Zahvaljujem, gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Pred vama je Konačni prijedlog zakona o Hrvatskom memorijalnom dokumentacijskom arhivu Domovinskoga rata u drugom čitanju. Ja bih iskoristio ovu prigodu samo da podvučem razlike u odnosu na Prijedlog zakona, uvažavajući da smo već utvrdili Državni proračun za 2005. godinu. Moram reći da su sredstva za početak rada ove ustanove osigurana u okvirnom iznosu od 2 milijuna kuna i da je također osigurano da ova ustanova može započeti s radom u prostorima Hrvatskog državnog arhiva u Zagrebu. Dakle, kako bi u međuvremenu vjerojatno se izašlo i cjelovitije i bolje rješenje, ali da se ne priječi početak rada. Što se tiče razlika u odnosu na Prijedlog zakona one se suštinski mogu svrstati u 4 razlike. Naime, prva razlika se odnosi na naziv ustanove. Kao što znate u prvom čitanju bile su primjedbe u odnosu na riječ "centar" i u ovom Konačnom prijedlogu odlučili smo se da naziv bude Hrvatski memorijalno dokumentacijski arhiv Domovinskog rata. Naime, to radi se zaista o specijaliziranom arhivu i onda ga držimo treba i nazvati arhivom i time otkloniti eventualne dvojbe oko naziva. Osim za ovakvo rješenje potaklo nas je i to da ta ustanova osim što je i specijalizirani arhiv, istovremeno je i znanstvena ustanova, ali ona u svom, kao dva matična zakona koja primjenjuje, primjenjuje Zakon o arhivskom gradivu i arhivima i Zakon o znanstvenom radu. Druga važna razlika je proširenje, odnosno djelatnosti, u opisu djelatnosti arhiva. Naime, pridodali smo obvezu prikupljanja i evidentiranja podataka o humanitarnim, kulturnim, umjetničkim i drugim sličnim aktivnostima vezanim uz Domovinski rat kao i prikupljanje i obradu autentične dokumentacije nastale inicijativom i radom pojedinaca i grupa kao vrijedno svjedočenje o tadašnjim zbivanjima. Treća razlika u odnosu na Prijedlog zakona je propisana obveza za arhive i druge pravne i fizičke osobe koji raspolažu dokumentacijom da predaju Hrvatskom memorijalnom dokumentacijskom arhivu tu građu i da imaju pri tome pravo da se dogovore o načinu predaje i da se, da im se izradi kopija materijala. Ovo držimo da je važno istaknuti obzirom da će se gradivo istovremeno pohranjivati i na suvremene oblike čuvanja. Dakle, da se u tom slučaju i za dotadašnje posjednike te, tog gradiva osigura odgovarajuća kopija kako bi oni ili kao pravne osobe ili fizičke osobe mogle imati dokumentaciju ako im je potrebna za njihov rad, kao što je to kod drugih arhiva. Ili kod pojedinaca koji zbog emotivnih i drugih razloga žele takav materijal zadržati. Četvrta razlika odnosi se na podnošenje Izvješća o radu Arhiva. Naime, uz obvezu Arhiva da o svom radu podnosi godišnje izvješće koje se dakako odnosi na cjelovito poslovanje Vladi unesena je obveza podnošenja dvogodišnjeg izvješća Hrvatskom saboru o cjelovitoj djelatnosti i ostvarenim rezultatima. Sa jednom napomenom da je odredbom, upravo tom odredbom predloženog Zakona predviđeno da Sabor može uvijek zatražiti takvo izvješće i time dobiti uvid u rad ove važne ustanove. Evo, to su 4 temeljne razlike koje su proizašle iz rasprave vođene u ovom Domu i kojim držimo da smo poboljšali Konačni prijedlog Zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li izvjestitelji Odbora za zakonodavstvo, rad, socijalnu politiku i zdravstvo? Predsjednik Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu, poštovani zastupnik Petar Selem. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu na svojoj 10. sjednici 1. prosinca raspravljao je o Konačnom prijedlogu Zakona o Hrvatskom memorijalnom dokumentacijskom arhivu Domovinskog rata i konstatirao je da je Prijedlog koji je pred nama zaista znanost unaprijeđen u odnosu na prethodne verzije koje smo imali. Prvenstveno je rasprava bila, odnosno otvorila se i oko samog naziva. Kao što je rekao gospodin državni tajnik, bilo je prijedloga da to bude centar, bilo je čak stanovitih dvojbi i strahovanja da bi naziv arhiv mogao na neki način umrtviti djelatnost tog, te institucije, da bi je mogao nekako gurnuti u nekakve ladice i u nekakve zatvorene prostore. Međutim, nakon dugog razmišljanja došli smo do zaključka da je ipak termin arhiv najbolji zbog toga što se institucija vezuje uz arhivski sustav Hrvatske i uz Zakon o arhivima. Dalje, u članku 5., u članku 5., molim vas kolega, dozvolite mi da kažem pa ćemo raspravljati, je li? U članku 5., otvoren sam za sve rasprave. U članku 5. se izričito na neki način demantira ovo strahovanje jer se tu kaže koje su sve zadaće tog arhiva pa se uostalom naglašava i izdavačka djelatnost, publikacije, organiziranje predavanja, organiziranje izložbi, organiziranje znanstvenih simpozija. Dakle, jedna maksimalna otvorenost prema javnosti. Kažem, mislim da se time na neki način kompenziraju strahovanja koja bi mogla nastati zbog samog naziva Arhiva i zbog nekih konotacija koje taj naziv i taj termin podrazumijeva, odnosno vuče za sobom. Ali kažem, mislim da je jako dobro da se ovaj institut, nazovimo ga tako, veže uz arhivski sustav Hrvatske koji je jedan vrlo čvrst i mislim, uglavnom dobro razvijeni sustav. Dalje, bila je jedna dilema koju moram ovdje spomenuti ...
Kolega Selem, pardon. Vi imate ovdje Izvješće Odbora i vi to Izvješće trebate u integralnom tekstu prenijeti bez dodataka. Drugo je stvar vaše rasprave.
Ja sam samo informirao ...
Da, da ...
... o nekim dilemama koje su bile ...
Ovo što ste napisali ono možete iznijeti. To da, a drugo ćete u drugoj prigodi.
Dobro. Doslovce ću pročitati. Dakle, Odbor je pitanje razmatrao kao matično radno tijelo. Uvodno obrazloženje je podnio predstavnik predlagatelja. Sudionici u raspravi suglasni su ocjeni da poboljšanje što ih predlagatelji predlažu u odnosu na prvo čitanje bitno unapređuju normativnu osnovicu za uspješan rad ustanove koja će prikupljati dokumentaciju i baviti se pitanjima Domovinskog rata. U prvom redu će postavljenim ciljevima pridonijeti njezina kvalifikacija kao arhivske ustanove, na taj se način osigurava dignitet i zadaća ustanove, sprječava svaka njezina eventualna degradacija, a nova se ustanova oslanja na razvijeni sustav i snažnu tradiciju hrvatske arhivske djelatnosti. Pozdravlja se također poboljšanje opisa djelatnosti predloženog arhiva kroz njegovo proširenje u članku 5. stav 1. Nakon provedene rasprave jednoglasno je donesen zaključak, predlaže se Hrvatskom saboru da donese Zakon o Hrvatskom memorijalnom dokumentacijskom arhivu Domovinskog rata u obliku pripremljenom od strane predlagatelja. Hvala gospodine predsjedniče.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Klub zastupnika DC-a, HSLS-a, poštovani zastupnik Frano Piplović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče. Ja bih podsjetio na početku ove rasprave da na prvo čitanje, kada smo se svi zapravo založili da ovaj zakon donesemo konsenzusom pa pozivam kolegice i kolega danas kad bude glasovanje da budu nazočni barem kod ovoga zakona, kad već nisu bili svi skupa kod donošenja Zakona o hrvatskim braniteljima, jer jednako je bitan i ovaj zakon, zbog toga što je to izraz naše sloge, našeg jedinstva da se skupi kvalitetno, stručno, znanstveno sva građa koja je vezana na Domovinski rat jer nema, nema, ako Domovinski rat kao takav prepustimo i dokumente vezane za Domovinski rat stihiji i vremenu ono će ga zaista vrlo brzo uništiti i do našeg pamćenja će doći vrlo, vrlo malo toga, odnosno doći će ono što vjerojatno nekom drugom odgovara, a ne ono što odražava činjenično stanje vezano za Domovinski rat. Pa za sam početak ja bih podržao ovo zalaganje doktora Selema da se i što je i dato ovdje u samom ovome Konačnom prijedlogu zakona da se ova ustanova organizira kao arhiv a ne kao istraživački centar jer arhiv kao takav treba biti središte prikupljanja činjenica, znači same građe, pohrana, obrada svih tih dokumenata jer su oni zaista rasuti svugdje po terenu. I ukoliko se ne bude brzo, stručno, organizirano djelovalo bojim se da će puno toga biti, biti uništeno. Jer sve ovo što sada činimo i radimo putem Zakona o Hrvatsko memorijalnom dokumentacijskom arhivu Domovinskog rata radimo u smislu poboljšavanja kvalitete našeg pamćenja, jer bez kvalitetne građe nema ni kvalitetnog pamćenja vezanog za Domovinski rat. Jer ako se ovo, kažem, pamćenje ne bude hranilo i obnavljalo temeljem verificiranih, kvalificiranih, potvrđenih, znanstveno potvrđenih dokumenata bojim se da će i to pamćenje biti hibridno. Na sve to nas obvezuju i žrtve u Domovinskom ratu i one vojne i one civilne, svi nas obvezuju da to pamćenje očistimo od svih onih natuha, od svega onoga što bi moglo njemu kao takvome štetiti. Ovaj zakon, ovaj prijedlog, konačni prijedlog zakona ide u tom smjeru da na jedan argumentirani i na jedan dokumentirani način se obrani sam Domovinski rat, a ujedno i da se obrani i dostojanstvo njegovih branitelja i svih onih građana koji su sudjelovali u njemu. Ujedno ovo je jedan dobar alat, znači jedan znanstveni alat, jedan znanstveni put da dođemo do istine o nama ma koliko ona često bila i neugodna, ali se mora doći do te istine da ne bi to jedno traganje za tom istinom na jedan nestručan, jedan način koji će biti u funkciji dnevne politike zapravo razgrađivalo ovo nasljeđe, razgrađivalo i naše društvo kao takvo. Da bismo imali što memorirati treba jasno to očistiti, treba prikupiti i znanstveno sortirati. I tako očišćeno, tako, tako prikupljeno jasno onda ono, ta građa ide u pamćenje, ide u nasljeđivanje, znači i putem školskog i drugih sustava. Jer vrlo je bitno kako ćemo neke stvari kad je vezan Domovinski rat srediti, sortirati, dogovoriti se, a kažem ovaj zakon ide u tom smjeru da nam stvori takvu jednu podlogu jer to umijeće nasljeđivanja Domovinskog rata će zapravo doći u pitanje i bit će ispolitizirano. Zašto to govorim? Svjedoci smo danas da se Domovinski rat kao takav pokušava svrstati u kategoriju zločinačkog udruživanja zbog etičkoga čišćenja, a mi sami dobro znamo da to nije. I ukoliko budemo jedinstveni i složni oko ovog zakona i ako ga jedinstveno i složno donesemo i damo punu potporu. Sva ta građa, sva ta dokumentacija će biti stručno i brzo prikupljena i dana na uporabu. Klub DC-a i HSLS-a, da bih, daje dva tri prijedloga u smislu poboljšanja ovoga zakona. U članku 5. dodajemo još jednu, jednu alineju, znači u članku 5. stavku 1. nakon riječi "djelatnosti" u novom redu dodaje se nova 9. odredba koja glasi "prikuplja podatke o bibliografskim jedinicama, knjigama, znanstvenim i novinskim člancima, raspravama, bibliografijama, izložbama itd., o Domovinskom ratu objavljenima u Hrvatskoj i u svijetu. Vodi o tome ažurnu bazu podataka te preko suvremenih telekomunikacijskih i informatičkih sustava osigurava stalnu dostupnost na te baze javnosti." Obrazloženje, znači rad arhiva mora biti prije svega usmjerena brzo i pregledno upućivanje novih istraživača u dosadašnja istraživanja kako bi mogli maksimalno, racionalno iskoristiti fondove i zbirke arhiva za daljnja istraživanja problematike Domovinskog rata. Također u članku 10. u stavku 3. riječ "može" predlažemo da se mijenja znači u "će" iza riječi statuta dodaju se riječi znači da će se osnovati, da će se, da će se osnovati podružnice u Dubrovniku, Šibeniku, Zadru, Gospiću, Karlovcu, Sisku, Slavonskom Brodu, Vinkovcima, Vukovaru i Osijeku. Obrazloženje. Osnovna zadaća arhiva je prikupljanje građe o Domovinskom ratu kako bi ju se sačuvalo od propadanja. Ovu zadaću je potrebno obaviti brzo jer vrijeme koje prolazi ne ide tome u prilog, zato djelatnici koji će pokrivati pojedino područje moraju biti na licu mjesta u gradovima koji su bili najbliže bojišnici i gdje je građe najviše. Ne smije se dopustiti da se stvori još jedna velika ustanova u Zagrebu s desecima zaposlenih već u središtu moraju biti samo nužne službe tehničke i stručne obrade građe te administrativno osoblje, a djelatnici zaduženi za prikupljanje građe moraju biti što bliže terenu s kojega se građa skuplja. Ovo je korisno i zbog štednje na potencijalno velikim putnih troškovima terenskoga rada. Jasno kad smo ovo predlagali mislili smo na to da će se i lokalne uprave i samouprave uključiti u to da mogu dati potreban prostor tako da neće biti nekih dodatnih financijskih troškova, samo će se pospješiti efikasnost ovoga našega arhiva. I još zadnji, predlažemo da se u članku 17. stavak 1. iza riječi "Republike Hrvatske" dodaju riječi "proračunima jedinica lokalne uprave i samouprave donacijama osnivanjem zaklada". Znači da i to također bude, da budu sredstva imovina arhiva. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Željko Kurtov, Klub zastupnika HNS-a PGS-a.
