Prelazimo na iznošenje stajališta u ime Kluba zastupnika i Nezavisnih zastupnika, prvi u ime Kluba IDS-a, PGS-a i RI-a je g. Emil Daus, izvolite.
Hvala lijepo poštovani g. potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici. Danas ću u ime Kluba IDS-a govoriti o problemu o tzv. komunela. Komunela ili seoska dobra specifičan su oblik vlasništva koji postoji na području Ćićarije u sjevernoj Istri. S obzirom da u vezi komunela postoji imovinsko pravne sporovi te se trenutno vode sudski postupci odmah na početku naglašavam da mi u IDS-u ni na koji način ne želimo utjecati na sudbenu vlast koja je neovisna i odlučuje na temelju zakona. No, zakoni se donose ovdje u Saboru i zato vas moram upoznati sa ovom problematikom. Zemljišta koja predstavljaju komunele kupili su mještani Ćićarije još u 19. st. od Austro-Ugarske monarhije. Ponavljam, mještani su kupili te nekretnine, naplatnim pravnim poslom, kupoprodajom. Tu zemlju isti mještani uglavnom su koristili zajedno, primjerice, kupili bi veliki pašnjak kojega su onda koristili za ispašu stoke, a pritom se točno znalo što je čije u naravi, jedino što njihovi vlasnički udjeli nisu bili formalno određeni. Tu zemlju su oni i nasljeđivali, jedno domaćinstvo naslijedilo bi zemlju drugoga, kad bi ovo prestajalo postojati, itd. Međutim, zbog određenih pravnih praznina i nedorečenih zakona, država je počela upisivati za zemljišta kao svoje vlasništvo u zemljišnim knjigama tretirajući komunele kao zemljišne zajednice. Time je država odlučila zapravo oteti stanovnicima Ćićarije njihovu djedovinu. Umjesto da zakonski riješi problem i omogući potomcima onih koji su kupili ta zemljišta da se i formalno upišu kao vlasnici, država čini upravo suprotno, koristi zakonske praznine kako bi se uknjižila na sve te nekretnine i zapravo otela zemlju njihovim pravim vlasnicima. Ljudi sa Ćićarije su naprosto ogorčeni ovakvim postupanjem i ponašanjem države. Ti ljudi su uspjeli sačuvati svoje vlasništvo u bivšim sustavima, kako za vrijeme Musolinijeve Italije, tako i za vrijeme Jugoslavije, koji su im također pokušati oduzet ta zemljišta, ali u tome nisu uspjele. Zato je skandalozno da danas suvremena i demokratska hrvatska država našim građanima nacionalizira imovinu koja je stoljećima bila njihova. Sudovi moraju suditi po zakonima kakvi jesu i tu dileme nema, ali zato Vlada mora pripremiti kvalitetne i provedive zakone koje ćemo vjerujem svi podržati ako su dobro pripremljeni i koji će omogućiti da sudovi mogu donositi pravedne odluke. Ponavljam, ni tijekom 20.g. fašističke Italije, niti tijekom nacionalizacije privatne imovine u Jugoslavije vlasti nisu uspjele oduzeti te parcele, a danas u parlamentarnoj demokraciji nismo u stanju stvoriti pravne mehanizme za zaštitu privatnog vlasništva. Zato ovdje s ove govornice pozivam Vladu da što hitnije pokrene procese koji će omogućiti mještanima Ćićerije povrat svoga vlasništva. Radi se o velikom području s brdsko planinskim statusom i … [[Govornik se ne razumije]] naseljenošću. Ljudima u takvim sredinama država bi trebala biti podrška, a svi mi sretni da netko ima uopće volje i snage živjeti na tom području jer uzimajući u obzir ovu tematiku, ali i ogromne probleme koji se u zadnje vrijeme pojavljuju s parcelama koje doslovno preko noći postaju vlasništva države, pitamo se provodi li ova država nacionalizaciju onoga što još nisu uspjele države prije nje ili se pretvara u Agenciju za promet nekretnina? Dakle, nije dovoljno da se država knjiži na zemljišta u vlasništvu općina i gradova, već to čini i s privatnim vlasništvom. Ovo je, kolegice i kolege, najopasniji oblik centralizacije države i koncentracije moći u jednoj točki, povijesno zvuči da si ne smijemo to ponovno dozvoliti. Hvala lijepa.
Hvala.
Prelazimo na izjašnjavanje klubova temeljem članka 249.a Poslovnika. Prvi se za izjašnjavanje javio predstavnik IDS-a, PGS-a i LRI-a poštovani kolega Giovanni Sponza, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovane kolegice i kolege. Svi relevantni podaci pokazuju da se Hrvatska nalazi na samom začelju EU. Jedan od uzroka jest što nemamo jasne propise, što nemamo provedive zakone da se zakoni mijenjaju i primjenjuju refleksno od potrebe do potrebe bez sagledavanja posljedica. I što imamo za posljedicu? Pravnu nesigurnost kod građana, pravnu nesigurnost kod poduzetnika i onda se čudimo što nam nedostaju investicije jer sami stvaramo nestabilne uvjete a time antipoduzetničku klimu. Ono što još dodatno opterećuje i pogoršava stanje jest to da država generira nerazumne sudske sporove sa gradovima i općinama. U tim parničnim postupcima država traži bezuvjetno priznavanje prava vlasništva nad zemljištem bilo da je riječ o građevinskom ili šumskom pri čemu se zanemaruje vrlo važna činjenica a ta je da su i gradovi i općine uknjiženi kao vlasnici tih zemljišta. Država u tim parničnim postupcima preko svojih institucija dovodi i gradove i općine u podređeni položaj. Navesti ću primjer koji se tiče šuma gdje na prvi pogled izgleda kako se radio o općem interesu RH a zapravo tomu nije tako. Jer tih šuma već desetljećima nema nego su na tom zemljištu i to davno sagrađeni trgovi, sportski objekti, dječja igrališta, groblja, druga društvena i komunalna infrastruktura. A još nevjerojatnije je to što država u tim istim parničnim postupcima potražuje novčani povrat svih sredstava od kupoprodaje tih zemljišta. Iznosi koje su općine i gradovi naplatili a što je još važnije i investirali u društvenu i komunalnu infrastrukturu i to za poboljšanje života svojih građana uopće nisu zanemarivi naprotiv čak i premašuju njihove godišnje proračune. I ponoviti ću unatoč tome što su općine i gradovi godinama uknjiženi bez ikakvog tereta. Obzirom da je riječ o ne malom broju i gradova i općina u priobalnom području osobito u Istri i osobito u Dalmaciji, obzirom da je i u ovom sazivu Hrvatskog sabora ima ne malo broj što bivših, što sadašnjih kolega i kolegica, načelnika i gradonačelnika, očekujem od tih kolegica i kolega u prvom redu doprinos i podršku u pronalaženju kvalitetnog zakonskog rješenja za navedene probleme jer ova tema zaslužuje posebnu raspravu. I na kraju, nadam se da je konačno došlo vrijeme da osvijestimo činjenicu kako se kuća gradi od temelja a ne od krova i da trebamo napustiti rigidno centralistički model upravljanja državom.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sponzi.
Sada idemo na iznošenje stajališta klubova, al nakon toga ćemo napraviti stanku do 14,30 kada ćemo nastaviti sa radom. Prvi na redu je gospodin Giovanni Sponza u ime Kluba zastupnika IDS-a, PGS-a i LRI-a. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče sabora, kolegice i kolege Klub zastupnika IDS-a za ovom je govornicom više puta govorio o jednoj od najvažnijih investicija na području Istarske županije koju zajednički realiziraju Vlada i Istarska županija s općinama i gradovima. Riječ je o novoj Općoj bolnici u Puli koja je nakon gotovo 20 godina pregovora, u kojima je participiralo 6 premijera i 8 ministara zdravstva u završnoj fazi uređenja. U prvim financijskim projekcijama prema sporazumu Vlada i Istarske županije i Opće pulske bolnice planirana su sredstava u iznosu od 800 milijuna kuna. Budući da je javnim natječajem za gradnju bolnice postignuta povoljnija cijena, sporazum je revidiran sa 800 milijuna na 600 milijuna kuna. Važno je naglasiti da se gradnja, rekonstrukcija, adaptacija i opremanje bolnice izvodi po projektu kojeg je Ministarstvo zdravstva naručilo, odobrilo i revidiralo završno sa 2012. godinom. Od 2012. do danas izmijenjeni su relevantni zakoni, pravilnici i propisi stoga je bilo nužno pristupiti izmjenama i dopunama projekta. sukladno tim činjenicama a prije svega zbog naveden promjene propisa i viših standarda, povećana je ukupna cijena projekta za 150 milijuna kuna. Moram naglasiti kako povećanje vrijednosti investicije uz novo zaduživanje ne povećava ranije planirana i rezervirana sredstva za anuitete u državnom proračunu i njegovoj projekciji i to zbog dvije činjenice. Prve da je pulska bolnica reprogramiranjem kredita ostvarila uštede čime je omogućeno novo kreditno zaduženje u potrebnom iznosu od 150 milijuna kuna, naglašavam bez dodatnog tereta. Druge, da se nalazimo u trenutku kada su najpovoljniji uvjeti kreditiranja na tržištu uz koje se dodatnim zaduživanjem neće povećati ranije planirana i rezervirana sredstva u državnom proračunu i njegovoj projekciji. Budući da je ovo pitanje raspravljeno na zajedničkom sastanku predstavnika Ministarstva zdravstva i Istarske županije te je istaknuto na sjednici Vlade održane prošle godine u Puli, očekujem konkretnije radnje Vlade kako bi se navedena nedostatna sredstva na vrijeme. Naime, radovi na dovršenju bolnice su jeku a u tijeku su i prvi natječaji za opremanje bolnice što nam ukazuje na to da će se raspoloživa sredstva kredita HBOR-a relativno brzo utrošiti te da se nedostatna sredstva treba osigurati na vrijeme. Obzirom na proceduru za donašanje kredita koje je oduzimala puno vremena, potrebno je krenuti sa procedurom za nova sredstva što hitnije. Poštovane kolegice i kolege, zdravlje građana trebalo bi biti iznad bilokojih političkih interesa stoga očekujemo i konkretne i pravovremene poteze Vlade kako bi projekt izgradnje bolnice bio u cijelosti realiziran do kraja ove godine.
Hvala.
U ime Kluba zastupnika IDS-a, PGS-a i LRI-a, poštovani kolega Giovanni Sponza. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče sabora, poštovane kolegice i kolege primoran sam javiti se kako bi ukazao na grubo kršenje Ustava, konkretno Članka 129a. po kojem se općinama i gradovima jamči pravo na prostorno i urbanističko planiranje te zaštitu i unapređenje prirodnog okoliša. Da bi si lakše mogli predočiti situaciju, navesti ću konkretan primjer. Grad Rovinj suočen je sa nevjerojatnom situacijom, država nakon svih apsurda koje dopušta u prostoru ide i korak dalje. Nadležna državna tijela uzela su si za pravo započeti postupak izdavanja dozvole za gradnju benzinske postaje i to ni manje ni više nego na osobito vrijednom poljoprivrednom zemljištu što je u potpunoj suprotnosti i s namjenom zemljišta i s prostorno-planskom dokumentacijom grada. Poštovana kolegice i kolege, obzirom da jako dobro poznajem grad Rovinj, želim kazati slijedeće. Brojne generacije i to kroz stoljeća vrlo su odgovorno upravljale prostorom i štitile prirodnu baštinu grada Rovinja, a sada si je netko uzeo za pravo sve to baciti u vjetar, niti to cijeni, niti to poštuje već mimo uvjeta iz prostorno-planske dokumentacije pošto poto želi da se gradi benzinska postaja i ponoviti ću na visoko vrijednom poljoprivrednom zemljištu. Poštovane kolegice i kolege pokušajte si zamisliti slijedeće da vama osobno netko dođe u vaše dvorište bez vašega znanja i počne graditi u vašem dvorištu, pitam vas kako bi se vi tada osjećali, da li bi sjedili skrštenih ruku, da li bi to samo mirno promatrali ili biste se svim silama tome oduprijeli? Zato ovo nije pitanje po kojem se smijemo dijeliti na vlas i oporbu, na lijeve i desne, već sam stava da moramo reagirati sada i odmah. I poštovane kolegice i kolege i vi predstavnici iz državne uprave budite uvjereni da ni grad Rovinj, ni naš klub zastupnika neće sjediti skrštenih ruku i to samo mirno promatrati već ćemo učiniti sve da se tome odupremo.
Zahvaljujem kolegi Sponzi.
Sada ćemo preći na slobodan govor. Idemo redom, prvi je na redu Klub zastupnika IDS-a, PGS-a i LRI-a, poštovani kolega Emil Daus. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege zastupnici, danas želim govoriti o '41., ali za razliku od nekih koji su u '41. godini prošlog stoljeća ja želim govoriti o 2041., zapravo volio bi da se svi zajedno zapitamo gdje vidimo Hrvatsku za 20-tak godina. Gdje vidimo ili da li uopće vidimo kakvo će okruženje čekati našu djecu, kako ono društveno tako i ono poslovno. Što činimo s mladima i za mlade? Svima su puna usta mladih kada im se treba dodvoriti, ali kada tim mladima treba pružiti podršku ili priliku malo njih je to spremno zaista učiniti. Svjestan svih realnih okolnosti zadnjih 30-tak godina koje su bile specifične i zbog toga neke stvari objektivno opravdane moram reći da se ipak zakazalo. Zakazali smo kao ljudi, kao društvo, kao zajednica koja treba brinuti o svojoj budućnosti jer tko nema plan za mlade nema plan za budućnost. A toga plana očigledno nema, jer da ima tada bi stvari izgledale i bile potpuno drugačije, nemamo sustavi pristup već nam zapravo cijeli sustav ovisi o pojedincima. Veliki broj političara busa se u prsa kako će sve učiniti za mlade, kako treba sačuvati mlado domicilno stanovništvo, vratiti ih sa studija natrag u njihove sredine gdje su odrasli, a one koji su ostali u ruralnim krajevima poticati da podižu obitelji i stvaraju razvoj svoje sredine. Ali za to nam treba sustavni pristup, društveno politički konsenzus, svjetonazorski kompromis, treba nam uključivost, a ne isključivost. Treba nam moderna ekološka održiva i konkurentna proizvodanja hrane, pa valjda može još nešto uspijevati osim pšenice, kukuruza i uljane repice. Ne moramo, a niti možemo konkurirati količinama već kvalitetom i posebnošću. Istra je to pokazala, a upravo pokazuje put i prema novom smjeru, ekološkoj, biodinamičkoj, održivoj proizvodnji s kvalitetnim proizvodima. Ne možete ni zamisliti koliko mladih obitelji u tome može pronaći svoju budućnost. Fantastična prilika za mlade je i IT sektor. A koliko se sustavno ulaže u to? Ne računajmo tu one genijalce, entuzijaste koji nesebično dijele svoje znanje kroz razne besplatne edukativne radionice i seminare i na čemu im treba skinuti kapu. Ne računajmo ni na one gradove i općine koje imaju financijskih i kadrovskih mogućnosti pa ulažu u poduzetničke inkubatore i centre izvrsnosti, to su individualni pozitivni bljeskovi, ali to nije sustav. Ja pričam o sustavu na nacionalnoj razini, pričam o dubokim promišljanjima i strateškim planiranjima koji uključuju širu raspravu stručnjaka kako društvenih, tako i prirodoslovnih znanosti. Pričam o zajedničkom nacionalnom političkom konsenzusu o stvarima koje su iznad same politike. Pričam o ulaganju u modernu, digitalnu, komunikacijsku infrastrukturu, o ulaganju u nove mlade kadrove kroz suvremeni sustav znanosti i obrazovanja. Pričam o budućnosti novih generacija. A najviše o svemu pričam o tome da mladima vratimo nadu i dostojanstvo. Da li ovo naše društvo iscrpljeno temama iz prošlosti i posramljeno svakodnevnim aferama društveno političkih elita ima snage odgovoriti na najveći izazov koji je pred nama? Da li smo napokon spremni promijeniti sustav koji je toliko centraliziran da sputava razvoj potentnih sredina, da zbog svoje tromosti udaljava ulagače te zbunjuje i obeshrabruje one mlade i neiskusne početnike u obrtništvu i poduzetništvu? Umjesto odgovora pozivam vas da svi zajedno razmislimo i vidimo kako možemo, svatko iz svog područja djelovanja pomoći onima kojima ovo društvo ostavljamo. Nije još kasno, ali samo ako krenemo odmah. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Dausu. Dobro jutro poštovane kolegice i kolege, prije nego što počnemo s radom samo da pozdravimo svi zajedno učenike i učenice Gimnazije Tituša Brezovačkog iz Zagreba, dobro došli. [[Pljesak.]] Danas ćemo započeti sa izvješćem o radu pravobraniteljice za osobe s invaliditetom za 2018. godinu, podnositeljica je pravobraniteljica za osobe s invaliditetom na temelju Članka 17. Zakona o pravobranitelju za osobe s invaliditetom. Raspravu je proveo Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku, Vlada je dostavila mišljenje. Sada bih prvo pozdravio podnositeljicu pravobraniteljicu za osobe sa invaliditetom i zamolio bi je za dodatno obrazloženje izvješća. Dakle s nama je poštovana Anka Slonjšak, pravobraniteljica za osobe s invaliditetom, izvolite.
Zahvaljujem, poštovani predsjedničke sabora, poštovani saborski zastupnici, zahvaljujem na pozivu kako bi razmotrili izvješće o radu pravobranitelja za osobe s invaliditetom za 2018. godinu. U ovom izvješću smo kroz opširni dio kroz 320 stranica prikazali različite podatke o radu institucije, podatke koji se odnose na pritužbe, postupanja, mišljenja, stavove, kao i prijedloge za poboljšavanje položaja osoba s invaliditetom, te dali prikaz životnih situacija osoba s invaliditetom i djece s teškoćama u razvoju. U 2018. godini obratilo nam se 1.951 građanin, što je za 124 obraćanja više u odnosu na 2017. godinu. Najčešće se radilo u područjima socijalne skrbi, zapošljavanju i radu, mirovinskom osiguranju, pristupačnosti i mobilnosti te odgoju i obrazovanju. Podnositelji su najčešće bile same osobe s invaliditetom te savezi i udruge. Kada govorimo o županijama najviše su se prituživali s područja Grada Zagreba, Splitsko-dalmatinske i Osječko-baranjske županije, a najmanje iz Ličko-senjske i Virovitičko-podravske. U izvješću je vidljivo kako je najveći broj kršenja prava zajamčenih Konvencijom o pravima osoba s invaliditetom, sumnje na diskriminaciju te povrede prava grupacije osoba s invaliditetom bilo u području socijalne zaštite. Najviše kršenja prava zbog dugotrajnosti postupka vještačenja bilo je u područjima socijalne zaštite i mirovinskog osiguranja. U području pristupačnosti najčešće su kršena prava zajamčena zakonom. Kada govorimo o primjeni Zakona o suzbijanju diskriminacije u promatranom razdoblju najveći broj slučajeva utvrđene sumnje na diskriminaciju bio je vezan uz diskriminaciju općenito, zatim pristupa dobrima i uslugama te zapošljavanju i radu. Razmatrajući zaprimljene pritužbe i ostale predstavke imali smo 3.200 postupanja od kojih bih posebno istaknula 394 pojedinačne i općenite preporuke upućene ministarstvima, jedinicama lokalne i regionalne samouprave kao i drugim pravim osobama. U 24 e-savjetovanja uputili smo preko 100 prijedloga zakonskih i podzakonskih akata, odredbi, a 61 mišljenje dali smo izravno nadležnim tijelima od čega ih je prihvaćeno oko 30%. Prijedlozi i preporuke za osobe s invaliditetom uglavnom su primani na znanje ili odbijeni uz odgovore, razmotrit ćemo, uvažit ćemo kod slijedećih izmjena, trenutno nemamo na raspolaganju osigurana sredstva, prihvaćeno je na znanje. Ovakvim odgovorima negira se zakonska uloga pravobranitelja kao tijela čija je obveza davanje prijedloga za izmjene zakona tamo gdje se na temelju postupanja po pritužbama primijeti da su upravo zakonska rješenja dovela do kršenja prava. Međutim i onda su prijedlozi i prihvaćeni, neki od njih nisu primijenjeni što je upravo vidljivo izostanku konkretnih pokazatelja. Osim navedenog, izlagali smo, educirali, savjetovali, promicali prava osoba s invaliditetom na preko 300 stručnih skupova, konferencija i drugih događanja te drugih, te kroz 127 sastanaka u zemlji, ali isto tako i kroz 27 događanja na međunarodnoj sceni. U 2018. godini otvorili smo i započeli s radom područnog ureda u Osijeku, a također smo i osigurali prostor za novi područni ured u Splitu koji planiramo tijekom ove godine otvoriti. 2018. godine nastavili smo i radom drugog saziva stručnog savjeta koji je održao 7 sastanaka na kojima se raspravljalo o aktualnim i prioritetnim temama vezanim uz položaj osoba s invaliditetom. Prošle godine obilježili smo i 10 godina ureda i prateći položaj osoba i invaliditetom i djece s teškoćama u razvoju kao i primjenu Konvencije o pravima osoba s invaliditetom koja je stupila na snagu 2008. godine u Hrvatskoj kontinuirano izostaju sustavne promjene kao jedino ispravo i dugoročno rješenje. Sagledavajući pritužbe kao i uzimajući u obzir saznanja dobivena kroz naš rad u 2018. godini smatramo kako je došlo do minimalnih pomaka u ostvarivanju prava u prioritetnim područjima za osobe s invaliditetom i djecu s teškoćama u razvoju. Pojedinačni pomaci koji su rezultat upornog zagovaranja roditelja i pojedinih udruga ili zakonskih izmjena kojima su primjerice povećane naknade za osobu invalidninu, doplatak za pomoć i njegu, dječji doplatak i broj korisnika osobne asistencije nisu uklonili onaj sustavni nedostatak zbog kojeg velik broj osoba s invaliditetom kojima je inkluzivni život u zajednici potreban, potrebna usluga osobne asistencije ili neki drugi oblik podrške tu podršku ne mogu dobiti ili je mogu dobiti u obujmu u kojem im je potrebna. Pozdravljam omogućavanje pravodobnog liječenja za osobe s multiplom sklerozom ili snabdijevanje lijekova Spinraza za osobe oboljele od SA, SV-a. Međutim izostale su sustavne promjene kojima bi sve osobe s invaliditetom i djeca s teškoćama u razvoju u trenutku kad je to potrebno, neovisno o uzroku i dobi dobili odgovarajuću zdravstvenu zaštitu i liječenje. Isto tako upoznati smo od osoba s invaliditetom kako u Hrvatskoj nema liječnika subspecijalista i zbog toga pojedine grupacije osoba s invaliditetom npr. osobe s posljedicama spinalnih ozljeda nemaju suvremeni pristup zdravstvenom zbrinjavanju. Pritužbe roditelja djece s teškoćama u 2018. odnosile su se na nemogućnost ili duže čekanje na upis u vrtić, otpore u uključivanju u redovni vrtić te izostanak kvalitetne inkluzivne podrške. U izvješću su prikazani konkretnim slučajevima, slučajevi u kojima bi se većim senzibilitetom i uz razumnu prilagodbu izbjegli nesporazumi, nerazumijevanje, pa i sukobi između roditelja i predškolskih ustanova, a djecu osiguralo pravo na sudjelovanje u predškolskom programu bez diskriminacije. Propust razumne prilagodbe najčešći je oblik diskriminacije djece s teškoćama u razvoju u predškolskim ustanovama. Što se tiče pomoćnika asistenta, kao oblika inkluzivne podrške u vrtićima, vrtići uglavnom osiguravaju trećeg odgajatelja. Međutim, očekuje se donošenje zakonskog odnosno sustavnog rješenja. Pozdravljamo donošenje i Pravilnika o pomoćnicima u nastavi i stručnim komunikacijskim posrednicima. Iako je donesen nakon prekoračenja svih rokova i više godina od početka našeg upućivanja u rad na njemu. Međutim, zabrinjava što još uvijek nije definirano sustavno financiranje asistenata i stručnih komunikacijskih posrednika, nego se i dalje oslanjamo na projektno financiranje ove usluge. Kada govorimo o školovanju učenika u razvoju, školovanju učenika s teškoćama u razvoju, u centrima za odgoj i obrazovanje, u sustavu socijalne skrbi ili zdravstva, roditelji se u većini pritužuju na slabiju kvalitetu obrazovanja u odnosu na obrazovanje u redovnim srednjoškolskim ustanovama. Mnogi roditelji navode da je manji broj učenika u razredu gotovo jedina prednost ovakvog načina obrazovanja, a školovanje u centrima za odgoj i obrazovanje ne pruža kasnije jednake šanse za zapošljavanje u općem sustavu rada djelomično i zbog predrasuda poslodavaca. Ministarstvo za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku, kao osnivač tih centara, upozorili smo da je Odbor za prava osoba s invaliditetom vezana uz pravo na uključivo obrazovanje i ostvarenje čl. 24. Konvencije o pravima osoba s invaliditetom preporučio, da obrazovanje sve djece, pa i djece s teškoćama u razvoju i osoba s invaliditetom, treba biti u nadležnosti sustava nadležnog za obrazovanje, dok ovakav odvojeni sustav obrazovanja predstavlja segregaciju i treba ga u potpunosti napustiti. Uvjete i resurse iz tih sustava treba prenijeti u redovni sustav obrazovanja na način da, npr. nastavnike iz posebnog sustava obrazovanja treba koristiti kao stručnu podršku redovnom sustavu obrazovanja. Od Ministarstva znanosti i obrazovanja informirani smo da je formirana radna skupina koje radi na tom procesu. Kada govorimo o visokom obrazovanju, studenti s invaliditetom obraćali su se radi reguliranja svojih studentskih prava kao što je primjerice, oslobađanje od plaćanja studija na osnovi invaliditeta i potvrde koja bi bila dokaz invaliditeta u svrhu ostvarivanja prava na osnov invaliditeta, tijekom studiranja, kao i prilikom upisa studija. Povodom preporuke pravobraniteljice, Agencija za znanost i obrazovanje obvezala se da će pravodobno upozoriti visoka učilišta i Povjerenstvo za unaprjeđenje postupaka upisa, a po potrebi i ostale relevantne dionike na diskrepanciju zakonskih i podzakonskih propisa u odnosu na uvjete upisa na studije na visokom učilištu. Pritužbe i obraćanja studenata s invaliditetom, još jednom su ukazale na nepostojanje ujednačenih procedura na visokim učilištima koje bi određivale na koje prilagodbe studenti s invaliditetom imaju pravo i pod kojim uvjetima. Kada govorimo o zapošljavanju, premda su zakonodavne promjene u području zapošljavanja osoba s invaliditetom, ojačale sustav profesionalne rehabilitacije, one u prošloj godini još uvijek nisu utjecale na značajni porast, značajniji porast zaposlenih osoba s invaliditetom u Hrvatskoj. Kada govorimo o civilnom društvu, pružanje socijalnih usluga udruga osoba s invaliditetom, sužava prostor njihove zagovaračke uloge, što bi trebala biti osnovna uloga udruga u društvu, a istovremeno provođenje socijalnih usluga uvelike utječe na neuspostavljanje sustavnog rješenja socijalnih usluga. Zbog toga podržavamo donošenje Zakona o sustavnom financiranju saveza i udruga osoba s invaliditetom, a za koji se očekuje da će biti do ove godine raspravljan i donesen, a koji bi bio nužan kako bi se udrugama osigurala osnovna sredstva za njihovo funkcioniranje. Posebno zabrinjava činjenica da se i prijedlozi predstavnika osoba s invaliditetom, kao ključnih dionika u skladu s načelom ništa o nama bez nas, a koji su sudjelovali u e-Savjetovanjima i drugim oblicima rada na donošenju izmjena zakona, gotovo uopće nisu uvažavali kako na nacionalnoj razini, tako ni na razini lokalne i regionalne samouprave. Osim navedenog, osobe s invaliditetom, naglasile su nepostojanje kontinuiteta u provedbi mjera i aktivnosti te poštivanja strateških planova i ciljeva koji se odnose na osobe s invaliditetom. Nemogućnost da osoba s invaliditetom, bez obzira koristi li pomagalo ili ne uđe u stambeni objekt i javni objekt ili sredstvo javnog prijevoza, nemogućnost da koristi sanitarni čvor ili da uz pomoć dizala dođe sadržaja koji su na višim etažama, samo su neki od elemenata u okolini koji u praksi osobama s invaliditetom onemogućuju nesmetano kretanje, izlazak iz vlastitog doma, pristup zdravstvenim uslugama, obavljanje poslova, a da ne govorimo o odlasku u kino, kazalište, muzej ili izlazak s prijateljima. Područje pristupačnosti i mobilnosti je jedno od 5 područja u kojima se najčešće pritužuju osobe s invaliditetom. Prateći provedbu Nacionalne strategije za izjednačavanje osoba s invaliditetom 2017.-2020. za 2017. g. s obzirom da za 2018. objavljuje se tek sredinom 2019., zamjećujemo nije niti započeta realizacija pojedinih aktivnosti u ovom području koje su trebale biti provedene još tijekom 2017. godine. Iako je intencija rješavanje nepristupačnosti građevina u kojima su smještena sudska tijela, vidljivo je da je potrebno raditi i osiguravati pristupačnost svih prostora tijela cjelokupne pravosudne mreže, a kojih je na cjelokupnom području Hrvatske više od 3 stotine. Često je slučaj da su ta tijela smještena u građevinama starijeg datuma izgradnje. Kada govorimo o cestovnom prijevozu, osobe su se najčešće prituživale na neprilagođen prijevoz, koji i dalje nije pristupačan, pa se mnogi susreću s nedostatkom te usluge u svojim sredinama, posebice u manjim mjestima, zaleđima, ruralnim mjestima, sredinama te otocima. Poseban je problem kod osoba s invaliditetom to što oni koji su lošeg imovinskog stanja i koji ne posjeduju vlastito vozilo u tom slučaju ne mogu ostvarit oslobađanje od plaćanja cestarine jer pravo prati automobil a ne nositelja prava te su vrlo česti slučajevi kad ih netko i prevozi iz usluge, takvi troškovi postaju čak veći nego što bi bili da su primjerice oslobođeni plaćanja cestarine za uporabu autocesta. Kada govorimo o korištenju znaka pristupačnosti, neprekidno i kontinuirano upozoravamo nadležna tijela o nužnosti izmjene toga zakona u djelu kojim se on propisuje i uređuje stoga smo ponovno preporučili tijelima nadležnim za uređenje ostvarivanje i kontrolu do korištenja prava da pronađu odgovarajući model s obzirom na nadležnosti i s obzirom na trenutno stanje na terenu kojim će se osigurat ostvarivanje tog prava na način zbog kojih takvo pravo i postoji. Zatražili smo izmjenu važećeg pravilnika o znaku pristupačnosti ili donošenje novog kojim će se uvjeti za ostvarivanje ovog prava uskladiti sa važećom uredbom o metodologijama vještačenja te da će se poboljšati kvaliteta tog znaka i shodno tome osigurati i olakšat njegova kontrola korištenja. Kada govorimo o željezničkom prijevozu, zbog nepristupačnosti infrastrukture i sredstava željezničkog prijevoza, osobe sa invaliditetom osjećaju nesigurnost i izbjegavaju korištenje tog prijevoza te često pribjegavaju vrlo čestim skupljim načinima prijevoza što ih suštinski stavlja u nepovoljniji položaj u odnosu na osobe bez invaliditeta. U pomorskom prijevozu slijedom namjera nadležnog Ministarstva mora, prometa i infrastrukture, iskazanih u 2018. g. preporučili smo da se zakonski sustavno i za dugoročno razmotri i uredi način osiguravanja prava na oslobađanje plaćanja karti za osobni automobil upravo za one osobe kojima taj automobil služi kao pomagalo i jedno sredstvo mobilnosti pri čemu treba imati u vidu i roditelje djece s teškoćama u razvoju, zakonske skrbnike ili zakonske zastupnike od tih osoba koje su korisnici leasinga. To je također bila jedna tema koju već ponavljamo od 2012. g. Što se tiče turizma, iako je Hrvatska prepoznata kao poželjna turistička zemlja, osobe sa invaliditetom i dalje nailaze na brojne prepreke zbog kojih nisu u mogućnosti izabrati turističku destinaciju po vlastitoj želji i koristiti sve turističke usluge na ravnopravnoj osnovi kao i osobe bez invaliditeta stoga je potrebno osigurati stvarnu pristupačnost svih resursa u zajednici odnosno iz svega onog što je zanimljivost u jednoj turističkoj zemlji kao što je Hrvatska. Kada govorimo o stanovanju, više osoba sa invaliditetom prituživalo se na nemogućnost ostvarivanja prava na nesmetani pristup vlastitom prostoru za stanovanje i to većinom u slučajevima nepostojanja dizala u višeetažnim stambenim građevinama. Primjeri obraćanja građana i primjeri iz prakse ukazuju kako je potrebno podizati svijest i empatiju društva u cjelini s obzirom na osobe sa invaliditetom jer podrazumijevanje nesmetanog pristupa vlastitom prostoru stanovanja, primjerice kretanjem uz stepenice ili negdje penjanje po samo jednoj stepenici, svima jednog dana može predstavljati problem koji znatno otežava i onemogućava normalno i kvalitetno življenje. Da bi mogli što neovisnije živjeti i stvarno se uključiti u život zajednice, osobe sa invaliditetom i djeca s teškoćama u razvoju, trebaju korijenite promjene u svim sustavima čiji su dio kao i svi ostali građani. Uz razvoj i širenje usluga u zajednici, nužno je nastaviti s procesom deinstitucionalizacije koji je tijekom 2018. g. kao i zadnjih nekoliko godina u zastoju što je u diskrepanciji sa opredjeljenjem Hrvatske za ostvarenje ljudskih prava osoba sa invaliditetom i međunarodnih preuzetih obveza. Stav da je život odraslih osoba i njihovo premještanje iz ustanova u udomiteljske obitelji bez prava na izbor, provođenje procesa deinstitucionalizacije odraz je nerazumijevanja koncepta jednakih ljudskih prava. Ponovno upozoravamo da je to neprihvatljivo i u suprotnosti sa preporukama UN Odbora za prava osoba sa invaliditetom u Hrvatskoj. Kako bi zapravo znali o kome mi danas govorimo na izvješću, na ovoj raspravi, prema podacima Zavoda za javno zdravstvo na kraju 2018. g., u Hrvatskoj je bilo ukupno 505 725 osoba različitih oštećenja, dobi i različitih uzroka. Od toga je 202 000 žena. Prema obrazovnoj strukturi 66% njih je bez završene osnovne škole ili samo sa završenom osnovnom školom, 25% ih ima srednju stručnu spremu, 3,3% ima visoku ili višu a 5,7% specijalno obrazovanje. U radno aktivnoj dobi ih je 240 000. Prema podacima iz očevidnika zaposlenih osoba sa invaliditetom koji vodi se pri HZMO-u, vidljivo je da je bilo na kraju 2018. g. zaposleno 10 836 osoba. Prema podacima iz HZMO-a zbog opće nesposobnosti za rad odnosno do potpunog gubitka radne sposobnosti, evidentirano je 46 310 osoba koje su primali prosječnu mirovinu u iznosu od 2242 kune. Invalidsku mirovinu zbog profesionalne sposobnosti za rad odnosno djelomičnog gubitka radne sposobnosti, primalo je 68 617 korisnika u prosječnom iznosu od 1800 kuna. Istih ovakvih invalidskih mirovina ali u sustavu rada, bilo je 5000 i ti invalidi rada imali su prosječnu invalidsku mirovinu u iznosu od 1100 kuna. Mišljenja smo da su promjene u sustavu koje su bile rezultat zakonodavne aktivnosti u 2018. g. učinjene stihijski i pod različitim pritiscima a bez prave usmjerenosti na krajnje korisnike i bez potrebe da se suštinskim rješenjima uspostavi dugoročno održiv i pravedan sustav zaštite afirmacije prava. Stoga zaključujemo da je pred nama razdoblje u kojem očekujemo krucijalne promjene za većinu osoba sa invaliditetom te usklađivanje zakonskih i podzakonskih propisa koji se donose u 2019. s Konvencijom i pravima osoba sa invaliditetom a ponajviše s primarnim interesom krajnjeg korisnika. Očekuju se izmjene i donošenje novih propisa kao i postojećih kao što su Zakon o sigurnosti prometa na cestama, Zakon o cestama, zakon o socijalnoj skrbi, Zakon o osobnom asistentu, Zakon o inkluzivnom dodatku, Zakon o sustavnom financiranju saveza i udruga osoba sa invaliditetom Zakon u korištenju psa pomagača kao i drugi zakonski i podzakonski propisi koji su od primarne važnosti za život osoba sa invaliditetom. S obzirom na mjere koje su poduzete, odnosno ne poduzete u 2018. godini kojima bi se otklonili nedostaci na koje mi kao institucija i pokret osoba sa invaliditetom godinama upozoravamo, postavljam na kraju pitanje zapravo koliko donositelji oduka uistinu računaju na osobe sa invaliditetom? Zahvaljujem.
Zahvaljujem pravobraniteljici. Imamo 5 replika. Prvi je kolega Ćelić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovana gospođo pravobraniteljice sa suradnicima, državne tajnice. Ja ću ovdje, ja ću u pojedinačnoj raspravi govoriti o osobama sa duševnim smetnjama ali ovdje ću spomenuti dakle da je 6. lipnja Dan prava osoba sa duševnim smetnjama u RH koji je Hrvatski sabor usvojio 1. lipnja 2012., davne 1880. godine proglašen je statut tadašnje bolnice a danas Klinike za psihijatriju Vrapče. I tada je već rečeno da treba poticati pravedan odnos cijelog društva prema osobama sa duševnim smetnjama. Spomenuli ste dakle problematiku poslovne sposobnosti koja prema aktualnom zakonu više ne može biti potpuno nego samo djelomično rješenje i da treba biti specificirano. Mislim da je to veliki napredak ali da treba i dalje razgovarati o problematici poslovne sposobnosti.
Hvala. Želite li odgovoriti na repliku? Ne. Hvala vam. Onda je druga na redu kolegice Strenja. Izvolite.
Zahvaljujem. Evo, kao i svake godine vrlo sveobuhvatno Izvješće pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom kao jedan svjetionik u kojeg zapravo gledaju sve osobe sa invaliditetom da ona sumira sve njihove probleme i da na neki način prezentira javnosti. I zbog toga ga pohvaljujem. Htjela bih skrenuti pažnju da ste rekli i posebno progovorili o pravu na fizikalnu terapiju i medicinsku rehabilitaciju izvan bolnice što je zapravo vrlo teško ostvarivo za sve osobe koje žive na otocima i u ruralnim područjima, dakle nama u Rijeci i nama u Zagrebu je sasvim drugačije organizirati fizikalnu terapiju i medicinsku rehabilitaciju tim više šta su i jednostavnije je doći, znači od transporta pa nadalje ali isto tako i zbog deficita medicinskog kadra. Vi ste u vezi toga uputili i na neki način prijedlog Ministarstvu zdravstva kako to riješiti, možete li nam reći da li imate ikakav odgovor od strane Ministarstva zdravstva na vaše preporuke? Hvala.
Hvala. Odgovor izvolite.
Mi smo o ovoj temi više puta tijekom proteklih godina i prošle godine proučavali, međutim podavali smo prijedloge i preporuke HZZO-u, s obzirom da je ono to koje zapravo uz suradnju naravno sa Ministarstvom zdravstva donosi određene promjene u ovom sustavu. Uvijek je pitanje nedostatka osoblja, uvijek je pitanje plaćanja osoblja koje radi u time određenim pružateljima usluga. Tako da u principu odgovori koje smo dobili, ministarstvo je zaduženo za zakonske i podzakonske propise i ono je proslijedilo da odgovori HZZO, međutim taj odgovor zapravo nije adekvatan da bi bio prezentiran kao rješenje koje vi zapravo ovdje tražite.
Treća replika, kolegica Alfirev, izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče. Uvažena pravobraniteljice, možete li nam reći zapravo na kojoj poziciji, negdje gdje je smještena Hrvatska u odnosu na razvoj sustava skrbi za osobe sa invaliditetom, politika i same organizacije te? U posljednje vrijeme, znači nekoliko godina, 2 godine, recimo, da li je došlo, spomenuli ste neke, neka područja do pogoršanja zapravo u ili zastoja u razvoju samog sustava te mislim da ste spomenuli i procese deinstitucionalizacije te po vašem mišljenju iz kojih razloga je došlo u tom području, odnosno možda još i u nekim drugim područjima za koje smatrate da je došlo do zastoja?
Hvala odgovor.
Pa evo što se tiče pitanja socijalne zaštite kao takve i pitanja procesa deinstitucionalizacije, ono što je vidljivo, proces deinstitucionalizacije je samo jedan dio neovisnog življenja i života u zajednici. I u tom smislu smatramo da on se odvija, međutim odvija se presporo i u jednom naletu otkada sam ja pravobraniteljica bio je jedan zamah, međutim, u posljednjih nekoliko godina mogu reći tamo negdje od 2014., 2015. kao da se u tom dijelu počelo usporavati posebice onih godina kada su bili izbori 2015., 2016. nekako se tada došlo do nekakvog ili promjene mišljenja ili nekakvog preusmjeravanja. Uglavnom vidljivo je i obradili smo to područje u izvješću da se nije niti adekvatno niti iskoristio zajam koji je dobiven od Svjetske banke. Isto tako vidljivo je da sredstva koja su bila na raspolaganju Europskih socijalnih fondova nisu na početku dobro očito isplanirana, isprogramirana.
Hvala vam. Idemo na 4.-tu repliku kolegica Juričev-Martinčev. Izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče. Uvažena pravobraniteljice, pa vi ste govorili između ostalog o pristupačnom turizmu. Pa bih ja ovom prilikom apelirala na gradonačelnike i načelnike turističkih gradova da više ulažu upravo na ovakve projekte. Naime, jedan od primjera, grad Vodice već davno ima rampe za ulazak u poštu, banku, ambulantu i slično, ali i svaku godinu ulaže i na ugradnju rampi za invalide na svoje plaće, ima i aqua lift i slično. Naime i Ministarstvo braniteljstva, branitelja svaku godinu raspisuje natječaj i pomaže gradovima i općinama za ovakve projekte a ne trebamo zaboraviti da i poreznom reformom gotovo 2 milijarde kuna su dobili gradovi i općine i mogu dio sredstava izdvojiti za ovakve projekte.
Hvala. Odgovor.
Što se tiče pristupačnog turizma obradili smo u izvješću, mi smo proveli jedno anketno ispitivanje upravo da vidimo koliko je zapravo potrebno da se educira, da se senzibilizira i podigne svijest samih turističkih djelatnika ali posebice ono što kažete jedinice lokalne i regionalne samouprave da što više se prijavljuju na određene projekte ako nemaju sredstva već u svojim stavkama, ali mislim da je jedno vrlo važno pitanje, sama edukacija, onih koji u svim segmentima rade, a to su zapravo svi djelatnici, neovisno o kojem resursu govorimo, jer ako bude razvijena zajednica, kao takva, tada će i turistički biti onda i ona pristupačnija za sve goste, neovisno da li su oni iz Hrvatske ili iz drugih zemalja. Ono što je veliki problem što zapravo se sve radi jako parcijalno, nešto se prilagodi, a zapravo osoba može doći recimo u hotel, a ne može na plaću ili može doći na plaću a ne može ući u hotel. Imamo situacije da ne može koristiti seoski turizam, posebno OPG-ovi, nisu iskoristili sve mogućnosti niti im se adekvatno to prezentiralo.
Hvala vam. I zadnja replika kolega Mrsić, izvolite.
Poštovana pravobraniteljice, vrlo opsežno izvješće i vrlo kompleksno. Ja bi pitao samo jedno pitanje, ako mi znate odgovoriti. Kvotno zapošljavanje je definitivno dovelo do toga da se zapošljava više osoba s invaliditetom i vidi se iz izvješća da poslodavci ipak koliko toliko poštuju zakon i da zapošljavaju osobe s invaliditetom. Moje pitanje ide prema vama, koliko ministarstava, zapošljava osoba s invaliditetom, odnosno, koliko ministarstava ispunjava kvotu i oslobođeno je plaćanja one, kako kažem, poreza na zapošljavanje osoba s invaliditetom. Dakle, koliko ministarstava je ispunilo kvotu, a koliko ministarstava do sada nije ispunilo svoju zakonsku obvezu? Hvala lijepo.
Odgovor izvolite.
Što se tiče ministarstava, vidljivo je da prema našim saznanjima, da se zapravo jako malo objeljuje natječaja, onih koje osobe s invaliditetom imaju priliku i prijaviti se na zapošljavanje. Mi nemamo trenutno točne podatke vezano za ministarstvo za 2018. g. jer smo prije provodili 2 g. za redom i pratili upravo taj dio. Međutim, ono što moram reći, da zapravo i ministarstva kao takva imaju još uvijek jedan veliki problem, što neka od njih nisu još uvijek pristupala i prilagođena na adekvatan način. A s druge strane imamo problem vezano i za edukaciju samih osoba s invaliditetom, odnosno, onih koji se javljaju na natječaj, jer zapravo trebamo poraditi da sustav obrazovanje i povezati ga s tržištem rada, da bi uopće osobe s invaliditetom i mogle se zaposliti na nekim određenim mjestima u ministarstvima. Tako da je zapravo obostrani i kompleksan problem, mislim da treba i raditi na tome, da tijela se osiguraju u svim segmentima da se ministarstva prilagode, a s druge strane moramo poraditi na obrazovnoj strukturi samih osoba s invaliditetom.
Hvala vam. Želi li sada izvjestiteljica Odbora uzeti riječ? Da, kolega Strenja, predsjednica Odbora za zdravstvo i socijalnu politiku, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući, pozdravljam pravobraniteljicu i predstavnike nadležnih ministarstava. Bitno je da progovorimo i da je Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku ovo izvješće imao i na svojoj sjednici i raspravio je kao matično radno tijelo. U uvodnom obrazloženju, koja je podnijela pravobraniteljica za osobe s invaliditetom, navela je podatke za 2018. kada je njoj se obratio, znači kao što je rekla 1951 građanin, što je za 124 obraćanja više u odnosu na 2017. odnosno, otprilike 10%. Najviše obraćanja bilo je na području, iz područja socijalne skrbi, 377, zapošljavanja i rada 283, mirovinskog osiguranja, 263, pristupačnosti i mobilnosti 156, odgoja i obrazovanja 141, zdravstva 136 te slijede područja pravosuđa, skrbništva, suzbijanja naselja. Ured je imao ukupno 3200 postupanja, u 24 satnom savjetovanju, Ured je uputio i u 24 e-savjetovanja Ured je uputio i 100 prijedloga zakonskih i podzakonskih odredbi, 61 mišljenje, … [[Govornik se ne razumije.]] izravno nadležnim tijelima, od toga je otprilike 30% prihvaćeno. Dakle, rad je bio vrlo intenzivan, od strane Ureda pravobraniteljica. Većina prijedloga i preporuka pravobraniteljice, ugl. su primani na znanje ili odbijeni, što je jedan od osnovnih prigovora pravobraniteljice. Kako je naglasila, na našem Odboru, ovakvim, ignorirajući stavom, negira se zakonska uloga pravobranitelja, kao tijela, čija je obveza davanje prijedloga za izmjene zakona, tamo gdje se na temelju nastupanja, po pritužbi primijeti, da su upravo zakonska rješenja, dovela do kršenja prava osoba s invaliditetom. Međutim, i onda kada su prijedlozi i prihvaćeni, neki od njih nisu kasnije primijenjeni, što je vidljivo iz izostanku konkretnih pokazatelja, kao što nam je rekla. Također ističe postojanje minimalnih pomaka, do kojih je došlo u ostvarivanju prava u prioritetnim područjima za osobe s invaliditetom i djecu s teškoćama u razvoju. Pojedinačni pomaci, koji su rezultat upornog zagovaranja roditelja i pojedinih udruga ili zakonskih izmjena nisu uklonili sustavni nedostatak, zbog kojih veliki broj osoba s invaliditetom, kojima je za inkluzivni život u zajednici, potreba usluga osobne asistencije ili nekih drugih … [[Govornik se ne razumije.]] tu podršku nisu dobili ili je ne mogu dobiti u obujmu u kojoj im je potreba. Uspostavljenje sustavnog rješavanja socijalnih usluga, kao i nužnost nastanka procesa deinstitucionalizacije koji je tijekom 2018. kao i zadnjih nekoliko godina, prema navodima pravobraniteljice, u zastoju vidi kao prioritete potrebitih promjena. U području zdravstva, pravobraniteljica se referirala na dostupnost zdravstvenih usluga, neprepoznatljivost osoba oboljelih od bolesti kralježnice, problem spinalnih centra u Varaždinskih toplica, liječenje oboljelih od multipleskleroze i rijetkih bolesti, problem odobravanjem ili neodobravanjem ortopedskih i drugih pomagala, pravo na fizikalnu terapiju i medicinsku rehabilitaciju izvan bolnice, kao i problem smještaja bez pristanka na temelju članka 26. Zakona o zaštiti osoba s duševnim smetnjama. Također je upozorila na nužnost rane intervencije kod djece u teškoćama u razvoju, kao i potrebu bolje međuresorne suradnje. U raspravi, pojedini članovi odbora, načelno su se složili s preporukama, koje je navela pravobraniteljica, a koje su se odnosile na intenziviranje razvoja usluge podrške, neovisno o življenju u zajednici i transformaciji centara za pružanje usluga u zajednici. Ono s čim se nisu u potpunosti složili odnosilo se na zatvaranje institucija i, na zatvaranje u institucije za smještaj. Dakle, s tim u vezi smatraju da je potrebno razlikovati mjere prisile npr. kod dementnih osoba i osoba koje boluju od šizofrenije. U području pružanja za djecu isto tako smatrali su da su napravljeni određeni pomaci i s tim u vezi ističu najavljeno osnivanje klinike za dječju i adolescentnu psihijatriju KBC-a Rebro Zagreb u skorije vrijeme. Također slažu se s nedostatkom stručnog i zdravstvenog osoblja u Psihijatrijskoj bolnici za djecu i mladež u Zagrebu, kao i nedostatku smještajnog kapaciteta. Problem nedovoljnog broja dječjih i adolescentnih psihijatara je problem koji se u skoroj budućnosti svakako treba riješiti istakli smo u raspravi. Ja bi ovdje napomenula da smo o tome imali i tematsku sjednicu na tu temu u saborskom Odboru za zdravstvo i socijalnu politiku. Iako su predstavnici Ministarstva za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku i Ministarstva zdravstva obrazlažuvši mišljenje RH u odnosu na izvješće upozorili na pogreške, pogrešne navode iskazane u izvješću te istaknuli načelnu primjedbu na dostavljeno izvješće smatrajući ga preopširnim, članovi odbora su jednoglasno pohvalili i podržali predmetno izvješće pravobraniteljice. Kako su u raspravi istaknuli osnovna uloga pravobraniteljice za osobe s invaliditetom je zaštita, praćenje i promicanje prava i interesa osoba s invaliditetom te s tim u vezi i ukazivanje na određene nedostatke i nepravilnosti, a sve u svrhu promicanja prava i interesa osoba s invaliditetom. Dakle, nakon šta smo jednoglasno podržali ovo izvješće predložili smo Hrvatskom saboru da prihvati izvješće o radu pravobranitelja za osobe s invaliditetom za 2018. godinu. Zahvaljujem.
Sada će nam se obratiti predstavnica Vlade kako bi dala isto tako dodatno obrazloženje, mišljenje Vlade, s nama je poštovana Marija Pletikosa, državna tajnica Ministarstva za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku, izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici, poštovana pravobraniteljice, poštovani predstavnici ministarstava, evo Vlada RH uputila je Hrvatskom saboru mišljenje na izvješće o radu pravobraniteljice za osobe s invaliditetom za 2018. godinu utemeljeno na mišljenima nadležnih tijela koja su dostavila očitovanja na predmetno izvješće. I to, Ministarstva za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku, Ministarstva zdravstva, Ministarstva rada i mirovinskog sustava, Ministarstva graditeljstva i prostornog uređenja, Ministarstva mora, prometa i infrastrukture, Ministarstva uprave, Ministarstva pravosuđa, Ministarstva regionalnog razvoja i fondova EU, Ministarstva hrvatskih branitelja i Ministarstva vanjskih i europskih poslova. Navedeno izvješće prikazuje aktivnosti i rad Ureda pravobraniteljice za osobe s invaliditetom te daje pregled podataka o prijavljenim povredama prava osoba s invaliditetom tijekom protekle godine, kao i preporuke pravobraniteljice na uočene nepravilnosti u radu dionika nadležnih za skrb o osobama s invaliditetom kroz različita područja djelovanja. Uzevši u obzir činjenicu da je uloga pravobraniteljice propitivanje osiguravanja prava osobama s invaliditetom sukladno preuzetim međunarodnim obvezama i nacionalnom zakonodavstvu kao i osiguravanje konzumiranja tih prava, nadležna tijela dala su svoj osvrt na izvješće pravobraniteljice. Iz mišljenja nadležnih tijela vidljivo je da su uloženi veliki napori kako bi se unaprijedila skrb o osobama s invaliditetom u svim područjima njihovog života, ali i svjesnost da su pred svima nama još uvijek veliki izazovi kako bismo djeci s teškoćama u razvoju i odraslim osobama s invaliditetom osigurali što bolje uvjete života kakve oni i zaslužuju. Izvješće o radu pravobraniteljice Vlada RH ocijenila je vrlo informativnim. Preporuka koje je dala Vlada RH dana je u svrhu bolje preglednosti povrede prava osoba s invaliditetom i danih preporuka od strane pravobraniteljice, postignutih rezultata na području skrbi o osobama s invaliditetom kao i potreba koje još uvijek nisu zadovoljene u određenim područjima. Vlada RH i u narednom razdoblju poduzimat će niz koraka kako bi zajedničkom suradnjom svih dionika i dalje unaprjeđivala skrb o djeci s teškoćama u razvoju i odraslim osobama s invaliditetom uključujući i njihove obitelji, a sukladno svim raspoloživim ljudskim i financijskim resursima uzimajući u obzir preporuke pravobraniteljice dane kroz ovo izvješće i uključujući osobe s invaliditetom u sve faze donošenja odluka. Hvala lijepo.
