Dame i gospodo zastupnici, poštovani kolege nastavljamo sa radom. Raspravit ćemo - Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za 2011. godinu Podnositelj izvješća je Vlada Republike Hrvatske. Raspravu je proveo Odbor za ratne veterane. Izvješća ste primili na sjednici. Pitam želi li predlagatelj dati dodatno obrazloženje? Da. Zamjenica ministra branitelja, gospođa Vesna Nađ. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici Hrvatskoga sabora. Pred vama se nalazi Izvješće o provedi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji u 2011. godini. Izvješće obuhvaća razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2011. godine. Iz izvješća je vidljiva javna politika prema hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članovima njihovih obitelji i to većim dijelom prema stradalnicima, a manjim prema hrvatskim braniteljima koji nisu zadobili oštećenje organizma i članovima obitelji hrvatskoga branitelja koji nije stradao u Domovinskom ratu jer je takva koncepcija zakona. Budući da su zakonom propisana prava iz nadležnosti drugih tijela javne uprave u izvješću su navedeni podaci o provedbi zakonskih odredbi koje se odnose na prava iz zdravstvene zaštite, mirovinskog osiguranja, zapošljavanja, prava na ostvarivanje prednosti pri zapošljavanju, carinskih i poreznih olakšica i drugih prava propisanih zakonom. Također su prezentirani podaci o provedbi onih odredaba zakona koji se odnose na stjecanje invalidskih i drugih pripadajućih prava hrvatskih ratnih vojnih invalida iz Domovinskog rata kao što su osobna invalidnina, ortopedski doplatak, doplatak za njegu i pomoć druge osobe, pravo na njegovatelja, pravo na osobni automobil za HRVI prve skupine sa 100% oštećenja organizma i prava članova obitelji smrtno stradaloga, zatočenoga ili nestaloga hrvatskoga branitelja iz Domovinskog rata kao što je obiteljska invalidnina, novčana naknada u iznosu obiteljske invalidnine. Obrađena su i prava sa osnova materijalnih i drugih potreba korisnika kao što je pravo na posebni doplatak, usluge njegovatelja za HRVI Domovinskog rata 100% prve skupine, pravo na opskrbninu i doplatak za pripomoć u kući, prednost pri smještaju u umirovljeničke domove, obilježavanje mjesta masovnih grobnica žrtava iz Domovinskog rata, osiguravanje troškova pogreba, osiguravanje vojnih počasti. Iz izvješća se mogu izdvojiti kao najvažniji sljedeći podaci u usporedbi sa prethodnim izvještajnim razdobljem. U 2011. godini bilo je 77275 korisnika trajnih novčanih prava što je 13,08% manje u odnosu na 2010. godinu, a ukupno isplaćeni iznos u 2011. godini je 714 milijuna 884 tisuće 192 kune što je 4% manje u odnosu na 2010. godinu. … [[Govornica se ne razumije.]] od toga je u izvještajnom razdoblju prosječno mjesečno bilo 55 tisuća 161 korisnik osobne invalidnine što je za 7,33% više nego u 2010. godini, a i za isplatu osobne invalidnine u 2011. godini utrošeno je 227 milijuna 462 tisuće 721 kuna odnosno 1,13% više nego u 2010. godini. Opskrbnina je u 2011. godini ukupno isplaćena za prosječno 3202 korisnika u ukupnom iznosu od 78 milijuna 43 tisuće i 731 kuna što je 17,12% manje nego u 2010. godini. Obiteljsku invalidninu ukupno je prosječno koristilo 11 tisuća 728 korisnika što je za 2,83% manje korisnika u odnosu na 2010. godinu, a isplaćeno je ukupno 284 milijuna 833 tisuće i 71 kunu što je 4,02% manje nego u 2010. godini. U izvještajnom razdoblju prosječno mjesečno bilo je zaposleno 447 njegovatelja koji su pružali njegu i pomoć hrvatskim ratnim vojnim invalidima iz Domovinskog rata prve skupine sa 100% oštećenja organizma. U 2011. godini ukupno je isplaćeno 30 milijuna 99 tisuća i 569 kuna, a to je za 0,29% više nego u 2010. godini. U 2011. godini odobrena je isplata jednokratnih novčanih pomoći za 787 korisnika, odnosno 63,96% više u odnosu na broj jednokratnih novčanih pomoći odobrenih u 2010. godini, te je socijalno ugroženim obiteljima hrvatskih branitelja u 2011. godini isplaćeno ukupno 2 milijuna 778 tisuća 979 kuna što je 57,30% više u odnosu na 2010. godinu. Tijekom 2011. godine sufinancirana je nabava 149 ortopedskih pomagala što je 36,70% više u odnosu na 2010. godinu za 104 hrvatska ratna vojna invalida iz Domovinskog rata na što je utrošeno milijun i 910 tisuća kuna, odnosno 27,36% više u odnosu na 2010. godinu. U 2011. godini isporučeno je 25 automobila Chevrole Epika PSC sukladno ugovoru o nabavi i isporuci osobnih vozila za hrvatske ratne vojne invalide iz Domovinskog rata 100% prve skupine, te je za navedenu namjenu utrošeno ukupno 2 milijuna 357 tisuća i 25 kuna. Svi zahtjevi zaprimljeni do 30. studenog 2010. godine uvršteni su na važeću listu reda prvenstva, te je sukladno utvrđenom redoslijedu u izvještajnom razdoblju riješeno 323 zahtjeva za dodjelu stana ili stambenih kredita, odnosno 3,29% manje nego u 2010. godini. U izvještajnom razdoblju je za stambeno zbrinjavanje s naslova ministarstva nadležnog za poslove branitelja utrošeno ukupno 78 milijuna 579 tisuće i 29 kuna što je 21,68% više u odnosu na 2010. godinu. U 2011. godini za mirovine i mirovinska primanja hrvatskih branitelja isplaćeno je 4 milijarde 805 milijuna 916 tisuća i 8 kuna što je 3,98% posto manje nego u 2010. godini. U 2011. godini mirovinu je koristilo prosječno 70117 korisnika što je 1,79% više u odnosu na 2010. godinu, a naknadu plaće u vezi sa korištenjem prava na profesionalnu rehabilitaciju koristilo je prosječno 7 korisnika. Prosječna mjesečna mirovina za 2011. umanjena za porez i prirez iznosila 5 270 kuna što je smanjenje za 3,27% u odnosu na 2010. godinu od ukupnog broja korisnika mirovine u 2011. godini. Invalidsku mirovinu primalo je prosječno 57682 korisnika što je za 2,33% više nego u 2010. godini na čiju isplatu je utrošeno ukupno 3 milijarde 506 milijuna 177 tisuća i 767 kuna što je 3,75% manje nego u 2010. godini. Obiteljsku mirovinu primalo je prosječno 12 tisuća i 100 korisnika što je za 0,95% manje nego u 2010. godini na što je utrošeno ukupno milijarda i 25 milijuna 626 tisuća i 415 kuna što je 8,37% manje nego u 2010. godini. Pravo na najnižu mirovinu prema članku 31. stavku 3. Zakona znači branitelji bez mirovinskog staža ili nedovoljnog za ostvarivanje prava na mirovinu s navršenih 60 godina života žene, odnosno 65 godina života muškarac koristilo prosječno mjesečno 335 korisnika što je 11,67% više nego u 2010.godini, a rashodi su iznosili 10 milijuna 82 tisuće 188 kuna što je 11,70% više nego u 2010. Prosječna mjesečna najniža mirovina za 2010.godinu iznosila je 2 tisuće 318 kuna. Za ostvarivanje prava iz zdravstvenog osiguranja u 2011.godini utrošeno je ukupno 40 milijuna 938 tisuća 660 kuna što je 37,16% manje nego u 2010.godini, a status osiguranika Zavoda za zdravstveno osiguranje po osnovi svojstva hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata ostvaruje se tijekom 2011.godine ukupno 17 tisuće 284 osobe što je 7,46% više nego u 2010.godini. U izvještajnom razdoblju pravo na besplatne udžbenike odnosno pravo na isplatu naknade ostvarilo je ukupno 20 tisuća 957 korisnika odnosno 5,04% više nego u 2010.godini na što je utrošeno 28 milijuna 126 tisuća i 347 kuna što je 12,50% više nego u prethodnoj godini. Imovina Fonda hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji na dan 31.prosinca 2011.godine iznosila je milijardu 537 milijuna 786 tisuća 585,47 kuna a dobit Fonda hrvatskih branitelja u 2011.godini iznosila je 133 milijuna i 64 tisuće kuna, što je 38,35% manja dobit nego u 2010.godini, a vrijednost udjela u 2011.godini smanjena je za 19,64% odnosno sa 779,92 kune na dan 31.prosinca 2010.godine na 642,85 kuna na dan 31.prosinca 2011.godine. Tijekom 2011.godine fond je izvršio isplatu udjela u vrijednosti od 191 milijun 691 tisuću 519 kuna što je 55,66% manje u odnosu na 2010.godinu. U 2011.godini zaprimljeno je 12 tisuća 136 zahtjeva koji ispunjavaju uvjete za dodjelu stipendije iz Fonda stipendiranja hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata što je 15,29% više nego u školskoj godini 2010.-2011. godini, a za isplatu odobrenih stipendija u školskoj godini odnosno akademskoj godini 2011.-2012. godini utrošeno je 44 milijuna 354 tisuće 747 kuna. Upravni odbor Zaklade hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji u 2011.godini dodijelio je financijske pomoći za 3 tisuće 505 korisnika što je 22,71% manje u odnosu na 2010.godinu, a ukupno su utrošena sredstva u iznosu od 9 milijuna 801 tisuću i 244 kune što je 22,66% manje u odnosu na 2010.godinu. Tijekom 2011.godine u Državnom inspektoratu zapremljeno je 60 zahtjeva za nadzor u svezi ostvarivanja prava prednosti pri zapošljavanju. Osoba iz članka 35.stavka 1. Zakona od kojeg su 4 slučaja utvrđene povrede prava prednosti pri zapošljavanju zahtjevi su usvojeni. 5 zahtjeva dostavljeno je nadležno postupanje drugim inspekcijskim službama, 49 zahtjeva riješeno je kao neosnovano, zahtjevi su odbijeni dok su u 2 slučaja postupci obustavljeni. Tijekom 2011.godine Upravna inspekcija je zapremila 6 zahtjeva za provedbu nadzora radi ostvarivanja prava prednosti pri zapošljavanju u tijelima jedinica lokalne i područne odnosno regionalne samouprave od čega je 4 zahtjeva utvrđena povreda prava prednosti pri zapošljavanju u 1 slučaju utvrđena je povreda prednosti te je poništeno rješenje o prijemu u službu a 1 postupak je u tijeku. 3 zahtjeva koja su se odnosila na zapošljavanje u pravnim osobama s javnim ovlastima ustupljena su nadležno postupanje inspekcije rada Državnog inspektorata. 12 zahtjeva koja su se odnosila na zapošljavanje u pravosudnoj i Državnoj odvjetničkoj upravi od čega je u jednom slučaju utvrđeno da je povrijeđeno pravo nezaposlenog hrvatskog branitelja pa je rješenje o prijemu u radni odnos poništeno nakon zaprimanja navedenog rješenja tijelo je poništilo natječaj za prijem na navedeno radno mjesto, 3 zahtjeva su u radu dok je u ostalim slučajevima utvrđeno da nije povrijeđeno pravo prednosti pri zapošljavanju te 4 zahtjeva koja su se odnosila na zapošljavanje u dijelu državne uprave. Na zapošljavanje hrvatskih branitelja u 2011.godini kroz program stručnog osposobljavanja i zapošljavanja hrvatskih branitelja i djece smrtno stradalih, zatočenih ili nestalih hrvatskih branitelja ministarstva i mjere aktivne politike zapošljavanja Hrvatskog zavoda za zapošljavanje utrošeno je ukupno 45 milijuna 560 tisuća i 389 kuna što je 15,36% više u odnosu na 2010.godinu. Tijekom 2011.godine otkriveno je 7 pojedinačnih grobnica u kojima su pronađeni ekshumirani posmrtni ostaci 7 osoba, organizirano je 7 identifikacija posmrtnih ostataka na koju su pozvani članovi obitelji 97 ekshumiranih osoba te je nakon završene identifikacije organiziran prijevoz i sahrana za ukupno 86 osoba. Ma Memorijalnom groblju žrtava iz Domovinskog rata u Vukovaru pokopano je ukupno 878 osoba, a u izvještajnom razdoblju njih 17. Za projekt sufinanciranja izgradnje postavljanja i uređenja spomen obilježja žrtvama stradalim u Domovinskom ratu ministarstvo nadležno za branitelje u 2011.godini je utrošilo ukupno 500 tisuća kuna te je kroz navedeni projekt financirano 13 projekata. Tijekom 2011.godine uz vojne počasti pokopano je ukupno tisuću 508 hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata na što je utrošeno 8 milijuna 705 tisuća 106 kuna. U okviru Nacionalnog programa psihosocijalne i zdravstvene pomoći sudionicima i stradalnicima iz Domovinskog rata u 21 županijskom centru za psihosocijalnu pomoć u 2011.godini pruženo je ukupno 57 tisuća i 4 intervencije što je 0,52% manje nego u 2010.godini za 46 tisuća 396 korisnika odnosno 3,58% više nego u 2010.godini. U 2011.godini nastavljen je program medicinske rehabilitacije hrvatskih ratnih vojnih invalida iz Domovinskog rata te u 2011.godini medicinsku rehabilitaciju prošlo 80 hrvatskih ratnih vojnih invalida što je 2,56% više u odnosu na 2010.godinu, a za pružanje usluga medicinske rehabilitacije utrošeno je 344 tisuće 250 kuna odnosno 0,51% manje nego u 2010.godini. Sukladno članku 129.i 130. Zakona ministarstvo nadležno za branitelje tijekom 2011.godine obavilo je reviziju prvostupanjskih rješenja odnosno kontrolu zakonitosti prvostupanjskih rješenja kojim se utvrđuje status člana obitelji i smrtno stradalog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata i pravo na obiteljsku invalidninu, pravo na povećanu, pravo na uvećanu obiteljsku invalidninu, status člana obitelji nestalog ili zatočenog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata, novčanu naknadu u iznosu obiteljske invalidnine, povećane obiteljske invalidnine i uvećane obiteljske invalidnine, status ratnog vojnog invalida iz Domovinskog rata i pravo na osobnu invalidninu, dodatak za njegu i pomoć druge osobe, ortopedski dodatak, posebni dodatak, opskrbninu, dodatak za pripomoć kući i rješenje kojim se dodjeljuje osobni automobil Herve … Domovinskog rata prve skupine. Ukoliko je protiv prvostupanjskih rješenja izjavljena žalba ona je riješena u okviru revizije ili u posebnom žalbenom postupku. U izvještajnom razdoblju ukupno je riješeno 21987 upravnih predmeta, od čega je 7062 predmeta riješeno donošenjem novog rješenja kojim je ranije rješenje izmijenjeno ili je poništeno i donesena nova odluka. Ukupno je u 2011. godini na provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji utrošeno 5 milijardi 817 milijuna 128 tisuća i 319 kuna, odnosno ukupni troškovi smanjeni su za 3,93% u odnosu na 2010. godinu. Iz izvješća je razvidno da su sve zakonske obveze izvršene sukladno propisanim odredbama zakona i u osiguranim proračunskim sredstvima. Zahvaljujem na pozornosti.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Predsjednik Odbora za ratne veterane, uvaženi Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospođo zamjenice ministra. Odbor za ratne veterane Hrvatskog sabora na svojoj 3. sjednici održanoj 24. svibnja 2012. godine razmotrio je Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za 2011. godinu koje je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 17. svibnja 2012. godine. Predstavnik predlagatelja uvodno je iznio financijske pokazatelje provedbe zakona u prošloj godini. Ukupno je u 2011. godini na provedbu zakona kao što smo i čuli potrošeno 5 milijardi 817 milijuna kuna što je u odnosu na utrošena sredstva u 2010. godini smanjenje za 238 milijuna kuna ili 3,93%. Najveći udio ukupno utrošenih sredstava imaju sredstva koja su za ostvarivanje prava iz mirovinskog osiguranja u iznosu od 4 milijarde 805 milijuna kuna ili 82,5% sredstava za trajna novčana prava koja su iznosu od 740 milijuna kuna ili 12,72% sredstava za stambeno zbrinjavanje u iznosu od 78,6 milijuna kuna ili 1,35% sredstava za zapošljavanje hrvatskih branitelja u iznosu od 45,5 milijuna kuna ili 0,78%. Sredstva za prava iz zdravstvenog osiguranja u iznosu od 40,9 milijuna kuna ili 0,70% te sredstva za ostvarivanje drugih prava iz zakona u manjim iznosima. U izvještajnom razdoblju riješena su 323 zahtjeva za stambeno zbrinjavanje što dodjelom kredita, što dodjelom stanova u vlasništvu Republike Hrvatske zatečenim korisnicima. Ukupno je na listi prvenstva u 2011. godini bilo 12866 zahtjeva za stambeno zbrinjavanje. Fond hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji u 2011. godini ostvario je dobio od 133 milijuna kuna, vrijednost imovine 31. prosinca 2011.godine iznosila je 1 milijardu 538 milijuna kuna, a vrijednost udjela bila je 642,85 kune, a isplaćeno je udjela u vrijednosti od 121 milijun i 700 tisuća kuna. Fond za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata dodijelio je 10537 stipendija u ukupnom iznosu od 64 milijuna i 500 tisuća kuna, dok je Zaklada hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji pozitivno riješila 3505 zahtjeva za financijsku pomoć u ukupnom iznosu od 9,8 milijuna kuna. Tijekom 2011. godine mjerama aktivne politike zapošljavanja u nadležnosti Hrvatskog zavoda za zapošljavanje obuhvaćeno je 2449 hrvatskih branitelja uz isplaćena sredstva od 25 milijuna kuna. Za program stručnog osposobljavanja i zapošljavanja hrvatskih branitelja utrošeno je u izvještajnom razdoblju 21,1 milijuna kuna, za mjere zapošljavanja utrošeno je 3,4 milijuna kuna, za potpore proširenju postojećih djelatnosti 1,6 milijuna kuna, za kreditiranje malog i srednjeg poduzetništva 3,3 milijuna kuna, na poticanje osnivanja zadruga hrvatskih branitelja 10,6 milijuna kuna te na potpore projektima zadruga 1,25 milijuna kuna. Na suradnju sa udrugama branitelja i stradalnika iz Domovinskog rata utrošeno je u 2011. godini 16,5 milijuna kuna. Nakon uvodnog obrazloženja Odbor je bez rasprave jednoglasno, sa 7 glasova, predložio Hrvatskom saboru donošenje sljedećeg zaključka: "Prihvaća se Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za 2011. godinu." Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. U ime Hrvatskih laburista-Stranke rada govorit će poštovani Mladen Novak.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana zamjenice, uvaženi kolege. Svjedoci smo da u zadnjih nekoliko godina kontinuirano se srozao ugled i Domovinskog rata i ugleda hrvatskih branitelja, a ono što je neminovno da najviše se to dešava upravo zbog postupaka onih koji se kunu u to da je to svetinja hrvatskog naroda. Sve izmjene koje su se u međuvremenu desile, mislim da ih je bilo pet, osnovnog Zakona o hrvatskim braniteljima uvijek su smanjivale postojeća prava, uvijek su bile rigidnije od one prethodne verzije. S tim izmjenama se čak radilo i na podjelama unutar braniteljske populacije, odnosno onih koji ostvaruju prava po ovom zakonu pa recimo jedan od primjera udovice poginulih branitelja u Domovinskom ratu koji imaju 10% umanjenu mirovinu, obiteljsku mirovinu u odnosu na branitelje, 100%-tne invalide koji su preminuli nakon rata. Pa sada imamo paradoks da od iste granate jedan branitelj pogine, njegova supruga ima 10% umanjenu mirovinu u odnosu na drugog branitelja koji je od te iste granate ostao bez nogu i preminuo po završetku rata. Isto tako, što od strane političara, što od strane medija digla se svaki puta kad ide takva izmjena uvijek se diže halabuka na te iste udovice Domovinskog rata pa se stekao dojam da su malte ne sve te žene žene sumnjivog morala, sve su one u najmanju ruku dvojbene i onemogućavalo im se da, odnosno nije im se ono omogućavalo, ali ukoliko ponovno zasnuju brak ostaju bez nekih prava što je po mome malo glupo. Praktički ih se tjera da idu u neke tajne izvanbračne zajednice ili ne znam kako bi to čovjek nazvao. Samo što još netko nije došao na ideju da ih treba sve zarediti i proglasiti, staviti u karmelićanke jer nemaju pravo više na svoj život. S druge strane imamo situaciju koju sam pročitao ne tako davno da država Izrael stimulira žene poginulih svojih vojnika da ponovno stupe u brak i da ponovno rađaju. Isto sve je to vjerojatno vezano na politiku nataliteta, kod nas to očito nije baš u kompletu. Nitko pritom ne razmišlja da se time kažnjavaju i djeca tih poginulih branitelja nego se samo gleda na pojedinačnim slučajevima da li neka žena je dvojbenog morala ili nije. Istovremeno se ugled branitelja rušio i drugim načinima. Sporan je onaj detalj pola milijuna branitelja, sporno je odvajanje borbenog i neborbenog sektora. Na famu oko objave Registra branitelja vjerujem da većinu stvarnih branitelja nitko neće ni pitati za to jer to će odlučivati ipak na nekim drugim razinama. Ono što ja vjerujem da ipak većinu istinskih branitelja više boli, više smeta bila bi objava lažnih ratnih vojnih invalida. Ne tako davno, odnosno još je to aktualno, smo imali slučaj koji je najpoznatiji upravo po svom glavnom akteru dr. Rubali na koji način se stjecao status ratnog vojnog invalida. Za ne baš tako male iznose za obične ljude organizirana skupina ljudi sa zajedničkim ciljem protuzakonitog postupanja što bi u svijetu se zvalo mafija kod nas se nitko nije, barem ja nisam vidio da je netko upotrijebio taj izraz, sređivane su invalidske mirovine. Činjenica je da niti je dr. Rubalo jedini takav, ali isto tako bilo bi pogrešno kompletnu liječničku populaciju koja je sudjelovala u tom procesu proglašavati krivima, nemoralnima ili ne znam što već. Ono što su me upozorile udruge proistekle iz Domovinskog rata od kojih neke nisu u krovnim organizacijama je postupak koji se dešavao u takvim slučajevima. Pa je tako liječnik, nećemo sad reći da je to dr. Rubala, neki drugi liječnik bez obzira koji je branitelje koji su stvarno oboljeli, koji stvarno imaju razloga, imaju sve uvjete da ostvare ta svoja prava zbog ajmo reći potvrde, nema potvrdu, nije priložio potvrdu da je živ on je vraćan ponovno u proceduru da bi se omogućio prostor za ove povlaštene branitelje koji su to coltali. Na taj način ti ljudi nisu, nitko ne može tog liječnika optužiti da je on, kod njega svi prolaze, on je napravio određenu štih probu, ti ljudi bi trebali ponovno prilagati svu tu dokumentaciju i onda se ispostavlja da imaju sve uvjete i to je u redu. Međutim, što s onim braniteljima koji nemaju psihičke snage boriti se dalje za to? Da li je itko pratio da li se koji od tih branitelja da li je digao ruku sam na sebe, da li je izvršio suicid? Po nekim evidencijama 2000 branitelja je izvršilo suicid. Ja postavljam pitanje da li uopće postoji prava evidencija, da li ju ministarstvo vodi i da li pravilne analize kod tih slučajeva zbog čega su ti ljudi došli u tu situaciju, da li je stvarno bio možda čak i ovo razlog? Što se tiče srozavanja ugleda Domovinskog rata tu je svoj obol dala i visoka politika na način da je dodjelu pričuvnih činova. Ja izuzetno poštujem gospodina Ćiru Blaževića, vjerujem da i većina hrvatske populacije ga smatra simpatičnim, ali daj mi recite čime neka takva osoba zaslužuje pričuvni čin? Ako ima zasluge, ako ima neki razlog zbog čega se ocjenjuje da mu treba priznati, dat neko priznanje? Pa dajte mu neko odlikovanje, dajte mu priznanje, ali koja je svrha dati mu pričuvni čin? Pa zar to nije isto način degradiranja i Domovinskog rata i statusa branitelja? Mislim po mome to baš nema previše logike. Što se tiče braniteljskih udruga, nažalost jedan dio tih ne udruga nego ljudi koji vode te udruge su kao mogao bih slobodno reći čak i podlegli neću reći pritiscima nego jednostavno imponiralo im je da im se obraćaju ljudi iz visoke politike, da im se obraća netko tko je viđeniji i na neki način su i oni doprinijeli tome da se sustavno urušavaju prava u odnosu na onu prvotnu verziju. Činjenica je da je od 2005. da dosada ustvari od osamostaljenja umrlo više od 20 tisuća branitelja. Taj podatak sam nema dugo pročitao u medijima. Da je od 2005. do 2011. 12 tisuća branitelja umrlo što predstavlja porast smrtnosti od enormnih 160%. Koliko ja znam ne postoji jedinstvena zdravstvena ustanova samo za branitelje. Nema dugo smo bili u Sisku na županijskoj svečanoj sjednici Županijske skupštine kada je Sisačko-moslavačka županica izjavila da Centar u Petrinji postaje Dom za umirovljene i stare i nemoćne branitelje. Ne znam da li je to točno, da li je istinito. Ako je to je u svakom slučaju za pohvaliti, ali volio bih čuti i potvrdu toga da to je jer to je ipak onda neki bitan pomak. Sjedinjene Američke Države su uglavnom dobile ratove po tuđim teritorijima, al nakon svakog rata koji su vodile su osnivale bolnicu za veterane tog rata. I to je na neki način briga za tu populaciju. Mi nažalost, barem po mojim spoznajama takvu jednu specijaliziranu ustanovu nemamo. U pripremi za ovu raspravu koristio sam se, između ostalog i pismom Koordinacije 8 braniteljskih udruga proizašlih iz domovinskog rata s područja Zadra. Doduše, njihove sve primjedbe se više odnose na Zakon o mirovinskom osiguranju i na Uredbu o medicinskom vještačenju u mirovinskom osiguranju. Upozoravaju na uobičajenu praksu vještaka medicinske struke da pri ocjenjivanju zdravstvenog stanja osiguranika, u svezi postojanja invalidnosti u nemalom broju slučajeva ignoriraju klinički medicinske slike utvrđene od strane raznih liječnika specijalista. Pri tome, u konačnim rješenjima redovito nedostaje valjano obrazloženje s detaljima pojašnjenja razloga za konkretan nalaz i mišljenje, a obrazloženje se svodi samo na citiranje članka 34. o nepostojanju invaliditeta za više od 50% u odnosu na hipotetski zdravog osiguranika. Ukazuju da ju u zakonu propisano da jedan liječnika, a to je vještak u Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje, može ocijeniti zdravstveno stanje pacijenta zauzimajući pri tome stav potpuno suprotan mišljenju liječnika psihijatra, interniste, kirurga ili nekog drugog specijalista. Žalba kao pravni lijek, uglavnom ne donosi pozitivan stav za pacijenta, već se u pravilu svodi na potvrđivanje mišljenja liječnika vještaka u Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje. Da bi što vjernije opisali ovu situaciju navedeni su neki slučajevi iz stvarnog života, a možda najupečatljiviji primjer teškog psihičkog bolesnika kojem je dijagnosticiran jedan od oblika šizofrenije. Nakon bolničkog liječenja u nekoliko navrati, i pri čemu je konstatirano da je pacijent nedovoljno orijentiran u vremenu i prostoru, nedovoljno zainteresiran za komuniciranje, te sa izraženim osjećajima tuge i potištenosti, pokrenut je postupka umirovljenja. Uslijedilo je negativno rješenje uz obrazloženje da je bolest u fazi liječenja, te da se preporučuje daljnje liječenje po psihijatru. Liječenje kod psihijatra može trajati cijeli život, a u ovom slučaju je se pokazalo još sporno što je i čovjek vlasnik 200 kvadratnih metara nekog zemljišta, pašnjaka ili tako nešto slično. Ima još jedan detalj, koji s obzirom da vidim da mi vrijeme ide brže nego što sam očekivao, koji nije obuhvaćen zakonom o braniteljima, a znam da su intervenirale, intervenirala je Udruga zaposlenih u domovinskom ratu. Riječ je o onima koji su pod radnom obavezom stradavali za vrijeme obavljanja radnog, svojih obaveza sa radnog mjesta. Između ostalog, s obzirom da dolazim iz Siska, u Sisku su upravo za vrijeme najjačih artiljerskih napada svi radnici Rafinerije i svi radnici Hrvatskih željeznica radili na brzoj evakuaciji svih cisterni s tog područja. Znači kad se najviše pucalo oni su izlazili van da bi izvlačili te cisterne, da bi, to je istina to možete provjerit, barem vi kolega Šantek imate kod koga to provjeriti, znate i sami da je to istina. Činjenica je, da je među tim ljudima bilo i poginulih, radna obaveza ih je vezivala na obavljanje tog posla i praktički ti ljudi, odnosno njihove obitelji ne ostvaruju pravo na obiteljsku mirovinu. S obzirom da mi je stvarno ostalo premalo vremena, očekujem da će novi zakon koji je u najavi, da će donest neka poboljšanja, odnosno vraćanja na staro stanje. I jednu stvar jednostavno ne mogu da preskočim, status branitelja i one reakcije koje su, koje smo vezano uz to dobivali od strane predstavnika Vlade kada je [[Upadica potpredsjednik: Zaključite.]] Hvala, evo samo sekundu. Kada je traženo da silovane žene iz Vukovara se pridruže Prideu u Splitu [[Upadica potpredsjednik: Hvala lijepa.]] Stvarno mislim da podržavam svačiju borbu za svoja prava, ali stavljat to dvoje u isti koš, mislim da stvarno nije primjereno. Hvala vam lijepa.
Hvala vama. Na ovo izlaganje imamo 2 ispravka netočnog navoda. Prvo uvaženi Tomislav Ivić.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče. Ispravio bih, između ostalog u ovoj raspravi je bio čitav niz netočnih navoda i paušalnih ocjena, ali ja ću se usredotočiti samo na neke od njih. Poput onoga da sve izmjene zakona u proteklom razdoblju su išle na smanjenje prava branitelja, što jednostavno nije točno. Ni jedna izmjena zakona nije išla na smanjenje prava, doduše bilo je nekih sitnih ograničavanja prava. Dapače Zakonom o pravima hrvatskih branitelja koji je usvojio ovaj Sabor 2004. godine, ta prava hrvatskih branitelja su znatno proširena i znatno kvalitetnije riješena, cjelokupna problematika vezna uz hrvatske branitelje. Isto tako kolega ako govorite o suicidima hrvatskih branitelja morate znati jednu od ključnih stvari koja je bitna za raspravu ubuduće o toj problematici, da je stopa suicida kod hrvatskih branitelja manja nego u cjelokupnoj populaciji. Dakle, treba raspravljati na bazi argumenata i činjenica, a ne na osnovu paušalnih ocjena.
Vrijeme je isteklo za ovaj ispravak. Priliku da ispravi netočan navod sada dobiva uvaženi Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa u nizu netočnosti koje je kolega izrekao, ja bi samo odgovorio na one koje je, da je smanjena postojeća prava da su smanjena u novom zakonu iz 2004. godine, to je apsolutno netočno. Sa nepunih 2 milijarde kuna došli smo do 6 milijardi kuna u ostvarivanju prava hrvatskih branitelja, to je jedna stvar. Druga stvar da su udovice dvojbenog morala, to niko nikada ni u zakonu ni bilo gdje nije vidio, nego su neka ograničenja stavljana, to je činjenica, ali da su dvojbenog morala to ste vi rekli i to baš ne bi se tako paušalno želio izraziti i ocjenjivati supruge pokojnih naših suboraca. Da je psihosocijalna pomoć za one ljude koji boluju od PTSP-a učinjena, sigurni budite da je 57 tisuća intervencija, ako ste pročitali izvješće vidili bi da je 57 tisuća intervencija učinjeno na 46394 branitelja. Kako bi im se pomoglo u teškim kriznim situacijama.
