Gospodine predsjedniče, klub HDZ-a bi zatražio stanku. Naime, zadnjih desetak dana svjedoci smo jedne alarmantne situacije koja je bez presedana u hrvatskom političkom životu fizičkih napada na volontere Građanske inicijative u ime obitelji. Takvi izljevi netolerancije, mržnje i fizičke ugroze koji se javljaju samo zbog drugačijeg mišljenja nisu nešto što bismo smjeli tolerirati u Hrvatskoj. Mi smo očekivali da će se oglasiti premijer, Vlada, Predsjednik Republike, pučki pravobranitelj međutim uzalud. I zbog toga držimo da bi na pojavu mržnje i nasilja moralo reagirati najviše predstavničko tijelo Hrvatske države, a to je ovaj Sabor, pa tražimo stanku od 30 minuta da bismo mogli artikulirati svoje stavove, a očekujem da će i drugi klubovi zastupnika artikulirati svoje stavove. Hvala lijepo.
Određujem stanku u trajanju od deset minuta. Dosta? Petnaest, produžujem na zahtjev kluba HDZ-a petnaest minuta. Hvala lijepa. STANKA U 9,32 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI]] Poštovane kolegice zastupnice, poštovani kolege zastupnici u ime kluba HDZ-a, kluba koji je tražio stanku, potpredsjednik Doma poštovani Željko Reiner. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kao što sam rekao svjedoci smo situacije koja je bez presedana u hrvatskom političkom ali i javnom životu. Ljudi se ne samo vrijeđaju nego i fizički napadaju. Primjerice prekjučer na tržnici Dolac u centru Zagreba usred bijela dana nepoznati muškarac divljački je udario šakom volonterku koja je skupljala potpise za peticiju na referendumu kojim bi se u Ustav eventualno unijela odredba po kojoj je brak zajednica žene i muškarca. Volonteri su vrijeđani, fizički napadani u više gradova, posebice u Rijeci i Zagrebu. Vrhunac netolerancije i divljaštva je to što je zapaljen štand inicijative na Cvjetnom trgu u centru Zagreba kojom prigodom je jedna volonterka zadobila opekotine. Liste sa potpisima su nasilno otimane, derane, volonteri su vrijeđani i prijetilo im se. Očekivali smo da na to reagira premijer. On je prvo bio zauzet očito sa predizbornom kampanjom, onda sa objašnjavanjem svog neuspjeha na izborima, a onda pričama o nordijskom i bizantinskom pristupu pa sad ovo što se događa sasvim sigurno nije nordijski pristup. Onda smo očekivali da će na to reagirati pučka pravobraniteljica. Nije ni ona reagirala i naravno daje nam to za pravo misliti i sjetiti se načina na koji je izabrana, potpuno netransparentno i nedemokratski. Pa smo očekivali da će reagirati neki od ministara koji su marširali u gay paradama u prvim redovima, da će ovdje također zaštititi pravo na drugačije mišljenje, da će zaštititi pravo na toleranciju i nažalost nije se ni to dogodilo. Očekivali smo da će neki od neovisnih komentatora koji su svaki dan praktički prisutni u državnoj televiziji također zaštititi ljude od netolerancije i agresije, naravno nije se ni to dogodilo. Jedino je Hrvatski helsinški odbor se oglasio priopćenjem koje međutim mediji praktički uopće nisu prenijeli. HDZ poziva ovaj Sabor, ali i cijelo hrvatsko društvo, da poduzme najkonkretnije i najoštrije mjere protiv iskazivanja mržnje i netolerancije, a osobito fizičkog nasilja prema neistomišljenicima. U demokratskim društvima nema monopola na istinu i ne može biti monopola na istinu i ne može postojati jednoumlje. Nadam se da nećemo svjedočiti dvoličnosti i različitim pristupima, odnosno dvostrukim kriterijima za ista zlodjela. Naime, da su slučajno napadnuti zagovornici istospolnih brakova svi mediji, nevladine udruge, ministri, bili bi na nogama, zgražali se i osuđivali to. Ne želimo vjerovati da je netolerancija i nasilje drugog usmjerenja prihvatljivo, a jednog usmjerenja ne. I da je to ono što bilo tko može i smije u ovom društvu zagovarati. Ne želimo vjerovati da u hrvatskom društvu se počinje tolerirati zakon linča i pogroma ali ako je usmjeren u jednom smjeru. Zgroženi smo i osupnuti s time što se događa. Želimo vrlo jasno reći HDZ podržava uvođenje ustavne odredbe da je brak životna zajednica žene i muškarca. Zna se koja je definicija braka, koji je životni ali i pravni sadržaj, značenje i držimo da se ne može i ne smije to ničim ugroziti. Za nas i naš svjetonazor kojeg zastupamo to je temeljna odrednica. Držimo da je obitelj temeljna sastavnica društva. Mi se zalažemo i mislimo da ovaj Sabor mora stati u zaštitu prava svih koji žele izraziti svoje mišljenje. Protiv smo iskazivanja bilo kakve netrpeljivosti i mržnje prema onima koji misle drugačije. Sabor ne smije ovaj puta naprosto odšutjeti činjenicu da su usred bijelog dana ljudi javno vrijeđani, prebijani i paljeni jer se netko s njima nije slagao ideološki i svjetonazorski. Do toga dovodi, dozvolite mi reći, govor mržnje koji sve više počinje dominirati nažalost javnom scenom i slijedom kojega recimo nije bilo ni značajnih reakcija na činjenicu da je u predizbornoj kampanji čak pucano na aktiviste HDZ-a koji su lijepili plakate. Izgleda da to uopće nije zabrinulo one u ovom društvu koje bi itekako trebalo brinuti pa se pitamo što sljedeće možemo očekivati? Kad već nitko drugi od vlasti na to ne reagira, Sabor bi morao jer je sloboda govora i mišljenja jedna od temeljnih postavki demokracije. A demokracija je dame i gospodo nježna biljka i moramo je njegovati i čuvati jer očito ima onih koji bi je rado iščupali ili izgazili tako da se čuje samo njihov govor, njihova ideologija i njihov svjetonazor. Ali mi to nećemo i ne smijemo dozvoliti. Hvala vam lijepo. [[Pljesak.]]
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sa predsjedničkog stola mogu reći da su demokratske vrijednosti u hrvatskom društvu izvan i iznad stranačkih vrijednosti i da sve političke opcije podržavaju, grade i brane demokratske standarde u Republici Hrvatskoj. Da netolerancija ne smije stanovati u hrvatskom društvu bez obzira tko je i kako branio, da je civilno društvo prednost i vrijednost demokratskih društava i da tu nema među nama razlike. U to sam uvjeren, to ću braniti bez obzira gdje jesam, što radim i koju dužnost obavljam. Nadam se da je poruka jasna, nedvosmislena i zbog toga sam uvjeren da se to neće ponavljati. Hvala lijepo. A sada bismo prešli na dnevni red koji je utvrđen. - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o nadzoru robe s dvojnom namjenom, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 314 Predlagatelj zakona je Vlada RH. Prijedlog zakona primili ste poštom. u skladu s člankom 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave u skladu sa člankom 164. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Da li želi predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Predstavnik predlagatelja Denis Čajo, predstojnik Državnog ureda za trgovinsku politiku. Izvolite.
Dobar dan svima. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Pred vama je prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o nadzoru robe s dvojnom namjenom. Sustav nadzora i izvoza robe s dvojnom namjenom Hrvatska je započela primjenjivati 1.siječnja 2005.godine, stupanjem na snagu Zakona o izvozu robe dvojne namjene. Izmjenama i dopunama zakona u srpnju 2008.godine ispunjeni su standardi propisani Rezolucijom 1540 Vijeća sigurnosti UN-a o sprečavanju širenja oružja za masovno uništenje. Roba s dvojnom namjenom je roba koja uključuje i računalne programe i svu ostalu tehnologiju koja se može koristiti za civilne ali i za vojne svrhe te za proizvodnju oružja za masovno uništenje. Primjerice, primjer takve robe je kemikalija tionil-klorid koja se koristi za proizvodnju farmaceutskih proizvoda ali se može upotrijebiti i za proizvodnju kemijskog oružja. Još jedan dodatan primjer bi bili radijski odašiljači koji u civilne svrhe služe za emitiranje radijskog programa, ali u modificiranoj verziji. Takvi odašiljači se mogu koristiti u vojne svrhe odnosno za ometanje druge radiostanice, ali i radionavigacijskih uređaja koji služe za zračnu i pomorsku navigaciju. Nadzor izvoza ima važnu ulogu u sprečavanju širenja oružja za masovno uništenje kao jedne od danas glavnih prijetnji međunarodnoj sigurnosti. U EU područje nadzora robe s dvojnom namjenom uređeno je Uredbom Vijeća EZ 428/2009 od 5.svibnja 2009.godine kojim se utvrđuje režim zajednice za kontrolu izvoza, prijenosa, brokeringa i provoza robe s dvojnom namjenom. Navedena uredba je dio zajedničke trgovinske politike EU i u cijelosti obvezuje i neposredno se primjenjuje u svim državama članicama te će se kao takva primjenjivati i u RH od dana pristupanja EU. Kako bi se osigurala njezina pravilna primjena svaka država članica treba poduzeti mjere kako bi nadležnim tijelima dala odgovarajuće ovlasti. Stoga je Hrvatski sabor u srpnju 2011.godine usvojio novi Zakon o nadzoru robe s dvojnom namjenom koji će stupiti na snagu danom pristupanja RH EU i omogućit će direktnu izravnu primjenu navedene uredbe. Zakonom su utvrđena nadležna tijela za izdavanje dozvola i provođenje nadzora te kaznene odredbe za provedbu uredbe Vijeća iz 2009.godine i zajedničke akcije Vijeća EU od 22.lipnja 2000.godine o nadzoru tehničke pomoći u vezi s određenim vrstama vojne uporabe. Europski parlament i Vijeće EU donijeli su u studenom 2011.godine novu uredbu kojom je izmijenjena prijašnja uredba. Novom uredbom propisano je pet novih općih izvoznih dozvola EU kojima se omogućuje izvoz određene robe s dvojnom namjenom na određene destinacije, na određena tržišta bez izdavanja pojedinačne dozvole i ove opće dozvole su dostupne svim izvoznicima koji poštuju propisane uvjete za njihovo korištenje. Donošenjem ovakvih dozvola cilj je EU povećati konkurentnost industrije te uspostaviti jednake uvjete za sve izvoznike na razini Unije uz istovremeno osiguranje visoke razine sigurnosti i poštivanje međunarodnih obveza. S obzirom da nova uredba obvezuje države članice da moraju propisati način korištenja takvih općih dozvola. Znači svaka država članica sama propisuje način na koji će provesti uredbu, pripremljen je ovaj prijedlog izrađen ovaj prijedlog izmjena i dopuna Zakona o nadzoru robe s dvojnom namjenom kojim se propisuju uvjeti za korištenje općih izvoznih dozvola EU u RH te se daje ovlast nadležnom tijelu Državnom uredu za trgovinsku politiku za zabranu korištenja takvih dozvola u slučaju neispunjenja propisanih uvjeta. Također izmjenama zakona mijenja se kao što je već rečeno nadležno tijelo za izdavanje dozvola s obzirom na izmjenu ustrojstava Vlade odnosno stupanja na snagu Zakona o ustrojstvu i djelokrugu ministarstava i drugih središnjih tijela državne uprave propisuje da umjesto prijašnjeg Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva dozvolu izdaje sadašnje nadležno tijelo, a to je državni ured. Također u ovom prijedlogu izmjena je također predložene kaznene odredbe koje su usklađene sa člankom 33. Prekršajnog zakona. Važno je reći da ovaj novi zakon ne donosi i ne stvara nikakve nove obveze i poteškoće u primjeni za hrvatske gospodarstvenike. Uređeni zakonodavni okvir temeljen na pravnoj stečevini EU predstavlja potencijalno komparativnu prednost za one kompanije koje su međunarodno prisutne i koje će se … koje posluju u skladu sa zahtjevima kontrole izvoza i to naročito je pozitivno u slučaju privlačenja stranih ulaganja u visoke tehnologije. Od 1.srpnja 2013.godine omogućuje se hrvatskim izvoznicima korištenje općih izvoznih dozvola EU odnosno izvozu određene robe na određena tržišta bez izdavanja pojedinačnih izvoznih dozvola. Npr. gotovo sav izvoz robe s dvojnom namjenom koji se nalazi na popisu robe sa dvojnom namjenom osim vojno osjetljive i sigurnosno osjetljive robe kao što su nuklearni materijali, kemijsko oružje te tehnologija i oprema za raketne sustave, moći će se slobodno izvoziti u Australiju, Kanadu, Japan, Novi Zeland, Norvešku, Švicarsku i Sjedinjene Američke Države bez izdavanja pojedinačne dozvole. Također će se bez izdavanja pojedinačne dozvole moći izvoziti određena roba nakon popravka ili zamjene, te na sajmove ili izložbe. Slijedom svega navedenog Vlada Republike Hrvatske predlaže Hrvatskom saboru prihvaćanje Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o nadzoru robe s dvojnom namjenom. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala i vama. Da li žele izvjestitelji radnih tijela odbora Hrvatskoga sabora podnijeti izvješća? Ne. Otvaram raspravu. Za raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub zastupnika Hrvatske Demokratske Zajednice i poštovani zastupnik Đuro Popijač. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine ravnatelju sa suradnicom. Dakle, čuli smo, pred nama je jedna tehnička izmjena zakona koja će u suštini stupiti na snagu danom pristupanja Hrvatske Europskoj uniji, dakle, 1. 7. 2011. Radi se o važnom zakonu i o važnoj izmjeni jer da podsjetim Hrvatska, hrvatsko gospodarstvo ima evo sreću ili evo i tu priliku da zaista i konzumira ovaj zakon jer u Hrvatskoj postoje izuzetno važni gospodarski subjekti koji rade proizvode koji, koje tretira ovaj zakon. Dakle, roba s dvojnom namjenom je roba, uključujući računalne programe i tehnologiju koja se može koristiti kako je rečeno u civilnoj, tako i u vojne svrhe i roba koja može biti upotrijebljena u neeksplozivne svrhe ali i koja na bilo koji način može pomoći u proizvodnji nuklearnog oružja ili drugih nuklearnih eksploziva. Hrvatska je dakle sve učinila da harmonizira svoje zakonodavstvo i 2011. godine je i donesen Zakon o nadzoru robe s dvojnom namjenom. A s obzirom da je Europska unija striktno regulirala ovo područje i obzirom da se dakle, tokom 2011. dogodila važna promjena, logično je da se i zakon koji još doduše nije stupio na snagu u tim određenim elementima i korigira. Dakle, važno je ovdje spomenuti da će sasvim sigurno ovih pet novih općih izvoznih dozvola značajno pojednostaviti, dakle, ovo što je i predvidjela Europska unija pojednostaviti i ubrzati procedure i rekao bih i život onih koji proizvode ovakvu opremu i koji su izloženi lokalnom i domaćom birokracijom u ishođenju dozvola. Ja bih želio, dakle, s obzirom da se i nadležnost mijenja, da više nije Ministarstvo gospodarstva nadležno za izdavanje dozvola, već evo novo formirani Državni ured za vanjsku, za trgovinsku politiku. A vidimo da i dalje ostaje povjerenstvo sačinjeno od praktične većine, predstavnika većine ministarstava da se sve učini da se ove procedure po pitanju dozvola ne birokratiziraju, da se olakša i ubrza protok dokumentacije. I da oni kvalitetniji izvoznici, a imamo ih među najboljima ili najboljima ili jedinima u svijetu koji rade ovu robu i ove proizvode da se sve čini da ti izvoznici što efikasnije i što brže dobivaju dozvole. I da kvalitetno i efikasno koriste ovu mogućnost Europske unije koja proizlazi iz ove nove uredbe Europskog parlamenta. Dakle, radi se o tehničkoj izmjeni, radi se o promjeni nadležnosti, uvodi se dakle Državni ured za trgovinsku politiku i nema razloga stoga dakle, ipak ovo je jedan od rijetkih zakona koji moramo i reći da je dobar i da ćemo ga na kraju i podržati. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na redu je Klub zastupnika Socijaldemokratske partije Hrvatske i poštovana zastupnica Sandra Petrović-Jakovina. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane kolegice i kolege. Poštovani predlagatelju, pred nama se nalaze Izmjene i dopune Zakona o nadzoru robe s dvojnom namjenom koje se donose povodom usklađivanja odredaba važećeg zakona s izmijenjenom Uredbom vijeća broj 1232 iz 2011. Kojom je dana 16. studenog 2011. godine izmijenjena Uredba broj 428 iz 2009. a ta Uredba je do tada uređivala ovo područje u Europskoj uniji. Kako smo naše zakonodavstvo u ovom području pripremili za ulazak Hrvatske u Europsku uniju a nakon toga je stupila na snagu nova uredba još uvijek nam je ostalo vremena prije dana samog pristupanja Hrvatske EU da se uskladi i ovaj zakon s novom uredbom u ovom području. Zašto je nadzor robe s dvojnom namjenom toliko važno područje da o njemu Europska unija donosi posebne propise i posebnu regulativu? Naravno da je za odgovor za to pitanje potrebno biti svjestan što je to roba s dvojnom namjenom i kakve posljedice može izazvati njezin potpuno slobodan promet na tržištu. Naime, nadzor prometa robe s dvojnom namjenom važan je u borbi protiv terorizma i provoditi se radi sprječavanja širenja oružja za masovno uništenje te zlouporabe takve opreme ili tehnologije. To je dakle roba koja se može koristiti u civilne ali i u vojne svrhe, odnosno roba koja se može koristiti za neeksplozivne namjene ali na bilo koji način može poslužiti u pripremanju nuklearnog oružja ili drugih eksplozivnih naprava. Praktične primjena te robe u civilne svrhe može biti vrlo benigna odnosno može biti vrlo korisna i može predstavljati tehnološki razvoj ali ako ona bude upotrijebljena kao sredstvo koje će rezultirati eksplozijom bilo u svrhu terora ili terorizma od strane pojedinaca ili organizacija dakako da nadzor prometa te robe zaslužuje posebnu pažnju poglavito u današnje vrijeme. Možda malo bizaran primjer, ali svjedoci smo i nedavnog napada na Bostonskom maratonu gdje je također korištena eksplozivna naprava od elemenata kojima prvotna namjena uopće nije eksplozivna, ali u kombinaciji s ostalim elementima može imati pogubne posljedice. Naime, u Bostonu je navodno bio slučaj sa tempiranom bombom postavljenom u ekspres loncu koji je bio napunjen šrapnelima. Upute za izradu takve bombe moguće je pronaći samo na internetu, dakle za to nije potrebno nikakvo posebno znanje. Popis robe s dvojnom namjenom u našoj državi donosi Vlada Republike Hrvatske svojom uredbom i to objedinjujući robu s popisa međunarodnih režima, kao što su … aranžman, režim kontrole raketne tehnologije, grupe nuklearnih dobavljača, australske skupine i konvencije o zabrani razvijanja proizvodnje, gomilanja i korištenja kemijskog oružja i njegovu uništenju. Donošenjem takvog popisa koji je usklađen s državama članicama navedenih režima omogućuje se ista klasifikacija i postupak izdavanja izvoznih dozvola robe s dvojnom namjenom u različitim državama. Spomenutom izmjenom uredbe iz 2009. koja se dogodila 2011. godine doneseno je pet novih općih izvoznih dozvola Europske unije koje omogućuju izvoz bez pojedinačne dozvole na određene destinacije, uz poštivanje propisanih uvjeta za korištenje. Razlog tome je povećanje konkurentnosti industrije takvih proizvoda i jednakost uvjeta za sve izvoznike s područja Europske unije. Prema tome i hrvatska industrija može u ovakvoj … vidjeti svoju priliku. Kako se Hrvatska ulaskom u Europsku uniju priključuje ovom krugu ona će se odnositi i na našu industriju, izvoznike, omogućujući joj jednake uvjete kakve imaju i ostale zemlje članice. Državni ured za trgovinsku politiku određen je kao tijelo koje će imati ovlasti kontrole izvoznih dozvola i zabrane korištenja takvih dozvola ukoliko bi došlo do zlouporaba. Istovremeno, Europska unija kao i Hrvatska unatoč ovoj djelomičnoj deregulaciji ovog područja naglašavaju važnost osiguranja visoke razine sigurnosti i poštivanja ovih obveza kao trajnu obvezu zemalja članica prema međunarodnom miru i sigurnosti. Stoga će klub SDP-a podržati izmjene i dopune ovog zakona. Hvala.
Hvala i vama poštovana zastupnice. Na redu je klub HDSSB-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege zastupnici. Ovo je zaista rekao bih jedan zakon koji nosi E oznaku i s obzirom na to da se radi o dvije najvažnije stvari ili vrlo važne stvari, a to je promjena nadležnosti, dakle umjesto Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva imenuje se Državni ured za trgovinsku politiku, odnosno ravnatelj ili predstojnik Državnog ureda za trgovinsku politiku, to je jedno. I drugo je da se zakonom koji je danas na raspravi omogućuje hrvatskim izvoznicima robe s dvojnom namjenom dakle omogućuje se korištenje opće izvozne dozvole Europske unije, odnosno izvoz određene robe na određene destinacije bez izdavanja pojedinačne izvozne dozvole. Dakle radi se o dvije osnovne stvari i s obzirom na to u članku 7. riječi o sankcijama koje se mogu primijeniti, o zakonu koji će klub HDSSB-a prihvatiti. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na redu je Klub zastupnika HNS-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Srđan Gjurković. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani zamjeniče, kolegice i kolege. Naravno, klub HNS-a podržat će ove izmjene i dopune Zakona o nadzoru robe s dvojnom namjenom, s konačnim prijedlogom zakona, potpuno je jasno ne samo radi harmonizacije našeg zakonodavstva sa Europskom unijom nego i radi onoga zbog čega ovaj zakon se i donosi u suštini, a to je već i rečeno od kolega prije mene, zbog konkurentnosti gospodarstva, ali i sigurnosti. Ovdje ipak razgovaramo i razmatramo ono što je ključno za hrvatsko gospodarstvo, za hrvatske gospodarstvenike, ono što je ključno i bitno za naše izvoznike koji ako su mali ili srednji najčešće kad izvoze u velike zemlje oni koriste partnere koji su iz tih zemalja da zajednički nastupaju na tom tržištu, da kao proizvođači partnerski odrađuju i izvoze i tehnologije i znanja koja se sutra u nekom segmentu mogu koristiti za vojne svrhe i zbog toga je i ovaj zakon izuzetno bitan. Bitan je i način da svi naši proizvođači koji rade u segmentu izvoza tehnologije koja ima mogućnost dvojne namjene, iako su i oni dosad bili po tom pitanju educirani jer ovo su izmjene i dopune zakona, prema tome već dijelom ta regulativa se dobrim dijelom i primjenjivala u hrvatskom gospodarstvu prilikom izvoza, isto je tako bitno da i dalje i kroz Državni ured za trgovinsku politiku, ali sigurno i kroz Hrvatsku gospodarsku komoru koja ima određena predstavništva u trećim zemljama da tako kažem, da i konzultiraju se kod pronalaženja kvalitetnijih partnera s kojima kad idu u partnerstvo i izvoze određene tehnologije ta sigurnost bude apsolutno pokrivena. Ono šta nije u dosadašnjim raspravama možda malo detaljnije zbog javnosti izraženo a to je pitanje kad govorimo o nekim brokerskim uslugama. Dakle, svima je apsolutno jasno da kad se izvoze nove tehnologije koje imaju dvojnu namjenu da po svim propisima i uzusima, uredbama, popisima, detaljnim opisima roba na koji način i koje mogu se u biti izvoziti imamo jednu stavku koja kaže ovdje brokerske usluge. Mislim da je dobro da javnost zna da te brokerske usluge nisu one usluge najčešće koje se u nekom financijskom tržištu koriste kod brokera. Ovdje se podrazumijevaju pregovaranja ili ugovaranja poslova za kupnju, prodaju ili nabavu roba od strateškog značaja za Republiku Hrvatsku, EU ili prodaju ili kupnju roba od strateškog, sigurnosnog značaja koji se reflektira na sigurnost Republike Hrvatske. Znači, ovdje je taj segment brokera vezan zaista za i podrazumijeva pregovaranje i ugovaranje. Naravno ovdje se uključuje i onaj segment koji je vezan za određene tehničke pomoći, jer tehničke pomoći ne samo kroz usluge, ne samo kroz robe je pomoć za popravak, razvoj, proizvodnju i sklapanje, testiranje određenih tehnologija što u prijevodu znači da ne samo kad se kontroliraju i robe koje idu na treća tržišta nego se kontrolira i one usluge koje mogu dovesti do izvoza. Mi kažemo pameti na treća tržišta koja se sutra mogu koristiti za dvojne svrhe, koje mogu ugrožavati sutra sigurnost Republike Hrvatske, a to su i te tehničke pomoći koje govorimo kroz samu uslugu i izvoz znanja. Dakle, konkurentnost i sigurnost je ono što ovaj zakon kad ga donesemo, odnosno primjenom od 1.7. ove godine će dati hrvatskom gospodarstvu i Republici Hrvatskoj još veću sigurnost o pitanju nemogućnosti da sami sebi u biti sutra napravimo štetu. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Iscrpili smo listu prijavljenih za raspravu po ovoj temi, dakle rasprava o tekstu zakona je završena. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. A sada jedna mala informacija, jedan dogovor. Poštovane kolegice i kolege, u petak 24. ovog mjeseca i ovog tjedna proširit ćemo dnevni red ove sjednice Hrvatskog sabora sa temama koje je Vlada već uputila u Hrvatski sabor i one su upućene u proceduru. Sabor će zasjedati 27. i 28. i 29. ovog mjeseca ponedjeljak, utorak i srijeda. U četvrtak je praznik Tijelova, nećemo zasjedati, pa molim predsjednike odbora radnih tijela Hrvatskog sabora da materijale koje smo uputili u proceduru Hrvatskog sabora stave na dnevni red radnih tijela kako bismo u ponedjeljak mogli startati sa tim temama. Hvala vam lijepa. Idemo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o nadzoru robe s dvojnom namjenom, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 314. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim predstavnika predlagatelja poštovanog Denisa Čaju da se očituje o amandmanima. Amandman broj 1. Imate tablicu.
Prihvaćamo.
Amandman broj 1 prihvaćate. Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 2 na članak 11.
Prihvaćamo.
Prihvaćate?