Poštovani predsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Neupitna je potreba i svako u interesu Republike Hrvatske osnivanje stručnog tijela koje bi se bavilo prikupljanjem, obradom i očuvanjem cjelokupne dokumentacije i podataka o Domovinskom ratu i iz Domovinskog rata. Samo znanstveno kronološki sređena dokumentacija iz građe iz Domovinskog rata može pridonijeti istini i prikazati Domovinski rat točno onakvim kakav je on bio. Moram napomenuti da postoje razni pokušaji prikazivanja rata subjektivno iz kuda nekih pojedinaca iz perspektive kako su ga oni vidjeli i doživjeli. Takav odnos prema zbivanjima u Domovinskom ratu samo unosi zbrku i dodatno zamagljuje istinu. Pojedini sudionici Domovinskog rata ne rade to nužno iz loših pobuda, oni opisuju određene događaje iz rata onako kako su ih oni doživjeli. U pravilu oni nisu bili u mogućnosti sagledati cijelokupnu situaciju i objektivno prosuđivati. Jedan od razloga je njihovo emotivno proživljavanje događaja. Zato jest nužno stvoriti ovaj Memorijalni dokumentacijski arhiv Domovinskog rata u kojem bi se stručno i objektivno na osnovi dokumenata došlo do prave i kronološki ispitane istine. Također je u interesu Republike Hrvatske da se svi relevantni materijali prikupe, obrade, zaštite od utjecaja vremena, a isto tako i sačuvaju kao važan dio Hrvatske državotvorne povijesti. Velik dio građe i dokumenata i danas se nalazi u rukama zapovjednika učesnika Domovinskog rata. Predloženim Zakonom bi se obvezali svi imatelji dokumenata i materijala koji svjedoče o tom vremenu da ih predaju arhivu, time bi se omogućio ne samo bolji i pregledniji uvid, nego i objektivniji i istinitiji prikaz razdoblja u kojem su materijali nastali. Međutim, obvezivanje imatelja građe na njenu predaju je samo prvi korak u tom značajnom i složenom poslu. Treba uložiti maksimum da sva građa koja se nalazi razbacana po raznim državnim institucijama i privatnim arhivima bude prikupljena i kronološkim redom posložena. Tako prikupljenje i sistematiziranje je preduvjet da stručnjaci suvremenim stručnim metodama obrade raspoloživo gradivo. Ono što mi u HNS-u i PGS-u smatramo spornim, nije dakle potreba osnivanja ovog centra, već sam način njegova osnivanja. S obzirom da se osnivanje i rad Hrvatskog memorijalnog dokumentacijskog arhiva Domovinskog rata zahtijeva ulaganje od 2 milijuna kuna za početak, potrebno je ispitati predloženi model najednostavniji i najekonomičniji i najefikasniji. S obzirom da se ne, da ne raspolažemo svim relevantnim podacima prije svega statutom samog arhiva, nemoguće imati potpuni uvid u veličinu ovog projekta. Konkretno, s obzirom da se predviđa mogućnost osnivanja podružnica koliko bi bio konkretan broj tih podružnica i koliko bi prema mišljenju Ministarstva bilo djelatnika uposlenih u ovom projektu? U samom prijedlogu Zakona bilo bi korisno da se uklone pojedini tehnički nedostaci i to su: U članku 8. stavku 2. potrebno je riječ "traženje" zamijeniti riječju: "zahtjwev". U članku 10. predviđa se mogućnost ustrojavanja odjela i službi u arhivu. Nejasno je tko o tome odlučuje, Vlada, Upravno vijeće ili ravnatelj. U članku 11. navodi se da stručne i druge poslove u arhivu obavljaju osobe koje ispunjavaju uvjete propisane između ostalog i posebnim zakonima. Nejasno je o kojim se konkretno posebnim zakonima radi. U članku 13.-6 Upravnog vijeća, arhiva se daje ovlast da predlaže promjene u ustroju i organizacije rada arhiva. Nejasno je kome se to predlaže i tko donosi konačnu odluku. Na području Republike Hrvatske postoji Hrvatski državni arhiv i međa od 13 podružnih državnih arhiva. One obavljaju arhivske službe u odnosu na arhivsko gradivo državnih tijela, pravnih osoba s javnim ovlastima i javnih službi koje djeluju na njihovom području. Također djeluje HIDRA, Hrvatska informacijsko dokumentacijska referalna agencija, ona prikuplja, obrađuje i pohranjuje i pruža informacije o službenoj dokumentaciji i informacijama Republike Hrvatske. Razdobljem Domovinskom rata se danas aktivno bavi osim nadležnog Ministarstva i niz organizacija i udruga koje raspolažu podacima i dokumentima iz tog razdoblja. Ako se smatra da je potrebno osnivanje potpuno novog arhiva jer je to jednostavnije, ekonomičnije i efikasnije, spremni smo i tu ideju podržati kao što smo je i podržali do sad. Međutim, pojedine odredbe ovog Prijedloga upućuju na drugačije zaključke ako se uzmu u obzir da za rad predloženog Hrvatskog memorijalnog dokumentacijskog arhiva za sada nije osiguran potreban prostor, već se planira da arhiv započne s radom u prostorima Hrvatskog državnog arhiva u Zagrebu. Nameće se pitanje stvarnih troškova osnivanja ovog Centra? Koliki će biti troškovi traženja, adaptiranja novog prostora arhiva? Te koliko će sam postupak traženja i premještaja trajati? Ovo nisu zanemariva pitanja, jer bili smo svjeoci dobronamjernih projekata koji se nikada nisu u potpunosti realizirali ili čije je konačno ostvarenje zbog nedostatka sredstava potom i volje bilo čisto zadovoljavanje forme, a ne i cilja zbog kojeg su započeti. Isto tako ne treba zanemariti da se Domovinski rat odvijao u razdoblju kako je naglašeno u samom Ustavu 91., 95., očigledno je da se tijelo koje se bavi tim značajnim dijelom naše povijesti prije ili kasnije objediniti s tijelom koje proučava svu značajnu građu iz Hrvatske povijesti Hrvatskim državnim arhivom. Jednom kad se sva dokumetacija i građa prikupi i posloži neće biti potrebe za velikim brojem djelatnika koji bi se bavili samo tim razdobljem Hrvatske povijesti. Jednako tako stvaranje specijaliziranog tijela koje će se baviti samo Domovinskom ratom postoji opasnost da se previdi, odnosno ne dovoljno naglasi utjecaj društvenih zbivanja i okolnosti koje su prethodile tom razdoblju, a koje su svakako značajne za razumijevanje i vrednovanje cijelokupnog Domovinskog rata. Mi u HNS-u, PGS-u svjesni smo važnosti osnivanja ovog arhiva, radi istine o Domovinskom ratu. Ponajprije radi naše javnosti, svjetske javnosti, a što je najvažnije radi samih sudionika Domovinskog rata i budućih generacija. Stoga HNS, PGS podržava donošenje ovog Zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HSP-a, podjela prvo poštovani zastupnik Pero Kovačević, onda i Pejo Trgovčević.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Žalosna je činjenica da se hrvatska Vlada ne pridržava zaključaka Hrvatskog sabora, žalosna činjenica. Mi smo u trećem mjesecu ove godine dali Prijedlog zakona naš. Onda je u petome mjesecu ministar Biškupić došao kod predsjednika stranke u Klub da odmah napravimo Konačni prijedlog zakona. Nakon toga je Vlada u 9. mjesecu izašla sa tim što smo mi sve zajednički dogovorili kao svoj Prijedlog zakona. I u 9. mjesecu oba dva zakona su bili na raspravi na sjednici Hrvatskoga sabora i zaključak je bio jasan i nedvojben. Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da zajedno s Klubom HSP-a pripremi Konačni prijedlog zakona. Je li to Vlada napravila? Nije. Je li poštuje zaključke Hrvatskog sabora? Ne poštuje. I to nije dobro. I kud to vodi? To uopće nije dobro. I sad što se dalje dogodilo? Kad smo dobili državni proračun vidjeli smo nema centra, nema ga uopće centra. U ime Kluba HSP-a smo tražili da se utvrdi zašto nema centra, što je. I sad što dolazimo, dolazimo da očito na pritisak i nas iz Kluba Hrvatske stranke prava, a i drugih domoljuba, branitelja Hrvatske konačno je došao ovaj Konačni prijedlog zakona. Došao je Konačni prijedlog zakona, kako da ne daje jamstvo, ama baš ne daje jamstvo, kad će to profunkcionirati i u kakvom obliku? Ne daje jamstvo. A mogli smo to napraviti u 9. mjesecu da bi već imali imenovanog ravnatelja, Upravno vijeće, da bi se točno znalo koliko djelatnika, kad. A ovako ćemo izgubiti tri, četiri mjeseca samo u ovom procesnome dijelu, a kad će profunkcionirati, to nitko ne zna, na koji način, ne zna. Pa ljudi moji vama godina dana treba samo za dokumentaciju prikupite svu, objektivno. Kazali ste u svom Prijedlogu tri milijuna, sad goorite o 2 milijuna. Mi smo rekli 4,5 milijuna. Stvarno neću više govoriti, jer me ovo razljučuje u daljnjem dijelu će govoriti gospodin Pejo Trgovčević, ali dajmo se odgovorno ponašajmo, prema hrvatskim braniteljima, prema povijesti Hrvatske, prema našoj djeci, našim unucima. Hvala lijepa.
