Hvala. Povreda Poslovnika, član 171. stav 1 – Predlog zakona o budžetu Republike Srbije sa obrazloženjem Narodnoj skupštini podnosi Vlada u zakonom propisanom roku. Taj rok propisuje Zakon o budžetskom sistemu u članu 31. stav 1. tačka 1) podtačka 16) kao 1. novembar. Danas je 2. novembar, u Narodnu skupštinu još uvek nije stigao Zakon o budžetu. Molim vas predsedavajuća da pod hitno napišete dopis Vladi, da ih podsetite na njihovu obavezu ukoliko su zaboravili i da insistirate da se što pre taj zakon nađe u Narodnoj skupštini. Hvala.
Zahvaljujem. Nešto ste pomešali poštovana poslanice, treba da se odnosi na ovu sednicu, na neposredno učinjeno nešto od strane predsednika ili predsedavajućeg, a ne … (Branka Stamenković, s mesta: Neposredno je učinjena povreda u ponoć kada je istekao 1. novembar.) Sve ste pomešali, žao mi je. Moraćete ponovo … (Branka Stamenković, s mesta: Ne, ne znate Poslovnik predsedavajuća. Proučite Poslovnik. Vreme je da obnovite gradivo, odavno …) Da vas isključim, nepristojno je to što radite. Hoću za vaše dobro da vas sprečim da takvu sliku šaljete u javnost, o sebi i o vašoj političkoj grupaciji. Moram da vam oduzmem dve minute od ukupnog vremena, zato što zloupotrebljavate Poslovnik. Vrlo dobro znate šta piše u Poslovniku i da mora da se odnosi na ovu sednicu, na ovu tačku dnevnog reda i da sam neposredno na ovoj sednici učinila nekakav prekršaj. Znači dve minute manje od ukupnog vremena jer zloupotrebljavate Poslovnik. Reč ima ministar Đorđević.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, pred vama je Predlog odluke o usvajanju godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2016. godini koje je na osnovu Zakona o upotrebi Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama van granica Republike Srbije Ministarstvo odbrane Republike Srbije izgradilo u saradnji sa Ministarstvom unutrašnjih poslova, kao i Predlog odluke o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2016. godini. Ministarstvo odbrane je u skladu sa raspoloživim kapacitetima i materijalno-finansijskim sredstvima planiralo da u 2016. godini nastavi angažovanje u sedam mirovnih operacija UN – Kongu, Liberiji, Obali Slonovače, Kipru, Libanu, na Bliskom Istoku kao i u Centralnoafričkoj Republici i u četiri multinacionalne operacije EU – Somaliji, Centralnoafričkoj Republici i Maliju. Pored nabrojanih multinacionalnih operacija Predlog godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije ni drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama za 2016. godinu iz nadležnosti Vojske Srbije sadrži sedam mirovnih operacija UN u kojima Vojska Srbije do sada nije učestvovala, u zapadnoj Sahari, Republici Mali, Džamu i Kašmiru, Južnom Sudanu i Bliskom Istoku, kao i u dve multinacionalne operacije EU – u Centralnoafričkoj Republici i na Mediteranu. Unošenjem navedenih sedam mirovnih operacija UN u Predlog godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2016. godini stvara se uslov za ispunjenje obaveze Republike Srbije koje proizilaze iz zaključenog Memoranduma o razumevanju između Vlade Republike Srbije i UN o doprinosu u sistemu stend baj aranžmana UN, zaključenog u novembru 2011. godine kojim su utvrđeni resursi Vojske Srbije, sanitetski tim, vojni posmatrači i štabni oficiri koje je Vlada Republike Srbije stavila na raspolaganje UN u slučaju potrebe za hitnim angažovanjem na terenu. Takođe pored nabrojanih mirovnih operacija UN Predlog godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2016. godini sadrži dve operacije EU za upravljanje krizama u kojima Vojska Srbije do sada nije učestvovala u Centralnoafričkoj Republici i Mediteranu. Misija EU u Centralnoafričkoj Republici uspostavljeno u junu ove godine, a zamenila je vojnu savetodavnu operaciju u toj državi. Koristim ovu priliku da vas informišem da je 16. jula 2016. godine završen mandat vojne savetodavne operacije EU u Centralnoafričkoj Republici kao i da četvoročlani sanitetski tim Vojske Srbije uspešno završio svoje angažovanje u navedene operacije. Sanitetski tim Vojske Srbije biće upućen u novu misiju EU u Centralnoafričkoj Republici nakon usvajanja odluke Narodne skupštine. Druga nova misija EU sadržana je u Predlogu godišnjeg plana upotrebe Vojske i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2016. godini i operacija EUna Mediteranu, pokrenuta sa ciljem ublažavanja posledica i rešavanjem migrantske krize u Evropi, imajući u vidu da se Srbija nalazi u jednoj od glavnih ruta velikog talasa migranata koji odlučujući u navedenoj operaciji nastavićemo da delujemo kao odgovoran član Međunarodne zajednice i da pratimo aktuelna dešavanja u širem regionu i planove Međunarodne zajednice u cilju rešavanja migrantske krize u Evropi. U skladu sa iznetim u 20 multinacionalnih operacija UN u 2016. godini planirano je angažovanje do 700 pripadnika Vojske Srbije na 340 pozicija. Novinu u Predlogu godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2016. godini predstavlja spremnost Ministarstva odbrane i Vojske Srbije da u slučaju potrebe angažuju svoje pripadnike u operacijama humanitarnog karaktera. Angažovanje u konkretnoj misiji bi zavisilo od poziva međunarodne organizacije regionalne inicijative čija je Republika Srbija član ili države koja je zadesila prirodna katastrofa tehničko tehnološka ili druga nesreća, ali i raspoloživih resursa Ministarstva odbrane i Vojske Srbije. Sredstva za finansiranje humanitarnih operacija Vlada Republike Srbije bi obezbedila dodatno u skladu sa mogućnostima i propisima u budžetskom sistemu. Poplave koje su u maju 2014. godine zadesile Srbiju, ali širi region zapadnog Balkana ostavile su strahovite posledice koje ubuduće ukoliko do njih opet dođe mogu biti znatno umanjene bržim angažovanjem adekvatnih snaga na terenu. Osnovni razlog zbog čega se u ovom planu po prvi put nalaze humanitarne operacije jeste i namera da se na ovaj način obezbedi saglasnost Narodne skupštine da pripadnici Vojske Srbije, ukoliko to od situacije zahteva, mogu biti upućeni u humanitarnu operaciju za svega nekoliko časova po dobijanju poziva. Predlogom godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2016. godini nije planirano značajno povećanje angažovanja Vojske Srbije van granica Republike Srbije, već zadržavanje dostignutog nivoa angažovanja, što je uslovljeno raspoloživim finansijskim sredstvima. Potrebna finansijska sredstva za realizaciju godišnjeg plana upotrebe Vojske i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2016. godini iznose jedna milijarda 672 miliona 750 hiljada dinara. Od navedenog iznosa za potrebu učešća pripadnika Ministarstva odbrane i Vojske Srbije potrebno je milijarda 553 miliona 65 hiljada dinara. Ministarstvo odbrane je obezbedilo milijardu 92 miliona 749 hiljada dinara, a razlika od 460 miliona 316 hiljada dinara biće obezbeđena naknadama koje UN će uplatiti Ministarstvu odbrane na učešće u multinacionalnim operacijama u 2016. godini. Pravni, odnosno ustavni osnov za donošenje odluke o usvajanju godišnjeg plana sadržan je u Ustavu Republike Srbije, Zakonu o Narodnoj skupštini i Zakonu o upotrebi Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama van granica Republike Srbije, kojim je propisano da Narodna skupština donosi opšte akte iz nadležnosti Republike Srbije, odnosno odluke, kao i da razmatra i uslove godišnjeg plana upotrebe za izvršenje planiranih multinacionalnih operacija u tekućoj godini. Pored navedenog u odnosu na ustavni osnov za donošenje odluke o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2016. godini ukazujem na odredbu člana 140. Ustava, kojim je utvrđeno da se Vojska Srbije može upotrebiti van granica Republike Srbije, odnosno člana 8. Zakona o upotrebi Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama van granica Republike Srbije kojim je propisano da Narodna skupština odlučuje o tom učešću zajedničkih snaga pripadnika Vojske Srbije u tim operacijama. Angažovanje pripadnika Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama je značajan element spoljne politike naše države. Učešćem u multinacionalnim operacijama Republika Srbija pokazuje da aktivni činilac očuvanja međunarodnog mira i bezbednosti, potvrđuje sopstveni ugled i jača poverenje u Vojsku Srbije u međunarodnom okruženju. Republika Srbija kroz učešće u multinacionalnim operacijama jača vlastite odbrambene kapacitete i nacionalnu bezbednost, a za sve intenzivnije učešće u multinacionalnim operacijama EU u okviru zajedničke bezbednosne i odbrambene politike doprinosi približenju Republike Srbije članstvu EU. Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici predlažem da Narodna skupština donese odluku o usvajanju godišnjeg plana upotrebe Vojske i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2016. godini i odluku o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2016. godini. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem ministru. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Prelazimo na ovlašćene predstavnike. Prvi je Nenad Milić.
Gospođo predsednice, koleginice i kolege, gospodine ministre, mislim da danas razgovaramo o vrlo važnoj temi koja prevazilazi okvire Ministarstva odbrane, da se radi o veoma važnoj političkoj temi. Učestvovanje u izgradnji i očuvanju mira u regionu i svetu je druga od tri misije Vojske Srbije definisana Strategijom odbrane, tako da govorimo o jednoj od vrlo važnih aktivnosti Vojske Srbije. Nažalost, kako Srbija nema strategiju o spoljne politike, za šta naravno nije krivo Ministarstvo odbrane, ne postoje ni jasni politički ciljevi koji bi definisali učestvovanje u multinacionalnim operacijama, ali kako se radi o tehničkim stvarima ja ću ipak pročitati ono što sam spremio da bih bio precizan u ovom govoru. U načelu LDP podržava učešće pripadnika Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama van granica Republike Srbije. Kao što je istaknuto u Poglavlju 5. odluke o usvajanju godišnjem plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2016. godini, pripadnici Vojske Srbije sa učešćem u multinacionalnim operacijama u prilici su da provere dostignuti nivo razvoja i funkcionalnih sposobnosti u realnim uslovima. Oni se tako upoznaju sa standardnim, operativnim procedurama dnevnog funkcionisanja i operativne upotrebe snaga u međunarodnom okruženju. Država ovim potvrđuje interes i nameru da konkretno doprinese svetskoj i evropskoj regionalnoj bezbednosti i poštovanju međunarodnogmira i prava. Učešće pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama UN i EU važan je element spoljne politike Republike Srbije koji doprinosi da se Srbija u odnosima sa članicama EU i UN tretira kao ravnopravan partner. Za LDP je od posebnog značaja što se ističe da se angažovanjem pripadnika Vojske i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama pod patronatom EU u okviru zajedničke bezbednosti i odbrambene politike Srbija integriše u važnu oblast aktivnosti EU i istovremeno jača svoje bezbednosne kapacitete na putu članstva ka EU. Takođe, LDP smatra da je dobro što pripadnici Vojske Srbije učestvuju u velikom broju vojnih vežbi bilateralnog i multinacionalnog tipa, koji takođe pomažu proveri u izvršavanju operativnih kapaciteta, te upoznavanja međunarodnih okolnosti i dejstava. Sa druge strane, LDP ističe zabrinutost za pokušajem da Srbija uvede balans između broja vežbi koje održava sa Rusijom sa jedne strane u odnosu na sve druge partnere i to iziskuje od pripadnika oružanih snaga da poznaju i koriste dva neineroperativna standarda. Ima li Vojska Srbije resurse za tako nešto i koliko je opravdano trošiti na to resurse? Ovo pitanje bi bilo svrsishodno i mnogo manje složenim geopolitičkim okolnostima. Imajući u vidu stav EU prema ruskom angažovanju u Ukrajini zbog koga je uvela sankcije postavlja se pitanje političkih implikacija po evropske integracije Srbije, aktuelnog trenda jačanja vojne bezbednosne saradnje sa Rusijom koji je obostrano iskazan u toku nedavne posete Nikolaja Petruševa sekretara Ruskog saveta za nacionalnu bezbednost Srbiji. Pri tome LDP smatra za jako dobru odluku Vlade Srbije da se pridruži globalnoj koaliciji za borbu protiv Islamske države pod vođstvom SAD donesenom pre par godina. Nadamo se da Srbija neće iz te misije povući kada se u nju direktno uključi i NATO šaljući svoje avaks avione. Takođe, LDP misli da je očito sve više situacija zbog kojih je potrebno ponovo razmotriti nedorečenu politiku vojne neutralnosti Srbije. Podržaćemo i sve buduće mere Vlade Srbije i nove zakonske predloge poput onih koji se tiču bolje normative za jačanje i upotrebu civilnih kapaciteta u Ministarstvu odbrane, a pre svega usvajanje strategije spoljne politike Srbije, kao što sam već naveo, bez nje je sve teže na duže staze adekvatno planirati učešće naših snaga u multinacionalnim operacijama. U tom kontekstu smatramo bitnim nameru iskazano još pre dve godine kada je Vlada sa NATO usaglasila individualni i akcioni plan da država u saradnji sa NATO jača normativne i operativne kapacitete Vladine kancelarije Saveta za nacionalnu bezbednost i zaštitu tajnih podataka. Ova kancelarija je, naime zadužena za čuvanje i postupanje po protokolima koje je Srbija potpisala sa EU, a koji je preduslov za učešće naših snaga u EU misijama. Nadamo se da će spomenuti planovi konačno početi da se realizuju, međutim, pitanje je zašto se s tim već nije počelo. Takođe, mislimo da bi Vlada morala što pre da imenuje direktora Kancelarije. Ne šalje se dobra poruka partnerima time da na čelu tako važne ustanove skoro godinu i po dana stručna osoba a da je na funkciji v.d. Inače, ova Kancelarija je zadužena i za realizaciju protokola o zaštiti i razmeni tajnih podataka koji je Srbija potpisala i sa Rusijom i sa NATO. Liberalno demokratska partija će se i u budućnosti zalagati da Srbija prati dešavanja uz saradnju EU sa NATO i da svoju spoljnu, pa saglasno njoj i bezbednosnu politiku, usklađuje sa tim trendovima. Smatramo da je ovo pogodan trenutak da podsetimo javnost Srbije da se sve spomenute misije realizuju po NATO standardima, te da između NATO i EU postoje sporazumi, poznati kao „Berlin“ i „Berlin plus“, o tome da EU može da koristi resurse NATO za realizaciju misija u kojima NATO direktno ne učestvuje. Takvu opciju je koristila u realizaciji Misije u Makedoniji i koristi još uvek i još je aktivnija u sprovođenju misija u Bih. Evropska unija je nedavno usvojila i novu globalnu Strategiju o bezbednosti. U njoj se, između ostalog, navodi – Evropska unija će produbiti svoje partnerstvo sa NATO kroz koordinisan razvoj odbrambenih sposobnosti, paralelne sinhronizovane vežbe i obostrane osnažujuće akcije za jačanje kapaciteta naših partnera, borbu protiv hibridnih i sajber pretnji i jačanje pomorske bezbednosti. Liberalno demokratska partija podseća da je među ključnim tačkama zaključenim na nedavno održanom NATO samitu u Varšavi i to da NATO svoj odnos sa EU podiže na naredni nivo. U zajedničkoj deklaraciji identifikovane su ključne oblasti širenja saradnje između EU i NATO pakta uključujući borbu protiv hibridnih i sajber pretnji podržavajući naše partnere u jačanju kapaciteta odbrane i jačanju odbrambene bezbednosti. Najavljena je i proširena saradnja NATO sa EU na Sredozemnom moru gde je razmena informacija i koordinacija snaga mogu da pomognu da NATO i EU budu efikasniji u odgovoru na nelegalnu migraciju, terorizam i druge izazove. Saveznici su se u Varšavi u osnovi saglasili o mogućoj ulozi NATO na centralnom Mediteranu kroz implementiranje i podršku EU u operaciji „Sofija“. Na nedavno održanom sastanku ministara odbrane zemalja članica NATO na kome je prisustvovala i Federika Mogerini, visoka predstavnica EU, počela je operacija i realizacija ovih planova. Inače, operacija „Sofija“ je jedna od multinacionalnih operacija, vojna, u kojoj Srbija planira da pošalje pripadnike po prvi put, ukoliko ih pozove naravno, a o kojoj se glasa u ovom paketu predloga. Liberalno demokratska partija smatra da bi učešće pripadnika Vojske Srbije u ovoj operaciji bilo izuzetno korisno za nastavak procesa evropskih integracija, ali i šire, kao potvrda da je Srbija pouzdan partner koji ispunjava svoje obaveze u međunarodno usaglašenim planovima. U istim dokumentima EU i NATO koristi se i oštra retorika prema sadašnjoj administraciji u Kremlju. Mislimo da javnost Srbije treba da bude upoznata sa tim tonom i razlozima koji su do njega doveli, a pre svega, o ilegalnoj ruskoj agresiji Krima, a podsetiću vas, i Srbija priznaje teritorijalni integritet Ukrajine, što bi valjda značilo da ne priznaje aneksiju Krima i učešće Rusije u sukobima u istočnoj Ukrajini, a sada već i očito problematičnom vojnom angažovanjem u Siriji. Upravo zbog toga, iako u načelu podržavamo multinacionalne operacije, mislimo da u ovom predloženom paketu moramo da imamo jasnije i konkretnije obrazloženo šta se smatra pod humanitarnim misijama koje su spomenute na kraju spiska ovih multinacionalnih operacija, a na kojima trebamo da učestvujemo prvi put.Citiram tekst obrazloženja koje smo dobili – angažovanje, konkretnije, u misiji humanitarnoj, misli se na njih, zavisi od poziva međunarodne organizacije regionalne inicijative čiji je Republika Srbija član ili države koju je zadesila prirodna katastrofa, tehničko-tehnološka i druga nesreća, kao i raspoloživih resursa Ministarstva odbrane. Podsećam vas da je i Rusija međunarodno pravno utemeljenje za svoj vojni angažman u Siriji crpi isključivo iz poziva koji je uputio režim Asada. Evo, kao malu digresiju citiraću vam iz današnjih novina članak našeg kolege poslanika koji je u poseti Asadu – Siriji, i predsedniku Asadu. „Stigli smo u predsedničku palatu. Od ulaza u kompleks vrtova, parkova, palmi, cveća, omorika, negovanih livada i staza posutih ukrasnim kamenčićima do zgrade gde je predsednik vodi bulevar sa četiri trake“. Ovako naš kolega opisuje Asada i trenutno stanje u Siriji. Podsetiću vas, to je zemlja u kojoj ginu stotine ljudi, milioni izbeglica beže iz nje, a mi šaljemo humanitarnu pomoć ovom čoveku. Ne radi se ni o kakvim gaćama, kao što reče ministar inostranih poslova, niti o brašnu, radi se o političkom svrstavanju Srbije, za koju smatramo da je pogrešno, u sukobu gde su sa jedne strane Rusija i Asad, a sa druge strane Zapad. Mislim da nam to, ne da nije neutralnost koju smo kao proklamovali, nego u spoljnoj politici Srbije, u najmanju ruku, neoprezan postupak koji može da dovede do pogoršanja naše međunarodne pozicije, pa je pitanje da li ćemo i kroz neke sledeće, tzv. humanitarne operacije imati ovakve političke probleme i svrstavati se na jednu stranu, ako nas na primer Asad pozove da mu pomognemo u borbi protiv ostatka sveta. Nažalost, to su teme. Nisu teme humanitarne pomoći i naravno da narodu treba pomoći, niko protiv toga nema ništa, ali politička poruka koju šaljemo na ovaj način je, po mom dubokom ubeđenju, jako pogrešna, a vidimo kako Asada, meni to ne liči na predsednika države koji je u problemima i u ratu, nego, bar meni, na diktatora, ali dobro. Preći ću na sledeći, u obrazloženju ovih odluka predlagač zakona govori isključivo o multinacionalnim operacijama koje se odnosi na očuvanje mira i bezbednosti, pa citiram: „Republika Srbija angažovanjem kapaciteta Vojske Srbije i drugih snaga, odbranom i multinacionalnim operacijama UN EU jasno pokazati da je aktivan činilac očuvanja međunarodnog mira i bezbednosti u svetu. Takođe, učešćem u navedenim aktivnostima biće pružen jasan i čvrst dokaz potvrde konzistentnosti spoljne politike Srbije, kojom se zalaže za rešavanje svih sporova mirnim putem, poštovanjem međunarodnog prava i drugih opšte prihvaćenih normi u međunarodnim odnosima, kao i za jačanje uloge i kapaciteta institucija međunarodne zajednice.“ Ono što bih voleo da čujem od predstavnika predlagača ovih odredbi je da neke od navedenih misija, u kojima Srbija već ima predstavnike, kao što je Operacija „Atalanta“ u Somaliji, su misije za uspostavljanje mira. Učesnici u tim misijama imaju policijska i vojna ovlašćenja na upotrebu sile. Citiram, za odluku za „Atalantu“: „Mandat misije - sprečavanje piratstva, zaštita brodova koji plove“. Pod sprečavanjem i zaštitom se podrazumeva upotreba sile, pa ovo, kao i neke druge misije o kojima danas raspravljamo, ne mogu biti smatrani mirovnim misijama, usko gledano. Termin koji se spominje u odlukama o kojima danas raspravljamo – uspostavljanje mira, uspostavljanje i očuvanje mira je jedini, po našem mišljenju, ispravan. Još jednom da ponovim, LDP će podržati, nadam se da ćemo dobiti odgovore na ovih par nedoumica koje sam izneo, ali ćemo u svakom slučaju podržati multinacionalne operacije i ohrabrujemo i ovim putem Ministarstvo, ali i druga ministarstva, pre svega civilna, da se obim i kapacitet snaga Srbije u multinacionalnim operacijama poveća, jer je to od prvenstvenog interesa za evropsku, ali i svetsku poziciju Srbije i za jasno definisane spoljne politike ove zemlje. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Đorđević.
Nisam prepoznao pitanje vezano za ovu tematiku, osim ovog na kraju za humanitarnu pomoć, ali ću vam morati da vam odgovorim. Srbija je vojno neutralna. Strateško opredeljenje Srbije jeste pristupanje EU. Mi želimo najbolje za Srbiju i, u tom smislu, mi želimo vojne vežbe sa svima, mi to možemo i mislimo da je to naša prednost u odnosu na druge, pošto drugi ne mogu svako sa svakim. Mi možemo sa svakim i mi time jačamo našu operativnu sposobnost, mi time jačamo našu interoperabilnost i mi time jačamo naše veze sa svim tim zemljama. Drugo, kada ste pitali za humanitarnu pomoć i humanitarne operacije, ja sam pročitao šta podrazumevaju, pročitaću vam još jednom – humanitarne akcije podrazumevaju angažovanje pripadnika Vojske Srbije na otklanjanju i na ublažavanju posledica prirodnih katastrofa, tehničko-tehnoloških nesreća i drugih nesreća, koja obimom i intenzitetom ugrožavaju zdravlje i živote ljudi, materijalna dobra i životnu sredinu. Angažovanje u humanitarnim operacijama zavisiće od poziva međunarodne organizacije, regionalne inicijative čiji je Republika Srbija član ili države koju je zadesila prirodna katastrofa, tehničko-tehnološka ili druga nesreća, kao i raspoloživih resursa Ministarstva odbrane i Vojske Srbije. Kada je u pitanju naše angažovanje u Siriji, mi ne šaljemo pomoć ovom čoveku, kako ste vi rekli, nego šaljemo pomoć narodu u Siriji. Drugo, politička poruka svega toga jeste da je Srbija i srpski narod human narod i da vrlo dobro znamo šta je to humanitarna kriza, jer nažalost smo je sami doživeli. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Nenad Milić.
Nažalost, vi ste ponovili ono što zvaničnici Republike Srbije ponavljaju otkad smo poslali ovu humanitarnu pomoć, pa iskren da budem, nisam siguran da li je to samo opravdanje za nešto ili zaista verujemo da je ceo svet toliko naivan. Ne radi se, naravno, o bilo čijoj nameri da ospori slanje humanitarne pomoći ugroženim ljudima. Iluzorno je o tome i razgovarati. Radi se o političkoj poruci koju time šaljemo. Radi se o tome da smo mi tu humanitarnu pomoć poslali preko Rusije, koja podržava Asada, koju ne podržava ostali svet, Evropa i sve ono što ste i sami rekli, da mi težimo, što je i neki cilj Srbije. Prema tome, radi se o političkom svrstavanju. Zašto nismo koristili civilne misije EU, ili kako se već zovu, i preko EU poslali humanitarnu pomoć? Radi se, znači, o političkom, a ne o tome da neko osporava humanitarnu misiju, nego se radi političkoj poruci koja je, po našem mišljenju, duboko pogrešna, koja je poslata tom odlukom da preko Rusije, koja podržava Asada, da onda praktično mi podržavamo Asada, koji gaji cveće, pa smo mogli onda da Asadu pošaljemo, da uvezemo lale iz Holandije i da mu pošaljemo. To njemu očigledno više treba. Njega očigledno narod mnogo i ne interesuje. Prema tome, još jednom, pogrešna je politička poruka, po našem dubokom ubeđenju. Zato sam i govorio o humanitarnim operacijama, da ne treba to da bude u ovom planu, nego da moraju da postoje jasni okviri da oni ovako široko postavljeni ostavljaju prostor za, da ne kažem zloupotrebe, već za slanje pogrešnih političkih poruka, ukoliko se dobro ne promisli pre nego što se to uradi. Hvala.
Hvala. Ministre, hoćete li vi kratko? Izvolite.
Civilnih misija u Siriji ne postoji da bi preko koga slali. Jedini koji su se obratili jesu oni i mi smo slali brašno, šećer i ulje. To ne postoji politička poruka, osim da narod Sirije treba da troši šećer, brašno i ulje. Ako je to vama nešto problematično u tome, onda vi to treba da kažete. Da li je problematično slati ljudima kojima nedostaje osnovna hrana? Da li je nešto problematično u tome?
Reč ima Goran Bogdanović.
Hvala, gospođo predsednice. Poštovani narodni poslanici, poštovani ministri sa saradnicima, danas razgovaramo o dve vrlo važne odluke. To je pre svega Predlog odluke o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2016. godini i Predlog odluke o usvajanju godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2016. godini. Dobro je što je počela ovako diskusija o ove dve odluke i dobro je što je došlo do nastavka procesa učešća u mirovnim humanitarnim misijama, važan kako za Vojsku, tako i za državu, shodno izazovima sa kojima se susreće današnji savremeni svet. Dobro je što Vojska Srbije učestvuje u ovim operacijama. Mi kao Socijaldemokratska stranka i Narodni pokret Srbije podržaćemo ovaj predlog odluke. Ponavljam, dobro je što je došlo do nastavka ovih mirovnih operacija, iz prostog razloga ako se samo vratimo unazad nekoliko godina gde je ovde u ovoj Narodnoj skupštini kada su donošene ovakve odluke dobar deo današnje vlasti, a tadašnje opozicije, bio upravo protiv ovakvih operacija. Dobro je što je došlo do promene razmišljanja sa te strane. Učešće naših vojnika u ovakvim operacijama doprinosi jačanju naše bezbednosti, a poseban značaj kroz ovakav vid učešća u mirovnim procesima doprinosi svetskoj bezbednosti. Upotrebom Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama Republika Srbija se svrstava u red država koje aktivno učestvuju u uspostavljanju i očuvanju mira i stabilnosti u svetu. Time se doprinosi izgradnji ravnopravnog partnerskog odnosa sa državama članicama UN i naravno sa EU. Učešće u mirovnim operacijama ima poseban značaj, uzimajući u obzir sve veći broj kriznih žarišta i oružanih sukoba u svetu. Ovakav vid učešća doprinosi ne samo održavanju mira i bezbednosti, nego i poštovanju vladavine prava koja je, nažalost, u tim zemljama gde postoje sukobi i gde se vode ratovi jako, jako ugrožena. Poštovani narodni poslanici, važno je da se ovom odlukom stvara mogućnost da Vojska Srbije učestvuje u skladu sa raspoloživim resursima i po potrebi bude angažovana u humanitarnim operacijama, kao što su prirodne katastrofe, tehničko-tehnološke i druge nesreće. Imajući u vidu da smo i sami, nažalost, bili da ne kažem učesnici, ali bili pogođeni prirodnim katastrofama i gde je naša vojska i gde su druge zemlje u okruženju pomogle nam u celoj toj humanitarnoj akciji. Takođe, mislim da je vrlo bitno kada se odabiraju vojnici koji se šalju u ove misije da se odabiraju pre svega kvalitetni pripadnici oružanih snaga, a nikako po protekcijskom principu. Ja ću tu postaviti, gospodine ministre, jedno pitanje, vi ćete mi reći da li je to istina, znači, način na koji se biraju profesionalni vojnici za misije – da li oni koji ne budu odabrani vrlo brzo napuštaju Vojsku Srbije? Jer, imao sam prilike da razgovaram sa nekim profesionalnim vojnicima koji su, nažalost, tražili vezu da bi išli u određene misije i svi znamo da je relativno dobro plaćena, nažalost, ta vrsta posla i da dobar deo tih profesionalnih vojnika se angažuje da ne kažem najvećim delom zbog toga. Takođe je bitan i odlazak profesionalnih ovih naših vojnika u misije zbog prenošenja znanja i iskustva na druge pripadnike vojske nakon obavljenih misija. To je nešto što možda i najviše znači jer ja verujem da vojnici koji se vrate i iskustva koja su stekli u tim misijama dobrim delom prenose na svoje kolege. Gospodine ministre, takođe treba voditi računa na adekvatnu opremljenost vojnika koji se upućuju u mirovne misije. Iz ovog izveštaja ovde godišnjeg može se videti da se dosta novca daje za tu svrhu, ali po meni treba to poboljšati, ne samo materijalno nego i sa strane obuke. Ipak, neophodni su kvalitetni uslovi i namenska obuka za ovakve misije kako bi pripadnici oružanih snaga bili što bolje pripremljeni i kako bi rizici se sveli na minimum, posebno imajući u vidu kako to rade zemlje naše u okruženju. Takođe, ovde moram da kažem da vrlo malo je javnost u Srbiji upoznata sa detaljima naše misije i tokom same misije. Mislim da, ako bi javnost i više u medijima bile zastupljene šta naši vojnici rade u tim misijama, kako su poslati itd. mislim da bi na neki način poboljšali i sam imidž Vojske Srbije i na taj način bi stimulisali veću konkurenciju i odlazak naših vojnika. Takođe, sasvim na kraju ću reći da, učešćem kroz mirovne misije u svetu, kao zemlja, pokazujemo svoju, pre svega, privrženost miru i poštovanju vladavine prava. Hvala.
Reč ima ministar.
Evo odgovor na pitanje. Svi koji treba da odu i kandiduju se, prolaze pripremu u Centru za mirovne operacije. Nisam razumeo to pitanje da li im je potrebna neka veza da odu. Ako traže na taj način, mislim da onda rade nešto mimo zakona i onda i treba da odu ako traže preko veze da idu. Naš izbor je vrlo karakterističan i karakteriše ga sistematičnost, jasni kriterijumi, namenska obuka, najbolji da idu posle te obuke i oni imaju pravo i mogućnost da i više puta odlaze i da se kandiduju za to.
Hvala. Neka se pripremi Đorđe Komlenski, posle ovog komentara.
Prosto, ne mogu da verujem da niste razumeli pitanje, kažem vam – samo da li je to istina da profesionalni vojnici koji traže u ove misije idu, traže i vezu da bi na neki način išli. Ja samo tražim potvrdu ili demant takve informacije. Imao sam priliku da razgovaram sa nekim profesionalnim vojnicima, gde su stvarnu iskazali tu bojazan i čak postoji tendencija ljudi koji ne odu u te misije, da kasnije napuštaju Vojsku Srbije. To je bilo pitanje. Da li je to istina ili ne? Hvala.
Reč ima ministar Đorđević.
Odluka da odu iz Ministarstva odbrane je njihova lična odluka, a da li traže vezu ja to ne znam, u pozadini da li se igde dešava. Moguće da se dešava, ali ukoliko traže oni traže da se nešto odradi mimo zakona. Tako da, ako je to razlog da traže vezu pa da ne odu i onda odu iz vojske, onda ja mislim da je to njihova dobra odluka, jer rade nešto mimo zakona.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski.
Zahvaljujem predsedavajuća. Dame i gospodo, drugarice i drugovi, uvaženi ministre sa saradnicima, uvaženi oficiri, pokret socijalista Narodna seljačka stranka, Ujedinjena seljačka stranka, u danu za glasanje podržaće odluku o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2016. godini i odluku o usvajanju godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama 2016. godine na način kako je to i predloženo. O značaju ovih odluka, ne treba posebno govoriti, jer Vojska je uvek u Srbiji predstavljala posebno i jako važnu instituciju, koja je uvek bila na diku i ponos ovog naroda i imala svoje posebno značenje u srpskom mentalitetu. To što učestvujete u mnogim operacijama samo potvrđuje da Vojska Srbije polako vraća svoju vrednost i ponovo uspostavlja neke standarde, kriterijume i zadobija poštovanje svih onih s kojima sarađuje na tim vojnim operacijama i koji su stvorili mogućnost da Vojska Srbije tu bude angažovana. Ne bih da procenjujem koliko je nemerljiv značaj u povratnom smislu sticanja iskustava u tim međunarodnim operacijama, upravo zato što se stiču iskustva koja su važna u odnosima prema svim partnerima koji se tamo nalaze, prema standardima različitim, koji se primenjuju u tim vojnim operacijama. Mislim da je to apsolutno u skladu i sa politikom Vlade Republike Srbije, a to je pitanje koje je jasno definisano vojne neutralnosti i neutralnosti Srbije u svemu ovome. Veliko mi je zadovoljstvo da ste vi u celosti sve moguće kapacitete koje vojska ima stavili u funkciju saradnje i sa Ruskom Federacijom i sa Kinom i sa SAD, sa zemljama iz regiona, jugoistočne Evrope i svim drugim prijateljskim zemljama i svim onim zemljama kojima je pomoć Vojske Republike Srbije neophodna. O značaju Vojske ne treba posebno govoriti. Ono što imam kao pitanje za vas ministre ovde, a i predlog, možda o kojem treba razmišljati, više kao pitanje da li se o tome razmišlja i u kom planu – da li Vojska Srbije planira da uvede obavezno služenje vojnog roka i moram izneti svoj lični stav i stav Pokreta socijalista, da je to nešto što smatram da treba učiniti u budućem periodu, čim se za to stvore uslove? Prvenstveno iz razloga što Vojska bila i ostala jedna vrsta škole života. Nešto što je imalo i svoju vaspitnu ulogu kada su u pitanju mlade generacije, ali i neko ko je svojim postojanjem, svojim obimom i svojom snagom služio da potvrdi stabilnost u zemlji Srbiji, sada kada vidimo koliko je nestabilno područje u našem okruženju, mislim da se ukazuje potreba za jednim takvim vrlo ozbiljnim i temeljnim razmišljanjem. Unutrašnje potrebe za takvim većim angažovanjem i postojanjem većeg broja vojnika iz civilnog sektora, tako da ga nazovem, se pokazuje i 2014. godine. Zaista, mi iz Obrenovca, možemo da svedočimo tome koliko je bio nemerljiv doprinos Vojske Republike Srbije da se što pre uspostavi red, da se na jedan organizovan, brz i sinhronizovan način izvrši evakuacija, a potom i sanacija svega onoga što je Obrenovac zadesilo. Tužno je što o snazi Vojske govore oni koji su se u prethodnom periodu trudili da Vojsku svedu na minimum postojanja u zemlji Srbiji, oni koji su se više trudili da pogase kasarne, da unište inžinjerijske jedinice koje su privredi Srbije i svim lokalnim samoupravama jako mnogo značile. Mislim da je to pravac u kojem treba u budućnosti razmišljati, ali ne u dalekoj budućnosti, već u nekom najkraćem mogućem roku krenuti ka toj priči. Apsolutno podržavamo saradnju sa svima, dokle god je ona usmerena na neutralnost. Ne vidimo ništa loše u tome na koji način je dopremljena humanitarna pomoć bilo kome, naprotiv, čak smo i zadovoljni zbog načina i metodologije kako je to učinjeno kada je u pitanju Sirija, jer to pokazuje samo da Vojska Srbije i Vlada Republike Srbije čvrsto stoji na stanovištu da je Srbija samostalna i neutralna zemlja i da to mora sačuvati u nekoj perspektivi. Partnerstvo za mir je za nas nešto što je maksimum prihvatljivosti i bliskosti saradnje sa NATO-paktom, preko toga nadamo se da se neće krenuti jer ne možemo da podržimo ulazak u NATO-pakt. Smatramo da to ne može nikada biti jedan civilizacijski čin i čin koji je dobar i poželjan za Republiku Srbiju. Hvala.
Hvala. Izvolite.
Dodao bih samo na ovo što ste vi rekli, saradnja sa svima dok je to interes Srbije. A što se tiče vojnog roka, da li treba ili ne, to možemo da raspravljamo o tome. Ono što vi znate, a verovatno ste prenebregli činjenicu, Skupština treba da donese odluku o vraćanju ili ne vojnog roka. On je sam zamrznut, ali ono što vi treba da znate, da je našom analizom za vraćanje vojnog roka prve godine potrebno dodatnih 70 milijardi dinara u budžetu Republike Srbije. To je upravo iz tog razloga što ste rekli da nemamo kapacitete za smeštaj, za oblačenje, za opremu i za sve ostalo što bi trebalo prve godine. Istini za volju, svake sledeće godine bi trebalo manje i manje, ali mislim da je i ovih 70 milijardi dovoljno velika cifra da razmislimo da li to možemo u ovom trenutku ili ne. Hvala vam.
Zahvaljuje. Đorđe Kosanić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani ministre, poštovani oficiri Vojske Srbije, poštovana predsedavajuća, gospođo Gojković, dame i gospodo narodni poslanici, danas su pred nama dve veoma važne odluke - prva o učešću Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2016. godini i druga o usvajanju godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih strana odbrane u multinacionalnim operacijama. Da kažem na samom početku da će JS u Danu za glasanje podržati pomenute odluke. Zašto? Jer donošenjem ovih odluka omogućava se našim plavim šlemovima učešće prvo u mirovnim operacijama, a sa druge strane, Republika Srbija pokazuje interes i želju da aktivnim učešćem u multinacionalnim operacijama doprinese konkretno očuvanju svetske, evropske, na kraju krajeva i regionalne bezbednosti, poštovanje međunarodnog prava i naravno, očuvanju mira u svetu. Ministre, imajući u vidu da je danas u svetu aktivan veliki broj kriznih žarišta, oružanih sukoba, da su praktično ratovi promenili svoju namenu, nekada su trajali do četiri godine, danas traju 12, 13, pa i više godina, na kraju krajeva, ne zna im se ni kada će se završiti, kao što je u Siriji, tako da, mirovne operacije dobijaju sve veći značaj i da kažem, značenje zbog očuvanja mira i bezbednosti u svetu. Polazeći praktično od 1948. godine, kada je uspostavljena prva misija na Bliskom istoku, pod okriljem UN, danas je u svetu aktivan veliki broj misija. Na četiri kontinenta, vi to niste rekli, ali evo reći ću, praktično 130.000 vojnika, policajaca i civilnih lica iz praktično 120 zemalja. Kada govorim o Vojsci Srbije, praktično, angažovanjem Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama, Republika Srbija pokazuje da je aktivan činilac u očuvanju mira i bezbednosti u svetu. Takođe, učestvovanjem u ovim multinacionalnim operacijama pokazujemo da potvrda u kontinuitetu u spoljnoj politici, opet kažem, za očuvanje mira i bezbednosti u svetu, a sa druge strane, i potvrda spoljne politike, jer Republika Srbija, učestvovanjem u ovakvim mirovnim operacijama, pokazuje da je sa članicama EU i UN, da kažem, ravnopravan partner. E, sad, godišnjim planom upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane predviđeno je da u multinacionalnim operacijama učestvuje do 700 pripadnika Vojske i 18 pripadnika MUP, opet kažem u multinacionalnim operacijama pod okriljem UN i EU. Srpski „plavi šlemovi“ čuvaće mir u 21 mirovnoj operaciji, mahom u Africi, Aziji i Mediteranu, a činiće ih vojni posmatrači, zatim štabni oficiri, medicinari, jedinice ranga voda i čete i timovi za zaštitu brodova. Još jednom da kažem, 21 misija, 14 destinacija sa različitim zadacima i ciljevima. Gde će to čuvati naši „plavi šlemovi“, da kažem, mir u kojim sve zemljama? Evo, pročitaću: u Liberiji, Obali Slonovače, Kongu, Maliju, Sudanu, Somaliji, Zapadnoj Sahari, Džamu, Kašmiru, u planu su još operacije na Bliskom istoku, Sredozemlju, kao i na Kipru i u Libanu. Pomenuću neke, mi najviše ljudi imamo u Libanu, tu smo već prisutni nekoliko godina, ako se ne varam, tu je prisutno 177 oficira i vojnika, zatim, u Centroafričkoj Republici, vojna bolnica, mislim da će tu biti prisutno 72 naša pripadnika „plavih šlemova“. Vrlo je značajna misija u Atalanti, 16 pripadnika naših mirovnih snaga, sa ciljem očuvanja zaštite plovila od podataka. Do sada nismo učestvovali u misijama u Maliju, Džamu, Kašmiru, Zapadnoj Sahari, Južnom Sudanu i Sudanu. U ove zemlje, vi ste to pomenuli, bićemo pozvani ili ćemo učestvovati u ovim misijama na konkretan poziv UN po tzv. stend-baj aranžmanu. Šta to praktično predstavlja? Naši mirovnjaci ili pripadnici srpskih „plavih šlemova“, biće potpuno spremni da, zajedno sa opremom, na poziv konkretno UN, učestvuju u nekoj od ovih mirovnih misija. Naravno, želim da kažem da novinu čini i mogućnost učešća u evropskim operacijama na Mediteranu. Cilj naših „plavih šlemova“ biće nadgledanje situacije u Severnoj Africi, dakle, kretanje migranata i sprečavanje velikog broja migranata i krijumčarenje ljudi. E, sada, ministre, želim da kažem ili, bolje da kažem, da pohvalim jednu stvar u prilog. Slušao sam i vaše izjave više puta, da Vojska Srbije veliku pažnju posvećuje učešću žena u srpskim „plavim šlemovima“. Ako se ne varam, trenutno je prisutno 11% žena u našim, negde oko 38 tačnije, rekao bih, i mislim, ministre, da ova važna stvar treba u narednom periodu, učešća žena u našim „plavim šlemovima“, da se unapredi, poveća i u narednim godinama, da se taj broj žena uveliko poveća u „plavim šlemovima“ Republike Srbije. Malopre smo vas čuli nešto o tome, a ja moram da kažem da su naši „plavi šlemovi“ u mirovnim operacijama praktično u svim zemljama u kojima su bili zbog svoje obučenosti, prepoznati kao izuzetni vojnici i profesionalci u svom poslu, a u prilog tome govori i činjenica da su naši „plavi šlemovi“ u mnogim misijama odlikovani ne samo u jednoj, nego u mnogim misijama. Siguran sam ministre da ćete se složiti sa mnom da je srpski vojnik kroz vreme bio cenjen, poštovan, čak i od svojih protivnika. I celokupna vojna strategija Srbije kao vojničke zemlje uvek je bila bazirana na samoodbrani. Na samom kraju, reći ću je Srbija kao zemlja koja vodi politiku vojne neutralnosti, saradnje sa istokom i zapadom, Srbija je zemlja koja razvija svoje vojne potencijale i svoju vojnu industriju. Želim samo još nešto da vam napomenem da nekadašnja Jugoslavija, na vrhuncu svoje moći, na godišnjem nivou izvozila je naoružanje i vojnu opremu u vrednosti od čak 4,5 milijarde dolara. Na samom kraju, još jednom da kažem da će poslanička grupa JS u danu za glasanje podržati pomenute dve veoma važne odluke o učešću Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Srđan Nogo.