Prihvaćamo.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Hvala lijepa. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 110 glasova za donesen Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o nadzoru robe s dvojnom namjenom u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima. A sada prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. To je - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o trgovini, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 345. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika Hrvatskog sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmane možemo podnositi do kraja rasprave u skladu sa člankom 164. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu o ovom prijedlogu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani Denis Čajo, predstojnik Državnog ureda za trgovinsku politiku. Izvolite poštovani gospodine.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici Hrvatskog sabora. Pred vama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o trgovini. Ovaj zakon je temeljni propis za provođenje trgovinske politike Republike Hrvatske koji uređuje uvjete za obavljanje djelatnosti trgovine na domaćem tržištu, obavljanje trgovine sa inozemstvom, zaštitne mjere pri uvozu, mjere ograničavanja obavljanja trgovine, nepošteno trgovanje, te nadzor i upravne mjere. Tijekom godina zakon je doživljavao znatne promjene kojima se značajno mijenjala i liberalizirala trgovina u Republici Hrvatskoj posebice trgovina sa inozemstvom kako bi se hrvatskim gospodarstvenicima omogućile slobode obavljanja svih oblika trgovine bez posebnih ograničenja. Prve značajne izmjene i dopune Zakona o trgovini usvojene su tijekom 1990. godine radi usklađivanja sa odredbama i pravilima Svjetske trgovinske organizacije kojoj je Republika Hrvatska pristupila 2000. godine. Sadašnji zakon je na snazi od 2008. Današnje izmjene i dopune Zakona o trgovini predlažu se s obzirom na članstvo Republike Hrvatske u EU. Naime, ulaskom u članstvo EU Republika Hrvatska preuzima zajedničku trgovinsku politiku i ulazi, odnosno postaje dio Carinske unije koju je uspostavila EU. Carinska unija podrazumijeva prostor na kojem ne postoje unutarnje prepreke kretanju robe unutar te Carinske unije, unutar tog carinskog prostora, u ovom slučaju EU unutarnjeg tržišta, a na robu koja ulazi iz trećih zemalja, znači izvan Carinske unije primjenjuju se zajednička pravila i zajednička carinska tarifa za trgovinske odnose prema trećim zemljama. A na osnovu ili trgovinskih sporazuma koji su sklopljeni između EU i trećih zemalja ili na osnovu unilateralnih, znači odluka koju donosi sama Europska unija kojima omogućava preferencijalni uvoz iz trećih zemalja najčešće najnerazvijenijih zemalja i zemalja u razvoju. Iz tih razloga se pojedine odredbe Zakona o trgovini koje reguliraju trgovinsku politiku i poslovanje s inozemstvom te svi provedbeni propisi koji su doneseni temeljem tih odredbi, sadašnjih odredbi Zakona o trgovini datumom pristupanja Republike Hrvatske EU trebaju staviti izvan snage. Također, ovim prijedlogom se izuzimaju i odredbe koje se odnose na carinske postupke i procedure pri izvozu i uvozu robe s obzirom da su iste regulirane carinskim propisom EU jer praktično hrvatsko tržište postaje tržište EU. Znači, roba koja ulazi na hrvatsko tržište istodobno ulazi i na tržište EU. Na razini EU područje trgovinske politike je uređeno uredbama kao sekundarnim izvorom prava EU i te će se uredbe danom pristupanja neposredno i u cijelosti primjenjivati u RH. Određene uredbe direktno se primjenjuju i nije potrebno za njih donositi nacionalne propise kako bi se omogućila njihova primjena. To su uredbe koje se odnose na zaštitu od dampiškog uvoza i subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice EU te o zajedničkim pravilima za uvoz. Od 1. srpnja 2013. godine donošenje odluke o uvođenju dampiške zaštite ili zaštite od subvencioniranog uvoza za europske, odnosno hrvatske tvrtke iz trećih zemalja provodit će se sukladno uredbama EU. To znači da te mjere predlaže EU i EU je ta koja provodi postupke, a vijeće izglasava donošenje uredbi … [[Govornik se ne razumije.]] kad se mijenja, odnosno prihvaća se pojedinačna mjera za pojedinačne prekršaje pri uvozu u tržište EU. Državni ured za trgovinsku politiku će aktivno zastupati interese hrvatskog gospodarstva u institucijama EU u procesu kreiranja i provedbe takvih mjera i kreiranju definitivno europske trgovinske politike. Iako su uredbe EU direktno primjenjive u državama članicama za određene uredbe EU je ovlastila države članice da nacionalnim propisima utvrde nadležna tijela za izdavanje dozvola i provođenje nadzora i također je ovlastila države članice da propišu kaznene odredbe kako bi se osigurala učinkovita primjena tih uredbi. U području zajedničke trgovinske politike EU to se odnosi na uredbe kojima se utvrđuju uvjeti za certificiranje nadzora uvoza, izvoza neobrađenih dijamanata te na uredbe koje uređuju trgovinu s trećim zemljama robom koja bi se mogla koristiti za izvršenje smrtne kazne ili za mučenje i ostalo okrutno ponižavajuće ili nečovječno postupanje i kažnjavanje. Ovo područje danas je regulirano u RH uredbom o izvozu i uvozu robe koja se može upotrijebiti za izvršenje smrtne kazne, mučenje i drugo okrutno neljudsko ili ponižavajuće postupanje ili kažnjavanje te uredbom o nadzoru uvoza, izvoza neobrađenih dijamanata a koje će se danom pristupanja Republike Hrvatske EU staviti izvan snage. Uredba vijeća EZ br. 2368/2002. provodi postupak certificiranja procesa Kimberly za međunarodnu trgovinu neobrađenim dijamantima kako bi se spriječilo da trgovina tzv. "krvavim dijamantima" financira nastojanja pobunjeničkih pokreta i njihovih saveznika u podrivanju legitimnih vlada. Provedba postupka certificiranja zahtjeva da uvoz i izvoz neobrađenih dijamanata bude podvrgnut postupku strogo definiranom postupku certificiranja. Svaka država članica može odrediti nadležno tijelo za provedbu odgovarajućih odredbi navedene uredbe i svaka država članica određuje sankcije primjenjive u slučaju kršenja ove uredbe. S obzirom da Hrvatska u najvećoj mjeri uvozi neobrađene dijamante iz država članica EU, najčešće se radi o Belgiji i Ujedinjenoj Kraljevini, i da će i hrvatske tvrtke nakon pristupanja EU slobodno moći kupovati na europskom tržištu Hrvatska više neće provoditi postupak certificiranja neobrađenih dijamanata. Dopunama Zakona o trgovini potrebno je samo propisati kaznene odredbe koje moraju biti učinkovite, razmjerne i moraju biti takve da odvrate od ponavljanja takvog djela i spriječe one koji su odgovorni za njihovo kršenje u stjecanju bilo kakve gospodarske koristi od trgovanja dijamantima. Uredba vijeća EZ br. 1236/2005. o trgovini određenom robom koja bi se mogla koristiti za izvršenje smrtne kazne, mučenje ili drugo okrutno nečovječno ili ponižavajuće postupanje ili kažnjavanje propisuje zabranu izvoza i uvoza opreme koja nema nikakve praktične upotrebe osim za izvršenje smrtne kazne ili mučenja te kontrolu nad izvozom određene robe koja se ne koristi isključivo za mučenje već i u legitimne svrhe. S obzirom da države članice trebaju utvrditi nadležna tijela za izdavanje dozvola i provođenje nadzora te kaznene odredbe za njezinu provedbu predlaže se dopuna zakona kojom se daje ovlast Vladi RH za donošenje uredbe kojom će se propisati obrazac zahtjeva za izvoz ili uvoz, postupak koji se također utvrđuje i postupak izdavanja dozvola te način provedbe nadzora za takvu robu. I u tom se slučaju određuje Državni ured za trgovinsku politiku i nadležnim tijelom za izdavanje dozvola za izvoz i uvoz robe koja bi se mogla koristiti za izvršenje smrtne kazne, mučenje ili drugo okrutno nečovječno ili ponižavajuće postupanje ili kažnjavanje. Također, kao i u slučaju prethodne uredbe propisuju se kazne za kršenje koje moraju biti djelotvorne, primjerene i preventivne. Slijedom svega navedenog Vlada Republike Hrvatske predlaže Hrvatskom saboru da prihvati prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o trgovini. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovani predstavniče predlagatelja. Da li žele izvjestitelji radnih tijela odbora Hrvatskog sabora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub zastupnika HDZ-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Đuro Popijač. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, predstavniče sa suradnicom. Dakle, ovaj zakon zapravo je jedan … [[Govornik se ne razumije.]] čin kojim će Hrvatska regulirati ovo područje trgovine i čime će hrvatsko tržište se uklopiti u jedinstveno europsko tržište, dakle 500 milijuna potencijalnih potrošača i definitivno implementirati onu jednu od četiri slobode, dakle sloboda kretanja roba. Zato je to izuzetno važno i važno je ovdje iskoristiti priliku da se i nešto kaže o tome što je to jedinstveno tržište i što to zapravo Europa u pogledu trgovinske politike generalno i čini. Dakle, ciljevi trgovinske politike EU definirani su ugovorom o funkcioniranju EU, te člancima o uspostavi carinske unije iz tog ugovora koji doprinose zajedničkom interesu svih država članica EU da prateći razvoj svjetske trgovine postupno ukidaju ograničenja u međunarodnoj trgovini i stranim investicijama te smanjuju carinske i druge trgovinske prepreke. Zajednička trgovinska politika temelji se na jedinstvenim načelima osobito u pogledu promjena carinskih stopa sukladno carinskim i trgovinskim sporazumima o trgovini robama i uslugama, komercijalne aspekte, intelektualnog vlasništva, direktna strana ulaganja, ujednačavanje mjera liberalizacija trgovine, utvrđivanja zajedničke izvozne politike i korištenje trgovinskih zaštitnih mehanizama i uklanjanja trgovinskih prepreka. Zajednička trgovinska politika EU obuhvaća i određuje bilateralne odnose Europske zajednice sa trećim zemljama i multilateralne odnose Europske zajednice kroz suradnju su multilateralnim organizacijama Svjetske trgovinske organizacije. Ta zajednička politika provodi se kroz tri dimenzije, dakle multilateralna to su tzv. WTO Doha pregovori, bilateralni dakle sporazumi o slobodnoj trgovini sa pojedinim zemljama i Unilateralna GSP opći sustav povlastica i EBA Europski sustav financijskog nadzora. Ta se zajednička trgovinska politika provodi kroz mehanizme liberalizacije trgovine robama i uslugama, carinske politike, trgovinski zaštitni mehanizmi, trgovinske prepreke. To je generalno okvir u kojeg Hrvatska ulazi za nepunih 40-ak dana. I što očekuje hrvatsko gospodarstvo članstvom u EU? RH postaje dio jedinstvenog unutarnjeg tržišta EU u kojem nestaju sve carinske i necarinske prepreke, smanjuju se prekogranični troškovi poslovanja, povećava se konkurencija i hrvatskim gospodarstvenicima omogućen je slobodan pristup tržištu svih članica EU kao i tržištu država s kojima EU ima sklopljene trgovinske sporazume. Hrvatskim institucijama i gospodarstvenicima naravno omogućit će se i omogućava se pristup EU fondovima i za potpore gospodarskim projektima usmjerenim na nove investicije i programe, zapošljavanje, prekvalifikacije i izgradnji infrastrukture. RH će preuzeti i odredbe ugovora o slobodnoj trgovini koje EU ima sklopljene s pojedinim zemljama i grupama zemalja, to je preko 200 ugovora, koji između ostalog sadrže liberalizaciju trgovine poljoprivredno-prehrambenih i industrijskih proizvoda i protokol o podrijetlu robe. Trgovinska politika RH danas je u najvećoj mjeri određena članstvom u Svjetskoj trgovinskoj organizaciji, Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju RH i EU i ostalim regionalnim i bilateralnim ugovorima o slobodnoj trgovini. Sada ima RH na snazi 4 ugovora o slobodnoj trgovini kojima su određeni posebni povoljniji uvjeti, specifične mjere trgovinske politike s 39 zemalja, CEFTA, Turska i EFTA. Potpisivanjem ugovora o pristupanju od prosinca 2011.godine RH je dobila status države pristupnice, a za nešto više od mjesec dana postaje punopravna članica EU. Svi hrvatski zakoni i provedbeni propisi o trgovinskoj politici tako prestaju biti na snazi danom stupanja u članstvo EU odnosno 1.srpnja 2013.godine. Put RH prema EU označilo je i u smislu trgovinske politike liberalizacije trgovine, slobodna trgovina sa zemljama u regiji , usklađivanje zakonodavstva i u konačnosti članstvo u WTO koji je predstavljalo i osnovu i temelj za integriranje hrvatskog gospodarstva u europsko i globalno tržište. Članstvom u EU Hrvatska mora zastupati interese hrvatskog gospodarstva u kreiranju i provođenju zajedničke trgovinske politike EU te donošenje stajališta i odluka EU. Od posebne važnosti je također aktivno sudjelovanje i predstavljanje trgovinskih interesa RH u drugim međunarodnim multilateralnim gospodarskim organizacijama, posebice organizaciji za gospodarsku suradnju i razvoj OECD-a te i u gospodarskim agencijama UN-a. Nadalje, pristupanjem RH EU stavit će se izvan snage svi bilateralni i multilateralni ugovori o slobodnoj trgovini koje je sklopila RH, a od kojih je posebno važna CEFTA ugovor 2006.godine koji osigurava povoljnije uvjete za izvoz na tržišta nekih zemalja potpisnica CEFTA od onih koje za izvoz tih proizvoda ima EU. Kao u prethodna dva proširenja EU provodi konzultacije sa zemljama CEFTA-e s kojima je sklopila sporazum o stabilizaciji i pridruživanju radi pregovora o sklapanju dodatnih protokola. Navedeno podrazumijeva interes RH da se u najvećoj mogućoj mjeri prenesu trgovinske povlastice koje sada ima s tim zemljama u okviru postojećih ugovora kako bi se sa stupanjem u članstvo EU ublažile promjene izvoznih uvjeta u neke najznačajnije trgovinske partnere RH zadržali tradicionalni trgovinski tokovi. No međutim mi danas kao naravno zainteresirana strana još uvijek ne znamo u kojoj fazi su pregovori EU sa zemljama CEFTA-e i kako će naše gospodarstvo funkcionirati sa vrlo značajnim tržištima koje je ono imalo do sada. Dakle činjenica je da je glavni izvozni partner RH EU sa oko 60% ukupnog izvoza ali naravno znamo da posebice prehrambena industrija dakle tržišta Bosne, Srbije su od presudnog značaja na kraju krajeva i sa tim zemljama imamo jedini suficit. I izuzetno je važno da konačno i hrvatsko gospodarstvo, naravno i svi hrvatski građani znamo i saznamo u kojem režimu i na koji način će se tretirati robe i usluge nakon ulaska Hrvatske u Europsku uniju. To se u ovom momentu definitivno još uvijek ne zna. Dakle, ovo je ukratko jedan okvir što u suštini predstavlja ovaj zakon, dakle izmjene su tehničke prirode. Sve ono što se ograničavalo i što je vrijedilo za posebice tržište Republike Hrvatske sada se mijenja, sada se briše, nadležnost ministarstva se ukida i punu odgovornost bih rekao i nadležnost za trgovinsku politiku preuzima naravno Državni ured za trgovinsku politiku i time u konačnosti i naravno Vlada. I izuzetno je stoga i važno da sve ono što se događa jer vidimo da Europska unija u potpunosti je regulirala i u potpunosti utječe na to zajedničko tržište i na to tržište kako će funkcionirati sa svim ostalim tržištima svijeta. Važno je da kvalitetno i dovoljno stručno hrvatski interesi budu zastupljeni u svim tim pregovorima koji će se događati na razini Europske komisije. Mi ćemo podržati ovaj zakon jer evo on je i u konačnosti i samo tehničko usklađenje sa donesenim promjenama na razini Europske komisije. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Na redu je Klub zastupnika u Hrvatskom saboru HSU i poštovani zastupnik Željko Šemper. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala gospodine predsjedniče, zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Pred nama su Izmjene zakona o trgovini koji je do sada bio temeljni propis za provođenje trgovinske politike u Republici Hrvatskoj. Po njemu su se uređivali uvjeti trgovinske djelatnosti kako na domaćem tako i na inozemnom tržištu. Temelj obavljanja trgovine već je bio definiran Zakonom o trgovini iz 1996. godine koji je značajno pridonio liberalizaciji odnosa u trgovini. Posebno je hrvatskim gospodarstvenicima olakšao poslove sa inozemnim partnerima. Skorim ulaskom u Europsku uniju biti ćemo korisnici zajedničke trgovinske politike Europske unije jedne od najvažnijih njenih politika posebno odnos ima sa trećim zemljama i svjetskom trgovinskom organizacijom. Neke odredbe ovoga zakona koje reguliraju trgovinsku politiku i poslovanje s inozemstvom od 1. srpnja biti će stavljeni izvan snage. Europska unija, područje trgovinske politike regulira uredbama koje će se ulaskom Republike Hrvatske u Europsku uniju u cijelosti primjenjivati i u Republici Hrvatskoj. Tako će se uredbama regulirati zaštita dampinškog uvoza iz države koje nisu članice Europske zajednice, zaštita od subvencioniranog uvoza kao i o zajedničkim pravilima za uvoz proizvoda iz trećih zemalja u države Europske zajednice. Također će se izuzeti odredbe o procedurama prilikom uvoza i izvoza jer će se regulirati carinskim propisima Europske unije. Europska unija svojim uredbama uređuje režim uvoza određenih proizvoda iz trećih zemalja u Europsku uniju za koje će Državni ured za trgovinsku politiku svojim aktom propisati način njihove primjene. Tako će Europska komisija izdavati uvozne dozvole za tekstilne proizvode i proizvode od čelika kod kojih postoje količinske kvote uvoza ili njihov nadzor. Europska unija je ovlastila države članice da svojim propisima utvrde svoja tijela za izdavanje dozvola i provođenje nadzora. To se odnosi na utvrđivanje uvjeta za certificiranje nadzora, uvoza i izvoza neobrađenih dijamanata kao i roba koje bi se mogle koristiti za izvršenje smrtne kazne. Ovo područje danas u Republici Hrvatskoj regulirano je Uredbom o izvozu i uvozu roba koja će se ulaskom Republike Hrvatske u Europsku uniju staviti izvan snage. Usvajanjem izmjena i dopuna ovoga Zakona o trgovini omogućena je direktna primjena pravne stečevine Europske unije iz područja trgovinske politike. Tako će sada i Republika Hrvatska primjenjivati zajedničku trgovinsku politiku Europske unije. Ovim prijedlogom zakona daju se i ovlasti Vladi Republike Hrvatske za nadzor kao i za kaznene odredbe, kao i donošenje uredbe kojom će se propisati obrasci za uvoz i izvoz te postupke izdavanja takvih dozvola. Klub zastupnika Hrvatske stranke umirovljenika podržava ove izmjene zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Time smo iscrpili listu klubova zastupnika u Hrvatskom saboru prijavljenih za raspravu o ovoj temi. Prelazimo na pojedinačnu raspravu zastupnika u Hrvatskom saboru u trajanju od 10 minuta. Na redu je poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Pa ništa, ja ću vrlo kratko što sam mogao čak jednom replikom. Slušao sam moje prethodnike što misle o tome o Prijedlogu zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o trgovini i već se mjesecima stvara jedna euforija u Hrvatskoj a to je da kada uđemo 1. 7. u Europsku uniju da će biti sve lako, sve će biti lakše jer ćemo moći trgovati. A sjetimo se da je i gospodin Mirando Mrsić rekao kada su ga pitali o zapošljavanju, pa evo sada se otvaraju granice pa će moći radnici otići u Europu. Moje pitanje glasi svima nama a posebno hrvatskoj Vladi, čime ćemo mi to trgovati u Europskoj uniji? Koju smo mi strategiju donijeli da se možemo ravnopravno uključiti sa svim takmacima na europskome tržištu? Mislim da nema strategije. Da nismo napravili mnogo ili nismo napravili gotovo ništa. Je li svih ovih godina proizvodnja u Hrvatskoj uništava nas slučajno ili je to s ciljem, namjerom kao što se to radilo u mnogim drugim zemljama koji svi oni koji su čitali malo o doktrini šoka znaju o čemu govorim. Prema tome, Hrvatska ulazi u Europsku uniju nespremna, Hrvatska nema čime ili ima vrlo malo onoga čime može trgovati u Europskoj uniji i mislim da ovo veselje, zadovoljstvo koje se iskazuje ili u medijima ili koje iskazuju neki članovi Vlade mislim da je bez osnova i da je Hrvatska u vrlo nezavisnoj situaciji i da znači samo jedno, da će Hrvatsku preplaviti roba jeftina, nekvalitetna, a da Hrvatska u samoj Europskoj uniji zapravo ima vrlo malo ili ništa čime će trgovati. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Prijavljene su replike na vaše izlaganje. Prva replika i poštovani zastupnik Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega Vukšić, slažem se s vašim pitanjem jer je glavno provlači se trgovina i kako ćemo trgovati i uistinu postavlja se pitanje ono što ste vi rekli sa čime ćemo trgovati i poglavito u ovom dijelu hrane, a to je uglavnom temeljno pitanje. Jer mi imamo potencijala za proizvodnju hrane za 25 milijuna ljudi, a sada vidimo u kakvoj smo situaciji: pada proizvodnja mlijeka, pala je proizvodnja mesa itd. I u tim okolnostima, a imali smo jednu uistinu stabilnu i govorimo stalno o strateškoj grani poljoprivredi koja može prehraniti toliki broj ljudi i sada u tim okolnostima dakle nećemo imati niti dakle dovoljne količine hrane za sebe, morat ćemo uvoziti nekvalitetnu hranu, a naša prehrambena industrija naravno neće imati dovoljno kvalitete sirovine za proizvodnju hrane. I u tom dijelu uistinu držim opravdan vaš upit glede toga. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Milinkoviću, pa da, upravo o tome se radi. Mi smo učinili sve prijašnjih godina, ne samo u ovih godinu i pol dana ili dvije godine nego smo radili u vrijeme Vlade HDZ-a i one prije Račanove Vlade kako bismo uništili i poljoprivredu, znamo kako se odnosimo prema mljekarima, kako se odnosimo prema proizvođačima ostalih poljoprivrednih proizvoda, kako se odnosimo prema prerađivačkoj industriji. Jedino čime smo zadovoljni to je otvaranje trgovačkih lanaca, a u tim trgovačkim lancima imamo stranu robu. Hvalimo se sa turizmom koji odlično napreduje zahvaljujući i geostrateškom položaju Republike Hrvatske. Međutim, na Jadranu se troši uglavnom strana roba, nismo povezali kao što to znamo reći plavu i zelenu Hrvatsku, nismo povezali Slavoniju sa Jadranom. O tim pitanjima sasvim sigurno da treba voditi računa i Sabor i hrvatska Vlada. Tvrdim još jedanput, ulazimo u Europsku uniju nespremni kao što smo i prije Hrvatski laburisti na to upozoravali, a tržište Europske unije će profitirati time što ćemo mi uvoziti, zapravo što će na naše tržište dolaziti jeftina, nekvalitetna roba, a najviše nekvalitetna hrana, tu se s vama slažem.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Đuro Popijač. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem predsjedniče. Pa s jednim dijelom naravno sa vama uvaženi kolega se slažem, dakle pitanje je što je od ove politike u posljednjih godinu i pol dana ostalo od hrvatskog gospodarstva i hrvatskog izvoza. No međutim, ja sam želio u svojoj raspravi reći što se zapravo događa sa onim dijelom hrvatskog gospodarstva koji živi, koji je preživio i koji je pronašao svoj prostor u Europskoj uniji i na svjetskim tržištima. Dakle da podsjetim, glavni izvozni partner Republike Hrvatske su zemlje članice Europske unije, dakle 60% od onoga i malo što ga izvozimo. Dakle mi imamo izvoz na razini oko 22 milijarde eura i to je važno. I važno je sve što će se dogoditi u tom momentu upravo za taj najzdraviji, najkvalitetniji dio hrvatskog gospodarstva. Naravno važan je i onaj dio 12% ukupnog izvoza ide u BiH i to je glavno, to su poljoprivredni proizvodi i to je problem koji nije riješen po pitanju povlastica koje je imala hrvatska privreda u odnosu na zemlje CEFTA-e i to je nešto što bi zaista moglo biti veliki problem. Ali siguran sam dakle da šansu koja se sada otvara kada prestaju sve barijere i carinske i porezne na kraju krajeva i povoljniji određeni porezni režimi u određenim zemljama da će ovih 60% hrvatskih izvoznika koji izvoze u Europske uniju da će pronaći i dalje svoj interes i da će im biti i lakše i kvalitetnije i bolje i sasvim sigurno će to i blagotvorno djelovati i na cjelokupno hrvatsko gospodarstvo. Europska unija je najveći izvoznik roba i usluga, naravno i najveći uvoznik, najveće tržište i najsnažnije još uvijek najsnažnije ukupno ekonomije svijeta i siguran sam da oni koji su i do sada znali pronaći put na ovo tržište da će im svakako nakon 1.srpnja život biti puno lakši. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Popijač, sve bi to bilo u redu kad bismo mi stvarno vjerovali i kad bi praksa pokazivala da je slobodno tržište uistinu slobodno tržište. Donošenjem Zakona o žitu u Velikoj Britaniji početkom 19.stoljeća tada su otvorene granice slobodnog tržišta, tada se prvi puta upotrebljava taj pojam. Taj pojam nije nastao zbog toga da bi bilo lakše malim državama, da bi bilo lakše proizvođačima, nego da bi se ostvario čim veći profit. Neoliberalni kapitalizam itekako zloupotrebljava taj termin slobodno tržište. U tom slobodnom tržištu profitiraju, vi dobro znate to kao privrednik, uvijek veliki, mali se guše. U Hrvatskoj će sasvim sigurno neki od proizvođača, onih ljudi koji imaju kurentnu robu za europsko tržište profitirati, moći će izaći sa nekim od robama na europsko tržište, međutim većina hrvatskog gospodarstva nije kurentna na europskom tržištu niti će biti, prije svega količinom robe koju proizvodi i plasmanom roba. Pitao sam neke proizvođače koliko bi trebalo proizvesti robe da se osvoji jedan dio europskog tržišta. Rekli su ulaganje u reklamu da dođemo recimo neki prehrambeni proizvod da se plasira u Velikoj Britaniji je daleko veći nego što vrijedi ta roba 10 godina. To su neki privrednici rekli. Recimo razgovarao sam sa direktorom Koke o tomu kad su oni istraživali tržište. Prema tome, nemojmo prodavati narodu floskule da će sad kada se otvori 1.7. europsko tržište da ćemo mi samo navaliti i svi će kupovati Vindijine piceke ili ne znam što. Neće, jer će nas veliko tržište pregaziti. Što je najgore, dobit ćemo puno jeftiniju i puno goru robu nego što je zato što nismo znali jer smo mali zaštititi to što smo trebali.
Hvala lijepa. Iscrpili smo replike. Prelazimo na sljedeću raspravu. Poštovani zastupnik Boro Grubišić, deset minuta. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ovaj zakonski prijedlog o izmjenama i dopunama Zakona o trgovini s konačnim prijedlogom zakona trebao je biti samo tehničko usklađenje sa propisima EU. I mislim da unatoč dobroj raspravi kolege Vukšića zapravo nepotrebno trošimo vrijeme, jer su već oni koji su raspravljali u ime klubova iskazali da će složiti sa ovim zakonskim prijedlogom. No, bez obzira na to rekao bih nekoliko riječi o ovome. Točno je da 60% izvoza Hrvatske ide već sada u EU, ali suficit koji ostvarujemo sa zemljama CEFTA-e, evo bilo je riječi i o 12% izvoza u Bosnu i Hercegovinu, odnosno izvozne kvote od 12% kako je raka kolega Popijač donosi Hrvatskoj jasno određene koristi. Dakle, što su naši pregovarači i što su oni koji su zastupali interese Hrvatske a uz saznanje da jesmo članica CEFTA-e učinili kako bi eventualno ili bar u nekom vremenskom okviru koji bi bio razložan učinili kako bi eventualno produžili ili u nekom drugom obliku omogućili izvoz u zemlje CETA-e? Pa ja bih rekao ništa. Nego su jednostavno prepustili to evo ovoj točki na "i", dakle ovim zakonskim prijedlogom. Dakle, to je jednostavno točka na "i" Zakona o trgovini kojim zapravo ćemo dobiti to što smo već na putu da dobijemo. Naime, kada kolega Vukšić govori o tome da je došlo do toga da su nam veliki trgovački lanci s bofl da kažem robom u svakom pogledu od prehrambenih pa na dalje ušli duboko i žestoko u Hrvatsku već godinama, iako nismo članica Europske unije bili onda moram navesti evo primjer robe koja je prehrambeni artikl tako bi se reklo, tako je zakonom definiran recimo pivo. Pa onda imamo sladoranu u Novoj Gradišci koja svak svoj pivski ječam, odnosno slad izvozi odnosno izvozi u drugu državu, iako na području recimo Brodsko-posavske županije nemamo pivovare, ali imamo slada da bismo mogli biti jedan od najvećih proizvođača piva u Republici Hrvatskoj. Nije samo to jedan od primjera kojim zapravo kako bi rekao Maček prije ne znam koliko 70 godina, "Kad se veliki cucki tučeju, mali idu pod stol". E tako i mi zapravo ovim prihvaćanjem ovoga izmjenama i dopunama Zakona o trgovini u neku ruku idemo pod stol, a poplava proizvoda u ovim da kažem uglavnom stranim trgovačkim lancima će se nastaviti poput tsunamija. Ne poplava, nego pravi tsunami. I što zapravo Hrvatska dobiva? Dobiva to da određuje da će umjesto, dakle biti Državni ured za trgovinsku politiku određivati propise i sve ostalo i drugo ništa, jer ja u ovom zakonu koji je, kako ga je nazvao kolega Popijač tehničko usklađenje drugo ništa i ne vidim. Ono što je potpisano, potpisano je. Dakle, u pregovorima sa EU i to je to. Hvala lijepo.