Zahvaljujem imamo jednu repliku, kolega Mrsić izvolite.
Hvala lijepo, poštovana državna tajnice ne znam da li imate ovlasti da odgovorite na jedno vrlo jednostavno pitanje. Vlada se najprije tužila da je izvješće pravobraniteljice preopširno, a onda je napisala svoje obrazloženje na 19 stranica, ja sam ga čitao 3 puta u kojemu se Vlada osvrće na izvješće pravobraniteljice, ispravlja neke stvari, malo se svađa sa pravobraniteljicom ali nigdje nisam vidio unutar mišljenja Vlade konkretne poteze kojim bi se ispravilo to što Vlada prigovara pravobraniteljici u njenom izvješću. Ali ono što ne vidim iz samog stava Vlade je da li Vlada prihvaća ovo izvješće ili ga samo prima na znanje, dakle ne vidim, u svim do sada je bilo uvijek da Vlada prihvaća izvješće, da je Vlada ta koja podržava izvješće, ali u ovom izvješću nema ni slova da li je to to ili nije.
Hvala vam. Nema odgovora, ništa hvala vam. Onda ćemo sada preći na raspravu, prvi je na redu Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista, poštovana kolegica Ines Strenja, izvolite.
Zahvaljujem, dakle pred nama je vrlo sveobuhvatno izvješće pravobraniteljice za osobe s invaliditetom, koje treba iščitavati i iščitavati i treba biti kao što sam rekla, semafor koji će reći, ove stvari ne smiju se dalje nastavljati na ovaj način u Hrvatskoj i ove stvari su dobre, njih trebamo i dalje razvijati i podržavati. I razmišljajući kako bih danas koncipirala ovu svoju raspravu, htjela bih pročitati zapravo, s obzirom da Klub MOST-a nezavisnih lista će podržati ovo Izvješće, pročitat ću vam dopis roditelja djece oboljelih od šećerne bolesti zato što je to obrazac načina na koji zapravo pravobraniteljica treba postupati, kakve pritužbe ona dobiva i zapravo način na koji mi danas funkcioniramo u Hrvatskoj, a to je da roditelji moraju zbilja doći do medija i pokušati na neki način, informaciju o tome što se dešava s njihovom djecom plasirati kako bi pokušali i dobili nekakva rješenja. I to je ono što mi ne smijemo raditi. Dakle, ne smijemo na taj način funkcionirati da, tek ukoliko se neki problem desi, kao što je bilo spinrazom o kojoj zapravo konačno još uvijek nemamo neko rješenje, još uvijek je puno djece koja su tek u procjeni i koja nisu započela s liječenjem i ostale djece koja zapravo medijskom pažnjom i prikupljanjem donacija rješavaju svoje teške bolesti. Dakle, roditelji djece s težim oštećenjima zdravlja, a to su kronične i neizlječive bolesti, djeca koja boluju od šećerne bolesti, su željeli skrenuti pažnju na nepridržavanje rada nadležnih institucija prema Europskoj konvenciji o pravima djece i, a to znači da su neki koji su trebali tu djecu procjenjivati, nisu se držali te iste konvencije i procjena je bila subjektivna i preosobna. Dakle, Konvencija o pravima djeteta je dokument koji ima nadzakonsku snagu itd., obvezuje države stranke na pružanje najviše razine zdravlja svakom djetetu i osiguranje uvjeta u kojima nijednom djetetu neće biti uskraćeno njegovo pravo, a ona kaže da u svim akcijama koje se odnose na djecu, bilo da ih poduzimaju javne ili privatne ustanove, socijalne skrbi, sudovi, državna uprava ili zakonodavna tijela, najbolji interes djeteta mora imati prednost. I drugo, države stanke se obvezuju da će u odgovarajućih zakonodavnim i upravnim mjerama osigurati takvu zaštitu i skrb djeteta kakav mu je prijeko potrebna za njegovu dobrobit uzimajući u obzir prava i dužnost njegovih roditelja, zakonskih skrbnika i drugih osoba. Dakle, roditelji djece oboljele od šećerne bolesti kažu, da s obzirom da veliki dio njihovih prava proizilazi iz nalaza i mišljenja o težini i vrsti invaliditeta, odnosno oštećenja funkcionalnih sposobnosti koji donosi Zavod za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom, oni su se osvrnuli na konkretne primjere kada to nije bilo pravilno procijenjeno. Dakle, kažu da se nerijetko donosi mišljenje u prilog ovog dopisa su i kompletna dokumentacija te djece koja mi je dostavljena i dostavljena je pravobraniteljici, dakle, nerijetko se donosi mišljenje u kojem naša djeca su, iako istih godina, iste dijagnoze, ne budu jednako izvještačena, pa tako slijedom toga niti ne mogu ostvariti ista prava. Iz navedenog proizilazi kako bi najprije trebalo se obratiti Zavodu za vještačenje i od njih tražiti da se usuglase oko kategoriziranja težine oštećenja zdravlja kod dijagnoze, znači diabetes mellitus tipa 1. I onda su priložili, znači, nalaze i mišljenje istog djeteta u razmaku od godine dana, kada je dijete u 1. nalazu vještačeno u starosti od 7 godina i kada je utvrđen 3. stupanj kronične bolesti i postojanje težeg invaliditeta, dok za godinu kasnije, kada je dijete bilo staro 8 godina, utvrđen je 2. stupanj kronične bolesti i time potreba za smanjenim opsegom njege djeteta, dok je u oba slučaja se dijabetes okarakterizirao kao privremena promjena u zdravstvenom stanju, dijabetes tipa 1, liječnici znaju, ali oni koji vještače znaju o čemu se radi. Dakle, naravno da roditelji ovoga djeteta nailaze na mnoge prepreke i nemogućnost ostvarivanja pravo, a znamo da je dijete jednako ovisno o svom roditelju i sa 7 i sa 8 godina starosti te da dijabetes tip 1 nikako nije privremena promjena te zbog toga predlažu da se nalaz i mišljenje izdaje na neko duže vrijeme, a ne na godinu dana i kako bi se u konačnici i smanjio trošak cijelog postupka, što bi bilo na obostrano zadovoljstvo. Kada roditelji uspiju od Zavoda za vještačenje dobiti nalaz i mišljenje s kojim se slaže dakle, vrsta i težina invaliditeta, trajna promjena u zdravstvenom stanju, prijeke potrebe privremene pomoći u punom opsegu, sljedeća prepreka mu je objašnjavanje socijalnim radnicima u centrima za socijalnu skrb svojih prava i tumačenje zakona. I onda temeljem zakona o socijalnoj skrbi dijete može ostvariti pravo na doplatak za tuđu pomoć i njegu u punom opsegu, što često se ne priznaje roditeljima koji koriste pravo na rad s polovicom punog radnog vremena radi pojačane njege djeteta, iako to stoji jasno u čl. 60. Zakona o socijalnoj skrbi. I onda ovi roditelji znači, govore o primjeru oprečnih rješenja ponovno u dva gotovo ista slučajeva, dakle, dvoje djece oboljele od šećerne bolesti tip 1, od strane Zavoda za vještačenje, dakle izvještačeno je kao stupanj 3, teži invaliditet te prijeku potrebu privremene pomoći njege u punom opsegu. Znači sad, ukoliko su u zavodu dobili pravilno vještačenje, znači oni sada imaju ponovo dakle situaciju da se jednom djetetu priznaje pravo na pomoć i njegu iako njegova majka koristi pravo na rad s polovicom punog radnog vremena, dok se drugom djetetu to isto pravo odbija pod obrazloženjem da njegova majka koristi pravo na rad s polovicom punog radnog vremena te da mjesečni prihod kućanstva prelaze zakonom propisani cenzus, a sve opet temeljem istih odredbi prema nezakonitom tumačenju mjerodavnih osoba te stoga predlažu edukaciju odgovornih osoba, traže priznavanje prava djece, a koja proizilazi iz već spomenutih zakona, kao i rješavanja svih ovih problema, znači unutar ovog područja. Oni su dakle, dokazali i to primjera je više, na potpuno nelogičnosti i netransparentnosti, kao i subjektivno tumačenje zakona i danih ovlasti prilikom ostvarivanja prava na pomoć i njegu i rad na 4 sata. Dakle, razlika je jednostavno u osobi koja je taj dan predstavljala tijelo vještačenja pa prema slobodnoj i subjektivnoj procjeni, određuje tko će dobit a tko ne svoja prava. Ustanova te vrste jednostavno ne može funkcionirati kvalitetno i gubi svoju svrhu a koju predstavlja needucirana osoba puna straha za svoje radno mjesto ovisno o tome kako će vještačiti. Europska socijalna povelja jamči dječja prava na odgovarajuću socijalnu, pravnu i ekonomsku zaštitu. U skladu sa Konvencijom pravima djeteta i Europskom socijalnom poveljom, obitelji bi trebale dobiti svu potrebnu zaštitu i pomoći kako bi ispunile svoju presudno važnu ulogu ali u stvarnom životu nije tako. Ja ću samo ponoviti riječi koje je rekla bivša pravobraniteljica, da zaključim ovaj dio a to je jer štednja, bivša pravobraniteljica za djecu a gdje se odnosi na djecu, jer štednja na djeci dugoročno ima najskuplju cijenu a to je narušavanje njihovog zdravlja. Djeca pogotovo ona bolesna, nisu skupina koja može čekati neka bolja vremena, njima pomoć i zaštita treba sada i ovdje dok sazrijevaju i odrastaju i formiraju u buduće građane ovog društva stoga vam preporučavamo da prilikom kreiranja i primjene mjere racionalizacije, svakako vodite računa kakve će posljedice pojedina mjera imati na djecu i njihovo zdravlje općenito i u sredini u kojoj dijete živi kao i sa štednjom da ne ugrozite prava i interese djece koja su zajamčena svim nacionalnim i međunarodnim dokumentima. Ima još amo kratko ali bi htjela još jednom napomenuti da ste zbilja sustavno zagovarala u svojim postupanjima i pravo na liječenje djece oboljele od različitih rijetkih i sistemskih bolesti i osoba zapravo koje boluju od rijetkih bolesti, upozorili ste pravodobno na potrebu promjene kriterija u liječenju od multiple skleroze, tu se uključio i naš saborski Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku, Hrvatsko neurološko društvo uz krovno znači Savez oboljelih od multiple i zbilja na kraju su kriteriji promijenjeni i sada je svima pacijentima oboljelim od multiple skleroze omogućeno liječenje unutar odmah po postavljanju dijagnoze a ne da moraju čekati 2 pogoršanja u jednoj godini ili godinu dana od postavljanja dijagnoze. Smatram da takve stvari bi trebale isto tako biti sustavno praćenje i od strane Ministarstva zdravstva i HZZO-a jer ovako zapravo ispada da ukoliko kao što sam rekla su dovoljno glasni bolesnici i upozoravaju i onda dobiju podršku od politike ili od pravobraniteljice ili od medija, onda se kriteriji mijenjaju ali mislim da to ne bi trebalo bit tako. Zadnjih dana smo isto tako, zadnjih tjedana ponovno bili u situaciji da smo upoznati sa djecom odnosno udruga „Brački pupoljci“ je ukazala na nedostupnost onog šta je bilo potrebno a to je djeca sa teškoćama u razvoja sa otoka i njihovo plaćanje zapravo prijevoza trajektnom koje nije riješeno a moglo je biti riješeno jer se ne radi o previše djece ali ako smo rekli u Hrvatskoj da ćemo svima osigurati jednako dostupnu zdravstvenu zaštitu, mislim da se to moglo i do sada riješiti. Ono što je meni bilo interesantno u vašem izvješću, to je da ste jer kao što sam rekla, svi imaju jednako pravo ali ne smijemo dozvoliti da zbog toga šta su djeca na otocima posebno su zbog toga na neki način udaljena od mjesta gdje trebaju primiti potporu i liječenje u svojih osobnih bolesti, preporučili ste lokalnim samoupravama da poduzmu sve mjere i donesu sve potrebne odluke kako bi djeca sa teškoćama u razvoju ostvarila pravo na zdravlje, obrazovanje i socijalnu sigurnost. I mislim da je potrebno ovdje ponoviti da ste predložili da je potrebno utvrditi prostorne, stručne i organizacijske i druge resurse za poboljšanje kvalitete života osoba sa invaliditetom i djece s teškoćama u razvoju i izraditi analizu potreba i akcijski plan djelovanja za uspostavu rane podrške djeci s teškoćama u razvoju, zaposliti potreban broj stručnjaka u predškolskim i školskim ustanovama, rehabilitatora, logopeda i psihologa radi pružanja potrebnih socijalno-zdravstvenih i rehabilitacijskih usluga za djecu sa teškoćama u razvoju sustavno kroz odgovarajuće lokalne projekte podržati programe kao što je onaj program udruge „Brački pupoljci“ usmjerene na rehabilitaciju djece s teškoćama u razvoju, osigurati i vlastita sredstva ili iz drugih izvora, znači programa HZZO-a ili europskih fondova za pomoćnike u nastavi i predškolskim ustanovama što još uvijek nije sustavno dosad riješeno, poticati sve preventivne programe zdravstvenih i odgojno-obrazovnih institucija i udruga zapošljavanja i potrebitog broja djelatnika i osiguravanje odgovarajućih prostornih uvjeta za pružanje tih usluga, izraditi akcijski plan vezano uz osiguranje prilagođenog prijevoza djece s teškoćama u razvoju kao preduvjeta korištenja usluga. Nadam se da su vas čuli čelnici lokalnih samouprava, ja sam to još jednom ovdje ponovila ali kao što kažem, vi ste netko čija je velika odgovornost upozoravati na ono što je u sustavu skrbi osoba s invaliditetom loše, gdje možemo popraviti i očekujem isto tako da vas u tom smislu prate i nadležna ministarstva, zasad kao što vidimo, samo 30-ak posto vaših prijedloga je i prihvaćeno, nadam se da će ubuduće biti bolje, klub MOST-a nezavisnih lista će podržati ovo vaše izvješće, hvala.
Zahvaljujem, druga na redu je poštovana kolegica Ljubica Lukačić u ime Kluba zastupnika HDZ-a, izvolite.
Poštovani g. predsjedniče, poštovana uvažen pravobraniteljice sa suradnicima, poštovana državna tajnice, državni tajnici. Evo pred nama je Izvješće pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom i ja prije nego što kažem nekoliko riječi o ovom velikom izvješću, izrazit ću osobito zadovoljstvo da je naša pravobraniteljica evo danas prvi puta govorila s ove pozornica, s ove govornice, koju je Hrvatski sabor, evo prilagodio i za mene kao zastupnicu i za nju kao pravobraniteljicu i vidimo da je to jedan korak naprijed. Dakle, ovo veliko, ali sveobuhvatno izvješće je kao i svake godine, puno informacija. I uvijek za njega vodimo reći, da će nam to biti jedna knjiga iz koje ćemo svi zajedno moći izvlačiti neke podatke. Stoga je to izvješće dobro, iako veliko, pa se često događa da ga baš ne vole svi čitati. Međutim, evo, na sreću, i na prijedlog i saborskih odbora od prije nekoliko godina, pravobraniteljica nam dostavlja i jedan sažetak tog izvješća pa ga možemo svi zajedno brže i lakše vidjeti što je to naša pravobraniteljica zabilježila u protekloj godini. Dakle, pravobraniteljica je istakla u svom uvodnom govoru, a možemo to vidjeti iz izvješća, da je u protekloj godini, zaprimila nešto više pritužbi, prijava ili obraćanja. Ja ne vidim da je to problem, dapače, dobro je da se osobe s invaliditetom obraćaju pravobraniteljici, ona je njihova pravobraniteljica i ona je, ja bih rekla, prva stepenica koju se osobe s invaliditetom mogu i trebaju obratiti, kako bi naprosto možda samo pitale ili kako bi krenule u rješavanje svojih prava. Pravobraniteljica je u protekloj godini otvorila područni ured u Osijeku i vjerojatno je i to jedan razlog zbog čega je stiglo više obraćanja pravobraniteljici nego u 2017.g. Kako je prilikom otvaranja ureda u Osijeku, pravobraniteljica najavila, ove godine, bi trebali odnosno, očekujemo da će pravobraniteljica otvoriti i područni ured u Splitu, sljedeće vjerojatno Rijeka itd. kako bi pokrila cijelu Hrvatsku i kako osobe s invaliditetom ne bi morale dolaziti u Zagreb jer je mnogima to naprosto nemoguće. Iz izvješća vlade, koju je i ove godine, na otprilike, evo, 20-tak stranica, vidimo da je vlada po ministarstvima iznijela ono što smatra da u izvješću možda nije najspretnije ili najbolje napisano i ja bih se sa velikim dijelom toga i složila, jer naravno ima u ovom izvješću malih sitnih grešaka, ali u načelu izvješća je dobro i dobro je da vlada i istakne ono što smatra da u njemu nije baš najbolje i napisano. Što se tiče i ja ću krenuti ukratko od socijale, da tako kažem, obzirom da je i pravobraniteljica iznijela da je i tu bio veliki broj primjedbi. Dakle, kao što svi već znate, rekla bih i ptice na grani, pjevaju o tome, da je u prošloj godini povećana osobna invalidnina i doplatak za pomoć i njegu, te da smo unaprijedili status njegovatelja za osobe s invaliditetom. Kada govorimo o osobnoj invalidnini i doplatku za pomoć i njegu, moram reći, da je ovo prva vlada nakon dugo vremena koja se upustila u povećavanje ovih dvaju prava. 20-tak godina čekali smo da osobna invalidnina i doplatak za pomoć i njegu budu barem malo povećani. Ne moram govoriti koliko su se povećale potrebe osobe s invaliditetom u tih 20-tak godina. 1500 kn osobne invalidnine, mnogi će reći i govore nije puno, ali je veliki korak naprijed i to je početak s kojim je ova vlada mogla u ovom trenutku krenuti, dakle, i doplataka za pomoć i njegu, vjerojatno svi znate da vlada priprema novi Zakon o socijalnoj skrbi u kojoj očekujemo daljnja poboljšanja. Ono što je upravo i pravobraniteljica ističe, već dugo, a i ja da očekujemo da osobna invalidnina bude rasterećena svih cenzusa jer je to naknada za invaliditet a to nije socijalna naknada. U ovim trenucima, evo traju i dogovori i pregovori, kako ćemo to napraviti i zahvaljujem ministarstvu, evo molim državnu tajnicu da prenese ministrica i da smo zadovoljni kako se dogovaramo jer to je, to je odnos koji ministarstvo pokazuje prema civilnom društvu, prema onima od kojih može najviše naučiti, koji najbolje znaju koje su njihove potrebe. Vjerujem da ćemo uspjeti dogovoriti sve ono što smatramo da treba popraviti a što nismo mogli u izmjenama i dopunama u prošloj godini. Što se usluga u zajednici tiče i tu imamo, ja bih rekla još jako puno posla iako i tu smo krenuli puno, puno naprijed. Osobna asistencija, kada govorimo o osobnoj asistenciji više od, već ja bih rekla blizu 2000., dakle preko 1500 ljudi ima osobnog asistenta. Po mom osobnom mišljenju to nije dovoljno i dugi niz godina već govorimo o tome da je potrebno donijeti Zakon o osobnoj asistenciji. Ova Vlada krenula je, dakle Ministarstvo za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku osnovalo radnu skupinu koja je krenula sa zadatkom da pripremi Zakon o osobnoj asistenciji a jednako tako i Zakon o inkluzivnom dodatku. Rekla bih da su to uz Zakon o socijalnoj skrbi dva ključna zakona koja osobe sa invaliditetom očekuju kako bi se poboljšao njihov status i kako bi na najbolji mogući način mogli zadovoljiti svoje potrebe. Kada je u pitanju zapošljavanje osoba sa invaliditetom tu se posebno veselim jer bilježimo ipak veliki, veliki iskorak. Bilo je evo danas ovdje govora o Zavodu za vještačenje, o tom našem famoznom jedinstvenom tijelu vještačenja kojeg smo toliko dugo čekali i borili se da dobijemo jedinstveno tijelo vještačenja, jedan nalaz i mišljenje koji će nam biti dovoljan za sve sustave. Polako idemo k tome, još uvijek nismo došli do toga ali Zavod za vještačenje čini sve kako bi doista mogao utvrditi invaliditet. Sve ovo što u izvješću pravobraniteljice piše i ovo o čemu mi danas ovdje govorimo neće biti moguće unaprijediti dok ne znamo tko su osobe sa invaliditetom a tko su osobe sa tjelesnim oštećenjem. Mi danas baratamo pojmom od 510 otprilike tisuća osoba sa invaliditetom, to je veliki broj ali među njima ima onih koji nemaju veliki invaliditet i ne bi mogli ostvarivati prava o kojima mi i danas ovdje govorimo. Dakle trebamo točno znati tko su osobe sa tjelesnim oštećenjem a tko su osobe sa invaliditetom. Ja ovom prigodom želim pohvaliti Zavod za vještačenje što je krenuo konačno, konačno i u taj veliki problem, najveći rekla bih problem jer dok to ne riješimo mi ne možemo govoriti o reguliranju amandman baš nikakvih prava. Vjerujem da će skoro i taj problem biti riješen obzirom da se uključio i Zavod za javno zdravstvo koji vodi registar o osobama sa invaliditetom i vrlo brzo ćemo naći instituciju koja će donositi rješenje o invaliditetu. Nemamo ga ni pravobraniteljica ni ja. Da vam sad pokažem naša rješenja, vi biste vidjeli da na njima piše da smo i pravobraniteljica i ja osobe sa tjelesnim oštećenjem a ja mislim da to ipak nije tako. No, evo kao što sam rekla, idemo konačno k rješenju i u ove 2,5 godine mandata ove Vlade napravili smo doista veliki iskorak ali nemoguće je bilo i vještačiti u velikom broju i rješavati probleme obzirom da je Zavod za vještačenje još uvijek stanuje u vrlo, vrlo neprimjerenim prostorima gdje osobe s invaliditetom vrlo teško dolaze na vještačenje, gdje se ne mogu zapošljavati novi ljudi jer nema prostora a silna je potreba. Stoga vjerujem da će Zavod za vještačenje uskoro dobiti svoj novi prostor kako bismo mogli sve ove probleme o kojima sam govorila što prije početi rješavati. Znamo da je Zavod ove godine zaprimio 20-ak tisuća predmeta novih vještačenja hrvatskih branitelja i to je neću reći teret, to se mora raditi ali i to je jedan veći broj koji će opteretiti Zavod za vještačenje, dakle nemoguće je krenuti naprijed dok Zavod ne uđe u svoje nove prostorije. Kada govorimo o pristupačnosti, htjela bih reći da kao što je rekla i pravobraniteljica naš je veliki problem oko čega se u zadnje vrijeme evo i najviše rekla bih razgovaramo a to je znak pristupačnosti i oslobođenje od plaćanja cestarine. Ministrstvo mora, prometa i infrastrukture otvorilo nam je ruke, otvorilo nam je vrata, izrazilo je najbolju volju da oslobođenje od plaćanja cestarine više ne bude vezano isključivo za automobil nego kao i znak pristupačnosti za osobu. Međutim, tu sada dolazimo do problema, kada ministarstvo ima volju, kad nam Vlada otvori ruke onda se evo mi nažalost moram to reći [[Upadica: Hvala vam.]] osobe s invaliditetom [[Upadica: Kolegice Luketić vrijeme je isteklo pa molim da završite.]] evo dovršit ću, ne možemo dogovoriti. Međutim na dobrom smo putu da nađemo definiciju tko je to osoba s invaliditetom [[Upadica: Kolegice Luketić, molim vas.]] i kao što sam rekla to nam je potrebno za sve što želimo rješavati za osobe s invaliditetom i ja vjerujem da će se to uskoro i dogoditi. Poštovana pravobraniteljice naš klub će podržati vaše izvješće. Hvala vam lijepo.
Idemo sada na treći klub, to je Klub zastupnika SDP-a, poštovana kolegica Marija Alfirev, izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče, nadam se da ćete imati prema svima ovako, kad malo produžimo, razumijevanja. Pozdravljam ponovo pravobraniteljicu za osobe s invaliditetom sa suradnicima, predstavnike ministarstva, državne tajnice, državne tajnike, kolegice i kolege, evo pred nama je još jedno zaista vrijedno veliko izvješće pravobraniteljice o radu za, o radu pravobraniteljice za osobe s invaliditetom i ja bih rekla je ono je kao što se svake godine spominje zaista opsežno, veliko je međutim ono takvo zaslužuje i biti jer sama problematika je osoba s invaliditetom i sva područja koja obuhvaća zaista su široka, zaista su opsežna i ovo da bi se prikazala jedno potpuno stanje, stanje u državi kakvo jest onda se o tome treba i pisati. Naravno imamo, nama je dakle dostupan i sažetak koji je u tom smislu lakše iščitati stoga, ali opet je dosta jasan, međutim također iako nisam u potpunosti dakle svih 300 i koliko stranica pročitala ali sam iščitala dakle one dijelove koji se, koje sam smatrala da su mi nešto za više značajniji i za samu raspravu i zaista su dobro opisani, dobro su prikazani i još bolje oslikavaju samu problematiku nego što je to sažetak. Odmah na početku ću reći da će Klub SDP-a podržati izvješće o radu pravobraniteljice za osobe s invaliditetom za 2018. godinu jer ne samo zbog tog što je napisano obimno i što je prikazano dosta toga, nego što je vidljivo da se zaista zalaže za osobe s invaliditetom što je primarni zadatak pravobranitelja za osobe s invaliditetom i ukazuje na sve one poteškoće, probleme, na sve one zastoje, na sve ono što država nije napravila što mi u zakonodavnom smislu nismo donijeli, dakle na sve one propise, zakonske akte koji bi se morali ovdje donijeti, a nisu doneseni, ukazuje na ustrajno ukazuje na nužnost provođenja konvencije i svih osnih međunarodnih dokumenata koje je i Hrvatska ratificirala, prihvatila, ratificirala i obvezala se na sustavno provođenje svih tih zadaća, koji u konvencijama i drugim međunarodnim dokumentima stoji. Stoga je to, stoga je taj, ovaj dokument iz godine u godinu važan. Ono što bismo možda trebali i više poštovati to je i proizlazi sama bojazan, vidljivo je iz izvješća i usmenog izlaganja pravobraniteljice to je nezadovoljstvo brojem prihvaćenih primjedbi, preporuka, stoga mislim da je naveden podatak koji ipak nije zadovoljavajući, a to je da je svega čini mi se 30%, mislim da sam tu brojku pročitala, 30% od upućenih preporuka, primjedbi usvojeno. Što je zaista, što je manje od pola i zapravo ukazuje na nekakav i problem, ja još nisam evo voljela bih doći do toga i vidjeti u čemu je problem, jer i ja sam primijetila da pogotovo u zakonskim, kada je riječ o primjedbama koje se tiču na zakone, tada je često odgovor nema se financijskih sredstava u ovom trenutku ili prima se na znanje ali bez jasnog i određenog, određen smjernice ili konkretnog vidljivo konkretno kada će se o tom problemu uopće konkretnom raspravljati ili donijeti određeni zaključci ili prihvatiti same primjedbe. Slušajući ili i prethodne kolegice, pogotovo kolegicu Lukačić nekako sam dojma da je zapravo jako sve puno optimizma i evo sve ide u nekakvom dobrom smjeru, pa bih rekla da mi se čini da se to malo pomalo i sukobljava sa izvješće pravobraniteljice koja ipak ne smatra da je sve tako krasno i puno optimizma i da možemo očekivati u skorom vremenu značajna poboljšanja. Jednako tako i čitajući osvrt odnosno mišljenje Vlade RH na ovo izvješće, također možemo vidjeti da su određena neslaganja i određena suštinska neslaganja, mislim da su suštinska, koja ne ulijevaju baš optimizam da će preporuke o kojima je govorila pravobraniteljica biti i uvažene. Evo konkretno ću samo reći da je jedno od suštinskih neslaganja koje je vidljivo u ovom izvješću a i u mišljenju Vlade je odnos prema Zakonu o udomiteljstvu odnosno suštinski što udomiteljstvo predstavlja kada su u pitanju recimo odrasle osobe sa invaliditetom, u tom smislu pravobraniteljica vrlo jasno kaže da udomiteljstvo ni u kom slučaju ne može biti proces deinstitucionalizacije i da zapravo prema preporukama UN odbora bi trebalo izbjegavati udomiteljstvo odraslih osoba sa invaliditetom, dok s druge strane zapravo Vlada smatra potpuno drugačije i taj zakon koji je propao ovdje u Saboru je na neki način govori nešto suprotno i pozivaju se na neke druge izvore, smatrajući da je upravo udomiteljstvo ovaj izuzetan napor koji su uložili, koje je ministarstvo uložilo u guranje Zakona o udomiteljstvu i provođenja svih aktivnosti što se tiče udomiteljstva zapravo govori o tome da se ne slažu sa pravobraniteljstvom, imaju suštinski sasvim drugačije razmišljanje pa i smjer kojim idu. Ono što želim u ovom djelu još reći, to je da kad govorimo o sustavu, državnom sustavu za osobe sa invaliditetom, tada mora se vidjeti jasan napredak u ostvarenju, ispunjavanju svih onih odredbi koje smo zacrtali kroz prihvaćanje konvencija a pogotovo kad govorimo o ova tri ključna područja života, a to su obrazovanje, osposobljavanje, rad, zapošljavanje odnosno neovisno življenje. Neki pomaci su napravljeni i tu zaista trebamo priznati ono što je napravljeno, voljeli bi smo znati i kakvi su rezultati tih aktivnosti koje su napravljene, npr. kod zapošljavanja kada je priznata osobna invalidnina bez obzora da li je osoba dakle iako radi, dakle prima osobnu invalidninu ili kod autorskog honorara, zanima nas dakle i u kojoj mjeri je došlo do povećanja broja zaposlenih osoba sa invaliditetom jer će to tek onda imati zaista punog smisla. S druge strane upozoravamo još uvijek a to je tada bio razlog zašto se nije išlo na delimitiranje i kada su u pitanju mirovine, bilo je rečeno da čekamo Zakon o socijalnoj skrbi, prošlo je sad već više od godinu dana od tada od kada smo usvajali zakon koji se tiče osobne invalidnine pa nadamo se da će doći i do tog jer je to bilo jedno ključnih obećanja. Puno se očekuje od novog Zakona o socijalnoj skrbi, vidjet ćemo, evo s nestrpljenjem mi u klubu SDP-a također čekamo taj zakon. Slijedeći problem o kojem želimo progovoriti, asistencija. Asistencija je, osobna asistencija je zaista jedan od gorućih problema, ona se odsada financira kroz projekte, kroz udruge i projektne aktivnosti što svakako osobama koje trebaju asistenciju, u ovom trenutku nije dobro još uvijek riješeno, riješeno je u jednom malom djelu životnog prostora života međutim ovo zahtjeva zaista kad smo već krenuli u ovom smjeru, nakon mislim da su 12 g. u pitanju, mislim da onda zaista treba dovršiti tu priču i napraviti Zakon o osobnim asistentima ili sličan zakon koji će omogućiti asistenciju sukladno potrebama osoba sa invaliditetom jer inače sama usluga nema nikakvog smisla ako zaista nije usklađena u potpunosti s potrebama osoba sa invaliditetom. Ono što želim reći da smo kroz klub SDP-a progovarali, to su problemi s kojima se susreću osobe, odrasle sa autizmom i njihovi roditelji ili obitelji gdje još uvijek nije sustavno riješen problem odraslih osoba pogotovo, govorila sam to zadnji put, Centra za autizam Zagreb koji još uvijek je pod sustavom obrazovanja, na ta pitanja čekamo još konkretne odgovore. Isto tako kad je u pitanju rana intervencija, htjela bi reći da je upućeno pitanje i Vladi i da je dobiven odgovor vrlo načelan u koje se izražava razumijevanje ali još uvije, evo pravobraniteljice, odgovor od ministarstva odnosno Vlade je stigao ali on samo govori uputite pitanje ministru Kujundžiću, ja sam to pitanje i dalje uputila ministru Kujundžiću ali nema jasnog odgovora o tome kada će se ustrojiti upravljački odbor za radnu intervenciju koji je jako nužan da bi se sustavno pristupilo ovom rješavanju odnosno stvaranju sustava za što raniji pristupu i što ranije pružanje uslugama djeci u što ranijoj dobi kako bi se neke teškoće već na vrijeme prevenirale odnosno olakšale kasniji rad. Htjela bih također reći da smo što se tiče pristupačnosti zakon, dakle Klub SDP-a je uputio u saborsku proceduru i Zakon o dopunama Zakona o cestama, smatrajući kako je tu napravljena jedna nepravda i želeći ispraviti tu nepravdu kada su u pitanju sve osobe sa invaliditetom jer u ovom trenutnom zakonu pristupačnost, odnosno oslobađanje od plaćanja cestarine imaju samo oni koji i u svom posjedu imaju osobni automobil. Stoga smo išli sa prijedlogom da se to pravo odnosi na samu osobu sa invaliditetom a ne na vozilo. I ja se nadam, evo slušajući kolegicu Lukačić, da će upravo taj zakon ukoliko dođe ovdje u saborsku proceduru biti i prihvaćen jer vidjela sam da pozdravlja upravo i te izmjene koje će doći i od samog ministarstva. Ono što bih htjela napomenuti kolega Arsen Bauk je također ovdje uputio u proceduru Zakon o izmjenama također koje se tiču pomorskog prijevoza a tiče se prijevoza djece sa otoka na kopno, ono nije prihvaćeno od strane HDZ-a pa ni onih koji dakle zastupnika koji su, koji žive na otocima pa je to vrlo čudno, ali evo, nadam se da će doći do nekih promjena, ne znam kakvih ali još jedanput upućujem taj apel, djeca na otocima često moraju odlaziti na kopno i nije u redu da su diskriminirana, da im je taj dio života otežan. Treba im olakšati upravo na način da se omogući besplatno putovanje trajektom a inače da se omogući u pomorskom prometu. Toliko za sada, kroz evo još jednu napomenu da će klub podržati ovo izvješće.
Hvala vam lijepa. Idemo sada na Klub zastupnika HSS-a i demokrata. Poštovani kolega Mirando Mrsić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana pravobraniteljice, poštovani kolegice i kolege. Svi koji su putovali Europom i Amerikom zasigurno su primijetili velik broj osoba sa invaliditetom na ulicama, radnim mjestima, fakultetima, kulturnim događanjima a još više od tog broja je osoba sa invaliditetom zaposleno u tim zemljama. Promatrajući Hrvatsku iz te perspektive nameću se pitanja hoćemo li mi ikad dostići te standarde brige o osobama sa invaliditetom posebno sa onima koji imaju teškoća sa kretanjem ili koriste pomagala pri kretanju ulicama, kinima, kazalištima i radnim mjestima. Evo pravobraniteljica je rekla da i u ministarstvima, dakle Vlada bi prva trebala biti ta koja bi trebala voditi brigu o pristupačnosti svojih prostorija osoba sa invaliditetom, ne rade ono što bi trebalo raditi. Ovo izvješće pravobraniteljice je vrlo opsežno, zahvaća cijeli spektar problema osoba sa invaliditetom i ja ću se dotaknuti samo par njih ali je ovo dobra podloga da se promijene neke stvari u hrvatskom društvu i da osobe sa invaliditetom postanu punopravni članovi hrvatskog društva. Europska strategija za osobe sa invaliditetom 2010. i 2020. ukazuje na 8 prioritetnih područja i pitanje je da li u tih 8 prioritetnih područja Hrvatska može pokazati da je nešto napravila i da je napravila bitne iskorake. Gledajući ovo što nam je ove godine pravobraniteljica jasno i zorno prikazala u svom izvješću nisam siguran da se tu možemo pohvaliti sa nekim velikim iskoracima. Koraci su napravljeni, mali koraci ali to još uvijek nije dovoljno da osobe sa invaliditetom budu punopravni članovi hrvatskog društva. Samo da ukažem na tih 8 prioritetnih područja a to su pristupačnost, sudjelovanje, jednakost, zapošljavanje, obrazovanje i osposobljavanje, socijalna zaštita, zdravstvena zaštita i sudjelovanje i promicanje prava osoba sa invaliditetom u kontekstu proširenja EU i Međunarodnih razvojnih programa. Svima je poznato ali još jedanput da osvježim tu brojku, u Hrvatskoj živi 512,47 osoba sa invaliditetom što čini ukupno 12,3% ukupnog stanovništva. Udio je negdje na razini EU i na razini UN-a gdje se procjenjuje da u svijetu ima oko 650 milijuna osoba sa invaliditetom što čini 10% svjetske populacije. U Hrvatskoj imamo relativno dobru zakonodavnu regulativu, imamo i regulativu koja regulira zapošljavanje osoba sa invaliditetom i to je jedan od ključnih elemenata uključivanja osoba sa invaliditetom u hrvatsko društvo a to je da im damo posao i obrazovanje i da onda mogu normalno raditi i biti, privređivati i biti dio hrvatskog društva. Također je dosta stvari regulirano Zakonom o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom. Tim zakonom uređeno je pravo na profesionalnu rehabilitaciju i rad i zapošljavanje osoba sa invaliditetom međutim podaci nam govore da kao što to u Hrvatskoj uvijek i je da dobre zakone ne implementiramo u praksi jer prava zajamčena tim zakonom su teško ostvariva pa jedno od tih prava je pravo na prednost pri zapošljavanju osobi sa invaliditetom kojoj je poslodavac dužan dati ukoliko ista zadovoljava sve tražene uvjete propisane oglasom ili natječajem. Vidi se i iz primjera koji su bili tu u izvješću pravobraniteljice, da je problem u tumačenju, tko se smatra osoba s invaliditetom, te što se smatra relevantnim dokazom invaliditeta. Puno je iskoraka napravljeno s jedinstvenim tijelom za vještačenjem, jer smo konačno na jednom mjestu mogli vještačiti osobe s invaliditetom iz svih segmenata, dakle, i iz socijale, iz rada, iz braniteljske populacije. Ali ostaje još jedna stvar koju nismo riješili sa tim jedinstvenim tijelom, iako je donešena metodologija o vještačenju, a to je pitanje invaliditeta osoba koje su bili branitelji i pitanje invaliditeta osoba koji nisu bili branitelji za isto tjelesno oštećenje još uvijek nemamo isto invalidnost, a to je nešto što stvara nejednakost u društvu. Druga stvar koja je problem su predrasude poslodavaca, iako je dokazano da osobe s invaliditetom ulažu više truda i energije u rješavanje zadataka i suprotno očekivanju koriste i manje bolovanje od svojih tzv. zdravih kolega te je za očekivati da im se u svijetu poslovanja gdje je najvažnija dob i tu ukaže povjerenje. Pravobraniteljica je jasno ukazala na problem obrazovanja i problem da vrlo malo osoba s invaliditetom je u visokom obrazovanju i većina se zaustavi na osnovnom ili srednjoškolskom obrazovanju i tu država nije napravila iskorake koje je morala napraviti, da što omogući, da što više osoba s invaliditetom završi fakultetsko obrazovanje, visoko obrazovanje i da na taj način im omogući da veću šansu za zaposlenje, ali i veće prihode, koji će omogućiti da njihov život bude jednostavniji nego što je. Donošenje zakona i kvotnog zapošljavanja situacija s relativno poboljšala kada govorimo o zapošljavanju osoba s invaliditetom, međutim, nije došlo do onoga što smo se očekivali i onoga kada smo donosili zakon, da će to do kraja dovesti do toga da poslodavci shvate da moraju nešto dati društvu, a da ne moraju stalno uzimati od društva i da moraju i oni napraviti iskorak, jer zapošljavanje, prema zadnjim podacima koje sam imao, zapošljavanje osoba s invaliditetom preko Hrvatskog zavoda za zapošljavanje, poraslo je tek 0,3%, dok u isto vrijeme imamo smanjenje broja nezaposlenih osoba, dakle, svih nezaposlenih za čak 10,8%. To pokazuje da se trendovi na tržištu rada, ne odnose jednako na sve aktivne građane. Kada govorimo o … [[Govornik se ne razumije.]] zapošljavanju, tu podaci nisu dobri, nisu dobri onako kako smo očekivali i stalno se vrtimo oko iste brojke, očito da Ministarstvo rada i mirovinskog sustava ne ulaže dovoljno napora da prisili poslodavce da konačno počnu ispunjavati svoju obavezu. Jer plaćanje poslodavaca zato što nisu zaposlili osobe s invaliditetom nije ono što mi želimo. Ne želimo da poslodavci plaćaju, nego da zaposle osobe s invaliditetom i za prošlu godinu iz izvješća pravobraniteljice, 13,41% ih je svega ispunilo u potpunosti svoju obavezu. Prema nekim podacima u 20 ministarstva, svega 3 ministarstva su ispunila svoju zakonsku obavezu, što je nešto što je nedopustivo i sada je već skoro 5 g. od kada je zakon donesen i u tih 5 g. se moglo u ministarstvima zaposliti toliko osoba s invaliditetom da se ispuni kvota. Preko 65% poslodavaca ne zapošljava osobe s invaliditetom, te su obveznici plaćanja naknada. To je dovelo do toga da je lani uplaćeno 214 milijuna kuna kazni na zapošljavanje osoba s invaliditetom ili preko 2 milijuna kuna više nego 2017.g. paradoksalno je da ta sredstva koja bi trebali koristiti za zapošljavanje osoba s invaliditetom leže na računu države, Ministarstva financija i jasno da je ministru Mariću to idealno jer ta sredstva može vrtjeti beskamatno i zadnji put kada smo razgovarali o zakonu, ja sam više puta ukazivao da Ministarstvo rada i mirovinskog sustava mora napraviti i programe i omogućiti da ta sredstva idu poslodavcima, ta su sredstva namijenjena poslodavcima za zapošljavanje osoba s invaliditetom. Pravobraniteljica je … [[Govornik se ne razumije.]] spomenula u svom izvješću, ali ja bih tu stavio akcent na još jedan problem koji je vezan uz osobe s invaliditetom, da mi u Hrvatskoj, zbog toga što se smanjila razina zaštite na radu imamo svake godine, sve veći broj osoba s invaliditetom, jer evo, u zadnjih mjesec ili dva dana, dva mlada života su ugašena prije tjedan dana u Kninskoj tvornici vijaka, mladići su poginuli na radnom mjestu, u elektrani Plac su poginula 3 radnika, izgubila život. I ovakve tragedije ne iznenađuju stručnjake zaštite na radu, jer kažu, poslodavci i država ne vode dovoljno brige o sigurnosti radnika i prema zadnjim podacima, u ovih prvih 5 mjeseci ove godine, radno mjesto je poginulo 14 osoba, a lani 37. ukinut je Zavod za unaprjeđenje zaštite i sigurnost na radu i sve jasno ono što smo upozoravali da će ovo smanjenje i hvaljenje da će se na zaštiti na radu uštedjeti oko milijardu i dvjesto tisuća kuna, dovesti do toga da će stradavati radnici, da će se povećavati broj osoba s invaliditetom i sasvim sigurno je da je to bila pogrešna procjena koju je Ministarstvo rada i mirovinskog sustava a i vlada bilo i ono što je razmišljalo na koji način će riješiti problem sa EU komisijom i reći da mi u Hrvatskoj štedimo na radnicima, a dovodimo do toga da broj smrtnih ishoda u Hrvatskoj je sve veći. Pitam ministra Pavića je li svjestan da je zbog jednostrane odluke ugrozio zdravlje mnogih radnika i da nam dok nam dio radne snage odlazi van, država je digla ruke od ovih koji ostaju. Odustala je i da im pruži odgovarajuću zaštitu u razini zaštite na radu i ne samo to nego ću ovdje pod krajem ovog izlaganja spomenuti još jednu skupinu radnika koja je izigrana od strane HDZ-a i Vlade, a to su radnici sa azbestom. Ono što je problem sa radnicima koji su bili izloženi azbestu je da oni očekuju da dobiju adekvatnu kompenzaciju za to što su radili u uvjetima koji su bili nepovoljni za njih. Međutim, Vlada, iako je premijer Plenković to obećao, nije donijela nikakav zakon niti je zakon u proceduri koji bi obeštetio. Napominjem da smo 2015. ostavili Ministarstvo rada i mirovinskog sustav Zakon o obeštećenju radnika koji su bili izloženi azbestu u kojem je bilo jasno navedeno da svim radnicima koji su boravili 5 godina u okolini u kojoj je bio azbest, bi trebalo to obeštetiti. HDZ i premijer Plenković sada kažu da će biti obeštećeni samo oni radnici koji su bili izloženi azbestu od 1991. do 2002. od kada nema azbesta u Hrvatskoj. A što se s onima prije 1991.? što oni nisu građani RH? I to je nešto što zabrinjava na koji način se Vlada odnosi prema radnicima. Još jednom apeliram sa ove pozornice da konačno riješimo problem radnika sa azbestom jer do tada, unatrag 5 godina 164 radnika su umrla koji su bili izloženi azbestu. I ne može se u zakonu definirati da su to samo oni koji su bili izloženi azbestu u RH, dakle u ono vrijeme, od onog vremena kada je osnovana i priznata RH. To je nešto što je nedopustivo. I evo, sa ove danas govornice apeliram da se to promjeni jer postoji vrlo jednostavno pitanje. Zašto HDZ-u nije stalo do zaštite radnika, žele li jeftiniju državu i manje davanja? Ali ono što je također poručujem, prestanite uhljebljivati i riješite tamo stvarno gdje treba. Broj općina, gradova, županija, riješite povlastice, ali ne štedite na zdravlju radnika jer iz ovog svega što sam rekao, dok država štedi, radnici gube živote i radnici umiru. Hvala lijepo.
Hvala i vama. S nama su članice i članovi Udruge umirovljenika i starih osoba Općine Sv. Ilija, hvala što ste s nama i pozdravimo ih svi pljeskom, molim vas. … [[Pljesak.]] Idemo dalje sa klubovima. Gđa. Vesna Pusić ispred Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a, izvolite.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče. Gđo. pravobraniteljice sa suradnicima. Ovo je jedno vrlo dobro izvješće o jednoj vrlo lošoj situaciji. Iz samog tona i načina na koji je ovaj izvještaj pripremljen i prezentiran, vidi se da se u ovom izvješću čak pokušava biti što je moguće optimističniji odnosno što je moguće pozitivniji, obzirom na stvarnu situaciju na terenu, ali podaci govore sami za sebe ili podaci su vrlo dobro prezentirani i smatramo također da je temeljno polazište koje se eksplicitno navodi u ovom izvješću, a to je stav prema osobama s invaliditetom je onaj koji bi trebali podržavati i koji apsolutno mora biti u temelju svake politike prema osobama s invaliditetom, a to je da, kao što se u izvješću kaže, vizija Ureda pravobraniteljice za osobe s invaliditetom je pridonijeti stvaranju društva jednakih mogućnosti za sve građane na području RH, za sve kategorije osoba s invaliditetom u svim životnim segmentima, svih starosnih skupina i svih područjima njihovog djelovanja. Drugim riječima, prava osoba s invaliditetom su ljudska i građanska prava i svaka politika prema osobama s invaliditetom treba ići u cilju postizanja građanske jednakosti. Dakle, ono što smo više puta ovdje ponavljali, to nije niti dobročinstvo ni dobrotvorstvo ni milosrđe, to je pitanje mogućnosti političkog funkcioniranja jednog društva, odnosno osiguravanja da svi članice i članovi tog društva mogu koliko-toliko ravnopravno participirati u životu tog društva. Prema tome, sva politika se mora prema osobama s invaliditetom se mora rukovoditi i polaziti od te pretpostavke, da je to politika koja omogućava ili bi barem trebala omogućavati građansku jednakost. Da li ona to čini, iz ovog izvješća se vidi da ne čini. Citirat ću samo neke podatke koji su ovdje navedeni. Recimo, obrazovna struktura koja nije samo pitanje jednakih šansi, nego je i pitanje kvalitete života, kvalitete onog segmenta života u kojem se ljudi obrazuju, a naravno i mogućnosti kvalitete života kasnije, mogućnosti zapošljavanja ili uključivanja u redovno funkcioniranje društva. Dakle, prema obrazovnoj strukturi 66% osoba s invaliditetom je bez završene osnovne škole ili samo sa završenom osnovnom školom. Za usporedbu u općoj populaciji takvih ima 40% dakle, gotovo 60% više ima osoba samo sa osnovnom školom ili bez osnovne škole među osobama s invaliditetom, nego u općoj populaciji. To vam odmah govori o smanjenju šansi i dramatičnoj nejednakosti između opće populacije i osoba sa invaliditetom. Ako uzmete srednje obrazovanje ili srednju stručnu spremu, 25% ima osoba s invaliditetom sa srednjom stručnom spremnom, u općoj populaciji to je 47%, ponovno, više nego, ne više, ali gotovo duplo u općoj populaciji ima ljudi koji imaju srednju školu nego među osobama sa invaliditetom. Ako se uzme kao što se u izvješću navodi, dakle, navodi se da postoji 505, 725, 505 tisuća 725 osoba s invaliditetom, a u radno aktivnoj dobi, njih 240 tisuća 173 dakle, koje su u životnoj dobi. I sada kada uzmete koliko ih je zaposleno, zaposleno ih je 4,5%. dakle, ne 4,5% od ukupnog broja ludi s invaliditetom, nego od onih koji su u radno aktivnoj životnoj dobi je 4,5% zaposlenih. Ako od tog broja ljudi koji su u aktivnoj životnoj dobi, oduzmete one koji su izgubili radnu sposobnost ili su evidentirani kao osobe s izgubljenom radnom sposobnosti, onda njih izuzmete iz te grupacije radno aktivnih, onda je 5,5% osoba s invaliditetom u radno aktivnoj dobi, koji imaju radnu sposobnost je zaposleno. Ja mislim da kada vidimo ove podatke, dalje ne treba, već je potpuno jasno o čemu se radi. Dakle, radi se o jednoj dramatičnom diskriminiranoj skupini građana, dramatičnoj diskriminiranoj grupaciji, koja u ukupnom broju čini, pa recimo jedno 13% ukupnog stanovništva RH. Kada onda još pogledate kolike su mirovine za osobe s invaliditetom to postaje još zapravo dramatičnije, odnosno, nije jasno na koji način, moram reći ti ljudi preživljavaju. Za postići ovaj cilj koji pravobraniteljica navodi kao cilj, politika, prema osoba s invaliditetom, a koji apsolutno podržavamo i smatramo a je ne samo logičan, nego da je i u temeljima sve suvremene literature o politikama vezane na osobe s invaliditetom, socijalnoj politici generalno, a to je upravo postizanje te građanske jednakosti. Teško je postići taj cilj, u uvjetima, u kojima mi još uvijek imamo nešto što je zapravo potpuno nerazumljivo i totalno apsurdno, a to je da kriterij za određivanje invalidnosti i naknade za invalidnost nije tip i stupanj invalidnosti, nego je porijeklo invalidnosti. Dakle, ako vi nemate nogu, drugačije ćete novce dobiti ako je to nastalo na radu ili ako ste pali pod tramvaj, nego ako ste izgubili nogu u ratu, što je apsolutno suprotno temeljnoj ideji socijalne politike, moderne socijalne politike, a to je da ona treba težiti da ljudima s invaliditetom omogući ravnopravno participaciju u društvu, omogući socijalnu ravnopravnost, ako hoćete i političku ravnopravnost, u tom smislu, da je svaka participacija u životu zajednice ujedno i politička participacija. U izvješću se također navodi nešto što nije karakteristično samo za osobe s invaliditetom, nego nažalost i za mnoge druge kategorije, ali ovdje je očito posebno radikalno, a to su velike razlike u položaju osoba s invaliditetom ovisno o području u kojem žive. Dakle, ako ste u Zagrebu ili još 3, možda 4 veća grada u Hrvatskom, život vam je lakši, a ako ste izvan toga, imate de facto vrlo malo mogućnosti koristiti različite recimo pomoći ili podršku koja vam je potrebna ako ste osoba s invaliditetom da normalno funkcionirate. Ured pravobraniteljice navodi da je u prošloj godini organizirao 4 edukacijske radionice na kojima su sudionici mogli steći znanja o pravima osoba s invaliditetom itd. Ta edukacija, to osvještavanje društva smatramo da mora biti mnogo intenzivnije odnosno apsolutno je činjenica da se društvo vrlo često ponaša prema osobama s invaliditetom kao da su nevidljive i osvještavanje u školama, u lokalnim zajednicama, u bilo kakvom obliku okupljanja organiziranog, o načinu i komplikacijama za koje 90% ljudi uopće nema pojma kakve sve komplikacije i sa kakvim sve preprekama se osobe s invaliditetom se susreću i zašto ne mogu sudjelovat u nekim aspektima zajedničkog života koje drugi uzimaju kao samo po sebi razumljive ili neupitne. Prema tome, taj element edukacije naravno, ne može i nema uopće načina da bude isključivo odgovornost pravobraniteljice za osobe s invaliditetom, ali treba biti odgovornost društva, to treba ući kao tema u škole od najranije dobi da djeca dobiju svijest o tome da su to ravnopravni građani koji zahtijevaju i imaju pravo biti ravnopravni u svojoj participaciji u društvu. Neću imat puno vremena o tome govorit, al mislim da je vrlo važan dio u ovom izvješću, onaj koji se odnosi na reproduktivna prava osoba s invaliditetom, na prava roditelja i pravo na roditeljstvo. Dakle, prava koja zalaze u intimu, a vrlo često se tretiraju gotovo kao luksuz kad se radi o osobama s invaliditetom, kao šta sad još i ovo, kruha preko pogače. To su temeljna ljudska prava i sama naznaka u ovom izvješću pokazuje u kojoj mjeri se ona krše, pa katkad i vrlo brutalno krše, to se odnosi i na žrtve nasilja, dakle, osoba s invaliditetom koje su žrtve nasilja, gdje je spektar i u općoj populaciji, dakle, osoba koje bez invaliditeta, nasilja u obitelji, u zajednici, vrlo širok, a kad se radi s osobama s invaliditetom to se dodatno radikalizira i dobiva i dodatne svoje dimenzije i zbog toga je i dodatni problem da se, recimo ono što smo ratificirali u HS kao instrument borbe protiv nasilja u obitelji, nasilja nad ženama i djecom, a to je Istambulska konvencija, ne financira, ne provodi se u praksi i ne financiraju se oblici zaštite žrtava obiteljskog nasilja, pa onda naravno i osoba s invaliditetom. Pravobraniteljica ovdje navodi 7, više od 7 zakona za koje smatra da treba u njih intervenirati. Predložila je ukupno 100 odredbi za izmjenu i dopunu zakonskih i podzakonskih propisa. 394 preporuke i upozorenja jedinicama lokalne i regionalne samouprave i tijelima državne vlasti i drugim pravnim osobama. Šta je s tim? Šta se s tim dogodilo? To su stotine i stotine, samo ovo tu ako zbrojimo, jedno 800 različitih preporuka, intervencija, upozorenja, šta se s tim dogodilo? Smatramo, svakako izvješće ćemo podržat, kao što sam rekla dobro izvješće o lošem stanju i smatramo da je prilično [[Upadica: Vrijeme]] hrabro obzirom na sudbinu bivše pravobraniteljice za djecu, ja vam čestitam na ovom izvješću.