Hvala vam lijepo i sada vam ujedno dajem riječ da iznesete stajalište kluba HDZ-a.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođo zamjenice, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice podupire ovo izvješće i u ovom izvještajnom razdoblju na provedbu prava iz Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihove obitelji. Potrošeno je kao što smo čuli 5 milijardi 817 tisuća 128 tisuća 318 kuna i 87 lipa što je u odnosu na 2010. godinu kada je utrošeno 6 milijardi 0,54 milijuna i … [[Govornik se ne razumije.]] 107 kuna i 13 lipa manje za 237 milijuna 756 tisuća 788 kuna i 26 lipa ili 3,9%. Ovo smanjenje uglavnom je rezultat smanjenja braniteljskih i stradalničkih mirovina od 10% koja je sukladno odredbi Zakona o smanjenju mirovina određenih, odnosno ostvarenih prema posebnim propisima o mirovinskom osiguranju. I to smanjenje od 10% je išlo za sve hrvatske branitelje osim za 100% invalide kao i one koji su kao što znate rudare iz rudnika i još neke kategorije koje su bile obuhvaćene tim kriznim Zakonom o smanjenju njihovih primanja. Struktura utrošenih sredstava nam pokazuje da je najviše utrošeno na ostvarivanje prava iz mirovinskog osiguranja i to 4 milijarde 805 milijuna 916 tisuća 08 kuna i 44 lipe ili 82,5%. Zatim slijede sredstva namijenjena ostvarivanju tzv. trajnih prava, a to su osobna i obiteljska opskrbnina, posebni doplatak, doplatak za njegu i pomoć druge osobe, ortopedski doplatak, doplatak za pripomoć u kući, te naknade obiteljima zatočenih ili nestalih u iznosu od 740 milijuna 115 tisuća 45 kuna i 76 lipa ili 12,72%. Za stambeno zbrinjavanje hrvatskih ratnih vojnih invalida i obitelji smrtno stradalih hrvatskih branitelja utrošeno je 78 milijuna 572 tisuće 29 kuna i 4 lipe ili 1,35%. Na zapošljavanje hrvatskih branitelja 45 milijuna 560 tisuća 388 kuna i 56 lipa ili 0,78%. Prava iz zdravstvenog osiguranja 40 milijuna 938 tisuća 660 kuna ili 0,70%. Besplatne udžbenike za djecu hrvatskih branitelja 28 milijuna 126 tisuća 346 kuna i 72 lipe. Carinske i porezne olakšice 20 milijuna 668 tisuća 412 kuna i 67 lipa. Suradnja sa udrugama iz Domovinskog rata 16 milijuna 524 tisuće 392 kune i 48 lipa te ostala prava u manjim iznosima. U 2011. godini imovinu je koristilo prosječno 70 tisuća 117 korisnika. Mirovinu je koristilo prosječno … [[Govornik se ne razumije.]] korisnika sa prosječnom mjesečnom mirovinom od 5269 kuna i 67 lipa. Od toga broja korisnika invalidskih mirovina bilo je 57682 sa prosječnom mirovinom od 4929 kune i 98 lipa. Korisnika obiteljskih mirovina 12 tisuća i 100 sa prosječnom mirovinom od 7 tisuća i 4 lipe, te 35 korisnika najniže mirovine sa prosječnom mirovinom od 2318 kuna i 31 lipu. Mirovine pripadnika Hrvatskog vijeća obrane određene prema ugovoru između Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine u suradnji na području prava stradalnika rata u Bosni i Hercegovini koji su bili pripadnici Hrvatskog vijeća obrane i članovi njihovih obitelji koristilo je 6803 osobe i to 6362 invalidske mirovine u prosječnom iznosu od 2684 kune i 36 lipa. I 441 obiteljska mirovina u prosječnom iznosu od 3 tisuće 421 kuna i 82 lipe. Što se tiče korisnika osobnih invalidnina u prošloj godini ih je prosječno bilo 55 tisuća 161 što je za 7,33% više nego u 2010. godini. Korisnika obiteljskih invalidnina prosječno je bilo 10221 ili 2,18% manje nego u 2010. godini. Sredstva isplaćena za opskrbninu iznosila su 78 milijuna 043 tisuće 734 kune i 50 lipa ili 17,12% manje nego u 2010. godini, a opskrbninu su prosječno koristile 3202 osobe. S posebnom pozornošću praćena su djeca koja su ostala bez oba roditelja ili im je u punoljetnosti imenovan skrbnik. Njihove potrebe, stanje u njihovim obiteljima, pružena im je pomoć u školovanju, kod upisa u obrazovne ustanove, dodjelu stipendija, smještaj u domove kao i pomoć kod zapošljavanja. U prošloj godini su tako 102 djeteta bez oba roditelja, te 22 djece bez roditeljske skrbi ostvarila trajna prava iz zakona. Liste prvenstva za stambeno zbrinjavanje prema županijama i skupinama ovisno o postotku oštećenja organizma i drugim propisanim elementima za 2011. godinu sadržavaju ukupno 12866 zahtjeva, a sukladno utvrđenom redoslijedu riješena su 323 zahtjeva za dodjelu stana ili stambenog kredita. Usporedbe radi u 2010. godini bilo je na listi evidentirano 12533 zahtjeva, a riješena su 334. Od ukupnoga broja riješenih zahtjeva u prošloj godini 44 zahtjeva riješena su dodjelom stanova u vlasništvu Republike Hrvatske zatečenim korisnicima, a 279 zahtjeva riješeno je dodjelom stambenih kredita za različite oblike stambenog zbrinjavanja, poboljšanja uvjeta stanovanja, nadogradnja, nastavak gradnje, izgradnja kuće, kupnja stana ili kuće. Prava iz zdravstvenog osiguranja na koja su u 2011. godini utrošena značajna sredstva. Radi se o iznosu od 41 milijun kuna. Odnose se na priznavanje statusa osiguranika iz obaveznog zdravstvenog osiguranja po osnovi statusa hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata, prava na bolničko liječenje, medicinskom rehabilitacijom, prava na ortopedska i druga pomagala, prava na plaćanje premije dopunskog i zdravstvenog osiguranja iz državnog proračuna, prava na novčanu naknadu zbog bolovanja, ostvarivanja zdravstvene zaštite, te prednosti kod smještaja u umirovljeničke domove. Koncem prošle godine na Hrvatskom zavodu za zapošljavanje evidentirano je 26 tisuća 956 nezaposlenih hrvatskih branitelja što čini udio od 8,5% ukupnog broja nezaposlenih. Tijekom prošle godine zaposleno je temeljem radnog odnosa ukupno 10899 branitelja ili 6,5% od ukupnog broja zaposlenih iz evidencije zavoda. Kroz realizaciju programa stručnog osposobljavanja i zapošljavanja zaposlenih hrvatskih branitelja i djece smrtno stradalih, zatočenih i nestalih hrvatskih branitelja plasirana su sredstva u iznosu od 21,1 milijun kuna. Kroz mjere kreditiranja malog i srednjeg poduzetništva isplaćeno je 33,3 milijuna kuna. Na poticanje osnivanja zadruga branitelja isplaćeno je 10,6 milijuna kuna, te na potporu projektima zadruga branitelja isplaćeno je 1,3 milijuna kuna. Nastavljeni su postupci ekshumacije, identifikacije i pokopa žrtava iz Domovinskog rata, obilježavanje mjesta masovnih grobnica, održavanje memorijalnih groblja žrtava iz Domovinskog rata u Vukovaru te pokopi hrvatskih branitelja uz vojne počasti. Program psihosocijalne i zdravstvene pomoći sudionicima i stradalnicima iz Domovinskog rata provodi se na području cijele Hrvatske putem organizirane stupnjevite i kontinuirana psihosocijalne pomoći na tri razine i to županijskoj, regionalnoj i nacionalnoj. Tijekom prošle godine bilo je ukupno 57 tisuća intervencija za 46 tisuća 396 korisnika. Nastavljena je realizacija programa za poboljšavanje kvalitete življenja u obiteljima smrtno stradalih hrvatskih branitelja, hrvatskih ratnih vojnih invalida i hrvatskih branitelja oboljelih od PTSP-a, kroz provedbu sistematskih pregleda za četiri skupine i to supruge i djecu poginulih hrvatskih branitelja, supruge 100%-nih ratnih vojnih invalida prve i druge skupine, te supruge branitelja oboljelih od PTSP-a. Za potpore radu i projektima udrugama iz Domovinskog rata u prošloj godini utrošeno je 11,6 milijuna kuna. Sveukupno kroz ovo izvješće imamo detaljni pregled svih aktivnosti koje su učinjene kako bi život i rad hrvatskih branitelja u ovoj mirnodopskoj sferi bio što bolji i što konkretniji. Vjerujemo da će se nastaviti ovakva skrb i briga za hrvatske branitelje i Klub zastupnika HDZ-a u cijelosti podupire ovakovo izvješće i želi da ministarstvo i dalje radi na istom putu istim poslovnim kako bi što više stambeno ih bilo zbrinuti kako bi što više psihosocijalnu pomoć doživjeli kako bi bilo što manje suicida. Hvala vam lijepo.
Hvala vama. Sa stavovima kluba HSU-a upoznat će nas poštovani Željko Šemper.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Gospođo zamjenice ministra, kolegice i kolege saborski zastupnici. Na samom početku ovog izvješća iz rekapitulacije ukupnih troškova po ovom zakonu koji iznosi 5,8 milijardi kuna od tog na prava iz mirovinskog sustava odnosi se 4,8 milijardi kuna. To je oko 14% ukupnih mirovinskih rashoda u RH dok prema broju korisnika braniteljskih mirovina iznose oko 6% ukupne umirovljeničke populacije. Prava iz mirovinskog sustava odnose se na tri vrste mirovina, invalidske, obiteljske i najniže te na prava na naknadu plaće u vezi s pravnima stečenim na temelju preostale radne sposobnosti. U 2011.godini mirovinu je u prosjeku koristilo 70 tisuća 117 branitelja, a njihova prosječna mirovina umanjena za porez i prirez iznosila je 5.270 kuna što daje udio od 97% prosječne hrvatske plaće ili gotovo 2,5 puta više od prosječne mirovine prema općim propisima koja iznosi oko 40% prosječne plaće. Od ukupnog broja braniteljskih mirovina najveći dio njih oko 82% odnosi se na invalidske mirovine čiji rashodi za mirovine iznose 3,5 milijarde kuna. Prosječna braniteljska invalidska mirovina u 2011.godini iznosila je 4.923 kune što je 91% prosječne hrvatske plaće. U odnosu na mirovine iz 2010.godine u 2011.godini došlo je do smanjenja mirovina od 10%, a prema Zakonu o smanjenju mirovina određenih odnosno ostvarenih prema posebnim propisima o mirovinskom osiguranju. Obiteljsku mirovinu je u 2011.godini primalo u prosjeku oko 12 tisuća korisnika ili 17%, a njihova prosječna mirovina iznosila je 7.004 kune što je 22% više od prosječne hrvatske plaće ili 3,2 puta više od prosječne mirovine prema Zakonu o mirovinskom osiguranju. Jedan manji broj od 335 korisnika, a to su branitelji bez mirovinskog staža ili nedovoljnog staža za ostvarivanje prava na mirovinu s navršenih 60 godina žene odnosno 65 godina života muškarci primao je najnižu mirovinu koja je u 2011. iznosila 2.318 kuna ili 57% je viša od najniže mirovine prema općim propisima. Svi ovi podaci o visini braniteljskih mirovina pokazuju da su one znatno više od korisnika umirovljeni prema općim propisima odnosno prema Zakonu o mirovinskom osiguranju. Do 2007.godine mirovine i mirovinska primanja kao rashod bila su planirana unutar Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti a od 2008.godine postale su sastavni dio rashoda ukupnih mirovinskih rashoda Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Osobnog sam mišljenja da su braniteljske mirovine trebale ostati u sastavu Ministarstva branitelja jer je to bio i ostao trošak obrane naše domovine. Ovako one samo povećavaju ukupne mirovinske rashode i služe za kritike kako su ukupne mirovine preveliki teret za ovu državu, a svi dobro znamo da smo po udjelu u prosječnoj plaći na samom dnu Europe. U medijima kao i u javnosti često se prstom pokazuje na sve korisnike invalidskih mirovina kojih u Hrvatskoj ima oko 327 tisuća ili 27% svih mirovina što godišnje košta oko 10 milijardi. Od toga broja na branitelje se odnosi oko 58 tisuća ili 17,7% ukupnih invalidskih mirovina. Kako je Hrvatska po broju invalidskih mirovina vodeća u Europi sve više ima zahtjeva njihove revizije, a posebno nakon otkrića načina i visine tarife lažnih umirovljenja čuvenog dr. Rubale i njegovih pomagača iz HZMO-a. Da ne bi ljaga pala na sve korisnike invalidskih mirovina svakako bi trebalo procesuirati sve one čija je rješenja potpisao ovaj svestrani dr. Rubala ili njegovi pomagači. Ako i postoje tzv. lažne mirovine svaka od njih počinje u zdravstvenom osiguranju. U pribavljanju lažne medicinske dokumentacije odnosno u proceduri vještačenja. Prema takvoj dokumentaciji po kojoj su umirovljeni neki od njih bi već davno bili prikovani u invalidskim kolicima, a oni danas normalno žive jer su u međuvremenu postali medicinski fenomeni. Već desetljećima i puno prije Domovinskog rata javna je tajna bila da su i u ono vrijeme operirali razni doktori Rubale uz naknadu u jednoj drugoj valuti u deutsch markama. Iz ovog izvješća vidimo da u Ministarstvu branitelja postoji Povjerenstvo za reviziju ocjena invalidnosti koje je u 2011.godini provjerilo 3,5 tisuće predmeta. Od toga broja u 26 slučajeva povjerenstvo se nije suglasilo s ocjenama ovlaštenih vještaka HZMO-a a sporno je bilo da li se radi o općoj ili profesionalnoj nesposobnosti za rad. Od 1503 predmeta povjerenstvo se nije suglasilo s uzrokom invalidnosti, a u 1994 predmeta povjerenstvo se u potpunosti suglasilo s ocjenama ovlaštenih vještaka Mirovinskog zavoda. Dakle iz ovih podataka proizlazi da barem ovih 3500 predmeta nije bilo lažnjaka. Isto tako prema ovom izvješću krajem prosinca 2011. godine u Hrvatskom zavodu za zapošljavanje evidentirano je bilo oko 27000 nezaposlenih hrvatskih branitelja, što je 8,5% od ukupne nezaposlenosti ili 253 osobe manje nego u prosincu 2010. I ova braniteljska nezaposlenost bilježi sezonsku oscilaciju kao i kretanja ukupnog broja nezaposlenih. Struktura nezaposlenih hrvatskih branitelja prema razini obrazovanja je vrlo nepovoljna jer više od trećine branitelja ili 38% nema stečenog znanja, 58% ima srednjoškolsko obrazovanje, a tek nepunih 5% ima više ili visoko obrazovanje. Iz izvješća su vidljive poticajne mjere ministarstva u vezi samozapošljavanja, ali kod branitelja nema značajnijeg interesa za samostalnu poduzetničku djelatnost. Čini se da su više interesa pokazali branitelji kod osnivanja zadruga kao posebnog oblika malog poduzetništva koje omogućava organizirano i stručno vođeno obavljanje djelatnosti te zajednički nastup na tržištu. Tako je primjerice još 2009. godine sklopljen sporazum o suradnji između Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti i Prehrambene industrije Podravka vezano uz proizvodnju voća i povrća te otkup tih proizvoda za potrebe industrijske prerade. Cijeloj proizvodnji braniteljskih zadruga Podravka garantira otkup kao i uredno plaćanje prema ugovorenim cijenama. Prošle godine potpisan je novi sporazum za razdoblje do 2014.godine što samo pokazuje da su obje strane u sporazumu zadovoljne dosadašnjom suradnjom. Ovaj primjer može poslužiti i biti poticaj za osnivanje novih zadruga u današnje vrijeme kad mnogi poljoprivredni proizvođači za svoje proizvode nemaju sigurno tržište u konkurenciji uvozne robe upitne kvalitete. Ovakvim mjerama pruža se potpora projektima zadruga hrvatskih branitelja koji su svojim dosadašnjim poslovanjem pokazale uspješnost i profitabilnost. Nekad su '60.-tih i '70.-tih godina prošlog stoljeća to bile poljoprivredne zadruge koje su bile nositelji poljoprivredne aktivnosti u hrvatskih selima. I ja sam svoj radni vijek primjerice počeo baš u jednoj takvoj zadruzi koja je bila organizator i savjetodavac za poljoprivrednu i stočarsku proizvodnju, vršila otkup svih proizvoda za prehrambenu industriju i u takvom poslovanju bilo je reda. Sve proizvedeno se otkupilo i što je najvažnije platilo na vrijeme. Nije se ni znalo za riječ nelikvidnost, za jednu od najvećih problema današnjeg gospodarstva sve dok se država nije uplašila bogatog seljaka i počela formirati velike poljoprivredne kombinate za koje znamo kako su završavali. Posljedice takve politike prema selu i poljoprivredi nekad i u zadnjih 20 godina vide se danas kad primjerice u mojim rodnim Hlebinama, svjetskom centru slikarske naive, od 480 kuća nekad u 160 kuća danas ne živi nitko. Zbog svega toga veseli dosadašnji uspješan rad i profitabilno poslovanje braniteljskih zadruga, a treba spomenut i činjenicu kako zajednički rad branitelja u takvim zadrugama pridonosi njihovom boljem statusu, zdravlju i životu sa manje stresa. I bilo bi dobro da se nastavi s osnivanjem novih zadruga, kao i drugih oblika zapošljavanja i samozapošljavanja jer Ministarstvo branitelja svojim novčanim potporama i drugim poticajima će i na taj način pridonositi smanjenju nezaposlenosti hrvatskih branitelja, kao i ukupne hrvatske nezaposlenosti. Na kraju, klub HSU-a podržat će ovo izvješće. Hvala lijepa.
Hvala vama. U ime kluba IDS-a govorit će poštovani Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjena gospođo zamjenice ministra, uvažena gospodo zastupnici. Da, indikativna je ova strana 3, bolje rečeno ova rekapitulacija troškova po svim pravilima. Pa onda se tako na ovoj strani 3 spominje da ukupno i Zakon o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i člana njihovih obitelji država za 2011. godinu osigurala je 5,8 milijardi kuna. Pa se kaže trajna novčana prava 740 milijuna kuna, jednokratna prava iz zakona 4,3 milijuna, stambeno zbrinjavanje 78,5 milijuna kuna, prava iz mirovinskog osiguranja 4,8 milijardi, zdravstvenog osiguranja 40,9 milijuna kuna itd., itd. Što to naprosto govori, da Hrvatska država jednostavno brine o svojim braniteljima i evo za tu namjenu treba osigurati u proračunu 5,8 milijardi kuna. Mislim da nitko nema prava kazati, bez obzira o kojoj se Vladi do sada radilo, da je ijedna Vlada imala maćehinski odnos do hrvatskog branitelja. S druge strane, dovoljno je možda samo spomenuti da vojni proračun iznos 5,1 milijardu kuna, 1,47% bruto društvenog proizvoda. 5,8 milijardi kuna je daleko više no što se izdvaja za vojni proračun. Jasno je da ima i nekih zlouporaba u tim pravima, ima, o tome je maloprije govorio gospodin Željko Šemper iz HSU-a, ali želim kazati i sljedeće. Što govori ta cifra, koje su razorne posljedice razarajućeg pohoda Miloševićeve soldateske na Hrvatsku i 17 godina nakon okončanja Domovinskog ili obrambenog rata. Mi smo od okončanja rata do danas što za obnovu, da ne spominjem izgubljenu tu gospodarsku aktivnost stotina hrvatskih tvornica, tisuća ubijenih, ranjenih, a imajući na umu sve ove stavke, znači i za obnovu i branitelje itd. izdvojili znači u tih 17 godina oko dva državna proračuna. Jasno je da se sve to da vrlo egzaktno izračunati. Cirka još jedan-dva proračuna išlo je za financiranje rata, gotovo 30% bruto društvenog proizvoda u onim ratnim godinama od '91. do '95., možda '96. Ili Hrvatska u 22 godine, znači za rat, za obnovu, zbrinjavanje stradalih izdvojila je cca tri, možda četiri proračuna. Zašto to ističem, samo da naglasim da tih i takvih troškova druge europske zemlje, zapadno europske zemlje jasno nemaju. Da rata nije bilo Hrvatska bi zasigurno živjela i 30% bolje ili za trećinu bolje no što živimo danas. Međutim, to je za nama i jasno je da danas moramo brinuti da se ova spomenuta prava iz ovoga Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata ne reduciraju. Ja ne vidim nakanu niti nove vlasti da bilo što po tom pitanju čini. Jednom riječju sve da invalidima se ne smije nijedna stavka taknuti ili dovesti u pitanje. Sve da obiteljima stradalih se ne smije naprosto dovesti u pitanje niti jednu stavku itd., itd. Jasno da bih ja volio i da se invalidi 2. svjetskog rata izjednače s invalidima Domovinskog rata, međutim vis-a-vis financijskih mogućnosti ne znam da li će se to ikada dogoditi iako vjerujem da bi se trebali odužiti i toj časnoj generaciji. Ja osobno ne mislim da ijedno pravo, poglavito invalidima Domovinskoga rata, je preveliko pravo. Dapače rekoh, svi mogu dolje oni moraju zadržati svoju materijalnu osnovu ili svoj materijalni položaj. Slažem se, kao što je moj prethodnik prije govorio da je bilo zlouporaba ne znam po osnovi PTSP-a, svakodnevno to čitamo. Neka se to apsolutno revidira, ali sa stvarnim invalidima nitko se ne smije dirati. Na strani 33. ovdje se između ostalog govori da u razdoblju od 1. siječnja 2011. godine do 31. prosinca 2011. iz Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje zaprimljeno je 3 688 predmeta. Od tog broja zaprimljeno je 1 050 novih, znači pod stavkom revizija ocjene invalidnosti i 2 638 ponovno zaprimljenih predmeta. U Povjerenstvu za reviziju ocjene invalidnosti 1. siječnja 2011. zatečeno je 118 predmeta neriješenih u 2010. godini. Prema tome, na reviziji se u izvještajnom razdoblju nalazilo na rješavanju ukupno 3 806 predmeta. I sada da ne govorim o ovim tablicama kako je to izgledalo po mjesecima. Na strani 27. govori se o građevinama koje su eto puštene, kako bih rekao otvorene – Dubrovnik, Zadar, Slunj – ukupno 175 stanova pa se onda govori o stanovima koji su u pripremi za izgradnju 126 stanova – Biograd, Karlovac, Dubrovnik, zgrada B, zgrada C itd. Pa se onda spominje i sufinancirani projekti rješavanja pristupačnosti objektima osoba s invaliditetom temeljem javnog poziva u 2011. godini. Tu je iskorišteno ili za tu namjenu osigurano relativno skromnih milijun i 500 tisuća kuna, ali mi je posebno drago da je grad Buzet, evo da netko se njega sjetio, Dom zdravlja Buzet prostor Hitne medicinske pomoći sanitarni čvor izdvojen 19 800 kuna pa u Pazinu 35,7 tisuća kuna u Puli 68 400 kuna. Za županiju Istarsku 16,8 tisuća kuna itd., itd. No slažem se da ključ ovog izvješća je ono o čemu su govorili prethodnici, to je mirovinsko osiguranje, 4,8 milijardi kuna za 70 117 branitelja. Prosječna mirovina kaže se 5 269,67 kuna za 2011., invalidska mirovina kojih ima 57 682 korisnika koliko to sad, dobro nije bitno sada, da prosječna obiteljska mirovina je 7 004 kuna. Najniža mirovina 2 318,31 kuna. Znači, sve u svemu onaj tko bi rekao, kazao da se država ne brine za tu populaciju hrvatskih državljana ili građana naprosto ne bi govorio istinu. Prinos Fonda hrvatskih branitelja se strmoglavio, to je posljedica pretpostavljam recesije. Za 2010. isplaćeno je 143,9 milijuna kuna dobiti, 71,9 milijuna kuna znači idu dividende vlasniku od čega 64,7 za stipendiranje djece, a 7,1 milijun kuna za Zakladu hrvatskih branitelja. No ono što je svakako bit to bi trebalo biti pokušaj da se zaposle nezaposlene branitelje. Za te namjene treba više novaca od utrošenih 45,5 milijuna kuna. Želim vjerovati da je drugačije ili da će biti drugačije u 2012. jer nezaposlenih branitelja lani je bilo 26956. Iz ove tablice na strani 55. vidi se isto tako da doista nema nikakve diskriminacije, ja ću kazati možda će me netko ispraviti, pri zapošljavanju branitelja što se često ističe. Konačno, zašto bi i bilo, ne smije jasno biti, ali mislim da je nema. Nažalost, program samozapošljavanja u trenucima kada sve stoji biti će ja bih rekao sve manje i manje atraktivno. Zašto? Jer je doista krajnje, krajnje problematično danas pokrenuti, ali još teže je sačuvati otvoreno radno mjesto. Sve u svemu želim kazati da je ovo jedno korektno izvješće koje puno govori o naporima koje Hrvatska država ulaže odužujući se hrvatskim braniteljima što je naša moralna obveza, ali koji usuđujem se kazati i to je ono što najviše boli nažalost umiru jako, jako mladi. Tablica 71. na strani 80. govori da je 2 164 branitelja umrlo u 2011. godini i to je ono što najteže pada. Tablica po županijama, neću citirati, ali vis-a-vis njih i onih koji su stradali do '95. godine jasno je da ova država o toj populaciji mora itekako voditi računa. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je klub SDP-a i poštovani Franko Vidović.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana zamjenice ministra, cijenjene kolege i kolegice zastupnici. U samom uvodu moram reći da svi trebamo imat na umu da ljudi koji ostvaruju prava po ovom zakonu su najzaslužniji za to što postoji dana Republika Hrvatska. Pred nama je još jedno godišnje Izvješće o provedbi zakona o pravima hrvatskih branitelja koji se u principu odnosi na bivšu Vladu, bivšeg ministra, dakle oni svi koji podnose izvješće i odnosi se na 2011. godinu. I ja ovdje mogu reći, doista da je riječ o cjelovito, temeljitom i sveobuhvatnom izvješću. To samo potvrđuje činjenicu da Republika Hrvatska ima dobro ustrojen sustav skrbi o hrvatskim braniteljima, članovima njihovih obitelji i o stradalnicima Domovinskog rata. Ali sa druge strane to ne znači da ne trebamo raditi na daljnjim poboljšanjima zakona, ali isto tako inzistirati na njegovoj striktnoj primjeni. Vidljivo je iz izvješća da se Vlada pobrinula da se zakon provodi i da se prava hrvatskih branitelja ispunjavaju u svim točkama zakona, pa reći ću čak usprkos teškoj gospodarskoj situaciji u zemlji. To ne znači, da se ne bi zavaravali, da smo se na primjeren način pobrinuli o svim braniteljima, ali je ohrabrujuće jer se smanjuje broj onih koji svoja prava ne mogu ostvariti iz ovih ili onih razloga. Ukupno je u 2011. o čemu su govorile i kolege prije mene, na provedbu prava iz zakona utrošeno oko 5 milijardi 817 milijuna kuna što je u odnosu na 2010. smanjenje od 238 milijuna ili 3,93%. Najveći pad je zabilježen na isplatama osobne invalidnine u postotku, na što je utrošeno 3 913 913,69 kuna što je za 2,28% manje u odnosu na 2010. Zatim na stavci posebni doplatak, na koji je reguliran člankom 84. zakona gdje je zabilježen pad od 20,67%, odnosno isplaćeno je 1 397 107 kuna itd. S druge strane Hrvatska država je zakonske obaveze ispunjavala i nabavljala ortopedska invalidska pomagala, dodjeljivala automobile sa ugrađenim odgovarajući prilagodbama, te stambeno zbrinjavale one koji su najzaslužniji za postojanje Hrvatske države. Da spomenem samo neke, po meni najvažnije stavke, a koji su ujedno i reprezentativne u odnosu na prava branitelja. Posebno mi je drago da resorno ministarstvo prati podatke o djeci smrtno stradalih, i zatočeni i nestalih hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, koja su ostala bez oba roditelja ili im je do punoljetnosti bio imenovan skrbnik. Iz razloga što je jedan od roditelja poginuo, umro, zatočen ili nestali hrvatski branitelj, a drugome je oduzeta pravna sposobnost, zanemario je odgoj i brigu o djetetu ili je nepoznatog boravišta. Od Domovinskog rata do danas praćeni su podaci o ukupno 197 djece smrtno stradalih, i zatočenih ili nestalih hrvatskih branitelja koji su ostali bez oba roditelja, te podaci o 63 djece kojima je do punoljetnosti bio imenovan skrbnik. Jasno da se broj djece stalno mijenja, zbog navršene starosne dobi, prestanka korištenja trajnih prava, zapošljavanja, te smrti njihovog drugog roditelja zbog čega se nove osobe uvrštavaju ili brišu iz evidencije. Ukupno su u 2011. 102 djeteta bez oba roditelja ostvarivala trajna prava iz Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Sustavno je praćeno stanje u njihovim obiteljima kao i njihove potrebe. Praćeno je ostvarivanje njihovih prava koja im pripadaju sukladno zakonu, ali i drugim propisima te im je pružana pomoć u tijeku školovanja. Upis u obrazovne ustanove, stipendije, smještaj u studenske domove i slično. Kao i pomoć pri zapošljavanju i za vrijeme nezaposlenosti i drugim situacijama. Uz spomenuta, niz drugih prava iz ovog zakona se također provode, prava iz mirovinskog osiguranja, prava iz zdravstvenog osiguranja, upis u obrazovne ustanove, financiranje troškova pripremnih tečajeva za upis na visoka učilišta. Fond hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji ostvario je dobit od 133 milijuna kuna, pri čemu je važno uzeti u obzir gospodarsko okružje u kojem djeluje, kako domaće tako i međunarodno. Ono što želim da se dogodi u sljedećem razdoblju i apeliram na ministra da to i provede čim se steknu zakonski uvjeti, jeste objava registra hrvatskih branitelja. U prvom redu zbog samih branitelja, koji se nemaju čega stidjet i čega bojat. Nije sramota, već je čast braniti vlastitu državu. Podržavam ovo Izvješće o provedbi zakona o prvima hrvatskih branitelja, držim da je iscrpno, držim da se može još bolje, ne izvještavat već doista i brinuti kako o braniteljima tako i o djeci naših branitelja. I s tom nadom pozivam i kolege i kolegice iz Sabora da svi zajedno podržimo ovakvo izvješće. Hvala vam.
Hvala vama. Nastavljamo raspravu po kubovima. Pa će u ime kluba HNS-a govoriti poštovani zastupnik Petar Baranović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedničke, gospođo zamjenice ministra, štovane dame i gospodo. Evo drugi šibenčanin po redu iz generacije koja je branila grad. U raspravi o izvješću o izvršenju svih onih obaveza koje proizlaze iz Zakona o pravima hrvatskih branitelja. Sama činjenica da raspravljamo o izvršenju ovoga zakona svjedoči da je hrvatsko društvo nakon Domovinskog rata na primjeren način reagiralo i stvorilo institucionalne okvire za skrb i brigu o ljudima koji su, kao što je kolega u prethodnom izlaganju kazao najzaslužniji za obranu Hrvatske domovine. Najbolji među najboljima, ljudi među kojima ima i onih koji su dali najviše što se može dat, a to je svoje zdravlje. Neki od njih se nisu vratili zajedno s nama doma nakon tih 5 godina. I potpuno je normalno i naravno da društvo izbrusi kriterije temeljem kojih treba voditi brigu i pažnju o tim ljudima i potpuno je normalno da se za to svake godine u proračunu izdvoje adekvatna sredstva. Neću u ime kluba HNS-a naravno ulaziti u detalje, obrazlagati svaki pad ili porast iznosa u odnosu na prošlu godinu, nekako me te priče o postocima podsjećaju na neka druga izvješća o turističkoj sezoni, ne znam ili o rodnoj godini. Jer brojke ni novac ne mogu nadoknaditi ono što su pojedini ljudi dali u ovom društvu kao hrvatski branitelji. Svih 5 milijardi i 817 milijuna kuna, eto spomenut ću samo tu temeljnu, koliko se u prošloj godini izdvojilo za ostvarenje prava hrvatskih branitelja. Kad se komparira sa nekim sumama u proračunu Republike Hrvatske onda se vidi da je to respektabilna brojka. To je brojka veća recimo od izdataka za obranu Republike Hrvatske ili analogna gotovo izdacima ukupnim u poljoprivredi. Međutim, ta brojka sama ne može nadoknaditi jedan izgubljeni život, ne može nadoknaditi gubitak jedne obitelji koja je ostala bez oca, bez supruga, brata. Zato je dobro da se kao društvo postavljamo na takav način. Ono što ću u ime kluba Hrvatske narodne stranke prokomentirati to su neki prijedlozi za poboljšanja i učinkovitiju skrb o braniteljima, jer među ovim svim modelima pomoći trajne novčane, jednokratnih prava, stambenog zbrinjavanja, potpore udrugama, potpore za zapošljavanje, financijskih potpora za skrb o invalidima, njegu i svim ostalim da ne nabrajam. Postoje i neki modeli koji se na terenu odvijaju uz određene poteškoće nedovoljno efikasno. Spomenut ću prije svega opskrbninu kao jedan vid financijske pomoći koju dodjeljujemo onim braniteljima koji nisu uspjeli ostvariti mirovinu, koje je rat otrgnuo od radnog mjesta, prekinuo njihovu profesionalnu karijeru, koji su danas u vrlo nezahvalnim godinama za zapošljavanje i kojima je jako često ta opskrbnina zapravo jedini izvor prihoda za vrlo skroman život. I ovom prilikom ću primijetiti da ona kao takva nema adekvatnu visinu. Ono što jest iskustvo iz praktične primjene tog instrumenta pomoći, to je kad istekne godina do ispuštanja novih rješenja i do ispuštanja financijskih sredstavana tekuće račune korisnika te vrste potpore. Stvara se vremenski vakuum od tri, četiri mjeseca u kojima ti ljudi nemaju apsolutno nikakvih primanja. Imali smo jedan tužan slučaj u gradu Šibeniku branitelja koji je na prvoj crti linije proveo od prvog do zadnjeg dana rata, pomagali smo tom čovjeku mi koji smo ga poznavali koliko smo bili u mogućnosti. Međutim, mislim da ni jedan branitelj Domovinskog rata ne zaslužuje da ga se dovede u tu situaciju ako jest ostvario pravo koje proizilazi iz ovog zakona da bude ovisan o dobroj volji i humanosti kolega, prijatelja ili rodbine. Stoga gospođo zamjenice molim vas u ime Hrvatske narodne stranke da predbilježite ovaj problem funkcioniranja isplate opskrbnine i da se taj problem uredi na adekvatniji i primjereniji način kako bi osigurali tim ljudima da normalno funkcioniraju kako bi u konačnici zaštitili njihov dignitet koji zaslužuju od sviju nas. Stambeno zbrinjavanje hrvatskih branitelja odvija se na nekoliko načina. Jedan od njih je i da se braniteljima koji nemaju riješeno stambeno pitanje dodijeli kredit odnosno sredstva za gradnju objekta, a da se od strane jedinice lokalne samouprave osigura građevinski teren. Taj model nailazi realno na poteškoće na terenu iz razloga što neke jedinice lokalne samouprave nemaju takvih parcela na raspolaganju. I ovom prigodom predlažem da se razmisli u ministarstvu obzirom da u Agenciji za upravljanje državnom imovinom postoji jako puno parcela na području nekadašnjih bivših objekata koje se mogu pravično isparcelizirati da bi se udovoljilo svim tim zahtjevima na jednak način, da se ne dodijeli nekome parcela od 1000 kvadrata, onda u drugoj jedinici lokalne samouprave od 400, da uvedemo jedan uniformni standard i učinimo sustav efikasnijim i to riješimo idućih godinu, dvije dana jer to je priča koja traje od kad je primjena tog prava a i dan danas je činjenica da mnoge jedinice lokalne samouprave, pa tako i moja u kojoj sam dogradonačelnik ne nalaze efikasnog načina da se tim ljudima ostvari njihovo pravo. Mislim da su to zaslužili od nas. Još bih se usudio dotaknuti jedno pitanje koje često izaziva kontraverze ali odista ga želim u ime moje stranke, a i u svoje osobne kao branitelj dotaknuti u najboljoj mogućoj vjeri bez imalo malicije iz čisto praktičnih razloga. To je pitanje funkcioniranja braniteljskih udruga. Sve one razine koje iz svojih proračuna pomažu rad tih udruga imaju određena sredstva koja su limitirana situacijom, koja daju na raspolaganje kao potporu za rad tih udruga, a činjenica da je brojnost tih udruga dovela do toga da u nekim jedinicama lokalne samouprave ili županijama, a na kraju krajeva i na državnoj razini ni jedna od tih udruga gotovo nije u situaciji da dobiva adekvatna sredstva za rad. I mislim da postojanje stotina udruga nije dobar model. Jednostavno dobroj vjeri nekakva javna poruka da preispitamo mogućnost da se te udruge ipak po nekim osnovnim kategorijama fuziraju i da onda od jedinice lokalne samouprave pa do države možemo dati i adekvatna sredstva za njihov rad. U konačnici kako osim ovih financijskih sredstava pomoći branitelja zaštitom digniteta Domovinskog rata, a zaštitu digniteta Domovinskog rata možemo osigurati jedino punom istinom o svim aspektima Domovinskog rata, pa između ostalog i konstatacijom da 500000 ljudi nije realan popis hrvatskih branitelja i da postoji realna potreba i opravdanost da se popis hrvatskih branitelja učini dostupnim. Jer svi svjedočimo činjenici i svi smo duboko svjesni, mada će možda ovo što ću sad kazati izazvati dizanje tablica po dobrom običaju Hrvatskog sabra i po pravima koja uživaju gospoda zastupnice i zastupnici. Svjedoci smo činjenice da postoje mangupi koji su zlorabili slabosti sustava, činjenicu da je u hrvatskom društvu moguće putem korupcije doći do određene privilegije koja vam ne pripada i da instituciju mirovine invalida Domovinskog rata primjerice koriste i oni ljudi koji su zdraviji od mnogih koji danas sjede ovdje u ovoj sabornici ili onih koji rade svoje poslove mukotrpno na hrvatskom polju, u hrvatskoj tvornici ili bilo koji drugi posao. U konačnici da je to tako svjedoči i nešto što je spomenuo netko od prethodnih govornika podjela pričuvnih činova nevjerojatna je činjenica da se gotovo svima koji su sjedili u Hrvatskom saboru ili svim poznatijim osobama iz javnog političkog života dijelilo činove pukovnika i generala. Kao branitelj osobno držim to uvredom svih istinskih hrvatskih branitelja i smatram skandaloznim da … [[Govornik se ne razumije.]] nose isti čin koji je nosio pokojni general Blago Zadro ili pokojni Andrija Matijaš Pauk da ne nabrajam dalje. Nevjerojatno je šta se događalo s tim i nevjerojatna je pljuska hrvatskim braniteljima da pričuvne činove vrlo visoke pukovnika, brigadira, generala u Hrvatskoj vojsci nose one osobe koje osim simpatičnosti i centrima moći nisu imale apsolutno nikakve druge reference za sticanje toga čina. I ostavljam na kraju, na kraju prije nego što konstatiram stav HNS-a o ovom izvješću da u ovoj sabornici ostaje lebditi pitanje da li je to ispravno i da li još uvijek pred nama kao društvom, pred ovim ministarstvom i institucijama pravne države RH postoji obveza radi zaštite digniteta i prava istinskih branitelja Domovinskog rata da se obračunaju sa mangupima i da se kriterij vezan uz Domovinski rat u ovom društvu dignu na najvišu moguću razinu. Za kraj, HNS s nadom da će ovi prijedlozi i sugestije biti uvaženi radi poboljšanja statusa hrvatskih branitelja podržava ovo izvješće. Hvala lijepa na pažnji.
Hvala lijepo. Obavještavam da je sukladno članku 207.stavka 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Nastavljamo s raspravom po kubovima. U ime kluba HDSSB-a zastupnik Dražen Đurović. Izvolite kolega.
