Etter ønske fra næringskomiteen vil presidenten foreslå at debatten blir begrenset til 45 minutter, og at taletiden blir fordelt slik på gruppene: Arbeiderpartiet 10 minutter og de øvrige grupper 5 minutter hver. Videre vil presidenten foreslå at det ikke blir gitt anledning til replikker etter de enkelte innlegg, og at de som måtte tegne seg på talerlisten utover den fordelte taletid, får en taletid på inntil 3 minutter. – Det anses vedtatt.
I forbindelse med dagens behandling av Dokument nr. 8:26 om at staten skal dekke grunneiernes saksomkostninger i tvister om reinbeite, går en enstemmig næringskomite inn for at det etableres en ordning der grunneierne får dekket sine saksomkostninger i saker av prinsipiell karakter. Ved forhandlingene om reindriftsavtalen for 1999-2000 ble partene enige om at midler fra Reindriftens Utviklingsfond kunne brukes til å dekke saksomkostninger som påløper ved tvist om reinbeite. Dagens vedtak vil føre til at det i årets jordbruksforhandlinger blir lagt opp til en parallell ordning til dekning av grunneiers saksomkostninger ved slike tvister. Det er flere steder i landet konflikter om hvor grensene for reinbeite går. En håper fortsatt at regionale meklingsråd skal kunne løse disse konfliktene. Likevel kan slike tvister lett havne i rettsapparatet. Nå skal en ikke avskrive denne meklingsordningen ennå. Det kan være slik at når noen prinsipielle saker er avgjort i rettsapparatet, vil dette kunne gi et bedre og sikrere grunnlag for arbeidet i konfliktrådene. En samlet komite åpner for at Regjeringen kan vurdere om partene bør bidra med egenandeler i slike rettstvister. Hvis dette blir gjennomført, kan det kanskje føre til at partene i mindre saker forsøker å få til løsninger gjennom konfliktrådene og dermed unngår både rettssak og egenandeler. Det er grunn til å anta at også prosedyrene for å få støtte til dekning av slike utgifter for grunneierne vil få en utforming lik prosedyrene for å få økonomisk bistand fra Reindriftens Utviklingsfond. Støtte vil da bli gitt etter søknad og en vurdering av hvert enkelt tilfelle. Dagens vedtak i Stortinget vil føre til at det ikke er økonomien som bestemmer om en prinsipiell sak blir behandlet i rettsapparatet. Dette vil være en klar styrke for den allmenne rettssikkerheten. Likevel må det nevnes at det som regel er slik at det er en stor gruppe grunneiere som står mot en liten gruppe reineiere i slike tvister. Det betyr at kostnaden for den enkelte reineier kan være betydelig større enn for den enkelte grunneier. Derfor er det lett å forstå at reineierne fikk en slik ordning inn i reindriftsavtalen. I behandlingen av denne saken er tvisten mellom reindriftsnæringen og berørte grunneiere i Selbu brukt som eksempel på en slik sak som er havnet i rettsapparatet. Denne saken skal om ikke lenge behandles i Høyesterett for å få en avklaring i tvistespørsmålet om reinbeite. I ettertid vil vi da kunne se hvordan en eventuell dekning av omkostninger ved tvisten vil bli vurdert.
Stortinget har her grepet fatt i en sak av stor betydning for dem det gjelder. Det er grunn til å hevde at rettstilstanden etter behandlingen av reindriftsloven ikke er blitt godt nok avklart, og at det derfor er nødvendig med prinsippavgjørelser i rettsapparatet. Gjennom å styrke det økonomiske grunnlaget for grunneiere i rettstvister i saker på dette området som er av prinsipiell karakter, vil det bli bedre mulighet til å ivareta rettssikkerheten, slik vi ser det. Det er ingen tvil om at reindriftsloven gir en sterk stilling for reindriftssamene med hensyn til å utøve reindrift. Konflikter i kjølvannet av denne loven var derfor ikke uventet. Fremskrittspartiet vil hevde at grunneierne i utgangspunktet har en svak stilling, fordi reindriftssamenes rettigheter og interesser er godt ivaretatt i lovgivningen. Grunneierne stiller svakt i utgangspunktet og bør i det minste få styrket sin økonomiske stilling. Det er riktig og rettferdig at grunneierinteressentene får dekket utgifter til saksomkostninger innenfor jordbruksavtalen som en motvekt mot de muligheter som er etablert for reineiere gjennom Reindriftens Utviklingsfond. Det er gledelig at en samlet komite har inntatt dette standpunkt, og at grunneiere gis en sterkere stilling økonomisk, relatert til dekning av saksomkostninger i reinbeitetvister.