Hvala. Sada je na redu g. Kažimir Varda, ispred Kluba zastupnika Stranke rada, solidarnosti i nezavisnih zastupnika, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS, poštovana pravobraniteljice, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege, osvrnut ću se samo na neke detalje iz ovog izvješća, da bi imao malo vremena da se osvrnem na mišljenje Vlade. Nakon što sam proučio vaše izvješće poštovana pravobraniteljice, u svakom slučaju želio bih ga i pohvaliti jer je detaljan i sistematično izrađen. No, ipak je u njemu puno istaknutih činjenica i rezultata analize koje bi nas trebale zabrinuti. Osvrnut ću se na područje poštivanje doma i obitelji u kojima se upozorava na nepostojanje konkretnih mjera i aktivnosti usmjerenih na podršku obiteljima tj. roditeljima s obiteljima. Svaki roditelj sa ili bez invaliditeta treba podršku, posebice ako se radi o prvom roditeljstvu, treba podršku obitelji, partnera, zdravstvene službe, a kada se radi o roditelju s invaliditetom, ta podrška mora biti snažnija i sve prisutnija. Ona bi morala trajati onoliko koliko obitelj procijeni da je potrebna sve dok se obitelj ne osnaži sama i skupi sve svoje kapacitete. Podrška nije propisana zakonom, nego je svedeno na akcije i pojedinačna rješenja pojedinih gradova, što je nedopustivo. Naglašavate da u nacionalnoj strategiji izjednačavanja mogućnosti za osobe s invaliditetom od 2017. do 2020. godine nisu predviđene mjere koje bi obvezale državnu i lokalnu razinu da osigura ovo osnovno pravo svim roditeljima i s invaliditetom. Ne smijemo zaboraviti da je naša zemlja potpisnica Konvencije UN-a o pravima osoba s invaliditetom koja jasno propisuje i ovu obvezu. Smatram da je nužno u slijedećem periodu raditi na izmjeni zakonske legislative i osigurati ovo pravo prvenstveno na državnoj razini, pa u tom smislu i ovaj klub podržava vašu preporuku. U području neovisnog življenja i život iznesen, iznijeli ste zabrinjavajući podatak koji se odnosi na kršenje prava osoba s invaliditetom u odnosu na njihovo neovisno življenje u zajednici. Vidite rješenje u sustavnom rješavanju ovog pitanja na razini države, ali i u snažnoj podršci lokalne zajednice. Prisjećam se da je još 2010. godine donesen master plan deinstitucionalizacije čijem se provođenju trebalo osnažiti i širenje i razvoj dostupnosti usluga u zajednici. A onda je sve to od 2014. nekako zastalo. Nažalost mogu se složiti s vama kad ste utvrdili da još nije ostvarena mogućnost za neovisno življenje u zajednici i život u zajednici. Moramo mijenjati zakonodavstvo na području obrazovanja, zapošljavanja u području zdravstvene i socijalne zaštite kako bi baš svaki naš sugrađanin s invaliditetom imao jednake mogućnosti za pravedan život u svojoj lokalnoj zajednici. I sad nešto vremena radi o mišljenju Vlade. Ja sam ovo mišljenje Vlade shvatio zapravo kao izvješće Vlade o poduzetim radnjama i mjerama vezano na vaše izvješće o vašem radu odnosno Ureda za ovaj pravobraniteljice za osobe s invaliditetom u 2018. godini. Tako sam ga shvatio. Dakle, ovdje imamo još jedno izvješće, izvješće Vlade o poduzetim mjerama od strane ministarstava, a samo mišljenje je zapravo Vlade u odnosu na izvješće pravobraniteljice da bi svako drugo izvješće trebao biti kraće. To je sve i ja sam shvatio da Vlada zapravo podržava izvješće pravobraniteljice, kao što ga i mi podržavamo. Samo je razlika u tome što mi kao saborski zastupnici tražimo što više materijala, što više podataka, što više analiza, a vi kao predstavnici Vlade tražite to sažeto. E tu tehnologiju, to je tehnologija Vlade ovo je tehnologija sabora. Međutim, kad smo već kod izvješća Vlade o poduzetim mjerama onda mi ovdje fali izvješće Ministarstva turizma. Ministarstvo turizma, pravobraniteljica je ovdje ukazala na probleme koji postoje u turističkoj ponudi koja nije obogaćena pristupačnošću za osobe s invaliditetom. Ovdje ne mislim samo na domicilne osobe s invaliditetom, mislim na ukupnu djelatnost turizma. Dakle, i osobe s invaliditetom koji nam dolaze kao gosti. I pravobraniteljica s pravom tu upozorava da se radi o jednom resursu i gospodarskom resursu, da je Hrvatska turistička zemlja i da to ima i može imati posljedice ne razvoj turizma za osobe s invaliditetom i ne samo domaće nego iz inozemstva. I tu već kad su se sva ova ministarstva ovdje izredala, u ovom izvješću, onda je trebalo biti i izvješće Ministarstva turizma šta se misli poduzeti u odnosu na preporuke koje je poštovana pravobraniteljica u svom izvješću navela. Još jednom, kad se, ali jedna mala primjedba pravobraniteljici, kad se radi o liftovima u višestambenim zgradama. U samom izvješću pravobraniteljice se govori negdje oko ako se ja ne varam, oko 17.000 i nešto. Ja sam stjecajem okolnosti jutros imao sastanak sa jednom strankom umirovljenika, imao sam sastanak između ostalih i sa seniorima 365 Stranke rada i solidarnosti, na temu upravo na temu liftova. Dakle, u izvješću Vlade kaže se, na osnovu preporuke pravobraniteljice u izvješću za 2018. da bi se, kako bi se omogućilo sufinanciranje ugradnje dizala kao zasebne aktivnosti, a ne kao dio nekog drugog poziva, poziva Vlada RH smatra potrebnim osigurati mogućnost izmjene i dopune tog programa kojim bi se interveniralo u toj izgradnji dizala u višestambenim zgradama i da će Ministarstvo regionalnog razvoja i fondova EU upoznati javnost s rezultatima i daljnjim mogućnostima za ugradnju dizala čini mi se kraja 2019. Dakle, kad govorimo o broju, ni pravobraniteljica, a čini mi se ni ovo ministarstvo nisu utvrdili koliko je stvarno stambenih, višestambenih zgrada u koje je moguće ugraditi liftove. Imate zgrada višestambenih u kojima to iz tehničkih razloga nije moguće. Ako radimo program i idemo prema sredstvima EU onda bi morali znati točan podatak. Ja sam jutros čuo jedan podatak da se radi negdje u Gradu Zagrebu oko 700 zgrada, 700. Moram priznati da nisam baš shvatio jel to samo Grad Zagreb ili je to cijela država, ali ali 17 000 i 700 je velika razlika a moramo omogućiti normalno življenje u zajednici jer se radi ne samo o osobama sa invaliditetom, nego se radi i o starijim osobama. U krajnjoj liniji, radi se o građanima kojima bi trebao biti dostupan prilaz stanu pa bi tu predložio da kad dajemo ocjenu ili kad govorimo o brojkama, da inzistiramo na tome da se utvrdi stvarno stanje a to je moguće utvrditi putem upravitelja zgrada, putem predstavnika, suvlasnika stanova u tim zgradama ukoliko to zgrada možemo stvarno ugraditi liftove, bilo unutra ili panoramski. Vlada je omogućila tu ruku na srce, omogućila izmjenama pa i ovaj Sabor je donio taj Zakon o građenju, više nije potrebna građevinska dozvola, nema nekakvih posebnih administrativnih zapreka za ugradnju dizala ali moramo utvrditi točan broj i onda ćemo doći do brojke kolika su sredstva zapravo potrebna u čemu idemo prema EU-u. No u svakom slučaju, Klub zastupnika Stranke rada i solidarnosti i nezavisnih zastupnika prihvat će ovo izvješće, poštovana pravobraniteljice, hvala lijepo.
Hvala i vama. Sada su s nama i molim vas da ih pozdravimo, učenice i učenici Hotelijersko-turističke škole iz Opatije, i vi hvala što ste s nama, molim vas pljeskom ih pozdravimo. [[Pljesak.]] Idemo dalje sa klubovima, g. Tomislav Žagar govorit će u ime Kluba nezavisnih zastupnika, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana pravobraniteljice sa suradnicima, uvaženi predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Imao sam potrebu nešto reći u ime kluba i osobno ime vezano za ovu temu, odmah ću kako je to običaj i na početku mise priznati svoje grijehe pa ću reći nisam pročitao izvješće do kraja, izvješće je iznimno iscrpno, ja sam pokušao ga čitati, čitao sam do određenog djela onda su mi se počele miješati te sve silne brojke, podaci, naravno i oni pojmovi svi koji mi nisu poznati jer nisam dovoljno stručan ali mogu načelno progovoriti o ovoj temi i kažem i zato imam potrebu pa eto nastojat ću nešto i reći. Ali prije svega želim i gđi. Slonjšak čestitati na ovih gotovo evo sad 11 g. na čelu ove institucije, na njenom predanom radu, sa njenim suradnicima u uvjetima koji nisu najoptimalniji, uvjetima gdje ima manji broj suradnika i gdje moraju obavljati iznimno opsežan posao. Naime zašto sam odlučio pogovoriti o ovoj temi jer iako su nažalost osobe sa invaliditetom u RH potisnute na margine društva, ova tema nije marginalna, ova tema nije nimalo benigna, ova tema je izuzetno važna za cijelo društvo jer ovdje ako spominjemo broj od 500 i nešto tisuća osoba sa invaliditetom, uzmimo u obzir i članovi njihovih obitelji pa uzmimo posebno kad je to slučaj sa djecom s poteškoćama u razvoju i njihove roditelje, onda doista dolazimo do onog broja velike uključenosti naših građana u ovaj problem. I ono što sam, iako kažem priznajem nisam pročitao do kraja izvješće, sažetak jesam, mogu to ovako slikovito reći kad sam se već pozvao na misu, da je to kao i sa Biblijom, nije ni nužno pročitati cijelo izvješće kao što nije nužno pročitati cijelu Bibliju da bi shvatili poruku, ja sam shvatio poruku iz ovog izvješća jer ovo izvješće na neki način kao hologram, bilokoji dio da izdvojite dobijete zapravo cijelu sliku a ta slika nije dobra, naravno postoje značajni pomaci, to se vidi i kroz gotovo a sad 11 g. rada ove institucije ali ti pomaci nas ne mogu zadovoljiti jer sve ono što se događa u našem društvu, sve one slabosti institucija počevši od i sustava, zdravstvenog sustava, obrazovnog sustava, sustava socijalne zaštite, mirovinskog sustava, sve te slabosti naravno da dotiču i osobe sa invaliditetom a upravo kod njih one eksponencijalno te slabosti izazivaju problema kod osoba sa invaliditetom i njih je onda teže i zaštititi. Ono što me veseli kao čovjeka koji dolazi iz Slavonije i na tom čestitam pravobraniteljici je otvaranje područnog ureda u Osijeku što je iznimno dobro jer ovaj problem moramo gledati regionalno, posebno sa stajališta naših ruralnih područja, područja o kojim je osobama sa invaliditetom ajmo sad uvjetno reći, teže zbog manjih mogućnosti ili pristupačnosti premda nigdje nije osobama sa invaliditetom u RH baš najlakše. Ono što je i kolega Pusić a ovdje u izvješću jako razvidno naglasila, a to je sustav obrazovne strukture osoba sa invaliditetom. Tu treba napraviti značajne pomake jer ta struktura je doista upozoravajuća. Ono što govorimo kod uključivanja osoba sa invaliditetom u zajednicu kroz svih onih mjera koje se danas provode, pravobraniteljica upozorava i to mi se čini iznimno važno, da mi ne koristimo sve mogućnosti koje imamo, mi imamo 555 jedinica plus jedna jedinica lokalne samouprave, 20 županija, ne može to spasti na udruge, programi koji se provode nisu dovoljni ili mi ne koristimo dovoljno potencijale koje imamo i na tome bi trebalo obratiti više pažnje, mislim da je pravobraniteljica u svom izvješću i rekla da se obraćala jedinicama lokalne samouprave, da im je dopise, koliko zapravo su one u tome svemu se uključile, to ne znam, ali ono što je u ovom izvješću posebno naglašeno, izostaju sustavnu promjene i ono što me posebno upalo u oči a vezano za zaključno razmišljanje pravobraniteljice, mišljenja smo da su promjene u sustavu koje su rezultat svakodnevne aktivnosti u 2018., učinjene stihijski i pod različitim pritiscima, a bez prave usmjerenosti na krajnje korisnike i bez potrebe da se suštinskim rješenjima uspostavi dugoročno održivi i pravedan sustav zaštite afirmacije i prava. Nema posebnih prava osoba sa invaliditetom, postoje ljudska prava, ona su univerzalna. Osobe s invaliditetom imaju ljudska prava i ta prava moraju biti jednaka za sve. To što netko u određenom segmentu ima tjelesna oštećenja ili smanjene sposobnosti, ne znači da njegova ljudska prava u tom smislu trebaju biti manja, a da bi se to učinilo, potreban je doista sustavan pristup svih, počevši od nas zastupnika u Saboru, preko Vlade RH, nadležnih ministarstava do jedinica lokalne samouprave. Bez tog sustavnog rada nećemo postići cilj. Vama pravobraniteljice čestitam na vašem radu s vašim suradnicima, izvješće naravno da treba pohvaliti, kažem, ono je toliko opširno da eto, nemojte zamjeriti, ali eto ja kao zastupnik, nisam ga uspio do kraja, nisam uspio pohvatati sve podatke jer su podaci silni, nisam dovoljno ni obrazovan, nisam liječnik, nisam u tom sustavu bio dovoljno. Nešto sam, jedno vrijeme sam radio sa djecom sa poteškoćama u razvoju, ali eto, izvješće je dobro i nadam se da će poslužiti svima nama kako bi se učinili ozbiljniji i bolji pomaci da bi osobama s invaliditetom život bio lakši i kvalitetniji. Najljepša vam hvala.
Prelazimo na pojedinačne rasprave. Prvi je g. Ivan Ćelič. Izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče. Poštovana pravobraniteljice, poštovane državne tajnice, državni tajnici, na početku, ja ću se osvrnuti dakle na poglavlje koje je vezano za osobnu slobodu i sigurnost kao osoba koja 17 godina radi sa osobama s duševnim smetnjama. Reći ću nešto što se vidi iz ovog izvješća, reći ću nešto čega su svjesni i u ministarstvima. Osobe s duševnim smetnjama su stigmatizirane. I ne samo u RH. Osobe s duševnim smetnjama su stigmatizirane u cijelom svijetu, negdje više, negdje manje i ja vjerujem da će ovo Izvješće o radu Ureda za pravobraniteljstvo za osobe s invaliditetom doprinijeti da ta stigmatizacija bude što manja. Kada govorimo o smještaju bez pristanka temeljem čl. 26 Zakona o zaštiti osoba s duševnim smetnjama, dakle, bez obzira radilo se o djeci s teškoćama u razvoju ili osobama s duševnim smetnjama, iako pristanak za smještaj daje zakonski zastupnik, uvijek treba pitati suglasnost i osobe koja ima zakonskog zastupnika. Postoji problem slabe inkapacitiranosti i nedovoljnog stručnog osoblja kada govorimo o dječjoj adolescentnoj psihijatriji. Toga je svjesno i Ministarstvo za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku i Ministarstvo zdravstva. Ono što mi je drago da zdravstvena administracija nije prihvatila nekakav prijedlog da razvoj dječje adolescentne psihijatrije bude u blizini kapaciteta za liječenje odraslih osoba s duševnim smetnjama. Zapravo dugoročno, na to će trebati čekati ćemo ozbiljnije rješenje dobiti tek u okviru Nacionalne dječje bolnice. Do tada, Ministarstvo zdravstva ulaže napore da se osamostali i da se ojačaju kapaciteti u KBC-u u Zagrebu. Postoje neki svijetli primjeri i u kontekstu rješavanja problematike poremećaja osoba iz autističnog spektra, što je ogroman problem u RH. Tu se ne možemo pohvaliti, ali suradnja sa UNICEF-om i Ministarstvom zdravstva i razvoj pilot-projekta u KBC-u Osijek, vjerujem da će to biti ogledni primjer dobre kliničke prakse koja će onda biti proširena na RH, no ja bih ovdje rekao da mi se čini da, osim djece i adolescenata, puno veći problem u ovome trenutku imaju osobe starije životne dobi koje imaju određene duševne smetnje i kada govorimo o kršenju ljudskih prava, recimo, u somatskim bolnicama, puno puta ćete vidjeti situaciju, završilo je liječenje, osoba biva otpuštena i nema nikakvog odlaganja otpusta. Mislim, kada govorimo recimo, o osobama starije životne dobi, koje imaju određene psihičke smetnje, nažalost, imamo nerijetko situaciju da te osobe nemaju gdje biti smještene, nemaju obiteljsku podršku i dulje ostaju u psihijatrijskim bolnicama, premda je medicinsko liječenje završilo. Dakle, medicinska indikacija je okončana, ali ona socijalna indikacija nažalost još uvijek egzistira i u neiznalasku kvalitetnog rješenja za smještaj takvih osoba, ta osoba dulje ostaje u psihijatrijskim bolnicama. Lijepo je istaknuto u ovom izvješću, dakle i potiče se razvoj usluga podrške neovisnom življenju u zajednici, transformaciju u centrima za pružanje usluga u zajednici, definitivno treba reducirati bolničke kapacitete i treba u nekoj strategiji za razdoblje od narednih 10 godina, a kad to spomenete dobijete otpore od strane određenih stručnih krugova, nama nije potreban toliki broj psihijatrijskih kreveta i psihijatrijskih bolnica, pogotovo na otocima. To je jedan zastarjeli princip i te bolnice i te kako mogu služiti u zdravstvene svrhe, one trebaju strateški biti prenamijenjene u zdravstveni turizam, tu mislim i na Ugljan i na Rab jer je upravo iz želje da se osobe s duševnim smetnjama izmjesti iz okoline te psihijatrijske bolnice su osnivane na otocima. Zaštita mentalnog zdravlja u zajednici napreduje, sporo, svi bismo voljeli da to ide puno brže, međutim, evo spomenut ću vam jedan primjer, dakle, usporedbu Hrvatske i Švedske. Znači, cijena za jedan dan u hrvatskoj psihijatrijskoj bolnici je 550 kuna, cijena za jedan dan na psihijatrijskom odjelu u Švedskoj je, ne biste vjerovali 12 tisuća kuna. To je ono što je državna tajnica Pletikosa govorila, dakle, mi moramo biti svjesni situacije u kojoj živimo, financijskih resursa s kojima raspolažemo i ovo izvješće, kao i ono što je rečeno u izvješću Vlade zapravo odražava realnu sliku hrvatskog društva u kojem se mi nalazimo. Poslovna sposobnost, dakle sa izmjenama više nema oduzimanja potpunog oduzimanja poslovne sposobnosti, nego djelomično i tu se vide određeni napreci i reevaluacije kod osoba kojima je u potpunosti oduzeta poslovna sposobnost, to ide sporo opet i iz financijskih razloga, ponekad ima nekakvih nedoumica i tu treba zapravo inzistirati da Centri za socijalnu skrb su oni koji imaju najveću odgovornost prebacivanje loptice iz jedne institucije u drugu, nažalost, treba voditi računa da toga bude što manje. Kratko ću ovdje se osvrnuti i na određene preporuke, a u skladu sa mišljenjima odbora vezano na tumačenje Konvencije o pravima osoba s invaliditetom iz 2015.g. gdje se zapravo preporuča da se ukidaju forenzični psihijatrijski odjeli i da osobe sa pravom duševnom bolesti koje ne mogu počinit kazneno djelo, nego obilježja kaznenog djela. Tako je u našem nacionalnom zakonodavstvu, ali i u većini zemalja EU, dakle, zbog toga što nisu počinile kazneno djelo, nego obilježja kaznenog djela, bivaju smještene na forenzično psihijatrijske odjele. Ja vas sve pozivam, dakle, iz Ureda za pravobraniteljstvo osoba s invaliditetom da dođete na naš novi odjel gdje je definitivno puno bolji standard. Naravno, da bi bilo najbolje da na tom odjelu nema osoba kojima je potrebna takva pomoć, ali mislim da osim ovog terapijskog dijela, vrlo je važan rehabilizacijski, resocijalizacijski postupak, da trajanje liječenja bude što kraće i da se nastavi izvanbolnički oblik liječenja i da se na taj način isto tako pripomogne razvoju komunalne psihijatrije odnosno zaštite mentalnog zdravlja u zajednici. Ustanova socijalne skrbi treba biti, ali ne treba ih biti tako puno. Ja taj pomak na bolje što se tiče razvoja udomiteljskih obitelji koji imaju tradiciju, na to gledam pozitivno, premda bih volio, dakle, ima naravno problema kada osoba iz Zagreba završi u Dubravi Vrbovečkoji ili negdje, dakle, to su sve nekakvi objektivni problemi i bilo bi bolje da nema tolike potrebe za udomiteljskim obiteljima, nego da osoba bude što je moguće bolje uključena u lokalnu zajednicu u kojoj ona jest, ali ovdje ću na kraju samo isčitati ono što su osnovna načela Zakona o udomiteljstvu koji je na snazi od 1. siječnja 2019.g., ja mislim da je to pomak na bolje, premda bi bilo bolje da osoba ostaje u okruženju svoje obitelji, ali kao što sam spomenuo, dakle, određene osobe nakon završetka bolničkog liječenja nemaju gdje. Načelo najboljeg interesa korisnika, načelo ravnopravnosti u obiteljskom okruženju, načelo održivosti socijalnih veza, načelo uključenosti i na kraju, ne manje važno, načelo zabrane diskriminacije, to su ona osnovna načela koja su sadržana i u uvodnom dijelu Zakona o udomiteljstvu, svi se zajedno, vjerujem da smo svi ovdje na istome putu da stigmatizacija osoba s duševnim smetnjama bude što manja i da kvaliteta života osoba, ja sam se ovdje ograničio, kod osoba s invaliditetom na osobe s duševnim smetnjama, bude što bolja i ja vjerujem da će uz rad pravobraniteljice i njezinih suradnika svakim danom situacija u RH biti bolja. Hvala.
Hvala. g. Sladoljev je tražio repliku.
Hvala g. potpredsjedniče. Poštovani kolega Ćeliću, u raspravi ste se samo dotakli jedne, dakle, stavke što se tiče problema djece oboljelih od autizma. Ja osobno mislim da smo mi tu u jednom vakumu, dakle, da je tu najgora situacija što se tiče, pogotovo je i u Gradu Zagrebu, prije par mjeseci došla je jedna žena, mi se obratila, ona ima dijete koje boluje od autizma, to je već odraslo dijete, ima preko 20.g. i ima problem sa prijevozom. Dakle, ona stanuje na Trešnjevci, Centar za rehabilitaciju je u gradu i ona ne može jednostavno doći sa svojim djetetom do centra jer nema svoj osobni automobil, javni javnim prijevozom ona ne može doći, dakle, zato što dijete ima poteškoća i jednostavno jedan dobar čovjek se javio, taksist koji ju besplatno vozi svaki dan. Dakle, to su konkretni problemi, ja kažem autizam i djeca s autizmom, dakle, mislimo da tu nismo našli adekvatna rješenja i da tu trebamo radit.
Odgovor, izvolite.
Pa kolega Sladoljev, slažem se s vama, mislim da je što se tiče osoba s poremećajima autističnog spektra, situacija u RH najlošija. Situacija koja nikako ne treba ići prema institucionalnom smještaju osoba sa autizmom, nego na što većoj inkluziji, na što većoj uključenosti obitelji, nažalost, nedostatnost stručnog osoblja, ali čini mi se i u nekim situacijama malo nas je pregazilo vrijeme, mislim da bi tu trebalo uz dužno poštovanje prema osobama s edukacijsko rehabilitacijskog fakulteta jedan suvremeniji pristup koji će onda pomoć i osobama koje imaju poremećaj iz autističnog spektra, ali i članovima njihovih obitelji na kojima je zasigurno veliki teret.
Također, repliku je tražila gđa. Alfirev.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Kolega Ćeliću, spomenuli ste u svojoj raspravi nekoliko puta kao opravdanje za, ajmo reći, nedovoljno uređen sustav, financijsku nedostatnost države. Međutim, donekle se mogu složiti, mada još uvijek zaista puno, puno manje izdvajamo upravo za sustav za osobe s invaliditetom nego što bi to trebalo biti ili što u drugim zemljama se izdvaja, ali nas ništa ne opravdava, pogotovo ovu Vladu ili ministarstvo ne opravdava to kada ne koriste dovoljno sredstva EU, kao što je npr. sa, zbog neiskorištenosti ili nedovoljnog povlačenja europskih sredstava, nismo mogli reprogramirati ili ne možemo reprogramirati neke programe i onda recimo ova dizela za više stambene zgrade koje nisu opremljene dizalima i u kojima žive osobe, starije osobe ili osobe s invaliditetom, ne može se aplicirati [[Upadica: Hvala]] ne može se raspisati [[Upadica: Hvala]] takav natječaj.
Odgovor, g. Ćelić.
Kolegice Ćelić, nisam ja nikoga opravdavao, što se tiče Europskih fondova koje ste vi spomenuli, pa i konkretno vezano za liftove ja bi sad mogao politikanski odgovoriti da je prioritete određivala Vlada Zorana Milanovića na osnovu kojih se apsorbiraju iz europskih fondova. Ja znam da ste vi socijalno osjetljivi i mislim da svi zajedno samo želim reć kakva je realna slika, to nije razlog da mi ostanemo na ovoj situaciji nego da se svi zajednički zalažemo da svim osobama sa invaliditetom damo jednake šanse i po pitanju zapošljavanja, ne samo po pitanju liječenja ili bilokakvih usluga turizma kao što je već spomenuta. Svi zajedno možemo napraviti puno više, hvala.
Idemo dalje s pojedinačnim raspravama. Gđa. Marija Alfirev je na redu.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Evo nakon izlaganja u ime kluba, imala sam i imam potrebu još neke stvari reći kroz ovu pojedinačnu raspravu jer smatram da je neke stvari kad su u pitanju osobe sa invaliditetom da svi skupa zapravo moramo još snažnije i jače zagovarati pa bez obzira što su i učinjeni neki možda pozitivni pomaci, oni još uvijek su izuzetno mali i još uvijek zapravo zahtijevaju snažniji glas samih osoba sa invaliditetom, roditelja ali i sivih drugih koji su u poziciji utjecati na politike i općenito razvoj sustava na sve one koji su u mogućnosti utjecati na privlačenje različitih sredstava, u ovom slučaju govorimo o sredstvima EU-a, dakle na sve one koji a to onda možemo govoriti zaista o svima i o medijima, da na pozitivan način ali zaista ukazujući na sve one situacija u kojima se krše ljudska prava, prava osoba sa invaliditetom, treba ukazivati i snažnije o tome govoriti. Dakle i u ovom Saboru moramo čuti još snažniji glas kada su u pitanju prava osoba sa invaliditetom. Stoga bih ukazala na jedan dio izvješća pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom ali isto tako ponovno ukazala na dio koji je Vlada dala kroz svoje mišljenje i koje se pak dosta razlikuje. Pravobraniteljica je dosta snažno i jasno izrekla svoje mišljenje kada je u pitanju dio koji se odnosi na neovisno življenje a onda i na razvoj usluga u zajednici izražavajući svoju zabrinutost time što je došlo do zastoja u samom procesu deinstitucionalizacije odnosno transformacije samih ustanova, dugotrajnog smještaja, dakle da je došlo do zastoja u protekloj godini, 2017. ili 2018. g. ali isto tako da nije došlo do snažnijeg razvoja usluga u samoj zajednici i to je problem jer istovremeno ne možete, dakle ne može se raditi jedno bez drugoga. I ono što moramo ili ono što trebamo zaista i očekivati pa i javnost očekuje od svih nas, ali osobe sa invaliditetom posebno očekuju, to je da se svake godine osjeća određeni napredak i sad kad imamo situaciju da je ovako nešto ne samo napisano nego zaista potkrijepljeno činjenicama i onda govori o tome da ne postoji taj napredak, onda se moramo upitati zbog čega je to došlo, što je u stvarnosti, zašto se to ne događa, što se promijenilo i što se u Hrvatskoj dogodilo ako nema novih pomaka. Tim više što evo ovih posljednjih dana govoreći o situaciji u Hrvatskoj, Vlada se često hvali i poziva da ima jednostavno više financijskih resursa, da je bolje stanje u državi, da imamo više mogućnosti za neke proračunske stavke, zato se pitamo zbog čeg i u ovom djelu i u ovom djelu nije došlo do tog pomaka. Konkretno, pravobraniteljica a tu se slažem, zato što sam iščitala taj dokument, govori o planu deinstitucionalizacije, transformacije, prevencije i institucionalizacije koje je ministarstvo donijelo krajem prošle godine i u kojem zapravo nema jasnih konkretnih podataka o tome kako će se provoditi, koji su to koraci, kako će se provoditi uopće proces, daljnji proces deinstitucionalizacije i je li ovo ministarstvo, je li ova Vlada zaista usmjerena prema tome osim što deklarativno kaže a čini mi se da to mora reći upravo zato da bi iskoristila neka sredstva EU-a ali stvarnog, dakle stvarnog hodograma, stvarnih konkretnih podataka zaista nema. Ono što zbunjuje u najmanju ruku je također činjenica da se u plan deinstitucionalizacije, transformacije, prevencije i institucionalizacije do 2000., znači još ovu i još jednu godinu, mada je on donesen krajem 2018., za 2018. do 2020., znači jedna godina već je bila prošla su uvedene neke kategorije korisnika za koje je zapravo, bilo bi vrijedno čuti, jel' uopće moguće da te kategorije korisnika uopće dođu u poziciju da budu institucionalizirane i da li su ikada mogle biti institucionalizirane i zašto se uopće onda nalaze u ovom planu. Vi imate, ovdje ste, dakle govorite i o žrtvama trgovanja ljudima, govorite o beskućnicima, govorite o žrtvama obiteljskog nasilja, što dakle, sve zahtijeva razvoj usluga u zajednici za te korisničke skupine, međutim, da li one zaista spadaju u ovaj proces, plan deinstuticionalizacije i transformacije ustanova socijalne skrbi, pogotovo kad govorimo o osobama s invaliditetom. Čini mi se, čini mi se da se unijele ove korisničke skupine, da bi se na neki način zamaglio cijeli proces i da bismo dobili jedan osjećaj da se radi na tome, na samom planu deinstitucionalizacije, a da zapravo osobe s invaliditetom, pogotovo osobe koje imaju najveći stupanj teškoća, recimo osobe sa kombinirane sa mentalnim oštećenjima, intelektualnim oštećenjima ili osobe s autizmom, dakle, će tu doći u drugi plan i da će ostati u ustanovama sa dugotrajnim smještajem što svakako ne bi bio napredak i ne bi bilo dobro. Jer zaista znači da Hrvatska nije krenula barem malim koracima prema naprijed nego stagnira ili ide unatrag. Ono što nama treba, što zaista Hrvatskoj treba, kad govorimo upravo o ovim kategorijama, ovim ljudima, tim osobama je što one zapravo jako malo mogu govoriti u svoje ime, a nemamo razvijen sustav dobrog zastupanja, pravnog zastupanja osoba kojima je djelomice, danas djelomice govorimo, oduzeta poslovna sposobnost. Stoga je i njihovo smještanje u ustanove u ingerenciji svih, a ne samih osoba koje na bilo koji način mogu odlučiti hoće li ili gdje žele živjeti i s čime bi bile zadovoljne. Jednako tako, ako su i jednom u nekom trenutku smještene ili im je priznata usluga u kojoj mjeri one mogu kasnije i promijeniti tu odluku i koliko im je omogućeno da mogu govoriti zapravo u svoje ime. Dakle, vrlo, vrlo jedan složen proces, jedan složen kompleks svih kompleksan svih usluga, ali i potreba i mogućnosti koje bi osobe trebale imati na raspolaganju i ako ne poveže se sve skupa, onda zaista nećemo imati jedan dobar sustav, a kažem, ako ne krenemo svakim godine jednim korakom prema naprijed, onda ćemo imati ovo što piše u izvješću pravobraniteljice da je došlo do zastoja, a kad se govori o nečemu da je zastoj, a govorimo, a s druge strane kažemo da Hrvatska trenutno ima više resursa nego što je imala prije 5 recimo godina, onda je to jedan zabrinjavajući proces i svakako bi ga trebalo u sljedećim godinama preokrenuti. Evo, još jednom pohvaljujem dakle i rad pravobraniteljice, ali nadam se da će i [[Upadica: Hvala.]] preporuke ubuduće od strane ministarstva biti uvažene.
Tri replike. Prvu je tražio g. Ante Babić.
Hvala poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovana kolegice Alfirev. Između ostalog kažete da se Vlada hvali viškom sredstava odnosno suficitom da bi se jedan dio tih sredstava trebao preusmjeriti za osobe sa invaliditetom, ali, ne znam koliko pratite tu scenu, konkretno u zemljama EU vezano za osobe s invaliditetom, meni je drago da se uspoređujemo s onim najjačim zemljama poput skandinavskim zemalja, Njemačke ili Austrije, ali, priznat ćete, oni imaju jednu praksu, dugogodišnju praksu, gotovo 50 ili 60 godina vezano za osobe s invaliditetom, a mi evo, ove godine, 10 godina zapravo imamo jubileju Pučke pravobraniteljice osoba sa invaliditetom. Dakle, određene stvari koje su se napravile i treba ih isticati, a one su da je poboljšan materijalni status osoba sa invaliditetom i to moramo priznati i povećane su naknade u borbi protiv siromaštva i socijalne uključenosti osoba sa invaliditetom. Na sustavan je način uređeno [[Upadica: Hvala.]] pravo djece s djecom s teškoćama [[Upadica: Hvala.]] na pomoćnike u nastavi, itd., itd., treba govoriti dakle o pozitivnim primjerima. Naravno osvrnut ću se na ovo što je i pravobraniteljica [[Upadica: Hvala lijepa.]]
Gđa. Alfirev, odgovor.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Kolega Babić, pa da, ali evo ruku na srce, vi ste sa ove strane govornice zaduženi i možete zaista govoriti o svim uspjesima, dapače, treba pohvaliti i svaki mi podržavamo dakle i osobno i kao klub podržavamo sve one prijedloge koje dolaze sa vaše strane i podržavat ćemo jer ako odu u smjeru poboljšanja života osoba s invaliditetom. Međutim, nemojmo samo govoriti o dobrim stvarima jer postoji jako, jako veliki broj onih koje nisu ispunjenje, pa evo, obraćaju se i dalje ljudi, roditelji i udruge osoba sa invaliditetom koje ukazuju, pogotovo recimo na još uvijek loš položaj osoba s autizmom, nedostatak sustava kvalitetnog sustava za ranu intervenciju, a to je sve ono što ova Vlada može barem započeti raditi i tu je i vaša odgovornost da to pokrenete.
Gđa. Juričev-Martinčev.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Kolegica Alfirev, između ostalog, spomenuli ste povlačenje sredstava EU fondova za projekte koji bi pomogli osobama s invaliditetom i tako na neki način i kritizirali to što se ne mogu ugraditi dizala u višestambene objekte. Na samom početku bi rekla da i ja podržavam ugradnju dizala u višestambene zgrade međutim treba znati da nijedna zemlja nije to mogla povući, ta sredstva povući kao samostalni projekt ugradnji dizalo u više stambene zgrade, nego u okviru energetske obnove zgrada. U RH, 596 višestambenim zgrada se kandiralo na takav natječaj, a ni jedno nije u svoj projekt stavilo i ugradnju dizala, što se je moglo. To su iskoristile tu mogućnost samo javne zgrade, tako da imamo 775 javnih zgrada koje su koristile sredstva EU za energetsku obnovu i time su ugradile 9 dizala i 14 platformi.
Odgovor gđa. Alfirev.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Kolegice Juričev Martinčev, ma da, meni je jasno da vi to govorite iz pozicije, jer morate, zaista i braniti i ministricu regionalnog razvoja i europskih fondova, to mi je sasvim jasno. Međutim, ima i druga strana priče, dakle, uložen je ogroman napor samih udruge, mislim umirovljenika HT-a ogroman je napor uložen u tome, da se anketiraju svi mogući korisnici, uložen je ogroman napor, da se analizira i utvrde potrebe svih ljudi i moguća rješenja kako bi se došlo do novog natječaja, do reprogramiranja, međutim, od toga, zbog lošeg povlačenja sredstava EU nije došlo.
Gospođa Lukačić.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice, evo ja ću se nadovezati isto na ugradnju ovih liftova, o tome već jako dugo govorimo, ali samo jednu rečenicu, htjela bi da se ipak zna, da a to govorim zbog toga što su mi se mnogi ljudi, predstavnici, stanara obratili, koji su htjeli u svoje zgrade ugraditi liftove, nažalost stanari se s time nisu složili. Ja sam za liftove, da se razumijemo i kada bi se mene pitalo, ni jedna zgrada ne bi bila bez lifta, ali samo sam htjela ovo spomenuti, da se zna, da i ovi problemi postoje. Što se tiče još ću samo reći za deinstitucionalizaciju, moje mišljenje je da smo mi ipak malo prerano krenuli u nju, odnosno, ne prerano, nego prenaglo i bojim se da ćemo morati malo to sve skupa pravilnije rješavati.
Odgovor izvolite.
Kolegice Lukačić, što to zapravo znači prerano, ili prehrabro ili prenaglo za osobe koje nemaju mogućnosti, koje 30-40 godina žive u ustanovi. Ja ne kažem da se ljudi ne brinu o njima jako dobro, međutim, da li je to zaista život primjeren svakom čovjeku, da li su ti ljudi ikada došli u poziciju odlučivati u svoje ime, da li su ikada došli u poziciju govoriti u svoje ime. Da li su ikada došli u poziciju reći, da li im je nešto dobro ili loše, da li su ikada došli u tu poziciju? To je ključno. Ovdje govorimo zaista o ljudskim pravima. Zaista govorimo o ljudskim pravima, a kako će država urediti am sustav, onda treba ga urediti pametno, onako kako je u tom trenutku moguće, ali gledajuće svake godine iznova, da se osjeti napredak u samom poštovanju i konvencija i svih drugih međunarodnih dokumenata, osoba s invaliditetom.
Hvala. Sada će gđa. Lukačić govoriti, … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo, još nekoliko riječi koje nisam stigla kada sam govorila u ime kluba reći, a vezano za ovo izvješće a mislim da je izuzetno važno. Pravobraniteljica je napomenula koji su to zakonski propisi koje bi trebalo i u ovoj godini i promijeniti, kako bi se poboljšao status osoba s invaliditetom. Mi smo, evo, na svu sreću neke od njih, već donijeli, kao što je Zakon o psima vodičima, i rehabilitacijskim psima i to evo, me posebno veseli, zato što se je i taj zakon čekao dugi niz godina, zadnji je bio donesen 1998.g. Nismo danas ništa puno govorili o pravosuđu, a ja moram reći, da smo i u tom dijelu, što se zakonodavne regulative tiče, napravili jedna veliki iskorak. Donijeli smo u 2018.g. Zakon o sudskim pristojbama, koje je osobe s invaliditetom uveo unutra, kao osobe koje ne moraju plaćati sudsku pristojbu. Do tada bili su svi, bili su branitelji itd. ali osoba s invaliditetom nije bilo. Želim ovdje spomenuti spinalni centar. Evo, državni tajnik, sasvim sigurno će moći potvrditi ono što ja danas ovdje govorim, a pravobraniteljica je u izvješću i napomenula, da se prošle godine predstavio projekt spinalnoga centra, sredstva su osigurana i ja sam sigurna, da sljedeće godine, kada budemo raspravljali, o izvješću pravobraniteljice, da ćemo moći reći da se krenulo s izgradnjom spinalnog centra. Dugo se čekalo, ali to je doista centar koji je potreban osobama s invaliditetom, to je centar koji je potreban osobama koje stradavaju i koje danas, ja se usuđujem reći, nemaju adekvatnu skrb uz najbolju volju, svih koji rade u Varaždinskim toplicama, koje se trude, koji želi dati najbolju skrb i njegu, međutim, prostori su tamo takvi da naprosto nije moguće učiniti ono što bi bilo potrebno. Spinalni centar će biti nešto što vjerujem da će Udruge osoba s invaliditetom dočekati sa velikim oduševljenjem. Kao što sam rekla, što se deinstitucionalizacije tiče, čini mi se da smo u deinstitucionalizaciju krenuli s dobrom namjerom 2014.g. sa velikom i doista dobrom namjerom, ali mi se čini da smo ipak krenuli možda prebrzo, možda i je na vrijeme, ali je prebrzo. Ispraznili smo, konkretno kada govorimo o Gradu Zagrebu, dva centra preko noći, preko noći. Jesmo li tada bili spremni sve te osobe s invaliditetom doista smjestiti u stambene zajednice? Ja osobno, to je moje osobno mišljenje, nisam baš sigurna. Kad govorimo o jednom trećem centru koji je bio, koji još uvijek nije u potpunosti ispražnjen, a on je zapravo bio, rekla bih đački dom Centar za odgoj i obrazovanje koji danas od prijašnjih 200-tinjak štićenika učenika, danas ima oko 30-tak. Taj se centar pretvorio u, rekla bih, ne znam, da li se to može reći čuvanje djece, to više nije škola kakvu ja pamtim iz prijašnjih vremena. Ne vidim problem zašto to i dalje ne bi bila škola kakva je bila i imala onaj dio đačkoga doma jer mnogima škola nije blizu kuće i mnogima je lakše stanovati u đačkom domu i pohađati školu kad govorimo o invaliditetu, lakše i jednostavnije sigurno, a vjerujte, mnogim osobama s invaliditetom itekako dobro dođe da se, ja ću ovo sada reći, neki možda neće to prihvatiti onako obje ruke, ali mnogima dobro dođe da se malo i odvoje od roditelja, dakle, kad su smješteni u đački dom, nisu odvojeni od svoje obitelji, oni kao i svi drugi učenici, odlaze svojim obiteljima, ali su sigurni da imaju đački dom i da imaju školu kakva treba biti, danas to takva škola više nije. No, ja vjerujem da, da ćemo sasvim sigurno i mi doći do tog saznanja da je možda prerano i prebrzo smo krenuli u proces deinstitucionalizacije na ovakav način kako se krenulo jer i mnoge skandinavske zelje se vraćaju na institucionalizaciju, ja za to nisam i mislim da to nije dobro, da trebamo učiniti sve kako bi što više osoba s invaliditetom izišlo iz institucija, ali na način koji će biti dugotrajan i koji će biti kvalitetan, zato je potrebno jako puno novaca. Ja sam sasvim sigurna da ova Vlada ide u tom smjeru, znam to zato što razgovaramo o tome i gledamo da zajedno napravimo način kako bi to bilo najbolje i u okviru povjerenstva Vlade RH za osobe s invaliditetom, a moram reći da ova Vlada doista razmišlja kako da riješi problematiku osoba s invaliditetom. Danas smo ovdje imali priliku čuti da je ovo dobro izvješće za, rekla bih nešto strašno odnosno za jako loše stanje, pa ja bih rekla da je ovo stanje u RH kakvo je sada puno, puno bolje nego prije samo 3., 4.g., puno bolje, radimo, trudimo se, mi osobe s invaliditetom smo ti koji trebamo reći što je za nas potrebno i što mi mislimo kako bi se naši problemi trebali rješavati. Ja sam sretna jer smo upravo došli u takvu poziciju da možemo reći i to što neke primjedbe na određene zakonske propise koje je dala pravobraniteljica za osobe s invaliditetom nisu bile prihvaćene od određenih ministarstava, to ne znači da Vlada ne sluša osobe s invaliditetom. Ja neću reći da primjedbe pravobraniteljice nisu bile dobre, da nisu valjale, ali možda ih je trebalo drugačije osmisliti, možda nije bilo vrijeme za takve iskorake, različitih načina je bilo, znamo to pravobraniteljica i ja jer smo o tome puno razgovarale, a i Vlada jako dobro to zna obzirom da pravobraniteljica i ja obično, neću reći tražimo, nego obično smo na istoj strani kada su u pitanju osobe s invaliditetom, tu nema dvije strane, a i Vlada je na istoj strani, samo je dobro da sluša nas osobe s invaliditetom, meni je drago da se je to počelo događati. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Prije nego što nastavite u ime kluba imate jednu repliku od gđe. Alfirev, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Kolegice Lukačić, ma dobro je da ste rekli da zapravo govorite u svoje ime i da je to vaš stav, vaš osobni vaše osobno iskustvo i ja zaista poštujem vaše osobno iskustvo i vjerujem da je da iskreno govorite jer to što ste sada rekli bojim se da nije niti u skladu sa konvencijom, nije u skladu niti sa svim onim nastojanjima suvremenima kada govorimo o tome da treba pružiti ili omogućiti roditeljima odnosno djeci što je moguće bolju kvalitetu života u samoj obitelji, omogućiti podršku na sve moguće načine, a ne težiti izdvajanju pa čak i u nekom malom dijelu, kao što vi kažete, đački dom. Danas kada svi roditelji se grčevito bore da djeca ostanu [[Upadica: Vrijeme.]] što je moguće duže, vi zapravo zagovarate na neki način ipak institucionalizaciju [[Upadica: Hvala.]] i srećom je to ipak vaš ... [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Gđa. Lukačić.
Hvala lijepa. Nemojte se bojati kolegice. Ja, budite uvjereni da ću ja, a i pravobraniteljica i mi svi zajedno, a to očekujem i od vas, da nam pomognete. Možda nekad nećemo neke stvari napraviti najbolje, ali tu ste vi, da nam pomognete, tu smo mi svi zajedno da napravimo najbolju stvar ikad su u pitanju djeca s teškoćama u razvoju, njihovi roditelji, a i osobe s invaliditetom.
Sada imate još 5 minuta završno u ime kluba. Izvolite. 88.-i.
Hvala vam lijepa g. potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicima, uvažena pravobraniteljice. Kolegice i kolege. Imam potrebu još reći nekoliko riječi završno u ime Kluba HDZ-a kada je u pitanju ovo iscrpno izvješće pravobraniteljice za osobe s invaliditetom. Imali smo danas prigodu čuti različitih mišljenja o izvješću, ali ono što je važno, važno je da svi misle da je izvješće dobro. Ja bih za kraj ipak željela nešto reći. Moje osobno mišljenje da je najveći problem to što zapravo ne shvaćamo osobe s invaliditetom mnogi od nas najveći dio građana RH ne doživljavaju osobe s invaliditetom ravnopravnima. Nažalost, moram to reći jer to tako je. Puno smo se popravili, puno je bolje nego što je prije bilo, ali svi zajedno moramo raditi, ali baš svi i svaki od vas i ja osobno i pravobraniteljica i svako od nas i svi zajedno raditi na podizanju svijesti o osobama s invaliditetom. Možemo pričati iscrpljivati se, govoriti o pravima, o ljudski pravima, o konvencijama, o konvenciji koju je Hrvatska potpisala kao 3. zemlja u svijetu i čini sve da status osoba s invaliditetom bude što bolji i kvalitetniji. Ali, dok ne podignemo svijest, dok ne razbijemo barijere u glava ljudi nećemo puno postići. Ja vjerujem da ćemo svi zajedno učiniti sve kako bi status osoba s invaliditetom doista u RH bio na jednoj višoj razini. Onda poslodavci neće jedna čekati da uplate onu naknadu koju moraju uplaćivati ako ne zaposle osobu s invaliditetom nego će zaposliti osobu s invaliditetom pa mu neće biti potrebne niti zamjenske kvote. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama i sada će završno riječ imati pravobraniteljica za osobe s invaliditetom, gđa. Anka Slonjšak. Izvolite.