Gospodine potpredsjedniče Sabora, zamjenice ministra, zastupnice i zastupnici. Što reći o ovom izvješću i o svemu tome? Izvješće je tehnički dosta korektno, obiluje mnoštvom podataka, mnoštvom informacija, mnoštvom brojeva. Što nam zapravo sve ti brojevi govore? Govore nam i sve i ništa. Ono čega u izvješću nema to su ocjene, stavovi ministarstvo u samoj problematici hrvatskih branitelja pa ni odgovori na pitanja koja možda muče te iste branitelje. Dakle, izvješće je prilično suhoparno moglo bi se reći. A evo ova moja rasprava bit će možda malo drugačija od rasprave prethodnika. Ako smo imali neprijatelja u Srbiji JNA '91., a imali smo i ako smo imali neprijatelja u našim domaćim lopovima koji su u poslijeratnim godinama temeljito pokrali Hrvatsku državu, a imali smo, moje je mišljenje da smo onda imali neprijatelja i u vlasti koja u drugoj polovici devedesetih godina donijela ovaj i ovakav Zakon o pravima hrvatskih branitelja. Godinama radeći u sustavu Oružanih snaga puno puta sam se pitao jesu li zapravo ti događali bili slučajni, jeli bio tu kakav plan uopće o tome o razvoju tih stvari? Da li se sve to što se događalo i što se sada događa s hrvatskim braniteljima jednostavno nekakav splet nekontroliranih slučajnih događaja uzročno posljedičnih ili nekakav dobro smišljen plan onih koji su znali kako će se ti događaji odvijati ili koji su o tome možda imali neko iskustvo iz jednog prethodnog ciklusa? Mišljenje koje sam o tim događajima stvorio krajem devedesetih godina nije se promijenilo ni do danas, a ono što je slijedilo od kraja devedesetih godina do danas samo me je manje-više utvrđivalo u mišljenju i u stavu o tim događajima. Sredinom devedesetih godina nakon "Oluje" krenule su opsežne demobilizacije i nakon što su HDZ-ovi tajkuni i vlastodršci pobrstili hrvatska poduzeća, uništili dobar dio hrvatske industrije i gospodarstva, ljudi koji su se pet godina borili u ratu, obranili i stvorili Hrvatsku državu jednostavno većinom se nakon toga rata i nakon tih mobilizacija nisu imali gdje vratiti na posao. I dok su oni ratovali za Hrvatsku ti su pljačkaši pokrali hrvatsku imovinu, uništili hrvatske tvrtke i nestali su deseci pa i stotine tisuća radnih mjesta. A i na ona preostala radna mjesta ti naši hrvatski pljačkaši u pravilu nisu bili voljni vratiti ljude koji su sudjelovali u ratu, na neki način su se tih ljudi pribojavali i bojali se da i ti ljudi ne ugroze i njih i ovaj njihov novostečeni plijen. I onda se netko valjda sjetio neke spasonosne pratizanštine u određenim modifikacijama. Ti su ljudi trajno pacificirani, neutralizirani, a njih i njihove obitelji na neki način učinjeni su trajno ovisnima o jednoj tada vladajućoj stranci. Ljudima je uzeto i samopouzdanje i dostojanstvo, a dani su im nekakvi novci i eto tako nastadoše naši u dobrom dijelu naši invalidi, naše vojne mirovine, naš taj nekakav sustav invalidnosti. Sve je počelo još s onim zloglasnim izvješćem Manolićeve komisije o padu Vukovara, koji je za pad Vukovara okrivilo same branitelje Vukovara. Bilo je to jedna bezočna i pokvarena konstrukcija udbaša koji su tada de facto preko Manolića vladali Hrvatskom, a koje je kao gladne neprijatelje hrvatskog režima identificiralo upravo branitelje Vukovara. To sramno izvješće Manolićeve komisije nikada nije službeno opovrgnuto, a ono je i danas službeni dokument Hrvatske države i o obrani i o padu Vukovara. Zbog njega su Dedakovića i Borkovića uhapsili i premlatili kao volove u kupusu, a branitelje Vukovara su proganjali kao zadnje kriminalce i neprijatelje Hrvatske. I već tada je očito postojao plan o pacifikaciji države na način da se trajno neutraliziraju hrvatski branitelji. Hrvatski branitelji dobili su stanove, invalidnosti, mirovine, grade si kuće, djeca su dobila prednosti pri zapošljavanju, prednosti pri upisu na fakultete, no hrvatski branitelji izgubili su na istinu o Domovinskom ratu, izgubili su pravo na dostojno obilježavanje i očuvanje te istine, izgubili su svoje junake, izgubili su svoje generale. I što su to uopće prava hrvatskih branitelja? Ta su prava bila i ostala materijalno minorna za sve one branitelje koji nisu invalidi. Dakle, cijela zakonska formulacija zakona i prava koja proističu iz Zakona o pravima hrvatskih branitelja zapravo su bila od početka usmjerena prava invalida Domovinskog rata. Na koja? Na materijalna prava. I tako nam nastade malo po malo u ovoj državi apsurda još jedna kategorija pučanstva koja se danas zove HRVI ili Hrvatski ratni vojni invalidi kojih je danas 55 tisuća. Broj posve nesrazmjeran recimo broju od tisuću i pol branitelja Vukovara '91., broj posve nesrazmjeran broju od nekoliko stotina branitelja Dubrovnika, broj posve nesrazmjeran broju od nekoliko tisuća pripadnika gardijskih brigada, broj posve nesrazmjeran broju od nekoliko stotina specijalaca iz Lučkog. Ali broj posve srazmjeran besmislenom broju od 500 tisuća hrvatskih branitelja koji koliko ih danas piše u registru. Broj posve srazmjeran besmislenom broju od 400 tisuća invalida rada koliko danas mi službeno imamo. Broj posve srazmjeran broju od 32000 korisnika partizanskih mirovina 67 godina nakon završetka Drugog svjetskog rata. Broj posve srazmjeran broju od više stotina tisuća korisnika kojekakvih mirovina stečenih po kojekakvim posebnim propisima. Što se mene tiče, neka ljudi imaju te mirovine, neka ljudi imaju te invalidnosti, neka tih novaca, to je za naše ljude, za naše branitelje, za naše suborce. No žao mi je tih ljudi i tih naših prijatelja, ljudi koji su zapravo tim invalidnostima, tim umirovljenjima zapravo isključeni iz hrvatskog društva. I što je rekao jedan moj prijatelj, što ću reći svojoj maloj djevojčici kad je prijatelji pitaju što ti tata radi. Dobar dio tih ljudi danas se osjeća odbačenim od hrvatskog društva i beskorisnim, bez obzira na materijalna prava koja im je Hrvatska država osigurala. I koje su mogućnosti? Naravno ja mislim i mislim da se svi slažemo, nikome njegova stečena prava ne mogu se i ne trebaju dirati. Svaki pokušaj revidiranja na bilo koji način doveo bi do velikih problema i do trauma. Kotač povijesti nikada se nije okrenuo niti se može okrenuti unatrag niti će se okrenuti. Ali ono što se može i mora učiniti, to je te ljude koji su Hrvatsku državu branili i obranili, te ljude na sve načine i što više uključiti zapravo u život ove države. Prije par dana u Brezovici čuli smo ovu izjavu. Ono što su '41. bili Partizani ovdje to su '90.-tih isto bili naši branitelji. U nastavku tog istog govora čuli smo također kako našim Partizankama i Partizanima nismo davali ono mjesto koje zaslužuju u našoj povijesti. Ja mislim da ako smo se ikakvih bajki naslušali od '45. do '90. onda smo se naslušali bajki o Partizanima. Time su nas šopali kao guske sjenom 45 godina. I u ovom Hrvatskom saboru u pravilu od istih ljudi čujemo teze kako je nepravda što nismo u pravima izjednačili Partizane iz Drugog svjetskog rata te hrvatske branitelje i dragovoljce iz Domovinskog rata. Ovakve teze koje ponekad dolaze možda iz dobre namjere, a ponekad možda iz puke želje za udvaranjem određenim Staljin grupacijama vlastitih glasača, većinom vrijeđaju hrvatske branitelje jer naprosto ti su se Partizani borili za jednu državu, ta je država propala, borili su se za jedan sustav, komunistički ne demokratski sustav i taj je sustav propao i povijesno je osuđen. No isto tako možda je vrijedno spomenut paralelu da ti isti Partizani nisu bili spremni promovirati svoje prethodnike iz Prvog svjetskog rata koji su se isto borili na strani saveznika. Nije im padalo na pamet te svoje prethodnike izjednačiti u pravima sa onim pravima koja su oni uživali nakon Drugog svjetskog rata. A danas bi htjeli da i neki od njih uporno i sustavno traže da se njih izjednači sa našim pravima. Pa i ta cijela partizanska ideologija i sustav za koji su se oni borili, ma isto kao i ustaška ideologija i sustav za koji su se oni borili isto jedan povijesni promašaj, neuspjeli eksperiment i ta ideologija je jednostavno pokopana u ropotarnicu prošlosti. I taj partizanski ustanak '41. nema blage veze s našom borbom za nezavisnu i demokratsku Hrvatsku državu '91., ni AVNOJ, ni ZAVNOH, ni Tito, ni Drvar, ni Bakarić, nitko, sve to nema nikakve veze sa današnjom Hrvatskom državom, a niti zvijezda petokraka koju su nosili agresori na Hrvatsku '91. ima ikakve zasluge za stvaranje Republike Hrvatske. Dakle, dostojanstvo hrvatskim braniteljima ne vraća se kroz invalidnost ili mirovine, ne vraća se ni kroz privilegirane upise djece na fakultete, vraća se kroz uvažavanje i poštivanje Domovinskog rata. Kroz poštivanje hrvatskog vojnika, kroz poštivanje Hrvatske države. Kroz poštivanje hrvatske himne i hrvatskih generala. Vraća se kroz domoljublje, hrvatsku himnu i hrvatski stijeg. I dostojanstvo hrvatskih branitelja vratit će se i onda kada ako Bog da i partija dopusti i predsjednik države i hrvatski premijer budu ljudi koji su bili dragovoljci Domovinskog rata. Hvala.
Zahvaljujem kolega. No prije nego što krenemo na ispravke netočnog navoda ja bih vas uputio na Ustav Republike Hrvatske kolega Đuroviću, stranica 3. gdje govori Izvorišne osnove pa kreće od stvaranja hrvatskih kneževina u 7. stoljeću i tako redom, pa isto tako odlukama Zemaljskog antifašističkog vijeća narodnog oslobođenja Hrvatske '43., potom u Ustavu Narodne Republike Hrvatske. … [[Upadica se ne razumije.]] Tako da čisto radi informiranosti, vjerujem da ste informirani, ali isto tako i sugestija da u govoru kad nastupate da ipak malo konzultirate i Ustav. To je naša obveza kao saborskih zastupnika. Hvala. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Prvi se javio zastupnik Josip Đakić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Pa u nizu netočnosti koje su izrečene od moga kolege Đurovića ispravio bih samo netočan navod koji govori o tome da su stvoreni invalidi kako ne bi bili zaposleni. Invalidi su stradalnici Domovinskog rata i u počecima do '95. godine bilo ih je 35000 ranjenih i eventualno oboljelih, ali ne od PTSP-a u to vrijeme jer zakonski nije bio reguliran PTSP. Znači oni koji su ostali bez dijelova tijela, koji su krvarili na ratištu ili koji su eventualno oboljeli od mišje groznice ili nekih drugih bolesti koje su tada bile prisutne na ratištima. To nisu mogli biti stvoreni, oni su stvarni stradalnici Domovinskog rata i tako ih treba i zvat. I nije im nitko dao nekakve novce kako bi ih zabašurio da ne traže radna mjesta. To je apsolutno netočno. I netočno je da su odbačeni od hrvatskog društva, od 500 tisuća hrvatskih branitelja 368000 ih radi, 26000 je nezaposleno i tih 26000 koje se pokušava aktivnim mjerama kroz Zakon o hrvatskim braniteljima zaposliti sigurno su briga ovoga društva i svake Vlade.
Hvala kolega. Imamo još jedan ispravak netočnog navoda. Zastupnik Tomislav Ivić, izvolite.
Hvala lijepo, poštovani gospodine potpredsjedniče. Mislim da bi se cijeli ovaj govor i izlaganje gospodina Đurovića trebalo ispraviti ali nažalost nemam vremena, pa mogu isto kao i kolega Đakić reći da nije točno da su hrvatski ratni vojni invalidi proizvod procesa privatizacije i pljačke u privatizaciji. Hrvatski ratni vojni invalidi kolega Đuroviću, vi to jako dobro znate, ali to koristite samo iz vama znanih razloga su nastajali na bojnom polju. I ovo što je rekao kolega Đakić je apsolutno točno, a i ovo izvješće o kojem danas raspravljamo najbolje govori o tome koliko se Hrvatska država brine i skrbi o hrvatskim braniteljima. I to je najbolja potvrda skrbi države o onima koji su kao što je netko od kolega ranije rekao najzaslužniji za stvaranje Hrvatske države. Kada pričate o nesrazmjeru brojeva pričajte na osnovu obznanjenih činjenica, a ne na osnovu svoje percepcije. Otkud vi znate da je bilo ovoliko ili onoliko hrvatskih branitelja? Pa za to valjda postoji i nekakva evidencija u državnim službama i institucijama koje su bile upravo dužne voditi tu evidenciju. To je, dakle priča o broju hrvatskih branitelja nije stvar nekog subjektivnog osjećaja i procjene nego egzaktnih činjenica i podataka.
Kolega Iviću ja vas molim, vrijeme. 30 sekundi je prošlo. Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Zastupnik kolega Zvonko Milas, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pa ovo izvješće koje je pred nama o provedbi Zakona o pravima je, tu ću se složiti sa gospodinom Đurovićem, statistički jasno, egzaktno u brojkama, dakle tiče se proračunskih sredstava koja su utrošena na provedbu Zakona o pravima hrvatskih branitelja i detalja o tome koji govore koliko je nažalost ekshumiranih, odnosno umrlih hrvatskih branitelja u proteklom periodu. Govori i o trajnim pravima, mirovinskim, invalidskim pa sve do obilježavanja bitnih obljetnica iz Domovinskog rata. Ja mislim da je pitanje o pravima hrvatskih branitelja, neću reći o problemima, u globalu riješeno. Ne znam da li ćete se složiti sa mnom, ali mislim da je malo država u svijetu ili usudim se reći nijedna koja je na ovaj način riješila ili će tek riješiti još naravno nije sve riješeno sve one probleme s kojima su se suočili hrvatski branitelji i članovi njihovih obitelji, a nastali su kao posljedica Domovinskog rata. Pa i u onom drugom dijelu koji govori o obnovi, o povratku protjeranih izbjeglica iz područja koji su bili zahvaćeni ratom nijedna država nikad nije obnavljala ljudima domove i stvarala im na taj način ponovno uvjete za okupljanje obitelji i početak života tamo gdje su nekad stali. Isto tako istina je da Zakon o pravima hrvatskih branitelja je više-manje Zakon o stradalnicima Domovinskog rata. Onaj drugi dio branitelja, puno veći, dakle ne znam 70, 80% populacije to su ljudi koji danas privređuju u hrvatskom društvu. Oni rade i nadam se da primaju plaću i samim tim pomažu opstojnost u ovim teškim gospodarskim vremenima države u proračunskom i svakom drugom smislu. Ne radi oko 30 tisuća branitelja i to su uglavnom ljudi koji su u vrijeme rata bili 30-godišnjaci, dakle ljudi u naponu snage koji danas dakle imaju 50 i više godina i bez obzira na sve zakone koji im jamče prioritet pri zapošljavanju iskreno sumnjam da su poslodavci spremni ljude koji su danas 50-godišnjaci sa 4, 5 godina provedenih u ratu da su ih spremni zaposliti. Zato izrazito podražavam mjere koje će pokušati ne riješiti do kraja, ali u svakom slučaju amortizirati tu nezaposlenost prvenstveno kroz zadruge koje su se pokazale kao dobar model u kojima ljudi osim egzistencije nalaze i onaj drugi oblik resocijalizacije, dakle ponovnog snalaženja u društvu kojeg su sami stvarali. Iskoristio bih nekoliko riječi i rekao nešto o udrugama iz Domovinskog rata što je isto segment ovog izvješća. Udruge, uglavnom se govori o tome koliko ih ima, uglavnom se priča na način kroz nekakav negativan ne znam fokus medija ili tako da su to kao karcinom na tijelu RH koji samo sisa proračunska sredstva, koji je priklonio se politici na vlasti itd., itd. A ja osobno mislim da, naravno ne možemo sve generalizirati, ali mislim da u najvećem broju slučajeva nije tako. A to ću primjerom najnovijim koji je u zadnje vrijeme se dogodio, recimo imate Udrugu "Sunčica", dakle Udruga žena iz Domovinskog rata i kroz tu udrugu je do javnosti doprlo sve ono sramotno i strahotno što su te žene doživjele u Domovinskom ratu. Ali nisam siguran da javnost, dakle i mi, a neću sad spominjati neke druge institucije izvršne vlasti, najbolje na to odgovorila. Dakle, udruge su potrebne. U zadnjih 20 godina preko 20 tisuća ljudi je umrlo, govorim o braniteljima. Prošle godine više od 2 tisuće. Pitam se tko od nas zna kako njihove obitelji žive, u kakvoj situaciji se nalaze nakon smrti u najčešćem broju slučajeva hranitelja obitelji i vrlo često se događa da žena koja nije radila, koja je držala obitelj ostaje bez ikakvih sredstava. Pa zato su tu udruge. One su tu da budu s tim obiteljima, da na neki način se brinu zajedno o daljnjem životu i da ukazuju državi i vlasti da se neke stvari moraju mijenjati. Još bih spomenuo nekoliko stvari, drago mi je da to mogu reći u ovom Visokom domu, tvrdim da nije bilo udruga iz Domovinskog rata mi danas ne bi imali Zakon o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji, dakle ne bi imali ni Ministarstvo hrvatskih branitelja, odnosno ne bi imali o čemu raspravljati u ovom smislu. Princip rada s udrugama počeo je davnih dana još sa gospođom Mintas, nastavio je kroz prvo ministarstvo preko pokojnog ministra gospodina Njavre pa je išao preko ministra Pančića, preko gospođe Kosor, gospodina Ivića danas do gospodina Matića. I on je ostavljen takav kakav je. Principi su jasni i principi se ne mogu lomiti preko noći, oni se mogu mijenjati ali postupno tako da to ne doživi ono što se nadam da neće. Gospođa zamjenica nadam se da razumije o čemu govorim, meni je žao što udruge još od onih 11 milijuna ili ne znam koliko, dakle govorim o svim udrugama na razini cijele Hrvatske, koje dobiju kao pomoć pri rješavanju nekakvih svojih projekata što ih još nismo aplicirali. Nadam se da će to uskoro biti. I ti novci su isto često kamen smutnje kad se govori o udrugama, dakle govorim o 11 milijuna koje ne podcjenjujemo. S druge strane imamo stotine udruga civilnog društva koje raspolažu stotinama milijuna novca iz proračuna, dakle novcem hrvatskih poreznika o kojima ništa ne govori. I reći ću još 2 riječi, od kad je, od kad su prošli izbori često puta se spominjala teza, ne znam o povlačenju optužnice koja je podignuta za genocid koji se dogodio u Hrvatskoj u vrijeme Domovinskog rata. Obzirom da se svi s vremena na vrijeme, od prilike do prilike pozivamo na svetinje Domovinsko rata, na branitelje, na poginule možda bi bilo dobro da ne iznosimo paušalno takve teze, ne znam o povlačenju uz ispunjenje određenih uvjeta, nego bilo bi korektno da zapitamo one kojima su pobijene rodbine, djeca, obitelji. Direktne žrtve Domovinskog rata, na koncu zašto ne hrvatsku javnost, zašto ne bi hrvatski narod referendumom rekao da li je za to ili ne. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo repliku na vaše izlaganje, zastupnik Boro Grubišić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Milas vi ste rekli doslovce da je pitanje hrvatskih branitelja riješeno, uglavnom riješeno. Prije svega ste mislili očito na evo ovaj, da ne kažem izvješće o materijalnoj, da ne kažem izvješće o svim mogućim naknadama iz prava hrvatskih branitelja. Međutim, nije stvar rješenja samo u ovom da kažem materijalnom. Vi sami znate, evo i spomenuli ste i udrugu "Sunčica". Da i dan danas postoji kaznena prijava koju nitko ne rješava, niti imamo znakova da bi bila riješena. Niti se o tome brine pravobraniteljica za ravnopravnost spolova, pravobranitelj, već tko je, niti se brine o tome DORH kome je kaznena prijava podnešena, niti imamo znakova ili naznaka da se to rješava. Nadalje, vi znate da i dalje i dan danas stoje optužnice za hrvatske branitelje na Višem vojnom sudu, kao se već zove u Beogradu. A također oko 3 tisuće optužnica za naše hrvatske branitelje u Banja Luci. Eto to nije riješeno niti se rješava, a također nije riješeno niti itko raspravlja o odluci Vrhovnog suda Hrvatske i presudi Županijskog suda u Zagrebu o tome da Hrvatska nije imala pravo na svoju vojsku do 8. listopada. Iako smo prije 3 dana proslavili Dan državnosti pa je zbor Narodne garde tim odlukama proglašen i pripadnici zbora Narodne garde, a danas svi branitelji proglašeni zapravo paravojskom, hajducima. Eto to nije riješeno i još uvijek se ne rješava niti ima primisli da se to riješi. Za ovo izvješće, ono je materijalnog karaktera i to je što vi kažete ok, ali ovo što je osnova, što čini zapravo, što je se i tiče dostojanstva Domovinskog rata, i hrvatskih branitelja prije svega dragovoljaca. Eto to nije riješeno. Hvala vam lijepa.
Hvala kolega. Imamo odgovor na repliku, zastupnik Zvonko Milas. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Grubišiću dobro ste shvatili, ja sam se u svom govoru, dakle ograničio na Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja. Ne na ovaj drugi dio o kojem vi govorite, s kojim sam potpuno suglasan. Dapače, mislim da bi se na tu temu mogla čak napraviti jedna tematska sjednica u ovom Saboru koju bi mogli, pa evo mogu reć pošto nas ima tu puno iz Domovinskog rata i meritorno, naravno sa svim drugim kolegama govorit o tim stvarima i ukazati zaista na sve te probleme koji danas jesu u društvu. Hvala.
Hvala i vama. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom. Zastupnica Jadranka Kosor. Nema je? Gubi pravo na raspravu. Sljedeća se prijavila Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo zamjenice ministra, kolegice i kolege. Evo čuli smo i od prethodnika o brojevima, o financijskim pokazateljima, vidjeli smo negdje povećanje, smanjenje, o postotcima itd. o tome ne bi. Međutim, vrlo je interesantno ako se usporede takvi stavci, da se zapravo vidi pravo stanje, a to je, evo samo ću reći par podataka za mirovine. Od svih izdavanja odlazi 82,5% posto, stambeno zbrinjavanje 1,25%, a zapošljavanje svega 0,78%. Rekla bi zapravo da su problemi branitelja da se ponavljaju iz godine u godinu, a ponekad postaju sve kompleksniji. Zašto? Pa upravo zbog toga što se dignitet, odnosno dostojanstvo i poštivanje branitelja nažalost branilo se davanjem određene količine novca, kroz novčana prava, što se vidi i iz ovakvih izvještaja. Međutim, u kriznim vremenima, u teškim gospodarskim vremenima to dolazi kao problem. Osim toga, maloprije je neko govorio da su činjenice da postoji 500 tisuća branitelja, da moguće činjenice, ali kakvi su osjećaji. Kakvi su osjećaji onih branitelja koji su krvarili na bojišnicama, sa onim braniteljima koji isto se stavljaju u kategoriju od 500 tisuća ljudi, oni koji su bili dan, dva, tri, do mjesec dana. Sigurno da ih bole, da te prave branitelje, bole takvi podaci, da su stavljeni svi u isto. Nažalost, branitelji su postali ovisnici državnog novca i beneficija, i kao što vidimo ponekad i egzistenciju svojih obitelji isto tako zasnivaju na novcima iz proračuna. Prema tome, kod nas, zašto sam ovo navela? Upravo zbog toga što kod nas još uvijek funkcionira većim dijelom ovaj stari način zbrinjavanja kroz upravo ovakva materijalna davanja. To znači da se većina prava, odnosno pomoći koje primaju branitelji, zasnivaju na pukom davanju novca kroz mirovine, a ponovit ću znači 82,5% davanja se odnosi na to. Zatim su to nekakve druge olakšice, odnosno oslobađanja od plaćanja. Kad gledamo ovo drugo područje, to je područje pružanja usluga braniteljima, tu su se, imamo razne državne urede, zatim centre za psihosocijalnu pomoć. međutim, znamo da su oni slabo organizirani, vrlo često sa malim sredstvima, bez adekvatnog prostora, bez adekvatnog kadra. Kadar često radi honorarni posao, a pitamo se da li su svi dobro educirani za ovakav vrlo, vrlo bitan posao i složen posao. Ovakva situacija zapravo rezultira opterećenjem za državni budžet. I što smo dobili? Imamo, kažem cijelu vojsku ljudi koji su potpuno ovisni o novcu koji dobivaju iz državnog proračuna, a traume koje nose sa sobom iz rata, koje nažalost nisu adekvatno psihoterapijski tretirane, s druge strane, gubitak posla, raspad firmi u kojima su radili. Znači što imamo? Imamo ljude koji su očajni, koji su bijesni, koji su ljuti, depresivni itd. Jedan dio branitelja upravo zbog ovakvog stvaranja ovisničkog koncepta odaje se vrlo često i alkoholu i onome svemu što zapravo nije prikladno njima. Ovo ne treba puno objašnjavati. Svjedoci smo i o samoubojstvima branitelja. Na žalost ogroman je broj tih i za to nema opravdanja. I onda kad pogledate bivša vlast umjesto da je veći dio novca ulagala u psiho socijalne i psiho terapijske usluge, te programe rehabilitacije i ponovnog osposobljavanja za rad, odnosno programe poticaja, zapošljavanja i samozapošljavanja kroz poduzetništvo i dalje je veći novac davala kroz razno razna novčana davanja. Na ovakav način se na žalost kupovao socijalni mir, odnosno stvarali su se glasovi za izbore, a možda su na taj način i umirivali onaj savjest zbog pljačke, netko je to danas spomenuo, pljačke u vrijeme kada su naši branitelji krvarili. Ono što je žalosno da jedan dio branitelja koji je odlučio raditi i zapošljavati se danas uglavnom na Zavodima za zapošljavanje, a spomenut ću, ponovit ću onaj broj da je izdvajano za zapošljavanje svega 0,70% cijelog budžeta. Zatim je veliki problem isto tako iz prakse, to je nedostatak novca kada se jedan dio branitelja zapravo nije ostvario ono svoje pravo, a to je pravo na stambeno zbrinjavanje. Znamo da tu postoje i problemi zamršeni imovinsko-pravni odnosi, izmjena, treba izmjena prostornih planova itd. Govorim o lokalnoj zajednici. Osim toga, imamo tu i slabija ekonomska stanja nekih lokalnih zajednica, ali pravo na stambeno zbrinjavanje nije do kraja ostvareno što naravno izaziva dodatni stres i dodatni očaj za naše branitelje. Prema tome, ovakav koncept koji mi imamo je zapravo jedna rupa bez dna koja prijeti možda i nekakvim drugih posljedicama. Međutim, ima još nešto što sam primijetila i što možemo svjedočiti, da se jedan dio novčanih sredstava se zapravo, koji raste a to je zapravo podatak o novim invalidima. O tome je kolega prije mene pričao, međutim pitanje je nakon 17 godina na koji način, kako su se ti ljudi tih 17 godina nosili sa svojim invaliditetom, o sređivanju invaliditeta odnosno invalidskih mirovina možemo čitati o manipulacijama takvih isto tako. Smatram da poštivanje prema ovim ljudima i ženama koji su krvarili i ginuli za slobodu i neovisnost naše Domovine ne treba plaćati novcem. Treba platiti novcem naravno djelomično, ali ne isključivo novcem već im treba i kroz obrazovni sustav učeći djecu o njihovoj žrtvi, obilježavajući dane ratnih zbivanja na način da se pita te ljude kako su, kako žive danas, da im se oda priznanje za sve ono što su zapravo napravili. Mislim da naša djeca ipak malo znaju što se događalo, a polaganje vijenaca za poginule jedan samo mali aspekt onoga što bi trebali učiniti. Što je sa preživjelima? Što je sa njima? Što je sa obiteljima? Da li se radi? To je ponovno se vraćam na onu psihosocijalnu pomoć, na one centre koji bi trebali raditi i skrbiti se o našim braniteljima. Gdje je podrška društva, društva ne u smislu materijalnom nego u onom nematerijalnom društvu gdje branitelji zapravo trebaju. Mislim da treba stvoriti jednu sustavnu, profesionalnu pomoć kroz javne institucije te udruge civilnog društva, odnosno braniteljske udruge koja će pomoć braniteljima osim u ostvarivanju materijalnih prava pomoći u ozdravljenju, odnosno davati podršku pri zapošljavanju, te drugim aspektima života i obitelji, odnosno rad na traumama. Na kraju ću spomenuti još nešto što je nedavno spomenuo i naš novi ministar branitelja, a to je da je veliki problem koji muči i branitelje je zapravo isto tako posao, a svega 0,78% svih davanja braniteljima iz ovog izvještaja se vidi da se odnosi samo na taj segment. Nadu daje i program nove Vlade, a to je program samozapošljavanja, zapošljavanja proširenja djelatnosti kroz braniteljske zadruge. I ja se nadam da će u ovom segmentu doći bolja situacija. U interesu je branitelja da ćemo u sljedećem izvještaju vidjeti bolje brojke što se tiče zapošljavanja branitelja. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo dva ispravka netočnog navoda i tri replike. Za ispravak netočnog navoda javio se zastupnik Josip Đakić. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa opet u nizu netočnosti kao da moja kolegica nije pročitala dobro ovo izvješće i nije sagledala sve stvari iz njega koje su detaljno objašnjene. Ispravio bih i ono da u registru hrvatskih branitelja ne mogu biti svi. u njemu zapravo trebaju biti svi baš ovako kako su složeni i borbeni i neborbeni sektor i MUP i MORH i podanima učešća, sve vam je precizno na stranici 46. i 47. Pa uzmite, otvorite, pogledajte, sagledajte, pročitajte i vidjet ćete da ste netočno definirali apsolutno što je hrvatski branitelj. Druga stvar kada govorite o novčanim davanjima. Pa sva prava koja proizlaze iz zakona su u stvari novčana davanja. Kroz takav vid prava na ortopedska pomagala, na lječilište sve su to novčana davanja koja ministarstvo mora platiti kako bi ostvarili invalidi ili obitelji zatočenih, nestalih, poginulih hrvatskih branitelja svoja prava. Sve su to novčana davanja. Ne znam, trebali bi vjerojatno obitelji kojima nitko nije radio živjeti od zraka, a ne od novčanih primanja.
Hvala. Imamo još jedan ispravak netočnog navoda zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice Šimac-Bonačić, rekli ste da se dostojanstvo branitelja branilo pukim davanjem novca i da su se stvarali ovisnici. Pa molim vas lijepo, pa to je apsolutno netočno i ne mogu vjerovati da vi kao liječnica tako površno prilazite toj problematici. Ja sam osobno svjedočio teškim stanjima traumatskih naših branitelja i znate šta ih je najviše povrijedilo? Da im netko narušava njihovo dostojanstvo. A znate što se dogodilo u vremenu [[Upadica Batinić: Kolega Milinkoviću, oprostite to je mišljenje. Ispravljate mišljenje. Ispravite navod koji imate, molim vas.]] Dakle, rekla je da se dostojanstvo branitelja branilo pukim davanjem novca. To je netočno. I da su se dakle određenih količina novca, to je apsolutno netočno. A najveća povreda dostojanstva je bilo u vrijeme ministra Pančića sjećate se što se događalo [[Upadica: Hvala.]] Zasigurno u tom i udruge imaju značajno mjesto koje moraju funkcionirati, a vi i udrugama režete sredstva pa onda govorite.
… [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]] Hvala. Imamo tri replike. Prvi se za repliku javio zastupnik Boro Grubišić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice Šimac-Bonačić, naime u vašem izlaganju gdje ste štošta dotakli iz ovog izvješća puno puta ste spominjali nekakve subjektivno psihološke kategorije. Boli li to hrvatske branitelje? Ljuti li to hrvatske branitelje? Jeli to psihotrauma hrvatskih branitelja? Pa bih vam malo spomenuo neke stvari. Naime, mislim da danas i ja kao hrvatski branitelja i pripadnik specijalne policije u ratu ono što me najviše upravo ljudi i boli je recimo, nije najviše ali jedan od razloga je to što u našim školama u 8. razredu u Vukovaru u Slavonskom Brodu i u ostalim gradovima koji su stradali žestoko u Domovinskom ratu i to od srbočetničkih agresora se ovako danas uči u knjizi za povijest, knjizi i predmetu povijest, da je "Domovinski rat posljedica pojave radikalnih četničkih skupina u Srbiji i povećanog otpuštanja Srba s posla u RH". Pa pitam vas bili vas takva definicija koja se provlači u knjigama Profila sa potpisom autorice Koren Snježane, a odobrenjem tadašnjeg ministra Primorca bili vas bolila, ljutila ili bi imali psihološku traumu nakon takve definicije nastanka Domovinskog rata?