Jeg vil bare på Kristelig Folkepartis vegne gi uttrykk for glede over at vi har fått med oss hele komiteen på denne merknaden, og vi er spente på oppfølgingen fra departementet.
Denne saken startet med henvendelse fra grunneierne i Selbu, som har hatt en sak gående i mange år, og som nå har saken for Høyesterett. Det viste seg at kostnadene ved en slik sakførsel er meget store. I dette tilfellet er det en del grunneiere som står bak saken, men det er noen få som har tatt på seg å garantere. Jeg er glad for at det nå har kommet til en slik ordning at de, når saken er kommet dit hen, får sendt sin søknad om dekning av saksomkostninger til avtalepartene innenfor jordbruket, og at de skal få sine kostnader dekket på samme vis som reinbeiteinteressentene. Det kan ikke være noen tvil om at den saken som denne innstillingen handler om, er en typisk prinsippsak..
Stortinget behandler i dag spørsmålet om statlig dekning av grunneiernes utgifter ved saksomkostninger i saker om tvist om reinbeite som er av prinsipiell karakter. Jeg har merket meg at komiteen går inn for at grunneierne skal få dekket slike utgifter innenfor jordbruksavtalens ramme etter et liknende opplegg som det som er etablert over reindriftsavtalen. Jeg tar dette til etterretning og vil sørge for at forholdet, i henhold til komiteens merknader, vil bli tatt opp fra statens side ved årets jordbruksforhandlinger. Komiteens merknader har som konsekvens at begge parter i forhandlingene må være innstilt på å disponere midler fra avtalerammen til dette formålet. Jeg har i brev til næringskomiteen av 25. januar og 14. februar i år gitt uttrykk for mitt syn på de spørsmål som her reiser seg. Brevene følger som henholdsvis vedlegg 1 og 2 til innstillingen, og jeg ser ikke grunn til å gå detaljert inn på det som der er anført fra min side. Jeg vil imidlertid minne om bakgrunnen for det forslag til endring i reindriftsloven § 2 som ble fremmet fra Regjeringens side i 1995 gjennom Ot.prp. nr. 28 for 1994-95. Det ble konstatert et økende antall konflikter vedrørende reindriftsrettens geografiske utstrekning innenfor de samiske reinbeiteområdene og et ønske fra myndighetenes side om å gi reindriftsnæringen tryggere juridiske rammevilkår i de områder hvor reindrift rent faktisk ble utøvd. Norges folkerettslige forpliktelser overfor reindriftssamene spilte i denne sammenheng en sentral rolle. Jeg oppfatter det slik at det er bred enighet om at Norge skal følge opp de internasjonale forpliktelser vi har om beskyttelse av urbefolkninger og minoriteter. Det vil være uheldig for alle parter dersom vi nå får rettskonflikter i et enda større omfang. For reindriftssamene vil slike konflikter virke sterkt belastende for næringsvirksomheten. I den utstrekning reindriften er den tapende part i slike konflikter, kan staten søke å inngå leieavtaler, eventuelt ekspropriere dersom vilkårene for dette er til stede. Dette er spørsmål som det eventuelt kan bli nødvendig å komme tilbake til.