Poštovani saborski zastupnici, poštovani potpredsjedniče Sabora, uvaženi predstavnici ministarstava i suradnici. Zahvaljujem, evo na mogućnosti da dam završnu riječ nakon rasprave o Godišnjem izvješću Pravobraniteljice za osobe s invaliditetom za 2018. godinu. Čuli smo ovdje dosta komentara, vidljivo je da su neki od vas pročitali dijelove izvješća, neki sažetke, neki opširno, čuli smo, nekima je preopširno, nekima je dobro, nekima je ovako, nekima je onako, međutim ono što bih ja htjela reći ispred ureda, ispred institucije, ispred mojih djelatnika i sebe, zapravo ovo izvješće godinama, znači od samog početka, od 2008. godine radimo po principu da bude ono pokazatelj položaja osoba s invaliditetom, da kao prikaz primjera zapravo približimo svakom pojedincu, da onaj tko čita, neovisno da li je on intelektualac, da li je on osoba koja nema adekvatna znanja o osobama s invaliditetom, da li je to netko tko sutra radi doktorate, netko radi diplomski rad, netko se iz međunarodne zajednice traži informacije o osobama s invaliditetom u RH i vrlo često upravo su naša izvješća izvor informacija jer kad malo pogledate u RH vi nemate ni na jednom mjestu neki dokument koji bi na jedan cjeloviti način prikazao položaj osoba s invaliditetom osim našeg izvješća. Kao institucija interes nam je da ono bude sveobuhvatno, da sve ono što god možemo i što je zapravo nekakav, neću reći do detalja, ali nekakav pokazatelj stanja u određenoj godini ili nekakvih prilika i promjena koje su potrebne kao što su, koje proizlaze iz zapravo tih podnesaka osoba s invaliditetom, da se zapravo svi mogu informirati, svi mogu koristiti te podatke, ali ono ako ste primijetili malo koje izvješće ima i preporuke odnosno praktički nudimo gotova rješenja u mnogim propisima, a što moram reći da prema izlazi sve naše ovlasti. Vrlo često u našim preporukama dajemo način čak i jedinicama lokalne i regionalne samouprave, ali vrlo često i ministarstvima upravo što sam rekla. Znači gotova rješenja koja se trebaju primjenjivati. Da li tih 30% što je uvaženo, malo ili puno, smatramo da je malo jer moram navesti primjer da npr. u jednoj Finskoj kada neko pravobraniteljstvo pošalje preporuke vladi odnosno onom tijelu koje radi određene promjene da se ono bez kompromisa prihvaća jer zapravo institucija pravobranitelja u nekoj državi je zapravo tijelo koje je korektiv društva koje ima mogućnost i mora činiti sve zapravo da koristi ono što pravobraniteljstva nude, jer zapravo nude stanje i zapravo su na neki način pomoć državi. Ono što sam dalje htjela naglasiti da jedan veliki problem kod osoba s invaliditetom je taj odnosno ostvarivanje njihovih prava što mnogi, mnoga prava su zapravo vrlo često prikazana u zakonodavnim rješenjima kroz nadležnosti više ministarstava. U mnogim odlukama odnosno mnogim odredbama, zapravo jedno je ministarstvo npr. obrazovanja, drugo je Ministarstvo socijalne skrbi, treće Ministarstvo zdravstva, vrlo često su kroz svih onih krajnjih odluka isprepletena posebno kada govorimo o vrlo važnim pravima poput prava na zdravlje, kada govorimo o uslugama rane intervencije, kada govorimo o pravima osoba sa autizmom odnosno poremećajima iz autističkog spektra, kada govorimo o osobama sa intelektualnim oštećenjima, a pogotovo sa višestrukim oštećenjima. Znači, tu je jedan cijeli kompleks razmišljanja, mišljenja i stavova institucija koje bi zapravo trebale biti daleko učinkovitije i brže u donošenju onih odluka koje su od primarne važnosti za život osoba s invaliditetom. Moram reći da ovaj što je spomenula, dokument gospođa saborska zastupnica Alfirev vezano za rane intervencije, on se donosi od 2017. godine. Taj, ta odluka je došla nama na mišljenje evo sad nedavno, nema možda 10-tak dana i meni je drago da je konačno došla. Ali s druge strane odmah na startu smo ukazali da će to biti zapravo problem u smislu tromosti sustava. Naš sustav je izuzetno trom u donošenju odluka, a osobe s invaliditetom vremena nemaju. Djeca odrastaju, zdravlje ne može čekati, isto tako ne može čekati niti ostvarivanje prava i vidli smo i u, vezano i za vještačenje i za sve ostale nekakve sustave koji su vrlo važni za osobe s invaliditetom da često osobe nažalost i umru, a da ne dobe i ne ostvare svoja neka prava. Ovdje se spominjalo, malo ću proći kroz ove, s obzirom da nisam replicirala na pojedine rasprave, vezano npr. za podršku roditeljstvu. Smatram da, mi smo dobili u tom području vezano za poštivanje doma i obitelji i odgovor Ministarstva obitelji u kojem su naglasili i sve one mjere demografske koje poduzimaju, međutim i podrške koje pružaju osobama s invaliditetom, navodeći i tumače i prevoditelje, osobne asistente itd. Međutim, problem roditeljstva i podrške koja je potrebna zapravo nije nigdje adekvatno prikazana, pa time kada se desi da jedna obitelj u kojoj je osoba sa invaliditetom potencijalni roditelj, zapravo kad se desi da treba biti određeno pokrivanje i reproduktivnih prava, a kasnije i roditeljstva, a kasnije i nakon kad dijete počinje odrastati vidimo da imamo izuzetno problem u takvim obiteljima jer jednostavno nemaju adekvatnu podršku koja im je potrebna. Tu ne može osobni asistent on jednostavno biti na raspolaganju, to je daleko, daleko veće i suptilnije i sustavnije treba biti rješenje jer u ovom trenutku njega, njega nema. Podrška usluga u zajednici zapravo su i razvoj usluga u zajednici nešto što godinama govorimo. Proces deinstitucionalizacije nije počeo niti sa ministricom Opačić i Šorošom, niti sa Stančićem, proces deinstitucionalizacije je počeo davno prije, odvija se već preko 20-tak godina koji su kada su prvi Centar za rehabilitaciju u Sloboštini započeo sa određenim razvojem usluga u zajednici itd. Znači to je nešto što se odvija godinama. Mi ne govorimo samo o tome kako ćemo nekoga izmjestiti iz neke ustanove i smjestiti u neku lokalnu sredinu, već govorimo o razvoju i širenju institucija, o tome da mi zapravo kao hrvatsko društvo tradicionalno godinama, kao država, kao nacija, kao društvo činimo jedan velik smjer koji je pogrešan a to je da u mnogim segmentima i područjima smo osnovali posebne ustanove u kojima smo usmjeravali kako djecu tako i odrasle osobe sa invaliditetom neovisno da li govorimo o školovanju, neovisno da li govorim o smještaju. I upravo iz tog razloga mi imamo da zakonodavnu regulativu koja vrlo jasno govori da je oblik diskriminacije, segregacija u svakom obliku. Zakon o suzbijanju diskriminacije to propisuje. Mi imamo Konvenciju o pravima osoba sa invaliditetom koju je RH potpisala i ratificirala i ... [[Govornik se ne razumije.]] ima određene obveze prema njoj. Mi kao društvo imamo, članovi smo i dio EU, Europske zajednice koja jasno je usmjerena prema procesu deinstitucionalizacije odnosno da osobe s invaliditetom ostanu u svojem okruženju, prema svom izboru, prema svojim željama, svojim potrebama sa pravom i da znaju gdje će živjeti, s kime će živjeti, kako će živjeti. Mi danas to nažalost nemamo. Malo koja osoba, gotovo ni jedna, barem ono što mi znamo iz naših saznanja nije bila upitana da li će ona u jednom stanovanju imati sa sobom osobu koja njoj uopće odgovara, na koji način će to biti organizirano i na koji način će to biti podrška pružena a što onda vidimo i da je nastao problem. Ono što kaže saborska zastupnica gospođa Lukačić vezano za prebrzi razvoj deinstitucionalizacije, zapravo on nije bio prebrz nego je on bio loše proveden. Niti je bila pripremljena, niti su bili pripremljeni djelatnici, niti su bili pripremljeni korisnici a niti su bili pripremljeni roditelji. Odvilo se na način koji je bio vrlo netransparentan, vrlo loš za one koji su tada u tom dijelu i tih godina bili uključeni u to. Međutim, ono što je dobro da danas imamo razvoj usluga u zajednici, da se, odnosno usluge u zajednici, da imamo osobe koje su u organiziranom stanovanju i na neki drugi način zbrinute i koje zapravo žive jedan daleko kvalitetniji život nego što su živjele u institucijama. Mislim da jedna naša temeljna, zapravo misao koju vrlo često zaboravljamo da „Ne čini drugome ono što ne želiš da netko tebi čini.“. Ja nikad, nikad ne bih željela živjeti u instituciji niti bih željela da mene netko smjesti u instituciju, da me ne pita kako ću živjeti, s kime ću živjeti, na koji način, nego da mi samo kaže e gledaj ti sad nemaš s kime živjeti, evo socijalna skrb je odlučila da ćeš živjeti, živjeti iz Zagreba u udomiteljsku obitelj u ne znam Vrbovačku dubravu. Ja jednostavno mislim da bih završila na psihijatriji nego što bih otišla u tu udomiteljsku obitelj. Jednostavno mi nemamo razvijenu transparentnost, komunikaciju, ne damo poštivanje prava i volje i želje one osobe o kojoj donosimo iznimno, iznimno njezine bitne i važne uloge u životu, nastavka gdje i kako i s kim će živjeti. Mnoge mlade osobe nažalost zbog nedostatka usluga u zajednici žive danas u domovima za starije i nemoćne, žive sa, u okruženju koje zapravo je takvo kakvo je, sa opravdanjem nažalost nemamo ništa drugo toj osobi za ponuditi jer nedostaju usluge u zajednici i ona nema adekvatnu podršku. To nije život, to je preživljavanje. Oni nemaju tamo, to nije njihov dom, oni nemaju tamo niti svoje mogućnosti utjecaja na bilo što osim da slušaju ono što im ravnatelj, odnosno oni koji su oko njih, daju da čine i da mogu činiti a bez adekvatnog uključivanja u život zajednice. Kada govorimo o stanovanju mi kao institucija smo od samog gotovo početka kada se pogleda u izvješćima naglašavamo koliko je važno stanovanje i koliko je važan, bez obzira na tu pristupačnost ... [[Govornik se ne razumije.]] bez obzira o kojoj vrsti oštećenja govorimo. Problem je i za osobe sa tjelesnim oštećenjima, posebice one koje su smanjene pokretljivosti i koje su korisnici ortopedskih pomagala ali isto tako imamo i problem osoba koje su sa drugim oštećenjima, posebice senzoričkim. Kada govorimo o takvom vrstu stanovanja, mi smo dali svoje prijedloge i dajemo kontinuirano na ovo područje u skladu i sa konvencijom koja zapravo jasno govori da je potrebno stalno unapređivanje primjereni životni standard i stalno ... [[Govornik se ne razumije.]] uvjeta, životnih uvjeta osoba bez obzira o kojoj dobi govorimo. Mi smo dali podršku i dajemo podršku svim aktivnostima koje su u tom području, posebice ovo što je poduzeo klub umirovljenika Hrvatskih pošta, taj koordinacijski tim na čelu sa gospodinom Manenicom i svako smo uključeni u sve te, koliko god je bilo moguće aktivnosti vezano na područje pristupačnosti i stanovanja i ugradnje dizala. I ovo što je rečeno mi kao institucija nismo proveli analizu stambenih zgrada ali su proveli oni, imaju točan popis onih stambenih zgrada koje su više etažne, međutim ono što je i spomenula gospođa Lukačić, mi imamo jedan veliki, veliki problem što naše društvo je vrlo nesenzibilizirano, jako smo okrenuti sami sebi, mogu reći i sebični jer kad neka osoba živi u zgradi na nekom recimo prizemnom katu i ne treba lift vrlo često zna biti prepreka za ostale stanare da bi se ugradio lift i na način mi nećemo sudjelovati jer nama taj lift ne treba a to što njima treba, drugima, neka se snađu. Mi imamo problem što predstavnici stanara vrlo često su jako nesenzibilizirani i vrlo često svojevoljno donose odluke na način da čak niti ne informiraju ostale sustanare, odnosno vlasnike stanova u određenim građevinama da bi uopće informirali ih o potrebama eventualne ugradnje dizala ili neke druge vrste elementa za savladavanje visinskih razlika. Kada smo na pitanju pristupačnosti, još bih naglasila da u tom dijelu mi i javno pravna tijela i svi oni koji su u obvezi da učine prostor i građevina pristupačnim, moram reć da koliko god je pravosudna mreža i sudska tijela još uvijek nepristupačni, nekako oni su najviše pokazali tu intenciju za činjenjem pristupačnih objekata, međutim, postoji cijeli niz pravnih osoba koje, posebice one koje su u privatnom vlasništvu, koje često nam daju odgovor, to nije naša obaveza, mi to ne trebamo činit. Imamo i često problema da ne surađuju oni koji čine preinake sa Udrugama osoba s invaliditetom, ja ih ovim putem pozivam da se surađuju jer vrlo često zna biti problem i neki elementi koji su u pravilniku predviđeni, da nisu adekvatno, adekvatni za osobe s invaliditetom. Kao primjer navest ću vam platformu koju vrlo rado ugrađuju u određene prostore, od pošta itd., jer je kao malo jeftinija nego što je dizalo, pa bi se vrlo lako moglo ugradit, međutim, ja ću vam reć primjer da recimo ja u Zagrebu na neka mjesta koja sam bila pozvana na događanja kao izlagač, nisam mogla pristupit iz činjenice što je ta platforma bila dugačka 1m iz sigurnosti, ovaj, kako se kaže taj, ta ograda nije se mogla spustit iz razloga što sam ja dugačka u kolicima 1,20 m. Vi morate znati da nijedna osoba s invaliditetom u kolicima nije ista, svatko ima svoje određene mjere, pa tako i taj standard koji je trenutno u pravilniku nije adekvatan u nekim segmentima i trebat će ga također, također mijenjati. Može dalje? Što se tiče pristupačnosti turizma, mi smo u turizmu doista, u zadnje vrijeme kontinuirano iz godine u godinu obavještavamo, posebice otkad smo sudjelovali na odboru, upravo Saborskom odboru za turizam gdje su iznesene preporuke 2014.g. i 2015, tako da nastojimo da ukazujemo svima gdje god je to moguće jer kao što sam rekla, ako doista se želi iskoristiti potencijal koji imamo od strane osoba s invaliditetom, tada moramo doista se pitati i sabrati i jednostavno učiniti turizam pristupačnim. Mnoge obitelji dolaze, pitaju gdje možemo doći sa svojim djetetom ili članom obitelji koje je osoba s invaliditetom, ali nažalost, još uvijek mi nemamo sadržaje turističke koje bi im ponudili adekvatno jer uvijek nešto nedostaje. Što se tiče, još bi možda evo ovo dodala i rekla bi da zapravo svi vi koji ste saborski zastupnici ste ili župani ili gradonačelnici i zapravo ste u svojim nekim određenim segmentima donosioci odluka, donosite neke određene promjene, utječete na, između ostalog i u ovim klupama na svijest i savjest građana i činite neku određenu sliku društva kao takvog i mislim da imate jednu veliku i važnu ulogu upravo da u tim svojim lokalnim sredinama činite promjene. Mnoge osobe s invaliditetom se žale i kažu da u njihovim sredinama nisu dovoljno razvijeni resursi, problemi su za različitim uslugama, problem je sa smještajem, problemi su sa udrugama koje djeluju na lokalnim razinama jer vrlo često ne dobivaju adekvatna sredstva da bi mogli provoditi i one minimalne programe koji provode na lokalnoj razini i mislim da je važno da se u upravo na lokalnim razinama donesu određeni planovi, određene strategije, zapravo neki određeni dokumenti koji će biti smjernice za neki određeni period, da li kratkoročno ili dugoročno, da se donesu u nekim područjima određene promjene. Mislim da nacionalna strategija je donesena, ona je tu, ali kada smo preispitali za područje, u ovom slučaju Slavonije, Baranje i Srijema, vidljivo je da mnogi gradovi i, pa čak i županije, nisu još uvijek donijele niti strategije, niti planove, a niti imaju povjerenike, niti povjerenstva za osobe s invaliditetom. Kako ćemo nešto promijeniti u lokalnoj sredini ako ne čujete glas onih koji su vaši građana i sugrađani i koji zapravo imaju što reći i imaju i znanja i iskustva i mogu pripomoći da život tih građana i njihove okoline bude kvalitetniji i bolji na lokalnoj razini. I u ovom dijelu bi htjela još reći da mi kao pravobraniteljstvo više godina ukazujemo na razne probleme, na razne promjene, nudimo rješenja, surađujemo sa institucijama i surađivat ćemo i dalje naravno jer zapravo svi smo zajedno tu zato da život osoba s invaliditetom i djece s teškoćama u razvoju i njihovim obitelji, bude bolji. Međutim, ono što je meni tužno da 10.g. je potrebno minimalno da bi se neki mali pomaci učinili, ja znam da za neke procese treba daleko više vremena, ali negdje gdje postoji logična rješenja doista treba učiniti sve da se te promjene i odluke donesu odmah. Evo, hvala za sad.
Hvala i vama gđo. pravobraniteljice. Imate 2 replike, prvu repliku je tražio g. Ante Babić.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovana pravobraniteljice Slošnjak, kao što vam je poznato, mi ćemo od 1.1.2020.g. presjedati EU i s tim u vezi ove godine smo imali jedan međuparlamentarni sastanak vezan za MPL za osobe s invaliditetom odnosno taj … [[Govornik se ne razumije]] u Briselu i zapravo tu smo mogli vidjeti kroz sve zemlje članice EU kako i na koji način oni zapravo rade s osobama s invaliditetom, ima tu i dobrih i loših stvari i mislim da i mi kao zemlja nismo tu negdje na vrhu, ali nismo niti na dnu i za puno stvari i puno naših rješenja koje smo tamo prikazali su zapravo ostali iznenađeni i neke zemlje to jednostavno nisu i to ne provode. Ovo što je bitno jest da i vi kao i druga pravobraniteljstva dosta govorite o diskriminaciji, ovdje je to nekih 188 slučajeva, ali iz 15., 16., 17. ih je 90, 90 iz 2018. godine. Dakle, ta diskriminacija nam se stalno ponavlja kroz te reporte [[Upadica: Vrijeme.]] što je, nije definitivno dobro i ono protiv čega ću se boriti, to je iznos od 505 [[Upadica: Hvala.]] tisuća osoba s invaliditetom, mislim da ih je previše, to je 14 gotovo % populacije [[Upadica: Hvala g. Babić.]] a to nije dopustivo. Evo hvala.
Želite odgovoriti gđo. Slonjšak? Izvolite.
Apsolutno se slažem što se tiče vezano za statističke podatke, Zakon o registru, treba na njemu raditi, kao što je gđa. Lukačić rekla, zasigurno će se donijeti određene promjene, to su osobe koje oni nazivaju osobe s invaliditetom, mi dobro znamo da su to osobe sa različitim oštećenjima, različite dobi, različite ... [[Govornik se ne razumije.]] i naravno ono što je jasno, treba reći da ne može svaka osoba imati sva prava. Mi moramo raditi na tome da sustav bude pravedan, usmjeren na one osobe koje trebaju onakva prava kakva su adekvatna njihovim preostalim funkcionalnim sposobnostima. Dokle god mi imamo situaciju da mi linearno radimo svako sve, dotle jednostavno sustav je kaotičan i nije pravedan. Mnoge osobe s invaliditetom, zbog toga, zbog toga što nemaju snagu, nemaju glas i jednostavno ne mogu doći do mikrofona i reći ono što ih muči, ostaju uskraćeni za ona prava koja su im izuzetno važna i bitna da bi uopće mogli funkcionirati. I zbog toga zapravo oni ostaju jednostavno u ... [[Govornik se ne razumije.]] i ne čuju se.
Gđa. Lukačić.
Zahvaljujem. Uvažena pravobraniteljice. Što se vaših preporuka tiče, želim vam samo reći da, eto, možete na neki način biti mirni jer drugi slušaju vaše preporuke, pa je tako ove godine, vi se dobro sjećate koliko ste na to upozoravali, a i kolegica Martinčev je danas rekla da Ministarstvo branitelja raspisuje natječaj za pristupačnost. Bilo je godina kada se na taj natječaj nitko nije javio. Ove godine, 32 jedinice lokalne regionalne samouprave podijelit će milijun i pol kuna. Dakle, plodom su urodile vaše preporuke i evo, vjerujemo da će od tih milijun i pol kuna nešto biti i uloženo u turizam. Hvala lijepa.
Želite li odgovoriti? Izvolite.
Zahvaljujem. Mislim, što se tiče Ministarstva branitelja, svi oni koji su jedinice lokalne i udruge, mislim da trebaju znati i trebaju na tome raditi da svake godine u 3. ili 4. mjesecu Ministarstvo hrvatskih branitelja raspisuje taj natječaj, milijun i pol kuna im je već na raspolaganju duži niz godina. Mi u svom izvješću već zadnjih 7 godina stalno opisujemo to, stavljamo na web stranice tu informaciju kad ide taj natječaj jer mislim da je bitno da se i ta sredstva iskoriste, ali naravno, to nisu jedina, postoje daleko, daleko veće, daleko veće potrebe. Htjela bih još samo reći saborskom zastupniku, je li tu? Tu je valjda, Babiću. Ne znam da li je tu, ne vidim baš dobro iza, da bi svakako voljela da se više konzultiramo vezano za predsjedanje Hrvatske EU jer mislim da zajedničkom suradnjom trebamo više doprinijeti. Naš ured je upravo bio sada u Austriji, kada je bilo austrijsko predsjedanje jer je tamo pravobranitelj njihov za osobe s invaliditetom organizirao jedan veliki skup upravo na temu zapošljavanja osoba s invaliditetom, tako da i mi kao instituciju imamo potrebu i želju da iskoristimo to predsjedanje, da pozovemo nešto i napravimo zajednički neke aktivnosti. Hvala.
Hvala i vama. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Doviđenja. Hvala.
Izvješće o radu pravobranitelja za osobe s invaliditetom za 2018. godinu, podnositelj je pravobraniteljica za osobe s invaliditetom, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog matičnog radnog tijela, dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prihvaća se izvješće o radu pravobranitelja za osobe s invaliditetom za 2018. godinu. Molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno 122 glasa za donijet zaključak kako ga je predložio matični saborski odbor.
Sada ćemo nastaviti sa sljedećom točkom, a to je - Izvješće o ostvarivanju prava na besplatnu pomoć i utrošku sredstava u 2018. godini; Podnositelj akta je Vlada RH, temeljem čl. 46. Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. Raspravu je proveo Odbor za pravosuđe. Želi li predstavnik podnositelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa, Josip Salapić.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče HS-a, poštovane zastupnice i zastupnici. Pred nama je Izvješće o ostvarivanju prava na besplatnu pravnu pomoć i utrošku sredstava u 2018. g. Institut pravne pomoći u RH uređen je Zakonom o besplatnoj pravnoj pomoći koji je stupio na snagu 1. siječnja 2014. godine i zamijenio dotadašnji Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći koji se primjenjivao od 1. veljače 2009. do 31. prosinca 2013. godine. Zakonom se uređuje svrha, korisnici, vrste pravne pomoći, pružatelji pravne pomoći, uvjeti i postupak za ostvarivanje pravne pomoći, prekogranično ostvarivanje pravne pomoći, financiranje pravne pomoći i nadzor nad provedbom ovoga zakona. Ministarstvo pravosuđa prati provedbu zakona i obvezna je svake godine do 1. ožujka Vladi RH podnijeti izvješće o ostvarivanju prava na besplatnu pomoć i utrošenim sredstvima za prethodnu godinu ako je izvješće Vlada RH do 30 travnja podnosi HS-u. zakon razlikuje dvije vrste pravne pomoći, a to su primarna i sekundarna pravna pomoć. Primarnu pravnu pomoć koja se odnosi na pravno savjetovanje i pravnu zaštitu u postupcima pred javnopravnim tijelima, pružaju organizacije civilnog društva, pravne klinike i uredi državne uprave u županiji, odnosno nadležno upravo tijelo Grada Zagreba. Postupak za ostvarivanje primarne pravne pomoći pokreće se izravnim obraćanjem pružatelju primarne pravne pomoći. Sekundarna pravna pomoć se odnosi na ostvarivanje pravne zaštite u građanskim i upravnim sudskim postupcima te na oslobađanju od plaćanja troškova sudskog postupka i oslobođenje od plaćanja sudskih pristojbi. Sekundarnu pravnu pomoć pružaju odvjetnici, a postupak za ostvarivanje sekundarne pravne pomoći pokreće se podnošenjem zahtjeva Uredu državne uprave u županiji, odnosno nadležnom upravnom tijelu Grada Zagreba. Izvješće je podijeljeno na 7 poglavlja. U prva 3 poglavlja izvješća daju se pregled zakonodavnoga i institucionalnog okvira besplatne pravne pomoći. Središnji dio izvješća čine 4. i 5. poglavlje u kojima se dalje statistički pregled ostvarivanja prava na primarnu i sekundarnu pravnu pomoć te podaci o financiranju primarne i sekundarne pravne pomoći u 2018. godini. U razdoblju od 1. siječnja do 31. prosinca 2018. godine primarnu pravna pomoć je pružena u 20 281 slučaju. Građani su od pružatelja primarne pravne pomoći u najvećem broju slučajeva zatražili pravnu pomoć u obliku pravnog savjeta i to u 9 644 slučaja. Ukupno planirana sredstva za organiziranje i pružanje besplatne pravne pomoći u 2018. iznosila su 4 milijuna i 12 tisuća kuna. Za usporedbu sa 2017. ukupno planirana sredstva iznosila su 3 milijuna i 1310 kuna, što je za milijun i 12 tisuća kuna više u odnosu na prethodnu godinu. U 2018. godini za pružanje primarne pravne pomoći isplaćen je iznos od 1 271 974 kune, a za pružanje sekundarne pravne pomoći u 2018. isplaćen je iznos od 2 032 485 kn. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Željka Raguža, izvolite.
G. dopredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Državni tajniče, kazali ste kako je u 2018. planirano za sekundarnu pravnu pomoć 2 milijuna i 700 tisuća kuna. Od toga je realizirano 2 milijuna kuna. U izvješću je navedeno kako su građani RH podnijeli 6 700 zahtjeva za sekundarnu pravnu pomoć, a pozitivno je odgovorena na 4600 zahtjeva. Čini li vam se da tu postoji prostor da se uvaže socijalni, ekonomski najpotrebitiji građani u Republici Hrvatskoj ispunjavanjem zahtjeva kada su već planirana sredstva za sekundarnu pravnu pomoć?
Odgovor poštovanog državnog tajnika.
Hvala lijepa. Uvaženi zastupniče, Ministarstvo pravosuđa kontinuirano radi na poboljšanju i povećanju sredstava za pružanje besplatne pravne pomoći. Ono što je problem u broju slučajeva koji se javljaju i broj slučajeva kojima se odobrava besplatna pravna pomoć bilo primarna, bilo sekundarna je to što kod ove sekundarne neki ne ispune na žalost uvjete koje trebaju ispunjavati. Dosta je i problema u institutu besplatne pravne pomoći. Ono što je važno da se od početka pružanja besplatne pravne pomoći pa do danas sustav razvija. Financijska sredstva su sve veća i veća i mi ćemo se potruditi da u 2019. godini to bude više kako svake godine taj institut bude prihvatljiviji, pristupačniji većem broju građana koji imaju pravo na besplatnu pravnu pomoć. Hvala lijepo.
Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu i prvi će biti Klub zastupnika HDZ-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Željko Raguž. Izvolite.
Kolegice i kolege zastupnici, nema kolegica samo kolege zastupnici, državni tajniče. U Izvješću o ostvarivanju prava na besplatnu pravnu pomoć i utrošenih sredstava u 2018. godini dat je jedan pregledan, sustava primjer kako se institut besplatne pravne pomoći realizira u Republici Hrvatskoj. U izvješću je dakle pregledno navedena i zakonodavna osnova za realizaciju besplatne pravne pomoći, ali isto tako i institucionalna osnova. Kako je državni tajnik kazao, Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći je zakonski osnov, dok su uredi državne uprave u 20 županija i gradskom uredu uprave u Zagrebu institucionalna osnova zajedno sa ovlaštenim udrugama, pravnim klinikama na tri Pravna fakulteta u Zagrebu, Osijeku i Splitu, osnova dakle za realizaciju primarne i sekundarne pravne pomoći. Čini mi se da je važno naglasiti da se ovaj institut razvio u Republici Hrvatskoj i da je on dio dakle programa prilagodbe zakonodavstva Republike Hrvatske europskom zakonodavstvu tijekom razdoblja prijema Republike Hrvatske u Europsku uniju. Ključna svrha besplatne pravne pomoći je omogućiti dakle socijalno i ekonomski potrebitim hrvatskim građanima mogućnost na jednaku pravnu zaštitu pred javnopravnim tijelima u Republici Hrvatskoj i to se uspješno realizira. Na temelju podataka koje je kazao državni tajnik vidi se da Ministarstvo pravosuđa koje je i nositelj izrade zakonodavnog okvira i koji nadzire realizaciju instituta besplatne pravne pomoći u Republici Hrvatskoj vodi računa dakle i o socijalnim elementima u hrvatskom društvu povećavanjem stavki i za primarnu i sekundarnu pravnu pomoć, pa je ona povećana primarna u 2018. u odnosu na 2017. za 46%, dok je sredstva za sekundarnu pravnu pomoć koja se realizira putem odvjetnika povećana 27%. To govori da postoji potreba za ovim institutom, da se on još razvija u Republici Hrvatskoj. Ja vjerujem da će se to i događati da su društvene okolnosti takve da se o tome treba voditi računa. Ministarstvo nije spomenuto unutar svoga angažmana u ovoj djelatnosti. Ima i povjerenstvo u kome su dva člana. Predstavnici ministarstva, zatim Ministarstva financija, državne uprave, Hrvatske odvjetničke komore, ovlaštenih udruga i pravnih klinika koje nadzire realizaciju instituta besplatne pravne pomoći. Ono na određeni način nadzire i rad udruga koje su nositelji besplatne pravne pomoći posebice primarne pravne pomoći u 15 tisuća od 20 tisuća slučajeva realizacije besplatne pravne pomoći. U Republici Hrvatskoj 2 tisuća putem pravnih klinika i 3 tisuće putem ureda državne uprave u županijama. Zaključno može se kazati da se radi o jednome vrijednom institutu koji uvažava okolnosti socijalnog trenutka u Republici Hrvatskoj da on treba imati i daljnji razvoj na temelju uvida provedbe Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. U skoro vrijeme možda napraviti i određene izmjene koje bi omogućile većem broju građana koji imaju potrebu za besplatnom pravnom pomoći da je oni mogu i uspješno realizirati. Klub HDZ-a će podržati Izvješće o ostvarivanju prava na besplatnu pravnu pomoć i utrošenih sredstava u 2018. godini. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeći Klub zastupnika je onaj Glasa i HSU-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče sa suradnicom, kolege, besplatna pravna pomoć je jedna tema o kojoj sam ja puno već govorila i u Saboru i izvan Sabora o kojoj su se koplja lomila kada se sam zakonom donosio i koji ima jedan institut koji je nasušno potreban. Ali ima jednu prilično žalosnu i nesretnu povijest, djelomično zato što je toliko kompliciran da se katkad kaže da trebaš besplatnu pravnu pomoć da bi znao kako koristiti besplatnu pravnu pomoć, a djelomično zato što nema novaca. I ove povišice ili dodaci koji su u 2018. tu pridodani dobro da su pridodani, ali kada vidite otprilike koliko to znači po slučaju vidi se da to zapravo je smiješna jedna suma koja ne može pokriti ove potrebe. Da bi to bilo zornije samo ću vas kratko podsjetiti što ulazi u kategoriju primarne, a što u kategoriju sekundarne pravne pomoći. Dakle, primarna pravna pomoć je opća pravna informacija, pravni savjet, sastavljanje podneska pred javnopravnim tijelima itd. sada ih nabraja, zastupanje u postupcima pred javnopravnim tijelima i pravna pomoć u izvansudskom mirnom rješenju spora. A sekundarna pravna pomoć su pravni savjeti, sastavljanje podneska u postupku zaštite prava radnika pred poslodavcem, sastavljanje podneska u sudskim postupcima, zastupanje u sudskim postupcima, pravna pomoć u mirnom rješenju spora, oslobođenje od plaćanja troškova sudskog postupka i oslobođenje od plaćanja sudskih pristojbi. Kao što ćete vidjeti ako budete čitali ovo izvješće to oslobođenje od sudskih pristojbi gotovo najveću količinu novaca ovdje potroši odnosno na to se najveća količina novaca upotrijebi. Međutim, na kraju ispadne da je besplatna pravna pomoć de facto besplatna jedino za one koji ju daju. Oni koji su primaju, što mogu dobiti za ovu sumu i koji može pomoći za ovu sumu? Dakle, u 2018. je za besplatnu pravnu pomoć ukupno izdvojeno 4 milijuna kuna odnosno točno 4 milijuna i 12 tisuća kuna. Od toga je na primarnu otišlo milijun 271 tisuću 974 kune i 70 lipa, a slučajeva je bilo 2 tisuće 281. Kada to izračunate po jednom slučaju to su 62 kune. Dakle, svatko tko je bilo koga tražio tko mu to neće besplatno napraviti, nego nekako država mora refundirati ili lokalna i regionalna samouprava kroz neke kanale treba refundirati u prosjeku je dobio 62 kune. Za to ne možete napraviti ništa. To da ne govorimo o putnim troškovima, bilo što, vrlo često se tu radi o ljudima koji moraju doći iz ne glavnih i najvećih centara u Hrvatskoj. Dakle, de facto ne funkcionira. Naravno da nije svaki slučaj isti i da ne možete baš sve gledati kroz prosjek. Ali ipak neki osjećaj čovjek može dobiti ako usporedi sumu s kojom se jedan projekt financira i broj interesenata da tako kažem odnosno broj ljudi za koje je procijenjeno nakon relativno kompliciranih postupaka da na to imaju pravo. Što se sekundarne pravne pomoći tiče za nju je u 2018. izdvojeno 2 milijuna 32 tisuće 485 kuna i 63 lipe. Podneseno je ukupno 6 tisuća 779 zahtjeva, a odobreno je 4 tisuće 638 zahtjeva. Kada to pogledate za sekundarnu pravnu pomoć, a ona uključuje i odvjetničke usluge kao što ste vidjeli iz onoga što sam podsjetila na početku što je sadržaj sekundarne pravne pomoći, dakle ona uključuje i odvjetnike, po slučaju je to 438 kuna. Dakle, za sekundarnu pravnu pomoć za ljude za koje je odlučeno da na to imaju pravo je izdvojeno 438 kuna. Koliko je meni poznato za jedan izlazak ne tako skupog, dakle relativno jednostavni i jeftini izlazak odvjetnika pred sud cijena je 500 kuna. Dakle, sa 438 kuna ne možete dobiti niti da vas jedanput odvjetnik zastupa na sudu. Također prihvaćam i razumijem da svi slučajevi nisu isti i da prosjek je jedno, a neki slučajevi zahtijevaju više novaca, neki manje, ali se ipak iz usporedbe korisnika odnosno interesenata i ukupne količine novaca koja je za to predviđena može vidjeti što se tu događa i što je uopće sa tom besplatnom pravnom pomoći moguće raditi. Što se samog izvješća tiče, ono nije problematično. Mislim ono naprosto govori o tome što se radilo, koliko je bilo zahtjeva, statistički to sve pokazuje, koji tip zahtjeva dominira, na što je potrošeno najviše novaca. Kao što sam rekla, uglavnom na oslobađanje od sudskih troškova makar i tu iz neposrednog iskustva znam da se to vrlo teško sa posebnim zahtjevom Državnog odvjetništva, sa odobrenjem Vlade tekar dolazi do toga da nekog siromaka možete osloboditi od sudskih troškova koji se penju vrlo često na desetine tisuća kuna. A kao što vidimo ovdje po slučaju za sekundarnu pravnu pomoć svatko ima pravo na 438 kuna odnosno prosjek je 438 kuna. Dakle, što se izvješća tiče, ono prikazuje stvarnu situaciju. Ali što se instituta besplatne pravne pomoći tiče ono također pokazuje da taj institut ne radi i mi se moramo odlučiti da li mi institut besplatne pravne pomoći hoćemo imati. A ne samo da ga moramo u skladu sa europskim pravilima, nego mislim i u skladu sa nekom građanskom svijesti i odgovornosti prema vlastitom društvu i vlastitim građanima ga moramo imati. Međutim, u ovoj formi on zapravo ne služi svrsi koja mu je namijenjena odnosno ne omogućava ljudima koji su previše siromašni da bi došli ne do pravde, nego do institucionalne pravde koju naravno svi znamo da je vrlo različita pa često i suprotna od stvarne pravde. Ali barem do institucionalne pravde za to ovdje kao što samo ovo izvješće pokazuje novaca nema. Prema tome, mislim da bi trebali vidjeti u kojoj formi se taj institut jer ja sam svakako protiv toga i mi u Klubu Glasa i HSU-a smo protiv toga da se taj institut odbaci. Ali smo i protiv toga da se fingira njegovo postojanje dakle, da se glumi kao da imamo nešto što de facto nemamo, jer izgladnjujemo taj institut odnosno taj institut financijski zapravo ne može, ima takav proračun da ne može obavljati svoju funkciju. I to predlažem i državnom tajniku da možda tu temu i kroz Ministarstvo pravosuđa aktualiziramo. Jer kada se to već događa onda hajmo iz toga pokušati napraviti nešto što ima nekog smisla i što može nekome pomoći, a ne nešto što je ispunjavanje puke forme a de facto se svodi na 62 kune po osobe ili po slučaju, ili 438 kuna po slučaju kada se radi i o korištenju odvjetnika odnosno sekundarne pravne pomoći. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeći Klub zastupnika je onaj SDP-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Orsat Miljenić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, pomoćnice, evo tamo je i drugi državni tajnik i kolegica ima vas puno, sve vas lijepo pozdravljam, kolegice i kolege. Pa dobro, uvodno podržat ćemo izvješće. Izvješće je dobro. I ono što bih volio reći izuzetno mi je drago da smo konačno počeli dobivati izvješća blizu kraja godine za koje se daju, zato što je jedna od loših stvari što nam se dogodi u Saboru je kada raspravljamo dvije, tri godine nakon izvješća to je onda potpuno besmisleno. Dakle, o samom izvješću koje je tehničko nemam što puno reći osim kao što rekoh da ćemo ga podržati. Međutim, o institutu besplatne pravne pomoći mislim da trebamo govoriti. Kolegica Pusić je naznačila zapravo određene stvari koje su vrlo bitne za naglasiti i mislim da se svi zajedno trebamo zapitati da li smo mi zbilja zemlja blagostanja u kojoj mi sa 4 milijuna kuna možemo pokriti sve, sve ljude u Republici Hrvatskoj kojima treba besplatna pravna pomoć dakle, koji si je ne mogu sami priuštiti koji se nalaze u problemu, koji traže pravdu, mislim da ne. Mislim da je naša slika socijalna slika sasvim drugačija. A onda kada gledamo i u okviru toga ono što je problem ali nije sada, to je problem zapravo od kada imamo institut besplatne pravne pomoći je da ono malo sredstava koje se odvoji a uvijek ih je teško naći mi zapravo ne potrošimo i to vam je apsurd. Dakle, mi ovdje govorimo o jednoj vrlo maloj cifri, 4 milijuna kuna ali zapravo je realizirano 3 i nešto. Jel' tako? Nije ukupno niti toliko realizirano. Dakle, zamislite u kojoj smo mi apsurdnoj situaciji. Kažemo da ćemo sa 4 milijuna kuna pomoći svim sugrađanima koji si ne mogu priuštiti da sami sebi plate zastupanje, pravni savjet itd., a onda smo u situaciji da se niti to ne potroši do kraja i to ne traje sada. To je zapravo situacija od kada mi imamo ovaj institut. I dugoročno i tu ću se opet složiti s kolegicom je to stvarno situacija u kojoj trebamo reći hoćemo ići dalje u tom smjeru ili nešto treba radikalno promijeniti. S jedne strane od samog početka nas muči kompliciranost procedura i toga sam svjestan jer sam sam sjedio na tom mjestu gdje sam predlagao taj zakon. I ovaj zakon koji sam ja predlagao i on je vrlo kompliciran, prekompliciran i zapravo ne daje rezultat koji smo očekivali za koji smo se nadali da će dati. To je tako. I mislim da trebamo, da trebate vi u Ministarstvu prvenstveno razmišljati o nekoj radikalnoj promjeni. Druga stvar je ne samo ovaj zakon, nego i ali on možda najbolje odražava dakle kada se radilo ga onda vi zapravo imate jedan zadatak kako ćete omogućiti pružanje besplatne pravne pomoći. Ali zapravo ono što vas rukovodi je razmišljanje o svim mogućim zlouporabama koje želite spriječite. Dakle, to nije samo ovdje. Ovo je samo jedan mali primjer. Dakle, govorim o ovom zakonu, ali to je tako. I onda vi zapravo jedan koncept koji je dobro postavljen tako ograničite da bi izbjegli sve moguće zlouporabe da dođemo u ovu situaciju u kojoj jesmo. 4 milijuna kuna dajemo, 3 trošimo. 60-tak kuna kako je rekla kolegica za primarnu po predmetu, 400-tinjak sekundarnu. To jednostavno nije logično. To nije život. Ja kažem, ja mogu o tome govoriti jer sam ga ja ovdje predlagao i branio prije 6 godina i vrijeme je po meni da se zapravo napravi korak natrag i da se razmisli koji rezultati. A rezultati nikako ne mogu biti dobri i koliko puta svima nama se obrate građani traže pomoć. Vi im kažete imate institut besplatne pravne pomoći. Gdje je tu problem prvi? Ljudi ne znaju za to. Dakle, jedna zbilja, mi smo sada zemlja u kojoj se propagira sve i svašta i referendum i antireferendum itd. Mislim da bi investicija u promidžbu besplatne pravne pomoći bila nešto što je vrlo dobro. Ali ništa, da nema građana koji ne zna za tu mogućnost to je prvi korak. Što više ljudi bude tražilo, više će koristiti, više će doći do toga. Bilo je kada je krenulo se s tim bilo je promidžbe itd. Ali još uvijek uvjeren sam da svi mi smo bili suočeni s pitanjem da ljudi jednostavno ne znaju za to. I to je tako a mi živimo dobrim dijelom u Zagrebu ili u većim središtima. Onda možemo misliti kako je to u manjim sredinama. Dakle, prvo je informiranje. Drugo je pronalazak mehanizma, skraćenje procedura, ali i kada se znači stvori taj veći priljev građana ako uspijemo kroz propagiranje odnosno kroz promidžbu besplatne pravne pomoći, onda možemo doći barem se nadam u prvom koraku do trošenja svih sredstava koja su predviđena, a onda i do dizanja sredstava. Nakon toga naravno da treba razmisliti o samim procedurama koje su definitivno prekomplicirane i kaže nisu smišljene zato jer su s intencijom da se pruži besplatna pravna pomoć, ali zapravo u velike limitirane idejom da se spriječi svaka zlouporaba. I onda kada vi idete po tome onda ćete ograničiti ovo, pa ćete propisati ovaj obrazac, pa će se trebati ispuniti ovo i ono i onda zbilja dođemo u situaciju da su rezultati ovakvi kakvi jesu. Dakle da ne duljim. Ovdje nema smisla jer nije nam tema zakon, nego samo izvješće. Izvješće je vrlo korektno. Izvješće je pravovremeno. Međutim, ja sam uvjeren da bi Hrvatska bila puno bolja zemlja kada bismo sredstva, kada bismo ne samo više sredstava odvojili za besplatnu pravnu pomoć, nego kada bismo istovremeno omogućili većem broju građana da se njome stvarno koristi. Svi naši građani koji si to ne mogu priuštiti nađu se u problemu imovinskom, ovakvom, onakvom i sada zamislite kada se bori netko tko je siromašan tko si ne može priuštiti pravno zastupanje ili pravni savjet, nego ovisi o besplatnoj pravnoj pomoći sa nekim s druge strane tko si može priuštiti bilo kakvo zastupanje, kakve su mu šanse za izgled, za uspjeh. Mi kao društvo, mi kao država moramo njegove šanse one nikada možda neće biti iste što se toga tiče, ali moramo ih barem dovesti u ravan da ne odlučuje i da u ovoj zemlji ne bude bitno koliko tko ima novaca da će toliko dobiti pravde, nego da odlučuje sud prema onome kako je predmet iznesen pred njih i to bi trebala biti zadaća besplatne pravne pomoći. Tako da podržavam izvješće. Nadam se da će biti prilike da ćete otvoriti raspravu i razmisliti o izmjeni zakona jer mislim da je došlo vrijeme za to. Evo, hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sljedeći Klub zastupnika je onaj Živog zida i snage u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Goran Aleksić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi predstavnici Ministarstva pravosuđa, uvažene kolegice i kolege. Drage građanke i građani Republike Hrvatske. Ja sam strašno frustriran činjenicom da banke duguju građanima 15 milijardi kuna koje su opljačkale od njih nepoštenim ugovornim odredbama, da je trenutno na sudovima oko 5 tisuća podignutih tužbi i to ja pretpostavljam da je 5 tisuća. Ne znam točno koliko ih je, od mogućih 125 tisuća samo za CHF kredite i još 200 tisuća za euro i kunske kredite kada se radi o kamatnim stopama. Razlozi su različiti. Jedan razlog je nedovoljna informiranost. Drugi razlog su spinovi banaka koji plaše ljude da će izgubiti sudske sporove. Treći razlog je nečinjenje Hrvatske narodne banke i vlasti po tom pitanju. I peti razlog je inertnost općenito ljudi koji kada završe neki pravni posao onda više o tome ne razmišljaju i baš ih briga što će pljačkaš zadržati novac koji im je opljačkao. E sada ta besplatna pravna pomoć pitam se je li moguće sustavno organizirati tu pomoć na način da se ljude pozove da tuže jer imaju pravo na tužbu na temelju kolektivnog spora, na temelju kolektivne presude imaju pravo tužiti? Država bi mogla tu uskočiti i organizirati jednu masovnu akciju utuženja banaka. Palo mi je na pamet da bi bilo moguće npr. pošto je 8 banaka osuđeno, pozvati dužnike da skupno tuže i da im država u tome pomogne. Naime ako je 10 tisuća ljudi tužilo, ustvari ako je 10 tisuća ljudi ugovorilo kredit u istoj banci pod istim uvjetima, ako je to 10 tisuća ljudi sa CHF kreditom i promjenjivom kamatnom stopom koja se mijenja odlukom banke teoretski svih 10 tisuća može skupno tužiti tu banku. To je slično kolektivnoj tužbi, ali bitno različito. Bitno je različito u tome da u kolektivnoj tužbi je tužitelj apstraktan i ta apstrakcija se zove mi imamo kolektivni spor i dobili smo taj kolektivni spor i sada na temelju tog kolektivnog spora svatko mora privatno tužiti i to ona postaje konkretno. Ali u skupnoj tužbi tzv. suparničarskoj tužbi ljudi nastupaju imenom i prezimenom, ali zajednički. Ja kad me ljudi pitaju da li da oni skupno tuže zato jer će ih to manje koštati, ja im kažem da im to možda baš nije pametno, zato jer u tom slučaju ovise o ovim drugim suparničarima i moglo bi im to odugovlačiti proces. Međutim, kada bi država tu uskočila i kada bi država organizirala takvo jedno masovno utuženje onda je to sasvim druga priča. Ja vjerujem da bi ljudi vrlo rado pristupili takvom načinu utuženja. Zašto bi država to trebala napraviti? Zašto bi ona trebala putem lokalnih samouprava to riješiti kroz besplatnu pravnu pomoć? Odgovor je vrlo jednostavan zato jer na cesti leži 10 do 15 milijardi kuna koje su banke opljačkale od hrvatskih građana, zato jer ako tih 10 do 15 milijardi kuna bude vraćeno hrvatskim građanima onda će hrvatski građani koji su oštećeni taj novac trošiti, potrošiti. Time će narasti BDP, a time će biti bogatiji i državni proračun, a time će u konačnici narasti i potreba za zapošljavanjem. I konačno je zadnji odgovor zato da pljačkaši vrate opljačkani novac. Postoji i onaj drugi način o kojem neću govoriti sada jer sad je tema besplatna pravna pomoć. Evo, pala mi je na pamet ta ideja, da ti stvarno država mogla organizirati jedan takav opći rekao bih način utuženja i pozvati sve ljude koji imaju ugovorene kredite s nepoštenim ugovornim odredbama u 8 osuđenih banaka, pomoć im da tuže putem skupnih tužbi. Svatko tko je u istoj banci može zajedno s drugim suparničarem koji je u istoj banci tužiti banku, a država ako ih pozove da oni to tako zajednički rade sve će to brže ići. Postoje pravomoćne presude, zna se kako to funkcionira, zna se kakva je metodologija za izračune preplaćenih iznosa, sve je jasno kao dan i prema tome država bi uistinu mogla učiniti veliku stvar za dužnike, a samo ću napomenuti da neke države na sličan način pomažu potrošačima koji budu oštećeni, npr. u Austriji smo imali slučaj da su banke ugovarale kamatnu stopu i onda kad im nije odgovaralo da ta kamatna stopa pada prema 0 prestali su smanjivati kamatnu stopu iako je po ugovoru ta kamatna stopa morala padati. I ljudi su pokrenuli svoje tužbe i Vrhovni sud austrijski je odlučio da takav način primjene kamatnih stopa nije u skladu sa zakonom, nije u skladu s ugovorom i na temelju čak i presude Suda EU-a koji je utvrdio da to tako ne smije ići, Vrhovni sud je odlučio da banke u takvom slučaju moraju vraćati preplaćeni novac, a agencija koja se bavi zaštitom potrošača u Austriji pripremila je predložak za svakog dužnika koji žele tužiti i dužnik je samo skinuo sa web stranice taj predložak i vrlo brzo je došao do svojeg novca. Kod nas to vrlo brzo glasi 3, 4, 5, 8 godina. Čovjek tuži, pa čeka prvo ročište pola godine, pa čeka prvostupanjsku presudu godinu dana, u međuvremenu plaća, plaća, plaća, nekad i dvije godine čeka, pa onda se banka žali, pa to ide na Županijski sud, pa čeka još godinu do dvije godine dana da se to završi na Županijskom sudu, pa dobije novac, pa banka uloži reviziju, pa još uvijek malo strepi hoće li možda ta revizija možda završit u korist banke, međutim na našu radost sve revizije završavaju u korist dužnika, potrošača jer je kolektivnom presudom utvrđeno što je utvrđeno i banke nemaju na Vrhovnom sudu nikakve šanse. Međutim, njihovi odvjetnici, bankarski odvjetnici u stvari odugovlače procese, jer to ide njima u korist. Pa evo ja s ove govornice čak i bankama poručujem da ne dopuštaju svojim odvjetnicima da im toliko odugovlače procese jer to ih više košta. Odvjetnicima banaka je u interesu da to što više traje i da dobiju novac od banke, makar znaju unaprijed da će izgubiti. Pa evo, ne bih više duljio, moja ideja je dakle da država nešto poduzme da se sustavno riješi problem pljačke hrvatskih građana, hrvatskih potrošača, hrvatskog naroda u konačnici. Hrvatski narod, jedan veliki dio hrvatskog naroda je opljačkan od hrvatskih banaka u stranom vlasništvu korištenjem nepoštenih ugovornih odredaba i ja mislim da bi trebao biti interes RH koja dolazi iz naroda, jer vlast pripada narodu, ne znam točno koji članak Ustava vrlo jadno definira da vlast dolazi iz naroda, da hrvatski narod bira tu vlast, da hrvatskom narodu pripada ta vlast i da hrvatski narod čine svi hrvatski državljani bez obzira na nacionalnost. Dakle, kad govorimo o hrvatskom narodu ja onda ne spominjem posebno neku nacionalnost, nego sve državljane jer svi državljani RH čine hrvatski narod i taj hrvatski narod je nas ovdje izabrao da ga predstavljamo, da ga zastupamo i u ovoj situaciji gdje je hrvatski narod sustavno opljačkan, vlast bi trebala nešto poduzeti u vezi s tim. Jedan od načina bio bi da se to radi putem besplatne platne pomoći, naravno puno efikasniji način bio bi donošenje nekakvog zakonskog sustavnog rješenja, ali svakako je moguće to jednom djelotvornom organizacijom besplatne pravne pomoći za sve one koji su već u kolektivnom sudskom sporu dobili pravo dobiti svoj novac. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Sad prelazimo na pojedinačnu raspravu, prvi je trebao biti poštovani zastupnik Saša Đujić, nema ga, gubi pravo na raspravu. Zatim je trebao biti poštovani zastupnik Gordan Maras, nema ga, gubi pravo na raspravu. Time zaključujem ovu točku, a o njoj ćemo glasovati kad se steknu uvjeti.
Izvješće o ostvarivanju prava na besplatnu pravnu pomoć i utrošku sredstava u 2018. godini, podnositelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog matičnog radnog tijela, dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prihvaća se izvješće o ostvarivanju prava na besplatnu pravnu pomoć i utrošku sredstava u 2018. godini. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 114 za, 3 suzdržana i 3 protiv donesen zaključak kako ga je predložio saborski matični odbor.