Dobro. Poštovani zastupnik Pejo Trgovčević.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, državni tajniče, dame i gospodo. Velikosrpska agresija na Hrvatsku imala je za posljedicu razaranje naselja i gospodarske infrastrukture, te spomeničke baštine velikih razmjera, čije posljedice i danas nosimo. No daleko bolnije bilo je sustavno nasilje nad stanovništvom Hrvatske. Posljedice toga su deseci tisuća nestalih, mrtvih i ranjenih civila i pripadnika oružanih snaga Hrvatske države te stotine tisuća raseljenih i prognanih. Za takva stradanja od kojih su strašnija samo stradanja u Bosni i Hercegovini teško je naći sličan primjer u novijoj povijesti Europe. Ipak, svjedoci smo sustavnog zataškavanja i umanjivanja veliko srpskog nasilja nad Hrvatskom i njenim građanima. Pokušaj izjednačavanja krivnje za ta zlodjela te nastojanjima da se ta zlodjela prepuste povijesnom zaboravu. S tim u svezi ističemo kako Hrvatski memorijalni centar nije spomenik niti spomenički kompleks već ustanova čije su temeljne zadaće djelotvorno čuvanje uspomene na sve hrvatske žrtve iz Domovinskog rata dakle i civilne i vojne žrtve, uporno širenje istine o stradanjima hrvatskog naroda i velikom razaranju naše zemlje tijekom cijelog Domovinskog rata te znanstvena raščlamba uzroka, korijena, tijeka, ciljeva i posljedica veliko srpske agresije na Hrvatsku. Hrvatski memorijalni centar imao bi zadaću izvući iz zaborava i čuvati uspomenu na sve žrtve veliko srpske agresije na Hrvatsku, pružiti informacijsku potporu u procesima ratnim zločinima, skupiti i čuvati svu dokumentaciju vezanu uz veliko srpsku agresiju, posebice onu u svezi razaranja spomeničke baštine Hrvatske te širiti istinu o stradanjima Hrvata i razaranjima Hrvatske tijekom veliko srpske agresije na Hrvatsku, te se suprotstaviti svakom pokušaju umanjivanja i zataškavanja zločina nad Hrvatima. Istodobno smo svjedoci nastojanja pojedinih krugova iz Međunarodne zajednice koji imaju za cilj izjednačavanje žrtve i agresora odnosno prikazivanje veliko srpske agresije na Hrvatsku kao građanskog rata u Hrvatskoj. U Hrvatskoj prisutan je pak trend zaborava svega što se dogodilo u tom razdoblju. Razlozi zaborava djelom leže u posvemašnjoj duševnoj iscrpljenosti Hrvata teškoćama rata, međutim većim djelom riječ je o tzv. prisilnom zaboravu vjerojatno nametnutom od strane Međunarodne zajednice s ciljem postizanja kratkoročnih političkih ciljeva kroz prikazivanje zločina kroz umanjivanje vlastite odgovornosti za zločine od strane međunarodnih čimbenika te kroz pokušaje stvaranja hrvatsko-srpske ravnoteže u krivnji za ratne zločine. Zadaća Hrvatskog memorijalnog centra i njegov značaj kako u domaćim tako i u međunarodnim razmjerima najbolje je shvatljiv iz primjera Centra Jad Vashem u Israelu koji je i sam posvećem fašizoidnom projektu genocida i kulturocida nad židovskim narodom. Još su međutim važnija politološka, sociološka, demografska te povjesničarska i druga znanstvena istraživanja korijena veliko srpske agresije odnosno znanstvena istraživanja tijela i posljedica veliko srpske agresije na Hrvatsku u čemu bi upravo Hrvatski memorijalni dokumentacijski centar iz Domovinskog rata trebao imati ključnu ulogu. Sličnu ulogu kao što sam rekao u rasvjetljavanju holokausta nad Židovima ima Izraelski centar Jad Vashem koji potiće i financira čak i posebne programe nad kojima se izvode i postdiplomski studiji. Zato mi smatramo da ne odgovara naziv arhiv nego sa tom tematikom ako se bavi onda mora biti naziv centar. Početni zanos u istraživanjima korijena veliko srpske agresije na njenim fašističkim uzrocima i genocidnim ciljevima te utvrđivanju odgovornosti ključnih čimbenika u Međunarodnoj zajednici za tijek veliko srpske agresije, posebice iskazan tijekom borbe za međunarodno priznanje Hrvatske praktički je prestalo nakon što se, posebice nakon potpisivanja Daytonskog sporazuma a posebno nakon normalizacije odnosa sa Srbijom i Crnom Gorom. I sporazuma i normalizacije odnosa sa Republikom Srpskom. Tijekom agresije na Hrvatsku tj. u svim godinama od 1991. na ovamo često je naglašavano i u Hrvatskoj i u svijetu kako se u Hrvatskoj i u Bosni i Hercegovini ponovilo ono što su svi mislili da se više u Europi neće nikada ponoviti. Već sama ta činjenica ukazuje na važnost nastojanja i poticanja znanstvenih istraživanja s tim u svezi. To je ujedno i prilog Hrvatske Europi i svijetu u borbi protiv zla genocida. Sredstva javnog priopćavanja u Hrvatskoj trebaju posvetiti posebnu pozornost žrtvama srbo-četničke agresije na Hrvatsku. U tu svrhu Hrvatski memorijalni dokumentacijski centar izraditi bi trebao posebne preporuke te osigurati objavljivanje oglasa i drugih informacija, izdavanja periodičnih ili posebnih biltena za potrebe čim potpunijeg informiranja domaće i međunarodne javnosti o svojem radu. Iz ovoga svega izrečenog mogli ste vidjeti zašto Klub Hrvatske stranke prava ne može prihvatiti naziv arhiv. Pored Hrvatskog državnog arhiva nepotreban je još jedan arhiv. Financiranje Hrvatskog memorijalnog dokumentacijskog centra iz Državnog proračuna za 2005. godinu daje nam za pravo sumnjati da će Hrvatski memorijalni dokumentacijski centar ikada zaživjeti u svoj svojoj punini. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a poštovani zastupnik Antun Vujić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Drago mi je da možemo podržati kurs da tako kažem rasta ovoga materijala do ovoga oblika koji zadovoljava jednu od ambicija koja je proistekla iz prvotne inicijative. Zaista možemo rezimirati da rasprava koja je vođena u prvom čitanju je u najvećoj mjeri ili u svim onim elementima koji su davali moguće normativne sugestije usvojena i u tom kontekstu mislim da smo dobili jedan zakon od kojega se može kreći u realizaciju ovog dijela inicijativa vezanih za Domovinski rat. Naime, činjenica jest da je prvotna inicijativa koja je govorila o muzejsko-dokumentacijskom centru ovdje bila primjenjiva samo upravo u aspektu arhivske inicijative i stvaranja arhiva budući da i materijal koji je tada bio dostavljen od uvaženih kolega iz Hrvatske stranke prava nije mogao biti baza, čini mi se da u tome moramo priznati za stvaranje svega ovoga što se i sada iz diskusija očekuje a što po našem mišljenju također treba nastaviti u smislu zaokružavanja cjelokupnog kompleksa Domovinskog rata a vezano za memorijalnu, muzejsku, spomeničku i dakako onda i arhivsku građu. Međutim, mislim da možemo u ovom momentu podržati upravo ovaj zakon zbog toga što je to jedan zdrav početak da se sistematizira ono što je možda i najključnije u ovom momentu i što je sastavni dio čak i naših dnevnih potreba pa ako se sjetite, ako se želite prisjetiti upravo je rasprava na prošlom, kod prvoga čitanja pokazala do koje mjere je važno poštivanje Zakona o arhivu i mogućnosti aktivne prisutnosti struke arhivistike u spriječavanju onakvih stvari kakve imamo stalno da plivaju a to su različiti falsifikati, različiti transkripti koji nemaju vjerodostojnost itd., itd. Mislim da u tom smislu ovaj zakon slijedi u tom aspektu dobar jedan smjer i mislim da on čak i u ovom obliku pokriva neke od primjedbi koje su se ovdje čule, a pogotovo amandmane koje su ovdje neke kolege bile predložile a koji nemaju veze sa, mislim, sadržajem niti sa meritom niti sa razinom rješavanja ovoga problema. No ostaje po onome što, što bi se čini mi se moglo razriješiti i u smislu nekih dilema i u smislu možda korekcija što ćemo ostaviti predlagaču da ih razriješi. Naime u članku 8. koji je važan i koji naglašava obavezu da sve pravne i fizičke osobe koje raspolažu dokumentacijom nastalom u Domovinskom ratu vezanom uz rat, da su to dužne predati arhivu. Tu bi trebalo razlučiti dva aspekta. U svakom slučaju zakonska obaveza mora postojati i ona već ionako postoji po zakonu, ali je vrlo važno razlučiti i onu građu koja, za koju, za koju je ovakav arhiv zainteresiran od one građe za koju su zainteresirane naprimjer lokalne sredine. Mi imamo sigurno zahtjeva mnogo i znam da ih postoji, da se u okviru različitih zavičajnih muzeja i tako dalje također ova građa drži. Prema tome ovdje bi trebalo ili nešto formulirati ili na neki način ostaviti stvar dobroj praksi kako bi se razriješila ta različitost između potreba državnog arhiva, državnog arhiva kao cjeline, specijaliziranog arhiva kao također jedne podcjeline i područnih i drugih interesa da se u nekoj od lokalnih zajednica i u okviru različitih muzeja također ta građa bude izložena i da bude, i da bude dostupna. No to su, vjerujem, sve tehnički elementi koji, koji mogu biti razjašnjeni. Ono što je, dakako ostaje kao pitanje i gdje također primjećujem uz zdravu da tako kažem crtu u kritici koju smo ovdje čuli sa strane Stranke prava to je smještaj samoga arhiva. Ja bih upozorio na put rješavanja toga koji je inače zakonska obaveza ali nije još realizirana, a to je da svakako sadašnja zgrada Hrvatskog državnog arhiva nije pogodna ne samo, za još dopunu i sa ovim ovdje arhivom nego nije pogodna niti kao državni arhiv u cjelini. Postoji obaveza grada i države da sagrade novi arhiv, moderan arhiv i takva inicijativa, na taj, tu inicijativu bi prvenstveno trebalo oživjeti i staviti je u proračun na idućih godina kako bi se dakle zajedno sa gradom i sa državom jer je to obaveza i grada kao grada Zagreba i države da zajedničkim sredstvima što prije izgrade zgradu jednoga stvarno suvremenog arhiva budući da ova zgrada koja je sada odgovara zaista potrebama knjižnice, a nikako jednoga modernoga arhiva. Mislim da u tom smjeru treba tražiti onda i perspektivu smještaja. Mislim da se može početi sada ovako kako je ovdje zasnovano jer je to jedan pozitivan aspekt rješenja te stvari, a mislim da širu inicijativu kakva je bila pokrenuta treba nastaviti. Treba je nastaviti u više područja. Jedno od tih područja je sigurno i ono na što je ovdje upozoreno u smislu iskustva kojega u tom smislu njeguju u Izraelu. Ja bih mogao spomenuti karakter muzeja tipa Holokaust muzeja u Washingtonu gdje, koji također ima aspekte muzejsko-dokumentacijskog centra i aktivne djelatnosti. No to su sve postupne faze koje su različite inicijative i na različiti ih način treba, treba rješavati. Jedan od vrlo važnih elemenata, a koje treba također rješiti jest i to da se nakon što se vrlo mnogo ulagalo u arhive posljednjih godina pa su izgrađeni brojne nove arhivske jedinice od Metkovića do Gospića, Štrigove, Požega i tako dalje, da se radi i na obnovi središnjih, ali i to sve skupa vjerojatno ne može zamijeniti potrebu ovakvoga jednoga muzejskoga-dokumentacijskog centra. Ja bih predložio da ovo što ću sada reći u dodatku ne bude inicijativa neke od posebnih stranaka nego da prvenstveno Vlada nastavi i neke već postojeće inicijative. Dakle nedostaju dva aspekta. Podržavamo ovaj zakon u ovome aspektu. Predlažemo da se nastavi gdje se stalo, a to je sa izgradnjom spomenika domovini za koji je već dobiven širok konsenzus i za koji su prvi sastanci već održani, gdje je čak vizualizacija rješavanja ovoga pitanja predložena i dobila jednu podršku od udruga Domovinskog rata do stručnih timova Društva arhitekata, Vijeća za urbanizam i tako dalje i tako dalje i da to bude u nastavku također jedna od inicijativa kako bismo zaokružili kompleks Domovinskog rata na dostojan način. Mi svi dajemo naše priloge arhivima i eto u razvitku svih arhiva mislim da treba voditi računa i o razvitku našega ovdje arhiva u Saboru. U tom smislu možda je dobro napomenuti da svatko daje svoje doprinose arhivskoj građi, a ostat će zabilježen jedan izuzetan doprinos arhivskoj građi ovoga arhiva. To je doprinos od 25. studenoga koji je dao gospodin predsjednik kada je u 3 točke povrijedio Poslovnik. Pa je povrijedio Poslovnik u 32./18 gdje se kaže da je predsjednik dužan da se brine o zaštiti prava zastupnika. Pravo zastupnika je da bude neobilježen u kvorumu u kojemu ne sudjeluje. Kad je povrijeđena točka 225./2 gdje predsjedatelj utvrđuje broj nazočnih ...
Hvala lijepa gospodine Vujiću. Opominjem vas da se držite teme.
... [[Govornik se ne razumije, govornici govore uglas]] Da, to je tema arhiva.
To je tema arhiva, a nije tema nikakvih mogućih povreda Poslovnika.
To je tema arhiva i tema stava kojeg ću zauzeti u ime Kluba.
Prva opomena, prva opomena, prva opomena.
Hvala lijepa. Vi možete nastaviti ... [[Govornik se ne razumije.]]
Nastavite li s tim oduzet ću vam riječ. Izvolite.
Mislim da smo se razumjeli. ... [[Govornik se ne razumije.]]
