo krajem sledeće godine verovatno biti u stanju da ponudimo za one koji su realno mladi ljudi, koji se finansiraju, još povoljniji način. Ali, jednostavno, metastaza je tolika, utaja je tolika da mi moramo pod hitno ovde intervenisati. Što se tiče progresivnog oporezivanja, progresivno oporezivanje je odlika svih evropskih kontinentalnih poreskih sistema. Može da se kaže, ako pogledate istoriju, i uvek je interesantno pogledati zadnjih 10 godina, kak idu stope, koja zemlja šta radi, kakvi su efekti svega toga. Da ne ulazim u detalje, sve tranzicione zemlje koje su krenule, a to je početkom 90-tih godina, i da podsetim: naš poreski sistem u to vreme je imao veoma visoke progresivne stope, i ovo što danas imamo i tih deset, 15 ili 20 je već niže od onoga što je postojalo početkom tih godina. Marginalna stopa u većini velikih zapadnih zemalja je negde oko 40-45% . Imate ovde nekoliko primera. Na Zapadu se te marginalne stope smanjuju, jer, jednostavno, ti nešto imućniji su i vičniji i imaju više novca da angažuju razne savetnike da izbegnu taj porez, poreznici dobro znaju da visoke stope ubijaju porez; jer je onda podsticaj za evaziju toliko veliki da retko koja kontrola može da mu se suprotstavi. U ovom slučaju, ako pogledamo zadnjih deset godina u zemljama u tranziciji, i Rusija je veoma interesantna tim povodom. Ona je krenula kao i mnoge druge, sa veoma visokim marginalnim stopama, i došli smo u stvari do proporcionalnosti. Znači, ne do degresivnog poreza, ali u Rusiji smo sada došli do jedne stope koja je, jednostavno, proporcionalna i niska, 13%. I šta se desilo ove godine - prvi put u istoriji Rusije imali ste redove poreskih obveznika, jer su istovremeno imali i ovo što i mi u neku ruku ovde želimo da uspostavimo, jačanje te discipline; Rusi su počeli da plaćaju taj porez i javne finansije Rusije su u sjajnom stanju. Naravno, prevashodno zbog toga što je cena nafte na nešto većem nivou; to kada gledate ekonomsku performansu Rusije, to je onaj ključni faktor koji određuje skoro sve, ali takođe zbog toga što se finansijska disciplina u mnogo čemu povećava. Predlog je ovde da progresivnost ostane, da bude 14%, pa 24,5%, i na taj način, uz jačanje te finansijske discipline, uspećemo da imamo, koliko već sledeće godine, ne 3.280 ljudi, pa onda neki poslanici kažu, skoro da sam čuo ovog poslanika, pa, jesmo li mi bili glupi da se ovde prijavimo? Niko drugi se nije prijavio, najmanje oni koji su stvarno imućni. Sledeće godine sa tom primerenijom stopom od 24,5% napravićemo pravi napredak, da onda nekoliko desetina, a ja se nadam nekoliko stotina hiljada naših građana plati porez na dohodak građana. I onda, hajde da vidimo gde je demagogija, da li je bolje da imamo 24,5% marginalne stope i da onda imamo nekoliko stotina miliona dinara, nadam se možda i koja milijarda naplaćenog poreza i, kao što je rekao šef poslaničke grupe DSS malo ranije, da i taj naš fiskalni sistem bude malo primerniji nekoj razvijenijoj zemlji, gde nemamo samo te indirektne, nego i direktne poreze, koji su pravičniji, jer onda stvarno idu po ekonomskoj snazi, da njihovo učešće poraste od onih veoma slabih jedva 64 miliona dinara za ovaj porez. Čini mi se da taj balans, blaga progresivnost, u ovom momentu sa marginalnom stopom, malo nižom od 25%, jeste pravi način da se uvede red i da nam desetine i nekoliko stotina hiljada ljudi plaća, umesto da imamo neku stopu koja je negde blizu 35-36%, gde je onda podsticaj za evaziju značajno jači, i u tom momentu borba poreske uprave da uspostavi tu progresivnost je izgubljena unapred. Dajte da vidimo sledeće godine kako će ovo biti i kroz neki period ćemo videti da ideja progresivnosti, u koju sam ja ubeđen, ogromna većina našeg naroda, pa mislim i ovoga doma, ma kolika bila forma i njegov izražaj sutra, biće tome privrženo. Mislim da nikada ne treba da dođemo do progresivnosti, jer ova stopa i ovaj stepen progresivnosti je prava stvar za nas. Želim samo da napomenem da što se tiče mazivog ulja (sada prelazimo na akcizni deo) u stvari smanjenje nije ono što je naznačeno, jer cifra koja je u zakonu je ona početna, nominalni iznos u dinarima, koji je bio usklađen zadnjih godinu i po dana (nešto više sada), zbog rasta inflacije. Predloženo smanjenje je u stvari sa 71,86 dinarana 45, tako da je to značajno smanjenje akcize na mazivo ulje, jer i tu vidite previsoki porez koji ubija porez. Tu je Modriča i te kako profitirala kroz šverc na našu teritoriju i naši proizvođači su, u Kruševcu naročito, strašno bili pogođeni time što je naša akciza bila stvarno previsoka. To je, da iskreno kažem, najverovatnije u to vreme bilo sa raznim kalkulacijama, da bi izbegli neke druge zloupotrebe, u koje ne bih hteo daulazim. Ona je jednostavno iskočila iz nekog proseka regiona i, bez iznenađenja, to je privuklo ogromni obim šverca kod nas. Zbog toga je to veoma značajno. Kao što vidite, ovde se smanjuje za nekih 26 dinara po litru, i to je veoma dobro. Što se tiče oružja, teško je doći do pouzdanih cifara, samo želim da kažem da prema zvaničnoj evidenciji, u jednoj zemlji koja ima nekih 7,5 miliona stanovnika (govorim o Srbiji posle svega što se desilo), prema cenzusu, mi imamo više od 2 miliona komada oružja koja su registrovana. Pitate se koliko nije registrovano - nemam te statistike, valjda jedino SAD imaju više komada oružja po glavi stanovnika, a onaj ko govori o toj divnoj srpskoj tradiciji, hajde da pogledamo naše dnevne listove, pa da vidite kada je sin ubio oca, kada je otac pobio familiju, kada neko kada mu malo pukne film posegne za tim što se drži u kući, pitamo se zbog čega, i onda dođe do ogromne porodične tragedije. Zbog toga porez na oružje treba da ostane. Ovde se govori samo o onim penzionisanim građanima iz MUP-ai Vojske Jugoslavije, čija je to bila struka, i koji su često imali dosta niske penzije i morali su, samo zbog toga što su dobilina kraju karijere jedan poklon, da plaćaju taj porez. Čini mi se da je realno da se nastavi naplata tog poreza. Ako mene pitate, on bi trebalo da bude još veći, ali, istovremeno, onda imamo problem u tome (što već danas vidimo) da neki odjavljuju oružje i jedan deo toga se seli u ilegalu, nažalost. Zbog toga moramo da oslobodimo samo ovaj deo i taj segment. Što se tiče lovaca, pošto je bila i ta inicijativa - pa oni su već prošle godine imali jedan značajnipodstrek i oslobađanje i mislim da je to sasvim dovoljno; i, ako je sudeći po dopisima, mislim da ne treba ići dalje. Još dve stvari bih samohteo da kažem, a one se tiču nekihpitanja kao što je npr. ako imate jedinstvenu stopu poreza na prometi teško da se neko ne složi sa time, da će sam porez na promet, naročito porez na promet usluga, teško biti pravičan, jer teško je, ma koliko se trudili kroz izuzetke, za ono što ulazi u proizvodnju, naročito u uslugama, izbeći u nekim segmentima višefazno oporezivanje, što naravno nije dobro, jer krši neutralnost. Pitanje je - da li osloboditi od plaćanja poreza na promet na usluge i pravna lica za izdavanje poslovnog prostora. Naveo bih jedan primer - i ove najskuplje hotele, koji izdaju neke radnje, trebalo bi da oslobodimo. Da li nam to treba? Da li je to pravično? Ako se postavi pitanje - zašto se oslobađaju neka dobra koja su deo tzv. neelastične korpe, naravno da se ovo nije radilo zbog pritisaka ovih ili onih lobija, ali dalje širenje, ako mislimo na ono što je postojalo pre - uzmite dečiju odeću, setićemo se onog vičnog ministra, direktora koji je veoma brzo izmislio i neke veličine npr. 14a, pošto je za decu bilo maksimalno 14, zatim 14b, 14d, 14c i uskoro je mogao i Vlade Divac da se obuče u dečiju odeću. Na taj način stvara se velika rupa u tom sistemu. Ova lista koju imamo je usaglašena sa šestom direktivom Evropske unije i sa nečim što je naša realnost u vidu onoga što je baza - ishrana, lekovi i komunalije. Ako pogledate naše građane, hrana, lekovi i komunalije su te tri stvari koje su od prvoklasnog značaja za njih, a naročito onaj deo potrošačke korpe koji je stvarno baza o kojoj pričamo. O nekim stvarima ćemo više pričati kada dođu na red amandmani i kada krenemo na raspravu u pojedinostima, ali prokomentarisaću neke iznose o tome kakva je naša privredna aktivnost i kakav je uticaj poreske politike na tu privrednu aktivnost bio. Ono što je bila bukvalno nula naplate poreza na dobit preduzeća, ma koliko naš Zakon o računovodstvu dozvoljavao, i dan-danas, a ona inicijativa Savezne vlade je dobar korak u pravcu stezanja i u tom nastojanju da se iskaže prava dobit, mi skoro nismo naplatili ništa u porezu na dobit preduzeća 2000. godine, ali 2001. godine to je bilo nekih dve milijarde dinara, dok ćemo ove godine naplatiti 4,5 milijarde dinara otprilike.Sve to kada je jedan broj preduzeća u situaciji da ima velike teškoće. Veliki deo preduzeća, mada se vraćamo na bazičnu filozofiju nove fiskalne ravnoteže, kaže - u našem interesu je da iskažemo pravu dobit, i tu je sve pozitivno povezano, jer najzad imamo banke sa potencijalom koji im omogućava da nam daju kredite i one neće prihvatiti duplo računovodstvo: jedno za poreznika, a drugo za bankara koje je mnogo povoljnije naravno. Naročito u tom segmentu koji je počeo da staje na noge, odnosno svima će biti u interesu da iskažu maksimalnu dobit znajući da će stopa biti 14% a efektivna stopa, ako pogledate dodatne beneficije koje dajemo, će sigurno biti između 5 i 7%. Za mnoga naša preduzeća će ona biti još niža. U tom slučaju ćemo imati realniju sliku naše privrede, sa tim poreskim podsticajima - efektivna stopa plaćanja će biti niža, a ipak, sa svim tim mi predviđamo da će nas ta mera koštati nekih 3-4 milijarde dinara. Bukvalno u nominalnom iznosu, pa čak i u realnom, očekujemo da i sa ovim podsticajima porez na dobit preduzeća bude nešto više naplaćen sledeće godine. Istovremeno je dat jedan snažan podstrek da se u tim preduzećima iskaže prava situacija, tako da bi mogli da dobiju i ove poreske podsticaje, jer ako ne iskažu dobit ne mogu ni da dobiju te poreske podsticaje od zapošljavanja i od investicija, niti mogu da dobiju kredite, pa je to tako sve čvrsto povezano: niža stopa - podsticaj - naplata - suzbijanje sive ekonomije, i na taj način taj točak treba da se zavrti i da imamo mnogo veću oporezivu bazu, u stvari bolju naplatu čak i od onoga što je postojalo. Ali, samo ako sve to ide istovremeno. Ako pogledamo privrednu situaciju činjenica je da mi u ovom momentu naplaćujemo nominalno dva i po puta više poreza na dobit preduzeća, i to znači nešto apsolutno. Ako pogledate završne račune za prvih šest meseci ZOP-a, ma koliko bilo prostora i za fingiranje i za razne elemente koji se godinama vuku iz našeg računovodstva, možemo konstatovati da su gubici značajno smanjeni u našoj ekonomiji, a da je dobitak koji je bio beznačajan sada značajno povećan. Dostaviću vam u nastavku ove diskusije i neke cifre tako da možete da vidite o čemu se ovde radi. Ako pogledate banke, tamo gde je bila jedna ogromna rupa, danas su one, bar po onome što prikazuju, na jednoj pozitivnoj nuli, tako da imamo i jedan mnogo zdraviji bankarski sektor koji će biti dobra podloga za naš realni sektor. Kada gledate privrednu aktivnost (tu zaključujem, i malo izlazim iz one striktne priče o poreskoj politici), Srbija je imala jedan privredni rast od 5,9% u 2000. godini, 5,5% u 2001. godini i 4% će biti ove godine realnog rasta, iznad rasta inflacije, i očekujemo 5% za sledeću godinu i godine koje dolaze posle toga. To je najbrži privredni rast u Evropi. Da, naravno, sa niskih grana, tako da stope manje znače. Mnogo više je, u apsolutnom smislu, kada neka velika ekonomija poraste za 1% nego naša toliko sužena ekonomija, koja je samo 1/3 onoga što je bila pre- znači, 1989. godine je 29 milijardi dolara bruto nacionalnog dohotka, a 2000. godine 10 milijardi dolara. To je cena bivšeg režima. To je cena svega onoga što se desilo u zadnjih deset godina. Sada, ako pogledate istu industrijsku proizvodnju, cifre pokazuju (a i tu je u pitanju naš statistički aparat, jer se on nije reformisao za ovih 10 godina, pa i to mora biti jedan od prioriteta), da će industrijska proizvodnja porasti za nekih 2 do 3% ove godine. Bruto nacionalni dohodak će porasti i više zato što ekonomija nije samo industrija, tu imate usluge i trgovinu, imate i društvene delatnosti. I, šta tu konstatujemo? Kada se pogledaju cifre industrijske proizvodnje, malo detaljnije, vidite pad proizvodnje hleba za 25%. Kada već govorimo o nečemu što je neelastično kod nas, onda je to količina hleba koju jedemo. Statistički aparat prati samo društvena preduzeća a ne pratisijaset novih ili nešto starijih privatnih pekara, koje sve više i više od njih uzimaju to tržište, zato što je hleb kod njih nešto ukusniji i nešto jeftiniji, a to naša statistika ne registruje, mada se radi na tome, a nema ni načine merenja po uzorku koji će omogućiti da se i to obuhvati. Naveo bih još dva primera u vezi sa tim. Navodno, proizvodnja cigala je pala 16%, a proizvodnja crepa porasla za 25%. Zato što cigle mogu da se proizvode u manjim pogonima i tu ima mnogo toga što se ne registruje. Uzmite npr. proizvodnju mesa. Naša zvanična statistika registruje pad proizvodnje mesa, ali, istovremeno, ako pogledate prerađevine, one rastu značajno. Znači, statistika ovde u stvari ne pokazuje celu situaciju, a naročito kada pogledate potrošnju električne energije; u zadnjih nedelju dana, kada je nenormalno toplo za ovu sezonu, naročito kada ljudi koji se greju na električnu energiju je ne upotrebljavaju, vidimo da potrošnja električne energije nastavlja da raste. Na taj način se indirektno vidi, a i kroz mnoge druge stvari koje bih mogao da navedem, da ono što je zacrtano kao rast naše ekonomije od 5%, realan rast, koji će biti najbrži u Evropi sledeće godine, jeste apsolutno nešto što je moguće realizovati i da nije ni u kom slučaju tačno kada se kaže da je naša privredna situacija beznadežna i da nema nikakvog pomaka. Hvala vam mnogo na pažnji.
Za reč se javila narodna poslanica Nataša Milojević, drugo javljanje, kao predsednica poslaničke grupe SDP.
Gospođo Čomić, drage kolege, dragi ministre Đeliću, ne bih htela da ne prokomentarišemo komentare i odgovore zato što ne bih htela da u javnost ode stav o ovom domu u kome, po tvrdnji, vlada neprincipijelno lobiranje kada je reč o studentskim zadrugama, omladinskim zadrugama i načinu finansiranja i plaćanja poreza. Naime, ako je tačna premisa koja je izrečena - rekao je prijatelj ministru Đeliću da ovaj dom nikako neće pustiti da prođe ta vrsta rešenja, onda možemo da se složimo i sa objašnjenjem. Ali, ja polazim od pretpostavke da ta premisa nije tačna. Onda dolazimo do sledećeg: omladinske i studentske zadruge, kako im ime govori, služe da preko njih studenti i školci, oni koji su u srednjim školama, rade kako bi sticali sredstva, dodatna sredstva ili osnovna sredstva za izdržavanje tokom svog školovanja. Ono što su nepravilnosti u delovanju i u radu omladinskih i studentskih zadruga, a zove se popularno pranje novca ili, kako je rečeno, finansiranje političkih organizacija, koje je nedopustivo, može biti sankcionisano važećim ili novim zakonskim propisima. Nemojmo da dopuštamo diskriminaciju pravdajući je ekonomskim ili razlozima finansijske discipline, složićete se oko toga. Dakle, lobi, što se tiče Socijaldemokratske partije, ne postoji. Postoji princip da smo protiv diskriminacije, a naročito ovakve. Drugo, ukoliko postoji lobi, zašto među nama nije snažan lobi koji podržava učesnike u aukcijskoj privatizaciji, nego je snažan, ako postoji, na nekim drugim mestima. Prema tome, mi smo protiv diskriminacije i onih koji rade preko studentskih i omladinskih zadruga, kao i onih koji učestvuju u aukcijskoj privatizaciji, bilo da je reč o negativnoj ili pozitivnoj diskriminaciji. Nadam se da sam bila jasna. Zahvaljujem vam na iscrpnim odgovorima.
Da li još neko od predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Prelazimo na raspravu po redosledu narodnih poslanika, prema prijavama za reč u zajedničkoj raspravi o poreskim zakonima. Prvi prijavljeni je narodni poslanik Marin Krešić, a posle njega narodni poslanik Miloš Todorović. Ukupno vreme za narodnog poslanika Marina Krešića, je po članu 89. stav 3. Poslovnika, pet minuta.