Hvala. Imamo još jednu repliku. Zastupnik Zvonko Milas. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa gospođa Šimac je rekla da bi bilo dobro, poželjno i lijepo kada bi ne samo novčano nego kada bi djeci po školama objašnjavali ustvari što je to Domovinski rat i tko su oni koji su ga iznijeli na taj način i stvorili ovu zemlju. Apsolutno se slažem s tim. Međutim, u konstataciji prije toga je rekla da pola milijuna hrvatskih branitelja, kakve osjećaje imaju oni koji su proveli godinu, dvije na frontu odnosno prema onima koji su bili dan ili dva. Dakle, trebali bi djeci nešto objašnjavat ali ne paušalno. Bilo je puno branitelja koji su proveli sat, dva na fronti pa nažalost više nisu s nama ili su ranjeni ili ne daj Bože danas ih nema. Dakle, nemojmo više govoriti paušalno o pola milijuna. Oni koji su bili u vojsci, koji su bili u ratu, znaju recimo da je samo u vrijeme "Oluje" bilo preko 200 tisuća ljudi pod oružjem, a vrlo lako će se dokazati i matematički da ih je skoro pola milijuna pozvano u rat. Da li su svi bili na fronti? O tome treba razgovarati ali kroz zakonske odredbe. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo odgovor na repliku. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolege mogu vam odgovoriti svima koji su se javili i koji su mi replicirali. Ponovila bih da se stvara ovisnički koncept kakav se odnosi prema braniteljima, da branitelji stvarno trebaju i psihosocijalnu pomoći više nego što je do sada bila, a najvažnije što trebaju branitelji, a to je istina o Domovinskom ratu. Prema tome, mislim da ćemo se svi složiti o svemu tome. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo još jednu repliku, potpredsjednik Željko Reiner. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo htio sam se osvrnuti zapravo na navod uvažene zastupnice slijedom kojega bi zapravo mogao se steći dojam da su novčana davanja tako bila potrošena uzalud, negdje poprčkana itd. Treba vrlo jasno reći, ta novčana davanja su dana braniteljima da se pomognu, da mogu funkcionirati, da oni koji su zapravo izgubili mnogo toga u ratu pa i najviše u ratu mogu normalno kasnije živjeti. Prema tome, nisu ta sredstva bila bačena u vjetar. Ona su itekako korisno potrošena i ja mislim da je to jedno veliko dostignuće Hrvatske države da su ta sredstva otišla braniteljima. Naravno, uvijek možemo diskutirati o tome jel se moglo više napraviti jel se moglo bolje napraviti ali samo želim s jedne strane vrlo jasno reći da ona nisu utrošena ni u šta drugo nego upravo pomoć braniteljima. Ono međutim što me moram priznati malo zasmetalo je isto jedna stalna mantra koju slušamo, a to je da je bivša vlada i tu nešto krivo napravila. Iako mi zapravo zabravljamo o izvješću o 2011.godini dakle izvješću koje je napravljeno tijekom uprave te bivše vlade i koji zapravo svi prihvaćamo kako stječem dojam iz ove diskusije. Međutim, ponovno je ta mantra o tome da je bivša vlada ostavila ne znam sveopći nered, strahotu itd. i moram samo zaključiti da fala Bogu postoji pojam bivša vlada jer kada ne bi postojao taj pojam bivša vlada očito ne bi postojao ni izgovor vladajućih za niz loših poteza koje svakodnevno čine ili nečinjenja tamo gdje bi itekako trebali činiti. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo odgovor na repliku zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega mislim da ste krivo interpretirali moje izlaganje. Ja nisam rekla da su materijalna davanja otišla negdje drugdje, dapače, materijalna davanja trebaju biti. Međutim, ja sam u svemu tome uspoređivala stavke iz izvještaja je vidljivo pa sam usporedila koliko se odvojilo za recimo stambeno zbrinjavanje, koliko se izdvojilo za zapošljavanje jer kada pričate sa braniteljima kada vam svaki dan dolaze u ured pa traže posao gdje im je to jedna od najvećih briga, upravo zbog toga sam uspoređivala takva materijalna davanja i mislim da ste me krivo interpretirali. A o tome kako su se kupovali glasovi, dovoljno je čuti isto tako riječi branitelja. Ponavljam, braniteljima treba istina i to smo dužni napraviti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom, zastupnica Ruža Tomašić. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Pa evo ja se neću osvrtati o ovim brojevima što je do sada bilo, što je napravljeno i to smo već čuli nekoliko puta. Ja ću se malo osvrnuti o ovom nepravdama koje se događaju braniteljima. Nažalost, kao i u drugim sferama života u Hrvatskoj i tu se događaju nepravde. Imamo npr. branitelja koji sada doktorira koji nema ništa za jest, koji je tražio od Vlade da mu pomogne. Ništa mu se ne pomaže iako mu se obećava. Dakle, ne može doktorira dok ne sakupi nekakav novac. Ima majku koja je slijepa koja mu također ne može pomoći. Ili imamo udovicu branitelja koji je umro od srčanog udara prije par mjeseci, ona je sve skupa dobila zastavu i 2 tisuća kuna. Ima maloljetno dijete. Socijalne slučajeve su zatvorile sve accaunte tako da ona ne može doći do novaca da plati struju ni da kupi tom djetetu hranu. Tu isto mi je žao da braniteljske udruge bar nisu na to reagirale. Ili kćer poginulog branitelja koja je i sama završila fakultet, bez pomoći ikoga, ali koja nigdje ne može naći posao jer uvijek naravno netko drugi ima većeg sveca zaštitnika. U Americi su npr. veterani Drugog svjetskog rata doškolovani i postavljeni u upravna vijeća i nadzorne odbore državnih tvrtki i te su tvrtke tada ostvarile najveći rast gospodarstva u američkoj povijesti. A naše vlade su branitelje umirovile, neke bez razloga ili potrebe i onda se čudimo što jako puno branitelja oboli od PTSP-a. Pa što oni imaju ako su umirovljeni, bez posla. Imaju nekakve mirovine, dolaze u kafić, svaki dan se sastaju, pričaju o ratu. Pa zatvorite jednog od nas u taj kafić mjesec dana da to slušamo, i mi ćemo oblit od PTSP-a. Dakle, trebali smo tim braniteljima omogućit nekakav rad, a ne ih osudit na takvo propadanje. Tu pomalo krivim i hrvatske branitelje jer mi imamo negdje oko 1106 registriranih braniteljskih udruga. Mi jako dobro znamo da svaka vlada ne želi jednu jaku krovnu udrugu koja će sa Vladom biti partner. Da mi imamo jednu krovnu udrugu koja možda ima milijuna branitelja, nijedna Vlada nijedan zakon ne bi mogla provesti ili predložiti da sa tim braniteljima ne razgovara. Ja upozoravam branitelje ili nas sve da smo mi dobili ovu jednu borbu, ali da ovo je samo jedno poluvrijeme rata, a ovo drugo poluvrijeme je bez oružja i još je puno opasnije. Tu se želi naime izjednačiti žrtvu i agresora, a u nekim suđenjima žrtva je postala agresor. I tako Hrvate se želi kao genocidan narod koji ne bi trebao imati pravo da sam odlučuje o svojoj budućnosti i treba nas se osudit da imamo nekakvog mentora. I nažalost, do sada nijedna vlada nije reagirala jasno, decidirano i odlučno u obrani Domovinskog rata, nijedno ministarstvo prosvjete do sada nije izričito tražilo da u hrvatskim udžbenicima u osnovnoj školi da se točno uči o vrijednostima istine o Domovinskom ratu. Imamo tu i maloljetne branitelje kojih ima negdje 3200 koji su već četiri puta pokušavali dobiti status hrvatskog branitelja i čudim se da to vlade do sada nisu riješile jer to Vladu ne bi ništa koštalo, a svi ti mladi ljudi imaju svoj život, imaju posao, ne traže ništa, traže samo moralnu satisfakciju. Dakle, ni tu se nije moglo izaći u susret braniteljima. Pa predlažem da svi se okrenemo ponovo da vidimo što se događalo, kako i na koji način, na koji način možemo pomoć, na koji način možemo doista svi ovaj obrambeni Domovinski rat pretvoriti u ono što je, da nam drugi ne sole pamet i da nam drugi ne zapovijedaju kako ćemo živjeti u svojoj vlastitoj državi. Hvala lijepo.
Hvala vama. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Branko Vukšić.
Hvala, poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege. U raspravama većine klubova dominirala je statistika. Brojke, milijardi i milijuni dobro zvuče, zvuče gotovo gordo, no statistika može biti velika varka, statistika znamo to dobro je često velika laž. Statistika je suhoparna i bezosjećajna, nema u njoj emocija, nema u njoj suštine. No mi nismo ovdje da bismo iznosili, podupirali ili osporavali brojke, nismo ovdje samo zato da bismo raspravljali o zakonima te ih izglasavali, u većini slučajeva preglasavanjem donosili sudbonosne zakone i time preglasavali logiku i pamet. Mi ovdje u Saboru trebamo ne samo govoriti o nepravdama, već nam je obveza nepravde ispravljati, a nepravde prema braniteljima su svakodnevne. One čak nisu ni u statistici. Svaka ta za statistiku mala, zanemariva nepravda onome kojemu se čini velika je kao svemir. Pitajmo se kao se ti branitelji osjećaju, zar pristajemo da postoje branitelji prvog i branitelji drugog reda, oni branitelji koji svoja prava ne mogu ostvariti. Nepravde nas sve trebaju boljeti. Tek kad budemo suosjećali s onima kojima se čine nepravde biti ćemo na dobrom putu. Kao što trebamo vrištati jednako glasno na zlokorištenje slabosti društva, zbog nezainteresiranosti države, zbog korupcije, korupcijske naravi bivših vlasti na lažno predstavljane, trebamo vrištati na one koji se predstavljaju braniteljima, a to nisu. Takvih ima, koliko? Ništa se ne čini da saznamo koliko takvih lažnih branitelja ima. Nepravde su i prostituiranje činova, dodjela visokih činova sportašima, pjevačima, novinarima, političarima koji to nisu zaslužili. Nepravde su i odlikovanje onima koji to nisu zaslužili. General Vladimir Zagorec odlikovan je za borbena djelovanja, a ratište je vidio samo na televiziji. Oni koji su trebali dobiti odlikovanja nisu ih dobili, neki čak nisu dobili ni status branitelja. Govoriti o braniteljima samo kroz brojke, kroz visinu mirovina i pripomoći podcjenjivanje je branitelja, podcjenjivanje je suštine njihove borbe. Branitelji ne trebaju više novca već trebaju više digniteta. Nisu se branitelji borili za više novca već za dostojanstvo. Nisu se borili za osobno bogatstvo, već za osobno dostojanstvo, ali prije svega za dostojanstvo Hrvatske. Nije riječ dakle o novcu ili nije riječ samo o novcu, o mirovinama, o privilegijama, već o pravdi i o pravednom društvu. Branitelji su prvi spremni dijeliti sudbinu sa svojim narodom jer oni su se borili za svoj narod, borili su se u vrijeme kada su tajkuni uz pomoć političara krčmili Hrvatsku. Znate dobro onu izreku "nekom imetak, a nekom metak". Omalovažavanje je branitelje tretirati isključivo kao korisnike proračuna. Treba naravno ispravljati nepravde i prema onima koji ne mogu ostvariti svoja prava, a bili su branitelji. Odnosimo se s poštovanjem prema udovicama hrvatskih branitelja, prema djeci branitelja koji stipendije dobivaju na kraju školske godine. Prije je netko rekao da je samoubojstava među braniteljima manje od hrvatskog prosjeka. To je opet samo puka statistika. Jesmo li dovoljno učinili da spasimo barem iti jedan život branitelja, jesmo li gluhi kad branitelji traže pomoć. Ovu danas iznijetu statistiku nije teško ni prihvatiti, a niti odbiti. Ali ne smijemo pristati da branitelje tretiramo samo kroz materijalna prava jer oni, ponavljam, traže osobno dostojanstvo i dostojanstvo društva. Jedan od najvećih grijeha politike su instrumentalizirani branitelji, branitelji kojima politika manipulira. To je omalovažavanje onoga za što su se branitelji borili, onoga što su branitelji učinili za Hrvatsku. Hvala.
Hvala vama. Na ovo vaše izlaganje ustaje se s dvije replike. Prvo uvaženi zastupnik Miroslav Tuđman.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Vukšić nije govorio u brojkama ali je isto iznio jednu ocjenu koja implicira kako ima puno previše branitelja koji to nisu, odnosno drugi koji dovode u pitanje ovu brojku od 500 tisuća. Definicija branitelja proizlazi iz karaktera Domovinskog rata. Da je bio obrambeni rat. Ja bih htio samo podsjetiti da je ako se ne varam 15. ožujak Spomen dan na Narodnu zaštitu. Na web stranici Hrvatskog sabora stoji da je u Narodnoj zaštiti '91. godine bilo 260 tisuća ljudi. Drugim riječima i oni su dio braniteljske populacije, pogotovo zbog toga što je '91. godine sve do 10. mjeseca, odnosno 9., 10. mjeseca kada dolazi do formiranja Ministarstva obrane i službene ove mobilizacije to bila jedina forma obrane od agresije na Hrvatsku. Ako uzmemo tu brojku i brojku od 200 tisuća ljudi samo za vrijeme Oluje teško da će ta brojka, da može ta brojka od pola milijuna ljudi koja je braniteljska, danas evidencija braniteljske populacije biti drukčija nego što jeste. To što možda ima pojedinačnih koji su se time okoristili ne daje nam pravo za paušalne ocjene da braniteljsku populaciju i ovu brojku proglašavamo lažnim braniteljima.
Na repliku će odgovoriti poštovani Branko Vukšić.
Poštovani gospodine Tuđman vi ste isto tako moju paušalnu ocjenu svojom paušalnom ocjenom okarakterizirali. Prije svega niste ničim potkrijepili da je 500 tisuća osim svojim iznošenjem brojkama s tim da podsjećam da je i predsjednik Franjo Tuđman govorio o znatno manjem broju hrvatskih branitelja. Druga stvar, ja nisam kvalificirao koliko ima lažnih branitelja ja sam rekao da ima, a da ništa ne činimo da utvrdimo koliko ima. I upravo to sakrivanje brojki dovodi možda i do zabluda. Neki dan sam sjedio na ručku ovdje dolje u restoranu sa dva branitelja, hrvatska branitelja iz različitih stranaka i oni su mi samo nabrajali koliko poznaju branitelja koji su lažni, koliko poznaju branitelja koji su dobili nezasluženo činove, koliko poznaju branitelja koji su napisali lažne ratne puteve. Prema tome, ja iznosim da dojmove jer nemam nikakve čvrste argumente za nešto drugo. Sve se čini i ona bivša vlast, a i ova današnja vlast čini sve da i dalje budemo u zabludama i da i dalje ocjenjujemo i donosimo stavove na temelju 500 tisuća. Pa utvrdimo jedanput je li stvarno bilo 500 tisuća branitelja, objavimo popis branitelja, promijenimo zakone koji će omogućiti da Registar branitelja objavimo i tada ćemo znati sasvim sigurno točan broj jer će se utvrditi oni koji stvarno nemaju zbog čega biti na tom popisu.
Na osnovno izlaganje zastupnika Vukšića sada će replicirati poštovani Ivan Grubišić.
Ja bih spomenuo kao metodski pristup da i problemu branitelja u ovom Domu treba pristupiti što su rekli stari Latini sine ira et studio – bilo bez mržnje, bilo bez otpora, bilo bez hvaljenja činjenice moraju biti argumenat i logika i racionalnost. Slažem se sa kolegom Vukšićem da je manipulacija sa braniteljima jedno veliko zlo koje poprima jednu epidemiju i korištenje s braniteljima to je najmanja usluga i najgore što se može braniteljima dogoditi. Drugo, sama riječ branitelji Domovinskog rata ili pojam kaže se isto da bene docet qui bene distinguit – tko dobro zna stvari razlikovati on će ih dobro i riješiti. Pitanje branitelja stvarno se postavlja kao jedno od važnih pitanja u hrvatskom narodu i dok se o tom ne izjasni i ne dozna relevantne podatke o broju branitelja, o kategorijama onih kojih su bili na granici da i dadu život te su dali život i oni koji su bili dva dana ili dva sata … [[Govorniku isključen mikrofon, ne razumije se.]]
Mikrofon, mikrofon si uključite.
Treba napraviti kategoriju branitelja i to je zadatak Ministarstva branitelja. Tu bi trebalo imati neke kriterije po kojima bi se kategorizacija napravila, ali ona je nužna da ovaj narod dobije pravu informaciju i da na pravi način pristupi broju i ulozi hrvatskih branitelja. Hvala lijepa.
Hvala vama. Na repliku će odgovoriti Branko Vukšić.
Poštovani kolega Grubišiću u potpunosti se slažem i replicirat ću samo na jednu vašu tvrdnju ili želju, a to je kategoriziranje branitelja. Da, kada bi se objavio i popis branitelja, odnosno Registar branitelja tada bismo sasvim sigurno vidjeli koji su to branitelji koji su bili na prvoj crti, branitelji koji su se borili za Domovinu oružjem i oni koji su sasvim sigurno dali veliki doprinos u pozadini. Hvala lijepa.
Hvala vama. Pojedinačnu raspravu nastavljamo izlaganjem poštovanog Ivana Šanteka.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana zamjenice ministra, poštovane kolegice i kolege. Evo moram priznati da sam na početku bio malo razočaran kada je počela ova rasprava iz razloga što je ova sabornica bila popunjena s dvadesetak zastupnika, baš sam brojio, a smatram da je ovo tema, koja je još uvijek važna i koja je vrlo aktualna. Isto tako imam namjeru na početku pohvaliti ovo izvješće kao detaljno i pregledno po svim poglavljima zakona, pa mi je žao što i ministar nije ovdje s nama da mu to osobno kažem. Samo izvješće ima jedan sažetak, koji su nazvali rekapitulaciju, pa evo suma svih tih sažetaka je da je ministarstvo prošle godine radi provođenja ovog zakona izdvojilo preko 5 milijardi 817 milijuna kuna. To je zaista jedna velika brojka, kao što smo čuli, čak i Ministarstvo obrane nema toliki proračun. Međutim, za nas koji dolazimo s područja posebne državne skrbi, koji smo hrvatski branitelji, koji smo dali sve za stvaranje Hrvatske države, ova je brojka, vidimo kao cijenu koju još uvijek Republika Hrvatska plaća kao cijenu agresije na njezino područje, na njezin teritorij. I te su brojke, dakle brojke bez program obnove i povratka koji isto tako koštaju možda čak i više. Želio bih nekoliko riječi reći o poglavlju iz ovog izvješća, koje se zove psihosocijalna pomoć, a na koje je potrošeno skoro 11 milijuna. Ono što zaista na neki način brojkama impresionira da je Centar za krizna stanja koji je osnovan odlukom Vlade imao ukupno 225 974 intervencije, za 59642 korisnika. Evo i te brojke, koliko god neke kolege nerado se služe brojkama, moramo ih reći da bi ustvari vidjeli koja još uvijek trauma tih ljudi i koliko još oni uvijek imaju potrebu da se nekome obrate. I sva sreća je da postoji taj Centar za krizna stanja, da bi se imali kome obratiti. Jer inače imamo situacije, ako ljudi nisu dovoljno informirani da mogu se obratiti tome centru, da pokušavaju tražiti pomoć negdje drugdje i ta pomoć u svakom slučaju nije adekvatna. Prije 2 dana jedna udruga koja se bavi, kako ona kaže velikim problemom sukoba na ovim područjima, obilježila je UN-ov međunarodni dan podrške žrtvama mučenja, dakle 26. lipnja je bio taj dan. I ta udruga je organizirala jedan okrugli stol sa temom, koje će prilike intervenirat kao ratna trauma, stvara osjećaj ogorčenosti. Govorili su ugledni psihijatri, čak i jedan psihijatar iz Ministarstva hrvatskih branitelja. I tada je u toj raspravi, na tom okruglom stolu prema novinskim izvješćima upozoreno kako terapeuti sve više zapažaju sindrom ogorčenosti kod žrtava ratnih trauma i tortura u Hrvatskoj. Sindrom ogorčenosti ili skraćeno PTED, je relativno nov psihijatrijskih pojam, pa prema Wikipediji ga je formulirao 2003. godine Njemački psihijatar Michael Linder koji je ovako opisao ITED kao utjecaj na psihu, citirat ću: "Pacijent osjeća da ga svijet nepošteno tretira. Taj osjećaj kompleksniji od ljutnje, spaja ljutnju i bespomoćnost i stvara želju za osvetom.", završen citat. Evo upravo takav osjećaj su imali i hrvatski branitelji isto tako 26. lipnja, prekjučer ove godine. Jer se 26. lipnja obilježavala 21 obljetnica oružanom otporu hrvatskih policajaca u Glini i taj je događaj pod pokroviteljstvom predsjednika Hrvatskog sabora. I predsjednik Hrvatskog sabora u 5. sazivu, i predsjednik u 6. sazivu, i predsjednik Hrvatskog sabora u 7. sazivu su pokrovitelji ove manifestacije. Međutim, vjerujem da i neki od vas koji sjede ovdje u ovoj sabornici će reći da nisu čuli za taj događaj. Radi se dakle o događaju od 26. lipnja 1991. godine kada je samo nekoliko sati nakon proglašenja suverenosti i samostalnosti Republike Hrvatske napadnuta Policijska postaja u Glini. Napale su ih martićevci koji su dovezeni u vozilima iz Kinina, iz logora u Olubiću i napadnuta je policija u Glini kao simbol novo uspostavljene samostalnosti Republike Hrvatske. Ta borba je počela u 5 sati ujutro i trajala je do 8.15. Bilo je poginulih, jedan mladi čovjek od 20 godina, mladi policajac je poginuo, četvorica ranjena, dvojica gardista koji su došli nakon toga u pomoć. 16 policajaca je zarobljeno, odvedeno u logor u Knin, gdje su mučeni, zlostavljani, evo nažalost i ja sam bio jedan od te šesnaestorice. I ono što čovjek može doživjeti od drugog čovjeka, to zaista nije da se govori na javnom mjestu kao što je ova sabornica. I ti policajci su imali sreću, da su razmijenjenu za onu plitvičku skupinu, 14. kolovoza 1991. godine i ti isti policajci svi su se vratili u postrojbe u Ministarstvo unutarnjih poslova i u postrojbe Hrvatske vojske kad je ona formirana. Međutim, i prekjučer 21 godinu poslije upravo taj osjećaj ogorčenosti je nazočan među tim ljudima. Jer unatoč ubijenom policajcu, unatoč ranjenima, unatoč zatočenima i mučenima nije podignuta optužnica za taj događaj za taj ratni zločin. Međutim, pored ogorčenosti postoji i još jedan teži osjećaj, a to je bol. Bol jer je te iste 1991. godine samo na području tadašnje općine Glina ubijena su i djeca. U selu gornje Jame, u općini Glina tadašnjoj, ubijen je dječak, njegova majka, djed i baka i ostali mještani. U Glinskom novom selu ubijena je djevojčica, njeni roditelji i 30 mještana, niti jedan nije pronađen. Od obitelji te djevojčice ostao je samo brat koji je, kao se ono kaže sam na svijetu, kolika je njegova bol. U selu Jošrica ubijena je maloljetna djevojka i svi mještani koji su zatečeni u tome selu. Niti jedna optužnica nije podignuta ali zato je prije nekoliko mjeseci Boro Mikelić, bivši tzv. premijer tzv. Republike Srpske Krajine na hrvatskom sudu oslobođen optužbe. Još uvijek se ne zna da li će i hoće li uopće biti Dragan Vasiljković, kapetan Dragan izručen Republici Hrvatskoj, njenom pravosuđu, a Stevo Plejo, zapovjednik logora u Kninu u kom su mučeni, ne samo ta skupina ratnih zarobljenika iz Gline nego i još stotine poslije u Kninu. On je bio svjedok Mili Martiću i to svjedok obrane na procesu u Haagu. Evo kao što ste primijetili ograničio sam se na jedno vrlo usko vrijeme to je 91. druga polovica te godine i na jedan vrlo uski prostor, a to je područje današnjeg grada Gline. I vidimo u stvari da ovaj sam zakon i sva prava hrvatskih branitelja koja proizlaze iz toga zakona i sva ta materijalna davanja koja Hrvatska država daje u stvari nije dovoljna da se potisne taj osjećaj ogorčenosti. Ali kao što je i kolegica u svojoj raspravi u replici govorila najvažnije je da se utvrdi istina o Domovinskom ratu, ali rekao bih i još nešta. Ne samo istina, nego i pravda jer upravo ova djeca iz glinskog područja, ali ne samo iz glinskog područja jer ima slučaj i u Bačinu općina Majur i na nizu još mjesta u Sisačko-moslavačkoj županiji gdje su ubijena djeca. Mislim, ako išta treba biti prioritet hrvatskog pravosuđa da su to upravo ti slučajevi koji evo na žalost i 21 godinu nakon svega nisu riješeni. Evo, s obzirom da mi je vrijeme isteklo hvala vam lijepa na pozornosti.
Hvala vama. Replicirat će uvaženi zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Šantek, na tragu ovog vašeg rekao bih pomalo i tužnog izlaganja i žalosnih činjenica koje bole i istinu i pravdu i koje bole hrvatske branitelje i cijeli hrvatski narod moram dodati da je od nepoznatih pod navodnike počinitelja, bombardiranja Slavonskog Broda poginulo 200 civila. Ne vojnika, 200 civila među kojima 28 djece. Za to djelo nikada još evo 20 godina nakon, od 92. godine, dakle to je bilo u svibnju 92. godine kad su poginula djeca u dječjem vrtiću, u dječjem vrtiću u dobi, dakle vrtićka dob i ostali u školskoj dobi do 14 godina. 28 djece je poginulo u Slavonskom Brodu, nikada nije podignuta optužnica. To boli građane Slavonskog Broda, boli cijeli hrvatski narod jer tu činjenicu, tu istinu ipak građani Broda i oni koji tamo žive pronose diljem Hrvatske ali na žalost optužnica nema pa makar se protiv nepoznatih počinitelja, iako mi dobro znamo tko je bio zapovjednik banjalučkog korpusa u to vrijeme kada je bilo bombardiranje. Hvala lijepo.
Na repliku odgovara cijenjeni Ivan Šantek.
Evo poštovani kolega, teško mi je reći da se slažem sa vama jer to su činjenice o kojima imamo potrebu svi mi koji smo sudjelovali u Domovinskom ratu govoriti tim više što imam nekako osjećaj, da kako vrijeme prolazi tako sve više se zaboravljaju na ove drastične slučajeve. Ali smatram i slažem se s vama da upravo ovi slučajevi u kojima su djeca stradala su trebali i morali biti prioritet pravosuđa jer za to ne postoji nikakav izgovor.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Riječ sada dajem uvaženom zastupniku Željku Reineru.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Naravno izvješće koje je pred nama je i tu dijelim mišljenje većine ostalih kolega korektno. Ali kao što je već bilo rečeno više puta ono iznosi zapravo brojčane podatke, iznosi materijalne izdatke itd. Naravno, izvješće teško može sadržavati ono što mnogi od nas osjećaju, a to je da zapravo se Domovinskom ratu i onim ključnim sudionicima Domovinskog rata a to hrvatskim braniteljima pridaje nekako u stvarnosti, u životu, a to i oni osjećaju i mnogi kolege su to rekli sve manje i manje pozornosti. Da je tome tako svjedoci smo i ovdje. Sjetimo se tko je bio u ovoj dvorani prije jedno dva sata tu je bilo negdje otprilike jedno 4, 5 kamera. Sada tih kamera nema. U dvorani nas ima manje nego jedna trećina Sabora, više od dvije trećine nisu ovdje, pa i to zapravo na neki način odražava odnos prema ovoj temi. Ja se slažem sa onim što je rekao i uvaženi zastupnik Vukšić da branitelji ne trebaju više novaca, ali da trebaju više digniteta, a na drugi jedan to način je rekao i kolega Šantek koji je rekao da zapravo nije stvar u novcu da bi se na neki način izbrisao onaj osjećaj marginalizacije, osjećaj zaborava koji se sve više kao jedna magla na neki način spušta na pojam Domovinskog rata i na hrvatske branitelje. Zašto je tome tako vjerojatno bi odnijelo previše vremena, ali imamo cijeli niz primjera. Lako za nas koji smo sudjelovali u Domovinskom ratu ili bar živjeli u to vrijeme. Međutim, što je sa generacijama koje dolaze iza nas? Na koji način mi prenosimo istinu o Domovinskom ratu njima? Pa evo pogledajte u osnovnoj školi povijest 20 st. uči se u osmom razredu i postoje naravno udžbenici povijesti koji se bave poviješću 20 stoljeća. Danas sam slučajno pogledao jedan od tih udžbenika i od 244 stranice koliko ta knjiga ima šta mislite koliko je posvećeno tom ključnom razdoblju hrvatske povijesti, dakle Domovinskom ratu u kojem je stvorena slobodna, neovisna Hrvatska država. Dakle, sve ono što mi danas imamo. Od 244 stranice posvećeno je 5 stranica, međutim od toga najmanje 2 zauzimaju fotografije, a onda još 2 su zapravo citati iz raznih pisama i knjiga gotovo isključivo stranih novinara koji su u to vrijeme bili u Hrvatskoj i koji su onda pisali o Hrvatskoj. Dakle, to su citati iz kojih naša djeca uče o Domovinskom ratu, pa ću vam pročitati jedan od tih citata. „Kako je rat eskalirao u dijelovima Hrvatske pod nadzorom hrvatskih vlasti raslo je nepovjerenje prema srpskom stanovništvu, bilo je otpuštanja s posla, deložacije iz stanova, uništavanje imovine pa čak i ubojstava. Iz tih se dijelova Hrvatske iselilo više desetaka tisuća Srba. Svaki Srbin se ovdje osjeća ugroženim od svih od srpskih kao i od hrvatskih ekstremista". Dakle, to su najvažnije činjenice koje naša djeca uče na tih bijednih otprilike dvije stranice teksta o Domovinskom ratu. Odnos prema Domovinskom ratu se vrlo jasno iščitava iz toga svega skupa jer takav dojam će imati djeca budući ljudi o Domovinskom ratu. Čitajući novine, gledajući TV, medije, sustavnim namjernim prešućivanjem brojnih činjenica o Domovinskom ratu koji postoje koje su jasne. Evo kolega Šantek je upravo naveo samo neke od njih, jedan mali, mali segment jednog malog djelića Hrvatske, jednog malog vremenskog razdoblja iz te skore hrvatske povijesti. Dakle, sustavnim i namjernim prešućivanjem brojnih činjenica o Domovinskom ratu s jedne strane, a isticanjem savko toliko negativnosti koje su se dogodile i koje nitko ne niječe, naša mladež zapravo se na neki način niječu te veličanstvene pobjeda kojima je od najboljih sinova stvorena slobodna Hrvatska. Što će imati kakva će biti posljedica toga? Nedvojbeno će biti da za jednu ili dvije generacije će spoznaja o Domovinskom ratu u svijesti ljudi završiti negdje ili na razini nekakvih spoznaja o 2. Punskom ratu ili nekom sličnom ključnom događaju za hrvatsku povijest s jedne strane ili će s druge strane zapravo ti mladi ljudi imati jedan nelagodan osjećaj da se radi o nekom sramotnom ili barem sumnjivom razdoblju hrvatske povijesti. I budimo svjesni, to je okruženje koje se stvara posebice zadnjih decenija otprilike oko Domovinskog rata, a čini mi se da svi mi skupa a morali bi ne činimo niti izdaleka dovoljno da se to ne perpetuira da se to ne nastavlja, da to ne postane nešto što će postati jedna apsolutna istina. Hvala vam lijepo.
Hvala vama. Imamo prijavljene dvije replike na ovo izlaganje. Prvo uvaženi zastupnik Boro Grubišić.
Kolega Reiner točno ste primijetili i detektirali problem. naime, radi se o organiziranom dobro visoko sofisticiranom zatiranju saznanja o slavi Domovinskog rata i dostojanstvu hrvatskih branitelja. Vrlo, vrlo mudro to netko izvodi. Ne bih imenovao tko ali ako piše to u udžbenicima i ponavljam što piše autora i potpisnika ministra koji je odobrio taj udžbenik za 8. razred u kojem piše ne znam da li ste slušali rekao temeljem rasprave gospođe Šimac-Bonačić da je uzrok Domovinskog rata upravo otpuštanje pojačano Srba s posla i pojava radikalnih četničkih skupina u Srbiji. Jedina definicija nastanka Domovinskog rata. Pa zar ima uopće neradikalnih četničkih skupina? To je ovako jedno pitanje koje proizlazi iz ovoga. Nadalje, u tim udžbenicima nigdje se ne spominje prvo spaljeno selo u Slavoniji Ćelije, ne spominje se ni Škabrnja, ne spominje se ni 12 redarstvenika ubijenih u Borovu egzekucijom, likvidacijom i mučenjem. A bili smo u Borovu Selu ove godine i 100m od spomenika visi ona ista zastava pod kojom su ratovali oni koji su ubili ove naše redarstvenike. Istovremeno ili na istoj lokaciji 300m dalje postoji spomenik vojvodi Vukašinu Šoškočaninu koji i dan danas u ovoj našoj državi Hrvatskoj državi uredno stoji i uredno mu se donosi cvijeće na isti dan kada mi dolazimo u Borovo Selo obilježiti mučku pogibiju 12 naših redarstvenika. To je ono o čemu treba ovdje, ovo izvješće što reče Milas o materijalnim izdacima itd. može se raspravljati štošta u njemu, ali je ovo je srž toga problema. Dakle, ovo je ono što i vi evo ste rekli u svom izlaganju, a još ću i ja dodatno naglasiti kada budemo evo sada na redu.
Replicirat će i poštovani Mladen Novak.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine kolega Grubišić izgovorio je upravo ono što sam i ja. Ovo što ste vi gospodine Reiner spominjali vezano za udžbenike, apsolutno stoji i apsolutno podržavam to da to treba mijenjati, ali to možemo samo mijenjati samo mi. Ne možemo optužiti ni Srbiju ni ne znam koga da krivo piše u našim udžbenicima kako ćemo učiti našu djecu. Ali stvarno je nepojmljivo da naša djeca uče tako malo i tako ustvari i pogrešno. Imam kćer koja ide u osnovu školu i moram priznati da mi je ovo stvarno sam sebi stavljam kao kritiku da nisam pogledao udžbenik njezin iz povijesti, ali mislim da bi o ovome trebala konkretna Vlada i svi čuti ovaj dio rasprave i povest računa o tome da ipak hrvatski udžbenici hrvatsku povijest moraju prikazivati u drugačijem svjetlu a ne 5 stranica od kojih je 2 stranice u fotografijama, 2 stranice u nekim citatima stranih novinara. Hvala vam lijepo.
Hvala vama. U raspravu će se sad 10 minutnim izlaganjem uključiti poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Ja ću samo nastaviti ovo što sam započeo u replici gospodinu Reineru, kolegi Reineru. Naime, kada sam bio osmoškolac škola mi je nosila naziv "Ivo Lola Ribar". Tada još živući otac Ive Lole Ribara je svake godine dolazio na dan kada je u Glamoču ubijen Ivo Lola Ribar. Ne zna se od koga još uvijek, da li od partizana ili od četnika ili od nekih drugih neprijatelja. Dakle, na taj dan je dolazio Ivan Ribar i pričao o svojim sinovima i životu svojih sinova Jurice i Ive. Inače su bili iz Đakova pa tko, ali dobro on je živio u Beogradu. Postavljam pitanje, dolazi li danas itko od hrvatskih branitelja koji su bili na prvoj crti bojišta da djeci u osnovnoj školi priča o Domovinskom ratu ili je to ikada organizirano u našem obrazovanju? Nemoj ti Đakiću klimat kad znam da nije. Dakle, hrvatska ima svoje svetinje, ima svoja ratišta i ima svoja stratišta. Stratišta kažem. Kada je ekskurzija organizirana jedne škole bilo osnovne ili srednje da obiđu te hrvatske svetinje? Idu u Barcelonu idu na Ohrid i ne znam kud sve idu ali nikada da obiđu našu počevši od Udbine, pa da ne spominjem sve ono dalje. Pa makar odu u inozemstvo, u Bečko Novo Mjesto gdje su ubijeni naši junaci Zrinski i Frankopan. Ali ovdje danas je pred nama Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji za 2011.godinu u kojem se govori o ostvarivanju prava jednokratnih pomoći, stambenog zbrinjavanja, poboljšanja kvalitete života, prava iz mirovinskih osiguranja, prava iz zdravstvenog osiguranja, automobili za hrvatske vojne 100%-tne invalide prve skupine, besplatni udžbenici za djecu, carinske i porezne olakšice što sve skupa iznosi 5 milijardi i 800 milijuna kuna ili negdje manje od 5% hrvatskog proračuna. Moj kolega Đurović je zapravo dobro govorio i ja bih samo kao prilog njegovoj raspravi istakao i to da ovo zadovoljavanje, ostvarivanje tih materijalnih prava nastalih zapravo kao smišljenog plana nakon što je provedena privatizacija i pretvorba u Hrvatskoj državi pa se ljudi nisu mogli vratiti na svoja radna mjesta, oni su ih izgubili trajno. A onda je osmišljeno eto mi ćemo to riješiti na ovaj način kao što je sada riješeno. Međutim, moram reći da ima tu zanimljivih činjenica. Imam i prijatelja, imam i poznanika koji ostvaruju invalidnost, bilo da su se zaista dogodili određeni incidenti gdje su ranjeni, ali ima i onih koji nisu nigdje ranjeni, a ostvaruju tu invalidnost pa imaju smanjen porez ili ga prije kompletno nisu plaćali, a zauzimaju radna mjesta potpuno jednaka kao da su potpuno zdravi. Dakle ta invalidnost nema veze, nema blage veze niti utječe na tzv. opću radnu sposobnost, iako sam ja mislio uvijek kad razmišljam o invalidnosti da ona utječe na opću radnu sposobnost. Nekako mi je bilo suvislo razmišljati na taj način, ali očito ne. Pa onda imamo i visoko pozicionirane lokalne dužnosnike, a i državne dužnosnike koji su visoko invalidni i ostvaruju određena prava, a zapravo se bave poslom u kojem bi se reklo da na osnovu onoga zbog čega su invalidi ne bi mogli obavljati te funkcije. I neke djelatne vojne osobe također, i oni u politici. Sad kad bih navodio imena i kada bismo imali objavljen registar onda bismo vidjeli, ne samo branitelja nego i ljudi koji po pitanju invalidnosti ostvaruju jasno određenu materijalnu korist, a uredno rade na svom radnom mjestu kao da nikad nisu bili invalidi, kao da ni u što nisu invalidi, dakle ni po kojem osnovu. To je zaista zanimljivo i čudno. Na stranici 19 piše da u ovom izvještajnom razdoblju za 2011. je bio ukupno uposlen u povjerenstvima dakle za vještačenje 61 liječnik specijalist u prvostupanjskom i drugostupanjskom liječničkom povjerenstvu i da je za te svrhe ukupno isplaćeno 55 milijuna i 146 tisuća kuna ili prosječno po jednom liječniku 85000 kuna godišnje. Iako znamo da oni rade i na, velika većina i na drugim radnim mjestima, a povjerenstvo je samo dodatni izvor prihoda. Dakle, ako je to 85000 kuna godišnje to onda iznosi oko 7000 kuna mjesečno ili 1000 eura. Ne bih komentirao ništa, samo bih iznio taj podatak pa neka oni koji slušaju, gledaju i vi ovdje o tome malo razmislite. Nadalje, kaže se da je ovdje to povjerenstvo razmatralo i dodatne zahtjeve, a još uvijek ima zahtjeva i za utvrđivanjem statusa dragovoljca Domovinskog rata. Moram tu podsjetiti gospođu pomoćnicu ministrica, zamjenicu ili šta već je, ne znam točno funkciju, zamjenicu ministra, evo da se ispravim, da među tim zaista neriješenim slučajevima imate drastičnim slučajeva ljudi koji žive ja bih rekao i ispod granice ili ruba egzistencije, a da im već godinama ne rješava taj status. Ja ne znam tko su oni kojima se riješi, ali toliki broj neriješenih ima da mi nije jasno je li tu manjak kadrova ili želja da se to što više ospori i ne rješava. Među njima sam i jučer naveo, a i danas ću navesti imena onih koji se i obraćaju saborskim zastupnicima, pisao sam i osobno upit ministru, naglasio sam na gospodina Freda Matića i dobio nekakav odgovor da valjda će se razmotriti. Pa dokle će se razmotrit ako čovjek živi sa dvoje djece u Vukovaru sa 900 kuna i ženom koja mu je invalid npr. pitanje Ante Oršolića iz Vukovara. Ili pitanje Nikole Slobođana koji je u međuvremenu doživio moždani udar ili pak Jurića Stipe iz Badljevine kod Pakraca. Nadalje, u ovom izvješću ono što je zanimljivo je stranica upravo ta 33 gdje se na dnu te stranice nalazi jedan grafikon, tablica, kako god hoćete, u kojemu se vide zaprimljeni predmeti u 2011. godini kojih je 3688 za tu cijelu godinu. Dakle to nerješavanje zahtjeva, ja opet govorim o opravdanim zahtjevima, ta sporost zaista je i ta neefikasnost u tom ministarstvu je zabrinjavajuća. Blago rečeno zabrinjavajuća. Ili je pak nešto drugo posrijedi, u to ne bih ulazio. Ovo izvješće kao izvješće tehnički jasno da je prihvatljivo, ali se temeljem današnje plodne i široke rasprave moramo zabrinuti jer Zakon o pravima hrvatskih branitelja nije samo zakon o ovim materijalnim usuzima, materijalnim pravima koji proizlaze iz prethodnih zakona i koje se poštuju i treba poštovati. Nego treba poraditi upravo na onome i što je gospodin Reiner govorio, dakle to dostojanstvo i to da naša djeca nakon jedne ili dvije generacije koje će izaći ne razmišljaju o Domovinskom ratu kao pa eto to je bilo nešto tamo tukli se po Balkanu i ne znam ni ja što, a što zapravo i želi i čemu teži i strano novinarstvo pa i mnogo jači politički krugovi u Europi naglašavajući i stremeći tome da je zapravo se radilo o građanskom ratu.