Slijedeća točka koja je na redu je: - Prijedlog Zakona o dopuni Zakona o pravnim posljedicama osude, kaznenoj evidenciji i rehabilitaciji, prvo čitanje, P.Z. broj 533 Predlagatelj je Klub zastupnika Živog zida i SNAGE temeljem članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Ne vidim niti jednog od predlagatelja ovdje. Ne znam, možemo, … ... [[Upadica se ne čuje.]] Ništa nismo promijenili, ništa se nije mijenjalo. A pogledajte, ja mogu dati stanku, to nije baš uobičajeno. ... [[Upadica se ne čuje.]] Ne, nije bilo nikakvih promjena u rasporedu nego ljudi koji inače često govore kako predlagača iz Vlade nema jer nema ministra, iako su državni tajnici ovdje sada se nisu udostojili doći iako su oni predlagači. Ali ja ću dati sada stanku do 15h, sa nadom da će oni koji puno govore o tome kako treba ovdje raditi i biti da će se pojaviti ovdje. STANKA U 14,06 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,02 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, budući da su nam se predlagači pojavili, mi ćemo nastaviti sa radom ali prije toga ćemo pozdraviti najprije na diplomatskoj galeriji Izaslanstvo Parlamentarne komisije za gospodarski razvoj, infrastrukturu, industriju i regionalni razvoj Republike Kosovo. [[Pljesak.]] A sada na drugoj galeriji ćemo pozdraviti isto tako učenice i učenike Strojarsko tehničke škole Frana Bošnjakovića iz Zagreba. [[Pljesak.]] I kao što sam ja već prije pročitao mi ćemo početi, odnosno nastaviti sa: - Prijedlogom zakona o dopuni Zakona o pravnim posljedicama osude, kaznene evidencije i rehabilitacije, prvo čitanje, P.Z. br. 533; Predlagatelj: Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e Predlagatelj je Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e temeljem članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Vlada je dostavila svoje mišljenje i očito predstavnik predlagatelja će dati dodatno obrazloženje. Vidim kolegu Branimira Bunjca koji je već za govornicom, pa izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege, poštovani državni tajniče sa suradnicom, poštovani gosti. Mi danas dakle započinjemo raspravu o prijedlogu Živoga zida o znači načinu evidencije i rehabilitacije počinitelja kaznenih djela koji je u svojoj osnovi dio jednoga širega, dakle jedne šire platforme zaštite djece od zla koje se naziva pedofilija. Znači ovdje se radi ustvari o više zakona koje smo predložili a ovo je samo dakle jedan od njih. Dakle prije nego što uopće započnemo ovu raspravu a važno je naglasiti da smo uporište za pokretanje ove inicijative pronašli tamo gdje je to i najbolje pronaći dakle u samom Ustavu, u točci 65. Ustava alineja 1. koja jasno kaže, citiram: „Dužnost je svih da štite djecu i nemoćne osobe.“. Znači dužnost je svih. Pa ako je dužnost svih, onda je dakle dužnost i nas, usudio bih se reći prije svega nas koji predstavljamo zakonodavnu vlast u RH. Stanje po pitanju pedofilije je u Hrvatskoj vrlo teško i za to je dovoljno pročitati izvješće pravobraniteljice za djecu od prošle godine i izvješće koje će biti upravo sutra na dnevnom redu, vjerujem da će se mnoge stvari iz današnje rasprave tamo ponovno čuti a ja ću samo kratko citirati što kaže dakle sama pravobraniteljica. Hrvatska nema izgrađen kvalitetni i efikasni sustav zaštite djece od seksualnog zlostavljanja i iskorištavanja. Nedostaje sustav potpore žrtvi spolnoga nasilja kako bi se pravovremeno pružila pomoć i odgovarajući tretman da bi lakše prebrodila traumatska iskustva. Pravosudni sustav nije prilagođen djeci žrtvama te potencijalno ugrožava dijete od ponovne traumatizacije. Sudska praksa je neujednačena kako u odnosu na tretman žrtve u postupku tako i u odnosu na kažnjavanje počinitelja spolnog nasilja nad djetetom, nedostatna edukacija i super vizija stručnjaka. Nema uspostavljenog efikasnog nadzora počinitelja po izdržanoj kazni. Ponavljam, nema uspostavljenog efikasnog nadzora počinitelja po izdržanoj kazni. Prevencija nije sustavno organizirana i preventivni programi nisu dostupni svoj djeci pod jednakim uvjetima. Znači ovo je mišljenje pravobraniteljice za djecu, znači osobe koja se bavi ovim pitanjem 365 dana u godini i za to prima plaću. S obzirom na ove napomene, komentare i sugestije, mi u Živom zidu znači ovom izmjenom zakona pokrećemo postupak da se registar počinitelja kaznenih djela pedofilije javno obznani odnosno da bude javno dostupan. To je glavna i osnovna izmjena ovoga prijedloga zakona. Znači ono što smo mi predvidjeli, predvidjeli smo da registar pedofila koji već postoji bude javno dostupan. Jer na ovaj način na koji sada on dakle egzistira a to je da nitko ne može do njega pristupiti, odnosno može pristupiti vrlo teško, on jednostavno ne ispunjava svoju funkciju. Znači u Hrvatskoj je situacija takva da imamo registriranih oko 1400 pedofila od čega je oko 95% muškaraca, muškaraca i samo jedan manji broj žena, par desetina njih. I važno je napomenuti da jedan dobar dio tih ljudi koji su registrirani su stranci. Znači to su strani državljani koji često ne samo da mogu slobodno šetati bez ikakvoga nadzora nego što je najzanimljivije od svega imaju pravo raditi s djecom. Znači imaju pravo raditi s djecom. Jedan samo primjer, npr. ako se netko želi zaposliti u sportskom klubu gdje se radi s djecom, s maloljetnicima itd., on jedino što mora pokazati, mora pokazati svoju diplomu. On ne mora čak pokazati niti famoznu potvrdu o nekažnjavanju, koju inače se pokazuje za sva radna mjesta, čak evo i za Sabor a kamoli da bi morao reći da se nalazi u registru pedofila. Štoviše, ako bi recimo sportski klub od pedofila tražio uvid u registar on mora dobiti od te od te osobe suglasnost, znači od te osobe mora dobiti suglasnost da se provjeri u registru. I normalno da takva osoba nikad neće dati suglasnost i samim time, samim time neće se znati opasnost koja prijeti dakle djeci. Taj registar koji dakle postoji u većini država je, u nekim državama dakle manje ili više recimo to tako zatvoren a u nekim državama je otvoren i mi se zalažemo da slijedimo primjer država koje su taj registar dakle učinile javno dostupnim a to su prije svega SAD, Poljska, Češka, Rusija i neke druge zemlje. Evo recimo u Republici Srpskoj koju smatramo da je zaostala recimo za nama jer ne uživa ove predivne blagodati EU, integracije itd., tamo je obavezna provjera u registar pedofila svakoga zaposlenika. Ne samo da je obavezna provjera nego svaka osoba na tome registru mora se jednom godišnje prijavljivati policiji i mora prijaviti bilo kakvo putovanje, 10 godina po izdržanoj kazni sa točnom rutom kretanja. Znači ako netko iz Banjaluke, ne znam želi putovati u Prijedor on mora točno reći gdje će se nalaziti u kojem trenutku, kod koga, što će tamo raditi i u kojem vremenskom roku. Čak i jedna Srbija, koja također nije članica EU ima jedan poseban zakon koji je od hrvatskoga radikalniji barem 5x i što je najbitnije efikasniji. Ne samo da se ti registri u tim državama koje sam spomenuo da su javno dostupni nego se u nekim državama provodi čak kemijska kastracija pedofila. U Poljskoj primjerice imate čak javno dostupan registar silovatelja. Znači ne samo pedofila nego i silovatelja. Ja sam sudjelujući u raspravi na odborima slušao što govori Vlada, Vlada kaže nemamo mi pravo objavljivati bilo čija imena i prezimena u negativnom kontekstu. A ista ta Vlada ima primjerice javni registar poreznih dužnika. E kad je čovjek dužan 7 tisuća kuna na poreznoj upravi tada se, javno ga se objavi i javno ga se sramoti i javno se poziva sve ljude da ga izbjegavaju a kada čovjek počini strašni, 100x strašniji zločin pedofilije tada ga treba zaštiti, njegove osobne podatke i brinuti se o njemu, joj siroče, da ga ne bi netko slučajno krivo pogledao. A situacija je strašna, prestrašna. Evo uzmimo samo novinske naslove u 2019., ja sam ih na sunce isprintao, prvo što mi je google tražilica izbacila. Evo, 12. veljače 2019. 60.-godišnjak punih godinu dana spolno zlostavljamo djevojčicu na otoku naše županije. Evo, dalje, pedofil iz Rijeke 4 godine zlostavljao djevojčicu, silovao ju je kada je dolazila na školske praznike i sve snimao. Osuđen pedofil iz okolice Ludbrega, 21. siječnja 2019. godine, vozio je curice na vjeronauk te ih potom neprilično dirao. 21.11.2018. osuđen pedofil iz Rijeke koji je bludničio nad djetetom svojih susjeda, nimalo se ne kaje zbog svega. 16.4.2019., znači prije 3 tjedna, muškarac u Kaštelima i sam otac troje djece, spolno zlostavljao djevojčice, najmlađa žrtva imala je 6 godina. On je sam 55.-godišnjak, znači zlostavljao je 8 djevojčica i na kraju je dobio kaznu 1 godinu i 10 mjeseci zatvora. Dalje, imamo ovdje slučaj, pedofil iz hrvatske misije u Munchenu, silovao je djevojčicu al neće ići u zatvor jer ona zbog svog psihičkog stana nije sposobna svjedočiti na sudu. I tako dalje i tako dalje. Znači n a dnevnoj bazi imamo slučajeve koji su šokantni, koji ruše znači ljudska bića u njegovoj najosjetljivijoj dobi, ljudska bića koja nakon toga imaju traume dok god su živa, koja možda čak i sami danas sutra postaju zlostavljači zbog recimo to tako PTSP-a koji trpe a s druge strane imamo sustav koji štiti počinitelje kaznenih djela i uopće ih u biti ne kažnjava. Za više od 50% slučajeva kaznenog djela pedofilije izriče se uvjetna kazna, izriče se uvjetna kazna. A ono nešto malo što se osudi, osudi se dakle na 10 mjeseci, na godinu dana, na dobrotvorni rad itd., znači ti ljudi u biti ovoga dobivaju poruku da to što su radili da to u biti im se čak na neki način isplatilo, da to mogu ovoga činiti i dalje. Ne samo da oni dobivaju takvu poruku, nego je sustav napravljen tako da se većina tih pedofila vraća na mjesto zločina, ponovno žive u istoj ulici, ponovno žive u istome gradu, ponovno žive u istome stanu sa svojom žrtvom. Da li možete razumjeti da ako imamo 1.400 registriranih pedofila, koliko ih još postoji neregistriranih, jer je stvar u tome da se žrtve vrlo rijetko usuđuju uopće to prijaviti. Znači, možemo pretpostaviti da je ta brojka daleko veća nego što točno znamo. Da li ste svjesni da ti pedofili često su vaši susjedi, susjedi vaših, vaše djece, vaših unuka, da ste u biti i sami ljudi i mi sami ustvari danas, sutra potencijalna meta. Tu je isto tako vrlo važno naglasiti stanje u društvu općenito, znači ulogu medija koji često ne samo da te zločine nedovoljno osuđuju nego ih na neki način i potiču, jer vi ćete često ne znam kad otvorite neke portale, naslovnice novina itd., čitati o tim pedofilskim sklonostima kao o nečemu prihvatljivom, kao o nečemu što je bizarno ali se ipak može prihvatiti. Normalno da podsjećam da se ispod svih tih novinskih članaka na svim tim portalima često dopušta komentiranje i to postaje upravo na neki način sjecište takvih osoba koje onda svojim komentarima na neki način svemu tomu daju legitimitet. Evo imamo recimo ovdje jedan portal, portal je dakle za mlade, nosi ime Tin 385, znači predviđen je za maloljetnika i sad pogledajte koja je glavna vijest na tom portalu, 12-to godišnja djevojčica udala se za 65-to godišnjaka. O my god, evo. Znači nekakvi mediji zbog par klikova zbog nekakve viralnosti prikazuju ovakve vijesti na portalu koji je namijenjen dakle, isključivo djeci. Ili imate recimo evo na NOVOJ TV, imate vijest isto tako istaknuta na početku portala, baka se zaljubila u svog 26 godišnjeg unuka s o kojim očekuje dijete koje će im roditi surogat majka. I to je glavna vijest. Je li to normalo da je to vijest bilo gdje, a osobito na nekakvoj nacionalnoj televiziji. Šta je tu još jedan osobit problem koji možda čak i na neki način ovoga koči cijelu priču, a to je problem što ima jako puno zlostavljača među svećenstvom, što je upravo prestrašno i upravo su ti svećenici pedofili oni koji su najmanje kažnjeni od svih. Što je upravo nevjerojatno, nevjerojatno. Dakle, da osoba koja se predstavlja ko moralni autoritet u društvu, štoviše kao predstavnik Boga čini takve prestrašne zločine i onda još na kraju po nekakvomu ne znam kojem međunarodnom ugovoru, zakonu, pravilu itd., uopće ne biva kažnjen. To su ti elementi koji ruše društvo u cjelini, koji gdje ljudi gube povjerenje u apsolutno sve, ne samo u Hrvatski sabor ne samo u Vladu, ne znam DORH i Ministarstvo pravosuđa, nego gube povjerenje čak i u religiju u crkvu. Nemaju više utočište nigdje. Evo, voditelj župnog dvora u Šibeniku zlostavljao trojicu dječaka, počinio 9 kaznenih djela, priveden ali je ubrzo nakon toga pušten na slobodu, citiram medijske natpise. Splitski fratar zlostavljao dječake, pušten na slobodu, slučaj otišao u zastaru, svećenik Nedeljko Jovanov 20 godina zlostavljao djecu, nije bio niti jedan dan u zatvoru, kazna umirovljen je, jel to kazna? Svećenik Drago Ljubičić dobio 2 godine zatvora za zlostavljanje 5 dječaka, Mladen Kožina svećenik dobio godinu dana za prikupljanje pornografskih slika beba, beba, godinu dana. Razmislite malo o tome. I dobro je i hvala bogu da se pojavio barem ovaj sada Papa Franjo, koji je pokrenuo kampanju protiv toga i koji jasno i otvoreno kaže, citiram, da je pedofilija jedan od najgnusnijih i najgorih mogućih zločina. Koji uporno traži, jedan da se svi svećenici pedofili trajno uklone iz službe, drugo da se svi svećenici obavezno moraju susresti sa žrtvama pedofilije, odnosno pedofila. Obavezan susret obavezno uklanjanje, štoviše upravo u veljači ove godine znači prije 2 mjeseca znači u Vatikanu je sazvan sastanak predsjednika svih biskupskih konferencija sa ciljem, jedinim ciljem zaštite djece. I na tomu sastanku je zaključeno nešto vrlo bitno što vam želim sada prenijeti, a to je 1. da šutnja više nije prihvatljiva, da je šutnja primitivni mehanizam koji više ne smije postojati, da treba razbiti kodeks šutnje jer je šutnja sudioništvo u zločinu, sudioništvo u zločinu. Ponavaljam još jednom, znači onaj koji prihvaća da šuti, po riječima Pape Franje, ne po riječima Branimira Bunjca niti Ivana Pernara jer sudionik u zločinu. I sada je bitno da svatko od nas razmisli koju stranu će odabrati, svijetlu ili tamnu, zločin ili pravednost, djecu ili pedofile. Ne možete jedne i druge, ne možete sada reći ja ću štiti prava djece i štiti ću prava pedofila i biti će vuk sit i ovce na broju. Ne može, morate odlučiti na čijoj ste strani, izaberite. Mi u Živom zidu smo odabrali a sada ćemo čuti predstavnika Vlada što je on odabrao. I dobro je da hrvatska javnost čuje njihove argumente a znamo unaprijed da će se tome protiviti jer su čak i benigni, mlaki zakon koji je predlagala zastupnica parlamentarne većina koja ovdje sjedi usporavali, razvodnili, otezali i suprotstavljali ... [[Govornik se ne razumije.]] a onda si možete misliti tek kakav će imati odnos prema nečemu što predlaže oporba. Ono što će pokušati naravno Vlada isto tako istaknuti kao neki argument je da je ovaj zakon u suprotnosti sa nekakvim pravilima EU, duhom EU, ne znam kakvog imamo tog duha i svjetiljke, ne znam, to što cijelo vrijeme spominje iako ja ne znam što je to, međutim, ja ću im odmah i taj argument izbiti iz ruke jer ovdje je direktiva Europskog parlamenta, tog divnog parlamenta kojemu se klanjaju pojedince stranke, direktiva znači od 13. prosinca 2011. o suzbijanju seksualnog zlostavljanja i seksualnog iskorištavanja djece i dječje pornografije. I ovdje imamo jasno članak 43. koji kaže: „Za pristup evidencijama pedofila trebaju vrijediti ograničenja u skladu sa nacionalnim ustavnim načelima.“ Nigdje ne piše da se moraju slijediti bilo kakva druga pravila osim naših vlastitih pravila. A ako slijedimo ta naša ustavna načela koja sam spomenuo odmah u samom uvodu, pa ustavno načelo je gospodo draga članak 65. dužnost je svih da štite djecu. Što ćete poduzeti? Što ćete učiniti? Ponovno ćete slijegati ramenima. Ponovno ćete dopuštati da se ovakvi novinski članci iz dana u dan objavljuju a da se vi pravite da toga nema, da to ne postoji, da se to dešava ne znam na Marsu a ne u Hrvatskoj. Prema tome, smatramo i zahtijevamo i potičemo sve vas da postupite sukladno vašoj savjesti, sukladno direktivi EU, sukladno Ustavu RH i konačno poduzmete nešto konkretno da se ovaj problem barem ublaži ako se ne može u potpunosti otkloniti. A ponavljam još jednom da bi se u potpunosti otklonio potrebno je usvojiti i više zakonskih prijedloga, više izmjena zakona i provesti općenito reforme u društvu. Hvala vam lijepo.
Imamo nekoliko replika, prva je poštovanog zastupnika Ivana Pernara.
Uvaženi kolega Bunjac, upravo zakon koji smo mi predali u proceduru služi tome da svatko pokaže pravo lice, da svatko u ovom Saboru pokaže želi li prikrivati pedofile ili ih želi razotkrivati. Moja je želja da parlamentarna većina podrži naš prijedlog izmjena zakona i da konačno registar pedofila bude javan kako bi javnost mogla znati tko su ti ljudi. U trenutnom sustavu se imena pedofila štite i na taj način se zapravo štiti prvenstveno njih. Smatramo da bi cijeli proces, odnosno da tako kažem taj registar treba biti puno transparentniji kako bi se među ostalom poslala i javna poruka o neprihvatljivosti takvog ponašanja. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Bunjca.
Hvala lijepa zastupniče Pernar. Znači imamo popis koji nema funkciju, to je svima jasno, znači jednostavno popis koji je mrtvo slovo na papiru. Ključno je pitanje ovo, da li bi se javnom dostupnošću tog registra broj slučajeva pedofilije smanjio ili povećao? Odgovor je posve logičan, vjerojatno bi se smanjio jer bi se oni ljudi koji čine ta kaznena djela osjećali zastrašenim. I pet puta bi razmislili da li bi se u nešto takvo upuštali ili ne. Pa ako je sam taj cilj dakle dohvatljiv i razuman pa onda nema razloga da se jedan takav zakon odbije. Ako registar i dalje ostane tajan, što mislite, da li će broj slučajeva pedofilije rasti ili padati? Hvala lijepo.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Davora Vlaovića.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Bunjac, slažem se s vama da je najopasnija šutnja. I mi ne smijemo šutjeti, pogotovo kada je riječ o zločinu i to kada je riječ o zločinu prema djetetu pa i prema drugim ranjivim skupinama. I žalosno je da se reagira tek kada se dogodi zločin ili kada se ponovi zločin ili prema djetetu ili prema nekoj drugoj ranjivoj skupini i da se reagira tek kad to javno obznane mediji. A evo vidimo ovdje i pravobraniteljica za djecu upućuje da postoje tu problemi, da postoje neujednačena sudska praksa i da postoji jedno postupanje prema počiniocima ovakvih djela koja nije dobro. I nešto se mora mijenjati. Vlada odbija vaš prijedlog zakona ali nešto se mora dogoditi da bi zaštitili djecu i sve ranjive skupine. Imamo primjere Poljske i drugih država gdje je to kvalitetnije riješeno. Ne znam zašto Vlada ne nudi svoje rješenje ako ne uvažava vaš prijedlog.
Poštovani zastupnik Bunjac.
Hvala lijepo uvaženi zastupniče Vlaović. Znači vi ističete jedan vrlo zanimljiv detalj a taj je da ustvari mi imamo recimo to tako serijske pedofile, recidiviste, evo ima jedan članak u novinama gdje jedna osoba 53 djece zlostavljala, 53. I sad vi mislite da će netko tko je 53 puta počinio jedan te isti zločin stati. Mislite da će ga ovaj tajni registar Ministarstva pravosuđa na neki način priječiti da to čini i dalje? Znači to, tu se najčešće radi znači o osobama koje jednostavno se ne mogu zaustaviti ni na koji drugi način osim nažalost represijom. Ja sam protivnik represije i mi u Živom zidu nismo za bilo kakvo nasilje ali ponavljam još jednom, ako netko 53 puta pređe granicu onda nema drugoga puta. Hvala lijepa.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Nikole Grmoje.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Bunjac i na odboru na kojem sam bio pružio sam podršku ne samo ovom vašem prijedlogu nego činjenici da se uopće potiče rasprava znači o ovom važnom problemu o kojem cjelokupno društvo a i mi ovdje u Hrvatskom saboru trebamo posvetiti pozornost i tražiti najbolja rješenja kako u potpunosti ako je moguće iskorijeniti to zlo koje se događa u našem društvu. I mogao bih se složiti sa kolegom iz HSS-a ako Vlada već, i to sam rekao na samom odboru, ako Vlada ne prihvaća ovaj prijedlog, smatra da možda se ide protiv određenih ustavnih načela, da je možda trebalo obuhvatiti i neke druge kategorije, da bi onda Vlada sama trebala predložiti nekakva rješenja kako bi se što snažnije obračunali sa tim zlom pedofilije. I ja mislim da je to u interesu svih nas ovdje saborskih zastupnika a vjerujem da je to interes i potpredsjednika Sabora i vladajuće veličine a i predstavnika Vlade.
Hvala. Poštovani zastupnik Bunjac.
Hvala lijepa zastupniče Grmoja. Pa ja samo ne bih htio, zaista ne bih htio vjerovati da Vlada ovakvim svojim odnosom prema ovom problemu želi nekoga zaštiti. Znači ja samo to, evo nadam se da to nije istina da se pokušavaju možda neki pojedinci jednostavno ostaviti s druge strane zakona i da se prema njima ima tolerancija itd.. Ali ponavljam još jednom, jako me brine to što su oni, dakle ne dozvoljavaju ni svojim vlastitim zastupnicima da se ovim pitanjem pozabave na ozbiljniji i efikasniji način. Tako da, volio bih da se sudska praksa malo ujednači, da se malo postroži i da jednostavno djeca budu zaštićenija na ulici i u svojim aktivnostima koje svakodnevno obavljaju. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Želi li predsjednik Vlade dodatno obrazložiti mišljenje? Da. Poštovani državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa Juro Martinović. Izvolite.
Poštovane zastupnice i zastupnici. Dakle imam potrebu u ime Vlade iznijeti naš stav, vi ste na neki način već čuli od predlagatelja da smo mi bili po odborima saborskim gdje se raspravljalo o ovom njihovom zakonskom prijedlogu. I iznijeli smo stav da je ovakva zakonska inicijativa u ovoj konkretnoj materiji, Vladi neprihvatljiva i mi ćemo, odnosno kroz moj istup sugeriramo Saboru da ne prihvati ovo zakonsko rješenje. Dakle, ono što bih ja u bitnom želio reći a to je da je i predstavnik predlagatelja, uvaženi zastupnik Bunjac u svom izlaganju koje je trajalo više od 20 minuta, gotovo da i nije spominjao ono što on predlaže nego je govorio na jedan medijski popularan način o tome kako je valjda on jedini u ime predlagatelja taj koji želi snažnije kroz kazneno pravni okvir štititi djecu kao žrtve nasilnika. Jednostavno radi hrvatske javnosti a i radi vas koji ćete odlučivati o ovom zakonskom prijedlogu ja imam potrebu reći a ne bih vama trebalo biti nepoznato da je ova Vlada čini mi se skupa sa svima vama, prošle godine, dakle koncem godine donijela dosta opsežne izmjene Kaznenog zakona sa posebnim naglaskom na glavu koja regulira zaštitu djece kao žrtava seksualnog nasilja. Dakle to je odnos ove Vlade, to je odnos ovog Parlamenta, to je odnos svih stranaka koje su glasovale za te zakonske izmjene a ja bih rekao i odnos kompletnog hrvatskog društva prema načinu, prema snazi kojom treba štiti djecu kao žrtve seksualnog nasilja. Moram naglasiti, dakle mi smo te prigode podigli sve minimalno zapriječene kazne, ali i sve digli smo sve maksimalne zapriječene kazne, za kaznena djela gdje su djeca žrtve seksualnog nasilja, nasilja. Važno je želim da to svi čujete da smo mi tada uz vašu pomoć i mislim da je kompletan sabor bio za takvo rješenje uveli nezastarijevanje kaznenih djela gdje su djeca žrtve zlostavljanja, dakle seksualnog zlostavljanja na način da smo donijeli izmjenu zakona da se za najteže oblike kaznenih djela gdje se pojavljuju djeca kao žrtve seksualnog nasilja, nema zastare. Poštovana gospodo mi smo tada skupa sa vama donijeli promjenu zakonu u kojoj smo uveli dugotrajnu kaznu zatvora za teške oblike nasilja nad djecom kad su djeca žrtve seksualnog nasilja. Evo, to je nešto što imam potrebu iznijeti kao predstavnik Vlade, radi vas, radi znanja svih nas, ali i radi hrvatske javnosti. Što se tiče ove inicijative, dakle ona se jednostavno svodi na jednu jedinu rečenicu, dakle taj zakonski tekstu u jednoj jedinoj rečenici to je prijedlog zakona, traži da se u Zakonu o pravnim posljedicama osude, kaznenoj evidenciji i rehabilitaciji, taj ne registar, nego ti podaci koji se vode u kaznenoj evidenciji, koji vodi Ministarstvo pravosuđa budu javno dostupni. Moram vam reći, ali i hrvatskoj javnosti ukratko kakav je sada režim. Dakle, ti podaci su dostupni onima koji se bave sprječavanjem kriminala, oni su dostupni izravno, sudovima, državnim odvjetništvima i policiji koja je u funkciji sprječavanja takvog kriminala. Dakle, rješenje zakonsko koje bi išle, išla na ovom tragu da to bude javno dostupno jednostavno ustavno pravno nisu prihvatljiva. Mi se kao država, kao društvo imamo svoj poredak pravni koji ne trpi ja bih rekao incidente, to je jedan harmonični pravni poredak na čijem je vrhu Ustav, dakle Ustav u svom 3. članku gdje se govori o načelima, a ne u 61. članku koji je zastupnik Bunjac spominjao, dakle gdje se govori o načelima, govori se o nečemu što je standard modernih demokracija, a to je vladavina prava. Vladavina prava jedna od značajki vladavine prava je zakonitost. Dakle, poštivanje načela ustavnih i zakonskih. Ne možemo mi, a da nemamo ozbiljne zamjerke izdvojiti jednu skupinu u potpuno poseban režim u odnosu na sve druge ljude koji su osuđeni za druga kaznena djela i većim kaznama. Zakon, da ga kolokvijalno i kratko nazovem o pravnim posljedicama osude i rehabilitaciji, dakle on prati ja bih rekao potpuno razumljivo kriminalnu količinu, dakle zapriječena kazna je reakcija društva na povredu društvenog dobra. Iz te zapriječene kazne sudovi izvlače kada individualiziraju konkretnu kaznenu stvar, izriču sankciju. Visina sankcije određuje koliki je tijek, koliko će dugo trajati postupak rehabilitacije da se osoba može smatrati u pravnom prometu neosuđivanom. I to se ne može mijenjati jednom odredbom, a da se teško ne pogriješi prema nekim ljudima. Kada smo mi preuzeli standarde, dakle i EU i Vijeća Europe, dakle postoji niz uredbi koje smo preuzeli u naše zakonodavstvo, takvih rješenja nema u EU, mi ih također ne možemo separatno imati. Mi smo izašli iz jednog poretka prije 30 godina u kom je snažnije bio naglasak na represiju, na progonu. Mi danas imamo u Članku 1. Zakona o kaznenom postupku koji regulira postupke izricanja kazni, balans između javne potrebe da se progoni svatko tko je počinio kazneno djelo, ali i javne potrebe da se štite ljudska prava i tih ljudi kroz kazneni postupak. I ovdje smo u situaciji da bi jednu skupinu izdvojili u posebno i njih posebno tretirali. Ovdje se, dakle spominjali čak i izrazi kemijske kastracije, gospodo draga mi smo izašli odavno iz te, iz te faze društvenog razvoja. Evo, dakle ja ništa drugo ne mogu reći osim da bi prihvaćanjem ovakvog zakonskog rješenja mi grubo narušili niz pravnih standarda i načela koja smo mi, koja je ovaj parlament prije vas i prije svih nas donosio, ali i standarde štićenja ljudskih prava koje smo prihvatili kao članica EU i članica Vijeća Europe. Poštovanje.
Hvala lijepa. Imamo više replika, prva je poštovanog zastupnika Mire Bulja.
Hvala lijepo, uvaženi tajniče osobno da ne kažem u početku, da prijedlog kolege Bunjca iz Živog zida prihvaćen objeručke jer mislim da ako bilo što tribamo štititi, tribamo štiti djecu od seksualnih zlostavljača. I vidimo te morbidne stvari koje se događaju i kroz medij što objavljivaju i ne objavljivaju i zaista sam vjerovao da vi kao tajnik koji je bio na listi, pa nekada i MOST-a, ali zadnji put ste bili na listi Živoga zida i zaista Živo zid je to govorio i ja osobno isto slažem se s tim stavom i moj klub će to podržati, ali nije mi jasno pa koji to može Ustav, koji zakoni, nadzakon više štititi ljude koji seksualno zlostavljaju djecu nego samu djecu. I nije istina da druge države nemaju. Pa kolega Bunjac je nabrojio države koje imaju javni registar, otvoren registar. Zašto SAD ima otvoren javni registar, pa mi moramo učiniti sve i mi kolege zastupnici nakon ovog stava Vlada koji je stao na stavu pedofila moramo stati na stranu djece. Hvala lijepo.
Hvala. Ovako, odgovor poštovanog državnog tajnika.
Pa uvaženi zastupniče Bulj, dakle mislim mi se znamo i meni je jasan vaš naših pristupa, dakle ja sam govorio ovdje 10-ak minuta i rekao sam kakav je stav Vlade u pogledu štićenja djece kao žrtava kao seksualnog nasilja. Dakle, taj pokušaj da vi to izvrćete, to je vaša stvar, mislim da je hrvatska javnost već zna vaš stil istupanja, dakle rekao sam, mi smo izmijenili zakon i snažno u kampanji skupa sa ovim Parlamentom, skupa sa nit nevladinih udrugama u zadnjim izmjenama KZ-a, snažno zaštitili djecu od toga. Dakle uvoditi nešto što je potpuno nefunkcionalno, atipično i što razbija harmoniju pravnog sustava i narušava niz načela samo da bise zadovoljila potreba, ja bih rekao nekolicine neupućenih ljudi koji ne razumiju kako funkcionira pravni poredak, mislim da je ne bi smjelo proći, ne očekujem da će ovaj Parlament prihvatit takvu stvar. Ja bih rekao dakle, izreku jednu koju Englezi, plemstvo obvezuje ali i članstvo u zajednici demokratskih uređenih društava, uređuje nas da imamo pravnih poredak kakav ima u uređenim demokratskim društvima.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Irene Petrijevčanin Vuksanović, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Žalosno je da će se ovaj prijedlog djelom iz neznanja a djelom namjerno prikazivat kao nešto što nije. Znači doslovce se u KZ-u a to ste vi već spomenuli a mi smo na tome radili više od godinu dana su se kaznena djela spolnog zlostavljanja na našu inicijativu dovela do maksimuma i ne samo da su se dovela do maksimuma nego ne zastarijeva izvršenje kazne ali ni progon počinitelja čak i kad on pobjegne u drugu državu. A registar i sad nije tajan jer svaki poslodavac i sad ima i obvezu i dužnost da provjeri koga zapošljava, druga stvar što on to ne provjerava a oni koji su tada bili suzdržani, niste u pravu. Nije cijela sabornica bila za izmjene KZ-a protiv strožeg kažnjavanja spolnih zlostavljača, oni sada iniciraju ove izmjene. A kolega Grmoja, meni je žao je bio protiv toga.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Davora Vlaovića.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče, da, imamo popravljen zakon i slažem se s vama a i većina se u sabornici složila da treba najstrožije kaznit zlostavljače prema djeci. Problem je što postoji neujednačena sudska praksa, što nisu svi jednaki pred sudom a to je i sama državna pravobraniteljica za djecu rekla i problem je što druge institucije, naravno niste vi kao vaše ministarstvo zaduženi za to ali je prilika da vam to se ukaže i da u suradnji sa drugim ministarstvima ukažete na to da kod zapošljavanja osoba koje će raditi s djecom, da se mora voditi briga o tome da li je netko u registru ili nije i treće, i sama državna pravobraniteljica je istaknula da nakon odsluženja kazne nema prave evidencije i nema prave kontrole ovakvih osoba koje čine zločin nad djecom. Što tu planirate učinit da bi se to izbjeglu, tu da ponovno te osobe rade sa djecom? Hvala.
Poštovani državni tajnik.
Pa uvaženi zastupniče, dakle, neke teze su pogrešne što mi namjeravamo učiniti dakle da se nakon izdržavanje kazne više nema evidencije, dakle evidencija upravo je nakon izdržavanja, dakle mi vodimo tamo osobe koje su osuđene i ta evidencija je nakon izdržavanja kazne i ona ostaje dugo dok ne nastupi rehabilitacija. Za ozbiljnije kazne ta je rehabilitacija je veoma, veoma, veoma duga. Što se tiče vašeg prigovora da sudska praksa, vi ste saborski zastupnik i mislim da niste čak ni prvi puta, vi znate da Ministarstvo pravosuđa odnosno Vlada a i Sabor ne sude, sude sudovi. Naše je da skupa sa vama, sa Parlamentom donesemo kvalitetne zakone i mi na tome radimo kroz niz zakonskih rješenjima. Ja smatram da i sudovi su prepoznali tu jednu opće-društvenu kampanju i da se sve kvalitetnije i kvalitetnije sudi i da su sve strožije i strožije izrečene kazne za ovakvu vrstu kriminaliteta.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Branimira Bunjca.
Hvala lijepa. Poštovani državni tajniče, znači vi želite sad prikazati cijelu stvar da se dosjetio Branimir Bunjac napisati zakon koji nitko u Hrvatskoj ne shvaća ozbiljno. Ne, mi smo ovaj zakon dugo pripremali u suradnji sa udrugama i u suradnji sa žrtvama. I primili smo ih ovdje u Saboru nebrojeno puta i posjećivali smo ih i na terenu. ovaj zakon nije djelo pojedinca nego je djelo jednog širokoga spektra zainteresiranih strana u komparaciji sa zakonodavstvom u drugim državama. Ovo je vrlo ozbiljno napisani zakon koji nudi sasvim konkretna i efikasna rješenja. Toliko, hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovani državni tajnik.
Pa uvaženi zastupniče Bunjac, dakle naravno da ćete braniti svoj zakonski prijedlog, ja vam samo moram jednu stvar reći. On sa nekog vašeg emotivnog aspekta možda ima neke razloge, dakle ta potreba, univerzalna potreba da kvalitetno štitimo djecu, ja sam rekao, ona je već kroz važne, snažne zakone odrađena ali to što ste vi na ovakav način to predložili, samo govori da ste vi i oni koji su na tome radili bili veoma niskog pravnog znanja. Evo to sam ja želio reći.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Nikole Grmoje.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, vi ste nam održali tu jedno predavanje o standardima znači koji vrijede u modernim zemljama zapadne demokracije o zaštiti vladavine prava, ljudskih prava, mislim da smo mi generacija koju o tome ne treba učiti, mi smo odrasli i takvom društvu i u takvim sistemu i mi to zagovaramo svo ovdje snažno a isto tako postoje zemlje zapadne demokracije koje su se odlučile za ovakav pristup jer su procijenile da možda i neke principe je potrebno žrtvovati da bi se zaštitilo ono što je najvrijednije, a to s oni najranjiviji, to su djeca. Tako da u tom smislu nije nam potrebna bilo kakva, bilo kakvo predavanje ovaj o ljudskim pravima, mi smo toga i te kako svjesni i to zagovaramo.
Odgovor poštovanog državnog tajnika.
Pa uvaženi zastupniče Grmoja, dakle drago mi je da ste svjesni, ali morate biti svjesni da sam i ja svjestan da je ova Vlada svjesna na koji se način može, dakle pravno, pravnim alatima, ispravnim pravnim alatima poštujući načela štititi djecu kao žrtve nasilja i mi na tome smo do sada u ove dvije godine kako sam ja, nepune dvije godine u Ministarstvu pravosuđa kroz niz zakonskih rješenja pojačavali tu poziciju žrtve uopće u kaznenom postupku, a osobito djece kao posebne skupine koju trebamo snažno štititi. To što ste vi moje izlaganje i moj način elaboracije vladinog stava stavili, shvatili kao moje dociranje, ja mogu reći da je meni žao i to je stvar vašeg kuta promatranja, a ne moje namjere da dociram bilo kome, a osobito ne vama.
Hvala lijepa. Sada ću onda ovaj otvoriti raspravu, pa će prvi u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista govoriti, a pardon oprostite javio se u ime predlagatelja poštovani Branimir Bunjac, izvolite.
Hvala lijepa, evo govorit će sad osoba vrlo niske razine znanje, ovoga prema riječima državnog tajnika, ovoga vrlo stručne osobe u mijenjanju stranaka. Prvo na početku godine u MOST-u, na jesen je u Promijenimo Hrvatsku, do kraja godine je već u HDZ-u, poslije će bit kad bude Živi zid na vlasti na vlasti će htjet bit u Živom zidu ovoga itd., znači jednostavno prešlo se na nekakvu osobnu razinu, a umjesto da se počisti svoje vlastito dvorište. Čini se da državni tajnik je u raskoraku, ne samo sa udrugama koje sam spomenuo nego u biti sa institucijama ove države. Ja još jednom ponavljam da imamo izvješće pravobraniteljice za djecu. Dođite sutra na raspravu, pa njoj objasnite ona ima oko 6 do 7 stranice o ovoj problematici u svom izvješću, ona kaže nema uspostavljenog efikasnog nadzora počinitelja po izdržanoj kazni. Znači, jasno kaže prevencija nije organizirana, pravosudni sustav nije prilagođen djeci žrtvama. A vi ovdje cijelo vrijeme govorite kako smo mi najnaprednija država, kako smo mi došli do plafona, do nekakvih ono krajnjih granica moguće …/nerazumljivo/… otkud onda toliko slučajeva koje čitamo na dnevnoj bazi, kad su djeca tako dobro zaštićena. Jeste li Marijin zakon, Marijin zakon ima Srbija, ta Srbija koju vi često puta ovoga opisujete kao zemlju koja je nazadna, znate kakve su tamo kazne za pedofiliju, 40 godina zatvora. Znate kao je nastao taj zakon? Nastao je tako što je jedan silovatelj ne samo zlostavljao djevojčicu od 8 godina nego ju ubio. Znate kako se zvala? Marija i po toj Mariji je nazvan cijeli zakon. I cijeli parlament je i sva javnost, svi su stali na stranu toga zakona i vi danas imate kako se zove u Srbiji, kako to gordo zvuči jel, da imate efikasno zaštitu. Što mi imamo? Za osam kaznenih djela pedofilije, kaznu od godinu dana zatvora. To je taj efikasni sustav ovoga koji ste sada maloprije spominjali. Znači, jednostavno ovoga jedno je priča, a drugo je praksa, jedno je da li je netko zaštićen ili je netko nezaštićen. Čini se, čini se da dakle praksa u Hrvatskoj ne potvrđuje ovu teoriju koju ste vi upravo sada iznijeli. Hvala lijepo.
Sada idemo na raspravu. Prvi Klub zastupnika je onaj MOST-a nezavisnih lista, u ime kojeg će govorit poštovan zastupnik Miro Bulj.
Hvala lijepa uvaženi predsjedavajući, uvaženi tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege, prijedlog koji je dao Klub vijećnika, saborskih zastupnika Živoga zida, Klub MOST-a će podržati naravno bez ikakvog ograničenja jer smatramo da nešto šta najviše moramo štiti to su djeca. I zato nas je razočara stav Vlade koji brani u ovome slučaju da bude javni registar svih onih koji mogu seksualno zlostavljati našu djecu, a vidimo šta se u Hrvatskoj događa, naravno ka i u drugim državama, pa u drugim institucijama, spominjani su u ime predlagatelja i ti ljudi. Zato mi je začuđujuće, zbog čega taj otpor da bude javni registar, ako imaju druge države koje su spomenute, SAD, Rusija, ne znam Poljska sve koje države su spomenute da imaju i javni registar. Znači mi nećemo imat bit presedan, znači ne bi bili presedan i ne vidim niti jedan razlog zbog čega mi ne bi u okviru znači imamo ovdje i države koje su u EU, ali i van EU na koju se pozivamo zbog čega ne bi to ovaj bio javni registar da vidimo tko su pedofili da se zna, naravno i ja mislim da je to minimum onoga što moramo učiniti prema zlostavljanoj djeci. I još jednome samo, uvaženi tajniče rekao da argumenti koje vi govorite da kako se ja ponašam kao saborski zastupnik, ponašam se onako kako me narod izabrao i to je moje pravo i dok sam u saboru tako ću se ponašati. Tako prema tome iznosit ću svoj stav kao u ovome slučaju šta govorim da podržajem ovaj prijedlog koji je sada na dnevnom redu i ja ne vidim tu ništa lošeg, kao i od mojih kolega, ne znam odakle vama pravo, da nama kao što je rekao kolega Grmoja, docirate i da nam temeljite da mi nismo u pravu. Ja ne znam odakle izvlačite to, na koji sustav vi pozivate. Šta je to iznad zaštite dijete, šta je to iznad djece? Šta može biti iznad silovanja, iživljavanja brojne djece, malodobne djece koje evo vidimo, vršte naslovnice. A to je ono što znamo, znači negdje u registru kako kolega Bunjac kaže, negdje 1400 registrirani. Zbog čega mi ne bi javno svi znali tko su ti ljudi? A ne da ti ljudi ponavljaju. Ja nisam za to da se lomače, ali nisam ni za to, da se ponavljaju slučajevi, kao što se ponavljaju, da se to dijelu ponavlja, seksualno zlostavljanje mladih ljudi, koje naravno, djece, govorimo o djeci ovdje. Ovdje se spominju djecu od nekoliko godina, 2, 3 godine. Svjesni smo da je i slabi nadzor u RH, svjedoci smo izjave pravobraniteljice za djecu, znači imamo slab nadzor, što znači, da mi moramo učiniti kao zakonodavno tijelo, maksimum mi kao zastupnici, ako već vlada odbija ovaj prijedlog. Ne vidim razuman razlog zašto vlada odbija ovaj prijedlog, ali smatram da bi minimalno bili od nas saborskih zastupnica, da se javno objavi registar onih koji seksualno zlostavljaju, dica, to su pedofili. Ja mislim da mi saborski zastupnici, to moramo imamo obavezu kada vidimo što se sve događa, a kolega je u samom predlagatelju pročitao samo dijelom nekoliko naslovnica, koje vršite, a o svemu što se događa nad djecom i ne vidim niti jedan razlog. Evo ja bi za kraj, kratak sam bio, sam rekao, da očekujem od, evo Klub saborskih zastupnika Mosta nezavisnih lista, će podržati ovaj prijedlog Kluba Živoga zida, a očekujem ovdje, da će i ostali kolege saborski zastupnici, stati uz zaštitu djeteta, a nikako seksualnih zlostavljača, pedofila, hvala lijepo.
Hvala. sljedeći Klub, Klub HDZ-a kolegica Irena Petrijevčanin Vuksanović, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Danas su vam kolegice i kolege svima puna usta djece. Zašto ste onda bili protiv ili suzdržani, kada je bio prijedlog HDZ-a da se prvi puta u hrvatskoj povijesti izmjeni Kazneni zakon, da se spolni zlostavljači najstrože kažnjavaju, odnosno, do maksimalne kazne, koliko trpi kazneni zakon. Zašto ste onda bili suzdržani ili protiv? Jel vam onda politika iznad djece? Ja bi rekla da je. Sat vremena čekamo predlagatelja Živog zida, jer se nisu ni pojavili. A onda dođu i krene tragična predstava, no najtužnije, sada od svega toga je da mnogo toga što je sada ovdje rečeno od stranke Živi zid uopće nije istina. Jedino što je istina, da je pedofilija bolest i da su pedofili osobe koje trebaju liječenje. Ovaj prijedlog koji dolazi od stranke Živi zid, potpuno je neprihvatljiv, a odmah ću sada obrazložiti zašto. Neprihvatljiv je s nekoliko aspekata. Prvo je neprihvatljiv s aspekta, o kojem su govorili gospoda kompetentnija od mene, a neprihvatljiv je sa aspekta o kojoj mogu govoriti osobno i kao saborska zastupnica, kada sam inicirala izmjene zakona na ovu temu, s ciljem da poboljšamo zaštitu djece od spolnog zlostavljanja i iskorištavanja i povećamo kažnjavanje spolnih zlostavljača, što smo nakon mukotrpnog rada i godinu dana usuglašavanja i radnih grupa i kada je to konačno stiglo u saborsku raspravu i kada je konačno došlo do glasovanja, jesu li svi zastupnici bili za to, da se strože kažnjavaju spolni zlostavljači u Hrvatskoj? Kolega državni tajnik je pogriješio kada je rekao da jesu, nisu. 28 zastupnika je bilo suzdržana. Kasnije su mnogi ljudi postavljali pitanje, pa tko može biti suzdržan ili tko može biti protiv toga, da se spolni zlostavljači u Hrvatskoj strože kažnjavaju? E pa vidite, mogu biti neki. Neki koji danas, predlažu nešto što nema veze sa spolnim zlostavljačima u smislu ovog merituma o kojem ja govorim 14. prosinca 2018. dakle, kada je bilo glasovanje, dobro pogledajte koji su zastupnici bili suzdržani, a koji su bili za. Ja kada je god prijedlog, koji se tiče djece, politika ovdje nema veze s tim i mislim da glasujem po savjesti, a to je već pokazalo se i više puta. Nekima ipak politika nije ispred djece, bez obzira što ovdje danas govore. ovo uopće nije ozbiljan prijedlog stranke Živi zid. Po mom osobnom mišljenju, ovo je jedna zlouporaba teme djece i što je po meni nedopustivo i to treba jasno reći. Mogu reći i ovo, kada sam vidjela ovaj prijedlog zakona, kada sam ga uzela u ruke, ja sam uzela i onaj prijedlog zakona, koji sam ja inicirala zajedno sa kolegama iz kaznenog zakonodavstva, usporedila sam ta dva prijedloga i rekla sam da se čak do te mjere išlo, da se nešto prepisalo, što se u međuvremenu promijenilo. Dakle, mi smo u međuvremenu u radu sa kaznenim pravašima, a to zna kolegica koja ovdje sjedi i koliko puta samo bili u Ministarstvu pravosuđa. Dakle, dio toga inkorporirali u druge dokumente, a vi gospodo iz Živog zida čak ni to ne znate. Znači predlažete nešto što apsolutno nema veze ni sa čim i čitate ovdje novinske članke, kao da mi ne znamo čitati novinske članke ili da ne znamo koristiti internet. To je čista manipulacija, to je tužno, to je žalosno, a oni koji prate temu spolnog zlostavljanja djece, onda bi znali što se u međuvremenu na tu temu u hrvatskom zakonodavstvu događalo. Možda sad ovo nekome zvuči dramatično ili grubo, ali ovdje treba jasno i glasno reći, neke teme stvarno nisu politikanske, tema spolnog zlostavljanja djece je jedna od takvih tema jer znate, stvarno i iskreno ću reć bez obzira što sad sam u politici i što sam saborska zastupnica, muka mi je od tih podmetanja i tih muljanja, stvarno je ovo dno dna. Uostalom, sve što sam sad rekla ove činjenice su točne i da bi se uopće prvi puta u ovu sabornicu dovela ova mučna tema spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djece, trebala je biti nečija inicijativa. Inicijativa je bila mojoj malenkosti odnosno kluba HDZ-a odnosno ovih osoba koje ovdje sjede koje su to prepoznale i podržale i koje dobro znaju kako je teško izmijeniti KZ i kako kad se mijenja jedna glava, utječe to i na druge glave i što je sve uzeto u obzir i što je sve napravljeno i što sve treba bit napravljeno. Znate, svi politički akteri bi trebali biti složni oko toga da spolno zlostavljanje i iskorištavanje djece nije tema koja treba ovisiti o stranačkoj ili svjetonazorskoj pozadini, a nažalost ovisi i nažalost ovisi o tome da je sad izborno vrijeme jer podizanje razine zaštite djece je ono što je nama svima bilo prioritet kad smo ovo inicirali. I kad smo u prosincu većinom glasovali, nejednoglasno nažalost, kolegice i kolege, glasovali o tome da se strože kažnjavaju počinitelji spolnog zlostavljanja djece, mi smo dobro znali što je pred nama a što nas još očekuje. Državni tajnik je spomenuo samo dio onog što smo tad izmijenili ali zaista smo doveli do maksimuma onoliko koliko trpi hrvatsko zakonodavstvo, sve doslovce, sve odredbe su promijenjene, cijela glava KZ-a i nezastarijevanje izvršenja kazne i nezastarijevanje progona počinitelja, pa praktički smo to izjednačili sa genocidom. Znači ne može osoba pobjeći u susjednu državu i onda kad se vrati da je oslobođena krivnje, ne može, znači o ovom slučaju ne može jer smo to izmijenili. I on koji uistinu žele veću zaštitu djece, bolji nadzor i prevenciju, to smo bili tada mi i moram vam reći tada iskreno, nije rješenje samo izmjena zakona zato što trebamo osvijestiti činjenicu koja je i ovdje također lažno rečena i bit će u narednim raspravama ponovno lažno rečena, da mi i sada već u hrvatskoj legislativi imamo takve mehanizme da osoba koja je spolni zlostavljač djeteta se ne može zaposliti u vrtiću, školi, igraonici ali ako se unatoč tome zaposli, to nije greška zakona, to je greška ili propust odgovorne osobe koja nije provjerila koga to zapošljava. Pa ne može zakon bit svemoguć, odgovornost je te osobe koja zapošljava. Da ste vi vlasnik igraonice, bi ste li vi zaposlili bez da ju provjerite a bit će u dnevnom kontaktu i radu s djecom, ja osobno ne bi. Jel to onda greška zakona? Recimo primjer, državna uprava je prošle godine provjerila više od 77 000 tisuća službenika i djelatnika u kaznenoj evidenciji, ovoj o kojoj sada govorimo, Ministarstva pravosuđa i nitko tko je tamo zaposleni nije mogao bit zaposlen bez da prođe tu provjeru. Isto tako, u KZ-u, imamo i opću odredbu koja jasno propisuje da se prilikom zapošljavanja mora provjeriti u registru svaka osoba. Imamo Zakon o športu, imamo Zakon o volontiraju koji obavezno traže provjeru osoba prilikom zapošljavanja u ovom registru o kojem mi govorimo. Prema tome, ono što je maloprije rečeno, nije točno, ni sad registar nije tajan, jedno je tajnost a drugo je trajnost a treće je javnost, tu su se pobrkali svi pojmovi. Dakle, u našoj moći što je bilo, to smo napravili a to su izmjene i dopune zakona, ali istodobno imamo i ono što nije u našoj moći a to je ukazat na činjenicu da pojedini poslodavci zaista ne rade ono što bi trebali po zakonu ali to nije problem ovog zakona nego nečeg drugoga i pojedini poslodavci ne osjećaju odgovornost da provjere osobe koju zapošljavaju i koja će redovno dolazit u kontakt s djecom. U tom smislu treba ukazat na adekvatno provođenje zakona ali ne na ovaj način. Apsurdno je da ovaj prijedlog zakona dolazi od stranke Živi zid i da se ovom problemu pristupa na način na koji se pristupa. S ovakvim prijedlogom zakona, vi po mom osobnom mišljenju pokazujete da ste iz cijelog klupka problema a ovo je vrlo mučna i tragična tema, zlonamjerno izvukli jednu nit i sad bi s njom nešto a što je još tragičnije i apsurdnije, tu nit je već netko prije izvukao, čak nije ni vaša originalna ideja, čak niste se potrudili ni napisati ono što bi trebali napisati. I žalosno je da ovoj temi imate ovakav pristup ali to samo govori o ozbiljnosti vas kao osoba i moram iskreno reći da sam razočarana, hvala lijepa.
Hvala i vama. Nastavljamo sa, povreda Poslovnika, ispričavam se, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, povreda članka 238., mislim da ste trebali reagirati na ovo izlaganje kolegice koja se nije referirala na sam prijedlog nego je ulazila u kvalifikacije kolega iz Živoga zida, njih kao osoba, što je potpuno neprimjereno i mislim da ste ovdje trebali reagirati.
Izvolite, Poslovnik nije povrijeđen.
Povrijeđen je članak 238. Kolega Grmoja je tada kad je ovaj prijedlog bio na glasovanju da se strože kažnjavanju kazneni zlostavljači djece bio protiv, znači vi ste tada bili protiv. Prema tome, nemate, ako imate morala, nećete sad o tome raspravljati.
Dobro, molim vas, molim, vas gledajte. Dakle, polako, nećemo zlorabiti, sad ču vam dat samo sekundu, nećemo zlorabit povredu Poslovnika, ali izvolite, polako.
Dakle, meni o moralu neće pričati netko tko se prodao, tko se prodaje konstantno, znači koji je otišao u HDZ a ja nisam podržao prijedlog jer nije bio dovoljno radikalan a znači preletači, žetončići, Bandićevi HDZ-ovi meni neće predavanje držati ovdje u Hrvatskom saboru. Ja služim hrvatskom narodu i služiti ću mu i dalje.
Dobro, dobro, oboje, ne trebate, oboje ste zlorabili Poslovnik, dakle sukladno članku 239. dakle dajem jednom i drugom opomenu, nemojte zlorabiti to više. Hvala. Nastavljamo sa Klubom zastupnika Živog zida i SNAGA-e kolega Ivan Pernar. Hvala.