Flere har ikke bedt om ordet til sak nr. 4.[[Votering, se side 2240]]
Ingen har bedt om ordet.[[Votering, se side 2240]]
I det dokumentet som foreligger, fremmer forslagsstillerne følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen legge frem forslag for Stortinget om å ta oppsøkende og forebyggende hjemmesykepleie inn i lov om helsetjenesten i kommunene i tråd med innholdet i forslaget.» Når det gjelder selve forslaget, viser forslagsstillerne til at det i Danmark skal gjennomføres oppsøkende hjemmebesøk til innbyggere som er fylt 75 år, minst to ganger pr. år. Det vises videre til statsfinansierte forsøk som har funnet sted bl.a. i 21 svenske kommuner, og at det også finnes kommuner i Norge som har gode erfaringer med ordningen. Som argumenter for tiltaket framholdes at det kan forebygge sykdom og funksjonstap, f.eks. ved at det avdekkes ukjent høyt blodtrykk, underforbruk av hjelpemiddel, feilbruk av medikament og underforbruk av hjemmetjenester. Forslagsstillerne trekker også fram en del andre argumenter for at en ordning som beskrevet, bør gjennomføres, og mener at Regjeringen bør ta oppsøkende og forebyggende hjemmesykepleie inn i lov om helsetjenesten i kommunene, og at Helsetilsynet bør få hjemmel til å utarbeide og ajourholde en kortfattet veileder for kommunene. I komiteens behandling av saken står en samlet komite for merknader som understreker de positive intensjonene ved forslaget. Et flertall bestående av alle partier bortsett fra Fremskrittspartiet, understreker de gode erfaringene som også foreligger knyttet til fastlegeordningen i Danmark, og påpeker at det kan være lurt å se de to ordningene under ett, fordi et bedret samarbeid mellom den hjemmebaserte omsorgen og fastlegene vil kunne gi tjenlige resultater også for den eldre befolkning, og ikke minst for hjemmeboende med behov for hjemmebasert omsorg. Komiteens flertall, alle partiene utenom Fremskrittspartiet, påpeker at resultatet av det svenske programmet ikke vil foreligge før mot slutten av 2002, og det samme flertallet understreker da at hvis man foretar en utredning, vil det være nyttig også å se på de resultatene som er å oppvise fra Sverige, Danmark og England. En samlet komite mener at det også i Norge vil være nyttig å høste erfaringer med en ordning i visse kommuner før man eventuelt tenker seg ordningen gjennomført som en generell ordning. Komiteens flertall, alle partier utenom Fremskrittspartiet, vil derfor gå mot selve forslaget som forslagsstillerne fremmer i dokumentet, men tar i stedet til orde for at det gjennomføres forsøk med oppsøkende hjemmebasert omsorg. I forbindelse med skissering av innholdet i et slikt forsøk understreker flertallet at man i dag ser at ulike grupper utfører ulike typer arbeid, og at bl.a. blodtrykksbehandling når det skal gjennomføres i hjemmet, kan være annerledes enn når det gjennomføres på legens kontor, og at det dermed enda en gang blir nødvendig å understreke viktigheten av tett samarbeid mellom ulike faggrupper. En samlet komite fremmer til slutt følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen igangsette prøveprosjekt med oppsøkende, forebyggende hjemmebasert eldreomsorg i et representativt utvalg av kommuner.»