Poštovane kolege narodni poslanici, gospodine ministre, gospodo oficiri iz Ministarstva odbrane, današnja tema, odnosno današnje mirovne misije možemo podeliti u dve grupe. Jednu grupu čine one mirovne operacije gde učestvujemo pod okriljem UN, a druga je grupa mirovnih operacija u organizaciji EU. Mirovne misije u organizaciji EU su apsolutno neprihvatljive sa stanovišta naše poslaničke grupe i smatramo da Srbija nema nikakvog interesa da učestvuje u takvim mirovnim operacijama. Ja se čak ne slažem ni sa prvim kolegom koji je govorio. Mislim da je govorio sve potpuno pogrešno od onoga što treba da bude interes Srbije i interes naše zemlje. Ministar je rekao da ćemo se odazivati učešću u mirovnim misijama na poziv onih organizacija čiji smo član. Mi nismo član EU. Da li ćemo postati član EU, to je nešto što treba da se desi u budućnosti ili da se ne desi u budućnosti. Ja iskrenom mislim da nećemo postati član EU i iskreno se nadam da će se EU raspasti u što skorije vreme. Nemojte zaboraviti da, Bregzit je to pokazao, ali situacija, recimo, u Francuskoj i u drugim zemljama poput Austrije, da se narodi Evrope bune protiv ugnjetavanja koje doživljavaju od Brisela i od EU. I ne treba toliko hrliti u tu EU. Nemojte da budemo poslednji evrofili u Evropi i nemojte da budemo oni koji ne razumeju, kao što neki ljudi vole ovde često da kažu da Srbija nije razumela da je Varšavski zid ili Varšavski blok, da je Berlinski zid i Varšavski blok da je pao, da mi ne razumemo geopolitičke promene u svetu koje se dešavaju. Mirovne misije koje se organizuju pod okriljem EU su pre svega paravan za NATO. Vodeće države EU i vodeće države koje komanduju tim mirovnim misijama su članice NATO. Mi dobro znamo kako izgleda mirovna operacija NATO. Nemojte da zaboravite da smo mi pre manje od dve decenije bili izloženi takvoj jednoj njihovoj agresiji. Znači, u agresiji NATO pakta na Srbiju, odnosno tadašnju SRJ mi smo strašno postradali, ali ta agresija i dalje traje. Evropska unija je aktivni učesnik okupacije dela naše teritorije. Politika srpskih integracija u EU kao prioriteta traje od 2000. godine do današnjeg dana i za taj period od evo sada 16 godina Srbija je postradala zaista strašno. Ostali smo sigurno bez milion radnih mesta. Potpuno nam je uništena industrija. Samo u Beogradu je nekada radilo 180.000 ljudi u industriji, evo danas pet do deset hiljada. Drastično nam je opao standard, a milijarde i milijarde i milijarde godišnje ta ista EU, odnosno kompanije iz EU opljačkaju i iznesu na zapad. Šta Srbi više mogu da drže u sopstvenoj državi? Sve su nam uzeli banke, uzeli su nam celokupnu trgovinu, uzimaju nam sve strateške resurse. E, to nam je politika puta u EU. Ta politika je drastično gora nego i sve sankcije i svo bombardovanje koje nam je ta ista EU radila tokom devedesetih. Zato se nadam da Srbija neće nikad ući u EU i nadam se da će EU nestati sa političke karte. Nije isto Evropa i EU. To treba potcrtati i ponoviti. Zato zaista ne vidim kako bi Srbija u mirovnim misijama u Somaliji i Maliju, koje organizuje EU, doprinosila očuvanju mira i bezbednosti u svetu. Što se tiče naše saradnje i slanja pomoći u Siriju, ja bih tu pohvalio i ministarstvo i Vladu Republike Srbije zato što su poslali humanitarnu pomoć u Siriju. Najpre, u Siriji se brani i Srbija i svetski mir i bezbednost. Sirija je jedan primer i pokazatelj da SAD i NATO pakt više ne mogu da se ponašaju kao što su se ponašali prethodne dve, tri decenije, ne mogu da bombarduju koju hoće zemlju, ne mogu da sruše koji hoće legitimno izabrani režim. Vidite koliko su loši bili ti rezimi, šta je donelo arapsko proleće. Egipat se na svu sreću spasao. Pogledajte Libiju. I Rusija je spasila Siriju. Neko je ovde pominjao borbu protiv Islamske države, pa Islamsku državu je stvorila administracija SAD. I mi, pomažući režim Bašara el Asada,ja bih pozvao da se aktivno uključimo, što je više moguće, u podršku Siriji i taj kolega poslanik, zaista ne znam ko je, pogledaću u Politici, svaka mu čast što je išao u Damask. Znači, to je zaustavljanje Islamske države. Kad smo već kod Islamske države, da se osvrnemo generalno na ukupno učešće u mirovnim operacijama, pa i ovima pod okriljem UN. Vi dobro znate da je Srbija izložena velikoj migrantskoj krizi, da je dobar deo te migrantske krize prouzrokovan događajem u Siriji. Mada su sadašnji migranti, većinom, koji se nalaze na našoj teritoriji, nastali iz nekih prethodnih mirovnih operacija, pod znacima navoda, ovih istih sila koje pominjemo u Avganistanu i nekim drugim državama. Da li Srbija ima kapacitet da učestvuje u mirovnim misijama, s obzirom na brojno stanje naše vojske i na materijalnu opremljenost naše vojske, kada smo izloženi tako velikom izazovu kao što je migrantska kriza? Da li smo u stanju da zaštitimo državnu granicu, ne od agresije spolja, nego od prolaska migranata koji na nelegalan način dolaze u našu zemlju, a vidimo da se EU zidovima ograđuje od tih migranata, tako da je izgleda plan da veliki broj njih i ostane u našoj zemlji? Takođe bih postavio pitanje ministru odbrane, vezano za stanje – šta kada se pripadnici mirovnih misija vrate u zemlju? Koliki je broj oficira, podoficira ivojnika pod ugovorom koji su učestvovali u mirovnim misijama, a po povratku iz mirovnih misija su napuštali Vojsku Srbije? Razlog za napuštanje – loš materijalni položaj i loš materijalni status ljudi u vojsci, odnosno zaposlenih u vojsci koji kada odu u mirovne misije, malopre smo konstatovali, zarade drastično veći iznos novca i zato žele da odlaze, a onda kada se vrate, zbog loših materijalnih prilika, nemaju motivaciju da dalje ostanu u vojsci, već taj novac koji su tamo zaradili iskoriste za pokretanje nekog drugog posla. Da li mi treba da ulažemo, a ozbiljno treba ulagati? Ulaganje u jednog oficira je svakako i ozbiljna stvar i značajna stvar za državu i značajan trošak za državu. Znači, mi ulažemo u oficire, ulažemo u vojsku, ulažemo u podoficire i u vojnike pod ugovorom, jel te, na obukama, šaljemo ih na mirovne misije, oni se vrate i napuste vojsku. Koliki je taj broj? Ja zaista ne znam, ali bih voleo da saznam taj podatak, ako možete da mi date. Ako ne sada, svakako možete i pismeno dostaviti na našu poslaničku grupu, bio bih vam jako zahvalan. Malopre je prethodni jedan govornik pomenuo jednu dobru stvar, a to je povratak obaveznog služenja vojnog roka za šta se naša poslanička grupa zalaže. Rekao je da bi to koštalo budžet Republike Srbije u prvoj godini, i ministar je rekao, da bi koštalo 70 milijardi dinara. Da li je bilo ko izračunao koliko nas je koštao prelazak na profesionalni režim služenja vojske? Koliki je to trošak za državu? Koliki je to materijalni trošak? Drugo, da li mi zaboravljamo, recimo, da je i vojska veliki zamajac privrednog razvoja, pa kad imate veliki broj vojnika na odsluženju vojnog roka, pa potrebno je obezbediti hranu za njih, potrebno je obezbediti uniforme, a to sve može da radi domaća privreda, domaća industrija, pa je to i jedan motor privrednog razvoja. Drugo, ako hoćemo da budemo nezavisna država, ako hoćemo da imamo nacionalnu ekonomiju i nacionalnu bezbednost, mi to ne možemo imati ako ne ulažemo u vojsku, ako nemamo jaku i stabilnu vojsku. Veliki su i složeni izazovi. Malopre je prethodni govornik konstatovao da se promenio način ratovanja, da je sve više kriza, da je sve više potreba za mirovnim operacijama, da ratovi traju i po 12 godina i ne zna im se kraj. Mi smo generacija koja je izašla, koja je doživela na svojoj koži rat, a živimo na vrlo turbulentnom terenu i u vrlo turbulentnim okolnostima i uslovima. Pogledajte situaciju u Makedoniji, pa sami znate koliko može da bude napeta situacija i u BiH, a i dobro znate kako su bili zategnuti odnosi sa Hrvatskom i koliko je provokacija dolazilo iz Hrvatske u prethodnom periodu. Dobro znamo da Albanci imaju takođe teritorijalne pretenzije prema nama, ne samo prema našoj teritoriji, kao što je KiM, nego i dalje. U celoj toj okolnosti mi moramo ulagati u našu vojsku, maksimalno. Hteo bih još jedno pitanje da postavim, s obzirom da ti naši veliki prijatelji iz EU, gde mi želimo zajedno sa njima da širimo taj mir u svetu, su nam dali 14,2 tone osiromašenog uranijuma 1999. godine. Taj osiromašeni uranijum nosi i dan danas veliki danak ul Srbiji. Preko 40 hiljada imamo godišnje obolelih od malignih oboljenja. Imamo epidemiju kancera. Da li je pri Ministarstvu odbrane, ako ne, pri nekim civilnim organima, ali zajedno bi Ministarstvo zdravlja i Ministarstvo odbrane trebali da naprave nacionalni centar koji bi mogao da radi popis i sistematizaciju svih malignih oboljenja, pa onda da uradi prevenciju i adekvatno lečenje ljudi koji su oboleli. Mi moramo iz jednog centra da se uhvatimo u koštac sa tom pošasti. Znate, tek sada, za dve, tri godine će biti 20 godina od kako smo bili bombardovani i tada dolaze kanceri organa, kao što su pluća, kao što je debelo crevo. Možemo očekivati dalji porast malignih oboljenja. Zbog svega ovoga što sam rekao, iskreno sam nadam da mi nećemo uzeti učešća u mirovnim operacijama pod okriljem EU. Što se tiče mirovnih operacija pod okriljem UN, voleo bih da samo Ministarstvo dobro odgovori i dobro proceni koliki je naš nacionalni interes. To je svakako dobra stvar, ako imamo kapacitete i uslove da zaštitimo sopstvenu granicu od migranata, da zaštitimo bezbednost naše države od svih izazova koji dolaze, a veliki su izazovi i velika je ugroženost našeg naroda. Ponavljam, recimo, nije nam još stiglo adekvatno obrazloženje za situaciju u Medveđi. Meni je juče bio isključen mikrofon kada sam hteo da pričam o srpsko-albanskim odnosima, pa bih podsetio da smo mi postavili pitanje i vezano za Medveđu i da je opštinski odbor SNS decembra meseca 2015. godine pisao i Vučiću i Nikoliću, kao predsedniku države, predsedniku Vlade, tražeći im da država sredi stanje u Medveđi, s obzirom da su određeni pripadnici u MUP-u na toj teritoriji nelegalno upisali 7.500 Albanaca u birački spisak, odnosno prijavili prebivalište i za to uzeli 10 miliona evra naknade. Molio bih da se prosto takve stvari preduprede i reše, jer to je jedan od pokazatelja da postoji ofanziva naših protivnika prema nama. Zahvaljujem, gospodi, što su došli da nam danas odgovore i iskreno se nadam da Srbija neće nikada ući u EU, niti učestvovati u mirovnim operacijama EU. Hvala vam.
Reč ima ministar.
Prvo, da razjasnimo, ja kada sam pričao o međunarodnim organizacijama i regionalnim inicijativama, pričao sam o humanitarnim operacijama. Kada se radi o misijama EU, vi morate da znate i javnost mora da zna da su sve one pod okriljem UN. Znači, sve misije EU su pod mandatom UN, a mi kao zemlja kandidat imamo pravo da učestvujemo tamo. Po onome što ja znam, četiri godine i par meseci u Ministarstvu, ni jedan oficir se nije skinuo još posle mirovne misije. Vojnika ima, ali razloga ima mnogo za to. Ako je neko otvaranje privatnog posla, mi to pozdravljamo, to je dobra stvar, jer tako se i razvija privatni sektor. Što se tiče radioaktivnosti, kontrola se vrši svakodnevno u Ministarstvu odbrane i u zemlji, gde god vojska izlazi vrši kontrolu radioaktivnosti. Nemamo informaciju o tome da je bilo gde sada prisutna radioaktivnost.
Reč ima narodni poslanik Srđan Nogo.
Izvinjavam se, pogrešno ste protumačili. Nisam rekao da ima radioaktivnosti. Pitao sam o posledicama bombardovanja koje je izvršio NATO pakt 1999. godine kada je 14,2 tone osiromašenog uranijuma sručio na ovu zemlju. Te posledice, naravno, ne mogu da se izmere. Radioaktivnost je otišla u zemlju, otišla u vodene tokove. Mi kao građani osećamo te posledice. Sigurno znate za epidemiju malignih oboljenja koja nas zahvata i koja će progresijom i dalje rasti. Da li je Ministarstvo odbrane ikada ili u saradnji sa Ministarstvom zdravlja pokrenulo nekakav nacionalni centar koji bi pratio, pokušao da da odgovor, s obzirom da Ministarstvo odbrane ima ozbiljne zdravstvene kapacitete pod svojim okriljem? Da li se ikada posvetilo tom pitanju? Ako nije, evo prilike da se kandiduje to kao nacionalna strategija koju bi Vlada mogla da stavi kao jedan od svojih prioriteta.
Reč ima ministar.
Postoji to na Vojno medicinskoj akademiji i prati se. Postoji taj centar za to.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milojičić. Izvolite.
Hvala poštovana predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre i gosti iz Ministarstva odbrane, ja se nadam da imamo svi svest o tome da je današnja tema izuzetno važna i da se nećemo baviti dnevno političkim igrama i zaista mi nije jasno, tj. jasno mi je, prethodni govornik, to je njihova politika koja je naravno loša za Srbiju i nadam se da će biti što manje takvih poslaničkih grupa u parlamentu, ali mi nije jasan ni govornik pre njega iz Pokreta socijalista koji poziva da se vrati redovno služenje vojnog roka, a njegov predsednik stranke nije služio vojsku. No, dobro, vratimo se ovoj temi. Imamo ispred sebe Predlog odluke o učešću Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama za 2016. godinu i kao poslanik Demokratske stranke imam jedno opravdano pitanje. Siguran sam da će ministar dati adekvatan odgovor. Ništa tu ne bi bilo sporno da danas nije 2. novembar 2016. godine, uvaženi ministre, zašto mi ovu odluku o učešću pripadnika Vojske u multinacionalnim operacijama ili mirovnim misijama nismo doneli početkom 2016. godine, već tu odluku donosimo sada. Ne prejudiciram, ne želim da kažem da se nešto tajno krije iza toga, već želim samo odgovor da bismo znali sa čim se suočavamo. Doći ću posle, u daljem tekstu govora o tome na šta prejudicira Demokratska stranka. Odredbom člana 5. tačka 4) Zakona o odbrani upravo je propisano da se odbrana zemlje ostvaruje učešćem Vojske u multinacionalnim operacijama i mirovnim misijama. To je nešto što je dobro, to je nešto za šta je zaslužena Demokratska stranka i tadašnji ministar odbrane Dragan Šutanovac i to treba jasno istaći. Meni je zaista drago da smo uspeli ovaj drugi deo sale posle 20 godina da ubedimo da ne protestuju protiv toga, da ne žele više da Srbija bude nečija gubernija, već da se i oni danas zalažu za to da srpska Vojska učestvuje u multinacionalnim operacijama i mirovnim misijama i da time brani svoj suverenitet i integritet. Nadam se ako nam je trebalo da njih redukujemo 20 godina, da će nam malo manje trebati da edukujemo Dveri da prihvate politiku koju Demokratska stranka sprovodi, za šta se zalaže već 27 godina i drago mi je da imamo iste stavove povodom tog pitanja. Mi smo u vreme vlasti Socijalističke partije i tadašnje Radikalne stranke, sadašnje Srpske napredne stranke, imali uvoz bezbednosti na teritoriju naše države i to je bilo zaista loše. Imali smo uvoz bezbednosti, dolaskom na vlast Demokratske stranke. Od 2000. godine ova država, tj. Srbija je postala izvoznik bezbednosti i to je ono što je izuzetno važno reći. Vojska Srbije je profesionalizovana i modernizovana upravo od 2007. do 2012. godine i postigla najbolje rezultate kada je ministar odbrane bio sadašnji predsednik Demokratske stranke gospodin Dragan Šutanovac. Postoji nekoliko stvari koje su loše i trebamo govoriti o tim temama, pošto je tema Vojska i njeno učešće u multinacionalnim operacijama, kako ti vojnici žive kada ne učestvuju u multinacionalnim operacijama, već kada su ovde u Srbiji. Za vreme vlasti Srpske napredne stranke promenjeno je četiri ministra za četiri i po godine. To nije konzistentna politika i to nije politika koja može doneti dobre stvari Ministarstvu odbrane i jednom kompleksnom i velikom sistemu. Ono što je loše, to je da je svaki ministar koji dođe na čelo Ministarstva odbrane lošiji od svog prethodnika. Ja sam siguran da to sa vama neće biti slučaj poštovani ministre i nadam se pre svega zbog sebe, zbog svoje porodice koja živi u ovoj zemlji, da to neće biti slučaj sa vama. Sa druge strane, izuzetno je teško biti lošiji od vašeg prethodnika gospodina Gašića, tako da ako se bude trudili, a siguran sam da nećete, ne možete biti lošiji od gospodina Gašića. Želim vam da bude najuspešniji ministar odbrane, jer je ova zemlja u kojoj ja živim, u kojoj živi moja porodica, moja deca i naravno da mi nemamo poprečne stavove oko stvari koje su izuzetno važne za ovu zemlju. Ono što je pitanje to je, u godišnjem planu upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama za 2016. godinu, eksplicitno se navodi da je izvršenje vojne savetodavne misije Evropske unije u Centralnoafričkoj Republici u toku, te da naše snagu učestvuju sa medicinskim timom u prestonici Bangen. Molim vas da dobijem odgovor na ovo pitanje. Prema svim raspoloživim podacima, ta misija je ugažena još 16. jula 2016. godine, nakon čega je otpočela misija takođe Evropske unije za obuku u Centralnoafričkoj Republici. Iako je misija predstavljena kao misija u kojoj Vojska Srbije ne učestvuje, imamo podatke da je upravo Vojska Srbije jedna od deset zemalja koja je tamo poslala svoje vojnike. Ako možete da nam odgovorite šta je tačno? Takođe, dostupni podaci sa sajta Ministarstva odbrane i Vojske Srbije ne navode naše učešće u misiji Evropske unije za obuku u Centralnoafričkoj Republici, a kontradiktorni su i po pitanju učešće u misiji Vojnosavetodavne misije Evropske unije, takođe u Centralnoafričkoj Republici i molim vas da mi odgovorite na ovo pitanje, šta je od ovoga tačno? Ako je ovo sve istina, po čijem nalogu, sa kojim ovlašćenjima, u čiju saglasnost je naša Vojska tamo u skladu sa još deset zemalja? Ne kažem da je to loše, Demokratska stranka će podržati učešće Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama, ali samo da znamo da li se poštovao lanac komandovanja i donošenja odluka, jer poštujem ja to što se vi zalažete za učešće naših pripadnika u multinacionalnim operacijama, ali znamo da nije prirodno i nije pristojno da se danas sa čarapom na nozi vi iz Srpske napredne stranke, zalažete za to da naša Vojska ide u korak sa svetom, a da noću sa čarapom tom istom na glavi rušite objekte u „Savamali“, tako da to nije poštovanje pravne države. Ono što je izuzetno loše, to je da danas više od 80% pripadnika Vojske Republike Srbije ima zaradu manju nego što je prosečna zarada u Republici Srbiji. Nadam se da ćete dati svoj maksimum da se sadašnjim rebalansom i budžetom za 2017. godinu te stvari promene, jer je poražavajući podatak za ljude, neki su ratovali za ovu zemlju, znamo kako teške… (Aleksandar Martinović, s mesta: Ti si krao i pio pivo.) Poštovana predsednice ja bih vas zamolio da mi obezbedite da završim, da gospodin Martinović ne dobacuje.
Hoću. Molim vas nemojte da dobacujete, pustite poslanika da se vrati na temu dnevnog reda.
Sedamdeset posto civilnih lica, a to su vojni službenici i nameštenici imaju prosečnu platu koja iznosi 22.000 dinara. Razumem zašto poštovani kolega poslanik Martinović dobacuje, kad on ima četiri plate i ukupan iznos…
Poslaniče, zaista ću vas isključiti. Do sada su svi govorili o temi ili barem o vojsci, a vi.. (Radoslav Milojičić, s mesta: O temi govorim.) Vi ili ne umete ili nećete. (Radoslav Milojičić, s mesta: Zašto mi dobacuje.) Aleksandar Martinović nije pripadnik Vojske Srbije. Nije aktivan. A vi ste svašta pričali. Otvorili ste teme i sada ćemo potpuno posle vašeg govora skrenuti sa teme. (Radoslav Milojičić, s mesta: Jel mogu da završim?) Možete da završite ako ćete da pričate na temu. Izazvali ste i replike i sve, toliko o temi.
Kao što sam rekao 70% civilnih lica, službenika i nameštenika imaju platu nižu od 22.000 dinara. To prosto nije život dostojan ljudi koji rade u Ministarstvu odbrane, Ministarstvu policije ili čak i u privatnom sektoru, sa 22.000 dinara niko ne može da sastavi kraj sa krajem. Prosečnu neto zaradu ima 82% podoficira, koja je ispod 40.000 dinara. To je oko 300 evra, zaista je poražavajuće za Ministarstvo odbrane. Tokom 2015. godine vojsku su najviše napuštali profesionalni vojnici, ako možete da mi kažete da li je taj podatak tačan. Od ukupnog broja vojnika koji su napustili Vojsku Srbije tokom 2015. godine, 72% je to učinilo na sopstveni zahtev, znači to nisu ljudi koji nisu odgovorili zahtevima, koji nisu sposobni da obavljaju taj posao, već je 72% njih napustilo vojsku na lični zahtev. U prva dva meseca 2016. godine preko 150 profesionalnih vojnika je napustilo službu u Vojsci Republike Srbije. Ono što je zaista loše je to da sve države u regionu imaju veće plate nego što primaju naši oficiri, podoficiri i vojnici u Vojsci Republike Srbije. Čak i u susednoj Hrvatskoj vodnik ima platu oko 900 evra. Poslanik kome neću pomenuti ime, ali možda ću posle tokom drugog pitanja, i to poslanik vladajuće većine, rekao je da piloti Vojske Srbije ne lete i da je nebo nebranjeno. To je čak bilo i pitanje premijeru na koje nije imao odgovor, pa vas molim da mi odgovorite na to pitanje. Nema guma za migove, nema akumulatora za migove. To je stanje koje je nedopustivo u 2016. godini, molim vas da mi odgovorite da li je to podatak koji je tačan? Da piloti helikoptera HT-40 i HT-48 više od godinu dana nisu imali kacige, adekvatne pojaseve za vezivanje i da nemaju dovoljan broj magnetofonskih traka. Poštovani ministre, nadam se da će se ovo stanje u sistemu odbrane popraviti. Ja sam poželeo da vi budete najuspešniji ministar odbrane i nadam se da ćete problem sa platnim razredima da sanirate zato što će se kroz platne razrede najvišim oficirima skinuti do 25.000 dinara na mesečnom nivou, a vi ćete im kao paušalnim povećanjem od 5% kojim punite novinske stupce dati 1.830 dinara što znači da ćete najvećim oficirima Vojske Srbije oduzeti preko 25.000 dinara kroz probleme sa platnim razredima. Ako tu odluku budete doneli, a da ćete im vratiti 1.832 dinara, što je zaista nedopustivo. Toliko i nadam se da ćemo danas imati uspešan rad. Demokratska stranka će, da kažem još jednom podržati učešće naše vojske u multinacionalnim operacijama i mirovnim misijama, jer su to stvari upravo za koje se demokratska stranka zalaže već 27 godina. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Milojičiću. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Povređen je član 107. Poslovnika Narodne skupštine. Ne znam da li je prethodnom govorniku ovaj istorijski govor pisao Krešimir Macan svojevremeno Tuđmanov savetnik za medije, a u 2016. godini kreator kampanje DS, ali moram da ukažem da jedno brutalno kršenje dostojanstva Narodne skupštine. Ovde je rečeno da je SNS odgovorna za nekakve zločine, za ratna dešavanja na prostorima bivše Jugoslavije, pa samo želim da podsetim prethodnog govornika da je 1992. godine njegova stranka usvojila tzv. sokobanjsku deklaraciju u kojoj se DS navodno zalaže za ujedinjenje svih srpskih zemalja, a u toku ratnih dešavanja u BiH DS je imala svoju paravojnu formaciju koju je vodio čuveni Ljubiša Savić Mauzer, a koliko su se brinuli o bezbednosti građana Srbije najbolje govori činjenica da 2003. godine nisu uspeli da spreče ubistvo ni premijera, odnosno predsednika Vlade Republike Srbije. Što se tiče stanja u Ministarstvu odbrane, da su manje krali bilo bi više para i za vojnike i za oficire i za podoficije i za sve građane Republike Srbije. Ovde je bilo reči i o bivšem ministru odbrane, gospodinu Gašiću. Ne znam kako prethodnog govornika, poznatog pivopiju nije sramota dok je krao sopstvenu opštinu, ministar odbrane Bratislav Gašić je 2014. godine sve vreme bio na terenu u Smederevskoj Palanci i iz Smederevske Palanke nije izašao dok nije završena do kraja asanacija terena koji je bio izložen poplavama.
Zahvaljujem gospodine Martinoviću.
Ne tražim da se glasa, ali nećemo dozvoliti da kriminalci koji su upropastili Srbiju, koji su inače doveli do teškog stanja u Vojsci Srbije pljuju po SNS i po ministru odbrane.
Dva minuta je isteklo. Reč ima ministar Zoran Đorđević. Izvolite.
Ja sam u Ministarstvu odbrane prisutan četiri godine i bio sam državni sekretar dok je bio naš premijer ministar odbrane, Aleksandar Vučić. Bio sam i kada je bio gospodin Rodić i kada je bio Gašić. Moram da vam kažem da mi je bila čast i zadovoljstvo da budem državni sekretar kada su bila sva tri ministra. Znam koliko su napora učinili za ovu zemlju i Vojsku Srbije da u njoj bude bolje i samo je to bio nastavak kontinuiteta koji je bio nastavljen i ja sada pokušavam da nastavim taj kontinuitet i politiku toga da Vojsci Srbije bude bolje. Nisam razumeo ubacivanje rušenja. I sami znate da imamo jedno pitanje za vas, a to je pitanje rušenja Doma Vojske u Smederevskoj Palanci, kako i na koji način je to urađeno? Ko odlazi i ko dolazi, tu ste u pravu da možda najviše odlazi kada je u pitanju kategorija profesionalnih vojnika koji najviše odlaze iz Vojske Srbije, ali morate da znate da i najviše profesionalnih vojnika dolazi u Vojsku Srbije. Ove godine kažete 150, dolazi sada 1. novembra 300, a planiramo da sledeće godine dođe 1.500. Nastavljamo da popunjavamo Vojsku Srbije profesionalnim vojnicima. To nam je i strategija. Kada pričate o platnim razredima, ne znam odakle vam ta informacija. Platni razredi se nigde ne menjaju, niti se bilo šta radi u vojsci kada su u pitanju platni razredi. Pojasnite vi meni, pošto ja kao ministar ne znam, možda vi nešto znate što ja ne znam. Kada su u pitanju avioni, vi viđate na nebu Srbije avione. To nisu strani avioni. To su i naši avioni i helikopteri. Ne znam sa čime lete ako nema resursa i ako nemaju sa čime da lete, akumulatore. Kada je u pitanju plata, mislim da narod Srbije zna i mi imamo informator na sajtu Ministarstva odbrane, koji možete i vi da pogledate, gde piše da ste u pravu kada je u pitanju nisko kvalifikovani koji ima prosečnu platu 22.771 dinar. Iznad njih postoji i kvalifikovani, visokokvalifikovani, SSS, VSS, visoko obrazovani, magistri i doktori. Ako uzimate prosek ovih, u Ministarstvu odbrane 70% ne radi nisko kvalifikovanog kadra. Mi imamo visoko kvalifikovanog kadra dve trećine, pa sami uzmite matematike pa ćete dobiti koliko.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, najpre narodni poslanik Vladimir Orlić. I vi ste reklamirali povredu Poslovnika. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, ja sam to učinio malopre, pre nego što je ministar dobio reč. Već je ukazano na odredbu člana 107. Ovde sam želeo da podsetim i na odredbe čl. 106, 108. i 109. koji imaju veze i sa onim što se dešavalo, a to je neprihvatanje korektne sugestije da se neke stvari u ovom domu naprosto ne rade. Razumem da ko god predsedava mora da pokaže određeni stepen razumevanja za domašaj i kapacitete određenih ljudi ovde. Sa moje strane pokušavam da neke stvari razumem, pa kada je reč o gospodinu koji je malopre govorio kao ovlašćeni predstavnik, neke stvari se mogu prosto pripisati nezrelosti, političkoj pre svega. I trudim se kada god kritikujemo da to bude sa izvesnom očinskom blagošću, ali to što neko nije u stanju da određene stvari razume ipak ne može biti opravdanje. Potpuno je neprihvatljivo da neko ovde na današnju temu priča o nekakvim čarapama, gubernijama, drugim strankama. Ako neko nije u stanju da složi koncizan govor u trajanju od pet minuta, možda je dobar trenutak da se zapita da li je uopšte dorastao zvanju narodnog poslanika. Kada pričamo o tome šta se dešavalo u ovom zemlji i u ovom resoru, možda ne bi bilo loše određene ljude usmeriti ka temi, što je vezano za član 106, time što ćemo ih pitati – da li su u stanju da izračunaju štetu koju su prouzrokovali sami oni ili njihovi predstavnici koji su im danas nekakvi predsednici po pitanju npr. vojnih penzija, ali da se to izračuna u stotinama miliona čvrste valute, a ne u bocama „Hajnikena“, što je očigledno jedini sistem računanja za koji su neki ovde sposobni. Ne tražim da o ovome glasamo. Tražimo da o ovim stvarima vodimo računa, da ljudi cene narodne poslanike kao ljude od integriteta, a ne kao izvesne kreature. Hvala lepo.
Zahvaljujem. (Radoslav Milojičić, s mesta: Replika.) Najpre povreda Poslovnika, narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite.
Replika, izvinjavam se. Tražio sam repliku.
Povreda Poslovnika ima prednost u odnosu na repliku. Samo da vidimo ko je zatražio. Mislim da je narodni poslanik Radoslav Milojičić reklamirao povredu Poslovnika. (Radoslav Milojičić, s mesta: Replika.) Na izlaganje? Na čije izlaganje? (Radoslav Milojičić, s mesta: Na gospodina Martinovića i ministra.) Gospodin Martinović je reklamirao povredu Poslovnika. Ne možete na povredu Poslovnika dobiti repliku. (Radoslav Milojičić, s mesta: Na ministra.) Ministar je odgovarao na pitanja koja ste postavili tokom svog izlaganja. (Radoslav Milojičić, s mesta: Ja odgovaram ministru na pitanja.) Izvolite.
Poštovani ministre, pošto ste mi postavili direktno pitanje, taj spor je na sudu, ukoliko se ja ne varam i koliko imam informacija. Nadam se da vi imate informacije da moja malenkost tada nije bila predsednik Opštine, kada se taj spor desio ili kada su se te stvari radile, ali bih želeo, pošto ste govorili o avionima, da mi kažete da li je tačno da Generalštab nije primio zbog ne ispravnosti avione „Lasta“ koji su leteli na Vojnoj paradi u Novom Sadu i da li je time bilo ugrožena bezbednost, kako državnog vrha, tako i građana koji su se tu desili? Mi imamo podatke da Generalštab nije primio te avione zbog ne ispravnosti, ali su oni zbog nečega morali da polete, verovatno da se pokaže kako smo mi moćni. Druga stvar, koju želim da istaknem ovde, je da je ugovor između Srbije i Egipta, kojim je Srbija isporučila pet hiljada pištolja marke CZ-99, da su nam ti pištolji vraćeni i taj ugovor. Ko je obavio taj ugovor, zašto su vraćeni ti pištolji i ko je vršio nadzor za isporuku tog naoružanja? Ne želim zaista da se bavim ovim neosnovanim optužbama i ne želim da odgovaram čoveku koji ima četiri plate, četiri funkcije i 400 hiljada dinara, dok naši vojnici rade za 30 hiljada dinara.
Molim vas da se vratimo na temu. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski, replika. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Neću reklamirati povredu Poslovnika, ali ste ga povredili, jer sam morao da dobijem pravo na repliku pre takozvanog gospodina Milojčića. Ovde samo danas mogu da zaključim da gospodin Milojčić i DS očigledno nemaju pojma šta je stav stranke, a šta je stav pojedinca. Kod njih je to, verovatno, jedno te isto, kod nas to nije. Stav Pokreta socijalista je da vojni rok treba da bude obavezan i da se ponovo služi. Ovi koji su još samo od ustanove zvane fudbalski klub trebali da ga prekrste u „hajniken junajted“, kako bi bila kompletna situacija, zaista ne znam kako sebi daju pravo da uopšte bilo šta komentarišu. Kao vladajuća partija srozali su vojsku Srbije na najniže moguće grane, suzili je, upropastili je i danas oni sebi daju za pravo da bilo šta komentarišu. Treba zaista da se, kako to narod kaže, pokriju ušima, da ćute i da budu manji od makovog zrna, dok neko drugi ispravlja sve gluposti i svinjarije koje su oni napravili. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Zoran Đorđević. Izvolite.
Ovako, što se tiče informacija, vi ste bili zamenik predsednika opštine, a kada su u pitanju pištolji, tu morate da pitate „Zastavu“, pošto je to poslovna tajna „Zastave“. Verovatno će vam odgovoriti. Što se tiče aviona, u Novom Sadu znate da je letelo osam aviona. Osam aviona je primljeno, treba da bude predmet 14, tih šest koji nisu primljeni nisu ni leteli. I mi, za razliku nekih ranijih ministara odbrane, ne teramo avione da lete pre nego što budu primljeni. Ostao sam vam dužan jedan odgovor, a to je - godišnji plan upotrebe Vojske je poslat na vreme prošle godine, odnosno ove godine u januaru. Međutim, zbog izbora i gužve koje ste imali u Parlamentu, nije ušao u plan. Zbog cele procedure on je ponovljen ponovo i došao je sada na red. Ali, da znate, znači Zakon dozvoljava i kaže da se usvaja u tekućoj godini, ne kaže ni u prvoj polovini, ni u drugoj.
Zahvaljujem, ministre. U sistemu prijavljen narodni poslanik Srđan Nogo. Osnov vašeg javljanja je? Molim vas, osnov vašeg javljanja je? (Srđan Nogo, s mesta: Povreda Poslovnika, član 104.) Nemate, mogućnost, nećete dobiti, ne mogu vam dozvoliti i ne možete dobiti reč. Narodni poslanik Radoslav Milojčić, replika, jel tako? Samo polako. Najpre, kada je reč o poslaničkoj grupi DS. Tačno je da je pomenuta DS i pravo na repliku može imati ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe ili predsednik poslaničke grupe. Obzirom da se gospodin Milojčić javio za reč, gospodine Ćiriću vama ne mogu dati reč. Izvolite, gospodine Milojčiću, imate reč.
Gospodin Ćirći se javio na osnovu DS. Poštovani ministre, znači da sam bio upravu da donosimo sa zakašnjenjem, da je vojska već upućena u multinacionalne operacije i da donosimo ovu odluku kasnije, odnosno da smo tu odluku trebali da donesemo. Rekli ste da ste uputili tu odluku u januaru u Parlament, ali da zbog izbora ta odluka nije stavljena na glasanje. Ali, dobro nije to tema. Tema je da je pomenuti ministar, koga ste vi oslovili sa najgori, upravo najbolji ministar odbrane u poslednjih 15 godina i o tome govore podaci, a to mogu da potvrde i ljudi iz Ministarstva odbrane, jer je dug kada je gospodin Šutanovac 2007. godine stupio na mesto ministra odbrane iznosio 2,7 milijardi. Kada je ministar Šutanovac napustio mesto ministra odbrane, dug je iznosio nula. Tačno je, gospodine ministre, da vi, kao neki raniji, ne terate avione da lete kada im nije vreme, već je vaš ministar iz SNS, nažalost, terao helikopter da leti kada mu nije vreme, pa je to slučaj da smo izgubili sedam ljudskih života. Nadam se da se te greške više neće ponavljati.
Gospodine Milojčiću, hvala. U skladu sa članom 112. pravimo pauzu od pet minuta. Nakon toga nastavljamo sa radom, po redosledu prijavljenih predsednika i ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa. Zahvaljujem. [[Posle pauze.]] Nastavljamo sa radom. Kolega Martinoviću, vi ste se javili, povreda Poslovnika. Izvolite.
Javio sam se za povredu Poslovnika. Ne znam ko je ovom čoveku iz DS pisao govor, pretpostavljam Krešimir Macan, pa je u svom govoru, koji mu je neko drugi pisao, pomešao izgleda Franju Tuđmana, Dragana Šutanovca, pošto je Krešimir Macan radio i za jednog i za drugog, 1995. godine je bio načelnik Odseka za informisanje Ministarstva odbrane Hrvatske, a 2016. godine, ne znam ni ja, za nekih 60, 70 hiljada evra radio kampanju za DS, pa pošto gospodin ne može valjda da popamti sve te podatke i činjenice, onda je sve to izmešao. Situacija u Ministarstvu odbrane je bila takva da, nadam se da će gospodin Đorđević samnom da se složi, toliko katastrofalno nasleđena od strane aktuelnog predsednika DS, da 2014. godine mi nismo imali dovoljno čamaca, vojnih čamaca da spašavamo ljude u područjima koja su bila pogođena poplavama, a nismo imali čak ni pumpe za vodu, odnosno pumpe koje su trebale da ispumpavaju vodu iz poplavljenih područja, pa smo morali da te pumpe kao donaciju nabavljamo iz Slovenije. Dakle, ne samo što su nam upropastili tenkove, avione, ne samo tako što su nam upropastili bezbednosni sistem unutar Vojske Srbije, nego su nam upropastili i one najelementarnije stvari koje treba da ima ne Vojska nego Civilna zaštita. Mi nismo imali dovoljno gumenih čamaca i pumpi za vodu. Što se tiče rušenja ovog objekta Vojske u Smederevskoj Palanci, kada je gospodin bio zamenik predsednika opštine, znate šta su uradili? Proglasili su da je objekat sklon padu. Objekat koji je u sebi imao armaturu FI-20, dakle, koji ni bombardovanjem nije mogao da se sruši.
Zahvaljujem. Gospodine Martinoviću, isteklo je vreme.
Znate li šta su napravili od tog Doma Vojske Smederevske Palanke? Maksi prodavnicu za Miroslava Miškovića.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Zoran Đorđević. Izvolite, ministre.
Što se tiče plana upotrebe Vojske, vrlo striktno sam rekao – da bi se doneo u skladu sa zakonom, potrebno je u tekućoj godini, ovo je još tekuća 2016. godina, koliko ja znam. Što se tiče ovih podataka, samo bih dodao podatke da su ratne materijalne rezerve bile na nuli, da je hrana bila na nuli, da je nedostajala oprema, da je nedostajalo uniformi i obuće i drugih stvari. Tačno je možda da je gospodin Šutanovac vratio dug koji je tada bio napravljen, pa ga je sam i vratio, ali mora da zna narod Srbije da mi danas po ekonomskoj kvalifikaciji 485 izdvajamo oko milijardu za štete koje su nastale u tom prošlom periodu pre 2012. godine.
Zahvaljujem. (Goran Ćirić, s mesta: Replika. Demokratska stranka je pomenuta.) Gospodine Ćiriću, zaista ne želim da verujem da vi ne poznajete Poslovnik o radu Narodne skupštine Republike Srbije. Maločas sam pokušao da vam objasnim. Na pominjanje DS, a to je maločas učinjeno … (Goran Ćirić, s mesta: Sada je gospodin Aleksandar Martinović pomenuo dva puta DS i Dragana Šutanovca. Ministar je takođe pomenuo Dragana Šutanovca.) Gospodin Martinović je reklamirao povredu Poslovnika. O ukazanoj povredi Poslovnika izjasniće se Narodna skupština Republike Srbije … Da li ćete dozvoliti da vam objasnim? Onda ću vam dati reč da vi objasnite. Ukoliko ne želite, ja nemam nameru da vodim dijalog sa vama, već sednicu Narodne skupštine Republike Srbije. Dakle, gospodin Martinović je ukazao na povredu Poslovnika i nije insistirao da se o tome, koliko sam shvatio, Narodna skupština Republike Srbije u danu za glasanje izjasni. Vi na povredu Poslovnika nemate mogućnost replike. Sa druge strane, imali ste maločas osnova za repliku. Ja sam vam objasnio, na pominjanje DS, što je maločas učinjeno, osnov za repliku može imati ili šef poslaničke grupe ili u ovom konkretnom slučaju, kada je reč o ovom zajedničkom jedinstvenom načelnom pretresu ovlašćeni predstavnik DS i on je dobio reč [[Goran Ćirić, s mesta: Hoću da mi date repliku jer je ministar pomenuo Dragana Šutanovca.]] Vi nemate osnova za repliku. Između ostalog, član 104. stav 3. kažeda o korišćenju prava iz stava 1. i 2. ovog člana odlučuje predsednik Narodne skupštine, u konkretnom slučaju predsedavajući. Gospodine Vesoviću, vi ste reklamirali povredu Poslovnika. Molim vas, javite se. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Reklamiram povredu Poslovnika član 104. stav 2. – ako se uvredljivi izrazi odnose na poslaničku grupu, odnosno političku stranku čiji narodni poslanici pripadaju toj poslaničkoj grupi, u ime poslaničke grupe pravo na repliku ima predsednik poslaničke grupe. Vi ste potpuno, ni krivi ni dužni, ja vam sada reklamiram povredu Poslovnika jer se razlog za repliku gospodina Noga, koji je u ovom trenutku predsednik poslaničke grupe Dveri, desio u momentu kada ste vi menjali predsedničku funkciju sa do tada predsedavajućom gospođom Majom Gojković. Dakle, gospodin iz DS se krajne uvredljivo obratio poslaničkoj grupi Dveri i zato je osnov bio za repliku. Po istom osnovu dali ste repliku gospodinu Komlenskom, a pošto sam ubeđen da ste vi zaista pravičan čovek, mislim da imate razlog, pogotovo što se to desilo u to vreme, da date i gospodinu Nogu repliku. Hvala.
Gospodine Vesoviću, budite sigurni da sam veoma pravičan. Tačno je da u trenutku kada je gospodin Nogo, kao predsednik poslaničke grupe, zatražio reč i osnov je, koliko sam shvatio, bila povreda Poslovnika, ja u tom trenutku nisam predsedavao. Predsednica Narodne skupštine nije ukazala da gospodin Nogo ima osnova da dobije reč i zato nisam bio u mogućnosti da mu dozvolim da dobije reč. Sa druge strane, što se tiče vašeg izlaganja, morate znati da narodni poslanik može ukazati na povredu Poslovnika, ali neposredno po učinjenoj povredi. Zahvaljujem. (Dragan Vesović, s mesta: Nisam mogao da dođem na red.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Stevanović. Osnov javljanja je povreda Poslovnika. Izvolite.
Reklamiram član 107. stav 2.
Član 107. je već reklamiran.
Drugi stav, molim vas, u kome se, između ostalog, kaže …
Niste me čuli. Član 107, ukazana je već povreda Poslovnika. U celosti je ukazana povreda Poslovnika na član 107. Gospodin Martinović je ukazao u celosti. Ne mogu da vam dozvolim. Gospodine Stevanoviću, ne možete dobiti reč na osnovu člana 107. Ukazana je maločas povreda Poslovnika na član 107. Dok smislite na koji ćete se član pozvati, član 106. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, nije logično da ne čujete poslanika koji govori uvredljive reči i nije logično da ne čujete, a mi ovde čujemo direktno obraćanje poslanika nama prekoputa. Gospodin koji je šef poslaničkog kluba, između ostalog, a ne znam mu ime, samo mu lik pamtim, rekao je za poslanika da je lopovčina.
Gospodine Stevanoviću, član 106 – govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Osnov javljanja gospodina Martinovića je bila najpre replika, a zatim povreda Poslovnika. Nastavljamo dalje sa radom. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS narodni poslanik Vladan Zagrađanin. Izvolite.
Hvala lepo. Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, danas Narodna skupština raspravlja o dva veoma važna dokumenta iz oblasti odbrane i bezbednosti. U pitanju su Odluka o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2016. godini i Predlog odluke o usvajanju Godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih organa u multinacionalnim operacijama u 2016. godini. Ovi dokumenti primenjivaće se i u 2017. godini. Srbija kao članica UN ima dugu tradiciju učešća u mirovnim misijama, ove međunarodne organizacije, a kao evropska zemlja učestvuje i u misijama EU, koje poslednjih godina dobijaju na značaju. Želim ovom prilikom da podsetim na značaj multinacionalnih mirovnih operacija i misija UN koje predstavljaju centralni element međunarodnog reagovanja na mnogobrojne konfliktne situacije u državama ili između država. Mirovne misije UN pružaju osnovnu bezbednost milionima ljudi u vreme i neposredno nakon ratnih sukoba i drugih konflikata opasnih po mir i bezbednost. Srbija ima iskustva i dobro razume koliko znače humanost i solidarnost u takvim okolnostima. Mirovne misije UN odobrava Savet bezbednosti koji im daje pun legitimitet i garant je neutralnosti ovih misija. Može se reći da je upravo neutralnost multinacionalnih mirovnih misija osnova njihove uspešnosti u uspostavljanju mira i rešavanju konflikata u kriznim područjima širom sveta. Danas je u svetu, nažalost, mnogo trusnih i kriznih područja sa slabom centralnom vlašću u kojima deluju pobunjenici ili međusobno zaraćene etničke grupe, čije konflikte same države ne mogu da reše. Upravo u ovakvim područjima nastupaju mirovne snage UN nastojeći da autoritetom UN i odgovornim ponašanjem učesnika misije rešavaju ove konflikte. Ujedinjene nacije su prvu mirovnu misiju uputile na Bliski istok 1948. godine radi nadgledanja primirja, od tada pokrenuto je 68 misija UN u više od 45 zemalja. Prema dostupnim podacima u mirovnim misijama UN do sada je učestvovalo 118 zemalja sa blizu 80 hiljada vojnog i preko 11 hiljada policijskog osoblja i 17 hiljada civila. U misijama je učestvovalo do sada i preko 2000 dobrovoljaca iz 160 zemalja. Upravo je ovakva višedecenijska praksa pokazala da su multinacionalne mirovne operacije pod pokroviteljstvom UN kao najveće međunarodne organizacije svojom efikasnošću opravdali primenu ovog koncepta upravljanja krizama. Ove misije su se pokazale efikasnim i sa ekonomskog stanovišta, tako da se njima štede budžetska sredstva i UN i zemalja učesnica. Prema aktima UN troškove misije snose zajedno UN i države učesnice i Srbija ima svoje plave šlemove, sa dugom tradicijom učešća u međunarodnim mirovnim misijama bilo kao Republika u sastavu SFRJ, kao SRJ ili Zajednica Srbije i Crne Gore ili kao samostalna država. Prva misija UN u kojoj je učestvovala SFRJ bila je na Sinajskom poluostrvu u kojoj su naše snage učestvovale od 1956. do 1967. godine. Radi podsećanja naveo bih da je nakon ponovnog prijema u organizaciji UN, prva međunarodna misija u kojoj je Srbija učestvovala bila multinacionalna operacija UN u istočnom Timoru u kojoj smo učestvovali od 2002. godine do njenog zatvaranja 2005. godine. Srbija kao evropska zemlja koja vodi aktivnu spoljnu politiku učestvuje u smanjenju bezbednosnih rizika u Evropi i kroz kontinuirano učešće u misijama EU koje sve više dobijaju na značaju u kontekstu snaženja autonomnih evropskih struktura i mehanizama bezbednosti u EU i u Evropi u celini. Koliki značaj Srbija daje učešće u međunarodnim mirovnim misijama kao oblik u međunarodne vojne saradnje govori i činjenica da kao organizacioni oblik postoji i Centar za mirovne operacija Generalštaba Vojske Srbije. Ovaj centar se bavi izborom kadrova, edukacijom, organizacijom i realizacijom učešća naših snaga u međunarodnim mirovnim misijama. Centar za mirovne operacije Vojske Srbije punopravan član evropske asocijacije centara za obuku za mirovne misije operacije i međunarodne asocijacije centara za obuku za mirovne operacije. Danas Narodna skupština razmatra odluku o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2016. godine kao i godišnji plan upotreba Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama za ovu godinu. Na mapi našeg učešća u misijama pod plavom zastavom u ovoj 2016. godini i narednoj 2017. godini su destinacije mahom u Africi, Aziji na Mediteranu. Reč je o 21 misiji sa različitim zadacima i ciljevima. Prema planu učešća koji danas razmatramo srpski mirovnjaci učestvovaće u sledećim misijama u Liberiji, Obali Slonovače, Kongu, Malijusu, Sudanu, Somaliji, Zapadnoj Sahari, Džamu i Kašmiru. Planom su predviđene operacije na Bliskom istoku i Sredozemlju, na Kipru i Libanu, s tim što naše snage po pravi put u ovoj godini učestvuju u misijama u Zapadnoj Sahari, Maliju, Džimu i Kašmiru u južnom Sudanu i Sudanu. Ministarstvo unutrašnjih poslova će svoje pripadnike poslati u Liberiju na Kipar i Haiti. Najbrojnije snage šaljemo i dalje u Liban. Značajno je istaći da u Centralnoj Afričkoj Republici imamo vojnu bolnicu u kojoj rade 72 pripadnika naših snaga. Kao veoma značajnu pomenuo bih misiju „Atalanta“ u kojoj po zastavom EU učestvuje naš autonomni tim za zaštitu brodova. Sada je na terenu tim od 12 pripadnika specijalne brigade i četvorica štabnih oficira, njihov osnovni zadatak je zaštita plovila od pirata. Novina u planu korišćenja naših snaga je mogućnost učešća u evropskim operacijama na Mediteranu. Naši oficiri će nadgledati situaciju na severu Afrike. Oni će pratiti, raditi na suzbijanju kretanja migranata i krijumčarenja ljudi. Ova misija će i za Srbiju imati veliki značaj, imajući u vidu da smo migrantskom krizom jedna od najopterećenijih država, jer se nalazimo na najprometnijoj zapadno-balkanskoj migrantskoj ruti. Ono što posebno želim da istaknem jeste izuzetan kadrovski potencijal pripadnika naših vojnih i policijskih snaga koje učestvuju u međunarodnim misijama. To su odlično psihički i fizički pripremljeni pripadnici Vojske policije, spremni na obavljanje i najsloženijih zadataka koje mirovne misije zahtevaju. Srpski mirovnjaci, vojnici, policajci su uvek koje god zadatke dobijali u misijama, čiji su učesnici bili, čuvali ugled Srbije, časno i dostojanstveno je predstavljali. Dakle, naša vojska i na ovaj način dostojanstveno predstavlja našu zemlju, u svetu širi prijateljske odnose sa drugim državama i narodima, stiče nova iskustva za najveće izazove, a nije zanemarljiva ni ekonomska strana ovih aranžmana. Ono što je najvažnije ovim misijama zadržavamo vojnu neutralnost. Koristim ovu priliku da im se u ime poslaničke grupe SPS na tome zahvalim. Kada je reč o doprinosu međunarodnim mirovnim misijama Srbija se smatra liderom u regionu, a strani partneri u međunarodnim misijama srpskog vojnika ocenjuju kao sposobnog, pouzdanog i kulturnog partnera kako je jednom prilikom naveo i gospodin Milivoje Pajović, načelnik Centra za mirovne operacije u čijoj je nadležnosti realizacija odluke o učešću i planu korišćenja naših vojnih i policijskih snaga u međunarodnim mirovnim misijama. Na kraju, iz svih navedenih razloga, želim da kažem da će poslanička grupa SPS u danu za glasanje podržati oba dokumenta i odluku o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama i odluku o usvajanju godišnjeg plana o upotrebi Vojske Srbije i drugih organa u multinacionalnim operacijama u 2016. godini koji će se primenjivati u 2017. godini. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akta iz dnevnog reda ove sednice. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Radoslav Milojičić. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Reklamiram član 108. da o redu na sednici stara se predsedavajući, to jest predsednik Skupštine, u ovom trenutku vi. Dva puta ste prekršili Poslovnik nedajući reč šefu poslaničke grupe DS, gospodinu Ćiriću. Apelujem na vas da nemate toliko straha, da na svaku vašu odluku ne gledate desno u poslaničke klupe SNS. Nemojte da ste tako uplašeni, nije ništa strašno biti opozicija.