Drage koleginice i kolege, predsedništvo, ministre, ja ću i kraće od ovih pet minuta. Tri su razloga da sam se javio za reč. Prvi je da pokažemo da skupštinska govornica nije mesto samo za kritike, nego i za pohvale. Nisam siguran da je Demokratski centar jasno i glasno rekao da je linija reforme, koju odslikavaju svi do sada doneseni i projektovani poreski zakoni, nešto iza čega apsolutno stojimo i što podržavamo u celini. Moj je utisak da ovaj tim praktično pravi jedan mozaik za koji postoji vizija i svaki kamenčić kao zakon ili propis koji je donošen vodi nepogrešivo ka tom cilju. Drugi razlog je čisto formalni u vezi sa dnevnim redom, znači da kažemo, jer se više nećemo javiti za reč, da kada je o ovom paketu zakona reč glasaćemo u skladu sa očekivanjima predlagača i podržavamo ih bez nekih bitnih sugestija i to je uredu. Treći razlog je više okrenut ka javnosti. Znači, mi smo juče kritikovali neka rešenja u jednom zakonu, koji ne pripada ovom paketu, a to je Zakon o poreskoj administraciji i proceduri i želim samo da napravim distinkciju između ova dva dana.Znači, ovo što danas podržavamo ne znači da i dalje ne mislimo daće u tom mozaiku tih kamenčića određene autoritarne, nedemokratske i autistične stvari koje će ostati u onom zakonu biti jedna mrlja, malo tamnija, u tom mozaiku i nadam se da će biti mudrosti i želje da se to promeni.
Reč ima narodni poslanik Miloš Todorović, a posle njega narodna poslanica Olgica Kirćanski.
Poštovana gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, danas razmatramo šest predloga zakona o izmenama i dopunama poreskih zakona, koji su usvojeni početkom prošle godine. Svi oni imaju zajedničko obrazloženje, da ih treba doneti u okviru paketa mera Vlade Republike Srbije kojima se predviđa sveobuhvatna reforma opšteg režima poslovanja u Republici Srbiji. Kao, u Republici Srbiji se nešto radi, posluje i kao opet Vlada nešto preduzima, nekakve mere u cilju nekih reformi. Jedina mera koju Vlada zaista preduzima dve godine je mera da ostane na vlasti, bilo kontrolom Narodne skupštine ili kontrolom poslaničkih mandata, bilo nezdravim kompromisom sa bivšim koalicionim partnerima. Kao prvo, imamo Predlog zakona za izmenu stopa poreza na promet. Prošle godine ministar Đelić je insistirao da svaki promet mora biti oporezovan jedinstvenom stopom od 20%, bez izuzetka. Sada popušta i ukida taj porez na tzv, po meni, robu za izbore: ulje i šećer. Recite vi meni, gospodine Đeliću da li je to iskreno urađeno ili je to vaša ocena da vam je rejting, vaš i Vlade, jako pao, pa sada to pojeftinjenje, koje narodu obično jako puno znači i bar pet dinara, zloupotrebljavate u neke vaše marketinške svrhe. Poslanici Stranke srpskog jedinstva misle upravo da je to to. U istom ovom zakonu o porezu na promet, a tobož radi suzbijanja sive ekonomije, uvodi se fiskalna kasa za evidenciju prometa proizvoda i usluga. Ovako veliki izdatak oteraće većinu vlasnika radnji u sivu ekonomiju. Pored toga što je kasa veoma skupa, biće potreban bar jedan radnik za rad na kasi, kasa će sabrati promet i utvrditi novu poresku osnovicu, koja će uz rigorozne poreske stope prinuditi vlasnika radnje da odjavi posao i nađe se na buvljaku. Zatim, zaprećeno je kupcima kaznom od 1.000 dinara da moraju imati na ulici i pokazati inspektoru račun o kupljenoj robi ili učinjenoj usluzi. Zamislite, ja sada odem, recimo, kod frizera, obrijem se, kupim hamburger i pivo u prodavnici i onda dok jedem dolazi poreski inspektor i traži mi to, a pri tome taj građanin uopšte nije poreski obveznik, pa je nejasno zašto bi on sarađivao sa poreskom policijom ili poreznicima kada nije poreski obveznik. Kako ćete to? Ako znate, onda objasnite. Na kraju u ovom delu zloslutno zvuči da su poljoprivredni proizvođači na pijacama oslobođeni obaveza, a sa sobom tegle fiskalnu kasu dok prodaju njihove poljoprivredne proizvode, recimo krastavce i pasulj. U sledećoj dopuni zakona očigledno se to neće izbeći, jer da to nemate nameru vi to naravno ne bi ni naveli u ovom predogu zakona. Zašto ste uopšte navodili poljoprivredne proizvođače, ako nemate nameru da ih u sledećim izmenama i dopunama uvrstite u tu listu? U Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća predlaže se da se smanje jedinstvene poreske stope poreza na dobit preduzeća sa 20 na 14%, kako bi bile najniže u regionu i stimulisale investitore da ulažu u Srbiju. Gospodine ministre, kasno Marko na Kosovo stiže. Ova mera je imala nekakvog smisla pre godinu dana, kada je Srbija još imala kakvog-takvog ugleda i kredibiliteta. Svađe u vladajućoj koaliciji i bespoštedna borba za vlast doveli su dotle da više niko ne želi da ulaže u Srbiju. Strani investitor se privlači solidnim privrednim ambijentom, pravnom državom i stabilnim političkim sistemom, a nikako svađom oko poslaničkih mandata ili neuspelim predsedničkim izborima. Poseban biser u ovoj ogrlici poreskih legura predstavlja Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara. Ko nema loše pamćenje lako će se prisetiti velike rasprave povodom donošenja ovog zakona početkom prošle godine. Mnogi normalni ljudi dobronamerno su pisali po novinama, a manji broj poslanika je diskutovao u ovoj skupštini, da trofejno oružje i oružje koje je dobijeno na poklon prilikom odlaska u penziju ne treba oporezovati. Ne, ne i ne, bio je uporan ministar Đelić. Za sve što poseduje čovek mora da plati porez, to je doslovce rekao. Tako ćemo, reče tada ministar, do kraja 2001. godine ući u Evropu na velika vrata i uz zvuke fanfara. Izgleda da su još aktuelni, gospodine ministre, stihovi Branka Miljkovića - "Ko ne sluša vetar, slušaće oluju". Koga li je to sada gospodin ministar Đelić poslušao kada predlaže da ukine porez na zarđale pištolje i stare, trule i probušene drvene čamce. Pametan treba, gospodine ministre, biti u pravom trenutku ili nikada. Na liniji opamećivanja i ispravljanja lošeg nalazi se i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, jer je u članu 5. predloženo smanjenje poreske stope na prihode od samostalne delatnosti sa 20 na 14%. Hvala Bogu, ta poreska stopa nikada nije ni trebala da bude 20%. U obrazloženju predlagača zakona stoji da se smanjenjem poreske stope podstiče razvoj preduzetništva. Znači, prošle godine ste Vlada i vi, gospodine ministre, namerno gušili preduzetništvo sa ogromnim stopama od 20%. U istom zakonu, moram ponovo da se vratim na sportiste, došli su na red i sportisti i sportski radnici. Biće jako puno oporezovanih zamašnom poreskom stopom. Nije važno što su sportisti jedini u ovoj zemlji, skoro jedini, koji su uspešni ljudi i ugledni ambasadori u inostranstvu. Vlada i ministar će rasterati sportiste po celom svetu, pa ćemo se onda verovatno diviti samo vladinim ekspertima. Ovim zakonom, pored sportista, dame i gospodo, po mišljenju poslanika SSJ, žrtvovani su i članovi omladinskih zadruga koji povremeno rade u nekoj firmi. Naime, po zadnjem izveštaju, radi se o 250.000 mladih ljudi koji rade preko omladinskih i studentskih zadruga, a čiji će položaj usvajanjem ovog zakona biti drastično pogoršan. Umesto sadašnjih 9,6%, ti ljudi će ubuduće za svoje zarade plaćati 20%, tako će i porez na njihove zarade biti veći od poreza zaposlenih, koji je 14%. Međutim, ovom merom protiv omladine stimuliše se zapošljavanje, mudruje predlagač zakona. Pogodi ministar u omladinu, a sve ostalo, izgleda, promaši. Zahvaljujem se na pažnji.
Reč ima narodna poslanica Olgica Kirćanski. Sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Miroljub Veljković.
Poštovana predsedavajuća, kolege poslanici, gospodine ministre, predsednica naše poslaničke grupe Socijaldemokratske partije je uglavnom govorila o svim aspektima na koje će se odnositi naše primedbe i naša pohvala na izmene i dopune ovog paketa poreskih zakona. Samo moram da pozdravim to što je i u ovim izmenama i dopunama ispoštovano da se poreska politika stavlja u funkciju ostvarivanja ekonomske i socijalne politike, što je u većini slučajeva zastupljen pravičan pristup prema poreskim obveznicima sa stanovišta njegove ekonomske snage i što u ovim izmenama i dopunama poreskom politikom podstičemo investicije i novo zapošljavanje. Ono što možda ovde nije niko pomenuo, a na šta sam ja htela da podsetim, to je da se, prilikom predlaganja izmena i dopuna i amandmana u samim predlozima, ne sme narušiti balans između priliva i potrošnje iz budžeta. Da podsetim da ovde niko ne govori o tome da poreska politika ne sme da bude samo u funkciji budžetskih potreba, nego da i budžetske potrebe u velikoj većini slučajeva moramo da prilagođavamo mogućnosti društva, da priliv u budžet bude sposobna da izvrši. Takođe, da podsetim da poreska politika sad već treba da uđe u jednu stabilniju fazu i da ima neki kontinuitet, da ne donosimo neke zakone za koje unapred znamo da ćemo morati da ih menjamo, a takođe i da ne donosimo takve propise za koje znamo da neće moći da budu ispoštovani. U tom smislu dešavaju nam se pored poreskih utaja i druge situacije, kao što je evazija. Moram da vas podsetim na uslove u kojima smo privređivali prethodnih desetak, petnaest godina, u kojima je većina ljudi u privredi, većina ljudi koja se bavila bilo kakvim preduzetništvom jako dobro ispekla zanat da, ne kršeći poreske propise, izbegne da se nađe u situaciji da bude poreski obveznik. Na taj način smo smanjivali potrošnju, na taj način smo smanjivali proizvodnju, na taj način smo takvim merama odgovarali time da poreskih obveznika uopšte ne bude. Amandmane koje smo podneli možemo da podelimo u neke tri grupe. O tome je već govorila koleginica Mićić. Zadržala bih se samo na ovom jednom. Dali smo amandman u kome smo hteli da preciziramo i da taj član učinimo određenijim, da ne bude dvoznačno, samo tumačen, jer kad god postoje dva tumačenja jedne iste odredbe, tu uvek postoji prostor za njeno izbegavanje, odnosno za, u zavisnosti od toga kako je tumačite, dva različita pristupa tome. To se posebno odnosi na softverske licence. Postoje softveri koji se kupuju, a postoje i licence kojima se sad postojeći softveri legalizuju. To je situacija u kojoj se možda sad nalazimo i nikada se više nećemo nalaziti, ali će biti veoma veliko opterećenje za sve one koji samo licencu treba da obezbede. Takođe, tražili smo ponudu od jednog dobavljača koji nam je, sad već prilagođen ovim promenama, dao ponudu za softver za, recimo, 86 korisnika, tako da mi u ovom trenutku ne moramo za tih 86 korisnika da kupujemo posebnu licencu, ali sutra kada otvorimo nova mesta na koja treba da prikačimo taj isti softver, onda plaćamo kao licencu sa porezom, jer je ona oporezovana prema porezu o autorskim pravima, ili kako se već zove taj porez. To je jedna stvar o kojoj sam htela da pričam. Druga stvar na koju sam htela da skrenem pažnju, to je tačka 11) Zakona o porezu na promet, u kojoj je navedeno sve na šta se poresko oslobađanje odnosi. Tu imamo jednu interesantnu situaciju koja je promakla čak i jednom uvaženom kolegi, predsedniku jedne velike poslaničke grupe u ovom parlamentu, jer smo prošlog decembra doneli Zakon o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet, koji u sebi sadrži svega četiri člana. Prvi član se odnosi na već postojeći član zakona, drugi član se odnosi na već postojeći član zakona osnovnog teksta, a treći član se ne odnosi na tačku 11), mada su u toj tački decide nabrojani svi proizvodi na koje se odnosi poresko oslobađanje. U tom članu stoji, između ostalog: "sveže, odnosno smrznuto voće i povrće, sveže, odnosno smrznuto meso i riba i sveža jaja; lekovi koji su navedeni u listi lekova koji se prepisuju i izdaju na teret sredstava za zdravstveno osiguranje, u skladu sa propisima o zdravstvenom osiguranju itd." Zadržala bih se samo na ovoj drugoj tački u 3. članu ovih izmena i dopuna Zakona i stavila kao primedbu zašto se ta dopuna nije odnosila na član 11. Verovatno iz razloga što u preambuli stoji da se to poresko oslobađanje odnosi samo na 2002. i 2003. godinu. Šta ćemo raditi na kraju 2003. godine, hoćemo li ga produžiti ili ćemo ga ukinuti kao poresko oslobađanje? Druga stvar, govorite o socijalnom aspektu oslobađanja od poreza na promet lekova koji idu na teret Fonda socijalnog osiguranja. Ja kažem da je to pomoć građanima samo utoliko što Fond ne plaća porez, ili u retkom slučaju kad nemaju socijalno osiguranje pa su prinuđeni da kupe taj lek koji bi im inače priznao Fond. Šta je sa velikim brojem lekova za koje je propis o izdavanju takav da se mogu izdavati samo na lekarski recept, a nisu na pozitivnoj listi? To je veliki broj lekova koji je neophodan građanima i za koje moraju da izdvoje sredstva. Ne radi se ni o luksuziranju, niti o nečemu što im je potrebno zato što imaju želju da sebi priušte nešto od bolje ili šire terapije, nego se radi baš o onome što je opravdano skinuto sa pozitivne liste iz razloga što se moramo uklapati u obim sredstava kojim Fond za zdravstvo raspolaže. Ali, to je jedna velika lista lekova koja za propis o izdavanju ima naznaku da se samo uz lekarski recept može izdavati. Znači, niko se iz luksuza neće odlučiti da sebi taj lek kupuje, nego zato što mu je lekar preporučio, a pri tome nije oslobođeno poreza na promet. Ne bih vas više zamarala. Kad bude bilo reči o određenim amandmanima koje je naša stranka podnela, ponovo ću se javiti.
Reč ima narodni poslanik Miroljub Veljković. Sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Branimir Trajković.
Pre desetak minuta ministar je izneo podatke o izvanrednim rezultatima reformi u Srbiji u ove dve godine, podatke da smo u 2000. godini imali rast 4%, pa 6% itd. Uglavnom, celo njegovo drugo obraćanje ovom domu je bilo u tom pravcu da se pokaže da se tranzicija u Srbiji zahuktala i da imamo izuzetno dobre rezultate. Međutim, stručna javnost, gospodine ministre, kaže nešto sasvim drugo. U tom smislu, ja bih vas pozvao da pročitate najnoviju studiju Centra za slobodno tržište Instituta za evropske studije. Ta studija se, gospodine ministre, zove - dve godine reformi u Srbiji, propuštena prilika. Rukovodilac projekta je dr Miroslav Prokopijević. Da li ste pročitali to? Niste. Svi relevantni podaci iz te studije ova dva instituta govore da smo od 15 tranzicionih zemalja u Evropi tranzicionih zemalja koje se transformišu iz socijalističkog privrednog sistema u kapitalistički ili tržišni, ako hoćete, na tom 15, zadnjem mestu. To samo da vas demantujem, to znači da stručna javnost ne misli ili ovo što ste vi rekli. U svojoj načelnoj diskusiji o izmenama i dopunama dela poreskih zakona, ponovo ću se osvrnuti na projekciju javne potrošnje za 2003. godinu. Nešto o tome sam juče rekao, međutim, smatram da je bilo potrebno da vas, narodne poslanike, i javnost još jednom upozorim da je to što se planira nerealno, opasno i zastrašujuće. Vlada javnu potrošnju za narednu godinu projektuje na nivou od osam milijardi evra. Molim vas, čujte ovu cifru: osam milijardi evra! Potpuno je jasno da privreda u ovakvoj recesiji i stanovništvo sa ovakvom ekonomskom snagom to neće moći ostvariti. Jasno je da se iz ovih resursa to neće moći namaći. Da ne bi došlo do sloma budžeta, za pretpostaviti je da će Vlada prvo da nastavi da se besomučno zadužuje u inostranstvu i tako pribavljenim sredstvima krpi velike budžetske rupe. Drugo, šta Vlada mora uraditi, da bi ovoliku javnu potrošnju pokrila - to da se sva sredstva ubrana po osnovu privatizacije srpske privrede usmere ka budžetu. To možda i nije tako loša stvar, mada mislim da bi veći deo tih sredstava ubranih po osnovu privatizacije trebalo usmeriti na kapitalne državne investicije ili, kako neko kaže, javne radove, a to bi bila inicijalna kapisla za pokretanje jednog investicionog ciklusa u srpskoj privredi. Zašto sam ovu priču o porezima započeo od početka? Iz prostog razloga što planirano smanjenje nekih vrsta poreza neće bitno napraviti nikakvu štetu na prihodnoj strani budžeta. Ovo što nam Vlada sada predlaže, po meni je jedna blaga kozmetika, blaga relaksacija i privrede i stanovništva. Uzeću dva primera: smanjenje ukidanja poreza na promet zaulje, šećer ne ugrožava definitivno prihodnu stranu budžeta, ali ništa značajno ne olakšava ni izuzetno težak ekonomski položaj stanovnika. Ne misli valjda neko, ako skinemo za tri-četiri dinara cenu šećera i cenu ulja da će to nešto drastično da olakša težak socijalni i ekonomski položaj stanovništva. U vezi sa ovim šta Vladi znače ove blage intervencije u kategoriji poreza na promet? Podsetio bih vas da sam, kada ste usvajali nove stope poreza na promet, jer su ujednačene sve stope od 20%, sa ove skupštinske govornice pozvao na razum u to vreme vladajuću koaliciju (znači i ove Koštuničine i ove Đinđićeve) i u šaljivom tonu čak sam vas čikao: čik uvedite porez, na primer, na voće, na povrće, na ulje, na šećer, i onako ste se bahato smejali itd. u onom vašem revolucionarnom zanosu. Šta se dalje dešavalo? Vlada malo po malo skida porez po porez. To treba uraditi hrabro, radikalno i samim tim značajno olakšati narodu tešku ekonomsku socijalnu situaciju u kojoj se nalazimo. Drugi primer, ministar je malopre održao predavanje oko poreza na dobit. Ova blaga intervencija u kategoriji poreza na dobit... uzmimo samo primer investicija, zašto, gospodine ministre, hrabro ne kažete: za sve što privrednik investira u firmu oslobođen je 100% od poreza na dobit. Zašto? Samim tim ako čovek kupi ciglu, crep, mašine itd.vi pospešujete potrošnju i tamo ubirate porez na promet, pa čovek nema razloga ni da krije porez na dobit i ima razloga da investira i tako se pokreće investicioni ciklus. To je poznato iz ekonomije itd. Na kraju, pozivam Vladu da dobro promisli, vas narodne poslanike da dobro promislite o projekciji budžeta za narednu godinu, pre nego što se sa njom izađe pred ovaj dom. Pozivam Vladu da odmah radikalno krene u reforme poreskog sistema, što će za posledicu imati stimulisanje privredne aktivnosti i ekonomsko rasterećenje stanovništva. Pozivam Vladu da krene sa stvarnim reformama u ekonomskoj sferi i počne da nam stvara taj mnogo potreban makroekonomski ambijent u državi.