Forebyggende tiltak er viktig, og i de aller fleste tilfeller gir dette en gevinst både for menneskene dette gjelder, og for samfunnet. I så måte er vi kanskje for lite flinke til å gjennomføre virkningsfulle forebyggende tiltak, både i forhold til den eldre del av befolkningen og i forhold til de som er yngre. Det viktigste med forebyggende tiltak er at de bidrar til å bedre livskvaliteten for den det gjelder, men det er viktig å huske på at samfunnet som helhet har en gevinst av at enkeltmennesker kan fungere best mulig i dagliglivet. I så måte er intensjonene i det foreliggende forslaget gode. I Norge er vi kommet langt i forebyggende arbeid, men vi må kunne erkjenne at mye kan gjøres enda bedre. Jeg imøteser i den sammenheng innføringen av fastlegeordningen som snart skal tre i kraft, og som utvilsomt vil være av stor betydning som forebyggende tiltak. En eventuell ordning med forebyggende hjemmebasert omsorg må sees i sammenheng med fastlegeordningen. Selv om jeg er svært positiv til helseforebyggende tiltak, er jeg opptatt av at vi ikke skal «sykeliggjøre» folk. Vi må etter min mening være varsomme med å vinkle forebyggingen slik at den kan påvirke folks helsesituasjon i negativ retning. Forebygging er så mye mer enn måling av blodtrykk, medisinering og bruk av hjelpemidler osv. Forebygging er også sosial kontakt med andre mennesker og muligheten til å være med på f.eks. kulturaktiviteter. Dette er forhold som i høyeste grad påvirker helsesituasjonen, og som virker forebyggende. Tilrettelegging på bostedet slik at skader kan unngås, er også av største betydning. For eksempel har tepper og løse ledninger langs gulvet forårsaket mange beinbrudd som kunne ha vært unngått. Det finnes mange andre eksempler på enkle forhold i hjemmet som det kan ligge stor grad av forebygging i å få rettet på. Derfor er det viktig at oppsøkende, forebyggende tiltak i eldreomsorgen ikke bare rettes inn mot hjemmesykepleie, men mot hele den hjemmebaserte eldreomsorgen. Fra Arbeiderpartiets side støtter vi derfor at det igangsettes prøveprosjekt med oppsøkende, forebyggende hjemmebasert eldreomsorg i et representativt utvalg av kommuner.
Årsaken til at Fremskrittspartiet har fremmet dette dokument nr. 8-forslaget, er at nyere forskning viser at forebyggende hjemmebesøk av fagpersonell kan hjelpe hjemmeboende eldre med å bedre livskvalitet og helse, samt at det kan se ut som om et slikt forebyggende tiltak også kan føre til at liggedøgn i sykehus og sykehjem reduseres. De beste eksemplene i denne sammenheng finner man i Danmark, der bl.a. et godt dokumentert forsøk i Rødovre kommune, som ble publisert allerede i 1985, viste at forebyggende hjemmebesøk gav bedret livskvalitet, bedret funksjonsevne, færre innleggelser i sykehus og redusert dødelighet. Det er også verdt å merke seg at Danmark i 1995 ved- tok en egen «lov om forebyggende hjemmebesøg til eldre». Også i Norge er det noen som får tilbud om forebyggende hjemmebesøk etter den danske modellen, og den erfaringen man har høstet der, er meget god. Hareid kommune på Sunnmøre har innført en modell der hjemmesykepleien tilbyr alle over 80 år i kommunen som ikke har regelmessige besøk av hjemmebasert omsorg, et besøk en gang hvert år. Ved dette besøket gjennomfører pleieren et strukturert intervju med spørsmål som skal avdekke truende helsesvikt, potensielle risikomoment i hjemmet eller risikomoment i den personlige atferd hos vedkommende. Dersom det avdekkes noe som er vesentlig, tilbys det tiltak, dette være seg hjelpemidler eller tjenester etter vanlige rutiner. Videre tilbyr man måling av blodtrykk og legger igjen informasjon om kommunens tjenester og øvrige relevante tilbud lokalt. Fremskrittspartiet ønsker at det skal lovfestes en rett til oppsøkende, forebyggende hjemmesykepleie ved at en tar dette inn i lov om helsetjenesten i kommunene, men ser at det pr. i dag ikke er stemning for dette i sosialkomiteen og dermed heller ikke i Stortinget. Vi er imidlertid glad for at komiteen tar dette initiativet til Fremskrittspartiet på alvor, da en samlet komite ber Regjeringen iverksette prøveprosjekt med oppsøkende, forebyggende hjemmebasert eldreomsorg i et representativt utvalg