Ja vas ljubazno molim da privedete kraju, vrijeme vam je isteklo.
Evo. Jel isteklo? A ako je isteklo neću više.
Isteklo je. Dobro, hvala vam lijepa na razumijevanju. Uvaženi kolega Josip Đakić smatra da ste izrekli nešto netočno što bi valjalo ispraviti.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa netočan je navod kolege Grubišića da u nijednoj školi nikada nije održano predavanje o Domovinskom ratu. Naime, skupina časnika Hrvatske vojske koji su u mirovini su certificirani za predavanja, poslali su svim školama i obilaze sve škole i evo Čavić Bruno pukovnik, Hren Alojz pukovnik, Valentino Rajković, Pero Bajam brigadir, Kruno Samoščanac učestalo su u školama i govore o Domovinskom ratu o operacijama sa prilagođenim materijalima koji mogu biti dostupni djeci kako bi ih upoznali kako je vođen Domovinski rat, tko je bio agresor, a tko je bio u obrani Domovine.
Na izlaganje imamo prijavljene i tri replike. Prvo će replicirati poštovani Igor Češek.
Kolega Grubišić je u svojoj raspravi naveo kako nitko djeci ne predaje nastavu u kojoj se dovoljno govori o istini Domovinskog rata i koliko je zapravo malo gradiva posvećeno Domovinskom ratu. Mene kolega Grubišiću baš zanima kako bi branitelji reagirali, odnosno kako gledaju na te udžbenike u kojima se sustavno zatire istina o Domovinskom ratu, u kojima se spominje da su Srbi bili ugroženi u RH. Pa moramo to razjasniti jednom za sva vremena, pa nisu Srbi bili ugroženi oni su bili agresori. Hrvati su bili ugroženi. Ovdje se radi o hrvatskoj djeci, o hrvatskim sinovima. Mislim da je krajnje vrijeme da se posvetimo stvarno istini o Domovinskom ratu. Hvala.
Evo sada prilike da odgovorite uvaženi Grubišiću, izvolite.
Kako misle hrvatski branitelji? Pa ja vjerujem kolega Češek da vi imate puno kontakata sa hrvatskim braniteljima, a i sam sam među takvima, ali nisam invalid Domovinskog rata, misle jednako o tome, isto razmišljaju kao i vi koji želite da se istina o Domovinskom ratu bude istina koju će poštovati cijela Hrvatska.
Replicirat će i cijenjeni Željko Sabo.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, zamjenice ministra. Želio sam iskoristiti ovu prigodu s obzirom da je gospodin saborski zastupnik rekao sporost rješavanja pomoći braniteljima. Vidimo u izvješću da je 57% više isplaćeno jednokratnih pomoći u 2011. godini. Mogao bih se pitati da li je to zbog izbora koji su bili ili je to zbog potrebe, ali ja u ovom trenutku želim reći da ta sporost nije sporost zbog toga što netko sporo radi ili što ne osjeća potrebu za te jednokratne pomoći ili da nekom se pomogne nego je sporost prouzročena zbog nedostatka financijskih sredstava. Nema toga, kao član odbora znam kolike su potrebe i koliko su veliki problemi braniteljske populacije koja živi u jako teškim uvjetima. Svaki zahtjev za pomoć je opravdan, ali vjerujte rješavanje ili nerješavanje, negativni odgovori teško je nekom napisati da netko ne može. Možda ako bi se napravili kriteriji kad se nema dovoljno novaca neko bodovanje, ali nadam se da ću u svom radu i u odboru i u Fondu za branitelje pokušati na neki način unaprijediti pomoć za hrvatske branitelje da bar bude pravedno koliko je moguće. Ali vjerujte, u sistemu kad se govori o visokim mirovinama ili kad netko percepciju takvu razvija u društvu imamo populaciju hrvatskih branitelja koji su nezaposleni i koji jako teško žive. I stavimo već jednom istinu, bar u ovom Hrvatskom saboru, svi imamo svoju istinu o Domovinskom ratu. I mislim da je ista, ali zašto to nije obveza u osnovnoj školi da tu istinu i kroz praktičnu neku nastavu i kroz dolazak u Vukovar ta djeca vide i da to bude obveza, a puno puta sam i nisam bio saborski zastupnik o tome slušao.
Kolega Sabo vrijeme vam je isteklo. Na repliku će odgovoriti cijenjeni Boro Grubišić.
Hvala cijenjeni potpredsjedniče. Naime kolega Sabo, znam vaš da kažem i ratni put i sve ostalo, dakle nisam govorio o rješavanju jednokratnih pomoći nego sam govorio o rješavanju statusa ovih ljudi čija sam ja naveo, ajd na brzinu ću Nikola Slobođen, Anto Oršolić, Jurić Stipo. A što se tiče rješavanja, pa vi znate kako se rješavaju opskrbnine? Do lipnja ove godine, do kraja lipnja za 2012., a od siječnja do lipnja od čega će čovjek živjeti ne zna se. E, e to je to, a ta opskrbnina je tisuću kuna. Jel vam jasno da je tisuću kuna ta opskrbnina? Ali se ne rješava, ne donose se rješenja do lipnja tekuće godine. A od čega će taj branitelj iako je to zaista kriminalno malo tisuću kuna, što se može, ali 6 mjeseci je bez opskrbnine. I onda dobije u lipnju zaostatke. Ali ne može on, treba živjeti od siječnja do lipnja bez ičega, bez ijedne kune. A vi ste kažete u odboru itd. Pa dajte promijenite to. Eto, hvala.
I replikom sada ustaje i poštovani zastupnik Mladen Novak.
Hvala lijepa. Kolega Grubišić spomenuli ste iznos od 5 milijuna 146 tisuća koji je isplaćen prvostupanjskim i drugostupanjskim komisijama za vještačenje, odnosno liječnicima koji rade u tome. Ne znam, s obzirom da ste odustali od daljnjeg razlaganja tog dijela ostavili ste to na prosudbu i nama ovdje i svima onima ostalima koji su kompetentni za to ali po mome taj iznos bi bio kudikamo svrsishodnije korišten da se išlo sa izgradnjom, ne izgradnjom nego formiranjem jednog specijalističkog bolničkog centra isključivo za tu populaciju, baš za branitelje. Mislim da bi to bilo kudikamo kvalitetnije. Nisam baš siguran da ovo ne bi moglo biti i dio nekog redovitog posla. S obzirom da imam još toliko vremena. Niste spomenuli, a izuzetno veliki problem ili sam ja prečuo, stambeno zbrinjavanje ljudi, odnosno onih koji su uvjetno rečeno stambeno zbrinuti, ali u stvari nemaju riješen taj status. Čak i u gradu Zagrebu imamo ljude koji su nepravomoćno, odnosno nezakonito u stanovima koji su vlasništvu lokalne samouprave, koji su u vlasništvu gradova. Ti ljudi nemaju riješen taj svoj status, s druge strane ni grad ni država ne rješavaju ništa. Čak je bilo i svojevremeno pokretanje postupka deložacije pa se od toga odustalo. Postoje objekti koje bi država mogla prepustit gradovima, lokalnoj samoupravi, a da na konto toga dobije ove stambene jedinice i riješi dio te populacije. Hvala lijepo.
I na ovu repliku odgovorit će poštovani Boro Grubišić.
Kolega Novak, ideja vam je izvrsna i vrlo prihvatljiva i o njoj bi trebalo zaista, oni koji su danas na vlasti razmisliti da se jedan, reko bih u starom nazivlju medicinski centra osnuje na nivou Republike Hrvatske za sve branitelje. Pa bi onda on bio nadležan i za ocjenu, i invalidnosti, i za liječenje i za sve ostalo što bi, dakle sveobuhvatni medicinski centar za naše branitelje. Međutim, neki su se drugi doktori pojavili koji su evo izmišljali i pisali nalaze, lažne nalaze za lažne invalide. Danas se vode mnogobrojni sudski sporovi, kazneni postupci protiv takvih. Međutim, ja nisam čuo nigdje je li ishod takvih sporova, ukoliko bude dokazano da je to djelo bilo učinjeno, i ukidanje prava koja su lažni stekli, dakle oni koji su bili zloupotrijebili i putem takvih doktora, neko je danas govorio o Narodnom radio. Dakle, i putem takvih doktora ostvario takvu lažnu invalidnost. Baš bih volio znati koliko je putem tih završenih i sudskih postupaka "skinuto", da kažem tako pod navodnike, tih nepravedno, nepravilno, amoralno ostvarenih invalidskih mirovina, amoralnih liječnika poput onih koji su vršili takve amoralne radnje i radili na stvaranju lažni invalida.
Pravo na svojih 10 minuta sada dobiva uvažena zastupnica Nansi Tireli.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedničke, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Danas ovdje govorio o izvješću ministarstva i hrvatskim braniteljima, njihovim pravima, ali bi iskoristila ovaj prostor i vrijeme i ukazala na problem koji nismo riješili. Žao mi je iskreno što danas ovdje nema gospodina ministra Matića, da nam svima odgovori što je napravio i poduzeto on, a u ime Ministarstva branitelja, po pitanju silovanih žena u Domovinskom ratu. Naime, kada smo prije nekoliko mjeseci prisustvovali okruglom stolu u Vukovaru dao je obećanje da će se maksimalno zauzeti za silovane žene, odnosno da one dobiju status žrtve Domovinskog rata i da se temeljem toga procesuiraju sva nemila događanja. Nažalost po tom pitanju nemam nikakvog pomaka, kada je naše vlastito dvorište u pitanju, ali se svim snagama trudimo da sve u svijetu kao potpisnici Rezolucije 1325 Vijeća sigurnosti UN-a upozorimo kako su takva događanja kažnjiva i osuđujuća. Kao potpisnici spomenute rezolucije izradili smo nacionalni akcijski plan za njezinu provedbu od 2011. do 2014. godine, a tom istom rezolucijom osuđuje se korištenje silovanja i drugih oblika spolnog nasilja. Te se pozivaju države da procesuiraju odgovorne za spolno nasilje i osiguravanje zakonom predviđene zaštite za žrtve takvog nasilja. Rezolucija mijenja zakonodavno i političko okruženje u pristupu spolnom nasilju u oružanom sukobu određujući tako da je takvo nasilje taktika rata, za čije suzbijanje se zahtjeva plansko djelovanje. Primarnim ciljevima spomenute rezolucije iščitavaju se prava žena za vrijeme oružanih sukoba i procesuiranje zločina utemeljenih na spolu. Prema jedinstvenom registru hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, ukupno je sudjelovalo 23 081 žena, od kojih 1103 imaju status hrvatskog ratnog vojnog invalida, a 127 žena sa statusom hrvatskog branitelja je stradalo. Također, hrvatska skrbi o 5334 supruge smrtno stradalih hrvatskih branitelja. Nacionalnim programom psihosocijalne i zdravstvene pomoći, o kome smo danas evo već ovdje dosta čuli od kolega, iz 2005. godine. Utemeljeni su centri za psihosocijalnu pomoć kao okosnica sustava psihosocijalne skrbi u domeni nepatoloških potreba, a to su pravna, socijalna, psihološka informiranje, i školovanja, zapošljavanje u svrhu psihosocijalne integracije korisnika. Centri su 2010. godine imali 57 304 intervencija, kojima je obuhvaćen i značajan broj žena. Tako je za supruge smrtno stradalih branitelja bilo pruženo 1168 intervencija, za supruge razvojačenih hrvatskih branitelja 2724, za supruge hrvatskih ratnih vojnih invalida 2303 intervencija, ali za silovane žene niti jedna intervencija, jer ih u sustavu još uvijek nažalost ne prepoznajemo. Za provedbu mjera u okviru nacionalno-akcijskog plana i zadanih ciljeva određeni su konkretni nositelji, to su Ministarstvo branitelja, obrane, unutarnjih i vanjskih poslova, pravosuđa, zdravlja između ostalog. Također, postavljeni su i rokovi za izvršenje tih mjera. Ciljevi i mjere koje nacionalni akcijski plan predviđa jesu prevencija, participacija, zaštita i postkonfliktni oporavak te provedba i praćenje. Drugi cilj u zaštiti, u postkonfliktnom oporavku, kako je navedeno u nacionalnom akcijskom planu jeste u provedbi zaštite prava žena i djevojaka, žrtava ratnih stradanja u Republici Hrvatskoj u cilju njihovog postkonfliktnog oporavka. To da sustavno prikuplja i analizira podatke o ženama i djevojkama u ratnim stradanjima i o posljedicama rata na njih, a nositelji toga jesu Ministarstvo branitelja i Ministarstvo zdravstva. Dakle, podcrtavam sustavno prikupljanje podataka. Ali navodim isto tako da nije dovoljno prikupljati podatke, nego iste treba i procesuirati. Danas imamo istinu da je zabilježeno tek 17 kaznenih postupaka u nadležnosti Županijskih sudova i to u Vukovaru, Osijeku, Šibeniku, Slavonskom Brodu i Sisku 11 ih je pravomoćno završeno i to 3 oslobađajuće presude, te 8 osuđujućih od kojih je 6 doneseno u odsutnosti optuženika. Drugim riječima, do danas su kaznu za ratni zločin silovanja izdržavala ili izdržavaju tek 2 počinitelja. Razlog tomu jeste nepovjerenje silovanih žena prema vladavini prava i nesenzibilitetu svih nas zajedno koji taj naš problem nikako da riješimo. I to uistinu jeste problem svih nas a ne samo njihov. Tako žrtve šute, šute stručnjaci i šuti pravosuđe. A DORH u svom priopćenju od prvog mjeseca ove godine navodi da ne zna za masovna silovanja. Tisuće iskaza silovanih žena leži u ladicama tog istog Državnog odvjetništva. Davno su one dale svoje iskaze, ali da bi zadovoljile pravdu moraju je zatražiti same, a to nam svakako nije na čast. Još nam je manje na čast to što smo potpisnici spomenute ovdje Rezolucije 1325 koja upozorava upravo na taj problem i s čijim smo se potpisivanjem i mi sami obvezali da te probleme rješavamo. Obvezali smo se da ćemo prikupljati podatke, da ćemo osposobljavati i pripadnike Ministarstva obrane kako postupati sa silovanim ženama u svim onim zemljama u kojima sudjelujemo kao članice NATO-a, promatrači i tome slično i s time se ponosimo. Iskazujemo te statističke podatke onako praveći se dosta važni. Ali na žalost ne obučavamo nikoga kako treba završiti i na kraju dovesti problem tisuće vlastitih silovanih žena. Kako možemo drugdje biti primjer kada je naša istina totalno suprotna dobrom primjeru. Dok god taj problem ostane otvoren ovakvo izvješće Ministarstva branitelja nikada neće moći biti potpuno i vjerodostojno, jer cijela jedna kategorija stradalih u Domovinskom ratu nije njime obuhvaćena, a to su silovane žene. I evo završit ću samo vezujući se na kolegu Šanteka koji je rekao da je ratna trauma nešto što izaziva sindrom ogorčenosti i otuđenosti onih koji su je prošli. Postavimo si pitanje je li biti silovan od agresora ratna trauma? Kada si budemo odgovorili onda ćemo valjda i shvatiti što nam je činiti i koliko smo tim ženama žrtvama Domovinskog rata svo ovo vrijeme dužni i pitamo se do kad ćemo im biti dužnici.
Hvala lijepa. Na ovo izlaganje najprije replikom ustaje poštovani Franjo Lucić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo, javljam se za repliku kolegici. Dakle, i ja svakako podržavam da ovo izvješće nije dovoljno potkrijepilo činjenicu istine, a pogotovo kada se govori o ženama, istina danas je svakako riječ o braniteljima ali svakako i žene koje su pretrpile doista neugodna iskustva, a prije svega silovanja i sve ono što su im oni ljudi koji nisu želili Hrvatsku i koji su želili neku drugu državu činili. Imamo izvješća i pozive od čelnih ljudi koji danas sjede u Vladi, a da istovremeno nisu stali u obranu tih žena. I postavljam pitanje gdje su udruge da ne spominjem B.A.B.E. i sve one ostale koje se javljaju i koje su se javljale za daleko manje stvari izrečene, a pogotovo izrečene od ministrice Vesne Pusić koja je pozvala istovremeno te žene na gay prade u Splitu, da se nitko baš nije oglasio jer to je najveća uvreda koja je mogla doći od jedne osobe koja danas sjedi u hrvatskoj Vladi. To je takav bezobrazluk, to je takva jedna sramota da to može samo izreći osoba koja za to nema osjećaja, a još je i žena. Da li se stavila u poziciju istih žena koje su pretrpile logore, zatvaranja, silovanja i da li si je postavila pitanje kuda ona to njih poziva na jednu opću sramotu, a istovremeno da nije, a da istovremeno nije se zapitala kako i na koji način pomoći upravo silovanim ženama, onima koje su danas izgubile svoj ponos upravo zato što su to htjeli neki kojima nije bilo stalo ni do Hrvatske.
Hvala vam lijepa, vrijeme je isteklo. Replicirat će i poštovani Mladen Novak.
Pa iskreno rečeno potpuno podržavam vašu raspravu, ali istine radi. U ovom ratu su se dešavale i druge grozote, pa između ostalog bilo je silovanja muškaraca. To je ono što na žalost nema, ne pojavljuje se nigdje, nitko to ne spominje, a i ti ljudi su prošli isto traumu u kojoj čak nikakve udruge se ne usude, neugodno mu je, ne znam kako to okarakterizirati ali to se jednostavno ne spominje. To se prešućuje valjda i zbog krivog po mom potpuno krivo, ali kao da bi se zaštitilo te ljude da ih se ne proziva, da ih se ne imenuje. To definitivno je teško ali treba reći istine radi, treba reći da se i to dešavalo. Hvala.
Na ovu repliku odgovorit će poštovana zastupnica Nansi Tireli.
Slažem se kolega Novak sa vama, ali evo ja sam iskoristila ovo vrijeme da danas govorim ovdje o silovanim ženama, ali isto tako dakako ima i podataka i ono što je još najžalosnije ima i iskaza tih silovanih muškaraca koji isto tako leže negdje u nekim ladicama DORH-a. Rekli smo da su ispunjeni i zakonom propisani uvjeti pod kojim kazneno djelo silovanja prelazi u ratni zločin i onda uopće nije upitno da je silovanje jedan od načina izvršenja kaznenog djela ratnog zločina. Međutim, ono što strašno žalosti jeste kada DORH u svome priopćenju navodi da se dio slučajeva još istražuje, ali i da nemaju evidentiranih prijava ili drugih saznanja o mogućim masovnim silovanjima. Stoga su pozvali žrtve da im se jave radi davanja iskaza, jer bez njihova svjedočenja dokazivanje ovog posebnog … [[Govornica se ne razumije.]] oblika ratnog zločina protiv civilnog stanovništva je otežano ako ne i nemoguće.
Za pojedinačnu raspravu prijavio se i poštovani zastupnik Josip Đakić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvažena zamjenice ministra. Iako bi nam draže svima bilo da je ministar tu sa nama da raspravimo o ovom izvješću kao i događajima koji slijede kroz ovo vrijeme njegova čelništva u ministarstvu. Naime, kao što vidimo ovo je sveobuhvatno izvješće koje govori o svim pravima koja proizlaze iz zakona, a zakon koji smo donijeli u ovom Domu konsenzusom Zakonom o prvima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji, obiteljima stradalnika, zatočenih i nestalih. On je u ovom Domu donesen konsenzusom i zasigurno njegova provedba mora biti temeljita i detaljna. U svakom pogledu pomoć hrvatskim braniteljima mora biti stalna i konstantna. Ne može se zanemariti nijedna populacija niti bilo koji čovjek. Vidjeli smo kod izvješća kao što kažemo statistike i brojke govore o tome koliko je toga učinjeno što smo propisali zakonom. I to je nužno mjeriti. Danas kada govorimo o dostojanstvu i hrvatskim braniteljima s jedne strane, a s druge strane potenciramo da oni budu opet izvrgnuti na stup srama objavom registra hrvatskih branitelja kako bi svaki koji smije i ne smije koji ima pravo i nema pravo komentirao prozivao i omalovažavao te iste ljude koji su časno došli na spisak u Registru hrvatskih branitelja. U registru piše i u izvješću jasno i nedvosmisleno ali zakonom koji smo donijeli u ovom Parlamentu koji je usklađen sa zakonodavstvom EU jasno se govori o zaštiti osobnih podataka. Pa kako želite onda da populacija hrvatskih branitelja bude ta koja će visjeti na svakom plotu i o njoj raspravljati svaka šuša? To je zapravo nedopustivo. Tada dozvoljavate da svaki može dići glas i reći bilo šta a hrvatski branitelj nek se brani i dokazuje da nije tako. To je nedopustivo. Tada bi bilo još gore narušen dignitet i Domovinskog rata i hrvatskih branitelja. Institucije koje postoje u sustavu a to su i Unutarnja kontrola MUP-a, kao i služba unutar Hrvatske vojske imaju mogućnosti da izanaliziraju svaki detalj ratnog puta svakoga pripadnika. To imaju vremena imogućnosti da cijeli ovaj registar prođu i jasno dadu do znanja svima da li ima onih koji su zalutali u njemu ili nema. A ne javnim pogovorom ćemo osuđivati one koji eventualno nisu viđeni u uniformi od strane pojedinca kao nekog zastupnika koji možda ima si dati za pravo da proziva nekoga i nečega. U ovom izvješću jasno piše što je to kao što je i definiran Registar hrvatskih branitelja, što je to borbeni, što je to neborbeni sektor, što je to ukupno, što je to u MORH-u bilo ljudi, što je to bilo u MUP-u, jasno koliko dana, kroz koje kroz godine. Svaki pametan čovjek kad bi uzeo ovo proanalizirao vidio bi da sve je kristalno jasno napisano i zadovoljeno. No međutim, još povike registar objaviti javno i obznaniti javno. Iako zakoni priječe, mijenjat ćemo zakone, da. Mijenjat ćemo sve što hoćemo, dobivat ćemo stalno packe o Bruxellesa i stalno ćemo ponavljati iste greške. Ne želimo da Domovinski rat bude i pripadnici Domovinskog rata i hrvatski branitelji da dožive dignitet nego želimo i dalje da budu prozivani i omalovažavani. Želimo stvarno stvarati klimu u kojoj će biti nesigurnost za tu populaciju kako bi doživljavali i dalje stresove kao što se puno puta događa promjenom vlasti. Imali smo i vidjeli smo tisuće onih koji su bili obespravljeni u datom momentu za koje je država Hrvatska u kasnije slučaju po sudskim rješenjima isplatila milijunske vrijednosti. Ako želite tako opet će vjerojatno tako biti. No ja bih se osvrnuo i na ono što se govori dignitet Domovinskog rata koji je isto vezan sa obilježavanjem stratišta koja su se dogodila od strane agresora. Kroz sve ono što je do sada učinjeno može se vidjeti da je 59 spomenobilježja masovnih grobnica na 102 mjesta masovnih grobnica obilježeno u RH i taksativno navedeno po svim mjestima gdje se to dogodilo. Imamo sigurno i spomenobilježja koja su izgradile udruge iz Domovinskog rata u suradnji sa županijama, općinama i gradovima. Imamo i ono što su sufinanciralo ministarstvo i vidimo koliko su sredstava uložena i koliko se i dalje ulaže kako bi se održalo sve ono što podsjeća na nevine žrtve koje su stradale u tim masovnim grobnicama. Imamo i događaje novije povijesti koji su rušenje spomenika hrvatskim braniteljima kao recimo u Koprivnici. Nedavno, 14.lipnja uoči dolaska premijera Milanovića na otvorenje kampusa. I da nije bilo udruga proizašlih iz Domovinskog rata da nije bilo intervencije pod okriljem mraka vraćen je postavljen na isto mjesto ali znatno oštećen. I to je ono što je nedopustivo da jedna lokalna sredina si može dozvoliti i drznuti se da sruši spomenik koji je u registru hrvatskih spomenika hrvatskim braniteljima 117. Brigadi na kojem je 40 poginulih hrvatskih branitelja koji su diljem Hrvatske branili domovinu i to je ono što se nije smjelo dogoditi nikao. Takvi propusti se ne mogu opraštati, takvi propusti se ne mogu zaboravljati, dok s druge strane čuli smo već od kolege Bore Grubišića o stanovitom spomeniku u Borovom Selu koji je postavljen Vukašinu Vuletu Šoškočaninu koji stvarno naružuje i pravni sustav RH i s ovim se ponizuju hrvatski branitelji specijalci, s ovim spomenikom na kojem piše sljedeće: "Ovdje počiva Vukašin Vule Šoškočanin, tragično preminuo u talasima Dunava u 32. godini života, 15.maja 1991.godine. Komandant obrane Borova Sela. Za narodnog junaka proglašen na velikoj narodnoj skupštini u Belom Manastiru 25.septembra 1991.godine. I sada gledam Borovo rođeno moje selo, braću, sestre i srpske borce, moje bitke biju žestoko, ponosno dižu čelo i srpske zastave visoko i tvrdo na srpskoj zemlji stoje". To je hrvatska sramota, to je ono što se ne može u pravnoj državi dozvoliti, da se govori o srpskoj zemlji na teritoriju RH, da se ovakvi spomenici koji asociraju na četništvo i koji vojvode proglašuju u junake, stoje na hrvatskom tlu. To ni Ministarstvo hrvatskih branitelja, ni ministar, ni mi zastupnici, ni bilo tko u RH ne može tolerirati. To je ono o čemu trebamo raspravljati i što ne može biti nikako tema dok s jedne strane se greškom SDP-ove vlade sruši spomenik u Koprivnici, s druge strane se tolerira ovakva stvar koja je sigurno u pravnom sustavu trebala biti rješenjem nadležnog pravosuđa, data je srušiti i da ne bude apsolutno na teritoriju RH takovih događaja. Jednako tako su bile i šajkače na Aleji u Vukovaru i nitko se nije bunio ni za njih. Agresor koji je počinio zločin na teritoriju RH, koji je izvršio agresiju za njega se čuje puno puta da će se povući tužba za genocid, da neće biti ratne štete, a da se isplati i da se dobije tužba, da se isplati ratna šteta. Zamislite koliko bi država Hrvatska namirila sve ono što je uložila u hrvatske branitelje u obitelji stradalih, nestalih, zatočenih u one koji su izgubili domove. Ja ne znam da li netko razmišlja zrelo, dal netko vidi sve ono što se događa i što je apsolutno u tišini odrađeno, da li to stvarno mora bit tako, iako ovaj spomenik 117. brigadi i pripadnicima koji su poginuli i život dali za domovinu Hrvatsku je vraćen, iako oštećen, iako zbog intervencije udruga proizašlih iz Domovinskih rata nadam se da se više nigdje u Republici Hrvatskoj neće dogoditi ovakva nesmotrena bahatost i barbarstvo. Vjerujem da je to iz neznanja i vjerujem da i ovo o čemu sam govorio da se nalazi u Borovom selu je dokaz da ne vodimo dovoljno brigu o Domovinskom ratu, da nisu svi pravni aspekti zastupljeni i da još puno toga treba učiniti. Kad govorimo o zapošljavanju i zaposlenosti hrvatskih branitelja onda moramo reći da postoje oni koji poštuju zakonske odrednice i redovito zapošljavaju hrvatske branitelje ukoliko ispunjavaju uvjete iz natječaja, a postoji oni kao u Osijeku koji četvero djece koji su se javili na natječaj zanemare i odbiju ih primiti. I to su one razlike o kojima moramo govoriti i upotrebljavati zakonske norme kako bi i djeca hrvatskih branitelja, poginulih naročito, ali i hrvatski branitelji koji zadovoljavaju uvjetima iz natječaja bili ti koji će bit zaposleni.
Hvala lijepa. Na ovo izlaganje prijavljeno je 7 replika. Prvo će replicirati uvaženi kolega Mladen Novak.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Kolega Đakić, nakon vaše rasprave ja sam bio u nedoumici tko je bio sve ove godine na vlasti. Spomenik koji ste spomenuli, ja se apsolutno slažem, a vjerujem i svi ovdje se slažu, stvarno nema smisla, ali što se poduzeli kao vladajuća stranka da se to makne. Udžbenici koje smo slušali ovdje sa različitih strana, koji su stvarno sramotni za ono što se dešavalo u hrvatskoj povijesti, pa iz čijeg ministarstva su odobreni. To sad servirat ovoj strani, mislim krajnje apsurdna situacija da ja sad trebam branit ovu stranu, ali činjenica je da je to se odobreno za vrijeme vaše vladavine, odnosno vaše vlasti. Što se tiče objave registra i vaše konstatacije stup srama, nijednog branitelja nije bilo sramota obući tu odoru koja je vrlo često bila nekompletna i pola se sastojala od traperica i tenisica, a tek onaj drugi dio od vojničke neke košulje ili nečega. I ako nikoga nije tad bilo sramota ne znam zašto bi me sad bilo sramota. To jedno s drugim nema veze. Što se tiče digniteta Domovinskog rata, on ne može bit urušen sa objavom registra branitelja, ali može bit urušen i je urušen s lažnim braniteljima, lažnim invalidima jel ovih 60 i nešto sa spiska doktora Rubale nije ni blizu kraj tog spiska. Spominje se bolnica Vrapče kao tvornica lažnih ratnih vojnih invalida. Ja nemam za to dokaze, ali to se dosta često spominje u braniteljskoj populaciji. Pričuvni časnici, odlikovanja, odlikovan logističar za borbena djelovanja, general, pa zar to nije rušenje digniteta Domovinskog rata. Hvala lijepo.
Na repliku će odgovoriti Josip Đakić.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Pa naime prozivati bivše, ja sam ovo dobio mailom od gospodina koji je ogorčen poslao mi ovaj spomenik, ja ga prije nisam vidio. Kad sam dobio ovih dana nisam znao uopće za njega i siguran sam da bi prije, Petar Sović je poslao na braniteljski portal, poslao je i meni u Odbor za veterane i tada sam saznao. Ovo mi je prvi glas bio i zbog toga sam ovako reagirao sada, reagirao bih i prije. … [[Upadica se ne razumije.]] Nisam ja bio u Vladi…
Molim vas bez dobacivanja.
Boro ja vas molim da mi omogućite da govorim. Tako da dignitet Domovinskog rata sigurno se ne može kao što kaže braniti tako da se prozivaju stalno hrvatski branitelji, da se stavljaju u kontekst lažnih invalida, lažnih branitelja i svega onoga što ste vi priuštili i drugima, puno puta i meni. Ja ću časno braniti da se sve može kroz institucije učiniti, svaka analiza, revizija postupka bilo kojeg branitelja i ratni put njegov bez javne pompe i povike, bez stupa srama. U tome je činjenica, a vi ju želite zanemariti. Vi želite i dalje podkusurivati politički kako bi se dodvoravali jednima, a omalovažavali druge. Stalnim podgrijavanjem vatre na tom polju branitelja želite skupljati poene.
Replicirat će i poštovani Ivan Drmić.
Poštovani kolega Đakić, iz vašeg izlaganja se ponovo vidi da je državna politika prema rješavanju problema razvojačenih branitelja cijelo vrijeme bila loša. Ispadne da je glavni problem objava ili ne objava Registra hrvatskih branitelja ili velika izdvajanja financijska za rješavanje njihovih egzistencijalnih problema. Veći problem od toga je zasigurno da nema sustavnog rješavanja nikakvih problema, da država nije ništa napravila da bi se omogućila jedna kvalitetna rehabilitacija branitelja, bolesnih branitelja, da bi se poticalo branitelje na samozapošljavanju, da bi država stimulativno djelovala da oni sami mogu stjecati svoju egzistenciju kroz različite mjere koje su bile na raspolaganju. Umjesto toga branitelje se stimuliramo da što prije odu u mirovinu i danas imamo situaciju takva kakva jeste. Što se tiče ovog spomenika četničkog u Borovom selu, taj spomenik već dugi niz godina tamo stoji i vi ste to dobro znali i svih ovih osam godina koliko ste obnašali vlast u koaliciji sa SDSS-om tada ste šutjeli, taj spomenik vam nije nimalo smetao, a u to vrijeme ja se ne bih bio iznenadio i da sam vas vidio na hrvatskim medijima kako u ime Hrvatskog sabora, Vlade ili HVIDRA-e polažete vijenac na taj spomenik. Ja bih vas zato molio jer to me jako uzrujava da ne spominjete ni sada taj spomenik jer tih osam godina kada ste imali sve poluge vlasti da ga uklonite jer to je stvarno nemoralno da jedan takav četnički spomenik stoji na prostoru Republike Hrvatske. Osam godina niste to učinili kad ste mogli pa vas molim da ga i sad ne spominjete, a vjerojatno će doći i nekakva osoba u ovoj zemlji koja će imati poluge i želju da se to onako kako treba ukloni sa hrvatske zemlje.
I na ovu repliku odgovorit će Josip Đakić.
Hvala lijepo. Pa naime, cinizam je beskrajan pojedinih ljudi i osoba. Ja sam jasno rekao kad sam dobio mailom ovaj podnesak i rekao sam od koga, od gospodina Petra Sovića koji je to poslao i koji to više ne može trpjeti. Ja sam prvi put to vidio i stvarno me je to razočaralo. … [[Govornik se ne razumije.]] reći da govorite o zapošljavanju hrvatskih branitelja dok vaši župani, gradonačelnici ignoriraju djecu poginulih hrvatskih branitelja. I četvero djece u Osijeku nije primljeno, ali je odbijeno na natječaju koji ste raspisali za pripravnike. To je cinizam koji izvire iz vas kada okrivljavate nekoga da je nešto mogao, znao, a nije htio. Da ne bi vas iznenadilo da bi bio tamo i na polaganju vijenaca. Ja nisam bio nijedanput tamo, ali je žalosno da ovaj spomenik za koji ste vi znali a niste ga prije spomenuli nijedanput također niste reagirali na to kroz sve te godine. Ja da sam znao ja bih sigurno reagirao, ja nemam respekta da bilo kome. Vi koalicijskim partnerima ako nisu u pravu, ako to veliča četništvo i ako to veliča agresora sigurno bi u ovom Parlamentu raspravljao o tome.
Eh sad se Ivan Drmić javio za povredu Poslovnika.
Gospodin Đakić je povrijedio članak Poslovnika 209. i uporno iznosi neistine i blati i sve ono što je HDZ radio negativno ovih 8 godina sad se svi prave grbavi da nije nitko ništa znao i trpaju to drugima.
Kolega Drmiću ne možemo tako. Nije povrijeđen Poslovnik, ne možete se pozivati na članak 209. jer vi znate da nije povrijeđen Poslovnik. Ovo nije povreda Poslovnika, odgovoreno vam je na repliku.
Pa ne piše nigdje da za laž se treba reagirati pa sam iskoristio ovu priliku.