Uvažene dame i gospodo, vjerojatno se pitate vi gospodo iz HDZ-a, koji su naši razlozi zašto želimo da registar pedofila bude javan. Vi imate svoje objašnjenje i svoje razloge zašto ste protiv toga da bude javan, međutim moja je uloga kao zastupnika a ujedno i predlagača da vam objasnim jedan od naših razloga zašto smatramo da bi on trebao biti javan. Radi se o tome da je pedofilija po definiciji privlačnost odraslih osoba spram djece recimo prije puberteta. Znači ti ljudi osjećaju seksualnu privlačenost prema takvoj djeci. I ja bih se usudio reći da je zapravo pedofilija neka vrsta bolesne seksualne orijentacije. Jer recimo većina nas kada vidi malu djecu ne osjećaju ništa prema njima ili jednostavno draga su im djeca, ali oni kada gledaju tu istu djecu oni ih gledaju jednim drugim očima, ja bih se usudio reći na jedan bolestan, nezdrav način. I sad što se događa? Onaj tko je pedofil on ima jednostavno sklonost ka toj djeci i zato je jako čest recidivizam. To je ono što je kolega Bunjac objašnjavao, on je naveo primjer nekoga tko je zlostavljao 52. djece. Ili imate slučaj onoga popa jednoga, ako sam dobro zapamtio iz Bibinja koji je zlostavljao djecu različitu i to 20 godina, znači dugi niz, jedan širok vremenski period. I mi vam pokušavamo objasniti cijelo vrijeme da su ti ljudi skloni tome, da znači vi možete pedofila i uhvatiti i osuditi ali on i dalje osjeća privlačnost prema djeci. I on ako se nađe u situaciji da zapravo našteti toj djeci, postoji objektivna mogućnost da će on to učiniti. I iz tog razloga smo mi htjeli da roditelj mogu znati tko su pedofili u njihovom susjedstvu kako bi mogli djeci reći, čuj, gle onaj tip ti je pedofil ili ona žena, čuvaj se njih i izbjegavaj ih itd.. Međutim u Hrvatskoj budući da je registar pedofila tajan, budući da ni roditelji ni djeca ne znaju tko su pedofili a da uvid u registar imaju samo rijetke osobe, ja mogu sad ovdje mirne savjesti reći da su djeca zbog toga izložena nepotrebnom riziku. Znači mi ne tražimo da pedofil bude doživotno u zatvoru, mi samo tražimo da okolina, odnosno da javnost zna tko je pedofil kako bi mogla javnost samu sebe zaštiti, znači svoju djecu itd.. Međutim, kao što sam rekao, HDZ smatra to nepotrebnim i proziva nas zašto nismo podržali njihov prijedlog zakona koji je postrožio kazne za pedofiliju, razlog je vrlo jednostavan, zato jer nismo bili zadovoljni time što ključnu stvar koja je preventivna vi ne prihvaćate. Vi se bavite isključivo u vašem zakonu sankcioniranjem. A uloga Živog zida nije samo baviti se posljedicom nego baviti se i uzrokom a uzrok je taj da imate osobu koja zlostavlja dijete, da vi ne znate da ta osoba je pedofil i da postoji mogućnost da se vaše dijete nađe u kontaktu s tom osobom. Kao što sam već ranije objasnio, realna je mogućnost da će pedofil ponoviti ono što čini. Zašto? Zato jer je to u njemu, jednostavno kažem, on osjeća seksualnu privlačnost prema djeci i to je naša nažalost stvarnost. Zašto su gospoda iz HDZ-a protiv toga meni nije jasno. Ja mogu samo pretpostaviti da se i među članovima njihove stranke nalaze možda takvi ljudi i da jednostavno skrivanjem tog registra pedofila vi zapravo gospodo iz HDZ-a štitite vlastito članstvo. Nedavno sam javno razotkrio da je podignuta optužnica protiv načelnika općine Lasinja zbog silovanja od strane DORH-a i evo nedavno saznajemo da je potvrđena ta optužnica od strane DORH-a ali ja niti jednom nisam vidio gospodu iz HDZ-a da o tome govore ili da se na to osvrću. To bi sve prošlo lišo, ispod stola i to odvjetništvo uopće nije ni dalo javno priopćenje vezano uz tog načelnika Lasinje i da ja javno nisam o tome prigovorio uoči izvanrednih lokalnih izbora za Ličko-senjsku županiju, pitanje je bi li javnost i dan danas za to znala. Nažalost, meni se čini da u ovom Viskom domu postoji jedna omerta, jedan zavjet šutnje u kojem HDZ-ovci skrivaju kriminal, pokrivaju svoje članove. Uvijek ih brane tipa ono svatko je nedužan dok se ne dokaže suprotno. Pa onda čak netko recimo prizna iz HDZ-a kazneno djelo i vi svejedno kažete, to nikad neću zaboraviti kao što je bilo, kao, vi ste rekli kao da je svatko nedužan dok se ne dokaže krivnja a kaže zastupnik Maras kaže pa priznao je čovjek da je to napravio a onda netko dobacuje iz vaših klupa govori, povukao je priznanje, povukao je priznanje. Znači gledajte, kada imamo situaciju s jedne strane djece, s druge strane pedofile, vi biste kao zastupnici, ako već ne štite odrasle ljude od kriminala, ili bolje rečeno, ako su mnogi ljudi žrtve HDZ-ovog kriminala, među ostalim, donedavno i predsjednika vaše stranke koji je trenutno u zatvoru, moja topla preporuka je da barem, naš, ovaj preventivni prijedlog podržite, kako biste barem djecu zaštitili od pedofila. Kao što sam rekao vi to odbijate i time je sve jasno, time su sve maske skinute, time je javno pokazano lice HDZ-a, lice koje ne želi, da prosječan čovjek zna, da li u njegovom susjedstvu živi pedofil i tko je taj pedofil i zapravo samim time, javnost, odnosno, zajednica, nema mogućnost i nema instrumenta da zaštiti sebe od tih ljudi. Objašnjavam da naglasak, koji vi stavljate na kažnjavanje, koji je dobar, znači ja smatram da trebalo je strože kazne pedofila, ali sam smatrao, i to ne samo ja nego i moje kolege, da treba napraviti tu preventivnu mjeru, kako bi javnost mogla znati na vrijeme tko su ti ljudi i zaštiti se. Često puta vi gospodo iz HDZ-a nama iz Živog zida govorite, a gdje su vam prijedlozi? Vi samo kritizirate, vi samo, da tako kažem, vi kao kritizirate, a ne dajte ništa, konkretno nikakve prijedloge. I mi smo vam davali bezbroj prijedloga u ovom zakonu, dali smo vam prijedlog, da revizija, može recimo ući u HNB. Ja sam osobno do prijedlog u ime kluba našega, da se ukine fiskalizacija na tržnicama i sajmovima, na štandovima, na otvorenom, prostoru. To su bili neke od prijedloga. Dao sam prijedlog da PDV ugostiteljima, ne bude 25%, nego da ostane na 13%. Dali smo puno prijedloga i među ostalim i danas ovdje stojim pred vama i branim upravo naš prijedlog zakona. Ali vi ga opet odbijate. Međutim, ne boli me to što vi odbijate naše prijedloge zakona, iako su oni dobri, ono što me boli, je to što me vi lažima optužujete, naravno ne samo mene, nego i kolege, da mi konkretne prijedloge ne dajemo. Pred vama je danas konkretan prijedlog, koji konkretniji ne može biti, koji se bavi vrlo jednostavnom temom, treba li registar pedofila biti javan ili ne. Stav Živog zida je jasan, da treba biti javan, stav HDZ-a je da ne treba biti javan. I ja sa ove govornice, pozivam sve roditelje, sve građane, koji su zabrinuti za sigurnost svoje djece, da kada izađu na izbore, ne samo 26.5. za Europski parlament, nego i na bilo koje druge, odnosno, iduće izbore, da podrže nas iz Živog zida, da stanu našu stranu, je u suprotnom će pedofili, ostati jedna, ja bi ih nazvao zaštićena kategorija, ili štićena vrsta u našoj državi. Hvala.
Hvala i vama. Time smo završili sa raspravama u ime kluba zastupnika. Sljedeća je pojedinačna rasprava, izvolite kolega Pernar, a onda imamo završno u ime Kluba zastupnika HDZ-a, kolegice Irena Petrijevčanin Vuksanović, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Namjerno nisam htjela dići povredu Poslovnika, iako je povrede Poslovnika, ovdje bilo i to dobro znate, jer je prethodni govornik govorio o nečemu što nije tema ove rasprave. Ali to me uopće ne čudi, zato što vi jednakoj mjeri populizma pristupate svakoj temi, od Hrvatske države, institucija, do poginulih branitelja, pa i nažalost, do spolnog zlostavljanja djece. I to je žalosno da vi kao stranka Živi zid, sve što vam može koristit, za osobnu samo promidžbu, ćete iskoristiti za osobnu samo promidžbu i svaka tema vam je primjer za to. I svaka tema vam je prepuna neistina, kao što je ova maloprije bila. Ali dobro, to je senzacionalistički govor, bez filtera, za skupljanje bodova, jer ste u kampanji i na taj način, govoreći o ovoj temi spolnog zlostavljanja djece, vi zapravo obezvrjeđujete sve žrtve spolnog zlostavljanja djece i napadajući stranku koja je nešto poduzela i izmijenila, vi zapravo prikrivate vlastitu nesposobnost, za ikakav ozbiljniji pristup. I koristite saborsku govornicu za osobne performanse, kao što ste maloprije koristili jer je manipulacija najmoćnije oružje i mi to dobro znamo. Ja iskreno izražavam svoje žaljenje, da se ova tema spolnog zlostavljanja djece koristi ovako jeftino i senzacionalistički. I lažno ste sada zastrašivali ljude, udarali ste, na ljudske emocije, a opet lažno. Isto ste radili i na temu migranata i na druge teme, što je jako žalosno. A ako vam nije stalo do žrtava spolnog zlostavljanja djece, onda vam barem treba biti stalo do dostojanstva tih žrtava a očito vam nije stalo ni do toga. Onima koji je uistinu stalo do spolnog zlostavljanja djece, ne bi se smijala za govornicom kao vi maloprije, i govorili o PDV-u, govorili bi o ovoj temi, na način, na koje ta tema zahtjeva a ne na način, da ponižavate sve žrtve. Mislim da smo sve rekli, maloprije državni tajnik, maloprije ja u ime kluba, smatramo da ovaj predmet je bespredmetan i da sve što se je moglo na ovu temu učiniti maksimalno izmjenama Kaznenog zakona, glave 16 i ostalih zakonskih i podzakonskih akata je učinjeno, a pred nama predstoji još jedan posao, koji se nadam da ćemo uspješno završiti. Hvala lijepo.
Hvala i vama, povreda poslovnika, izvolite.
Dakle, povreda članak 238. kolegica je po ko zna koji put danas znači uopće nije raspravljala o temi nego se obračunavala ovdje s kolegama u sabornici i zadnja je osoba ona koja može nekome držati moralne predike ovdje u HS-u budući da je u više navrata izdala političke opcije s kojima je izlazila na izbore, znači zadnja je koja može o tome govoriti, iskoristila je ovu raspravu za nekakve svoje osobne obračune.
Hvala vam, nemojte, molim vas, nemoj kolega više zlorabiti povredu Poslovnika, neću vas sada to, ali nemojte to više raditi. U ime kluba, Miro Bulj.
Hvala lijepo. Kolegice i kolege, ja bih još jednom ponovio da Klub zastupnika MOST-a Nezavisnih lista bezrezervno podržaje prijedlog Kluba saborskih zastupnika Živog zida jer jednostavno ovdje nema alternative. Ili ćemo zaštiti našu djecu da se objavi javno registar, a ne da se ponavljaju te seksualne iskorištavanja malodobne djece, a to je, vidimo i po naslovnicama, da to sve bruji, ono što se zna, ono što se ne zna, tko zna što se krije iza toga i zbog toga mislim da trebamo biti najrestriktivniji u ovome pitanju i snažnu poruku mi kao saborski zastupnici trebamo poslati i podržati ovaj prijedlog i koji je konstruktivan i koji je poslovnički ubiti odrađen, znači u skladu sa Poslovnikom i zato ne vidim zbog čega nervoza u HDZ-u na ovaj prijedlog. Možete ga podržavati, ali ne podržavati, ali vrijeđati kolege na način što je u skladu sa zakonom i procedurom koja je propisana našim poslovnikom kojega su inače uskratili i oduzeli mogućnost, smanjili pravo govora saborskim zastupnicima i sad još koristite govornicu za vrijeđati saborske zastupnike koji kroz prijedlog zakona žele mijenjati stvari da bi zaštitili djecu od silovatelja, od malodobnu djecu od zlostavljača ili pedofila. Pa da li je to moguće u hrvatskom parlamentu? Što je to kolega Bunjac, kolega Pernar, kolega Grmoja loše rekao o pitanju ovoga zakona? Što to vas vrijeđa u ovome zakonu gospodo iz HDZ-a? Pa ovdje jednostavno možete stati na stranu ili zaštiti maksimalno kao i druge države koje su nabrojane, od Sjedinjenih Američkih Država, Poljske ili i Rusije, koga sve ne, koje su javno objavile registar pedofila i mi tu mogućnost kao saborski zastupnici možemo iskoristiti i to je ono što je predložio predlagatelj. A ne drvlje i kamenje na zakonit prijedlog i prijedlog koji je dobar prijedlog, ne dobar nego staje u zaštitu malodobne djece i vi izađete ovdje za govornicu i izvrijeđate te ljudi koji daju ovaj prijedlog. Pa zbog čega ih vrijeđati? Možete se ne slagati, možete tražiti nekakav način, ali vrijeđati ljude na način koji nije prihvatljiv. U najmanju ruku, niste trebali biti na listama tih stranaka kad ste ušli u ovaj parlament. Niste tribali biti. Tko vam je rekao da vi uopće morate biti na listi MOST-a, liste Živog zida ili SNAGA-e, ne znam čije ili Promijenimo Hrvatsku. Ne znam zašto nervoza. Ovaj zakon je, hoćemo li, legitiman, zakonit i po proceduri. Sve ostalo je znači udaranje na osobnu razinu i ja to neću prihvatiti jer jednostavno vi koji ste zagovaratelji demokršćanskih načela, Istambulske konvencije, vi, a kad ste donijeli Istambulsku konvenciju, sad su još gora prava žena. Manje su zaštićene jer to je samo PR, dodvoravanje Junckeru, Tusku, Tajaniju, Vučiću, jedino što radite. A ovaj dom ima ovo legitimno pravo otvoriti registar pedofila i to je minimum što moramo napraviti. I to šta ima protiv toga? Vi možete biti protiv, to je vaše legitimno pravo i nitko vam to ne spori. A ako su kolege predložile u ime svoga kluba ovaj prijedlog kojega mi objeručke podržajemo iz Kluba MOST-a, ne vidim niti jedan razlog zašto spuštate tu priču na nekakvu osobnu razinu. I vrijeđati ljude da se bave, pa oni su izabrani, oni su dobili legitimitet naroda i Sabor mora odlučivati o tome. Ne trebaju oni bit trbuhozborci Andreja Plenkovića ni Tajanija ni Junckera ni Tuska, oni ne trebaju biti. Odakle dolazi Tusk, tamo je također otvoren javni registar, javno je otvoren registar. Evo, odakle je vaš politički mentor vaše stranke, pa čak odakle je i četnik Vučić, predsjednik Srbije. Prema tome, ja mislim da niste ovaj put komunicirali ni korektno, prije svega, što je prijedlog više, izuzetno nego dobar, da se zaštite naša djeca koja su doživjela seksualna zlostavljanja od pedofila i smatram da je ovaj prijedlog, mi kolege zastupnici moramo podržati kao narodni dom, zaštiti našu djecu od silovatelja [[Upadica: Hvala.]] već ako ste toliko bili za [[Upadica: G. Bulj, hvala.]] Istambulsku konvenciju.
Imamo stanku, izvolite, obrazloženje.
Dakle, poštovani potpredsjedniče. Tražim stanku u ime Kluba MOST-a kako bi se konzultirali nakon ovih skandaloznih izjava kolegice Petrijevčanin, koja me optužila da sam glasao protiv Kaznenog zakona, znači sad sam tražio znači ispis glasovanja na službenim stranicama Sabora. Klub MOST-a je podržao taj prijedlog Zakona, ja nisam bio u sabornici i ovako besramno nekoga optužiti i napadati kolege zastupnike, znači da su glasali protiv nečega, a to je čista neistina, laž, već viđeno od strane HDZ-a, znači bez da su iznijeli ijedan konkretan argument zašto ne podržavaju prijedlog zastupnika Živog zida, samo pokazuje na što su sve spremni. Na što je spremna kolegica Petrijevčanin, koja je ovdje lagala pred cjelokupnom javnošću, cjelokupnu javnost i saborske zastupnike, mi smo i tada podržali taj prijedlog, isto kao što sada podržavamo ovaj prijedlog kolega iz Živog zida i trebamo se konzultirati uopće trebali nastaviti bilo kakvu raspravu sa ovakvim ljudima, koji se služe ovakvim neistinama, podvalama i lažima, samo kako bi opravdali činjenicu da ne podržavaju ovaj prijedlog zakona, da nisu na strani žrtava, nego da su na strani onih koji čine te gnjusne zločine seksualnog napastovanja.
U 16 i 45 nastavljamo, dakle, odobravam stanku do 16 sati i 45 minuta. Hvala. STANKA U 16,35 SATI. NASTAVAK NAKON STANKE U 16,44 Izvolite u ime predlagatelja kolega Pernar, završno.
Uvažene dame i gospodo, htio bih jednu bitnu stvar naglasiti, u Americi postoje države u kojima pedofili ne mogu živjeti u okolini, niti se kretati u okolini škola, dječjih vrtića itd., i zapravo im je život, ili igrališta, zapravo im je život u urbanoj sredini de facto nemoguć. I što se onda događa? Postoje tzv. gradovi, oni se zovu sencure sites gdje ti pedofili žive jedni s drugima, znači oni imaju svoj grad, grad u kojem žive samo pedofili i tamo znači nema straha da će djeca biti zlostavljana, to je grad samo za pedofile. A zašto Amerikanci imaju takav pristup? Pa imaju takav pristup zato jer znaju da onaj tko je pedofil da on ima seksualnu sklonost ka djeci, da je ta sklonost de facto nepromjenjiva, on može samo recimo možda ju suzbijati manje ili više, ali on osjeća privlačnost ka djeci. I mi u Živom zidu ne tražimo tako radikalne mjere, mi ne tražimo da se recimo pedofile iseli iz gradova do odu živjet u komune itd., ne. Mi dajemo jedan zapravo umjeren prijedlog, da javnost zna tko su pedofili i da kada imate pedofila u svojoj sredini, da vi znate da je on tamo. Mi ne tražimo da se pedofila odseli iz vašeg susjedstva, iz vaše zgrade ili ne znam od kud, ne. Govorimo o osuđenim pedofilima. Mi samo tražimo da vi kao roditelj, kao majka, kao dijete, kao djed ili kao baka imate pravo znati tko su ti pedofili oko vas. Međutim, HDZ je protiv toga, HDZ želi da registar pedofila ne bude javno dostupan svima na uvid, da ljudi koji žive u okolini pedofila ne znaju da su oko njih pedofili itd. I onda nas gospođa ih HDZ-a proziva za manipulaciju. Kao mi iz Živog zida tobože manipuliramo kada tvrdimo da oni ne žele da bude javan, a mi želimo da bude javan. Međutim, ja vas uvjeravam da tu nema manipulacije, ovo je vrlo jednostavno pitanje i vrlo jednostavna tema. Jeste li za to da registar bude javan pedofila, ili ste protiv toga? I kao što sam napomenuo HDZ je protiv toga. Također, htio bih se osvrnuti na još jednu laž HDZ-a, a to je ona da smo mi, pazite sad ovu spektakularnu tezu, da smo mi uputili ovaj prijedlog zakona sad kao dio predizborne kampanje. Ne dame i gospodo, mi smo ovaj prijedlog zakona odnosno izmjene zakona uputili davno ranije, igrom slučaja je on danas došao na dnevni red. Znači, ovdje se nismo mi ti koji smo odlučivali o dnevnom redu. Da je bilo do nas ovaj prijedlog bi došao davno ranije na stol i roditelji bi imali pravo znati tko su pedofili u njihovom susjedstvu. Nažalost zahvaljujući HDZ-u, ljudi to ne mogu znati i zapravo su njihova djeca pretvorena u potencijalne žrtve nečega što se moglo spriječiti da su djeca to ranije znala. Jednostavno ovaj sustav predvođen HDZ-om štiti pedofile, ne želi preventivno djelovat, ne želi omogućiti ljudima da imaju uvid, da imaju znanje, da imaju spoznaju o tome koga se trebaju čuvati već vi jednostavno pustite djecu van, vi ne znate tko je njihov prvi susjed, vi ne znate tko je čovjek preko puta njihove kuće, zgrade itd. Vrlo, vrlo žalosno od stranke koja je tu mantrala nama o Istambulskoj konvenciji o zaštiti, pogotovo kao žena od seksualnog nasilja, ali evo kad se radi o zaštiti djece od seksualnog nasilja makar se radilo i o ženskoj djeci, e tu HDZ kaže ne može, ne može, ne smije. A zašto imaju takav stav? E to je na svakom od vas da se zapita i da procijeni sam za sebe. Hvala.
Izvolite kolega Bunjac, pošto je rasprava podijeljena. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče sabora, uvažene kolegice i kolege, poštovani državni tajniče sa suradnicom. Znači, umjesto da smo ovdje raspravljali oporba i vlast o meritumu zakona, mi smo svjedočili ispadima znači članova vladajuće većine koji su jednostavno sve željeli preokrenuti na neku osobnu razinu, na neki navodni populizam Živoga zida i meni uopće nije jasno kako se ti ljudi uopće usude koristiti riječ populizam, a da uopće ne znaju što znači riječ populizam. Znači, oni uopće ne znaju definiciju toga pojma, najmanje znaju njegovu povijest, ali se uporno razmeću s time želeći zalijepit neku etiketu kao tipa vi ne znate što govorite. A čak ako bismo i prihvatili da je populizam obećavati nerealno, jer ja pretpostavljam da to tako recimo zastupnici HDZ-a tumače onda je upravo HDZ najveći populist u RH. Nema većeg populista, oni doslovce sve što obećaju u praksi ne provode. Evo, ako ne vjerujete uzmite program HDZ-a za euro parlamentarne izbore 2014. godine, on je javno dostupan. Što oni tamo obećaju? Pronaći će nestale u Domovinskom ratu, sad smo imali prije par dana zakon da ti nestali nisu pronađeni niti nakon 5 godina. Hoćete sad ponovno u ovom predizbornom programu obećavati to isto? Rekli ste da će kamate u Hrvatskoj biti iste na kredite kao što su kamate u Njemačkoj, jesu iste, nisu iste. Rekli su da će sagraditi umirovljeničke domove. Gdje su ti umirovljenički domovi? Znate vi koliko se čeka na umirovljenički dom? Čeka se po 10 godina da netko dođe na red. Rekli su da će dovršiti autocestu do Dubrovnika. Jeste dovršili? Rekli su da će sagraditi 4 luke, Rijeka, Šibenik, Zadar, Ploče. Koju luku ste sagradili?
Kolega, ispričavam se, može malo na temu se vratite? Hvala vam.
Molim?
Malo se na temu vratite.
Ma vraćam se na temu, optuženi smo da smo populisti. Ja moram replicirati zastupnici što je to populizam jer ona očito to ne razumije. Rekla je da ćemo HDZ 2014. da ćemo imati podvodne tunele do otoka. Koji otok ima podvodni tunel? Pa to vam je, ono vrhunac populizma koji može postojati. Pa što ćete sljedeće obećati, da ćemo imati lift do Marsa? Obećajte, evo sad imate priliku, ali vaš program je nasilje. Vi želite jednostavno oporbu eliminirati, uništiti, da je nema, jednoumlje i totalitarizam. Vi morate jednostavno shvatiti da ovu trenutno raspravu gledaju udruge za pedofiliju koje se isključivo time bave i žrtve pedofila. I ja sam siguran da svaka žrtva pedofila je u ovom trenutku na našoj strani a ne na vašoj. Čvrsto sam u to uvjeren. I to mi omogućava da imam mirnu savjest dok ovo govorim. Suočite se vi sa žrtvama pedofila, slobodno pa ih pitajte. Dati ću vam kontakt brojeve ako želite, pa ih pitajte što misle o ovom prijedlogu zakona. Da li vi znate da među žrtvama pedofila ima 400% više samoubojica nego u ostalom građanstvu? Da li ste svjesni dakle da je pedofilija ne samo uzrok uništenog života nego uzrok smrti naših građana a vi pronalazite neke izgovore zašto treba biti tolerantan, zašto treba opraštati nekakve pravne temelje, ustavna načela itd. I sutra ćete na prvoj točki dnevnog reda, slušajte izvješće pravobraniteljice za djecu i čuti ćete da cijeli taj sustav koji vi toliko hvalite, za koji se zaklinjete ne funkcionira, ne funkcionira. Zločin pedofilije se nastavlja i u ovom trenutku dok mi ovdje raspravljamo. I biti ćete pametni i mudri, pod navodnicima tako dugo dok se to vama osobno ne dogodi. E a kada se to dogodi vama osobno, nekome iz vaše obitelji e onda ćete kukati i naricati i tražiti najstrože kazne a da ne velim da ćete tražiti smrtnu kaznu itd.. Prema tome, umjesto rasprave dobili smo harangu, umjesto argumenata dobili smo ljutnju, odbijanje gdje je normalno uvijek najbitnije to tko je što predložio, tko je što rekao a ne o čemu se raspravlja. Ali mi je žao da iz usta onih, da čak ni oni koji se prave nekakvim navodni demokršćani itd., ne uvažavaju bar riječi Pape Franje koji je ponavljam još jednom za kraj, rekao šutnja nije samo tolerancija nego je i u suučesništvo u zločinu. Hvala.
Na vaše izlaganje imamo repliku ali prije replike imamo povredu Poslovnika. Izvolite kolega.
Uvaženi predsjedavajući, vi ste povrijedili Poslovnik članak 238. budući da je zastupnik Bunjac punih 5 minuta i više od toga a prije njega je gospodin Pernar su govorili o temi koja nije predmet rasprave, dakle govorili su o predizbornim obećanjima HDZ-a otprije 5 godina, o luci Rijeka koja se gradi i ... [[Govornik se ne razumije.]] već završeno, o Pelješkom mostu odnosno zaobilaznici Dubrovnik koja se gradi, što uopće nije tema ovog zakona ni današnje rasprave a vi niste iskoristili svoju ovlast i prekinuli ga u izlaganju.
Hvala, hvala vam. Hvala. Samo da vam kažem, dakle upozorio sam u ... [[Govornik se ne razumije.]] točno da se vrate na temu. Dakle pratim što radimo ali hvala. Izvolite, replika.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pedofilija doista vrlo važna tema i tu se ne smijemo dijeliti, svi moramo biti složni oko borbe protiv pedofilije i imati ozbiljnu raspravu. Činjenica jest da su se pooštrili uvjeti i da se promijenio zakon koji je gotovo taj registar o pedofilima učinio, neću reći da je trajan ali gotovo u praksi da jest trajan. I mislim da je važno reći da on nije tajan, da svatko tko npr. poslodavac koji mora znati, zbog toga što treba zaštiti djecu može doći do tih podataka, do tog registra. Naravno ako ćemo imati ozbiljnu raspravu ima tu prostora da se i unaprijedi sustav. I apsolutno sam za to da i ona ministarstva koja moraju i određeni zakon urediti gdje možda mogu neće stvari i poboljšati da to i učine. Ali moramo i govoriti točno, dakle da to nije tajan registar, tajni registar nego se može do toga doći.
Kolega Stier, hvala vam [[Upadica Stier: Hvala vam potpredsjedniče.]] Odgovor, izvolite.
Hvala lijepa. Zastupniče Stier ono o čemu se mogu složiti s vama je da se dakle sustav može i treba unaprijediti, vi niste išli tom logikom kao vaša kolegica da je sustav savršen i da bolji ne može biti. A što se tiče toga registra, ja se još jednom moram pozvati znači na mišljenje pravobraniteljice za djecu da ta evidencija nije dobra i da nije dovoljno dostupna. I to ćete čuti i sami sutra ujutro na prvoj točci dnevnog reda i ako ne vjerujete meni pitajte nju. Znači to je jednostavno fakt i kako se zove, i treba se jednostavno o tome više informirati, a ne samo kad je rasprava o sat, dva, slušati i nakon toga to zaboraviti. Hvala lijepo.
Hvala. Time i zaključujem raspravu o prijedlogu Zakona o dopuni Zakona o pravnim posljedicama osude, kaznenoj evidenciji i rehabilitaciji, a glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o dopuni Zakona o pravnim posljedicama osude, kaznenoj evidenciji i rehabilitaciji, prvo čitanje, P.Z. br. 533. Predlagatelj je Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak: Ne prihvaća se prijedlog Zakona o dopuni Zakona o pravnim posljedicama osude, kaznenoj evidenciji i rehabilitaciji, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 81 ZA, 9 suzdržanih i 11 protiv, donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Slijedeća točka dnevnog reda je: - Prijedlog Zakona o dopuni Zakona o gradnji, prvo čitanje, P.Z. br. 332. Predlagatelj je zastupnik Miro Bulj na temelju čl. 85. Ustava RH i čl. 172. Poslovnika HS. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo, a Vlada je dostavila i mišljenje. Želi li predlagatelj dati dodatno obrazloženje, zastupniče Bulj? Želite li? Izvolite. U ime predlagatelja zastupnik Miro Bulj.
Hvala lijepo. Kolegice i kolege, evo pred nama je zakon koji sam pokrenio u proceduru izmjene dva članka Zakon o gradnji kojom bi se bazne stanice mogle na telefonije uvele obaveze ishođenja građevinske dozvole. RH je napominjem, RH je jedina zemlja u Europi u kojoj teleoperateri ne trebaju građevinsku dozvolu. RH je po izvješću Europske komisije o indeksu digitalizacije pri dnu i RH je zemlja u kojoj teleoperateri, poglavito HT imaju najveću dobit u Europi. Vlada je odbila moj prijedlog, smatra da je postojeće stanje jako dobro i grčevito ga brani. U opširnom obrazloženju spominje Zakon o zaštiti okolišne zakone, zaštiti zdravlja, a nigdje ne kaže zašto bi uvođenje građevinske dozvole za teleoperatere smetalo tim zakonima, spominje i strategiju razvoja širokopojasnog interneta koji je donesen da bi se olakšala izgradnja optičke mreže i povećao broj pretplatnika u fiksnoj mreži. U tom segmentu i prema toj strategiji, u izvješću Europske komisije, kolegice i kolege, postoji digitalni jaz prema drugim zemljama. Evo prije neg šta krenem dalje, pozdravio bi predstavnice, prvo predstavnicu i predstavnike Hrvatske udruge za zaštitu od elektromagnetskog zračenja kojima ovim putem kao aktivist dugogodišnji u borbi za temeljno pravo naših građana RH na zaštitu zdravlja i da se ne krše zakoni u RH, naravno da budemo ravnopravni u EU, a ne da budemo kolonija u EU. No, krenimo sada redom, Vlada navodi da se prijedlog zakona odnosi na obavezu izdavanja građevinske dozvole za građevine unutar građevinskog područja, naselja koja sadrže izvor nepovoljnih emisija u okoliš i naglašava da ta problematika nije dio propisa u gradnji i da je na taj način nije moguće riješiti. Prakse drugih država EU pokazuju da ta tvrdnja koju nama Vlada servira, nije istinita. Ako sve druge europske države traže da teleoperateri trebaju imati građevinsku dozvolu, po čemu smo mi toliko pametniji od drugih svih država u EU i Europi da tvrdimo da problem postavljanja izvora zračenja nije moguće riješiti i kroz Zakon o gradnji? Uvažena tajnice, ovdje je trebao biti i ministar, ovdje, žao mi je šta nije došao da napokon i on kaže svoj stav, ja znam da su i dosadašnji ministri svi bili u zaštiti teleoperatera, ali ja ću vam nastaviti nabrajati i očekujem od vas jasne odgovore jel cijela RH očekuje vaš odgovor, dok niču svaki dan pod prozorima naših sugrađana bazne stanice preko noći kao gljive poslije kiše, vrijeme je da se riješi taj problem, a to možemo jedino ovim zakonom, žao mi je što ste ovo odbili, al očekujem da će kolege zastupnici to prihvatiti, jel ovaj dom ima to pravo. I ponavljam još jednom, ako smo mi tolko najpametniji u RH, najnapredniji, boljih od drugih, zašto se nijedna država nije ugledala baš u nas i prepisala naše zakone? Zašto nas izvješća Europske komisije o indeksu digitalnog društva i gospodarstva iz 2018. stavlja na dno po kvaliteti telekom mreže i na vrh po cijeni interneta, a u isto vrijeme po indeksu korupcije, Eurobarometar, smo na vrhu, naravno, mi smo najkorumpiranija država, a teleoperateri imaju najveću dobit u RH. I ovdje je odgovor, najkorumpiranija smo, gospođo iz ministarstva, država na svijetu i svi ministri do sada koji su bili ministri su pogodovali teleoperaterima, ne samo šta su opljačkali naše telekomunikacije, šta smo ugrozili, znači, nacionalnu sigurnost jel sustav vezan nije u rukama hrvatskim, što je trebao biti, nego je u rukama stranim, jel naše političke elite su se dodvoravale strancima. I zato nije ni čudno zašto je najveća dobit baš u RH 42% HT-u, Deutsche telekomu i naravno i nije čudno zašto će Angela Merkel doći u RH. Ja ovim zakonom jedino što tražim da se teleoperateri u RH ponašaju isto kao što se ponašaju u drugim državama u EU, a poglavito u državama odakle dolaze, e tako se u Njemačkoj ne ponašaju, pa neka on, pa neka premijer poziva Angelu Merkel i neka je upita zbog čega teleoperater, pitajte je kad dođe u … [[Govornik se ne razumije]] skupu, kad budete pljeskali, pitajte je zbog čega teleoperateri se u RH ponašaju kao da smo mi kolonija, to sam i Jurovoj povjerenici Europske komisije kazao kad je došla ovdje u parlament, kad su svi kolege koje su bile doli šutili, žao mi je šta je lijeva, dio sabornice ovdje prazan i da ne govorim o ovoj temi najozbiljnije. 42% u RH je dobit, marža operaterima, a u EU je 23%, imamo najlošiji Internet, a najkorumpiranija smo država i to poručite Angeli Merkel kad bude vam davala potporu da i dalje podržavate izvlačenje novca iz RH. Mi ako želimo kolegice i kolege biti pri vrhu po razvoju digitalnog društva i gospodarstva i pri dnu po korupciji, trebamo samo prepisati zakone, pa prirodno je, od zemalja kao što su Danska, Finska, Švedske, Nizozemska, jer te zemlje su puno uspješnije u digitalizaciji i pri dnu su na listi koruptivnih država. U tim zemljama, operateri moraju imati građevinsku dozvolu, ponavljam, u ovim državama, gdje je najmanja korupcija i gdje je puno manja dobit i gdje je zakonodavstvo primijenjeno u interesu njihovih država i zaštiti njihovih građana moraju imati građevinsku dozvolu. Samo u RH teleoperateri ne trebaju imati građevinsku dozvolu. I naravno oni se moraju konzultirati sa lokalnom samoupravom, sa svojim susjedima, to u Hrvatskoj ne trebaju, znači nemaju potrebe se konzultirati. Pa što smo mi, njihova kolonija ovdje? Danas sam postavio pitanje ta zastava do vas, ne ta hrvatska koju ljubim, nego ta zastava do vas EU, da li je to zastava, da li smo mi ravnopravan član EU samo u odnosu na teleoperatere ili smo mi njihova kolonija? Evo na to mi pitanje odgovorite. Ja tražim da se odgovori na pitanje zbog čega je Hrvatska kolonija interesnih skupina teleoperatera i zbog čega se izvlači taj novac. Provjerite njihove zakone, provjerite studije svjetske asocijacije mobilnih operatera u kojoj operateri uspoređuju zakone u pojedinim zemljama i vrijeme koje im treba za postavljanje baznih stanica. Hrvatska je tu rekorder. Za postavljanje bazne stanice u RH potrebno vrijeme je 2 mjeseca, a ponekad i manje a u većini zemalja je to godinu dana pa i više, pa primjer ću vam navesti u Francuskoj treba 2 godine da se postavi bazna stanica. U svim europskim zemljama radi istih par operatera, radi isti par operatera ali sa jako različitim profitom, različitim ulaganjima i različitom kvalitetom infrastrukture koju postavljaju. Znamo kako kod nas, znamo kamo nas je Europska komisija stavila po kvaliteti infrastrukture, odnosno povezivosti, na 27 mjesto. A znamo i koliko je hrvatska mreža HT, dobit, znači koliku ima dobit, maržu, 42%, s time se HT javno hvali a marža cijele Deutch grupe, kako stoji u njihovom financijskom izvješću je 23%. I još HT se hvali sa porastom marže zbog prodaje EVO TV-a, znači nedavno se hvali, ono što je nama bilo neprofitno i nije nam bio interes e sad se hvali HT kako imaju veću dobit, još veću od 42% zbog toga što su dobili na EVO TV. U više navrata sa i o tome problemu govorio u ovomu saboru i medijima upozoravao proces otimanja EVO TV-a, uspješne tvrtke koja je bila u državnom vlasništvu i koja je netransparentno, da ne kažem kriminalno predana u strani, stranom teleoperateru HT-u. HAKOM, regulatorna agencija koju plaćaju hrvatski građani svojim je neshvatljivim odbijanjem produljenja koncesija prijašnjim vlasnicima, državnim tvrtkama naglo umjetno obezvrijedila EVO TV i tako jednu profitabilnu hrvatsku tvrtku koja je uspješno radila učinila lakim plijenom pohlepnom teleoperateru kome je smetalo ugrožavanje njegovog monopola i sada se taj isti monopolist bahato hvali kako je porasla marža nakon kupnje EVO TV-a. Vjerujem da će institucije kad-tad pozabaviti se osobama koje su omogućile u ovome slučaju ugrožavanje hrvatskih nacionalnih interesa. Pitam vas kolegice i kolege, ako odbijete ovu izmjenu zakona koju predlažem kako ćete građanima RH koji prosvjeduju, ljute se na bazne stanice pod prozorima, pored škola, vrtića, bolnica, na crkvenim tornjevima u Zadru i brojnim, na kulturnim dobrima na Kliškoj tvrđavi i brojnim drugim kulturnim dobrima što je u drugim državama nezamislivo objasniti da ste protiv građevnih dozvola za bazne stanice, protiv uvođenja rade u prostor, da ste za nastavak pogodovanja teleoperaterima. Tako i oni dalje mogu postavljati bazne stanice kako im je najjeftinije, izvlačiti što veću dobit iz Hrvatske i držati Hrvatsku pri dnu u EU po digitalizaciji. Zar mislite da građani, kolegice i kolege, zar mislite da građani neće saznati kako je svaki od nas glasovao a vidimo i koliki je interes saborskih zastupnika za ovu vrlo, vrlo bitnu temu koja je od nacionalnog interesa jer jednostavno sve što sam naveo nema druge riječi nego da je Hrvatska u ovome slučaju u EU kolonija. Vlada navodi da će se zaštiti građani od elektromagnetskog zračenja, postiže drugim zakonima i propisima. Ali činjenica je da u RH dozvoljene razine emisije reguliranja drugim propisima, no postavlja se pitanje adekvatnosti tih navedenih propisa a naročito njihove provedbe, posebno ako se radi o naseljenim područjima. Znamo kako to u praksi funkcionira u pravilniku o jednostavnim građevinama piše da glavni projekt treba biti u skladu sa prostornim planovima i da treba imati sve potvrde. To nitko ne kontrolira, nema sankcija, nema ama baš nikakve obaveze za teleoperatere. Primjera imate u cijeloj Hrvatskoj koliko god hoćete i to građani od Dubrovnika do Savudrije znaju, to znaju građani od Varaždina do Vukovara. Reći ću vam jedan primjer koji sam 100x spomenuo a takvih imamo bezbroj, kod mene u mom sinjskom Radošiću, nakon višekratne intervencije pučke pravobraniteljice građevinska inspekcija je donijela rješenje o uklanjanju bazne stanice postavljene protu pravilniku na nelegalnoj i nedovršenoj kući bez građevinske dozvole i uz evidentno kršenje GUP-a grada Sinja. Nelegalna bazna stanica već radi četvrtu godinu bez dozvole, a već više od godinu i 3 mjeseca pravomoćno rješenjem ne poštuje se pravomoćno rješenje o uklanjanju, a to nažalost nije jedini slučaj. Masovno se postavljaju bazne stanice protivno GUP-u i u Zagrebu i u Istri i u Dalmaciji. I teleoperateri ne poštivaju te zakone koje, nek to pokušaju napraviti u Njemačkoj, Švedskoj, Austriji, ili ne znam sve odakle dolaze. A Vlada u svom Mišljenju kojim odbija moj prijedlog, tako lijepo objašnjava kako je sve odlično ... [[Govornik se ne razumije.]] sa našim propisima i zakonima i kako se ništa ne treba mijenjati. Da, odlično je to uređeno za teleoperatere, ako se njih pita, a ne, i ništa se po njima ne bi trebalo ni mijenjati. Vlada se očito, Vlada Andreja Plenkovića se očito rukovodi samo time. Da li smo za borili u Hrvatskoj? Da li je zbog toga bio Domovinski rat? Da budemo kolonija u EU, kolonija teleoperaterima u kojoj građani nemaju pravo tražiti da im bazne stanice nisu uz prozor dječjih soba, škola vrtića, u zvonicima crkava ni na kulturnim dobrima. Treba naglasiti da i sve ostale europske zemlje imaju i druge zakone i propise kojim rješavaju pitanje izloženosti stanovništva zračenja, ali sve one imaju obavezu građevinske dozvole za bazne stanice. Mnoge zemlje imaju puno niže granice dopuštenog zračenja od Hrvatske. Na ulicama Pariza i Beča, dopušteno zračenje je 10 megavata, po metru kvadratnom. Što je 890 puta manje od 8,9 vati po metru kvadratnom, koliko je dopušteno na javnim površinama hrvatskih gradova. Znači u Hrvatskoj 890 puta više dozvoljeno značenje elektromagnetno nego na ulicama Pariza i Beča. Ali u Parizu i Beču, obavezna je građevinska dozvola za bazne stanice, a u Hrvatskoj nije. Dakle, sve europske zemlje, postavljanje baznih stanica i pitanje njihovog utjecaja na zdravlje i okoliš rješavaju uz druge propise. I građevinskim propisima, građevinskom dozvolom, praksa očigledno potvrđuje da za time postoji potreba i da bez toga ne može se osigurati zaštita stanovništva i prostora te kvaliteta života. Praksa drugih država pokazuje da bi tražene izmjene zakona samo obavezale teleoperatere na primjenu viših standarda stanovništva, time olakšale višu kvalitetu života, ali i bolju uslugu. Smanjili bi jedino profit teleoperaterima, ali bi prepolovili profit HT-u i još uvijek bi u prosjeku tada bio u prosjeku koliki ima dobit na Deutsche telekomu, Deutsche grupa na području EU ili Europe. Vlada dalje navodi, prijedlog zakona bitno ograničava razvoj mreže pokretnih komunikacija. Prihvaćanje novog zakonskog prijedloga kojim se iz propisa jednostavno izuzele antenski stupovi, gotovo bi se onemogućio daljnji razvoj elektroničkih komunikacija i uvođenje 5G mreže. Postavio bih pitanje Vladi RH. Kako to da građevinske dozvole ne omogućuju 5G ni u jednoj drugoj državi nego samo u Hrvatskoj? Tvrdi li ovo izjavom Vlade da će se sve članice slijediti naš primjer i ukinuti građevinske dozvole za bazne stanice? Volio bih, uvažena tajnice da mi i na ovo pitanje odgovorite. Vlada navodi, ovaj zakonski prijedlog potpuno je u suprotnosti s ciljevima strategije razvoja širokopojasnog pristupa u RH u razdoblju od 2016. do 2020. godine. To bih, uvažena tajnice, volio da mi vi, ministar i premijer objasnite odnosno da nam navedete na konkretan članak iz strategije s kojim je ovaj u prijedlog u suprotnosti. Evo, imam tu i strategiju, kažite s čim je to ovaj prijedlog u suprotnosti, uvažena tajnice. Strategija se bavi nepokretnim odnosno fiksnim mrežama, a građevinska dozvola za bazne stanice odnosi se na pokretne odnosno mobilne mreže. U strategiji se ističe da je gustoća širokopojasnog priključka u svjetlovodnoj mreži 23%, a u prosjeku EU 31,6%. I da je tu nužan rast zbog, kako se navodi, opasnosti da se digitalni jaz između RH i država članica EU ne poveća. U strategiji piše, da je gustoća širokopojasnog priključka u mobilnoj mreži 74,9% odnosno na razini prosjeka EU 75,3%. Ako se pogledaju pokazatelji uspješnosti strategije, stanica broj 8, vidljivo je da se uspješnost strategije mjeri porastom broja priključaka u nepokretnoj mreži. Uvažena tajnice, nema ministra Štromara, pa mu evo isto uputite pitanja, ali očekujem i od vas odgovor, molim vas objasnite mi na koji način građevinska dozvola za bazne stanice u pokretnoj mreži može negativno utjecati na navedene pokazatelje uspješnosti strategije, odnosno nepokretnu mrežu i s kojim dijelom, pasom, rečenicom iz strategije je moj prijedlog u suprotnosti. Molim vas da mi to odgovorite. Dalje, u odgovoru Vlade, kako jedan od razloga odbijanja uvođenja građevinske dozvole za bazne stanice, spominje se mjera 5, akcijskog plana strategije. Nadam se, uvažena tajnice, ako već premijer Plenković nije pročitao mjeru 5, prije potpisivanja Mišljenja Vlade, da ste vi to učinili. Ako niste, možete vi to učiniti sada, ja je imam tu. U mjeri 5. analiza procedure koja prethodno izdavanje dozvola za građenje infrastrukture širokopojasnog interesa pristupa se sa naglaskom na prikupljanje potrebnih suglasnosti i rješavanje imovinsko pravnih odnosa. Pa zar ne vidite da se rješavanje imovinsko-pravnih odnosa odnosi na svjetlovodne mreže i polaganje kablova. Ponavljam u strategiji se naglašava, digitalni jaz između Hrvatske i drugih članica u svjetlovodnoj mreži, a uspješnost …/nerazumljivo/… strategije novim se porastom broja priključaka u nepokretnoj mreži, ponavljam u nepokretnoj mreži. Kad već Vlada u svom odgovoru spominje mjeru 5., valjda je riješila mjeru 4., u mjeri 4. piše uspostava središnjeg repozitorija katastra vodova. Odlučno, jedinice lokalne samouprave imat će podatke o duljini vodova na svom području, moći će bez problema naplaćivati pravo puta, što im je dosad praktički onemogućeno, a i za to sam dao zakon u proceduru koji još nije došao na dnevni red. Radi se o ogromnim sredstvima lokalnih samouprava, a naravno i privatnih i fizičkih osoba. Zbog, radi se, znači zbog nepostojanja katastarskih vodova, otima se jedinicama lokalne samouprave ogromni sredstava financijska i preusmjeravaju se kao prihod stranim teleoperaterima, a naravno najviše ovome najvećem to je HT. U Hrvatskoj duljina DTK kanalizacije iznosi 25.000 km, ako bi se na to primijenila cijena iz pravilnika HAKOM-a 10 kuna po metru, to je 250 miliona kuna prihoda jedinica lokalne samouprave, istih tih jedinica lokalne samouprave koje nemaju zdravstvene usluge, nemaju pedijatra, nemaju radiologa, nemaju dječje vrtiće, nemaju rješenje osnovne, prijevoz učenika, besplatne udžbenike ono što bi bilo bitno za opstanak ljudi i zapamtite. Teleoperateri, naši političari koji su pogodovali jer također jedan od većih kamenja, neće kamenčić, koji su uzrokovali iseljavanje naših ljudi, jer izvlače ogroman novac iz RH, a sam sam rekao kolika im je dobit. U svom odgovoru Vlada nije navela niti jedan argument zašto operateri u Hrvatskoj ne bi trebali građevinsku dozvolu za bazne stanice, ako je trebaju u svim drugim europskim državama, zašto mi jedini ne trebamo građevinsku dozvolu za bazne stanice, uključujući naravno i one odakle dolaze. Kolegice i kolege pozivam vas da ispravimo ovu nepravdu koja se nanosi građanima RH bez obzira na dinastiju Mišetić koja upravlja ovom Vladom, bez obzira na Angelu Merkel, bez obzira na interese činovnika unutar EU bio to Juncker, Tusk, Macron, a u ovome slučaju Merkel. Zaštitimo hrvatske građane. Nemojmo biti njihova kolonija, mi kao saborski zastupnici ne smijemo dozvoliti vama tajnice, ni ministru, ni premijeru da bude Hrvatska kolonija stranih teleoperatera. Ono pitanje što sam postavio Andreju Plenkoviću ovdje, premijeru, a više puta i pisano, bilo je zašto se strani teleoperateri ponašaju u RH, zašto se ne ponašaju kao u svojim državama? Nisam dobio odgovor. To je bilo u 11. mjesecu na aktualnom satu, a sada je koji mjesec, rekao je da će odgovoriti ministar gospodin Butković, ili tko ne ili ministar Štromar, međutim odgovora nema. Nema odgovora. Kolegice i kolege iz većine, žao mi je što nema nitko iz SDP-a osim vas uvaženi predsjedavajući, žao mi je što je samo ostao jedan zastupnik iz HDZ-a, ali se nadam i metli ste ovo u vrijeme kada očekujete da neće ljudi čuti i naši građani ovaj problem, a morate znati da ima na 1.000 žarišnih točaka gdje ljudi prosvjeduju, to vam govorim kao optimist, na Radošiću kod Sinja ste upotrebljavali policiju koja je nas morala sprječavati, privoditi pisati da bi nakon 3 godine ili 4 dokazano bilo da je protupravno postavljena bazna stanica čovjeku koji je došao iz Australije Nikoli Crncu, koji je došao ih Australije sav svoj kapital i svoj životni vijek je uložio za tu kuću. Bazne stanice kriju kao nekakve dimnjake u zvonike, pa imate li vi gospođo tajnice svoju djecu, zamislite situaciju da pod prozor vaše djece ili unuka ne znam što imate, al imamo svi nekoga u svom rodu da vam osvane bazna stanica. To ljudi doživljavaju u Hrvatskoj. I ne čuje, čuje se sve jače i jače taj glas, ja sam aktivist 10-tak godina. Posebno bi pohvalio Hrvatsku udrugu za zaštitu od elektromagnetskog zračenja s kojom surađujem dugi niz godina, prije nego što sam bio saborski zastupnik, kad me je taj isti teleoperateri su zvali policiju da ja sprečajem njih u zakonskim pravima na baznoj stanici. I isto je u Splitu na Pujankama, u cijelom Splitu, Dubrovniku, Klisu, Solinu, Zaprešiću, Zagrebu, gdje se god okrenete ponašaju se kako god žele. Mi imamo mogućnost ovo urediti zakonski, ali ni manje ni više nego sve članice EU jel onda ovo nije zastava, mi nismo ravnopravni. Ako mi ovaj zakon ne donesemo i ovakve zakone da budu isti kao u ostalih članica EU onda smo mi kolonija, mi smo kolonija. Ali ja ljubim prije svega hrvatsku zastavu i prije svega mene je hrvatski narod i nas zastupnike izabrao da štitimo hrvatske interese, interese naših građana, a ne da nas ekološki ugrožavaju, prostor uneređuju i plus toga, zdravstveno ljude ugrožavaju, zdravlje ljudi. Znači primarni interes, ne rješava to samo ovaj Zakon o građevinskoj dozvoli o gradnji, gdje bi bazne stanice, latinske stupovi, tu ima i drugih zakona, to treba riješiti Ministarstvo zdravlja, pravilnikom 1001 put. Nisam bio saborski zastupnik sam pisao, zajedno i uz pomoć, tj. uz stručne savjete Hrvatske udruge za zaštitu elektromagnetskog zračenja, ponavljam, koji su vodili bitku, ali njihov se glas nije čuo. Ali evo, Bogu hvala, čuje se njihov glas u Saboru. Nisu to možda teleoperateri očekivali prije 4, 5 g. da će netko biti … [[Govornik se ne razumije.]] od prvoga dana, od kada sam u ovome Saboru, isključivo govorim o ovome problemu, da je Hrvatska kolonija, stranih teleoperatera i drugih interesnih skupina, ali u ovome slučaju, baš na primjeru dobiti i ponašanju stranih teleoperatera, vidljivo je kako se naše političke elite, dodvoravaju se svojim … [[Govornik se ne razumije.]] EU, se ponašaju. I zato želim, kolegice i kolege, da se čuje snažan glas, iz ovoga našega Doma, jer to je naša obaveza, iz … [[Govornik se ne razumije.]] Doma, to je Hrvatski sabor, jer ljudi, koji sada prosvjeduju stotine koji nas zovu, imali smo okrugle stolove, imali smo čak i tribinu, nedavno, imaju u Hrvatsku … [[Govornik se ne razumije.]] u Varaždinu, gdje je zajedno sa HDZ-om, organizirana tribina i gdje HDZ se protivi u Varaždinu, protu postavljanja baznih stanica, a njihov predstavnik u Saboru, na moj amandman prije 10-15 dana kada se ovdje glasalo, da se ugradi, da bude građevinski, da mora imati građevinsku dozvolu, za teleoperatere glasa protiv toga amandmana. Ali očekujem, imam taj članak ovdje, ali kasnije ću ga pročitati, što je bilo, na skupu, što su govorili, na skupu koji je HDZ u Varaždinu, zahvaljujući udruzi koja surađuje sa svima, koja ima vjeru i tako i treba. I očekujem da će i sa HDZ-om surađivati i sa SDP-om i Živim zidom, vidim da imaju suradnju, samnom imaju suradnju, ja više zaboravljam koliko godina. Prema tome, očekujem da ćemo mi kao Hrvatski sabor, izglasati, da teleoperateri, moraju imati građevinsku dozvolu za bazne stanice. Ni manje, ni više, ne tražim ovim prijedlogom, nego što imaju u svim članicama EU i Europe, kolegice i kolege, očekujem da ćete ovo … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala, kolega Bulj, hvala. Na vaše izlaganje, imamo 2 replike, to je kolega Grmoja i kolega Sinčić, izvolite kolega Grmoja.