Iscrpili smo listu prijavljenih zastupnika za raspravu. Imamo jednu repliku, poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Grubišić, rekli ste jednu rečenicu na početku da možda bespotrebno ili suvišno trošimo vrijeme. Mislim da nije naša zadaća ovdje u Hrvatskom saboru je upravo to da govorimo. Upozoravamo na ono gdje je sve već odlučeno, jer se većina složila s tim da prihvati ovaj zakon. Uočili ste jedan veliki problem o kojemu smo govorili, a to je odnos prema CEFTA-i, odnosno onim proizvođačima koji izvoze na tržište CEFTA-e. Koliko smo se mi pripremili, na koji način ćemo njima pomoći kako bi i dalje mogli biti uz skuplju robu, znači na tržištu recimo Bosne i Hercegovine konkurentni drugoj robi. Mislim da nismo pronašli niti jedno rješenje, niti mislim da se Vlada potrudila u tom rješenju. Druga stvar je, kad smo govorili o tome, o robi koja je preplavila naše trgovačke lance pitajte domaće proizvođače u kakvom su podređenom položaju u odnosu na one proizvođače koji dolaze izvan granica Republike Hrvatske. Njihova roba se stavlja na najgornje police, plaćaju najveće penale za najmanju pogrešku. Uglavnom teroriziraju se domaći proizvođači, žele se istisnuti iz tih trgovačkih lanaca, traže se najniža moguća cijena s tim da naša roba ima najveću kvalitetu. Pa prema tome, domaći pršut mora ustuknuti pred talijanskim pršutom jer to trgovački lanci svojim ugovorima na koje domaći proizvođači moraju potpisati da bi uopće ušli u trgovačke lance. Kako je država njih zaštitila? Nikako nije zaštitila. Ja govorim o tome što se mi veselimo nekakvoj slobodnoj trgovini. Slobode nema, slobodu tu treba staviti pod navodne znake navoda.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Vukšić ja se kao što ste vidjeli i u raspravi u potpunosti slažem s vašim konstatacijama, s vašim činjenicama koje ste iznijeli ovdje i činjenici da zaista domaći proizvođač ukoliko želi dakle ugovoriti posao sa bilo kojim trgovačkim lancem se nalazi u jednom velikom škripcu i u silnim preduvjetima i uvjetima koje trgovačka kuća postavlja pred njega za razliku od onih koji uvoze da kažem, odnosno onih firmi koje izvoze u RH robu koja nije niti blizu kvalitetom a u prehrambenom smislu pogotovo, nije ni blizu kvalitetom našem hrvatskom proizvodu. Što se tiče CEFTA-e tu je zaista sam suglasan potpuna nepripremljenost i zbrka koja će nastati kod izvoza roba u zemlje CEFTA-e je zaista neću reći nezamisliva ali će doći do sasvim sigurno poremećaja koji mogu rezultirati i socijalnim nemirima kao što znamo i sami, kao što vidimo svaki dan ovdje u Hrvatskoj što se događa. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Na redu je predstojnik Državnog ureda za trgovinu i politiku, predstavnik predlagateljice poštovani Denis Čajo. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Dame i gospodo zastupnici dozvolite mi samo da ukratko odgovorim na nekoliko pitanja i nekoliko dilema koje su ovdje iznesene danas. Kao što je većina govornika i rekla na početku ovo je tehničko usklađivanje. Tehničko usklađivanje utoliko znači što RH pristupanjem EU trgovinska politika postaje isključivo nadležnost Europske komisije i Europska komisija je ta koja predlaže propise i koja vodi pregovore u ime država članica. Međutim, to ne znači da samim tim svaka država članica se odriče svojih suverenih prava u području trgovinske politike. Trgovinska politika svaka nacionalna se usklađuje zajedno sa 27, sada 28 drugih država članica i rezultat tih unutarnjih pregovora unutar EU na kraju dovodi do toga da se stvaraju i propisi EU koji se primjenjuju za sve, a jednako tako da se stavljaju stajališta EU na osnovu kojih se pregovara sa trećim državama članicama. Kad govorimo o tome, istina od 1.07. znači hrvatsko tržište postaje tržište EU. Točno, to je 60% naše trgovine otpada s EU. Samo jedna mala stvar je možda ovdje u ovoj raspravi, možda trebala također biti spomenuta da Hrvatska već u ovom trenutku ima na snazi sporazum o stabilizaciji i pridruživanju. Prema tom ugovoru za veliku većinu roba koja ulazi, odnosno koja se uvozi i izvozi iz RH je već liberalizirana uz izuzeće možda nekolicine proizvoda. I činjenica je da će se sa 1.07. to promijeniti, znači za te proizvode će se carina mijenjati. Međutim, to je činjenica jednostavno Hrvatska postaje dio unutarnjeg tržišta. Jednostavno to nisu stvari gdje možete drukčije tretirati robu hrvatsku pri izvozu na tržište CEFTA-e u odnosu na slovensku ili austrijsku ili njemačku robu itd. To bi bilo otprilike kao da na tržištu RH kad šaljete pošiljku bilo koje robe iz Rijeke u Zagreb da je drukčije tretirate u odnosu na onu robu koja se šalje iz Splita u Zagreb. Jednostavno tu se stvari ne mogu mijenjati. Kad se radi o CEFTA-i činjenica da je ovaj režim koji je sa CEFTA-om dogovoren je ispregovaran da su ga ti isti pregovarači jednom davno ispregovarali. Ali ako govorimo o CEFTA-i vratimo se, uzmimo možda nekoliko ajmo se vratiti na razinu podataka, na razinu nekakvih činjenica. Činjenica je da 72 do 73% izvoza RH u CEFTA-u će se i nakon 1.07. odvijati pod uvjetima slobodne trgovine, neće biti carina na njih. Istina je da za jedan dio poljoprivredno-prehrambenih proizvoda se uvjeti mijenjaju i istina je da se ti uvjeti prema sadašnjim ugovorima koji postoje na snazi između EU i tih država će biti nepovoljni. Međutim, kao i što ste rekli u tijeku su pregovori koje vodi Europska komisija sa državama članicama CEFTA-e da bi se prilagodbom, izmjenom tih ugovora uzeo u obzir tradicionalna trgovina, znači trgovina koja je na snazi koja se primjenjuje u ovakvom obliku između Hrvatske i tih zemalja da bi se ugradila u te ugovore da bi se ti ugovori izmijenili i da bi se na neki način najveći dio te prehrambene trgovine prenio unutar tih ugovora čime bi se ublažio taj prelazak, odnosno ublažilo izlazak iz CEFTA-e i početak primjena ovih sporazuma između EU i država članica CEFTA-e. Pri čemu ovdje, ako smijem samo jednu stvar dodati, je da mi nismo, hrvatski pregovarači nisu ti koji pregovaraju. Pregovara Europska komisija. I ne zato što smo mi kao Vlada ili ova ili bilo koja prethodna Vlada smo jednostavno dali Europskoj komisiji da pregovara upravo iz ovog razloga što je zajednička trgovinska politika EU ona je zajednička politika. Znači, od tih pregovora mi pristupamo pregovorima i ugovorima koji su na snazi između EU i tih zemalja i EU je ta koja pregovora. Naravno mi smo u kontaktima i nastojimo na najbolji mogući način da se naši interesi, interesi naših tvrtki uvaže pri čemu smo i Vlada i predstavnici prehrambenih usluga su u redovitom kontaktu. I oni znaju što se pregovara, znaju najveći dio onog što se pregovara i oni su u svakom slučaju informirani o tome što će se dogoditi. Pri čemu zaboravljamo također jednu drugu stvar, kad govorimo o tržištu CEFTA-e da na tržištu zemalja CEFTA-e već ima preko 600 hrvatskih tvrtki i od čega samo 300 u Bosni. Tako da ovaj dio su hrvatske tvrtke i hrvatski su brendovi već dobro poznati tamo, naši su proizvodi prihvaćeni. Činjenica je da su i naše tvrtke u svojim poslovnim politikama planirale i bile svjesne toga da se režim mijenja i tome su se prilagođavale. Onog trenutka kada stupi na snagu rezultati pregovora između EU i zemalja CEFTA-e taj dio će se prilagoditi i počet će se primjenjivati ugovori. Znači činjenica je da jednostavno ulaskom u EU vi jednostavno više ne možete zadržati poseban trgovinski režim između Hrvatske kao dijela unutarnjeg tržišta i neke treće države članice zato što je Hrvatska jednostavno dio jedinstvenog tržišta EU. Za primjer, 2004. godine kada je 10 zemalja pristupalo EU bilo je i nekoliko naših susjednih zemalja koje su bile izravno zainteresirane za promjenu režima koji će nastati njihovim ulaskom u EU, primjerice radi se o Sloveniji, Mađarskoj. Isto tako postavlja pitanje da li mogu zadržati poseban režim? Ne, nisu mogle zadržati jednostavno jel su postali taj dio jedinstvene carinske Unije i taj dio niste promijenili. S druge strane isto tako da li Vlada RH, Vlada RH i hrvatski pregovarači su u stalnom kontaktu sa našim proizvođačima, sa prehrambenom industrijom između ostalog je i ministar poljoprivrede osnovao Vijeće za prehrambenu industriju u kojoj su predstavnici svih najzaineresiranijih i u okviru kojeg se raspravljaju o mjerama i o koracima koji će se zajedno donijeti da bi hrvatska prehrambena industrija nakon ulaska u EU na najbolji mogući način premostila taj trenutak i da bi nastavila biti što konkurentnija kako na domaćem tržištu tako i na regionalnom tržištu. Evo mislim da je bilo potrebno dodano neke stvari pojasniti. Znači argumenti kako Hrvatska država ništa nije učinila da zaštiti hrvatske proizvođače, mislim da u ovom konkretnom slučaju ne stoje. Hrvatska Vlada i institucije ministarstva i državni ured su u redovitom kontaktu sa našim proizvođačima i s njima se na najbolji mogući način pokušavaju naći rješanje u okviru ovih zadanih uvjeta koji se odnose na to da postoji taj dio unutarnjeg tržišta i da i naši proizvodi imaju šansu, naši proizvodi jesu kvalitetni proizvodni i činjenica da i naši kvalitetni proizvodi će moći naći mjesto na policama i na tržištu država članica EU. Ali isto tako ono na čemu se intenzivno radi i čega su sve više svjesni naši proizvođači je da postoje ulaskom u EU se otvaraju uvjeti za bolji preferencijalniji, povoljniji uvjet na neka treća tržišta na kojima smo nekad na kraju krajeva i bili i na kojima imamo realne šanse i na koji na neki od njih već sada izlaze možda u manjoj mjeri nego što bi trebalo. Međutim proces je krenu a radi se o tržištu Mediterana znači Sjeverne Afrike, Bliskog Istoka i nekim drugim tržištima na kojim se otvaraju perspektive. Naravno uvijek su vam pogotovo kada se radi o prehrambenoj industriji najpovoljnija tržišta i najbliža tržišta ona tradicionalna na kojima ste bili, tržišta koja su vam najbliža, to je jasno. Međutim s druge strane bez obzira na promjene uvjeta koji će se u trenutku kada dođe do toga i ublažiti uvjeti ili ove negativne promjene koje će nastati, hrvatski proizvodi su već dugi niz godina prisutni i oni su dominantni na tržištima regiju. Proizvodi imaju kvalitetu, imaju marketing i ti će proizvodi dalje biti prihvaćeni, tako da vjerujem. Naravno bilo bi i svima nama puno povoljnije i za našu industriju da su uvjeti sadašnji koji postoje trgovinski između Hrvatske i BiH, Hrvatske i Srbije, Hrvatske i ostalih zemalja CEFTA-e zadrže u potpunosti, međutim nažalost upravo iz činjenice što postajemo dio unutarnjeg tržišta EU, što postajemo dio carinske unije to ni prema bilo kojem pravnom ni ekonomskom kriteriju nije moguće. Ali ono što mislim da je korisno reći mislim da je dobro reći ovdje da raspravu vodimo i da smo u okvirima toga da ne stoji činjenica da se apsolutno ništa ne poduzima. Naprotiv, itekako se poduzima da se te stvari mijenjaju. Ali neke stvari jednostavno ne možete mijenjati. Ako postajete dio jednog pravnog režima koji je prihvaćen, koji je u primjeni, koji je u primjeni 50 godina jednostavno je činjenica da ga ne možete mijenjati samo tako i da ga prilagođavate od slučaja do slučaja. Kažem vam, bilo je kada su pristupali 2004.godine i zahtjevi u Sloveniju i Mađarsku da se zadrži povoljniji tretman koji su oni imali sa Hrvatskom, međutim to pravno ni praktično ni ekonomski nije bilo moguće jednostavno jer su mađarsko i slovensko tržište su postali dio unutarnjeg tržišta EU. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama predstojniče državnog ureda. Na vaše izlaganje prijavljene su replike. Idemo po redu. Prva replika i poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Čajo, evo mi ćemo sada od 1.7.ovdje u Saboru slušati svaku rečenicu ali tako kaže EU. To nije točno. U EU ima iznimaka, uvjeravalo nas se i hrvatsku javnost, Hrvatski sabor kako nema nultih stopa. Znamo da imamo nultih stopa u Europi. Ona vlade koje su se izborile za nulte stope one su se izborile i to od velikih do malih zemalja. Druga stvar koju ste rekli, Europska komisija pregovara sa CEFTA-om ali mi možemo pregovarati ako znamo sa Europskom komisijom. Mi se trebamo boriti, mi shvaćamo stvari gotovima. Kada netko kaže pa smisao pregovora jest da se pregovara. Da ne bi bilo pregovora tada bi se napisao zakon što ste vi, počinjemo biti od 1.7.dio europskog zakonodavstva tada bi se napisalo i više ne bi bilo pregovora. Zašto uopće postoje pregovori? Zato da se ispregovara. Dobro znamo da su pojedine zemlje ispregovarale puno povoljnije uvjete recimo u odnosu na poljoprivredne proizvode u odnosu prema zemljištu, vlasništvu, znači zemlje su znale što čine. Ovo što vi kažete da u BiH postoji ne znam koliko ste rekli 500 ili 50 nisam razumio poduzeća koja već postoje, ali postoje ona poduzeća koji su veliki izvoznici i koji nemaju u BiH poduzeća, a izvoze robu. Da li se moglo napraviti? Pa moglo se ne u odnosu na EU odnosno na Europsku komisiju. Hrvatska Vlada je mogla neki vid stimulacije tim izvoznicima dati. Koji? Trebalo je predložiti na koji način. Prema tome, mislim da su proizvođači prepušteni sami sebi i da nismo ono što sam rekao i prije, nismo spremni 1. 7. naši proizvođači neće dobro proći u Europskoj a naročito oni u CEFTA-i gdje naša roba poskupljuje i do 50%.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je poštivani zastupnik Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa gospodine predstojniče Državnog ureda svaka čast tehničkom usklađivanju, Sporazumu o stabilizaciji, pridruživanju i liberalizaciji, ali stoji činjenica ono što ste i vi rekli da u području poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda će biti teži i složeniji uvjeti. I to je nažalost činjenica i ja želim postaviti pitanje pa kuda će, teže i gore za našeg poljoprivrednika i proizvođača hrane. I zato je opravdana bojazan da će se uvoziti nekvalitetna hrana i glede toga po svim pitanjima što su i ovdje kolege spominjali. Ali zato smo opravdano upozoravali omogućiti barem nastaviti na onim temeljima, proizvoditi dovoljne količine kvalitetne hrane. Zašto potencijale imamo. Tu je problem najveći. I nedopustivo je da je došlo do pada proizvodnje hrane u ovih godinu i pol dana u tolikim razmjerima, mlijeka. I sada vi kažete, e sada ministar je imenovao povjerenstvo za hranu, povjerenstvo, pa imenovao je i povjerenstvo za izradu i mliječnoga paketa, pa do današnjeg dana, i glede toga mliječnog paketa poljoprivrednici svaki dan gube po 200 tisuća kuna za proizvodnju mlijeka. A imali smo vrlo kvalitetnu. I onda se pojavi jedan aflatoksin i kaže, vidiš poljoprivrednici su krivi. Pa molim vas lijepo, ako već ne pomaže, nemojte nam odmagati, tu je, tu je pitanje ključno. Hvala lijepa.
Hvala i vama, sljedeća replika je poštovani zastupnik Mladen Novak, izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo. Ma reagiram prvenstveno na početak vaše rasprave kada ste rekli da nismo se odrekli suvereniteta nakon toga par minuta konstatirate da pregovara Europska komisija a ne mi. Je da je ovo tehničko usklađivanje, je to je vaša izjava, možemo ju i pregledati, razumijem vas, je da je ovo tehničko usklađivanje ali nikada nije dovoljno ukazivanje na onaj problem koji proizlazi iz ovoga. Je da se ovo ne može riješiti sa ovim, sa ovim zakonom, međutim sa, zakonom, međutim, činjenica je da spremnost koju ste vi naveli naših proizvođača se svodi na to da oni sele svoje proizvode pogone u te druge države. I koje su sada posljedice i za nas. Recimo ja dolazim i Sisačko-moslavačke županije gdje Gavrilović se seli u Bosnu i Hercegovinu. Posljedica za nas je to da i gubitak radnih mjesta. Samim time i je i punjenje proračuna. Tu ima niz posljedica koje su vezane jedna na drugu. I nije, ja znam da vi ne možete sa ovim materijalom odgovoriti na to ali nije, to nije razlog da mi ne upozoravamo na ono što su posljedice ovakvih odredbi, ovakvih zakona i ovako slijepog prihvaćenja svega što dolazi od … [[Govornik se ne razumije.]] da se mi ne pripremamo. Sve mi znamo što će doći ali jednostavno izostalo je, priprema, dovoljno kvalitetna priprema od strane nas, od strane hrvatske Vlade prvenstveno a samim time i ova poduzeća su jednostavno prisiljena odraditi ono što moraju. Hvala.
Hvala i vama. Ovim je, ovom replikom rasprava o tekstu zakona je završena. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti za to. Sada ćemo prijeći na Konačni prijedlog Zakona o Izmjenama zakona o trgovačkim društvima, naime, treću točku ćemo iz tehničkih razloga ostaviti za raspravu sutra ujutro, počinjemo s njom. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o trgovini, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 345. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim poštovanog predstavnika predlagatelja Denisa Čaju da se očituje. Amandman broj 1.
Vlada prihvaća amandman.
Hvala lijepa. To je jedini amandman. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala. Utvrđujem da je većinom glasova 108 glasova za i 3 suzdržana glasa donesen zakon o izmjenama i dopunama Zakona o trgovini u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanom. A sada: - Konačni prijedlog Zakona o Izmjeni zakona o trgovačkim društvima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 359; Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta, prijedlog zakona primili ste u pretince. U skladu sa člankom 159. Poslovnika Hrvatskoga sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje a amandmane možemo podnositi do kraja rasprave u skladu sa člankom 164. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Raspravu o ovom Konačnom prijedlogu zakona proveli su Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe i Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnica predlagateljice dati dodatno obrazloženje? Da. Zamjenica ministra pravosuđa poštovana Sandra Artuković-Kunšt.
Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice, poštovani zastupnici. Ova izmjena koju predlažemo sadržajno nije velika ali se nadamo i uvjereni smo da će poboljšati i olakšati pokretanje poslovanja u Hrvatskoj. Osim toga ona je nužna s obzirom na činjenica uskoro postajemo članica Europske unije. Mi smo imali ograničen izbor jezika i, pri registriranju, odnosno osnivanju tvrtki i od 1993. godine u Zakonu o trgovačkom društvu imamo odredbu da tvrtka trgovačkog društva treba biti na hrvatskom jeziku. To pravilo je promijenjeno dva puta 2003. smo odredili da tvrtka mora biti na latiničnom pismu a 2007. smo imali dopunu gdje smo uveli mogućnost arapskih brojeva. Iznimno u tvrtku je dopušteno unijeti riječi, neke riječi mrtvog jezika, odnosno latinskog ili grčkog dok riječi na drugim jezicima mogu biti unesene samo pod određenim uvjetima. Ova ograničenja su u praksi dovela do velikih poteškoća i svi oni koji su se bavili tim dijelom poslovanja odnosno registracije tvrtki znaju da je zapravo za pokretanje poslovanja u Hrvatskoj bila najveća umjetnost domisliti se nazivu tvrtke koji već nije u upotrebi i čekati na rješenje registra Trgovačkog suda o odobrenju onoga što bi poduzetnik odabrao. Mi smo analizirali usporedno uređenje drugih država europskih pogotovo, jedino Republika Slovenija ima ograničenje na slovenski jezik za tvrtku, dok druge države ne ograničavaju osnivače na isključivo izbor svoga jezika. Mi smo stoga predložili da se napusti ovakvo ograničenje jezika tvrtke i predlažemo da izmijenjena odredba dozvoljava naznaku imena tvrtke na hrvatskom jeziku i latiničnom pismu kako je bilo ili na službenom jeziku država članica Europske unije i latiničnom pismu, sa upotrebom arapskih brojeva kao što i je. Ako govorimo o tome da li smo možda mogli ići šire od ovoga, mislim da ne. Ono što nas vezuje, a to nisu samo želje nego i direktive i pravila osnivanja tvrtki u Europi jest da postupamo onako kao što postupaju druge članice Europske unije, pogotovo stoga što će onaj koji pokreće poslovanje odabrati zemlju za registraciju u kojoj mu je to povoljnije, dakle i da bi to izbjegli. Mi smo predložili hitni postupak za ovu izmjenu upravo zato što je ona ta koja bi trebala olakšavati pokretanje poslovanja, a to je i jedna od pretpostavki ili kriterija koji se ocjenjuju pri promatranju kako se može pokrenut poslovanje u Hrvatskoj. Pa evo predlažemo takvu izmjenu. Hvala vam.
Hvala i vama poštovana zamjenice ministra pravosuđa. Da li predstavnici radnih tijela odbora Hrvatskog sabora žele uzeti riječ sa izvješćima? Ne. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po ovom prijedlogu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub zastupnika HDZ-a u Hrvatskom saboru i poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Gospođo zamjenice ministra, kolegice i kolege. Evo ovo je jedna mala i kratka izmjena Zakona o trgovačkim društvima, ja bih rekla da je ona nužnost. Rekla je predstavnica predlagatelja i time obrazlaže hitnu proceduru i to je jedino s čime se ne bismo složili jednostavno zato jer nije sukladno Poslovniku Hrvatskoga sabora koji bi u svojem prijedlogu izmjena zapravo trebao onda uvest i jednu odredbu koja bi govorila o tome ako je neznatna izmjena ili nesuštinska izmjena zakona da može ići u hitnu proceduru, da se ne bi sve i svašta obrazlagalo važnim gospodarskim i ekonomskim razlozima i ubrzavanjem gospodarskog napretka što svakako ova izmjena neće biti. Ali ja bih rekla da je to jedna nužnost koja će prije svega olakšat posao gospodarstvenicima pri izboru imena tvrtke, ali svakako i trgovačkim sudovima pri registraciji jer su sada bili često u nedoumici obzirom da je postojeći zakon predviđao da tvrtka mora biti na hrvatskom jeziku i latiničnom pismu, ali da ona može sadržavati pojedine strane riječi ako one čine ime, odnosno tvrtku člana društva, robni ili uslužni žig člana društva zaštićen u Republici Hrvatskoj, njegova društva registriranog u Republici Hrvatskoj itd. ili ako su te strane riječi uobičajene u hrvatskom jeziku. Pa onda da ne bi bilo zabune i da se ne misli da su dosadašnja imena tvrtki bila na hrvatskom jeziku, dakle onda ne bismo imali niz, evo primjerice Europatrade, Intereuropa, Adriatic-tours, John Commerce itd., što su sve imena tvrtki koje su uredno registrirane u Hrvatskoj. Zato kažem da zapravo ove izmjene raščišćavaju tu legislativnu situaciju i olakšavaju u biti posao trgovačkim sudovima pri registraciji. Čuli smo za praksu Europske unije, naime da samo Slovenija ima ovaj rigidan pristup da traži ime tvrtke odnosno tvrtku na slovenskom jeziku i prema tome ovim izmjenama se mi samo prilagođavamo praksi gotovo svih članica Europske unije. Moramo imat na umu da i naše tvrtke će izlaziti na europsko i strano tržište, da njihovo ime mora biti i marketinški prihvatljivo i razumljivo i izvan granice Hrvatske. Ono što je bitno i što je možda da ne ostane nezapaženo, mi ovdje govorimo samo o imenu tvrtku koja dakle ime, tvrtka se inače sastoji od naznaka i zato je ova riječ naznaka imena tvrtke, dakle tvrtka se sastoji po Zakonu o trgovačkim društvima od naznake imena tvrtke trgovačkog društva, ali i naznake predmeta poslovanja. Ta naznaka predmeta poslovanja mora biti jasna, ne smije stvarat zabunu u pogledu predmeta poslovanja i mora sadržavat još i oblik organiziranja, dakle da li je dioničko društvo, društvo s ograničenom odgovornošću, javno trgovačko društvo itd., to mora sadržavati tvrtka. Ovim izmjenama se predlaže da naznaka imena tvrtke trgovačkog društva mora biti na hrvatskom jeziku i latiničnom pismu, dakle zadržana je obveza latiničnog pisma radi razumijevanja ili na službenom jeziku države članice Europske unije i latiničnom pismu. I mogu se koristiti arapski brojevi. I ovo je važan dio stavka 1., dakle da ostali sastojci tvrtke moraju biti na hrvatskom jeziku i latiničnom pismu što znači da ime mora bit, ako se uopće može govorit o imenu na hrvatskom ili stranom jeziku, ali samo ime mora biti na hrvatskom ili jeziku Europske unije, države članice Europske unije, ali i dalje ostaje odredba da ostali sastojci tvrtke, a to je predmet poslovanja, mora bit na hrvatskom jeziku i na latiničnom pismu što je važno da bude razumljivo sudionicima u gospodarskom i pravnom prometu. I evo utoliko ove izmjene treba podržati klub Hrvatske demokratske zajednice će ih podržati. U tom smislu su i ove dvije ostale izmjene u stavku drugom koji onda razlikuje strane riječi država članica EU, dakle jezik država članica EU i drugih jezika, drugih članica izvan toga. Međutim, i dalje se zadržava ovaj stavak drugi, dakle koji će onda dopuštat opet pod određenim uvjetima kao iznimku da onda mogu i osim tih jezika, hrvatskog jezika i jezika država članica EU da mogu biti upotrebljavane i neke riječi drugih stranih jezika, pa opet ako čine ime ili tvrtku društva ili robni ili uslužni žig. Prema tome, i dalje će biti i vrlo raznolikih imena u trgovačkom, registru trgovačkih sudova. Ali evo obzirom na faktično stanje, na to da hrvatske tvrtke izlaze i na, će izlazit lakše i na tržišta izvan Hrvatske i na to da je bilo teško. Jer također i odredba Zakona o trgovačkim društvima da tvrtka mora biti jasno distancirana od tvrtke drugog trgovca, odnosno trgovačkog društva i da zapravo već postaje problem iznaći različita imena, a ovaj hrvatski jezik je u tom smislu bio tu ograničavajući čimbenik. Evo podržat ćemo donošenje ove male izmjene. Hvala.
Hvala lijepa. Jedna obavijest. Predsjednik Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskog sabora zakazuje sjednicu Odbora danas u srijedu u 14,00 sati u dvorani Stjepana Radića, 133/I. Molim da se odazovete pozivu. Sada je na redu klub zastupnika u Hrvatskom saboru Hrvatskih laburista i poštovana zastupnica Nansi Tireli. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovana predstavnica predlagatelja, kolegice i kolege. Ma evo potpisujem sve ovo što je kolegica Lovrin rekla i ukratko bismo mogli reći da se u biti puno toga i ovim izmjenama zakona ne mijenja, jer smo i sada usprkos zakonima dozvoljavali tu nekakvu poduzetničku kreativnost i evo pustili poduzetnicima da sami određuju kako će se zvat njihova firma, odnosno njihovo poduzeće, a sve u nadi da će sa jednim imenom napravit jedan dobar brend koji će ne samo na hrvatskom, nego i na i ne samo na europskom tržištu nego definitivno na svjetskom tržištu postat prepoznatljiv i kao takav dobro došao za svakog korisnika odnosno kupca njihovih usluga. Ono što me je evo, možda nagnalo da se javim, da kažem dvije, tri rečenice vezano za ovaj zakon jeste u objašnjenju piše rečenica da problem s kojim se mnogi suočavaju kada se odluče za određeno ime jest taj da u sudskom registru već postoji trgovačko društvo s istom ili sličnom tvrtkom. Tako je izbor imena postao teško savladiva zapreka za pokretanje poslovanja. Mislim da je to možda ovako načelna jedna rečenica nabacana na jedan zakon govori puno više o onome tko ju je napisao od samog problema koje ona želi detektirati. Mislim da DTR-u je najmanji problem ime, da je Kamenskom najmanji problem ime, da je DIOKI-u koji je evo bio prisutan na svjetskom tržištu najmanji problem poslovanja i u poslovanju njegovo ime. Mislim da je Varteksu najmanji problem njegovo ime. Dakle, ne možemo govorit da je nemoć iznač određeno ime postao problem poduzetništva i problem kojim poduzetnicima rješavamo jedan dio pokretanje samog njihovog poslovanja. Koliko god nam određene stvari se činile jednostavnima na žalost one to nisu i koliko god želimo novim poduzetnicima olakšati na bilo koji način, pa tako i mogućnošću da izaberu ime svoje firme koja njima najviše odgovara da uđu u svijet trgovine. Mislim da isto tako ne bismo smjeli tako olako govoriti o tome da je ime nešto što olakšava pokretanje samog poslovanja. Pitam se ovdje isto tako zašto samo je važno to zato što postajemo članica EU. Mislim da je to isto jedan od nevažnih, čini mi se problema. Jer što je sa svima onima koji posluju i koji izvoze van granica EU, koliko će to njima opet doprinijeti ili koliko će im otežat određeno poslovanje. U svakom slučaju dobro je da bilo kakvim pomacima i bilo kakvim izmjenama neke stvari olakšavamo. Ali mislimo da ovim izmjenama Zakona o trgovačkim društvima a na samu praksu koja već postoji u Hrvatskoj u biti puno i ne mijenjamo.
Hvala. Peđa Grbin, replika.
Pa evo nadao sam se da ćemo oko ovog zakona imati potpuni konsenzus, podržavate zakon i na tome hvala. Ali moram replicirati na ovaj dio gdje ste se dotakli problema u poslovanju drugih trgovačkih subjekata. Pa sigurno da ime, promjena imena, odnosno liberalizacija režima oko tvrtke, trgovačkih društava neće sama po sebi dovesti do renesanse hrvatske privrede. Pa nitko nema iluziju da će se to desiti, ali će doći do izuzetnog olakšanja u poslovanju. Sada govorim kao netko tko je do jučer bio odvjetnik. Pa mi smo mjesecima čekali da se firma registrira zbog problema oko imena. Mi smo morali odlaziti u Slavonski Brod jer je tamo sud imao liberalniji režim da bi registrirali ime i onda selili firme u Istru. Pa zar je to potrebno? Firme su se registrirale kao "Zlatna mačka" jer nekog drugog razumnog imena više nije bilo. Sigurno da samo zbog ovog zakona neće Hrvatska doživjeti porast BDP-a za 20%, sačuvaj Bože, ali je ovo nužan korak i dobar korak. I ova rečenica o kojoj ste vi govorili je potpuno točna i predlagatelj je više nego korektno opisao stvarno stanje stvari. Hvala.
Odgovor na repliku, Nansi Tireli.
Kolega Grbin u našim dosadašnjim raspravama već smo detektirali da se vi i ja ne slažemo osobno po puno pitanja i da različito neke stvari tumačimo. Ja sam samo htjela reći da rečenica da je tako izbor imena postao teško savladiva prepreka za pokretanje poslovanja samog poslovanja i smatram da to nije točno jer da postoje kudikamo veće prepreke od ovoga kako će se određeno poduzeće zvati. Spominjete "Zlatnu mačku", pa ta "Zlatna mačka" će i dalje ostati "Zlatna mačka" samo ćemo sad o njoj govoriti na engleskom ili na francuskom ili na talijanskom jeziku. Prema tome, samo ime ostaje isto koliko razumijem ali se može sad to ime upotrijebiti, odnosno imamo veću mogućnost da u jezicima koji se upotrebljavaju u EU iznađemo najbolje rješenje kao poduzetnik za ono što mislim da bi najkvalitetnije i najbolje predstavljalo ono poduzetništvo kojem se ja osobno kao poduzetnik evo želim baviti.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolega Draženko Pandek.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice Sabora, poštovana zamjenice ministra, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Ove izmjene i dopune zakona dakle usmjerene su na promjene odredba u nazivu tvrtke. Kada pak govorimo o tvrtci trgovačkog društva u kontekstu izmjena i dopuna koje se predlažu treba imati na umu prvenstveno neka osnovna načela kojima se postavlja pravno uređenje tvrtke. Prvo je načelo istinitosti. Prema tom načelu, dakle podaci navedeni u tvrtci moraju biti istiniti, a ono je izraženo i u odredbama o ... [[Govornik se ne razumije.]] tvrtke kojima se upućuje na to da sastav tvrtke mora odgovarati stvarnom stanju. Tvrtke također ne smiju navoditi podatke koje ne odgovaraju tom stanju, a podaci tvrtke ne smiju navesti treće osobe na pogrešan zaključak o onim obilježjima društva koje se iskazuje tvrtci. Drugo je pak načelo različitosti i isključivosti. Prema načelu različitosti statusi tvrtke moraju biti takvi dakle da ne stvaraju zabunu glede predmeta poslovanja društva, dojma o identitetu ili povezanosti s drugim društvom te da se dakle njihovom uporabom ne vrijeđaju prava intelektualnog industrijskog vlasništva ali ni ostala prava drugih osoba. Pri tome je važno napomenuti da razlike moraju biti takve da se brzo i lako uoče. Na temelju pak načela isključivosti tvrtke u sudski se registar istog suda ne mogu upisati dakle tvrtka koja je jednaka već upisanoj tvrtci ni tvrtka koja se jasno ne razlikuje od već upisane na što registarski sud u biti pazi po službenoj dužnosti. Međutim, realno stanje u pogledu određivanja tvrtke društva je bilo takvo da je dolazilo do ugrožavanja i načela ove istinitosti i načela različitosti i isključivosti jer jednostavno više nije bilo dovoljno raspoloživih naziva tvrtke da bi se osiguralo dakle efikasno i potpuno poštivanje ovih načela koja se zahtijevaju prilikom upisa tvrtke u sudski registar. Kako prema tom načelu različitosti sastavi tvrtke moraju biti takvi da ne stvaraju zabunu glede predmeta poslovanja društva, dojma identiteta ili povezanosti s drugim društvom te da ne dolazi do ugrožavanja prava drugih osoba nastao je dakle popriličan problem ustvari je nastao stvarno problem za poduzetnike prilikom pokušaja registracije tvrtki kad je veliki broj naziva tvrtki već registriran. I uistinu u realnom životu poduzetnici su se suočavali sa velikim problemom već pri samom dakle start up-u, samom pokretanju posla s jednim formalnim problemom gdje su morali dakle razmišljati i mozgati kako da nazovu tvrtku, a da ona ima neki normalan smislen naziv i da oslikava poslovanje njihovog društva. Stoga stvarno možemo zaključiti da su dosadašnja rješenja iz zakona došla u sukob sa životnom praksom jer se pokazala rigidnim i ograničavajućim za poduzetnike. Imao sam prilike razgovarati sa nekoliko poduzetnika koji su mi upravo naglasili ovaj problem. Kako je navedeno i u prijedlogu zakona poduzetnici sami su se snalazili na različite načine. Na koncu rekao bih čak niti registarski sudovi nisu poštovali u potpunosti načelo različitosti sastojaka tvrtke već su u praksi dozvoljavali upise tvrtki kod istog registarskog suda a koja se u biti značajno ne razlikuju. Pa na koncu i postoji priličan broj tvrtki sa neznatnim razlikama u nazivu što u realnom životu dovodi do zabune u pogledu istovjetnosti tih gospodarskih subjekata. Nastankom dakle takve prakse može se govoriti o određenoj razini nepoštivanja načela istinitosti tvrtke koja je upućena na to da sastojci tvrtke moraju odgovarati stvarnom stanju. Nadalje, kako će naše tvrtke sada poslovati nesmetano i na tržištu EU svakako je dobro da se u pogledu naziva tvrtke uvodi ovo znatno fleksibilnije rješenje. Pa ukoliko npr. namjeravamo osnovati tvrtku koja će npr. biti usmjerena prema švedskom tržištu svakako je olakšavajuća okolnost da sada ta tvrtka može biti registrirana i na švedskom jeziku. I općenito govoreći kada imamo tvrtku koja želi poslovati uglavnom sa inozemstvom svakako je možda olakšavajuća okolnost da se sada može registrirati npr. na engleskom jeziku koju većina stanovništva u EU prepoznaje ako već ne razumije. Doduše naravno i sad postoji mogućnost da se tvrtka može upisati na prijevodu na jedan ili više stranih jezika ali se dosada tvrtka na stranom jeziku i pismo trgovačko društvo je dakle moglo upotrebljavati samo zajedno sa tvrtkom na hrvatskom jeziku i latiničnom pismu što onda dovodi do neke nezgrapne konstrukcije. Naravno sad određeno olakšanje u pogledu ove problematike će biti i činjenica da od 1.07.2013. stupaju na snagu i odredbe o europskom društvu koje dakle će moći biti unificirano za cijelo područje EU. Značaj ove odredbe koja se unosi sada je širi i od primjene na sama trgovačka društva jer Zakon o trgovačkim društvima najpotpunije uređuje tvrtku pa se njegove odredbe primjenjuju i na druge subjekte pravne i fizičke osobe kao što je slučaj sa zadrugom koje se … prozivaju na odredbe Zakona o trgovačkim društvima koje se odnose na tvrtku. Stoga unošenje ovih promjena treba u svakom slučaju pozdraviti jer pridonosi načelu istinitosti i načelu različitosti koja se primjenjuju pri odlučivanju da li se neka tvrtka može upisati u sudski registar ili ne. Još više treba pozdraviti jer će značajno olakšati poduzetnicima problem pronalaženja naziva tvrtke koju bi mogli upisati u sudski registar, a da ta tvrtka ima neki smisleni naziv povezan sa njihovom djelatnošću. Ovo je u svakom slučaju korak k racionalizaciji i klub SDP-a podržava ovaj zakon. Hvala.
Hvala. Replika Sandra Petrović-Jakovina.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Evo kolega Pandek spomenuli ste opet problem registracije tvrtke kako je registracija tvrtke zapravo prepreka prilikom pokretanja poslovanja. ja se tu s vama slažem. Slažem se s vama iz razloga što sam i sama bila svjedok u praksi velikim problemima i dugotrajnosti upravo zbog naziva upravo zbog biranja i komplicirane procedure prilikom izabiranja samog imena tvrtke. Dakle postupak registracije tvrtke na trgovačkim sudovima mogao je biti realno usporen samo zbog razloga iznalaženja adekvatnog imena koje će onda sudac na trgovačkom sudu htjeti registrirati odnosno kada će naći da je ono zadovoljavajuće odnosno da zadovoljava zakonske uvjete i da se može tvrtka kao takva može registrirati. Svaki poduzetnik prilikom pokretanja poslovanja svjestan je latinske izreke "Nomen est omen". On se orijentira na tržište, ispituje ga prije toga i sukladno tome želi iznaći najbolju tvrtku koja će se na najbolji mogući način htjeti predstaviti. Gotovo nikad se u praksi nisam susrela sa situacijom da je od prve zamisao poduzetnika mogla biti prihvaćena na trgovačkom sudu kao njegova tvrtka. Dakle imali smo raznih kompromisa od početne ideje poduzetnika do završen registracije tako da je tvrtka završila registrirana na sasvim drugačiji način od onoga kako si je poduzetnik zamislio. Zato podržavam u potpunosti ovo vaše stajalište. Hvala.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi na redu Branko Vukšić.