Gospodine Milojičiću, imam utisak da želite da replicirate i da dalje nastavite da vodite dijalog sa mnom. (Radoslav Milojičić, s mesta: Skupština i služi za to.) Da li vam izgledam kao neko ko… Da, sa narodnim poslanicima, ali ne samnom kao predsedavajućim u ovom trenutku. Da li vam izgleda i da li vam delujem uplašeno i da li vam delujem kao neko ko ima strah? Gospodinu Ćiriću sam objasnio da nije imao osnov da dobije reč. (Goran Ćirić, s mesta: Imao sam osnova i vi to dobro znate.) On jeste šef poslaničke grupe, ali ne može dobiti reč, jer ste vi u sali kao ovlašćeni predstavnik po ovim tačkama dnevnog reda. (Radoslav Milojičić, s mesta: Izvadio sam karticu, gospodine Milićeviću.) Ali, ste fizički prisutni, dakle, ne možemo se igrati. Tu je kartica ili nije tu kartica, ja ne mogu da nagađam. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje o ukazanoj povredi Poslovnika. (Radoslav Milojičić, s mesta: Da.) Nastavljamo sa radom. Reč ima narodna poslanica Dubravka Filopovska. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Cenim vaš napor da se na ovoj sednici vratimo u normalan tok rasprave. Lično sam protiv politizacije kada je u pitanju rasprava o bilo kom zakonu koji se odnosi na Vojsku Srbije. Nisam protiv toga da se u parlamentu vodi dijalog, parlament i služi za to, ali sam protiv zloupotreba i vređanja. Mislim da ste vi do sada to uspešno uradili i vratili ovu sednicu u normalne tokove. Vojska Srbije je svakako jedan organizovan sistem. To smo mogli da vidimo i u poplavama koje su nas zadesile, možemo da vidimo i kod naših pripadnika koji učestvuju u mirovnim misijama, profesionalizovana je i modernizovana. Drago mi je kao članici Odbora za odbranu i unutrašnje poslove što naša Vojska beleži trend rasta učešćem u mirovnim operacijama UN i što smo mi u ovom trenutku treća zemlja u Evropi po broju učesnika vojnika i vojnikinja u mirovnim operacijama. Učešće u izgradnji i očuvanju mira u regionu i svetu jedna je od tri misije Vojske Srbije i zasniva se na utvrđenim, bezbednosnim i odbrambenim potrebama i interesima, i u skladu je sa Strategijom nacionalne bezbednosti, Strategijom odbrane i strategijskim pregledom odbrane Republike Srbije. Važno je zbog građana Srbije istaći da pripadnici Vojske Srbije na najbolji način predstavljaju zemlju, obezbeđuju bezbednost u zemljama u kojima učestvuju u mirovnim misijama i podižu ugled i Vojske Srbije, naše spoljne politike i Srbije uopšte. U svim mirovnim operacijama pokazuju visok stepen obučenosti, visok stepen pripremljenosti. Veliki broj njih je i nagrađen za svoje učešće u mirovnim operacijama. Ne mislim da je novac koji ulažemo u vojne misije veliki, naprotiv, benefit koji imamo kao država i naša spoljna politika, to nam se višestruko vraća. Za mene veoma važno kao narodnoj poslanici učešće vojnikinja u mirovnim operacijama. Drago mi je da taj trend beleži rast i da on sada iznosi 11% i da one zajedno sa vojnicima pokazuju visok stepen obučenosti i pripremljenosti. Redovno o ovim pitanjima raspravljamo na Odboru za odbranu i unutrašnje poslove. Ja na kraju svog izlaganja želim da kažem da će poslanička grupa NS u danu za glasanje podržati i Predlog odluke o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama i Predlog odluke o usvajanju godišnjeg plana. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Jasmina Nikolić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana Skupštino, poštovani ministre, poštovani predstavnici Vojske Srbije, dame i gospodo, učešće u multinacionalnim operacijama radi izgradnje i očuvanja mira jedan je od zadataka politike odbrane Republike Srbije koji proističe iz njenih strateških opredeljenja i tri deklarativne misije - efikasan sistem odbrane, mir i povoljno bezbednosno okruženje i integracije u međunarodne bezbednosne strukture. Angažovanjem pripadnika Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama van granica Republike Srbije pod mandatom UN i EU Republika Srbija nesumnjivo jača svoje bezbednosne kapacitete, diplomatske odnose, kvalitet. Nesumnjivo je Srbija priznat partner u očuvanju mira širom sveta. Naši pripadnici snaga odbrane spremni su i obučeni, nagrađivani i odlikovani u gotovo svim mirovnim misijama, profesionalci od poverenja. Smatram ovu odluku u tom smislu ispravnom. O ovim odlukama smo već razgovarali na nadležnim odborima. Ja se posebno zahvaljujem ministru odbrane, koji je i tada dao iscrpne i konkretne odgovore na postavljena pitanja odmah nakon što su pitanja postavljena. Evo, i sada nastavlja to da čini. Konstatujem pak činjenicu da je Vlada Republike Srbije 4. oktobra predložila, a Skupština primila Predlog odluke o usvajanju godišnjeg plana o upotrebi Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2016. godini, kao i odluku o učešću pripadnika Vojske Srbije u skladu sa Ustavom, zakonom i Poslovnikom. Skupština ovaj plan, međutim, usvaja pred kraj 2016. godine i o tome smo danas već govorili ovde u plenumu, za koju se plan predlaže. Dakle, sa velikim zakašnjenjem, složićemo se, kako u odnosu na kalendarsku godinu, iako stoji u zakonu da je tekuća godina svakako, tako je u odnosu na prethodni plan, jer je prošlo nekoliko meseci između isteka prethodnog plana. Znam da postoji ona odredba po kojoj se dejstvo plana produžava. Sve je to u redu. Zašto mislim da je važno da skrenem pažnju na ovo? Zato što je godišnji plan nešto što je došlo sa strategijom i što zapravo određuje misiju i ciljeve mirovnih operacija i važno je da bude usvojen što ranije u toku godine, da bi godišnji plan mogao da se izvrši u skladu sa misijom. Ovo sadrži druge elemente od značaja za odobravanje o izvršenju godišnjeg plana. Sad, šta mi je važno? Izveštaj o izvršenju godišnjeg plana za 2015. godinu još nije stigao u Skupštinu, tako da bih postavila pitanje – da li znate možda kada će stići u Skupštinu? Koliko ja znam nije, ispravite me ako grešim, jer po članu 17. zakona kaže se da Vlada na kraju budžetske godine usvaja izveštaj o izvršenju godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama. Zašto to kažem? Jer ćemo usvojiti plan za godinu koja je praktično na isticaju pre nego što smo razmotrili izveštaj za prethodnu 2015. godinu. Predlagač pretpostavljam stoga i predlaže da se ovaj podzakonski akt, odluka, donese po hitnom postupku i poziva se na član 167. Poslovnika Narodne skupštine. To ne bi trebalo da je moguće, budući da član 167. kaže da se kao akt koji se može doneti po hitnom postupku navodi isključivo zakon. Ja ću pročitati to. Tehnička stvar je u pitanju. Pročitaću kako to glasicelini. Kaže – po hitnom postupku može da se donese zakon kojim se uređuju pitanja i odnosi nastali usled okolnosti i koje nisu mogle da se predvide, na donošenje zakona po hitnom postupku mogle bi da prouzrokuju štetne posledice po život i zdravlje ljudi, bezbednost zemlje itd. Dakle, odluka je i obrazložena u skladu sa članom 151. Poslovnika, kao da se radi o zakonu po hitnom postupku, a ne odluci. To nije učinjeno ni prethodnih godina, ni 2015, ni 2014, ni 2013, 2012. godine, da ne idem sada unazad. Ponavljam, u pitanju je tehnička stvar. Postoje neki drugi članovi Poslovnika koji manje detaljno definišu kako se predlaže drugi akt po hitnom postupku. To je član 94, ako se ne varam, i recimo član 168. Poslovnika. Dakle, bez obzira na ovu tehničku stvar, ponavljam, tehnička je, postavlja se pitanje preduslova za donošenje akta po hitnom postupku. Imali smo priliku danas nešto da čujemo u vezi sa tim, takođe. Naime, nije jasno iz obrazloženja koje okolnosti nisu mogle da se predvide. Ja sam čula da ste danas poslali zapravo u januaru godišnji plan Skupštini i da ste rekli da je dobar deo razloga i u činjenici da su bili izbori, da je godina bila izborna. Zašto to kažem? Godišnji plan se donosi kada je usvojen Zakon o upotrebi vojske i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2009. godini. Vidi se da je plan napisan značajno ranije, iz samog plana se vidi da je on sastavljen, uslovno rečeno, blagovremeno u odnosu na datum podnošenja dokumenta Skupštini i svakako pre isteka avgusta. Primera radi, kaže se, recimo, da je mandat Mirovne operacije UN u Republici Liban produžen do 31. avgusta 2016. godine, tako stoji u planu, i citiram – očekuje se njegovo novo produženje, kraj citata. A, mandat je produžen 30. avgusta 2016. godine do 31. avgusta 2017. godine. Znači, na tom mestu se, recimo, vidi da nije plan ažuriran. Ima toga još. Slično je s Misijom UN u Liberiji, gde je 14. septembra mandat produžen do 31. decembra 2016. godine. Sad, za mirovne operacije UN u Republici Kipar stoji pak ažuran podatak, da je misija produžena 26. jula do 31. januara 2017. godine i na osnovu ovoga zaključujem da je plan svakako napisan značajno ranije i ažuriran negde verovatno u julu ili pre isteka kraja avgusta. Šta je još značajno da naglasim? Da Vojna savetodavna misija EU u Centralnoafričkoj Republici EUMAM RCA, navedena je kao dvanaesta misija koja je u toku i koja je počela u junu 2015. godine, ona je uveliko završena. To svakako znate. Ono što moram da kažem, taj podatak i ne stoji na sajtu Vojske Srbije, koji je inače sjajan staj, i sa zadovoljstvom pohvaljujem, vrlo transparentan, sve informacije su na njemu, i pretpostavljam da će se nastaviti angažovanje naših pripadnika Vojske Srbije i da se praktično čeka usvajanje godišnjeg plana u ovoj misiji koja predstavlja produžetak te inicijalne misije. Dakle, zamolila bih predlagača da eventualno objasni, mada ste to već rekli, pa možda i ne morate, zašto plan nije stigao u ažurnom obliku, bar sa ovim informacijama koje su mogle da budu dodate pre nego što je predstavljen Skupštini 4. oktobra? U obrazloženju hitnog postupka kaže se da je donošenje odluke po hitnom postupku neophodno radi nesmetanog funkcionisanja organa i organizacije, kao i sprečavanje štetnih posledica koje bi mogle uslediti, odnosno na ispunjenje preduzetih međunarodnih obaveza. Ja bih sada zamolila predlagače, mislim da je korisna informacija i da poslanici čuju i građani, koje su tačno štetne posledice? Pretpostavljam da se radi o tome da su UN poslale poziv, ali da mi nismo u mogućnosti da pošaljemo pripadnike, jer čekamo usvajanje godišnjeg plana. Hvala. Prošlogodišnja odluka je doneta 19. juna 2015. godine. Ja ću sada izlistati nekakve datume da bih ukazala na veliku neurednost usvajanja, ne kažem sastavljanja, kažem usvajanja godišnjeg plana u tekućim godinama, jer smatram da bi to trebalo urediti. Godine 2015. usvojen je plan 19. juna, 2014. godine 13. juna, 2013. godine 20. februara, 2012. godine, neverovatno, 24. decembra, 2011. godine 28. februara, 2010. godine 29. juna i 2009. godine, onda kada je donet zakon, 29. oktobra. Zaista smatram da bi ovo trebalo urediti. Vojska Srbije ima ogroman ugled, Vojska Srbije zna šta radi i ovakve proceduralne stvari, ovakva kašnjenja nisu nešto što bi trebalo da ide uz to. Pretpostavljam da je ova vremenska ne urednost u donošenju godišnjeg plana razlog što su nekoliko poslednjih godina, u predlogu odluke, na samom kraju kaže i ona odredba da će se plan odnositi i na narednu godinu sve dok se ne usvoji novi godišnji plan, što onda pokriva, rešava neke probleme slanja pripadnika, rotacija itd. Dakle, to je godišnji plan koji ne obuhvata kalendarsku godinu u tom slučaju, a nekada traje duže od godinu dana, kao u ovom slučaju, jer je istekao negde u junu 2016. godine. To dalje znači da ako je mandat pripadnicima Vojske Srbije i drugih snaga odbrane istekao, a recimo misiji nije, možda može da se pojavi problem u upućivanju novih pripadnika. Navešću primer mirovne operacije na Haitiju. Žao mi je što, ako ne grešim, nema predstavnika MUP-a ovde, pošto se radi o pripadnicima policije. Dakle, u ovoj mirovnoj operaciji policijski službenici se angažuju sa mandatom od godinu dana. Po svemu sudeći, mandat policijskih službenika, angažovanih u 2015. godini, istekao je u julu 2016. godine. To zaključujem na osnovu izveštaja UN u kojima se vidi da je Srbija imala četiri policijska službenika do juna 2016. godine kada više nema službenika. Dakle, nema ih u julu i avgustu. U 2015. godini mandat je bio istekao u martu, a pripadnika nema u aprilu, maju i junu, već tek u julu. Godišnji plan za 2015. godinu usvojen je 19. juna i upućeni su nakon usvajanja plana. U planu se doduše kaže da se policijski službenici angažuju sa mandatom od godinu dana, mislim na plan iz 2015. godine, da je u 2015. godini, ovo je jako važno, planirana rotacija, odnosno zamena četiri policijska službenika. Moje pitanje predlagaču je, koga trenutno nema, jer godišnji plan sačinjavaju zajedno Ministarstvo odbrane i MUP, kada se dogodila rotacija? Da li je to rotacija koja se dogodila u septembru 2016. godine ili u julu 2015. godine kada su pripadnici MUP-a poslati? Zašto to pitam? U septembru mesecu je Republika Srbija, ove godine, uputila četiri nova policijska službenika o čemu su mediji izveštavali. To stoji u saopštenju MUP-a od 13. septembra tekuće godine, gde se kaže da su dana 13. septembra potpredsednik Vlade i ministar unutrašnjih poslova razgovarali sa pripadnicima MUP-a koji će do kraja nedelje biti upućeni u mirovnu misiju na Haitiju. Godišnji plan za 2015. godinu usvojen je 19. juna i on predviđa rotaciju. Da li je to ta rotacija koja se dogodila u 2015. godini ili je to još jedna rotacija? Zapravo, da li mogu da postoje dve rotacije, iako nisu predviđene ni jednim godišnjim planom? Smatram da je jedna rotacija predviđena godišnjim planom iz 2015. godine, da je ona po planu, a ova druga nije i onda je to, za mene bar, siva zona nepokrivenosti planom. Zašto to kažem, jer postoji ona jako važna odredba Zakona o upotrebi Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u kojoj praktično predsednik Republike, odnosno Vlada donose odluku o slanju pripadnika Vojske, odnosno policije nakon usvojenog godišnjeg plana. Zanima me takođe da li su slične odluke donete u periodu između 19. juna i 1. novembra? Ima li ih još? Zašto to pitam? Na primer, misija UN Liberija, u izveštaju stoji da je trenutno angažovan jedan pripadnik Vojske Srbije i dva policijska službenika. Moje pitanje – kada su policijski službenici poslati i da li su, budući da ih od februara 2016. godine do avgusta, nema u izveštaju UN? U planu stoji trenutno, ali mi ne možemo znati da li je ažurno, jer je on negde ažuriran, kako se meni čini, barem, u avgustu mesecu. Sada ću reći nešto o broju misija i pripadnika. Godišnjim planom upotrebe vojske i drugih snaga odbrane u drugim multinacionalnim operacijama u 2016. godini planirano je upućivanje do 700 pripadnika Vojske Srbije i 800 pripadnika MUP-a u multinacionalne operacije EU. Trenutno ih je nešto iznad 300, ispravite me ako grešim, pokušala sam da saberem i došla sam do nekog broja od 330, 340, tako nešto, a i vi ste odgovorili, ministre, na odboru, mislim da je 343, recimo. Broj misija je za pohvalu. Učestvujemo u osam od 16 tekućih misija UN i planira se učešće u još sedam, što su praktični sve misije UN, ako se isključi UNMIK, u dve misije EU i planira se još tri, odnosno u izveštaju stoji tri, a planiraju se dve, ali zbog ovog prebacivanja RCA na ovu drugu misiju sam i ja obrnula, od ukupno 16. Šta bi me zanimalo? Zašto je broj misija u kojima učestvujemo pod pokroviteljstvom EU manji od broja misija UN? Da li uopšte postoji ikakav razlog? Dakle, to je ukupno preko 20 operacija i misija, od toga preko 10 ima pripadnike i planira se novih devet, odnosno 10. To je sve sjajno. Kažem da kod nas učestvuje nešto preko 300. Šta mi je još zanimljiv podatak? Verovatno da je ukupan broj pripadnika značajno veći u odnosu na zemlje u regionu, pa sam našla neke podatke da recimo Makedonija šalje jednog, Hrvatska sedam, Crna Gora četiri, Bosna 40, Slovenija 18, Bugarska dvoje, Rumunija 96, Mađarska, Španija 613 itd. Dakle, mi smo tu negde. Dakle, broj pripadnika je takođe iz godine u godinu rastao, što je za pohvalu. O tome se govorilo i na prošloj sednici iz 2015. godine. Podsetiću, na primer, 2007. godine je bio 21 pripadnik, 2008. godine 15, 2009. godine 46, 2010. godine 47, 2011. godine 82, 2012. godine 167, nekako se dupliralo to, 2013. godine 328, 2014. godine 539, 2015. godine 670. Dakle, sada ih je trenutno angažovanih 330, a planira se 700. Ne znam kada će oni biti poslati, ali verovatno u ovom godišnjem obuhvatu plana, i u 2017. godini, praktično. Ne znam da li smem da zaključim da je broj pao. On ostaje praktično na istom nivou na kom je i bio prošle godine, možda malo više. Jako bi me zanimalo, recimo, ako biste mogli, imali vremena, da nam kažete kako se biraju pripadnici Vojske Srbije koji odlaze u mirovne misije i koji su kriterijumi. Znam da smo bili sedmi po broju pripadnika u Evropi. Ne znam da li smo i dalje ili smo možda tu napredovali. Imam još jedno pitanje – zašto se smatra porast broja pripadnika važnim, on deluje značajno, deluje važno, ali me zanima da li postoji, da li je neograničeni rast nešto što nam treba ili postoji neki optimalni broj do kojeg hoćemo da idemo u skladu sa nekim ciljevima koje imamo? Dakle, gde bismo stali eventualno, da li bismo stali po hiljadu, ili bismo negde stali sa tim brojem? Ja mislim da je dobro da bude pripadnika naših snaga u odbrani u mirovnim operacijama, rade na razvoju odnosa, podižu kapacitete, sjajni su ambasadori Srbije, budući da se izuzetno ističu u svim misijama, dobijaju najviša priznanja i odlikovanja. Sada pitam – da li možda merite, ili planirate da merite, moram da kažem da ministar liči na osobu koja bi to radila, učinak, odnosno da li imate neke indikatore, progresivne parametre izvučene iz ciljeva na osnovu kojih merimo taj doprinos našeg učešća u mirovnim operacijama? Primera radi – kako utiče na spoljnu politiku, da li utiče na broj održanih vežbi sa svim strateškim partnerima, dakle SAD, Evropa, Rusija, Kina. Na primer, da li utiče na porast izvoza naoružanja? Mislim da su sredstva koja se izdvajaju svakako značajna, ali kada benefit uporedimo sa učešćem ovih sredstava u odnosu na ukupan budžet Vojske Srbije, ako se ne varam, ispravite me, to je nešto oko 2%, u odnosu na ukupan budžet Vojske Srbije, mislim da vredi i da je novac dobro upotrebljen. Primera radi, za školovanje imali smo to pre nekoliko sednica ovde u Skupštini, za školovanje studenata na budžetu, tj. produženje školovanja od godinu dana na budžetu izdvaja se 22 milijarde dinara, a ovde izdvajamo ipak milijardu i 700 miliona dinara za multinacionalne operacije, što je nekih 10-11 puta manje, odnosno više. Šta bi me još zanimalo? Zašto je budžet veći od 300 miliona dinara u odnosu na prošlogodišnji? Pretpostavljam da ima razloga, neki troškovi. I, za kraj čestitala bih vojnim posmatračima, štabnim oficirima, medicinskom osoblju, sanitetskim timovima i vojnoj bolnici, jedinicama nivoa odeljenja voda i čete i autonomnim timovima za zaštitu brodova na dobrom predstavljanju Srbije širom sveta i zamolila bih predstavnike Vojske Srbije da podele s nama poslanicima i građanima Srbije neko iskustvo s terena. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Zoran Đorđević. Izvolite.
Kada je u pitanju utisak sa terena, članovi Odbora za odbranu i unutrašnje poslove imaju pravo i mislim da je to bila ideja da se poseti jedna mirovna operacija, tako da ćete imati prilike da odete negde po vašem izboru. Možda preskačem redosled odgovora, ali probaću na sve da odgovorim. Kada je u pitanju izbor, izbor se vrši, radi se psihološki test, zdravstveni test, fizička sprema i ocena koju ima u prethodnom periodu. Pored komisije tu su prisutni i Inspektorat i Vojna policija, upravo zbog toga da bi izbor bio kako treba. Što se tiče našeg ugleda i kako to merimo, to pokazuju naši partneri kojima smo mi poželjni, koji insistiraju da idu s nama, pogotovo kada su medicinske ekipe u pitanju. Takođe naši ljudi tamo imaju mogućnost da u takvim situacijama se obučavaju, što ovde u mirnim slučajevima nemaju mogućnost i naravno, prisutna je i činjenica da im se povećava standard, jer su tamo pitanja veća. Kada je u pitanju koji je broj taj limit, naravno mi gledamo u sklopu sa mogućnostima u budžetu da pošaljemo i na osnovu toga i planiramo. Možda bi nam bilo interesantnije da idemo u što više misija, a da idemo sa manjim brojem ljudi. Zašto je u EU manje? Iz razloga što EU nema subvenciju toliko veliku nadoknadu koliko imamo u UN. Ovde dobijamo više para za učešće. Nama jeste tendencija, ubuduće i neka strategija i politika je da šaljemo opremu a ne ljude i pošto povratak novca, kada šaljemo opremu je daleko veći, pa će nam biti tendencija u tome da možda u nekom budućem periodu šaljemo i opremu, vojnu bolnicu, inžinjerske timove itd. Kada je u pitanju izveštaj, on je u proceduri. Pretpostavljam da će biti do kraja godine sigurno ovde na dnevnom redu. Mi želimo takođe da izmenimo i Zakon o multinacionalnim operacijama, koji će isto ovde biti pred vama poslanicima i gde ćemo imati mogućnost, upravo pored svih ovih stvari koje ste vi rekli, da izmenimo i činjenicu da ne možemo civile da šaljemo, tako da nam je želja da ubuduće mogu i civili mogu tamo gde je to moguće i gde postoje uslovi da se civili šalju. Centralnoafričkoj Republici mandat je istekao u julu i to je možda ostalo i pitanje uskraćeno. Ljudi su se vratili iz te rotacije u julu, ostali su pripadnici koji su u UN njih 72. Trenutno je prisutno 332, u trenutku kada smo mi pričali na odboru bilo je 334, ali to je zato što su otišli u rotaciju, u zamenu, pa je u tom trenutku ih bilo toliko. Ja sam samo rekao koliko ih ima u tom trenutku. Što se tiče unutrašnjih poslova, ne znam konkretno odgovor, mogu da vam kažem ono što ja imam ovde, što se tiče Haitija i izveštaja za 2015. godinu, da je to urađeno u skladu sa planu, ali mogu da postavim kao pitanje i da vam dostavim kao poslaniku odgovor. To je ono što ja mogu da uradim. Hvala.
Zahvaljujem ministre. Reč ima narodni poslanik Božidar Delić. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine ministre, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, iznosim stavove SRS po pitanju godišnjeg plana za angažovanje Vojske Srbije i snaga Ministarstva unutrašnjih poslova u mirovnim i humanitarnim misijama. Gospodine ministre, nikako se ne može braniti ni odbraniti ova činjenica da se godišnji plan odbrane usvaja u novembru. To je apsolutno nedopustivo, nešto što se zove godišnji plan i odnosi se na 2016. godinu, trebala je da usvoji prethodna Skupština. Vi ste rekli da je Ministarstvo na vreme napravilo plan i dostavilo prethodnoj Vladi. Članom 7. citiram, govori se da upotreba Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama, odlučuje se na osnovu godišnjeg plana upotrebe Vojske i drugih snaga odbrane, u daljem tekstu – godišnji plan. Članom 8. na koji se vi pozivate, Narodna skupština razmatra i usvaja godišnji plan upotrebe za izvršenje planiranih multinacionalnih operacija u tekućoj godini, ali to nikako ne može biti opravdanje da se usvaja danas, jer Narodna skupština odlučuje o učešću pripadnika Vojske, stav 3. Srbije u multinacionalnim operacijama kao i o produžetku vremena njihovog angažovanja i povlačenja iz multinacionalnih operacija na osnovu usvojenog godišnjeg plana. Vi kao ministar odbrane, član 9. predlažete predsedniku Republike a on donosi praktično odluku o upućivanju pripadnika Vojske. Vi ove godine niste mogli da predložite ništa predsedniku Republike zbog toga što godišnji plan nije usvojen. Takođe, član 10. Vlada odlučuje na osnovu godišnjeg plana, u skladu sa zakonom o učešću pripadnika Ministarstva unutrašnjih poslova. S obzirom da godišnji plan nije usvojen još uvek, ni Vlada nije mogla da donese nikakvu odluku o tome da se upućuju snage Ministarstva unutrašnjih poslova. Ovde je nešto sasvim drugo u pitanju. Ja sam i ranije jednom prilikom rekao da se Vlada ponaša kao da je Skupština Srbije njen privezak, da ne upotrebim još neki teži termin, ovakvo ponašanje jednostavno je atak i na dostojanstvo Skupštine. Ne smatram da ste vi, gospodine ministre za to krivi, ali svakako da ovo treba preneti premijeru i obezbediti da ubuduće, onako kako se usvaja budžet za tu godinu, ili u vreme usvajanja budžeta ili neposredno, dok traje još ta budžetska godina u mesecu januaru, bude pred Skupštinu dat i godišnji plan za upotrebu Vojske i da ga Skupština usvoji na vreme, kako bi onda i Ministarstvo unutrašnjih poslova i Ministarstvo odbrane, moglo da na osnovu zakona iz svoje nadležnosti, radi na upućivanju snaga u multinacionalne misije. Ovde gospodo niko nije pomenuo da pred Srbijom postoji i jedna misija koja već, uskoro će i 20 godina, nije izvršena, 1999. godine snage NATO-pakta su bombama stvorile na našoj teritoriji jednu kvazi državu Kosovo. Taj rat i ta agresija prekinuta je Rezolucijom 1244, u kojoj stoji – da Srbija ima pravo da na teritoriju Kosova i Metohije uputi deo svojih snaga. Zna se da je to do 1.000 ljudi, u, takođe i to bi bila i humanitarna misija i misija potvrde suvereniteta Srbije na tom delu naše teritorije. Ja znam, gospodine ministre, da vi ne možete lično da u razgovorima koje imate sa komandantima KFOR-a, učinite ništa jer je to političko pitanje. I sam sam dva puta prateći načelnika Generalštaba bio na pregovorima sa komandantom KFOR-a. Oba puta je postavljeno to pitanje i jedan lakmunski odgovor – nisam ovlašćen da raspravljam o tom pitanju sa vama, jer je to političko pitanje. Ali Vlada, Ministarstvo inostranih poslova je upravo nadležno da raspravlja i o tim političkom pitanjima. Silom prilika bio sam prisutan i kada su na našu teritoriju ulazile te kvazi, da kažem, multinacionalne snage za očuvanje mira, tzv. KFOR. Ja za deo snaga koji je došao kasnije mogu da kažem da je radio humanitarne misije, ali evo šta kaže jedna poznati svetski analitičar, geopolitičar i humanista o prvih mesec dana ponašanja KFOR-a na KiM. To je on obradio u svojoj knjizi „Novi militaristički humanizam“ - visoki oficiri KFOR-a tolerisali su u prvih dana ubistva srpskih civila, gotovo 2.000 njih jer je na neki način trebalo albanske povratnike osloboditi od frustracija koje su imali kada su napustili KiM. Zbog toga, poslanici SRS predstavljaju onaj deo naroda koji pamti. Mi pamtimo i 2008. godinu, pamtimo da KiM i njihovi predstavnici iz svoje pameti nisu u februaru mesecu proglasili nezavisnost. Dobili su direktnu podršku i direktnu inicijativu da to urade. Ako pogledate samo države koje su odmah, još u februaru mesecu, priznale KiM, videćete da su to zemlje NATO pakta, videćete da su to zemlje EU. I onda morate razumeti što je stav SRS da naša vojska ne može ići u misije EU. Ako neko kaže da se to ceni i da će to EU ceniti ili Brisel, evo vidite kako se to ceni kroz pritiske koji se vrše upravo na predstavnike vaše Vlade, asve se odnosi opet na KiM. Kada su u pitanju humanitarne misije i misije zaštite mira, Srbija kao sukcesor SRJ i Jugoslavije pre toga ima veliko iskustvo, još od angažovanja snaga JNA na Golanskoj visoravni. Apsolutno nije sporno da će pripadnici Vojske Srbije u bilo kojoj misiji svoju ulogu ispuniti i svoju dužnost i svoje zadatke na pravi način. To nije sporno. Ali ono što mi kao srpski radikali smatramo da je sporno, a to je da se mora izvršiti analiza gde i u kakve misije slati Vojsku Srbije. Srbija mora da pokaže da ima dostojanstvo, da pamti, pa ću sad da govorim o svakoj pojedinačnoj misiji i EU i o misiji UN. Recimo, ovde ste vi u planu naveli kao prvu – Mirovnu operaciju UN u Republici Obala Slonovače, gde imamo jednog vojnog posmatrača. Mi smo apsolutno protiv toga da se tamo uputi bilo ko iz Vojske Srbije. Obala Slonovače je 20.09.2011. godine, priznala KiM. Glasala je da Kosovo bude primljen u UNESKO. Bez obzira da li je bilo pritiska ili nije, pokušaj da se Kosovo ubaci u UNESKO i da se nama, celokupnom srpskom narodu otme ono što je, da kažem, najvažnije iz naše istorije i naše tradicije, da ono što su desetine generacija Srba, živeći i stvarajući svoju državu na KiM, da to postane kulturna baština tzv. Kosova. Znači, svaka država koja se odlučila da glasa za Kosovo u UNESKO-u ili koja je priznala Kosovo, bez obzira u kakvoj se situaciji nalazi, mora da zna da Srbija zbog svog dostojanstva neće u takvu državu uputiti ni svoje policijske snage, ni svoje vojne snage. Druga operacija je - Mirovna operacija UN u Demokratskoj Republici Kongo. Ova operacija traje već dugo. Na početku je to bio samo medicinski tim za evakuaciju vazdušnim putem, sada imamo tamo i dva štabna oficira. Mi apsolutno podržavamo angažovanje Vojske Srbije u Demokratskoj Republici Kongo, jer pored pritisaka koje je imala za priznanje KiM, ova država nije pokleknula a glasala je i protiv prijema Kosova u UNESKO. Mirovna operacija UN u Republici Kipar. Vojska Srbije učestvuje u operaciji. Ima praktično 47 pripadnika, ima pet pripadnika MUP-a, dva štabna oficira, dva vojna posmatrača, šest članova patrole, 37 pripadnika pešadijskog voda. Takođe, Kipar nije priznao Kosovo i Kipar je glasao protiv prijema Kosovau UNESKO. Kipar znači zaslužuje da mu se Srbija oduži na taj način što već tamo dugo vremena šalje i posmatrače i pripadnike naše vojske. Sledeća operacija je – Operacija UN u Republici Liban. Tamo je 177 pripadnika, devet štabnih oficira, pet pripadnika kako kažu ENP-a, odnosno elemenata nacionalne podrške. To su oni pripadnici koji su potrebni našem kontigentu, a koji ne plaćaju UN. Zatim, 130 pripadnika čete i 33 pripadnika voda za zaštitu snaga. Liban nije priznao Kosovo i glasao je protiv prijema Kosova u UNESKO. Jasno je zašto SRS podržava upućivanje naše vojske u mirovnu operaciju u ovu državu. Misija UN za nadgledanje primirja na Bliskom Istoku. Ovo je takođe jedna, da kažem, neuralgična tačka, tu je prisutan samo jedan naš vojni posmatrač. S obzirom na odnos država gde se obavlja to posmatranje i na njihov odnos prema problemu koje mi imamo sa KiM, smatramo takođe da Srbija treba da uputi tog posmatrača. Mirovna operacija UN u Centralnoafričkoj Republici. O ovoj misiji ćemo mi raspravljati na Skupštini, jer smo već dobili materijal za tu sednicu. Međutim, tamo je predviđeno da budu 72 pripadnika, dva štabna oficira, dva vojna posmatrača i 68 pripadnika Vojne bolnice, nivoa 2. Stav SRS je jasan i nedvosmislen. Mi smo protiv toga da se naša vojska, naši lekari, upućuju u ovu misiju pošto je Centralnoafrička Republika 22. jula 2011. godine priznala državu kosovo. Bila je uzdržana kod glasanja za prijem Kosova u UNESKO. Mirovna operacija u, dobro, ovo se ipak odnosi samo na četiri pripadnika policije, u Haitiju, takođe smo protiv i zalažemo se da se ova operacija prekine, jer je Haiti 11. februara 2012. godine priznao Kosovo, a glasao je da se Kosovo primi u UNESKO. Sve države koje su se odlučile da se u UN tako odnose prema Srbiji, zaslužuju da Srbija zbog svog dostojanstva im odgovori na dostojanstven način. Na kraju krajeva, radi se o našim ljudima, radi se o našem budžetu i ima dovoljno misija i dovoljno država u koje mi treba da upućujemo naše snage. Misije EU za obuku bezbednosnih snaga u Somaliji, šef sanitetske službe i medicinski tim, jedan lekar i četiri tehničara. Protiv smo da naše snage idu u Somaliju, jer je Somalija 19. maja 2010. godine priznala Kosovo, a glasala je za prijem Kosova u UNESKO. Pa, šta drugo jedna država treba da uradi Srbiji, da bi Srbija to zapamtila i, što bi rekli diplomatskiji, na način kako je to primereno u međunarodnom pravu, odgovorila, da bi ta država u buduće mogla i poštovala Srbiju? Ako radimo ovako kako radimo, pa, neće nas poštovati niko u svetu. Sledeća misija EU, odmah da kažem, sve misije EU, stav SRS je jasan, da se ni jedan naš vojnik ne upućuje u misije EU. Od 16 pripadnika, tu su dva štabna oficira u operativnoj komandi, zatim jedan podoficir, a zatim u operativnoj komandi na brodu još jedan štabni oficir i autonomni tim za zaštitu broda. Neko je već rekao da autonomni tim za zaštitu broda nije u humanitarnoj misiji, već u borbenoj misiji. Mi do sada nismo odobravali nikada da naša vojska ide u borbene misije. Mi, na kraju krajeva, i nemamo tako razvijenu, da kažem, trgovačku mornaricu, pogotovo ne na morima, i ne vidim uopšte potrebu da se udvaramo Evropi, da na prvi poziv iz Evrope šaljemo borbeni tim i da rizikujemo živote naših ljudi, upravo zbog toga što je Somalija priznala Kosovo 19. maja 2010. godine i zbog toga što je glasala za prijem Kosova u UNESKO. Misija EU za obuku bezbednosnih snaga Malija, tri člana, jedan lekar, dva medicinska tehničara. Država Mali nije priznala Kosovo, glasala je uzdržano za prijem Kosova u UNESKU, ali je neprihvatljivo da naše snage budu u evropskoj misiji. Vojna savetodavna misija EU u Centralnoafričkoj Republici, tri člana, medicinski tim, jedan lekar i dva tehničara. Već sam rekao za Centralnoafričku Republiku da je priznala Kosovo i Metohiju, a da je bila uzdržana kod glasanja za prijem Kosova u UNESKO. Sada nailaze ove, da kažem, misije gde smo na stendbaju, odnosno čekamo poziv EU. Međutim, i tu takođe želimo da znate kakav je stav SRS. Prva misija na stendbaju, jer se tu ne zna koliko će tu biti angažovana ljudstva, ali se kaže da to mogu biti štabni oficiri, vojni posmatrači ili sanitetski tim, s obzirom da je ovo nedefinisana teritorija, a s obzirom da su tu u blizini Alžir i Maroko, koji nisu priznali Kosovo i koji su glasali protiv prijema Kosova u UNESKO, ukoliko bi UN tražile angažovanje od Srbije manjih snaga, recimo jednog ili dva štabna oficira, posmatrača, Srbija, po mišljenju SRS, bi mogla da odgovori na tu misiju.
Privodite kraju kolega Deliću.
Još 15 minuta od stranke.
To kad budemo išli po spisku. Nemam ništa protiv, ali ne mogu po Poslovniku da vam produžim vreme.
Dobro, ništa, nastavićemo.
Zahvaljujem. Reč ima ministar, Zoran Đorđević. Izvolite.
Mene je samo jedna stvar, gospodine Deliću, iznenadila, što, ili niste pročitali godišnji plan upotrebe ili ste preskočili kraj, ili niste shvatili nešto. Godišnji plan upotrebe, sad ovaj koji smo vam dostavili, poslednji pasus, kaže - učešće pripadnika Vojske Srbije, Ministarstva unutrašnjih poslova u multinacionalnim operacijama, odobrenim na osnovu godišnjeg plana upotrebe vojske i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2016. godini, nastavlja se i u 2017. godini u skladu sa mandatom multinacionalnih operacija do usvajanja godišnjeg plana upotrebe vojske i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2017. godini. To je odgovor na vašu ozbiljnu kritiku zašto nije ovo u prošlom godišnjem planu, pa, ako ste čitali ovo, vi ste mogli da nađete na sajtu prošli. On kaže – godišnji plan upotrebe usvaja se u tekućoj godini, učešće pripadnika vojske, Ministarstva unutrašnjih poslova u multinacionalnim operacijama odobrenim na osnovu godišnjeg plana upotrebe vojske i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2015. godini nastavlja se i u 2016. godini, u skladu sa mandatom multinacionalnih operacija do usvajanja godišnjeg plana upotrebe vojske i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2016. godine, tj. do danas. Tako da, nikakav problem mi nemamo sa tim. Zahvaljujem se.
Pravno na repliku, narodni poslanik, Božidar Delić. Izvolite.
Gospodine ministre, samo jednu rečenicu. Vojska Ministarstva odbrane je jedna visoko organizovana državna institucija. To tako ne mislim samo ja, tako misli i svaki građanin, i zbog toga vojska uživa visoki ugled u društvu. Ali, reći danas građanima Srbije da u novembru 2016. godine usvajate plan za 2016. godinu, kako god vi to pokušali da opravdate, je vrlo neozbiljno. Molim vas da se to više nikada ne desi i da se plan za svaku godinu usvaja ili krajem kalendarske godine ili, makar, dok traje ona budžetska godina, a to mi znamo, ovde u Skupštini, koji usvajamo budžet, do kada ona traje. Možete vi da probate da to objasnite, ali dobro je da su građani Srbije čuli da 2. novembra usvajamo godišnji plan za 2016. godinu, a već bi trebali da počnemo analize aktivnosti koje su se obavljale u 2016. godini.
Reč ima ministar Zoran Đorđević. Izvolite.
Onda pročitajte plan upotrebe koji sad usvajamo za sledeću godinu i za ovu godinu, pa dajte primedbu na ovaj poslednji pasus.