Gledajte, molim vas ajmo biti korektni. Bit će svima jednostavnije. Sljedeća replika je Zvonko Milas.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja ću se nadovezati na ovo vaše zadnje ajmo biti korektni. Već toliko se govori o tom famoznom Registru hrvatskih branitelja od pola milijuna ljudi, ali svi govorite bez ikakvih dokumenata, bez ikakvih utemeljenja, bez ikakvih točnih spoznaja. Pa evo jedna činjenica. '98. godine, neki vjerojatno to znaju, napravljen je popis hrvatskih branitelja temeljem odredbe zakona da branitelji koji su 4 i više mjeseci sudjelovali u Domovinskom ratu imaju pravo na popust i na olakšice pri uvozu automobila. Postoji dokument koji je tad poslan u Ministarstvo branitelja, tad je bio gospodin Jure Njavro pokojni, i mislim da je negdje oko 350 nemojte me držati za riječ, ali dokument imam, 350 tisuća ljudi je bilo na tom popisu i oko 45 tisuća ljudi iz Hrvatske policije, dakle MUP i Specijalne snage. Otprilike 400 tisuća ljudi, a tada je već, dakle to je '98. do 4 mjeseca bilo otprilike 100 i nešto tisuća ljudi koji dakle nisu imali pravo na taj popust, odnosno olakšice prilikom uvoza automobila. Drugim riječima, tada već govorimo o preko pola milijuna hrvatskih branitelja. Možemo govoriti o kontekstu hrvatskih branitelja u smislu vremena provedenog na ratištu, uvjeta, pozadine ne znam svega ovog što vi govorite, međutim postoji i egzaktni zakon, dakle definicija tko i što je hrvatski branitelj. Pa koja su mu prava na koja polaže ili ne polaže temeljem Zakona o pravima hrvatskih branitelja o tome se da razgovarati i to zakon može riješiti. Ponavljati sintagme lažni branitelji, lažni invalidi pa to ne postoji. Branitelj je branitelj, invalid je invalid. Onaj drugi je kriminalac i uopće ga ne možemo stavljati u kontekst hrvatskog branitelja ili hrvatskog ratnog vojnog invalida. I dajmo se već tako odnosimo prema tome, govorimo o činjenicama. Priče 350 tisuća, 280, poslanica ovdje, poslanica tamo. Hvala lijepo.
Na repliku će odgovoriti Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Milas sve je jasno, Registar hrvatskih branitelja je načinjen kao što znamo od popisa koji je došao iz MORH-a i iz MUP-a. Jasno evidencija koja je postojala u ta dva ministarstva i ta dva ministarstva su nadležna da naprave reviziju toga registra po svim osnovama. Imaju svoje službe, imaju unutarnju kontrolu, imaju službu koja se bavi obavještajnim poslovima, svaki dan deset časnika, dočasnika ili bilo kojih nadležnih koji su obnašali dužnost zapovjednika desetine, voda, satnije, bojne, brigade, koji su potpisnici ratnih puteva ili potpisnici knjige u kojoj se vodi evidencija svih pripadnika postrojbi Hrvatske vojske ili MUP-a jasno bi izdefinirali taj registar bez javnih povika. Sigurno nitko od vas koji niste bili u Domovinskom ratu u nijednoj postrojbi, a ni mi, ne možemo znati za one koji su točno bili u 4. brigadi, jedino kad smo se našli skupa negdje pa onda se upoznali i to nekolicina. Za sve druge ne mogu znati niti tvrditi bio ili ne bio. Tako i vi napamet želite staviti na stup srama svakoga. Dogodilo se to, i u ovom sam Domu doživio ja i Ivić da smo prozvani da smo lažni branitelji, da imamo lažni status. Zašto? Samo iz politikantskih razloga. Tako bi se dogodilo i sa svima drugima. Ja se svog statusa ne sramim. Moj je obznanjen na stranicama HVIDRA-e ratni put sa svim pripadajućim i vremenima i datumima i stoga nema razlike da ja skrivam nešto. Ali ne mogu dozvoliti da se hrvatskim braniteljima … [[Govornik se ne razumije.]] za dnevno-političke svrhe kad se nekome to prohtje.
Želju da vam replicira iskazao je i poštovani Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Đakić govorili ste o dignitetu Domovinskog rata i naravno o spomen obilježjima koja govore o onima koji su bili prvi kada je trebalo. Spomenuli ste naravno i ovaj događaj nemio koji se dogodio u Koprivnici kada je eto uklonjen spomenik 117.-oj, ali taj događaj govori koliko treba malo da se uzdrmaju emocije branitelja, koliko treba malo da dođe do one ogorčenosti o kojoj je govorio kolega Šantek, ali govorio i o tome koliko treba malo da dođe ponovno do zajedništva branitelja i da kažu koje su to vrijednosti i da demantira one koji govore da je sve u pukom davanju novca. Nije, dragi kolega, u pukom davanju novca. Branitelji su kada su bile izmjene Zakona o mirovinskom osiguranju vrlo jasno rekli da se solidariziraju kada je bilo umanjenje mirovina za 10% da se solidariziraju dakle sa teškoćama u kojima se našla Domovina i vrlo jasno su rekli. Sve ovo govori u prilog koliko treba dakle pažnje i poštovanja i zahvalnosti pristupati dostojanstvu hrvatskih branitelja, a ne na ovakav način jednostranoga pristupanja. Hvala lijepa.
I na ovu repliku odgovara Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa naravno i "Dijagnoza 1." i "Dijagnoza 2." i Rubala i svih ostalih moraju biti pronađeni i kažnjeni ali ne javnom pompom i povikom. Ne na stupu srama svih hrvatskih branitelja. Ali i oni moraju biti zaštićeni koji su bili u funkciji pribavljanja obavještajnih podataka u interesu RH. Ti ne smiju biti izloženi javnoj prozivki gdje su bili, u kojoj postrojbi i što su radili. O tome nitko ne razmišlja. Da nije bilo propusta takvih možda bi nas još više stradalo. I moramo znati i druge stvari, da dignitet Domovinskog rata mora se štiti na svim osnovama. Pa tako i povika privilegiranih danas se čula u Hrvatskom saboru, od kolega pojedinac koji zaboravljaju da smo tu sintagmu privilegiranih skinuli kad smo se razodjenuli i na plakatima pokazali kakvo tijela izgledaju, kako rane izgledaju. Tada se zašutilo privilegijama, tada se više nije spominjalo privilegirane. I vjerujem da i nećete ponavljati više privilegiranu mirovinu, privilegirane ljude. Jer privilegija je bila svakomu da bude u funkciji Hrvatske. Na poziv prvog Hrvatskog predsjednika svako je imao mogućnost i privilegiju da brani domovinu, neki su se odazvali neki nisu.
Sada će replicirati Dražen Đurović.
Pa evo vi ste zastupniče Đakić spominjali i tezu koja se u zadnje vrijeme vrti o mogućnosti povlačenja tužbe za genocid protiv Srbije. Da bi Hrvatska povukla tu tužbu i bojazan oko toga. Da i ja se slažem s vama glede bojazni oko toga i što ćemo mi učiniti? Pa mi ćemo da, i mi i vi, u ovom slučaju ćemo biti i svi ostali koji ćemo se tome na sve moguće načine suprotstavit. Jel ako je naš hrvatski predsjednik pisao tu tužbu za genocid, a navodno ju je pisao, pa valjda će onda stajati do kraja iza te tužbe, sadašnji predsjednik. Prema tome, da učinite ćemo sve što je moguće, legalno i dopušteno da spriječimo bilo kakav pokušaj, nadam se u tom slučaju ako treba i zajedno kao oporba, ukoliko vlast pokaže bilo kakvu namjeru, želju ili pokuša tu tužbu povući, jer na to nema pravo. Pa što se tiče vaših zamisli i teza o registru hrvatskih branitelja, kako bi netko mogao komentirati i omalovažavati hrvatske branitelje ukoliko oni budu objavljeni. Ja sam čuo te vaše teze bezbroj puta i nikad ih nisam mogao razumjet, pa ih ne mogu ni danas razumjet. Zašto će netko omalovažavat hrvatske branitelje ako bude objavljen registar? Moj mozak to jednostavno ne može apsorbirati tu tezu, i ne mogu je apsorbirati nikako niti shvatiti [[Upadica: Ja sam ponosan.]] Pokušavao sam i puno puta shvatit i nikad je nisam mogao razumjet. Zašto će itko omalovažavat hrvatske branitelje ako registar bude objavljen? [[Upadica: Treba se ponositi.]] Zašto se ti ljudi neće ponositi time što će njihova imena i naša imena, i vaša, i moje i drugih hrvatskih branitelja biti objavljeno u tom registru? Tu tezu zaista zdravo razumskih ne mogu shvatiti. Hvala.
Odgovorit će Josip Đakić.
Hvala lijepo. Pa vidim ja da možda i kod vas postoji nekakvo oboljenje pa ne možete shvatit. Ali ne bi se upuštao.
Kolega Đakiću, kolega Đakiću vi znate da se po poslovniku morate s poštovanje odnositi prema zastupnicima? Ovo je bila uvreda, oprostite ovo je bila uvreda posve nepotrebna, namjerna. Zbog koje sam vi dobivate opomenu, ja vam ju moram izreć, ja vam je moram izreć po Poslovniku.
Pa ja sam samo saopćio. Ja nisam nikoga uvrijedio.
Jeste, jeste i vi to dobro znate.
Ja sam rekao možda, možda postoji.
Kolega Đakiću čuvajmo zajedno dignitet ovoga doma, ja vas lijepo molim i čuvajmo dignitet svih zastupnika, oni su svi ovdje … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] Molim vas, evo izrekao sam vam opomenu, prihvatite je.
Ja čuvam. Gospodine predsjedniče ja nisam nikoga uvrijedio.
Možete završiti sada svoju, svoj odgovor na repliku.
S obzirom na uvrede koje sam doživio u ovom Parlamentu od kolega iz HDSSB-a na prozivke koje su bile lažne ja bi danas mogao svašta reći kolegi Đuroviću. Pa bi mogao pretpostaviti da je on lažni brani branitelj, da nema pravo razgovarati o tome, svašta bi mogao reći, a neću, ostat ću dostojanstven. Kao što sam pretpostavio, rekao sam možda, a vi ste to protumačili, jedva ste čekali da mi izrečete opomenu, no nema veze. Cijena koju smo platiti kao Hrvatska država za svoju slobodu je ogromna, neprocijenjena. Nije to jedan, dva, tri ili četiri proračuna Republike Hrvatske, ona je sigurno puno veća i zbog toga i tužba za genocid, koja sigurno ima utemeljenja, kao i ratna šteta koja ima utemeljenja. Sigurno bi bila država Hrvatska danas najbogatija kad bi Srbija platila ratnu štetu i sve ono što sačinjava ratna šteta.
Za povredu Poslovnika prijavio se Boro Grubišić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče i vi ste sami već intervenirali, pa da ne navodim članak po kojemu je gospodin Đakić povrijedio Poslovnik 209., 214. omalovažavanje i vrijeđanje zastupnika, konkretno kolegi Đuroviću
Ali vi ne možete, ne možete isticati povredu Poslovnika, ako je izrečena stegovna mjera prije toga prema našem Poslovniku. Hvala lijepa.
Kolege Đurovića, osim ako kolega Đakić ne smatra da je HOS u kojemu je bio kolega, što nije hrvatska postrojba. A možda njegova lažna Đakovačka satnije bila, ili brigada bila prava postrojba, koje je on tvorio zajedno sa…
Kolega Grubišiću dajte se držite, držimo se Poslovnika. Ne možete. Kolega Grubišiću. E sad ovako, sad i vi dobivate opomenu jer govorite kad vam se oduzima riječ, govorite upozno dalje.
Prihvaćam ja, prihvaćam, vrlo rado prihvaćam opomenu.
Jer to sad bilo potrebno?
Samo da kažem da se ja…
Ajde hvala vam lijepa. Izvolite sjesti. Iduća replika, poštovani Josip Leko, potpredsjednik Doma.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabor. Htio bi tri stvari istaknuti u replici. Hrvatski branitelji zaslužuju da svi građani Republike Hrvatske znaju za svakog istinskog branitelja, pa ako su svi 520 tisuća u registru branitelja pravi, zaslužuje da se objave i da svi mi to znamo. Čuvajući one podatke koji ne bi trebali izaći van, jedna stvar. Druga stvar je, zaista je uvredljivo za zdrav razum sadašnju Vladu optuživati od strane HDZ-a koji je 17 godina obnašao vlast za stanje koje je bilo u tih 17 godina. I treće što želim reći, ne može kolega Đakiću, neznanje u politici, a vi se time stalno služite kao opravdanje, ne može neznanje ekskulpirat, odgovornosti vlasti. Bilo da je riječ o pretvorbi i privatizaciji, bilo da je riječ o zloupotrebama u stranici ili u Vladi, to naprosto nije prihvatljivo u politici. Objektivna odgovornost je za vlast, bez obzira je li bila znala ili nije znala za procese koji su se događali za vrijeme obnašanja vlasti. To je naprosto logika koja mora funkcionirati za svaku Vladu i za svaku vlast. Hvala.
I na ovu repliku odgovorit će Josip Đakić.
Hvala lijepa. Naime, ja bih se složio kada bi se isto tako zalagali za objavu dezertera, profitera, agresora, četnika, domaćih izdajnika, svih onih koji su bili u službi đavla koji je nasrtao na Hrvatsku. Složio bih se da se objavi registar hrvatskih branitelja tek onda kada bi svi ti bili na listi izvješeni, a onda na kraju hrvatski branitelji. Tada bih se složio s time. Odgovornost je u znanju ili neznanju. Ja evo stvarno mogu reći ovo je prvi bio glas kad je ovaj … [[Govornik se ne razumije.]] stigao ali ne opravdavam. Neka, ne opravdavam se. Ja priznajem da oni koji su znali krivi su sigurno. Ne stavljam teret nikakvi ovoj vlasti, ali sumnjam da je ovo obnašanje lokalne vlasti u Koprivnici možda preslik na državnu vlast da se sruši spomenik prije dolaska premijera. To me brine, iako je vraćen u noći oštećen i nije još popravljen. To me brine. To sam rekao to je u novije vrijeme, … [[Govornik se ne razumije.]] 14. lipnja bio događaj, tako da ne stavljam nekakve bivše terete nego kažem za ovog sam saznao, za ovu strahotu koja stoji na tlu Hrvatske da je treba ukloniti.
I posljednja replika, uvažena zastupnica Ruža Tomašić.
Hvala lijepa. Kolega Đakiću, od kako je izglasan Zakon o oprostu ili abolicija agresora meni se čini da sve vlade do sada su se ponašale kao da bi najradije da se zaboravi Domovinski rat ili da nije postojao. I kad nešto naprave, naprave samo onda kad su pod pritiskom javnosti. Ja još jednom ponavljam da po meni jedan od problema je neujedinjenost branitelja. Kad bi branitelji doista bili ujedinjeni zamislite koja bi Vlada mogla bilo što napraviti mimo branitelja da imamo na primjer 100000 ujedinjenih branitelja. Dakle, kad god bi se radilo o nacionalnim interesima Republike Hrvatske svaka vlast bi morala to razgovarati sa braniteljima. I nemojte zaboraviti ponavljam još jednom, mi jesmo jednu borbu dobili, ali nismo rat. Ovo je tek druga polovica rata i ovo je tek poluvrijeme, ali ovo je bez oružja i još opasnije jer tu se doista želi izjednačiti žrtvu i agresora. I ako nastavimo ovako se ponašati, ignorirati što se događa na kraju ćemo mi ispasti agresori jer morat ćemo hodati pognute glave. Vi jako dobro znate što se tiče branitelja da imate branitelje iz Bosne i Hercegovine koji su iz bosanske Posavine koji se uopće ne smiju vratiti svojim domovima, dok se ovdje uredno četnicima grade i podižu kuće. A imamo policajce iz Vukovara koji žive i rade u Vukovaru, koji zapravo rade u Vukovaru, dobivaju plaće u Vukovaru, a žive u Srbiji. Pa ja vjerujem kad bi se branitelji doista ujedinili da puno ovoga, do puno ovih stvari ne bi ni došlo. Hvala lijepa.
Na repliku će odgovoriti poštovani Josip Đakić.
Hvala lijepo. Pa naime, točno je da postoje danas u mirnodopsko vrijeme teže borbe nego što su one bile u Domovinskom ratu. One su političkog karaktera i sigurno iziskuju puno više mudrosti, perfidnosti i opreza naročito kada znamo da je Srpska akademija nauka donijela drugi memorandum u kojem jasno govori kako pobijediti Hrvatsku u mirnodopskom vremenu, kako omalovažiti Domovinski rat i rat u Bosni, kako prikazati što manje zločina, a jednako tako želim odgovoriti i reći da abolicija za učešće u agresiji ne oslobađa ni jednoga krvnika i ni jedan sud, ni jedno državno odvjetništvo ne može aboliciju primijeniti kao oprost bilo kojemu onomu za koga postoje argumenti da je počinio kazneno djelo. Stoga u kaznenim postupcima koje bi neke trebalo izanalizirati vjerojatno postoje oni koji su po vašem saznanju, a i po mojem oslobođeni krivice kao što je ovaj iz Petrinje Boro Mikelić. Vjerojatno tu analizu bi trebalo provesti kako je mogao biti oslobođen onaj koji je bio vođa oružane pobune i tko je odgovoran za stotine mrtvih koji su na području Petrinje, Siska i Gline skončali u agresiji od strane njegovih paravojnih postrojbi.
Za raspravu se prijavio i poštovani zastupnik Boris Kovačić. Nema ga u dvorani, pa gubi pravo raspravljati o ovoj temi, pa ćemo sada čuti još samo zaključno riječ zamjenice ministra branitelja gospođe Vesne Nađ.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici Hrvatskoga sabora. Nakon ove vrlo konstruktivne rasprave o izvješću o zakonu o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za 2011. godinu ja bih dala neke napomene u vezi primjedbi na izvješće. Bilo je primjedbi da Ministarstvo branitelja, odnosno bivše Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti dovoljno ne promiče vrijednosti Domovinskog rata i sve manje pozornosti polaže pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Dakle, Ministarstvo obitelji branitelja i međugeneracijske solidarnosti i Ministarstvo branitelja sadašnje u svojim strateškim dokumentima ima promicanje vrijednosti Domovinskog rata kao osnovno načelo. To je Središnje tijelo državne uprave koje odaziva potrebama korisnika, dakle ne samo hrvatskim ratnim vojnim invalidima, članovima obitelji smrtno stradalih, zatočenog i nestalog hrvatskog branitelja nego i hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata u socijalno ugrožavajućoj situaciji. Ne možemo govoriti o lažnim hrvatskim ratnim vojnim invalidima iz Domovinskog rata. Možemo govoriti o hrvatskim ratnim vojnim invalidima iz Domovinskog rata koji imaju pravomoćno rješenje o tom statusu. Dok god je to rješenje pravomoćno oni imaju sva prava koji taj status nosi. Dakle, jedino u obnovi postupka ili drugim izvanrednim pravnim lijekovima mi možemo poništiti ili ukinuti taj status. U Ministarstvu branitelja dnevno dolaze prijave za stjecanje lažne dokumentacije koja je bila osnova za priznavanje statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida. Po svakoj takvoj prijavi se postupa i u slučaju da se utvrdi da je dokumentacija lažna odnosno da su, da je status stečen na temelju činjenica koje ukazuju da hrvatski ratni vojni invalid nije stradao u obrani suvremeniteta Republike Hrvatske rješenje se ukida, odnosno poništava se rješenje. Takva poništena i ukinuta rješenja dostavljaju se Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje koji dakako u obnovljenom postupku ukida ili poništava rješenje o invalidskoj mirovini. Što se tiče 500 tisuća hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, kao što je bilo rečeno taj popis u Jedinstvenom Registru hrvatskih branitelja nastao je na temelju dostavljenih podataka iz MUP-a i Ministarstva obrane odnosno postupak je takav da MUP dostavlja Ministarstvu obrane podatke koji se onda objedinjuju i šalju u registar nakon sravnjenja. Ministar branitelja gospodin Predrag Matić osnovao je radnu skupinu koja je ne samo za objavu pripremanje zakonskih osnova za objavu jedinstvenog registra nego i preispitivanje onih odredaba zakona koje bi se mogle poboljšati. Tako je u tom postupku i preispitivanje odredaba članka 35. znači prednosti pri zapošljavanju, članak 117. koji govori o pravima udovica nakon zaključenja braka izvanbračne zajednice, stambeno zbrinjavanje i druga prava koja se odnose na sudionike Domovinskog rata, narodna zaštita i obveznici radne obveze. Što se tiče napomene da sve više hrvatskih branitelja umire i da ministarstvo dovoljno ne brine o toj činjenici, moramo istaknuti da je zaključen sporazum sa Hrvatskim zavodom za javno zdravstvo i Medicinskim fakultetom kojim će se razmijeniti podaci iz jedinstvenog Registra hrvatskih branitelja i podaci o pobolu odnosno smrtnosti tih branitelja, te će se utvrditi da li hrvatski branitelji umiru i od kojih bolesti odnosno poboljevaju više nego opća populacija. Nakon toga će Ministarstvo branitelja poduzeti mjere u skladu sa tim sporazumom odnosno sa rezultatima tih evidencija. Što se tiče opskrbnina o kojoj je bilo rečeno da su preniske, znači 1.095,57 kn i da se čeka 6 mjeseci na opskrbninu. Moramo istaći da je Pravilnikom o uvjetima i načinu priznavanja prava na opskrbninu od 29.7.2011. godine utvrđeno da će se svake godine do 31.siječnja iduće godine donijeti privremeno rješenje kojima će se priznati pravo na opskrbninu. Po toj odredbi pravilnika prvostupanjska tijela donose privremeno rješenje koje ne ide na reviziju odnosno ocjenu zakonitosti i praktički može biti samo pauza za opskrbninu od najviše mjesec dana. Što se tiče prava udruga koje sudjeluju sa 11,2% udjela u financiranju ukupnog udruga civilnog društva udruge proizašle iz Domovinskog rata su naši partneri. Natječaj je u tijeku odnosno sada se vrše konačna preispitivanja projekata i uskoro će biti i sredstva za udruge dostavljena na njihove račune. Što se tiče maloljetnih branitelja iz Domovinskog rata oni svi koji su sudjelovali u određenom razdoblju kao što je to članak 2. Zakona propisuje imaju status hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata, a ako im je organizam oštećen najmanje 20% imaju i status hrvatskog ratnog vojnog invalida i to još u povećanom postotku. Što se tiče silovanih žena, kada govorimo o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata zakon omogućuje da hrvatske braniteljice odnosno i hrvatski branitelji iz Domovinskog rata s osnova silovanja i s osnova Pravilnika i liste postotka oštećenja organizma ostvare status hrvatskog ratnog vojnog invalida. Tako je s tog osnova su 4 žene i 2 muškarca stekli status hrvatskog ratnog vojnog invalida. Moramo istaći da će radna skupina koja priprema zakonske temelje za objavu registra koja je već pri kraju svog rada utvrditi one podatke koji se mogu objaviti. To u svakom slučaju neće biti klasificirani podaci, znači podaci o ratnom putu, podaci o postrojbi i vremenu sudjelovanja u Domovinskom ratu. To će biti oni osnovni podaci koji će se moći znači identificirati osoba odnosno hrvatski branitelj iz Domovinskog rata u jedinstvenom registru. Jedinstveni registar biti će objavljen radi promicanja vrijednosti Domovinskog rata i časti i ugleda hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata a ne radi nekakvog stupa srama kao što je to bilo rečeno. Mi dakle ne trebamo objavu Jedinstvenog registra hrvatskih branitelja da bi u obnovljenim postupcima ili u drugim postupcima po izvanrednim pravnim lijekovima ako steknemo saznanja o činjenicama da su hrvatski ratni vojni invalidi stekli status na nezakonit način da to rješenje ukinemo odnosno poništimo. Što se tiče napomena da se ministarstvo premalo brine o hrvatskim braniteljima posebno bih se osvrnula na izlaganje uvažene zastupnice Ruže Tomašić kod onog hrvatskog branitelja koji nije mogao doktorirati jer nije imao dovoljno sredstava, a slijepa majka pretpostavljam vama posla dopis. Istog dana kada je gospođa došla i predočila dokumentaciju o toj činjenici da gospodin hrvatski branitelj da mu nedostaje određeni dio sredstava da bi mogao pristupiti doktoratu, ministar branitelj je donio odluku u skladu sa svojim ovlastima da se fakultetu dostavi taj preostali iznos kako bi gospodin mogao doktorirati. Dakle, ne može se reći da se Ministarstvo branitelja ne brine o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata niti da ne brine o stradalnicima Domovinskog rata, kao što se vidi iz podataka javna politika prema hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji je odaziva potrebama korisnika. Iz ove rasprave smo vidjeli da se može i još bolje i mi znamo da se može bolje i to ćemo nastojati i u sljedećem izvještajnom razdoblju i dokazati. Ali bih istakla da je u ovom prethodnom izvještajnom razdoblju Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti izvršilo svoju obvezu znači promicanje vrijednosti Domovinskog rata, skrb za stradalnike Domovinskog rata i skrb za one hrvatske branitelje iz Domovinskog rata koji su u teško ugoržavajućoj situaciji bilo da im je isplaćivalo opskrbnine, bilo da im je isplaćivalo najniže mirovine. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Sada ćemo napraviti stanku, nastavit ćemo u 15.00 sati Izvješćem Agencije za zaštitu osobnih podataka za prošlu godinu. Hvala lijepa.
Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za 2011. godinu, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu Odbora za ratne veterane kao matičnog radnog tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prihvaća se Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za 2011. godinu. Molim da dizanjem ruke se izjasnimo tko je za predloženi zaključak. Hvala lijepa. Imala li netko protiv? Nema. Ima li netko suzdržan? Nema. Konstatiram da je zaključak prihvaćen jednoglasno.
Kolegice i kolege, nastavljamo s radom s točkom - Izvješće o radu za 2011. godinu Agencije za zaštitu osobnih podataka Podnositelj izvješća je Agencija za zaštitu osobnih podataka temeljem članka 31. Zakona o zaštiti osobnih podataka. Materijal ste primili u pretince. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za pravosuđe i Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predlagatelj dati dodatno obrazloženje? Evo izvolite. Ravnatelj Dubravko Bilić.
Zastupnici, ovaj put bez zastupnica, srdačno vas pozdravljam u ime Agencije za zaštitu osobnih podataka i njenih 28 zaposlenika. Pred vama se nalazi izvješće o radu Agencije za zaštitu osobnih podataka u segmentu ostvarivanja zaštite temeljem Zakona o zaštiti osobnih podataka. Nedavno smo imali, Agencija je podnijela i izvješće Saboru o pravu na pristup informacijama. Svrha zaštite osobnih podataka je zaštita privatnog života i ostalih ljudskih prava i temeljnih sloboda u prikupljanju, u obradi i korištenju osobnih podataka. Zaštita osobnih podataka osigurana je svakoj fizičkoj osobi, bez obzira na državljanstvo i prebivalište te neovisno o rasi, boji kože, spolu, jeziku, vjeri, političkom ili drugom uvjerenju, nacionalnom ili socijalnom podrijetlu, imovini, rođenju, naobrazbi, društvenom položaju ili bilo kakvim drugim osobinama. Pridavanju svojih osobnih podataka građanin mora biti svjestan i informiran od strane voditelja zbirke, odnosno onih koji prikupljaju osobne podatke u koju svrhu daje svoje podatke, kome ih daje, tko će ih koristiti te je li obavezan uopće dati svoje podatke. Zakonodavni okvir u Republici Hrvatskoj vezan uz zaštitu privatnosti, odnosno zaštitu osobnih podataka temelji se na Ustavu, članku 37. i na Zakonu o zaštiti osobnih podataka koji je donesen 2003. godine u Hrvatski saboru, a slijedom toga zakona 2004. godine je osnovana i Agencija za zaštitu osobnih podataka kojoj je 2011. dodijeljena još jedna zadaća, a to je briga o pravu na pristup informacijama. Pored toga, Republika Hrvatska uvažava i Konvenciju Vijeća Europe 108 koja je temeljni dokument za brigu o pravu na privatnost i ta konvencija trenutačno prolazi reviziju i tijekom sljedeće godine će biti dopunjena i osuvremenjena, a također Hrvatska je u potpunosti uskladila svoj zakonodavni okvir i sa Direktivom Europske komisije 95 46 o zaštiti osobnih podataka tako da i u tom segmentu potpuno udovoljavamo europskom zakonodavstvu. Nedavno smo imali i misiju, … [[Ne razumije se.]] misiju Europske komisije koja je potvrdila tu činjenicu. S obzirom da je ovo izvješće za 2011. godinu, a da sam ja ravnatelj tek dva mjeseca ja ću vam ukratko samo iznijeti nekoliko zanimljivijih podataka koje ste naravno već i pročitali u samome izvješću. Moram napomenuti prije svega da se agencija u okviru svog redovitog djelovanja natjecala i ne europske fondove i tu smo ostvarili zapravo jedan od većih projekata u suradnji sa španjolskom agencijom za zaštitu osobnih podataka. Cilj toga projekta je zapravo bio jačanje kapaciteta agencije i podizanje svijesti građana o važnosti zaštite osobnih podataka. Taj projekt se privodi kraju i ja se nadam da ćemo na jesen vidjeti i konačne rezultate vezano uz kampanju prema građanima i vezano uz podizanje svijesti građana o važnosti ovoga problema. Agencija je surađivala i sa tijelima državne i javne vlasti u provođenju mnogih aktivnosti tako da je tijekom godine davala i mišljenja na zakone, na usklađivanje zakona sa europskom stečevinom, a također davala je mišljenja i na sporazume koje Republika Hrvatska potpisuje sa drugim zemljama, a vezano uz zaštitu osobnih podataka. Također smo aktivno sudjelovali i u donošenju samog zakona, izmjena zakona o zaštiti osobnih podataka i usklađivanju toga zakona sa europskom direktivom. Analizirajući zaprimljene i riješene neupravne predmete koji su se odnosili na upite, odnosno na zaštitu podataka, pravne osobe su sudjelovale u većem dijelu, 59% u odnosu na građane 41%. Taj odnos potvrđuje jačanje svijesti pravnih osoba o poštivanju podataka građana i zakonske obveze dostave evidencije o zbirkama osobnih podataka koje prikupljaju o građanima, a manji dio upita građana pokazuje njihov interes na informiranje o pravu na zaštitu osobnih podataka što nužno ne znači i traženje pravne zaštite agencije. Naime, agencija ima ustrojena tri info telefona koji rade cijeli dan svaki dan i građani s mogu interesirati o svojim pravima i upitati stručno mišljenje da li su njihova prava povrijeđena ili nisu. Ukoliko u tom razgovoru zapravo zaključe da su prava povrijeđena tek onda se obraćaju zapravo službeno agenciji pritužbom i agencija onda dalje rješava. Moramo reći da je zapravo bilo jako puno tih telefonskih upita i mislimo da je to jako dobar put u približavanju ove problematike samim građanima. Nadzorne aktivnosti u 2011. godini bile su usmjerene na novi način obavljanja nadzorne zadaće u primjeni organizacijskih i tehničkih mjera zaštite te je izrađena sukladno članku 18. Zakona nova metodologija provedbe nadzora u samoprocjeni voditelja zbirki putem upitnika. Na taj način dobio se uvid u stanje zaštite kod voditelja zbirki, a agencija je potom dala određene prijedloge i preporuke za unapređenje zaštite podataka. U realizaciji tako postavljene nadzorne zadaće obavljeno je 134 neposredna nadzora, a od toga broja samo u sektoru zdravstva 51, a u gospodarstvu 48 nadzora. Novoprimijenjena metodologija nadzora u uporabi novih informacijsko-komunikacijskih tehnologija omogućuje i voditeljima zbirki i nastavno osposobljavanje u prikupljanju, obradi i korištenju podataka na zakonit način, a agencija ima istovremeno uvid u stanje tehničke zaštite podataka kod samih voditelja zbirki. U nadzornim mjerama radi zlouporabe osobnih podataka voditelja zbirki prema građanima agencija je rješenjem nalagala uklanjanje nepravilnosti, privremeno zabranjivala uporabu, obradu i korištenje podataka, naređivala brisanje osobnih podataka i druge radnje. U unapređenju same zaštite podataka agencija je dala i određene preporuke, mišljenja i upozorenja. U ispunjavanju zakonske obveze voditelja zbirki u dostavi evidencija u registar, dakle Agencija za zaštitu osobnih podataka vodi registar evidencije, baza osobnih podataka koji su dužni se prijaviti svi koji prikupljaju određene podatke. Agencija je dakle tijekom prošle godine provela mjere upozorenja prema voditeljima zbirki i donijela ukupno 588 rješenja te nalagala dostavu ažuriranih evidencija u našu bazu. Po provedenoj je mjeri do kraja godine 313 voditelja zbirki dostavilo 999 evidencija u Središnji registar. Utvrđeno je da 71 registrirani voditelj zbirki više pravno ne postoji, a 171 voditelj nije postupio po rješenju. Trenutačno se vodi više od 10 tisuća registriranih zbirki i osobnih podataka. Po zahtjevima stranaka za zaštitu prava poduzeto je 80 mjera. Rješenja, prekršajni postupci, mišljenja, upozorenja, stručna mišljenja i preporuke. U pružanju pomoći voditeljima zbirki u dostavi samih evidencija, u obrađivanju evidencija, pripremi i svakodnevnom zapravo radu poduzeto je 3 168 postupaka, a na pravna pitanja putem telefona odgovoreno je 1 114 puta. U svojim nadzornim ovlastima agencija je tijekom 2011. godine primjenom nove nadzorne metodologije donijela najviše raznovrsnih nadzornih mjera dosada što je pokazatelj njenog razvoja i praćenja novih tijekova nadzornih aktivnosti na razini zemalja EU kao i u daljnjem jačanju svijesti građana i pravnih subjekata o zaštiti osobnih podataka. Ja moram naglasiti da smo evo u ova dva mjeseca zapravo uočili neke slabosti, a to su prije svega bile upravo u ovom nadzornom dijelu i poduzeli smo određene korake da se to otkloni i da nadzorna aktivnost bude jedna od temeljnih zapravo aktivnosti ove agencije koja će samu agenciju učiniti vidljivijom, prepoznatljivijom ne radi izricanja mjera nego upravo radi educiranja onih koji prikupljaju osobne podatke i eventualno u određenom trenutku i krše Zakon o zaštiti osobnih podataka. Ono što je posebno bitno, mi smo pokrenuli suradnju sa Ministarstvom obrazovanja tako da krećemo u educiranje od osnovne škole što je jako važno s obzirom na sve prisutne suvremene tehnologije koje umnogome ugrožavaju pravo na privatnost i zaštitu osobnih podataka. Provodili smo u jednom europskom projektu u suradnji sa partnerima iz Mađarske i Poljske istraživanje u osnovnim i srednjim školama koje je pokazalo zapravo da je stanje svijesti učenika i njihovih roditelja na ovom polju katastrofalno i da mi kao agencija, ali i kao cjelokupno društvo moramo hitno djelovati da učenici u tom ranom životnom periodu shvate važnost osobnih podataka, važnost privatnosti ali i ne samo važnost svoje privatnosti nego i tuđe da mi kao agencija, ali i kao društvo u cjelini sve više cijenimo, uvažavamo i poštujemo privatnost kao jedno od temeljnih ljudskih načela. Evo ja vam se zahvaljujem pa ukoliko imate pitanja.