Izvolite. Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Damir Kajin, Klub zastupnika IDS-a.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Klub IDS-a nema ništa protiv ovog Zakona dapače neka se već jednom sredi građa vezano uz Domovinski rat. Ako ništa drugo barem da znamo koliko je to ljudi sudjelovalo u Domovinskom ratu. Da li je to bila brojka od 300, 400, 500, 600 ili više tisuća. Da je bilo 600 tisuća da se našalim osvojili bi Staljingrad. Međutim to je bitno i zbog materijalnih prava. Naprimjer svaki branitelj ima pravo po novom braniteljskom zakonu na penziju od najmanje 45% prosječne plaće pod uvjetom da stekne sve uvjete za mirovinu. Za 10 do 15 godina to će u Proračunu Republike Hrvatske ili za to će u Proračunu Republike Hrvatske trebati osigurati milijardu kuna. Prema tome mišljenja sam da se položaj branitelja korektno rješava i slažemo se svi mi ovdje da se na taj način zasigurno njihov položaj i treba tretirati. Toliko sam bio i posebno sretan, da ne kažem ponosan tijekom prekjučerašnjega dana kada je, a ja sam ga često spominjao sa ove saborske govornice, Đuro Horaček od Ministarstva branitelja u Puli dobio stan od 75 kvadrata. Inače kao što rekoh često sam spominjao Đuru Horačeka za ovom govornicom koji je inače kao major JNA špijunirao u korist Hrvatske. U srpskom zatvoru proveo 4 ili 5 godina. 2000. godine vratio se u Hrvatskoj, ostao bez svog stana i potom je 4 godine živio u Izbjegličkom centru Kamenjak u Puli sa ženom, dvoje djece u sobici od 30 kvadrata i eto prekjučer je dobio stan. On je bio sretan. Bio sam da se tako izrazim, sretan i ja. Znači ponavljam evo na ovom primjeru pomogli smo čovjeku o kojem će se možda na neki mali način pisati i u ovom arhivu. U ovom Zakonu koji je ovdje pred nama po mišljenju Kluba IDS-a samo je jedna točka loša. Sjedište arhiva po nama ne bi trebao biti u Zagrebu. Ja sam od 95. godine saborski zastupnik. dolazim svaki tjedan jednom ili dva puta u Zagreb zavolio sam ovaj grad i svakom uspjehu grada Zagreba iskreno se radujem. Međutim grad Zagreb je najrazvijenije središte U Hrvatskoj, jedino grad Zagreb i županija istarska imaju bruto proizvod u ovom času percapita po stanovniku iznad republičkog prosjeka. Sve ostale županije daleko su ispod republičkog prosjeka. U najgoroj poziciji su oni krajevi koji su do jučer bili zahvaćeni ratom. U najgoroj poziciji usuđujem se reći je grad Vukovar. SToga po mišljenju Kluba IDSa sjedište ovoga arhiva mora biti u gradu Vukovaru. Taj grad je zasigurno to zaslužio. Onaj tko ne zna kako je izgledo rat mora otići u Vukovar. Od 91. godine do danas proteklo je 13 godina ali taj grad još uvijek više liči na ruševinu nego na grad. Znači 20 ili 30 radnih mjesta danas su potrebniji gradu Vukovaru nego gradu Zagrebu. Investifcija u ovaj arhiv uz ostalo od nekoliko milijuna kuna zasigurno potrebniji je to gradu Vukovaru nego gradu Zagrebu. Držim da je i građani sprske nacionalnosti također u tom arhivu trebaju naći svoje mjesto. Ne nema dviju istina o Domovinskom ratu. Postoji samo jedna istina ali ona jasno mora biti objektivno pisana. Hrvatska je bila žrtvaagresije Vukovar j eza to najveći svjedok ali bilo je i nekih ponašanja koji su kompronirati rat. Paolin dvor, Pakračka poljana, Lora i takko dalje. Ali neću o tome. Neka o tome piše se u ovom arhivu. Odnosno u ovom memorijanom centru. U nedjelju vidite je kod STankovića gostova akadmik Bilanđić. Na kraju emisije glasanje je pokazalo da nekih 60% građana RH podržava neke meni strane vrijednotsi dok svega 40% partizanske pokret. Građane Istre je to zgrozilo, i ja sam isto trudio se slati ove signale ali sam u velikoj mjeri izgubio. Mene su zvali borci NOBa stari ljudi, partizani, narodnjaci pitali šta se to dešava u ovoj zemlji. Kažću borili smo se za Hrvatsku ali kakve su to prilike u Hravtskoj gdje 60% je bliže vrijednostima NDHa nego partizanskom pokretu. Zato gospodo razmislite i o izjednačavanju invalida II Svjetskog rata i Domovinskog rata. Imajte to na umu. Činjenica kje da ova Vlada uklonila Francetićev spominik da uklanja Budakove ulice, od Dubrovnika do Gospića i tako dalje. Ili da je smogla snage isplaitti štetu obitelji Zec, što je sve hvale vrijedna gesta. I ja to pozdravljam. Kao što pozdravljam i rješenje slučaja Đure HOračeka o kome sam pričao. Međutim tu populaciju iz II rata trebariješiti. Za kraj IDS pozdaravlja ovaj zakon. Netko će u tom zakonu moža prepoznati samo još 20 ili 30 radnih mjesta, međutim ovaj arhiv uz ulogu da opiše ono što se dešavalo u Hratskoj od 91. do 95. ili 97. znači datuam mirne reintegracije. Ima možda i zadaću da pomiri neke nacionalne konflikte. Jasno sve na temelju istine po onoj, neka se vrši pravda pa makar svijet propao. A agresiju an Hrvatsku jasno ne može nitko prešutjeti. Kao što ne može nitko niti žrtvu Vukovara zanijekati. Stoga neka arhiv bude ovaj prozor u jednu povijesnu istinu i neka sakupi građu koja će nas činiit, usuđujem se reći, odgovornom nacijom. Nacijoma koja se ne srami svoje povjesti ali i naciojom koja je priznata u stanju priznati i neke potreške. Ako ovaj arhiv na ovaj način bude postupao ja mislim da će profitirati zemlja, ako bude na neki drugi način se ponašao štetit ć eRepublici Hrvatskoj. Želim mu puno sreće i doista još jedan puta pozivam sve vas da razmislite o amandmanu IDSa da sjedište ovoga arhiva bude u Vukovaru a ne u gradu Zagrebu. Ponavljam nitko nema ništa protiv grada Zagreba, ali u ovom času jedna ovakva institucija Vukovaru je daleko potrebnija. Mislim da bi građani Reublike Hrvatske na to također pristali. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Gospodine predsjedniče, pa evo jedan krivi navod od gospodina Kajina kriva usporedba bila je da ih je bilo 600 tisuća osvojili bi Staljin grad. Znamo da su nacisti osvajali Staljingrad tako daje svaka usproedba sa hrvatskim braniteljima vrlo ružna, jer hrvatski branitelji su branili svoju vlastitu Domovinu a nepadali okolo. Hvala.
Poštovani zastupnik Frano Matušić ispravak netočnog navoda.
Zahvaljujem gospdoine predsjedniče, evo kako jedna neistina može zapravo izazvati zabunu, naime nije točno da je 60% građana Hrvatske glasovalo u toj emisiji. Točno je da je od 60% onih koji su se javili a to je daleko daleko manji broj nešto što je 60% garđana. Tim više što su neki od tih koji su se javili su višekratko glasovali kaošto ste to vi radili što ste i priznali.
Poštovani zastpunik Josip Đakić ispravak netočnog navoda.
Gospodine predsjedniče ispravit ću netočan navod kolege Kajina u kojem je ustvrdio i usporedio dasu Paolin Dvor, Pakračka poljana i ostala mjesta koja je pokušao naborjiti kompromitirali Domovinski rat. O nikakvoj kompromitacij sen e radi, i ne može e raditi dok got nisu pravomoćno presuđeni pojedinci eventalno ako su počinili ako su počinili bilo kakva djela koja nisu im služila na čast. I ne možte nikako uspoređivati Paolin Dvor da je kompromitirao Domovinski rat ili Pakračka poljana. Nema veze sa vezom. TA mjesta kako bi ona kao mjesta kompromitirala Domovinski rat. Postoje samo eventualni pojedinici za kojih još nisu još pravomoćne presude i sudski postupci u tijeku. Hvala lijepa.
I poštovani zastupnik Marijan Bekavac ispravak netočngo navoda.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, netočan je navod kolege Kajina da su sudionici Narodno oslobodilačke brobe da ih treba riješiti vjerojatno u financijskom smislu. Misim da su oni riješeni na najbolji mogući način dobrim mirovinama i svim mogućim privilegijama što su svi drugi stanovnici u bivšoj državi mogli sanjati.
Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice poštovani zastupnik Krešimir Čosić izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Najprije nekoliko riječči o razlozima zbog kojih se donosi Zakon o hrvatskom memorijalnom dokumentacijskom arhivu Domovinskog rata kao specijaliziranoj znanstvenoj javnoj ustanovi Republike Hrvatske. Rekao bih sljedeće veliko je zadovoljstvo konstatirati činjenicu da zaista nakon dugoga možda predugoga vremena nalazimo se korak do utemeljenja jedne ovako važne institucije. Ćitav niz razloga pokazuju da je zaista bilo jako važno tu instituciju uspostaviti utemeljiti staviti u funkciju mnogo prije no međutim iz raznih razloga to se nije dogodilo, i kažem ne samo zbog toga nego zaista zbog urgentne potrebe Klub HDZa dat će punu potporu utemeljenju ove institutucije. BEz obzira na dileme kako bi trebao izgledati njen naziv, dali bi trebao biti centar i dali bi to trebao biti arhiv. EVo nekoliko izvoda iz stavova Vlade RH koji se odnose na razloge utemeljenja ove tako važne institucije. U Republici Hrvatskoj tijekom proteklih godina pokrenuto je više različitih projekata istraživanja o Domovinskom ratu, publicirano je više stotina stručnih knjiga i članaka na istu temu. U oba slučaja zamijećeno je da se znatan broj ovih istraživanja temelji na nevjerodostojnim, neprovjerenim, te stručno i znanstveno neobrađenim dokumentima i takvo stanje traje, ja bih rekao preko gotovo 10 godina i to stanje je bilo nedopustivo. Takvi prikazi počivaju na podacima prikupljenim, kao što su članci, intervjui, komentari u medijima, a koji nerijetko odražavaju samo subjektivne procjene, ja bih rekao interese događaja i procesa iz novije hrvatske povijesti. Nedostatak prikupljenog, sređenog i obrađenog gradiva, kao i njegova nedostupnost za kranje korisnike rezultira nemogućnošću utvrđivanja objektivnih činjenica, te vrlo često otvara mogućnos stvaranju proizvoljnih, pa i ne dobronamjernih zaključaka. Činjenica je da se takvo stanje događa u Republici Hrvatskoj gotovo punih 10 godina neodrživo je i rekao bih slobodno, nered i kaos koji se nadvio nad našom nedavnom poviješću, nad Domovinskim ratom nedopustiv je i vjerujem da će se utemeljenjem, ne samo utemeljenjem ove institucije, nego njenim kvalitetnim odgovornim i profesionalnim radom takvo stanje prekinuti. Već davno postalo mi je jasno da nešto nije u redu s našom nedavnom poviješću, da nije nešto u redu sa Domovinskim ratom, da nije nešto u redu i sa širom slikom kad je u pitanju povijest hrvatskog naroda i tome želim reći nekoliko riječi. To povezujem i sa nekim komentarima koji su se na ovim prostorima mogli slušati zadnjih 50-ak godina, a svodili su se na sljedeću konstataciju i činjenicu: Ništa se tako brzo na ovim prostorima ne mijenja kao povijest i to je stanje koje zabrinjava i koje je nedopustivo. Evo, sjećam se 1993. godine masleničke operacije kada me je pozvao hitno u Zagreb tada načelnik Glavnog stožera general Janko BObetko. U to vrijeme trajale su borbe oko Kašića, bilo je određenih problema, teškoća i on je tražio da ga osobno izvijestim što se na tom mjestu dogodilo. Tih dana ili dan prije poginulo je 16 hrvatskih branitelja, 20-ak ranjeno i ja sam trebao žurno doći u Zagreb i upoznati sa činjenicama načelnika Glavnog stožera. Ističem to zbog jedne činjenice, jer i to se zaboravlja. Tada je bilo nemoguće doći u Zagreb iz Zadra. Bilo je nemoguće. Bilo je to vrijeme tog dana negdje u veljači 1993. snažna bura. Trajekt Prizna-Žigljen nije vozio, pontona nije bilo, ceste nije bilo i krenuo sam tog dana navečer u 10 sati trajektom prema Rijeci i put do Rijeke je trajao skoro do jutra. U 10 sati sljedeći dan sam došao u Zagreb. Put od Zadra do Zagreba trajao je 12 sati. To su činjenice koje se zaboravljaju. Sreo sam tom prilikom jednog čovjeka koji je bio u onoj bijeloj odori. Predstavnik Europske zajednice, vidio me isto tako u odori HV-a prišao mi je i rekao je, šta vi gospodine radite u zadarskom zaleđu. Vidio je da sam imao određene činove,mislim da sam tada bio brigadir Hrvatske vojske i uputio mi je prijekore šta radi Hrvatska vojska u zadarskom zaleđu. Razgovarao sam s tim čovjekom skoro do jutra i konstatirao sam činjenicu da je on nedavno došao kao predstavnik Europske zajednice i da apsolutno nije ništa znao o povijesti Republike Hrvatske, o povijesti hrvatskog naroda. Njegovi stavovi su bili krajnje neprijateljski i neprihvatljivi, nekorektni i neutemeljeni. Razgovarali smo do jutra. On nije znao ništa o Ustavu iz 1974. godine, nije ništa znao o Badinterovoj komisiji i nalazima Badinterove komisije i konstatirao sam činjenicu da je bio brifiran prije nego što je došao u Republiku Hrvatsku od odgovarajućih institucija koje su djelovale na mjestu s kojeg je on došao. To su bile jugoslavenske institucije koje su manje više sve ljude koji su dolazile na ove prostore indoktrinirale na jedan neprihvatljiv, nekorektan način. I to pokazuje sljedeću činjenicu koja nas mora zabrinjavati, da ta neistina, ne samo o Domovinskom ratu nego o našoj povijesti nije samo problem s kojim se mi susrećemo u Republici Hrvatskoj, nego je to problem koji postoji u mnogim institucijama, arhivima