Dame i gospodo narodni poslanici, primili ste Odluku Administrativnog odbora sa sednice koja je na moj zahtev održana danas. Na osnovu Odluke Administrativnog odbora, koja vam je uručena, izričem meru udaljenja poslanicima Aleksandru Stefanoviću i Rajku Baraliću. (Tomislav Nikolić: Po Poslovniku.) Određujem pauzu do 15,00 časova, izvolite, po Poslovniku, izvinjavam se, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Ne možete vi samo tako da se igrate sa Poslovnikom, gospođo Mićić. Vi ste nam ovde grubo povredili Poslovnik, obaveštavajući nas da je Administrativni odbor doneo neku odluku koja je isključivo u vašim kompetencijama. Naime, Administrativni odbor ima pravo da donosi odluke koje se tiču sednica Administrativnog odbora. Tu se shodno primenjuje Poslovnik i ako je načinjena povreda Poslovnika, grubo ometanje reda, fizički napad. Administrativni odbor može da donese odluku koja će se ticati isključivo sednica Administrativnog odbora. Administrativni odbor ne može da isključi narodne poslanike sa sednice Narodne skupštine, gospođo Mićić. To možete isključivo vi, po Poslovniku Narodne skupštine. Onaj ko rukovodi sednicom isključuje sa sednice - onaj ko rukovodi sednicom odboraisključuje sa sednice odbora, a onaj ko rukovodi sednicom Narodne skupštine isključuje sa sednice Narodne skupštine. Administrativni odbor ovu dvojicu poslanika nije mogao da isključi sa sednica Narodne skupštine, a posebno nije mogao da kvalifikuje delo fizičkog napada kao delo koje zaslužuje 20 dana isključenja, nego kao delo koje zaslužuje 90 dana isključenja; 20 dana isključenja je mera posle mera opomena i oduzimanja reči, mera koja sledi u nizu pokušaja predsednika da uspostavi red, a mera od 90 dana nema prethodnih mera, isključivo se primenjuje za fizički napad bilo gde u zgradi Narodne skupštine. Pa, zato vas molim, prekinite sa ovim igrama i sa ovim ujdurmama, poštujte Poslovnik Narodne skupštine Republike Srbije. Vi, gospođo Mićić, postanite jednom predsednik Narodne skupštine. Nemojte samo da preuzimate počasti koje vam pripadaju, nego preuzmite i posao koji vas ovde čeka. Vas ovde čeka posao da uspostavljate red na sednici Narodne skupštine, samo vi i niko drugi. Šta će biti ako idući put predsednik Odbora za finansije isključi nekoga sa sednice Narodne skupštine, pa predsednik Odbora za odnose sa Srbima izvan Srbije, gde bi nas onda to dovelo? Molim vas da se izjasnite, a tražim da se Administrativni odbor u roku od 24 sata izjasni o ovoj mojoj primedbi.
To mogu ja da tražim, ako poznajete Poslovnik. Ne može narodni poslanik da traži da se Administrativni odbor izjasni u roku od 24 časa, nego predsednik Skupštine. Niste me dobro razumeli, ja sam na osnovu odluke Administrativnog odbora izrekla mere udaljenja poslanicima. Rekla sam, niste slušali, rekla sam. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Niste rekli.) Postoji u zapisniku. Znači, po osnovu odluke sam izrekla mere udaljenja poslanicima Rajku Baraliću i Aleksandru Stefanoviću. Po kom osnovu? Nemate pravo, niste predsednik poslaničke grupe. Određujem pauzu do 15,00 časova. [[Posle pauze - 15,45.]] Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da radi nastavka sednice utvrdimo da li imamo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum i možemo nastavitirad. Reč ima narodni poslanik Branimir Trajković, a sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, meni je žao što ministra nema, jer imam neke predloge za Zakon o akcizama, ali nadam se da će dotle i da dođe, pa ću mu to i predati. Objedinjenom raspravom ovih šest tačaka dnevnog reda, u kojima su izmene i dopune celog sveta poreskih zakona iz 2001. godine, Ministarstvo finansija danas pokušava da otkloni ili da ublaži nedostatke ovih navedenih zakona, koje smo još koliko prošle godine doneli. Sigurno da je to dobro za narod i to treba pozdraviti. Demokratska stranka Srbije već duže vremena insistira na jednoj celokupnoj reformi poreskog sistema i reformi finansija, a sve u cilju poboljšanja životnog standarda ljudi, podsticaja investicija u našoj privredi, većeg upošljavanja i suzbijanja sive ekonomije. Jedan broj amandmana koje je Demokratska stranka Srbije podnela Vlada je prihvatila,a za ono što nije prihvatila pokušaćemo da poslanike i ministra ubedimo da to prihvate i da se poboljšaju izmene i dopune ovih zakona. Bitno je da je cilj postignut do izvesnog pomaka, u gore navedenim zakonima, i Demokratska stranka Srbije ukazuje da je ovim setom izmena i dopuna poreskih zakona došlo samo do kozmetičke popravke ovih zakona i da je potrebna jedna malo sveobuhvatnija reforma ovih zakona. Ne bih o svim ovim zakonima ponaosob govorio, ne bih voleo ni da se ponavljam sa kolegama koji su pre mene govorili o ovim zakonima, ali bih se zadržao na dva zakona, na Zakonu o porezu na dobit preduzeća i na Zakonu o akcizama. Naime, u Zakonu o porezu na dobit preduzeća predlogom je predviđeno smanjenje poreza na dobit sa sadašnjih 20% na 14%, što pozdravljam, predlog je dobar. Možda je trebalo ići čak i na 10% da bi se danas, kada su bankarski uslovi kreditiranja jako loši, a znate i sami koliko su krediti skupi, tako izvršila stimulacija za investiranje u proizvodnju. S tim u vezi pozdravljam i predlog da se malim preduzećima 40% od uloženih sredstava u osnovna sredstva prizna na godišnjem nivou i time umanjuje godišnji porez. Ima još olakšica i kod zapošljavanja radnika, što je jako pozitivno i pohvalno. Ja sam i sam privatni preduzetnik i znam koliko je teško danas u ovim uslovima raditi. Reći ću vam samo jedan primer. Inputi proizvodnje u zadnje dve godine su enormno porasli, energenti bar od dva do tri puta. Cena sirovina, konkretno građe u mom slučaju, ostala je ista, ali je cena proizvoda čak i pala. Kako u takvim slučajevima biti konkurentan na inostranom tržištu? Bankarski sistem kod nas loše funkcioniše, krediti su jako skupi, nemoguće je doći do povoljnih kredita i, prema tome, ne možemo biti konkurentni na stranom tržištu. Mislim da je prava stvar, pored ovih zakona i ovog jučerašnjeg zakona, doneti još niz zakona koji će stvoriti jedan prijateljski ambijent prema stranim ulaganjima, privatnim stranim ulaganjima, a ne državnim. Na taj način ovim i sličnim zakonima bi se strani kapital više privukao i investirao u proizvodnju malih i srednjih preduzeća, što smatram da je naša budućnost. Bez ulaganja u proizvodnju i bez proizvodnje nema napretka u ovom društvu. Rekao bih nešto o Zakonu o akcizama,radi se konkretno samo o jednom primeru, o akcizama na motorna ulja i maziva. Naime, iz razgovora sa proizvođačima iz Fabrike maziva iz Kruševca došao sam do nekih podataka, pa bih hteo to i ministru da predočim i da ga zamolim da ove podatke prouči i eventualno ugradi u svoj zakon, a radi se o smanjenju akciza na motorna ulja i maziva. Pročitaću neke podatke, pa bih vas molio da saslušate, jer su veoma interesantni. Proizvodnja i prodaja ulja u Naftnoj industriji Srbije za 2002. godinu je predviđena na 14.000 tona. Uvoz maziva i mazivnih masti je 14.000 tona takođe, a sa 7.000 tona učestvuju neki manji proizvođači na osnovu uvoza baznih ulja i aditiva, što ukupno iznosi oko 35.000 tona. Projektovana ukupna potrošnja u našoj zemlji za 2002. godinu je 50.000 tona, govorim o cirka vrednostima, što daje jednu razliku od 15.000 tona, što je u stvariuvoz na crno. Svi znamo da tamo gde su visoke akcize, da je tu najveći šverc tih roba. Reći ću vam, vi verovatno to i znate, da je fabrička cena jednog litra motornog ulja 169 dinara. Od toga 100 dinara ide državi, a 69 proizvođaču. Naime, to je opterećenje od nekih 150%. (Predsednik: Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas za malo pažnje i da saslušamo kolegu.) Na taj način država i budžet Srbije, na ime neplaćanja akciza i poreza na promet, znači, ovim švercom, gube negde preko 21 milion evra. Gospodine ministre, predložio bih da akciza za mazivno ulje i masti bude 10 dinara po litru. Možda mislite da je premalo, ali upozoriću vas da u našem okruženju nema nigde većeg opterećenja od 30%. U mnogim zemljama u našoj okolini ne postoje akcize, već su tu u pitanju porezi koji idu maksimum do 30%. Možemo da vidimo koliko je i u Evropi. Time bismo učinili veći prihod u budžetu Srbije. Iz jedne ilegalne sfere prešlo bi se u jednu legalnu sferu poslovanja, zaštitili bi se korisnici, jer ne bi bilo falsifikata i robe sumnjivog porekla i sumnjivog kvaliteta. Ono što je najvažnije, povećao bi se kapacitet domaćih fabrika. Znači, država bi samo na tome dobila, a privreda bi dobila jeftinije proizvode. Pomenuo bih još i ono što me je u celoj ovoj priči najviše i zaintrigiralo: ta švercovana roba, pogledajte malo po privatnim pumpama, buvljacima, privatnim prodavnicama itd, a uglavnom je roba iz Modriče i iz okolnih zemalja. Podsetio bih vas na to da je i u aprilu mesecu ove godine Crna Gora ukinula akcizu na ovu vrstu proizvoda. Sad, ako živimo u istoj državi, u Crnoj Gori nema akciza na ovu vrstu proizvoda, ne znam kako ćemo zaštititi naše tržište od najezde ove nekonkurentne robe za naše uslove. Znači, to će biti vrlo teško, ali ako bismo im smanjili akcizu na, recimo, 10 dinara po litru, mi bismo obesmislili šverc. Praktično, svako bi bio nezainteresovan za takvu vrstu posla. Ministre, još nešto. U Kruševcu je Fabrika "Rubin", koja proizvodi jedno vrlo popularno piće - vinjak, koji je isto opterećen akcizom od preko 35 dinara po litru. To vam kažem iz jednog prostog razloga što su se pojavile piratske destilerije u okolini Subotice, Brčkog, Podgorice, koje nanose veliku štetu ne samo proizvođaču, već i našem budžetu, odnosno državi. Prema tome, sve ovo što vam pričam je u cilju toga da se akciza smanji. Porez je toliki koliki je, bez obzira da li je uvoz ili ne, ali bismo zaštitili naše proizvođače i ušli u sferu jedne legalne trgovine. To bi bilo uglavnom sve ono što sam mislio da kažem što se akciza tiče. Mislim da se niko od poslanika nije setio za porez na promet na pijaću vodu i komunalne usluge. Tačno je to da su pijaća voda i komunalne usluge oslobođene plaćanja poreza na promet u 2002. i 2003. godini, ali to je privremena mera. Ne znam koliko bi to bilo pametno ugraditi u zakon, pa da se, recimo, dogodine ne vraćamo na taj isti problem. U svakom slučaju, DSS će glasati za ovaj paket zakona, za ove izmene zakona. Ono što bih još na kraju hteo da vam kažem, to je da je oduvek bilo pravilo da se najviše švercuje ona roba gde su enormne zarade baš zbog velikih akciza, a to su cigarete, alkohol i naftni proizvodi.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić. Sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Dragiša Marinković.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ova Treća sednica Drugog redovnog zasedanja predstavlja popravni ispit za prethodnu Drugu sednicu na kojoj ste pali i koja je obeležena sa dva skandala sa kojima su svi upoznati. Prvi put nije izglasan dnevni red i drugo, formiran je poslanički klub od članova nove partije koja nije učestvovala na izborima. Zato sličan dnevni red obeležava i ovu sednicu na kojoj se razmatra paket poreskih zakona i koji je usmeren na dva koloseka. Prvi kolosek - Predlog zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, koji nosi obeležje sistemskog i zaista je sistemski i sveobuhvatan zakon, ali je prava šteta što taj zakon neće biti primenjen, jer ga usvaja nelegitimna skupština, jer više se ne zna ko je u njoj poslanik a ko ne. Drugi - izmene i dopune više poreskih zakona, kojima priznajete greške na koje smo vam blagovremeno ukazivali prilikom donošenja. Ne pomažete vi građanima, već vraćate na stanje pre vašeg dolaska na vlast, jer vi ste ove poreze i uveli i stope poreza na dohodak građana povećali, a sada se pravite, kako vi popularno kažete, fini i rasterećujete građane od plaćanja poreza na ulje i šećer, odnosno smanjujete cenu preračunato za 17,1%. Zaista ne znam da li u ovoj sali postoji poslanik koji ne podržava ovakve mere u ovakvom stanju, statusu siromaštva naših građana, a mislim da i veliki broj poslanika nije podržavao one mere u martu 2001. godine, kada su uvedene stope plaćanja poreza na promet za ulje i šećer od 20%. Teško, ali ljudski je priznati grešku koju priznajete ovim drugim setom zakona. U cilju sveobuhvatne poreske reforme u martu 2001. godine povećane su stope i oporezovano sve što se miče i što diše. Ne možete izjaviti da građani trpe zbog neusvojenog dnevnog reda, jer oni trpe još od 1. aprila 2001. godine, kada je uveden porez na šećer i ulje. Gospodine ministre, oni trpe i dan-danas, jer ste vi u raspravi pre podne od 192 minuta, koliko je trajala sednica, 61,5 minuta sami potrošili, a zalažemo se za efikasnost u radu. Oni trpe i od septembra, jer ste ih u predizbornoj kampanji za gospodina Labusa prevarili da je Vlada ukinula porez na ove artikle, a cena ulja i dan-danas u maloprodaji u prodavnicama iznosi 75,59 dinara. Ako ova mera rastereti građane, najbolji primer je najveća srspka slava koju slavi preko polovine Srba, Sveti Nikola;ona će sa te strane doprineti manjim troškovima onim vernicima koji slave i domaćinima, ali s druge strane ona će opteretiti novim akcizama one goste koji budu dolazili domaćinima na slavu. Vi ste povećali akcize na naftne derivate i, gospodine ministre, mogu da kažem da se vrlo teško odričete budžetskih prihoda. Ovih dana sam čuo jednu dobru izreku, a možda je to i štos: šta ima škrtije i tvrđe od Piroćanca? Kaže - reformski ili reformisani Piroćanac. Zaista mogu da kažem da ovo znači u ovom trenutku da će manje građana biti rasterećeno po osnovu kupovine ulja i šećera u odnosu na vozače, a takođe i veći obim prometa naftnih derivata u odnosu na jestivo ulje i šećer. Takođe mogu da kažem, iz Republike Srpske, odnosno švercom preko Drine možete kupiti džak šećera po 1.560 dinara, bar u Valjevu. Znamo da je u maloprodaji šećer negde oko 43 dinara i možda je veći problem u ovom trenutku šverc iz Republike Srpske i okruženja, a odnosi se još na neke proizvode, u odnosu na porez na promet koji plaćaju građani. U cilju obuhvatanja kompletnog poreskog sistema i popštanja, jer građani u ovom trenutku ćute, jer im je teško, mislim da bi trebalo kroz predlaganje budžeta za narednu godinu i kroz izmene ovih zakona koji u ovom trenutku predstavljaju fiskalnu politiku ove vlade za budžet za narednu godinu, znači kroz sveobuhvatnu analizu amandmana koji su predloženi, zaista već jednom zaokružiti i završiti sa poreskom reformom u ovoj našoj državi. Danas sam čuo i taj podatakda su naši građani porez platili 80% u odnosu na razrez; u ovom trenutku možda je i dobro što se ona kampanja koja je započela, da naša azbuka počinje sa slovom "p", završilasa jednom izuzetno uspešnom godinom u cilju naplate u odnosu na stanje poreskih obveznika, iako je procenat naplate poreza na ekstraprofit i ekstradohodak zaista mnogo mali, a posle ovog rešenja Vrhovnog suda zanemarljiv. Postoje velike nelogičnosti koje ni sami ne možete da objasnite, verovatno zbog nekih lobija i izmena poreza na promet i ostalih obaveza za određene proizvode i opremu. Oslobađanje poreza na promet za kompjutere siromašnim građanima ništa neće pomoći, a oslobađanje po osnovu poreza na promet za mlečne proizvode, koji su osnova svakodnevne ishrane naših građana, dečije hrane, verovatno će doći na dnevni red za oslobađanje ako slovenački lobi proizvođača mleka to bude tražio od naše vlade. Ovih dana smo čuli koliko u Hrvatskoj, Republici Srpskoj i Bosni i Hercegovini i Crnoj Gori ima problema oko uvoza i potrošnje mleka iz Slovenije. Predložene stope poreza su vraćanje na stare stope i izjednačavanje i uvođenje proporcionalne stope, gde je umesto poreza na dohodak građana i progresivne stope uvedena proporcionalna stopa. Mislim da će to samo proširiti poreski broj obveznika. Znači, neće ih biti 380, biće ih mnogo više, imajući u vidu da osnovica koju čini ovaj deo poreza koji se plaća, nije povećana, a što smo mi amandmanom predložili da se poveća. Šarena laža je i ukidanje stope poreza na izdavanje stanova i lokala u zakup, gde zec leži u činjenici da će posle 2004. godine taj porez biti ponovo uveden i gde će verovatno doći do novog povećanja cena zakupa, odnosno izdavanja stanova pod plaštom povećanja poreza na promet. Zaista mislim da je ovo porazno i ponižavajuće, uvođenje novčane kazne za potrošače od 1.000 dinara, ako pri izlasku iz radnje ne pokažu račun. Svako jutro i svaki dan naša deca odlaze u prodavnice, trafike i kupuju hleb i mleko. Mislim da je zaista vrlo degutantno u ovom trenutku od te dece tražiti da pokazuju račun. Znamo da ih ne možete novčano kazniti. Na kraju, mislim da će kompletni efekti i prava slika upoređenja sa ostalim državama iz našeg okruženja koje vrlo često ovde pominjete, biti jasna uvođenjem sintetičkog poreza. Mislim da će to biti 1. januara 2004. godine i da ćemo u tek tom trenutku možda moći da se upoređujemo što se tiče poreskog opterećenja sa našim okruženjem i drugim zemljama u tranziciji, kao i razvijenim zemljama. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dragiša Marinković, a sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Živko Selaković.