Reč ima narodni poslanik, Marija Obradović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas razmatramo dva veoma važna predloga odluke i čudi, ono što smo mogli čuti tokom prepodneva, ovaj negativan ton u ocenama ovih predloga odluka ili o situaciji koja se odnosi na ove odluke, jer tema o kojoj danas govorimo je tema za ponos i čast, zapravo, cele Srbije, na prvom mestu predstavnika pripadnika Ministarstva odbrane i Vojske Srbije. Žao mi je što se čuo i jedan negativan ton danas u raspravi, ne zato što je neko zabranio da se na taj način govori o ovoj temi, ne radi se o tome. Razmišljajte o pripadnicima koji su u prethodnom periodu branili ime Srbije, branili imidž Ministarstva odbrane i Vojske Srbije svuda u svetu, na teškim teritorijama, na postkonfliktnim područjima, imali veoma komplikovane zadatke. Ovim planom je predviđeno da 700 pripadnika, na 340 pozicija različitih, ode i nastavi da brani ime Srbije. Ime Srbije ne samo u klasičnom vojnom smislu, da budemo deo jednog velikog međunarodnog bezbednosnog sistema, nego u smislu da branimo vojno obrazovanje pripadnika Vojske Srbije, da brane ono što je naše iskustvo, ono što su specijalne sposobnosti i posvećenost radu u sektoru bezbednosti. To su vrlo važne teme o kojima je danas trebalo govoriti. Trebalo je isticati rezultate, postignuće tih ljudi, treba govoriti o tome koliko smo mi i prihvaćen i poželjan partner u međunarodnim mirovnim misijama i multinacionalnim misijama. O svemu tome niste želeli da govorite. Svi oni koji su negativno govorili pronašli su, a sa time će se složiti ljudi koji poznaju ovaj sektor, pronašli su mrvice u ćoškovima priče o godišnjoj upotrebi Vojske Srbije u mirovnim operacijama, multinacionalnim misijama. To su mrvice i spinovi koji danas nama nisu potrebni. Ako govorimo o nekoj vojnoj časti, o tome da nam je Srbiji više nego ikad potrebno da imamo neke čvrste stubove za koje ćemo se uhvatiti i koji će biti nacionalni ponos, onda je to Vojska Srbije, ne samo unutar naših granica, nego i pripadnici u mirovnim i multinacionalnim operacijama. Protiv ovoga što sam izgovorila ne postoji nijedan argument. Može da bude dnevno-politička rasprava. Možemo da govorimo o tome da li je neko bio dobar ili loš ministar, po nečijem ličnom shvatanju. Ali, ovde u parlamentu, ako smo ozbiljni poslanici i ako želimo da branimo renome Vojske Srbije, a to je iznad dnevne politike i iznad pripadnosti političkoj stranci, onda ćemo da govorimo isključivo argumentima. Onda ne možemo da kažemo da je ministar Gašić bio najlošiji ministar. Možda vam se ne dopada njegova frizura, njegov način hodanja, ali brojke govore o tome da je on jedan od najuspešnijih ministara u Vojsci Srbije. Samo ću ponoviti još jedan podatak, a vi me brojkama demantujte, jer ja želim da mi o brojkama govorimo. Kako ćete da objasnite to da danas i prethodnih godina smo imali milijardu dinara štete u budžetu Srbije jer je ministar Šutanovac tako otpuštao ljude, pravio takve propuste u svom ministrovanju, da svake godine, zahvaljujući tome što moramo da platimo odštete ljudima, mi gubimo milijardu dinara u budžetu Srbije. Da li je to doprinos Demokratske stranke da građani Srbije bolje žive, tako što je neko nekada pravio greške koje danas moramo skupo da platimo? Moramo, jer smo ozbiljni i odgovorni i poštujemo naše obaveze. Da li je ministar Gašić i ministri koji su posle Šutanovca bili na toj poziciji u Vojsci Srbije u Ministarstvu odbrane, da li je njihov propust to što su uz velike napore uspeli da napune prazne magacine gde su bile ratne materijalne rezerve? To su argumenti. O tome treba da razgovaramo, kada vi zateknete prazne magacine, bez hrane, bez osnovne opreme, odeće, obuće, bez osnovne količine municije, bez čega ne možemo dalje. Ja sam svesna da ratna neposredna opasnost nama ne preti u ovom trenutku, ali ratne materijalne rezerve su nešto o čemu mi treba da govorimo. Vidim uznemirenost u redovima opozicionih stranaka, ali to je zbog toga što ne znaju kako da odgovore na argumente. Verovatno će biti spremljena neka dnevno-politička zavrzlama koja zaista, u krajnjoj liniji, vređa ljude koji danas prate ovaj parlament i ljude koji se ozbiljno bave politikom u Srbiji. Nemate argument na to zašto ste ostavili prazne magacine i nemate argument na to zašto plaćamo milijardu dinara svake godine, zbog toga što je ministar Šutanovac loše vodio svoje ministarstvo. Tačka. Možemo da razgovaramo o tome koliko je važno da budemo u… (___________: A sada reklame.) Žao mi je što gledaoci ne mogu da čuju šta se dobacuje. Treba da čuju kako se vređaju poslanici Skupštine Srbije, posebno ako pripadaju Srpskoj naprednoj stranci, kako poslanici i Radikalne stranke i Demokratske stranke u ovom trenutku upućuju najgore uvrede meni, ali vi to ne možete da čujete. Neka oni imaju svog obraza i neka vam kažu šta su govorili. U redu je, neka kažu oni koji su izgovarali sada uvrede. Što se tiče kolega iz Dosta je bilo, apsolutno nemam primedbu na to. Koleginica je vrlo argumentovano raspravljala, sa zamerkama koje su i te kako zahtevale odgovore i ja nemam zamerku. Ne znam zbog čega se sada kolege iz Dosta je bilo javljaju na pomen ovih stranaka, osim ukoliko imaju koalicioni dogovor da se međusobno brane. Dakle, vratimo se na ovu temu, veoma važnu temu. Hoću samo da ponovim, nije se čulo, evo već smo sada u trećem satu rasprave, da zapravo govorimo o sedam mirovnih operacija Ujedinjenih nacija u kojima smo bili i do sada i o sedam novih mirovnih operacija. O četiri dosadašnje multinacionalne operacije EU i dve nove multinacionalne operacije i jedna sasvim nova aktivnost – angažman u okviru humanitarne aktivnosti u slučaju potrebe. Dakle, to je gotovo isti broj gde preko 50% uvećavamo naše učešće u multinacionalnim operacijama i mirovnim misijama. Zbog čega? Zato što neko želi predstavnike Vojske Srbije u svom međunarodnom timu, zato što je to odlično štabno osoblje, odlično medicinsko osoblje, vojni posmatrači koji prave fantastične rezultate na terenu koji su poželjan igrač u timu. Jedan od kolega je zaista spomenuo da je učešće žena u multinacionalnim operacijama nešto što je ocenjeno najvišom ocenom, i to ne od strane naših ljudi iz Ministarstva odbrane i Vojske Srbije, to ocenjuju zaista međunarodni eksperti i ljudi koji nas i dalje pozivaju i koji ocenjuju naš rad i analiziraju aktivnosti i postignuća pripadnika Vojske Srbije u okviru ovih operacija. Svedok sam da ambasadori različitih zemalja, koji sa mnom kao predsednicom Odbora za odbranu i unutrašnje poslove imaju redovne kontakte, redovno ističu koliko je važno da se nastavi učešće pripadnika Vojske Srbije u ovoj vrsti operacija. Zbog toga je i ovako značajno povećan broj pripadnika i u ovoj narednoj godini. Upravo je i predsednica parlamenta Maja Gojković nedavno boraveći na Kipru razgovarala i posetila našu misiju i naše pripadnike i uverila se u to pod kako dobrim uslovima oni tamo žive i rade i koliko su zadovoljni svojim angažmanom i svojim postignućima. Kada govorimo o učešću žena u mirovnim misijama, malopre su me ove uvrede prekinule, želim da vam kažem da međunarodni eksperti, posebno koji se bave bezbednošću, ističu da su žene u međunarodnim mirovnim misijama značajan faktor koji u konfliktnim, postkonfliktnim područjima značajno doprinose implementaciji mirovnog sporazuma, da posebno u radu sa civilnim stanovništvom na terenu postižu izvanredne rezultate jer je veoma važno da pripadnici mirovnih misija uspevaju da uspostave zdrav odnos sa civilima, odnosno sa domaćim stanovništvom, jer je to jedini način implementacije mirovnog sporazuma. Šta još rade naši pripadnici mirovnih operacija? Jedan od naših zadataka je svakako da se omogući poštovanje ljudskih prava, da se onemogući, da se spreči trgovina ljudima u ovim postkonfliktnim područjima, a negde još uvek i konfliktnim. Mi imamo obavezu da podržimo razoružavanje, demobilizaciju na tim teritorijama. Naša je obaveza da podržimo reforme sektora bezbednosti u svim ovim državama gde se nalaze naši pripadnici. Ne trebazaboraviti da je učešće naših pripadnika u Vojsci Srbije vrlo važan element spoljne politike. Mi ovim zaista ostajemo, jer to smo i bili, aktivan činilac očuvanja međunarodnog mira i bezbednosti. Ovim potvrđujemo sopstveni ugled, jačamo poverenje u Vojsku Srbije, jačamo vlastite odbrambene kapacitete i nacionalnu bezbednost. Ono o čemu nismo danas mnogo govorili to je interoperabilnost, to je nešto što je veoma važno kada govorimo o Vojsci Srbije. Danas se trendovi i tehnički i tehnološki i obrazovni veoma menjaju u svetu velikom brzinom. Važno je da budemo deo ovog sistema i da naši pripadnici zaista mogu da pokažu šta je to što mi radimo i da izmirimo nivoe postignuća, obrazovanja, stručnosti, sposobnosti sa pripadnicima ostalih zemalja u svetu, a posebno ovih mirovnih misija UN i EU. Još jednom ću se osvrnuti na negativne komentare. Mogli ste čuti poslanike opozicije koji zahtevaju da prestane naše učešće ili da merimo gde ćemo biti, a gde nećemo biti deo međunarodnih misija, to je ništa drugo, nego pozivanje na izolaciju. Samo malo lepše zapakovano. Mi ne možemo u ovom trenutku da tražimo, da izlazimo iz bilo kakvih međunarodnih timova. Biti deo međunarodne porodice, bilo u okviru spoljne politike, u okviru ekonomskih organizacija, u okviru bezbednosnih organizacija, mirovnih misija, treba da bude čast, znači, da ste ozbiljan igrač u timu, da ste poželjan igrač u timu. To se jako teško zaslužuje, to se radi na različitim nivoima države i ne bih tako lako pristala na to da jednostavno kažemo da zbog jednog minornog razloga izlazimo iz te velike porodice koja nam donosi veliki benefit po različitim nivoima. Znate, kada neko vodi državu, ne može da razmišlja samo kao predsednik svoje stranke, samo kao pripadnik jedne stranke. Ljudi koji su ozbiljni političari, koji žele da budu državnici, kojoj svojoj zemlji žele dobro često donose odluke koje u tom trenutku nisu dobri, možda za vas lično kao političara ili za rejting vaše stranke, ali dugoročno i ozbiljno državnik donosi odluku koja pravi korist svojoj državi i svom narodu. Zbog toga je Aleksandar Vučić državnik, a ostali su predsednici stranaka. Hvala vam. (Goran Ćirić, s mesta: Replika, na pominjanje stranke.)
Sačekajte gospodine Ćiriću, imamo prvo povrede Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite. Znate da povreda Poslovnika ima prioritet nad replikama.
Govorim po članu 27. vezano za stav 3. član 106. Gospodine Arsiću, sedela sam pola metra daleko od vas i niste mogli čuti ništa više nego što sam čula i ja. Niko nije vređao gospođu Mariju Obradović, jeste iz redova, odnosno od poslanika SRS u toku njene rasprave dobačeno – a sada reklame. Zaista, ne vidim u čemu je to, šta je to ona doživela kao uvredu, pogotovo što je želela da predstavi javnosti kako je eto, ona, ne daj Bože ne znam koliko uvređena, valjda da bi javnost zaboravila da je ona nas radikale nazvala majmunima. Dakle, gospodine Arsiću trebalo je da reagujete i da kažete da nije tačno da je neko gospođu Mariju Obradović uvredio, bar ne iz redova SRS i treba da zna gospođa Obradović da smo mi SRS, ja znam da je njoj teško izgovoriti srpska, ali šta da joj radim, mi to zaista stvarno i iskreno jesmo. Ja sam diplomirani pravnik po zanimanju i zaista ne vidim na koji način bi me bilo ko u ovoj sali mogao uvrediti da kaže nešto kada je govorim, da kaže nešto, a sada presuda, a sada u ime naroda, a sada donosim zaključak, i ne vidim zašto je nekadašnjoj spikerki uvreda, a sada reklame. Spikeri to zaista redovno u emisijama govore. Hvala.
Koleginice Radeta, ja sam dobro čuo kao i vi da je jedan od poslanika SRS rekao – a sada reklama. Međutim, u članu 106. kaže se u stavu 3. – za vreme govora narodnih poslanika ili drugih učesnika u pretresu nije dozvoljeno dobacivanje, bilo kakvo dobacivanje, pa onda ometanje govornika na drugi način kao i svaki drugi postupak koji ugrožava slobodu govora. E, sada ako vi tražite da reagujem da u smislu se koleginica Marija Obradović vrati na temu dnevnog reda, ja bih onda morao, pre toga da postupim u skladu sa članom 109. Poslovnika, a ja to zaista ne želim i svako od nas ima pravo takođe da smatra šta je za njega uvreda. Bio bi problem da sam izrekao opomenu, a koleginici Obradović dozvolio da odgovori na jedno dobacivanje tada bih svakako prekršio Poslovnik i neka određena pravila. Sada po Poslovniku, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Gospodine Arsiću, povređen je član 107. Poslovnika Narodne skupštine. Pre svega, gospođa Marija Obradović nije nikakva spikerka, nego je narodni poslanik, odnosno narodna poslanica Narodne skupštine Republike Srbije i predsednik Odbora za odbranu i unutrašnje poslove. Dok je govorio gospodin Delić gospođa Marija Obradović ga ni na koji način nije prekidala, niti je na bilo koji način pokušala da ga dekoncentriše uprkos činjenici da se sa dobrim delom onoga što je gospodin Delić rekao mi iz SNS ne slažemo, ali nikome nismo dobacivali, nikoga nismo vređali, i nismo nikome lepili bilo kakve etikete da je spikerka, da je ovo ili da je ono. To je jedna stvar. Druga stvar, ovde je očigledno reč o tome da se stvara jedna neprincipijelna koalicija stranaka koje između sebe nemaju ništa zajedničko sem što koriste svaku moguću priliku da udare po poslaničkoj grupi SNS. Mi poštujemo svaku poslaničku grupu, poštujemo svakoga ko je ušao u ovaj parlament. Kao što ste videli nismo nikome dobacivali dok je iznosio svoje stavove, ali nećemo dozvoliti da dok govori Marija Obradović ili bilo koji narodni poslanik iz poslaničke grupe SNS da se neko vređa na ličnoj osnovi. To je vređanje na ličnoj osnovi.
Vreme, kolega Martinoviću.
Dakle, da li je neko u svom životu radio ovaj ili onaj posao, radio je častan posao, radio je posao za platu, a sada smo svi narodni poslanici, i ovi što dobacuju da je vreme, njihovo vreme je prošlo. Dakle, Narodna skupština Republike Srbije je mesto za 250 narodnih poslanika bez obzira na to šta su oni po struci, šta su po zanimanju i čime su se u životu bavili. Ovde smo svi jednaki i dužni da poštujemo Poslovnik.
Zahvaljujem kolega Martinoviću. Potpuno se slažemo kolega Martinoviću zato i nisam reagovao da je svako zanimanje kojim se pošteno zarađuje plata ne može biti uvreda. Da li želite da se u danu za glasanje Narodna skupština izjasni? (Ne) Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Gospodine Arsiću, niko, bar ne mi srpski radikali, ne mislimo da u ovoj sali treba da vlada kamerna atmosfera. Mi znamo i normalno je da se dobacuje i nikada nismo reagovali kada neko nama dobacuje. Radi se to redovno i ne želim sada nikoga da prozivam ko na koji način je ceo dan ovde dobacivao itd, i ne želim dalje da izazivam replike. Ali, ova moja intervencija po Poslovniku pokušana je potpuno da preokrene suštinu onog što sam ja rekla. Dakle, ne smeta nama da neko dobacuje i mi ne bežimo od toga da, takođe, nekom nešto dobacimo. To je potpuno normalno u parlamentu. Da li je nekada neko od nas intervenisao kada ste nama dobacivali? Ne. Mi smo ozbiljni političari, uvek koncentrisani na ono što govorimo i nama dobacivanje ne može da smeta i ne treba da smeta nikome. To je i rečeno u ovom članu 106. u poslednjem stavu, na koji ste se vi pozivali. Ovde se radi o tome, gospodine Arsiću, da je gospođa Marija Obradović na licu mesta izmislila da je nju neko grubo vređao iz redova poslanika SRS. Reći u toku nečije rasprave - a sada reklama, i mi ne sporimo da je to rečeno, zaista nije nikakva uvreda. U tom smislu je bila moja intervencija, da vi niste trebali nju da prekinete, niste trebali da joj kažete da neko ne dobacuje. Ne znam zašto ste mislili i pokušali da kažete da sam ja to tražila. Samo je trebalo da kažete - gospođo Obradović, mi ovde ne čujemo da vas neko grubo vređa, zato što je niko nije grubo vređao. To je suština mog javljanja po Poslovniku. Imam bar još20 sekundi, ako ste pomerili ovo vreme…
Privodite kraju.
…na dva i po minuta, kao malopre, kolega Arsiću.
Zahvaljujem. Ja bih da konačno ovoj deo završimo. (Goran Ćirić, s mesta: Replika.) Sačekajte kolega Ćiriću, polako, polako. Gospodine Ćiriću, vi ste dugo poslanik i dobro znate da ne mogu da vam dam reč, dok se ne završe prijave za reč po povredi Poslovnika. I jako dobro znate, gospodine Ćiriću, da na svaku povredu Poslovnika ja treba da odgovorim i da pitam poslanika da li hoće da se Narodna skupština o povredi Poslovnika, koju je reklamirao, izjasni u danu za glasanje. Tako da, prestanite da se bavite time da vas neko ugrožava. Niko vas ne ugrožava, sačekajte svoj red. Što se tiče dobacivanja, tačno je, koleginice Radeta, i ja dobacujem neki put kada sedim među poslanicima i ja odgovorim na dobacivanja poslanika. Vi ste rekli šta je rekao jedan vaš poslanik, nećemo ime da spominjemo. Prema tome, hajde da završimo ovu priču i da nastavimo dalje sa radom. Evo, neka građani ocenjuju da li je to uvreda, nije, da li je trebalo ovako da se reaguje ili nije trebalo. Opet po Poslovniku, narodni poslanik Miljan Damjanović. Izvolite.
Gospodine Arsiću, zahvaljujem, ali upravo, kada govorite zbog naroda, član i 106. i 107, ali evo član 106. stav 1. - govornik može samo da govori o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Evo zbog čega, gospodine Arsiću. Ja razumem da isti govornik, obzirom da se bavio nekim prethodnim radnjama, ministrima i svim ostalim, partija koje sada nisu u vlasti i nije bila tema dnevnog reda, ja razumem da je prethodni govornik, odnosno onaj koji je iznosio neistine, rekao sledeću stvar, da se požalio i zaštitio narodne poslanike jer ministar odbrane nije odgovorio ni na jedno pitanje i kritiku narodnog poslanika generala Božidara Delića. To je suština. Devetnaest i po minuta, pre završnog onog plana, o kojem ste govorili u poslednjem pasusu, mi smo, gospođice Marija Obradović, iznosili sve vreme, sve vreme o svim mogućim mirovnim misijama.
Gospodine Damjanoviću, nemate pravo na povredu Poslovnika. (Miljan Damjanović, s mesta: Kako nemam pravo?) Nemate pravo, sada ću da vam objasnim. Prijava za reč po povredi Poslovnika odnosi se na neposredno učinjenu povredu Poslovnika. U međuvremenu, to ste trebali da uradite kada je ministar završio i pre nego što sam dao reč koleginici Obradović. Onog časa kada sam dao reč koleginici Obradović, vi ste izgubili pravo da reklamirate Poslovnik po tom osnovu. (Miljan Damjanović, s mesta: Ja sam se odmah prijavio. Sekretar mi je rekao – da, da, dobićete reč.) Nije vam rekao ništa, a pratio sam šta se dešava na monitoru. Onog trenutka kad sam dao reč koleginici Obradović nije postojala nijedna identifikacija za reč, nije bila sigurno. Ministar, što se tiče njegovog odgovora, može da ga da, a ne mora u toku rasprave. To je njegova procena. Ima li još povreda Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Hvala. Još malopre, a sada nakon ovog reklamiranja na povredu Poslovnika koju smo slušali, ponovo, član 103. stavovi 7. i 8. Postoji tu jedna mera koja kaže da kada se zloupotrebljava ovaj Poslovnik, a to se učinilo najmanje dva puta uzastopno sada, ako ne i cela tri, postoji mera koja kaže da se to vreme oduzima poslaničkog grupi. Ja mislim da je ovo dobar trenutak da razmislimo o primeni te mere. Bilo je danas još nekoliko prilika da možda intervenišemo na taj način, i u nekim poslaničkim grupama, a s druge strane sale to se dešavalo, ali pošto ovo već postaje svojevrsna epidemija, možda bi bilo dobro reagovati na vreme, pa da mi sačuvamo dostojanstvo ovog doma, jer neki određene stvari razumeju tek kada ih osete po svojoj minutaži. Svima je ovde jasno da su neki došli i danas da se prosto zabave. Međutim, to ako ne može na drugi način, može da ih košta kroz vreme. Objavljivanje nekih neprincipijalnih koalicija na volju i pravo svakome, ali to se radi na konferenciji za štampu ili na zajedničkim protestima, na primer kako beše na onoj bini ispred RIK-a. Ne moramo da glasamo, možda samo da stavimo prst na čelo i da počnemo da radimo ove stvari kako treba. Hvala.
Pošto ne želite da glasamo, nisam ni ja dužan da vam dam odgovor. Opet po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Mislim zaista da je nedopustivo, mi nemamo ništa protiv, prvi stav člana 107, prvi stav isključivo. Dakle, nemamo mi ništa protiv da narodni poslanici iznose svoje mišljenje da govore ne znam ni ja šta, otprilike, hajde da kažem, šta god im padne na pamet, odnosno da kažu. Svako ima pravo kao narodni poslanik da kaže na način na koji misli da iznese ono što želi da prezentuje, ali je zaista neoprostivo da vi ne reagujete. Sad neko kaže mi zloupotrebljavamo, treba nam uzeti vreme itd. To je njegovo viđenje. Vi kao predsedavajući to ocenjujete, nekad ispravno, nekad pogrešno. Prosto, koristite ono što vam Poslovnik omogućava i sada ne govorimo o tome. Ali, reći da je ovde neko, a raspravlja se o nečemu što sam ja govorila, da je ovde neko došao da bi se zabavljao, je zaista uvreda kakvu ovde valjda u ovoj sali nikada nije čuo. Jednostavno, nedopustivo je. Ljudi, vi jeste sila, ali tu silu morate malo da uvedete barem u neke okvire pristojnosti, jer proći će vreme sile. Svako je prošlo, proći će i ovo. Pa, biće vam neprijatno ako bi vam neko na isti način odgovarao. Mi naravno nikada nećemo na taj način odgovarati zato što mi srpski radikali poštujemo demokratske principe, poštujemo volju građana i nikada nismo rekli da je neki narodni poslanik ovde, kako ste vi govorili, doveden da bi glumio majmuna ili da bi se zabavljao. Ovde smo svi da predstavljamo stavove svojih političkih partija u ime građana Srbije. Hvala.
Koleginice Radeta, ja ne mogu da razumem zašto ste vi smatrali da ste vi prozvani od kolege Orlića, nije vas spomenuo nijednom. (Vjerica Radeta, s mesta: Zato što je pričao o meni, o onome što sam ja pričala.) Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Vjerica Radeta, s mesta: Naravno.) Dobro. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski, povreda Poslovnika. Ako se nastavi ovako, ja ću biti prinuđen da u skladu sa članom 112. odredim pauzu.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dugo sam čekao da reklamiram povredu Poslovnika, član 103. stav 4. koja kaže – narodni poslanik je dužan da navede koji član Poslovnika je povređen postupanjem predsednika Narodne skupštine i da obrazloži u čemu se sastoji ta povreda, s tim što može govoriti najviše dva minuta. Tek u trećem javljanju po Poslovniku uvažena koleginica Vjera Radeta se pozvala na član Poslovnika. Mogu da razumem da mi poslanici možemo da se zaboravimo i da propustimo da navedemo član Poslovnika na koji se pozivamo i po kojem reklamiramo povredu, ali vi kao predsedavajući upravo jeste tu da nam skrenete pažnju da se takvi propusti ne smeju dešavati. Prema tome, bili ste dužni da zatražite od koleginice da navede po kom članu Poslovnika ona diskutuje.
Kolege poslanici, nemojte da radite moj posao, nema potrebe. Koleginica Radeta je reklamirala u jednom trenutku 27, član 106, 107. je bio, 116, tako da je svaki put se izjasnila o povredi Poslovnika. Kolega Orlić isto, kolega Martinović isto, tako da smatram da ni u jednom nije bilo. Sada na pominjanje političke stranke reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
Bio sam strpljiv da čekam dva ili tri sata, posle pet ili šest prilika za repliku i pominjanje DS i predsednika DS …
Ja se izvinjavam, kolega Ćiriću. Ne možete da dobijete pravo na repliku. To može samo vaš ovlašćeni predstavnik. (Radoslav Milojičić, s mesta: Nisam u sistemu.) To što niste u sistemu, vi ste u sali. Gospodine Ćiriću, ne može ni jedna politička stranka, ni poslanička grupa da ima dvojicu ovlašćenih. Sada ću da vam pročitam član 39. – U toku sednice Narodne skupštine, predsednik poslaničke grupe može ovlastiti jednog člana da predstavlja poslaničku grupu za određenu tačku dnevnog reda, a o čemu predsednik poslaničke grupe u pisanom obliku obaveštava predsednika Narodne skupštine do otvaranja pretresa o toj tački dnevnog reda. Stav 2. – Ovlašćeni predstavnik preuzima ovlašćenja predsednika poslaničke grupe. Pošto sada nije tu, zatražite reč. Izvolite.
Ja stvarno mislim da svi ovde razgovaramo o izuzetno važnoj temi i ova atmosfera je toliko neozbiljna da jedna ovakva institucija i javnost Srbije ne zaslužuje ovakvu atmosferu. Ne samo vi, nego i prethodni predsedavajući ne dajući prilike da odgovore na njihovo poslaničko pravo, a to su i replika i reklamiranje Poslovnika, pravite atmosferu koja nije potrebna. Mislim da bismo mnogo zrelije o svemu ovome razgovarali. Ja ću dati doprinos i pokušaću da u ovih minut i po kažem nešto što će podsetiti sve nas. Pre četiri i po godine, dolazeći na mesto ministra odbrane, sadašnji premijer Aleksandar Vučić je izjavio pred svima nama da je Vojska Srbije najuređeniji sistem koji je nasledio u tom trenutku, koji je nasledila Vlada Republike Srbije. Nasledio je taj sistem upravo od ministra Šutanovca koji je pominjan više puta i ne razumem zbog čega ovoliko nervoze. Mislim da bi bilo dobro da se svi ponosimo upravo tim kontinuitetom i uspešnim sistemom kakav je Vojska Srbije. Ko u ovom trenutku govori istinu? Da li je u tom trenutku gospodin Aleksandar Vučić, kao ministar odbrane, govorio istinu, hvaleći Vojsku Srbije i tadašnjeg njegovog prethodnika ministra Šutanovca ili to govore sadašnji poslanici koji kritikuju to stanje u Vojsci Srbije? Šta je dalje nešto o čemu je očigledno vidljivo ovde bilo iz nastupa drugih poslanika? To je taj pokušaj da, kada nema više argumenata, se ulazi u privatan život i najčešće pominjan Dragan Šutanovac. To smo videli u prethodne četiri godine. Kao predsednik DS je optuživan za mnoge stvari. Pre dva dana je dobio oslobađajuću presudu. Nema više tih razloga za takvu vrstu optužbe. Hajde sada da nađemo nešto drugo.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, povreda Poslovnika.
Član 27, gospodine Arsiću. Ja vas najljubaznije molim, pogledajte šta se dešava. Dakle, ovo je Narodna skupština Republike Srbije. Ovo što DS radi je najbrutalnije gaženje Poslovnika Narodne skupštine. Dakle, juče je gospodin Mirčić rekao da pravo na repliku ima predsednik poslaničke grupe. On je tako protumačio Poslovnik i to je njegovo pravo. Predsedavajuća mu je rekla da to pravo ima ovlašćeni predstavnik, i to je tačno, i to ste danas i vi ponovili. Ovo što danas radi DS – e, sada je malo Ćirić ovlašćeni predstavnik, sada je malo Kena. Hoćemo li sada svi tako da radimo? Hoćemo li na svakih pet minuta da izlazimo iz sale na mig predsednika poslaničke grupe, pa da ja danas imam, ne Mariju Obradović, nego 50 poslanika iz poslaničke grupe SNS i da u svakom momentu svako od njih bude ovlašćeni predstavnik, jer ću ja svakom od njih da kažem – sada ti izađi napolje ili ću ja da izađem napolje i imaćete danas 50 ovlašćenih predstavnika poslaničke grupe SNS. Ovde sede tri poslanika DS i sada tri poslanika DS treba da na najbrutalniji način urušavaju dostojanstvo Narodne skupštine i da se igraju sa svima nama kada raspravljamo o učešću Vojske Srbije u mirovnim operacijama širom sveta pod zastavom UN, pod istom onom zastavom pod kojom štitimo suverenitet i nezavisnost Republike Srbije na KiM. Ko treba da nam se smeje u lice? Goran Ćirić, koji je posle mesec dana direktorovanja u Pošti kupio stan u Takovskoj ulici od 220.000 evra. Od plate? Kena, Veroljub Stevanović. Dakle, ja vas molim, gospodine Arsiću, tu tehnologiju, lopovsku i kriminalnu, možemo i mi da primenimo i da danas imate 50, 60, 70 poslanika SNS koji će u svakom momentu biti ovlašćeni i da niko ovde ne može da dobije reč zato što ovlašćeni predstavnik ima prednost. Nemojte to da dozvoljavate. Ili imaju ovlašćenog predstavnika ili nemaju. Ne može u toku sednice njih troje na svakih pet minuta da se menjaju kao ovlašćeni predstavnici.
Zahvaljujem, gospodine Martinoviću. Slažem se sa vama, ali ja ne mogu da zabranim poslanicima da vežbaju utrčavanje i istrčavanje iz sale, zaista ne mogu, ali pošto vidim da je monitor pun, u skladu sa članom 112. Poslovnika, određujem pauzu u trajanju od pet minuta.
Dame i gospodo, narodni poslanici, nastavljamo dalje sa radom. (Goran Ćirić, s mesta: Poslovnik.) Reč ima narodni poslanik Dijana Vukomanović. Pošto imamo povrede Poslovnika, predstavnika DS koji ne žele da nastavimo dalje sa radom, određujem pauzu u trajanju od pet minuta. [[Posle pauze]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo dalje sa radom. Reč ima narodni poslanik Dijana Vukomanović. (Goran Ćirić, s mesta: Poslovnik.) Gospodine Ćiriću, nisam mogao da prekršim Poslovnik ni u jednom trenutku, jer sam tek dao reč koleginici Vukomanović. Izvolite koleginice.
Zahvaljujem se predsedavajući. Poštovani gospodine ministre, poštovani predstavnici Ministarstva odbrane Vojske Srbije, uvažene koleginice i kolege, ja se takođe pridružujem većini narodnih poslanika danas koji su se založili za odašiljanje pripadnika Vojske Srbije u mirovne misije UN i EU. Niko danas nije pomenuo, ali je juče objavljena vest da je generalni sekretar UN Ban Ki-Mun smenio glavnokomandujećeg Mirovne misije UN UNMISS u Južnom Sudanu. Obrazloženje u izveštaju UN je sledeće - nedostatak vođstva zbog haotičnog i neefikasnog reagovanja na nasilje koje se desilo u julu upadom južnosudanskih vojnika u kamp koji je bio pod zaštitom UN. Reč je od 27 hiljada ljudi. Kad vi čitate te izveštaje, a naši vojnici pripadnici Vojske Srbije koji imaju čast, ali i veliku odgovornost da učestvuju u mirovnim misijama vidite koliko je situacija na terenu kompleksna. Različiti su bezbednosni rizici i ne samo za plave šlemove nego i za stanovništvo. Zato je izuzetno značajna ta uvežbanost kojom naši pripadnici Vojske Srbije idu u mirovne misije. Bezbednosni rizici u 21. veku su se promenili. Znate, da se sada ratovi vode i konvencionalnim i nekonvencionalnim sredstvima, da su različite klimatske promene takođe bezbednosni rizici, različite infektivne bolesti koje su gotovo simptomatične za ove regione gde pripadnici Vojske Srbije idu u misije. U 30 godina, za vreme JNA bivše Jugoslavije, našla sam podatak da je oko 18 hiljada pripadnika bivše JNA učestvovalo u mirovnim misijama, a u periodu od 2002. godine pa do danas oko 1.900 pripadnika Vojske Srbije je učestvovalo u mirovnim misijama. Broj koji se danas spominje i koji je ministar pomenuo je oko 700 plus izvestan broj, oko 18 pripadnika MUP. Naše kolege su već pomenule zašto je važno da i pripadnici Vojske Srbije i MUP idu u mirovne misije, to je podizanje stepena uvežbanosti, interoperabilnost, sarađivanje sa pripadnicima oružanih snaga iz drugih zemalja, sa drugih kontinenata da bi se nadogradilo to dragoceno iskustvo koje je i te kako važno Vojsci Srbije. Oni se vraćaju u redove Vojske Srbije i mogu da šire to znanje stečeno na terenu. Ključna odrednica kada se govori o odbrani, kada se govori o vojsci jeste spremnost, pripravnost, biti spreman na sve vrste mogućih izazova koji su simptomatični za 21. vek. Ja sam već pomenula taj izraz koji se koristi sada u vojnoj analitici spremnosti, odbrane i za vođenje vojnih dejstava, to je tzv. hibridni rat. Dakle, sve više ima nekonvencionalnih metoda ratovanja, da su i različiti oblici angažovanja ne samo vojnih snaga, nego isto tako i civilnog stanovništva koje je istovremeno i žrtva, ali isto tako koji na različite druge načine doprinosi, da tako kažem, komplikaciji situacije. Ali, istovremeno ono što naši vojnici naglašavaju to je, i to se vidi angažmanom medicinskog osoblja, to je to akumulirano znanje koje se zaista ceni i u regionalnom i međunarodnim okvirima, gde naši lekari uveliko doprinose da reaguju na terenu i da pomažu civilnom stanovništvu. Ja bih naglasila da se Srbija svrstava u prvih 10 evropskih zemalja koje daju po obimu doprinosa mirovnih misija i prvi smo na zapadnom Balkanu. Isto tako prema nekim podacima, ja sam bar gledala podatke Međunarodnog instituta za bezbednosne studije, mi vrlo malo izdvajamo za odbranu i moramo biti svesni koliko nam je zato važna ta vežba pripadnika naše vojske i medicinskog i drugog osoblja, policijskog, koje će steći na terenu , jer kada pogledate, najmanje od svih ostalih zemalja, 0,09% balkanske zemlje, znači u koje se mi svrstavamo, izdvajaju u odnosu na druge evropske zemlje, biće značajno to iskustvo koje ne plaćamo samo svojim novcem. Zato ću ja odašiljanje slanje naših vojnika u mirovne misije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Zoran Đorđević. Izvolite.
Samo radi informisanja javnosti. Znači, procena rizika opasnosti i pretnji vrši se svaki dan. Izveštaje dobijamo u Ministarstvu i u slučaju ugroženosti i spremni smo da evaukuišemo naše pripadnike. To narod treba da zna. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Tehničkom greškom je u prijavi za diskusiju napisano da sam protiv ovih odluka. Naravno, da je to samo tehnička greška i Nova stranka i ja lično, podržavamo ove aktivnosti učešća naše vojske, pripadnika naše vojske u mirovnim misijama i humanitarnim misijama svuda u svetu. Naša vojska zna to da radi i ima iskustvo iz početka druge polovine prošlog milenijuma. Ima, nažalost, dosta ljudi koji su učestvovali u realnim ratnim sukobima, a sada su još uvek pripadnici Vojske, i ako se to već sve desilo, onda je dobro da se to iskoristi sada u jednu svrhu koja ima svoj međunarodni karakter, čiji je cilj jako human i koji bi trebalo da dovede do toga da mnogi ljudi u svetu imaju manje patnje nego što bi imali da tamo nisu mirovne snage, pa i među tim mirovnim snagama i pripadnici naše vojske. Dakle, 2003. godine sam obnovio razgovore o učešću naše vojske i policije u mirovnim operacijama pod mandatom UN. Tada je to bila jeres, i bilo je napadano sa raznih političkih strana. Drago mi je što mnogi od onih koji su tada napadali tu inicijativu su sada na strani tog projekta. Mislim da je to dobro za Srbiju u celini. Tehničke greške koje vi pokušavate da objasnite kao tehničke, to da se sada usvaja za 2016. a sada smo 2. novembar, da se podrazumeva po zadnjem pasusu da to važi i za 2017. godinu, mislim da vam to ne treba. Mislim da je dobro da pravnici, ne vi, niste vi ni gospodo oficiri, ni vi ministre krivi za to, ali da pravnici nađu neku formu da se plan angažovanja pripadnika naše vojske za sledeću godinu usvoji eventualno do kraja januara sledeće godine, a bilo bi dobro da to bude do kraja ove godine. Zna se koje su operacije u toku, zna se koje do kada traju, zna se koliko je moguće naše učešće. Mislim da to treba popraviti da ne bi otvaralo diskusije koje su opravdane na temu da u stvari sada ovim usvajanjem ove dve odluke vršimo konvalidaciju nečega što se već desilo. Mislim da to treba da se napravi bolje i ne sumnjam u dobre namere, da tu budemo jasni potpuno. Vojska je često tema patetičnih, tužnih ili preterano veselih priča. To je uvreda za oficire i za pripadnike Vojske. Oficiri znaju svoj posao i njima ne trebaju ni gusle ni narodni pevači, ni rijaliti programi da bi digli njihov značaj i njihovo mesto. Vojska je neophodna svakoj državi. Protiv sam toga da ponovo bude uvedeno redovno služenje. Mislim da nema potrebe, ali za to da li to treba ili ne, nije samo novac, nego da li je to nama potrebno, da li je bezbednosna provera odbrane zemlje takva da se oceni da li je to nama potrebno ili ne. Onda, ako je potrebno da vidimo šta je sa parama na tu temu. Dva pitanja koja možda nisu baš direktno vezana, ali iz najbolje namere ću ih postaviti. Prvo je – koje je vaše mišljenje o tome da se bezbednošću premijera Srbije bavi Vojska, vaše službe? Prirodnije je, svetskije, na puno mesta u svetu, na većini se time bave policija i civilne službe bezbednosti. Samo me interesuje vaše mišljenje na tu temu. Ima još jedna stvar, a to je da pošto sam zaista dugo u parlamentu, i ako mogu da pretpostavim, moć predikcije ili javlja mi se da će se nakon moje diskusije javiti neki mangupi koji će pitati - a kako ja mogu da pričam o ovoj temi kada nisam služio vojsku, pa koristim vaše prisustvo da vi danas, pošto je to lako proverljivo, za pet minuta, ili nekom kratkom roku, u narednih nekoliko dana, obavestite Narodnu skupštinu o razlozima kako sam ja i da li sam služio vojsku i ako nisam zašto nisam služio vojsku, kada je to bilo, koja je pravna procedura, koja je medicinska dokumentacija biti prezentirana.
Gospodine Živkoviću, ministar to ne može da uradi.
Konačno samo na kraju, vraćam se na temu, želim svim pripadnicima Vojske da obave svoj posao časno i pošteno kao što to srpska vojska treba da radi. S druge strane, oko tih mangupa samo da kažem da tu koristim izraz koji je definisan po zakonu od 5. aprila 1886. godine….
Kolega Živkoviću… Reč ima ministar Zoran Đorđević. Izvolite.
Što se tiče multinacionalnih operacija, ovoga što ste vi pričali, upravo jedan od zakona koji ide, izmena i dopuna, je upravo razlog da se u toj izmeni ispravi, da ne bude više u planu pripreme u poslednjem pasusu to, već da to bude zakonski određeno. Što se tiče obezbeđenja premijera, Zakon o vojsci član 53. stav 1, Zakon o VBA i VOA član 6, Uredba Vlade i Odluka biroa je dala nalog Vojsci Srbije i VBA, mi smo spremni da na to odgovorimo.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, kao neko ko je služio redovno služenje vojnog roka, 15 meseci, 200 dana na obuci u Karlovcu, ostatak u Bihaću, dakle, nadam se da sam dovoljno kvalifikovan kao moj kolega poljoprivrednik da govorim o ovoj temi. Odmah na početku da kažem, ovde su spomenute gusle. Moj kolega poljoprivrednik je protiv gusala, ali izuzetno je cenio Zorana Đinđića. Hajdemo malo o guslama, ona čuvena ekspedicija 90-ih godina, na koju su oni gadljivi, u Republiku Srpsku, to je bila neka multinacionalna operacija, molim kameru da to prikaže. (Poslanik pokazuje slike .) Ovde su gusle, ovo je Radovan Karadžić, ovo je Luka Karadžić, a ovo između je Zoran Đinđić. Takođe, moram da kažem, pošto su oni gadljivi na 90-te godine, da sam ja lidera, ne znam ko im je danas predsednik stranke, ali jedan vojvođanski vlastelin koji je do nedavno bio predstavnik, upoznao u jedinicama Vojvode Paroskog, na 17 rampi uz nasip na Tisi. Dakle, verujem i da neke treba upoznati sa multinacionalnim operacijama, pa ako neko kaže, da ga podsetim na 1978. godinu, 1978. godine sam ja bio u vojsci. Neko iz moje generacije, moj kolega poljoprivrednik nije, i neću da govorim o tome, ali imam nedvosmisleni dokaz da se vojska nije služila. To što se neko raspištolji, to nije dokaz da je služio vojsku, već naprotiv, ali srpska država je oduvek cenila vojsku. Srpska država je počivala na tronošcu, narod, posebno onaj sa sela, vojska i crkva. Crkvu ne doživljavam samo kao verski element, već kao duhovno nadahnuće da ratovi budu odbrambeni, da budu pravedni. Selo i narod su voleli vojsku i voleli su crkvu. Godine 2000, zahvaljujući ovakvim gromadama koje su uspešno fruškogorsko-vinogradarskim ogradama zauzimali pola Fruške gore, vojska je, kao i država, delila sudbinu države. Država razarana, vojska je razarana, od države je pravljena kuća golih zidova i njihov predsednik, stranke bivšeg režima, ne znam, do današnji ili do jučerašnji ili ne znam ko je tu, je svoja vojna iskustva krčmio dizanjem rampe ispred direkcije nekog JUL-a, a kasnije prešao na uspešno razoružavanje naše vojske, pa smo sa 1000 tenkova spali na 300, prodati su čamci, ali su uspešno zauzimani pašnjaci, stanovi na Vračaru, „pent hausi“, pa boga mi i multinacionalni u inostranstvu, sve do Maldiva, Beča itd. Podržavam što ćemo mi miriti druge, bolje to da radimo nego da nas zavađene ovde, podeljene na Balkanu, neko drugi miri, što smo imali do sada slučaj. Takođe, moram da kažem da sam razočaran multinacionalnim snagama na KiM, posebno prvih godina, jer su dozvolili nestanak nekoliko hiljada Srba i dozvolili na takav način da im se živima vade organi, da se organima trguje itd. Molim naše vojnike da to ni po koju cenu ne dopuste nigde. Što se opasnosti tiče, u ovoj zemlji na Ibarskoj magistrali pogine 150 ljudi godišnje. Mislim da je manji izazov učestvovanje u ovim multinacionalnim snagama, a da možemo da prikupimo više znanja i koristi od toga, nego da se u tom periodu vozimo na Ibarskoj magistrali. Bojim se da bi više ljudi izgubili u saobraćaju nego što ćemo to, ne daj Bože, izgubiti u multinacionalnim snagama. Verujem u našu vojsku, verujem da će ona da se oporavlja kako se država bude oporavljala, da ćemo imati sve više opreme. Zalažem se za služenje vojnog roka ili za obuku civilnog stanovništva u najbližim kasarnama, gde imamo rezerviste, da možemo da odgovorimo na svaki bezbednosni izazov i zaključiću sa mojim pravom da KiM smatra teritorijom nad kojom je izvršena eksproprijacija radi divlje gradnje kosovske države i to nije država, to je NATO baza i biće država sve dok NATO baza bude tamo. Hvala.
Zahvaljujem. Sada, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, određujem pauzu u trajanju od jednog sata. Sa radom nastavljamo u 15 časova. [[Posle pauze]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo dalje sa radom. Reč ima narodni poslanik Božidar Delić. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, moram na početku da kažem da sam ja u svom ranijem obraćanju obraćao se isključivo ministru odbrane, jer ministar odbrane danas ovde pred nama izlaže, objašnjava, odnosno brani godišnji plan upotrebe Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama. To što se nekoj gospodi ne sviđa to što SRS ima stav kakav ima, to je njihov problem, ali naš stav je kristalno jasan i nedvosmislen i ja sam ga izneo i iznosiću ga dalje, kao što bi to inače uradio svaki radikal. Ali, ono što sam čuo kasnije, jer gospodin ministar se seća, i na Odboru za odbranu i bezbednost ja sam glasao protiv godišnjeg plana. Glasao sam protiv godišnjeg plana zato što je godišnji plan takav dokument. Znači, usvajanjem godišnjeg plana glasa se praktično za sve misije. Mi bi glasali samo za pojedine misije. Srpska radikalna stranka svakako ne smatra da Srbija treba da bude izolovano ostrvo, ali mi smo danas čuli ovde jednu rečenicu – mi možemo sa svima. Stav SRS je – mi radikali ne možemo sa svima. Možemo samo sa onima koji poštuju naš narod i našu državu. I, čuo sam još jednu katastrofalnu, da kažem, prostu rečenicu, a odnosilo se na stav SRS, da zbog toga što radikali imaju stav da oni koji su priznali Kosovo i oni koji su glasali za Kosovo u UNESKO-u, zbog tog minornog razloga mi ne možemo obustavljati misije itd. E pa gospodo, neka narod čuje da je Kosovo i Metohija za neku gospodu koja ovde sede minoran razlog. Za srpske radikale i za sve one koji nas podržavaju Kosovo i Metohija je jedno od najvažnijih pitanja i najvažniji problem koji Srbija danas ima. Gospodine ministre, kada sam rekao da je ovaj plan trebao da bude ipak usvojen krajem prošle godine ili u januaru mesecu, vi ste se pozvali na to da nisam pročitao godišnji plan za prošlu godinu. Ja sam ga pročitao, imao sam ga kod sebe i sad ću ponoviti ono što ste vi citirali – pripadnici Vojske Srbije i Ministarstva unutrašnjih poslova koji budu upućeni u multinacionalne operacije tokom 2015. godine, u skladu sa mandatom multinacionalne operacije, nastavljaju angažovanje i u narednoj godini, do usvajanja godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2016. godini. To je u redu. Oni koji su bili u misijama do isteka, ne mandata misije, nego njihovog šestomesečnog angažovanja kada su u pitanju vojnici, godišnjeg angažovanja kada su u pitanju pripadnici MUP-a, i samo jedna misija, to je ova misija obezbeđenja brodova kaže se da traje oko četiri meseca. Po tome planu, to je moglo tako da se obavi, ali rotacija nijedna nije mogla da se izvrši na osnovu tog poslednjeg stava u tom dokumentu. Uostalom, vi ste ove godine u planu za 2016. godinu, ovo je takođe, da kažem, poslednja tačka, drugačije to napisali. Po tom kako ste to napisali ove godine, to bi možda i moglo da bude onako kako ste vi protumačili, ali apsolutno nije normalno da se godišnji plan donosi krajem godine, a da se zove godišnji plan. Da se samo zvao plan upućivanja Vojske Srbije u multinacionalne operacije, to bi moglo da prođe, ali u zakonu stoji da je to godišnji plan. Gubimo vreme u ovoj raspravi, ona je apsolutno bespotrebna. Ja samo kažem da vodite računa da, recimo, za sledeću godinu, da se to ipak u neko vreme koje je prihvatljivo dostavi Skupštini i da Skupština o tome raspravlja. Nastavljam dalje vezano za operacije koje podržava, odnosno ne podržava SRS. Mirovne operacije UN u Republici Mali, pošto je ovo takođe operacija na stend-baj aranžmanu, zna se da se traže štabni oficiri, vojni posmatrači ili sanitetski tim, o tome će se odlučiti naknadno. S obzirom da Republika Mali nije priznala Kosovo i da je bila uzdržana kod glasanja za UNESKO, mi smatramo, ukoliko bi se to radilo o nekim limitiranim snagama zbog finansijskih sredstava, da bi to moglo da bude prihvatljivo. Što se tiče mirovne operacije UN u Džama i Kašmiru, Indija je prijateljska zemlja. Indija nije priznala Kosovo i glasala je protiv prijema Kosova u UNESKO. To je ogromna, velika zemlja i naš prijatelj. Sa druge strane, problem koji postoji u toj pokrajini je sa Pakistanom. To je država koja je priznala Kosovo 24. decembra 2012. godine i glasala je za Kosovo u UNESKO-u. Treba apsolutno povesti računa o tome, ako se dobije poziv za jednu ovakvu misiju, da sa tom misijom ne bi, recimo, narušili prijateljske odnose koje imamo sa Indijom. Mirovna operacija UN u Južnom Sudanu. Južni Sudan nije priznao Kosovo, glasao je protiv Kosova u UNESKO-u. Samim tim je pokazao da ceni Srbiju i, opet kažem, ukoliko finansijske mogućnosti budu dozvoljavale i ukoliko se bude od Srbije tražio neki limitirani broj ljudi, mi nemamo ništa protiv da se u takvu jednu prijateljsku zemlju uputi naš tim. Mirovna operacija UN u Sudanu. Protiv toga, iako je ovo stend-baj aranžman, iako Sudan nije priznao Kosovo, glasao je za prijem Kosova u UNESKO. Prva misija je bila u Namibiji, a druga misija u Sudanu je u UNISFA. Takođe, imamo isti stav da ne treba da upućujemo naše snage u ovu mirovnu misiju. Na stend-baj aranžmanu takođe se nalazi i mirovna operacija UN na Bliskom Istoku. Mi tamo za sada imamo jednog posmatrača i saglasni smo da taj posmatrač tamo radi svoj posao. Međutim, da li, u slučaju da UN pozovu snage Vojske Srbije ili Ministarstva unutrašnjih poslova, za ovu misiju UNDOF, zavisi pre svega od toga koliko bi to koštalo našu zemlju i koliko bi to ljudi bilo potrebno. Na osnovu toga bi se o tome odlučivalo, s obzirom da kapacitete koje smo već angažovali Vojske Srbije, po mišljenju SRS su gornji limit i po pitanju ljudi i po pitanju finansijskih sredstava. Ako bi se mi pitali, ne bi dozvolili ni da se troše veća sredstva, ni da se upućuje veći broj ljudi. Misija EU za obuku u Centralnoafričkoj Republici, takođe, prvo zbog toga što je to misija EU, apsolutno smo protiv toga. Već sam naglasio u prethodnom javljanju da je Centralnoafrička Republika priznala Kosovo, time se praktično svrstala na stranu onih koji žele da nam otmu jedna suvereni deo naše teritorije, a glasala je uzdržano za prijem Kosova u UNESKO. I, vojna operacija pomorskih snaga EU u Mediteranu. Apsolutno smo protiv toga, iako ne znamo, radi se o štabnim oficirima koji bi bili u operativnoj komandi misije u Rimu i štabnih oficira kao što je to i u ovoj misiji, koji bi bili na brodu komande snaga. Protiv toga smo da se naše snage i naši vojnici upućuju i u ovu misiju, jer je i to misija EU. Toliko gospodo, bez obzira da li se to nekom dopada ili ne. Ovo su stavovi SRS o misijama u koje se upućuje Vojska Srbije i pripadnici MUP-a. Kao što vidite, mi ne želimo da Srbija bude zatvorena ili pusto ostrvo, već želimo da pokažemo da znamo ko su nam prijatelji, da imamo dostojanstvo i da upravo zbog toga što treba da čujemo, kao što svaki čovek čuva svoje dostojanstvo, moramo čuvati i dostojanstvo svoje države i jednostavno reći svima u EU i posebno u UN, koje su misije za nas prihvatljive. Mi biramo gde će ići naša vojska. O tome odlučuje ova Skupština, a te poslove realizuje Vlada preko ministra odbrane i ministra unutrašnjih poslova. Da li tu gospodo ima nešto nejasno? Bez obzira što neko može opet da se javi, mislim da su građani Srbije, iz ovoga što sam rekao, mogli kristalno jasno da saznaju kakvi su stavovi SRS po ovom pitanju. I, SRS će glasati protiv godišnjeg plana, upravo zbog toga što je godišnji plan dao sveobuhvatno učešće Vojske Srbije i MUP u misijama u 2016. godini. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Goran Bogdanović. Gospodin Bogdanović nije tu. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite.