i drugim važnim bibliotekama širom svijeta. I to je zadaća, i to je slika koju mi moramo odgovorno i sustavno mijenjati, ne kroz improvizirane medijske istupe, tendenciozne, neobjektivne u interesu pojedinaca, pojedinih interesnih grupa i zbog toga držim da je utemeljenje ovakve institucije izuzetno važno i mi joj trebamo dati punu potporu. Rekao sam i to ponavljam, mislio sam ja osobno, a mislim da smo i mi svi skpa vrlo često naivno mislili da je istina nešto što samo po sebi postoji i da se to ne može ugroziti. I mislili smo to 95. i 6. i 7. itd. Onda smo se nažalost suočili sa stvarnošću koja je pokazala da je istina ne statička ne vremenska invarijatna kategorija, nego da je istina nešto s čim se može lako upravljati, što se može oblikovati kada, kome i kako treba i samo je pitanje tko je, kako i u kojoj mjeri organiziran ili neorganiziran.Zaboravljaju se činjenice da smo imali nedavno, ne nedavno, pred 15-ak godina, nešto manje napad na Banske dvore, da smo imali zračni napad na komunikacijski centar na Sljemenu, da smo imali višecjevne bacače nedopustivo oružje u središtu Zagreba. Prema tome, taj faktor zaboravljanja se treba reducirati i jedino što je sustavno rješenje je uspostavljanje ovakve institucije. Želim još o nekim stvarima govoriti. Mi ćemo uspostaviti navedenu instituciju, ali moramo već danas voditi računa da dokumenti i građa koja će ući u tu instituciju može biti kako bi rekli kontaminirana i inficirana nedopustiva, jer unijeti u arhive u ovakvu jednu važnu instituciju dokumente koji su falsificirani, ne negdje drugdje, nego u Republici Hrvatskoj, i te dokumente su falsificirali i nad njima su radili intervenirali ljudi koji sjede u institucijama ove države i danas i to je stanje koje nas zabrinjava i zbog toga posebna pažnja kad se bude takva institucija utemeljila, mora se pokloniti validaciji i verifikaciji svakog dokumenta koji u tu instituciju ulazi, jer se ne može dogoditi da budući povjesničari i analitičari, znanstvenici rade s dokumentima koji su nekoegzistentni, koji su izmijenjeni. IZmjenjeni u smislu svog sadržaja. Rekao sam i ponavljam, bio sam svjedok i onih događaja i na Brijunima i zaista sam siguran da taj dokument nije autentičan i ne može pretstavljati dokument na temelju kojeg se oblikuje jedna nedopustiva slika o Hrvatskoj nedavnoj povijesti, o hrvatskoj stvarnosti. Nekoliko konkretnih prijedloga i možda komentara koji se odnose na određene članke Konačnog prijedlog zakona o Hrvatskom memorijalnom dokumentacijskom arhivu Domovinskog rata. Članak 2. Mislim da je to izuzetno važno, pozdravljam i naglašavam. Arhiv se osniva kao javna znanstvena ustanova. I u tom smislu kad formiramo javnu znanstvenu ustanovu, onda moramo voditi računa o zakonu, o znanstveno-istraživačkoj djelatnosti i tu su nam itekako važni stavovi ministarstva znanosti. Kad govorimo o znanstvenoj djelatnosti, onda u okviru te institucije moramo razlikovati nekoliko aspekata. Onaj aspekt znanstvene djelatnosti koji se odnosi na sam arhiv, standardi koji se moraju poštivati pri radu arhiva, tehnologiji, dokumentaciji, internetizaciji i informatizaciji. Arhiva, to je jedna važna stvar, ali jednako tako važna i ja bi rekao presudno važna i najvažnija je ustvari sposobnost te institucije, tj., tog arhiva da kvalitetno, analitički i odgovorno i objektivno interpretira dokumente koji stoje na raspoloženju. Falsificirani dokumenti ne mogu biti sastavni dio arhivske građe i treba učiniti sve da takvi dokumenti ne budu nešto nad čim će se u budućnosti arbitrirati. Dalje, članak 9. citiram: "Arhiv jednom godišnje podnosi izvješće o radu i poslovanju Vladi Republike Hrvatske". To je normalno i jako dobro. Drugo, "o svojoj cjelokupnoj djelatnosti i ostvarenim rezultatima Arhiv podnosi izvješće Hrvatskom saboru svake dvije godine i/ili kada ona to zatraži". Ja bi rekao, to nije dobro i predlažem da napravimo amandman, a vjerujem da ćete ga vi usvojiti, da se Hrvatski sabor jednako kao i hrvatska Vlada o radu arhiva informira jedanput godišnje. Dalje, predložio bi konkretno i sljedeće, kako bi dali snažan poticaj što je moguće prije kvalitetnom radu te institucije da nakon njenog utemeljena, da li je rok 3 mjeseca prekratak to ne mogu arbitrirat, ali ne na dulje od 6 mjeseci. Ljudi koji će voditi tu instituciju trebali bi Hrvatskom saboru izložiti program svog rada i predložiti, odnosno izložiti i organizacijsku strukturu koja je temelj kvalitetnog i funkcionalnog rada ovoga arhiva u svim važnim aspektima od arhivske građe i njenog očuvanja, manipulacija s tom arhivskom građom kao i onom drugom važnom aspektu ove znanstvene obrade. Iz svih tih razloga, svakako kao što sam rekao i na početku, Klub HDZ-a podupire snažno utemeljenje i početak rada ove institucije jer proteklo vrijeme, tj., proteklih 10 godina pokazuje sve nedostatke koje smo imali na široj političkoj, ali ja bi rekao i ukupnoj sceni što se tiče stvaranja istine Domovinskog rata zbog toga što takva institucija nije postojala i nije funkcionirala
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Željko Kurtov.
Ispravljam kolegu, uvaženog kolegu Ćosića da nismo mi korak do ostvarenja ovoga Memorijalnog arhiva. Mislim da je ovo samo početak jednog puta, trasirana cesta za taj arhiv. Mislim da puno još koraka imamo da ovaj arhiv i saživi onako kako smo mi ovdje zamislili i kako bi željeli.
Klub zastupnika HSs-a, poštovani zastupnik Željko Ledinski. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, štovani državni tajniče, kolegice i kolege. Dozvolite da u ime Kluba Hrvatske seljačke stranke kažem nekoliko riječi o Prijedlogu zakona, odnosno Memorijalnom dokumentacijskom arhivu Domovinskog rata. Prije svega, Hrvatska seljačka stranka podržava donošenje ovoga Zakona, premda bih rekao da smo možda bliže onome nazivu koji je predložio Klub HSP-a, da se zove centar. Zbog čega to kažem? Pa mislim da u samome, ako pod pojmom arhiva vjerujem da neće biti toliko široko obrazloženo kao što bi bio jedan centar koji bi se bavio i kompletnim istraživanjima, posebno Domovinskoga rata. S obzirom da je prošlo već dosta godina od početka Domovinskoga rata, a i od završetka isto tako, tako da možemo podržati sve razloge koji su ovdje navedeni, a vezani su za osnivanje takvog centra. On je vjerojatno mogao biti daleko prije osnova, pa danas bismo možda mogli lakše govoriti o mnogim zakonima koji su doneseni, pa evo i o ovom zadnjem o hrvatskim braniteljima. Takav jedan arhiv bi sigurno mogao pomoći da se kvalitetnije i bolje sva ta građa determinira, a svjedoci smo barem mi, evo koji smo bili sudionici i aktivni Domovinskog rata, da imamo često puta priliku pročitati u nekim knjigama osobna viđenja pojedinaca koji su bili daleko od bojišnice, a nisu bili na onoj prvoj crti. Ja se slažem i sa time da je trebalo sagledati jednu širinu tog problema i da mi koji smo bili možda zapovijedali na prvim linijama, možda nismo vidjeli sve ono što se oko nas okolo dešava, ali isto tako mislim da i oni koji su bili daleko iza prve crte isto tako nisu mogli vidjeti sve što se dešava. A često puta su imali puno više vremena da pišu o tome. Zbog toga mislim da je potrebno prije svega dati jednu veliku važnost upravo provođenju ovoga Zakona i da njegovo provođenje mora što prije početi. Da bi mogli što je moguće prije i kvalitetnije imati jednu onda cjelovitu sliku svih događanja koja su bitna za tu našu bližu povijest. Kad o tome govorimo, sigurno da treba reći da je potrebno napraviti rasčlanbu svih vojnih akcija. Jedan veći dio je već i napravljen, on i postoji u našim dokumentacijama pri Hrvatskoj vojsci i Policiji. Jer samo jedna vojno znanstveno i stručna rasčlanba svih operacije može dati onda jednu cjeloviti prikaz o tome što je u pojedinim dijelovima i pojedinim područjima značile te operacije. I na taj način ćemo onda omogućiti da imamo dokumentaciju koja može pomoći u mnogočemu, vjerojatno bi da smo imali mogla pomoći i bržem povratku naših generala koji se danas vraćaju, ali možda neki drugi ne bi ni trebali otići da smo imali kvalitetnu dokumentaciju na vrijeme. Tu se slažem sa gospodinom Ćosićem oko toga da stvarno smo trebali to daleko prije imati. Danas bi nam bilo onda u mnogočemu jednostavnije i lakše i ne bi imali takovih problema koji su se poslije javili, da li često puta i zlonamjernih. I u tom dijelu jedna prisutnost struke, prije svega vojne, policijske i ostale koje su sudjelovali u akcijama, mislim da mora dati onu dokumentaciju koja će biti da ne samo da se ne zaboravi nego da omogućava i da čuva i sjećanja naše postrojbe na borbene puteve, na te slavne dane. Evo, reći ću, sutra se obilježava jedna obljetnica isto tako jedne postrojbe u kojoj smo, evo kolega Đakić i ja sudjelovali, 13 godina od pogibije i od naših prijatelja suboraca. Ali isto tako, rekao bih 13 godina od kada je zadnji kopneni napad Jugo vojske zaustavljen u istočnoj Slavoniji. Takove dane sigurno da moramo cijeniti i sjetiti se svi mi, ne samo oni koji su sudjelovali nego svi zajedno. Dozvolite mi da, evo, kažem još na kraju, ovaj Zakon sigurno će omogućiti kad se donese i jednu bržu uspostavu svega toga o čemu sam govorio, ali isto tako onda i jedno lakše provođenje svih zakona koji su vezani na to, od prava branitelja i ostalih. I evo, Klub HSS-a podržava donošenje ovoga Zakona i volio bih da, a s obzirom da su do sada svi klubovi izrazili podršku tome Zakonu, da možda još ovih par amandmana predstavnici Vlade do samog glasovanja usaglase i da uđemo sa jednim zajedničkim konsenzusom u donošenje ovoga Zakona. Hvala.
Hvala. Završena je rasprava po klubovima. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče i također kao i svi klubovi podupirem i u prvom čitanju sam to jasno izrazila, osnivanje ovog centra iz svih onih razloga koje je u ime našeg kluba rekao gospodin Ćosić. A samo bi još možda dodala, eto, da sam jako zadovoljna što je predlagač promijenio one stvari koje smo mi kao zastupnici u prvom čitanju ukazivali da treba napraviti. A to je da se regulira ovo imanje građe kod fizičkih osoba i pojedinaca za koje se i ne zna kod koga sve postoje. Da je prošireno dakle da arhiv nema samo službene dokumente koje se odnose na vojne postrojbe nego će prikupljati sve one dokumenta koji slikaju situaciju u kojoj smo bili od 90-te pa do 96. u onom dijelu koji nije strogo vojni. Dakle i u prikupljanju humanitarne pomoći i u organizaciji civilnog stanovništva jer ja moram ponoviti, lako je danas ex cathedra govoriti o nekom vremenu s vremenske distance od 15 godina iako je puno stanovnika bilo involvirano osobno, ima onih koji nisu. Dakle govoriti danas o tom vremenu je sasma drugačije ako ste bili sudionik toga unutra ili ako ste bili promatrač toga izvana i afektivni odnos ali i odnos poštivanja tih vrijednosti. Dakle ono osnovno što mislim da će taj arhiv doprinijeti osim gole da tako kažem, dokumentacijske aktivnosti jest i poštivanje tog vremena i poštivanje ljudi koji su nama omogućili da danas o tome uopće o tome raspravljamo ovdje u Hrvatskom saboru. I nadam se da će kroz vrlo kratko vrijeme, nažalost za sad nema prostora koji bi se definitivno samo njima dalo mjesto, ali da će i u okviru arhiva ta djelatnost početi na način da se dostojno, znanstveno, s poštovanje to vrijeme oslika, a onda oni koji se budu bavili pisanjem i eto srećom ovih dana ima dosta knjiga koje slikaju to vrijeme iz drugih rakursa nego što je bilo zadnjih tri, četiri godine. Dakle, eto mogu apostrofirati i knjigu doktora Tomca o predsjedniku Tuđmanu koji oslikava neke nove momente i oko našeg djelovanja u Hrvatskoj i u susjednoj Bosni. Dakle, stvari postaju široj javnosti na istinit način pristupačnije od onih ljudi koji su u tome sudjelovali a i dokumenti koje imamo će tu sliku poboljšati. I nek’ mi bude dozvoljeno reći s ove govornice da sam kao stanovnica županije iz koje dolazi general Markač, koji je počasni građanin grada Đurđevca izuzetno sretna što će on biti doma. I zbog toga mislim da je i ovaj zakon dio naše priče i naše dužnosti da o hrvatskom Domovinskom ratu i o tim događanjima govorimo na način istinit s pietetom, s poštovanjem i sa ljubavlju. Zahvaljujem
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Ma slažem se sa kolegicom vezano za to da bi taj centar trebao omogućiti ili arhiv, kako ćemo ga nazvati treba omogućiti da se knjige pišu na znanstvenim osnovama i da su utemeljene na istini, jer da se ne bi dešavalo kao u nekom proteklom vremenu da neki koji su pisali knjige neutemeljene na znanstvenoj istini zapravo postanu nekakav element određenih optužnica na Haaškom sudu. Što se tiče gospodina Markača, ja bih bio sretniji da se on vratio za Uskrs u Hrvatskoj a ne danas. … [[Upadica se ne razumije.]]