Zahvaljujem ravnatelju agencije. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Krećemo s raspravom u ime klubova zastupnika. Prvi su se prijavili Hrvatski laburisti stranka rada, zastupnik Branko Vukšić. Izvolite kolega.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine Biliću, kolegice i kolege. Evo ja se zahvaljujem gospodinu Biliću direktoru Agencije za zaštitu osobnih podataka što je završio ovo svoje izlaganje ovom zadnjom rečenicom – stanje svijesti učenika i roditelja na ovom području je katastrofalno – jer ja upravo govorim o ovom jednom segmentu u ime kluba Hrvatskih laburista stranke rada. Nema nikakvog logičnog opravdanja to što se rasprava o radu Agencije za zaštitu osobnih podataka i rasprava o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama nisu ujedinili. Iako je rad agencije reguliran i Ustavom i Kaznenim zakonom i uredbama i konvencijama i međunarodnim sporazumima temeljni zakon kojim se uređuje i utvrđuje zadaća i obveza agencije kao neovisnog tijela nadzora u području zaštite osobnih podataka je Zakon o zaštiti osobnih podataka o kojemu smo raspravljali prije čini mi se mjesec i pol dana, dva mjeseca smo raspravljali o tome. Jedan od najvećih problema vezanih za rad Agencije za zaštitu osobnih podataka je nedovoljna informiranost građana da agencija uopće i postoji. Te što je zadaća te agencije za koju građani ne znaju da postoji? Koliko građana te pravnih osoba u RH zna što im agencija može i mora dati? Što agencija mora raditi i što može raditi? Kako u svakome zlu ima i nekoga dobra tako i procesi protiv Ive Sanadera imaju višestruko značenje i utjecaj na hrvatske građane. Nabrajanje svih tih kleptomanskih podviga profitiraju niskotlakaši. To je prva korist. Mnogi su se građani upoznali s markama satova, dio kulturno neprosvjećenijih naučio je na temelju zbirke bivšega predsjednika i Vlade dosta toga o slikarima i slikarskim pravcima. U sudskome procesu Sanaderu prvi put se javno na široko i na dugačko govorilo te na televiziji prikazivalo o načinima kontrole velikoga brata. Mnogi su bili zatečeni činjenicom da su kao i Sanader bili snimani ne samo na ulazu već i u vrijeme cjelovečernje zabave u tobože čuvenom intimnom zagrebačkom restoranu. Zar je moguće, pitali su se, da se snima i način na koji jedemo? Čuje li se na snimkama možda kako mljackamo i srčemo? I napokon, nakon što smo se iznaslađivali kako su Sanadera uhvatili in flagranti zaredala su pitanja, logična pitanja, a smije li se to? Dokle sežu naša prava, a dokle nas se zbog tobožnje sigurnosti društva smije u svakome trenutku i na svakome mjestu, u restoranu, ispred robnih kuća, na zagrebačkih raskršćima, na hodnicima tvrtki, javnih ustanova reklo bi se to narodskim jezikom špijati. Može li nas se stalno pratiti? Sada više ne zavirivanjem kroz ključaonicu već motrenjem svakoga našega koraka. Jesu li ugrožena naša ljudska prava? Što smije država, što smiju fizičke osobe? Smije li vaš susjed sa svoje kuće uperiti prema vama kamere i snimati vas pod izlikom sigurnosti svojega doma? Jesu li čuvanjem snimki na kontrolnim kamerama duže od dozvoljenog vremena narušena naša temeljna prava? imamo li o tome dovoljno dobru regulativu, tko uopće o tome brine? Imali li vas svaki portir pravo legitimirati? Nema, a zašto to čini? Jer su mu tako naredili ono koji mu daju posao neće te uči u čuveni neboder na Zagrebačkom trgu Bana Jelačića a bez da vas legitimira portir. Tu ste još dobro prošli, na nekim drugim portama vam prepisuju podatke iz osobne iskaznice, samo što ih ne kopiraju pa da im se nađe pri podizanju kredita. Stotine pitanja, a malo, premalo odgovora. Na ovom su području prava neuređena, balkanska ili ako vam je to draže "banana država" koja je čuli smo već odavno u banani. Kriminalno se s našim osobnim podacima ponašaju i političke stranke, koristeći se primjerice imenikom HEP-ovih klijenata ili klijenata Zagrebačkog vodovoda, kako bi vam se uputile neke propagandne poruke te stranke, bez obzira je li ona na vlasti ili oporbi. Vaše privatne telefonske brojeve, imena i prezimena, pa i godine rođenja zlorabe razni agenti, primjerice HT-a ne bi li vas svako malo ispreskakivali ponudama novih tarifa, je li to dopušteno? Čini mi se da nije, a što možete, ništa. Ili ignorirati kamere na svakome koraku ili ne ulaziti u restorane koji vas špijaju, te tobože sigurnosno snimanje zlokoriste za razne obračune ili privatno video zabavu. Što se čini sa snimkama, tko ih čuva, koliko dugo ih čuva, tko ih smije koristiti i u kakve svrhe? Vlasnik restorana u kojem nakon afere Sanader mogu ulaziti samo osobe koje uživaju kad ih se gleda i nadzire, a i to je neka bolest, pojasnit će nam valjda neki od psihijatara zastupnika, koja je to bolest. Taj je vlasnik restorana snimao izgleda za svoju zabavu, ili za policijskih dosje. Jer snimka je bila stara nekoliko godina, je li procesuiran? Nije. Zašto? Pa mi simpatiziramo prekršitelje, pa i kada čine drugima ono što ne bismo željeli da nama čine. Špijuniraju kamerama radnike čak i u garderobama, kada se presvlače, a sve pod izlikom zaštite, čije? Vrag bi ga znao. Kome se to, se za to možete žaliti? Gradskoj upravi za vodovod ili agenciji za zaštitu osobnih podataka za koju zanemarivi dio hrvatskih građana zna da uopće postoji, a kamoli da zna što rade. Čija je krivica za to neznanje, evo koje je potvrdio direktor agencije, je li to krivica građana? Ne, krivica je to neuređene države koja smije sve i ne plaćati izvršene radove, i ne plaćati kamate na nenaplaćene račune, i špijati, i ne reagirati kad se nas špija. Da veliki brat koji vas gleda, sluša i proganja svojim pristupom u svakome trenutku i u svakome kutku jest atak na našu osobnost. Ova bi agencija prvo trebala djelovati edukativno, potom preventivno, a u trećem stupnju odgovornosti i sankcijski. No, kako će to činiti neekipirano, tobože nezavisno tijelo na rubu ilegalnosti u svojemu djelovanju? Porezni obveznici daju novac za djelovanja agencija, ali ne znaju šta agencija čini da bi nas zaštitila. Lani je agencija izvršila 188 nadzora, od čega su se 134 nadzora odnosila na za tehničku zaštitu, a 54 nadzora na upravnu zaštitu. Koliko dvostruko manja Slovenija obavi takvih nadzora, 800. S tim da i to Slovenci smatraju nedovoljnim, dvostruko veća Hrvatska s dvostruko više problema obavlja 4,5% manje nadzora u cilju zaštite osobnih podataka građana i pravnih osoba. To samo znači da su Hrvatski građani idealni plijen za teror koji provode tvrtke, birtije, javne i tajne kuće, s javnim i tajnim snimkama. Pa čak nas i državne tvrtke često sile da dajemo podatke na koje nitko nema pravo. Zašto to čine? Zato što su takvi propisu ili su takve naredbe njihovih šefova, a šefovi su zna se iznad zakona. Ovo šturo izvješće pokazatelj je neuređenosti agencije, te loše spoznaje društva o vlastiti pravima kada je zaštita osobnih podataka u pitanju. Klub Hrvatskih laburista biti će suzdržan u ovom Izvješću, a dogodine nova uprava mora napraviti pomak u agenciji ili agencije ako nastavi tako dalje s radom u ilegali gotovo da ne treba biti. S tim da treba napomenuti da je gospodine Bilić došao na tu funkciju na stanje je zatekao kakvo jest, znači prije mjesec, dva dana, tako nešto. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Ravnatelj agencije, ne direktor kolega Vukšiću. Hvala. U ime kluba zastupnika SDP-a kolega Mario Habek. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Evo danas raspravljamo o Izvješću jedne od mnogih agencija koje djeluju u Hrvatskoj, ali ono što je različito od svih drugih jest da se ona brine o zaštiti osobnih podataka i pravu na pristup informacijama. Dvjema stvarima koje se tiču svakog građana ove zemlje. Agencija na temelju Zakona o zaštiti osobnih podataka nadzire provođenje zaštite osobnih podataka, ukazuje na uočene zloupotrebe, upotrebe, prikupljanja osobnih podataka, rješava povodom zahtjeva za utvrđivanje povrede prava, vodi središnji registar evidencijskih zbirki osobnih podataka, daje prijedloge i preporuke za unaprjeđenje zaštite osobnih podataka, te obavlja druge zadaće utvrđene zakonom. Neke obveze i zahtjevi za postupanje agencije proizlaze iz međunarodnih sporazuma, koje je Republika Hrvatska potpisala s međunarodnim organizacijama ili pojedinim zemljama kao npr. Eurojust, Eruopol, Interpol i drugi. U odnosu na pridruživanje Europskoj uniji, a vezano uz poglavlje 23 o pravosuđu i temeljnim pravima, agencija redovito izvještavala Ministarstvo pravosuđa o napretku i sudjelovala na sastancima radne skupine za poglavlje 23. A tako je aktivno sudjelovala i surađivala sa Pododborom za pravosuđe i unutarnje poslove i Pododbor za stabilizaciju i pridruživanje. Potrebno je isticati suradnju s Ministarstvom unutarnjih poslova, vezano uz Šengenski akcijski plan kada je na zahtjev tog ministarstva izrađeno i izvješće. Mnogi građani zapravo i ne znaju da agencija u svom redovitom radu provodi nadzor nad provođenjem zakona, te izdaje rješenja i mišljenja vezana uz povredu osobnih podataka. Svjedoci smo da danas mnogi zapravo namjerno zloupotrebljavaju osnovne podatke koji se nalaze zapravo posvuda od telekomunikacijskih kompanija, zdravstvenih ustanova, škola, sportskih klubova i mnogih drugih ustanova ili udruga koji prikupljaju svakojake podatke koje građani uglavnom i čista srca i daju. Sigurni smo da bi brojka iz izvješća koja se odnosi na broj pritužbi građana po tom pitanju bila i veća da su građani zapravo više osviješteni, bolje upoznati sa radom, ali i uspostavljanjem same agencije. Mislim da je zapravo tu i velik problem u radu same agencije koja kao da je namjerno skrivena od same javnosti, zapravo jer bi trebalo biti čisto suprotno. Ona bi trebala biti poznata svim građanima ove zemlje. To je nešto što svakako treba izmijeniti i poraditi na tome. Kratkim pregledom zahtjeva vidljivo je da su zahtjevi za zaštitu prava odnosili na obradu geometrijskih osobnih podataka u svrhu kontrole nazočnosti na radnom mjestu, nedopuštenu obradu osobnih podataka u ovrhe, sustava razmjene informacija od strane banaka, tzv. crna lista. Vođenje netočnih osobnih podataka i nedopušteno davanje na korištenje OIB-a drugim korisnicima u postupcima ovrhe, nedopuštenu obradu osobnih podataka u svrhe marketinga i tele marketinga itd. Samo kratko pobrojani podaci pokazuju koliko je za svakog građanina bitno da zna gdje je Agencija za zaštitu osobnih podataka i kome se svaki taj građanin može obratiti. Također smatram da bi agencija trebala bolje i više surađivati sa lokalnom samoupravom i uvjeren sam da će se to i nakon smjene, odnosno nakon imenovanja novog ravnatelja i dogoditi, da će agencija dobiti jednu drugačiju svrhu, novu svrhu postojanja. Druga stvar na koju bih trebao posebno upozoriti da u sklopu ove agencije djeluje Odjel za pravo na pristup informacijama temeljem zakona kojeg smo donijeli ovdje u Saboru. Mislim da bi zbog građana možda bilo dobro i razmišljati o promjeni naziva same agencije i učiniti vidljivijom sam naziv da građani ostvaruju svoja prava na pristup informacijama upravo preko ove agencije. Zašto je to važno? Pa iz jednostavnog razloga jer je agencija zapravo svojevrsni kontrolor transparentnosti u radu javne uprave i dostupnosti informacija koje uprava svakodnevno donosi a tiču se svakog građanina. Žalosno je da mnogi sektori javne uprave zapravo ne ispunjavaju svoje obaveze o pružanju informacija građanima od državne razine pa sve do lokalne razine. A zakon je jasan. Informacije, odnosno podatak se moraju dati na uvid tražitelju. Zato je zabrinjavajući podatak da je samo polovica tijela javne vlasti dostavila agenciji na uvid svoje izvješće o pružanju informacija. Ako se tako ponašaju prema agenciji, kako li se tek ponašaju prema građanima možemo se samo zapitati. Tu postoji još jedan problem, a to je zapravo klasificiranje dokumenata od strane tijela javne uprave oznakom tajnosti, te se time nepotrebno skrivaju podaci i stvara se dojam manipulacije i netransparentnosti. A mnoge lokalne sredine su sklone tajnom proglasiti od projekta za gradnju sportske dvorane do ugovora o čišćenju snijega. U tom segmentu mora biti jasnije omogućiti građanima da do tražene informacije i dođu. Uz uočene nedostatke i potrebu za poboljšanjem rada Agencije za zaštitu osobnih podataka zaključio bih odnosno zaključno i naglasio da važnost rada ove agencije mora biti puno veća, ali isto tako naglasio bih i činjenicu da ona mora biti vidljivija i bolje prisutna u medijima kako bi ukazivala na važnost segmenta kojim se bavi. Klub SDP-a podržat će ovo izvješće o radu.
Hvala. Sljedeći za raspravu u ime kluba zastupnika HDSSB-a, zastupnik Josip Salapić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine ravnatelju Bilić, kolegice i kolege zastupnici. Nikada neće svim građanima Republike Hrvatske biti poznata sva prava niti sve obveze. Trud je na nama, nas zastupnicima Hrvatskoga sabora, na Vladi Republike Hrvatske o ovom kompleksnom i osjetljivom pitanju. Svakako je trud na Agenciji za zaštitu osobnih podataka. Prije svega agencija je učinila velike napore od 2004. godine do danas. To je vidljivo u ovom izvješću. Izvješće je koncizno i jasno. Govori o svim aktivnostima koje je agencija poduzimala u 2011. godini. Da je agencija potrebna Republici Hrvatskoj jasno je iz aktivnosti koje su ovdje pobrojane koje je agencija radila u 2011. godini. Što se tiče zlouporaba osobnih podataka dio odgovornosti, najveći dio odgovornosti svakako leži na onome tko je odgovoran za rad agencije. To je na samoj agenciji, ali i na sredstvima koja agencija ima osigurana u svome radu za svaku godinu. Pa tako za 2011. godinu o novčanim sredstvima ovisi i javna prezentacija rada agencija i javna dostupnost informacija o radu agencije. Ono što ostaje kompleksno i osjetljivo pitanje to je i što je kolega Vukušić rekao roditelji, djeca, pristup internetu, moderne tehnologije, sve ono što danas je dostupno bez previše kontrole. Dio kontrole ne može ostvariti ni agencija, niti Vlada, niti Hrvatski sabor. Dio te kontrole djece treba doći od strane obitelji, od strane roditelja. Jer ako dovoljnom pažnjom roditelj ne prati svoje dijete moguće su razno razne zlouporabe, davanje podataka posebno preko internetskih mreža. Jednostavno dolazimo u situaciju da se i ne zna da je netko dao svoj podatak. O svjesnosti građana posebice o svjesnosti djece, opasnosti interneta i modernih tehnologija svakako je odgovornost i na osnovnim školama, srednjim školama i onome što i roditelji, a i profesori i djeca sama o vremenu i u životu u kojem živimo i radimo trebaju naučiti. Ono što smo mi učili u osnovnim školama sigurno je danas potpuno drugačije, potpuno modernije i puno opasnije nego što je to bilo prije. Dakle, apsolutno treba podržati rad agencije. Treba podržati sve one napore i sve one kompleksne probleme koji se javljaju u modernom društvu u kojem živimo, ali ovo Ustavom zajamčeno pravo, pravo za zaštitu osobnih podataka svakako bi trebalo biti prioritet i agencije i Vlade pa treba prema mišljenju kluba HDSSB-a dodatno osnažiti zakonskim propisima i sprječavati zloupotrebe na ovome području. Agencija je u 2011. godini imala zapažene rezultate. Posebno treba pohvaliti međunarodnu suradnju agencije sa zemljama Europske unije i u kontekstu ulaska naše zemlje u Europsku uniju sljedeće godine, suradnju sa Bugarskom, Albanijom, Crnom Gorom i Srbijom također treba pohvaliti i agencija treba razvijati dobre dobrosusjedske odnose. U međunarodnim projektima ovo smo nešto rekli projekt Leonardo da Vinci to je svakako projekt koji je hvale vrijedan i koji daje edukaciju djeci u osnovnim školama. Treba pomoći i profesorima u osnovnim školama da bi imali evo i sredstva i dostupnost da bi djecu koju trebaju naučiti opasnostima zlouporabe podataka mogli dakle i upoznati sa problemima i osvijestiti o opasnostima koje se, evo kao što smo rekli događaju u vremenu u kojemu živimo. Agencija je davala mišljenja na propise koje je donosio Hrvatski sabor sukladno svojim zakonskim ovlastima. Treba također pohvaliti sudjelovanje agencije u procesu pregovaranja za ulazak Hrvatske u EU u osjetljivom području poglavlja 23. Svakako je agencija po izvješću dala svoj veliki doprinos i u tome. Imajući u vidu nadzorne aktivnosti svakako treba činiti daljnje napore da se ne samo pravno nego i fizičke osobe upoznaju sa radom agencije i da zaista osobni podaci budu na najveći mogući zakonski način zaštićeni u RH. Ono što treba posebno reći da se agencija trudi, to je vidljivo a da će taj trud i rad ne može niti novi ravnatelj u tri mjeseca napraviti sve. A vjerujem da je i bivši ravnatelj i bivša uprava agencije dobro radila svoj posao. Ne treba govoriti o smjenama treba govoriti o promjenama, ako je to potrebno dakle o tome odlučuje Vlada, a da li je netko dobro radio svakako da je ovo izvješće po nama dobro i da volja Vlade ne treba imati kontekst u tome da netko nešto nije dobro radio. Klub HDSSB-a dakle imajući u vidu sve ovo što stoji u izvješću daje potporu radu agencije i dat će svoj glas za usvajanje ovoga izvješća.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine ravnatelju agencije, kolegice i kolege. Pa evo danas raspravljamo o Izvješću o radu Agencije za zaštitu osobnih podataka, naime tako je to izvješće nazvano i sukladno zakonu. Ali rekla bih da raspravljamo sasvim o radu ove agencije nego samo u jednom dijelu. Naime, ova agencija je neovisna, samostalna i odgovorna Hrvatskome saboru samo u zaštiti dva vrlo važna ljudska prava odnosno u zaštiti prava građana koja imaju jačinu ustavne zaštite. Jedno pravo nešto duže dakle to je ono pravo koje Ustav člankom 37. "jamči svakom građaninu sigurnost i tajnost osobnih podataka i to da se bez privole građana njegovi osobni podaci ne mogu niti prikupljati niti obrađivati, a da se ta zaštita i sigurnost utvrđuje i određuje zakonom kao i nadzor nad djelovanjem informatičkih službi u državi". Dakle, to je jedno pravo. Drugo pravo ustavno koje štiti ova agencija a nedavno je dignuta na razinu ustavne zaštite, to je pravo na pristup informacijama. Stoga ni u naslovu odnosno imenu ove agencije nema da je to Agencija za zaštitu osobnih podataka i zaštitu prava na pristup informacija jer je ona da tako kažem tu zadaću dobila naknadno nakon ustavnih promjena iz 2010., a kako se sukladno Zakonu o pravu na pristup informacijama o tome podnosi posebno izvješće onda ono danas nije niti predmet rasprave. Dakle, ovo ustavno pravo na sigurnosti i tajnost podataka, dakle zašto tu naglašavam na sigurnost i tajnost podataka jer građaninu se mora jamčiti da će njegovi osobni podaci biti sigurni, zaštićeni od krađe nekoga da im netko drugi neovlašteno ne otme njegov osobni podatak, dakle a potom i da ga onda i kada ga ima ne objavljuje bez njegovog pristanka. Zato tu smatram potrebnim naglasiti ovo što Ustav i naglašava sigurnosti i tajnost. Dakle, sukladno toj ustavnoj odredbi donijet je i Zakon o zaštiti osobnih podataka 2003. godine i tim zakonom utvrđeno je osnivanje Agencije za zaštitu osobnih podataka. Agencija djeluje od 2004. godine. Čuli smo u raspravi nešto o tome da se ne provodi dovoljno nadzora u provedbi ovoga zakona. Naravno i to je ono što je logično i to je bilo rečeno da aktivnosti i broj ovisi i o osiguranim proračunskim sredstvima i o kadrovskoj ekipiranosti, a čuli smo i to da je sistematizacijom predviđeno čini mi se 37 osoba za rad u toj agenciji, a da ih je trenutno 20, dakle da nije agencija niti u cijelosti ekipirana. Ono što možemo iz ovoga izvješća vidjeti da je zakonodavni okvir u cijelosti postoji, da imamo zakon donijet kao razradu ustavnoga prava, da je naše zakonodavstvo u cijelosti usklađeno i sa međunarodnim konvencijama i sa acquisom EU. Ono što želim reći da bez obzira što i zakon tako u članku 31.kaže da je "Agencija dužna podnijeti izvješće o svojem radu Hrvatskom saboru najmanje jedanput na godinu i to u stavku 2.zakon kaže nije samo sušto izvješće o radu agencije nego da u tom izvješću agencija objavljuje cjelovitu analizu stanja u području zaštite osobnih podataka, te postupaka pokrenutih na temelju odredaba ovoga zakona, naloženih mjera, te podataka o stupnju poštivanja prava građana u obradi osobnih podataka". Iz ovoga izvješća vidimo u jednom dobrom dijelu i velikom dijelu dosta podataka i navoda o radu agencije. Dakle o radu agencije na suradnji sa državnim tijelima, o radu agencije u međunarodnim aktivnostima, o radu agencije na projektima koje provodi koje su svakako hvale vrijedni, poglavito ovaj Projekt "Leonardo Da Vinci" koji educira u dijelu zaštite osobnih podataka o internetskim komunikacijama posebno usmjerenim prema mlađoj populaciji i djeci i Projekt IPA 2007. Sve je to hvale vrijedno, sva ova davanja mišljenja, suradnje itd. sve to možemo pohvaliti, ovu edukaciju posebno, dakle prije svega prema onima koji vode zbirke osobnih podataka svakako i prema građanima da ih se upoznaje sa njihovim pravima na privatnost i pravima na zaštitu i tajnost njihovih osobnih podataka. Ali ono što možemo iščitavat, a što čini mi se da bi moglo u ovom izvješću biti jasnije prezentirano, odnosno sačinjen je jedan rezime o stanju zaštite prava na zaštitu osobnih podataka. Čini mi se da je moglo biti malo opsežnije prezentirano u ovom izvješću. Naime, gospodin ravnatelj je rekao da je bilo niz telefonskih upita, dakle ljudi se propituju, nešto naslućuju da bi mogli dobit neku informaciju, ali evo iz ovog izvješća vidimo da je bilo u neupravnih predmetima 403 neupravna predmeta dakle postavljena upita i tu se razrađuje otprilike koja su to bila područja interesa u upitima, međutim kroz ovu glavu u kojoj se govori o provedenim nadzorima gdje bih se ja isto možda složila sa kolegom da je tih nadzora premalo jer da se ne može dobit cjeloviti uvid u poštivanje prava na zaštitu osobnih podataka sa ovih 134 nadzora od čega su 54 odnosno 134 tehničke, nadzor tehničke zaštite što znači sigurnost evidencija i 54 nadzora kao pravna zaštita, dakle nadzor da li se sukladno zakonu koristi tim podacima. I stoga vidimo da je također agencija provodila nadzor odnosno naložila, donijela 555 rješenja kojima je naložila voditeljima zbirki osobnih podataka da dostave podatke u središnji registar, ali evo kaže oni nisu dostavili te evidencije pa im je to naloženo. Nakon toga su donijeta rješenja prema onima koji i dalje su se oglušili na te zahtjeve, ali poslije toga ne vidimo što se dalje dogodilo. Dakle u 33 slučaja po nalogu agencije nisu adresati postupili, a kasnije ćemo doći na podatke o prekršajnim postupcima iz kojih vidimo da su pokrenuta samo dva prekršajna postupka premda je ukazanim odredbama jedno kao obilježje bića prekršaja opisano upravo to ponašanje. I mislim da agenciju nitko neće ozbiljno shvaćat ako nakon dva upozorenja, upita i rješenja opet ne postupe po nalogu i ništa se ne dogodi, onda neće to nitko niti slušat. Prema tome, i moje pitanje je zašto protiv svih njih nisu pokrenuti prekršajni postupci. Drugo po podacima o tome koliko je zahtjeva za zaštitu prava na osobne podatke podnijeto, reklo bi se da je stanje zaštite osobnih podataka u Hrvatskoj fantastično jer ako je podnijeto samo 105 zahtjeva od toga u 30 slučajeva su ti zahtjevi usvojeni, u drugim slučajevima su iz nekih razloga obustavljeni, prekinuti postupci i 12 rješenja je donijeto kojima su zahtjevi odbijeni, a nakon toga gledamo da po svim tim rješidbama od 105 podnijetih zahtjeva samo je 5 tužbi podneseno Upravnom sudu jer naravno na rječniku agencije nije dozvoljena žalba, ali je moguće pokretanje upravnog spora. Dakle samo 5 tužbi išlo je prema upravnom sporu i iz toga proizlazi da bi stanje zaštite bilo fantastično, ali ja ne vjerujem da je to tako nego bih prije svega rekla da ljudi nisu možda dovoljno upoznati sa svojim pravima na zaštitu osobnih podataka i na sigurnost osobnih podataka i mislim da često kada se u svakodnevnom životu susretnemo s time da nam se ta prava narušavaju, povređuju, da građani često o tome uopće nisu svjesni. Primjerice kad mene nazove jedna osiguravajuća kuća i kaže dobar dan gospođo, jeste vi gospođa Lovrin, jeste, jel imate auto taj i taj, imate, a ističe vam registracija, jelda preksutra vam ističe registracija pa bi mi vama ponudili osiguranje. E sad ja pitam otkuda osiguravajuća kuća zna koji ja auto imam, kad mi ističe osiguranje. Od nikuda nego iz neke državne službe koja vodi registracije osobnih automobila, dakle podaci su procurili. Kada me novinari pitaju gospođo Lovrin jeste li vi se cijepili protiv te i te gripe, znate mi bi vas nešto pitali. Kako on to može znati, dakle doznao je od nekud. Građanin na takve stvari vjerojatno u velikoj većini slučajeva niti ne zna, niti ne misli jer nije dovoljno educiran da mu je to ustavno pravo prekršeno. Evo dakle mi ćemo ovo izvješće prihvatiti, ono je tu pred nama, rečeno je što se radilo u protekloj godini, tu su aktivnosti značajne, ali evo pridružujemo se svim ovim raspravama da je potrebno itekako više nadzora provodit i da bi se upozoravala tijela koja vode evidencije sa osobnim podacima, jednako tako i više edukacije i više pojavljivanja ili obznanjivanja vašeg posla i vaših dužnosti u javnosti da bi ljudi bili svjesni svojih prava i znali kome će se obratit. Evo zanimljivo, jutros smo cijelo jutro imali raspravu o Izvješću Zakona o pravima hrvatskih branitelja, tu se govorilo i o objavi registra, o jednoj aktualnoj temi. Ja sam pitala, to ćemo vjerojatno u sljedećem izvješću ove agencije isto čuti, dakle pitala sam je li konzultirana Agencija za zaštitu osobnih podataka. Rečeno mi je da su u pripremi sudjelovale i sigurnosne agencije, jednako tako i Agencija za zaštitu osobnih podataka, da se suglasila jer je svrha, pitala sam što će bit svrha objave osobnog podatka bez privole naravno bez privole građana jer ih s neće anketirat o tome, rečeno mi je da bi tu svrha opravdavala tu objavu bez privole jer svrha objave jest jačanje, čuvanje i promicanje digniteta i časti Domovinskog rata i branitelja. Bit će zanimljivo meni evo i kao pravniku će mi bit zanimljivo ukoliko bude pokrenut neki upit o tome da li je ministarstvo imalo pravo štitit na taj način nečiju čast i ugled bez njegove privole, objavljujući mu osobne podatke, ali evo ovo prepuštamo upravnoj praksi rekla bih. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HNS-a Jozo Radoš. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine ravnatelju, kolegice i kolege. Dakle, zaštita osobnih podataka u uvjetima kada sve više i više komunikacije imamo, kada su sredstva komunikacije sve razvijenija. Prema tome, onda i osobni podaci više su u toj komunikaciji. Kada se traži sve više i više zaštite osobnih podataka, a kada se s druge strane traži što je moguće više objave onih osobnih podataka koji su od interesa javnosti onda znamo zapravo o kako se zahtjevnom području radi. Iz ovoga izvješća agencije nije moguće zaključiti da li je agencija dobro radila svoj posao. Iz ovoga izvješća je moguće zaključiti da je agencija imala veliki broj aktivnosti, a da li je ona dobro radila svoj posao to iz ovoga izvješća nije moguće zaključiti. Tako da agencija u ovom izvješću ono što je zapravo sadržaj i središnji dio njenih aktivnosti to je nadzor u kojem se onda govori nešto i o najčešćim povredama osobnih podataka, ona tu govori tek u zadnjem 12. Poglavlju, a počinje sa onim poglavljima koja bi trebala biti marginalna, dakle rubna područja njene aktivnosti kao što su uloga agencije u pristupanju EU, odnos prema javnosti, međunarodna suradnja, suradnja sa drugim tijelima. Sve to je prije u ovom izvješću od onoga glavnog sadržajnog dijela rada agencije, a to je nadzor i naravno moguće povrede osobnih podataka. Tako se u tim materijalima govori o tome koja su izvješća dana, koji su nadzori učinjeni, koja su tijela konstituirana, s kojim tijelima se surađivalo, koji su sastanci održani, koja su mišljenja dana, ali ni u jednom dijelu se ne govori o tome kakva je bila problematika na tim sastancima, u tim mišljenjima, koji su rezultati rada tih tijela. O tome je nešto malo govorio izvjestitelj na početku, ali zapravo o tome u Izvješću o radu agencije za 2011. godinu gotovo nema niti riječi. Dakle, nema sadržajne dimenzije da bi mogli vidjeti o kakvim se poteškoćama i problemima radi u radu agencije, a svjesni smo da se radi o tako kompleksnom pitanju da je nemoguće da poteškoća i problema nema. Tu se postavljaju i razne dileme koje nisu do kraja razjašnjenje, o tim problemima, o dilemama, o tome kako se te dileme trebaju razriješiti u ovom izvješću nema niti slova. Tako se primjerice govori o tome da je projekt Leonardo da Vinci koji treba mladima i djeci približiti važnost zaštite osobnih podataka i podizanje njihove svijesti, odnosno mjerenje njihove percepcije važnosti to je naravno hvalevrijedan projekt, ali bilo bi puno važnije znati kako građani RH, dakle ne mladi nužno, nego kako svi građani RH percipiraju važnost osobnih podataka i koji su problemi s kojima se u radu u svom životu, a u pogledu zaštite njihovih osobnih podataka ti građani susreću. Toga u izvješću ove agencije nema. Kada se govori o poteškoćama, odnosno o poteškoćama u radu agencije onda se govori o nedopuštenoj obradi osobnih podataka na društvenim mrežama i tu se staje. Ne govori se ni riječi o tome koji su to oblici nedopuštene obrade, a mi znamo da su društvene mreže pa i kompletna internetska i elektronička komunikacija sve razvijenija i razvijenija, da se preko tih mreža šire i omogućavaju razne vrste zlouporaba osobnih podataka koji mogu biti u funkciji pedofilije, prostitucije, dakle svih mogućih vrlo krupnih deformacija, ali o tome koje su to manifestacije, koji je opseg tih manifestacija u ovom izvješću se ne govori ništa. Samo se jednom jedinom riječju, odnosno jednom sintagmom nedopuštena obrada osobnih podataka na društvenim mrežama taj problem i to pitanje apsolvira. A to pitanje kao i sva druga moguća pitanja je puno šire, međutim osim naznake, osim spominjanja toga problema u ovom izvješću o tome nemamo ništa više. U jednom dijelu izvješća se govori i o upravljanju informacijskom sigurnošću. Tema koja je sve šira i šira upravo zbog te sve razvijenije i razvijenije informacijske, odnosno elektroničke komunikacije, ali o tome se govori u svega nekoliko redaka. Čak i informacijska sigurnost same agencije koja je također važna, ali ne može se mjeriti sa informacijskom sigurnošću cijeloga društva, kompletne zajednice o tome se govori tri puta više nego o ovom što je naravno puno važnije, a znamo da je to svjetski problem, da je to problem s kojim se suočava i RH i svakako je dio toga problema u nadležnosti ove agencije, a o tome se govori u svega nekoliko redaka. Kada se govori o pravu na pristup informacijama znamo da je tu otvoreno ono široko područje što je to što je javni interes, a osobni podatak. Dakle, taj prostor dodira osobnosti i zaštite osobnosti i javnoga interesa da se nešto objavi temeljem Zakona o zaštiti osobnih podataka, a kada smo imali Izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama onda smo to uočili kao jednu od najvećih poteškoća u provedbi toga zakona jer se u objavi osobnih podataka oni kada je to javni interes poziva se na zaštitu osobnih podataka. O tom kompleksnom pitanju, o tome koje se poteškoće susreću, kako agencija vidi eventualno rješenje toga pitanja u ovom izvješću također nemamo niti riječi. Treći kompleks koji je ovdje samo spomenut, a također nije elaboriran to je prikupljanje i obrada osobnih podataka u tijelima državne uprave. Tu se može naravno prikupljati i ono što treba i što ne treba, ali to je recimo pod stanovitim državnih tijela, a ne samo dakle stručnih tijela kao što je ova agencija, a pogotovo prikupljanje i obrada osobnih podataka u gospodarskim institucijama, u financijskim institucijama. O tome se dakle u ovom izvješću govori vrlo malo. Zato iz ovoga izvješća ne možemo zaključiti jer se o problemima ne govori radi se samo o taksativno nabrojenim aktivnostima koje je agencija imala, stoga ne možemo zaključiti da li je ova agencija udovoljila svojim, našim zapravo željama, odnosno onome što im je zakonom stavljeno u nadležnost da štite taj jedan važan segment osobnih podataka. Kada pogledate samo dva podatka, onda možemo zaključiti da se radi o nerazmjeru i da tu postoji stanovita nelogičnost. Naime, agencija je uz sve ove silne zadaće koje je izvršila tijekom prošle godine, navela kako je od njenog ustanovljivanja registrirano u središnjem registru 7970 voditelja zbirki i 18501 evidencija, što su svakako impozantne brojke. Pitanje je da li to obuhvaća sve evidencije, koje bi trebala imati agencija u svom središnjem registru, ali to su velike brojke i po tome bi se dalo zaključiti da je agencija svoj posao radila u najmanju ruku predano, dakle ne ulazeći ponovno u kvalitetu toga rada. Ali kad znamo o kakvom se kompleksnom problemu radi, području i kad u Izvješću agencije stoji da je podneseno samo 105 zahtjeva za zaštitu povrede osobnih podataka, onda to nije u skladu sa ovim prvim o čemu smo rekli. Dakle, se vjerojatno u Hrvatskom tisku dogodi desetak ili dvadesetak povreda zaštite osobnih podataka, a građani su u podjeli svega čak i treće osobe, čak i javna tijela i pravne osobe, svega 105 zahtjeva za zaštitu osobnih podataka, od čega su samo 5 tih problema temeljem rješenja agencije završile na Upravnim sudovima u upravnom sporu. Dakle, to govori o tome da u tom mehanizmu nešto ne funkcionira. Dakle, tako veliki, tako bogata komunikacija, tako veliki broj registara. Čini mi se da se da se može reći i tako očita zlouporaba osobnih podataka, a svega 105 zahtjeva za zaštitu i svega 5 upravnih sporova koji su temeljem toga pokrenuti pred Hrvatskim sudom. Dakle, tu nešto, zacijelo nije u redu i bilo bi dobro da Izvješće agencije za iduću godinu bude u tom smislu puno sadržajnije. Da osim navođenja svih ovih aktivnosti i suradnje agencije, da budu na neki način navedeni i osnovni problemi, poteškoće, pa i neka rješenja koja agencija vidi da bi mogla biti rješenja za ta pitanja. U financijskom dijelu izvješća agencije govori se o tome kako je agencija od svojih, koliko 12 milijuna kuna proračuna potrošila nešto malo više od 9, ali na neki način bode u oči podatak o utrošku novca za jačanje kapaciteta agencije. Dakle, od predviđenih 4 450 000 kuna, agencija je utrošila 2 130 000 kuna, dakle nešto manje od 48%, a radi se zapravo o kapitalnom poslu agencije, a to je jačanje kapaciteta agencije na zaštiti osobnih podataka. Pa ne znam o čemu se radi, možda se radi o nekim birokratskim razlozima, jer se radi o IPA programu. Ali svakako nije dopustivo da na tom važnom segmentu, zapravo najvažnije dijelu rada agencije agencija nije potrošila niti 48% svojih sredstava. Evo očekujući dakle da će Izvješće za 2012. godinu biti sadržajnije, imajući na pamti da je ovo izvješće za ono što je učinjeno i da zapravo osobe koje su odgovorne za ovo poslovanje nisu ovdje. Klub zastupnika HNS-a će podržati ovo izvješće. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi se javio zastupnik Boris Blažeković. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine ravnatelju, kolegice i kolege. O samom izvješću je govorio moj kolega iz kluba HNS-a gospodin Jozo Radoš. I isto smatram da je samo izvješće vrlo šturu, tehnički izvedeno, sa polurečenicama, rečenicama, taksativno navedeno da je agencija radila na mnogim segmentima. Relativno, vjerojatno puno bez ikakvih značajnijih objašnjenja šta, gdje, u koju materiju je stvarno agencija u smislu zaštite osobnih podataka stvarno utjecala, ili mogla utjecat pa nije, ili nije mogla. Tako da smo izvješće kao izvješće je po mom uvjerenju pretehničko, ali isto tako znamo da je to izvješće koje je sastavila jedna druga ekipa, ne ova ekipa koja je sada na čelu. I isto tako kao što je rekao gospodin Radoš, nadam se da će iduće izvješće biti drugačije, sadržajnije. I da će se kroz samo izvješće moći vidjeti stvarni problemi ljudskih prava koji su sadržani u zaštiti osobnih podataka. Posebno zato jer ista agencija provodi i prati primjenu Zakona o pravu na pristup informacijama, što je mogli bi reći, su dvije strane jedne te iste medalje i značajno su. I jedna i druga priča su užasno osjetljive jer radi se filigranskom, ja imam filigranski osjećaj za određena područja ljudskih prava. Osobno smatram da je zaštita osobnih podataka nešto što, osobni podatak je jedno ljudsko pravo koje se tiče direktno osobnosti svakog građana, odnosno građanke i na njega se mora, zaštita tog osobnog podatka mora biti tretirana kao jedna od uvjetno rečeno svetosti i uopće našeg ljudskog djelovanja. I tu jest država koja bi stalno htjela što dublje uči u osobnost svake osobe, ali je isto tako ona tu dužna baš zato je dužna, ovaj puta putem agencije štiti tu istu osobnost. Čini mi se da sam Zakon o zaštiti osobnih podataka je relativno dobar zakon. Mislim da on pruža stvarno jednu dobru osnovu za štićenje zaštite osobnih podataka i više zbog javnosti koja bi mogla biti zainteresirana. Ja bi samo nekoliko stvari iz tog zakona pročitao koji mislim da govore o razini samog zakona i mogućnosti korištenja tog istog zakona svakog pojedinca, ali i na to da se i mi kao saborski zastupnici a inače političari a i agencija možemo u budućnosti referirati. I tako kaže da se ovim zakonom uređuje zaštita osobnih podataka o fizičkim osobama, te nadzor nad prikupljanjem, obradom i korištenjem osobnih podataka u Republici Hrvatskoj. Svrha zaštite osobnih podataka je zaštita privatnog života i ostalih ljudskih prava i temeljnih sloboda u prikupljanju, obradi i korištenju osobnih podataka. Zaštita osobnih podataka u Republici Hrvatskoj osigurana je svakoj fizičkoj osobi bez obzira na državljanstvo i prebivalište, te neovisno o rasi, boji kože, spolu, jeziku, vjeri, političkom ili drugom uvjerenju, nacionalnom ili socijalnom porijeklu, imovini, rođenju, naobrazbi, društvenom položaju ili drugim osobinama. Osobni podatak je svaka informacija koja se odnosi na identificiranu fizičku osobu ili fizičku osobu koja se može identificirati i osoba čiji se identitet može utvrditi izravno ili neizravno posebno na osnovi identifikacijskog broja ili jednog ili više obilježja specifičnih za njezin fizički, psihološki, mentalni, gospodarski, kulturni ili socijalni identitet. Dalje, u zakonu piše da osobni podaci moraju biti bitni za postizanje utvrđene svrhe i ne smiju se prikupljati u većem opsegu nego što je to nužno da bi se postigla utvrđena svrha. To su sve podaci koji govore o kvaliteti ovog zakona i zato i govorim. Poslovni podaci moraju biti točni, potpuni i ažurni. I rekao bih na koncu iako bih se zaista volio bih da šira javnost i pojedinci budu što više upoznati da postoji u Hrvatskoj Zakon o zaštiti osobnih podataka i da budu upoznati sa svim njegovim važnim člancima. Dodao bih samo da je zabranjeno prikupljanje i daljnja obrada osobnih podataka koji se odnose na rasno ili etničko podrijetlo, politička stajališta, vjerska ili druga uvjerenja, sindikalno članstvo, zdravlje ili spolni život i osobnih podataka u kaznenom i prekršajnom postupku. To su određene zabrane, mogućnosti koje svi mi zajedno, posebno građani Republike Hrvatske mogu koristiti u obrani svojih osobnih ljudskih, osnovnih ljudskih prava. Još jednom bih naglasio da je zaštita osobnih podataka jedno od osnovnih ljudskih prava i da nitko, a posebno ne država, ali nitko ni država nemaju pravo ulaziti u naše intimne i privatne živote i jedan od načina da se to spriječi jest i provedba ovog zakona. Ufam se u agenciju da će u sljedećem razdoblju na tome što više raditi. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo dvije replike na vaše izlaganje. Prvi se javio kolega Boro Grubišić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Blažeković, rekli ste u početku svog izlaganja da su podaci koje je podastrla agencija u ovom izvješću dosta šturi. Osobno se bojim da ukoliko bi agencija objavila ono što je radila poglavito u onih 105 slučajeva koje je obrađivala i od kojih je 5 završilo i u sudskom upravnom postupku, da bi sama agencija time narušila ono za što postoji, a to je zaštita osobnih podataka. Prema tome, mislim da možda i nije potrebno i da izvješće i nije šturo. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo odgovor na repliku. Izvolite kolega Blažeković.