Na iziričit stav SRS da smo protiv bilo kakvog angažovanja ili slanja pripadnika Vojske ili Policije u misije koje su pod direktnom kontrolom EU, ministar nam je dao obrazloženje da je to politika koju vodi rukovodstvo ove države i da se Vojska, odnosno resorno ministarstvo mora uklapati u tu politiku. Možda bi ovo objašnjenje bilo ubedljivije da više puta ta politika se nije menjala i politički stavovi u proteklom periodu. Setimo se samo kada je bilo pitanje od životnog značaja za Srbiju, pitanje KiM da su predstavnici zvanične politike jasno isticali svoj stav, da sa državama koje su priznale Kosovo kao samostalnu republiku, moramo da razmotrimo kakve ćemo odnose da imamo, a po funkciji vrhovni komandant Vojske, ne mali broj puta, govorio je predsednik države da treba razmisliti i o slanju vojnih misija i predstavnika vojnih i policijskih snaga. Ovde smo isto čuli jedan dosta neubedljiv argument, zašto se ovaj godišnji plan razmatra krajem godine, u novembru mesecu. Uz obrazloženje koje smo više puta slušali za različite predloge planova, odnosno zakona, da se nije moglo na početku godine, jer su bili izbori. Pa, gospodo, da se niste malo izgubili u tom kalendaru? U kalendaru je bilo dovoljno meseci, a pogotovu dana, da se razmatraju, ne samo zakoni nego i ovi planovi do raspisivanja izbora. Najlakše je pravdati se ili tražiti opravdanje, bili su izbori, privremena Vlada, odnosno u tehničkom sastavu i nismo mogli ništa, ali do te situacije, do tog trenutka, funkcionisao je i parlament, funkcionisala je Vlada i ovi planovi su nešto što je u svakom slučaju većim delom rutina. Zašto mi srpski radikali isključujemo bilo kakvu mogućnost učešća pripadnika Vojske i bezbednosti snaga u misijama koje su pod kontrolom EU? Pa, zato što ta EU je produžena ruka NATO pakta, i mi ovde imamo objašnjenje koje smo čuli i EU je članica UN. Možda i jeste, ali mi radikali nismo baš toliko dobro obavešteni, nema kolektivnog prijema u članstvo UN, jesu pojedine članice EU, članice UN, ali nije EU. Evropska unija je sastavni deo NATO Pakta i ona potpada pod kontrolu NATO snaga. Svako učešće predstavnika vojske i policije podrazumeva da je tu NATO komanda izvršna. Odnosima sa NATO Paktom, dobro znamo čemu vode i šta donose Srbiji. nismo mi iznenađeni gospodo, sa ovakvim stavom ovog novog saziva. To od ranije datira, to datira od 2000. godine. Urušavanje čitavog sistema odbrane, ako može tako da se kaže, naglo je počeo posle „Buldožer, petooktobarske revolucije“, kada su strani ambasadori, pre svega, ambasador Amerike, određivali ko će biti vojni ministar. Pa, imao jedan istinit događaj kada se određivalo ko će biti novi predsednik Vlade posle ubistva Zorana Đinđića, tadašnji ambasador Amerike, Mongomeri, je rekao – ne interesuje me, možete koju god hoćete budalu dovesti na čelo vlade, ali ministar vojni mora biti Boris Tadić. Tada počinje bukvalno urušavanje i vojske i odbrane ove države. Setimo se, nemojmo zaboraviti one slike koje su nam bile prezentovane na malim ekranima, kada američki ambasador Mongomeri prisustvuje uništavanju naoružanja Vojske Srbije, odnosno tada Jugoslavije, i kaže Boris Tadić, tadašnji ministar, ovde smo mi profitirali, za svaku strelu, daju nam 10.000 dolara. Cena strele je mnogo veća, ili 100.000 dolara, mislim da je 100.000 dolara, izvinjavam se, ali šta je to značilo Borisu Tadiću, on je imao misiju da bukvalno uništi sve. Sve što se odnosilo na Vojsku i započeo je svojski da radi taj posao. Kasnije je nagrađen tako što je postao predsednik države,ana njegovo mesto je doveden još gori. Jer, nikad ne možete, kada dođe do takvih smena da kažete – došao je bolji. Došao je gori. Taj gori je počeo da objašnjava da nema nikakve svrhe da se uvede obavezno služenje vojnog roka, da Vojska može da funkcioniše, da je on kao menadžerski tip ministra potrudio se da Vojsku izvuče iz krize. A, na sramotu svih nas, a pogotovu pripadnika Vojske, svedoci smo da oni koji su završili visoke škole, visoke akademije, uložili sav svoj trud i znanje da bi dostigli jedan nivo koji se odnosi i na njihovu profesionalnost, maltene su došli do prosjačkog štapa, dok je dotični ministar pokazivao skupocene satove. To je realnost Srbije. Kada nama srpskim radikalima spočitavate da mi vodimo iluzionističku politiku, tako što kažemo da nećemo sa EU, a vi tvrdite, kao kandidati za ulazak u EU, to će Evropa da pozdravi i brže ćemo možda ući u EU, valjda vam je to suština čitave te propagande. Gubite iz vida, gospodo, da je 2003. godine bio iznesen zahtev pred generalštab vojske da pripadnici vojske, tadašnji pripadnici vojske jedinice, učestvuju u misiji u Avganistanu, gde se obrazlagala takva ideja da će Amerikancima biti drago što srpski vojnici u većem broju učestvuju u Avganistanu, što će oni biti topovsko meso. Bilo je svakakvih ideja. Ali, svedoci smo, vreme i događaji potvrdili su da smo mi srpski radikali većim delom u pravu kada tvrdimo – nema nikakve saradnje sa onima koji su priznali republiku Kosovo, nema slanja pripadnika Vojske i bezbednosnih snaga pod komandu NATO pakt. To je, unapred može da se računa, loše za Srbiju. Nije ovo neki velik korpus, brojčano nije velik korpus, pa možemo ovako da razgovaramo, ali možemo simbolično da damo do znanja da ne želimo da učestvujemo u misijama EU gde bi naši visoki oficiri ili visoki predstavnik vojske nadgledao migrantsku krizu na Mediteranu, a ta ista Evropa prstom ne mrda, niti je interesuje ovoliki broj migranata u Srbiji. E, sad, postavlja se logično pitanje – da li možemo i dalje slepo da sledimo ovu politiku, politiku neutralnosti, kako zagovarate? U svetu koji je sve više i više polarizovan, u svetu gde Amerika nije više najveća i jedina sila, ne možemo mi da sedimo na dve stolice, ne možemo mi i na jednu i na drugu stranu. To je možda bila dobra prevara kada se govorilo da treba imati kuću sa dvoje vrata, međutim, u takvoj kući je uvek promaja. Mi smo sad simbolično kao država došli u situacije da moramo da se opredeljujemo, da ne sedimo više na promaji i da ne budemo više na dve stolice, jer nam se izmiču i jedan i druga. Mi moramo imati saradnju. Saradnja sa NATO paktom nije dobra, ne zato što je to politički stav nas srpskih radikala, nego zato što je NATO zločinačka organizacija i njihov cilj je uništenje Srbije. Mi moramo tražiti na drugoj strani saveznika. Šta je rešenje? Rešenje je da postanemo članica ODKB-a. To je savez na čijem čelu je, pre svega, Ruska Federacija. Moramo vojsku tehnički, finansijski, tehnološki i kadrovski da ojačavamo. To ne možemo sa Amerikancima, to ne možemo sa NATO. Zašto ne možemo? Evo vam još jedan logika. Pa, evo, pre neki dan, svi smo svedoci da visoki predstavnici američke politike, a bogami i predstavnici NATO-a, stoje na stanovištu da na Kosovu treba formirati vojsku. Kosovo treba da ima vojsku, kako nam objasniše, trenutak je da Kosovo samo vodi računa o svojoj bezbednosti. Sa druge strane, njihovi emisari, njihovi instruktori bombarduju nas u Srbiji, kako u Srbiji i ovaj broj vojnika treba smanjiti, jer u Srbiji nema nikakve potrebe, u Srbiji, u kojoj još nismo izdefinisali granice države, nema potrebe da imamo vojsku. U Srbiji, gde po Rezoluciji 1244 imamo pravo slanja vojske na graničnu oblast prema Makedoniji i prema Crnoj Gori, mi treba da smanjimo broj vojnika, a Kosovo, kvazi država, treba da formira sopstvenu vojsku. Gde je tu logika? Gde je tu zdrav razum? Zar treba da budemo i dalje toliko slepi kod očiju da kažemo – dobre namere su zapadnih političara, pre svega predstavnika Vašingtona i Brisela, i dobre namere su oficira, odnosno predstavnika NATO pakta? Pa, koliko to treba glava da odleti i da njima plaćamo tu našu naivnost? A sa druge strane, nudi nam se i savremeno naoružanje, i sistem odbrane od strane Ruske Federacije. Šta je na nama? Na nama je da im dozvolimo da uspostave svoje baze, pre svega da koriste niški aerodrom, da koriste još neke lokacije, ali ako je baza Bonstil na teritoriji Srbije kod Uroševca, zašto Rusi ne bi imali svoje baze? Zašto bi mi ovako nejaki, maleni, izmučeni, iscrpljeni u ratovima, zašto bi se mi uvek suprotstavljali tim velikim silama, a sa druge strane imamo ponudu, ruku ispruženu od strane Ruske Federacije, da nas oni zaštite, ne zato što su bolećivi, ne zato što su emotivni, nego zato što štite svoje interese, štite svoju sigurnost i svoju bezbednost? Mudra politika u Srbiji treba da vidi tu šansu, a ne u klasičnim, već otrcanim odgovorima – to je politika, to je politički stav, a mi kao članice kandidati za člana EU, mi treba da učestvujemo u misijama, čak i onim gde su zemlje domaćini u kojima bi naši predstavnici bili priznali Kosovo. Sutra će najverovatnije i drugi deo, ne daj Bože, da se otcepi. Morate voditi računa, vojska je uvek bila faktor od velikog poverenja građana Srbije. Nemojte vi da budete gori od prethodnih, jer to je očigledno, nažalost, nepisano pravilo, bar do sada nisam primetio da se novopostavljeni ministar diči i pokazuje skupoceni sat. Eto, neka to bude dobar znak. Što se tiče voznog parka, nemojte ni tu da se ugledate. Vi bar znate taj posao. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić.
Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ministre, bez obzira što je ova debata od jutros možda bila malo i oštrija, to je duh parlamentarizma. Vi ste iz struke sada prešli na nivo politike samim tim što ste postali ministar, pa to razumete. Ali, sa ovim predlozima, vi ste danas u jednoj prijateljskoj atmosferi ovde. Zapravo, preko dve trećine poslanika će podržati vaše predloge odluka, za razliku od prethodnih vremena, ja sam dugo poslanik, kada su ministri morali ozbiljno da se bore za većinu, uz debatu koja je bila ispunjena svim i svačim, samo ne činjenicama, i demagogijom i teorijama zavere, ali nekako mi se čini da danas će uvek činjenice biti ispred i pobediti. To je ono što raduje i to je ono što je napredak u debati, u diskursu u parlamentu. Moji lični razlozi zašto podržavam mirovne misije, pa poslednjih 70 godina, ako mogu da kažem, ta kolektivna sposobnost zemalja UN da očuvaju mir i stabilnost je zavisila upravo od tih ljudi na terenu, od njihovih sposobnosti, hrabrosti da se bave svojim poslom u državama koje su obuhvaćene ratom ili nekim sukobima. U poslednjih 70 godine, od Obale Slonovače, Ruande, Konga, Liberije, milion ljudi je učestvovalo u očuvanju mira, u prevenciji od nasilja, u čuvanju života. Ono što je za mene možda i najvažnija stvar, pored toga što oni čuvaju živote građana tamo gde svoj posao rade je to da mirovne misije pružaju šansu tim društvima, tim državama da reizgrade svoja društva i građanima ponude normalan život. To su snažni razlozi zbog čega ja lično i zašto DS podržava učešće naše vojske u mirovnim misijama. U ovom trenutku nešto manje od, ako se ne varam, ispravićete me, 100 hiljada ljudi, vojske, policije, civila čuvaju mir, čuvaju civile u Južnom Sudanu, obučavaju policiju u Haitiju. Mislim da treba da stanemo u red onih zemalja koje danas salutiraju svim tim časnim vojnicima koji obavljaju svoj posao, težak ali vrlo human. Srbija učestvuje sa preko 300 vojnika u mirovnim misijama. Treba reći da se naše učešće u mirovnim misijama zapravo nalazi u svim našim strategijama i u Strategiji nacionalne bezbednosti i u Strategiji odbrane, u Ustavu. Svako onaj ko želi da ospori, ne da ima svoj politički stav da ne treba učestvovati, da ospori učešće u mirovnim misijama mora da ospori ova dokumenta. Ono o čemu želim ja da govorim jesu ti benefiti naše države od učešća u mirovnim misijama. Pre svega, vrlo jasna poruka da želimo da budemo partner sa zemljama Ujedinjenih nacija u izgradnji mira, očuvanju stabilnosti, prevenciji nasilja, prevenciji od terorizma, čuvanju života ljudi. Želimo da sa tim zemljama budemo partneri. Šta to konkretno za nas znači? To je šansa da izgradimo bolje spoljnopolitičke veze, naš ugled, da ojačamo naše diplomatske mogućnosti. Tu dolazimo do jednog ozbiljnog pitanja o kom možemo da debatujemo. Ne znam da li mi koristimo tu šansu. Ovo o čemu ja govorim je šansa, ali da li mi koristimo tu šansu? Znamo da pre nekoliko godina nismo imali ni informaciju da se sprema Rezolucija o Srebrenici. Da li smo mogli da iskoristimo te diplomatske kapacitete koje vučemo iz učešća u mirovnim misijama da imamo takve informacije, da učestvujemo u tome, da preveniramo i tako nešto, da poboljšamo te rezolucije koje se prave u Ujedinjenim nacijama? To je pitanje o kojem možemo da razgovaramo. Koleginica Nikolić je pitala da li postoji neki meritorijum, da li vi merite te benefite koje imamo? O tome možemo da razgovaramo i možda možete nešto da kažete što nismo čuli. Ono što znamo jeste da su 2014. godine, kada se desila katastrofa u Obrenovcu i u Srbiji sa poplavama, prve zemlje koje su pomogle zapravo naši partneri iz mirovnih misija. To građani treba da znaju. Takođe, benefiti, naša Vojska, 370, ako se ne varam ljudi, vojnika koji danas učestvuju u mirovnim misijama su obučeni po najvećim, najboljim standardima vojski razvijenih zemalja. Oni tako obučeni se vraćaju kod nas. To mogu da implementiraju ovde. To su konkretni benefiti učešća u mirovnim misijama. Šta je važno reći? To nije niko danas govorio, o tome niste ni vi govorili, a treba reći, to je činjenica. Naša vojska ide u mirovne misije isključivo zato što to želi, isključivo zato što neko se dobrovoljno prijavi da učestvuje u mirovnoj misiji. Dakle, u nekim zemljama vojnici idu po odluci, to vi znate. Kod nas ne. Kod nas se vojska dobrovoljno prijavljuje za učestvovanje u mirovnim misijama. Nema nikakve odluke. To građani treba da znaju. Ispravićete me, ja imam podatak da na spisku postoji preko 1.000 ljudi i više od 1.000 vojnika koji su spremni danas da učestvuju u mirovnim misijama. Verujem da će u godinama pred nama taj broj biti još veći. Činjenica je da u mirovne misije ulaze samo profesionalni vojnici, sada. Mi možemo da razgovaramo o tome, ali nisam siguran da bismo bili sposobni da popunimo sve kapacitete i da odgovorimo tim zahtevima da nije bilo profesionalizacije vojske od 2008. do 2012. godine koju je započeo Dragan Šutanovac i završio Dragan Šutanovac. Možemo ovde da razgovaramo o tome da li je sve dobro urađeno. Ja mislim da jeste. Ostali su veliki problemi. Mi ćemo da govorimo šta je on uradio, a vi ćete da govorite da su još neki problemi ostali, ali niko ne može da prenebregne činjenicu da je reforma Vojske započeta 2008. godine kada je ministar Dragan Šutanovac preuzeo, odnosno on je preuzeo 2007. godine, završeno do 2012. godine, takođe, kada je ministar Šutanovac bio ministar odbrane. To niko danas ne može da prenebregne. Zahvaljujući toj činjenici, mi danas imamo punu popunjenost kapaciteta u mirovnim misijama. To je preko 300 vojnika. Nisam siguran da bi tako bilo da Vojska nije profesionalizovana u ovom periodu. Šta je vaš posao dalje? Dakle, za to ćete uvek dobiti našu podršku, da obezbedite sredstva u budžetu, da dalje ulažete u opremu svakog vojnika. Šta je danas vojnik bez opreme? To je mantra, ja mislim, u Vojsci. On nije vojnik, on je meta, on je glineni golub. Dakle, vi morate da nađete snage da iznađete više sredstava, da ulažete u opremu naših vojnika, da podignete plate Vojske koje su smanjene pre dve godine. To jeste vaš posao. Vaš posao je i da glasno govorite o problemima. Nije sve ružičasto. Ukoliko imate prepreke u nekim zakonima, ovde to treba da kažete, treba reći, možemo da pomognemo. Ukoliko imate problem sa Zakonom o javnim nabavkama, treba reći, podnećemo izmene i dopune, zajedno možemo da promenimo, da vama olakšamo posao. Bilo je reči pre nekoliko godina, učestvovao sam u toj debati o vašim planovima da Vojska, odnosno da vi možete promeniti zakon, možemo i mi, naravno, u dogovoru sa vama i vi sa nama, o učešću Vojske u mirovnim misijama, da povećamo vaše nadležnosti i da prosto ne morate svake godine da dolazite u parlament, već da onda, kada parlament odobri mirovnu misiju, damo vama nadležnosti da vi prosto radite u okviru te mirovne misije onako kako najbolje znate. Nisam siguran da će se svi složiti, ali o tome možemo da razgovaramo. Ja bih lično tako nešto podražo. Zašto ovo govorim? Sećate se leks specialisa iz 2012. godine. Umalo smo vratili Vojsku iz mirovne misije. Leks specialisom smo ih zadržali tamo. Sada imamo problem sa Centralnom Afričkom Republikom. Dakle, ovakvim izmenama takve stvari bismo promenili, ne bi se to dešavalo. Dakle, ukoliko biste vi imali nadležnosti da u okviru mirovne misije, koju parlament odobri, radite one stvari koje su u najboljem interesu za našu zemlju, takve stvari se ne bi dešavale. Za tako nešto bismo podržali ovo.
Reč ima ministar.
Probaću da vam odgovorim samo na ovo. Rekao sam vam da upravo idu izmene i dopune u proceduru iz tog razloga što smo primetili manjkavosti u tom Zakonu o multinacionalnim operacijama. Nadam se da će brzo biti u Skupštini. Što se tiče manjkavosti profesionalne vojske, jedna stvar nije urađena kako treba, i to je sada došlo na naplatu, a to je da se nije vodilo računa o tim profesionalnim vojnicima, šta sa njima posle 42 godine. Znači, oni su mogli da budu u Vojsci do 42 godine, a vi znate da kada ostavite nekoga sa srednjom stručnom spremom u 42 godini, šta sa njim? O tome nije razmišljao Dragan Šutanovac. Sada se mi bavimo time šta da radimo sa tim ljudima. To je osnovni razlog. Oni hoće da idu u Vojsku ako znaju da će i penziju da dočekaju u Vojsci, ali taj zakon koji je tada urađen bio je kratkoročan i nije se razmišljalo šta posle. To je jedna situacija koju mi danas imamo i to je jedno nezadovoljstvo ljudi koji sada lagano stiže te ljude do nekih četrdesetih godina. Napravili smo jedan leks specialis da smo im produžili do 48 godine, ali mislim da je to samo još gora situacija za njih. Sada imamo nešto u planu da probamo da izmenimo, da nešto promenimo kako bi tim ljudima omogućili da i penziju dočekaju u Vojsci.
Zahvaljujem. (Dejan Nikolić, s mesta: Replika.) Gospodine Nikoliću, nemate prava na repliku. Ministar je samo odgovorio činjenice iz zakona. (Dejan Nikolić dobacuje.) Ne razumem. Ako neko spomene stranku ili predsednika stranke… (Dejan Nikolić dobacuje.) Izvolite, gospodine Nikoliću, da vidim baš kako ćete da odgovorite.
Gospodine Arsiću, važite za vrlo korektnog predsedavajućeg. Dakle, radi se o normalnoj diskusiji bez nekih političkih poena. Razgovaramo sa ministrom. Ministar je vrlo korektno odgovorio. Dakle, želim samo da nastavim neke stvari. Godine 2008. sam isto bio poslanik. Nisam siguran da bismo znali šta želimo sa onakvom vojskom, a ne šta sa ljudima posle 42. godine. Dakle, takva profesionalizacija koja je započeta po vrlo teškim ekonomskim uslovima, gotovo nemogućim 2008. godine, u istom trenutku kada je započela velika ekonomska kriza. Dragan Šutanovac je gotovo bez sredstava profesionalizovao Vojsku, započeo i završio reformu jednog vrlo komplikovanog sistema. Svaka reforma ostavlja neke probleme. Vi ste nam rekli koji je jedan od tih problema. Verovatno ih ima još, ali ako krenemo da govorimo o benefitima, verujem da neće moći da se stavi na tas, jer su benefiti profesionalizacije Vojske, urađene od 2008. do 2012. godine, ministra Šutanovca mnogo veći od onih problema koji zaista postoje. Upravo zbog takve vrste profesionalizacije, zbog reforme koja je završena, koju je pozdravila čitava Međunarodna zajednica, druge države su dolazile da uzmu primer kako se tolikim izdvajanjem BDP može neko da profesinalizuje vojsku. Dakle, uspeli smo da popunimo kapacitete u mirovnim misijama i danas razgovaramo o tome da 370 ljudi učestvuje u mirovnim misijama, nisam siguran da bismo to uspeli bez takve profesionalizacije koju jeste sproveo Dragan Šutanovac. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, po Poslovniku. Izvolite.
Ja sam vam skrenuo pažnju gospodine Arsiću da ćemo mi da dođemo u ovu situaciju u koju smo došli. Dakle, ovo je treći ovlašćeni predstavnik DS. Ovlašćeni predstavnik DS je bio, ako se ne varam gospodin Milojičić, pa je onda ovlašćeni predstavnik šef poslaničke grupe Ćirić, sad vidim da je ovlašćeni predstavnik Dejan Nikolić. Znači ispada da je… (Radoslav Milojičić, s mesta: Ti dobro čuješ, ali ne vidiš dobro.) Ne vidim dobro, u pravu si Keno, malo sam čovek u godinama, ja sam već seda glava…
Molim vas bez ličnih obraćanja.
Ne vidim baš dobro to ste u pravu, ali umem da brojim i ja sam do sada izbrojao tri ovlašćena predstavnika DS. Troje poslanika DS i sede u sali. Ja koliko vidim svi su ovlašćeni. Ja vas molim gospodine Arsiću, ili će princip koji kaže – da je ovlašćeni predstavnik bilo koje poslaničke grupe onaj ko vam se ujutru nađe na papiru, potpisan od strane predsednika poslaničke grupe ili ćemo da pravimo leteće izmene. Ako ćemo da pravimo leteće izmene, ja ću sada kao predsednik poslaničke grupe SNS da uradim,, izbrojaću sad sve poslanike koliko nas ima ovde i svi će u istom momentu biti ovlašćeni i kad god neko spomene Aleksandra Vučića i SNS svako od mojih kolega će moći da se javi za reč, zato što će moći da bude ovlašćeni predstavnik. Ja vas molim, najljubaznije vas molim, uz svu kurtoaziju političku koju treba imati prema nekome ko je manjina, to razumem, ali ne mogu da razumem da se krši osnovni princip, da svaku poslaničku grupu predstavlja ili predsednik poslaničke grupe ili zamenik ili ovlašćenih predstavnik koga je odredio predsednik poslaničke grupe. Ovo je ja mislim presedan u radu Narodne skupštine.
Zahvaljujem. Gospodine Martinoviću, nije dobio reč kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe kolega Nikolić. On je imao svoje izlaganje na koje je odgovorio ministar i on je smatrao da treba da odgovori ministru. (Aleksandar Martinović, s mesta: Dobio je reč na osnovu toga što je pomenut Dragan Šutanovac.) Ne, ne dobio je reč na osnovu toga što je ministar rekao, hajde sad da vratimo celu diskusiju. Kolega Nikolić je hvalio Šutanovca, sada predsednika DS, gospodin Đorđević je rekao da zakon nije baš tako uspešan zato što ljudi koji su profesionalni vojnici u 42 godini ne mogu više to da budu, nemaju pravo na penziju, a onda je neki izgovor bio da je to bilo vreme ekonomske krize. Jedna najobičnija diskusija u parlamentu. Reč ima narodni poslanik Branka Stamenković, povreda Poslovnika. Izvolite.
Član 103. stav 4, narodni poslanik je dužan da navede koji je član ovog Poslovnika povređen. Kolega Martinović se malopre javio i rekao da se javio po povredi Poslovnika, ne reče po kom tačno članu. Jel on to ne može u trenutku da se seti koji je član u pitanju ili šta? Hvala.
Gospođo moram nešto da vam kažem. Obično pribegavanju korišćenju Poslovnika koriste pravo poslaničke grupe koje dođu u neku diskusiju, a druge poslaničke grupe to obično posmatraju. Da li im je zanimljivo ili ne, ne znam. Do sada nije bila praksa da se pojavljuje advokat neke poslaničke grupe. (Branka Stamenković, s mesta: Znate šta, ovde ne radimo po običajima nego po Poslovniku, a nemamo Poslovnik.) Gospođo ne možete da ćaskate samnom. Obično je jedno ovakvo reklamiranje Poslovnika samo nedostatak političkog programa ideologije, ali ja tu ne mogu da pomognem. Da li želite da se u danu za glasanje izjasnite o povredi Poslovnika? (Ne) Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući i gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, da se vratimo na dnevni red. Dakle, danas pred sobom imamo diskusiju o Predlogu odluke o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2016. godini, kao i još jedan Predlog odluke o usvajanju godišnjeg plana upotrebe vojske i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2016. godini. Koliko se sećam i prošle godine smo imali otprilike u isto vreme ovu tačku dnevnog reda i pretpostavljam da će to tako biti i sledeće godine. Naša poslanička grupa SPS zajedno sa ZS će svakako glasati za ove odluke kao i većina poslanika u ovoj Skupštini i zato ću ovde izgovoriti afirmativno neke reči i neke stavove po ovom pitanju, ne osporavajući pravo nekih drugih poslaničkih grupa da iz nekog drugog ugla imaju neki kritičniji stav, možda i opravdano po određenim pitanjima, ali neću zalaziti u to. U svakom slučaju, aktivno učešće članica UN u multinacionalnim operacijama ima dragocen značaj uzimajući u obzir veliki broj kriznih žarišta, oružanih sukoba, slučajeva ugroženosti vladavine prava, što je od ključno značaja za očuvanje mira i bezbednosti u svetu. Suviše je kriznih tačaka i zato funkcija UN je veoma važna u angažovanju ovih misija, odnosno multinacionalnih operacija. Odlukom se stvara mogućnost učešća u skladu sa našim mogućnostima i u humanitarnim organizacijama, odnosno tamo gde je potrebno, a to ne možemo da pretpostavimo uvek kada to može nekoga da zadesi i sasvim je u redu da u okviru ovog plana imamo i tu odluku da možemo upotrebiti naše snage u humanitarnim operacijama. Takođe, da podsetim da je u skladu sa članom 5. tačka 4) Zakona o odbrani, odbrana zemlje se ostvaruje učešćem u multinacionalnim operacijama, tako da je to praktično i naša obaveza, nije samo stvar dobre volje ili ne, mi igramo i tom kolu. Ne živimo zasebno, nismo ni u političkom, ni u ekonomskom, ni u svakom drugom pogledu pod navodima autistični, da nam ne treba saradnja drugih zemalja. Živimo u jednoj međunarodnoj zajednici i mi smo deo toga i moramo da budemo aktivni u tom pogledu. Za pohvalu je i to je dobro u političkom i u svakom drugom smislu da smo aktivni učesnik u očuvanju mira i bezbednosti u svetu. Ono što je važno reći jeste svakako da upotreba vojske i drugih snaga u ovim multinacionalnim operacijama se uvek uspostavlja na osnovu rezolucije Saveta bezbednosti. Prema tome u onom formalnom smislu iza toga stoji ona pravna osnova koju ne može niko da ospori, takođe u manjem broju slučajeva na osnovu odluka Saveta bezbednosti, odnosno EU. Naravno, učešće naše zemlje sa svojom vojskom i drugim snagama odbrane u multinacionalnim operacijama i u mirovnim misijama ima i druge važne dimenzije o kojima valja izreći neki stav i progovoriti neku reč. Već 60 godina naša zemlja učestvuje u mirovnim misijama i da podsetim, to je naš ovlašćeni predstavnik Vlada Zagrađanin i rekao, da je prva naša misija i to u velikom obimu bila na Sinaju od 1956. do 1967. godine i da je praktično to što mi danas radimo, kroz jedan manji obim, na jedan smislen način, u skladu sa našim mogućnostima nastavak jedne blistave tradicije koju je naša zemlja imala u ranijem periodu, mislim na SFRJ, znači, za vreme Tita. To je zaista bila jedna velika i veoma snažna promocija mirotvornosti i onoga što je bio politički stav tadašnje zemlje, da treba izgraditi jedno takvo okruženje i treba čuvati mir u svetu, a da naša zemlja bude aktivni činilac u svemu tome. Reći ću i taj podatak da je naša zemlja u to vreme učestvovala sa nekih 70 hiljada vojnika i učesnika u mirovnim operacijama, a da od toga je Srbija zajedno sa Crnom Gorom dala negde oko 50 hiljada, što znači oko 70% učesnika je iz Republike Srbije i delom iz Crne Gore. To je važno izreći u smislu da se podsetimo koliko je to važno tada bilo i koliko je to takođe važno da danas nastavimo tim putem. Znači, učešće u mirovnim operacijama na Sinaju, rekao sam 1956. do 1967. godine, zatim u Jemenu 1963. do 1964. godine, zatim u Iranu i Iraku na liniji razdvajanja 1988. do 1991. godine. U misiji na Sinaju imamo impresivno učešće Jugoslavije, u 22 rotacije za 11 godina učestvovalo je 14.265 vojnika, odnosno od ukupne te mirovne misije koja je toliko trajala, naša zemlja je dala 21,54% svojim učešćem tamo. Znači, možemo kroz to videti koliki je značaj bio učešća naše zemlje u tim operacijama. Takođe, želeo bih da napomenem da su naši komandni kadrovi veoma značajni bili u tim mirovnim misijama i bili su često na komandnim funkcijama. Tako da ću pomenuti ovom prilikom a ne treba da se zaboravi i valja to i pomenuti i prilika je da je pukovnik Lazar Mušicki šest meseci bio vršilac dužnosti komandanta mirovne misije na Sinaju. Pukovnik Branko Pavlović bio je vršilac dužnosti komandanta vojnog dela misije u Jemenu, a general major Slavko Jović dve godine je bio na liniji razdvajanja komandant i uspešno je izvršio svoj zadatak. To je svakako bilo u onom smislu na spoljno političkom planu da jedna zemlja kao aktivan činilac i graditelj mira dobija određene ocene, dobija i nove prijatelje i da bude kao zemlja, kao takva prihvaćena u svim drugim sferama života i rada u međunarodnoj zajednici. Prema tome, neosporno je da je veliki ugled SFRJ stekla učešćem u održavanju mira i bezbednosti u svetu. Zato je to važno da Srbija nastavi tim putem danas, jer učešćem se sklapaju i nova prijateljstva, otvaraju semnogi drugi aspekti i mogućnosti za privredno-ekonomsku saradnju, zatim, za napredak vojne industrije, za sklapanje novih aranžmana u pogledu onoga što proizvodi namenska industrija pri vojnim snagama i otvaraju se mnoga druga vrata za uspešnu saradnju. Iz svih tih razloga nema potrebe da ulazimo u neke druge detalje i da nalazimo određene manjkavosti u pogledu onoga gde će biti naše snage angažovane, već podržavamo jednu takvu politiku i naravno da je dobro da sa te politike nismo skrenuli, da je to jedna generalna politika koja će, nadam se, ostati i u budućnosti bez obzira ko bude bio na vlasti. Na kraju opet da istaknem da će poslanička grupa SPS zajedno sa Zelenima glasati za ove odluke. Zahvaljujem.
Hvala. Milovan Drecun ima reč.
Hvala predsednice. Ministre sa gostima, kolege poslanici, u više navrata sam proteklih godina insistirao da naša vojska učestvuje u većem broju misija EU, imajući u vidu strateško opredeljenje naše zemlje za članstvo u Uniji. Pre nego što pređem na multinacionalne operacije samo bih jednu napomenuo hteo, gospodine ministre. Video sam u ovom izveštaju kada je u pitanju delovanje VOA da ste napisali, inače je VOA veoma bitna za prikupljanje informacija na osnovu kojih se procenjuje bezbednost naših vojnika koji odlaze u multinacionalne operacije – u ovom periodu primljenoje i obrađeno 2.184 telegrama i materijala informativnog karaktera i čak 3.962 stranice materijala iz otvorenih izvora na osnovu čega je izrađeno 403 dokumenta sa informativno analitičkim sadržajem koji su korišćeni u radu VOA. Kada pogledam ove podatke pretpostavljam da pod otvorenim izvorima podrazumevate internet, novine, televizije, razne studije, imam osećaj da je VOA izgleda postala umesto ofanzivne, defanzivna služba koja svoja saznanja pretežno temelji na otvorenim izvorima koji često mogu da budu neprovereni, odnosno moram da postavim sebi pitanje, ako operativac VOA dođe do nekog dokumenta ili informacije iz direktnog kontakta sa svojim izvorom i ako ta informacija nije potvrđena na internetu – da li će biti odbačena ili ne? Voleo bi zaista da umesto 4.000 ovih stranica iz otvorenih izvora bolje da imamo 4.000 operativno agenturnih izveštaja, a ne toliko iz otvorenih izvora i verujem da će pukovnik Stojković, novi direktor VOA u temelj delovanja te službe staviti opet operativno agenturni rad. Uostalom, i vodeće službe u svetu i pored izuzetno savremene tehničke opreme sve se više okreću čoveku kao primarnom osnovcu delovanja obaveštajnih službi. Samo da vam kažem jedan primer, kada sam pre nekoliko godina došao sopstvenim radom kao novinar do materijala centralno-obaveštajne jedinice UN o radikalnom islamu na KiM, otišao sam kod urednice jednih uglednih dnevnih novina da objavimo taj materijal. Veoma je dragocen bio jer ukazivao na to da zapadne službe veoma dobro znaj kakva se baza džihada stvara na Kosovu. Ona je odmah ušla na internet i tražila centralno-obaveštajnu jedinicu i rekla – pa nema je. Rekao sam – pa i ne treba da bude na internetu. Tek posle godinu dana kada je u jednom izveštaju UN spomenuto delovanje te centralno- obaveštajne jedinice i materijal do koga sam došao, onda su svi smatrali za shodno da treba objaviti. Želim samo da vam to napomenem oko tih otvorenih izvora. Što se tiče multinacionalnih operacija naveli ste angažovanje pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama pod mandatom EU, što mene sada interesuje, u okviru zajedničke bezbedonosne i odbrambene politike Republika Srbija se integriše u ovu važnu oblast aktivnosti EU. Slažem se. Ja mislim da je od posebno značaja za Poglavlje 31 pregovora sa EU, koji se tiče zajedničke spoljne i bezbedonosne politike, a koja može da postane goruće političko pitanje u Srbiji. zajednička bezbednosna i odbrambena politika sastavni je deo zajedničke spoljne i bezbedonosne politike EU i ona ume i pruža operativnu sposobnost koja se oslanja na civilna i vojna sredstva. Unija ih može koristiti u misija izvan, za očuvanje mira, sprečavanje sukoba i jačanje međunarodne bezbednosti, ali u skladu sa načelima Povelje UN za razliku od misija NATO pakta. Ostvarivanje tih zadataka obavlja se korišćenjem sredstava koji osiguravaju države članice. Srbija aktivno učestvuje u zajedničkoj bezbednosnoj i odbrambenoj politici od 2012. godine stvaranjem pravnog okvira za saradnju, odnosno usvajanjem sporazuma o bezbednosnim procedurama za razmenu i zaštitu tajnih podataka između Srbije i EU, sporazuma o uspostavljanju okvira za učešće Srbije u operacijama upravljanja krizama EU i donošenjem Zakona o upotrebi Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama van granica Srbije, čime je u potpunosti stvoren naš okvir za saradnju sa EU na tom planu. Učešće Srbije u zajedničkoj bezbednosnoj odbrambenoj politici EU je od suštinskog značaja u fazi pregovaračkog procesa za članstvo naše zemlje u UN, jer obaveze iz poglavlja 31 imaju poseban značaj u pregovorima sa EU, iako se na to poglavlje gleda kao na relativno tehničko pitanje. Usklađivanje spoljne i bezbednosne politike zemalja kandidata sa politikom EU nije lako, jer to znači da je potrebno uravnotežiti sopstveni nacionalni interes sa interesima glavnih aktera u regionu i svetu, a to su EU i SAD svakako, iako je i sama EU podeljena kada je reč o mnogim temama iz spoljne politike, kao što su pitanje KiM, pa onda Sirije, Iraka i Ukrajine. U slučaju Srbije, specifičnosti ili odstupanja u njenom pristupu određenim međunarodnim temama koje su od značaja za članice EU odnose se, između ostalog, na odnos prema NATO i posebno prema pitanju članstva u ovoj organizaciji, pitanje jednostrano proglašene nezavisnosti KiM i indirektne posledice ove situacije na spoljnu politiku Srbije, kao i na odnos prema Rusiji i njenoj spoljnoj politici, posebno u kontekstu krize u Ukrajini. Upravo se, po mom mišljenju, negativan efekat tih spornih pitanja u poglavlju 31 može u značajnoj meri kompenzovati, a ocena o napretku biti povoljnija, preko učešća u zajedničkoj bezbednosnoj i odbrambenoj politici EU, a što se najsnažnije manifestuje u misijama EU. Iz ovog plana upotrebe i učešća u mirovnim operacijama vidim da za 2016. godinu se značajno predviđa povećanje broja misija EU u kojima učestvujemo sa vojnim i policijskim snagama. Srbija je, koliko je meni poznato, sedma u Evropi, a prva na Balkanu po učešću u misijama EU. Te činjenice uverljivo potvrđuju stav da je članstvo u EU ključni prioritet Srbije koja treba da u svim kontaktima sa zvaničnicima u Briselu insistira na objektivnom vrednovanju našeg značajnog doprinosa zajedničkoj odbrambenoj i bezbednosnoj politici EU, te na ukupnoj pozitivnoj oceni kada se radi o napretku u poglavlju 31. U izveštaju takođe kažete, što je novina, u cilju definisanja modaliteta učešća pripadnika Ministarstva odbrane Vojske Srbije u sastavu borbenih grupa EU. Helbrou, Generalštab Vojske Srbije prema planu međunarodne vojne saradnje predložio je termine za ekspertske razgovore. Planira se dakle naše učešće pored civilnih operacija i vojnih misija i u borbenim grupama EU, čime bi se zaokružio naš okvir saradnje sa EU u zajedničkoj odbrambenoj i bezbednosnoj politici. Zemlja koja poput Srbije teži članstvu u EU svakako da ne može i ne treba da izbegava da učestvuje, već treba da puni doprinos zajedničkom evropskom odgovoru globalizovanju bezbednosnim izazovima, ali da pri tome kao država kandidat maksimalno zaštiti svoje specifične političke i bezbednosne interese. Zato je potreban određen oprez kod angažovanja u borbeni grupama. Šta su uostalom borbene grupe? To su jedinice koje se sastoje od 1.500 vojnika oficira, koje se mogu rasporediti u roku od deset dana od odluke EU o započinjanju operacije i mogu biti održane na terenu do 30 dana, odnosno 120 dana sa rotacijama. Veće države članice samostalno formiraju svoje borbene grupe, dok se manje države udružuju, formiraju zajedničku u kojima mogu učestvovati države partneri. Učešće naših snaga u borbenim grupama EU predstavlja će suštinski pomak u saradnji na tom planu. To su snage za brzo reagovanje, elitne trupe koje idu u borbu, pa je neophodno podići planiranje našeg učešća u borbenim grupama EU na najviši nivo, bez prava na grešku, jer će angažovanje tih grupa nositi najveći mogući rizik po naše vojnike, ali više zbog mogućih negativnih implikacija u slučaju da borbena grupa u kojoj će biti naši vojnici eventualno bude upotrebljena u području i protiv strane sa kojom Srbija nema razloga da se sukobljava i mogla bi u tom slučaju da pretrpi veliku geopolitičku štetu. Zato je kod odlučivanja učešća u borbenim grupama EU neophodno izbeći moguće političke zamke. Konačno, naše strateško spoljno-političko opredeljenje jeste članstvo u EU, te je potrebno stalno unapređivati, podizati na viši nivo naše učešće u zajedničkoj spoljnoj bezbednosnoj i odbrambenoj politici EU. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre sa saradnicima, danas raspravljamo o učešću Vojske Srbije u multinacinalnim međunarodnim misijama čiji je cilj pomoć uspostavi mira i pomirenja među sukobljenim narodima u ratu zahvaćenim područjima. To je nešto dobro, nešto što bi trebalo oslikavati plemenitost i ponos našeg naroda. Međutim, moja namera je da govorim o jednom aspektu koji je veoma važan za uspešnost, kako međunarodnih misija, tako i samog unutrašnjeg ustrojstva Vojske, a to je harmonija u kojoj će svi narodi koji žive u Srbiji podjednako osećati Vojsku svojom. Priznaćete da to nije ni malo jednostavan proces, pogotovu kod Bošnjaka i Albanaca i drugih muslimana, državljana Srbije, obzirom na skorašnje iskustvo i decenije negativne konotacije, koje su se ticale učešća srbijanske Vojske u ratovima na području bivše Jugoslavije. Jedno od najtežih polja i najvećih izazova za politiku pomirenja koju nastojimo sprovoditi tiče se upravo vojske. Bošnjaci, Albanci i drugi manjinski narodi ne prepoznaju svoj identitet u sadašnjem ustrojstvu Vojske Srbije. Njihove verske i nacionalne posebnosti nisu ni proklamativno, ni suštinski prepoznate u sistemu, što kod njih proizvodi indolentnost, da ne kažem čak i odbojnost prema vojsci. Iz tih razloga je neophodno unutar Vojske Srbije inkorporirati njihove posebnosti, ukoliko se želi da isti dožive i prihvate Vojsku kao svoju. Za to nije neophodan veliki napor i može nam koristiti iskustvo Međurača, kada su muslimani u Vojsci Kraljevine SHS, a onda Jugoslavije imali posebne kazane, obzirom na kulturu ishrane u kojoj je zabranjeno konzumiranje svinjskog mesa i njihovih prerađevina, a posebno instituciju vojnih imama i mehdžida, u kojima su obavljali verske obrede. Mi danas imamo pokušaje da se upravo prema tim kriterijumima vrati poverenje muslimana u Vojsku Srbije. Međutim, oni su na žalost pogrešni i unapred osuđeni na propast. Zašto? Zato što se ovom jako osetljivom problemu prilazi jednostrano i bez istinske volje da većina muslimana državljana Srbije povrati poverenje u Vojsku. Imami koji dolaze iz paraverske tvorevine, veštački iskontruisane za vreme bivšeg režima, nemaju autoritet, niti zavređuju poštovanje i priznanje muslimana. Većina muslimana takve ne smatra uopšte imamima, a u najtolerantnijem obliku doživljava ih isključivo kao službenike svojevrsne režimske islamske zajednice. Neophodno je da Bošnjaci, Albanci i ostali muslimani, nesrbi u Vojsci Srbije imaju imame predstavnike svoje autohtone i jedine legitimne i legalne islamske zajednice u Srbiji, kako bi stekli poverenje u tu instituciju. Pored toga, u Vojsci Srbije se mora uvesti halal standard i posebni kazani u kojima bi se za muslimane spremala hrana prema njihovoj kulturi ishrane. Uvažavanjem ova dva predloga, Vojska Srbije bi uz konstantnu politiku pomirenja, tolerancije, međusobnog poštovanja i uvažavanja u narednom periodu imala mogućnost da povrati ugled kod muslimanskog naroda, koji je više puta u istoriji pokazao svoje junaštvo braneći zajedničke vrednosti. Ovo naročito napominjem baš u ovom aktuelnom trenutku, kada se posle 100 godina od kulturnog pamćenja ovog naroda pokušava ugraditi sećanje na muslimanske brigade, sastavljene mahom od Bošnjaka iz Sandžaka, koje su pružile najžešći opor od svih jedinica u odbrani Beograda od okupatora 1915. godine i ujedno se pridružujem inicijativi za podizanje spomen obeležja tim velikim junacima u Beogradu. Neka im je večni rahmet duši i velika slava. Hvala.