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, uvaženi gospodine ministre, ovaj paket zakona u svakom slučaju će obradovati sve građane ove zemlje, normalno osim onih koji imaju u sebi malo više baksuznika, pa belo vide kao crno. Obradovaće običnog čoveka, a to je meni kao poslaniku Demokratske stranke najvažnije. Mucić je malopre lepo rekao: za ovog Svetog Nikolu imaćemo jeftinije ulje, jeftiniji šećer. To je nešto što mene kao čoveka raduje. U svakom slučaju, obradovaće i investitore. Ovoj zemlji su potrebni pravi investitori i ljudi koji će ulagati u nju. Ovaj paket zakona njih stimuliše na ulaganje i investiranje u zemlju. Mi smo kao zemlja ovih desetak godina zaostali za svetom, a zaostali smo jer smo bili van njega. Godinama nismo ulagali, naročito u ono što je progres, a to su računari. Ovom prilikom imamo šanse, i to baš lepe šanse, da ovim mladim ljudima što pre kupimo ta sredstva koja su osnova za budućnost ove zemlje. Mogu da kažem da me raduje i to što banke podržavaju te kratkoročne kredite i što ljudi mogu preko banaka već vrlo brzo da dođu do takvih sredstava kao što su računari. Tvrdim da i opozicija, iskreno govoreći, podržava paket zakona. Čuli smo ovde, gospodine ministre, da vas kritikuju. Nažalost, mislim da oni ne misle tako, jer u hodniku malo drugačije pričaju o vama. Mislim da vas cene mnogo više nego što ovde za govornicom to izražavaju. Pokazali ste jednu veličinu da i onde gde pogrešimo znamo da se popravimo, a kada je u pitanju trofejno oružje, rekli smo: da, pogrešili smo, trofejno oružje više neće biti oporezovano, i to ovim zakonom i potvrđujemo. Da bi neki zakoni bili uspešni, moraju poreska uprava i finansijska policija da na pravi način obavljaju svoj posao. U razgovoru sa ministrom dobio sam tvrdo obećanje da će finansijska policija stvarno biti jedna kulturna, obrazovana policija, kada uđe u tu domaćinsku kuću koja se zove privatna firma ponašaće se normalno, ljudski, sa osmehom na licu. Isto tako sa osmehom na licu će izaći iz te firme. Mi smo, nažalost, ovih godina doživljavali da kada ti policija, mislim na finansijsku, uđe u firmu, to je kao da ti je avet ušla. Oni su se tako i ponašali jer su osećali moć. Nadam se da će ova nova, moderna finansijska policija u ovoj zemlji biti onakva kakva je i u Evropi, učtiva, kulturna, baš takva. I na kraju, svaka čast na hrabrosti, gospodine ministre, sa 20% poreza na promet, poreza na dobit, vi smanjujete na 14%. To jeste jedan hrabar potez u ovo vreme kada vi iz budžeta finansirate 50% penzija, kada finansirate železnicu 70%, to stvarno jeste jedan hrabar potez i ja vas kao hrabrog ministra podržavam u tome. Možda ste trebali, po meni, ovaj poreski kredit na osnovna sredstva da povećate na 30%, a možda i na 40%, ali o tom potom. Velikim investitorima se u ovoj zemlji daje sada velika šansa. Ono što je i ministar pomenuo, naše okruženje je takvo da određene zemlje koje su bile u tranziciji sada ulaze u Evropsku uniju i oni moraju da se prilagode zakonima u Evropi. Nama je tu šansa da veliki investitori dođu kod nas i zbog toga ta privilegija za velike investitore u ovoj zemlji i dobro je da su domaći i strani ulagač ovim zakonom izjednačeni. To je jedan kvalitativan pomak, toga nije bilo u zemljama u tranziciji koje su oko nas. Sa uvođenjem fiskalnih kasa 2003. godine nadam se da će ovaj budžet biti još puniji i, ono o čemu smo vi i ja pričali, a ja vam dajem punu podršku da sledeće godine opterećenje na lične dohotke smanjimo. Ja se nadam da ćete vi u tome uspeti. I na kraju, molim sve one poslanike koji u ovim zakonima vide jednu kvalitetnu stvar, a to stvarno jeste tako, da glasaju za ove zakone jer su oni stvarno za dobrobit ovog naroda. Želim samo na kraju da vas pozovem da sutra u 08,30 dođete u malu salu, ljudi iz Ministarstva za privatizaciju žele da vas upoznaju sa presekom stanja privatizacije u zemlji. Ako imate bilo kakva pitanja oko firmi koje su u vašem okruženju, odakle dolazite kao poslanici, budite ljubazni, dajte ih meni da bi mogli što konkretnije da vam daju odgovore. Hvala puno.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Živko Selaković, a sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Miroslav Hristodulo.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, u poslaničkoj grupi SSJ posle veće pauze skupštinskog zasedanja smatrali smo da će ovo jesenje zasedanje Skupštine početi sa nešto vedrijim temama, odnosno donošenjem takvih zakona kao što je, recimo, zakon o denacionalizaciji, po mom mišljenju ključni zakon za građane Srbije, pa i zakon o zaštiti životne sredine, obzirom kakve nas sve ekološke katastrofe snalaze. Međutim, počinje se po starom, prioritet je ponovo paket poreskih zakona, ovog puta izmene i dopune istih, koje smo ne tako davno usvojili i, mogu slobodno reći, "lepo usrećili" građane. Na pojedine poreske zakone osvrnuću se sa određenim primedbama i sugestijama; poslanička grupa SSJ smatra da predlagači tih zakona treba da prihvate ovo kao dobronamerne sugestije i predloge. Što se tiče Zakona o porezu na promet, u vezi sa članom 2. Predloga zakona trebalo bi da se usluge prometa proizvoda na veliko izuzmu od poreza na promet, usluga za proizvode na koje se ne plaća porez na promet proizvoda; neosnovano je oporezivati ovim porezom proizvode čiji promet inače nije oporezovan. Drugo, predlažemo da se radovi na izgradnji novih, dogradnji i nadgradnji postojećih objekata i na rekonstrukciji objekata koji su proglašeni kulturnim dobrom oslobode od poreza na promet usluga, s obzirom na to da se to u praksi čini na osnovu pisanog mišljenja Ministarstvafinansija i ekonomije, pa to treba urediti zakonom. Da se izbegne dvostruko oporezivanje usluga, na isti način i po istom osnovu kao i promet proizvoda, ako se to nabavlja kao repromaterijal ili za dalju prodaju. U zakonu o porezu na dobit treba propisati da se poreska osnovica umanjuje i u periodičnom poreskom bilansu u toku godine za gubitak u ranijim godinama, s obzirom da će na kraju godine verovatno do toga i doći. Postavlja se pitanje iz kojih razloga bi se u toku godine plaćao porez na dobit, dobit koja se na kraju godine mora upotrebiti za pokriće gubitaka iz ranijih godina. Umesto da se porez na dobit umanjuje za ulaganje u osnovna sredstva, treba propisati umanjenje za dobit koja se raspodeli za povećanje osnovnog kapitala. U zakonu o porezu na imovinu treba predvideti oslobođenje od plaćanja poreza na prenos apsolutnih prava prilikom prve kupovine stana ili poslovnog prostora kod građevinskih preduzeća ili preduzetnika, a koji jesu gradili za tržište. Ovo iz razloga što se ovaj porez ne plaća ako se građevinski objekat gradi od strane građevinskog preduzeća ili preduzetnika, a ako je građevinsku dozvolu dobio budući vlasnik. U zakonu o porezu na dohodak građana treba predvideti utvrđivanje nominalnih vrednosti koje su sadržane u zakonu, za procenat promene zarade, kao što je to propisano u drugim odredbama zakona za usklađivanje poreske osnovice. Vlasnicima preduzeća i preduzetnicima koji obavljaju poslove u svom preduzeću, odnosno radnji, treba omogućiti da se na teret rashoda nadoknađuju troškovi službenih putovanja, dnevnica, prevoza, prenoćišta u zemlji, tako i u inostranstvu i troškovi prevoza dolaska i povratka sa posla, kao i zaposlenim radnicima. Poslanička grupa SSJ svojim amandmanima detaljnije će u raspravi u pojedinostima objasniti svoje amandmane date na pojedine članove ovih zakona. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Hristodulo, a sledeća prijavljena za reč je narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Prvo da se razumemo - nismo socijaldemokrati i nije tačno da smo žrtvovali naše programe interesima vlasti, kao što to piše jedan beogradski nedeljnik danas, i nismo ekonomski liberali, za razliku od gospodina Jovanovića koji trenutno nije prisutan, ali je govorio kao šef poslaničke grupe o najliberalnijim porezima, stopama poreza i slično a nije rekao u odnosu na šta, valjda je mislio u odnosu na okruženje. Mi smo socijaldemokrate u dobroj veri, dakle kada ovde kritikujemo mi kritikujemo u dobroj veri, mi smatramo da je bolje da razvoj bude i sporiji ali da bude održiv, nego da bude brz i da se onda zbog toga slomi, zbog toga što će biti prevelika cena tog brzog razvoja, i da zbog toga ne uspe reforma, jer u stvari neće biti podržana politički od strane birača. Zato smatramo da je bolje da bude i nešto sporija i održivija nego da je uopšte ne bude. Tako mi, u stvari, čuvamo našim kritikama koje ćete ovde čuti taj reformski kurs. A, sada, šta je dobro u ovom predloženom poreskom zakonu? O tome ne bih dugo govorio. O tome je govorio ministar dosta, a govorili su i drugi poslanici. To su - investicioni podsticaji, oslobođenje poreza na promet računara, oslobođenje poreza na obveznice, privatizacija stare devizne štednje, zajma za privredni preporod Srbije, zatim oslobođenje od poreza za poslovni prostor za fizička lica, fiskalne kase, kao i mnoge druge stvari koje su date u ovom poreskom paketu. Ono što mi smatramo da ne valja to je, pre svega, ono što ovde ne piše. Smatramo da porez na dodatu vrednost i sintetički porez na dohodak građana nedopustivo kasne. To je naše mišljenje, ali za to ima dobrih argumenata i ako ministar bude odgovarao na primedbe on će verovatno pomenuti bar dve stvari za koje mi znamo. Jedna je da treba da se uvede informacioni sistem, a druga je to da država već po više osnova duguje novac građanima. Bez toga taj porez na dodatu vrednost, koji uglavnom funkcioniše na principu da je država u svakom trenutku dužna da vrati prethodno plaćeni porez u nekoj fazi preprodaje, ne daje sigurnost da će to država uopšte vraćati na vreme. Sada imamo plan da se ta dva poreza uvedu od 1. januara 2004. i mi to pozdravljamo. No, videćemo se još kada o tome ovde budemo pričali. U ovimpredlozima koji su pred nama dve mere u sticaju nisu dobre. Znači, svaka od njih pojedinačno ima neke svoje dobre strane, ali mislimo da te dve mere u sticaju dovode do jedne loše situacije. Jedna od te dve mere je, naravno, ukidanje progresije u porezu na dohodak građana. Naravno, ovde je bilo polemika da li se ti porezi uopšte ukidaju ili ne, ali u svakom slučaju više tih razreda progresije se ukidaju i sada postoji samo jedna linearna stopa na prihode preko 600.000 dinara godišnje. Druga mera je to da porez na promet ostaje isti u smislu stope, iako se ukida za šećer, ulje, mast i za još nekoliko proizvoda. Njegova stopa od 20% ostaje. Pazite, kada mi kao parlamentarci, kao država, ne smanjimo stopu poreza na promet koja opterećuje najširi sloj stanovništva - potrošače, a umanjimo progresivnost poreza na dohodak građana, i to za one građane koji ostvaruju preko 600.000 dinara, što je užasno veliki dohodak, mi u stvari hoćemo da kažemo da ćemo osloboditi tog tereta porezivanja samo one koji prihoduju najviše, znači najbogatije, a one koji su srednje imućni ili one koji uopšte nisu imućni ne rasterećujemo. Mi smatramo da je ovde u jednom smislu na delu jedan predlog nezdrave poreske politike. Znam da to nije namerno, ali tako ispada, da u sticaju ove dve mere imamo to da se ova poreska politika ne zasniva na zdravoj maksimi "da se teret oporezivanja ima tako namestiti da odgovara ekonomskoj snazi subjekta koji se oporezuje". U nekom smislu ovde imamo jedan antipod Robinu Hudu, da ne kažem Super Hika, koji kaže: "Kradimo siromašnima da bismo dali bogatima". Znam da to nije namera, ali u svakom slučaju treba razmisliti o tome da mi ovde imamo jednu kamuflažu. Ima dosta mera koje se odnose na investitore, na olakšavanje investicija, smanjuje se porez na dohodak tj. dobit preduzeća, umanjuje se progresivnost kod poreza na dohodak građana, a porez na promet odnosno njegova stopa se ne umanjuje. Dakle, mi mislimo da u tom smislu zajedno te dve mere u sticaju nisu dobre. Gospodin ministar je juče pomenuo čuvenog američkog ekonomistu Artura Lefera, čuvenog po tome što je predlagao jednu kontroverznu teoriju o tome da porezi na prihod ne rastu uvek sa povećanjem poreske stope, već da postoji neka tačka preko koje npr. da je 80%, kad bi poreske stope bile preko 80%, onda bi se porezni prihod umanjivao, pošto toliko veliki porezi ne bi bili redovno plaćeni od strane poreskih obveznika, pa je on predlagao da se poreski maksimum u SAD smanji ne bi li se tako podsticala štednja građana, investicije, otvaranje novih radnih mesta a u isto vreme više punio budžet. Naravno, tri izmene, 1981, 1984. i 1987. godine u tom programu nisu dovele do uspeha i ta njegova teorija je ostala veoma kontroverzna tj. empirija je pokazala, za vreme Regana, u Americi, da ta teorija nije sasvim ispravna. Pa, ovo pominjem zbog želje da uđem u polemiku sa gospodinom ministrom zbog toga što se kao argument za smanjivanje poreza na dobit preduzeća i za umanjivanje progresivnosti kod poreza na dohodak građana predlaže umanjivanje te stope sa argumentom da će tako biti više poreskih obveznika, dakle da će poreska baza biti veća, a samim tim i da će se povećati broj ljudi koji prijavljuju taj dohodak. Dakle, ako sada imamo nešto oko 3.000, kao što smo ovde čuli, trebalo bi više da bude prijavljenih po tom osnovu i da imamo više naplate. Ali, da se razumemo, ako umanjujemo jednu stopu poreza onda moramo da umanjujemo sve stope poreza, i u tom smislu mi predlažemo da se i stopa poreza na promet takođe umanji i da iznosi 17% i to bi bila taman ona razlika od 3% koja se sada uplaćuje u saveznu državu, za čime će potreba prestati onog trenutka kada se smanje nadležnosti savezne države. Toga ima još, ali o tome ćemo raspravljati u raspravi o amandmanima. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, da malo elaboriramo tu famoznu potrošačku korpu kojoj je ministar posvetio najveći deo svog jutrošnjeg ekspozea. Ministar je tvrdio da je 2001. godine bilo potrebno dve prosečne plate utrošiti za jednu potrošačku korpu, a da je sada dovoljna jedna prosečna plata. Potrošačka korpa, ministre, vi to sigurno znate, nije nikakvo merilo standarda. Mislim da se tu slažete sa mnom. Ali, ako bi to bilo neko merilo platežne sposobnosti građana, znajući da u potrošačku korpu staje dva kilograma mesa, dve litre ulja, dva kilograma šećera, brašna, nešto testenine, pitam ja vas zašto vi u tu potrošačku korpu ne stavite ono što nas najviše košta, a to je struja, komunalije, prevoz, telefon, grejanje, odeća, udžbenici, knjige za decu, a o kulturi neću ni da govorim, jer mi danas ne možemo ni jednom mesečno da odemo porodično u bioskop zato što to košta najmanje 1.000 dinara. Ministre, ako skoro niste išli u bioskop, idite pogledajte "Zonu Zamfirovu", videćete koja je cena. Kada bi sve to stavili u potrošačku korpu videli biste da je naš standard 3,2 puta niži nego što je bio 2001. godine, a ja to, ministre, znam iz iskustva, jer svakog dana idem na pijacu i u prodavnicu i znam koliko mogu od ove svoje plate da kupim sada, a koliko sam mogla 2001. godine i koliko sam mogla 2000. godine. Od onoga ... Kakve nestašice? Vi ste sada ovde snizili porez na ulje i šećer; a znate koliko ste mi uštedeli mesečno? 26 dinara. Tri dinara za kilogram šećera i pet dinara za litru ulja. Ja koristim mesečno za petočlanu porodicu dve litre ulja, dva kilograma šećera za kafu (ne stižem da mesim) i to je 26 dinara. Od onoga što vi ministre, stavljate u tu vašu potrošačku korpu može da se ishrani jedan i po čovek, a četvoro ljudi ne može nikako, mogu da gladuju. Stopu poreza na prihod od poljoprivrede i šumarstva smanjujete sa 20% na 14% i tu nemate gotovo nikakvih gubitaka za budžet, jer smo poljoprivredu potpuno uništili i prihoda i nema. Porez na prihod od samostalne delatnosti isto se smanjuje sa 20% na 14%. Očigledno je da ste videli da ćemo ostati bez samostalnih zanatlija, bez samostalnih trgovaca, bez ugostiteljskih radnji, da više nemaju ljudi računa da rade, pa ste nešto malo kozmetički smanjili, ali nedovoljno. Govorili ste o logici da bogati imaju da plate porez, obrazlažući zašto prelazite sa progresivne na proporcionalnu stopu. Mi se takođe u ovom momentu zalažemo za proporcionalnu stopu, s tim što mislimo da treba da bude još niža, iz razloga što smo mi društvo siromašnih ljudi, što će bogati uskoro moći na prste dve ruke u ovoj Srbiji da se prebroje, a ako bismo govorili u onom smislu, u kome ste vi pledirali da bi u budućnosti trebalo da dostignemo nekih 24% proporcionalne stope, moram da vas podsetim da na Zapadu ta proporcionalna stopa ide čak do 90% u pojedinim zemljama. Još nešto, ministre: evo, dajte vašim ekspertima neka izračunaju. Jedan omladinac koji jedan dan čisti sneg platiće veći porez na prihod, nego što ću ja da ga platim ili što ćete vi da platite. Uzmite i izračunajte. Što se tiče poreza na promet, govorili smo već o ovom ulju i šećeru i dobro je da je cena nešto niža, ali to neće mnogo uticati na standard građana. Mnogo bi uticalo da ste smanjili porez na semenski materijal, na lekove, na medicinska sredstva, na ortopedska pomagala, zatim na knjige, na odeću i obuću za decu, a o električnoj energiji stvarno mislim da je suvišno da govorimo i o ostalim sredstvima za grejanje, o drvima, uglju i onome što nas najviše sada košta. Procenjujete sada, takođe, da će za osam milijardi ostati kratak budžet zbog usvajanja ovih zakona, zbog smanjenja pojedinih poreza. Kod poreza na imovinu čak ni ne kažete u obrazloženju koliko je to manje. Očigledno da tu niste ubirali neki veći porez i zbog toga mislim da je ovo samo u ovom trenutku možda profitabilno za Vladu Srbije, da nije u korist građana, da nije dobro promišljeno, da nije prava reforma, nego je trenutak da dođe do nekog otopljenja prema Vladi pred predsedničke izbore, kao posledica očiglednog vašeg dogovora i podržavanja kandidata Demokratske stranke Srbije.