Uvažena potpredsjednice Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Pa izgleda da je do sada najveći problem u poslovanju hrvatskih tvrtki bilo ime. nije bilo recimo 245 parafiskalnih nameta ili po novom čitam u medijima 520, međutim ne znam kojih je to 520 ali sve češće se spominje 520, nego je bilo nemogućnost registracije tvrtke pod stranim imenom. I mi sada danas govorimo o velikoj liberalizaciji zato što ćemo uvesti strana imena i prije smo vidjeli otvara nam se europsko tržište, sada ćemo slobodno zvati na švedskom svoje firme. Ja postavljam pitanje zašto ne na turskom? Ako netko izvozi zbog čega nismo liberalniji od EU pa nismo dozvolili da tamo gdje posluje firma da slobodno nosi to ime. zašto ako netko ima ako izvozi robu na azijsko tržište zbog čega ne može nazvati tvrtku imenom te države, jezikom te države? Zbog čega to ne smije? Oni koji su pažljivo čitali Zakon o HRT-u vidjet će se da HRT treba imati programa 20% na hrvatskom jeziku jer to tako propisuje u EU jer recimo i Velika Britanija ima propisano to isto. Pa zamislite u Velikoj Britaniji će biti ugroženi hrvatskim jezikom. Mi jesmo ugroženi, hrvatski jezik jest ugrožen od engleskog, jest ugrožen od drugih stranih jezika ali sasvim sigurno da francuski, engleski, španjolski nisu ugroženi od malih jezika. Mi više treći svijet, odnosno zemlje trećega svijeta je postao nedobrodošao pojam. To izgleda kostriješimo se na taj pojam, a mi smo zemlja koja može konkurirati upravo na tom području. Na području koje neoliberalni kapitalizam masakrira, crpi sve što se može iscrpsti i osiromašuje toliko da glad nikad nije bila veća, ali više o tome ne razgovaramo. Nama je najbitnije kako će se zvati tvrtka i kažemo što se u potpunosti slažem, treba liberalizirati, ali se onako ponosimo da smo liberalni. Nismo liberalni nego jednostavno preuzimamo ono što nam EU kaže. EU kaže mi znači samo preuzimamo samo ono što nam je naputak iz Bruxellesa ili što je Bruxelles eventualno činio a i bez naputka to činimo. Ja se zalažem za drugo. Zalažem se za potpunu liberalizaciju imena ili za ono što su napravili Slovenci, da bude na hrvatskom jeziku. Hrvatski jezik treba zaštititi i mislim da je najmanji problem kako će tvrtke raditi. u imenu samom postoje neka hrvatska imena, imena koja su uvriježena već na europskom i svjetskom tržištu. To dobro znamo da to nije smetalo. Nije smetalo ni tekstilnim ni konditorskim tvrtkama koja se isto tako devedesetih htjelo promijeniti u valu hrvatizacije svega i svačega. I tada su rekli oni ljudi koji se bave biznisom nemojte to raditi jer mi smo već na svjetskom tržištu pod tim imenom 40-ak godina. Znači ne mislim da je presudno, mislim da jest ovo jedna tehnička odredba u potpunosti, tehnička odredba koja se povinuje Bruxellesu. I kažem od 1. 7. ćemo ovdje u Saboru slušati ali tako kaže Bruxelles. Nećemo, imati ćemo ko, ne znam kakvu, uvijek sam tražio kako se zove ono što se stavi konju da ne vidim ni lijevo i desno, tako ćemo i mi izgleda u Saboru imati na svojim glavama. I uvijek ćemo reći ali oprostite, to možda i jest loše ali tako kaže Europska unija. Hvala.
Prelazimo na replike. Sandra Petrović-Jakovina.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa evo kolega Vukšić, naprosto me fascinira vaša briga o zaštiti hrvatskog jezika u ovoj izmjeni zakona. Ne vidim, ne vidim u tome uopće nikakav problem u liberalizaciji ovog zakona. A isto kao što ne vidim gdje ste povukli paralelu između olakšavanja pokretanja poslovanja i u problemima koje hrvatske tvrtke imaju u samom poslovanju. Dakle nije tvrtka najveći problem koji hrvatske firme imaju u svojem poslovanju, to je znamo insolventnosti i ogromna zaduženost. Tvrtka je problem prilikom pokretanja poslovanja. Dakle, ovim se ukidaju nepotrebne administrativne barijere koje će uvelike pomoći hrvatskim poduzetnicima ne samo da registriraju tvrtku u Republici Hrvatskoj nego i da se na tržištu Europske unije čiji će jezik moći koristiti prilikom osnivanja same tvrtke da se bolje snađu na tržištu Europske unije. Dakle, Bruxelles nam nije rekao što da radimo u ovom slučaju. Nije nam rekao morate liberalizirati. I nije to nešto što radimo zbog tvrtki koje imaju sjedište u zemljama članicama, to je nešto što radimo zbog hrvatskih tvrtki da bi se one bolje mogle snaći na tržištu Europske unije kojeg postajemo 1. srpnja. Ne postajemo zajedničko tržište sa Turskom nego postajemo zajedničko tržište sa Europskom unijom. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku Branko Vukšić.
Evo kolegice u zakonu piše ova, tako je izbor, neću citirati čitavu rečenicu: tako je izbor imena postao teško savladiva zapreka za pokretanje poslovanja. Ali poslovanja, poslovanja, ne tvrtke, osnivanje tvrtke, pa dajte razlikujte ovo. Pokretanje poslovanja. A druga stvar kako smo mi, kako sam ja ili mi, ne znam kako ste rekli, postao veliki zaštitnik hrvatskog jezika, u prvom redu mi smo stranka koja je i predložila u Saboru Zakon o zaštiti upotrebe hrvatskog jezika. Prema tome, sve što je hrvatsko ako zaštićujemo zbog čega ne bismo zaštitili hrvatski jezik? Ja u ovom trenutku ne tvrdim da je ovaj zakon loš ali ne treba busanje u prsa da je to velika liberalizacija, budimo liberalniji od europskog tržišta. Ako postajemo dio, kažete da smo mi dio, sada postajemo europskog tržišta, znači zajedničko, stupamo na zajedničko europsko tržište, ali ćemo valjda trgovati sa ostatkom svijeta. Ili mislite da ćemo ostati zatvoreni kao što smo prije govorili, da nije više, nisu bitne članice CEFTA-e, da nisu bitne sve zemlje koje su izvan Europske unije. Ja sam samo o tome govorio a dopustite različitost.
Replika Peđa Grbin.
Uvaženi kolega, da bi trgovačko društvo moglo početi poslovati nužno je napraviti određene predradnje, jedna od ključnih je upis u trgovački registar. Upisom u trgovački registar trgovačko društvo stječe pravnu osobnost i može početi poslovati. Da bi trgovačko društvo bilo upisano u sudski registar ono mora imati tvrtku. Tvrtka se sastoji od imena i oblika pod kojim trgovačko društvo nastupa na tržištu. Društvo sa ograničenom odgovornošću, dioničko društvo, komanditno društvo ili slično. U ovom trenutku na hrvatskim sudovima je najveći problem upisa u sudski registar ime društva. Zbog iscrpljenog broja imena na hrvatskom jeziku primjenjuju se smiješne metoda. Izmišljanje nadimaka, posezanje za rječnicima latinskog, grčkog, sanskrta, kako bi se dokazalo da je određena riječ postojala u nekom od izumrlih jezika, mjeseci se gube da bi se zbog problema sa imenom trgovačko društvo upisalo u sudski registar i da bi moglo početi poslovati. Ovim zakonom nećemo spasiti hrvatsko gospodarstvo, nažalost, volio bih da ovakvom jednom malom izmjenom to možemo učiniti, ali ćemo poduzetnicima koji žele početi raditi omogućiti da im to bude barem malo lakše. I ne to ne radimo zbog Bruxellesa, to radimo zbog hrvatskih poduzetnika. A što se tiče nastupa na trećim tržištima, ovaj zakon će im nešto malo i olakšati. Ali i sada postoji mogućnost prijevoda tvrtke na strani jezik i upisivanja tog prijevoda u sudski registar. Tako da prijevod može biti i na turski i na kineski. Ali ovaj zakon je prvenstveno zbog toga da bi se lakše izvršio upis, brže izvršio upis i lakše počelo sa poslovanjem. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Grbin hvala vam na poduci o tome kako se osniva tvrtka, osnivao sam sam tvrtku i isto birao ime. Ovo što vi govorite i vaše kolege to su u potpunosti nelogično. Zbog čega? Pa radi se, stvar je u maštovitosti. Stvar je u tome o koliko jedan jezik dopušta. Sada vi mislite da ćemo na drugom, na švedskom jeziku ćemo biti puno maštovitiji. Ne znam o čemu uopće govorite. Mislim sada tvrdite da će se lakše dati ime na engleskom jeziku ili ćemo imati prvi dio imena na hrvatskom, drugi na engleskom pa će to biti fantastično. Prema tome, nisam čuo niti jednog, niti jednog poslovnog čovjeka koji je rekao da mu je neka velika prepreka u poslovanju ime. Niti jednog, nikad nisam čuo. Nigdje se nije nikad ni spomenulo to, nego normalno sad u obrazloženju treba navesti imena da je bilo jako teško registrirati tvrtke zbog toga što je naš hrvatski jezik jako siromašan. Tu se varate. Siromašno je vjerojatno siromašna maštovitost, nemaštoviti su ljudi pa onda treba nam drugih 15-tak jezika da bismo mogli lakše dati ime svojoj tvrtki.
Draženko Pandek, replika.
Zahvaljujem. Poštovani kolega, nikako se ne bih složio da je unošenje ovih izmjena i dopuna zakona izraz servilnosti prema Europskoj uniji ili prema bilo kome izvana. Mislim da je ta kritika izuzetno oštra i moj je osobni dojam da je izrečena kritika samo radi određene kritike, da bi se moglo kritizirati prijedlog zakona koji je u biti racionalan. To nije nikakva revolucionarna promjena, nikakva naravno neće donijeti ogromne i revolucionarne pomake u olakšanju poduzetnicima, ali ipak jedna racionalna promjena koja će određeno olakšanje prilikom pokretanja tvrtke donijeti. U stvarnom životu što su i kolege moje govorile, primijećeno je dakle da je bilo problema pri pronalaženju adekvatnog imena koje bi oslikavalo barem onu osnovnu namjenu tvrtke, njegovu osnovnu djelatnost odnosno olakšalo dakle plasiranje određenog proizvoda ili usluge na tržište. Mi možemo naravno u mašti stvoriti tisuće imena, ali ono u biti neće oslikavat ono s čim se poduzetnik želi baviti, neće mu olakšati poslovanje. Ovaj malen korak u racionalizaciji, malen korak ka olakšavanju poduzetništva, ali vrijedan i mislim da ga treba podržati, a ne ipak oštro kritizirati samo možda da bi mogli eto reći da kritika postoji, da kritika mora postojati. Što se tiče upotrebe hrvatskog jezika u svakom slučaju i meni osobno nekad smeta kad dođem u trgovinu pa vidim tamo na našim proizvodima natpise na engleskom jeziku, ali ne zbog toga što se bojim da bi to moglo ugroziti hrvatski jezik nego zbog toga što recimo moji roditelji to jednostavno ne znaju što to znači. Jezik je živa stvar, mislim da ga se teško može … propisima, odredbama i zakonima, može ga se zaštitit edukacijom u školama i obitelji, a ove odredbe koje su … jeziku meni … smetaju kad imamo te proizvode na engleskom jeziku, prvenstveno zato što ga neki naši ljudi ne razumiju, da njih zaštitimo. Hvala.
Odgovor na repliku, Branko Vukšić.
Ne znam zašto ljude s ove desne strane smeta kad netko drukčije misli i žele se ono pošto-poto uvjeriti u nešto drugo. Sad vidim opravdanim ono što je HDZ na početku napravio kad je tražio prekid sjednice. Niste tako glasni u obrani kad su prava drugih u pitanju i kad je stvarno demokratizacija društva u pitanju. Dopustite da netko ima pravo i štititi hrvatski jezik, uporabu hrvatskog jezika i da se može zalagati to. Da, Laburisti jer Laburisti su predlagali zakon o tome koji ste vi i HDZ i SDP odbili. HDZ zapravo nije htio ni raspravljati o tome, a SDP je odbio taj jezik. Prema tome, zašto vam to smeta? A ja bih htio samo podatak čuti, ako mi može netko reći koliko je tvrtki odbijeno u registracija tvrtki, da li postoji neki podatak. Ne ono puno, malo, što znači puno, može biti 10, a može biti i 1000 puno, šta to znači puno. Prema tome, nađite mi neko istraživanje i koliko je poslovnih ljudi navelo je da je to jako veliki problem u njihovom poslovanju.
Nastavljamo raspravu. Kolegica Marija Lugarić, izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice, gospođo zamjenice ministra. Mnogo je bilo rečeno do sada u ovoj raspravi, a čini mi se da je zapravo izostala jedna ključna informacija, a to je da je zapravo inicijativa za promjenu ovog zakona došla od jednog manjeg broj naših start-up tvrtki, prvenstveno onih koji se bave informacijskim i informatičkim tehnologijama ili razvijaju platforme ili različite usluge koje se baziraju na različitim IT uslugama. Oni su prije nekoliko mjeseci pokrenuli kampanju prvenstveno preko društvenih mreža ne bi li se izmijenio ovaj zakon, ne zbog toga što to od nas traži Bruxelles ili kao što netko reče da ovaj zakon mijenjamo da pogodujemo Bruxelles, ne zbog toga jel više ili manje volimo svoj hrvatski jezik nego da onom jednom malom broju tvrtki koje su uspjele plasirati svoje proizvode, koje posluju na stranim tržištima, omogućimo da razvijaju svoje brendove i da kao takve poštuju. Vi danas imate primjerice uspješne tvrtke, … go home, … npr., …, neke nove tvrtke koje se javljaju, Backway, … i slično, tvrtke koje na međunarodni start-up natjecanjima dobivaju investitore, dobivaju nagrade i one se nisu mogle, funkcioniraju prvenstveno osim na hrvatskom i na globalnom tržištu jer su takve platforme kojima se bave i one nisu mogle kao takve funkcionirati kao pravni subjekti u Republici Hrvatskoj. Od tih i takovih tvrtki, od tih i takvih poduzetnika koji su napredniji, koji su izvoznici je i došla inicijativa za promjenu ovog zakona i to je jedina istina. Nema zavjera, nema urota, ucjena i sličnog. Radi se naprosto o tome da ljudima koji već sada rade, koji su uspješni u svome poslu, koji imaju prepoznate brandove na stranim tržištima omogućimo da tako budu prepoznati u Republici Hrvatskoj da njihove tvrtke pod tim imenom budu registrirane u Republici Hrvatskoj i da poreze plaćaju Republici Hrvatskoj, a ne da se registriraju u drugim državama i da onda tamo plaćaju poreze, a da s nama nemaju nikakve veze. Jer radi se o izvozu pameti, a ne o izvozu ljudi na druga tržišta. I to je jedina istina inicijativa promjena ovog zakona. U redu je da postoje određena pravila koja ograničavaju nazive tvrtki kako se ne bi dovodili u zabludu potrošači i kako bi se omogućilo razlikovanje pojedinih tvrtki, odnosno poslovnih subjekata. Ja se slažem s prijedlogom da dosadašnje rješenje Zakona o trgovačkim društvima koje govori o nazivu tvrtke koje je bilo ograničeno na hrvatski jezik, odnosno mrtve jezike latinski i grčki je dovelo u nepriliku neke od ovih poduzetnika. Neki od njih su mi prijatelji, neke od njih poznajem. Oni su sve smišljali za ta svoja engleska imena da su zapravo kratice nekakvih latinskih fraza i gubili na to mjesece. I to je ono što je ovdje nepotrebno i zato podržavam da se u tom smislu ovaj cijeli sustav liberalizira i da se proširi na druge jezike. No međutim, kolegice i kolege kad o tome diskutiramo ja se slažem, dakle da je dobro da je prošireno na EU jezike. Ja pitam zašto samo EU jezike? Zašto ne neke druge jezike. Tvrtke koje danas funkcioniraju na globalnom tržištu, a danas svaka uspješna tvrtka treba ili funkcionira na globalnom tržištu. Najuspješnije tvrtke, ima imena koja nisu ni na jednom jeziku. Google? Koji je to jezik? Tumble? Koji je to jezik? Twitter? Koji je to jezik? Flicker? Koji je to jezik? To su najuspješnije tvrtke, ni na jednom jeziku. Dakle, ja se zalažem kao zastupnica, dakle da trebamo štiti svoj jezik, ali trebamo štiti svoju pamet i omogućiti ljudima da rade. Ako je olakšanje imenovanja tvrtki jedan od tih koraka apsolutno, ali treba učiniti i još nekoliko koraka. Bilo bi dobro gospođo zamjenice ministra kada bi trgovački sudovi imali elektronički objavljen javno registar svih imena, da ljudi ne moraju trošiti mjesece da idu vidjeti je li to ima ime, nema to ime, nego da odmah sad ću reći lijepu hrvatsku riječ izguglaju ime pa da vide da li to ime već postoji ili ne postoji itd. itd. No međutim, ponavljam dakle voljela bih kada bismo u budućnosti razmislili da taj dio potpuno deliberaliziramo, odnosno potpuno postane liberalno strani, mrtvi, postojeći, nepostojeći jezik itd. Naravno dok na latinici ili određenoj latiničkoj transliteraciji, ali da zapravo ono što je opis, kontrola itd. i bude ono što je na neki način ono što je zapravo u cijeloj priči važno. Ima i nekih drugih stvari. Dosta je kod pojedinih referenata, jer čini mi se da je kolega Grbin to spomenuo u jednoj svojoj replici da dosta ovisi o pojedinim sudovima kako reagiraju na određena imena. Neki su tu dobrohotniji, neki su tu da tako kažem strožiji i tu je potrebno ujednačiti praksu. Neke od tih informatičkih tvrtki imaju u svom imenu kraticu lab, kao laboratorij. Nekima su odbijeni upisi u trgovačko društvo pod obrazloženjem da se ne bave kemijom. Dakle, takve stvari se događaju. Dakle, da skratim i možda zaključim. Dakle, prvenstveno inicijativa ovog zakona je došla od naših malih tvrtki koje su prepoznate na svjetskom tržištu i dobro je da liberaliziramo zakon. Osobno bih se založila da ga liberaliziramo potpuno, a da na neki drugi način, odnosno postoje drugi načini po kojima bi se radile neke kontrole za koje određeni ljudi misle da kontrole trebaju postojati. I na samom kraju. Briga o hrvatskom jeziku ne smije biti i ne može biti isključivo formalna i na način da o njoj govorimo tako da i štitimo zapravo pogrešnim stvarima onima kojima ih ne bismo trebali štititi. Borba za hrvatski jezik i za njegovu opstojnost je jedina da se govori hrvatskim jezikom u svom njegovom bogatstvu na svim idiomima hrvatskog jezika u svim prilikama u kojima mi to kao izvorni govornici hrvatskog jezika možemo. To nećemo zaštiti imenom tvrtki ili ovakvim nekim drugim stvarima. Ali ponavljam naravno da će većina ljudi registrirati tvrtke u Hrvatskoj na hrvatskom jeziku jer posluju na našem tržištu. Ali zašto ne otvoriti prostor i onim drugima tim više što se prvenstveno radi o izvozničkim tvrtkama. Zahvaljujem.
Hvala. Prelazimo na replike, Igor Kolman prvi.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolegice Lugarić, ja potpisujem vašu raspravu od početka do kraja i zapravo sam se zato javio da pojačam. Meni uopće nije jasno koji puta u Saboru zašto o nekim stvarima raspravljamo ili u Hrvatskoj. Ovo je jedna od stvari za koju mi uopće nije jasno zašto raspravljamo. Ako ja imam privatnu firmu, ako sam ja procijenio da će ta firma uz to ime poslovati onako kako ja želim, pa šta je onda bilo koga iskreno rečeno briga na kojem jeziku se ta firma zove. Dakle, to je moje pravo. Ja izlazim na to tržište sa svojim kapitalom, sa svojim rizikom, sa svojim projektom, sa svojom idejom. Šta bilo koga briga kako se ta firma zove. A s druge strane imamo situaciju to ste u zadnjem ovom dijelu dobro rekli s druge strane kad koristimo hrvatski jezik onda ga vrlo često koristimo pogrešno, pa onda imamo pekare. Ne? Imamo pekare na primjer i za to se nitko ne brine. Ali ovo je veliki problem. Dakle, apsolutno se slažem sa svime što ste rekli i pridružujem se zapravo ovoj ideji da se potpuno liberalizira upotreba jezika. I zašto bi se neki na primjer kineski restoran morao zvati na jeziku EU? Ne mora. Ne mora se zvati. Hvala.
Boro Grubišić, replika.
Hvala. Ja ću repliku započeti jednim pitanjem. Spominjali ste Google, Twitter i ne znam ni ja što. Mislite li vi kolegice Lugarić da je uspješnost tvrtke zavisna o imenu? Nisam gotov još, samo pričekajte malo. Dakle, isto tako imate niz neuspješnih tvrtki koje imaju zvučno ime. Dakle, u potpuno suprotnom smjeru. I sad tvrditi da jezik roda moga, a valjda i tvoga, našega da je toliko siromašan da ne možemo izmisliti ime tvrtke i da se ne može poslovati uspješno zato što tvrtka nosi hrvatsko ime. Pa to je smiješno, da ne kažem žalosno. Kako to mislite da ne može tvrtka uspješno? Pa vi ćete razgovarati sa svojim poslovnim partnerima diljem svijeta na nekakvom engleskom, francuskom, poljskom, kineskom ako hoćete. Pa nebitno je kakvo ime tvrtka ima nego je bitno sasvim nešto drugo. Bitno je poslovanje, poslovni odnosi i sve ono što ide kada se tvrtka osniva zašto postoji i što radi i kako radi, a ne ime tvrtke. Pa ime tvrtke je potpuno nebitno ako će ona poslovati uspješno. To je moje mišljenje. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Marija Lugarić.
Kolega Grubišić kada bi uspješnost tvrtke ovisila o imenu mislim da bismo bili ne samo mi nego i svi drugi izrazito uspješni poslovni subjekti. Naravno da uspješnost tvrtke ne ovisi o imenu, no međutim ime tvrtke je njezina prva identifikacija i zapravo prva marketinška asocijacija. Ovdje ne govorimo o svim tvrtkama. Ja vjerujem da će ono velika većina tvrtki u RH se i dalje registrirati na hrvatskom. Ovdje govorimo o tvrtkama koje proizvode plasiraju na strano tržište koje imaju dvije opcije ili registrirati tvrtku sa stranim imenom u toj drugoj državi u kojoj posluju ili registrirati tvrtku u Hrvatskoj na stranom jeziku i nastaviti poslovati iz Hrvatske i na stranom tržištu. Zamislite tvrtku koja se zove "Kućica u cvijeću" koja se bavi ne znam izvozom cvijeća. Super bi bilo "Kućica u cvijeću" u Velikoj Britaniji ili u Njemačkoj ili u Mađarskoj. Razumjeli bi ih za poludit. I u nekim tvrtkama, u nekim branšama, u nekim poslovima da to je važno i ovisi o uspješnosti poslovanja. Naravno u 99% slučajeva ne. O tome se samo radi da svima treba omogućiti da rade na načine koji oni svojom vlastitom poduzetničkom inicijativom i ulažući vlastiti poduzetnički rizik utvrde da je zapravo za njih najoptimalnije ili optimalno. Zahvaljujem.
Replika, Branko Vukšić.
Kolegice Lugarić vrlo kratko. Ja se slažem s ovom vašom rečenicom u kojoj ste rekli budimo liberalni, dopustimo i na drugim jezicima. To sam ja upravo u raspravi rekao, odnosno u replikama sam govorio o tome. Da, zašto se ograničiti samo na EU? Ako treba na kineskom zbog čega ograničavati na jezike EU?
Odgovor na repliku, Marija Lugarić.
Kolega Vukšić ne mogu odoljeti ne priupitati vas na ovu repliku znači li to da zapravo odustajete od onog svog prijedloga zakona kojeg ste dali početkom mandata koji je direktno suprotan ovome čemu se sada zalažete?
I zadnja replika, kolegica Ana Lovrin.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa evo vidimo iz ove rasprave na početku je izgledalo da nitko neće raspravljati o ovom zakonu, a vidite kako plodonosna rasprava. Čuli smo svakojakih prijedloga, od toga da se ide u veću liberalizaciju i da se ne ograničimo na jezike država članica EU do toga da ostanemo na hrvatskom jeziku. Čuli smo i to, kolegice Lugarić od vas, da je zapravo razlog i povod za ove izmjene bio prijedlog na društvenim mrežama nekoliko informatičkih tvrtki koje su to tražile. U obrazloženju zakona vidimo da predlagatelj kaže da je to bio jedan širok problem gospodarstvenika i da puno gospodarstvenika nije moglo registrirati svoju tvrtku. Pa zato i apeliram da donosimo zakone u redovitoj proceduri jer evo i predlagatelj bi puno ovih zanimljivih prijedloga mogao uzeti u obzir za izradu konačnog prijedloga zakona pa i ovo proširenje obzirom na globalizaciju i na trgovinske odnose sa širim krugom zemalja od EU da to proširi i na druge svjetske jezike. I zato me zanima je li razlog tih nekoliko informatičkih tvrtki koje dobro da ide pamet na inozemno tržište, da ju prodajemo i nešto prihodujemo koliki je njihov udio u BDP-u našem nacionalnom BDP-u pa da onda to bude razlog za hitni postupak da je to sprječavanje ili otklanjanje većih poremećaja u gospodarstvu kako to kaže naš Poslovnik. Ali nešto bih važnije željela reći i tu je ono na što ukazujem, da je ime u tvrtci naznaka imena razlika od naznake poslovanja. I praksa trgovačkih sudova i inače je problem primjene zakona u Hrvatskoj da svaki sud ili svaki Ured državne uprave različito primjenjuje zakon. Dakle, ovaj … o kojem ste govorili u samom imenu nema nikakve veze sa oznakom predmeta poslovanja tvrtke i apsolutno nije bio razlog za odbijanje. I zato to treba praviti distinkciju u tome.
Hvala. Odgovor na repliku, Marija Lugarić.
Vrlo kratko. U ovom drugom dijelu se slažem, za ovaj prvi dio žao mi je što niste na neki način pažljivije slušali određene inicijative nakon što su se pojavile su se raspravljale i na društvenim mrežama je ono što sam bila rekla. Ali manje je važno. Ono što je puno važnije što mi se čini da ovdje postoji u Hrvatskom saboru danas konsenzus da je potrebno dosadašnju zastarjelu odredbu o tome da naziv tvrtke, odnosno njezino ime treba biti isključivo na hrvatskom jeziku i na nekom od mrtvih jezika zapravo proširimo i omogućimo svim onim ljudima neovisno o tome jesu li mali, jesu veliki, utječu li u velikom postotku na hrvatski BDP ili zapošljavaju dvoje ili troje ljudi da zapravo rade. Zahvaljujem.
I nastavljamo raspravu. Kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo. U Slavonskom Brodu o kojem je bilo govora danas kao o gradu u kojem se relativno liberalnije, slobodnije dakle da kažem hrvatski, može donositi odluka o nazivu tvrtke postoji niz trgovina koje se zovu "Yao, yao". Ne znam je li to hrvatski naziv za tvrtku, piše se sa ipsilon dakle da ne bi bilo jao, jao može i sa j, ali ovo je sa ipsilon. Evo sad ja ne mogu shvatiti je li to isključivo hrvatski naziv, kako je došlo do toga da se takva firma registrira? Nažalost danas moram govoriti o imenima tvrtki bez obzira na to što može biti i reklama za te tvrtke, ali sad govorimo o imenima i ja ne mogu izbjeći naziv tvrtke. Nadalje, mi imamo tvrtku, firmu koja se zove ili Croatia na latinskom ili Croatia na engleskom ili Croacie na francuskom airlines. Ne znam na kojem je to jeziku registrirano i kako to uopće postoji i ako smo rekli da mora biti na hrvatskom jeziku. Konzum, pitajte prosječnog građanina što znači riječ konzum, eto pa ćemo vidjeti što će vam odgovoriti. Dakle radi se ovim zakonom o izmjeni Zakona o trgovačkom društvu o zapravo internacionalizaciju nazivlja tvrtki i to je već prilično učinjeno u dobrom dijelu a evo sada je zapravo ovo točka na i kada ćemo dobiti sve tvrtke koje se registriraju u Hrvatskoj uglavnom na stranim jezicima. A ne bih htio vjerovati i ne mogu vjerovati gospođi Lugarić kada kaže da ona vjeruje da će ipak, pak jel i kao što su neki premijeri pozivali i danas pozivaju apeliraju na banke itd. za niže kamate, oni apeliraju, pozivaju jeli, banke na niže kamate, tako i ovo ne mogu vjerovati da će vlasnici tvrtki eto domoljubljem vođeni registrirati tvrtke sa hrvatskim imenom. To je malo teško vjerovati. Poglavito stoga što evo i danas imamo ovdje rasprave u kojima se tvrdi da eto sam naziv tvrtke govori o tome čime se ona bavi i koja je njezina osnovna djelatnost. U Slavonskom Brodu ponovno moram reći u mog gradu, imamo gostionicu koja se zove Piramida, ali imamo i Pogrebno društvo koje se zove također Piramida. Imamo dvije tvrtke koje se zovu Feniks. Što to sada govori o svemu ovome? Kako objasniti te stvari? Hrvatski jezik je 24.ravnopravni jezik, kada kažem ravnopravni onda ponovo naglašavam to jače jer je on potpuno ravnopravan u EU. Ako je on ravnopravan u EU, a je i bit će od 1.srpnja onda čemu ova uopće rasprava? Zašto sada i čemu proširivati? A vidimo da do sada veliki broj tvrtki ima nazivlje na stranom jeziku. Croatia Airlines, Konzum, dakle čemu sada dovodi ovo pitanje. Ovdje se navodi u zakonskom prijedlogu koje su sve zemlje zapravo internacionalizirale nazivlje tvrtki kada se upisuju. I piše da Slovenija to nije dopustila. I šta joj je bilo? Kakve su sankcije Sloveniji za to? nikakve, nema sankcija. O čemu mi danas ovdje pričamo? Zapravo se aludira rekao bih na siromaštvo hrvatskog jezika ali ne izravnom, nego neposredno. Ne možemo mi skloniti naziv tvrtke iz hrvatskih slogova iz hrvatskih riječi itd., ma nemojte. Pa baš toliko tvrtki Hrvatska ima da ne može se dakle nema se više šta izmisliti nego moramo ići na strane jezike. I još jednom naglašavam, nikakva uspješnost tvrtke nije vezana uz ime tvrtke nego uz rad njenih djelatnika, uz poslovanje i poslovene sposobnosti njenih i radnika i menadžera i uprave bilo kakve tvrtke. Zbog toga ja nisam govorio u ime kluba ali mislim da ne da mislim nego znam da klub HDSSB-a neće biti za ovaj zakonski prijedlog. Hvala vam lijepo.
Replika Peđa Grbin.
Već smo reli ali valja ponoviti. Mi ne pričamo o hrvatskom jeziku danas nego o potrebama hrvatskog gospodarstva hrvatskog poduzetništva. Govorimo o potrebama onih poduzetnika kojima će se ovakvim zakonom olakšati početak poslovanja i pristup tržištu. Vi ste govorili o internacionalizaciji. Što fali internacionalizaciji? Danas ja jednim klikom miša mogu pristupiti tržištu Kine, Indije, SAD. Zašto mi se onda ne bi omogućilo kao što je kolega Kolman rekao, da lakše na tim tržištima poslujem pod imenom koje će mi tamo odgovarati? Ako se ja odlučim na poslovanje na hrvatskom tržištu i odlučim se primjerice prodavati prozore, nazvat ću svoju firmu Prozor d.o.o., ali ako se odlučim na pristup talijanskom tržištu pa zašto mi ne možete olakšati i dopustiti da ja na jeziku koji je ravnopravan hrvatskom od 1.7.kao što ste to ispravno sami primijetili, djelujem pod riječju prozor ali na talijanskom jeziku. Zbog čega? To je samo jedan aspekt ovog tu, ali glavni aspekt je s kojim se očito niste suočavali u mjeri kao što smo mi koji dolazimo iz odvjetništva, problem pri registraciji, zamislite koliki je problem pri registraciji predstavljalo ime ako se nama iz Istre isplatilo odlaziti u Slavoniju, registrirati tvrtku da bi mogli početi poslovati. Pa dajte ako jednom poduzetniku pomognemo ovim zakonom da počne poslovati i da ostvaruje dobit, pa mi smo već puno učinili. A nećemo pomoći jednom nego desecima, stotinama ili tisućama njih. Hvala.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Kolega Grbin, ma neće tvrtka otići na registraciju u inozemstvo zato što joj ovdje netko neće prihvatiti ime ili ne znam ja šta. Tvrtke su odlazile i prije u inozemstvo odnosno tamo gdje je porezna politika drugačija ili neki drugi uvjeti poslovanja drugačiji, a ne zato što je neto nije htio prihvatiti ime te tvrtke. Dakle uvjeti poslovanja u nekoj drugoj državi su bili povoljniji pa i znate i sami da su naši sportaši i ostali odlazili i danas imaju sjedišta u nekim drugim državama itd. Prema tome, ma nije stvar u nazivlju tvrtke, ponovo tvrdim nego u sasvim u nečem drugom. I danas imate ajde sada to nije u skladu sa današnjom raspravom, ali imate tvrtke koje su registrirane u Vukovaru, čovjek živi u Slavonskom Brodu, znamo i zašto. Porezna politika područje od posebne državne skrbi, pa ljudi idu tamo registrirati tvrtku, tako i ovo. Idu registrirati tvrtku tamo gdje je to povoljnije i ništa drugo.