Hvala poslaniče. Ništa niste o temi govorili, ali nisam htela da vas prekinem. Reč ima ministar Zoran Đorđević.
Naravno, imate vi pravo na vaše mišljenje i na vašu konstataciju, ali realnost u Vojsci Srbiji je potpuno drugačija. U Vojsci Srbije su vrlo viđeni i vrlo radi vojnici muslimanske veroispovesti. Postoje i katoličke veroispovesti i pravoslavne veroispovesti, svi imaju ista prava, svi imaju jednaka prava. Nije tačno da njima nije obezbeđena ishrana po njihovim običajima, u vojsci se to poštuje. U Vojsci Srbije ne tako retko, ja dolazim i obilazim upravo tamo gde su muslimani najviše zastupljeni, možda i prvi put sada posle dugo godina imao sam razgovor i sa predsednikom opštine Preševo i razgovarali smo o tome kako vojska i na koji način može da pomogne narodu dole kada bude sada zima došla. Mislim da ovo što vi sve rekli ne bi išlo u prilog onome što vam ja kažem i mislim da bi trebalo da porazgovarate sa ljudima. U Vojsci postoje ljudi muslimanske veroispovesti i mislim da oni ne dele vaše mišljenje. Hvala.
Izvolite.
Hvala. Ja nisam rekao da nema muslimana u Vojsci Srbije, ima ih, ali govorim o opštem osećanju većine naroda da su za sada to pojedinci. Ovo što predlažem odnosi se na to da će celokupan muslimanski narod, pre svega Bošnjaci, ja mogu govoriti o nekoliko hiljada Albanaca koji su glasali za nas, da doživi vojsku zaista kao svoju. Mi smo svakako zadovoljni tim pomacima, ali oni nisu još uvek dovoljno prisutni i transparentni. Ja sam, recimo, kada Vojska Srbije nakon svoje akcije, dakle nakon svoje vežbe na Pešteri izgradi asfalt u jednom selu pešterskom, ali od stotinu i nešto muslimanskih sela, on odabere recimo da izgradi asfalt u jedinom srpskom selu u tom području. Dakle, nama je važno da mi doživimo vojsku kao svoju. Ja znam da ima muslimana i oficira u profesionalnoj vojsci, ali hoću da kažem da je ovo neophodno kako bismo svi mi muslimani, Bošnjaci, Albanci i ostali zaista doživeli vojsku u onom smislu u kom ona treba da bude vojska svih građana Republike Srbije.
Izvolite, ministre.
Hoću samo da vam kažem da je Vojska Srbije vojska svih građana Srbije i tu ne treba da vama dokazujem, niti da pokazujem. Vaše opredeljenje je takvo kakvo jeste. Ja se nadam mi ovde i ovi pripadnici i ovi oficiri jesu pripadnici vojske i vaše. Vi ste građanin Srbije i bilo šta da bude potrebno i bilo šta da dođete u priliku da imate i zatražite pomoć, budite slobodni. Ovi ljudi ovde i zajedno sa mnom doći ćemo i pomoći ćemo svakome, ne praveći nikakvu razliku prema veri i bilo čemu drugom.
Nema više replika, jer ovo uopšte nije tema. Bila sam tolerantna, rekli ste šta ste hteli, ništa o temi. Dakle, ne znamo ni šta ćete vi podržati. Samo ste rekli da ste „za“. Ne bih više da širim tu temu. Postoje mnogobrojne razlike između svih vas, svi znamo, bolje da ne ulazimo u tu temu. Hvala što smo se složili. Reč ima narodna poslanica Ljubica Mrdaković Todorović. Neka se pripremi Marko Đurišić. Nije tu. Onda Goran Ćirić.
Hvala, predsednice. Poštovani gospodine ministre sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, s obzirom da je za angažovanje Vojske Srbije izvan granica naše zemlje potrebna saglasnost Narodne skupštine, pred nama su odluke koje se tiču rada i angažovanja pripadnika Vojske Srbije u raznim mirovnim misijama u svetu, tako da ćemo poslanička grupa SNS i ja u Danu za glasanje podržati ove odluke. Zarad građana Srbije, ponoviću da su sve mirovne misije u kojima će biti angažovani naši vojnici i policijski službenici pod pokroviteljstvom UN i EU i imaju za cilj pre svega humani i humanitarni motiv angažovanja. Situacija u svetu, kako politička tako i bezbednosna, nažalost se usložnjava iz dana u dan, a nova krizna žarišta i novi sukobi eskaliraju svakodnevno na čitavoj planeti. Brojni su izazovi sa kojima se pojedine zemlje suočavaju, počev od oružanih sukoba sa višedecenijskim trajanjem, preko delovanja raznih terorističkih grupa, pirata na otvorenim morima, migrantske krize koja zahvata milione ljudi, kako one koji su krenuli put migracije, tako i one kroz čije zemlje te kolone migranata prolaze. Najčešće u svim kriznim situacijama najviše stradaju ugrožene grupe stanovništva koje su i najslabije, pre svega deca, žene, stari i bolesni i generalno civilno stanovništvo. Upravo je zaštita ovih kategorija stanovništva glavni motiv za angažovanje naših oružanih snaga kako bi se do iznalaženja političkog rešenja makar ublažile, ako ne i u potpunosti uklonile posledice koje oružani sukobi nose sa sobom. Takođe, kao redovni pratioci svih oružanih konflikata pojavljuju se i aktivnosti koje dodatno ugrožavaju bezbednost i opstanak civilnog stanovništva kao što su trgovina ljudima, klasični kriminal, trgovina oružjem i narkoticima, kršenje osnovnih ljudskih prava, o političkim pravima nema smisla ni govoriti. Zatim, razne zarazne bolesti koje stihijski odnose stotine i hiljade ljudskih života i koje je jako teško kontrolisati, pa sve do upada raznih militantnih grupa u sela i gradove, gde se nad civilnim stanovništvom vrši teror, nasilje i pokolji kakvi nisu viđeni čak u srednjem veku. Naša zemlja i mi kao odgovorno društvo smo tu da pomognemo i pokušamo da ublažimo posledice koje ovakve nesreće donose jer smo aktivni činioci u očuvanju mira. Na drugoj strani, osim dominantnog humanitarnog aspekta angažovanja naših pripadnika vojske i policije na području kriznih žarišta treba reći da takvim angažovanjem naših oružanih snaga Srbija kao država igra bitnu ulogu u mirovnim misijama na planetarnom nivou. Istovremeno, osim teoretske obuke u mirnodopskim uslovima, naši pripadnici vojske i policije će na terenu i u realnim uslovima primenjivati ono što su naučili i ono zašta su obučavani, a sve u cilju zaštite najugroženijih kategorija stanovništva, uz kolege iz drugih zemalja koji takođe učestvuju u mirovnim misijama. Na kraju, sa željom da potrebe za ovakvim angažovanjem budu što ređe i malobrojnije i sa željom da se naši ljudi iz svih tih misija vrate kao i do sada živi i zdravi i čista obraza, pozivam sve kolege da podržimo u danu za glasanje navedene odluke. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima, pošto nije tu Marko Đurišić, Maja Videnović. Izvolite.
Hvala, poštovana predsednice. Dame i gospodo koleginice i kolege, gospodine ministre, gospodo iz Vojske Srbije, zadovoljstvo mi je da danas imamo priliku da govorimo o ovoj temi koja je bitno različita u odnosu na atmosferu u kojoj smo, nažalost, imali prilike da govorimo o zajedničkim misijama o upućivanju naše vojske u misije u prethodnih nekoliko godina. Ja sam bila svedok i tih diskusija i sećam se vaših prethodnika koji, nažalost, nisu imali podršku kakvu vi, na sreću, imate danas i u tom smislu imate apsolutnu podršku. U tom smislu je značaj uopšte širenja svesti o tome šta su zapravo zajedničko učešće Vojske Srbije i pripadnika naših odbrambenih u misijama u uspostavljanju mira, u zaštiti i očuvanju mira, o humanitarnoj pomoći, zašto je to uopšte značaj, ne samo za uspostavljanje mira na jednoj teritoriji, već za izgradnju demokratije, za očuvanje demokratije, za izgradnju vladavine prava. Sa druge strane, izuzetno je važno da sve te misije budu povezane sa našom spoljnopolitičkom aktivnošću. S tim u vezi ću da se složim sa onim što su moje kolege govorile, da je jako loše da mi nemamo strategiju spoljne politike, što svakako nije vaša odgovornost, nije ni zamerka vama, ali bi svakako naši spoljnopolitički i odbrambeni ciljevi, kada govorimo o upućivanju misije, bili i merenje rezultata onoga što je postignuto u određenim zemljama, bilo da daleko bolje ukoliko bi i takvu strategiju mogli da imamo i ukoliko bi ti ciljevi mogli da se kontrolišu. Dakle, kada upućujemo, nažalost, i danas imamo određenu vrstu nerazumevanja o tome koji je značaj samih misija, ali danas imamo manju potrebu da govorimo nego pre nekoliko godina kada je započeta reforma sistema odbrane. Ja bih volela da se vi u tom smislu ponosite onim što su neki od vaših prethodnika uradili dobru reformu. To nije nešto što je njihov plus, to je plus za ovu zemlju, za sistem koji je izuzetno važan. Nažalost, imamo situaciju da u prethodnih pet godina imamo četiri ministra odbrane. Mislim da to nije dobro za tako osetljiv i važan segment. Ako je nečemu mimo države važna stabilnost i sigurnost i izvesnost, to je u sistemu odbrane. Verujem da vama nema potrebe u tom smislu da govorim. Ono što su moje kolege govorile, to je ta strategija koja nedostaje, to je ta korelacija između te dve strategije. Kada govorimo o važnosti i upućivanju pripadnika vojske, policije u mirovne misije, jako važno i zbog kolega nažalost koji su danas imali priliku da čujemo neke argumente koji su zapravo, ja bih rekla pre kampanja, nego argumenti, jer se ne zasnivaju na činjenicama. Mi to ne upućujemo ni zbog sebe ni samo zbog sebe i jačanja naših kapaciteta u tome da smo mi partner u projektu izgradnje mira, ni samo zbog one zemlje u koju upućujemo naše predstavnike, to radimo zbog zajedničke kolektivne bezbednosti koja bi trebalo da se podrazumeva da je danas već civilizacijski cilj. U tom smislu bi trebalo, ne samo da se pospešuje iz godine u godinu kada usvajamo i planove i izveštaje, što je sve veći broj pripadnika, što je takođe posledica nekih stendbaj aranžmana koji su vaši prethodnici, pomenuti ministar Šutanovac uradio, što bi trebalo da je pozitivna stvar i ponos vama, a to je da bi trebalo da se u vašem mandatu osvrnete ne samo u kakvim uslovima naši pripadnici odlaze u misije i kako se tamo šta dešava, već i o tome kakav je njihov standard ovde. Dakle, ulaganje u životni standard i u opremu, ono što su moje kolege govorile je više nego važno. Možda danas nismo imali priliku, a ja bih volela, gospodine ministre, ukoliko postoji mogućnost da se osvrnete na to, mi kao narodni poslanici koji nismo članovi Odbora, koji smo zainteresovani za elementarna ljudska prava i za uslove naših pripadnika u svim ovim misijama koje su i pod pokroviteljstvom u saradnji sa UN i sa EU, koju vrstu moritoringa, u kakvim uslovima oni tamo žive, borave, i posvećenost toj misiji, i važnije od toga sa kojim problemima i izazovima se oni suočavaju, koji su naši mehanizmi da te probleme rešavamo, na njih reagujemo, kakve su posete države Srbije, da li biste mogli da nas upoznate u nekoliko reči ukoliko postoji mogućnost sa tako nečim. Dakle, mi smo partneri u zajedničkom projektu u uspostavljanju očuvanja mira. U tom smislu imate našu apsolutnu podršku uz molbu da se osvrnete na nekoliko stvari. Hvala vam na pažnji.
Ministar.
Probaću da vam odgovorim. Kolega narodni poslanik je rekao i načeo tu temu VOA ima dostupnost informacija iz zatvorenih i otvorenih izvora. Naravno, uvek ima mnogo više informacija iz otvorenih izvora, nego iz zatvorenih. Oni imaju čitav algoritam po kome to rade, analizu, ukrštaju te informacije i dolazimo do informacija kakvo je realno stanje, koje naši ljudi daju, i predikcija toga šta eventualno postoji mogućnost da eskalira i nađe se u kakvim poteškoćama. Do sada nije bilo indicija o tome da će biti ugroženi naši ljudi u bilo kojoj misiji. Naravno i mi često pričamo i na kolegijumima koje održavamo jednom nedeljno o stanjima tamo kakvo je i zdravstveno stanje, kakvo je i bezbednosno. Stav je takav da u slučaju bilo kakvog pogoršanja postoje mehanizmi da mi ljude odande izvučemo bukvalno u roku od 24 sata. Naravno, u skladu sa tim i pratimo situaciju, Odbor izveštavamo o tome. Odbor ima pravo i mogućnost da obiđe, dogovaramo se sa njima koja će to biti sledeća misija. Mislim da će to biti najbolji način da vama prenesu kakva je slika i kakvi su ulovi u kojima oni žive. Hvala.
Stefana Miladinović, a neka se pripremi Zvonim Đokić.
Hvala vam uvažena predsednice. Poštovani gospodine ministre Đorđeviću, saradnici iz Ministarstva i poštovani oficiri, kolege narodni poslanici, Predlog odluke o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama za 2016. godinu predstavlja kontinuitet doslovnog ispunjavanja naših međunarodno prihvaćenih obaveza koje proizilaze prevashodno iz članstva Srbije u OUN, ali i drugim međunarodnim organizacijama i tačno je da je od izuzetne važnosti za spoljnu politiku naše zemlje. Srbija ovime i pokazuje jasnu opredeljenost da svojim angažovanjem nastavlja da doprinosi očuvanju međunarodnog mira i bezbednosti. Mi kao država imamo dugu tradiciju kada je u pitanju učešće naših pripadnika odbrambenih snaga u mirovnim misijama. Značajni doprinos je u održavanju međunarodnog mira i bezbednosti dala i SFRJ, koja je u tadašnjem sastavu JNA imala preko 70 hiljada profesionalnih pripadnika vojske. Ovo učešće Vojske Srbije u mirovnim misijama može se smatrati nastavkom saradnje i tradicije angažovanja naših pripadnika u tim misijama uzimajući u obzir da je Republika Srbija bila sastavni deo SFRJ. Jedan od primera koji jesu pominjani danas kada je u pitanju ta tradicija jeste i učešće naše misije na Sinajskom poluostrvu od 1965. do 1967. godine kada je zabeleženo impresivno učešće pripadnika tadašnje JNA, preko 14 hiljada pripadnika u 22 rotacije snaga učestvovalo u misiji i samim tim smo bili najbrojniji kontingent. Kasnije smo uzimali učešće u misijama u Jemenu, Iraku, Iranu, potom u Namibiji i poslednjoj misiji UN u Angoli. Ovim učešćem stečen je veliki ugled u svetu, uspostavljena je dobra saradnja na međunarodnom bezbednosnom planu, i stečeno iskustvo, verujem da i Republika Srbija danas koristi. Za sam bezbednosni sistem naše zemlje učešće u ovim operacijama višestruko je značajno, ne samo zbog uspostavljanja novih vojnih veza već i sticanja i razmenjivanja postojećih iskustava, i ono što je bitno za pripadnike odbrambenih snaga jeste da se upoznaju sa standardima i operativnim procedurama koje im, svakako, koriste za buduće aktivnosti. U okviru godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga u multinacionalnim operacijama za 2016. i 2017. godinu, predviđen je ne samo angažman pripadnika vojske i Ministarstva odbrane već i vojnomedicinskih kapaciteta. Ono što bih pohvalila posvećujete i učešću žena, odnosno povećanju broja žena koje će učestvovati u ovim mirovnim misijama. U ovom trenutku mi učestvujemo u sedam misija pod okriljem UN. To je ukupno 332 pripadnika što Ministarstva odbrane, što Vojske Srbije i 11% čine žene,odnosno 38%,što mogu reći da je dobar korak ka ravnopravnom učešću i zastupljenosti ženau ovoj oblasti koja tradicionalno je pripadala jačem polu, bar kad je u pitanju oficirski, odnosno podoficirski čin. Naravno, na procenat učešća žena u mirovnim operacijama utiče svakako i činjenica da mali broj žena i danas ispunjava one osnovne uslove za angažovanje u misijama. Jedan od tih uslova jeste i da imaju oficirski, odnosno podoficirski čin i da imaju šest godina radnog staža. Podsetiću da je Srbija tek 2011. godine dobila prvi puta potporučnice, a da je prva žena oficir upućena u mirovnu misiju, ako se ne varam u Kongu tek 2013. godine i verujem da će se nastaviti sa tendencijom rasta i da ćemo u narednom periodu imati veći broj žena angažovanih u mirovnim operacijama, posebno u onim koji se tiču poskonfliktnih područja. Ono što je novina u planu za 2017. godinu, a želela sam da istaknem, jeste naše učešće u evropskim operacijama na Mediteranu. Ovo je izuzetno značajno za Srbiju i posebno jer smo kao tranzitna zemlja jedno od najopterećenijih država kada je u pitanju migrantska kriza. Na samom kraju, želim da istaknem da je upravo činjenica da je Vojska Srbije pozvana da učestvuje u višeod 20 multinacionalnih operacija, ukazuje da je naša zemlja prepoznata kao pouzdan partner i aktivan činilac očuvanja međunarodnog mira i bezbednosti u svetu. Svakako se radujem što će sve poslaničke grupe koliko sam shvatila podržati ovo. Hvala.
Zahvaljujem. Zvonimir Đokić, a neka se pripremi Aleksandra Đurović.
Poštovana predsednice Narodne skupštine Republike Srbije, poštovani gospodine ministre, poštovani predstavnici Vlade Republike Srbije i Ministarstva odbrane, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, Vlada Republike Srbije je izradila i podnela nam na usvajanje dva predloga odluka. Prvo je Predlog odluke o usvajanju godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2016. godini, a drugo je Predlog odluke o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2016. godini u skladu sa aktivnim i jasno profilisanim i osmišljenom politikom Vlade Republike Srbije na regionalnom, evropskom i širem međunarodnom planu, a u cilju jačanja međunarodnog položaja i ugleda Republike Srbije, promovisanju dobrih odnosa i saradnje sa svim uticajnim faktorima u međunarodnoj zajednici, poput SAD i naših tradicionalnih prijatelja i partnera Ruske Federacije, Narodne Republike Kine, Arapskih zemalja i drugih naroda i država širom sveta, ali i u skladu sa opredeljenjima i opredeljenjem da Srbija bude deo EU.Mišljenja sam da oba navedena predloga Vlade treba da usvojimo i pozivam vas da u danu za glasanje glasamo za njihovo usvajanje. Evo i zašto. Republika Srbija u meri svojih mogućnosti i u narednom periodu treba da doprinosi očuvanju međunarodnog mira i bezbednosti, kako kroz svoje angažovanje u međunarodnim organizacijama i multilateralnim forumima, tako i kroz angažovanje predstavnika Srbije u mirovnim operacijama UN i kroz postepeno usklađivanje svoje bezbednosne i odbrambene politike sa EU, ali stalno vodeći računa o svojim vitalnim nacionalnim interesima. Čitav sistem odbrane Republike Srbije treba i dalje da nastavi da doprinosi izgradnji i očuvanju mira u svetu, učešćem Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama. Obzirom da je Ustavom Republike Srbije u članu 140. utvrđeno da se Vojska Srbije može upotrebiti van granica Republike Srbije samo po odluci Narodne skupštine Republike Srbije, što je regulisano i članom 8. stav 1. Zakona o Narodnoj skupštini, ali i članom 8. stav 3. Zakona o upotrebi Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama van granica Republike Srbije, potrebno je da mi, Narodna skupština Republike Srbije, usvojimo ove predloge Vlade i donesemo navedene odluke. Zašto je važno da to uradimo? Angažovanjem kapaciteta Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama pod pokroviteljstvom UN Republika Srbija će jasno pokazati da je aktivan činilac očuvanja mira i bezbednosti u svetu. Time će biti pružen jasan i čvrst dokaz potvrde konzistentnosti spoljne politike Republike Srbije kojom se zalaže za rešavanje svih sporova mirnim putem za jačanje institucija međunarodne zajednice i za poštovanje međunarodnog prava. Učešće u izgradnji mira u regionu je jedna od tri misije Vojske Srbije i zasniva se na utvrđenim bezbednosnim i odbrambenim potrebama i interesima u skladu sa Strategijom nacionalnosti bezbednosti i Strategijom odbrane. Time se nesumnjivo doprinosi i izgradnji ravnopravnog partnerskog odnosa sa državama članicama UN i EU, ali i podiže ugled Vojske Srbije u svetu. Ne treba zaboraviti ni to da iskustva stečena u uslovima koji su približni ratnim, kao i ona iskustva stečena saradnjom i zajedničkim nastupom sa pripadnicima stranih oružanih snaga o multinacionalnim operacijama značajno doprinose jačanju Vojsci Srbije i odbrambene moći naše zemlje u celini. Donošenjem ovih odluka stvorićemo mogućnost da Vojska Srbije, u skladu sa raspoloživim resursima, može po potrebi biti angažovana i u humanitarnim operacijama na osnovu poziva međunarodne organizacije, regionalne inicijative čiji je Republika Srbija član ili na osnovu poziva države članice, države koju je zadesila neka prirodna katastrofa, neka tehničko-tehnološka ili neka druga nesreća. Pored svega navedenog, učešćem Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama ispunjavaju se međunarodno prihvaćene norme i obaveze koje proizilaze iz članstva Republike Srbije u UN i drugim međunarodnim organizacijama. Republika Srbija se tretira kao ravnopravni partner, integriše se u važnu oblast aktivnosti EU, koju definišemo kao zajednička bezbednosna i odbrambena politika i istovremeno jača svoje bezbednosne kapacitete na putu učlanjenja u EU. Nije bez značaja ni to da učešćem u multinacionalnim operacijama pripadnici Vojske Srbije su u prilici da provere dostignuti nivo razvoja svojih operativnih i funkcionalnih sposobnosti u realnim uslovima i da provere iskustva koja su do tada stekli u praksi. Pored toga, pripadnici Vojske Srbije dobijaju mogućnost da se upoznaju sa dostignutim nivoom razvoja i operativnim i funkcionalnim sposobnostima stranih oružanih snaga, partnera u misijama, da sa njima razmene iskustva, upoznaju se sa standardima, procedurama, funkcionisanjem i operativnom upotrebom snaga u međunarodnom okruženju. Time se razvija sveukupna interoperabilnost Vojske Srbije i olakšava integrisanje naših oružanih snaga u multinacionalne sastave i približava naš način rada svetskim standardima. Usvajanjem godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2016. godini odobrićemo realizaciju plana o upućivanju do 700 pripadnika Vojske Srbije i 18 pripadnika MUP u više od 20 planiranih multinacionalnih operacija i misija pod pokroviteljstvom UN i EU. Oni će biti angažovani u ulogama vojnih posmatrača, štabnih oficira, kao medicinsko osoblje u sanitetskim timovima i bolnicama, kao jedinice nivoa, odeljenja, voda, čete i kao autonomni timovi za zaštitu brodova. Pripadnici vojske bili bi angažovani u Republici Liberiji, Obali Slonovače, Demokratskoj Republici Kongo, Republici Kipar, Republici Liban, na Bliskom istoku, Cetralnoafričkoj Republici, Zapadnoj Sahari, Republici Mali, Džamu i Kašmiru, Južnom Sudanu, Sudanu, Somaliji i Pomorskim snagama EU u Mediteranu. Pripadnici MUP bili bi angažovani u Republici Liberiji, Republici Haiti, Republici Kipar i misijama EU za upravljanje krizama. Godišnjim planom upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2016. godini planirana su i finansijska sredstva za potrebe za sprovođenje odluke u skladu sa Zakonom o budžetu Republike Srbije. O tome ne bih detaljnije pričao. Gospodine ministre i gospodo predstavnici Ministarstva odbrane i kolege poslanici, pri kraju svog izlaganja izneo bih krajnje pozitivne utiske i saznanja i iskustva nekih mojih poznanika pripadnika Vojske Srbije, dosadašnjih učesnika u multinacionalnim mirovnim operacijama i misijama. Pripadnici naše vojske su izuzetno cenjeni UN po svojoj stručnosti, uvežbanosti, ali i po ljudskim, moralnim vrednostima. Njihova stečena iskustva u multinacionalnim operacijama i mirovnim misijama mogu biti dragoceno Ministarstvo odbrane u cilju iznalaženja mogućnosti samostalnijeg angažovanja Republike Srbije posebno u logističkom obezbeđenju naših timova u operacijama npr. u obezbeđenju potrošnim materijalom i rezervnim delovima, da ne budemo u potpunosti naslonjeni na logistiku UN, čime bi i finansijski efekat bio pozitivniji. Na samom kraju, ovo su takođe njihova iskustva, vojna lica i pripadnici Vojske Srbije koji se upućuju u multinacionalne operacije i misije nisu, pod navodnicima, mišićavi i znojavi gladijatori, niti bezosećajni roboti i plaćenici kakvim ih žele predstaviti pojedini zluradi i nedobronamerni kreatori javnog mnjenja, već visoko obrazovani, stručno specijalizovani, čestiti, pošteni, ponosni, odgovorni, hrabri i odvažni sinovi i kćeri zemlje Srbije. Oni su ljudi od krvi i mesa, kao i svi mi imaju svoje porodice, svoje rođake i prijatelje, među nama, imaju svoje probleme, svoje komunalne račune, kirije, školarine za decu, svoje neotplaćene kredite, svoje brige i neprospavane noći. Oni su ljudi. Bukvalno na samom kraju, želim sa vama da podelim misao – savremene ratove ne gube slabiji, već oni koji imaju manje prijatelja. Hvala vam na pažnji i još jednom vas pozivam da usvojimo navedene predloge odluka.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Đurović.
Poštovana predsednice, ministre sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, učešće Vojske Republike Srbije u multinacionalnim operacijama je značajan element spoljne politike Republike Srbije. Takođe, učešćem u multinacionalnim operacijama Vojska Republike Srbije i Republika Srbija pokazuje se kao aktivan činilac u očuvanju međunarodnog mira i bezbednosti i na taj način jača se ugled Vojske Srbije u svetu. Takođe, pojedinci koji imaju priliku da učestvuju u multinacionalnim operacijama stiču značajna iskustva, a mogli smo da čujemo i danas kroz izlaganje ministra da postoje jasni kriterijumi ko može da ode i da bude učesnik u jednoj od takvih operacija, svakako odlaze najbolji i zainteresovanost među pripadnicima Vojske Srbije je velika da uzmu učešće u ovakvim misijama. Republika Srbija, takođe, kroz učešće u multinacionalnim operacijama jača vlastite odbrambene kapacitete i nacionalnu bezbednost i, takođe, na taj način se pokazuje kao aktivan partner EU u pogledu Poglavlja 31 koje se tiče zajedničke spoljne i bezbednosne politike, ali i bezbednosne i odbrambene politike. Vrlo često, kao narodni poslanici, posebno kroz sastanke parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje, kada imamo priliku da razgovaramo sa našim kolegama iz Evropskog parlamenta o različitim temama koje se tiču usaglašavanja naše politike sa politikom EU i kada razgovaramo o Poglavlju 31, možemo da čujemo određene kritike zašto nije u većem procentu usaglašena spoljna politika Republike Srbije sa politikom EU, ali u nastavku toga dalje jasno čujemo pohvale zašto Republika Srbija vrlo aktivna na učešću u mirovnim misijama, pa možemo da vidimo i podatak da je po učešću u mirovnim misijama Srbija prva u regionu, a osma u Evropi. U ovoj godini vidimo da su planirane multinacionalne operacije, planirano je da bude upućeno do 700 pripadnika Vojske Srbije. Vidimo da je akcenat stavljen i posebna pažnja se posvećuje angažovanju vojno-medicinskih kapaciteta i takođe u povećanju učešća žena u ovim operacijama. Vrlo je pohvalno što vidimo da je sve veći broj žena zainteresovan da učestvuje u ovakvim misijama. I danas, kada pogledamo listu govornika, možemo da vidimo, za razliku od nekog ranijeg vremena, veliki broj narodnih poslanica je uzeo učešće upravo u ovoj diskusiji koja se tiče vojnih pitanja, što ranije nije bio slučaj. U predlogu odluke, koja je pred nama, vidimo da se tiče nastavka angažovanja u sedam mirovnih operacija UN, ali imamo i novine, dakle sedam novih u kojima Vojska Srbije do sada nije učestvovala: Zapadna Sahara, Mali, Džami, Kašmir, Južni Sudan, Sudan i Bliski Istok, kao i dve multinacionalne operacije pod pokroviteljstvom EU - Centralnoafrička Republika i Mediteran. Kada pričamo o učešću u misiji na Mediteranu, cilj je ublažavanje posledica i rešavanjem migrantske krize u Evropi. Jasno je da se Srbija nalazi na jednoj od glavnih ruta, kojima migranti se kreću, i jasno je da i na ovaj način Srbija pokazuje svoju volju da bude aktivan partner u Evropi, EU u pogledu načina rešavanja migrantske krize. Migracije koje su se desile su negativno uticale i na bezbednost lica koja prolaze i kroz našu zemlju. Između ostalog, to su lica koja dolaze iz ratom zahvaćenih područja, tako da je jako važno pratiti ko kroz zemlju prolazi kako ne bi došlo do ugrožavanja bezbednosti. Možemo da pohvalimo učešće kako policije, tako i Vojske do sada. Nismo imali nikakvih incidenata u tom smislu za razliku od mnogih drugih zemalja u kojima su takođe migranti bili i prolazili ili su stigli. Odlukom Vlade Srbije od jula meseca ove godine formirana je komanda zajedničkih snaga za obezbeđenje državne granice, čime su se stvorili faktički formalni uslovi da Vojska Srbije bude angažovana u zaštiti državne granice po pitanju migrantske krize. Mogli smo da vidimo da je veliki broj ilegalnih migracija sprečen od tada do sada. Što se tiče drugih novina koje možemo da vidimo sa ovim Predlogom odluke, vidimo da je spremnost Ministarstva odbrane i Vojske Srbije da u slučaju potrebeangažuju sve svoje pripadnike u operacijama humanitarnog karaktera. Išlo bi se na poziv međunarodnih organizacija, regionalnih inicijativa u kojima je Republika Srbija član, kao i na pozive država koje su zadesile neke prirodne katastrofe. Svi se sećamo jako dobro poplava u maju mesecu ove godine, koje su zadesile Srbiju i jako je važno da Vojska Srbije može vrlo brzo i efektno da reaguje. Tada smo imali pomoć od strane Srpsko-ruskog humanitarnog centra u Nišu, kao neko ko je prvi došao da reaguje. Odmah potom su reagovale i mnoge druge zemlje, naši partneri, tako da i na taj način smo mogli da vidimo kako je Republika Srbija jasno opredeljena i jasno ima saradnju sa svim zemljama, kako sa zapada, tako i sa istoka. Mogli smo da čujemo i određene kritike zašto je poslata humanitarna pomoć u Siriju. Ja mislim da je jako dobro što je Srbija pokazala još jednom svoj humani karakter i jako je loše uopšte politizovati želju Srbije da pomogne unesrećenom narodu, ne slanjem bombi, nego slanjem hrane. Svi se jako dobro sećamo 90-ih i nesreća koje su zadesile našu zemlju, koliko je takva vrsta pomoći, koja stiže sa bilo koje strane, značajna za narod koji je ratom zahvaćen u području u kojem živi. Ako gledamo medije koji izveštaju, evo današnje, recimo, dnevne novine, možemo da vidimo brojne naslove koji se tiču vojne saradnje koju Republika ostvaruje, u ovom konkretnom slučaju, sa Ruskom Federacijom, pa vidimo i neke naslove koji pokazuju, kao „Oči u oči“, „NATO i Rusija na granicama sa Srbijom“, i prosto se stvara atmosfera neka da ljudi pomisle da je Srbija vojno opredeljena, da ima samo jednog partnera u pogledu vojne saradnje, što je daleko od istine. Kada pogledamo brojke koje pokazuju kakvo je faktično stanje, vidimo, što se tiče vojnih aktivnosti, sa NATO i sa državama članicama Partnerstva za mir održano je preko 20 vežbi, dok su sa Ruskom Federacijom održane samo dve vojne vežbe u toku 2015. godine. To su činjenice koje jasno pokazuju da Srbija jeste vojno neutralna zemlja, spremna na saradnju i sa istokom i sa zapadom. S tim kada pogledamo ove brojke, htela bih, ministre, da apelujem na vas da malo povećate broj vojnih vežbi sa Ruskom Federacijom da bi bilo malo bolje izbalansirano. Poverenje građana je najviše od svih institucija koje postoji u Republici Srbiji. Najveće poverenje građana je u Vojsku. U tome je na vama jedan veliki zadatak da to poverenje i očuvate. Želim vam puno sreće u tom radu i, naravno, u danu za glasanje glasaću za obe odluke koje su pred nama.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Jasmina Obradović, a neka se pripremi narodni poslanik Duško Tarbuk.
Poštovani ministre sa saradnicima, kolege poslanici, poštovani građani, danas raspravljamo o Godišnjem planu upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2016. godini i o Odluci o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2016. godini. Na samom početku želim istaći značaj učešća Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama UN i EU koji se ogleda kao bitan element spoljne politike Republike Srbije, koji jednako doprinosi ugledu naše Vojske i naše države. Učešće naše Vojske u operacijama, gde smo tretirani kao ravnopravni partneri, svakako doprinosi jačanju bezbednosnih kapaciteta Republike Srbije. Bitno je naglasiti da učešćem u multinacionalnim operacijama naša zemlja daje svoj doprinos svetskoj, evropskoj i regionalnoj bezbednosti, kao i poštovanju međunarodnog prava i mira. U krajnjem slučaju, učešćem u ovim operacijama naša Vojska je u prilici da pored svega ostalog proveri i nivo svoje obučenosti i spremnosti da u zavisnosti od potreba reaguje. Mada, slobodna sam da kažem, o spremnosti i respektabilnosti, kada je naša vojska u pitanju, govori i činjenica da se u ove mirovne operacije šalje i određeni broj štabnih oficira koji, osim obuke, i komanduju u okviru ovih misija. Kada sagledamo Godišnji plan upotrebe Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama i efekte ovog učešća, sasvim je razumljivo da treba podržati i Odluku o učešću Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama za 2016. godinu. Ovom odlukom stvara se mogućnost učešća, odnosno angažovanja Vojske Srbije u humanitarnim operacijama, a na osnovu poziva organizacija ili država koje je zadesila prirodna katastrofa ili neka druga nesreća. Ovakvo angažovanje kapaciteta Vojske Srbije i drugih snaga odbrane, mi potvrđujemo svoje opredeljenje za očuvanje međunarodnog mira, a bitno je istaći i da učešćem naše Vojske dokazujemo njenu obučenost, a sa ciljem da stečeno znanje prenesemo drugima, kao i da sopstvenu spremnost i obučenost podignemo na viši nivo. Na kraju, gospodine ministre, činjenica da je mnogo veći broj prijavljenih za dobrovoljno služenje vojnog roka nego što su to kapaciteti u vojsci, govori o tome kako raste ugled u svetu Republike Srbije i Vojske Srbije, tako se vraća i nekada poljuljano poverenje građana u našu vojsku, a evo na vama je da to iz dana u dan bude sve jače, sve snažnije i da mladi ljudi zaista, prolazeći kroz vojnu obuku, kroz dobrovoljno služenje vojnog roka, ponesu ono što su njihovi očevi i dedovi nosili sa sobom kada su služili vojni rok. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Duško Tarbuk.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre Đorđeviću sa svojim saradnicima, uvaženi građani Srbije. Vojska Srbije ima poseban značaj u našem narodu, u našim srcima i u našoj državi. Zamene je lično naša vojska jednako naša država i obrnuto. Zato nije čudo što u anketi koju sprovode agencije, Ministarstvo odbrane uvek ima najveće moguće ocene i puno poštovanje od strane građana Srbije. Meni se čini gospodine Đorđeviću, da vi sa vašim saradnicima koračate u tom pravcu i da ćete za svog ministrovanja dobiti poštovanje građana Srbije, vi i vaši saradnici i ja se nadam da će to tako biti do kraja vašeg mandata. Naša vojna neutralnost je jedan od četiri stuba naše spoljne politike i ja želim da svima poručim koji nas slušaju da to prime k znanju i da je to nešto za šta ćemo se mi zalagati. Dokle god smo vojno neutralni, mi možemo da sarađujemo sa svim marinama sveta u meri koja to nama odgovara, u vremenu kada to nama odgovara i koliko nam odgovara. U sklopu toga, ja želim da vam kažem da naši „plavi šlemovi“ odnosno naše multinacionalne operacije koje ćemo poslati naše plave, popularne šlemove, želim to da podržim i želim da kažem da tu ima više aspekta koji su dobro došli za našu vojsku, za našu državu. Srbija treba da pokaže da je pouzdan partner u svetu po pitanju bezbednosti, da je odgovorna država u tom vojnom aspektu, gde će naši pripadnici ići i činiti dobre stvari, donoseći mir ljudima na tom trusnom području, dizati ugled svoje države i ponosito pokazivati da srpski vojnik zaslužuje da bude u takvim bezbednosnim snagama. Ja lično mislim da, pored toga što su oni vojnici i policajci koje smo poslali tamo, oni su i naši ambasadori i da oni mogu da značajno utiču na raspoloženje u pravcu da Srbija dobije ugled i poštovanje. Ja im pre svega želim da tamo sretno odu, a najviše im želim da se odatle sretno i zdravo vrate na slavu srpske države i srpske vojske. U sklopu toga, prateći vaš izveštaj, primetio sam da smo oko 11% pošto žena angažovali da u tim operacijama učestvuju. Ja sam po tom pitanju vrlo zadovoljan i ne samo po pitanju rodne ravnopravnosti. Ja lično mislim da u svim oslobodilačkim ratovima i odbrambenim ratovima koje je vodila Srbija, rame uz rame sa muškarcima su bile naše majke, naše sestre, naše devojke. Ne sećam se ni jednog okupatora koji je rekao – nemojte da ubijate žene, a pogotovo nemojte da ubijate decu. Mislim da je pravda da žene uzmu učešće u našim oružanim snagama i da za to dobiju dobru obuku, naravno, oni koji budu hteli i želeli da se priključe toj obuci. Kada pričamo o ženama u oružanom sastavu, ja ne mogu da se ne podsetim Milunke Savić, heroine Prvog svetskog rata, koja, za one koji ne znaju, je bila najodlikovaniji vojnik i podoficir na svetu. Imala je vojnička priznanja od svih oružanih sila tadašnje Evrope, što će reći Francuske, Britanije i Rusije. Sa svojim ratnim drugovima je prešla Albaniju i celu Golgotu i devet puta bila ranjavana. Ona je i posle rata pokazala da je veliki čovek, pored svojeg jednog biološkog deteta, ona je podigla još tri siročića i iškolovala i spremila ih za život. U sklopu svega toga želim samo onim nevernim Tomama koji još uvek misle da žene nemaju mesto u oružanim snagama, da dobro razmisle, da li su u pravu. Želim s vama još samo da podelim da sam presrećan što se u budžetu našlo mesta za podizanje plata vojnicima i policajcima, od 5% i ne mogu da se ne setim reči Vojvode Živojina Mišića koji je rekao još pre 100 godina – onaj ko ne bude hranio i oblačio svoju vojsku i policiju, taj će hraniti i oblačiti tuđu. Što bi možda neki i želeli. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Željko Sušec. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi gospodine ministre, uvaženi predstavnici Ministarstva odbrane, dame i gospodo narodni poslanici. Učešće pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama UN i misijama EU je značajni element u sprovođenju spoljne politike Republike Srbije. Učešćem u mirovnim operacijama Srbija pokazuje da je aktivan činilac u očuvanju međunarodnog mira, bezbednosti, čime nastavlja svoju mirovnjačku tradiciju i potvrđuje svoj ugled u svetu. Očuvanje mira i bezbednosti u regionu je strategija odbrane i to je jedna od tri misije naše vojske. Bezbednost je nedeljiva, bezbednost države se ostvaruje samo u očuvanju granica sopstvene zemlje. Mi smo mala zemlja ali smo dokazali svima u regionu, Evropi i svetu da smo čestiti narod, pošten narod, da se zalažemo za rešavanje svih sukoba u svetu mirnim putem, uz poštovanje međunarodnog prava i poštovanje osnovnih načela u ljudskim pravima. Pohvale i odlikovanja naših pripadnika koji učestvuju u multinacionalnim operacija UN govore o pohvalama koje svakodnevno dobijamo, govore o spremnosti i obučenosti naših pripadnika koji su obuku prošli u našim centrima za obuku jedinica koje učestvuju u multinacionalnim operacijama. Pre nešto više od jedne i po decenije mi smo bukvalno bili uvoznici mira. Za veoma kratko vreme ušli smo u među prvih deset evropskih zemalja po broju angažovanih pripadnika u misija EU. Danas sa ponosom možemo da kažemo da smo od uvoznika postali izvoznici mira u odnosu na naše komšije u regionu i da smo kao takvi postali veoma važan faktor stabilnosti u regionu. Od trenutno angažovanih 332 pripadnika Vojske Srbije koji učestvuju u multinacionalnim operacijama 38 pripadnika su žene koje su angažovane u sklopu sanitetskih timova, što je za svaku pohvalu i ja gospodine ministre verujem da će u 2017. godini broj angažovanih pripadnika, odnosno žena biti daleko veći. Učešćem u multinacionalnim operacijama naši pripadnici Vojske Srbije razmenjuju i stiču nova iskustva sa pripadnicima oružanih snaga dosta razvijenijih zemalja u svetu. Što se tiče bezbednosti naših pripadnika, do sada nije bilo ugrožavanje bezbednosti naših pripadnika koji su angažovani u multinacionalnim operacijama i ja gospodine ministre verujem da će Ministarstvo odbrane i ubuduće voditi računa o bezbednosti naših pripadnika Vojske Srbije koji učestvuju u multinacionalnim operacijama. Pripadnici Vojske Srbije koji učestvuju u multinacionalnim operacijama su ambasadori naše zemlje. Oni su ambasadori mira, bezbednosti, ambasadori humanosti, oni su ponos Srbije. Na kraju, želeo bih da u ime poslaničke grupe SNS poželim puno zdravlja, sreće i svakog uspeha na profesionalnom planu svim pripadnicima Vojske Srbije koji učestvuju u multinacionalnim operacijama UN, a gospodine ministre u danu za glasanje poslanička grupa SNS sa zadovoljstvom će podržati predlog ove dve odluke i normalno sve buduće predloge Ministarstva odbrane koji su u interesu jačanja borbene gotovosti naše vojske i Vojske Srbije.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nenad Božić.