Reč ima narodni poslanik Dušan Ilić, a sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Stevan Gudurić.
Nema nikakvih dogovora i razgovora o eventualnoj podršci, to odmah na početku da razjasnimo. Dame i gospodo, promene u poreskom sistemu koje su započete početkom prošle godine su jedne od retkih suštinskih reformi u koje je sadašnja vlada ušla. Dugo su najavljivani ovi koraci, koje sada treba da učinimo i ja ne mogu a da ne primetim da ona stabilna vladina većina, o kojoj je nekada bilo reči u ovoj sali, za ovakve korake nije imala ni snage, ni volje. O nekom izgubljenom vremenu na igre, igrice oko mandata i dnevnog reda, neću ni da trošim reči na to. Ipak, taj iskorak neće biti baš tako veliki, kao što se priča, sve dok se ne stvore dodatni uslovi za povećanje direktnih investicija koje nisu velike u ovom trenutku. Demokratska stranka Srbije je preko svoje vlade u senci puno govorila o tim uslovima i o rešenjima da se oni ispune; deo tih rešenja je Ministarstvo prihvatilo i to je ono što pozdravljamo. Poreske olakšice, koje su danas pred nama, imaju prvenstveno psihološko dejstvo, obzirom da Srbija već sada ima najniže poreske stope u Evropi. Da potkrepim ovo daću samo jedan primer. Smanjenje stope poreza na dobit na 14% jeste veliko sniženje od 30%, ali porez na dobit učestvuje u strukturi poreskog sistema samo sa 2%, odnosno 1,8%, tako da su ovi efekti minimalni. Istovremeno, Vlada ovim predlogom olakšica polakoali sigurno odustaje od svoje politike jedinstvene stope. Pošto u skoroj budućnosti treba da pređemo na porez na dodatu vrednost, trebalo bi izbegavati prevelika proširenja lista oslobođenih dobara, jer su se česte promene poreske materije u praksi pokazale kao loše rešenje. Zato Demokratska stranka Srbije i nije insistirala na oslobađanjima na ovoj sednici, već je najviše sugestija dala na Zakon o poreskoj administraciji. Istovremeno, radi javnosti, ali i da poučim šefa poslaničke grupe DOS-Reforme: liberalizacija, liberalna ekonomija, poreske olakšice i oslobađanja nisu isti pojmovi. Ja se nadam da će gospodin Jovanović iskoristiti priliku da pročita stenografske beleške, a nadam se da se i ministar u ovome slaže sa mnom. U delu ovih šest predloga zakona insistirali smo na nekim preciznijim odredbama i samo na jednom istinskom proširenju,na udžbenicima. Imali smo na umu subvencije kao bolje rešenje, ali je prevagnula naša želja da pomognemo porodičnim budžetima naših poreskih obveznika. U oblasti računara i softvera Vlada je napravila jedan previd i zaboravila da računar bez dodatne opreme, odnosno štampača, skenera i sličnih akcesorija ne znači puno u nekoj širokoj primeni. Našim amandmanom, koji su Ministarstvo i Vlada prihvatili, i ovaj propust je ispravljen. Na kraju, moram nešto da kažem i o uticaju ovakve poreske politike na budžet. Prihodna strana, odnosno naplaćeni prihodi realno su viši za 42%, a nominalno preko 70% u odnosu na odgovarajuće prilive u prvih devet meseci 2001. godine. Demokratska stranka Srbije je u aprilu 2001. godine predlagala amandmane koje je Ministarstvo stavilo u sadašnje predloge zakona, što znači da smo ipak imali bolja predviđanja strukture budžeta i njegovih tokova i zato mislim da je bolje da budemo iskreni i da otvoreno kažemo da punjenje prihodne strane budžeta nije posledica rasta proizvodnje i oživljavanja privrede, već je posledica prvenstveno čvrste poreske politike i visokih poreskih stopa, koje Ministarstvo danas smanjuje.
Reč ima narodni poslanik Stevan Gudurić, pa posle njega narodni poslanik Radojko Petrić.
Gospođo Čomić, gospodine ministre, ja ću govoriti u ime poslaničke grupe Narodni socijalisti. Narodni - iz mnogo razloga, a i kolegi koji nije razumeo nešto da objasnim: da smo mi, koje je on spominjao, jako učestvovali na izborima i da su ostale kolege iz te poslaničke grupe učestvovali na izborima u svojim sredinama onako kako je to radio Stevan Ž. Gudurić, u ovoj skupštini bi raspored snaga bio jako drugačiji. Ali, da se vratimo na ove poreske zakone, koje je gospodin ministar ovde izložio. Da počnemo sa dobrim, pošto ćemo završiti sa onim što nije dobro. Činjenica da su neka manja poreska zahvatanja u odnosu na pre, to je dobro. Da li je baš neki raspored i prioritet toga dobar, pitanje je, zato što, ako sam ja matoriji pa sam išao u školu i prvo naučio da čitam knjige, a tek kasnije kao matoriji sam naučio na kompjuteru. Koliko znam, ovi sadašnji klinci prvo čitaju knjige, pa se onda dohvate kompjutera. Da li je baš raspored toga šta prvo da se oslobodi, a šta posle, o tom-potom. Isto tako, ne mogu da razumem kakva je razlika između trofejnog oružja i onog koje kod kuće stoji na natkasni, u ormanu, na zidu, koje se ne nosi. Koliko se ja razumem, i jedno i drugo je isto. Kazaću vam da ja imam "zastavu 88", koja isto tako stoji u ormanu kao i "parabelum" iz 1944. Taj "parabelum" je objektivno opasniji pošto je teži, pa kad uzmeš za dršku da nekog kvačiš po glavi. I jedan i drugi ne služe nizašta. Mene zanima, ako se pre godinu dana ovde pričalo koliki treba da budu porezi, ili je to bilo pogrešno tumačenje, zašto u privatizaciji oni koji kupe fabrike ne plate porez, ili nas je možda ovde ministar Vlahović obmanuo kad je tvrdio da, po Zakonu o privatizaciji, 5% pripada lokalnoj samoupravi. Izneću vam primer moje opštine. "La farž" je kupio Beočinsku fabriku cementa, ovde sam objašnjavao kako itd, da se sad ne vraćamo na isto. Opština Beočin je dobila 5%. Piše na tim papirima da je to od privatizacije, pa hajde da verujem. Možda je to onda bolje zato što kažu da porez ne zastareva, pa ćemo mi verovatno kad-tad dobiti onih drugih 5%, jer teško mi neko može objasniti da je normalno da ja kupim kuću i moram da platim porez na prenos apsolutnih prava, a ako kupim Beočinsku fabriku cementa, onda ne moram da platim porez. To baš nije jako logično ni u onom delu koga mi to opterećujemo porezom - one što nemaju ili one što imaju. Na ovaj način, izgleda, one što nemaju. Isto tako, da vas pitam šta dobijam tim porezom. Recimo, ako odeš u policiju da registruješ nov auto strane proizvodnje, koji je neka ovlašćena kuća uvezla, prošao državnu carinu i sve ono državno, onda moraš da potpišeš papir, kao poreski obveznik u ovoj državi, da 60 dana, pod krivičnom odgovornošću, ne možeš otuđiti taj auto, jer ako neko ustanovi da je negde neko drpio taj auto, ti moraš o svom trošku da ga vratiš nazad. Trebalo bi da je država zaštitila mene kao građanina, a ne nekog uvoznika ili ne znam koga drugog, jer prolazi kroz državne organe. Prema tome, ako ćemo imati tako, onda da ne plaćamo porez ako ne možemo dobiti ono što država nama za taj porez treba da vrati. Jedna je stvar tu još bitna. Gospodin ministar je i ovde govorio o nekim prilično optimističkim pokazateljima što se tiče privrede. Znate, od ovih 27 godina koliko radim, 22 radim u privredi, pa se tu nešto malo razumem iz prakse i ne mislim da je to baš tako. To je verovatno jedna realna posledica situacije. Svaki resor u ovoj državi ima nekog ko je zadužen, jedino privreda u Srbiji nema ministra za privredu. Sada će neko ovde kazati - postoji gospodin Vlahović. Samo, ja dve godine ćulim uši, a nisu mi ni male, a jedino nikad nisam čuo da gospodin Vlahović priča o privredi. O privatizaciji priča svaki dan i toga možeš koliko hoćeš da se naslušaš. Prema tome, nije čudno što ti pokazatelji u privredi nisu tako optimistički kao što je izneo gospodin ministar, ali ja bih zaista voleo da ministar danas ovde, kada ponovo izađe za govornicu, objasni i da onda možemo posle toga preporučivati ljudima u Srbiji da li je povoljnije kupovati fabrike ili kuće, jer ako za kuću plaćaš porez to onda nije dobro, a ako za fabrike ne platiš porez, to je onda verovatno vrlo prijemčivo, pa da onda ljudima odavde pošaljemo poruku - manite se kuće, kupujte fabrike, tamo može puno više ljudi da stanuje.
Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić, a posle njega Zaharije Trnavčević.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, gospodine ministre, prvo moram da izrazim protest zbog odnosa skupštine prema prekjučerašnjem aktu fizičkog nasilja nad poslanikom SPS gospodinom Baralićem. Dozvoljava se nasilje na zvaničnoj sednici. Nije to bilo nasilje ni u holu, ni za vreme pauze, ni na ulici, nego ovde u Skupštini na zvaničnom sastanku. Kakvu sigurnost i zaštitu mogu da očekuju građani, kad se u najvišem zakonodavnom telu zemlje toleriše fizičko nasilje i ne izriču adekvatne mere? Ne zaboravimo da će taj presedan imati dalekosežne posledice za ukupno ponašanje u društvu. Suština je da je Skupština trebalo po ovom pitanju da zauzme svoj stav, a ne da se to prepusti samo Odboru, koji sigurno nije bio kompetentan da odluči na način kako je odlučio. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, ukoliko nemate nameru da novčanu kaznu za poslanike Baralića i Stefanovića dovedete u vezu sa zakonom o porezima, molim vas da pređete na temu.) Prelazim na set poreskih zakona, ali zaista je i ovo aktuelno pitanje koje ima i te kako posledice za rad ove skupštine. U obrazloženju predloga za izmene i dopune ovog seta od šest poreskih zakona Vlada ističe da se ovim nastavlja sprovođenje poreske reforme, naglašava da nastoji da ostvari pravičan pristup prema poreskom obvezniku u pogledu njegove ekonomske snage i da želi da, preko instrumenata poreske politike, utiče na ekonomsku i socijalnu politiku kroz smanjenje pojedinih poreza. Proklamovani ciljevi nisu sporni. Međutim, kroz ponuđena rešenja se vidi da se radi, manje-više, o kozmetici u smislu smanjenja poreza, a na drugoj strani se vrše povećanja. Evo, pogledajmo to na primeru Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana. Ja ću jedino napraviti osvrt na taj zakon. U članu 1. Vlada predlaže da maksimalno neoporezovani iznos koji se zaposlenom isplaćuje kao otpremnina prilikom odlaska u penziju bude do dvostruke prosečne mesečne zarade po zaposlenom u Republici. Do sada je neoporezovani iznos mogao da bude i znatno veći. Naime, prema članu 90. Zakona o radu, visina otpremnine pri odlasku zaposlenog u penziju utvrđivala se opštim aktom, ugovorom o radu, odnosno prema opštem kolektivnom ugovoru, odnosno onih poslodavaca koji su taj ugovor zaključili. Istina, prema tom kolektivnom ugovoru neoporezovani iznos je bio jedna i po zarada. Međutim, to se odnosilo samo na one poslodavce koji su imali zaključen takav ugovor, a prema Zakonu o radu ne postoji obaveznost da se taj ugovor i zaključi. Drugim rečima, poslodavac je mogao bez plaćanja poreza da isplati otpremninu pri odlasku zaposlenog i u visini višemesečnih zarada. U praksi su to bile najčešće tri zarade. Ukupan iznos otpremnine zavisio je dalje od poslednje mesečne zarade zaposlenog, a ako je to bilo za njega povoljnije mogao je da bira: da uzme svoju zaradu, svoj prosek, prosek od poslodavca ili prosek u Republici. To su sve prednosti u odnosu na ovaj predlog koji smo danas dobili od Vlade. Neopravdano je što sada Vlada predlaže povećano zahvatanje i time hoće da isplatioce optereti povećanim nametom. Ukoliko se ne promeni predlog Vlade, imaće za posledicu to da će poslodavci isplaćivati manji iznos otpremnina. Nije humano i teško može bilo čime da se pravda da se na kraju radnog veka zakida pravo zaposlenog kad odlazi u penziju. Dalje, u članu 12. Vlada je predložila da se ukine dosadašnja olakšica koja je iznosila 40% za isplate članovima učeničkih, omladinskih i studentskih zadruga. Više je današnjih govornika, kolega poslanika, i na ovo skretalo pažnju. Kako ovde ovo opravdati? Da li predlagač zna koja je to kategorija omladine koja ostvaruje povremene zarade u ovim zadrugama? Mnogi mladi su prinuđeni da prihvate taj povremeni rad preko zadruge, jer im roditelji nisu u stanju da obezbede potreban iznos novca za nabavku knjiga, da plate školarinu, da plate smeštaj u domu, da obnove garderobu, a da ne govorim da skupe nešto novca za vreme letnjeg raspusta da odu negde na turističko putovanje ili na more. Imajmo u vidu i to da oni obavljaju vrlo teške i opasne poslove, radi se o utovaru i istovaru, nošenju nameštaja, čišćenju prozora na višespratnicama, čišćenju snega itd. Ne zaboravimo da članovi tih zadruga nemaju ni penziono, ni socijalno, ni zdravstveno osiguranje. Ukoliko se dosadašnja olakšica ukine, taj povećani porez pašće na teret omladine. Zapravo, poslodavci će brzo taj povećani izdatak prebaciti na njih kroz smanjenje neto isplata. SPS, kao partija socijalne pravde, zalaže se da se na ovu vrstu primanja porez ne povećava, već da se zadrži na postojećem nivou, a u dogledno vreme da se znatno smanji ili potpuno ukine. U istom ovom zakonu u članu 11. se reguliše oporezivanje prihoda sportista i sportskih stručnjaka, SPS predlaže da se olakšice povećaju sa predloženih 50 na 70%. Ceneći značaj sporta za omladinu, kao i za sve građane, kao i podsticanje da se njime što masovnije bave, više će se postići smanjenjem poreza, nego njegovom povećanom naplatom i unošenjem u republički budžet. Takođe, zbog podsticaja razvoja vrhunskog sporta i njegovog pozitivnog uticaja na mlade i na međunarodnu afirmaciju zemlje u celini, treba osloboditi plaćanja poreza na prihod vrhunske sportiste sa posebnim zaslugama, naglašavam - sa posebnim zaslugama, jer je to Zakonom o sportu regulisano, kao i prihode za nacionalna priznanja i nagrade za poseban doprinos razvoju i afirmaciji sporta. To je regulisano Zakonom o sportu, gde se reguliše oblast opšteg interesa sporta u Republici. Dalje, vezano za član 14. SPS predlaže brisanje tog člana kojim Vlada predlaže ukidanje progresivnog zahvatanja godišnjeg poreza na dohodak građana i da se ubuduće plaća po proporcionalnim stopama. Teško je razumeti predlog Vlade koji odstupa od svetske prakse, jer je obrnuta svetska praksa, a to je danas ministar potvrdio navođenjem Rusije i nekih zemalja koje su u tranziciji. Taj prilaz je da plaća više upravo onaj ko ima. To mora da plati po progresivnim stopama. Ovim se postiže i poštovanje jednog od poreskih pravila, a to je pravilo poreske pravičnosti. Podsećam da su i tu socijalisti dok su bili na vlasti uvek propisivali progresivnu stopu kod ovog vida poreza i time vodili pravedniju i socijalnu i poresku politiku. S obzirom da se vodi objedinjena rasprava o šest zakona, nemam vremenskih mogućnosti da ukažem na još neke stvari koje smatram da bi trebalo da se poboljšaju u Predlogu zakona, ali verujem da će sugestijekolega poslanika, a u prvom redu poslanika SPS-a koji su podneli veliki broj amandmana, biti prihvaćene i u opštem interesu izvršeno poboljšanje zakonskih predloga od strane Vlade. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Zaharije Trnavčević, a posle njega narodni poslanik Đuro Popović. Za načelnu raspravu po redosledu prijavljen je ukupno 31 narodni poslanik, a do sada je svoje pravo na reč iskoristilo 12 narodnih poslanika. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, mi imamo značajan posao i juče smo usvojili jedan zakon o poreskom sistemu i administraciji, a danas nekoliko zakona kojima se menjaju i dopunjuju postojeći poreski zakoni. Kada Vlada podnosi predlog da se promeni i izmeni jedan zakon, ona priznaje da nisu ostvareni oni ciljevi koji su bili očekivani u času kada je taj zakon podnet Skupštini na usvajanje. To je jedna pozitivna crta u ponašanju Vlade, da sama uviđa da bi neka rešenja mogla da budu korigovana u korist onih koji proizvode i onih koji troše. Mi, narodni poslanici ovde smo zaista predstavnici građana, koji nam skreću pažnju na izvesna postupanja ili manjkavosti postojećih propisa i traže od nas da u ovoj skupštini u ovakvim prilikama zastupamo i branimo njihove interese. Ja to ovog puta i činim. Nisam vičan podnošenju amandmana, niti sam to do sada uradio, jer ima dosta ljudi koji su plodotvorniji u tom pogledu od mene. Želim gospodinu ministru da predočim da je propušteno da se u član 11. postojećeg Zakona o porezu na promet u tački 4) uvrste i famozne, a ministar to dobro zna, pčelinje matice. Molim vas, ovo što ću reći ne ide baš u atar samog ministarstva. Naime, otkako je donet zakon prijatelji koji se bave selekcijom pčelinjih matica su tražili, pošto izrikom nije navedeno u tački 4. pčelinje matice, da se ona formulacija - seme za reprodukciju, primeni i na pčelinje matice. Jedna matica snese oko 50.000 jaja, položi ih, i to je poput neke vreće u kojoj ima 50.000 zrna za rasplod. O tome sam tražio da Ministarstvo poljoprivrede da takvo tumačenje i da podrži taj stav. Na istom spratu se nalaze Ministarstvo poljoprivrede i Republička uprava javnih prihoda. Molim vas, evo puna godina dana, to pitanje nije do sada rešeno. Molim ministra da iskoristi svoje pravo, a on je vrlo dobro upoznat sa ovim, da u nekom obaveznom tumačenju tačke 4) člana 11. postojećeg Zakona o porezu na promet da tumačenje i na taj način jedinu naučnu ustanovu koja se bavi selekcijom pčelinjih matica, a zove se "AP centar", oslobodi jednog tereta od 600.000 dinara godišnje. To za budžet nije velika stavka, ali za njih je to kao kada komarcu iščupate nogu. Oni više daju na taj način, nego što dobijaju od fonda iz agrarnog budžeta Ministarstva poljoprivrede, za selekciju. Molim vas, gospodine Đeliću, stvar vam je više puta predočena: da na ovaj način, bez menjanja ovog teksta, za formulaciju - seme za reprodukciju, date tumačenje da se odnosi i na pčelinje matice. To je svojevrsni oblik semena. Takođe sam zamoljen od grupacije "Srbija vino" da ovde u raspravi o izmenama i dopunama Zakona o akcizama iznesem sledeće: vino treba takođe osloboditi plaćanja akciza. Želeo bih da vas podsetim, u mnogim zemljama vino se tretira kao prehrambena namirnica. Kod nas je opterećenost oko 12 dinara po litru. Ovog časa domaća vinarska produkcija je suočena sa uvozom jeftinih vina iz Makedonije na koje se plaća samo 1% carine. Naše vinarske kuće, pored toga što je berba osrednja i ove jeseni je bila velika trulež i botritis zbog velikih kiša, ne mogu da prodaju svoje zalihe, ne mogu da isplate vinogradare. I, šta se onda događa?Događa se to, gospodo narodni poslanici, oni iz vinogradarskih krajeva, iz Prokuplja, Kruševačkog vinogorja znaju da je kod nas od 100.000 hektara nekada rodnih vinograda ova zemlja pala na ispod 30.000 hektara vinograda koji rađaju. Bio sam nedavno u Sloveniji i video sam jednu impresivnu ekspanziju vinogradarske proizvodnje. Imamo jedan regres koji preti da tradicionalna vinogradarsko-vinarska produkcija u ovoj zemlji potpuno nestane. I još jedna preporuka, gospodine ministre: da se porez na promet za vino plaća odloženo. Mislim da je moguće da se prihvati takva jedna olakšica, jer vinarske kuće "Krajina vino", "Vino župa", odnosno "Rubin", "Prokupac", kada prodaju vino lancu supermarketa čekaju na novac 60 do 90 dana, drugačije neće da ga kupe. Oni porez na promet i akcizu moraju da plate odmah, onoga časa kada vino napusti podrum. Molim vas da imate razumevanje za ovo iz sledećih razloga:budžet kao značajan akt svake države koji uređuje i odnose države prema građanima i građana prema državi, osim ove fiskalne i ove socijalne, nažalost, velike socijalne stavke i karakteristike koju ima, mora da ima u većem stepenu i razvojnu funkciju. To znači da se donose takva rešenja, olakšice, povlastice koje će da podstiču ne samo porast potrošnje kao u ovom slučaju, ulja, šećera i masti, što je vrlo značajno, jer ima kuća u kojima se na onajpirotski način sirke, sirke, zejtin, jedna kap ulja, uostalom ministar Đelić to zna, već i proizvodnja. Maločas sam izneo dva predloga: u vezi sa pčelinjim maticamakoje su produktivnije, koje daju 30 do 40% više meda, kojima je takva matica selekcionisana; da se ukinu akcize na vino, da se odloženo plaća porez na promet, jer na taj način će možda početi i obnova vinogradarstva koje je danas u jednoj strahovitojdeklinali opadanja. Nadam se, gospodine ministre, da ste ovo sa razumevanjem saslušali i da će uslediti odgovarajuće promene u zvaničnim aktima, da se ovo učini. Veliko vam hvala.
Reč ima narodni poslanik Đuro Popović, a posle njega narodna poslanica Emilija Krstić.
Dame i gospodo, poštovani narodni poslanici, očigledno je aktuelna vlast u svom reformskom pohodu krenula naopakim redosledom. Naravno da promene, tako željno očekivane i svesrdno podržane celinom plebiscitarno iskazane narodne volje, podrazumevaju donošenje odgovarajuće zakonske regulative od strane ovog visokog doma. Međutim, valjda u baš svakom posrnulom seoskom gazdinstvu najpre treba stvoriti uslove da se podignu staje i obori, uzoru, obrade i zaseju njive, pa makar domaćini jedno vreme živeli u čatrlji. Dakle, od Vlade Republike Srbije sa pravom se očekivalo da se najpre podstakne i omogući proizvodnja i da šansa za stvaranje novih vrednosti, a potom da se pristupi osavremenjavanju zakonske regulative i u poreskoj oblasti. Vlada premijera Zorana Đinđića svojim nečinjenjem i činjenjem doprinosi kolapsu u Srbiji na raznim frontovima; mnogi nosioci privredne aktivnosti su u pravoj agoniji, s tim što je tako i u neprivredi, stotine hiljada ljudi izgubilo je posao, a u bedi živi i većina penzionera. Veoma je karakterističan i jedan primer iz Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet. Naime, predloženim zakonskim aktom nije predviđeno oslobađanje od poreza na promet umetničkih dela koja podležu svojstvu kulturnog dobra i značajnog kulturnog dobra, odnosno kulturnog dobra od posebnog značaja. Fiskalno zahvatanje u ovom slučaju ima zaista neprocenjive štetne posledice, a činjenica je da oporezivanje presudno utiče da mnoga umetnička dela ostaju van vidokruga javnosti, odnosno skrivena u skrovištima privatnih kolekcija. Istovremeno su ovi dragulji često i predmet šverca, odnosno nezakonite i nekontrolisane prodaje belosvetskim inostranim kupcima. Naravno da se time čini neizmerna šteta nacionalnom blagu, pa i mnogo više od toga. Teško zemlji u kojoj se, kao u ovoj našoj, uistinu nipodaštava kulturna baština, kao kada je u pitanju cena neminovnog gubitka nacionalnog identiteta. U celini gledano, predlozi akata u setu tzv. poreskih zakona ne ispunjavaju u dovoljnoj meri očekivanja građana Srbije, a opozicija je čak i većinu sada predloženih olakšica davno zahtevala. Ovo je samo delimično pretočeno u odredbe zakonskih akata koji su pred nama. Hvala na pažlji.
Reč ima narodna poslanica Emilija Krstić, a posle nje narodna poslanica Nataša Jovanović.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Đeliću, istinski verujem u vaš veliki trud da oblast kojom se bavite dovedete u red i sprovedete reforme u fiskalnoj oblasti, u resoru, kažem, kojim se bavite u Vladi Zorana Đinđića, ali isto tako mislim da reforme ove oblasti moraju da budu praćene reformama u svim ostalim oblastima da bismo svi bili zadovoljni, a verujem da biste i vi bili zadovoljni i brzinom i kvalitetom, odnosno lakoćom kojom obavljate posao u ovoj oblasti. Naime, mislim da je 2001. godine, kada smo usvojili u oblasti poreza na promet roba i usluga neke izmene i dopune koje su podrazumevale jedinstvenu poresku stopu od 20% na promet roba i usluga, bila neka prva faza; i naravno, ovo je sada trebalo da bude neka druga faza koja, mislim da se slažete sa mnom, trebalo da podrazumeva smanjenje broja poreza i smanjenje stope jedinstvenog poreza sa 20% na još niže. Pored, naravno, smanjenja i ovih ostalih stopa poreza na fond zarada, ukidanja poreza na transakcije, itd, o čemu ću kasnije. Ali, ne znam zašto ste vi u ovom momentu donekle odustali od svog koncepta koji je ovo podrazumevao kao neki drugi korak ka ukidanju poreza na promet koji ne postoji u zemljama Zapada i uvođenju poreza na dodatu vrednost. Mislim da ste odustali od toga, ne znam zašto. Prosto ne bih volela da pomislim da je ovo ukidanje poreza na neke artikle, povezano sa kampanjom u predsedničkim izborima, ali možda jeste povezano na neki način, a možda je to neka vaša kalkulacija da biste u tom delu mogli da napravite takve olakšice za građane i da sa tim, rekla bih, parcijalnim rešenjima izađete pred građane Srbije. Ali, bez obzira na to ja ću se ukratko osvrnuti na sve izmene i dopune svih ovih zakona koji su u setu danas na dnevnom redu. Prvi je porez na promet, znači ulje, šećer i ono na čemu bih se zadržala jer dolazim iz sredine koje se to tiče, a to je ukidanje ovog poreza na usluge izdavanja u zakup poslovnog i drugog prostora. Mi smo još aprila ili marta meseca, svi oni koji su članovi Odbora za trgovinu i turizam znaju, izašli sa inicijativom za smanjenje ovog poreza, jer su poreski nameti bili visoki, negde preko 40%, što je za posledicu imalo da su stanodavci koji su svoje kapacitete izdavali u zakup turistima izbegavali da prijavljuju svoje goste i time i plaćanje poreza. Naravno, to je vašu kasu, odnosno kasu budžeta Republike Srbije olakšalo, ali olakšalo je i kasetu budžeta lokalnih samouprava i činjenica je da smo mi ostali bez izvesnog dela boravišne takse. Naravno, tada, kako ste mi rekli juna meseca, nije bilo prostora da se ta izmena sprovede u ovom domu, tako da smo došli u situaciju da je turistička sezona prošla a da mi sa izmenama izlazimo sada u novembru mesecu.
Oprostite narodna poslanice, molim narodne poslanike da poštujući Poslovnik i govornika, ko god on bio, malo više pažnje unesu u slušanje. Zaista vas molim. Izvolite.
Hvala. Što se tiče fiskalnih kasa i potrebe da se one uvedu, prosto bih vas zamolila da precizirate koji će to deo opterećenja kod nabavke fiskalnih kasa snositi poreski obveznici, a koji je to deo koji će snositi budžet. Akciza koja se ukida na mlazno gorivo za pogon aviona posledica je ukidanja i poreza na promet na to isto gorivo. Naravno da će nesumnjivo smanjiti troškove poslovanja domaćih kompanija i da će se pozitivno odraziti, tako da se kod akciza ne bih mnogo zadržavala. Porez na upotrebu, držanje i nošenje dobara neće puno olakšati budžet, ali prosto nema ni mnogo budžetskih korisnika po ovom osnovu, koji će biti olakšani za ovu vrstu poreza. Rekli ste kod poreza na imovinu da će on pospešiti privatizaciju i da će pozitivno uticati na privatizaciju, u smislu da će je stimulisati, jer se tu predviđa oslobađanje od poreza na prenos apsolutnih prava, na prenos akcija u procesu privatizacije i slično. Ovo što ću reći se odnosi prosto na ono što sam rekla na početku, a to je da proces reformi u fiskalnoj oblasti moraju da prate reforme i u drugoj oblasti, tako da proces reformi koje vi sprovodite mora da prati privatizacija, koja, nažalost, nije onakva kakvu smo očekivali, spora je. Zakon o privatizaciji će morati da pretrpi određene izmene, na šta Demokratska stranka Srbije ukazuje već neko vreme. Pokazalo se da je nedovoljno kontrolisan proces privatizacije. Kontroliše ga i sprovodi Agencija za privatizaciju a pored toga imamo i činjenicu da Vlada Srbije nije stvorila ambijent za ulaganja i privatizaciju, nije stvorila jake institucije, još uvek nema pravne države i vladavine prava, ne postoje jednaki uslovi za sve, tako da nam privatizacija još uvek ne ide onako kako bismo želeli. Naravno, to za posledicu ima i sve ostalo što za sobom to povlači: manjak investicija, proizvodnja koja ne raste onako kako bismo želeli i kako smo možda projektovali, i slično. Porez na dobit preduzeća - to je rešenje za koje se zalagala i Demokratska stranka Srbije, odnosno vlada u senci DSS-a. Verujem kada ste u svom uvodnom izlaganju rekli da su se investitori obradovali kad su čuli da će ovo doći na dnevni red Narodne skupštine i verovatno biti izglasano, međutim moram da kažem da u oblasti investiranja mi ne nailazimo na onaj pozitivan trend kakav bi možda vi, kao čovek koji sprovodi reformu u fiskalnoj oblasti, ubira porez, očekivali. Ovo je samo jedna od mnogobrojnih mera koju treba preduzeti da bi investicije došle u ovu zemlju. Plašim se da su ove mere, koje vi uvodite, svi mi, jer će i DSS glasati za ove zakone, usamljene i da ih ne prate neki drugi činioci koji su neophodni da bi one dale svoj pravi efekat. To je otprilike ono što su neke konstruktivne kritike DSS-a, znači ne kritike konkretno na ove izmene i dopune ovog seta zakona, već ukazivanje na neke činjenice koje moraju da prate ovakve izmene i dopune i moraju da prate celu fiskalnu reformu a zapravo ih ne prate. Na kraju bih ukazala na to šta je to što, po našem mišljenju, treba preduzeti i šta je to što sve treba uraditi da bi i investicije došle u ovu zemlju, da bi se privatizacija sprovela, da bismo smo se kvalitetno izborili protiv sive ekonomije i šverca a što je vezano za fiskalnu oblast. To je, naravno, prvo borba protiv uzroka a ne posledica koje imamo, konkretno što se tiče borbe protiv sive ekonomije i šverca. Naime, konkretni uzroci su u tome što imamo komplikovanu regulativu, još uvek visoke poreze i nedovoljno jake institucije države. Dalje, pravi lek je, čini mi se, kao što sam na početku i rekla, što mislim da je i vaša koncepcija - smanjivanje broja poreza, smanjivanje ostatka jedinstvene stope poreza, smanjivanje sa 20% na još nižu stopu poreza, uvođenje poreza na dodatu vrednost, ukidanje poreza na finansijske transakcije, uvođenje sintetičkog poreza na dohodak sa pravnom stopom, izbacivanje ovog poreza na promet i još mnogo poteza koje treba preduzeti. Pored svega toga i paralelno sa tim moraju da idu i potezi koje ostali resori u Vladi Republike Srbije moraju da preduzmu, a to je - ustavna reforma, jačanje institucija, vladavina prava i pravne države, poverenje u institucije, da bismo sve ovo sproveli; ako svega toga bude, mi nećemo biti u situaciji da se više bavimo parcijalnim potezima, jednostavno neće biti potrebe za to. Na kraju, dostaviću vam ovaj dopis koji sam dobila i očekujem da ćete vi odgovoriti na ovo. Ovo je stiglo kasno, jutros, u prostorije poslaničkog kluba a to je dopis Akcionarskog društva "21. maj" koji traži da se ukine porez koji plaćaju članice holdinga u međusobnom poslovanju od 20%. Očekujem da vi ovo uzmete u razmatranje i da odgovorite na ovo. Hvala puno.