Replika Marija Lugarić.
Kolega Grubišić, da slažem se s vama da nije sve u nazivu tvrtke, da slažem se da ime nije glavni faktor uspješnosti određene tvrtke, ali ako neki to izaberu i dok god tvrtke posluju po zakonu, ispunjavaju svoje obaveze prema radnicima, prema državi, prema dobavljačima, prema svojim poslovnim partnerima, bilo kome, ma boli mene briga kako se one zovu i na kojem jeziku se zovu. Mislim da je to nešto oko čega bismo se zapravo svi trebali složiti a ne da ovdje zapravo raspravljamo o nečemu što niti utječe kao poslovanje, … [[Govornik se ne razumije.]] otežava u sadašnjem slučaju, niti zapravo na bilo koji način omogućuje više ili manje zakonito ili ne znam kako. Dakle, da ponovim, dok god tvrtka posluje po zakonu, ispunjava svoje obveze, boli me briga na kojem jeziku se zove. I neka se zove kako god hoće što se mene tiče.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Da, da, kolegice Lugarič, upravo tako, može se ona zvati prozor, kao što kaže kolega Grbin a može i fenestra ili ne znam ni ja kako, kako god hoćete, ili ponistra se može zvati, ajde … [[Govornik se ne razumije.]] svejedno. Dakle, ako ona ispunjava svoje, upravo tako, ali čemu ponistra ili fenestra kada ima prozor. Pa to ja vas pitam gospođo Lugarić. Da, ovdje poslovanje u Hrvatskoj državi u kojoj ste … [[Govornik se ne razumije.]] administraciju da treba 500 papira i ne znam ni ja kakvih sve dokumenata za otvaranje tvrtke, koliko trebaju povaditi papira pa to je bitno. Vi ovdje ne možete otvoriti tvrtku za pola godine, ne zbog naziva, nego zato što trebate mali milijun tzv. dozvola ili ne znam ni ja čega. Pa to je problem. Problem je birokracija administracije a ne ime tvrtke. O tome se radi.
I zadnja replika Srđan Gjurković.
Poštovani kolega evo imali smo danas na raspravi Zakon o trgovini i otvorenom tržištu Europske unije a s druge strane sloboda izbora za, govorio je gospodin Grbin baš po tom pitanju šta i kako kada idemo na europska tržišta da naravno neke naše tvrtke osnivaju i firme tvrtke kćeri koje bi lakše plasirali svoje proizvode na europsko tržište da bi i samim nazivom bilo ih lakše prepoznati i lakše se plasirati, to je oko tog nekakvog markentiškog dijela koji je isto tako bitan. Sasvim je jasno da onaj koji je osnivač, veže se uz firmu, odnosno uz tvrtku i njegov naziv i želi na neki način da taj naziv bude i njemu drag a ne da mu bude nametnut. Treba znati da u Hrvatskoj imamo 92 tisuće registriranih tvrtki, malih, srednjih i velikih. I da jedan od segmenata birokracije koja je problem u Hrvatskoj u mnogim razinama bio je i problem imena tvrtke koje poduzetnici bi išli na trgovački sud, mjesec, dva tražeći naziv koji bi bio adekvatan a da nije već postojeća tvrtka. Prema tome, pojednostavljujemo stvari, Europska unija sama po sebi dobila je još jedan jezik, to je hrvatski, našim pristupom, a mi smo otvorili i jezicima europskih zemalja mogućnost da i u Hrvatskoj se tu osnuje, jer mislim da je to normalno i da je to ono slobodno tržište. Da je to ono sloboda osnivača tvrtke da bira ime, da mu da ime koje mu odgovara a sigurno da niti jedno ime koje vrijeđa, ili ime koje nije adekvatno sigurno neće proći na Trgovačkom sudu i odnosno neće ga moći registrirati.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Evo kolega Kolman baš me zanima kako će taj naziv fenestra je li koji je naveo Grbin odličan primjer razumjeti grci. Kojim će to oni jezikom, ili Latvijci na primjer ili Esti, dakle Estonci. Ajde vi meni to onda objasnite. Dakle, 27 zemalja koji govore sa 23 jezika. I kojim ćete vi baš izabrati od ta 23 jezika, ... [[Govornik se ne razumije.]] nazvati svoju firmu kako biste bili atraktivni, privlačni dakle hrvatskim jezikom rečeno. Dakle, privlačni tome svome kupcu. A imate 23 jezika u Europskoj uniji. Kako će Grci razumjeti ili ne znam, kažem ponovno Latvijci ili Letonci recimo je li, pa ne možemo tako govoriti. Pa dajte čuvajte, čuvajmo svoje. Ili to namjerno zapravo se radi kako bi se upravo provelo ono što sam rekao u početku internacionalizacija hrvatskog jezika, ukupno.
U ime predlagatelja završnu riječ zamjenica ministra pravosuđa gospođa Sandra Artuković-Kunšt.
Hvala vam lijepo, pa evo završno nakon ove rasprave moram reći i ponoviti i to su kolege koji su u recentnoj praksi sudjelovale ili sudjeluju i dalje u okviru svoje profesije potvrdile, činjenica je da postoji problem oko izbora tvrtke pri registraciji te tvrtke na Trgovačkom sudu. Kod registracije potrebno je zadovoljiti određene uvjete a jedan od njih da se ta registrirana ili tvrtka ili ona koja se namjerava registrirati razlikuje od ostalih tvrtki upisanih u sudski registar. Ono što je uočeno također kao problem je nešto što ovom izmjenom želimo naravno zapriječiti a to je arbitrarnost i odlučivanje sudskih registara do mjere koja prelazi razumni rok, odnosno do mjere koja vremenski predstavlja lošu karakteristiku za pokretanje poslovanja u Hrvatskoj. U obrazloženju smo jasno naveli, vrijeme potrebno za registraciju firme zbog izbora imena predstavlja ograničenje, odnosno zapreku za pravodobno pokretanje poslovanja i to je ono što je činjenica i kod čega stojimo. Mi možemo govoriti o bogatstvu hrvatskog jezika ili o domišljatosti potencijalnih osnivača, ali njihova uloga nije da budu domišljati, da štite hrvatski jezik i da budu profesori ili doktori hrvatskog. Njihova uloga jest ona koju mi nemamo, a oni imaju, da preuzmu rizik za vlastito poslovanje, održavanje na tržištu i u krajnjoj liniji da onda kad budu uspješni pune proračun od kojeg se mi financiramo. Pa sve ono što možemo učiniti da njima olakšamo dužni smo učiniti. Ovo je jedan korak koji nije veliki, ali sigurno omogućava da se pokrene poslovanje onome tko to želi. Ono što sam najviše htjela reći i naglasiti, nismo ograničili ovim zakonom upotrebu jezika za tvrtku samo na jezike Europske unije. Mi osim članka 20. stavka 1. imamo i članak 20. stavak 2. koji omogućava upotrebu svih drugih jezika, dakle to ostaje i dalje u zakonu i to je dakle mogućnost koja će se koristiti i na svim ostalim jezicima. Ono što je bitno, europski jezici dolaze isto kao i hrvatski u mogućnost dakle bez arbitrarnosti, bez čekanja na odluku Trgovačkog suda. Ono što poduzetnik pri osnivanju tvrtke može odabrati jezik i ne bi trebao imati zapreke da to osnivanje firme bude sada puno brže nego što je bilo prije. I naravno ono što je napomenuto, na čemu intenzivno radimo, web registar, dakle preglednost svih registriranih tvrtki i mogućnost da se i kroz sam web registar oni koji namjeravaju odabrati svoju tvrtku snađu bolje, to je nešto što je imperativ i što ćemo uskoro imati. Hvala vam.
Hvala lijepa. Na vaše izlaganje imamo dvije replike. Kolega Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Gospođo zamjenice ministra, spomenuli ste sudski registar. Mi ovdje danas govorimo puno o tome da li će se tvrtka zvat ovako ili onako, međutim mislim da je najveći problem Hrvatske što su mnoge tvrtke osnivane zbog toga da bi se u prethodnim tvrtkama izbjeglo plaćanje obveza kako prema državi, tako i prema poslovnim partnerima. Vi dobro znate da je dugo godina trebalo da se izmijeni Zakon o sudskom registru u kojem se naprosto zabranilo, ali međutim nažalost vidimo i danas da se to događa, da oni koji imaju tvrtku ili su vlasnici ili suvlasnici u pojedinim tvrtkama, a imaju obveze da takvu tvrtku ne mogu osnovati, a pod krinkom brzog osnivanja firmi je nažalost došlo do blokade 30-tak tisuća trgovačkih društava koja duguju preko 40 milijardi kuna, između ostaloga 16 tisuća one koje nemaju niti jednog zaposlenog. I tu je problem Visokog trgovačkog suda i to je problem sudskog registra i to je problem u Hrvatskoj jer kad ne bi bilo takvih problema onda vjerojatno se tu ne bi politički prepucavali da je stanje međusobnih obveza tolike desetine milijardi. I to je stvarni problem, a ne da li se tvrtka zove na hrvatskom ili na engleskom jeziku.
I kolegica Ana Lovrin, replika.
Hvala lijepa. Pa evo gospođo zamjenice ministra, rekli ste završno i na to želim replicirati, dakle da nije ovim prijedlogom zakona isključena primjena i ostalih jezika, osim jezika zemalja država članica Europske unije jer postoji stavak 2. koji onda kao iznimka omogućuje pod određenim uvjetima upotrebu riječi i tih stranih jezika. Međutim, ova rasprava je pokazala upravo da bi moguće bilo bolje da se onda ne ograničava to na zemlje Europske unije. Zašto, jer i prema dosadašnjoj praksi, a govorimo često o tome, o neujednačenoj praksi trgovačkih sudova pa netko iz Istre mora otići na registraciju u Slavonski Brod jer tamo može, a u Istri ne može, ali isti hrvatski zakon primjenjuju svi sudovi pa se događalo, a ako iščitavamo imena registriranih tvrtki to ćemo vidjet, to je očito da su one već sada bile na jezicima imena tvrtke, govorim samo o imenu, ne o onom dijelu tvrtke kojim se određuje poslovanje, dakle bili na jezicima koji nisu hrvatski. Jezik upravo primjenom ovog stavka 2. i pozdravljamo ovu izmjenu jer kažemo, ono što sad su sudovi u različitoj sudski praksi primjenjivali temeljem stavka 2. sada ćemo to stavit kao pravilo u zakon i stoga će se sad opet događat ova druga stvar, da će temeljem stavka 2. ova iznimka biti različito primjenjivana na području Hrvatske, od suda do suda, a radi se o jezicima zemalja izvan članica Europske unije. No ono što želim reći, da smo propustili i ovaj puta, to u raspravi nisam stigla spomenut, jedno ograničenje koje bi bilo pametno stavit, a to je da imena tvrtke ne mogu biti takva da vrijeđaju javni poredak, moral ili slično, nešto slično kao što imamo kod izbora osobnoga imena jer ne znam kako bi takvu faktičnu situaciju sudovi kod registracije riješili jer nemaju zakonskoga temelja.
Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo naknadno.
Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o trgovačkim društvima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 359. Rasprava o konačnom prijedlogu zakona je završena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo tko je za? Tko je protiv? Ima li netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 106 glasova za, 3 protiv i 3 suzdržana glasa donesen zakon o izmjeni Zakona o trgovini u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
Prelazimo na - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o nasljeđivanju, prvo čitanje, PZ br. 358 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje, članci 144. do 150. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe, a izvješća ste primili na sjednici. Uvodno u ime predlagatelja zamjenica ministra pravosuđa gospođa Sandra Artuković-Kunšt.
Hvala vam lijepo. Poštovane zastupnice, poštovani zastupnici. Predlažemo izmjenu Zakona o nasljeđivanju koja se tiče općina i gradova, kako povezati općine i gradove sa nasljeđivanjem. Dozvolite da iznesem kratko praktičnu ili procesnu situaciju koja se može dogoditi u postupku u kojem rješavamo pitanje nasljeđivanja. Dakle, nasljeđivanje predstavlja prijelaz prava i obveza ostavitelja na onoga tko mu bude imenovan nasljednikom što je pravilo. Nasljednici se mogu odreći nasljedstva. Ukoliko oni to učine i ukoliko se po pozivu kojeg je sud dužan objaviti u Narodnim novinama i sa rokom od šest mjeseci ne javi nitko ili osoba nema nasljednika čim se otvori nasljedstvo pa se također pozivaju potencijalni nasljednici u istom roku. Dakle, ukoliko se utvrdi da osoba nema nasljednika tada se radi o imovini koju zovemo ošasna i koja upravo da bi se osigurao prijelaz prava i obveza prelazi u vlasništvo općine ili gradova. Ono što je bitno za naglasiti prijelaz imovine na općine i gradove ne znači da su im općine i gradovi nasljednici. Oni se samo nalaze u istom pravnom položaju kao što zakon određuje, ali se ne mogu smatrati nasljednicima. Svrha ovoga je da ona imovina koja je ošasna, dakle bez nasljednika ne ostane u zraku nego da se dogodi odgovarajući prijelaz na, u krajnjoj liniji općinu ili grad. Ono zbog čega smo intervenirali u zakon jest činjenica da nalazeći se u istom pravnom položaju kao i drugi nasljednici što se tiče prijelaza imovine općine i gradovi odgovaraju za dugove ostavitelja do visine vrijednosti naslijeđene imovine, ali odgovaraju cijelom svojom imovinom. U praksi se događaju situacije da su ona dugovanja koja su zasnovana za života ostavitelja bila nerealizirana ponekad nije bilo nasljednika, a ponekad su se nasljednici odricali ne bi li izbjegli obvezu vraćanja toga duga. Imovina je prešla u vlasništvo općine ili grada. Općina ili grad odgovara do visine vrijednosti imovine, ali cijelom svojom imovinom. U praksi se događalo da se na računima, odnosno računima općina ili gradova vrši naplaćivanje dugovanja ostavitelja koji je bez nasljednika umro. Ta situacija je izazvala dosta praksi u funkcioniranju općina i gradova i osim toga predstavljala je možemo čak reći i određeno pokrivanje rizičnih plasmana koji su izvršeni za korisnike kredita itd. gdje je nekretnina koja je založena precijenjena u trenutku davanja kredita, a kasnije naravno njezina vrijednost manja. Mi smo izmijenili zakon utoliko što smo ograničili mogućnost ovrhe, dakle prinudne naplate potraživanja odnosno duga ostavitelja na način da predmet ovrhe može biti samo ona stvar ili ono pravo koje je sastavni dio ostavine kada se vrši ovrha na imovini općine ili grada zbog prelaza imovine ostavitelja na općinu ili na grad. Dakle, nismo ograničavali mogućnost da općina ili grad iz druge svoje imovine novčano ili bilo kako isplati dugovanje u redovitom postupku. Ali ukoliko ga nije ostvarila, a vjerovnici zahtijevaju ovrhu tada je mogu ostvariti samo na onim stvarima ili predmetima koji su bili sastavni dio ostavine. Možemo otvarati dvojbu da li je tu došlo do različitog ustavno-pravnog položaja. No, smatramo da nije jer općina ili grad kao što smo rekli nije nasljednik. Na njih prelazi imovina to je drugačiji oblik pravnog sljedništva. S druge strane ono što je karakteristično i pravo je, zajamčeno pravo nasljednika nasljednici se mogu odreći nasljedstva. Općina ili grad upravo kao ona zadnja instanca kojom se osigurava prijelaz prava i obveza ne mogu se odreći nasljedstva. Dakle, nije pozicija ista. I evo to je ukratko to, pa vjerujem da kroz raspravu ako će biti još nešto potrebno možemo razjasniti. Hvala vam.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Na redu su klubovi. U ime kluba SDP-a Vesna Fabijančić Križanić izvolite. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo. Potpredsjednice Hrvatskog sabora, zamjenice ministra, kolegice i kolege. Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o nasljeđivanju osigurava se u slučaju ošasne imovine ravnoteža u zaštiti prava vjerovnika i jedinica lokalne samouprave, odnosno općine i grada. Ono što je svakako dobro uz naprijed navedeno uspostavljanje ravnoteže je to što je prijedlog zakona u prvom čitanju, pa će se moći istaći, a već i jesu u radnim tijelima primjedbe i određeni prijedlozi. Naime, postojećim Zakonom o nasljeđivanju riješena je pravna situacija u slučaju kada se u ostavinskom postupku utvrdi da ostavina nema nasljednika s ciljem utvrđivanja činjenica tko je nasljednik, a u slučaju kada nema nasljednika predviđeno je na koga prelazi imovina koja čini ostavinu. Rješenje koje se predlaže ovim izmjenama i dopunama svakako štititi da se jedinice lokalne samouprave ne nađu u težem položaju od onoga u kojem su bile i prije prelaska imovine koje čine ostavinu na općinu ili grad. To stoga jer su se u praksi događali slučajevi da su ostaviteljevi vjerovnici ostvarivali svoje tražbine na cjelokupnoj imovini općine ili grad i to najčešće na novčanim sredstvima na računu općine odnosno grada. Naravno da ne treba posebno isticati kako je to dovodilo u pitanje osnovnu zadaću općine i grada, odnosno njihovo funkcioniranje. Zakonsko rješenje prema kojem ostaviteljevi vjerovnici mogu prisilno ostvarivati i tražbine samo na ostavinskim predmetima bilo stvarima bilo pravima doista ide u pravcu zaštite jedinica lokalne samouprave posebno sa aspekta da se općina ili grad ne mogu odreći nasljedstva kao drugi nasljednici usprkos zakonski deklariranoj jednakosti jednih i drugih. S obzirom da se njihov položaj ipak razlikuje zaštita je naravno nužna. S druge strane općini i gradu se ipak ostavlja mogućnost da namire ostaviteljeve vjerovnike i iz druge nenaslijeđene imovine. Dakle, na taj način se uspostavlja ravnoteža u zaštiti između prava vjerovnika i jedinica lokalne samouprave a bez ugroze osnovne funkcije jedinica lokalne samouprave. Na radnim tijelima, posebno Odboru za pravosuđe, aplicirani su određeni prijedlozi s obzirom da se radi o prvom čitanju pa vjerujemo da će predlagatelj iste i razmotriti. Jedan od prijedloga je mogućnost zaštite vjerovnika i ide u pravcu da se izvidi mogućnost da jedinice lokalne samouprave ipak odgovaraju svojom imovinom u slučaju da naslijeđenu imovinu otuđe prije namire vjerovnika. To je svakako prijedlog kojeg valja razmotriti. Bilo je i prijedloga da se dodatno razmotri ponuđeno rješenje kojim je predviđena mogućnost dobrovoljnog namirenja ostaviteljevog vjerovnika i iz druge nenaslijeđene imovine. Dakle, ova dva primjera vjerujemo da će predlagatelj razmotriti. I na kraju, podržavamo prijedlog da se sadržaj smrtovnice i sadržaj rješenja o nasljeđivanju dopuni osobnim identifikacijskim brojem. Osobni identifikacijski broj koristi se u svakodnevnom radu u službenim evidencijama i kod razmjene podataka pa je svakako svrsishodno da bude u sadržaju smrtovnice i sadržaju rješenja o nasljeđivanju. Zbog svega navedenog Klub zastupnika SDP-a podržat će ovaj prijedlog. Hvala vam lijepo.
Hvala. U ime kluba HDZ-a kolegica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, gospođo zamjenice ministra, kolegice i kolege. Klub HDZ-a podržat će ovaj prijedlog izmjena i dopuna Zakona o nasljeđivanju koji je ovdje pred nama u prvom čitanju. Prije svega iz razloga što smatramo da je on pravičan prema jedinicama lokalne samouprave. Naime, obzirom da se Zakonom o nasljeđivanju u jednom dijelu jedinice lokalne samouprave pojavljuju u ulozi nasljednika onda kada je utvrđeno da nema ostavitelj nema nasljednika ali imaju jedan ograničavajući čimbenik rekla bih, a to je da se one kao ostali nasljednici ne mogu odreći nasljedstva. Dakle, moraju prihvatiti nekretnine i pokretnine ostavitelja koji je umro bez nasljednika. Kada to su već po zakonu dužne prihvatiti, ne mogu se odreći, onda treba u zakonu i naći način koji rješava situaciju da one ne budu dovedene time u nepovoljniji ili lošiji položaj, odnosno da dugovi ostavitelja opterećuju da tako kažem opći dio proračuna jedinica lokalne samouprave ili svih poreznih obveznika. Stoga je dobra rješidba da u slučaju prisilne naplate od strane vjerovnika ostavitelja općina, odnosno grad na koju je prešla imovina odgovara samo stvarima i pravima koja su sastavni dio ostavine a ne u vrijednosnom smislu svim sredstvima općine odnosno grada. Pojavilo se zaista pitanje na odboru zaštite vjerovnika ostavitelja što je onda u tom slučaju, međutim pitamo se i što je sa zaštitom vjerovnika u slučaju kada se nasljednici odreknu nasljedstva, a evo rekla je gospođa zamjenica ministra da u ovom slučaju nema problema da bi bilo ustavne nejednakosti jer općina, odnosno grad nije u pravom smislu nasljednik. Točno, međutim evo sad ja pitam, a ja tumačim da tome jest tako, dakle što se tiče zaštite vjerovnika oni u odnosu na nasljednike imaju pravo u roku od 3 mjeseca tražiti da se imovina, dakle stvari i prava stečeni nasljedstvom izdvoje iz ostale imovine nasljednika pa u tom slučaju bi onda to pravo se odnosilo i na općinu i grad i time bi se vjerovnik zaštitio od toga da eventualno općina ili grad proda tu imovinu prije namirenja vjerovnika. Ja iščitavam iz zakona da bi taj vjerovnik imao to pravo i u odnosu na općinu i grad kao i na ostale nasljednike. Dakle, izdvajanje imovine naslijeđene imovine iz preostale imovine nasljednika. Evo, što se tiče također bilo je rasprave na odboru i o članku 4. koji govori da se odredba ovoga zakona u odnosu na ovrhu na predmet ovrhe u odnosu na općinu i grad neće primjenjivati na ovršne postupke pokrenute prije stupanja na snagu ovog zakona. Bilo je primjedbe da bi se možda trebalo odrediti da one se neće primjenjivati na sve postupke ostavinske, odnosno na otvaranje nasljedstva od otvaranja nasljedstva. Ja mislim da je ova odredba u redu i da treba ovako ostati onaj procesne naravi. Ovaj zakon se mijenja samo u dijelu i regulira pitanje ovrhe, dakle prisilne naplate i stoga je u redu da započeti ovršni postupci se dovrše po starom zakonu, a ove nove ovrhe da se dovršavaju, pokreću i provode sukladno ovim zakonskim izmjenama. Također, naravno da podržavamo i to treba u svim segmentima djelovanja i gospodarstva i države izmijeniti, a to je da se u smrtovnice i u rješenje o nasljeđivanju kao obvezni sastojak uvede osobni identifikacijski broj radi toga da ne bude zabune, da ne bude velikih pogrešaka kroz provedbu rješenja o nasljeđivanju u zemljišnim knjigama koje su se dnevno događale pogotovo u u manjim mjestima gdje imate niz osoba koje imaju isto ime i prezime i ime oca, dakle apsolutno u svaki dokument uz ime i prezime treba upisivati OIB. Evo ovo su razlozi zbog kojih ćemo podržati ovaj zakon u prvom čitanju. Hvala.
Hvala. U ime kluba HDSSB-a kolega Josip Salapić. Izvolite.
hvala lijepo potpredsjednice Sabora. Uvažena zamjenice ministra, kolegice i kolege zastupnici. Pa kao i moji prethodnici kolege u svojim govorima tako i klub HDSSB-a naravno podržava ove izmjene i dopune Zakona o nasljeđivanju jer prije svega smatramo da je odredba ovog zakona donosi jedno pravednije rješenje kada su u pitanju ovi nasljednici koji se ne mogu odreći toga nasljedstava, a to su općine i gradovi u onim slučajevima koji su predviđeni Zakonom o nasljeđivanju kada se ne može i kada iza umrloga nema nasljednika po Zakonu o nasljeđivanju. Važno je to prije svega jer se u praksi pokazalo da su mnoge općine i gradovi s obzirom da su preuzimali cjelokupno nasljedstvo, imovinu ali i dugove i potraživanja iza umrloga nosile svojevrsni teret na svoje lokalne proračune koji nisu mogli u novčanim tražbinama isplatiti ono što je iza ostavitelja ostalo dugovanje, nepodmirenih … računa a prelazilo je vrijednost te imovine odnosno zakonsko rješenje je takvo da se općine i grad u odnosu na fizičke osobe koje se mogu odreći nasljedstva, općine i gradovi se ne mogu odreći nasljedstva po našim zakonskim rješenjima. Tako da je ovo zakonsko rješenje prije svega pravedno i ono je u duhu demokracije i zakona da ono što općine gradovi kao teret moraju preuzeti ne ide iznad iznosa one imovine koja je ostala iza nasljednika. To je puno pravednije i poštenije zakonsko rješenje, treba ga podržati. Ono što ostavlja otvoreno pitanje to je i u slučaju zakonskih nasljednika i u slučaju zakonskih nasljednika i u slučaju ovoga gdje općine i gradovi to moraju preuzimati, a to je da se neki vjerovnici dakle oni su možemo reći u svojevrsnom podređenom položaju nikada neće naplatiti svoje potraživanje ako je ti dugovi iza umrloga premašuju imovinu vrijednosti imovine kojima je raspolagao umrli. Dakle i ovaj je zakon pro favorum općinama i gradovima a to je pošteno i pravično to treba podržati ali u ovom jednom dijelu se neki vjerovnici nažalost neće nikada moći naplatiti. Ovo je dakle kratke izmjene i dopune zakona, sve je jasno i treba zakon podržati. Isto tako uvođenje OIB-a kao i u skladu sa drugim zakonskim rješenjima koje smo donosili dakle to podržavamo da se koristi u službenim evidencijama i kada se raspravlja o ostavštini iza umrle osobe. Klub HDSSB-a ove kratke izmjene i dopune Zakona o nasljeđivanju podržava i glasat ćemo za njega. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. I u ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista-Stranke rada kolega Zlatko Tušak.
Hvala poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora. Zamjenice ministra, kolegice i kolege zastupnici. Kao što su prethodnici rekli ove izmjene Zakona o nasljeđivanju kao ja ću ovoga puta reći značajni broj drugih zakona iz ovog ministarstva Hrvatski laburisti podržavaju, sve u onom dijelu jel nude bolja rješenja koja poboljšavaju zakonske odredbe, a posebno zato jel se on nalazi i u dva čitanja i eventualno u tom dijelu mislim da čak neće biti potrebe popravljati ovaj zakon jel manje-više svi klubovi su se do sada složili da su ova rješenja bolja. Izmjene zakona su vrlo male, one su praktično u tri članka. Nude pravednije i bolje rješenje za imovinu koju nasljeđuju gradovi ili općina kada nema drugih nasljednika. Iza pokojnika svatko tko ima pravo nasljeđivati može se odbiti to nasljeđe ali država to ne može pa tako općine i gradove ponekad dopadnu nekretnine koje su gotovo u pravilu u vrlo lošem stanju ili su opterećene značajnim dugovima iza pokojnika. Imovina koja ostaje iza pokojnika bez nasljednika ili imovina koja se što je u najčešćem slučaju nasljednici su se odrekli zbog dugovanja ostaje gradovima i općinama bez prava da se gradovi i općine od nje odreknu. Pitanje koliko u jedinicama lokalne samouprave ima takve imovine koju su naslijedili? Nemamo podataka. Da li je to puno ili je malo, praktično ne znamo. zato mislim da je ministarstvo moglo barem prikupiti podatke i dati nam na uvid uz prijedlog izmjene ovog zakona što bi na neki način i potkrijepilo jače argumente da je nužnost promjena ovog zakona. Uz te podatke bilo bi interesantno imati podatak da li raste broj takve imovine koja pripada gradovima i općinama jel znamo da su građani sve više zaduženi i da sve teže vraćaju svoje dugove, a oni praktično nakon smrti ostaju nasljednicima, što i može biti razlog da se nasljednici sve više i odriču svoga nasljedstva i praktično prepuštaju to općinama i gradovima. Ove izmjene Zakona o nasljeđivanju gradova i općina z razliku od nasljednika pokojnika i dalje se neće moći odreći nasljeđivanje no bit će im olakšano podmirivanje ostaviteljskog duga jer neće te obaveze podmirivati iz svojih financijskih sredstava. Za pretpostaviti je da kako kod ovakvog nasljeđivanja uglavnom se radi o tome da se nasljednici odreknu nasljedstva zbog toga što su im poznati dugovi ostavitelja, a eventualno nekretnine steknu na neki drugi način za vrijeme života ostavitelja tako da one ne ulaze u ostavinsku raspravu i praktično dešava se da je to teret koji prelazi na općinu i gradove. A vjerojatno manje je slučajeva da stvarno nema iza pokojnika nasljednika i vjerojatno to su u svakom slučaju rjeđi primjeri. Zato vjerojatno je problem većine gradova i općina da pravi nasljednici ostavitelja ako ih i ima i ako znaju za postojanje nekog duga još za ostaviteljevog života na sebe prepišu ono što vrijedi, što, a odreknu se ostalog i praktično nekretnine poput livade, oranica pripadnu gradu ili općini zajedno sa dugovima ostavitelja. Kako su do sada u pravilu vjerovnici dužnika sjedali na račune općina odnosno gradova, to je remetilo njihovu likvidnost pa se sada Izmjene Zakona o nasljeđivanju to mijenja što je u svakom slučaju puno prihvatljivije. Za izmjene zakona tražbine vjerovnika sada bi se mogle namiriti samo izostavine tj. nasljeđivanje imovine. Te naslijeđene imovine. Uz ovo treba se osvrnuti i na dug građana koji raste stalno, on je sada negdje oko 18,5 milijardi kuna, za negdje blizu 255 tisuća blokiranih računa građana i da će se ovakvih slučaja biti sve više ako se ne promijeni gospodarska i socijalna slika u Republici Hrvatskoj. Ovdje je potrebno naglasiti da iza pokojnika u ovakvim uvjetima teško je preuzeti i obaveze koje su ostale iza njega i jasno da onda to pripada općinama i gradovima. Ali i što je s onim ma koji na neki način i ostvare ovaj nasljedstvo a tek poslije značajnog broja godina u nekim slučajevima ima i 9 godina nakon nasljedstva neočekivano dobe čestitke o ovrsi zbog stare obaveze koju pokojnik nije platio a nisu ni znali da je iza njega ostao ovakav dug. Većini građana to u svakom slučaju teško pada, jer bez takvih obaveza teško bi, si osiguravaju potrebne uvjete za život. U vremenu kada ne funkcionira tržišta s nekretninama, to je značajni problem jer pojedinci mogu imati nekretnine ali ne mogu ih plaćati, svoje obaveze jer ih ne mogu ni prodati pa ih obaveze na neki način i opterećuju. Zato bi trebalo tražiti rješenje koje bi olakšao situaciju i građanima kada su u pitanju vraćanje dugova građana proizašli iz nasljeđa. Hvala.