Uvaženi poslanici i gosti iz Vlade Srbije, poštovani građani Srbije, ja bih da pohvalim učešće naših pripadnika u multinacionalnim misijama po svetu zato što smatram da je to dobro, jer, prvo, oni stiču određena iskustva, drugo, Srbija se na taj način se reprezentuje kao jedna ozbiljna država koja aktivno učestvuje u mirovnim operacijama. Posebno bih hteo da pohvalim ponašanje predstavnika Ministarstva odbrane kako na Odboru, gde su bili vrlo raspoloženi da daju odgovor na pitanja, tako i danas u Skupštini. Isto tako bih pohvalio i to što su plan, danas smo saznali za angažovanje ovih jedinica, doneli početkom godine, iako u zakonu piše da on treba da bude donet tokom godine, ja bih mogao da konstatujem da su oni se potrudili da svoj deo posla urade na vreme. Ono što moram da konstatujem to je da i očigledno i taj plan stajao negde u Vladi do ovog 4. oktobra kada smo mi dobili ovde zahtev da se po hitnom postupku plan odobri. Tako da je to očigledno odgovornost Vlade i ne znamo zbog čega se čekalo do oktobra, s obzirom da je Skupština bez obzira na vanredne izbore zasedala i u februaru. Tako da je bila i tada sednica, pa moglo je i tada da se glasa po hitnom postupku za donošenje odluke o usvajanju ovog plana. Ono što bih ja želeo da vam dam kao jedan predlog za poboljšanje ovog zakona o upotrebi naših snaga u mirovnim operacijama, koji se odnosi na član 8. je taj da se možda promeni da se plan usvaja krajem godine za sledeću i da na taj način se možda izbegne ovaj vremenski interval, koji očigledno može da traje. Imali smo primere, koleginica Jasmina je navela, da se za jednu godinu usvojio čak krajem decembra. Mislim da to nije dobro i sugerišem vama da možda vi kao Vlada inicirate promenu zakona. Možda ima šanse da prođe u Skupštini, da prihvati skupštinska većina. Ali, ako mi kao opozicija damo taj predlog, nisam siguran kako će proći, a nama je svejedno ko će da da predlog, nama je bitno da imamo bolje zakone. Ono što bih još želeo da dam kao sugestiju - u samom zakonu piše šta su elementi plana i vi ste to načelno ispunili. Tu se navodi i drugi element od značaja za odobravanje učešća u multinacionalnim operacijama mogu biti delovi plana. Moja sugestija je možda da vi sigurno na nekih dokumenata pravite i finansijski plan i bezbednost i procenu rizika i razne neke imate aktivnosti pre nego što donesete plan i to je verovatno dokumentovano, a ja pretpostavljam, služio sam vojsku, znam kako funkcioniše vojska, pretpostavljam da vi sve to imate i moja sugestija je da eventualno ti dokumenti samo budu navedeni u planu da su korišćeni za izradu plana. Nadam se da razumete zbog čega je to potrebno, jer Skupština ne donosi odluke samo o usvajanju plana, ona vrši kontrolnu ulogu, tako da je nama kao poslanicima a posebno onima koji učestvuju u radu Odbora za odbranu i unutrašnje poslove važno. Oni bi možda ušli malo dublje u nešto da prosto provere. Nadam se da to razumete i da svi ti ostali dokumenti koji bi možda jedino ako nisu strogo poverljivi, onda po onoj proceduri već kako se sa takvim dokumentima radi, možete da dostavite na uvid narodnim poslanicima. Pored toga, imao bih samo još par pitanja za ministra. Pozdravljam nameru da se u budućnosti angažuje više naša tehnika i tehnologija, ako je imamo, koju možda može naša vojna industrija da napravi, koja se pre svega odnosi na inženjerske jedinice, onda neke pokretne bolnice itd. Zanima me – na osnovu čega se donose recimo te odluke od strane UN, EU koja nas angažuje o tome koliko Srbija može na primer da angažuje te tehnike ili ljudi? Šta utiče na njihovo donošenje odluka? Da li je to pre svega naša spremnost tehnička i obučenost ljudi ili je to možda stvar koliki je naš diplomatski uticaj i ugled koji imamo i kakav uticaj možemo da ostvarimo u tim organizacijama? Drugo, da li vi kao Ministarstvo imate neke kontakte i sa ostalim ministarstvima kada je u pitanju razvoj te vojne opreme, koju bi želeli da više progurate u tim misijama, pa da imate, ne znam, podršku od Ministarstva privrede s obzirom da se radi o vojnoj industriji? Da li postoji neka komunikacija, da li postoje neki možda strateški dokumenti ili namere da se na tome više sarađuje? Hvala.
Reč ima ministar Zoran Đorđević. Izvolite.
Malo pojašnjenje. Probao sam da objasnim, ljudi kada se šalju u mirovne misije oni su najjeftiniji za UN. Nama ranije nije bila takva politika i ljudi nisu odlučivali da se tehnika šalje. Mi smo rešili da sada obučimo inženjerski vod. On će biti spreman 2018. godine. Naravno, tu postoji potreba, konkretno sada razmatramo da li poljsku bolnicu nivoa dva da pošaljemo sledeće godine. To slanje prvi put košta Srbiju i za vraćanje para od toga je potrebno dve godine. Svaka treća godina je faktički zarada od te poljske bolnice. Prvo moramo da vidimo kakav će biti budžet za sledeću godinu i da vidimo kako možemo i da li možemo da odgovorimo na to. Mi smo vrlo radi da damo, jer mislimo da ćemo tako moći da zanovimo nešto što već ima neki vek, kod nas, korišćenja. Drugo, tu su recimo helikopteri M koji su vrlo poželjni u tim mirovnim misijama jer su se pokazali kao vrlo izdržljivi. Tako da neka naša kalkulacija govori da bi recimo učešće njih nama omogućilo da u nekom bliskom periodu posle za korišćenje njih kupimo nove. Intencija jeste da se nešto menja. Ovaj novi zakon o multinacionalnim operacijama će upravo promeniti ovo što ste rekli. To sam rekao već dva, tri puta, ali će naravno dati mogućnost i ostalim zaposlenima van Ministarstva odbrane da apliciraju i da budu prisutni u tim mirovnim misijama gde je to moguće. Mirovne misije funkcionišu tako što se nama ponudi, niko nas ne obavezuje na to da mi prihvatimo, a mi prihvatamo da li hoćemo ljudstvo, da li hoćemo opremu. Mi ćemo gledati u narednom periodu da budemo brži u tome i gde god možemo sa opremom da izađemo, da izađemo, jer mislimo da je povraćaj svega toga vrlo koristan za sistem i za Srbiju. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz, a neka se pripremi narodni poslanik Ana Stevanović. Izvolite.
Poštovani građani Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, časni pripadnici Vojske Srbije, oficiri, prvo želim vama da se obratim zato što znam da verovatno u nekim trenucima nije bilo lako da slušate i ovu raspravu, ali to je parlament, diskusija, razmena mišljenja pa se nekada izgovori nešto što nije tačno poput jedne rečenice koja je rečena – da je Vojska na najnižim granama nego što je ikada bila. Moram reći da je moj utisak i saznanje koje imam da Bog da da su nam standardi u policiji, zdravstvu, obrazovanju kao što su u Vojsci mi bismo odavno bili članica EU i razvijena evropska država. Vi ste po mom mišljenju najorganizovaniji sistem koji imamo, dosta dobar sistem. Odličan sistem. Da su drugi takvi, svi ostali da smo takvi, naravno i politički sistem, sigurno da bi ovom narodu i ovoj državi bilo mnogo bolje. Čast koju branite najviše i gde smo najvidljiviji trenutno u svetu, hvala Bogu kada nema ratova i nadam se da ih više nikada neće biti jer samo u prošlom veku u dva svetska rata su Srbi izgubili dva miliona glava, neki kažu potrebno, neki kažu nepotrebno, ali u svakom slučaju i tada su nas vojnici časno predstavili čitavom svetu. Danas to se radi kroz multinacionalne operacije ili kroz ove vojne misije, kako god da ih zovemo. Znam da je tako. Imao sam prilike da vidim na nekoliko slučajeva i da razgovaram sa inostranim oficirima, čak i generalima koji su učestvovali zajedno sa našim vojnicima i oficirima u nekim misijama, koji izuzetno hvale naše vojnike. Recimo za Liban sam čuo od jednog američkog generala koji je rekao da nikada nije imao u tom svom lancu komande bolje vojnike i oficire, uključujući i američke. Znači, on smatra da su naši vojnici i oficiri bili bolji nego oni sa kojima je on komandovao u američkom sastavu. Tako da gde god ste otišli, gde god ste bili niste nas obrukali. Želim da kažem da je višestruka korist Srbije učešće u ovim misijama i treba da povećamo koliko god možemo kapacitet kao država naše učešće, naravno zavisi i od ekonomske situacije sve, a s obzirom da je i ona sve bolja i bolja otkad radi Vlada Aleksandra Vučića, tako da ćemo sasvim sigurno, i evo, kao što vidimo već i u ovom pregledu, imati povećani broj naših pripadnika i u većem obimu ćemo učestovati. Ono što je važno reći, zbog zabluda koje se šire namerno kroz naše medije, je da su ovo sve misije UN i da nije sporno, čak i ove koje su organizovane od strane EU, a s obzirom da smo mi kandidat zvanični za ulazak u EU, apsolutno je potrebno, kao što je kolega Drecun govorio, da i u tome povećamo naš obim i naše učešće, jer na taj način dokazujemo i kroz taj vid saradnje da smo bliži EU i da je naša politika ta koja će biti potpuno u narednih par godina usaglašena sa onim što su stavovi i politika EU, kako bismo mogli da učestvujemo kao ravnopravan partner u svemu tome. Takođe se stalno sprovodi, danas smo čuli, vrsta zablude, kao da kada Srbija postane član EU će morati da sprovodi neke odluke Brisela, kao da kao ravnopravan partner neće moći da učestvuje i u kreiranju tih odluka i da iznosi svoje stavove. Građani Srbije treba i to da znaju, kada budemo jednog dana tamo, vrlo brzo, nadam se u interesu građana Srbije, mi ćemo učestovati i u kreiranju svih tih politika koje bude zastupala EU. Što se tiče multinacionalnih operacija, one su izuzetno značajne za našu vojsku i to će vam svaki, evo, sad da mogu, da nam Poslovnik to omogućava, da mogu ovi časni oficiri da nam se obrate, oni bi to rekli, jer to mnogo znači i za razmenu znanja, sticanja novih znanja, pa i upoznavanje nekih drugih koji sa nama sarađuju sa nekim našim saznanjima i znanjima, učenje i od naših oficira i vojnika, na sam taj način smo bi bolje obučeni, a pored toga, kao što sam već rekao, podižemo ugled u svetu. Ova odluka bi trebala da bude jednoglasno podržana u parlamentu, bez ikakvih primedbi, jer to je nešto što je apsolutno u interesu Vojske Srbije i što je apsolutno u interesu razvijanja naših odbrambenih kapaciteta. Zbog toga bi trebalo bez ikakve primedbe, naravno postoje ove ili one vrste, da li je januar ili novembar, ne menja stvar, kao što smo čuli više puta u onome što piše u samoj odluci, što smo mogli sami da pročitamo, ali hajde da to može da bude neka primedba, da kažemo da je primedba, kako bismo izneli kao primedbu, ali konstruktivna rasprava dovodi do toga, koliko sam ja čuo, da je ogromna većina, čak i opozicionih poslanika, podržava naše učešće. To je dobro. Bilo bi dobro da svi podržavaju, jer to je nešto što je interes Vojske Srbije i odbrane Srbije. Još jednom ću ponoviti, i ja kao narodni poslanik i SNS u danu za glasanje ćemo ovo podržati i kada god bude bilo potrebno, verujte da ćete u nama imati podršku, i kada bude trebalo da se traži više, pa i ako treba oko budžeta, takođe, mada se to sve dogovara već sad, ali, u suštini, da bismo određene standarde dostigli, naravno da i u budžetu ceo naš sistem i vojska moraju da dobiju mnogo značajniju poziciju nego što imaju u ovom trenutku. Ja ću se bar za to zalagati, ako treba tu ste, dostavite mi, pa ćemo razgovarati, ali siguran sam, i svi poslanici SNS. Hvala vam još jednom i, ponavljam, u danu za glasanje ćemo to podržati.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ana Stevanović, a neka se pripremi narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, gospodine ministre i gospodo oficiri, osvrnula bih se tokom svog govora na jedan ne tako blistavi deo u godišnjem planu upotrebe vojske, tako da ću vas i zamoliti da pojedine delove pojasnite. Naime, u planu je predviđeno da Vojska Republike Srbije i predstavnici MUP učestvuju u operacijama u državama poput Liberije, Republike Mali, Centralnoafričke Republike, Demokratske Republike Kongo. Ukoliko se osvrnemo na zdravstvenu situaciju, ne samo na bezbednosnu, već isključivo na zdravstvenu situaciju u tim zemljama, možemo da primetimo da od 2014. godine u pomenutim zemljama vlada epidemija ebole. Kao što znate, ebola je smrtonosna bolest protiv koje trenutno ne postoje nikakve relevantne vakcine, a epidemija je izuzetne smrtnosti, takođe jako velika. Ovo jeste jedno mračno pitanje, ali takođe moramo da se osvrnemo na bezbednost naših pripadnika tamo. Tako da, videli smo u godišnjem planu upotrebe vojske da su te zemlje namenjene da idu naši predstavnici, tako da bih vas tu zamolila, koliki su bezbednosni zdravstveni rizici u vezi sa tim. Takođe, što se tiče države Sudan, u samom godišnjem planu ste napisali da postoje izuzetno velike opasnosti od zaraznih bolesti, tako da isto pitanje važi i za ovu zemlju. Takođe, u Sudanu imamo nestabilnu političku i bezbednosnu situaciju i vrlo teške uslove uslove zbog klimatskog faktora, kao i mogućnost zaraze infektivnim bolestima. Moramo da se osvrnemo i na najmlađu državu na svetu, u pitanju je Južni Sudan, koji je nezavisnost proglasio 2011. godine. Što se tiče ove zemlje, takođe imamo jednu situaciju koja nije uopšte blistava. Naime, u Južnom Sudanu imamo epidemiju malarije. Čisto da bih neki statistički podatak mogla da iznesem, u ovoj zemlji ukupno živi 11 miliona stanovnika, a u januaru ove godine obolelo je milion i 600 hiljada stanovnika ove zemlje. Takođe, malarija predstavlja treći uzrok smrtnosti u ovoj zemlji. Tako da, na koji način će pripadnici naše vojske i MUP biti zaštićeni i da li postoje rizici da se i u slučaju epidemije, u slučaju zaraze, epidemija prenese na Srbiju, na našu zemlju? Takođe, moram da pomenem opet što se tiče Južnog Sudana, da je tokom jučerašnjeg dana smenjen komandant Plavih šlemova u ovoj zemlji. Naime, generalni sekretar UN Ban Ki Mun je zatražio juče hitnu smenu komandanta snaga UN upravo u misiji u Južnom Sudanu. Do smene je došlo zato što su se Plavi šlemovi ponašali i reagovali su haotično i neefikasno na nasilje u Džubi, koja je glavni grad Južnog Sudana. To se desilo u julu ove godine, a oni nisu umeli da zaštite civile od seksualnih napada, kako se navodi u izveštaju UN. U ovom izveštaju se navodi da je nedostatak vođstva ključnog višeg osoblja misije kulminiralo u haotičnom i neefikasnom odgovoru na nasilje. Takođe se kaže da pripadnici mirovnih snaga nisu delovali pod jedinstvenom komandom i bili su skloni da izbegavaju rizik. Tako da bih vam ja bila veoma zahvalna kada biste mogli da ukažete detaljnije koje su procedure i mere zaštite naših pripadnika u slučaju da dođe do zaraze. Hvala.
Reč ima ministar Zoran Đorđević. Izvolite.
Probaću da ukratko odgovorim, pokušao sam da prelistam ovde. Jeste u pravu, u nekim zemljama jeste složena situacija i bezbednosna i zdravstvena, a naravno kada govorimo o Sudanu i Južnom Sudanu, mi još nemamo odluku da idemo tamo, samo donosimo mogućnost da ukoliko se stvore uslovi, ukoliko mi to procenimo da ljudi treba da idu tamo, da možemo da ih pošaljemo. Naravno, kada pošaljemo ljude, dobijamo strogu preporuku UN kako i na koji način i čega mi treba da se pridržavamo. Vojska Srbije se svega toga pridržava. Postoje ljudi tamo koji naravno nadgledaju sve to i mi se ponašamo u skladu sa tim preporukama. Takođe, pre polaska vrši se zdravstveni pregled svih pripadnika vojske koji idu u mirovnu operaciju. Oni dobijaju vakcinaciju i potrebne lekove i pre odlaska, a i dobijaju lekove za eventualno posledice nekih bolesti koje su tamo najprisutnije. Svakako, postoje svakodnevni lekarski pregledi tih ljudi i kad god dolaze u situaciju da imaju simptome nekih zaraznih bolesti, izoluju se i prema njima primenjuju se posebne mere da bi videli da je prisutna ta bolest od koje najveći rizik postoji. Naravno, ukoliko postoji, mi dobijamo informaciju ovde, oni su u dnevnoj komunikaciji sa VMA i vidimo da li treba taj čovek da se prebaci na VMA ili ne. Do sada nije bilo nekih težih zaraznih bolesti. Bilo je simptoma da je bila indicija da su neke prisutne, međutim pokazalo se, na našu sreću, da nije. Naravno, mi ne idemo tamo, mi dobijamo reone gde su zarazne bolesti kao što je ebola i naši ljudi ne zalaze tamo. Kada su u pitanju vojni posmatrači, oni dobijaju svakodnevne informacije o reonima gde se šta nalazi i njihova procena gde je opasnost velika oni nemaju obavezu uopšte da se pojavljuju. Tako da mi bukvalno pokušavamo tim ljudima da pomognemo tamo, koliko mi možemo, kada je u pitanju stanovništvo i obezbeđenje mira, ali svakako najviše pokušavamo da vodimo računa o svojim ljudima. Time ćemo i dalje da se bavimo. Budite uvereni da i bezbednost i zdravstvo tih ljudi prati se svakodnevno, mi dobijamo sve te informacije i verovatno, ako bude bilo ne daj bože nečega, sigurno će znati i ljudi u Srbiji, ali mi ćemo, opet kažem vam, preduzeti sve da do toga ne dođe. Hvala.
Hvala. Reč ima Marko Atlagić, a neka se pripremi Ljupka Mihajlovska. Izvolite.
Mnogopoštovana predsednice Narodne skupštine Republike Srbije gospođo Gojković, gospodine ministre vojni, sa saradnicima, gospodo narodni poslanici, na početku dozvolite da se zahvalim u ovom visokom domu Narodne skupštine Republike Srbije Vojsci Srbije, na čelu sa načelnikom Generalštaba generalom Dikovićem, i ministarstvu vojnom i njegovom bivšem ministru Bratislavu Gašiću što su u katastrofalnim poplavama koje su zadesile naše građane i našu otadžbinu maja gospodnje 2014. godine, a čije posledice i danas osećamo, dali ogroman doprinos, kako na zbrinjavanju evakuisanih lica, tako i izgradnji nasipa, postavljanju mostnih prelaza, čišćenju klizišta, vodosnadbevanju, ispumpavanju vode i pružanju pomoći svake vrste. Gospodine ministre vojni Đorđeviću, vama lično želim mnogo uspeha u radu, u šta ne sumnjam, što potvrđuju i vaše dosadašnje aktivnosti u Ministarstvu odbrane Republike Srbije. Siguran sam da ćete biti jako dobar ministar. Poštovani narodni poslanici i poštovani građani Srbije, i ove dve odluke, prva – o usvajanju Godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i druga – o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2016. godini, imaju svoje uporište u ekspozeu. (Narodni poslanici poslaničke grupe DJB aplaudiraju.) Imaju svoje uporište u ekspozeu predsednika Vlade Republike Srbije gospodina Aleksandra Vučića, kojeg je on predstavio nama, narodnim poslanicima i građanima Republike Srbije u ovom visokom domu 9. avgusta gospodnje 2016. godine. I gospodo narodni poslanici, svaki ekspoze bilo koje vlade treba da bude biblija za sve narodne poslanike. Ekspoze predsednika Vlade Republike Srbije gospodina Vučića je najtransparentniji, najsveobuhvatniji, najprecizniji… (Narodni poslanici poslaničke grupe DJB dobacuju.) … naučićete valjda, i najveći, na 560 gusto kucanih strana i najbolji od sva 73 prethodna ekspozea…
Poslanici, možete li sad malo da ne vređate druge poslanike, pogotovo ne profesora Atlagića? (Narodni poslanici poslaničke grupe DJB aplaudiraju.)
… predsednika vlada Srbije, počevši od prvog predsednika Vlade prote Mateje Nenadovića 1805. godine do danas. (Narodni poslanici poslaničke grupe DJB aplaudiraju.)
Poslaniče, hoćete li biti ljubazni da prekinete, da pustimo ovu grupu da kaže šta ima? Molim vas. Jeste da nismo u direktnom prenosu, idemo u odloženi, ali svakako će građani videti. Pustite neka se smeju, tapšu, vrište i šta god već.
Gospođo predsednice, poručite im. Oni mogu sve u životu postići – novac, skupe automobile, zgrade, ušteđevinu u bankama, pa makar one bile milion iz poreza SAD, ali jedno jedino ne mogu postići, vaspitanje i pravilan odnos prema svojoj otadžbini kada se govori o Vojsci Srbije.
Hvala.
Gospodo narodni poslanici, ovaj ekspoze je citiran u jednom međunarodnom časopisu za 2016. godinu koji se nalazi na Scimago listi i izašao je u Rimu. To je prvi put u modernoj istoriji Srbije da jedan ekspoze predsednika vlade bude citiran u međunarodnom časopisu. Na stranici 16 ekspozea predsednika Vlade gospodina Vučića piše, citiram: „Republika Srbija će kroz svoj angažman u međunarodnim organizacijama i multinacionalnim forumima nastaviti da u meri svojih mogućnosti daje doprinos očuvanju međunarodnog mira i bezbednosti, između ostalog, i kroz angažovanje predstavnika Srbije u mirovnim operacijama u UN.“ Gospodo narodni poslanici, ja bih voleo da ustanu da me demantuju ovo što sam sve rekao. Tako to radi naš predsednik Vlade po sistemu retko viđenom u modernoj istoriji Srbije i političkoj kulturi. Rečeno, napisano, ostvareno. Rečeno u ovom visokom domu Narodne skupštine Republike Srbije 9. avgusta 2016. godine, napisano u ekspozeu i, gospodo narodni poslanici, danas na klupama je ovde kod nas. (Narodni poslanici poslaničke grupe DJB aplaudiraju.) To je vaš odnos prema vojsci. Republika Srbija je dala značajan doprinos očuvanju mira u svetu i između ostalog kroz učešće naše vojske u multinacionalnim operacijama. Na taj način ćemo, pored ostalog, širiti istinu o tradicionalnim vrlinama srpske vojske. Još namerno citiram jednog generala koji nije naš, nego čak sa suprotne strane. Još je general nemačke armije Alfred fon Makenzen rekao, citiram: „Srbi su… (Narodni poslanici poslaničke grupe DJB se smeju.)
Poslaniče, molim vas, prestanite. Samo ako nastavite da kršite član 106. biću prinuđena zaista da svima izreknem kaznu. Ovo više nema nikakvog smisla. Ovakvo nepoštovanje parlamenta nisam doživela u 26 godina, koliko se bavim politikom. Pošto sam ovde, ne mogu sama da tražim povredu Poslovnika, sama bih sebi izrekla kaznu i tražila da se glasa. Ovo je skandal šta vi pravite. Ovo je sramota. Znači, ne dozvoljavate poslaniku da kaže ono što on želi da kaže. Znači, ometate svaku slobodu govora u ovom parlamentu, cerekanjem, smejanjem, lupanjem, vikanjem. Ne možete to da radite. (Saša Radulović: Povreda Poslovnika.) Ne dam vam povredu Poslovnika zato što ja govorim kao predsedavajući. Znači, ovo je skandal nad skandalima šta vi radite i ovaj prag tolerancije prelazi svakog poslanika koji je došao ovde da radi i koji je zainteresovan za vrlo važne teme, dve tačke koje imamo ovde. Nemojte da dobacujete. Nemojte da dobacujete! (Radoslav Milojičić, s mesta: On meni dobacuje! Nema smisla, stvarno!) Ne, ovo stvarno nema nikakvog smisla. Nema nikakvog smisla. Iz poštovanja prema ovom parlamentu, građanima Srbije koje interesuje tema i iz poštovanja prema pripadnicima Vojske Srbije, molim vas, pet minuta pauze. U skladu sa Poslovnikom, dajem pet minuta pauze. (Narodni poslanik Saša Radulović tapše.) Nemojte tapšati. Poslaniče, vi imate već tri kazne. (Saša Radulović, s mesta: Pauza je, mogu da pričam šta hoću.) Ne možete da vičete na mene i ne možete da mi pretite fizički. Ne možete da mi pretite fizički. Sram vas bilo. Dakle, poslanik Radulović preti fizički i to tražim da uđe u zapisnik. (Branka Stamenković, s mesta: Laže!) Poslanica viče: „Laže!“ Poslaniče, koristi reč „laže“ i viče: „laže“. (Branka Stamenković, s mesta: Vičem da lažete.) Tako je, sram vas bilo. (Branka Stamenković, s mesta: Sram vas bilo!) Sram vas bilo. [[Posle pauze.]] Profesore Atlagiću, da li ste spremni da nastavite? Molim poslanike da nastavimo. Izvolite.
Hvala gospođo predsednice Narodne skupštine Republike Srbije, feldmaršal Makenzen je rekao, citiram – Srbi su najbolji vojnici Balkana, opasan i ratoboran narod, hrabri borci i ponosni ljudi, završen citat. Pripadnici Vojske Srbije i Ministarstva vojnog angažovani su u multinacionalnim operacijama pod mandatom UN i EU, a do kraja 2016. godine planirano je učešće u multinacionalnim operacijama nekoliko stotina pripadnika sistema odbrane. U te multinacionalne operacije upućuju se posebno pripremljene osobe, što rezultira time što će predstavnici Republike Srbije zaista se ponašati kao pravi vojnici i pravi profesionalci, kao što su to bili i ranije. Zato naša Vojska zna da ceni ne samo našu nezavisnost i suverenost nego i nezavisnost i suverenost drugih zemalja. S tim u vezi, još je Lamartin prolaskom kroz Niš, videvši Ćele kulu rekao, citiram – neka Srbi sačuvaju ovaj spomenik, oni će naučiti njihovu decu što vredi nezavisnost jednog naroda pokazujući koliku su cenu platili njihovi očevi, završen citat. U okviru multinacionalnih operacija angažuje se i deo civila, odnosno vojnih službi koje su najčešće angažovane kao deo sanitetskog ili pomoćnog logističkog osoblja. Kao članica bezbednosti Republika Srbija je privržena kolektivnoj bezbednosti i spremna je da doprinese globalnoj stabilnosti. Ona to dame i gospodo narodni poslanici, čini delovanjem na sopstvenoj teritoriji, ali i učešćem u multinacionalnim operacijama van naših granica koje imaju za cilj očuvanje međunarodnog mira i međunarodne bezbednosti. U multinacionalnim operacijama učestvuju i žene ravnopravno, čizma u čizmu, sa ostalim muškarcima uspele su da se izbore za svoje mesto u multinacionalnim operacijama. Na taj način doprinose zajedno sa muškarcima širenju tako dobre vrline srpske vojske. Podsećam vas, gospodo narodni poslanici, da je isti feldmaršal Makenzen u velikom ratu za naš narod rekao, citiram – ja neobično cenim i volim vas iz Šumadije, vi ste herojski narod pun časti i pun ponosa, narod velike i časne budućnosti, završen citat. Poštovane dame i gospodo, mogao bih vam danima pričati o učešću žena u vojsci, naročito u Prvom svetskom ratu i u NOB, a dozvolite da samo jedan podatak kažem da je preko 100.000 žena, od toga 25.000 poginulo na žalost i 40.000 ranjeno u NOB, 3.000 je teških invalida, 91 žena proglašena je za narodnog heroja. Malo li je, gospodo narodni poslanici? U 2016. godini pripadnici Vojske Srbije sudelovaće u 21 mirovnoj multinacionalnoj operaciji van granica naše otadžbine i humanitarnim akcijama, u 14 mirovnih operacija UN, u šest mirovnih operacija EU i humanitarnim akcijama ili na lični poziv države koju je zadesila katastrofa. Poštovane dame i gospodo, poštovani građani Srbije, vama se obraćam, Republika Srbija je zajedno sa Vladom Republike Srbije, Vojskom i policijom odlično rešila migrantsku krizu na zadovoljstvo svih građana Republike Srbije, čitavog sveta i time je pokazala pravo lice Republike Srbije svetu. Poštovane dame i gospodo, slušam dva dana neistine, a kako vidite nikada u ovoj Skupštini neistinu nisam izneo niti hoću, jer smo polagali zakletvu da ćemo istinu govoriti na račun ministra vojnog bivšeg gospodina Bratislava Gašića. Nije ministar vojni Gašić, nego bivši ministar pre njega prilikom nabavke mobilnog sistema radio-relejnih veza preko „Jugohemije“ na kursnim razlikama oštetio budžet Srbije za 270 miliona dinara, završen citat, izveštaj Državne revizorske institucije, a objavio i jedan dnevni list 18. jula Gospodnje 2012. godine, strana 17. Nije, gospodo narodni poslanici i građani Srbije, ministar vojni gospodin Gašić, nego bivši jedan ministar 2010. godine, citiram, platio nadogradnju softvera za VMA 850 hiljada evra. To je čak četiri puta skuplje nego što je taj kompjuterski program koštao kada je bio kupljen, završen citat, izveštaj Državne revizorske institucije. Nije ministar Gašić, gospodo narodni poslanici, nego bivši ministar, jedan bivši ministar od bivše vlasti, deo kadra penzionisao u najboljim godinama, kada su bili uveliko radno sposobni i iskusni, tako da je čak 2004. godine penzionisao 26 generala, ratnih komandanata, načelnika, završen citat, itd. Nije ministar Gašić vojni, nego bivši jedan od ministara bivše vlasti davao helikoptere za potrebe snimanja filmova, završen citat. iz jednog izvora 7. novembra 2015. godine, strana 5. Nije ministar Gašić, nego ministar bivši naredio da se helikopterom vozi seno, završen citat, 7. novembra 2015. godine, strana 5. Gospodo narodni poslanici, naravno da ću glasati za ova dva sporazuma. Dozvolite na kraju, gospodo narodni poslanici, da i vas sve skupa pozovem da glasamo za ove dve odluke, jer ćemo na taj način svi skupa sudelovati u modernizaciji Republike Srbije za koju smo se većina bar narodnih poslanika opredelili u ovom Visokom domu Narodne skupštine Republike Srbije, većina građana Republike Srbije, naša Vlada i naš predsednik države. Na kraju, dajemo punu podršku predsedniku Vlade Republike Srbije da i dalje kao i do sada vodi Republiku Srbiju zacrtanim ciljem modernizacije, jer ćemo samo tako i na taj način stvoriti uslove za prosperitet naše zemlje i budućnost naše dece, svakim danom, svake godine, pomalo, ali sigurno. Hvala.
Izvolite.
Hvala. Kao i uvek, u slučaju gospodina Atlagića povreda člana 106. – govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Prošli put sam pričao o selima, neću sada to da radim. Radi se o tome, još jedanput da objasnim, sada ću da budem ozbiljan, gospodin Atlagić uvek izgovara isti pasus koji mi ovde imamo na otvorenom parlamentu i mi tačno znamo šta će on da kaže. Ja sam izračunao da je verovatnoća da će on da skrene sa teme otprilike 99,5%, tako da ja unapred pritisnem ovo dugme da se javim za povredu Poslovnika, jer znam da će to da se desi. Još jednom, kao što uvek kažem, i ja se isto ponavljam, molim vas zbog poštovanja pre svega prema gostima koji su ovde došli i dali svoje vreme, odgovaraju na naša pitanja, da se držimo dnevnog reda i najiskrenije prema predsedavajućem, nije nam prijatno da pet, šest minuta slušamo stvari koje su van teme. Zbog toga mi ovako radimo. Smeta, zaista smeta, zaista jako smeta. Još jednom, posebno zbog gospode koji su ovde došli iz Ministarstva, koji troše vreme da nam ovde odgovaraju na pitanja. Hvala.
Poštovani poslaniče, prvo Vlada Republike Srbije, ovde ministar odbrane i njegovi saradnici ne mogu da troše vreme u parlamentu Republike Srbije. Znači, parlament Republike Srbije je birao njih i oni ne troše vreme, nego dolaze ovde da brane svoje zakonske predloge i njihovo je pravo, obaveza i dužnost da saslušaju poslanike. Možda vi gledate na to kao na izdržavanje, nemam pojma, ne mogu da shvatim vaše ponašanje, ali u redu, ja vam samo odgovaram. Znači, nemojte vi da govorite u ime pripadnika Vojske i Ministarstva odbrane. Oni sede ovde, hvala na tome. (Saša Radulović, s mesta: Ne, nego ćete vi.) Dobacio mi je neko iz ove poslaničke grupe – ne, nego ćete vi. Hvala na poštovanju funkcije predsednika parlamenta. Što se tiče govora o tački dnevnog reda, profesor Atlagić, poslanik Atlagić je govorio o tački dnevnog reda. (Saša Radulović, s mesta: Svaka čast! Svaka čast!) Smirite se, biće sve u redu. Mnogo radimo i sve znam, da mnogima smeta. Biće sve u redu, polako, završićemo i današnji radni dan. Uvek u neko ovo vreme imamo malo jače reakcije, ali biće sve u redu, ne brinite. Radićemo i dalje. Što se tiče člana 106, niste rekli samo stav 1, nego 2. i 3. Slažem se, nisam reagovala na ono što je urađeno i ja lično smatram da sam prekršila Poslovnik što nisam reagovala na član 106. stav 3. Lično ja smatram da sam prekršila i što nisam odmah reagovala na ometanje i ugrožavanje slobode govora jednog od poslanika, jer je stvarno negodovanje, vikanje, zato što se nekom ne sluša govor, bilo je neprimereno. Ja se vama izvinjavam, poslaniče, što to nisam uradila. Ako vi smatrate da neko ovde treba da govori samo ono što se vama dopada, onda smo pogrešili. Jeste, neverovatno je, poslaniče, ali vaš poslanik je to izgovorio sada da se vama ne slušaju govori drugih poslanika. I to shvatam potpuno da bi voleli da budete ovde sami. Sačekaćete još tri godine, možda i budete sami, nikad se ne zna, ali samo treba strpljenja. Jeste neverovatno. Znam ja da se vama ne sluša, ali Poslovnik me obavezuje da vam objasnim stvari. (Saša Radulović, s mesta: Nemojte da lažete!) O, poslaniče, sad ću vam reći na ovo – nemojte da lažete. Žao mi je što su moji poslanici poslaničke grupe kojoj pripadam toliko tolerantni da ne reaguju i ne traže povrede Poslovnika, jer neće da igraju igru koju ste vi započeli. A na to – nemojte da lažete, samo ću vam reći – vaspitanje se stiče kod kuće, kada ste jako mali. Zato vam neću odgovoriti na ovo što kažete predsedniku parlamenta – lažete. Stvarno vam neću odgovoriti, jer izgleda neko je pio belu kafu kada je bio mali, a neko ne zna šta znači piti belu kafu kad si mali. To je moj odgovor nama na ovako nepristojno ponašanje i nevaspitanost. (Radoslav Milojičić, s mesta: Replika.) Ne, poslanik nije izgovorio ime nijednog ministra. Izvolite, povreda Poslovnika.
Reklamiram član 107. (Aleksandar Martinović, s mesta: Bio je član 107.) Bio je član 106. i zaista vas molim da kolega ne dobacuje.
Molim vas, nemojte da dobacujete. Pustite da kažu član 107. Molim vas, iz poštovanja prema meni. Član 106. je sada bio. Izvolite.
Govornik je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Ja vas molim da zaista zaštitite ovaj visoki dom od reči da je bilo koji ministar, bez obzira iz koje stranke, donosio, a evo, tu su ljudi koji su mnogo stručniji od svih nas u ovoj sali, da je prevozio helikopterom seno. Zaista, to ne ide da se kaže za bilo kojeg ministra, bez obzira kojoj on političkoj partiji pripada, jer mi treba da zaštitimo funkciju, instituciju ministra odbrane, bez obzira da li se on zvao Dragan Šutanovac, da li se on zvao Đorđević ili neko drugi. Tako da, zaista to nema smisla. Znam da smeta svima što Dragan Šutanovac izgradio pet hiljada stanova za vojne obveznike i vojne penzionere.
Nije bilo govora o…
Jeste pomenuo je…
Nije. Nije.
Možemo da vratimo stenogram.
Poslanik Krasić je stalno pitao – ko, ko, a poslanik Atlagić nije hteo da kaže ime.
Rekao je da je ministar, bez obzira koji, vozio seno helikopterom. Ja znam da svima smeta što je Dragan Šutanovac samo za mesec dana… [[Isključen mikrofon.]]
Poslaniče, nemamo repliku, imamo povredu Poslovnika. Član 7. Stvarno, koliko se licitira o povredi dostojanstva parlamenta, svaka čast. Član 107. je ostao u pameti svima nama ovde. Znači, danas u diskusiji je najviše bilo priče o ministru Gašiću. Sada ste izbegli da izgovorite samo njegovo ime, i to je dosta za mene, nemam reči više. Mi ćemo da čuvamo dostojanstvo ministra odbrane, ali pojedince ne možemo ako nešto urade, i to važi za sve, niko nije prekinuo govornika koji su govorili o ministru Gašiću, bivšem ministru odbrane. Niko. Glasaćemo? Ne, ne želite. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljupka Mihajlovska, a neka se pripremi narodni poslanik Marko Parezanović. Izvolite.
Hvala. Poštovane koleginice i kolege, građanke i građani, poštovani gosti, biću vrlo kratka i na neki način ću se nadovezati na govor koleginice Ane Stevanović. Zapravo, postaviću samo dva pitanja na koja ja i moje kolege iz poslaničke grupe DBJ bismo voleli da čujemo odgovore. Naime, jedno pitanje odnosi se na to šta se dešava i da li ste imali iskustva do sada, ukoliko neko od naših predstavnika koji učestvuju u mirovnim misijama, tokom učešća stekne invaliditet iz bilo kog razloga, i zapravo koja socijalna i zdravstvena politika se na njih primenjuje? S obzirom na to da u dokumentima, koje smo dobili, nismo videli da je Ministarstvo za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja uključeno u izradu godišnjih planova, a takođe i Zakon o pravima boraca i osoba sa invaliditetom, koji su invaliditet stekli u ratu, i članova njihovih porodica ne obuhvata ovu kategoriju Vojske, tako da me zapravo zanima kako se dalje odnosimo prema tim građanima, ukoliko dođe do sticanja nekog invaliditeta, i da li se na njih primenjuju odredbe ovog zakona, koji zapravo eksplicitno ne navodi da se to odnosi na njih? Tu mislim pre svega na novčana davanja, na raznu podršku za normalno funkcionisanje i zbrinjavanje članova njihovih porodica. Takođe, ono što me zanima da li imate podatak o tome koliko je predstavnika nacionalnih manjina uključeno u tim misijama i da li negde postoje neke kvote, da li kada pravite planove to uzimate u obzir ili u narednom periodu to planirate da radite? Hvala.
Reč ima ministar. Izvolite.
Poštovani poslanici, kada je u pitanju osiguranje naših pripadnika u mirovnim operacijama, ono je 100% pod osiguranjem UN. Naravno, to podrazumeva ceo paket, ali naravno i kada se budu vratili ovde, ukoliko je trajni invaliditet, on stiče pravo na invalidsku penziju i plus sve one beneficije koje ima kao pripadnik Vojske koji je zadobio te povrede u takvom stanju. Znači, ima pravo na pomagala, sve ono što po našem zakonu, da sve ne nabrajam i ne znam sve napamet šta ide, ali znači na to ide samo plus i osiguranje UN. Ovo drugo pitanje, nemamo informaciju. Kod nas su svi jednaki, da kažem. Nikada nismo pravili kvote koliko kojih ljudi ide. Rekao sam postoje četiri kriterijuma po kome se biraju, a to je zdravstveni, psihološki, poslednja ocena koju imaju je fizička sprema. Ko god je za to sposoban i ispuni to, bez obzira koje je rase ili veroispovesti, da li je muško ili žensko, on stiče pravo da ide tamo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Parezanović, a neka se pripremi narodni poslanik Tatjana Macura.
Poštovana predsednice, poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog odluke o učešću naše Vojske u multinacionalnim operacijama UN i EU. Smatram da su ove multinacionalne operacije i naše učešće u njima veoma važan segment naše spoljne politike, čija je glavna karakteristika bliska saradnja sa svim relevantnim geopolitičkim činiocima u svetu, a sa druge strane zadržavanje naše vojne neutralnosti. Učešće naše Vojske u ovim međunarodnim operacijama predstavlja jedan znatno širi kontekst te vojne saradnje. Hteo bih pre svega da naglasim neka dva osnovna cilja naše spoljne politike, a to su,sa jedne strane, bezbednost i stabilnost i, sa druge strane, ekonomski napredak. Nijedna zemlja u regionu nije dala doprinos miru i stabilnosti kao Republika Srbija svojom visoko odgovornom politikom, gde je svaki naš zvaničnik i te kako dobro znao da izmeri svaku izgovorenu reč, iako je nekada jako teško bilo prećutati neke stvari. Mi smatramo da ekonomski prosperitet naše zemlje može samo uz održavanje mira i stabilnosti. Mogli smo da vidimo u našem regionu da čak i najmanja nestabilnost usporava i sprečava svaki pokušaj razvoja. Imali smo i mnogo drastičnije primere. Recimo, u Ukrajini gde danas građani te zemlje trpe velike posledice nemira i sukoba koji su se tamo dešavali, a sve zbog toga što ta zemlja nije uspela da nađe pravi balans između velikih sila i da zaštiti samo svoj interes. Imali smo danas i u prethodnom periodu dosta predloga sa strane opozicije kako treba da izgleda naša spoljna politika, pa se neki zalažu za to da bi mi trebali da uvedemo sankcije Rusiji i da se okrenemo samo EU i NATO, ali lično smatram da to nije interes Srbije. Nedavno je jedna narodna poslanica iz najveće stranke bivšeg režima u Savetu Evrope glasala za to da se Rusiji uvedu sankcije. Mislim da to nisu interesi građana Srbije, da je to samo puko dodvoravanje i udvaranje nekim stranim zemljama sa nadom da će im pomoći u nekom njihovom političkom opstanku. Smatram da to nije odgovorno ponašanje. Sa druge strane, postoje predlozi da Srbija treba da se okrene samo Rusiji i da prekine praktično svaku saradnju sa EU i NATO paktom, ali ti koji to zagovaraju na neki način zaboravljaju ili se prave da ne znaju da je Srbija okružena zemljama EU, zemljama NATO pakta i da ona geografski i istorijski pripada EU, odnosno Evropi i da ima potrebu da sa Evropom ima dobru komunikaciju. Kada govorimo o međunarodnim odnosima, postoji potreba da budemo malo više iskreni. U međunarodnim odnosima ne postoje ni emocije, ni ljubav, ni prijateljstvo, već isključivo partnerstvo i naša zemlja je pokaza da može da bude pouzdan partner i EU i Rusiji i Kini i svim drugim relevantnim geopolitičkim činiocima. Kada govorimo o toj iskrenosti, moram da se složim i sa narodnom poslanicom Marijom Obradović, Aleksandar Vučić jeste državnik, a svi ostali su predsednici političkih partija koji samo razmišljaju o svom rejtingu. Nije uvek jednostavno. Trpimo dosta pritisaka, dosta nepravde, ali mislim da smo uspeli da se izborimo za jedno. Vlada Republike Srbije je potpuno nezavisna i posle dužeg vremena ni jedna druga strana sila ne može da upravlja Srbijom, niko ne može da nas natera da uvedemo sankcije Rusiji, niko ne može da nas natera da prekinemo naše evropske integracije sve dok one predstavljaju interes za našu zemlju, i to je nešto na šta sam ja ponosan. Sa jedne strane govorio sam o tim indirektnim načinima kako stabilnost i mir mogu da pospeše ekonomski razvoj, a takođe postoji i direktan način kako naša vojna saradnja, kvalitetna vojna saradnja utiče na razvoj naše privrede. Tu pre svega mislim na ekspanziju namenske industrije, pogotovo kada je u pitanju zapadna Srbija. Jedna od najvećih fabrika municije na Balkanu, a možda i najveća, čačanska kompanija „Sloboda“ ima ugovorenih 150 miliona dolara poslova od čega 90% pripada izvozu. U prethodnom periodu ta kompanija zaposlila je 250 radnika i u ovom trenutku ima najviši stepen uposlenosti od 2000. godine. Posle 17 godina obnovila je najveću halu koja je bila uništen u NATO bombardovanju i u kojoj je sada uloženo 10 miliona evra, paralelno sa tim u mestu Uzići između Požege i Užica, u toku je gradnja jedne vojne fabrike streljačke municije koja bi trebala da se otvori sledeće godine i gde će biti zaposleno 700 građana od zapadne Srbije. To su one teme životne koje su građanima bitne, građane ne zanima ko će u ovoj sali da se pokaže kao mnogo veliki rusofil ili NATO lobista, prosto građane zanima da imaju više posla, da imaju bolji standard, da žive u miru i stabilnosti i sve što radi Vlada Republike Srbije podređeno je tom cilju. Dakle, još jednom podržavam ove predloge i nadam se da će Vlada Republike Srbije nastaviti u ovom pravcu da vodi svoju međunarodnu politiku. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Tatjana Macura i neka se pripremi Vladimir Orlić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gosti, predsedavajuća, želim da vas podsetim i da se složim sa tim, da Srbija jeste regionalni lider u učešću multinacionalnim operacijama u misijama UN i EU. Danas smo čuli podatak da je 650 pripadnika i pripadnica vojske, kao i drugih snaga odbrane tokom 2015. godine, kroz razne rotacije učestvovalo u multinacionalnim mirovnim operacijama. Danas znamo da 332 naša člana učestvuju u različitim tim multinacionalnim mirovnim operacijama od čega su, čuli smo podatke 11% i 12% žene, tako da možemo zaključiti da imamo čak 39 pripadnica tzv. nežnijeg pola, što je vrlo pohvalno. Jedna od ovih misija o kojima smo danas govorili i nekoliko puta je bila pomenuta, za mene je prilično interesantno i volela bih da se ovaj put osvrnem samo na nju bez umanjenja značaja svih ostalih misija. Naime, reči o misiji koju smo danas opet nekoliko puta pominjali i samo učešće naših misionara je pohvaljeno ne samo u matičnoj državi, odnosno u Srbiji, već i u državi gde oni službuju, ali je isto tako pohvaljeno njihovo učešće i od strane profesionalaca sa kojima oni sarađuju. Reč je o mirovnoj operaciji UN u Centralnoafričkoj Republici. U njoj se nalazi vojna bolnica nivoa dva, a koju između ostalog čini naših 13 lekara specijalista i subspecijalista i 31 medicinski tehničar i tri bolničara. Prema podacima koji su i sada dostupni na sajtu Ministarstva odbrane od kraja juna do početka novembra, znači za neki period od pet, šest meseci, ova bolnica je zbrinula čak 3800 pacijenata, što je impresivan rezultat za bilo koju bolnicu čak i u mirnodopskim uslovima, a kamoli u nekim vanrednim okolnostima. Među ovim slučajevima je navedeno da je bilo 313 slučajeva malarije od čega je 90 bilo u teškom obliku, ali ni jedan nije bio sa smrtnim ishodom. S tim u vezi, zaista bih čestitala našim mirovnjacima koji se nalaze širom sveta na zaista impresivnim rezultatima i na tome kako oni nas u suštini predstavljaju kao neke ozbiljne profesionalce. Kada smo kod ove teme koja se tiče zdravstvene zaštite naših mirovnjaka, ja bih se nadovezala na ono što su moje koleginice govorile pre toga i pitam vas, odnosno da se prvo podsetimo da u Zakonu o upotrebi Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u članovima 35. i 36. se govori da po ovom pitanju nema dileme, da je rešeno ne samo našim zakonima, nego i u različitim međunarodnim sporazumima. Opet, nema i u samom izveštaju, odnosno ovom godišnjem planu i uopšte ne mogu da nađem podatak, kakva su vaša dosadašnja iskustva i imate li neke podatke po tom pitanju? Odnosno, pitam vas koliko je ranjenih i da li uopšte ima ranjenih, koliko ih je i na koji način su zbrinuti? Koliko je preminulih i kako su i na koji način zbrinute njihove porodice, ako uopšte ove podatke u ovom trenutku imate? Da se vratim na godišnji plan. Od kada je usvojen Zakon o upotrebi Vojske Republike Srbije od 2009. godine, usvajanje godišnjeg plana je praktično jedna stalna i predvidljiva aktivnost ne samo za vas, odnosno Ministarstvo odbrane. S tim u vezi mi je jako žao što danas nije ovde i ministar unutrašnjih poslova, to je i njegova stalna i predvidljiva aktivnost, ali je i predvidljiva aktivnost Narodne skupštine. Sada je početak novembra 2016. godine i mi tek danas razmatramo i usvajamo godišnji plan upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane za učešće u mirovnim misijama. Šta mislite ko je odgovoran što godišnji plan nije došao pred narodne poslanike recimo, krajem 2015. godine, ili početkom 2016. godine? Ako znamo da je prethodni ministar razrešen dužnosti 5. februara tekuće godine, da li je ovaj propust njegova odgovornost? Pošto nije usamljen u ovim obavezama, da li je ovo odgovornost ministra unutrašnjih poslova ili je na kraju odgovornost predsednice Skupštine koja ovo pitanje nije blagovremeno postavila kao temu na dnevnom redu? Hvala.