Ima reč narodni poslanik Jovan Todorović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Poštovana gospođo Mićić, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi da u ime poslaničke grupe iznesem nekoliko, najpre načelnih, a kasnije i konkretnih stavova povodom predloga izmena i dopuna zakona iz poreske problematike. Prvo, najpre mislim da se ministar Đelić, a možda i čitava Vlada, neočekivano našao u jednoj dosta specifičnoj situaciji. Prvo, zato što se danas ovde veliki broj poslanika javlja za reč, i iz pozicije i iz opozicije, i vrlo argumentovano ukazuje na one propuste ili slabosti predloženih rešenja koja, prema ministru, treba da znače olakšavanje budućeg života i građana i privrede ukupno. Drugi problem očiglednoima ministar Đelić sa statistikom. Slažem se da Republički zavod za statistiku, ne izražava do kraja tačno ekonomske činjenice o životu građana Srbije, ali ne može se o tome govoriti na način da kada nam podaci iz Zavoda za statistiku odgovaraju, onda ih prihvatamo i javno saopštavamo (poput podataka o tome da ove godine možemo za jednu platu da kupimo jednu potrošačku korpu, da smo prošle godine mogli za dve plate da kupimo nešto siromašniju potrošačku korpu itd.),a sa druge strane, kada isti taj Zavod za statistiku kaže da nam rast industrijske proizvodnje nije u meri koja je planirana ekonomskom politikom za 2002. godinu, onda kažemo - problem je u Zavodu. Drugo, ministar nam danas reče da mnogo bolje živimo i da, ako sve to merimo preko krompira, možemo za jednu platu da kupimo mnogo više krompira nego što smo to mogli prošle godine. Ja bih na ovom mestu, kada već pominjem reč krompir, podsetio gospodina ministra da smo upravo u prošloj godini, kao Srbija, kao proizvođači, imali rekordnu proizvodnju krompira, ali da su hiljade tona proizvedenog krompira bačene zato što nismo imali prerađivačkih kapaciteta, a sa druge strane zato što su kolege iz G17 plus u Saveznoj vladi dozvolile, molim vas lepo, uvoz krompira! Možda to i nije poznato gospodinu ministru Đeliću, ali jeste poznato građanima koji su i ove godine u dobroj veri, kako se to govori, proizveli takođe velike količine krompira, ali zbog nedostatka prerađivačkih kapaciteta opet moraju da ga prodaju u bescenje i time ne mogu da pokriju ni deo proizvođačkih troškova u proizvodnji krompira. Da, gospodo, možete vi to da komentarišete na različite načine, ali ako vam kažem da se čak i stajsko đubrivo u ovoj zemlji uvozi, onda je to problem nad kojim moramo da se svi zamislimo, ili da razgovaramo o tome kojim merama valja podstaći poljoprivrednu proizvodnju i uvećanje stočnog fonda, pa da budemo izvoznici stajskog đubriva. I konkretno o nekim rešenjima iz predloga koje danas ovde razmatramo: na sva zvona se zvoni o tome da da ćemo u 2003. godini biti znatno rasterećeni poreskih davanja koja smo imali; ali, molim vas, uzmite cifre o kojima sam predlagač dogovori, po osnovu oslobađanja ili smanjenja poreza na promet na neke stavke imaćemo tri milijarde i 500 miliona manji teret za poreske obveznike. Po osnovu poreza na dobit - oko 3,1 milijardu dinara, ali nategnuto računajući, s obzirom da je milijardu i 900 miliona dinara otprilike projektovani iznos koji će se u toku 2002. godine ubrati u budžetu po osnovu poreza na dobit. Iz toga proizilazi da bi mirne duše ministar mogao da predloži i da u 2002. godini svi poreski obveznici budu oslobođeni obaveze plaćanja na dobit. Dakle, svi poreski obveznici, a ne selektivno, kako je to ovde predloženo. Uzmite, recimo, porez na promet; pričamo o tome i mislimo da smo zaista ostvarili veliki uspeh ako ćemo ukinuti porez na promet na mast, ulje i šećer. Mi iz SPS-a i narodni poslanici u ovoj skupštini naravno podržavamo svako smanjenje i svako oslobođenje, ali se pitamohoćemo li se mi sa ovom poreskom politikom vratiti, recimo, u vreme mog detinjstva, kada smo na hleb mazali mast a po masti sipali šećer, i od toga živeti? Hoćemo li mi našu decu na taj način zaštititi, ili ćemo dodatnim poreskim merama uvažiti amandmane koji su ovde podneti i od strane pozicije i opozicije, i ukinuti poreze na ono što se tiče dece i na dečiju konfekciju? Mi smo imali oslobađanja (kako mi je neko dobacio, misleći na vreme kada su socijalisti bili na vlasti). Šta ćemo sa udžbenicima, šta ćemo sa školskim učilima, šta ćemo sa svim onim što treba da omogući koliko - toliko pristojan život našoj deci? I ministar i svi oni koji su učestvovali u pripremanju predloga ovog zakona znaju da ova oslobođenja po osnovu masti i šećera nisu tako izdašna i neće ne znam koliko da koštaju budžet Vlade Republike Srbije, a sa druge strane opet znaju da svi mi kao roditelji moramo, hteli ili ne, da obučemo svoju decu, da ih pošaljemo u školu, da im kupimo udžbenike itd. Imamo situaciju da nam se u poslovanje naših privrednih subjekata unosi, po meni, jedan nepotreban izdatak - nabavka fiskalnih kasa. Pri tom, naravno da socijalisti podržavaju oslobađanje računara i softvera od poreza na promet, ali zarzaboravljamo da upravo ti računari u procesu poslovanja u svakom preduzeću, pa i u samostalnoj trgovinskoj radnji, upravo mogu biti u funkciji fiskalne kase? I zašto sada mi teramo poreske obveznike da nabavljaju fiskalne kase, za koje ne znamo ni koliko će da koštaju;sasvim sigurno nekoliko stotina maraka, ili bar stotinu evra. Doduše, u predlogu se kaže da će Vlada iz budžeta delimično finansirati nabavku fiskalnih kasa. Šta to zapravo znači? To znači da ćemo nabavku fiskalnih kasa u stvari finansirati na teret onih građana koje nismohteli da oslobodimo poreza na promet na one stvari koje im život znače i omogućuju bolji život. Kako će da funkcionišu te fiskalne kase - tako što ću ja kao građanin, ili moje dete, morati da čuvam račun. Ako ga nemam, onda će me neko kazniti sa 1000 dinara, iako sam pri tom pazario paklicu cigareta ili jedne novine, dakle 50 dinara; 20 puta mi može biti veća kazna zato što nemam račun. A zašto sam ja kao građaninobavezan da čuvam taj račun i koji to propis, van ovoga koji se ovde predlaže, može mene naterati da čuvam taj račun do svoje kuće? U kom vremenu neko ima pravo da to kontroliše, neposredno pri izlasku iz prodavnice? Da li pri ulasku u moje dvorište, da li on zna uopšte kada samja kupio robu koja mi se nalazi u korpi, sa kojom šetam po gradu? Ne piše ništa na računu, gospodine Đeliću, ukoliko ja račun nemam, a ja imam pravo da ga uništim, kao što uništim i listić od putarine kada izađem sa autoputa, pa nema niko pravo da me kontroliše i da me pita - gde ti je taj račun, jer ti si išao u Beograd?A vi mi sada kažete, gospodo - vi ćete, gospodine, biti kažnjeni sa 1000 dinara, što je veća kazna nego kada prođem na crveno svetlo. I svakoga dana me možete kažnjavati. Od ovako malih i minimalnih prihoda vi hoćete još ponešto da oduzmete. Drugo, gospodine Đeliću, treba da poručite gospodinuVlahoviću da se pitanje privatizacije ne može rešiti samo poreskim podsticajima onih koji će kupiti akcije, oslobađanjem od poreza na imovinu ili oslobađanjem od poreza na prenos apsolutnih prava po osnovu prenosa akcija, nego da se taj problem privatizacije rešava pre svega promenom Zakona o privatizaciji, koji je nestimulativan za privatizaciju, pre svega za naše radnike igrađane ukupno. Dakle, nije stvar u tome da mi kažete - kupi akcije, pa nećeš platiti porez, nego je stvar u tome da dođem u takvu situaciju, i kao čovek i kao radnik, da zaradim da mogu da kupim te akcije. E, o tome se radi. Sada imamo problem sa statistikom - vi mi kažete da imamo prosečnu platu 150 evra, tada verujete statistici, a ja vam kažem da nemamo 150 evra, nego zapravo imamo 150 maraka u protivvrednosti, jer i vi znate da je od vremena dolaska DOS-a na vlast do današnjeg dana, zvanična inflacija, koju vi priznajete, 71%. Koliko bi trebalo da bude jedna marka, ako je vredela pre dve godine 30 dinara, kad se na to doda 71%? 51 dinar. Gde su sada tu stimulacijei gde je tu tačna statistika? O tome se radi. Prema tome, dame i gospodo, pošto mi ističe vreme za ovaj deo diskusije, predlažem vam da ovog ministra, koji i te kako ima dobru nameru, ali ima loša zakonska rešenja, naterate da napravi kompletan poreski zakon, na način koji će osloboditi upravo ono što je bitno i nama i našim građanima. Hvala vamlepo.
Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović, a sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Zoran Nikolić, poslanička grupa Demokratske stranke Srbije.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam očekivala u toku rasprave kolege koji je govorio pre mene, o paketu ovih izmena poreskih zakona, da će sa velikom ozbiljnošću ili sa zabrinutošću što poslanici opozicionih političkih stranaka kritikuju ovaj zakon da to posmatraju poslanici iz redova Demokratske stranke i ostatka DOS-a, poslaničke grupe Reforma Srbije (kako se zove ili kako neko neispravno kaže, a u stvari Reforme Srbije, odlučite koji vam je pravilan naziv), zbog toga što su i oni sami svesni činjenice da je ministar Đelić iz jedne navodno ekspertske organizacije, koja sada već predstavlja ozbiljnu konkurenciju za onaj ostatak DOS-a, jer polako taj G-17 plus, minus, kako se zove, prerasta u političku stranku. Ministar je u toku dvodnevnog izlaganja, a pogotovo danas prilikom... sada vi malo ćutite, ministre, iz klupe, budite fini kada govore poslanici, jer mi smo danas bili izloženi vašoj torturi da sat vremena slušamo vaš mini seminar, a ja ću da vam pročitam neke izvode iz stenograma, šta ste vi danas rekli. Kada bi vas čovek pitao,vi biste rekli - ja blage veze nemam, jer to je vaša uzrečica, ne biste znali da ponovite šta ste sve danas za govornicom rekli, jer u ovom stenogramu je toliko nesuvislih, nepovezanih stvari i rečenica, da vi apsolutno u to ne možete možda ni da poverujete. Rekli ste, govoreći o listi namirnica, zatim usluga i svega onoga što potpada pod vaše smanjenje i predlog poreza na promet, da je ta lista "usaglašena", zamislite, "sa šestom direktivom Evropske unije i sa nečim što je naša realnost, u vidu, što je baza", pa ova stenografkinja ne zna dalje kako i šta, pošto je nesuvislo, stavlja crticu i kaže - ishrane, lekovi, komunalije. "Ako pogledate naše građane", kažete vi, "hrana, lekovi i komunalije, to su te stvari od prvoklasnog značaja" itd. i niz takvih nesuvislih reči. Gospodine ministre, ono to ste vi predložili smanjenjem poreza na promet nije dovoljno da bi se popravila ta, kako je vi zovete, elastična potrošačka korpa kojom danas vi merite, kao i premijer Đinđić, životni standard stanovnika u Srbiji. Zato što ste vi sinoć gostujući na državnojteleviziji rekli jednu neistinu. Rekli ste da građani Srbije ne vole da rade, da smo mi lenj narod, da mi hoćemo da idemo u dva sata kući, da pre toga ljudi zabušavaju na radnom mestu, a zaboravili ste da kažete jednu veoma važnu stvar, da otkako ste vi u Vladi Republike Srbije sve je veći broj nezaposlenih i da su ljudi, pogotovo mladi ljudi, iz svih struktura obrazovanja, kvalifikacija, željni posla, a da im vi to jednostavno ne omogućavate zbog toga što za male, za bagatelne pare rasprodajete naše fabrike, otpuštate ljude sa posla i plan vam je, koliko znamo i rekli ste građanima u lice, da otpustite 800.000 zaposlenih. Što se tiče poreza na promet, najosnovnije stvari niste obuhvatli kroz smanjenje poreske stope, jer da biste imali efikasnu tržišnu privredu, što je osnovno načelo ekonomije, vi treba da znate da prvo treba da omogućite ljudima da rade, što vi ne radite, već ih otpuštate. Sa druge strane, ono što su usluge, a što je najveća stavka za svako domaćinstvo i budžet, i dalje opterećujete visokim dažbinama, kao što je utrošena električna energija za domaćinstva. U Srbiji ima dva miliona i dvesta hiljada potrošača odnosno električnih brojila i treba građanima da objasnite kako je moguće, a to je protivustavno i protivzakonito, da ste u dogovoru sa onim, takođe famoznim ekspertom, ministrom Kori Udovički, počeli da naplaćujete i porez za naknadu, koju ste protivzakonito uveli i koja iznosi za svaki mesec 76 dinara, a porez na to je 15,25 dinara, odnosno 20%. Kada se na to doda porez za utrošenu električnu energiju, koju ste u proseku četiri putaa i devet puta, ako je neko u crvenoj zoni, povećali za poslednje dve godine, vi onda dolazite do jednog logičnog zaključka, ne vi nego svi građani koji to osećaju na svojoj koži - da to niko normalan ne može da plati. Sa druge strane, vi morate, ministre Đeliću, da vaše javne rashode uskladite sa prihvatljivim nivoom javnih prihoda, jer ako ste vi, kao što juče reče uvaženi zamenik predsednika naše stranke, gospodin Tomislav Nikolić, toliko odrali građane Srbije od 2001. godine i toliko napunili budžet, a planirate da budžet za 2003. godinu bude, verovali ili ne, oko 260 milijardi dinara sa budžetskim deficitom od 46 milijardi dinara, onda lepo izađite i nemojte ovakve nesuvisle stvari da govorite, već recite građanima Srbije - ja sam u Srbiju došao da vam derem kožu, da vam i dalje propisujem tako visoke poreske stope koje ne možete da platite.I, ono što je najvažnije, moraćete i vi, gospodine Đeliću, i mnogi drugi u Republičkoj upravi javnih prihoda, zapravo svi odgovorni i vaš Aleksandar Radović, koji je bio na toj funkciji, da odgovarate zato što i dalje protiv zakona od 2001. godine naplaćujete zateznu kamatu od 0,2% dnevno na neplaćeni porez.
Za reč se javio narodni poslanik Branislav Ivković, druga prijava za reč kao predsednik poslaničke grupe Narodni socijalisti.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred sobom imamo šest izmena i dopuna zakona iz tzv. poreskog paketa, koji su u logičnom sledu sa Zakonom o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Naravno da grupa Narodni socijalisti i te kako podržava sve one poteze koji idu ka rasterećenju građana i privrede u smanjenju poreza, ali možemo takođe ukazati da smo svi mi pre godinu dana ili dve godine resornom ministru ukazivali na neopravdanost uvođenja tih poreskih stopa koje se sada smanjuju. Naravno da mi podržavamo zahteve da se rastereti oblast udžbenika, pre svega stručne literature, korišćenja softvera i računara. Međutim, ja bih ovde ukazao na jednu nit koja sledi iz Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji i koja se i ovde oseća, a za koju mislim da vrlo malo poslanika dotiče. Odnosi se na oslobađanje poreza na lične dohotke građana koji su ušli u vid privatizacije. Naime, Srbi tačno mogu da stanu ispod jedne kruške, ako se ostvari to proročanstvo, ali Srbi nisu pali sa kruške i oni ljudi koji su ušli u proces privatizacije, koji u procesu privatizacije ostvaruju određenu dobit, zasigurno će tu dobit prikazati kao svoj prihod, jer ih upravo gospodin ministar Đelić oslobađa obaveze poreza u onom iznosu u kojem plaćaju rate za otplatu ulaska u proces privatizacije. Znači, ako je neko kupio za 60 miliona dinara na pet godina određeno preduzeće i ako treba da plaća 12 miliona dinara godišnje otplatu za tu privatizaciju, on će zasigurno, jer nije pao sa kruške, prikazati tih 12 miliona kao porez na dobit, odnosno prikazaće kao svoj lični dohodak i biće faktički oslobođen po tom principu, pošto je oslobođen poreza na lične dohotke. Šta se događa? U Zakonu o poreskom postupku i poreskoj administraciji naišli smo na odrednicu da svaki građanin ove zemlje ima obavezu da do 1. juna iduće godine prijavi svoju imovinu, ako je veća od 20 miliona dinara. Ta prijava je definisana u tom zakonu kao vid evidencije i ničeg više. Znači, mi nailazimo na poziciju da sada neko ko je sticao značajnu imovinu u proteklom periodu ima pravo evidencije i faktički biva rasterećen poreza, niti ga ko pita zašto je i kako je stekao tu imovinu. Vi ste uveli u Zakon o ekstraprofitu, gospodine ministre, retroaktivnost, i našli ste opravdanje za to. Zašto niste uveli retroaktivnost i ovde, da se vidi, da objasni neko kako je stekao tih 20, 30, 100 ili 200 miliona dinara, jer to dobija vrednost tek onog trenutka kada se ti isti ljudi pojave i kupe, na primer, Fabriku boja u Šapcu za 70 miliona dinara i ni vi ni ministar Vlahović ih ne pitate odakle im pare i u kako su stekli te pare. Oni kupe to, kupe na pet godišnjih rata po 12 miliona, a vi ih još ovde sad u ovom zakonu oslobodite poreza na lični dohodak. Naravno da će oni dobit preduzeća prikazati kao svoj lični dohodak i, faktički, biće oslobođeni. Kad se sve to sabere, onda to ne izgleda dobro kada neko pokuša inženjerski da sroči:2 i 2 = 4. Lično smatram, ako ste već zagrizli i u Zakonu o ekstraprofitu išli retroaktivno, tamo kod onih koji su institucionalno stekli kuću, na primer, kao jedan ovdašnji poslanik, pa onda proda sinu stan da sa 200 hiljada maraka plati ekstraprofit, neka ste to uradili. Ali, ako ste rekli da neko prijavi imovinu vredniju od 20, 30 ili 100 miliona dinara, zašto niste rekli da dokaže kako je stekao tu imovinu, da li ima poreske prijave, da li radi u inostranstvu, da li je izvodio određene investicione radove napolje itd, nego idete ka tome da neko ko ima više od 20 miliona, da ima 100 miliona, 200 miliona, prijavi lepo svoju imovinu, faktički, dobija amnestiju za prošlost. Mislim da dobro uvodite sistem poreskog oporezivanja i ja taj sistem pozdravljam. Bez dobre poreske politike nema stabilne države. Tu vi imate podršku Narodnih socijalista. Problem je u tome što ti ljudi počinju da plaćaju porez tek na razliku između onoga što su već stekli, što im vi legalizujete i onoga što će sticati na bazi toga što su ranije imali stečenu imovinu, a nisu dokazali da su je legalnim tokovima stekli. Znači, u Zakonu o ekstraprofitu, vi ste zakačili jednu sedminu sticanja, institucionalne tokove, a šest sedmina sticanja, a to je siva ekonomija, niste potkačili. Faktički, neko ko ima kuću od 1.000 kvadrata i bazen ne mora da pokaže da li je trgovao, švercovao naftu ili je na neki drugi način, to on i stekao. Vi mu to legalizujete i tek sada ga pripremate da bude poreski obveznik. Mislim da je tu trebalo naći mudrije rešenje, pogotovo što se mali broj ljudi - 50 ili 100 ljudi, pojavljuju kao kupci u procesu privatizacije. Ti isti ljudi, koji sada samo evidentiraju svoju imovinu kod vas i tek se pripremaju da budu poreski obveznici u budućnosti, pojavljuju se u procesu privatizacije, kupuju preduzeća, kupuju ih na petogodišnje, šestogodišnje rate, a vi ih sada oslobađate od poreza na lični dohodak građana. Jasno je da će oni dobit tih preduzeća koja su kupili prikazati kao svoj lični dohodak u visini rate za koju treba da plaćaju državi za privatizaciju. Na kraju, oni imaju dodatnu stimulaciju i, faktički, nalaze se u mnogo boljoj poziciji. Znači, naša sugestija je da se u tom pravcu podneti amandmani prihvate, da se ide u rigorozniju analizu kapitala sa kojim neko raspolaže. Zna se da to nemaveliki broj građana ove zemlje, radi se o100 - 200 građana ove zemlje. Lepo ih istresite, neka se pogleda kako su stekli imovinu. Ako su je stekli u teška vremena kad je bio embargo, pa su radili određene poslove, neka su, ali nemojte ih dodatno oslobađati sada kada postaju vlasnici preduzeća, pogotovo što moraju da imaju, pre svega, zadatak da za ta preduzeća imaju socijalne programe i da radnicima, koje zbog tehnoloških viškova otpuštaju, moraju socijalnim programima da obezbede socijalnu i materijalnu sigurnost. U svakom slučaju, u ime Narodnih socijalista pohvaljujem nešto što možda deluje kao naknadna pamet, ali dobro je što se vrši oslobađanje poreza bitnih proizvoda za građane. To je dobar potez vas kao ministra i Vlade Republike Srbije. Podržavamo sve one amandmane koji se odnose na bitne elemente života jedne porodice, posebno kad su deca u pitanju. Mi se nalazimo u državi koja ima strahovite probleme sa natalitetom i u kojoj socijalnog programa u dobroj meri nema. Sigurno je da moramo da stvaramo prostor, tamo gde država može, da se vrše oslobađanja poreza na promet i udžbenika, učila, dečije odeće i obuće i, naravno, onoga što je ulazak u svet, a to je kompjuterska tehnika i softver.