Dakle, kolega Bulj, ja bi vam zahvalio na vašem angažmanu oko ovog pitanja, znači, ne samo otkako ste saborski zastupnik, nego i prije, jer ste se borili protiv ove nepravedne situacije, u kojoj teleoperateri u Hrvatskoj, bez građevinske, bez lokacijske dozvole, postavljaju bazne stanice, a to ne mogu napraviti niti u jednoj zemlji EU, ali kao što ste sami rekli, nažalost, to je i odnos nas samih, prema našoj državi i o tome sam govorio čak i na odboru. Ali, evo, imamo situaciju kakvu imamo, imali smo konstanto stav vlade, da ne treba ići u gradnju naše vlastite agregacijske optičke mreže. I nažalost, jedna od ključnih osoba u kabinetu premjera Plenkovića, to je gđa. Mišetić, je itekako povezana sa HT-om i možda je taj stav upravo takav, jer je ta gđa. na tom mjestu.
Hvala. Odgovor izvolite kolega.
Hvala lijepo kolega Grmoja, ja bi krenuo od kraja, ja mislim da, obitelj Mišić ima prevelik utjecaj na upravljanjem Hrvatske države, poglavito iz ovoga dijela utjecaja na teleoperatere i smatram da je ovo jedan od većih šteta koji je učinjen hrvatskome narodu, jer osjeća se taj čovjek, koji vidi gdje se grade bazne stanice, kako se urušaje taj prostro i vidi narod da smo kolonija. Da vi kao vlada, da vlada nema snage, javno glasno, pa ako treba i sa razgovorima sa teleoperaterima, ne možete nam reći, kao što sam ja prvi put kolega Grmoja, kada sam ovo spomenuo, onda su vrištale naslovnice, svih teleoperatera, zaustavite Mira Bulja, vratiti će nas u kameno doba. Ne, ne tražim, ni manje ni više, ovim prijedlogom i ostalim prijedlozima, da budu i imaju, da se ponašaju teleoperateri kao u svojim državama. Hvala.
Kolega Sinčić, izvolite.
Hvala vam predsjedavajući. Apsolutno je potrebno, da se uredi zakonom, da su potrebne građevinske dozvole, kao što su nekada bile, kao što ima cijela Europa, ne samo EU, nego kontinent i neki drugi zakoni. Da dočaram samo kakva je žabokrečina i nepravna država, ova naša Hrvatska, napravili smo svoje vlastito istraživanje, na 106 nasumično izabranih baznih stanica u Gradu Zagrebu i rezultati su ponižavajući, predstaviti ću ih u svojem govoru. Ovako su vam odgovori za većinu njih, nema evidentiranih i izdanih akata. Za tražene podatke, nije evidentiran ni jedan predmet. Drugim riječima, protupravno, bez akata je sve građeno i izgrađeno. I vladu može biti sam i njezine predstavnike, vidimo na grafu od 2007. kako je vrijeme išlo do danas, stanica se broj povećao a broj akata izdanih je padao. Pa zar vas nije sram?
Odgovor, izvolite.
Kolega Sinčiću, potpuno ste u pravu, bezvlašće i bezakonje prema stranim teleoperaterima je nezamislivo. U isto vrijeme, dok se Andrej Plenković, poziva na uređenu državu, dok se poziva na prijateljstvo sa Angelom Merkel koju nedavno, evo biti će ovdje na skupu, u isto vrijeme, taj isti Andrej Plenković, koji na moje pitanje, na mjestu, gdje sada tajnica nije želio odgovoriti. Zbog čega se teleoperateri u RH, ne ponašaju isto kao u zemljama, odakle dolazi? Nisam dobio odgovor. Rekao je ja neću odgovoriti, odgovoriti će ministar, ne znam koji ministar, još nisam dobio odgovor. Što znači, da pozivam odavde građane, da se udruže, ili kroz udrugu … [[Govornik se ne razumije.]] ili ne znam kako i da prosvjedima zaustave ovu harač, teleoperatera nad hrvatskim građanima.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Želi li predstavnik Vlade dati dodatno obrazloženje? Izvolite, s nama je državna tajnica u Ministarstvu graditeljstva i prostornog uređenja, gđa. Dunja Magaš, izvolite gospođo.
Predsjedavajući, poštovani saborski zastupnici. Vlada RH predlaže Hrvatskom saboru da ne prihvati Prijedlog zakona o dopuni Zakona o gradnji koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnio Miro Bulj, zastupnik u Hrvatskom saboru iz slijedećih razloga. Prijedlog zakona o dopuni Zakona o gradnji u bitnom se odnosi na uvođenje obveze izdavanje građevinske dozvole za građevine i radove koji se grade odnosno izvode u zonama dugotrajnog boravka ljudi unutar građevinskog područja, naselja sadrži izvor buke ... [[Govornik se ne razumije.]] iznad 40 dB elektromagnetskog zračenja, nevidljivog spektra ili drugih nepovoljnih emisija u okoliš a što bi u konačnici rezultiralo boljom kontrolom takvih građevina. Predmetna građevina odnosno radovi mogu se temeljem Pravilnika o jednostavnim i drugim građevinama i radovima, graditi odnosno izvoditi bez građevinske dozvole a u skladu s glavnim projektom a koji ne smije biti izražen protivno poslovnom planu i koja mora sadržavati potvrde javno-pravnih tijela propisane posebnim propisima. Nadalje, investitor je dužan prijaviti početak građenja odnosno izvođenja radova, osigurati provođenje stručnog nadzora građenja tako da bude u skladu sa glavnim projektom. Također, za građenje antenskog stupa elektroničke komunikacijske opreme, uključujući elektroničku komunikacijsku opremu te za izvođenje radova na postojećoj građevini na kojima se postavlja elektronička komunikacijska oprema, antenski prihvati, potrebno je ishoditi uporabnu dozvolu. S tim u vezi naglašavamo da lokacijska i građevinska dozvola nisu jedine dozvole odnosno akti kojima se osigurava da određena građevina na određenoj lokaciji ispunjava propisane lokacijske uvjete i temeljne zahtjeve za građevinu. U ovom slučaju to se ispunjava izradom glavnog projekta, ishodovanjem potvrda na glavni projekt sukladno posebnim propisima i na kraju izdavanjem uporabne dozvole. Nadalje, svaka građevina koja se gradi ili je izgrađena bez glavnog projekta odnosno drugog akta s tim da se smatra da se gradi odnosno da je izgrađena bez glavnog projekta, ako je glavni projekt izrađen protivno prostornom planu. Znači ako ima glavni projekt izrađen protivno poslovnom planu, tada je to bespravna gradnja i predmeti postupanja građevinske inspekcije tj. izdavanje rješenja za uklanjanje takve građevine. Slijedom navedenog, u gradnji predmetnih građevina i izvođenju predmetnih radova na postojećoj građevini, u potpunosti je osigurano poštivanje svih propisanih pravila uključujući posebnih uvjeta iz područja zaštite zdravlja i to upravo na način da glavni projekt mora sadržavati potvrde javno-pravnih tijela propisane posebnim propisima pa tako između ostalih i potvrdu Ministarstva zdravstva. Također, prethodno spomenuto ostvaruju se i propisivanjem stručnog nadzora građenja, ishođenjem uporabne dozvole te na način da se prilikom projektiranja građenja, predmeti građenja te izvođenje predmetnih radova na postojećoj građevini, investitor, projektant, izvođač, dužni pridržavati se svih propisa i pravila struke koji se odnose na njihovo građenje te da se takve građevine i takvi radovi na postojećoj građevini ne smiju projektirati i graditi odnosno izvoditi ako je to zabranjeno prostornim planom. Nadalje, skrećemo pozornost da je člankom 3. Zakona o elektroničkim komunikacijama utvrđen interes Rh u području elektroničkih komunikacija na način da se elektronička komunikacijska infrastruktura, obavljanje djelatnosti elektroničko-komunikacijskih mreža i usluga, prostorno planiranje, gradnja, održavanje, razvoj i korištenje elektroničko-komunikacijskih mreža, elektronička komunikacijske infrastrukture i druge povezane opreme, proglašeni od interesa za RH. Polazeći od zakonom utvrđenog javnog interesa, smatramo da predmetni prijedlog zakona bitno ograničava razvoj elektroničko-komunikacijskih mreža a osobito mreža pokretnih komunikacija. Uzimajući u obzir ubrzani razvoj i predstojeće uvođenje novi tehnologija, pokretne mreže 5. generacije ili skraćeno 5G, prihvaćenjem ovog prijedloga zakona kojim bi se iz važećeg provedbenog propisa o jednostavnim i drugim građevinama i radovima izuzeli antenski stupovi za smještaj elektroničke komunikacijske opreme, gotovo bi se onemogućio daljnji razvoj elektroničkih komunikacija u RH. Također treba naglasiti da problematika koji u uvodnim osnovnim pitanjima predmetnog prijedloga zakona namjerava urediti predlagatelj, većinom djelom nije dio propisa o gradnji te je izmjenama ili dopunama tih propisa nije moguće riješiti. Konkretno, jakost elektromagnetskih polja i utjecaja elektromagnetskog zračenja na zdravlje ljudi spadaju u pitanja koja su uređena posebnim propisima iz područja zdravstva s naglaskom da je na glavni projekt sukladno Zakonu o gradnji potrebno pribaviti i potvrdu o ispunjavanju kojim se jamči ispunjavanje temeljnih zahtjeva za građevinu, higijena, zdravlje i okoliš. Nadalje, ukazujemo i na ciljeve Vlade RH u vezi s digitalnom transformacijom i uključivanjem RH u jedinstveno digitalno tržište EU-a te u vezi s planom uvođenja 5G usluga i gigabitom društva koji su prihvatili ministri država članica EU-a na sastanku Vijeća EU-a u prosincu 2016. g. a prema kojem bi do 2020. g. najmanje jedan grad u Hrvatskoj trebao biti pokriven 5G mrežom dok bi do 2025. g. 5G trebala biti u svim većim gradovima uzduž svih glavnih prometnica. Navedene ciljeve neće biti moguće ostvariti ako administrativni postupci koji se predlažu uvesti ovim prijedlogom zakona stvore dodatne prepreke izgradnji elektroničke komunikacijske infrastrukture mreža velikih brzina čime će postati odvraćajući čimbenik za ulaganje u tu infrastrukturu. Ovaj prijedlog zakona u potpunoj je suprotnosti s ciljevima strategije razvoja širokopojasnog pristupa u RH u razdoblju od 2016. do 2020. g. koji je Vlada RH donijela u srpnju 2016. g. kao i s mjerama iz akcijskog plana strategije koje predviđaju pojednostavljenje a ne otežavanje uvjeta gradnje. Pri tome treba naglasiti da postoji prostor za poboljšanje propisa iz područja gradnje i prostornog uređenja u okviru mjere 5. akcijskog plana strategije, pojednostavljenje procedura koje prethode izdavanju dozvola za građenje infrastrukture širokopojasnog pristupa slijedeće generacije radi poticanja investicija u razvoj te infrastrukture i to u smjeru smanjivanja administrativnih zapreka i pojednostavljivanje postupaka za gradnju elektroničko-komunikacijskih mreža velikih brzina. U tom smislu valja podsjetiti i na odredbe Zakona o mjerama za smanjenje troškova postavljanja mreža velikih brzina kojim je u hrvatsko zakonodavstvo prenesena istoimena direktiva 2014/61/EU upravo u cilju smanjenja troškova gradnje navedenih mreža i pojednostavljenja postupaka u vezi s tom gradnjom. Mišljenja smo da je odredbu čl. 2 predloženog zakona kojim se dopunjuje čl. 128. Zakona o gradnji, potrebno sagledati sa stajališta drugih propisa. Slijedom navedenog, Vlada RH predlaže HS-u da ne prihvati Prijedlog zakona o dopuni Zakona o gradnji predlagatelja Mire Bulja, zastupnika u HS-u. Hvala lijepa.
Zahvaljujemo državnoj tajnici, gđi. Magaš. Na njezino izlaganje imamo dvije replike, prvi je kolega Sinčić, a nakon njega kolega Bulj, izvolite kolega Sinčić.
Hvala vam predsjedavajući. Nažalost vi ste to samo pročitali, bez doticaja sa stvarnošću. Glavna razlika između građevinske dozvole i glavnog projekta je to što kog glavnog projekta kojeg imamo sada nitko ništa ne pita susjede. Stavi se na neku parcelu, na neku kuću, susjede nitko ništa nije pitao, a oni su na udaru zračenja, tako da, to je propis koji jednostavno je neadekvatan za ostale. Druga stvar, govorili ste o, da nije eto, da nisu sve dozvole, uporabna i lokacijska, ne nisu, postoji nešto što se zove, naravno, odobrenje za upotrebu izvora, koje izdaje Ministarstvo zdravstva i naravno po zakonu i po pravilniku postoji upisnik takvih izdanih dozvola, samo što ne postoji. Naime, imamo nekakvih 6 tisuća baznih stanica, za sve njih bi Ministarstvo zdravstva trebalo voditi lijepo upisnik, kad koja, kakve su razine mjerenja. Odgovor na moje zastupničko pitanje da to ne postoji, znači već 5 godina od kad se trebalo to voditi jer tad je zakon i pravilnik, 5 godina se jednostavno [[Upadica: Hvala kolega.]] dakle ne postoji... [[Govornik se ne razumije.]] [[Upadica: Kolega. Hvala. Hvala vam.]] protupravno i na ovoj strani.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepa. Poslovi prostornog planiranja spadaju u djelokrug rada jedinica lokalne samouprave, to proizlazi iz Zakona o lokalnoj i regionalnoj samoupravi i iz našeg posebnog zakona, Zakona o prostornom uređenju. U procesu donošenja prostornih planova, javnost i zainteresirana javnost i svi građanima imaju pravo sudjelovati i davati mišljenje na prostorni plan, znači to je javan dokument koji se donosi na predsjedničkom tijelu. Znači jedinica lokalne samouprave ima u nadležnosti da predlaže prostorne planove i da određuje one zahvate u prostoru ili određene lokacije gdje će određeni zahvati u prostoru biti zabranjeni za građenje. Hvala.
Hvala. Sada u ime predlagatelja, kolega Miro Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Uvažena tajnice. Ja sam dao svoj stav o Mišljenju Vlade kao predlagatelj. Vi na niti jedno pitanje niste odgovorili. Postavljam vam pitanje, zašto jedino u RH u cijeloj Europi, ne samo EU, nije potrebna građevinska dozvola za postavljanje baznih stanica? Na to mi pitanje odgovorite pred cijelom javnosti. Kažete da se poštivaju zakoni teleoperateri. Ne poštivaju vam zakone. Evo, na Vrbanima ovdje u Zagrebu. Pitajte ljude na koji način se ponašaju, na Radošiću, uzurpirali su naš prostor, pod prozorima kao gljive poslije kiše, bez suglasnosti susjeda, bez znanja lokalne samouprave niču bazne stanice preko noći. Samo vam osvane kraj prozora. Vi niste odgovorili jer se odgovor dali mišljenje koje sam ja vidio na odboru i koji sam dobio, to mišljenje ja imam. Ali to je mišljenje koje je pisala Angela Merkel da zaštiti interese njemačke tvrtke, a ne interese hrvatskih građana i Hrvata. Jer je sramotno da se u teleoperateri samo u Hrvatskoj ne treba građevinska dozvola, ja vas pitam zbog čega? Ne bi mi kao saborski zastupnici i Sabor donijeli da teleoperateri moraju imati građevinsku dozvolu za bazne stanice, ako u drugim država ima i vi ne odgovarate na to pitanje. Na isto pitanje sam postavio ovdje i Andreju Plenkoviću. U slučaju nezakonito postavljenih baznih stanica, kao što je u Vrbanima, ovdje u Zagrebu ili kao što se na Radošu kod Sinja na 1000 drugih mjesta. Zbog čega ih ne uklanjate? Zbog čega ih ne uklanjate? Pa ljudi imaju zdravstvenih problema zbog te bazne stanice. Imaju strah zbog svoje djece. Imamo povećanje broja tumora. Zbog čega, tko će odgovarati za živote te djece? Tko će odgovarati za povredu kulturnih dobara gdje su bazne stanice? Tko će odgovarati što se to na bazne stanice postavljaju na bolnice, na dječje vrtiće na naj, na ustanove koje ne bi smilo biti blizu, kršeći GUP lokalnih samouprava, kao što je primjer i u Sinju i u drugim i u Zagrebu. I u Istri, koje je donijela prostorni plan kao županija, a teleoperateri ih ne poštivaju. Vi ne smijete jer dinastija Mišetić je nad vama. Vi ne smijete štititi hrvatski interes, ali ja vas razumijem, ne smijete i vi znate da ne smijete. Ali ne mogu za razumjeti kolege zastupnike koji neće podržati da bazne stanice imaju građevinsku dozvolu kao i sve zemlje u EU. Zbog čega teleoperateri imaju 42% dobiti u RH, a 23% u EU, u drugim članicama u prosjeku, Deutsche telekom? Možete li mi na to pitanje odgovoriti? Zašto smo na dnu, na vrhu po korupciji, na dnu po internetu, zbog čega smo? Možete li objasniti zbog čega? Može li dati netko taj razlog? Zato što smo kolonija političkih interesnih skupina koje nemaju hrabrost se suprotstaviti i zaštiti, prije svega našu djecu, naš teritorij, naš prostor, a dobit izvlači teleoperater koji ulaže tko zna di, a ne ulaže u Hrvatsku. U privatizaciji su nam naši političari su dozvolili da naša infrastruktura ode u tuđe ruke da bi se dodvorili nekome a sada im pogodujete da rade što žele, ne smijemo dozvoliti da budemo kolonija, stranih teleoperatera i drugih skupina u ovome slučaju stranih teleoperatera. I mi kao zastupnici, imamo pravo ne, obavezu od naroda, da bazne stanice, moraju se graditi s građevinskom dozvolu. Sve ostalo što je napisalo, to je u uredu Angele Merkel pisano, u upravi HT-a, uz supotpis dinastije Mišetić. Još jednom, kolegice i kolege, mi smo zastupnici naroda, mi moramo zaštiti ovaj narod, da se teleoperateri i druge institucije odnose prema Hrvatskoj, kao i prema drugim državama. Hvala.
Hvala. Na vašu intervenciju imamo jednu repliku, to je kolega Pernar, izvolite.
Uvaženi zastupniče Bulj, u potpunosti mi iz Živog zida podržavamo vaš prijedlog, slažemo se s tim da bi teleoperateri trebali imati građevinske dozvole za izgradnju baznih stanica, jer trenutna situacija, gdje svatko od njih gradi, gdje ga je volja, gdje mi zapravo, javnost nemamo evidenciju, gdje se oni uopće nalaze i gdje su građani mnogi, izloženi zračenju, sigurno nije dobra za zdravlje ljudi, a jedan od ključnih razloga koji bi ja istaknuo, je protivljenje građana, postavljanja tih baznih stanica u njihovoj blizini. Danas su građani nemoćni, jer oni uopće ne mogu ni sudjelovati u javnoj raspravi, jer javne rasprave niti nema, nitko ne gleda da li je odašiljač stavljen vama doslovce iznad glave ili pored glave ili ispod glave. Jednostavno, ovaj zakon, trenutni je legalizirao anarhiju i uveo kaos u državu i hitno su potrebne godine, tako da se mora imati građevinsku dozvolu. Hvala.
Hvala, vrijeme. Odgovor na repliku, izvolite, odgovor.
Hvala lijepo. Kolega Pernar, obišao, bio sam aktivist u borbi za postavljanje baznih stanica, za građevinsku dozvolu, međutim, one su nicale, iz dana u dan, ljudima uz prozor, pa čak i brojni načelnici su omogućili da svoje zemljište iznajme kraj tuđe kuće, kraj tuđega djeteta, da se postavi bazna stanica, ne pitajući se dal će to dijete oboliti, dal je to dijete pokusni kunić, što će se dogoditi. Znači 1001 razlog je zbog čega imamo povećanje tumora, ali je činjenica, da u Hrvatskoj, u našim gradovima, 890 puta je veće dozvoljeno zračenje, zakonito, nego u Parizu i Beču. Ali, i u Parizu i u Beču treba građevinska dozvola, jedno u RH, ne treba građevinska dozvola i onda uvažena tajnica pročita opet mišljenja Vlade, na koje sam ja dao osvrt odmah na početku. Znači, naša vlada se ponaša kako im Angela Merkel napiše. Hvala lijepo.
Hvala. Nastavljamo s raspravama u ime kluba zastupnika, prvi u ime Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, kolega Nikola Grmoja, izvolite kolega Grmoja.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovane kolege i ova sabornica svjedoči o tome kakav je interes za ovu važnu temu, kakav je interes uopće za zdravlje naših građana, kakav je interes uopće za odnos prema državi, je kao što sam rekao na odboru, do države treba držati, a ovakav odnos pokazuje koliko mi uopće držimo do države, koliko držimo do sebe, koliko držimo do svojih građana. Ništa kolega Bulj, koji je najdosljedniji, najuporniji borac za zdravlje hrvatskih građana, za ravnopravan odnos teleoperatera, prema Hrvatskoj državi, prema hrvatskim građanima, znači, ništa drugo ne tražim, osim da se teleoperateri ponašaju u Hrvatskoj, kao što se ponašaju, odnosno, kao što se moraju ponašati u drugim zemljama EU. Tražimo da kod postavljanja baznih stanica, moraju ishoditi građevinsku i lokacijsku dozvolu, da moraju zatražiti suglasnosti, od susjeda, od ljudi, koji žive na tom području gdje se postavljaju bazne stanice, ali evo Vlada Republike Hrvatske to odbija. Sjećam se kako sam se više navrata se borio za to, da Hrvatska gradi svoju agregacijsku mrežu, međutim, vlada je konstanto iskazivala protivljenje tome, dok, ovdje jednom prilikom, državni tajnik, ipak nije rekao, da će Hrvatska ići u tom smjeru. Ne znam što se po tom pitanju radi i radi li se uopće ali vrlo vjerojatno se ne radi n išta. Isto kao što se po ovom pitanju ne žele urediti stvari. A zašto se ne žele urediti stvari? Zato što Deutsche Telecom, odnosno, HT ima prevelik utjecaj na hrvatsku vladu. Možda i zbog to sam rekao i u replici gđe. Mišetić, jer su njeni roditelji, odnosno, njeni članovi, znači bliski članovi obitelji, usko vezani uz tu veliku kompaniju, koja kao što kaže, kolega Bulj, izvlači dobit iz Hrvatske. Nije problem što se izvlači dobit iz Hrvatske, izvlače i druge kompanije, ali je problem, što je ta kompanija u povlaštenom položaju u RH. U jednom, znači imamo jedan duopol a osim tog dopola imamo isto tako ovu situaciju, gdje se bazne stanice postavljaju bez građevinskih dozvola. I vlada to ne želi promijeniti, vlada uporno pogoduje znači teleoperaterima i spomenuo je kolega Bulj, sjećam se tog naslova u Jutarnjem listu, teleoperateri dvije točke, zaustavite Mira Bulja. A zašto bi ga se zaustavilo? Što on to traži, a što nije logično, što ne bi svatko normalan trebao podržati i što ti isti teleoperateri koji viču zaustavite Miru Bulja ne moraju ispoštovati u zemljama iz kojih dolaze. Samo to, nikad nitko iz Kluba MOST-a nije bio protiv ulaganja u infrastrukturu, protiv toga da imamo brži Internet jer evo svi smo mi, cijelo vrijeme smo ovdje na mobitelu, vjerojatno građani kad gledaju kažu, pa šta ovi rade, jel ovi išta, pratimo, znači, i na mobitelima što se događa, provjeravamo informacije, evo mene je kolegica ovdje jedna optužila da sam glasao protiv zakona koji ide u smjeru pooštravanja odnosno oštrijeg kažnjavanja onih koji seksualno napastvuju djecu, evo da nisam imao taj mobitel, ja sam na mobitelu provjerio kako je bilo glasovanje i vidio da je Klub MOST-a podržao taj zakon bio, a da ja nisam bio u sabornici i nisam uopće glasao, ona me optužila da sam, znači, to je nama pomoćno sredstvo za rad, bez interneta uopće ne bismo danas mogli funkcionirati, tako da mi nismo protiv, znači, ulaganja u infrastrukturu, nismo protiv ni protiv postavljanja baznih stanica, al da postoji određena procedura da se moraju ishoditi određene suglasnosti, a ne da radi svatko što ga je volja kao da je RH divlji zapad, kao da ovdje ne vrijede nikakva pravila. Na to nećemo i ne želimo pristati, protiv toga ćemo se žestoko boriti, a oni koji su izručili, znači, HT Deutsche telekomu, to su HDZ i SDP, njih danas nema ovdje, ostao je evo usamljen gore kolega Lončar kao posljednji Mohikanac u obrani, znači, teleoperatera u RH jer mu je naređeno da mora, da mora ostati ovdje, da kolega Bulj, znači, kolega Lončar će ovdje braniti stav Vlade, branit će teleoperatere i branit će, znači, njihov stav odnosno stav Vlade da teleoperateri ne trebaju ishoditi građevinsku dozvolu i nikog drugog nema, osim evo što je tu potpredsjednik HS jer je on već, već mu je zakazan termin ovdje da on mora biti tu i čovjek je tu jer je to zakazano, nikoga iz SDP-a nema, iz HDZ-a nikoga osim posljednjeg Mohikanca i to je to i tu smo mi iz MOST-a i kolege iz Živog zida koji kroz cijelo ovo vrijeme imamo isti jednoznačan stav da se teleoperateri u RH moraju ponašati isto kao što se ponašaju i u državama iz kojih dolaze. I to je sve što mi tražimo i iz Vlade nismo čuli niti jedno logično objašnjenje zašto ovaj prijedlog kolege Bulja ne bi bio prihvaćen. Uostalom, ako vam je problem prihvatiti nešto, mi znamo da ova Vlada, da Andrej Plenković ne voli Miru Bulja, mi znamo da mu je Gabrijela Žalac rekla da bi bilo bolje da ga Zagora nije rodila, mi znamo da je premijer Plenković nasrnuo na mene ovdje fizički u HS, pa ne morate prihvatiti ovaj naš zakon, napravite svoj zakon, vi ga dajte u proceduru i mi ćemo ga podržati jer ide u korist hrvatskih građana. A mi ćemo svaki vaš prijedlog i to se pokazalo sada iako je kolegica iz HDZ-a pokušala dokazati da mi nismo podržali njihov zakon, mi jesmo, kao i kolege iz Živog zida, mi ćemo svaki njihov zakon koji ide u korist naših građana, koji štiti zdravlje naših građana i koji se drži načela da RH mora biti ravnopravna ostalim državama EU odnosno da u RH moraju vrijediti ista pravila kao što vrijede i u drugim zemljama EU, mi ćemo takvo načelo uvijek podržati. Europa kakvu je mi vidimo je Europa nacija, mi ne želimo nikakvu europsku naciju u kojoj će zapravo profitirati oni najbogatiji, najuspješniji. I ono što je također zanimljivo u kontekstu ove rasprave gdje imamo situaciju gdje su neke zemlje ravnopravnije i u nekim zemljama vrijede određena pravila, a u nekim zemljama ne vrijede je npr. ovaj naš prijedlog oko kompenzacijskog fonda odnosno kohezijskih fondova gdje bi se kriterij rizika od iseljavanja uzeo kao kriterij na temelju kojeg bi se dodjeljivala već ova sredstva koja imamo u kompenzacijskim fondovima. Svi su skočili na taj prijedlog Bože Petrova i znate što se dogodilo? To da je jučer premijer u Briselu rekao da trebamo poseban fond osnovat za zemlje koje imaju problema, demografskih problema i sad svi šute. Gdje su sada ti kritičari? Gdje su sada ti koji su nas svih ovih dana napadali? I da stvar bude bolja, ja nađem govor iz ožujka mjeseca na plenarnoj sjednici u Europskom parlamentu gdje Ivana Maletić govori isto što i Božo Petrov. Ali kad mi nešto predložimo, e tada kreću napadi, tada kreće ismijavanje, pa evo vi predložite. Kao što ste sada nam kopirali ideju o kompenzacijskom fondu kao što je premijer ukrao ideju od Bože Petrova, koju ste preko svojih komentatora, dijela medija, danima napadali, ukradite i Miri Bulju ovaj prijedlog, on će biti sretan i zadovoljan, vi ga uputite u proceduru i mi ćemo također za njega glasovati jer ide u korist hrvatskih građana, jer drži do ove države, a vi do ove države ne držite, jedino do čega vi držite je vlastiti džep, do toga držite, to smo vidjeli ovdje kad ste na silu išli progurati Zakon o financiranju političkih stranaka, referenduma i promidžbe, kada smo vam se 39 sati ovdje hrabro u HS suprotstavljali, ali sve ste izveli, samo da zakon stupi na snagu, isti dan ste ga donijeli, onda je predsjednik HS s premijerom trčao kod predsjednice da potpiše zakon, objavili ste ga isti dan u Narodnim novinama, isti dan je stupio na snagu i zbog toga ćemo vam sutra, skupili smo potpise cijele oporbe, znači, uputit ćemo prema Ustavnom sudu ocjenu ustavnosti tog zakona kojeg ste donijeli na takav način. Na svakom zakonu gdje idete protiv hrvatskih građana, protiv interesa hrvatskih građana i protiv interesa hrvatske države ćemo vam se žestoko suprotstavljati a svaki prijedlog koji ide u korist hrvatskih građana, pa kad ga i vi predložite ćemo podržati. Ali vi za to nemate niti dobre volje, vi nemate za to ja bih rekao ni hrabrosti i siguran sam da čak ni ovaj prijedlog kolege Bulja, da se teleoperaterima naloži da kod postavljanja baznih stanica moraju imati građevinsku i lokacijsku dozvolu uvjeren sam da ga nećete ni kopirati. Nećete jer ne smijete. Ne zato što i namjerno radite protiv interesa hrvatskog naroda. Ne radite vi to namjerno nego oni koji su nad vama vam to kažu da tako morate i vi samo izvršavate zadaće. Vi samo izvršavate zadaće i ponovno izlazite sad pred hrvatski narod sa ovom listom čatinih čata. Jer ste to, vi ste čate, vi ste čatine čate. I niti jednu odluku koja ide u korist hrvatskih građana vi sigurno nećete ovdje u Hrvatskom saboru donijeti. I ja u ima Kluba MOST-a, kao predsjednik kluba, kao politički tajnik MOST-a dajem punu potporu ovom prijedlogu našeg kolege Bulja i cjelokupan Klub MOST-a čvrsto stoji iza ovoga prijedloga i kod glasovanja će podržati ovaj prijedlog. Hvala.
Nastavljamo sa raspravom u ime kluba zastupnika, slijedeći u ime Kluba zastupnika HDZ, ispričavam se, može. Izvolite.
Hvala lijepo, ja bi samo kazao kratko da ovde nije čak pitanje ni stranačke pripadnosti jer mi imamo na terenu znači mogućnost, evo nakon kolege Grmoje, pošto evo slijedi Klub HDZ-a, da kažem evo da je u Varaždinu bila tribina 10. travnja gdje je znači HDZ organizirano sa Hrvatskom udrugom za zaštitu automagnetskog zračenja gdje se protivi znači postavljenim baznim stanicama znači koje su postavljene bez ovaj građevinske dozvole, bez znači baš, tako da teren šalje također poruku i HDZ-a da je vrijeme da se stane i zaštite ti naši građani, da se teleoperateri ne ponašaju kao što se ponašaju. Ja bi jednostavno ponovio ono što je rečeno na početku o mišljenju Vlade, pa zašto druge države ne prepišu naš zakon, kad je naš toliko dobar u EU, kad smo mi najpametniji zakon, najbolji zakon, najtransparentniji zakon gdje teleoperateri imaju najveću dobit, di imamo najgori internet, gdje korupcija na vrhu. A u drugim državama uređenim, kao što su Švedska, Finska, Danska, Nizozemska, imamo znači potrebu građevinskih dozvola, ja ne vidim niti jedan razlog zbog čega u Hrvatskoj mi ne prepišemo taj zakon i reći ćemo to su zemlje razvijene, imaju znači potrebu građevinskih dozvola, jer građevinske dozvole trebaju proceduru, znači trebaju proći proceduru, a ne na ovaj način smo mi njima dozvolili da krše prostorne planove, da se rugaju. Zašto? Zato što političke elite ovise o njima. Meni je drago ka čujem da se naši zastupnici ili u Hrvatskoj ili Europskom parlamentu bore za kako koja ono čokolada, ne znam da je lošija, Nutela, al ja bi više volio da čujem ovo odnjizi. Evo, ja bi više volio, zašto je u Njemačkoj teleoperateri trebaju građevinsku dozvolu i zašto u svim zemljama Europe, ne samo EU triba građevinska dozvola, a u Hrvatskoj ne triba. Ja, to je ključno pitanje. Na koje, ili smo mi razvijeniji od Švedske, Finske, Nizozemske, Danske i mi smo najpametniji i najbolji zakon imamo i ne triba nam građevinska dozvola, a teleoperateri imaju 42% dobit, najlošiji Internet, a prvi smo po korupciji, u vrhu. Tamo je sve obrnuto, znači ovdje je sve jednostavno. Građani neće trpit ovaj vaš javašluk, ja sam ponio ovu majcu na kojoj pište vidite, teleoperateri iznad zakona. Ja ću je hrabro ponijet, a svjestan sam da teleoperateri imaju velik utjecaj u medijskom prostoru kao oglašivač. I da brojni mediju ne smidu ovo napisat, ne smidu, evo ja im govorim uvažavajući te ljude, to je njihov kruh, da ne smidu napisat riječi protiv teleoperatera, osim protiv mene. Evo, ja javno ću se skinut i pokazat šta piše, ajde dođite vi s ovim. Teleoperateri su iznad zakona. Iznad naših građana, izdan sustava, iznad su svega, iznad naše Vlade. Znači, teleoperater Angela Merkel bez njenog miga ne smije ništa. I sad ćete je još dočekati ovdje, bit će zbog migrantske, ovog rješavanja zbog toga ćete …/nerazumljivo/… kako nam je pomogla da riješimo te probleme ili zbog toga kako joj pogodujete. Naravno pa šta će drugo žena nego doći u Zagreb ima njena tvrtka najveću dobit, a ima najmanje ulaganja, a najviše izvlaći od naših građana baš tamo. Umjesto da mi taj novac ulažemo u školstvo, zdravstvo, demografiju, mi ona izvlači taj novac i doći će Angela Merkel, to je glavna vijest. Uvažavam ja i gospođu Merkel, al više uvažavam narod hrvatski. Pa ne možemo mi preko njihovih interesa, interesa Andreja Plenkovića ili bilo koga drugoga iz toga inkubatora diplomatskoga koji upravlja državom, kojega je osmislio Budimir Lončar. Pa ne možemo mi zbog tih ljudi cili narod met podnoge, pa nije se za to krvarilo. Da nama stranci izvlače novac iz Hrvatske i da imamo gori zbog toga depopulaciju 2/3 Hrvatske prazne zbog ovakvog ponašanja da nam ljudi odlaze jer oni taj novac dobit ne u Hrvatsku nego u svojim zemljama, gdje će naša dica raditi na toj dobiti, al će izgrađivati njihovu zemlju. I tome se mora reći nećete gospodo, inače mi nismo dostojni ovoga parlamenta.
Hvala vam. Nastavljamo s raspravom u ime kluba zastupnika, slijedeći je kolega Davor Lončar u ime Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite kolega Lončar.
Poštovana kolegice i kolege, žao mi je što nema kolege Grmoje da mu nešto kažem i nemam ništa protiv apsolutno ničijeg mišljenja. Kako će tko iznositi svoje stavove, iza koga radi i kako se ponaša. Međutim kako dolazim iz jedinice lokalne uprave i kako obnašam dužnost 25 godina i kako slušam danas ovdje priče pojedinih ljudi koji ne poznaju sustav, koji ne znaju u zakonu određenima piše i kako jedinice lokalne uprave mogu i moraju i rade kad su u pitanju postavljanje antenskih stupova i otklanjaju sve sa terena ukoliko nanose štetu svojem stanovništvu. Jedan od onih koji je prvi u Hrvatskoj izmaknuo antenski stup iz dvorišta škole je upravo moje ime i prezime. Zašto? Zato što se mjerenjima zračenja pokazalo da on koji je tad prije tamo postavljen je narušavao zdravlje ljudi. Sve aktivnosti, da bi se dokazalo ovo što ja sad tu vama iznosim je poticalo upravo čelnog čovjeka iz jedinice lokalne uprave jer je to i na njemu i dužnosti. Zakon i onaj o gradnji i ovaj Zakon o jednostavnim građevinama kaže isključivo što je zadaća investitora, izvoditelja nadzora i svih ostalih sudionika u gradnji koji se moraju poštivati. A obaveza jedinica samouprave nadzirati sve propuste ukoliko postoje i ukazati da je dužan taj koji je naručitelj to i otkloniti. U određenim rokovima. Kod mene se u općini dogodilo, imate 3 antenska stupa koji su udaljeni od naselja kilometar i pol do dva. I koji u svojoj funkciji jednostavno daju nama mogućnost da imamo kontakte itd. Ja neću govoriti o situacijama kako netko nekome pogoduje, ja nikad u životu nikad u životu nitko pomogao apsolutno u ničemu nisam. Niti ću to raditi dok budem načelnik općine. I dok budem saborski zastupnik niti me to interesira. Samo ukratko. Kod mene se dogodilo od poslijeratne obnove do danas investicija razno raznih više od 5 milijardi kuna. Zaposlio 1700 ljudi i kad nađete iti jednog gospodarstvenika, ali iti jednog koji će kazati da sam ja uzeo iti kave za tu, jer je to bila moja dužnost da radim. Onda nikad više neću biti u ovom Saboru. Ja sam i zato bi volio da je kolega Grmoja, odgovoran čovjek koji ne da i nikad neće dati sebe za bilo što osim što sebe dajem za svoje ljude. O ratu neću govoriti jer sam proveo cijeli rat i o njemu ne želim ovdje. I ove stvari koje čujem ovdje, prostornim planom i to zapamtite vi koji želite pamtiti i koji želite, ja nisam došao vama držati lekciju, ali znam što to znači. Prostornim planom svih općina i gradova i županija, pa i države je definirano zapravo sve. I svi projektanti, nadzori, izvoditelji, naručitelji koji traže i projekte i dozvole moraju poštivati prostorne planove. Protiv onih koji ne poštivaju prostorne planove, snose sankcije. I kolega Bulj, vas mogu. Svi načelnici i gradonačelnici koji se ne ponašaju tako da, sklone te što vi kažete, probleme, a ima ih, su odgovorni. I ne mogu kazati da nisu znali. Nema toga ja nisam znao. Ja sam znao da to postoji i ja sam znao da to moram riješiti i nije u ovom slučaju kod ovakvih antenskih stanica i sličnih dužno ministarstvo to raditi. Nego isključivo mi koji radimo na tim prostorima. Kad su u pitanju naknade od mreža i tu vas moram dopuniti ili ispraviti, imate jako puno općina u Hrvatskoj, gradova koji uzimaju naknadu. I to ne mala sredstva nego jako velika sredstva. To je druga priča što pojedini, pola mojih kolega nisu išli u tu realizaciju. A imali su mogućnost zakonsku i to ne jednu nego x puta. Sad čujem da će doći do većih naknada, tim bolje. Usklađenje određenih kilometara koji dosad nije bio, ali se to mora uskladiti. Situacija na terenu je drugačija u odnosu na papire koji pišu, zakone koji se donose, ali smo mi dužni svi kao građani isključivo poštivati te zakonske norme. Zašto ne treba građevinska dozvola za antenski stup? Samo kratko da vam pojasni. Ne treba. Jer se radi isključivo o jednostavnoj građevini. Da bi bilo tko od njih postavio antenski stup, on mora na desetke uvjeta, na desetke uvjeta ovlaštenih ... [[Govornik se ne razumije.]] u Hrvatskoj dobiti da bi on to postavio i zadnju koju mora dobit je suglasnost općine ili grada koji mu daje suglasnost da li je to s prostornim planom, da li je donio sve uvjete i tek tad može ići u izgradnju. Prije nikakvo. I nije točna priča kako se ne traži suglasnost. Pa općina traži suglasnost od svojih susjeda, od susjeda prvi koji su tamo. I ukoliko to nije tako, onda općina ne daje suglasnost ili grad. I ne može taj, bez obzira kako se on zvao postaviti tu antensku stupnu stanicu. Žao mi je što se određenim stvarima radi na način da se među narod šalju nekakve poruke koje imaju malo istine, neću ja reći da nema, imate ovo što je kolega Bulj kazao što se dogodilo u Zadru da, al nije taj koji je tamo stavljao zvonik crkve je radio protuzakonito i znam da su se mjere protiv tog koji je to postavio, poduzele i znam da ima onih koji to sakrimice rade i neću ih pravdat nikad u životu jer nema razloga da ih pravdam, ali kod vašega prijedloga ja ne vidim nešto što bi dalo poboljšanje postavljanja ili otklanjanja nedostataka u ovom zakonu jer to su, još jednom se vraćam, građevine koje se završe u jako kratkom roku gradnje i koje ne zahtijevaju čvrstu građevinu u smislu građevine što je obiteljska kuća ili ne znam, nekakva druga građevina. … [[Govornik se ne razumije]] ne čitam što kaže sve u prostornom planu. Znači, prostorni plan, uz njegove primjene odredbi itd. je isključivo u nadležnosti, ponovo se vraćam, općina i gradova i gđa. Magaš, državna tajnica, ovdje je prije dobro napomenula, kod izrade izmjena ili izrade prostornih planova, procedura traje godinu, dvije, svi se javno pozivaju da daju svoje mišljenje, da daju svoje prijedloge, bude javna rasprava, javni uvid i to stvarno traje i nakon svih provedbi, al doslovce svih provedbi i nitko ne sakriva izradu prostornog plana, niti izmjenu prostornog plana i svi mogu dat, evo ja sam nedavno završio izmjene i dopune PPU-a i isključivo pozivao ljude da dadu svoje prijedloge i tribine i sve organizirao i da ako iti malo primijete nešto što je, što ne može stajati u prostornom planu, što ruši i zdravlje i sve ostalo, je jednostavno ne može bit tu, a mjerenja su jako važna. Ona isključivo moraju ako ne mjesečno, onda bar svaki treći mjesec dat pokazatelje i oni se bar kod mene tako radi, svaki treći mjesec nam dostavljaju izvješće o mjerenju i na mjerenju, nisam ja stručnjak da mogu to, ali pozivam stručnu osobu da bude na tom mjerenju, pa nema tog čovjeka u RH jel je to načelnika i gradonačelnika koji će zbog nečijeg interesa stavit antenski stup u nekoj blizini i da on truje svoje ljude, svoje … [[Govornik se ne razumije]] to je nemoguće, to ne prihvaćam nigdje, nikome. Još jednom se vraćam, da ima slučajeva koji mimo znanja to rade, ima i trebamo ih svi zajedno ako znamo koji su, sankcionirat i nek snosu svi ono što ih pripada, ali da se držimo tako nešto i da pogodujemo na način da dajemo telekomu ili ne znam kome, ja odgovorno tvrdim, od 426 općina u RH, da niti jednog mog kolege, al niti jednog kolege, a jako dobro sam dugo u ovom sustavu, sam prije kazao, nisam uočio da je radio bilo što kontra na način da bi pogodovao Deutsche telekomu ili ne znam kome i zato stvarno molimo da o činjenicama, ja bi volio kolega draga da ovdje u vašem prijedlogu ima nešto što bi se dalo popravit u ovom zakonu, ja bi bio sritan čovik, vjerovali ili ne, ja bi to prihvatio kolega … [[Govornik se ne razumije]] al ovdje ja nisam, čitajući ovo što ste dali, nisam nešto posebno vidio što može poboljšat … [[Govornik se ne razumije]] danas, nijedan zakon nije svet, nije ni Biblija se mijenja, a kamoli zakon. Prema tome, molim vas da kad već hoćemo nešto pametno, čvrsto donijeti, onda su zakoni o jednostavnim građevina, propisani svi oni elementi, svi oni koji se mogu gradit bez građevinske dozvole i zato kažem, apeliram na sve one moje kolege, gradonačelnike, načelnike koji imaju mogućnost, a imaju, da ne daju suglasnost na postavljanje atenskih stupova jer im to i ovaj zakon dozvoljava. Ukoliko nisu proveli ovo što sam prije rekao i na kraju cilog tog građenja se izdaje uporabna dozvola, ali prethodno je trebalo odraditi sve radnje, projektiranja, odradit izvođenje pod nadzorom itd. da bi se dobila uporabna dozvola. Evo, hvala lijepo.
Hvala i vama. U ime predlagatelja intervencija kolega Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Lončar, jedino u RH u EU ne triba bazna, ne triba baznim stanicama ne triba građevinska dozvola, jedini u EU. Teleoperateri imaju najveću dobit teleoperater, poglavito HT, najveću dobit u RH, 42%, u drugim državama 23% i ja ovim ništa ne tražim, nego da se ponašaju kao u državama odakle dolaze, ovim prijedlogom zakona. I to traže svi građani koji prosvjeduju pod postavljenih baznih stanica kao primjer na Radošiću gdje sam ja spomenio, gdje je prije 6.-7.g. mene, znači, osobno, mene policija zaustavljala da bi se prije nekoliko godina dokazalo kad je postavljeno da je bazna stanica postavljena nezakonito. Znači da je bazna stanica jedino u RH nema građevinske dozvole za bazne stanice teleoperatera. Još jedan podatak ću vam pročitati, al ovim bi, građevinskom dozvolom bi riješili da ne mora gradonačelnik i načelnik to rješavat, da ne more, nego jednostavno na cijelo teritoriju RH bi bilo isto, ako bi cijeloj EU i cijeloj Europi, čak u Srbiji i Crnoj Gori triba građevinska dozvola, čak, znači, van EU, ako u cijeloj EU triba građevinska dozvola, vi kažete jednostavnim građevinama, ja baš tražim da ne budu jednostavne građevine, a ja baš to tražim. Zašto? Jel zatražite registar, ja sam zatražio po pravu, temeljem prava na pristup informacijama od HAKOM-a, dobio sam informaciju da od 2014. do svibnja 2018. više od 400 jedinica lokalne samouprave podnijelo je zahtjev za naplatu prava puta, znači više od 400, a za samo 17% doneseno je rješenje il izdana dozvola da mogu naplatiti pravo puta. S obzirom da teleoperateri odbijaju plaćati, protiv njih su podnose lokalne samouprave i sudske tužbe, lokalne samouprave, to je teleoperater, to su teleoperater, jel ova Vlada kolega, ne ova, nego sve Vlade su pogodovale teleoperaterima, oduzele su nam ono što je bilo hrvatsko od naših građana u privatizaciji od, kako se je zvao ovaj predsjednik HT-? Možda ste vi u replici, malo bolje, pa ćete pogoditi, znači, ona je opljačkana naša infrastruktura i sad se pogoduje teleoperaterima, znači, mogu vam navest 1001 primjer gdje građani prosvjeduju, pa evo u Varaždinu, vaša stranka organizira tribinu protiv bazne stanice koja je postavljena u naseljenome mjestu, 10. travnja je održana zajedno sa kolegama i kolegicama iz Udruge HUZEZ. Šta to znači? Znači da mi jedino kao tijelo najveće u RH možemo donit ovim zakonom, ja se ne slažem s vama da mi ne možemo ništa, da ovaj moj prijedlog nema, ne, moj prijedlog samo piše ono što sve članice EU imaju. Jel zašto ima onda Finska, zašto ima Švedska, zašto ima Njemačka, zašto ima Francuska, zašto sve imaju građevinsku dozvolu moraju, a samo RH ne, to je ključno pitanje i jasno je to pitanje jer jednostavno kod građevinske dozvole malo teži je put, u RH dva mjeseca za postavit baznu stanicu, a većina ih se postavlja i brže preko noći kao što je primjer Radošić i brojne druge jel u registru ih nema dovoljno napisanih, nisu sve ni popisane i postavljaju se na dječje vrtiće, bolnice, bolnice, na kulturna dobra, ja vam mogu reći evo kad budete išli put Klisa vidjet ćete kolka je, kulturna dobra, ne mogu to u Njemačkoj napravit, znate, ne mogu i dajte mu onda logiku jednu zbog čega najveća dobit teleoperatera u RH 43%, a najmanja ulaganja, a najveća korupcija u RH od tog teleoperatera, što vam govori? Da ono što su naši stari i vjerojatno ste i vi uplaćivali onda telefone kad je tribalo u infrastrukturu, postao je stranac vlasnik, nitko nije dobio, znači, te dionice, od tih koji su kupili, nego su naši pogodovali da bi se dodvorili, kasnije su oni postali predsjednici, Mudrinić čini mi se da se zva, jel, kako li se zva, pogodovali i sad još imaju najveću dobit u RH. Zamislite da tih 250 za pravo služnosti van ovoga, da oni moraju gradit projekat, da mora put, pristupni put, oni postavljaju bazne stanice gdje im padne na pamet, ja ne kažem u vašoj lokalnoj sredini jel nisam upoznat, al vam mogu nać 100 jedinica lokalne samouprave gdje krše GUP, krše ga u Splitu [[Upadica: Hvala]] Zagrebu, Sinju [[Upadica: Hvala kolega Bulj]] gdje god im padne na pamet. Hvala lijepo.
Na vaše izlaganje imamo jednu repliku, izvolite kolega.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Bulj, slažem se s vama u dijelu di je dobit, da je to trebalo drugačije regulirati i tu se slažem. Međutim, kod ovih drugih stvari u kojem se spominje cilo vrime u vašem prijedlogu dozvola, još jednom ponavljam, prostornim planom jedinice lokalne uprave je definirano di se može postaviti bazna stanica odnosno atenski stup. U prostornom planu, u mjerama i odredbama ako to, uzmite, pa pročitajte, pa ćete vidit, piše što zahtjeva jednostavna građevina kroz ovaj pravilnik? Znači, ništa ne može bilo tko odradit ukoliko nije poštivao prostorni plan, a u prostornom planu jedini koji imaju pravo nadzora na svom području su upravo općine i gradovi.
Odgovor na repliku, izvolite kolega Bulj
Razumim da Pravilnikom o jednostavnim građevinama tu, sve, sve mi je jasno. Međutim, i opet vam ponavljam, ključno je da RH unutar EU, sve države i članice imaju građevinsku dozvolu za bazne stanice kao zakonski okvir osim RH, ili smo mi bolji od svih država, evo i Njemačka, dakle, odakle dolazi najjači teleoperator jel slični su ti teleoperateri il ćemo mi pripisat njihovo il ćemo puštit da imaju najveću dobit. Pa oni, evo rekao sam maloprije, ne plaćaju pravo služnosti, 400 jedinica lokalne samouprave i moraju se tužit, ne žele platiti, 400 jedinica, ovo je znači formacija kako je onima koji sada dobiju po pravu o informacijama. Prema tome, apsolutno ništa ne tražim drugo ovim prijedlogom, nego da teleoperateri imaju iste uvjete u RH ko i u svojim državama, ja mislim da je to minimum i to će olakšati i lokalnim samoupravama, ja nisam govorio pojedinačno … [[Govornik se ne razumije]] s upravom drugih, ali [[Upadica: Hvala]] u cijeloj RH ovo je ogroman [[Upadica: Hvala vam]] problem.
Hvala vam. Nastavljamo s raspravom u ime kluba zastupnika, slijedeći u ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e kolega Ivan Vilibor Sinčić, izvolite kolega Sinčić.