Odgovor na repliku, zastupnica Sučec-Trakoštanec Ivana.
Naravno da vi gospodine Lučin ne dijelite moju sreću jer ako smijem reći ipak je gospodin Markač meni osobno i ja njemu bliža nego što ste vi i gospodin Markač i to će ljudi koji nas slušaju dobro razumjeti. A neću govoriti o prošlim vremenima. Ima prošlih vremena koja su sjajna za Hrvatsku, ima onih koja su manje sjajna ali ja sam sretna što imam božju milost biti sudionikom ovog najsjajnijeg vremena, dakle ovih proteklih 15. godina. Hvala.
Poštovani zastupnik Stjepan Bačić.
Poštovani gospodine predsjedniče, članovi Vlade. Meni je drago što je pred nama u drugom čitanju zakon, Konačni prijedlog zakona o osnivanju Hrvatskog memorijalnog dokumentacijskog arhiva o Domovinskom ratu. Dobro je da je došao pa makar i sada iako mislim da smo već puno zakasnili i da se mnoge stvari bi drugačije možda događale u međunarodnim odnosima Hrvatske da smo imali prave arhive, da smo imali dokumentaciju koju smo ne smo čuvali nego bi prezentirali i svojoj javnosti i međunarodnoj. Ali sad kad smo u situaciji da konačno imamo pred sobom jedan materijal koji obećava da će se oživotvoriti ipak ideja koja je dugo bila prisutna kod mnogih o potrebi osnivanja toga centra ja bih rekao da je možda naziv "Centar" bi ipak bio primjereniji jer centar i simbolički označava neku živu instituciju a arhiv sam po sebi govori o jednoj statičkoj instituciji. A i sad i o naslovu bi mogli razgovarati međutim bitno je ono što će taj arhiv činiti. Dakle on uz ono obrazloženje šta on sve radi, prikuplja čuva itd. ima i jednu svoju zadaću a to je istraživanje, znanstveno istraživanje i objavljivanje. I mislim da su to najvažnije stvari koji bi taj centar, odnosno arhiv trebao raditi, a to znači kod istraživanja da se posveti istraživanju uzroka rata i da to bude detaljno obrazloženo da svi oni materijali iz Memoranduma "SANUA" i djelovanju institucija u bivšoj Jugoslaviji pa i Pravoslavne crkve u to doba da budu objelodanjene. A drugo je objavljivanje. Ja mislim da objavljivanje te građe treba biti redovito i sustavno, bilo kroz jednu posebnu publikaciju ili kroz obavezu da postoji jedna kolumna u dnevnom i tjednom tisku, a isto tako na Hrvatskom radiju i na televiziji. Mi smo imali jednu crticu o Domovinskom ratu koja se pojavljivala pred dnevnik i mislim da je ona bila korisna i nije mi jasno zašto je ukinuta. Neki će reći da ne smijemo živjeti u prošlosti, ali ja bih rekao da je važno prošlost ne zaboraviti. A nama se događa upravo to da najnovija povijest se pomalo zaboravlja da se zataškuje i da se izokreću činjenice, a što je nedopustivo. Prema tome, svrha ovog centra ili arhiva kako ga se sad zove treba biti upravo u tom smjeru usmjerena da joj cilj bude da naši naraštaji koji dolaze, koji nisu bili svjedoci događanja da imaju iz čega učiti o svojoj novijoj povijesti da tu povijest dakle poznaju ali da je i poštuju. I ono što je najvažnije za nas kao narod da ne dozvolimo da nam povijest pišu drugi. Hrvatsku povijest trebaju pisati Hrvati, podsjetio bih vas da židovsku povijest je nezamislivo da pišu Palestinci. Ono što je najvažnije u ovom svemu, iz ovih elemenata ove građe koja će biti prikupljena hrvatski narod mora crpiti elemente za samopoštovanje, a onda će imati samopouzdanja, onda će moći rješavati sve probleme koji nas okružuju i koji su pred nama. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Jagoda Majska Martinčević.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Rekla bih da se ovaj Prijedlog, Konačni prijedlog zakona o Hrvatskom memorijalno dokumentacijskom arhivu Domovinskog rata na neki način nadovezuje i na zakon koji smo neki dan izglasali o hrvatskim braniteljima. Riječ je naime o jednoj kompleksnoj materiji koja obuhvaća ne samo ponovno stečena prava branitelja, nego i dužnost da o braniteljima, a oni su sasvim sigurno najvažniji dio Domovinskoga rata, ova ustanova bez obzira kako ćemo ju u konačnici nazvati kaže pravu istinu. No, ja bih pošla možda ne od početka onoga što sam htjela reći, nego konkretno od članka 8. u kojem se kaže da su pravne i fizičke osobe koje raspolažu dokumentacijom nastalom u Domovinskom ratu dužne je predati arhivu. Na koji način ćemo mi tu dužnost ostvariti, svi mi zajedno u ovoj našoj domovini, kad ni oni javni pozivi za predaju oružja iz Domovinskog rata nisu baš uspjeli, nisu urodili onim plodom koji se očekivao? Zašto mislimo da će netko vratiti ili predati ono što ima kad je danas tako popularno i profitabilno dilati i tako stvarati svoj "javni imidž" sa dokumentima pa i onima iz Domovinskog rata koji su u datim momentima itekako mogli biti korisni, a pokazali su se zapravo sasivm kontraproduktivni. Prema tome, ne znam koja je metoda, dakako ne represivna, ali koja je to metoda da ćemo sve one koji to drže po svojim privatnim ladicama i čekaju zgodan moment kako bi to upotrijebili na koji ćemo ih način navesti da to predaju? Nadalje, što se tiče prijepora oko imena centar, arhiv, ja bih rekla da se sa promjenom centra u arhiv zapravo željela isključiti ona socijalistička Kumrovečka tradicija o nekakvim memorijalnim sobama u koje su se vodili džaci u koje smo svi mi kao djeca morali ići ne bismo li vidjeli nekakvu pušku ili nekakav dokument, a zapravo ništa o tome nismo doznavali. Pa se prema tome, ovoga puta ako smo 50 godina čekali svoju vlastitu državu, a sad eto gotovo 15-tak godina čekali na ovakvo jedno tijelo, počelo razmišljati o jedno potpuno drugačijem, a to je prije svega znanstvenom i istinitom pristupu o jednom, o jednoj ustanovi u kojoj se neće nitko na silu dovoditi, koja će prije svega služiti znanstvenicima da bi konačno nekakva prava istina, ako postoji prava i kriva možda sam se krivo izrazila došla na vidjelo. Vrlo je bitno ono što je kolega Čosić govorio o tome, o zlouporabi dokumentacije koja će možda pristizati u tu ustanovu, odnosno o tome tko će znati, moći i htjeti razlučiti ono što jest, a ono što nije istina. U tu svrhu treba sasvim sigurno apelirati na zapošljavanje bez obzira u kojem obliku doista znanstvenika, mladih znanstvenika koji će utemeljenim metodama znati pronaći što jest, a što nije, kako falsificirani podaci na ovakav način ne bi i dalje provlačili. Vrlo sam sretna da je moj prijedlog o iz prvog čitanja ovoga Zakona o sabiranju dometa rezultata ili barem pokušaja svega onoga što se u Domovinskog ratu događalo, u kulturi, umjetnosti, humanitarnim djelatnostima da će i to dobiti svoje mjesto, jer mislim da to uopće nije nevažan dio Domovinskoga rata. I kad danas govorimo o nekim povijesnim događajima iz II. Svjetskoga rata na ovim našim prostorima, pa da upravo sa umjetnicima sa onima što su rekli ili zacrtali u nekim prilikama kao i na onom znamenitom kongresu u Topuskom možemo biti itekako zadovoljni. Složila bih se također sa kolegom iz DC-a koji je predložio osnivanje podružnica u gradovima koji su bili najveće žrtve Domovinskoga rata. To bi se moglo nadovezati na diskusiju ne znam više koga ovdje, koji smatra da Zagreb ne bi smio biti centar u kojem će se ovakva institucija osnovati. Ja mislim da Zagreb naprosto u ovom trenutku mora biti taj centar, jer on može pružiti najbolju logistiku za sve one predradnje koje još predstoje da bi ova institucija zaživjela. A sasvim je sigurno da podružnice sa osobama na terenu, ali osobama koje nisu samo svjedoci, nego koji su i znanstvenici mogu itekako pripomoći da se ta građa prikupi. Možda bi mogli još razgovarati o tome kako zapravo nazvati ovu ustanovu u ovom drugom čitanju, ona je osvanula kao Hrvatski memorijalni dokumentacijski arhiv naprosto zato jer je nužno da se veže uz čvrsto utemeljenu arhivsku djelatnost u Hrvatskoj. No, točno je i to da arhiv i kao termin i kao institucija pomalo asocira na nešto što nije živo. Možda bi trebalo razmisliti o još jednoj mogućnosti kako bi se to zvalo, možda Povijesno dokumentacijski centar s arhivskom djelatnosti, u svakom slučaju ime takve jedne ustanove nije toliko bitna koliko je bitno na koji će način ona funkcionirati. A ona prije svega mora funkcionirati danas 15 godina nakon svega što se dogodilo na znanstvenim temeljima i nipošto ne smije dozvoliti da se bilo što falsificira jer u dnevnoj politici u onom što se svakodnevno događa u ovoj našoj zemlji o čemu možemo čitati u dnevnim novinama i slušati u svim medijima dokumenti i dalje služe za osobne političke promocije, dokumenti nisu danas u dnevnoj politici ono na čemu možemo temeljiti povijest Domovinskog rata za buduće generacije. Prema tome, apsolutno podržavam ovaj Konačni prijedlog zakona, on nije velik, on je vrlo jasan, on će zacijelo još u nekim detaljima biti dorađen, mislim da će kolegica Petričević nešto govoriti još i o jedno iznimno važnom segmentu, koji je u Domovinskom ratu ućinio jako puno, a to je naše iseljeništvo koje se uopće ovdje ne spominje, a koje je također poduzimalo niz, niz akcija najrazličitijeg karaktera i pretpostavljam da će biti uklopljen u jedan od članaka ovoga Prijedloga zakona kako bi se i ta djelatnost zabilježila, istopravno sa svim drugim djelatnostima koje su bile vezane za Domovinski rat, ali tvrdim isključivo temeljene na istini, a ne na falsifikatima. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, zastupnik Šime Lučin, izvolite.
Hvala lijepo. Netočan je navod da je prikupljanje, dobrovoljno prikupljanje oružja u više mjeseci bila loša akcija. Obzirom da je tom akcijom, dakle provođenjem programa "Zbogom oružje" da su prikupljene tone oružja koje su spaljivane odnosno uništavane u visokim pećima. Čak su Ujedinjeni narodi preuzeli taj program i primjenjivali ga u našim susjednim zemljama i u nekim afričkim zemljama. Stoga sam uvjeren da ako se na takav način pristupi i prikupljanju arhivske građe iz Domovinskog rata. Dakle, ukoliko se objasne ciljevi, upotreba tog materijala da bi rezultati mogli biti dobri.
Hvala. Gospođe i gospodo zastupnici, imamo posjetu sabornice. I naš rad danas jednim djelom će pratiti učenici i učenice i profesori Ekonomske i Trgovačke škole iz Čakovca, pa ih lijepo pozdravimo. [[Pljesak!]] Poštovana zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite!