I u ime Kluba nezavisne zastupnice Jadranke Kosor i HGS-a kolegica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa poštovana gospođo potpredsjednice, gospođo zamjenice ministra. I moj Klub će dakako poduprijeti ove Izmjene i dopune zakona zato što su ove predložene Izmjene i dopune logične i pametne. Ono što također želim pohvaliti jest da iako se ovdje radi o malim izmjenama, dakle, ukupno ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona ima pet članaka s time da je 5. se odnosi na datum stupanja na snagu, odnosno vrijeme od stupanja na snagu zakona dakle samo četiri. Svejedno se predlagatelj odlučio na redovitu proceduru, dakle, ne radi se o hitnom postupku. I mislim da je to jako dobro i da je to i također pametno. Makar su svi do sada uglavnom podržali Izmjene i dopune ovoga Zakona važno je da još jedanput možemo promisliti pa da eventualno do konačnog prijedloga možemo promisliti i o eventualnim amandmanima. I mislim da je to pravi put kojim bismo trebali ići kako bismo trebali u Parlamentu raditi. Dakle, ostaviti dovoljno prostora zastupnicima da promišljaju, da predlažu i da u konačnici dakako budu konstruktivni. Podržavam, odnosno podržavamo Prijedlog jer prije svega trebalo bi nastojati pogotovo u zakonima da nitko ne može biti doveden u nepovoljniji položaj. Dakle, ni građanin, ali svakako ni jedinica lokalne uprave i samouprave, odnosno općine i gradovi. Što se tiče ove odredbe odnosno ove odluke ovoga prijedloga o tome da se vjerovnici onih umrlih građana koji su ostavili svoju imovinu općinama i gradovima, dakle koji nisu imali nasljednika, dakle, da se može naplatiti samo iz onoga što je ostavljeno. Mislim da je to dobro i da je to pravedno. Međutim, budući da se u obrazloženju zakona kaže dakle da se time ne onemogućava općini odnosno gradu da namiri ostaviteljevog vjerovnika i iz druge dakle nenaslijeđene imovine, tako se tumači odredba zakona a da se u samom zakonu, odnosno izmjenama i dopunama kaže da predmet ovrhe radi ostvarenja ili osiguranja tražbine ostavitelji vjerovnika prema općini, odnosno gradu na koji je prešla ošasna ostavina mogu dakle mogu biti samo stvari i prava koja su sastavni dio ostavine. A ovdje u obrazloženju se kaže da se to može namiriti i iz drugih sredstava. Mislim da bi bilo dobro možda to u samom zakonu, odnosno izmjenama i dopunama zakona u članku 1. i decidirano i utvrditi. Jer ova stipulacija koja kaže da se ovrha može obaviti, dakle, može samo na stvarima i pravima koja su sastavni dio ostavine je ja mislim i po mojem tumačenju nedvojbena. Dakle, predlažem ukratko da se još jedanput do drugog čitanja promisli o eventualnoj dopuni članka 1. kojima se zakon mijenja. U svakom slučaju, moj klub podržat će ove izmjene i dopune Zakona. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. I završna riječ u ime predlagatelja, zamjenica ministra Sandra Artuković-Kunšt.
Hvala lijepa. Pa evo imam potrebu ponovo razjasniti, vjerojatno nisam možda dovoljno jasno to obrazložila u uvodnom dijelu, dakle nema dvojbe ili nije u suprotnosti ovo obrazloženje po kojem općina ili grad nisu onemogućeni da namire ostaviteljevog vjerovnika iz druge imovine. Izmjena članka 139. gdje smo dodali ovaj stavak 6. govori o ovrsi, dakle o prinudnom ostvarenju u slučaju kad općina ili grad neće naći razloga ili načina ili potrebe da na drugi način namire ostaviteljevog vjerovnika ili iz neke druge imovine. Recimo možda će baš ta livada odgovarati za nekakvo okrupnjavanje zemljišta pa će bit zainteresirani da to okrupnjavanje provedu, a da čovjeku plate, odnosno da mu u novcu nadoknade i recimo oni se oko toga dogovore. To je situacija koja je mirno rješenje, ali ako će vjerovnik trebati krenuti u ovršni postupak prinudnog ostvarenja tražbine onda će njegova ovrha biti ograničena samo na one predmete ili stvari koje su sastavni dio ostavine. Dakle tu nema razlike. Evo samo toliko. Hvala.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona izjasnit ćemo se naknadno. A sada ćemo dati stanku do 15 sati, a počet ćemo sa Konačnim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kulturnim vijećima. Hvala lijepo. STANKA U 13,04 SATI.
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o nasljeđivanju, prvo čitanje, P.Z. br. 358. Rasprava o prijedlogu zakona je zaključena. U skladu s prijedlozima radnih tijela Hrvatskog sabora dajem na glasovanje sljedeći zaključak: 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o nasljeđivanju, 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim da se izjasnimo o prijedlogu zaključka. Tko je za? Hvala. Ima li netko protiv? Tko je suzdržan? Hvala lijepa. Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 112 glasova za donesen predloženi zaključak.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kulturnim vijećima. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Kolegice i kolege, nastavljamo raspravu po klubovima pa pozivam poštovanu kolegicu Sunčanu Glavak da iznese stajališta kluba HDZ-a.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Dok pronađu nekog u ime predlagatelja evo ja ću iznijeti stajalište u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice. Ono što smo već govorili i u prvom čitanju, dakle nekoliko je problema. Ja ću skrenuti pozornost na tri. Dakle, načelno osnivaju se dodatna vijeća, međutim nije jasno zašto se osniva Vijeće za financiranje međunarodnih projekata, nije točno definirano što će ono raditi, po kojim kriterijima zato što su međunarodni projekti za one koji se time bave i koji poznaju rad Ministarstva kulture iznimno različiti pa je umjesto osnivanja zasebnog vijeća trebalo možda osigurati stručne savjete ostalih vijeća. Uz to duplira se funkcija u odnosu na Vijeće za međunarodnu kulturnu suradnju koja već godinama postoji, određuje se obveza da ista vijeća formiraju gradovi koji imaju više od 20000 stanovnika. Mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice smatramo da bi bilo bolje da odredba ostane kao što je to bilo i do sada za gradove s više od 30000 stanovnika i upozoravam da će to dodatno opteretiti lokalne proračune. Članak 7. ističe se posebno promicanje potreba u kulturi i umjetnosti nacionalnih manjina što je bilo i do sada, međutim nije na odmet da stoji u ovakvoj formulaciji pa se eto s time možemo i složiti. Članak 5. odnosno ranije članak 10. umjesto da se ide kad se zakon već mijenja u potpuno eliminiranje sukoba interesa i ovo smatramo iznimno spornim ovim se člankom zapravo ozakonjuje latentni potencijalni sukob interesa jer gotovo je nemoguće da bez obzira na izuzeće od glasanja član vijeća samim svojim prisustvom u vijeću ne utječe na financiranje reći ćemo pod navodnicima svojih projekata. Posebno je to osjetljivo kada je proračun za kulturu, a to svi znamo radikalno osakaćen, kada su vijeća formirana prije svega na bazi podobnosti, odnosno njihovi članovi što ranije nije bio slučaj što može potvrditi i sama ministrica Zlatar koje danas na žalost nema ovdje. Kada se smanjuje financiranje kulturnih programa kazališta u Osijeku, Virovitici i Zadru, kada je naša kulturna baština zanemarena gore nego u vrijeme Domovinskog rata. Što to zapravo znači? Dakle, govorimo o sukobu interesa. Podsjetit ću samo da je zbog sukoba interesa kaznu već platio ministar Jakovina a upozoravali smo, platio je SDP-ov međimurski župan, a upozoravali smo, a oni ignorirali. Zatim ravnatelj HRT-a kojeg je izabrala većina ne priznaje da je u sukobu interesa. Predsjednicu Upravnog vijeća HINA-e uporno ste gurali i ugurali u Vijeće za elektroničke medije i time izazvali novi sukob interesa, a poseban je slučaj o čemu smo već i govorili časopisa Zarez i sukob interesa aktualne ministrice kulture, ministrice Zlatar. Slažemo se sa činjenicom da vijeća trebaju procijeniti što financirati a što ne, ali jednako je tako činjenica da je ministrica bila dužna prenijeti svoj udio na odvjetnički ured ili se tog udjela odreći, a mi zapravo ne znamo je li to ona i do danas učinila. Za razliku od svih drugih zakona ili većine koji su nam dolazili iz Ministarstva kulture o ovome je barem provedena javna rasprava, no ni jedna primjedba ili sugestija kako bi se zakon poboljšao moram reći nije prihvaćena. Jednako tako i na to se upozoravalo prigodom javne rasprave. Potpuno je nejasno zašto se povećava broj članova vijeća sa 5 koliko ih je bilo do sada na 7. Zašto je potrebno dodatno financijski opterećivati ministarstvo i da ovakva mala sredstva koja su smanjena svojim proračunom na minimum minimuma opterećeno ovakvo ministarstvo mora izdvajati naknade za još po dva člana u svakom vijeću. Pitamo se nije li bilo bolje, ne bi li bilo svrsishodnije da se taj novac uključi u pojedine kulturne programe. Ako se dobro sjećam navedeno je da će za potrebnu financijsku realizaciju ovakvog zakona biti potrebno više od 700000 kuna. Ako uzmete predloženi proračun za kulturu ove godine vidjet ćete da je primjerice za pripremu projekata koji bi se trebali prijaviti na fondove EU milijun kuna što znači da nam naknada za vijeća pojedu da tako kažem gotovo jednako sredstava nego što ulažemo u pripremu svih projekata i još ćemo povećati, odnosno proširiti broj članova. Vratit ću se kratko na odluku o formiranju kulturnih vijeća u gradovima sa preko 20000 stanovnika. Mislim da bi bilo mnogo korisnije da je svaki od tih gradova mogao primjerice taj novac uložiti ili u knjižnicu, dati na korištenje nekome tko bi mogao plasirati neku knjigu a znamo i sami u kakvom je stanju izdavaštvo i sustav knjižnica. Jednako tako mislim da bi bilo puno učinkovitije da se ta sredstva ulažu u infrastrukturu u kulturi za koju nije potrebno odlučivanje kroz vijeća, da mogu uložiti novac u svoje galerije lokalne, dakle glazbene škole. Puno bi to sve bilo učinkovitije nego da ih tjeramo da ovako moraju profunkcionirati kulturna vijeća, odnosno podsjetit ću samo da prvo što se reže, a to uvijek govorimo kada se razgovara o kulturi, uvijek se režu ona sredstva za kulturne potrebe, odnosno potrebe u sportu i to je neosporna činjenica. Zbog svega ovog mi moramo reći iz kluba HDZ-a da ne možemo podržati ovakav prijedlog, ne možemo se složiti s time ili podržati nešto što će biti evidentan sukob interesa, ne možemo pristati na to da se povećavaju članovi vijeća sa 5 na 7 bez ikakvog razloga i da se dodatno financijski optereti Ministarstvo kulture umjesto da je taj novac bio puno svrsishodnije uložen u projekte koji su nužno potrebni kulturi, u programe kazališta, galerija, knjižnica, za nabavu knjižne građe i slično. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Na ovo izlaganje imamo jednu repliku. Poštovani Željko Reiner, potpredsjednik Doma. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvažena zastupnica je zapravo dobro spomenula problem uvođenja obveze da predstavnička tijela gradova koji imaju više od 20 tisuća stanovnika dužna su slijedom ovog zakona donijeti akt o osnivanju i akt o imenovanju članova kulturnih vijeća. Dakle, usprkos tome što se tijekom rasprave i na matičnom odboru i u javnoj raspravi više puta isticalo da nije dobro formalizirati neke stvari i tjerati gradove sada one koji imaju više od 20 tisuća stanovnika, dosada je to bilo za one više od 30 tisuća stanovnika, da moraju dakle to uvesti, taj institut. U ovoj verziji vidimo da je to još pooštreno, umjesto da je ublaženo pa da je rečeno mogu donijeti akt pa njima na volju ako imaju u proračunu dovoljno novaca, krasno. Ali ako nemaju nisu prisiljeni na to. Ovdje je to nažalost još više pooštreno i dakle stvorena je jedna apsolutna obveza da to moraju učiniti. I čini mi se da to nije dobro jer velim ponavljam u raspravi je više puta isticano upravo ovo stajalište koje je spomenula uvažena zastupnica, a s kojim se i ja osobno slažem. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Na ovu repliku odgovara poštovana kolegica Sunčana Glavak.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi potpredsjedniče u pravu ste iako stoji da će se to tek od iduće proračunske, odnosno od 2014. godine se ova obveza nameće međutim ne možemo prihvatiti u ovakvoj financijskoj konstelaciji snaga, znamo u kakvom su stanju proračuni pa znamo u kakvom je stanju u krajnjem slučaju Proračun RH. Ne znamo hoćemo li izdržati uopće do kraja godine, a kamoli kako bi to jedinice lokalne, odnosno regionalne samouprave mogle napraviti. Katastrofalna je situacija koja se naravno preljeva poput piramide ili slijeva dakle od vrha od Vlade i sve to osjećaju naravno i naši gradovi i općine. Dakle, mi im namećemo nova opterećenja, namećemo nove namete, opterećujemo primjerice obrtnike, opterećujemo gospodarstvenike. Dakle, sjetite se samo kada su se usudili napokon zbrojiti kolike namete imaju naši obrtnici ili gospodarstvenici do kakvih smo katastrofalnih podataka došli. Sjetite se samo u kakvoj nezavidnoj situaciji su oni pa ću samo kada sam već spomenula obrtnike reći da primjerice u gradu Čakovcu u prva tri mjeseca, dakle samo u središtu grada Čakovca 16 obrta zatvorilo je svoja vrata. Dakle, ako govorimo o nekakvim novim opterećenjima moramo sagledati realnu situaciju a ne samo jednostavno to staviti u zakon pod nešto što se mora. A upravo kao što ste vi rekli bilo bi dobro da se kaže može ili da je ostalo ono za gradove preko 30 tisuća stanovnika a ne da i manje gradove opterećujemo na ovaj način. Hvala lijepa.
Pozivam sada kolegu Igora Kolmana da iznese svoju raspravu u ime kluba HNS-a.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege zastupnice i zastupnici, cijenjeni zamjeniče ministrice. HNS je i u prvom čitanju, a naravno i u ovom čitanju će podržati ovaj prijedlog zakona. Mi smatramo da se radi o dobrom prijedlogu. Jedan od razloga zbog kojih to smatramo dobrim prijedlogom je i ovo osnivanje dva nova kulturna vijeća. Što se tiče Vijeća za kulturni i umjetnički amaterizam mi smo uvjereni da kulturni i umjetnički amaterizam zaslužuje da bude institucionalno pokriven, barem na ovaj način ako ne i na razne druge, a ne samo načelno podržavan kao što je dosada uglavnom bio slučaj. Što se tiče financiranja međunarodnih projekata također to je nešto što se često dovodi u vezu sa ovim drugim Vijećem za međunarodnu kulturnu suradnju. Međutim, to su dvije potpuno odvojene djelatnosti, to su dvije razne vrste kompetencija, to su dvije razne vrste posla, to su dvije razne vrste odluka. I u tom smislu nam se čini posebno važnim da se te dvije stvari razdvoje upravo zato da se ne bi zato što nalikuju jedna na drugu zapravo dovodilo jednu i drugu djelatnost u kaos i u međusobno preklapanje koje onda smanjuje racionalnost i povećava štetu. Ono što je od prvog čitanja dodatno uređeno je članak 5. kojim se mijenja članak 10., dakle pitanje sukoba interesa. Nama se i u prvom čitanju činilo da je to dobro rješenje. U svakom slučaju puno bolje nego što je bilo dosada. S ovim dodatnim poliranjem toga članka, ajmo tako reći zaista radi se o vrlo precizno definiranom postupku i mi to apsolutno podržavamo. Ono što je isto važno je to je da su usvojene primjedbe koje su se čule u raspravi u prvom čitanju oko produžavanja roka za osnivanje kulturnih vijeća u gradovima iznad 20 tisuća stanovnika kako bi se to uklopilo u donošenje proračuna i u obveze koje su već odavno preuzete. Ali što se tiče samog osnivanja, ponavljam, rekao sam i tada, to mi se čini da je vrlo dobro, dapače, trebalo bi u budućnosti još dodatno proširiti tu obavezu jer s aspekta racionalnosti pretpostavka je da ako imate u gradu od 20 tisuća stanovnika, a grad od 20 tisuća stanovnika je ozbiljni grad, ako imate vijeće koje se bavi kulturom onda je vjerojatno da ako je posao napravljen iole dobro u smislu imenovanja tog vijeća i pokretanja njegovog rada da će onda taj grad moći ili sa jednakim ili čak sa manjim sredstvima utrošenim u kulturu imati fokusiraniji, bolji, temeljitiji i na kraju krajeva korisniji kulturni program na razini grada. Tako da nemam puno više osim toga za dodati, neću oduzimati vaše vrijeme. Mi smo smatrali i smatramo i dalje da se radi o vrlo dobrom prijedlogu, naravno da ćemo ga s obzirom i na ova poboljšanja vrlo lako i rado podržati, a nadamo se da i Ustavni sud neće imati ništa protiv. Zahvaljujem.
I na ovo izlaganje replikom ustaje poštovani Željko Reiner potpredsjednik Doma. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega KOlman je zapravo podržao naravno da postoji odvojeno Vijeće za financiranje međunarodnih projekata kao nešto drugo ili drugačije kako on rekao i sa drukčijim zadaćama negoli što je to Vijeće za međunarodnu kulturnu suradnju. E sada, ja bih postavio pitanje, koji su to kulturni djelatnici u našoj sredini umjetnici iz područja umjetnosti i kulture koji svojim dosadašnjim dostignućima i poznavanjem problema vezanim za utvrđivanje i provedbu kulturne politike i osobito financiranja međunarodnih projekata će tako posebno doprinijeti ostvarenju ciljeva zbog kojih je to vijeće osnovano? I imamo li mi uistinu toliko kadrova iz tih specifičnih područja kulture i umjetnosti da možemo ih rasporediti po svim tim pustim novim kulturnim vijećima, a da su oni silno kompetentni, a da onda još ne budu i u sukobu interesa? Moram priznati da me nitko u to ne može uvjeriti. Hvala lijepo.
Na repliku odgovara poštovani Igor Kolman.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Sabora. Ja sam inače vrlo nesklon generalnoj kritici ljudi ovdje u RH i njihovih kompetencija i njihovih znanja pa tako i u ovom slučaju. Dakle ja se čudim skepsi kolege Reinera da mi u Hrvatskoj nismo u stanju naći 7 ljudi koji imaju nešto za reći i znaju nešto o međunarodnom financiranju u kulturi. Moguće je da vi imate drugačije uvide od mene ali ja imam ipak kolega Reiner očito više povjerenja u naše sugrađanke i sugrađane nego što vi imate.
I druga replika, uvažena Sunčana Glavak.
Hvala lijepo. Kolega Kolman, ne znam bih li rekla da nisam iznenađena ili da sam iznenađena ovom vašom konstatacijom da promjenom članka 10.se uređuje nešto na bolji način, smatram i još jednom ću ponoviti da ovdje mi na neki način legaliziramo eklatantni sukob interesa. O tome sam vam govorila. Prema tome, ono što vi kažete da je ovo puno bolje uređeno, niste možda obratili pozornost, međutim do sada su bila Kulturna vijeća uređena na način da primjerice i sadašnja ministrica kulture je mogla sjediti u Kulturnom vijeću da nije bilo gledano po stranačkoj pripadnosti i da su Kulturna vijeća vrlo kvalitetno obavljala svoj posao. A ovo što ste spomenuli primjerice da je grad sa 20 tisuća stanovnika jedan ozbiljan grad i to navodite kao argument za nešto zašto bi se trebalo sada tako postupati sukladno ovom prijedlogu zakona, pa ja vas pitam za jedan Poreč koji ima primjerice 17 tisuća stanovnika nije ozbiljan grad? Poreč je ozbiljan grad i Poreč ima ozbiljnu kulturnu baštinu ima ozbiljnu kulturnu promidžbu. I primjerice sada sam spomenula Poreč ali ima i drugih primjera na našoj obali, gradova koji rade upravo ono za što se zalažemo da turizam ne bude sunce i more već da kulturni turizam bude taj koji će produžiti našu turističku sezonu i zbog kojeg će prvenstveno dolaziti turisti. Dakle ne turisti koji će samo tražiti sunce i more već koji su sve zahtjevniji i koji znaju što od kulture u Hrvatskoj i gdje mogu pogledati. Dakle nemojmo se igrati brojkama ozbiljnih ili neozbiljnih gradova, govorimo o argumentima pa vas eto molim da na taj način razmišljamo. I još jednom samo spominjem gradovi će htjeli vi to priznati ili ne, na ovaj način ipak biti opterećeni, bit će opterećeni njihovi proračuni. Hvala lijepa.
Na repliku odgovara kolega Kolman.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Krenut ću od kraja. Naravno da je Poreč ozbiljan grad, upravo zato sam i rekao, dakle gradovi koji imaju 20 tisuća stanovnika pa i 17 tisuća stanovnika su ozbiljni gradovi i zato i moraju imati kulturna vijeća. Ja sam zato i naglasio u svojoj raspravi da bi bilo dobro u budućnosti da se ta granica još i snizi kao obveza, baš zato jer se radi o ozbiljnim gradovima koji onda ne mogu imati neozbiljno ustrojen sustav. A jedan od elemenata ozbiljno ostvarenog sustava su i kulturna vijeća. Drugo, sukob interesa. Meni se čini da ovdje u ovoj odredbi koja je sada u drugom čitanju dodatno pojačana se vrlo precizno i jasno i nedvojbeno definira kako u kojoj situaciji netko i zašto ne može sudjelovati u radu vijeća. I ja ne znam bolji način da se spriječi taj potencijalni sukob interesa o kojem govorite nego upravo tako jedna jasna razumljiva odredba koju se ne može tumačiti na više načina od jednoga. Što se tiče vaše iznenađenosti ili ne iznenađenosti, ja se nadam da niste iznenađeni jel ako ste iznenađeni onda znači da nisam dovoljno jasno govorio u skladu sa svojim svjetonazorom i političkom opcijom koju predstavljam, tako da nadam se ipak da vas nisam iznenadio.
Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime Kluba HDSSB-a govoriti će poštovani kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege zastupnici. Prijedlog zakona, odnosno Konačni prijedlog zakona o Izmjenama i dopuni Zakona o kulturnim vijećima se odnosi na osnivanje vijeća za područja glazbe i glazbeno scenske umjetnost, dramsku i plesnu umjetnost, knjižnu, nakladničku i knjižarsku djelatnost, vizualne umjetnosti, kulturno umjetnički amaterizam, inovativne umjetničke i kulturne prakse i međunarodno kulturnu suradnju i financiranje međunarodnih projekata. Prije je to bilo još se spominjala dakle i Europa i Europska unija ali sada je to ostalo financiranje međunarodnih projekata. Kada govorimo o tome da kulturna vijeća osnivaju, da se osnivaju za područja županije grada Zagreba, te gradova koji imaju više od 20 tisuća stanovnika piše u članku 4. da kulturna vijeća mogu osnovati i drugi gradovi i općine ako to ocjene svrhovitim. Dakle, ona konstatacija da je Poreč ozbiljan grad a ja mislim da je, onda, i ako ima 17 tisuća stanovnika dakle ne dolazi u obzir, dakle, može i nekakav Poreč ili bilo koji drugi grad osnovati kulturno vijeće. Sukob interesa o kojima je govorila kolegica iz HDZ-a je zaista zanimljiva teza u članku 5. odnosno 10. kaže ovako: Član vijeća ne može sudjelovati u raspravi i izuzet je od odlučivanja vijeća o pitanju koje se odnosi na umjetnički ili kulturni projekt u kojem sudjeluje on ili s njime povezane osobe srodnih po krvi u ravnoj liniji do bilo kojeg stupnja, bračni ili izvanbračni drug ili se odnosi na kulturni ili umjetnički projekt koji je predložila pravna osoba koja je član vijeća ili s njim povezane osobe imaju vlasnički ili osnivački udio ili sudjeluju u njezinom upravljanju. E sada jedno pitanje za sve nas a i osobno se pitam, tko to jamči da ostali članovi kulturnog vijeća a preostaje ih 6, ako je 7 ukupan neće ići na ruku svom 7. članu ili kako to ovdje piše osobama s njime krvno povezane do bilo kojeg stupnja, bračnom ili izvanbračnom dugu ukoliko taj ima nekakav projekt. Je li njegovo prisustvo dakle samo prisustvo u kulturnom vijeću već određeno jamstvo da će projekt u kulturi koji predloži njegov bračni drug ili izvanbračni drug, ili drugarica nije bitno kako to ovdje piše biti jamstvo dakle da se taj projekt gleda objektivno, objektivnim okom i da se odlučuje o njemu. Ostaje dakle onih 6 članova kulturnog vijeća koji će odlučivati o tome ako je on i izuzet. Ali s obzirom da je on član kulturnog vijeća pa ne bih htio biti zloguki prorok ali vjerojatno da će odlučiti i bez njega onako kako je, kako bi odlučilo i da je i on, i da i on ima ili ona imaju pravo odlučivanja o tom kulturnom vijeću. Dakle, nikakvo jamstvo nije kolega Kolman je li, da ovaj članak koji govori o sukobu interesa bude zaista primijenjen eto kako vi to vrlo vatreno zastupate, da je to izvrstan mehanizam ili alat ili kako god hoćete za zaštitu od sukoba interesa. S obzirom da je ovdje bilo riječi i o tome da svako kulturno vijeće koje ima 7 članova prilikom, a osniva se od 1. siječnja 2014. godine iziskuje i dodatne troškove u proračunu gradova i županija, jasno je da će se taj trošak dakle za financiranje rada kulturnih vijeća prenijeti i na one koji pune proračun lokalne samouprave gradova i županija. I potpuno je jasno da će to biti dodatno opterećenje ili kako bi se, ono netko rekao, ajde da kažem, evo Šuker je ovdje, parafiskalni namet koji će dodatno opteretiti proračune i gradova i županija. Negdje ukidamo ili smanjujemo spomeničku rentu itd., a sada osnivamo kulturna vijeća što je opet na mostu dobio, na ćupriji izgubio. I zapravo opet se sve svodi na isto. I ona konstatacija o zatvaranju obrta u gradu Čakovcu, ali ne samo u Čakovcu nego li i u niz drugih gradova u Republici Hrvatskoj stoji. I vjerujem da će i ova kulturna vijeća, odnosno financiranje kulturnih vijeća dodatno opteretiti jedinice lokalne samouprave u državi Hrvatskoj. Mi smo imali primjedbe na ovaj zakon u onom prvom čitanju i sada evo smo u dvojbi što učiniti sa ovim konačnim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama zakona iako se ovdje navode promjene koje su uvrštene u ovaj konačni prijedlog zakona tako da zapravo nismo ni sami dovoljno raspravili međusobno u klubu što učiniti sa ovim zakonom. Je li se moglo smanjiti broj na 5 pa ostati na 5, je li se moglo povećati dakle onaj cenzus od 20 000 stanovnika na 30 000 stanovnika pa barem time prištediti dio gradova ili naselja koja su manja od 30 000 stanovnika, osnivanja kulturnih vijeća teško je reći. U svakom slučaju evo ovih 750 000 kuna koliko je potrebno za provođenje ovoga zakona i programi, projekti koji su kandidirani prema EU od milijun kuna zapravo poništavaju onih 750 000 koji se moraju trošiti. Mislim da ćemo na kraju u svezi ovoga Zakona o kulturnim vijećima biti suzdržani. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Nastavljamo sa raspravom u ime klubova. U ime Hrvatskih laburista govorit će poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani zamjeniče sa suradnikom, poštovane kolegice i kolege. Evo na samom početku o ovom zakonu jedna anegdota. U Zagrebu postoji glumac Dubravko Sidor koji je godinama odlazio u London, njegov otac je radio na BBC-u i svake godine kad bi gospodin Sidor odlazio tamo natjecao se na BBC-u sa svojim radom pošto je i vjerojatno ga dobro pamtite po odličnom glasu na Hrvatskom radiju, ima odličan glas i vrlo je inovativna osoba, pokušao je svaki puta prodati nekoliko emisija BBC-u. I tad sam ga ja jednom prilikom pitao pa dobro jel ti kažeš svome ocu da se natječeš, veli nemoj, moj otac ni ne zna da se natječem i kada bi on poduzeo bilo što da se moj rad primi na tom natječaju bio bih profesionalno mrtav. Kada bismo mi bili društvo kakvo je društvo u kojem djeluje BBC ili društvo recimo neke skandinavske demokracije tada bih vjerovao u ovo što piše ovdje. Netko je prije spomenuo da kod nas sukob interesa je rastezljiv pojam. Meni je nezamislivo da ravnatelj HRT-a sjedi u Nadzornom odboru Hypo banke i da već samim tim činom ne smatra da je u sukobu interesa, banke koja posluje sa HRT-om i čak mi se čini ravnatelj javne televizije da je samo po sebi banka i javna televizija da su u prijeporu. Prije je kolega Grubišić govorio kako se to uglavnom radi. Ne treba biti osoba koja je član vijeća sudjelovati u raspravi, odlučivati o tom. Pet ili sedam članova raspravlja o programima i taj sedmi član ustaje kad se raspravlja, odlazi van i ostalih šest članova raspravlja i odlučuje u korist ovog sedmog člana jer će i ovaj šesti, peti, četvrti, treći, drugi i prvi isto tako doći u red. Znate da je pravilo u žirijima, recimo u teatarskim žirijima da nitko ne može biti u žiriju tko je bilo kako interesno povezan sa bilo kojom predstavom. Ne možete se natjecati s predstavom i biti u žiriju jer je to automatski ste u sukobu interes. I tamo ima više članova, nema da član žirija odlazi kad se govori o njegovoj …, to je nespojivo. Tako mislim da je ovdje nespojivo, oni ljudi koji su u vijećima ne mogu se natjecati sa programima, znači ili ne mogu ući oni ljudi koji aktivno djeluju, ne mogu biti u vijećima. Postoje sasvim sigurno u Gradu Zagrebu, ja govorim to je puno teže ostvariti u manjim sredinama, u Čakovcu, u Poreču ili ne znam gdje ima puno manji broj djelatnika u kulturi, umjetnika, koji su svi zainteresirani za sredstva koja vijeća dodjeljuju. Prema tome, to je jedna upitna formulacija o kojoj smo razgovarali mada je sada puno jasnija nego što je bila prije, ali znamo šta govori praksa, znamo sada iz prakse Povjerenstva za sukob interesa da mnogi članovi koji su stvarno u sukobu interesa ne priznaju čak ni odluke tog povjerenstva, tvrdeći, pronalazeći zapravo svakojake izlike kako bi i dalje mogli obnašati nekoliko funkcija nespojivih. Znači oko članka 5. sasvim sigurno ja se ne slažem u tome da članovi vijeća mogu biti one osobe koje aktivno djeluju i koje konkuriraju za sredstva od toga vijeća. Znači to je prvo. Drugo, vijeća se osnivaju, prije je bila granica 30 000 stanovnika, sada je granica 20 000 stanovnika. Ja bih htio da to bude i 5000 ili 10 000 stanovnika, samo ima Arsen Dedić jednu pjesmu u kojoj se kaže a tko to more platit. Stvar je u tome ulaganje u kulturu, prosvjetu, znanost nije potrošnja, to je ulaganje. To je ulaganje u bolju budućnost, sasvim sigurno. Međutim da li u ovom trenutku možemo poštivati slovo ovog zakona kao što su i mnogi zakoni, sutra ćemo vjerojatno govoriti o zakonima koji isto tako su postali mrtva slova na papiru o kojima smo govorili, proljetos smo govorili zaštita informacija. Govorili smo o mnogim zakonima kad su došli ovdje da se neće ostvariti jer ih je nemoguće u praksi ostvarivati. Znači, sve ovo što se dalje kaže dva nova vijeća koja su ustanovljena, a to je financiranje međunarodnih projekata i čini mi se Vijeće za kulturno-umjetnički amaterizam dobro došla su vijeća pri ministarstvima i jedan prijedlog koji je u svim tim vijećima, svi oni koji se bave kulturom i umjetnošću trebali bi raditi kao što se to često radi u demokratskim zemljama bez naknade, bez novaca. Tada bi možda imali šansu da provedemo ovo što smo napisali u zakonu. Još jedanput apeliram da se članak 5. promijeni i to tako da oni članovi ponavljam, oni umjetnici, kulturni radnici koji konkuriraju za novac ne mogu biti članovi vijeća. Hvala.