kommuner. Dette er gledelig og et skritt i den retning som Fremskrittspartiet ønsker, og jeg regner med at dette settes i verk så snart det er praktisk mulig å få det til. Det er viktig at vi kan komme i gang med denne typen tiltak, slik at vi også innenfor denne kategorien kan bli flinkere med forebygging og ikke bare med behandling når eventuelt en situasjon er oppstått. Dette er ikke bare viktig av økonomiske grunner for samfunnet, men først og fremst er dette et tiltak for å kunne forhindre unødige smerter og lidelser for de av våre eldre der enkle grep kan forhindre at dette oppstår. Representanten Arnesen var inne på at han var redd for at en del forebygging også førte til sykeliggjøring. Men dette er ikke et tilbud i den retning. Vi ønsker å kunne tilby en tjeneste som i størst mulig grad skal forhindre at ulykker skjer i hjemmet, og at forhold kanskje blir oppdaget på forhånd, slik at tiltak kan iverksettes. Så kan man jo spørre seg om dette er nødvendig i dag. Da vil jeg veldig enkelt vise til Varden av i dag. Jeg vil referere fra en artikkel på forsiden, «Eldreomsorg i krise». Under overskriften «Sviktet» står det: «Nesten daglig får Medisinsk klinikk, TSS inn senil demente som er utmagrete og uttørrete – og i noen tilfeller også forfrosne.Mange forgår, de kan ikke reddes. Flertallet av de senil demente er kvinner som bor alene i Grenland, de er hjelpesløse og får ikke nødvendig hjelp.» Jeg håper statsråden kan bekrefte at vi kan prøve å få satt i gang disse forsøkene så raskt som mulig, slik at de eldre i dette landet kan få et tilbud som de fortjener.
Flere har ikke bedt om ordet til sak nr. 6.[[Votering, se side 2240]]
Stortinget går da til votering over sakene på dagens kart.
Presidenten foreslår at landbruksministerens redegjørelse i Stortingets møte 13. februar 2001 om de faglige vurderinger om smitterisiko og reelle effekter av tiltak mot kugalskap som norske myndigheter bygger på vedlegges protokollen. – Det anses vedtatt.
Under debatten har Karin Andersen satt fram et forslag på vegne av Sosialistisk Venstreparti. Presidenten gjør oppmerksom på at forslaget foreligger i endret utgave. Det endrede forslaget er omdelt på representantenes plasser i salen og lyder: «Stortinget ber Regjeringen gjennomgå alle smittevernbestemmelser i forhold til sykdom hos husdyr og andre bestemmelser eller lovverk som kan ha virkning på dyrehelse og smittestatus og eventuelt gjennomføre endringer som minimerer risikoen for smittespredning.» Det blir anledning til stemmeforklaring.
Intensjonene i dette forslaget er langt på vei ivaretatt i flertallsinnstillingen og i de tiltak som Regjeringen iverksetter. Likevel vil jeg anbefale Arbeiderpartiets representanter å stemme for forslaget, med den endringen som det har fått under debatten.
Jeg vil bare si på vegne av Kristelig Folkeparti og Venstre at vi også vil stemme for forslaget.
Flere har ikke bedt om ordet til stemmeforklaring.
Under debatten er det satt fram to forslag. Det er forslag nr. 1, fra Morten Lund på vegne av Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre forslag nr. 2, fra Morten Lund på vegne av Senterpartiet Det blir anledning til stemmeforklaring.
Forslag nr. 2, fra Senterpartiet, vil vi stemme for på bakgrunn av de siste ukers utbrudd av munn- og klovsyke. Jeg viser her til innlegg fra representantene Lilletun og Kongshaug.
Jeg vil anbefale SVs gruppe å stemme for begge mindretallsforslagene, med samme begrunnelse som er gitt fra Kristelig Folkeparti.
Jeg viser til innlegg tidligere i dag, og meddeler at Venstre vil stemme for Senterpartiets forslag, forslag nr. 2.
Presidenten lar da først votere over forslaget fra Senterpartiet. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen om straks å innføre midlertidig forbud mot import av kjøttprodukter av storfe som kan tenkes å inneholde risikomateriale, fra land som har dårligere status i forhold til BSE enn det Norge har.»
Det voteres så over forslaget fra Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen om straks å innføre et midlertidig forbud mot import av levende storfe fra land som har dårligere status i forhold til BSE enn det Norge har.»
Det foreligger ikke noe referat.