Hvala. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege, dragi učenici i nastavnici iz Čakovca! Pa evo na početku moram zaista iskazati svoje zadovoljstvo što su svio sudionici rasprave do sada podržali osnivanje ovakve ustanove i nadam se da će i svi glasovati za donošenje ovog zakona. Zašto je potrebna ovakva ustanova? Pa prije svega da ne bi dogodilo da događaji iz Domovinskog rata počivaju na prepričavanju ili pretpostavkama koje često prerastaju u neistine. Mnogo materijala nalazi se u ladicama, možda nikad neće ni biti upotrebljeno a moram vam reći da sam i sama sudionik obilaska područja zahvaćenih ratom poslije Domovinskog rata, obilazila sam škole i kulturne ustanove po svojoj profesiji koju sam obavljala u Sisačko-moslavačkoj županiji i prikupljala dokumentaciju iz ovih ustanova. I mogu vam reći da su mnogi zapisi, dokumenti mogla bih reći dnevnici, imenici nestajali, da su ih ljudi sakupljali i zadržavali kao svoje privatno vlasništvo želeći imati možda nekakvu uspomenu iz tog razdoblja ali zaista ne znam čemu oni sada njima služe a nama u poslovanju i u svemu što se događa i poslije rata itekako mogu poslužiti. Dobro je što je jedna ovakva ustanova koju smo ovdje nazvali arhiv i vidim postoje dileme oko naziva i sama sam bila u ovoj dilemi i nadam se da neće čuvati samo građu u podrumima već da će i vršiti njenu znanstvenu obradu, da će izlagati tu građu i da će to sve biti u svrhu i izdvanja publikacija, časopisa, stručne literature koja će biti dostupna svima. Kao i kolegica Martinčević moram pozdraviti ovu odluku i proširenje u članku 6. u kojem smo sada uveli da se mora sakupljati građa i da će ova ustanova sakupljati građu i iz područja umjetnosti jer svi znamo da je nastao čitav niz umjetničkih djela, dobrih djela koji mogu govoriti o vremenu u kojem su ona nastala. Sve treba zabilježiti pa i humanitarne akcije jer osim onih koji su bili glavni sudionici ovog Domovinskog rata to su naši branitelji mnogo je bilo sudionika volontera, one logistike koja nije bila vidljiva ali koja je znatno doprinosila svemu što se događalo na terenu i njihove dokumente treba zabilježiti ima ih zaista mnogo. Vjerujte, nalaze se upravo kod privatnih osoba. Nadam se da će i građa ove ustanove biti dostupna svima. Ovdje mislim na buduće mlade naraštaje evo koji se nalaze u ovoj sabornici upravo zbog istine o Domovinskom ratu ne samo povijesnicima i znanstvenicima već svim građanima. I da će na taj način u potpunosti se i onaj članak 1. ovog predloženog zakona i ostvariti da su ovo osnovna i temeljna istraživanja istine o Domovinskom ratu i upoznavanja javnosti u zemlji i svijetu s utvrđenim činjenicama. Isto tako, podržavam niz prijedloga mojih kolega koji su govorili u ovoj raspravi da se žurno nađe smještaj, izdvojen smještaj za ovu ustanovu. Ona privremeno može biti sastavnim djelom Državnog arhiva ali da to bude zaista zasebna ustanova kako bi ona dobila i na važnosti. Pa makar ona a vjerujem da se to može riješiti statutom ustanove ima i ove podružnice. Podržala bi ovo da njeno središte bude u Zagrebu. Ovdje je zaista najveći broj znanstvenika, ljudi koji se bave istraživanjima i koji su prije svega, koji mogu nešto reći s tog znanstvenog stajališta ali mislim da ona u statutu te buduće ustanove, naše ustanove o kojoj ćemo ovih dana i glasovati može se riješiti da ona ima određene svojim ustrojstvom i podružnice što bi svakako bilo dobro i zbog prikupljanja građe i zbog efikasnosti ljudi i sudjelovanja na terenu naročito kad je vezano da svi moraju predati tu građu odnosno upućen je kroz onaj članak 1. ja bih rekla javni apel za predajau ovakve građe. I možda još na kraju samo da sugeriram. Možda nije dobro, ne znam zbog čega, vjerojatno zbog Zakona o arhivskoj građi koja isto ima to, u članku 5. pa i u nizu drugih članaka gdje se spominje gradivo. Gradivo je uobičajeno da se kaže za školsko gradivo, predmetno gradivo a za građu se kaže da je povijesna, arhivska građa pa bi možda ovo bila jedna sugestija da u konačnoj verziji ovog zakona kad se dolazi do objavljivanja možda sam predlagatelj promijeni ovaj naziv. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Petar Mlinarić.
Gospodine dopredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege, štovani čakovčani! Podržavam Prijedlog Zakona o Hrvatskom memorijalnom dokumentacijskom arhivu Domovinskog rata ali da se ne zaboravi. A šta da se ne zaboravi? Da se ne zaborave sve strahote, sve patnje i sva razaranja herojskog Grada Vukovara. Tko može zaboraviti stravična mučenja, strašne egzekucije naših ranjenika iz Vukovarske bolnice, patnje nevinih građana u skloništima? Tko može zaboraviti krvavi pir srbo četničkih hordi nakon pada Vukovara? Tko može povratiti 3 tisuće nevino ubijenih Vukovaraca? Najmlađa žrtva dijete od četiri mjeseca, najstarija starica je žrtva od 96 godina. Vukovarske majke i danas idu raširenih ruku i govore sa suzama u očima "Gdje su naši najmiliji? Ne tražimo tko ih je ubio. Recite samo gdje su da ih dostojno ukopamo i da možemo položiti cvijeće i zapaliti svijeće na njihov grob.". To je gospodine Kajin jedina istina i samo prava istina. Ovim zakonom se osniva Hrvatski memorijalni dokumentacijski arhiv Domovinskog rata radi prikupljanja, sređivanja, čuvanja, zaštite te stručnog i znanstvenog istraživanja istine o Domovinskom ratu i upoznavanja javnosti u zemlji i svijetu s utvrđenim činjenicama. Osvrnuo bih se na razloge zbog kojih se zakon donosi. Kako u Republici Hrvatskoj tako i u svijetu pokrenuto je više različitih projekata, istraživanja o Domovinskom ratu, publicirano više stotina stručnih knjiga i članaka na istu temu. Nažalost, u oba slučaja zamjećeno da znatan broj ovih istraživanja temelji na nevjerodostojnim neprovjerenim te stručno i znanstveno neobrađenim dokumentima. Zadaća ove ustanove kao i specijaliziranog arhiva je i uspostavljanje suvremenog informacijskog sustava koji će omogućiti dostupnost dokumentacije. Kako stručnjacima i znanstvenicima tako i građanima odnosno cjelokupnoj javnosti. A što će pridonjeti spoznaji o širenju istine o Domovinskom ratu i trajnom sjećanju na sve sudionike i žrtve rata. U članku 3. stoji: «Sjedište Arhiva je u Zagrebu.» Iako je bilo govora da će sjedište biti u Vukovaru. Podržavam prijedlog da sjedište bude u Zagrebu, ali predlažem u ime grada Vukovara da u Vukovaru, simbolu hrvatskog stradanja bude ispostava Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog arhiva koji će čuvati i širiti istinu i svojim živim svjedočanstvom kao što su i branitelji Vukovara kojih je nažalost svakim danom sve manje i prkosni i neuništivi vukovarski vodotoranj na Mitnici.
Zahvaljujem riječ ima uvaženi zastupnik Josip Đakić.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, govoreći danas o Konačnom prijedlogu zakona o Hrvatskom memorijalno-dokumentacijskom arhivu Domovinskog rata treba naglasiti da on danas kada dolazi u drugom čitanju ... [[Govornik se ne razumije.]] je pravo vrijeme, ali da je stvarno odmak poslije Domovinskog rata od 8 godina, da je dosta kasno ali kažu naši ljudi da bolje ikada nego nikada. Ovaj Konačni prijedlog stvarno će dovesti da Domovinski rat i zapisi, sva dokumentacija i građa bude jedanputa svrstana, razvrstana, stručno obrađena, pohranjena, objavljena vjerojatno i u školske udžbenike uvrštena jer u današnjim ih ima o Domovinskom ratu nekoliko redaka, samo u nekima kao da ga nije i bilo. Stoga je do sada materijal i dokumenti te istina i vjerodostojnost o Domovinskom ratu bezbroj puta prikupljana iz novinskih članaka, svakojakih drugorazrednih izvora koji su najnevjerodostojno subjektivno puno puta, ja bih vas molio potpredsjedniče da osigurate mir u sabornici kako bih mogao govoriti.
Izvolite.
Koji su nevjerodostojno, subjektivno puno puta jednostrano, proizvoljno pa u konačnici i nedobronamjerno opisivali događaje iz Domovinskog rata. Procese novije hrvatske povijesti iskrivljavali i govorili o njima kao da smo ratovali na nečijem tuđem teritoriju, kao da smo bili osvajači nečije tuđe zemlje. Tako su prezentirali puno puta kao da smo išli u pohode za tuđim. Stoga istina treba biti prikupljena i vjerujem da će svi dobronamjerni suborci i prijatelji kao ljudi koji su pomagali u ostvarivanju cilja obrane i oslobođenja domovine zasigurno biti i dobrovoljno predati građu. Uz to da vjerojatno jedan dobar dio njih želi je zadržati i imati za sebe pa tako je u ovom Zakonu i precizirano da svi oni koji će predati, a imaju želju da im ostane kopija da će potpisati sporazum sa arhivom i o trošku arhiva se iskopirati građa koju posjeduju kako bi originali ostali u arhivu, a kopije bile na služenje onih koji to zapravo vole imati i žele u svojim obiteljima, kućama ili svojoj djeci prenesti da imaju oni istinu stvarnu o Domovinskom ratu. U većini sve ovo se je događalo zbog nedostatka prikuplenog obrađenog sređenog gradiva kao i stručne analize i istoga koja je izostala i koja nikada nije primjenjena na tom gradivu jer nije bilo ovakvim načinom ni prikupljeno. Stoga je nužno da se donese ovaj zakon te da počne s radom ova specijalizirana javna ustanova koja će imati mogućnost i ovlasti da prikupi sav materijal neovisno o pravnim ili fizičkim osobama. A svi posjednici dokumentacije ovim Zakonom se obvezuju da ga predaju arhivu i nadam se da će to i činiti. Osim dokumentacije o samom Domovinskom ratu ovaj arhiv će se baviti i prikupljanjem podataka i gradiva vezanog za humanitarnu, kulturnu, umjetničku i druge aktivnosti koje su vezane uz Domovinski rat ili aktivnosti pokrenute zbog Domovinskog rata. Vjerujemo da će i upravno vijeće koje imenuje Vlada na prijedlog tj. imenuje Hrvatski sabor na prijedlog hrvatske Vlade biti to koje će se truditi da što prije ovaj arhiv počne sa radom, da se osim ovih nužnih smještaja u današnjem Arhivu Hrvatske iznađe pravi prostor koji će biti na korištenje i u kojem će se pohraniti sva građa koja će biti prikupljena. Također i stručni nadzor nad radom ovog arhiva obavlja Hrvatski državni arhiv, a izvješće o urađenim i ostvarenim ciljevima iz ovog Zakona bi Hrvatski sabor svake dvije godine ili po traženju kako je napisano, po traženju možda i nakon 6 mjeseci pa nakon godinu dana mogao zatražiti Hrvatski sabor da ima uvid u to što je učinjeno, do kud se je došlo sa ovim specijaliziranim arhivom, koliko je prikupio građe, kakve organizacione jedinice je napravio? I Netko je govorio o tome da nemamo statut. Pa najprije treba donijeti zakon što je u pravnom slijedu pa onda poslije donošenja zakona na osnovu zakonskih članaka se donosi statut pa onda pravilnici pa onda ustroj i sve ostalo što je potrebno. Ali siguran slijed je ovakav. Točno je da je Vlada Republike Hrvatske, a prije toga i Klub HSP-a podnio u prvom čitanju i složili su se da su to objedinili i da se je išlo ovakvim zajednčkim rješenjem. Postoje određene spornosti oko samog naziva ali smatram da ovaj naziv arhiv zapravo odgovara stvarnoj potrebi za ovom ustanovom i da će kroz ovaj naziv njezin zapravo se postići krajnji cilj, a to je istina o Domovinskom ratu na jednom mjestu, istina koja će biti kroz publikacije, knjige, časopise, tjednike ili ostalo, biti plasirana hrvatskoj javnosti i hrvatskim građanima kao i svjetskoj ajvnosti koja je također puno puta pisala iz nekih priča li pričica o Domovinskom ratu i nikada se nije zapravo utanačila povjesna istina. I ono osnovoi što je značajna Domovinskog rata da je bio obrambeni o oslobodilači to zapravo trebau svakom trenutku naglašavati jer i danas pojedinci žele dali kroz osobne rasprave ili bilo šta karaktterizirati Domovinski rat kao da je on bio rat u kojem su ese događale strane stvari. rAt koji je zapravo bio zbog egzodusa, genocida i tko zna što čega ne nabrajaju. Tako i u svojim nastupima u ovom visokom Domu, kao i pojednici kroz pisma koja primamo, bili su puno njih i ratnici ali svaki iz svoga ugla doživljava Domovinski rat doživljava te povjesne trenutke i zbgo svojih kriminalnih radnji koje su počinili danas pokušavaju svjetu i Haagu prezentirati krivu sliku o Domovinskom ratu I današnje pismo koje sam primio također govori se o takvim stvarima samo da bi se izvukli zbog svojih kriminalnih radnjek oje su učinili da bi dobili zaštitu novce, i ostalo. Pokušavaju i kriminalizirati Domovinski rat i najgore njihove zapovjednike prikazati kriminalcima. I tko to piše. Ako takva svjetska javnost vjeruje takvim napisima i takvim svjedočanstvima onda je to žalosno. Žalosno je stvarnu istunu do danas nemamo. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravaka netočnog navoda uvažni zastupnik Željko Kurtov.