Za reč se javio ministar finansija i ekonomije gospodin Đelić.
Gospođo predsednice, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, želeo bih samo da odgovorim na nekoliko pitanja koja su se čula danas u ovom pretresu i da se zahvalim na učešću mnogih poslanika. Krenuću po fiskalnim formama. Sugestija da se smanji stopa poreza na promet je, naravno, interesantna i lično bih bio najsrećniji kad bismo mogli odmah to da uradimo. Postoji samo jedan mali problem, a to je problem balansa javnih finansija. Postoji samo jedna lošija stvar od visokih poreza, a to je da imamo deficite koji se ne daju kontrolisati. Ako neko želi da imamo porez na promet od 10%, ta osoba mora da objasni kako ćemo nadoknaditi 45 milijardi dinara, koliko bi to smanjenje donelo. Videćete, u budžetu Republike Srbije je porez na promet koji je planiran, što se tiče dela budžeta Srbije, 89,4 milijarde dinara. Jedan procenat toga, to je 4,45 milijardi dinara, pa čak sići sa 20 na 17%, to bi bilo 13,4 milijarde dinara. Znači, čak za jednu trećinu više od celog ovog paketa koji se predlaže u ovom momentu. Naravno, ta ideja je, kao što sam više puta naznačio, i te kako interesantna i prihvatljiva. Predlog koji imamo je da pokušamo, kao što smo radili poslednje dve godine, čim se nađe taj prostor za smanjenje poreza da ga u sledećem koraku usmerimo na te dve ključne fiskalne forme koje su porez na promet i nameti na plate, porez na plate i nameti u vidu socijalnih doprinosa. Zbog toga, tu zaključujem oko tog elementa smanjenja stope, da li bi velika razlika bila za naše građane 1% - bila bi, jer svaki procenat je važan, ali samo taj 1% bi značio 4,45 milijardi dinara. Pitanje je da li bi to imalo tako veći efekat, preći sa 20 na 19%, na samu sivu ekonomiju. Ne mislim. Što se tiče poreza na promet i nameta na plate, mislim da bi bilo bolje da na prihodnoj strani puno radimo sledeće godine,da se što više proširi ta oporeziva baza, a da se na rashodnoj strani uradi restrukturiranje, racionalnizacija kroz spajanje onoga što treba da se spoji između saveznih i republičkih organa, ukidanje nekih saveznih organa i ukidanje nekih republičkih organa i u postojećim organima maksimalna štednja, tamo gde može. Videli smo šta je moguće uraditi u domenu lekova, naročito u Kragujevcu, kada se iole uvede red u našoj zemlji i kada iole bolje počnemo da upravljamo našim resursima. Zbog toga mi se čini da bi bilo bolje da sledeće godine u oportunom momentu, kada se nađe, kao što je sada, momenat i tu su u pravu narodni poslanici koji su to primetili, ideja nije da se prikupi više prihoda nego što treba, nego čim vidimo da smo i dalje u balansu, da ovaj fiskalni sistem bolje daje po proširenju osnovice, da se odmah smanjuje porez ili ukida neki porez, da na taj način držimo i tu javnu potrošnju, koja je već na dosta visokom nivou, na nekom prihvatljivom nivou. Zato, ako Bog da, vidimo se sredinom ili krajem sledeće godine. Za dalje smanjenje poreza i ovoga puta će dve ključne fiskalne forme biti porez na promet i nameti na plate. Što se tiče ovih matica i pčela, mislim, a i razgovarao sam sa mojim saradnicima, da to ne bi trebalo da bude problem. Nešto ćemo uraditi tim povodom. Što se tiče ukidanja poreza na promet na ulje, to nije koji dinar, to je 12 dinara po litru. To je mene malo iznenadilo. Mi smo zemlja koja troši po prosečnoj familiji čak šest litara mesečno, što znači 60 dinara mesečno, i zato ne treba to nipodaštavati. Što se tiče odloženog plaćanja, mogu da kažem da su u ovoj debati oko poreza na promet mnogobrojni ti privrednici koji su hteli da se napravi pomak u periodu u kome treba da se plati porez na promet. Ruku na srce, ako pogledate šta se stvarno tu dešava, u jednoj ekonomiji, kada se porez na promet obračunava i mora da se plati u periodu od 15-20 dana i gde su rokovi za plaćanje, nažalost, predugački (60 i veoma često 90-120 dana), ja se libim od toga da kažem da u ovom momentu privreda uistinu kreditira državu. Čim imate usklađenje između perioda plaćanja poreza i plaćanja u privredi, onda privreda na neki način kreditira državu i to nije dobra situacija. Ruku na srce, u svim zemljama je tako, gde je period za plaćanje poreza znatno kraći od onoga što je period za plaćanje u privredi. Kod nas je taj raskorak dosta izražen. Kada sam to rekao, zašto da ne produžimo. Prvo, ne možemo da ga produžimo samo za neke, a ne za druge. To bi kršilo neutralnost; zašto za one koji proizvode vino, a ne za one koji proizvode ugalj, zašto za one koji proizvode dečiju odeću, a ne za one koji proizvode nešto drugo ili neke kompjutere. Ako bi to uradili za neke druge, moramo biti svesni toga da su naše javne finansije su u ravnoteži, ali ta ravnoteža nije ravnoteža da imate veliki dušek i neke rezerve. Svakog meseca testera kreće. Petog i desetog plati se porez na promet i u tom momentu se isplaćuje prva polovina penzija i plata, pa onda druga polovina. Na taj način smo u stanju da održimo regularnu isplatu plata, penzija i svega onoga što očekuju naši budžetski korisnici. Kada bismo popustili i četiri-pet dana mi ni u jednom momentu ne bismo bili u stanju da platimo pola penzija. Mislim da to ne bi bilo dobro. Zbog toga u ovom momentu i zbog balansa naših javnih finansija, mada bi to bila dobra ideja, nismo u stanju da produžimo ovaj rok. Treba da se smanji taj raskorak između rokova plaćanja koje građani i privreda daju državi i koji su rokovi prema njima. Što se tiče fiskalnih kasa, mislim da to nije promaklo nekim narodnim poslanicima. Ovo je toliko važno da smo odlučili da vam predložimo u Zakonu o budžetu, o kojem ćemo raspravljati najkasnije do 15. decembra u ovom domu: predviđeno je 500 miliona dinara subvencija za trgovce i za nabavku fiskalnih kasa. One su bile dosta skupe kada su, početkom devedesetih mnoge zemlje u tranziciji počele to da uvode. Međutim, sada je ta proizvodnja dosta raširena i ima puno dobavljača. Konkurencija je žestoka. Naravno, nećemo ponoviti grešku koju su napravili u Crnoj Gori, kada su ovlastili samo jednog dobavljača, jer onda je cena bila veća. Samo ćemo dati u toj javnoj nabavci minimalne tehničke uslove i naravno da se i te kako radi; ne samo sa EI Niš, nego i sa nekim drugim našim proizvođačima, da im omogućimo da oni i te kako mogu da učestvuju u tom nadmetanju i proizvodnji. Naravno, ako pričamo o subvencijama za nabavku fiskalnih kasa, to znači da mora da se obezbedi način finansiranja, tako da ni u jednom momentu ni oni koji imaju trafiku ili manju trgovinu ne budu ugroženi u nabavci te kase. Naravno, to će biti jedno od ključnih putanja na kome radimo sa kolegama iz Ministarstva trgovine. Što se tiče poreza na dodatnu vrednost, rekoste i istina je da smo mi zadnja zemlja u Evropi sa Crnom Gorom, ako smo i dalje u jednoj zemlji, dve države članice, koje nemaju porez na dodatnu vrednost. Istina je da imamo pretpostavke koje moraju da postoje. Ne samo to, mi moramo da obezbedimo i neku infrastrukturu. Fiskalne kase su infrastruktura za uvođenje poreza na dodatnu vrednost. Na taj način mi ćemo moći kroz ovo i kroz neke druge elemente u našem fiskalnom sistemu da efikasno uvedemo porez na dodatnu vrednost na kraju sledeće godine. Kao što sam napomenuo, u tom momentu, nadam se, bićemo u stanju da smanjimo tu stopu koja će biti jedinstvena. Što se tiče zakona o prihodu građana i zemljoradnika, a to je bilo pitanje na koje nisam odgovorio malopre, lpke je predsednica poslaničke grupe Socijaldemokratske partije postavila, istina je da od 1994. godine katastarski prihodnije revalorizovan. Danas i sami poljoprivrednici kažu da je porez veoma nizak. To je jedva nekoliko desetina dinara i mnogi su se složili, kada smo imali dosta žustru diskusiju oko njihovih penzija, penzionog sistema koji oni ne prihvataju, oni su spremni i mi smo pokrenuli inicijativu da se revalorizuje katastarski prihod, kao najpravičniji način oporezivanja naših zemljoradnika. Na taj način ova niska stopa i ta revalorizacija će dovesti do nekog prihvatljivog, ali ne toliko apsurdno niskog poreza za zemljoradnike. Istovremeno, moramo raditi i na socijalnim doprinosima. Najzad, pogledajmo porez na dobit preduzeća, a to je bilo pitanje predsednika ili zamenika predsednika iz SSJ. Čini mi se da postoji stavka koja je nedovoljno poznata, a čak sam bio iznenađen kada sam video da neki naši sportski radnici nisu čuli za to, a to je ono što ste izglasali aprila prošle godine. To je da čak do 3,5% ne dobiti, nego prihoda celog preduzeća može da se uloži u sponzorstvo našim sportskim društvima i da se to odbije od poreza na dobit preduzeća. To je najpovoljniji sistem koji postoji u Evropi. Naravno, sve dok nije bilo puno dobiti, to nije bilo toliko interesantno. To je način na koji će sport, i amaterski i profesionalni, dobiti one sponzore koji su mu potrebni da bi mogao da se razvija. Što se tiče ovog pitanja povlastica i pogodnosti u vidu oslobađanja od poreza na dividendu u iznosu plaćanja rate u postupku privatizacije, to je samo jedno izjednačavanje između fizičkih i pravnih lica. Ni u kom slučaju to ne daje neku ekstra povlasticu prema pravnim licima. To je samo da ne bi kršili princip neutralnosti. Kao što sam malo ranije danas rekao, daleko od toga da ta mera treba da da dodatni podstrek onima koji imaju gotovinu i to puno gotovine, nego treba da proširi krug ljudi koji će biti u stanju da predlože program i da učestvuju u aukcijskim preduzećima. Najzad, kada pričamo o akcizama, ako govorimo o ulju, mazivom ulju, naravno da smo bili osetljivi na argumente koji su došli iz Kruševca. Mi smo usaglasili tih 45 dinara sa FAM-om, i to je jedan prihvatljiv namet. Čujemo da bi oni hteli 10,što je izuzetno nisko. Naravno, to nije mali prihod, to je nekih 1,5 milijardi dinara godišnje. Znači, podelite to sa četiri i videćete da je to više stotina miliona dinara. Mislim da će na tom nivou podstrek za švercbiti mnogo manji i da ćemo uz bolju kontrolu na granici, mislim imati izraženiji efekat na FAM i neke druge naše proizvođače. Što se tiče vina, tačno je da u Crnoj Gori nema akcize na vino. Tačno je da oni daju jak podstrek za njihovu proizvodnju. Tačno je da naši proizvođači imaju puno problema, i to je jedna od manje lepih stvari u našem ugovoru sa Makedonijom o slobodnoj trgovini. S druge strane, Makedonija je jedina zemlja (pored Bosne i Hercegovine i ne znam koja je treća zemlja), sa kojom imamo suficit u spoljnoj trgovini. Ali, to je mali suficit. Kada pogledamo balans toga, jeste da naši proizvođači imaju problem makedonske konkurencije u domenu vina. S druge strane, kao ekonomija imamo dosta dobiti u tome što imamo veoma slobodnu trgovinu sa Makedonijom. Istina je isto da smo ove godine u agrarnom budžetu prvi put uveli i subvencije za proizvodnju vina. Mogu da kažem, a tu bih zaključio ovaj deo oko akciza, da ćemo predložiti do kraja godine novi zakon o akcizama, koji treba da dovede do usklađivanja nekih stopa sa Crnom Gorom, sa okruženjem, tako da se pritisak na šverc smanji i da usvojimo neka rešenja koja će biti nešto modernija. U tom slučaju ćemo o tome ponovo pričati. Pretposlednja stvar koju bih hteo da kažem,to je da je bilo i pitanje i neko je hteo da priča o Laferovoj krivi i da ulazi u neku polemiku ovde. Iskustvo nalaže da "Laferić" u Srbiji počinje na 20%. Građanska svest o tome da treba da se plati porez iznad 20%dosta jenjava. To je naša realnost. Mi to moramo uvažiti. To ne znači da će uvek tako biti. Nije tačno, kao što je neka poslanica Radikalne stranke rekla, da su to ne prosečne stope, nego marginalne stope poreza na dohodak negde 90%. To nigde više nije slučaj, skoro više nigde nisu veće od 50%. Moramo uvažiti i situaciju u našim upravama i mogućnost, imajući u vidu ono što smo nasledili - ogromno učešće gotovine. Gotovina i njeno učešće u monetarnoj masi M-1, što znači u širem smislu, jeste čak 40% u našoj zemlji. To je rekord Evrope, 40%. To je ono što smo nasledili i sa čim moramo da kuburimo u vidu jačanja finansijske discipline. Verujte, u zemlji gde je 40% novca u opticaju u kešu, izvolite, probajte da naplatite 45 ili 50% stope, želim vam puno uspeha. Znači, to je jedna stvar, moraju biti takve stope i sa druge strane takva disciplina i takve kazne da, na kraju krajeva, kada se napravi jedna tvrda hladna računica svi poreski obveznici znaju da je u njihovom interesu da se to plati.I zbog toga mislim da ovde nema mesta za neku preteranu, demagogiju ili pak debatu. Najzad, i tu zaključujem, naravno da svako ima pravo da iznese svoje mišljenje, da je interesantno slušati kako neki kažu da ukidanje poreza i nije nešto, da smanjenje stope sa 20% na 14% nije mnogo, ali kada čujem to iz usta onih koji su vodili zemlju 90-tih godina, kada su bile kontrolisane cene, ali ulja, šećera nije bilo, kada su naši građani bili poniženi (i moja familija), kada su morali da ustaju u tri i četiri ujutro da idu sa cegerom i da lutaju po gradu i nisu mogli da nađu to, pa su bile veze, pa su bile šeme, pa je bio profit, pa onda dobijete te ekstraprofitere koje sada napadate...
Zahvaljujem gospodinu ministru i prisutnim narodnim poslanicima. Nastavljamorad sutra u 10,00 časova. Prijatno.