Hvala i vama. Prelazimo na pojedinačnu raspravu kolege Željka Reinera, potpredsjednika Doma.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče ministra, pomoćniče. Naime, ja bih najprije izrazio svoje žaljenje što gotovo ništa iz javne rasprave nije uvaženo u ovom prijedlogu što ne mislim da je dobro ni da je dobra praksa. Međutim, naravno postavlja se uopće pitanje zašto ovaj prijedlog zakona. U obrazloženju piše pojednostavljeno rečeno da je to zato jer eto mi ulazimo u EU, pa će sad tu biti novi izvori sredstava i onda je dobro da se recimo uvede u članku 1. financiranja, Vijeće za financiranje međunarodnih projekata itd. Međutim, iskreno rečeno čini mi se da ovaj nacrt zapravo ne donosi neke bitne kvalitativne promjene niti u postojeći zakon, a samim time naravno niti u sustav. Naime, vjerujem da kad bi se provodio postojeći zakon uistinu striktno kako je zamišljeno da bi se zapravo mogle postići bitne promjene na bolje posebice recimo kad bi se provodile evaluacija svih programa, kad bi se uvela pisana evaluacija, kad bi se promicala kvalitetnija komunikacija između Ministarstva kulture, vijeća i korisnika odnosno subjekata koji obavljaju djelatnost u kulturi umjetnosti, kad bi se poštovali članci koji predviđaju sukob interesa već postojeći bilo bi bitno bolje. Ali dozvolite mi da se osvrnem na par članaka o kojima je ponovo kažem bilo rasprave i tijekom razdoblja javne rasprave, a koje su zapravo spomenuli i uvaženi moji prethodnici. Ponovo ću apostrofirati problem po meni nepotrebnog Vijeća za financiranje međunarodnih projekata kad postoji Vijeće za međunarodnu, kulturnu suradnju i ponovo mi se čini da je problem koliko takvih ljudi sa takvim velikim iskustvom imamo. To nije pitanje povjerenja u te ljude i da li treba imati i možemo imati, imamo povjerenja u potencijalne članove ili ne. To je pitanje naprosto realnosti da li oni uistinu postoje. Zašto treba izmisliti jedno novo vijeće koje zapravo čini se iz svega treba obavljati poslove svojevrsnog konzaltinga. Pa ako se želi davati određena stručna pomoć subjektima u kulturi da se natječu za financiranje iz međunarodnih fondova, pa onda se to može drugim oblikom, edukacijom prvenstveno osposobljavanjem tih subjekata da zadovolje uvjete koji se postavljaju prigodom konkuriranja za međunarodne fondove, a ne stvaranjem jednog novog vijeća u kojem ako će, a to je jedino bi bilo ispravno ako bi njegovi članovi bili potpuno isključeni iz konkurencije za nekakva sredstva što se vjerojatno neće dogoditi. Prema tome, to je jedan od problema koji se javlja. Nisam sretan sa time da se briše članak 2., stavak 2. u četvrtom članku jer to neće urediti pitanje sukoba interesa samo onim dakle što je napisano u članku 5. uopće ne vidim razloga zapravo zašto bi se izbrisao taj članak. Nije točno da će pitanje sukoba interesa se potpuno riješiti člankom 5. upravo iz svih razloga koji u dosadašnjoj raspravi rečeno. Dapače, čini se da će se time na neki način legalizirati sukob interesa i mislim da to nije dobro. Mogao bi se stavak 2. postojećeg zakona stavak 2. članka 4., dakle važećeg zakona striktno poštivati, na tome inzistirati, a ne svjesno kršiti kao što se u prošlosti radilo. I mislim da bi time se dovoljno zaštitio mogući sukob interesa. Ali kad govorim o sukobu interesa čini mi se da će se on izvjesno javiti vezano uz odredbu članka 10., odnosno članka 4. o tome da se sad uvodi niži cenzus, dakle da moraju imati kulturna vijeća, gradovi iznad 20000 stanovnika. U takvim gradovima uistinu nema dovoljnog broja stručnjaka za to da budu članovi vijeća, a da istodobno ne konkuriraju za sredstva. To pokazuje praksa koja zapravo govori da niti gradovi sa 30000 stanovnika često ne mogu naći dovoljno kvalitetnog kadra za vijeća, a koji neće istovremeno i konkurirati za ta sredstva. Bojim se da se uopće nije napravilo ono što se trebalo napraviti prethodno i onda temeljiti evaluacije rada vijeća u manjim sredinama da se vidi da li taj sustav funkcionira ili ne funkcionira, pa onda na temelju te analize da se popravi situacija, implementiraju poboljšanja ili eventualno napravi neka izmjena u zakonu. Mi znamo da danas nerijetko imamo kulturna vijeća, dakle u gradovima iznad 30 tisuća stanovnika kako je to slijedom važećeg zakona, u kojima se naprosto očito nisu mogli naći kompetentni kadrovi pa su u tim vijećima kao članovi umjesto kulturnih djelatnika umjetnika osobe koje nemaju nikakve veze s kulturom i umjetnošću. Znamo primjere nekih teta u vrtićima itd., itd. Prema tome, ako hoćemo imati stručne osobe, pogotovo u malim sredinama, uistinu je veliki problem kako ih naći, a da istodobno ne budu u sukobu interesa jer će konkurirati za određena sredstva. Napokon mislim da je važno istaknuti još i to da će zapravo kao što su i moji prethodnici rekli odredba o gradovima iznad 20 tisuća stanovnika ne samo izazvati opisane sukobe interesa negoli znatno zapravo oduzeti novac za kulturu, za kulturne programe u tim manjim sredinama jer će oni morati formirati kulturna vijeća umjesto da sredstva vrlo skromna sredstva koja imaju ulože u određene programe kulture. Prema tome, čini mi se da zapravo nisu ta rješenja sretna pa naravno da nije onda niti sretno rješenje kad se umjesto 5 omogućuje 5 ili 7 članova jer naravno u našoj praksi opet uvijek će to završiti na 7. Još će se više novaca potrošiti na kulturna vijeća umjesto da se uistinu taj novac, vrlo skromni novac sve manji novac koji se ulaže u kulturu i umjetnost uloži uistinu u programe i na taj način postigne onaj glavni cilj koji je vjerojatno svima u interesu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Želi li zamjenik ministrice zaključno se obratiti Saboru? Izvolite. Zamjenik ministrice, gospodin Berislav Šipuš. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče zahvaljujem. Poštovane dame i gospodo, poštovane zastupnice i zastupnici Hrvatskog sabora par rečenica o konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o kulturnim vijećima. Nešto o vijećima koja se osnivaju za neka nova područja. Kao što smo ustvrdili kulturno umjetnički amaterizam je u ovoj godini financiran sa 3 milijuna 740 tisuća kuna za 215 programa glazbenog amaterizma i 910 tisuća kuna za kazališni amaterizam. To je velik novac i ogroman broj programa i projekata za jedno područje u kojem nije bilo dosada stručnoga vijeća takvog. Držimo da je potrebno držati i dalje tu razinu kvalitete tih programa i brige koju je Ministarstvo kulture i dosada vodilo, napominjem, i držimo da posebno Vijeće za kulturno-umjetnički amaterizam upravo ima i kroz ovu financijsku da tako kažem prizmu svoje opravdanje. Drugo, što se tiče Vijeća za međunarodnu kulturnu suradnju i prije je pisalo europske integracije odnosno Vijeće za financiranje međunarodnih projekata postoji bitna razlika između ta dva vijeća. Briše se pojam Europe i EU ili europskih integracija jer od 1.07. naša zemlja postaje ravnopravna i punopravna članica EU. Prema tome, mi ćemo uistinu imati samo ubuduće međunarodnu kulturnu suradnju, a ne i suradnju sa EU. Dakle, nema potrebe to više izrijekom govoriti. Drugo, međunarodna kulturna suradnja raspolaže u ovom trenutku sa sredstvima od otprilike 12 milijuna kuna koja se raspoređuju na programe koje prijavljuju institucije, javne ustanove ali i pojedinci kao i neovisne umjetničke organizacije, udruge ili opet pojedinci koji imaju određene projekte u inozemstvu. Jedan od takvih projekata je recimo i nešto što je uistinu Hrvatska država napravila jedan veliki iskorak, a to je bio recimo Festival Croatie la voici u Francuskoj. Međutim, međunarodni projekti i Vijeće za financiranje međunarodnih projekata je jedno sasvim drugo vijeće i neće u sebi imati praktički te ljude koji sjede u Vijeće za međunarodnu kulturnu suradnju. Zašto? Već se iz ovih prvih projekata međunarodnih koji idu na financiranje prema europskim fondovima ili prema međunarodnim fondovima, to ne moraju biti samo europski fondovi, vidjelo da se uglavnom radi o projektima koji su vezani ili za izgradnju osnivanja utemeljene neke nove institucije u nekom od da tako kažem naših mjesta, gradova ili lokalnih sredina naravno kulturnog sadržaja ili su vezani uz obnovu kulturne baštine opet u nekoj sredini tako da se i u jednom i u drugom segmentu financiranjem takvih projekata tim sredinama i tim objektima daje sasvim jedna nova vrijednost što se popularno kaže dodana vrijednost edit value i koja naravno tim sredinama onda daje jedan novi poticaj uopće u njihovom društvenom i ekonomskom razvoju. Spomenut ću programe kojih je bilo čini mi se 10-ak koje je Ministarstvo kulture predložilo i drugim ministarstvima za pomoć, Ministarstvu regionalnog razvoja, Ministarstvu turizma, između ostalog npr. Grožnjan ili Završje u Istri isto tako kulturing u Puli ili u Rijeci veliki projekt. Dakle, riječ je o projektima u kojima se nešto gradi, u kojima se nešto financira, u kojima se nešto obnavlja da bi se stavilo u novu funkciju. Vrlo je važno spomenuti da nositelji takvih projekata ne mogu biti ministarstva, nositelji su lokalne sredine. One određuju svojim idejama kako će projekt i u kojem smjeru ići. Ministarstva tu pomažu pa tako i taj iznos od milijun kuna koji je predviđen za pomoć pri izradi projektne dokumentacije raznih snimaka arhitektonskih terena je predviđen upravo za ovakve projekte. Znači članovi takvog vijeća za financiranje međunarodnih projekata neće biti zapravo umjetnici ajmo to tako kazati. To će biti dosta da tako kažem vijeće sastavljeno do sada od možda ljudi koji su se sastajali jednom godišnje kada bi se radilo recimo o nekoj strukovnoj nagradi u domeni urbanizma ili u domeni arhitekture, znači netko tko je vezan, da uz arheologiju, netko tko je vezan uz baštinsku arhitekturu, uz tradiciju, možda neko iz područja folklora ili etnologije. Znači u svakom slučaju stručnjaci koji mogu evaluirati ono što neka lokalna sredina želi financirati pomoću međunarodnih sredstava. Što se tiče kulturnih vijeća koja sada bi se osnivala i u gradovima sa 20 tisuća stanovnika, napominjem da u članku 6.stavak 1.se mijenja i sada će glasiti da kulturna vijeća se osnivaju za područje županije Grada Zagreba te grada koji ima više od 20 tisuća stanovnika, a mogu ih osnovati i druge općine i gradovi ako to ocijene svrhovitim. Znači uistinu je moguće da i Poreč kao jedan ozbiljan grad naravno znamo i kulturne baštine ali i jednog izvrsnog festivala glazbenog može osnovati takvo jedno vijeće ukoliko to drži svrhovitim. Još nešto, gradovi i te sredine će odrediti svojim statutom broj članova vijeća. Ne mora biti 5 ne mora biti 7, može biti 3. Onda će oni odrediti djelokrug rada, odredit će način izbora, a donijet će i gradonačelnik odluku o nadoknadi koja postoji ali koja može biti i 100 kuna. Pa mi se čini malo bizarnim da netko spominje parafiskalni namet u tom kontekstu kada se zna da spomenička renta kada je u pitanju Ministarstvo kulture znači gubitak uistinu se to tako može reći od 25 milijuna kuna na godinu, Ministarstvo kulture za zaštitu baštine. Naime, taj tzv. parafiskalni namet se ne može iskoristiti za ništa drugo pa niti u lokalnim sredinama pa niti u Ministarstvu kulture nego samo i izričito zato. Ako je nadoknada od 100 kuna po članu Vijeća za kulturu u nekom manjem gradu parafiskalni namet onda mislim da nemamo istu računicu ili barem ne dobro. To isto tako mislim da je možda negdje spomenut Čakovac ali nadam se da ne u smislu da on dobiva obvezu utemeljenja kulturnog vijeća, to su gradovi Križevci, Virovitica, Zaprešić, Petrinja, Kutina, Požega i Sinj u ovom trenutku za koje znamo da su u ovom broju. Što se tiče članka koji se ovdje spominje i u svezi sukoba interesa, a to je članak 10. Koji se sada mijenja i glasi član vijeća ne može sudjelovati u raspravi i izuzet je od odlučivanju vijeća o pitanju koje se odnosi na umjetnički ili kulturni projekt u kojem sudjeluje on ili s njim povezane osobe, srodnik po krvi … do bilo kojeg stupnja, bračni i izvanbračni drug, spomenut ću da je do sada takva osoba mogla sudjelovati u raspravi ali je bila izuzeta o odlučivanju. Držim da smo zaoštrili situaciju time da dotična osoba ne može biti niti nazočna raspravi o takvom jednom projektu, a kamoli o odlučivanju. Što se tiče članka, gospodin akademik Reiner mislim da je spomenuo 2.stavak u članku dosadašnjem koji spominje naravno nemogućnost sudjelovanja u tome, tu bi se mogao čak složiti da Hrvatska u jednom segmentu jest mala sredina kada se tiče izbora ljudi koji mogu sjediti u kulturnim vijećima. Osobno nisam nikada bio niti u jednom kulturnom vijeću jer bih stalno bio u sukobu interesa, vodio određene festivale ili grupe koje su se naravno kandidirale. Međutim držim isto tako da jedan određen tip povjerenja mora postojati. U tom su vijeću kao i u nekim drugim vijećima sjedili i dalje moji prijatelji, kolege s kojima sam iznimno usko surađivao o svemu pa i na takvim projektima, dakle bez čak osobnog povjerenja u domeni kulture i umjetnosti mislim da se zakonom ili nekim tvrdim, oštrim, strožim pristupom neće puno napraviti. Vjerujem da je ovo u ovom trenutku najbolje rješenje odnosno prijedlog rješenja. Zahvaljujem.
Zahvaljujem zamjeniku ministra. Na ovo završno izlaganje imamo prijavljenu repliku kolegice Sunčane Glavak.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi gospodine Šipuš, nije Čakovac nego je Čakovec. Ja sam govorila o gradu Čakovcu, dakle to su dva različita grada pa vas eto samo želim na to upozoriti. Jednako tako čini mi se da ste malo nespretni u svemu ovome hoće li urbanisti na kraju sjediti u ovom vijeću, neće sjediti, dakle očito niste definirali tko će biti ti ljudi pa mi je žao što nismo dobili odgovor na to već jednu samo nespretnost u objašnjavanju. Uopće se ne radi o tome da li netko može, mora, treba osnovati kulturno vijeće. Vi imate podatke u Ministarstvu kulture o gradovima koji su to do sada učinili pa onda znate i kakva je bila učinkovitost pojedinih riječi odnosno nije bila. Spomenuli ste ponovo grad Poreč, dakle izdvojila sam grad Poreč kao primjer koji nema kulturno vijeće a koji sjajno promovira kultura, radi na kulturnim programima. Poreč mi je prvi pao na pamet eto pa u tom kontekstu sam spominjala grad. Kada se dotičete problematike spomeničke rente odnosno smanjenja nameta i eksplicite kažete da se taj novac ne može koristiti u druge svrhe ja ću vam ponovno navesti primjer grada Čakovca za koji je Državna revizija dvije godine za redom utvrdila da su sredstva spomeničke rente nenamjenski korištena, da je SDP-ov gradonačelnik nenamjenski trošio sredstva, dakle to se ne smije ali se čini. Pa dakle upozoravam i na tu činjenicu. A moram samo upozoriti da je tijekom javne rasprave bilo primjedbi od kulturnih djelatnika, što se tiče osnivanje novog vijeća da ne treba novo vijeće koje će se baviti međunarodnim projektima biti u svojstvu konzultanta jer to jednostavno nije potrebno već bi to trebali biti educirani kulturni djelatnici koji se razumiju u te projekte a ne kao što smo čuli da će to možda biti urbanisti ili ne znate ni vi sami odgovoriti zapravo tko će biti ti ljudi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Hoćete odgovarati? Ne. Odgovor na repliku zamjenik ministra izvolite.
Da, poštovana gospođo zastupnice dakle, u svakom slučaju kada se radi o nenamjenskom korištenju spomeničke rente, nisam rekao da se ne može to dogoditi, rekao sam samo da je taj tzv. parafiskalni namet uistinu jedan od onih izvora sredstava za lokalne sredine pa tako i za Ministarstvo kulture koji je predviđen isključivo za namjenu zaštite, pri zaštiti spomenika kulture i pri njihovoj konzervaciji, restauraciji što se može dogoditi, naravno da se može, ali u to ne bih sada ulazio. Drugo, što se tiče Poreča, naveo sam samo to da je Poreč kao jedan kulturni grad može imati kulturno vijeće ako ga želi, ako sredina lokalna odredi da to nije potrebno neće. Međutim, što ne znači da neće možda unaprijediti taj, čitav segment kulture. Naravno da ima podataka gdje gradovi koji imaju vijeća ili koji nemaju vijeća loše rade s kulturom ali ima puno više primjera gdje imamo vijeća za kulturu gdje se jako dobro radi u gradovima. I još jedanput ponavljam, vijeća koja su navedena na početku u preambuli praktično izmjena i dopuna odnose se naravno na taj broj vijeća i njihova nazivlje, na vijeća koja se … [[Govornik se ne razumije.]] pri Ministarstvu kulture. Što ne znači da lokalne sredine moraju imati ta ista vijeća. Tako da mislim da neke stvari možemo se i složiti a i ne moramo ali čini mi se da u ovom trenutku su ovo najbolji mogući prijedlozi za rješenja.
Zahvaljujem i time je rasprava o tekstu Zakona zaključena a glasovati ćemo kada se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o kulturnim vijećima, drugo čitanje, P.Z. br. 210. Rasprava o konačnom prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog. Molim da se izjasnimo tko je za? Hvala. Ima li netko protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 77 glasova, 34 glasa protiv i 1 suzdržanim glasom donesen zakon o izmjenama i dopuni Zakona o kulturnim vijećima u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
Danas ćemo raspraviti i još jednu točku. Biti će to: - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnim maticama, drugo čitanje, P.Z. BR. 165.; Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Ministar uprave gospodin Arsen Bauk.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnici, pred vama je Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnim maticama. Prvo čitanje bilo je krajem prošle godine i temeljem rasprave koja je bila u Hrvatskom saboru i temeljem dakle i onoga što smo dakle planirali napraviti u međuvremenu, pred vama je Konačni prijedlog zakona. Postojeći Zakon o državnim maticama donijet je još 1993. godine a počeo se primjenjivati od siječnja 1994.. Odredbama zakona propisano je da su državne matice u evidenciji o osobnim stanjima građana u koju se upisuju činjenice rođenja, sklapanja braka i smrti te drugi podaci o tim činjenicama utvrđeni zakonom. Vrijeme donošenja Zakona o državnim maticama i u prvim godinama primjene evidencije o osobnim stanjima građana vodile su se ručno a isprave izdavane su pisaćim strojem. U Republici Hrvatskoj 90.-ih godina započinje informatizacija državne uprave pa tako i matičnih ureda. Proces informatizacije poslova osobnih stanja građana postupno se razvijao od korištenja informatičke tehnologije kao pisaćeg stroja do ustrojavanja jedinstvene aplikacije vođene državnim matica u koju se unose podaci iz državnih matica te koje omogućava informatičku obradu unesenih podataka. U posljednjih 10 godina pristupilo se intenzivnom unosu podataka i državnih matica u informatičku bazu te se kontinuirano taj unos obavlja svakodnevno u matičnim uredima. Primjerice na dan 14. siječnja 93,74% upisa već je upisano u informatičke baze. Potrebno je ukazati da se svakodnevno u informatičke baze unose podaci upisani u državne matice što kontinuirano povećava i broj unosa. Želio bih tu reći da smo između dva čitanja i omogućili dakle povezivanje u cijeloj državi aplikacije, da se sada rodni list može dobiti bez obzira na to gdje ste rođeni u svim matičnim uredima. Korištenje informatičke tehnologije omogućilo je matičarima lakše i brže izdavanje isprava što je utjecalo i na poboljšanje učinkovitosti rada u odnosu na ostvarivanje prava građana. Osnovna pitanja koja se predlažu urediti su dakle vođenje državnih matica u elektroničkom obliku osim matice vjenčanih što je bio i prijedlog nekih zastupnika koja će se osim elektroničkog oblika i dalje voditi na propisanom obrascu dok su na snazi ovakve odredbe Obiteljskog zakona. Također propisivanje načina izmjene podataka o spolu u temeljnom upisu matice rođenih također očitovati ćemo se i o amandmanu koji je podnesen u tom smislu. Propisivanje predočenja medicinske dokumentacije o porodu i drugom dokazu o majčinstvu za prijavu rođenja djeteta izvan zdravstvene ustanove, skraćivanje roka za određivanje osobnog imena djeteta na 30 dana od dana rođenja. Izdavanje samo dvije isprave iz Matice rođenih i to izvadak iz Matice rođenih koji sadrži sve podatke koji su upisani u Maticu rođenih i rodni list u čijim će se rubrikama upisivati posljednji važeći podaci. Za osobe koje su promijenile spol i osobno ime na ispravama neće biti vidljive izvršene promjene. Također predvidjeli smo predaju matica vjenčanih koji se vode u diplomatskim misijama i konzularnim uredima Republike Hrvatske u inozemstvu a iz kojih se ne izdaju isprave u diplomatskim misijama i konzularnim uredima, nadležnom Uredu grada Zagreba kako bi se građanima omogućilo izdavanje isprava te usklađivanje nazivlja pravnih instituta i tijela državne uprave. Što se tiče razlike u odnosu, u odnosu na prvo čitanje, dakle prihvaćeno je dosta prijedloga saborskih zastupnika koji su tu navedeni, a za one koje nisu prihvaćene napisano je obrazloženje zašto nisu prihvaćene. Također obzirom na stanku koja je bila u radu Hrvatskog sabora Vlada će predložit amandman da zakon stupi na snagu 1. srpnja, a ne 1. lipnja kako bi se ispoštovala i ona odredba o stupanju na snagu 8 dana ili najmanje 8 dana od dana donošenja zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Najprije po klubovima pa pozivam poštovanu kolegicu Mirelu Holy da iznese stajališta kluba SDP-a.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege zastupnici, predstavnici Vlade. Na samom početku izlaganja o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnim maticama želim reći da će Klub zastupnika i zastupnica SDP-a podržati donošenje ovog zakona. Naglašavamo da se radi o važnom zakonu kojim se realizira i jedno iznimno važno obećanje iz Plana 21 temeljem kojeg je Kukuriku koalicija osvojila izbore prije godinu i pol dana, obećanje koje će pretočeno u ovaj zakon podići razinu ljudskih prava u Republici Hrvatskoj, smanjiti diskriminaciju manjina i ranjivih skupina te na taj način u velikoj mjeri olakšati život osoba s rodnom disforijom, a nažalost takve osobe u Hrvatskoj i danas u 2013. godini žive u paklu. Iznimno velikim pozitivnim iskorakom smatramo i način na koji je napisan ovaj zakon jer su u njegovom nastanku aktivno sudjelovali predstavnici i predstavnice nevladinih udruga koje se bave pravima LGBTQ osoba, ali i RODA-e i druge udruge. Nakon prvog čitanja prijedloga zakona ovaj je zakonski prijedlog poboljšan i unaprijeđen jer je Ministarstvo uprave bilo iznimno otvoreno za dijalog i suradnju što je ogromna pozitivna promjena u odnosu na dvije prethodne Vlade. Ministarstvo uprave je u pravom smislu te riječi pokazalo da javna rasprava o nekom zakonskom dokumentu ne mora biti samo formalna već da može biti prava demokratska rasprava sa svim zainteresiranim javnostima. Da podsjetimo, ovim se konačnim prijedlogom zakona mijenja važeći zakon u sljedećim odredbama. Propisuje se vođenje državnih matica isključivo u elektroničkom obliku, osim Matice vjenčanih i to do izmjena odredbi Obiteljskog zakona. Propisuje se način izmjene podataka o spolu u temeljnom upisu Matice rođenih, propisuje se predočenje medicinske dokumentacije o porodu ili drugom dokazu o majčinstvu za prijavu rođenja djeteta izvan zdravstvene ustanove skraćuje se rok za određivanje osobnog imena djeteta s 2 mjeseca od dana rođenja djeteta na 30 dana od dana rođenja djeteta. Propisuje se izdavanje samo dvije isprave iz Matice rođenih i to izvadak iz Matice rođenih koji sadrži sve podatke koji su upisani u Maticu rođenih i Rodni list u čijim će se rubrikama upisivati posljednji važeći podaci koji su pisani u Maticu rođenih u vrijeme izdavanja isprave. Zatim ono što je nama izuzetno važno, osobama koje su promijenile spol i osobno ime na ispravama neće biti vidljive izvršene promjene, propisuje se predaja Matica vjenčanih koje se vode u diplomatskim misijama i konzularnim uredima Republike Hrvatske u inozemstvu, a iz kojih se ne izdaju isprave u diplomatskim misijama i konzularnim uredima nadležnom uredu Grada Zagreba kako bi se građanima omogućilo izdavanje isprava. I posljednje, usklađuje se nazivlje pravnih instituta i naziva tijela državne uprave. U klubu SDP-a pozdravljamo potpunu informatizaciju državnih matica kojim u ovim administrativnim poslovima Hrvatska napokon ulazi u treće tisućljeće. Mnogi će reći da to u 2013.godini nije dovoljno i da postoji još puno prostora za napredak i poboljšanje pa se u tom kontekstu često kao pozitivan primjer spominje nama susjedna Slovenija koja je zakonom zabranila da tijela državne uprave od građana i građanki Slovenije traži dokumente koje državna tijela već posjeduju. Jer je istina, prilično je apsurdno da se hrvatske građane i građanke za razne prijave traži dostava dokumenata poput domovnice, izvoda iz Knjige rođenih i slično ne starijih od 6 mjeseci, kao da se takvi dokumenti ne nalaze u posjedu tijela državne uprave i to sada već gotovo u potpunosti u 100% informatičkom obliku. Potpunom informatizacijom svih baza podataka kojima raspolažu tijela javne vlasti takva će mogućnost postati realna i u Hrvatskoj i u klubu SDP-a pozivamo Vladu da ozbiljno razmotri implementaciju sličnog rješenja i u Hrvatskoj jer bi se time u velikoj mjeri rasteretilo građane Hrvatske od prekomjernog administriranja. Tijela javne vlasti bi postala efikasniji, kvalitetniji i stvarni servis građana, a sve bi to dovelo do znatnih ušteda u administraciji. Zbog toga ovaj korak smatramo jednim od koraka u području reforme državne administracije. Kada smo u prošlom mandatu bili u oporbi u saborsku proceduru smo pustili Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnim maticama kojim smo htjeli podići razinu ljudskih prava, rodno disforičnih osoba, odnosno transrodnih i transseksualnih osoba i to u dijelu da se olakša procedura izmjene podataka o spolu u temeljnom upisu Matice rođenih te da se spomenute izmjene podataka o spolu te promjene imena u temeljnom upisu Matice rođenih na ispravama ne vide. Prethodna vladajuća većina nažalost nije podržala takav civilizacijski iskorak i tako olakšala život rodno disforičnim osobama. U klubu SDP-a smo ponosni da je koalicijska Vlada predvođena SDP-om ovim zakonom ispunila to obećanje te da će usvajanje ovog zakona barem djelomično olakšati život rodno disforičnim osobama. Iako ovaj zakon donosi pozitivnu promjenu, u klubu SDP-a podsjećamo Vladu Republike Hrvatske i to ne samo Ministarstvo uprave koje i ovim zakonom, a nadamo se i njegovim dodatnim poboljšanjem, usvajanjem dva amandmana grupe zastupnika iz kluba SDP-a odradilo svoj dio posla u pogledu poboljšanja ljudskih prava ove izrazito ranjive manjinske skupine, već i Ministarstvo zdravlja da pred nama predstoji još dosta posla u smislu jačanja prava rodno disforičnih osoba. To se prije svega odnosi na usvajanje propisa kojim bi se regulirala sustavna skrb nad rodno disforičnim osobama, od psihološke i psihijatrijske pomoći, savjetovanja i liječenja od strane endokrinologa i kirurga, čime bi se Hrvatska svrstala u krug demokratski i civilizacijski razvijenih zemalja u kojima ovakve osobe nisu u svojoj patnji prepuštene same sebi. Prva nužna privremena mjera je korekcija važećeg pravilnika, a drugi korak je donošenje posebnog propisa koji bi na jednom mjestu regulirao skrb o rodno disforičnim osobama. U klubu SDP-a pozdravljamo i druge izmjene i dopune kojima se još uvijek važeći zakon usklađuje sa stvarnim životom i činjeničnim stanjem čime se procedure čine jednostavnije i praktičnije. Na samom kraju izlaganja u ime kluba SDP-a želim pohvaliti rad ministra uprave Arsena Bauka koji je i ovim zakonom dokazao otvorenost, ozbiljnost i kvalitetu viđenu i u drugim prijedlozima zakona koja se u Sabor dolazila iz ovog ministarstva, a kojima je u značajnoj mjeri podignuta kvaliteta ljudskih prava u Hrvatskoj. To se prije svega odnosi na vrlo dobar Zakon o pravu na pristup informacijama, izmjene i dopune Zakona o osobnom imenu i sada zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnim maticama. Svi ovi zakoni sustavno su realizirali predizborna obećanja Kukuriku koalicije te onoga što je SDP govorio i predlagao u prethodnom mandatu. Nadamo se da će Ministarstvo uprave zadržati taj tempo vjerodostojnost i kvalitetu te da ćemo uskoro u Saboru imati priliku raspravljati i o Zakonu o registriranom partnerstvu.
Zahvaljujem. Na ovo izlaganje imamo istaknutu repliku gospođe Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena kolegice Holy, evo pažljivo sam slušala vašu raspravu i nekoliko puta ste rekli da ste prezadovoljni u klubu SDP-a i da ste prezadovoljni i sa ministrom i sa Vladom na koji način se izborio za evo osobe koje se zalažu za istospolne zajednice odnosno na drugi način su obilježene. Pa mi u klubu HDZ-a i ja osobno uopće nisam zadovoljna ne sa tim nego nisam zadovoljna zato što nitko iz kluba SDP-a ali ni sama vlada nije nakon niza ovih napada koji se dešavaju i krše se ljudska prava, zaista se krše kolegice Holy jer zaista mi svi imamo pravo reći da smatramo da za nas je brak između muškarca i žene brak i može i potpisati i zalagati se za to da to uđe u promjenu Ustava, to je naše ljudsko pravo. Prema tome, ne možemo biti u cijelosti zadovoljni ako smo jednu populaciju na ovaj način dali im mogućnost da zaista kroz ove matice se identificiraju, a s druge strane ukidamo ljudska prava drugima. Ne reagira se uopće, nitko od udruga zaista je to žalosno i danas je potpredsjednik Sabora Reiner o tome govorio. Ja osobno smatram i bila bih jako zadovoljna da i klub SDP-a i da ova Vlada konačno kaže to nije uredu. Evo samo to.
Odgovor na repliku poštovana Mrela Holy.