Reč ima ministar.
Po podacima do sada u mirovnim misijama, nije bilo ranjenih i povređenih, niti sa smrtnim slučajevima, a naravno nije bilo ni sa posledicama invaliditeta, ali imamo jedan smrtni slučaj. To je Olivera Jovanović radiolog koja je bila u Beogradu i tada je tek konstatovana malarija, posle mesec je preminula, UN su ispunile ono što je bilo, znači osiguranje i njena ćerka je dobila sve što je sledovalo od osiguranja. To je jedini slučaj koji postoji do sada.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Hvala. Dame i gospodo, naravno podržavam predloge odluka o učešću Vojske Srbije u mirovnim operacijama, kao i Predlog godišnjeg plana angažovanja. Reč je o izvanredno ozbiljnoj, važnoj temi i naravno na ozbiljnost i na važnost same teme ne mogu da utiču sporadični napadi i ponašanje koje je na nivou onoga što se očekuje možda u dvorištu predškolske ustanove, sada već u ustaljenom maniru jedne čudne družine. Ozbiljne i važne teme mi smo već danas dovoljno govorili o tome zašto su ovako važno. Dakle, teme koje podrazumevaju ne samo zaštitu univerzalnih vrednosti, vrednosti koje su valjda razumljive svima i koje delimo. To je pitanje opšteg mira i bezbednosti. One su važne i zbog toga što se na ovaj način izgrađuje reputacija naše vojske ali i države u celini. U vezi sa tim, možda dve napomene koje bih želeo da podelim sa vama, činim to sada. Važno je da se određena vrsta odnosa uspostavlja među državama, ne samo na osnovu onoga kako je do sada bilo, već i na osnovu svega onoga kako bi moglo biti. Kako bi moglo biti na našu korist, na korist ove zemlje i oko tih stvari se vredi truditi. Želeo sam da kažem da u tom smislu nisam razumeo argumente koji govore u smeru da li je država u kojoj bi se moglo organizovati ili se organizuje vojna misija, postupala ovako ili onako spram Srbije, dovoljno je jak argument da se mi na osnovu toga opredelimo po pitanju i zaštite univerzalne vrednosti koje sigurno delimo, ali i po pitanju izgradnje reputacije naše države i u smislu usaglašavanja izgradnje odnosa sa tim zemljama. Dakle, kada unapređujemo odnose mi stičemo i priliku i dodatni prostor da i sa druge strane imamo odgovarajuće reakcije, da neke ne pokvarimo ako smo zadovoljni u delu. Ako negde i nismo zadovoljni do kraja, da dovedemo međusoban odnos do tačke kada može biti bolji pa da i neku veću podršku očekujemo sutra. Tako se razmišlja bez vezivanja ruku samom sebi. Tako se razmišlja kroz ulaganje u odnose i tako se strpljivo, mudro, korak po korak gradi. Danas su se pominjale neke razlike između državnika i ljudi koji su tek u politici, bez prilike da odu u onaj viši korak dalje. Jedna od razlika se upravo meri i kroz ovu vrstu odnosa. Treba ovo da podržimo, ne samo kada je reč o ovim sporazumima, već u svakoj prilici kada god možemo da učinimo nešto u smislu izgradnje reputacije i unapređenja ove vrste odnosa među državama. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Saša Radulović.
Hvala. Poštovani građani, dame i gospodo, prvo da se zahvalim i ministru i oficirima koji su prisutni, na konstruktivnoj diskusiji, na tome što su odgovarali na sva pitanja koja su postavljena. Takođe i na odboru, a i sada danas u plenumu. Takođe i na iscrpnom izveštaju i godišnjem planu koji smo dobili. Pokazuje da je Vojska Srbije jedna institucija koja zaista funkcioniše kao institucija sistema, koja je na sreću građana Srbije preživela razne partokratije koje su uništile mnoge druge nezavisne institucije sistema, nekim čudom, verovatno se to tiče i dobrih ljudi u Vojsci Srbije, ova institucija je očigledno zadržala i kvalifikacije i stručnost i sačuvala se od toga da joj se uvale razni partijski kadrovi koji razaraju celo društvo koje imamo. Ovaj godišnji plan o učešću u multinacionalnim operacijama pokazuje koliko je cenjena Vojska Republike Srbije u svetu. Sama činjenica da nas zovu na toliko misija, jer sigurno nas ne zovu zato što nas vole ili zato da nam učine neku uslugu, nego je sigurno da nas zovu zato što prepoznaju stručnost i prosvećenost i profesionalizam koji postoji u Vojsci Srbije - činjenica da imamo 332 vojnika, odnosno pripadnika Vojske u ovim misijama, da je to mnogo više od svih zemalja u regionu. Poslanica Jasmina Nikolić je pročitala i mislim da je dobro za građene da čujemo još jednom – Makedonija ima jednog, Hrvatska sedam, Crna Gora četiri, Bosna i Hercegovina 40, Slovenija 18, Bugarska dva, Rumunija 96, Mađarska 93 i kada uđemo kod nekih većih država, koje su i članice EU – Austrija 203, Slovačka 107, Nemačka 432, Francuska 867, Španija 613, a mi imamo 332 pripadnika. Ovo govori o kvalitetu Vojske Republike Srbije i da i u UN, i u EU, smo očigledno poželjan partner. Rečeno je od strane mnogih poslanika, ovo pomaže u izgradnji ugleda Republike Srbije, znači ne samo Vojske, nego svih nas, tako da je ovo za svaku pohvalu. Govorili smo danas dosta o tome i ministar je sam to pomenuo da način na koji se donose ove odluke od strane Skupštine je neprihvatljiv. Znači, to je prihvaćeno, rečeno je da će u novim zakonima to biti ispravljeno, tako da podvlačim da u potpunosti podržavamo to. Izveštaj, odnosno godišnji plan je napravljen u januaru, kako je rečeno, mi ga sada donosimo. Podsetiću da su meseci prošli u kojima Skupština nije radila. Imali smo mnogo prostora da uradimo ovo što je potrebno. Čija je krivica - ne znam. Da li je krivica Vlade, koja nije uputila predlog, da li je krivica predsednice Narodne skupštine? Jednostavno to je nedopustivo i ne bi trebalo dalje da se dešava. Ono što je bitno, ja mislim, dodati na kraju je da se Vojska Srbije vraća tradiciji Vojske Srbije kroz našu istoriju. Vraćamo se na te ponosne pozicije koje smo imali u prošlosti i to je za ponos i diku svih građana Srbije. Treba da nastavimo u tom pravcu. Pokret Dosta je bilo u potpunosti podržava to što se dešava, da polako izađemo iz ovih nekih deset godina devedesetih, gde nismo baš radili stvari koje su na ponos građana Srbije. Sada se vraćamo tome. Učešće Srbije u mirovnim operacijama to govori. Hvala.
Hvala. Potrošili ste vaše vreme. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Samo kratko. Dobro je, gospodine ministre, što se vama nije uvalio ovakav kao što je Saša Radulović. Dobro je za vas. Nažalost, takvu sreću kao vi nije imao gospodin Željko Sertić, nije imao gospodin Dušan Vujović i nije imao gospodin Goran Knežević, pošto mu se ovakav koji sad upravo izlazi iz sale uvalio…
Čekajte poslaniče da prvo nagovori grupu da izađu. Samo momenat, pa da možete nastaviti, jer je bučno.
… u Ministarstvo odbrane.
Molim vas, poslanici kažu da ne žele da slušaju kad ih spominjete. Vratiću vam vreme, iako imate 48 minuta i 38 sekundi.
Dakle, zato ste vi, između ostalog, gospodine ministre uspešni, zato što vam se nije uvalio ovakav parazit koji je pojeo sve što je moglo da se pojede i da uništi sve što je moglo da se uništi. Profesionalni stečajni upravnik, čovek koji je uspeo da mu nešto pođe za rukom što nije pošlo za rukom ni Al Kaponeu, a to je da prevari američku državu za porez. Zbog toga ste vi imali sreće. Naravno, poslanička grupa SNS će apsolutno glasati za predlog i jedne i druge odluke. Našim vojnicima širom sveta želim puno zdravlja, sreće i da se svojim porodicama vrate živi i zdravi, da sačuvaju obraz Srbije i srpske vojske i čast nam je svima nama koji ćemo glasati za ove odluke, što će naši vojnici da se bore za mir u svetu pod zastavom UN, pod istom onom zastavom pod kojom smo se borili i u Drugom svetskom ratu i pod istom onom zastavom pod kojom danas čuvamo naš suverenitet i teritorijalni integritet, a pogotovo na KiM.
Zahvaljujem poslaniče. Iscrpeli smo listu. Da li neko želi da iskoristi svoje pravo po članu 196. pod uslovom da je ostalo vreme? Samo momenat da vidimo od prijavljenih kome je ostalo vreme. Boško Obradović ima reč.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, uvaženi visoki oficiri Vojske Srbije, istina, voleo bih da se naša Vojska više zove srpska vojska, što bi trebalo da bude logično, ali to ćemo ispraviti u nekom narednom periodu, poštovane kolege narodni poslanici, zaista sam veliki ljubitelj narodne pesme „Žene vole oficire“ jer ona najbolje oslikava ljubav srpskog naroda prema vojnom pozivu. Zaista smatram da srpski narod ima ogromno poštovanje prema vojničkom pozivu i da je naša ratnička i vojna tradicija svetla i izuzetna. Zato želim da vas posebno pozdravim ovde u Domu Narodne skupštine jer svaki dolazak vojne uniforme i uopšte pojava vojne uniforme je nešto čemu treba uvek izraziti svoje apsolutno poštovanje. Upravo zbog toga i žalim što je ukinut toliki broj kasarni i toliko smanjen broj vojnika u Srbiji da praktično više vojnika na ulici ne možete da vidite, a veliki broj velikih gradova širom Srbije i nema više mogućnost da susretne vojnika na svojim ulicama. Želim pre svega da ukažem na neke od tema koje zapravo inspiriše naša tačka dnevnog reda, uvažavajući neke važne teme koje ne možemo danas, gospodine ministre, da otvorimo, a to je svakako materijalni status vojnika koji na zadovoljavajući broj vojnika koji napušta vojsku, što mislim da je izuzetno alarmantno i niz drugih tema koje verujem da bi takođe zavredile da budu tema dnevnog reda zasedanja Narodne skupštine. Ono što želim ovde pre svega da kažem jeste da razjasnim poslanicima vladajuće većine da postoji razlika između Evrope i EU. Mi jesmo Evropljani, mi jesmo u Evropi, mi volimo Evropu, mi smo stari drevni evropski hrišćanski narod, ali mi apsolutno imamo pravo i to naša poslanička grupa Dveri jeste da budemo protiv EU kao jedne birokratske tvorevine koja ne donosi nikakvo dobro evropskim narodima, što je uostalom postao da bude svestan i veći deo evropskih naroda sve više svakoga dana. Mi možemo da podržimo boravke naših vojnika tamo gde zaista ima smisla da oni idu u humanitarne i druge aktivnosti, ali nikako ne možemo da podržimo da naša Vojska učestvuje u bilo kakvim mirovnim operacijama EU, posebno zato što smo time uslovljeni i što nećemo moći dalje tim pogubnim putem u EU ako ne ispunimo još jedan od tih uslova, a to je učešće u tzv. mirovnim operacijama. Verujte, apsolutno se ne slažem sa Pokretom Dosta je bilo. I biću malo suprotan onome što ovde provejava kao vladajuće i većinsko mišljenje. Ne vidim da treba da se ponosimo ovolikim brojem vojnika koji su širom sveta danas razasuti u nekim mirovnim operacijama. Hoćete da mi kažete, gospodine ministre, da smo mi pametniji od Nemačke i da Nemačka daje manje vojnika u mirovne operacije od nas ili Austrija ili druge pomenute zemlje i sada oni su glupi što daju malo vojnika a mi smo pametni što 700 naših vojnika odvajamo u mirovne operacije? Zato vas molim da mi odgovorite na jedno važno pitanje – koji je to procenat od ukupnog broja vojnika pod oružjem kojim raspolaže trenutno srpska vojska? Koji procenat mi šaljemo u mirovne operacije i u kom vremenu to radimo? U vremenu kada Evropom vlada ogromna migrantska kriza, kada ne možemo da kontrolišemo sopstvene granice, imamo hiljade migranata koji nam ulaze nezakonito na teritoriju naše države i kada bi mnogo više trebali da posvetimo pažnju rešavanju tog problema, gospodine ministre, a ne da mi rešavamo belosvetske ratne i druge probleme? To nije ključna i osnovna uloga Vojske Srbije da mi rešimo probleme u mirovnim operacijama u 20 država sveta, ali da zaštitimo granicu države Srbije da nijedan migrant ne uđe i time zaštitimo bezbednost građana Srbije to jeste zadatak Vojske Srbije. Ako 700 vojnika pošaljete u mirovne operacije, ko će vam biti na raspolaganju ovde u Srbiji? Da ne govorim o tome da EU ne izdvaja nikakva sredstva za ove mirovne operacije, da moram mi da plaćamo to iz svog budžeta, a vi ćete tamo kukati kako nemamo dovoljno para da vratimo redovno služenje vojnog roka i da je to velika stavka u budžetu, a evo, dajete pare za mirovne misije EU, uslovljeni naravno EU da to činite. Naravno, smatram da treba gledati i na druge strane sveta, da nije zapad jedina strana sveta, da je organizacija za dogovornu kolektivnu bezbednost, na čijem čelu je Ruska Federacija, mnogo ozbiljnija, mnogo miroljubivija i mnogo bezbednosno za nas interesantnija međunarodna organizacija, nego jedan NATO ili bilo šta tog tipa. Zato želim da vam postavim i nekoliko pitanja, želeći prosto da iskoristim vaše prisustvo i veoma vam se zahvaljujući tome što ste otvoreni za razgovor sa narodnim poslanicima i time ste, na neki način, pokazali jedno poštovanje prema ovom domu. Prvo pitanje za vas glasi da mi objasnite kako to možemo biti vojno neutralni i prema onima koji su nas bombardovali i prema onima koji nas nikada nisu bombardovali? Kako prosto možemo imati isti aršin prema onima koji su ubijali našu decu, uništavali našu imovinu, razvaljivali našu privredu, oteli nam deo naše teritorije, ostavili za sobom posledice gađanja bombama sa osiromašenim uranijumom, kako dakle prema njima možemo da imamo isti odnos, a to proklamuje vojna neutralnost, kao recimo prema onima koji nas nikada u svojoj istoriji nisu bombardovali, koji se bore za očuvanje KiM u sastavu Srbije? Kako jednostavno možemo izjednačiti NATO i Rusiju? To je prosto nemoguće, istorijski, moralno, politički, kako god hoćete. Zato je vojna neutralnost u tom smislu obesmišljena. Postavlja se pitanje, takođe, pod broj dva, zašto mi jedan od izgovora, zašto mi idemo u ove vojne, mirovne i svake druge operacije širom sveta, je taj da učimo zanat, da budemo u toku sa ne znam kakvim savremenim tendencijama i iskustvima, a ja postavljam vama pitanje – zašto smo mi onda penzionisali naše visoke oficire sa ratnim iskustvom, koji su zapravo mogli da obuče našu vojsku i nije morala da se šalje naša vojska širom sveta. Mi smo imali svo to iskustvo koje nemaju brojne vojske Evrope, ali smo mi te najbolje naše oficire, relativno mlade oficire, penzionisali. Postavlja se, naravno, pitanje – da li ovi svi sporazumi sa NATO Paktom koji su u međuvremenu potpisani od strane aktuelne vlade na čelu sa SNS, vode ka učlanjenju Srbije u NATO i da li se može govoriti o vojnoj neutralnosti i, da kažem, nekom reciprocitetu u saradnji sa Istokom i Zapadom, kada vi imate npr. 10 zajedničkih vojnih vežbi sa NATO Paktom, a jednu sa Ruskom Federacijom? Inače pozdravljam, i svaka čast, kažem, evo, koliko god puta treba za ove zajedničke vojne vežbe slovensko bratstvo sa vojskom Rusije i Belorusije. Svaka čast, evo još jednom. To je ono što je smisleno, što ima i te kako smisla i što ćete uvek imati podršku SP Dveri. Želim takođe da posebno stavim akcenat na ovu migrantsku krizu i da li možda treba da razmislimo da smanjimo kontigent naših vojnika u mirovnim operacijama, ako vi to već izglasate, a mi smo protiv toga, jer jednostavno, obratite pažnju na ogromnu migrantsku krizu, koja ozbiljno ugrožava bezbednost naših granica, a to je ipak prioritet u vašem radu. Takođe, želim da vas pitam, da li ovo dalje usklađivanje u okviru pristupanja Srbije EU sa spoljnom politikom EU, može da nas odvede u konflikt sa Rusijom, može da nas odvede u uvođenje sankcija Rusiji i, po prvi put u srpskoj istoriji, svrstavanje na stranu protiv Rusije? Jer, vi kažete da su ove mirovne operacije, između ostalog, i značajan iskorak u našim daljim evrointegracijama. Šta ćemo sve morati da iskoračimo na putu Srbije u EU i da li će jedan od tih iskoraka biti svrstavanje na stranu protiv Rusije? Takođe, želim da postavim još jedno veoma važno pitanje, a to je – zašto mi u okviru te vojne neutralnosti i, da tako kažem, podjednakog aršina i prema jednoj i drugoj strani ne bismo učestvovali u mirovnim operacijama Ruske Federacije u Siriji? Kada već učestvujemo u mirovnim operacijama i na jednoj i na drugoj strani sveta, jer sarađujemo i sa jednima i sa drugima. Kada bi se postavilo to pitanje, podigao bi se čitav NATO Pakt i EU i verovatno bismo zaboravili da smo vojno neutarlni. Konačno, naravno, ono što je najvažnije za SP Dveri, o čemu govorimo mesecima i godinama unazad, ono što podržava više od 70% građana Srbije, ono što podržavaju posebno mladi ljudi, kojih se to direktno i tiče,ato je povratak redovnog služenja vojnog roka ili prekid ove suspenzije, odnosno trenutnog zamrzavanja redovnog služenja vojnog roka za sve punoletne i zdravstveno sposobne muškarce u Srbiji. Prosto, to se od vas očekuje, gospodine ministre, to se očekuje od ove Vlade i bez obzira što smo opozicija u 99% onoga što radi aktuelna VladaRS, predložite to Narodnoj skupštini, dobićete podršku SP Dveri. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milojičić.
Dame i gospodo narodni poslanici, zahvaljujem se pripadnicima Ministarstva na iscrpnim objašnjenjima i vidite konačno da i nama poslanicima ovde nije lako kada sedimo svakog dana. Poštovani ministre, ako ste vi imali sreće, kako je malopređašnji govornik rekao, sa kadrovima, SNS u Skupštini sigurno nije sa svojim šefom, tako da, to nije ništa što je kompatibilno. Ono što je dobro za ovaj parlament i za evropski put Srbije, to je sigurno činjenica da smo pre osam godina u ovom istom parlamentu imali 50% onih koji su govorili kao prethodni kolega Obradović, koji nisu za učešće Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama, i to je loše, loše po državu, što smo mogli da vidimo, i njenu bezbednost. Ono što je dobro, to je da je sada skoro 80% poslanika, koji su učestvovali u radui poslaničkih grupa, podržalo ovaj vaš predlog i glasaće, nadam se, u Danu za glasanje, za učešće Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama i mirovnim misijama. I dalje stojim pri činjenici da nije baš dobro, da li je to zbog izbora koji su održani u aprilu mesecu, da odluku o učešću Vojske u multinacionalnim operacijama i mirovnim misijama za 2016. godinu donosimo danas, 2. novembra 2016. godine, te se nadam da ćete to ispraviti, kako ne bi otvaralo razne sumnje. Vojska je institucija, i toga smo svi svesni, koje ima najveće poverenje građana i nadam se, zbog bezbednosti svih nas i bezbednosti naše države, da će to tako ostati i sigurno da je to zasluga ovih ljudi koji sede sa vaše leve strane i uspešnih oficira, podoficira i vojnika, a manje, na žalost, nas političara, bez obzira iz koje stranke dolazimo i tako treba i da ostane. Nadam se da će Vojska uspeti da pošalje i opremu, a ne samo ljudstvo u nekim budućim i narednim misijama i multinacionalnim operacijama. Ono što je izuzetno važno, to je da se nadam da učešće vojske u multinacionalnim operacijama i mirovnim misijama prati i diplomatska aktivnost, što nije naravno vezano za vas, već za ministarstvo koje vodi potpredsednik Vlade, ministar Dačić, i nadam se da tu postoji kompatibilnost i da Srbija ima benefite i na tom spoljno-političkom planu od ovih misija. U Srbiji ima 37.000 vojnika, ako se ne varam, a 370 vojnika učestvuje u multinacionalnim operacijama i mirovnim misijama, pa se postavlja pitanje – kako živi 36.630 vojnika? Da li oni imaju uslove dostojne poziva kojim se bave, a to je sigurno jedan od najvažnijih poziva trenutno u državi? U Vojsci je trenutno, po istraživanjima, preko 50% nezadovoljnih vojnika. Ne kažem da ste tu krivi vi, to je po anketi po kojoj je takođe i činjenica da je Vojska institucija u koju građani Srbije imaju najviše poverenja. Pa sada, nije baš prirodno da u ovo poverujemo, da je Vojska institucija u koju građani imaju najviše poverenja, a da ne poverujemo da 50% vojnika kažu da nije zadovoljno svojim statusom ili da bi taj status trebalo da bude bolji. Ono što smeta svima ovde u sali, ali nisam siguran da je to dobro, to je da ne možemo da izbrišemo ono što je ministar Šutanovac, tadašnji, a sadašnji predsednik DS uradio, to je pre svega profesionalizacija i modernizacija Vojske, a ako govorimo i misija EU, moramo biti svesni činjenice i da je upravo gospodin Šutanovac, potpisivanjem bilateralnog sporazuma u Parizu, početkom 2012. godine, omogućio da se prvi put oficiri rečnih jedinica popnu na Francuski brod „Floreal“ i to je ujedno bilo i naše prvo učešće u misijama EU, uopšte, tako da ne možemo da prenebegnemo te zasluge, kao što ne možemo i da zapostavimo, koliko god to političkim oponentima smetalo, da je otvorena baza „Jug“ kod Bujanovca, za koju je takođe zaslužan ministar Šutanovac sa svojim saradnicima i da u toj bazi postoji centar za obuku pripadnika koji učestvuju u multinacionalnim operacijama. To nije samo centar za pripremu pripadnika naše vojske, već za vojske iz celog sveta i okruženja. Nadam se, poštovani prijatelji, da ćete ove činjenice koje smo mi iz opozicije prihvatili, bez obzira što smo u različitim političkim partijama i što imamo različite poglede kako doći do cilja. Što se tiče ove odluke, DS će jasno podržati učešće vojske u multinacionalnim operacijama i mirovnim misijama, jer je to upravo put koji DS zagovara 27 godina. Za razliku od drugih koji su nekada bili za granice Karlobag-Ogulin-Virovitica pa su sada za EU, mi nismo menjali svoja ubeđenja i mi nismo menjali svoja uverenja, već imamo jasan pravac, put i cilj 27 godina. Hvala. (Boško Obradović, s mesta: Replika.)
Na osnovu čega replika? (Radoslav Milojičić, s mesta: Pomenuo sam ga.) Vi ste to namerno uradili, kolega. (Radoslav Milojičić, s mesta: Oni su protiv, morao sam njih da spomenem.) A morali ste njih da spomenete. Dobro, čisto, bilo je ovde da su se čak neki poslanici se i dopisivali porukama iz različitih poslaničkih grupa da bi dobili po ta dva minuta. Izvolite, gospodine Obradoviću.
Hvala, gospodine predsedavajući. Zaista je u pitanju jedno, rekao bih, neodgovarajuće tumačenje politikeSrpskog pokreta „Dveri“ od strane narodnog poslanika Milojičića. Hvala vam što ste mi dali mogućnost da napravim razliku. Dakle, to što imamo jedinstvo i vlasti i opozicije, dela opozicije, po pitanju angažmana Vojske Srbije u mirovnim operacijama širom sveta, meni samo potvrđuje osnovnu tezu da je SNS nastavila politiku DS u brojnim oblastima funkcionisanja. Drago mi je da je gospodin Milojičić to na određeni način ovde i potvrdio. Naravno da nismo svi ovde u uniformi. Naravno da imamo opoziciju koja drugačije misli, koja misli da ni politika DS, ni politika SNS nije dobra za srpsku državu i društvo jer su to iste dve politike. U tom smislu, mislim da je došlo vreme i da je to dobra stvar za kvalitet diskusija ovde u domu Narodne skupštine Republike Srbije da imamo nekoga ko se razlikuje od te dve politike, nekoga ko je protiv ulaska Srbije u EU, nekoga ko je protiv ulaska Srbije u NATO, nekoga, u krajnjem, ko dovodi u pitanje baš tako lepe pričice o ovim mirovnim operacijama. Znači, zašto 700 vojnika? Zašto i mi ne pošaljemo sedam vojnika? To je dovoljno za našu reputaciju. Što se tiče reputacije, nema veće i bolje reputacije Vojske Srbije od suprotstavljanja NATO paktu prilikom bombardovanja 1999. godine. Tada je za mnogi period iza nas Vojska Srbije dobila u očima svetske javnosti priznanja koja nikada na drugi način neće dobiti. Tada smo pokazali kakvu vojsku imamo, kada smo se suprotstavili NATO paktu i kada smo uspeli da mu se suprotstavimo. Sa druge strane, koliko puta gospodin Martinović ili moja uvažena prezimenjakinja Marija Obradović moraju da pomenu Aleksandara Vučića po kvotama da 17 puta u govoru mora da se pomene, to je pitanje za neku drugu analizu.
Vreme, kolega Obradoviću. (Radoslav Milojičić, s mesta: Replika.) Nemate više pravo na repliku. On je rekao svoj stav, vi ste rekli svoj stav. (Radoslav Milojičić, s mesta: Dva puta me je spomenuo.) Pa šta ako vas je spomenuo dva puta? Može i 15 puta. On je vas pohvalio. (Radoslav Milojičić, s mesta: Kako me je pohvalio?) Lepo. On je vas pohvalio. Verujte, kolega. Znači, on je vas pohvalio, što se mene tiče. (Radoslav Milojičić, s mesta: Ja sam to shvatio kao veliku uvredu.) To je vaš problem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite, pravo na repliku. (Radoslav Milojičić, s mesta: Pa pomenuo je mene, a ne njega. Kako ja nemam pravo, a on ima?) Samo nastavite, kolega Martinoviću. Objasniću ja kasnije.
Zahvaljujem se, gospodine Arsiću. Neću ja pominjati ničije ime i neću pominjati nijednu stranku, ali želim samo da kažem sledeće. Niti je SNS za NATO pakt, niti mi želimo da budemo stranka koja će državu da dovede u situaciju da njeni građani gube živote za bilo čije tuđe interese. Mi Srbi smo u 20. veku, nažalost, izgubili premnogo glava, misleći da od nas zavisi sudbina sveta. Vlada Srbije vodi politiku takvu da pre svega očuvamo mir i bezbednost u našoj sopstvenoj zemlji, da sačuvamo naš narod na Kosovu i Metohiji i da pomognemo na svaki mogući način da opstane Republika Srpska kao entitet u sastavu Bosne i Hercegovine. I nije tačno da Vlada Srbije nema definisanu spoljnu politiku. Imamo vrlo jasnu spoljnu politiku. Formula te politike je vrlo jednostavna, a to je – voditi brigu o srpskom nacionalnom interesu, gledati na svet srpskim očima i misliti srpskom glavom, ničijom tuđom i gledati na svet ničijim tuđim očima. Ovde je bilo reči o tome da treba da idemo u Siriju. Nemam ništa protiv, pod uslovom da onaj ko je to rekao prvi krene u Siriju i pomogne da se reši kriza u Siriji. Ali, mi smo se nagledali u 20. veku mnogo onih koji su bili dobrovoljni davaoci tuđe krvi.
Privodite kraju, kolega Martinoviću.
Srpska napredna stranka to ne želi da radi. (Radoslav Milojičić, s mesta: Povreda Poslovnika.)
Po Poslovniku? Hajde da vidimo šta je to po Poslovniku. Izvolite, kolega Milojičiću.
Gospodine Arsiću, tj. predsedavajući, vas ovde svi poslanici hvale da ste zaista demokrata kada vodite ovu sednicu, ali iz nekog razloga gospodin Ćirić i ja zaista nemamo sreće sa vama. Prethodni govornik, tj. gospodin Obradović je pomenuo mene tri puta, jednom je pomenuo gospodina Martinovića.
Recite član, molim vas.
Član 108, o redu na sednici Narodne skupštine stara se predsednik Narodne skupštine i predsedavajući. Gospodin Martinović dobije reč ako je pomenut jednom, mene je tri puta pomenuo prethodnik i ja ne dobijem reč, pa stvarno to nije fer. Budite ravnopravni, bez obzira što su oni iz vaše poslaničke grupe. Trebate voditi računa i o opoziciji. Čas se to kolo sreće okrene, verujte mi, mi to znamo vrlo dobro, kao i SPS-ovci.
Malo ste duhoviti, kolega Milojičiću. Pročitaću vam član 104. koji je osnov za repliku. (Radoslav Milojičić, s mesta: Rekao sam član 108.) Ali, na osnovu člana 104. U redu, član 108, o redu na sednici Narodne skupštine stara se predsednik, odnosno predsedavajući sednicom, a tražili ste pravo na repliku koja vam je predviđena članom 104. Poslovnika. Kaže ovako – ako se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku koji nije član iste poslaničke grupe, nije toga bilo, svi su to čuli. Šta je on to vama loše rekao? (Radoslav Milojičić, s mesta: Uvredio me je kada je rekao da mi i SNS imamo istu politiku.) Ne, naprotiv. Iz ugla gospodina Obradovića, on je rekao da SNS po pitanju angažovanja naše vojske u međunarodnim misijama nastavlja politiku DS-a. Šta je tu uvredljivo? (Radoslav Milojičić, s mesta: Bolje da mi je rekao bilo šta drugo.) Druga stvar, da vam obrazložim i kako je gospodin Martinović dobio pravo na repliku. Dobio je zato što je kolega Obradović rekao da koleginica Marija Obradović i Aleksandar Martinović imaju zadatak da po 17 puta kažu reč „Aleksandar Vučić“, imenom i prezimenom. To nije tačno, naravno, i zbog toga je morao da se javi gospodin Martinović. (Boško Obradović, s mesta: Replika.) Gospodine Obradoviću, nemate pravo na repliku. Pravo na repliku zbog spominjanja „Velike Srbije“ ima narodni poslanik Božidar Delić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, SRS danas u toku cele rasprave nijednom nije iskoristila svoje pravo za repliku jer smo time želeli da omogućimo da ova sednica ima normalan tok i verovatno je prošla bolje nego mnoge druge sednice u proteklim danima. Interesantno je da je vladajuća većina dala samo nekoliko primedbi na naša izlaganja. Mi nismo cenili druge, ali je interesantno da neki koji danas predstavljaju opoziciju obraćaju se vama, gospodine ministre, rekli su da se vi danas nalazite u većinski prijateljskom okruženju, računajući da mi radikali smo neprijateljsko okruženje. Vi znate, gospodine ministre, da kada su radikali u pitanju, oni imaju svoje stavove, njihovi stavovi proizilaze iz njihovog programa, iz njihove ideologije, a normalno da će uvek kritički govoriti o svim pitanjima o kojima se raspravlja ovde u Skupštini. Takođe, jedan od opet sa strane opozicije, rečeno je da mi smo danas ovde se bavili političkom propagandom i predizbornim aktivnostima. To svakako nije tačno. Mi smo rekli svoje stavove, njih ste čuli vi, čula ih je i naša javnost. Mi od tih stavova ne odstupamo i ono što svaki građanin uvek može unapred da zaključi kako će srpski radikali glasati, odnosno kako će se odnositi prema pojedinim pitanjima koja su ovde na dnevnom redu. Mi smo ponosni na tu činjenicu, jer kao srpski radikali uvek zastupamo ono što smatramo da je interes srpskog naroda i srpske države. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam pažljivo slušao sve, nisam ometao ni kolegu iz „nikad mu dosta nije bilo“, pa se nadam da ću i ja biti pažljivo saslušan. Ovde je neko u vrlo ružnom kontekstu spominjao šefa Srpske napredne stranke. Verujem, da će njihov predstavnik reagovati, ali s obzirom da sam ja stara kuka, da pamtim vojsku iz starih dobrih vremena kada je na stadionu „Zvezde“ i „Partizana“, nedeljom bilo više pripadnika koji su nosili oružje, pripadnika vojske, na stadionu bez oružja, nego što smo mi zatekli 2012. godine, posle delovanja onih koji nemaju razloga da ničijem šefu prigovaraju zato što ja njihove šefove na njihovom žalu dobro pamtim. Jedan od njihovih šefova je bio u nekoj jedinici za specijalne operacije, kasnije ih je nazvao zlikovcima iako je sa njima radio zabave za Novu godinu, ono, „moji su drugovi žestoki momci“. Dakle, bio je i ministar unutrašnjih poslova savezni, starao se o bezbednosti. Kada je ubijen premijer jedne od članica, on je preuzeo njegovo mesto, a svog kolegu ministra unutrašnjih poslova republičkog je ponovo imenovao na to mesto. To im je jedan šef. Drugog šefa, oni često menjaju šefove, da bi time dokazali da su orijentacije visoko demokratske. Drugog pamti po aferi „Satelit“, koja nije bila međunarodna mirovna misija, koja nije ovde odobrena odlukom, kao što je mi donosimo sad. Evo, sada će opet da baci kuglu na mene ili će da baci nogu od pevca, više nisam siguran. Dakle, drugog pamtim po aferi „Satelit“, koju nije odobrio, nije donošena odluka kao o ovim međunarodnim misijama, učešćem u multinacionalnim snagama. Četrdeset i nešto miliona evra, sva trojica su bila iz nama susedne države, doneli su odluku da se kupi Satelit za potrebe zajedničke države, a da ga samo Srbija plati iz svog budžeta. Satelit je trebao da se koristi tako što smo trebali snimke da dobijamo mi, 24,00 i 48,00 sati naknadno, kao borba protiv terorizma. Zamislite, kako se borite protiv terorizma 48,00 sati naknadno. Dobijete snimke, teroristi se nasmejali, kažu – evo mi smo vas čekali 48 sati da dođete. To je bio njihov drugi šef. Taj isti šef je sa trećim šefom marširao kroz Tripoli zajedno sa kamilom Ajšom. Dakle, koliko se sećam i neko odlikovanje je podeljeno, ali kada su Gadafija ubili na veoma ružan način, ćutali su kao bubice iako su vrlo rado prihvatili odlikovanje, pa čak poveli jedan vod vojske, a to ministar zna, da uveličaju tu proslavu povodom odlikovanja koje su dobili. Jednog od sledećih šefova sam upoznao u jedinicama multinacionalnim vojvode Paroškog. Dakle, to je bio neki kamp na obali Tise i tu je budući vojvođanski vlastelin učio prve svoje strojeve korake u jedinici velikog vojvode Milana Paroškog. Lično sam to video. Jedan od potpredsednika koji je tako gadljiv na devedesete, njega sam upoznao u Inđiji, nosio je majicu, bio sam na Ravnoj gori, sve sa srpskim čičom. Bez obzira što su moji iz tih jedinica, ja to ne nosim ali su oni nosili, pa su zaboravili. Sledeći šef, onaj četvrti što je bio sa trećim u Tripoliju, njega sam upoznao sa veoma skupim časovnicima, valjda iz tih multinacionalnih operacija, tamo sa nekog broda ili šta ja znam, kako se svi ti nosači aviona zovu, uglavnom nestalo je na stotine tenkova, čamaca, borbena gotovost Vojske je znatno snižena. Njima je bilo više stalo do ministra vojnog, sadašnjeg šefa nego do vojske, čak vojsku i da nemaju. Bitno im je bio ministar vojni, javne nabavke ministra vojnog, bitno im je bilo da dođe onaj najbolji krojač na svetu, da mu sašije najbolje odelo. Nisu računali na to da se čovek, kao što se piće ne ceni po buretu, kao što se knjiga ne ceni po koricama, tako se i čovek ne ceni po odelu već po delu. To što je nosio skupo odelo pokazalo je samo da je odelo skuplje od njega, ali on je u jednom jurišu u multinacionalnim operacijama, naravno bez odluke Skupštine zauzeo jedan omanji pašnjak u Beogradu, sazidao jednu zgradi u kojoj imaš prostora da smo mogli da stavimo spavaonice za ceo bataljon. Na čijoj ruci je bio sat od kojeg si mogao da naoružaš jednu četu, modernim naoružanjem streljačkim, a u posedu je imao penthausa toliko da si mogao da staviš ceo bataljon. To su vaše multinacionalne operacije koje ste vi izvodili širom Srbije, a i malo šire. Kao stari vojnik koji je služio 15 meseci, tvrdim da je naša vojska uvek bila hrabra, ali treba nešto da naučimo. Vojska deli sudbinu društva. Vrlo je osetljiv trenutak. Napoleon je rekao – treba znati kad skinuti lavlju kožu, a kad navući kožu lisice. Tako i mi moramo ne samo biti ludo hrabri, već moramo biti i dalje hrabri, ali moramo biti i malo mudri da ove ostatke ostataka naše vojske koja se polako diže kao i država, mada nam ovi koji su nas godinama, 12 godina uništavali sad prigovaraju što to brže ne oporavimo. Dakle, vojska deli sudbinu države. Države koja 2012. godine nije imala državu, gde je to bila kuća golih zidova i srazmerno dizanju ekonomske moći dizaće se i vojna moć. Mislim da su multinacionalne operacije dobre da naša vojska vidi gde su i te druge vojske. To što su neke od zemalja priznale Kosovo i Metohiju, ja žalim za tim, izvinite, Kosovo kao državu. Ja žalim za tim ali mi treba sve da činimo, pa i ta vojska koja tamo ode, naši predstavnici da svako srazmerno svojoj moći ubeđujemo neke da povuku to međunarodno priznanje kao što sam i ja ušao u grupu za Vatikan i iz poštovanja prema državi koja nije priznala Kosovo i Metohiju, a na vrlo grub način sam ismejan i na državu koja može da utiče na druge države da to ne priznaju. Nisam ja kriv što se nije prijavilo 250 kolega već svega nas troje, a neko mora da bude predsednik. Apelujem i na naše vojnike da bez obzira što to ne izgleda u multinacionalnim operacijama kao dostižno, da ipak srazmerno svojoj ulozi pokušavaju da ubeđuju kolege, posebno one koji imaju svoje vojnike, a ja nisam glasao za sporazum Ahtisari-Černomidin, nisam glasao u onoj Skupštini tamo. S obzirom da tamo postoje neki vojnici, da im prenesu da treba te svetinje štititi, ali ponovo podvlačim, mi mislimo da treba da prestanemo da budemo ludo hrabri, da budemo mudri, da povratimo snagu, da zašijemo rane koje su nam nanete, da što manje krvarimo, da oporavimo naše državu, našu vojsku, do podignemo svoju glavu, da jednog dana podignemo svoju zastavu, da onoga trenutka kad budemo procenili da je to nužno i da se mora, da državu treba braniti i mislim da smo dosta u svojoj istoriji ginuli za druge, da je vreme da počnemo da živimo za sebe. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko od ovlašćenih predstavnika, odnosno predsednika poslaničkih grupa želi reč? (Ne) Gospodin ministre, da li želite da date završnu reč? (Da) Reč ipak ima koleginica Obradović. Reč ima narodni poslanik Marija Obradović. Izvolite.
Samo kratko, na kraju današnjeg dana i rasprave da zaokružimo, bolje reći moj lični utisak. Tokom ove diskusije danas se moglo čuti puno različitih stavova. Oni koji ozbiljno prate skupštinska zasedanja, jasno im je da se danas niko nije pomerio ni makac od svoje pozicije koju inače čvrsto drži. Pitanje je koliko je pametna. Ovo je bila prilika da pokažemo stav Srbije i jedinstvo oko ove veoma važne teme, jer ti ljudi tamo nisu u svoje lično ime, nego u ime Srbije i naša obaveza je bila da im damo podršku kroz prihvatanje ovakve odluke. Svaka vrsta kritike, a naročito one neprimerene kritike koje su se mogle čuti danas, neka je na čast ljudima koji su to izgovorili. Svaka vrsta odbijanja da učestvujemo u ovakvoj vrsti operacija i međunarodne saradnje isključivo znači izolaciju za našu zemlju, kako god nazvali to oni koji traže da ne budemo deo ovakve priče. O tome da li tamo imamo tri ili sedam stotina pripadnika odlučuje neko ko to mnogo bolje zna i neko ko procenjuje postignuća i značaj učešća srpskih pripadnika u multinacionalnim operacijama i mirovnim operacijama. O tome da li spominjem 17 ili stotinu puta ime Aleksandra Vučića ne treba da raspravljamo u okviru ove tačke dnevnog reda. Pominjaću i dalje, jer to nije moja lična želja, to je volja ljudi koje srećem na terenu. U poslednjih 45 dana obišla sam 40 opština u Vojvodini. Svakog dana se srećem sa ljudima koji neverovatno poverenje, nadu isključivo Aleksandru Vučiću ukazuju. Žao mi je zašto neki drugi lideri nemaju tu šansu da njihovi poslanici i članovi njihovih partija mnogo puta pominju njihovo ime. Ja nisam neko ko je idolopoklonik, niti verujem u idole, ni političke, niti bilo koje druge vrste, ali sam neko ko želi da ponovi ime čoveka koji je uradio mnogo, mnogo više u ovom trenutku, ako ništa drugo, nego ostali aktuelni politički lideri u zemlji. O tome će svedočiti istorija i politika. Hoću da ponovim da će poslanička grupa SNS u dana za glasanje naravno glasati za oba predloga ove odluke, a vama, ministre sa saradnicima, zaista hvala što ste odvojili ovo vreme i ovako pažljivo slušali i onaj deo političke diskusije koja se ne tiče konkretno ove teme, ali to je naša svakodnevica. Hvala vam.
Zahvaljujem. (Boško Obradović, s mesta: Replika. Meni se obraćala narodna poslanica.) Nemate pravo na repliku. To raščistite vas dvoje. Reč ima ministar.
Pošto nema poslanika iz DS, voleo bih da nam dostave te izmišljene ankete koje imaju i tu analizu, koliko ima nezadovoljnih, gde, pošto takve ankete ne postoje. Ono što smo mi zatekli 2012. godine, a što je taj voljeni ministar Šutanovac ostavio nama, to je da smo zatekli da nema hrane, nema obuće, nema odeće, nema uniforme, nema zaštitne opreme, nema ratnih materijalnih rezervi, nema goriva, da vam ne pričam o oružju i oruđu. Vi sami znate šta se dešavalo sa tenkovima, avionima. Tačna je jedna stvar, da je on započeo bazu Jug, ali smo je mi završili, a u isto vreme je zapostavio život u kasarnama, koje su bile u katastrofalnom stanju. Kad kažete vi penzionisanje, to treba da pitate tog ministra zašto je penzionisao najbolje ljude, jer mislim da on može najbolje da vam odgovori. Kada kažete praštanje, čovek je veliki onoliko koliko ume da prašta. Srbija je velika, jer ume da prašta, ali Srbija nikad neće da zaboravi i Srbija je upravo u tome velika. Od mene se očekuje, i od moje Vlade se očekuje da uradimo ono što je premijer rekao u svom ekspozeu. Politika Vlade je vojna neutralnost, ulazak u EU, da Srbija bude faktor stabilnosti, da bude ekonomski najjača ovde, da bude fiskalno stabilna i da bude Srbija na prvom mestu. To se dokazuje na izborima. Mi smo vam pokazali na izborima ko je u pravu, a vi sačekajte sledeće izbore. Hvala.
Zahvaljujem [[Boško Obradović, s mesta: Jel imam sad pravo na repliku?]] Nemate. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, a pošto se šefovi, odnosno ovlašćeni predstavnici više ne javljaju, koji na to imaju pravo, zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka 11, 12. i 13. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to nisu već učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3. a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije koji je podnela poslanička grupa Socijaldemokratska partija Srbije; Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije koji je podnela poslanička grupa Liga socijaldemokrata Vojvodine-Zelena stranka; Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije koji je podnela poslanička grupa Dosta je bilo. Da li predlagači, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne) Niko nije podneo prijave za reč. Pošto se niko ne javlja za reč, zaključujem zajednički jedinstveni pretres. Pošto smo obavili zajednički jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o predlozima odluka. Prelazimo na 14. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA I ZAMENIKA ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Pre otvaranja jedinstvenog pretresa, podsećam vas da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to nisu već učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa SNS. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne) Nijedna poslanička grupa nije dostavila spisak predloženih poslanika za diskusiju. Zbog toga zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Sa ovim smo završili sa današnjim radom i nastavićemo sa radom u utorak u 10.00 časova. Mislim da je to 8. Novembar.