Pa složio bih se sa tim kad bi se o tome radilo. Ne radi se o tom, nego se radi o tom da na primjer o radu izvješća agencije kaže da aktivnosti vezane, onda kaže agencija je aktivno sudjelovala na sastancima pododbora za pravosuđe, unutarnje poslove. To je rečenica u izvješću bez obrazloženja uopće da li se tamo išta radilo. Hvala.
Hvala. Imamo još jednu repliku, zastupnik Domagoj Hajduković. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ravnatelju, dragi kolega Blažeković. Pa ja bih se složio sa vašom raspravom. Dozvolite mi još nekoliko opaski koje mislim da bi osnažile vaše argumente, a to je prije svega živimo u dobu u kojem je zaštita osobnih podataka jedna vrlo ja bih rekao goruća tema posebice u društvu informatizacije u kojem živimo. Dakle, svi smo mi manje-više stalno na internetu. Da li je to legalan ili ilegalan način prikupljanja podataka o određenom korisniku interneta u to ne bih ulazio. Dakle, imate situacije u kojem određene pretraživačke stranice skupljaju podatke o stranicama koje obilazite itd. itd. To doduše nije ni tema za izvješće ove agencije, ali mislim da je svakako bitno to spomenuti i isto naglasiti da je to dio privatnosti osobe. Dakle, prisutnost na internetu, na društvenim mrežama itd. koju treba, koju svakako treba štititi. Naravno to je i neka rasprava koja možda i nije sada prikladna, odnosno koja je možda prikladnija za Europski parlament i donošenje nekih konkretnijih širih odredbi. No, ono što bih ja možda čime bih dopunio vašu raspravu je ono u čemu ja vidim problem zaštite osobnih podataka u Republici Hrvatskoj je postojanje mnoštvo registara. Dakle, praktički svaka institucija ima svoj registar podataka o svojim korisnicima i slično, te na taj način mislim da je agenciji otežan zapravo nadzor i koordinacija nad tim, nad mnoštvom tih registara posebice zato što se iz tog registra crpe informacije kojima određenim institucijama trebaju i koje su nekad podložne objavljivanju u javnosti. Zbog toga mislim da je i pred ravnateljem i pred agencijom jedan prilično izazovan momenat objedinjavanja tih, dakle registara i nadzora nad istima. Dakle, da se ti podaci ne zloupotrebljavaju i kao što je kolega rekao dakle da se sakupljaju samo u onom nivou koji je nužno potreban za djelovanje određene institucije. Hvala.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Blaženović izvolite.
Da, složio bih se sa kolegom i apostrofirao bih ono što je on rekao u ovom svom zadnjem dijelu njegove replike, a to je da stvarno bi trebalo poraditi na ukupnoj sistematizaciji svih osobnih podataka koji postoje. Naravno, jer trenutno vjerujem da je i agenciji ogroman problem to da se osobni podaci svakog od nas nalaze na stotinjak razno raznih mjesta, da ni sami ne znamo kao osobe, kao privatne osobe ne znamo gdje se podaci o nama i koji podaci gdje nalaze. I da bi vjerojatno bilo puno jednostavnije i čuvati te podatke kad bi se to na neki način objedinilo. Ja vjerujem da danas u ovo doba tehnološke revolucije, ali i tako razvijenih elektronskih pomagala da to stvarno ne bi trebao biti problem, a vjerujem da bi nama kao osobama pojednostavnilo i sigurno pojeftinilo život u mnogim segmentima kada bi se tako nešto moglo barem na neki način učiniti. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeći za raspravu zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine ravnatelju Agencije za zaštitu osobnih podataka. Vremena prije 20 i nešto više godina kada se je došlo do određenih mogućnosti ulaska u baze podataka u ondašnjem SUP-u Službi unutarnjih poslova, doznali smo da smo svi mi gotovo imali svi mi ne znam kako tko, ali velika većina hrvatskih građana je imala dosjee. Oni su uredno dakle poput fajlova slagani u SUP-u i kasnije se moglo onaj koji je bio zainteresiran koga je to zanimalo što je to ondašnja služba sigurnosti su pisale zapažale i prikupljale o svakome pojedincu koji je bio na meti tih službi. Evo danas imamo hvala Bogu da je ova Hrvatska država i prema poglavlju 23. itd. i europskim standardima postupila i utemeljila Agencija za zaštitu osobnih podataka. Iako to nije nikakvo jamstvo da ponovno neki fajlovi i ponovno neki dosjei ne postoje na mjestima koji i nisu za to i za koje ne bismo ni očekivali. Poglavito kada znamo danas u vrijeme elektronskih medija, internetskih mreža, javnih mreža i tehničkih mogućnosti koje postoje, a znamo da su svi oni spojeni u onaj Centar za elektronsko nadgledanje, znamo i kojega ministarstva jeli, MUP-a i ovdje piše da je 300 policijskih službenika obučavano također u svrhu eto da kažem da bi i oni bili sukladni i njihovo djelovanje sukladno onome što agencija nalaže, a to je zaštita osobnih podataka. No, sama činjenica da ti osobni podaci postoje i da se negdje slažu i da mogu biti onom lošom ljudskom osobinom izneseni i da mogu biti zloupotrijebljeni, a radi se opet pored elektronike i pored cijelog nadzora i agencije opet o određenim ljudskim slabostima ili zločestoćama pa onda za bilo koju vrstu upotrebe ili zloupotrebe se mogu upotrijebiti. Primjer je i najnoviji ovaj koji je bio ovo Holy željeznica, jel gospođa Holy kada se je mail koji bi trebao biti nekakva tajna je izišao u javnost. Kako je izišao u javnost? Kako nije zaštićeno? Postoje svi ti mehanizmi. No, onaj tko je primio mail nije ga dao u javnost, onaj tko ga je poslao također ga nije dao u javnost ali sadržaj, ja ne ulazim u sami sadržaj niti posljedice koje je on proizveo ali sama činjenica da je mail izišao u javnost, a netko ovdje danas reče da barem 10 u našim dnevnim novinama, tiskovinama barem 10 takvih podataka iziđe u javnost, to je zaista zastrašujuće. Bojim se da naša javnost, građani čak i nedovoljno znaju o tome zakonu. Vjerojatno da bi se Zakonu o zaštiti osobnih podataka da bi se puno više obraćali puno bi više tražili vjerojatno i zaštitu agencije koja zato postoji i koja očito radi uredno svoj posao prema ovome izvješću i zaista ja nemam primjedbi na to, pa je onda samo tih 105 pritužbi od kojih je 5 završilo u sudskom postupku. Primjeri gdje se rekao bih pomalo krši zaštita osobnih podataka je taj kada popodne subotom i nedjeljom bilo blagdanom, poslije ručka prilegnete pa vam zvoni telefon i kaže da imate večeras večeru ako dođete na prezentaciju ne znam ni ja koga. Pa kako mi je znao telefon, kako me je probudio i zašto me je probudio ne znam ni ja sam. Ali on je došao i do telefona i do imena i do prezimena vjerojatno i do mog nekakvog statusa ili ne samo mog ili vašega ili bilo koga od nas ovdje ali eto to se događa svakodnevno. Silini su primjeri i zatrpavanja poštanskih sandučića. Ne znam tko sve ne šalje poštu sa točnim imenom i prezimenom, gotovo rekao bih znaju i JMBG i OIB i sve živo. Kako to curi? Kud curi? Jesmo li mi već do sada i prije uredovanja i djelovanja agencije dali svima mogućima svoje OIB-e i JMBG-e jedinstvene matične brojeve građana, tako da je to već tako i tako u silnoj upotrebi i sa agencijom i bez agencije jel tako da je gotovo nemoguće baš sve zaštiti. Osim toga svjedoci smo i toga da se u gradu Zagrebu donijela nekakva uredba ili odredba da se sva raskrižja i ne znam ni ja tko je o tome govorio gospodin Vukšić postave videokamere. Pa to je doista jedan Big Brother u Zagrebu gdje vi ne možete proći ulicom a da se dobro ne ogledate tko vas snima ili ćete morati biti po nekom određenom redu hodati, ponašati itd. nekim regulama. Jer kamere su na pošti, kamere su na raskrižju, kamera je na Konzumu ne znam gdje sve ne ili su potpuno nevidljive jel to jasno ali je to strašno. Dakle, cijeli Zagreb je jedan Big Brother a ja mislim da će ako se tako nastavi pa bude cijela Hrvatska Big Brother bojim se da ćemo i završiti kao Big Brother. Pravo na dostupnost informacija moglo bi se reći da bi pomalo bila i u koliziji sa zaštitom osobnih podataka. Netko ovdje kaže da je to jedan filigranski, netko reče daje to je filigranska igra između ta dva pojma, dakle zaštite osobnih podataka i pravo na dostupnost informacijama. Ukoliko bih ja tražio dostupnost informacija npr. u gradu Slavonskom Brodu da mi se dostavi kako je prošao natječaj, ja ne tražim i tko ga je dobio itd. ja ne tražim nikakve osobne podatke sudionika natječaja. Prema tome, ne tražim OIB, tražim uvjete natječaja itd. Prema tome, mislim da tu nema tako velikog problema oko jer su obično interesi i pravo na dostupnost informacija nešto sasvim drugo nego potraživanje nečijih osobnih podataka. Dakle i nisu toliko u koliziji Zakon o pravu na pristup informacijama i Zakon o zaštiti osobnih podataka, govorim osobnih podataka. Ono što se radi u pravnim subjektima i što se događa, to nisu osobni podaci. Ja sam tražio podatak npr. koliko je EPH dužan poreza državi Hrvatskoj i njezin vlasnik dakle "Europapress Holding" Pa nisam dobio zato što je bio članak 7. navodno o onoj poreznoj bivšem zakonu je to bila tajna, porezna tajna, a svi znamo koliko duguje, ako treba reći možda sad na stotinama i milijuna ne znam koliko se radi,. Ali postoji gospođa Nada Čavlović koja to može sad reći jasno i glasno pa i napisati na tzv. stup srama pod navodnike koji je sada osniva se stup srama pa nema napiše koliko su ti tzv. uglednici dužni novaca. Je li to problem, je li to rušenje prava na osobni podatak, ja mislim da nije. Ja mislim da nije. Mene ne zanima OIB, osobni identifikacijski broj gospodina Pavića, nit me zanima njegov JMBG ali me zanima tko ne uplaćuje i vas bi trebalo zanimati svoj porezni dug ili plaće svojim djelatnicima. Prema tome, ovo izvješće o kojem su govorili više drugi nego ja u svezi onog što piše u ovom izvješću mislim da nema razloga da ga ne prihvatim kako je rekao i kolega Salapić. Hvala lijepo. A sad replike.
Hvala lijepa. Na vaše izlaganje imamo četiri replike. Prvi se javio Domagoj Hajduković. Izvolite kolega.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega mislim da ste iznijeli neke dobre informacije, ali evo dozvolite nekoliko mojih osvrta na vaše izlaganje. Naime, živimo u razdoblju u kojem je informacija roba koju se što prije gledate riješiti. Prije je informacija bila roba od važnosti, odnosno roba koju se sakupljalo. Danas je to roba koju što brže namjeravate plasirati, odnosno cilj je što prije riješiti se te robe. To je današnje informatičko društvo. Kada govorimo o osobnim podacima to je izuzetno škakljivo. Naime, postojanje dosjea što ste vi spominjali SUP prije, danas je to MUP itd., ja ne vidim tu ništa sporno. Dakle Ministarstvo unutarnjih poslova ima svako pravo pa čak i dužnost pratiti osobe i sakupljati podatke o osobama za koje misli da su sigurnosni rizik ili da su iz nekog drugog razloga važne za državnu sigurnost, ali pitanje je dostupnosti tih podataka i tu se s vama slažem. Dakle, ne može se desiti da službeniku xy institucije države ima pristup podacima koji su sakupljani zbog državne sigurnosti. Znači ako se radi o poreznoj upravi tada činovnik može pristupiti vašim podacima, ali samo onima koji se odnose na porez. Dakle, rasprava se o tome vodi i u drugim državama i to je upravo ograničavanje i državnih dužnosnika na pristup određenim podacima, odnosno da li bi podaci koji se sakupljaju o nekoj osobi u jedinstveni registar trebali biti dostupni svima. Ja se slažem sa vama ako podržavate to stajalište da ne bi trebali biti. I spomenuli ste još pitanje dakle transparentnosti javne nabave. Ako govorite o javnim natječajima i slično to se sa vama apsolutno slažem da bi takvi podaci trebali biti dostupni javnosti zajedno sa uvjetima određenog natječaja, pod kojim uvjetima je taj natječaj dobiven itd., itd. A što se tiče telefonskog imena tu prilikom ispunjavanja pristupnice obično vi morate ispuniti onaj, kvačicu staviti da se slažete da to bude javni podatak. Ako mislite da je to javni podatak onda budite spremni da vas i zovu tvrtke koje nude različite usluge. Hvala.
Hvala. Kasno kolega Grubišić. … [[Upadica se ne razumije.]] Niste, ja sam baš pitao tu, niste se bili javili. Sljedeći za repliku javio se kolega Željko Kolar. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Grubišić je dignuo pločicu tako da se registrira da može odgovoriti. Pa govorili ste o kamerama po Zagrebu koje su postavljene, da bu se sve zajedno pretvorilo u Big Brother. Ja se ne bih mogao s vama složiti u tom dijelu jer u zapadnom svijetu gdje se puno drži o pravima i o privatnosti zapravo nema nijedne metropole koja zapravo tamo gdje je najfrekventnije, gdje se najviše ljudi zadržava da nemaju pokrivene svoje gradove sa kamerama. I uvijek se postavlja gdje je ta granica između privatnosti i osobne sigurnosti jer ako znamo da su se mnogi zločini i mnogi kriminal koji se dogodio su upravo kamere koje su bile postavljene na pojedinim dijelovima grada pomogle da se rasvijetle ti slučajevi. Znači vrlo je teško odrediti granicu di je ona granica privatnosti u odnosu na sigurnost građana za koju se još uvijek govori da je u Republici Hrvatskoj, našim gradovima dosta velika u odnosu na druge metropole. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Imamo odgovor na repliku, izvolite kolega Grubišić.
Kolega iz SDP-a, naime vidite u vrijeme, možda nije dobar primjer ali ajde reći ću ga, u vrijeme generalisimusa Franka nije bilo videonadzora u Madridu, ali tada je bilo puno manje kriminala nego li kada je cijeli Madrid pod videonadzorom znate. Čak i u Londonu je bilo puno manje kriminala i svega ostalog, zlodjela, i u vrijeme Jacka Trbosjeka nego li danas što ga ima. Pa tada nije bilo videonadzora. Prema tome nije to mjerilo, taj Big Brother nije uopće mjerilo sigurnosti građana ni u ovom gradu a niti u cijelom svijetu. Osim toga, u Europi se vode gotovo svakodnevne rasprave upravo o tom border line, dakle graničnoj liniji između Big Brothera ili bez Big Brothera. A mi vodimo jedanput godišnje kada dođe na red izvješće Agencije za zaštitu osobnih podataka. I još ste rekli nešto, uz ovaj Big Brother mlađahni kolega vaš mora znati da je gospodin Karamarko izjavio ovdje na ovom Saboru da se 40 tisuća građana Republike Hrvatske prisluškuje. Ako vi imate 100 brojeva u vašem mobitelu, recimo 100, a ja mislim da imate i 500, pa množite 40 tisuća onih koji imaju puta 100, to je 4 milijuna građana. E onda kažete nije to strašno što MUP prisluškuje. Zamislite, jer svaki vaš razgovor sa ovih 100 se prisluškuje. Pa onda 40 tisuća puta 100 je 4 milijuna kolko ja znam.
Hvala. Nadam se da ne zagovarate povratak u prošlost. Sljedeći za repliku javio se kolega Vukšić. Izvolite.
Hvala, poštovani potpredsjedniče. Gospodine kolega, sve više se vidi vaš dobar engleski naglasak kad govorite Veliki brat, vidi se brusselska škola, znači ipak je to vrijedilo, isplatilo se. Ove kamere po gradu nemaju nikakve veze sa sigurnošću, upravo što je kolega prije govorio, sigurnosti je sve manje, a kamera sve više, sve nas više kontroliraju i nije to za kontroliranje lopova, to je za kontroliranje pod navodnicima kažem "običnih" građana, to je za plašenje građana. Sve vidimo što radiš, budi što pokorniji. I to postoji o tome stotine i stotine knjiga i literature. O tome sjajno govori i gospodin Chomsky, o tome govore mnogi sociolozi kako nas se stavlja u kontrolu i kako nas se želi "pripitomiti", pod navodnicima ovo pripitomiti. Dakle, ovo je klasično gušenje sloboda, prisluškivanje. Zamislite si to kad radnika snimaju u garderobi da ne bi ukrao, a pritom ti vlasnici ukradu milijarde i milijune. Sad da radnik ne bi, valjda se naslađuju sa tim snimkama. Što sve ne rade da bi nas stavili pod kontrolu i ovo nije neozbiljna, ovo je jako ozbiljna tema. Ovo je naša sigurnost, ovo je u pitanju naša privatnost ali i sigurnost čitave države. Jer kad nas sve budu snimali, kad nas sve budu prisluškivali nemamo više slobodu i to je najbitnije. Najbitnija je sloboda. Upravo ova agencija zato mora profunkcionirati i moramo donijeti takve zakone da bi se jednostavno oduprijeti tome da na svakom koraku nas ima pravo svatko špijunirati pa kad i dođete u restoran da vas snimaju kako stavljate viljušku ili žlicu u usta. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo još jednu repliku, Ana Lovrin. … [[Upadica se ne razumije.]] A odgovor, odgovor. Ja se ispričavam. Kolega Grubišiću izvolite.
Kolega Vukšić hvala na potpori mojoj raspravi i hvala na komplimentu za evo ovaj moj engleski izgovor. Možda sam od vašeg kolege Vuljanića učio on je prof. engleskog. Nadalje, kažu sad ću ja po bosanski jer znam i ja bosanski – kažu tarabe nisu za lopove nego za poštene ljude. Dakle, da se zna da čije je to i da ne zalazi bez pitanja. A lopov će preskočiti da su ne znam 6 metara visoke jel'. Prema tome, to je upravo to što i vi Chomsky govorite, ali zaista je ovo kada bismo ušli duboko u raspravu onda jedno pa gotovo bih rekao filozofsko ljudsko pitanje. Upravo taj nadzor nad ljudskom privatnošću, nad ljudskom slobodom, nad onim što čovjek uopće radi, dakle nad običnim životom čovjeka jel'. Hvala lijepa.
Hvala i vama. I zadnja replika Ana Lovrin. Izvolite kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Grubišiću govorili ste o tome da je pravo na pristup informacijama i pravo na zaštitu osobnih podataka da su dva sukobljena prava i da ih je gotovo nemoguće zaštititi oba pa ste pritom i spomenuli slučaj javne nabave da ne bi to bilo. Međutim, nemojte se brinuti jer ovaj Zakon o zaštiti osobnih podataka se odnosi isključivo na fizičke osobe u javnoj nabavi su firme i trgovačka društva i to neće biti nikakve zapreke. To pitanje je regulirano Zakonom o javnoj nabavi. Ali evo ja ću vam reći na jednom primjeru, a mislim da je u velikoj većini slučajeva to itekako moguće poštivati oba ta ustavna prava postupajući naravno dobronamjerno i pametno. A kada oni budu u koliziji, kada bude trebalo procjenjivati javni interes i zaštitu osobnih podataka zato je tu upravo agencija koja ima tu zadaću. Ali evo recimo primjerice svojedobno kada je bilo puno govora u javnosti o dužnosničkim nekim pravima ili o pravima saborskih zastupnika onda je sasvim potpuna točna i sveobuhvatna informacija mogla biti i ostvareno pravo na pristup informacijama da se recimo reklo da je pravo zastupnika pravo na naknadu putnih troškova toliko i toliko kuna po kilometru i da to pravo može imati zastupnik za svaki tjedan zasjedanja, za dolazak od kuće i odlazak kući. To bi bilo pravo na pristup informacijama i potpuno točna i cjelovita informacija. Nije trebalo davati informaciju primjerice da zastupnik taj i taj troši tjedno toliko i toliko tisuća kuna sa imenom i prezimenom ne navodeći slučajno da zastupnik na krajnjem jugu države živi pa mora potrošiti toliko. Dakle, to je po meni bilo kršenje prava na zaštitu osobnih podataka jer je zastupnik završio na naslovnicama kao zadnji kriminalac jer troši toliko novca. Također bi potpuna informacija bila da se pitalo koliko se izdvaja iz državnog proračuna za pravo zastupnika? Toliko i toliko novaca. Ali ne za zastupnika tog i tog. Hvala.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Grubišić. Izvolite.
Hvala kolegice Lovrin ja ovo smatram i jednom afirmativnom replikom na moje izlaganje, ali moram vam pri tome reći da vidite ovdje na ovoj stranici br. 16. postupanje na upit državnih tijela pravnih osoba i građana da lijepo piše da je upita pravnih osoba bilo 163. Prema tome, ne govorimo ovdje o zaštiti, dakle isključivo osobnih podataka fizičkih osoba. Dakle, radi se i o pravnim osobama. A što se tiče naših saborskih evo problema sa medijima i sa pukom da kažem upravo ta naša slika je proizašla iz ovakvih napisa, ovakvih da kažem bijednog žutila da točno tako nazovem koje je preplavilo ove naše medije bilo pisane bilo elektronske koji nastoje, a ne znam po čijem nalogu je li to smanjivanje odgovornosti i uloge izvršne vlasti pa prebacivanje na ovih 151 saborskoga zastupnika koji su zaista pod udarom pa čak evo i sindikata "Preporod" koji krivi Sabor za promjenu kolektivnog ugovora jel'. Osim toga evo vidite netko iziđe a netko tko se vozi bolničkim kolima na posao u Sabor taj nije došao na naslovnicu, a bilo je i takvih.
Hvala lijepa. Završili smo s prijavljenima. Ravnatelj agencije Dubravko Bilić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, zastupnice i zastupnici evo zahvaljujem vam svima na zaista iscrpnoj, konstruktivnoj raspravi sa puno ideja, prijedloga koje ću ja kao ravnatelj naravno nastojati i primijeniti u svome radu. Najprije bih apostrofirao zapravo neke od vaših izlaganja vezano uz sam zakon. Naš Zakon o zaštiti podataka je u potpunosti usklađen sa europskim zakonima i mislim da je jedan od zapravo boljih, kvalitetnijih zakona. Samo je na nama da ga isto tako i primjenjujemo. Ono što ste često navodili i kao problem, a to je neiscrpnost izvješća po primjerima. Ja sam ponio sa sobom najeklatantnije primjere zapravo kršenja privatnosti međutim mi to nismo stavili u izvješće vjerojatno jer bi zauzelo opet puno prostora i možda bi na taj način oduzelo puno vremena za čitanje, ali tu su svi oni slučajevi koje ste i vi navodili. To je pitanje telemarketinga, maltretiranje privatnosti od kojekakvih agencija za prodaju osiguranja, automobilske odgovornosti, životnih osiguranja, tu su problemi telekoma, koji su sve prisutniji i koje mi svakodnevno zaprimamo upite građana vezane uz prijenose broja i razne druge stvari. To su pitanja osiguravajućih kuća koja se bave životnim osiguranjima, koji svi imaju nekakve vaše podatke, ne zna se od kud. Tu je također pitanje onih tzv. crnih lista i mi smo i nedavno imali sastanak sa udrugom banaka i o tome smo raspravljali i o duljini čuvanja tih podataka, načinu brisanja, izlaska sa tih crnih lista itd. Puno je tih stvari zapravo koje u pravu ste nisu spomenute u ovom izvješću i možda će za sljedeće izvješće naći svoje mjesto u ovom na kvalitetniji način. Još bih za početak apostrofirao pravo na pristup informacijama, agencija se brine o zaštiti oba ustavna prava i ja mogu potvrditi zapravo sa prošlotjednog sastanka koji smo imali u Strassburgu u Vijeću europe, vezano uz promjenu Konvencije 108 koja se brine zapravo o ovim temeljnim pravima. Da sve više agencija u Europi prelazi, preuzima zapravo ovaj model kojega mi imamo, koji ima Slovenija, koji ima Srbija, koji ima Engleska, Francuska, Njemačka. Dakle, da je u jednoj agenciji objedinjeno praćenje oba ova prava upravo zbog onoga što su neki od vas naglašavali balansiranja između prava na informaciju, prava da znaš određeni podatak i prava na privatnost. I mislim da uz ove promjene Zakona o pravu na pristup informacijama koje sada idu i koje ćete vi vjerojatno u saborskim klupama imati do kraja godine. Mislim da ćemo i s tim zakonom biti u korak sa vodećim Europskim zemljama, a onda će biti samo na agenciji i na svima nama zapravo da taj zakon dobro i kvalitetno provodimo. Čak mogu reći, evo nedavno smo imali i pir misiju, Europske komisije koja je potvrdila zapravo da je taj spoj, ta fuzija, koju mi provodimo jako dobra i da uz promjene samoga zakona da će se to moći kvalitetno obavljati. Drago mi je da ste spomenuli i broj ljudi koji radi u agenciji. Po sistematizaciji zaista 37 ljudi bi se trebalo brinuti o ova dva ustavna prava, međutim nas je samo 28. To je zaista premalo i uz sav obujam posla koji se stavlja pred i očekivanja javnosti i građana mislim da moramo poraditi na tome da nas. Da u agenciji radi više ljudi i da se onda i slučajevi rješavaju brže i da građani mogu brže ostvariti svoja prava jer ovo što ćemo poduzeti, a to je znači otvaranje agencije prema javnosti, upoznavanje javnosti sa postojanjem agencije. Agencije koja u pravu ste dosada je bila relativno skrivena će i broj zahtjeva biti sve veći. Spomenuli ste također i mnoštvo registara, da u agencija vodi središnji registar koji je zapravo samo baza svih registara u Republici Hrvatskoj, a opsežni projekt Vlade Republike Hrvatske i Ministarstva uprave na objedinjavanju tih registara je također u tijeku. I agencija aktivno sudjeluje i prati provođenje, zapravo ove ideje u djelo i naravno da ćemo u postupku davati svoje mišljenje i sudjelovati u kreiranju ovoga kompleksnoga registra. Ono što ste spominjali kao veliki problem, to je video nadzor. U našem zakonu se izričito ne spominje nigdje, ali Vijeće Europe donijelo je niz preporuka koje i mi primjenjujemo, a jedna od tih preporuka je i video, preporuka o video nadzoru, preporuka o biometrijskim podacima i s velikom segmentu zapravo ovih suvremenih tehnoloških problema koji se stavljaju pred agenciju, ali i pred samo društvo s obzirom na te informacijske tehnologije. Evo raspravlja se i o čuvenom Google streatu, nedavno je, prošli tjedan je čini mi se i Švicarski federalni sud donio jednu presudu u kojem se omogućuje Google streatu funkcioniranje, ali pod strog određenim pravilima snimanja do visine od 80 cm. Tako da nema, da se ne mogu prepoznati osobe na tim snimkama, itd. To je dakle jedan od trendova koji postoji u Europi i mnoge zemlje se bore s tim. Ja se nadam da ćemo i mi ići u korak s tim suvremenim trendovima. A jedan od tih problema je i ovaj … [[Govornik se ne razumije.]] odnosno računalstvo ili u oblaku koji je vrlo aktualan i Europska komisija raspravlja o tome i mislim da će sljedeće godine i izaći i posebno mišljenje vezano uz taj problem. Evo mi smo i jučer imali u Microsoftu isto tako jednu debatu vezanu na to računalstvo u oblaku koje svima pojeftinjuje život, da tako kažem, računalnim. Međutim stavlja pred nas kao agenciju, ali i pred državu mnogo problema jer ono što je jeftino ne znači da je sigurno. Jer taj nekakav server može biti na Karibima, Zelenortskoj republici, gdje sat server košta 1 cent. Međutim, mi sa tom zemljom nemamo potpisan protokol o zaštiti osobnih podataka i onda ne možemo imati nikakvu kontrolu. To je veliki problem koji se postavlja pred cijelu Europu, ne samo pred Hrvatsku i ja se nadam da će to biti vrlo skoro riješeno. Ono što ste s pravom uočili kao najveći problem, to je problem nadzora i postupanja zapravo po nadzoru. Do sad je bila politika agencije da djeluje, da tako kažem edukacijski, više nego kazneno. I možda je to zapravo i bio dobar put da se građani najprije osvijeste, i da ne samo građani nego i tijela javne vlasti i privatne kompanije, ali pred nama je i u svakom slučaju i ovaj drugi dio jer moramo pokazati snagu agencije i moramo pokazati da se zakon mora primjenjivati i da se te neke kazne moraju naplaćivat. Nedavno je Portugalska agencija raspisala kaznu jednom od njihovih telekoma 10 milijuna eura za narušavanje privatnosti, odnosno seljenje tih osobnih podataka, neadekvatno čuvanje itd. Ja se nadam da ćemo u narednom periodu, odnosno sljedećih šest mjeseci, već je šest mjeseci godine prošlo moći učinkovitije djelovati ali za to nam je naravno potrebna i potpora i Hrvatskog sabora, ali i Vlade da možemo osnažiti prije svega kapacitete agencije, da možemo biti prisutni u javnosti i da onda možemo na pravi način štititi građane od mogućih zlouporaba. Hvala vam.
Hvala i vama. Zahvaljujem ravnatelju gospodinu Biliću. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Sutra nastavljamo sa radom sa Konačnim prijedlogom zakona o potvrđivanju protokola između Republike Hrvatske i Češke Republike uz ugovor između Republike Hrvatske i Češke Republike o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja porezima na dohodak i na imovinu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje. P.Z. br. 107. Hvala vam.
Idemo na sljedeće: Izvješće o radu za 2011. godinu Agencije za zaštitu osobnih podataka, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prihvaća se Izvješće o radu za 2011. godinu Agencije za zaštitu osobnih podataka. Molim da dizanjem ruke izjasnimo tko je za predloženi zaključak. Hvala lijepa. Tko je protiv? Nema. Tko je suzdržan? Hvala lijepa. Molim rezultat. Konstatiram da je većinom glasova 106 za i 4 suzdržana prihvaćen predloženi zaključak. Sada možemo krenuti raditi po dnevnom redu. Prva točka dnevnog reda je - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju protokola između Republike Hrvatske i Češke Republike uz ugovor između Republike Hrvatske i Češke Republike o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja porezima na dohodak i imovinu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 107 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta zakona primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika Hrvatskog sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave u skladu sa člankom 164. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu o prijedlogu zakona proveli su Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun. Izvješća tih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog zakona? Da. Poštovani zamjenik ministra Ministarstva financija Boris Lalovac. Izvolite poštovani zamjeniče.