Poštovana kolegice Sumrak, ja vam želim samo skrenuti pažnju na činjenicu da se ovdje radi o pravima rodno disforičnih osoba i da to nisu homoseksualne osobe. Radi se o potpuno drugoj tematici. Osim toga meni je bilo žao što danas nisam imala priliku replicirati vašem potpredsjedniku odnosno stranačkom kolegi koji je tražio stanku u ime Kluba zastupnika HDZ-a zbog nasilja nad osobama koje prikupljaju ove potpise za referendum. Naime, ja se slažem sa vama da je svako nasilje apsolutno nedopustivo i da ga treba osuditi, međutim smatrala bih da je vaš prigovor i zahtjev za stankom znatno tako da kažem vjerodostojniji da ste reagirali u nebrojenom broju slučajeva kada su izrazito velikom nasilju bila izložene osobe homoseksualci i lezbijke, a to se događa nažalost svakodnevno. Pa nitko nikada nije reagirao na to. Osim toga jedno društvo je onoliko civilizacijski demokratski napredno koliko štiti najranjivije pripadnike u svome društvu. A ja mislim da ipak ljudi koji se imaju mogućnost konzumirati brak ne spadaju u tako ranjive skupine. Apsolutno osuđujemo nasilje nad bilo kime, ali vas pozivamo da budete znatno vjerodostojniji u svojim zahtjevima i da glasno reagirati nad nasiljem nad homoseksualnim osobama i lezbijkama, nad homoseksualcima i lezbijkama, tada će vaš zahtjev biti potpuno vjerodostojan.
Nastavljamo raspravu u ime klubova, pa će u ime kluba HDZ-a govoriti poštovani zastupnik Davorin Mlakar.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Čuli smo jedno iscrpno i nadahnuto iščitano izvješće kluba SDP-a o kvaliteti zakona koji je danas pred nama u drugom čitanju. Nažalost, bez obzira na ranije ocjene vjerujte da one nisu ocjene kluba SDP-a utjecale na naše mišljenje o ovom zakonu, ali mi se tako ne možemo baš pridružiti ocjenama u superlativima tekstu ovog zakona. Ja ću probati objasniti zbog čega. Zakon je pretrpio neke izmjene ili poboljšanja od prvog čitanja, što evo iako se nama ne priznaje ipak na neki način pokazuje da tu i tamo naši argumenti mogu biti prihvaćeni kada predlagatelj shvati recimo da je Obiteljski zakon potpisivanje u knjigu vjenčanih nešto što je zakonska obveza i dokument kojim dokazujete bračni status pa su sada odlučili predlagatelji da ipak jedna od matica u ovom slučaju Matica vjenčanih ostane kao knjiga ne samo u elektronskom nego i u pisanom obliku kakva je bila i do sada. I za pozdraviti je svakako ideju i akciju ministarstva da se informatički doradi cijelo područje statusnih prava građana pa tako i državne matice, međutim postoje problemi zbog kojih mi i dalje prigovaramo rješenju da se matice vode isključivo u elektronskom obliku. U ovom slučaju evo između dva čitanja prihvatili ste da se ne može samo u elektronskom obliku voditi knjiga vjenčanih isti prigovor vrijedi osobito za knjigu rođenih ali mislim da to niste imali u vidu kada ste predlagali ovaj tekst zakona. I da idemo kako to obično kaže predsjednik našeg Doma zbog interesa javnosti koja vjerojatno neće imati prilike čuti naše prigovore. Ja ću svejedno probati na jednostavan način prepričati ono što norme ovog zakona sada rade. I moram reći da je interese Kluba HDZ-a za ovaj zakon širi od prava transrodnih osoba, da nas zanima zakon u cijelosti. A on zbog određenih prava koja priznaje pojedinim skupinama nužno dovodi do problema ili do ugroze prava nekih drugih skupina. U ovom slučaju govorimo o pravnoj sigurnosti građana. Ja ću probati to objasniti na primjeru. Na temelju matica rođenih izdaju se dva dokumenta, jedan se zove potvrda a drugi se zove izvadak iz knjige rođenih. Prema ovome prijedlogu koji je sada pred nama i jedan i drugi dokument iz knjige rođenih sadržavati će samo zadnje podatke o osobi koja je zatražila izdavanje toga dokumenta. Time se želi na neki način što razumijemo zaštiti osobe koje su recimo promijenile spol da se u potvrdama kojima se one u pravnom prometu služe ne vidi ta činjenica. I to je potpuno legitimno i to je ideja koja treba biti pozdravljena. I to se pravo može ostvariti izdavanjem potvrde iz knjige rođenih. Ali istovremeno onako kako je predložio ovaj zakon ako ćete promjenu spola tretirati kao temeljni upis u maticu rođenih to će značiti da osoba koja je u 35 godini promijenila spol nakon promjene spola njena ta promjena biti će upisana u knjigu rođenih kao da je rođena osoba u tom drugom spolu. A to je ono čemu smo prigovarali i zbog čega tvrdimo da stvara pravnu nesigurnost da ne ekspliciram ovdje da se može dogoditi da će ta osoba zaključiti dva ili više brakova, da će u pravnom prometu se služiti dokumentima koji će kasnije postati nevjerodostojnima i da vi defacto nećete moći utvrditi identitet osobe koja je tu činjenicu promjene spola izvršila. Ono što je bio prijepor i što mislimo da kada se već ide za ovakvim uređenjem se može prihvatiti to je da ne treba tražiti osim ovih medicinskih dokumenata koji su ovdje navedeni da osoba koja želi promijeniti spol dakle da ne vrši neke medicinske promjene svoga spola, da je dovoljno podatak, odnosno ovaj dokument koji ste naveli određena medicinska dokumentacija ali vjerujemo da bi onda to pravo trebalo ograničiti. U protivnom može se dogoditi da karikiram, bez obzira što je tema vrlo ozbiljna da netko svakih 3 ili 6 mjeseci dolazi sa zahtjevom da se mijenja njegov temeljni upis u knjizi rođenih. Ono što je ministar već uvodno rekao to je da ovaj datum stupanja na snagu je bio vjerojatno ranije uređen, mislim da je vrlo jednostavno rješenje da umjesto 1. lipnja upišete da stupa 8 dana ili 8-og dana od dana objave i time ćete riješiti pitanje stupanja na snagu zakona. I sada još jedna vrlo važna stvar koja pokazuje da je rukopis ovog zakona ustvari rukopis samo jedne od naših službi za opću upravu i to nažalost one koja se ne može pohvaliti da je bila najkvalitetnija bez obzira na neke ocjene koje smo čuli. A to je činjenica da ono što su bili i što su po svim važećim međunarodnim konvencijama i danas konzularni poslovi a to je sklapanje braka, ovim odredbama zakona kako je ovdje navedeno vi defacto ukidate mogućnost sklapanja konzularnog braka u konzularnim uredima Republike Hrvatske u inozemstvu. I štoviše knjige vjenčanih koje su bile u tim uredima ovim zakonom ste odredili da se imaju predati u posjed i u pohranu u Ured za opću upravu grada Zagreba. Moram priznati da je ovo nesvakidašnje rješenje jer ako su konzularni poslovi bili poslovi u resoru Ministarstva vanjskih poslova onda je valjda logično da i te knjige koji su dokaz da su se obavljali određeni konzularni poslovi trebale bi biti pohranjene u Ministarstvu vanjskih poslova. Štoviše kada se već ide na elektronsko povezivanje i mogućnost dostave dokumenata elektroničkim putem za vjerovati je a osobito zbog činjenice da ćemo od 1. 7. biti članica Europske unije da treba osnažiti mogućnost odnosno službu koja radi u našim konzulatima i bavi se sklapanjem konzularnih brakova a ne suprotno i međunarodnim ugovorima ali i općoj praksi, ukidati uopće mogućnost da ljudi i ne samo hrvatski državljani mogu zaključiti konzularni brak u našim diplomatsko-konzularnim predstavništvima. To mislimo da je nedostatak ovoga zakona koji bi se svakako mogao urediti i da bi o tome trebali voditi brigu. A ako ne znam iz kojih razloga smatrate govori se negdje u obrazloženju da nema dovoljan broj educiranih službenika, dakle, te bi se izvatke iz matica vjenčanih sigurno moglo elektronskim putem, iz sjedišta, iz Ministarstva vanjskih poslova dostavljati na za to predviđene adrese u inozemstvu. U svakom slučaju onaj koji bi trebao imati u posjedu knjige vjenčanih, dakle onih koji su zaključili konzularni brak moralo bi se nalaziti u Ministarstvu vanjskih poslova a nikako u gradu Zagrebu jer on baš ni po čemu ne bi trebao garantirati da će taj posao, da je uopće osposobljen za taj posao, niti da će taj posao raditi na odgovarajući ili najbolji način. Ovo su primjedbe, mi nećemo govoriti o ispunjenju vaših predizbornih obećanja i planova ali upozoravamo na, bez obzira što u početku zakon djeluje samo kao tehničko poboljšanje ili moderniziranje poslovanja, ovaj zakon otvara neke dvojbe, otvara mogućnost pravne nesigurnosti koja će se dogoditi zbog ovog o čemu sam u početku govorio, bez ikakve namjere da sprječavamo ostvarivanje ljudskih prava i onim osobama, pogotovo ovim što je kolegica Holy govorila, najranjivijim skupinama u društvu jer i zbog svoje brojnosti i zbog svojih problema ih treba posebno štititi, ali mora se ograničiti njihovo pravo da ostvare svoje pravo na adekvatan način. Ako je to pitanje propisane dokumentacije medicinske koju ste rješavali pravilnikom onda treba barem ograničiti korištenje tog prava samo jednom vjerojatno tijekom života svake od tih osoba. Ovo su razlozi zbog kojih mi nećemo podržati ovaj zakon, odnosno sugeriramo Ministarstvu kao što je odlučilo da knjige vjenčanih osim u elektronskom obliku vodi i u dosadašnjim knjigama, da to isto rješenje zadrži i za Matice rođenih i za Matice umrlih. Neću ponavljati pitanje da ste rekli da one starije od 100 godine predajete državnom arhivu, a ne znamo šta je s onima koje su stare do 100 godina. I upozoravamo vas ponovo, matice sadrže puno veći broj upisa nego što je moguće uopće i što je do sada bilo moguće informatički obraditi i prenijeti u elektronski oblik i zbog toga sugeriramo da ovaj zakon barem ostavite rok od 10-tak godina da se te knjige mogu adekvatno prevesti u elektronički oblik pa onda propišite da se to više ne radi. U protivnom dogodit će se problemi i u nasljeđivanju i u obiteljskom pravu jer ono što je preneseno u matice još je iz crkvenih knjiga i ono što su matičari vodili nije sve onako kako ste napisali preneseno u elektronski oblik, a niti je moguće upariti neke matične knjige i knjige vjenčanih. To bi trebali znati oni koji se tim poslom bave. Zbog ovog imamo velikih rezervi prema ovom zakonu i bez obzira na činjenicu da ste jednu od naših kritika, odnosno prijedloga prihvatili sugeriramo da prije donošenja ovog zakona prihvatite i ove prijedloge koje sam ovdje iznio. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Imamo prijavljenu repliku poštovane zastupnice Mirele Holy.
Ja sam htjela reagirati na izjavu odnosno tvrdnju poštovanog kolega koji je rekao da se u Matici rođenih mora vidjeti u temeljnom upisu znači da je osoba rođena npr. u muškom ili u ženskom spolu i da je taj spol kasnije promijenjen i to će se vidjeti i dalje. Međutim, ne postoji nikakav razlog da se u kasnijim znači izvadcima vidi da je neka osoba u određenom trenutku svoga života promijenila ime iz tko zna kojeg razloga, ne mora biti zbog promjene spola nego može biti možda i zbog nacionalnog razloga, ja ne ulazim uopće zbog čega je netko želio mijenjati ime ili da mu se vidi da je on u nekom dijelu svog života postao i u fizičkom smislu ili ne u fizičkom smislu ženska osoba, odnosno da živi u ženskom identitetu, a rođen je u muškom spolu. Dakle zbog čega, ja ne vidim zbog čega bi bilo potrebno da se to vidi u nekakvom izvatku iz Knjige rođenih. Mislim da to apsolutno nema nikakve potrebe, a taj podatak će tijela javne vlasti, odnosno matičari dalje imati. Znači tu ne postoji nikakva mogućnost zloupotrebe, odnosno manipulacije. Osim toga, ja ne volim kada se polazi od pretpostavke da nešto ne treba napraviti zbog toga što postoji nekakva minijaturna mogućnost da će netko pokušat to zloupotrijebiti. Ja se ne slažem s vama da će se to zloupotrebljavati jer mislim da mi imamo vrlo odgovorne liječnike i opće prakse, znači oni koji se na početku brinu o tim ljudima i kasnije psihologe i psihijatre koji su sasvim sigurno u nekakvom višegodišnjem ciklusu sposobni prepoznati rodnu disforiju.
Na repliku odgovara poštovani Davorin Mlakar.
Uvažena kolegice Holy, pa to da se vi sa mnom ne slažete to je meni potpuno jasno. Ja sam vam rekao, a sad ću možda jasnije reći, ni ja se s vama ne slažem. Jer ako radimo sustav i ako radimo zakone koji mogu zaštititi sve onda se zalažem za takva rješenja. Ja nisam protiv ovoga o čemu vi govorite, da ranjive skupine trebaju imati posebnu zaštitu, ali ta zaštita ne može ići na uštrb prava svih ostalih. Ovo što vi govorite ili vam nije jasno, morate pročitat zakon. Pa pročitajte u zakonu u kojem vam stoji kako su kolege tako napisali, za osobe za koje u državnim maticama upisana promjena spola na izvatku se ne iskazuju podaci o promjeni spola i promjeni osobnog imena, odnosno za osobe koje su promijenile osobno ime prije promjene spola ne iskazuje se podatak o promjeni osobnog imena. Izvadak je ono što je do sada sadržavalo kompletan ispis iz matice. U potvrdama i zato sam se zalagao za to rješenje, se to ne vidi. Svatko onaj tko je promijenio ime i ne želi da se to vidi za bilo koje ostvarivanje prava u pravnom prometu izvadit će potvrdu, neće izvaditi izvadak iz Matice rođenih i cijeli problem je riješen. Ali ne možemo dozvolit da netko tko je 30 godina živio kao muškarac u 31. godini promijeni spol, a da u matici piše da je od rođenja živio kao žena. To je ono što nije dobro regulirano ovim zakonom i zašto tvrdimo da treba promijeniti. To je ono što ste mogli možda u konzultacijama s ministarstvom si dodatno pojasniti.
Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime kluba HDSSB-a govorit će poštovani Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicama, kolegice i kolege zastupnici. Upravo ovo što je gospodin Mlakar malo prije rekao, a ja ću ponoviti da bi bilo puno jasnije je razlogom što i klub HDSSB-a a nije samo to, reći ću još nešto drugo kasnije, je razlog što klub HDSSB-a teško može podržati ovaj zakonski prijedlog. Naime, dakle u članku 27.piše "za osobe koje je u državnim maticama upisana promjena spola na izvatku se ne iskazuju podaci o promjeni spola i promjeni osobnog imena odnosno ta osobe koje su promijenile osobno ime prije promjene spola ne iskazuje se podatak o promjeni osobnog imena. Izvatke i potvrde iz državnih matica izdaje matičar koji je zaprimio zahtjev stranke neovisno o mjestu upisa u državne matice". Ako je jednostavno i suvislo razmišljati o tome ako netko mijenja spol onda mislim da i nema razloga da to i ne piše da je promijenio spol i da dobije takav izvadak, osim ukoliko zaista kako reče kolegica Holy rodno disforične tako je upotrebila izraz, rodno disforične osobe ili skupne imaju takvih problema, evo spominjala je i psihološko i psihijatrijski tretman, tako da je onda ovo sakrivanje reklo bi se promjene spola nešto što bi trebalo zapravo ozakoniti. Tako to ispada. Ovaj zakon o izmjenama i dopunama Zakona o državnim maticama u svakom slučaju igra vrlo veliku ulogu prilikom nasljeđivanja te obiteljskog prava. Knjige rođenih koje ćemo dobiti u informatičkom obliku u svakom slučaju je dobra stvar kao i ne znam možda bi bilo preambiciozno uspoređivati sa ARCOD-om itd. ali je dosta važno da imamo u tom informatičkom obliku, ali u svakom slučaju treba zadržati i pisani oblik knjige rođenih. Knjige vjenčanih kako je već ovdje rečeno u ovom zakonskom prijedlogu ostaju u pisanom obliku, a knjige umrlih su bitne i zbog toga što imamo problema evo samo jedan od primjera, kada zbog neažurnosti u knjigama umrlih, a s obzirom da se radi o vrlo često o osobama koje imaju državljanstvo RH pa i prebivalište u RH, a boravište u nekoj drugoj državi, ne dostavljaju uredno podatke o smrti. Pa zbog toga imamo redimo u Fondu mirovinskog osiguranja ili imamo u Fondu mirovinskog osiguranja isplatu nepripadnih mirovina u visini od 100 milijuna kuna godišnje ili preko 100 milijuna kuna godišnje. E sada dobro je ako netko živi ovdje pa se vodi knjiga umrlih pa umre pa se prijavi. Ali što ako netko živi recimo u Nišu ili ne znam u Novom Sadu a ima prebivalište u Hrvatskoj ovdje u Negoslavcima recimo itd.? Kako ćemo onda voditi knjigu umrlih za takve, a po zakonima o boravištu i prebivalištu smo dali potpuno legalno pravo takvima da se vode kao hrvatski državljani? I hoćemo li i dalje brojiti gubitke u Fondu mirovinskog recimo još dok i dokle ćemo brojiti u stotinama milijuna kuna svake godine? i svake godine primamo ovdje izvješće od Fonda mirovinskog osiguranja i svake godine ne pripadnih mirovina isplaćeno preko 100 milijuna kuna. Evo gospodine ministre ne znam kako ćemo to regulirati, dakle knjigu umrlih u svezi ovog problema kojega imamo. Dakle, zakon kao zakon je usvojio djelomično u odnosu na prvo čitanje primjedbe nekih zastupnika prije svega kolegice Holy pa i kolege Mlakara, ali s obzirom na ovu prvu konstataciju koju sam izrekao prilikom komentara ovog zakona klub HDSSB-a neće pristati na ovakav zakonski prijedlog. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Time smo iscrpili listu za raspravu po klubovima. I prelazimo na pojedinačnu raspravu u trajanju od 10 minuta. Prijavio se poštovani kolega Peđa Grbin.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege, uvaženi gospodine ministre. Pa evo prije svega mislim da je potrebno ipak istaknuti da je ovo dobar zakon, kvalitetan zakon, da ovaj zakon predstavlja korak naprijed i da ga treba prihvatiti. Neću se previše osvrtati, kolegica Holy je u ime našeg kluba već dosta rekla o tome, moram samo istaknuti da na prijelazu u 21.stoljeće elektroničke knjige, kao što je slučaj recimo sa zemljišnim knjigama o kojima smo puno govorili o prijelazu na elektroničke knjige predstavljaju ne nužan nego jedan normalan korak naprijed. Kao što je Matična knjiga kao što je zasnovana kao takva predstavlja ogroman iskorak za civilizaciju, prelazak na elektroničku knjigu je nešto nužno, nešto normalno i nešto čega se ne trebamo bojati. Ja doista ne vidim bojazan u tom prelasku. Također evo i zahvaljujem kolegi Mlakaru što je u prvom čitanju ipak upozorio na određeni problem koji se odnosio na odredbe Obiteljskog zakona i nadam se da ćemo to vrlo skoro otkloniti kada budemo raspravili i usvojili novi odnosno izmjene postojećeg Obiteljskog zakonika. Također pozdravljam i odredbe ovog prijedloga zakona koje su izmijenjene u odnosu na prvo čitanje. Primjerice izmjene u terminologiji koja se odnosi na osobno ime, na prijedlog uvažene kolegice Lovrin, ovo što smo rekli na prijedlog kolege Mlakara. Posebno pozdravljam izmjenu koja se odnosi na dokumente za potrebne za prijavljivanje djeteta rođenog izvan medicinske ustanove, mislim da je to, da je ovo rješenje dobro, tako da to svakako treba pohvaliti. Također mi je drago što je predlagatelj prihvatio, djelomično prihvatio primjedbe koje smo kolegica Holy i ja iznijeli u prvom čitanju koje se odnose na upis promjene spola u matične knjige. Međutim, evo po mojem mišljenju predlagatelj je tu napravio jedan iskorak, krenuo je u pravom smjeru ali onda stao prije cilja. Upravo zbog toga nekoliko nas zastupnika iz Kluba SDP-a predložilo je jedan amandman i ja ću svakako zamoliti predlagatelja i Vladu Republike Hrvatske da taj amandman razmotre. Naime, radi se o jednom vrlo jednostavnom prijedlogu, pojednostavimo postupak upisa promjene spola za one osobe koje to traže. Pa gledajte, promjena spola, upis promjene spola u matične knjige nije nešto što čovjek radi jer se jedno jutro probudio, nije znao šta bi i onda je otišao do matice i rekao ajde daj mi promijeni spol da vidim kako to izgleda. Osobe koje se na to odlučuju to čine iz puno dubljih razloga, ne čine zato što je to pomodno, ne čine zato što je to neki njihov … [[Govornik se ne razumije.]] I mi tim osobama, osobama koje pate od rodne disforije ili imaju, nije ispravna riječ pate, ispričavam se, imaju rodnu disforiju moramo pomoći koliko god možemo. Zato apeliram da se prihvati ovaj amandman, odnosno da se prihvati, da se upis promjene vrši na temelju zahtjeva i potvrde liječnika da je osoba promijenila spol odnosno da živi u drugom identitetu. Društvu se takvom promjenom neće učiniti nikakva šteta, pravna sigurnost se neće dovesti u pitanje a osobi koja to traži će se itekako olakšati život. S obzirom da je više-manje drugo sve rečeno, da je ovo drugo čitanje ja ću ovdje stati, ali ipak ću iskoristiti priliku da poput kolegice Holy pozovem i druge institucije, institucije poput Ministarstva zdravlja, Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje da prestanu diskriminirati osobe sa rodnom disforijom, da promjenu spola prestanu smatrati kozmetičkim zahvatom i da tim osobama pruže zdravstvenu zaštitu na koju one imaju pravo. I ovdje ću podsjetiti da primjerice jedan Iran sufinancira takve zahvate a Republika Hrvatska ne. I to je nešto što svakako moramo promijeniti. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Završna riječ ministra uprave Arsena Bauka.
Evo zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, zahvaljujem i kolegicama i kolegama zastupnicima na dobrim i konstruktivnim raspravama, zahvaljujem na pohvalama i na kritikama. Shvaćam ih dobronamjerno, želio bih dati neka objašnjenja. Dakle, što se tiče prihvaćanja primjedbi o Obiteljskom zakonu i vođenju Matice vjenčanih i u papirnatom obliku radi se o sličnoj stvari kao što smo imali kada smo donosili Zakon o registru birača i Zakon o prebivalištu. Dakle, išli smo paralelno u jednom procesu, koristili termin boravište, u međuvremenu se promijenio taj prijedlog pa smo u drugom čitanju ponovno vratili termin prebivalište. Isto je bilo i sa ovim maticama vjenčanih. Naime, proces izmjene Obiteljskog zakona išao je paralelno u jednome dijelu i onda kada smo vidjeli da se on ipak neće odvijati paralelno morali smo vratiti novu, staru odredbu u zakon zato da zakoni budu usklađeni. Što se tiče dakle tvrdnje da neće biti moguće vidjeti da je netko promijenio spol u 31., 38. ili 24 godini dakle ono će biti moguće vidjeti u provjerom, dakle, u maticama, zato što taj podatak ostaje zapisan u knjigama. Međutim, ova odredba koja je sada, na koju je bilo primjedbi je između ostaloga i međunarodni standard i zahtjev dakle između ostalog i pučke pravobraniteljice zato šta je ocijenjeno da je sadašnja odredba diskriminatorna u odnosu na te osobe i zbog toga je to sada u zakonu. Što se tiče sklapanja konzularnog braka, dakle, on je u ovom trenutku moguć samo u Saveznoj Republici Njemačkoj i on ostaje moguć. Jedino je pitanje dakle gdje će se ti podaci, kod koga će biti, gdje će se tražiti potvrda. Zašto gradski Ured grada Zagreba, pa iz istog razloga zašto se i podaci o hrvatskim državljanima sa prebivalištem izvan Republike Hrvatske ih vodi Gradski ured za opću upravu grada Zagreba. Što se tiče podatka da nisu svi zapisi još u informatičkom obliku, dakle, još u tri županije nisu u potpunosti uneseni ali se tu također radi o starijim podacima i oni će biti naravno uneseni, da ne bude zabune, dakle matične knjige se i dalje čuvaju u nadležnim uredima to piše u obrazloženju. One će se ubuduće voditi dakle u elektroničkom obliku kada budu starije od 100 godina prebaciti će se u Hrvatski državni arhiv. A ostati će ovi podaci koji su u elektroničkom obliku i dalje. I što se tiče gospodina Grubišića ovaj problem sa mirovinama je riješen, dakle, to je bilo aktulatno 2010., 2011. međutim, povezivanjem matice sa sustavom HZMO-a je omogućeno da onda kada se podatak dobije o smrti da se prestane isplaćivati mirovina ... … [[Upadica se ne čuje.]] Je, je, od 2012. godine, je. Dakle, ako ste čitali izvješća to su ona za 2011. i za dio 2012. dakle to smo sad povezali, a povezali smo prije i sa HZZO-om, dakle za zdravstveno isto da u slučaju smrti da liječnici ne dobivaju glavarinu za te pacijente. Ono šta ostaje, ostaju oni građani državljani koji primaju mirovinu, o kojima se ne dobije podatak o smrti, dakle i tu isto ima nepripadnih mirovina. Koliko mi je poznato, a to znam zato što smo ponovo sa HZMO-om surađivali zbog popisa birača, da oni svakih 6 mjeseci traže dokaz da je netko živ da bi mu isplaćivali mirovinu i ukoliko ne dobiju dokaz onda mu prestanu isplaćivat mirovinu. Ukoliko je netko živ javit će se valjda pa će mu isplatit zaostatke, ukoliko nije onda znaš da su u pravu, onda se dobije podatak o smrti pa se treba vratit ovo što je isplaćeno prije, nakon smrti. A u isto vrijeme i mi te podatke koristimo da nekoga izbrišemo iz popisa birača zbog smrti uz napomenu da piše dakle temeljem podatka HZMO-a pa ako se utvrdi da taj podatak nije točan onda se to ispravi. Dakle ovaj dio što se tiče mirovina se rješava i vjerujem da ćemo povezivanjem i ostalih baza još neke nelogičnosti ukloniti. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Sad ćemo prekinuti s radom na današnjoj sjednici i nastavit ćemo sutra u 9,30. Raspravit ćemo Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Konvencije o zaštiti djece i suradnje u vezi s međudržavnim posvojenjem. Hvala lijepa i doviđenja.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnim maticama, drugo čitanje, P.Z. br. 165. Rasprava o tekstu Zakona je završena. Vlada Republike Hrvatske podnijela je amandmane nakon roka utvrđenog Poslovnikom. U skladu sa člankom 166. Poslovnika Hrvatskoga sabora dajem na glasovanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade Republike Hrvatske. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Ima netko suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 98 za i 3 glasa protiv prihvaćen prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade Republike Hrvatske. Molim ministra uprave poštovanog Arsena Bauka da obrazloži amandman Vlade Republike Hrvatske.
Amandmanom Vlade Republike Hrvatske predlaže se da zakon stupi na snagu 8.-og dana od dana objave u Narodnim novinama jer je u prijedlogu Konačnog prijedloga Zakona bilo predviđeno da stupi na snagu 1. lipnja kako smo raspravili o Zakonu u travnju ali nakon toga je bila pauza Sabora nije bilo moguće donijet Zakon u 1. lipnju pa mislimo da je logično da predložimo ovaj amandman.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Tko se javlja? Nitko. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman Vlade Republike Hrvatske. Molim da se izjasnite. Tko je za? Hvala. Ima li netko protiv? Da li je netko suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 91 glas za i 17 glasova suzdržanih prihvaćen amandman Vlade Republike Hrvatske, time postao sastavni dio Konačnog prijedloga teksta zakona. Idemo na amandmane Odbora za zakonodavstvo Hrvatskoga sabora. Molim očitovanje na amandman broj 1. na članak 13. i 15. poštovani ministre.
Ovim amandmanom se, bi se popravio nomotehički izričaj članaka koji je predložen. Međutim, Vlada ne može prihvatiti jer se radi o izmjeni Zakona koji ja napisan 1993 ili 94. I prihvaćanjem amandmana imali bi u pola Zakona jedan nomotehnički izričaj a u pola zakona drugi. Međutim, Vlada Republike Hrvatske će Hrvatskom saboru uskoro predložiti novi Zakon o matičnom registru kojim će onda uvažiti ova pravila pisanja koje predlaže Odbor za zakonodavstvo pa predlažem dakle evo, dakle Vlada iz ovih razloga koje sam rekao ne može prihvatiti amandman.
Prihvaća se.
Hvala lijepa, povlače amandman. Amandman broj 2. na članak 29. poštovani ministre.
Sa istim obrazloženjem ne možemo prihvatiti.
Isto se povlači u ime odbora. Amandman broj 3. na članak.
Prihvaća se.
Prihvaća se, postaje sastavni dio Konačnog prijedloga Zakona. Hvala lijepa ministre. Amandmani Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina.
Amandman se ne prihvaća. Dakle, ovo što se predlaže već je riješeno ugovorima sklopljenim između Republike Hrvatske i pojedinih vjerskih zajednica u pitanjima od zajedničkog interesa. Isto tako što se tiče pristupa knjigama, Zakonom o zaštiti osobnih podataka propisano je pod kojim uvjetima se može tražiti pristup osobnim podacima i u koje svrhe.
Hvala lijepa. U ime Odbora za ljudska prava, predsjednik Odbora, poštovani zastupnik Furio Radin.
Pa ne znam da li predsjednik može prihvatiti nešto što je uputio Odbor ali ja osobno prihvaćam obrazloženje ali opet mislim da moram dati na glasanje jer ja sam samo predsjednik tog Odbora.
Tražite glasovanje?
Da.
Molim da se izjasnimo tko je za amandman Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina kojeg Vlada Republike Hrvatske ne prihvaća? Hvala lijepa. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Amandmani poštovanih zastupnika Peđe Grbin, poštovane zastupnice Mirele Holy i Šime Lučina, amandman broj 1 na članak 7.
Amandman se ne prihvaća. Predloženim amandmanom predlaže se da se člankom 7. odnosno člankom 9a Zakona definiraju uvjeti pod kojima će službenik za osobna stanja građana nakon toga i matičar upisati promjenu spola. Navedena materija spada dakle isključivo u pitanje zdravstvene struke i ona će biti riješena pravilnikom iz članka 36. stavka 2. zakona koji predlažemo, prema tome, iz tih razloga Vlada Republike Hrvatske ne prihvaća amandman ali podržava intenciju predlagatelja i vjerujem da će Ministarstvo zdravlja u tom smislu u svom pravilniku ovo i propisati. Zahvaljujem.
U ime grupe zastupnika. Peđa Grbin, poštovani zastupnik Peđa Grbin.
Zahvaljujem uvaženom gospodinu ministru. Prije svega moram reći da je sama odredba u Zakonu već značajan napredak u odnosu na postojeće stanje u Republici Hrvatskoj. Naša je intencija bila da ovim amandmanom to dignemo na još višu razinu. Ali imajući u vidu stav predlagatelja zakona da prihvaća intenciju ali da će to biti riješeno podzakonskim aktom. Mi prihvaćamo obrazloženje i povlačimo amandman Hvala.
Hvala i vama. Poštovani ministre amandman broj 2 na članak 36.
Dakle obrazloženje kao i za amandman broj 1 jer su vezani.
Isto? Dobro. Isto povlače? U ime grupe zastupnika poštovani zastupnik Peđa Grbin povukao je amandman. Hvala lijepa. Molim da se izjasnimo o konačnom prijedlogu zakona. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Hvala lijepa. Tko je suzdržan. Hvala lijepa. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 93 glasa za, 14 glasova protiv i 1 suzdržanim glasom donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o državnim maticama u tekstu kako ga je predložila predlagateljica, zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Prije nego što prijeđemo na sljedeću točku javio se poštovani zastupnik Mile Horvat. Izvolite.