Hvala vam predsjedavajući. Kolegice i kolege, danas raspravljamo o Zakonu o gradnji, svega tri članka mijenjamo u ovome zakonu odnosno mijenja predlagatelj. Međutim, vrlo bitna članka, ključna članka, prije nego krenem na svoju raspravu, samo ću spomenuti ovaj dio oko prostornih planova. Evo predstavnica Vlade, gđa. tajnica je govorila, da evo sve je u prostornim planovima, to se definira i ako se oni krše, onda inspekcija to ukloni, ne znam, valjda lupi se kazna, ne znam jeste rekli taj dio, slično govori g. Lončar, međutim, to u praksi nije tako. Kazne su inače stotine tisuća kuna od strane građevinske inspekcije, za onaj dio oko uporabnih dozvola i stotine tisuća kuna, ako se ne varam, čak do pola milijuna kuna za onaj dio sanitarne inspekcije koji se tiče zaštite od zračenja. A zašto tome nije tako? Zato što postoji iz vremena SDP-ove i HNS-ove Vlade iz 2012.g. Uredba o mjerilima razvoja elektroničke komunikacijske infrastrukture i druge povezane opreme, dakle, Uredba Vlade gdje stoji u čl. 9. antenski prihvati koji se postavljaju na postojeće građevine, ne planiraju se u dokumentima prostornog uređenja i ova uredba je alibi, ova uredba je alibi za svaki pokušaj, dakle, uklanjanja ili pomicanja baznih stanica na temelju prostornoga plana. Mislite da nije bilo prijava inspekciji? Mislite da nije bilo sudskih tužbi za takve stvari? Ovo je sve njih srušilo, prema tome, toliko o prostornom planu, idemo sada, idemo sada redom molim vas samo bih još usput htio reći, da što se tiče sanitarne inspekcije, ona nema evidenciju, nema evidenciju koju bi trebalo vodit Ministarstvo zdravstva tj. zdravlja, to je taj upisnik o kojem sam govorio u replici, tako da uopće ne zna gdje je što jer upisnik ne postoji 6000 baznih stanica otprilike, oko 2000 po teleoperateru bi trebalo biti upisano u taj upisnika sa svim podacima, gdje, kada čestica, izmjereno zračenje i nakon 3 g. kad se mjeri, opet bi trebalo bit u tom upisniku, on ne postoji. I molila vas je pučka pravobraniteljica, godinama vas je molila objavite to, to su javni podaci, dajte građanima, da vide jel' mu ova bazna stanica, jel' mu ona bazna stanica, jel' protupravno tu ili nije, ne, vi u svojoj bahatosti, vi u svojem služenčadnosti, ne znam koju riječ da upotrijebim više a da ne bude a da ne budem kreativan, na sve to ignorirate. Idemo dalje na početak. Ključna razlika između građevinske dozvole i glavnog projekta je ono što sam spomenuo, dakle pita se susjede što misle o gradnji. Sada se to ne radi. Netko izgradi, imate primjer Marije Gorice, evo nije daleko od Zagreba, g. Lončar, odite tamo, mala općina na privatnoj parceli izgrađena je bazna stanica. Valjda su uvjerili vlasnika na način bolje da imaš ti na svojoj kući, na svojoj parceli pa da ne zrači tebe, bolje da zrači susjede i prosvjeduju se već dugo protiv toga, nikakvim alatom je nisu uspjeli do sada ukloniti. Zato nam treba građevinska dozvola, da ne kažem da ju ima cijela Europa, i ove nekakve priče da će to usporiti razvoj telekomunikacije, molim vas lijepo, po indeksu digitalne razvijenosti smo 27. ili ne znam koji, 26. Znači druge zemlje koje imaju građevinsku dozvolu, one su 1., 2., 5. itd., dakle to nema veze jedno s drugim, to je izvlačenje stvari izvan konteksta. Opće stanje kad govorimo o ovoj problematici, o gradnji baznih stanica, može se okarakterizirati vrlo jednostavno, kao prvo, bespravna gradnja, imamo spore i skupe komunikacije, to nam isto govori indeks digitalne razvijenosti, imamo staru infrastrukturu, u našoj strategiji sve se zapravo temelji na upletenim paricama još uvijek. Imamo ogromne zarade teleoperatera kao što smo čuli, ugrožavanje zdravlja ljudi, zagađenje okoliša, jedno bezakonje i ono što je možda jedno od najgorih stvari, kartelizacija nečega što bi trebalo zapravo biti tržište. Umjesto da se teleoperateri natječu, oni se da, natječu u nekim segmentima ali kad se radi o baznim stanicama, tu se stvori jedan kartel koji ne da se uvede red. Govorimo dakle ne o pravnoj državi, nego govorimo prije o Divljem zapadu ili nekakvoj džungli. Naša analiza koju sam također spomenuo u replici, imam ju ovdje, analiza je to provedena na 106 nasumično izabranih baznih stanica u gradu Zagrebu. od 106 nasumično izabranih baznih stanica u gradu Zagrebu, tražili smo od nadležnih institucija da nam daju podatke koje su oni po zakonu morali imati, dakle od dozvola, od svih tih upisnika i svega onog dakle što je propisano, rezultati su porazni, dakle 69,82%, dakle otprilike 70% baznih stanica je napravljeno protupravno što znači ili bez građevinske dozvole dok je ona trebala biti ili bez prijave početka gradnje. Evo pišu ovdje iz Ministarstva graditeljstva, pipu iz grada Zagreba, kad im damo i sliku i katastarsku česticu i lokaciju, mi nemamo to evidentirano, nemamo to u registru, nemamo nikakvih podataka u tome, a ona je tu, pa nije virtualna i tako za 70%. A da stvar bude još gora, uporabna dozvola, 90% baznih stanica uporabne dozvole nema. Totalni Divlji zapad. Analizi inače proširujemo, ne samo na cijeli Zagreb, nego na cijelu RH, to je opsežniji posao, kad ga završimo onda ćemo ga prezentirati javnosti, mogu slobodno procijeniti nakon svega ovoga što sam izučio da je stanje vrlo slično kao i u ovom nasumičnom uzorku. Idemo molim vas, na jednu od bitnih stvari u ovom cijelom procesu, ima na stranicama HAKOM-a, mislim da je mapiranje.com ili tako nešto, mapiranje.hr, popis, mislim da je i karta interaktivna, gdje je nekakvih ako se ne varam, 4700 mapiranih baznih stanica pa sam poslao upite našim teleoperaterima koliko tko ima baznih stanica, pa tako T-com ima 2060 kaže njihov direktor, za A1 znamo da ima oko 2000, za Tele2 još nisam dobio odgovor međutim uzimajući tu neku paralelu, ajmo reći da ih ima 6000 a u mapi ih 4700. Prema tome, izražavam sumnju da ih preko 100 fali u bazi a da stvar bude još gora, ispod svih tih podataka, imate čak ogradu HAKOM-a, HAKOM se ograđuje od podataka, kaže da nije odgovoran za te podatke a zašto nije HAKON odgovoran za te podatke koje je objavio na svojoj stranici? Zato što nisu njegovi nego ih je dobio od Telekoma i jednostavno ih je objavio, nije radio nikakve provjere tih podataka. Napomenut ću da prema Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji, dakle radio-frekvencijska elektromagnetska polja, vjerojatno su kancerogena za ljude, to je njihova oznaka, kategorija 2B, to je napravljeno dakle na temelju istraživanja Međunarodne agencije za istraživanje raka, to je službeni stav od Svjetske zdravstvene organizacije s tim da se sad ide u reviziju toga statusa. Znamo da u određenim okolnostima elektromagnetska polja mogu biti štetna, zato na kraju krajeva imamo i Zakon o neionizirajućem zračenju koji ne obuhvaća samo dakle elektromagnetska polja nego i ultrazvuk odnosno zvuk tako da tražimo da se uvede red u svemu tome. Idemo dalje. Osim ovog djela koji se tiče gradnje, imamo onaj dio koji se tiče zdravlja, dakle tko se bavi tim djelom u Ministarstvu zdravstva, odnosno sanitarna inspekcija, ne bi vjerovali ali ipak je sanitarna inspekcija. Prema mojem upitu, a potaknut i djelovanjem pučke pravobraniteljice, tražio sam javne podatke, pazite sad, javne podatke sam tražio da mi se dostavi uvid podataka iz Upisnika elektromagnetskog polja, ministarstvo dostavlja odgovor kako slijedi, ovo jednostavno moram citirati. Citiram, odredbom članka 2. Pravilnika o zaštiti od elektromagnetskih polja definirani su pojmovi i značenja koji su opisani u 25 točaka. Pod točkom 24 nalazi se definicija upisnika, a rok za upis podataka nije određen te je izrada upisnika u tijeku. Oke. Zakon iz 2010., pravilnik iz 2014. Prvo smo čekali 4 godine za pravilnik i sad već još 5 godina čekamo da dobijemo taj upisnik, no međutim, kaže dalje, s obzirom na dinamiku postavljanja novih baznih stanica, rekonstrukciju postojećih i uvođenja novih tehnologija, podaci kontinuirano podliježu promjenama. Radi se na pronalaženju adekvatnog informatičkog sustava koji će omogućiti optimalan način praćenje podataka. Drugim riječima, ako ja tražim sad nešto iz Registra udruga, oni meni odgovaraju, evo ne možemo vam to dati premda imate na to pravo, premda je javni podatak, premda mi to po zakonu moramo već 10 godina voditi, zašto vam ne možemo dati, zato što se još uvijek evo osnivaju udruge pa nemamo. Mislim to je nevjerojatno kakvo bezakonje, kakav nered u svemu ovome. Ljudi kojima direktno je možda i ugroženo zdravlje, koji žele znati, koji imaju pravo po zakonu propisano znaju, ne mogu doći do tih informacija i sramotne odgovore daje Ministarstvo zdravstva, a zašto daje takve odgovore? Zato što taj upisnik ne postoji. Taj upisnik ne postoji i ako on ne postoji, naravno da ne može niti sanitarna inspekcija postupati i kazniti po anteni po pola milijuna kuna svaki teleoperater, zato što on ne postoji, jednostavno nemaju na temelju čega pravno djelovati. Osim što se radi mjerenje nakon što se bazna stanica izgradi, da ne idem sad u cijeli proces od prvog do zadnjeg koraka kako postaviti baznu stanicu, nakon svake 3 godine bi se trebalo ponovno vršiti mjerenje i to novo mjerenje bi se trebalo upisivati u taj upisnik, ali pošto njega nema i tamo nitko za to ne zna niti ga valjda zanima, naravno da se niti to ne upisuje, prema tome, mi zapravo ne znamo je li neka bazna stanica, u onom času kad je izgrađena ili sada, je li ona u skladu sa zakonom, u skladu sa ograničenjima koje ima po zračenje ili nije. Totalni, totalna praznina, nitko ništa, kao radi se na softveru, ne znamo, i takvi jadni izgovori, a ljudi potencijalno stradavaju svaki dan. Primaju doze koje su opasne, potencijalno primaju doze koje su opasne, vi im ne možete ništa reći, je li je ili nije, sve protupravno. Treba također napomenuti da što se tiče HAKOM-a, HAKOM u pravilu ne radi mjerenja. Radi ih iznimno. HAKOM iznimno radi mjerenja tako da niti s te strane nemamo garanciju da je sve u granicama. Najvjerojatnije to funkcionira na način, kažu mi ljudi iz sustava da, ono što teleoperateri kao investitori dostavi, HAKOM to malo provjeri taj proračun, ne ide na teren, ne mjeri nego provjeri proračun matematički, jednostavno se na to stavi potpis, proračunava se i razina na više točaka povećane osjetljivosti, to je, ako se ne varam točan termin. Znači umjesto da služi kao regulator, on služi kao ruter, kao prosljeđivač. Proslijedi jednostavno papire i zato vjerojatno tu dolazi ona ograda i pošto nije sam napravio mjere itd., nije autor tih podataka i mjerenja nego se ograđuje od njih, zato što su tuđe, naravno, kao što sam rekao na početku njihove interaktivnoj mapi. Ova problematika ne može se riješiti samo Zakonom o gradnji, mi smo, upravo danas na današnji dan, 8.5. predali u proceduru Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od neionizirajućeg zračenja, imam ga ovdje u ruci. Zahvaljujemo jednoj udruzi HUZEZ na kvalitetnoj suradnji i na velikoj pomoći pri njegovoj izradi, pri dizanju kvalitete života u RH. Unutra smo, među ostalim definirali da se ovim izmjenama precizira podjela područja izloženosti, dakle, posebno su propisi za mjesta gdje je dojenčad, djeca, maloljetnici, itd. Onda tražimo da se standardi dignu na skroz višu razinu. Procjene zdravstva su se za sad radile na momentalnom termičkom učinku, dakle, hajmo reći na grijanju kože zbog zračenja, međutim nije nikada uzeto u obzir dugotrajna izloženost, tako da tražimo da se usvoje i ti standardi. Ovi iz 98. su jednostavno zastarjeli. Također, tražimo da se uvede posebno tijelo koje bi pratilo dakle, koordinacijsko tijelo za neionizirajuće zračenje koje je ukinuto prije više godina, valjda da ne bi bila prepreka ovom divljanju baznih stanica i na sve to, na sav taj nered koji postoji i bezakonje, sada se uvodi nova tehnologija, tehnologija nove generacije 5G. Sa skepsom pristupamo jednoj takvoj ideji. Tim više što je preko 200 znanstvenika potpisano peticiju da se odgodi cijela priča i evo, spomenut ću samo i članak, recimo iz Bruxellesa, iz Brussels Timesa gdje, evo ministrica nadležna za ta pitanja tamo tvrdi se odgađa uvođenje jer nova tehnologija ne može dovoditi već propisane standarde zračenja. Prema tome, tražimo jedan ozbiljniji pristup i ostvarit ćemo pobjedu i u ovome, kao što smo ostvarili [[Upadica: Hvala vam.]] [[Govornik se ne razumije.]] koje su nekad bile hereza, a sad će biti [[Upadica: Hvala vam. Hvala.]]
Hvala kolega. U ime predlagatelja, intervencija, kolega Miro Bulj.
Hvala lijepo. Evo, poslije kolege Sinčića i činjenica i argumenata koje je iznio, u biti je nadopunio je da ovaj prijedlog jednostavno alternativu i da jedino s ovim prijedlogom i ovim ostalim prijedlozima jer očito ne funkcioniraju ni Registri baznih stanica, znači jednostavno ne funkcionira sustav. Međutim, u ovome zakonu koji sam ja predložio, jednostavno je i ponovit ću vam još jednom. Građevinske dozvole za bazne stanice tribaju u svim državama EU i Europe, govorim i o državama vam EU kao što je Srbija i Crna Gora trebaju građevinske dozvole. Zbog čega su one ukinute građevinske dozvole koje su bile potrebne, ja ne znam tko je kome pogodovao i zbog čega. Činjenica je da imate primjer na Radošću gdje je protu, znači i protivno GUP-u Sinja i protivno ovaj suglasnosti gdje je postavljena bazna stanica, policija je blokirala, policija je morala stopirati, bili su prosvjedi, al ona i sada stoji i tek nakon 3 godine došlo je rješenje ovaj inspekcije, građevinske inspekcije za uklanjanje. Međutim, od prošle godine to je rješenje, bazna stanica i dalje stoji da je protuzakonito postavljena. Imamo Vrbane, imao 1.001 primjer nezakonito postavljenih baznih stanica. Mi kad govorimo o baznim stanicama, govorimo o antenskim stupovima i nije ovdje interes zaustaviti razvoj teleoperatera i naravno nama vrlo bitne mreže, znači našeg interneta, ne nego baš obrnuto. Ovim zakonom kojega sam ja predložio samo tražimo da se teleoperateri u Hrvatskoj ponašaju kao u državama odakle dolaze. I da ulažu i da plaćaju pravo puta to je drugi zakon, al da ulažu. Jel on kad ima građevinsku dozvolu on mora imati suglasnost susjeda. Ne može se dogoditi da po prozorom dječje sobe osvane bazna stanica na, u na ovaj čestici do nečije kuće, nečije stambene zgrade, dječjega vrtića, bolnica, zvonika, ne može. Znači, imamo na tisuće nezakonito postavljenih baznih stanica u ovome trenutku i one niču kao gljive poslije kiše, a ovo što je kolega …/nerazumljivo/… sad rekao da istina je da nema registra, da je Ministarstvo zdravlja svojim pravilnikom tribalo urediti i ove, smanjit ove granice zračenja to je nešto drugo, znači imamo cili spektar rješavanja ovoga problema kako uređeno u drugim državama. Međutim, prvi korak i osnovni korak je građevinska dozvola, vjerujte mi. Naravno i poštivanje GUP-a jedinica lokalne samouprave gdje ovaj teleoperateri nepoštivaju ni GUP. Jel znam evo u Sinju je 10 metara od kuće, a piše GUP-om da mora minimalno biti udaljen 50 metara od ovaj građevinskog zemljišta gdje je izgrađen objekat. Međutim, imao još jedan problem, šta, kojega zaboravljamo 2013. zdravstvena svjetska organizacija je kazala da je mogući uzročnik tumora jel je zračenje baznih stanica, elektromagnetsko zračenje. Znači, moguće uzrok povećanja broja tumora i neka istraživanja govore gdje su bazne stanice u krugu 400 metara da su povećana zračenja, govorim o Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji. Da je povećan broj tumora, poglavito tumora mozga. Što znači nije ovo stvar za igrati se, mi moramo zaštititi naše građane, zdravlje naših građana, a u ostalom i prostor. Ja ne mogu vjerovati kad iđem Klisem, ozbiljno ono tvrđavi povijesnoj tvrđavi da strši bazna stanica onolika, a imamo nedaleko brdo koje je veće, međutim neće teleoperater to raditi. Zašto? Jer on mora znači raditi projektnu dokumentaciju, mora napraviti i platiti infrastrukturu struju, sve šta je potrebno i ne želi ulagati, njemu je puno jednostavnije to staviti na kulturno dobro koje je stvarno lipa tvrđava, Kliška tvrđava povijesna tvrđava da je na njoj bazna stanica koja strši. Znači i time mi prostor naš znači unakarađujemo, izgleda ružno. Znači ima više aspekata ovoga od ovoga znači ekološkog, prostornoga, a drugo i financijski aspekt, jer kad triba građevinska dozvola, jel jednostavno moramo učiti od svih ostalih država koje su razvijenije od nas, jel mi to moramo, a ne dozvolit da budemo njihova kolonija. Hvala.
Hvala i vama. U ime Vlade RH državna tajnica Dunja Magoš.
Hvala lijepa, htjela bih odgovorit uvaženom zastupniku gospodinu Sinčiću, vezano za Uredbu o mjerilima razvoja elektroničke komunikacijske infrastrukture i druge povezane opreme u kojoj ste vi definirali, iščitali ste određene odrednice koje su u koliziji sa Zakonom o prostornom uređenju. Pa ću vam i Zakonom o gradnji, jer mi imamo ograde u našim zakonima ako se donose propisi ili su na snazi propisi koji se i uređuju nekakva pitanja ona su uređena našim posebnim propisima, Zakonom gradnji i Zakonom o prostornom uređenju onda se primjenjuju naši zakoni, znači Zakon o prostornom i Zakon o gradnji. Pa tako kaže Članak 4. Zakona o prostornom uređenju, da stavak 3. odredbe posebnih zakona i propisa donesenih na temelju tih zakona primjenjuju se u provedbi ovog zakona i provedbi donesenih na temelju ovog zakona ako ovim zakonom nije propisano drugačije. Znači, ono što sam rekla vezano za prostorno-plansku dokumentaciju i što je uvaženi zastupnik Lončar rekao da se sve definira prostornim planom i može se zabraniti prostornim planom i svaki glavni projekt mora biti izrađen u skladu sa prostorno planskom-dokumentacijom, to i dalje stoji. A što se tiče postupka izdavanja građevinskih dozvola, krivo je tu rečeno da da bi se izdala građevinska dozvola mora se dobiti suglasnost susjeda, ne, ni u onim zahvatima u prostoru gdje se izdaje građevinska dozvola nije potrebna suglasnost susjeda nego se vodi upravi postupak u kojem se obavještavaju neposredni susjedi o zahvatu u prostoru. Znači, preduvjet za izdavanje građevinske dozvole nije suglasnost neposrednih susjeda i htjela bih svakako ponovno naglasiti da lokacijska i građevinska dozvola u ovom slučaju što se tiče izgradnje antenskih stupova i antenskih zahvata se osigurava kroz glavni projekt, a glavni projekt mora biti izrađen u skladu sa prostornim planom, moraju se na glavni projekt ishoditi i potvrde na glavni projekt. Znači, temeljem posebnih propisa mora se graditi u skladu sa Zakonom o gradnji i sa drugim zakonskim propisima, mora se ishoditi uporabna dozvola, a u postupku uporabne dozvole pozivaju se svi oni sudionici u gradnji, pozivaju se svi oni predstavnici javno upravnih tijela koji su dali potvrde na glavni projekt i nadležno tijelo za izdavanje i građevinskih uporabnih dozvola na temelju, kad su utvrđeni da su ispoštivani svi propisani uvjeti, da je … [[Govornik se ne razumije]] o prostoru izrađen u skladu sa glavnim projektom i potrebama nad glavnim projektom, tek tada se može izdati uporabna dozvola. Eto, hvala lijepa.
Na vaše izlaganje imamo dvije replike. Prvi je kolega Grmoja, a nakon njega kolega Sinčić. Izvolite kolega Grmoja.
Dakle, evo, uopće nismo dobili nikakve argumente u ovoj raspravi od strane Vlade, znači, od strane ministarstva i ono što smo tražili i što traži kolega Bulj je da se teleoperateri u RH ponašaju kao i u drugim zemljama EU. I znate što bi bilo dobro da s ove rasprave ponesete? Kolega Bulj ima jako dobar nos, kad se uhvati neke teme, na kraju se pokaže da to ispadne tako i upravo sad čitam, znači, u medijima sud EU, RH nije poštovala obveze vezane uz Crno brdo u Biljanima donjim iako je bila upozoravana od 2014., sjeća se ovdje vjerojatno g. Bukarica, a i ostali saborski zastupnici da je kolega Bulj donio trosku iz Biljana, ovdje to dao predsjedniku HS, upozorio na to, evo sad imamo, od danas i presudu suda EU, pa tako pripazite što radite, hrvatski građani će [[Upadica: Hvala vam]] tražiti vjerojatno svoja prava [[Upadica: Kolega Grmoja, hvala]] u europskim institucijama.
Hvala. Izvolite kolega Sinčić. Replika?
Apsolutno. Ja se bojim da mi živimo u dvije različite države, međutim, nešto spaja te dvije države, a to je ovaj dopis vas prema nama gdje stoji, sektor lokacijskih dozvola nemaju izdanih lokacijskih dozvola na predmetnim katastarskim česticama. Dakle, od 106 lokacija za koje smo vas tražili, među ostalim i Grad Zagreb itd., vi ovakvu rečenicu šaljete za 90% njih, to vam je realnost i realnost je ovo što sam rekao … [[Govornik se ne razumije]] , a ovo što vi govorite, ja ću vam rado dostaviti, ima i sudska presuda gdje se govori kako se pravilnik primjenjuje, tumači, znači, to je realnost. Evo, hvala.
I sada u ime predlagatelja završno kolega Miro Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Uvažena tajnice, kolegice i kolege, evo na kraju bez obzira na mišljenje Vlade koje je negativno, vjerujem da je ovaj zakon jednostavan, da ove dvije izmjene su vrlo jednostavne, jednostavno tražim ovim izmjenama da se promijene, znači, da budemo isti uvjeti teleoperaterima u RH kao u drugim državama, prije svega zahvalio bi se kolegama zastupnicima koji su dali potporu kolegama iz Živoga zida, žao mi je što drugi oporbeni nisu došli, vjerojatno su predugo u politici, da su dobro umočeni oko teleoperatera, mojim kolegama iz moga kluba, opet ponavljam, ovo je vrlo bitna tema, ovo je tema značajna za život naših građana, ona je tema i prostorna, ona je tema i ekološka, ona je tema i ekonomska i financijska jer jednostavno zbog čega bi puno bogatije države kao što je Finska, kao što je Švedska, kao što je Njemačka, trebale građevinske dozvole, a RH ne treba građevinska dozvola za teleoperatere i ponovit ću još jednom uz ovu zahvalu saborskim zastupnicima, da očekujem i od kolega HDZ-a, premda je kolega Lončar osta sam, da i oni podrže ovaj zakon jer jednostavno ako se pozivate na europske vrijednosti, na vrijednosti ulaska na koljenima u EU, znači, RH je ušla na koljenima u EU, znate, sjećate se kolega Lončar, morali smo one 4 stvari koje je Šeks Vladimir, sadašnji mentor … [[Govornik se ne razumije]] rekao, znači, morali smo locirati, identificirati, uhititi i procesuirati, znači, hrvatske generale, ne jednoga, nego sve, tako smo u tom dodvoravanju zaboravili na ove stvari koje su ključne u interesu za život naših građana, zaboravili smo zaštiti evo naš IGP, vi ste odmah u zaleđu našeg Zadra, ja sam u zaleđu našega Splita, znači, nismo zaštitili našega ribara, morat ćemo prodati zemljište do 2020.g. poljoprivredno i stranci će moć kupovati poljoprivredno zemljište, dok u Mađarskoj pravne i fizičke osobe neće moći kupovati ono što nije uspilo svim mađaronima kroz povijest, uspjelo je vama u ovoj Vladi da ste INA-u predali Mađarima, ja sam tada puštao pjesmu, mađarske zastave digao Hedervari, pa ste se naljutili, premda je to domoljubna pjesma koja je pjevana baš iz vaših usta 90.-tih godina, otišla je i INA Mađarima, pa ne dozvolimo da telekomunikacije i teleoperateri imaju toliku dobit u RH, siromašnoj zemlji RH jel i članice koje nisu, države koje nisu članice EU, Srbija i Crna Gora, potrebna im je dozvola, potrebna im je dozvola, pa zamislite kolki je to novac, pa negdje samo da je 10,00 kn se plaća po dužnom metru pravo služnosti, bilo bi negdi oko 250 milijuna kuna, ne računajući, to samo o ucrtanim govorimo, pa zamislite koliko bi se novca, 400 jedinica je tužilo Telekom, gonaju se po sudovima, ne žele platiti, postavljaju bazne stanice gdje im padne na pamet, Svjetska zdravstvena organizacija je 2013.g. donila zaključak, to Udruga HUZEZ vrlo dobro zna, donijela zaključak, da je mogući uzročnik tumora mozga je bazne stanice, mogući, ja opet ponavljam jer su istraživanja određena pokazala da u krugu 400 metara gdje ljudi žive, dugoročna je povećan broj tumora. Ja znam da će teleoperateri, ovo neće moći prihvatiti i ja znam da Vlada ovisi, sve vlade ovise o teleoperaterima jer je ogromna moć u njih, onim imaju svoje portale, oni imaju svoje oglašivače, ja sam svjestan da je ovo borba, ali ovo je borba, ja sam to bio i prije, znači nego što sam bio zastupnik i kao čovjek i kao građanin, zajedno sa svojim susjedima iz susjednih sela pokušavao zaustaviti tu pošast bahatosti teleoperatera jer su se ponašali kao da su iznad zakona. Znači, mi jednostavno ovdje imamo jednostavnu formulu. Ako vi tvrdite, Vlada da je sve u redu, zašto europske države ne prepišu vaš zakon? Najjači teleoperater je njemački, zašto Njemačka ... [[Govornik se ne razumije.]] oćete darovati Angeli Merkel kad dođe u Zagreb ovaj naš zakon i da ne treba građevinska dozvola za bazne stanice. Želite li to napraviti? Pa naravno da je smiješno jer se smijete, ali to je nemoguće uopće pogledati u lice jer točno će ona napisati kako se s njom ponašati. I tko će graditi kakvu infrastrukturu, naravno, malo ćemo je promicati, pa će biti razgovori i dogovori. Znači jednostavno jezikom govorim običnog čovjeka i nadam se, bez obzira što je ovo zadnja točka dnevnoga reda da će ljudi prepoznati ovu poruku. Ne tražim ništa više ovim prijedlogom zakona ni ja ni moje kolege iz Kluba MOST-a, nego ono što je u drugim država EU. Ja znam da je nervozan čak i tajnik ovdje u Saboru, da vrti glavom, ja znam da su svi nervozni zbog ovoga jer svi ovise od teleoperatera. On bi najsretniji bili da ovaj zakon nije predložen. I što je dobro? Dobro je što se ipak čuje glas u ovome Saboru i vjerujte da ovaj glas neće prestati. Bez obzira što nitko iz SDP-a nije došao, osim vas, uvaženi predsjedavajući, a vi ste bili ministar i vjerojatno znate odnose znate da sam ja u pravu i da se ne smije sa teleoperaterima igrati i hrabro i glasno. Ja sam razočaran što s ove strane, samo uvaženi kolega Lončar i ja, poštivam, bez obzira što nismo suglasni, što je on više stao na stranu da bude jednostavni građevinama i da se lakše postavljaju bazne stanice, ali je činjenica da najkraće godinu dana u drugim državama, pa čak u Njemačkoj 2 godine. Pardon u Francuskoj, 2 godine je potrebno za građevinsku dozvolu jer je to uređena država. Znači, ne samo to nego danas u Hrvatskoj mi imamo 690 puta dozvoljeno zakonsko moguće zračenje baznih stanica nego u Parizu, Beču i sličnim drugim gradovima EU. Znači u Gradu Zagrebu, u gradu Splitu, Sinju, Dubrovniku, Vukovaru, 690 puta je veće dozvoljeno zračenje uvažena gospođo, vi me demantirajte, na okruglom stolu ste bili pozvani svi vi ministarstvo, ja sam organizirao okrugli stol, zahvalio bih svima koji su došli, opet ponavljam, poglavito Hrvatskoj udruzi za zaštitu od elektromagnetskog zračenja, a izvan svega gđi. Ankici... [[Govornik se ne razumije.]] koja izniman trud ulaže u ovoj borbi i ja bih bio nepošten i nepravedan da se ne zahvalim toj gospođi i ta gospođa zaslužuje minimalno, a poznajemo se i prije nego što sam ja bio saborski zastupnik u nekakvim mojim aktivističkim aktivnostima kad smo organizirali tribine gdje su stručnjaci o ovome govorili i vi ste svjesni toga da ja govorim istinu. Vi znate da ja govorim istinu. Ali mi nismo ovdje saborski zastupnici od Vlade. Uvaženi, ... [[Govornik se ne razumije.]] odgovor? Zašto samo ne u Hrvatskoj nema građevinske dozvole? Zašto ne samo u Hrvatskoj? Ali, vjerujte mi, ova borba neće prestati. Ova borba će se razviti bez obzira što ste to stavili u ovaj sat i kada pozornost medija nije na vrhuncu, ali izaći će ovo u medije, vjerujte mi, bez obzira što kontrolirate preko teleoperatera jednostavno jer živite od njih i njihovog ... [[Govornik se ne razumije.]] i istina ne smije izaći na vidjelo, a tko je to sanjao prije 3, 4 godine da će se to govoriti na ovaj način u saborskoj govornici, ali ne zbog toga da mi zaustavimo teleoperatere, nego da oni ulažu u Hrvatsku, mislim, oni imaju dobit 42%, 43%, hvale se kolika je dobit. Oni se hvale koliko je u Hrvatskoj dobiti. Da je veća duplo nego u ostalim država EU. Kolega Grmoja je maloprije spomenuo crno brdo, isto ekološki problem, slično sam ja imao u svom cetinski kraj, mene su zbog toga zatvarali. Ista troska industrijska je trebala pristati uz rijeku Cetinu prije 10-ak godina, isto sam privođen, zatvaran, isto je, govorili su da je to zdravije odlagati tu trosku, da je to zdravo, jednostavno valjda jesti, gnojiti, da. Nek oni to gnoje sa svojim vikendica i kuća neka gone tu s crnoga brda i ono što su mislili odložiti u Sinj. Znači crno brdo, mi danas ćemo morati naša hrvatska država, Europski sud je presudio da ćemo morati platiti kaznu. Ja sam ovdje donosio to crno brdo smeće, zašto, ali nitko nije diga, digli su svi od tih ljudi ruke, tako i ovome slučaju. Digli su svi ljude, zašto? Tu žive ljudi srpske nacionalne manjine kod crnoga brda i ti ljudi su jednostavno ostavljeni sami sebe, ja sam im došao, ne Milorad Pupovac, kojem je rodno selo 50 metara, Milorad Pupovac postavlja kod, di je poginuo Blago Zadro provokativne, vaš koalicijski partner, vaš koalicijski partner provokativne reklame. Gdje je točno poginuo Blago Zadro. To je vaš koalicijski partner, nije otišao tim ljudima srpske nacionalnosti i pitao što dišete i kako dišete. Tako i u ovome slučaju. Da, vaš koalicijski partner. Točno na mjestu gdje je Blago Zadro poginuo. Znate da se razmišljali ... [[Govornik se ne razumije.]] ne zbog toga što meni to smeta, ali ja živim s ljudima srpske nacionalnosti i iznimno sam ponosan na njih. Brojni su čak uzeli pušku u svoje ruke kao i 9 tisuća Srba. Nego zbog te provokacije, gdje je čovjek branio domovinu, oni postavljaju taj plakat. To je vaša poruka, vaše je bitnije da bi trgujete. Vama je to bitno. I onda lažne suze, kao što ćete liti lažne suze na ovim teleoperaterima kad nam isele naše ljude jer odo ove dobiti koja je najveća u Hrvatskoj, ne ulože oni u Hrvatsku, teleoperater, nego u zemljama odakle dolazi i naravno, naši mladi ne mogu graditi ovdje kad dobit se ne ulaže ovdje, di će radit, moraju ić vanka, zato nemamo medicinskih sestara, zato nemamo liječnika u 2/3 Hrvatske zato nemamo zdravstvene usluge, nama pedijatara, nema radiologa, ničega nema. Pogodujemo stranim teleoperaterima i zato se ja još jednom pitam, vas pitam, tu zastavu koju ljubim, hrvatsku zastavu kao i mi svi koji ljubimo, da li smo mi ravnopravni otkad smo stavili ovu zastavu do koje vi sjedite, ponosno, koja je dignuta, dodvornički smo ušli u EU, pogodujući i protiv poljoprivrednika i protiv našeg ribara, znači samo smo pogodovali, jedino što smo evo vidimo, dobri i uspješni u ovome da nam treba građevinska dozvola za te bazne stanice, da nam ne treba, da ćemo uvoziti to mlijeko čak kažu jer nema stoke, zbog čega, evo to je to ponašanje. Ja bi još mogao samo se osvrnuti na ovo vaše izlaganje, znači vi ste pisali, ja sam pitao ovdje premijera u više navrata i u pisanom obliku, zašto Ministarstvo graditeljstva pa vas pitam, niste odgovorili, pitao sam vas puno pitanja, sve šta sam vas pitao, niste dali odgovor, a ključno je zašto Hrvatska nema građevinsku dozvolu i zbog čega ima dobit toliku ali ključno je pitanje i sadašnji zakon koji imamo, sadašnji zakon, zašto Ministarstvo graditeljstva i prostornog uređenja ne želi reagirati u slučajevima sad postavljenih baznih stanica i svoje djelovanje omogućiti teleoperaterima nezakonitu stjecajnu dobit? Znači to je prvo. Pitao sam također u pisanom obliku, što će Vlada odgovoriti na kritike Europske komisije o slabijem rezultatima u razvoju digitalnog društva te otvoreno ... [[Govornik se ne razumije.]] da se uvođenje odobrenih optičkih mreža koje se financiraju sredstvima iz EU, blokira na razini države te ta Hrvatska riskira gubitak EU sredstvima? Premijer je rekao da će odgovoriti ministar graditeljstva, ministar graditeljstva u dopisu je napisao o kojemu pravilniku radi i kojim baznim stanicama premda ja nisam pitao o kojem se pravilniku radi nego sasvim drukčije pitanje i vi ne želite odgovoriti jer pogodujete stranim teleoperaterima, vama je puno bitniji odnos sa Angelom Merkel, fašistom Tajanijem, Junckerom, Tuskom, četnikom Vučićem i njegovoj stranci, dovedite i njega ovdje u Zagreb, vama to puno bitnije nego rješavanje problema baznih stanica, građevinskih dozvola, opstanka ljudi na ovom području, rješavanja i drugih problema koje imamo uz ovo. Vi na taj odgovor kad bi vam ga pročitao, ali više sam puta govorio ovdje u Saboru, mišljenje Vlade RH ne prihvaćam kao predlagatelj, ne prihvaćam u ime udruge Hrvatske zaštite od elektromagnetskog zračenja, brojnih udruga od istre koji me zovu i daju mu potporu na ovome zakonu do Dubrovnika, do Vukovara, Zaprešića, Svete Nedelje, Splita, brojnih drugih gradova gdje se ljudi protive a imate žarište previše i vjerujte, neće stati na ovome. Neće stati na ovome da ovu zadnju točku u poslijepodnevnim satima stavite i da se mi moramo boriti. Ja sam privođen zbog ovoga, blokirana je, nepravedno, ne ja sa mojim ljudima koji su se borili, morali smo se vezati lancima da ne stave zakonito, nezakonitu baznu stanicu pa su je stavili u noćnim satima kad nikoga nije bilo i kad su znali da je čovjek otišao, a još jednom, poslao bi svim tim ljudima poruku da pogledaju o čem se radi, pa poslao bi poruku HDZ-u u Varaždin koji je organizirao tribinu nedavno a njihov predstavnik ovdje, Stričak ili kako, naš kolega zastupnik, glasa protiv i mene napada, a večer prije glasanja kad sam dao amandman, bila je tribina u Varaždinu, evo tu su gospođa i gospoda iz Hrvatske udruge za zaštitu od elektromagnetskog zračenja i samo da znate, ne znam u kojoj ste stranci, znam ajde u kojoj ste stranci, u suprotnoj su nego ja. Znači ovo nije pitanje stranke, ovo je pitanje da bude ravnopravni i to me najviše grize, mene kao predlagatelja, šta nismo u EU-u ravnopravni, čemu tu ta zastava, da se možemo slikat, da je lijepo sjedit kraj nje ili da bude ravnopravni? I žao mi je šta nije se čuo glas i u Vijeću ministara i u komisiji pa ni u Parlamentu europskom se nije čuo glas o ovome baš nešto, hrabar i jak. Nije se čuo. A euro pučani, a šta će reć Merkel, Juncker, Tusk, izborili se oni za svoj narod, vi da bi ste se dodvorili i da bi imenovali nekoga u nekakva povjerenstva ili ne znam šta, morate se na taj način ponašati. I zabrinjava me poglavito još više, oporba osim kolega Živog zida. Poglavito najveća stranka socijaldemokratska, koja je očito u tome intervalu, ne govorim ljudi, članstvo, također se duboko umočila u interesne lobije teleoperatera jer mi je nezamislivo da nitko ni riječi o ovome zakonu pa čak ni moj kolega koji dobro reklamira ovdje a ne grob u hladu. Bolje rob nego grob. Znači šutnja, putnja velikih stranaka. Šutnja a da ste toliko isprepleteni da ne možemo jednostavan zakon donijet. Pa da SDP nije imao snage izać za govornicu i reći podržavam ili ne podržavam kao što je rekao kolega iz HDZ-a Lončar, hrabro je rekao, ja ne podržavam zakon. A iz SDP-a nitko nije došao, mislim oporba, mislim žao mi je evo, meni je to žao, šta nije došao i rekao, bio sam po tribinama, ... [[Govornik se ne razumije.]] odlazio saborski zastupnici SDP-a su čak i dolazili na te tribine, bil smo zajedno, i HDZ-a, pozivam sve da idemo na tribine, okrugle stolove ali me žalosti da apsolutno u ovome zakonu nemamo stav najveće oporbene stranke pa ni manjih partner izuzev manjih oporbenih stranaka, izuzev kolega kojima se još jednom zahvaljujem iz Živoga zida koji su tu evo cijelo vrijeme na istom putu, na istom tragu znači kao i mi. Predlažem vam kolegice i kolege da podržimo ovo jer ako želimo biti razvijeni, ako želimo pratiti znači digitalni razvoj digitalnog društva podiči ka vrhu i gospodarstvo, onda možemo i moramo i ako želimo smanjiti korupciju, onda moramo bit ovdje jednoglasni, moramo biti oni koji će mijenjati svijet, malo me žalosti šta govorim pred praznom dvoranom o vrlo bitnoj temi, znam da je ovo predsjednik Sabora stavio namjerno u ovo vrijeme kao zadnju točku rasprave, naravno da javnost u jutarnjim satima ne bi čula ali stvarno ću se truditi i hodati kao i dosada i otvarati ove teme svagdje, na sve pozove ću odlaziti i vjerujem da će narod napokon vama reći nećete gospodo, nećete se ulizivati stranim teleoperaterima dok naša djecu nemaju pedijatra, dok umiru bez pedijatra, dok nemaju Hitnu pomoć u 2/3 Hrvatske organiziranu. Dok nemamo obrazovanje, nemamo riješene vrtiće, nemamo ... [[Govornik se ne razumije.]] 2/3 Hrvatske su prazne. Zbog čega? Evo zbog ovog sluganskoga odnosa i zaista vi ste bili dužnosti, vas je žrtvovalo, naravno da ministar nije došao nit će doć, vas se žrtvovalo, vi ste morali doći na ovo i jednostavno neshvatljivo mi je da niti jedan razlog nije dat koji bi trebao riješiti ovu, koji je rješiv kroz ovaj zakon, znači kao jednu točku od mogućega rješavanja ali vama nije interes. Gospodo zastupnici, hvala vam koji ste ostali, oni koji nisu ovdje, vjerujem da će čuti, da će podržati ove riječi ali se ne nadam da će podržati, međutim ne nadam se zbog toga što nisu pokazali čak klubovi ni svoj stav o ovome zakonu. Ja uvijek se trudim reći svoj stav kad sam ovdje ali očekujem da će do glasanja sutra ipak ovaj Sabor postati centar odlučivanja u RH a neće to biti ni Bruxelles ni njemački gradovi, ni francuski nego jednostavno moramo doći do te razine da zaštitimo svoje interese. I ovim putem prozivam i premijera Andreja Plenkovića koji mi nije htio odgovoriti na ovaj upit kao ni vi, zbog čega se teleoperateri u Hrvatskoj ne ponašaju kao u svim drugim državama EU-a ali jasno smo rekli zbog čega je to tako. Ali neće mu ići dokle misli, neće. Stalo se u kraj i Sanaderu i drugim se stalo u kraj. Ja ga puno ne prozivam. Stalo je se jer hrvatsku narod će otvoriti oči jednoga dana, ja ne kažem da ću ja sjediti za ovom govornicom, za ovom stolicom i da ću govoriti za ovom govornicom, otvorit će se oči narodu, da ne radite u interesu naroda, ne vašom željom uvažena tajnice vjerojatno, vi morate slušati, nego željom interesnih skupina koje su hrvatsku državu uvele na koljenima u EU tako da ta zastava samo stoji da tu stoji a ne da je hrvatski narod ravnopravan. Sve smo morali poniziti, sve smo morali pogaziti, na vrijednosti Domovinskoga rata, na ljude koji su bil ključni sudionici u Domovinskome ratu, na ribara, na poljoprivrednika, na isključivi gospodarski pojas nismo, sad teleoperaterima građevinske dozvole ne smijemo, pravo služnosti ne smijemo naplatiti, znate o koliko se tu novca radi, o mnogo novca. O milijardama. Ali vas nije briga. Vi branite mišljenje Vlade, svjesni ste uvažena tajnice da niste u pravu. Svjesni ste da niste u pravu. Vi ponižavate hrvatski narod, vi ponižavate ovaj parlament. Vi ste oduzeli pravo, ova sad većina je oduzela pravo saborskim zastupnicima pravo govora. Smanjila je znači slobodu govora oduzevši im pravo stanki, pravo replika, brojne mjere se uvode samo da ne govorimo o ovome, jedino nam dozvolite na kraju dana ili kao zadnju točku dnevnoga reda. Ja bi na kraju samo poslao poruku, teleoperateri su u Hrvatskoj iznad zakona, do kraja ću se boriti da teleoperateri u Hrvatskoj se ponašaju kao ostali u državama Europe. s tim sam počeo a s tim ću i završiti makar ne sjedio ovdje i ne bio za ovom govornicom. Ja se njihovoga utjecaja u medijima ne bojim a vi se gospodo iz HDZ-a bojite i vi iz SDP-a se bojite utjecaja medija jer teleoperateri su oni koji im plaćaju, oglašavaju i bojite ih se i to je jedini problem, vi se bojite stati iza naroda zbog utjecaja teleoperatera, zbog utjecaja Angele Merkel, zbog utjecaja i dodvoravanja. Ja vas pozivam još jednom, zaštitite interese naroda, ne gledajte samo PR i što će pisat o vama njihovi portali i njihove novine. Oni su se sebi napunili džepove dok su našu djecu potjerali vanka, dok su iseljavali. Uzeli su nam sve, od telekomunikacija do luke gdje smo uvozili, Gaženica gdje smo uložili 2 milijarde i 300, Turcima smo je dali za 30 milijuna kuna na 20 g., toliko dva kafića vrijede u Zagrebu. Izdali ste sve šta ste mogli izdat samo da bi se dodvorili medijskim oglašivačima, medijima i stranim teleoperaterima. Jedini vam je to interes. Meni će uvijek biti prije ona zastava tamo nego ova ovdje. Uvijek. Morali ste uhiti, locirat, transferirat, isporučit sve hrvatske generale, 17 šlepera ste morali kad smo ušli u EU poslat dokumenata umjesto 18 u Haag. Izrugivali ste se sa svetinjama. I sad vaš koalicijski partner Milorad Pupovac, ja ga pozivam da kaže gdje je dr. Šreter? Ne samo da ovo što kradete Hrvatsku nego postavlja jumbo plakat gdje je poginuo Blago Zadro. Sve vrijednosti ste pogazili trgujući ovim hodnicima. A sve u režiji Vladimira Šeksa, Budimira Lončara, to je njihova generacija koja upravlja Hrvatskom, ovo je njihova generacija. Predsjednica države je iz njihovog inkubatora. Budimir Lončar je iz njihovog inkubatora, vrlo veliki prijatelj sa Kalmetom je Budimir Lončar, iz istoga je to legla sve. Svi oni upravljaju Hrvatskom. Ništa se nije promijenilo, isti sustav je. Kad je MOST govorio da je ključni problem da se javnosti pokažu arhivi, da se otvore i da se napokon izađe istina na vidjelo i da se više o tome ne priča, vi ste zaštitili ljude i ti ljudi upravljaju Hrvatskom. Predsjednik Sabora je iz diplomacije, Predsjednica, bivši premijer, sadašnji premijer, a Miro Bulj je čoban, jesam čoban i ne stidim se. Ali ja kad sam imao 19 g. išao sam di je trebalo ić sa drugim ljudima a Andrej Plenković da je bila Albanija ili Makedonija ili Jugoslavija, on bi bio ovo što je sada, on je pod staklenim zvonom i svi oni iz istoga su inkubatora, Budimira Lončara, Vesna Pusić i ovi, sve je to isto. I to narod mora znat. I zato nemate snage i hrabrosti kazati da teleoperateri u Hrvatskoj se moraju ponašati kao u drugim državama EU-a i ništa tu nema, to je logika, to nije čak pitanje nešto protiv teleoperatera ili šta su oni strani teleoperateri nego je to pitanje logike. To je logika. Ako cijela Europa pa čak iz države van EU-a trebaju imati građevinske dozvole, pa gospodo, pa dajte mi jedan razlog zašto ne građevinska dozvola. Zašto? Zato što se bojite utjecaja teleoperatera. Što im se morate dodvoravati. Što je vama bitnije što će reći Angela Merkel u Zagrebu, ona će reći, naravno da će vas hvaliti kad ima najveću dobit u RH, šta ima hrvatski narod od toga? Šta ima hrvatski narod od toga? Pa INA-u ste dali Mađarima, zabili ste zadnji čavao u godinama, od bijelih noći nadalje. Di ste god takli, raspao se sustav. Šta ćete ostaviti našoj djeci na ovaj način? pa ovo je više nego sramotno ako ne prihvatite ovaj zakon i dolazite braniti mišljenje ove Vlade, nek dođe premijer Plenković branit, nek on dođe, lola branit, sa svojim koalicijskim partnerima kojih nema ovdje i zato još jednom hvala Živom zidu, hvala mojim kolegama iz MOST-a, hvala i vama predsjedavajući što ste tu jer morate biti a nije vam lako, hvala vama kolega Lončar što ste došli bez obzira što se nismo složili a svima ostalim poručujem im da će se stati ovome u kraj i da će inkubator koji je te figure postavio a koji se vuče iz Jugoslavije, koji je postavio sve te ljude, da će jednog dana i tome doći kraj, ne s tim nego jednostavno njih nije briga, bilo Beograd, bilo Budimpešta, bilo Bruxelles, bilokoji drugi grad, njima je bitno da su u uslužni slugana a ne da su u službi hrvatskog naroda i hrvatskih interesa. Hvala.
Na vaše izlaganje imamo dvije replike, prvi je kolega Panenić a nakon njega kolega Lončar. Izvolite kolega Panenić.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Bulj, nakon ove rasprave pažljivo sam bio slušao i vas kao predlagatelja, isto tako i one koji podržavaju prijedlog i one koji su protiv ovoga prijedloga ali ono što još jednom možda za kraj svima pojasnit da im razjasnim. Do sada po onome što ste vi zastupali, zapravo građani, pogotovo oni koji su u blizini tih odašiljača nisu imali pravovremenu informaciju da će se odašiljači ostaviti. Sve je možda zakonski bilo ali nije bilo jasno ljudima da se to događa. Da li sada mogu građani očekivati ako Vlada je protiv ovoga da će svi tamo gdje se postavljaju, točno znati da se odašiljač postavlja, u kojoj blizini je njih, da li oni se trebaju složiti s time ili ne trebaju i da je dovoljno da neki načelnik ili gradonačelnik negdje napravi u prostornom planu, tu će biti odašiljač, nitko to nije znao i odjedanput odašiljač se pojavi kao npr. na stanovima dužnosnika ovdje u gardu Zagrebu. Jeste vi znali ... [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala kolega Tomislav Panenić, hvala. Izvolite kolega Bulj. … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Izvolite. Vi se isključite a vi se uključite, hvala.
Hvala lijepo. Po sadašnjoj legislativi ili zakonu, graditeljstvo i prostorno uređene znači ne želi reagirati na bazne stanice koje su postavljene nezakonito. Oni ne žele, dapače, u slučaju Radošića ili ... [[Govornik se ne razumije.]] u slučaju Radošića oni su nas 2014. g. u biti zvali su policiju na nas da bi se nakon 3 g. dokazalo da je nelegalno postavljena i već godinu i pol dana stoji nelegalno postavljena, znači već godinu i pol, ali to je nakon što smo pritužbe pisali i vlasnik najbliže parcele tj. kuće di živi, godinu dana su pisali pritužbe i ne žele ju skinut, zašto? Gdje im god padne na pamet, postavljaju bazne stanice, na kulturna dobra jer ne žele ulagati u infrastrukturu, bolnice, vrtiće, di im padne napamet, zbog čega? Zbog toga što ne žele ulagati jer jednostavno kod građevinske dozvole treba im 2 g., trebaju ulaganja ovdje di im padne na pamet, dadu nekome 100 eura i postavljaju baznu stanicu ... [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Kolega Lončar, izvolite, vaša replika, to je posljednja replika na vaše izlaganje.
Hvala potpredsjedniče. Kolega dragi, inače ste mi dragi ovako ko osoba ko čovik, nemam ništa protiv tvoga mišljenja, niti želim uopće … [[Govornik se ne razumije.]] ali nešto što te kao čovik moli, molim, molim, ja se ježim, kada me nazivaš … [[Govornik se ne razumije.]] koji će napraviti štete ovoj državi. Ja nikada u životu izdao nikoga nisam, fašista nisam, a sada ti ovdje javno kažem, tebi i cjelokupnoj hrvatskoj javnosti, moju nacionalnost … [[Govornik se ne razumije.]] nitko nema pravo osporavati i tako želim da ni vi to ne radite. A što se tiče Budimira Lončara, i vaše kolege, nikada u životu, se nismo slagali i nikada nismo se fizički vidjeli u životu. I on je sasvim na drugom kraju županije, a ja na drugom i nikada nismo imali isti svjetonazor niti ćemo ga ikada imati.
Hvala vam, hvala. Odgovor izvolite.
Ne znam što ste shvatili osobno, ali činjenica da je Budimir Lončar tata Božidaru Kalmeti, ali vi ste u toj struji, jednostavno, oni su to vrlo taktički dobro podijelili na lijeve i desne i oni upravljaju sustavom i vi znate da je Budimir Lončar, Stipe Mesić, Kalemta, da su oni nerazdvojni, da idu dole, idu najfinije osušene pršute i da to naručuju. A vi ste samo dio toga sustava i niste možda svjesni da imate utjecaj baš Budimir Lončara, preko Kalmeta koji je Gaženicu izgradio, koji je 2 milijarde kuna, u biti dao je Turcima u sredini Hrvatske i to je bol. To je ona iglica u srce Hrvatske, centralni Jadran, luku u Zadar Gaženici koja je bila potrebna, dapače, je dana Turcima za 20, 30 milijuna na 20 g. to je katastrofa. A utjecaj Budimira Lončara, morate znati da je u Zadru velik preko Božidara Kalmete a vi ste dobar suradnik Božidara Kalmeta pa se vi u tome pronađite.
Hvala vam lijepo. Time zaključujem raspravu o prijedlogu Zakona o dopuni Zakona o gradnji, prvo čitanje. Sutra nastavljamo u 9,30 sati sa Izvješćem o radu Pravobraniteljice za djecu za 2018. g. Samo da vas podsjetim, da je izvještavanje o amandmanima u 14,00 sati, a glasovanje vam je u 18,00 sati. Želim svima ugodnu večer i to je to. Hvala lijepo zaključujem sjednicu. SJEDNICA PREKINUTA U 19,30 SATI.
Prijedlog Zakona o dopuni Zakona o gradnji, prvo čitanje, P.Z. br. 332. Predlagatelj je zastupnik Miro Bulj. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak: Ne prihvaća se prijedlog Zakona o dopuni Zakona o gradnji, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 77 ZA i 28 protiv, donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.