Poštovani potpredsjedniče, moram napomenuti da postoji razni pokušaji prikazivanja rata, subjektivno iz kuta nekih pojedinaca. Iz perspektive kako su ga oni vidjeli i doživjeli. Takav odnos prema zbivanjima u Domovinskom ratu samo unosi zbrku i dodatno zamagljuje istinu. Međutim kolega Đakić u pojedini sudionici domovinskog rata ne rate to nužno iz loših pobuda. Oni opisuju određene događaje iz rata onako kako su ih oni doživjeli. U pravilu oni nisu bili u mogućnosti sagledati cjelokupnu situaciju, i objektivno prosuđivati. Prema tome, to je istina. A što ste rekli ,ambalaža nije bitna, bitna je sadržaj tu se slažemo. Znači nije bitan naziv ovoga centra nego što će biti u njemu. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Katarina Fuček.
Gospodine potpredsjedniče, poštovani i dragi kolege zastupnici i zastupnice. Želim se u svojoj raspraiv pridružiti podršci prijedlogu za osnovanje ovakove institucije az koju se osjetila potrebe ne samo sada nego i puno puno prije. Međutim uvijek su državni prioriteti bili drugi, i nikada se nije imalo dovoljno vremena i mogućnosti i zato bez obzira kad ai bez obzira gdje i bez obzira sa koliko sredstava. Ona je jako dobro došla. I treba je podržati. A s godinama ona će profunkcionirati u cijeloj svojoj biti i sigurno da će osnažiti sve potrebne i sadržajne i tehničke elemetne za kvalitetno funkcioniranje. Ono zbog čega je i potrebna ovakva institutucija toe je prije svega zbog potrebe osnaživanja deklaracije o Domovinskom ratu, zbog širenja istine o Domovinskom ratu i zbog kvalitetne interpretacije raznih događaja koji su se događali u Domovinskom ratu u vremenu stvaranja države, u vremenu obrane hrvatske države. Kako bi se izbjegle sve one interpretacije koje su do sada o tim događajima bile prisutne. Evo bilo je govoreno tko sve i na koji način je širio istinu o Domovinskom ratu. Onaj tko je imao mogućnosti govoriti i tko je imao priliku o nečemu progovoriti ali naravno na svoj način. Multipliciranje takovih događaja sigurno je dovodilo i od krivih zaključaka. Pa sami smo svjedoci koliko je lokalnih krivih mislim krivih, lokalnih subjektivnih interpretacija o pojedinim sitaucijama, o pojedinim događanjima u kojima smo sami sudjelovai i u kojima su sudjelovali naši suvremenici. Npr. uzmimok pojedine naše gradove, koliko je lokalnih interpretacija obrane Slavonskog Broda, obrane Varaždina, Gospića i sve to u konačnici kada se zbroji doprinjelo je različitim interpretacijama i hrvatskog Domonskog rata. Odgovornost je ove države da kako vrijeme odmiče, interpratcija dobiva pravu vrijednost. I da bude što objektivnija, znanstaveno utemeljena a upravo ovakova institucija koja će isttraživati stručno i znanstveno obrađivati je prava stvar da se istina o jednom vremenu proširi na pravi način. I da zapravo s time širimo istinu o sebi, o svojem nacionalnom suverenitetu. O vremenu u kojem smo ga stvarali. A isto tako i o svojem identitetu. Jer nije samo odgovornost povijesna nego je i odgovornost moralna. Jer moramo mladim generacijama omogućiti koje nisu sudionici i koje će se vremenom okupirati životn ei druge teme da znaju gdje će na kojem mjestu naći kvalitetno obrađene znanstvene činjenice o kojima će također moći govoriti i s kojima će moći promovirati sebe i Hrvatsku. Odnosno tako se predstavljati u kontaktima s kjima će dolaziti neposrednu vezu. Osim moralne odgovornosti, osim znači povjesne odgovornosti osim potrebe za širenjem istine o Domovinskom ratu, i druga je stvar tehnička potreba skupljanja građana jednom mjestu u čuvanje te građe. Evo primjer o kojem sam govorila i u prvom čitanju ovoga zakona, a to je da je velik dio video zapisa pohranjem u arhivima Hrvatske televizije. I to onaj dio s kojim se također ulazilo u određeno dokazivanje pojedinih situacija i koje su bili određeni materijali u pojedinim procesima i drugim potrebnim stvarima. Međutim ta materija snimljena je na jednoj tehnici VHSu koja sigurno ima određeni rok trajanja. Nakon određenog broja godina snimke postaju nečitiljive i potrebno je stvarno je potrebno kako bi se sačuvale i bile moguće korisitit za dalje da se pohrane na drugi medij. To je sigurno ozbiljno ulaganje, ali i o tome treba voditi računa jer to su trajni svjedoci jednoga vremena, svjedoci ljudi, svjedoci događaja i sigurno da mogu danas sutra doprinositi o ovim stvarima o kojima smo sad govorili. IZmeđu ostaloga zakon dopušta i osnovanje podružnica, bez obzira na središte podružnice su neophodne iz razloga što pored znanstvene i stručne i arhivske djelatnosti potrebna je i djelatnost publiciranja pojedinih događaja u publicističkom smislu, što znači baviti se aktivnostima koje nisu samo znanstveno utemeljene, a to je moguće na licu mjesta zato što naši gradovi kao što je Vukovar, Gospić i oni koji su simboli Domovinskog rata imaju i prirodno što pokazati kao svoja svjedočanstva o tome, kao što je vodotoranj. To su znači i potrebna konzerviranja određenih građevina koje su živi svjedoci stradanja. Mi o tim iskustvima možemo govoriti kad se, kad govorimo o iskustvima svijeta. MOžemo govoriti. Kako je istina o holokaustu proširena? Zato što je taj centar koje je pod zaštitom UNESCO-a posjetilo 21 milijun ljudi do sada. Mislim da su kao bitka Waterloo i slične situacije u svijetu također poznate kao primjeri dobrog publiciranja, dobrog promoviranja pojedinih događaja. Znači, kako će od osnivanja danas, sutra biti čvršće utemeljena institucija, tako ona mora proširivati i svoju djelatnost da upravo ovaj dio otvaranja prema javnosti, jer to je najbolji način širenja istine prema svijetu i najbolji način prepoznavanja onoga što želimo reći. Zato je potebno da te podružnice danas, sutra također sažive i u skladu sa djelatnošću koja je propisana ovdje zakonom, šire svoje aktivnosti i neposredno se uključe u promoviranje onoga što je ovdje kao osnovna djelatnost navedeno. U konkretnom smislu koji se odnosi na razlikovni dio između prvog i drugog čitanja jako je dobro i podržavam prijedlog proširenja djelatnosti u koje je ušlo i skupljanje stvaralačke građe o čemu je govorila gospođa Martinčević u prvom čitanju i to je ono što sigurno je bogatstvo jednog naroda i stvarno mi je drago da je došlo i daće se o tome voditi računa, pogotovo što će to biti jako dobro prihvaćeno od onih koji su sa svojom kreativnošću sudjelovali u tome, u tim umjetničkim djelima i oni sigurno neće imati posebnih problema da predaju građu arhivu. A za sve druge dokumetne, također je znači predviđena mogućnost dogovornog odnosa, međutim normalno da se o ovom prvom dijelu nije vodilo računa o eventualno nekakvim skrivenim mogućnostima, zloupotrebe itd. napravljen je prvi korak da se maksimalno prikupi građe, a sve daljnje zloupotrebe, nedopuštanje, falsificiranje, postoje sigurno mogućnosti postojećih institucija koje o tome također imaju mehanizme i mogu voditi računa. Podržavam Prijedlog Zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastpnik Pero Kovačević.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Prvo što moram kazati, žalosno je da se sa ovim zakonskim prijedlogom tako dugo odugovlačilo.Hrvatska stranka prava je 98. podnijela 1. prijedlog, nije prošao, podnijela je 2001. 2. prijedlog, nije prošao, podnijela je u ožujku ove godine 3. prijedlog i onda su nas pozvali iz Ministarstva i iz Vlade da odmah napravimo zajedno, dogovorimo se Konačni prijedlog, i onda je Vlada reagirala kako reagira odgovorno, pa je u 7. mjesecu dala svoj prijedlog, onda smo u 9. mjesecu raspravljali o tome i onda je VLada opet odgovorno reagirala kako odgovorno reagira, unatoč zaključku ovoga Visokoga doma da se obvezuje Vlada da sa Klubom HSP-a pripremi konačni prijedlog. Nije poštovanala. Ne bi ni ovo sad ispoštovala da nismo prosvjedovali prilikom donošenja Državnog proračuna kad smo vidjeli da nije ništa osigurano u prijedlogu u državnom proračunu sredstava. I onda je ministar i sad Vlada tvrdi da je osigurala 2 milijuna i to će biti za nekih 10 djelatnika. Ovo je stvarno jedno dosta neodgovorno ponašanje sa ovako bitnim stvarima, jer da je ova institucija postojala i da je radila, ni general Markač, ni general Čermak, ni Praljak, ni GOtovina ne bi bili u ovakvoj situaciji u kojoj su danas. Ne bi sigurno bili u ovakvoj situaciji u kojoj su danas. Sasvim bi bila druga situacija, imali bi sve složeno, sortirano, ne bi se mogla dogoditi krivotvorine pojedinih transkripata i situacija bi bila sasvim drukčija. Ali zanimljivo je kako Vlada brzo reagira kad je traži međunarodna zajednica pa je odmah išla s konačnim prijedlogom zakona o restriktivnim mjerama, kako bi udovoljila svetskim Carli del Ponte da se blokira imovina generala Gotovine, njegove obitelji. I onda nitko ne pita za prava Dunje GOtovine, malog Ante i ostalih, jesu li njima uskraćena ustavna prava. A ovo kako je sad napravljeno, nema jamstva kad će profunkcionirati i kako će profunkcionirati, a znate li da ovi naši generali, heroji Domovinskog rata moraju kupovati na crnom tržištu dokumentaciju koja je trebala biti u državnom arhivu, koja je trebala biti u ovome centru, mora je kupovati. I dan danas ne mogu ništa dobiti od državnih institucija što im ide u prilog, nego moraju kupovati. I sumnjamo na ovakav način kako se radi kako će to profunkcionirati i na koji način. Odgovorno sumnjamo. Sad donosimo kad se objavi zakon, onda treba imenovati ravnatelja, privremenoga, pa onda statut napraviti, pa onda 60 dana ovo, prostor nije osiguran. Proći će nam godina dana, imat ćemo na papiru, neće se ništa napraviti. Neodgovorno ponašanje. Neodgovorno ponašanje prema hrvatskim braniteljima, prema našim generalima, prema našoj djeci, prema unucima i praunicima. Vrlo neodgovorno ponašanje. Vrlo neodgovorno ponašanje. Nemamo jamstva hoće li profunkcionirati, neće li profunkcionirati. Na ovaj način neće sigurno profunkcionirati. Vama će trebati godinu dana ako hoćete raditi svoj posao da to prikupite na način ko što bog zapovjeda i ko što pravila struke zapovjedaju. Onda se tek može prijeći sustavnom ispitivanju, pravljenju zbirke i svega ostaloga. Druge države tako ne rade. Uzmite primjer Izraela. E, tako se radi. Tako se vodi briga o svojoj povijesti, o svojoj budućnosti. Ovo što se radi sad, neće nam oprostiti ni naša djeca, ni unuci ni praunici. Ne radite kako treba, izvolite raditi posao za koji ste plaćeni ili nemojte biti u Saboru. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvlajujem gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo, pošto smo puno govorili o ovoj temi, dopustite mi da svoje izlaganje osobito usmjerim, a i pozdravim učenike Ekonomske i trgovačke škole, a preko njih i svim učenicima u Hrvatskoj i nastavnicima i javnosti. Uspostava Arhiva osigurat će prikupljanje, obradu, arhiviranje, ali što je važnije publiciranje i objavljivanje podataka. Ono što je objavljeno u medijima traje jedan dan. Ono što je objavljeno u udžbenicima traje koliko traje udžbenik. A ono što je objavljeno u međunarodnim znanstvenim časopisima traje vječno. Dakle, dostupno je svim arhivima i traje vječno. Nadam se da će postojeće institucije znanstvene institucuije kao Institut za povijest naći u Arhivu i sa Arhivom zajendički interes i da će upravo objavljivanje kao i produkcija mladih znanstvenika biti osnova na kojoj ze zajedno raditi i surađivati. Nadam se da će mnogi mladi ljudi naći svoj interes i raditi svoje doktorske teme upravo na ovim, na ovim materijalima i o ovoj istini. Vjerujem da će se iz Arhiva uzimati i građa za nastavne planove obrazovnih institucija kako više ne bi o njima bilo spora među nama, što je to dobro što naša djeca uče, a što to nije. Sa stajališta svjedoka i sudionika rata u Bosni i Hercegovini od srca želim da Arhiv organizira znanstveni skup i to međunarodni na temu "Rat u Bosni i Hercegovini 91.-96. i uloga Hrvatske u njemu". Pa će se pokazati je li Hrvatska bila agresor ili je odigrala ključnu ulogu u opstanku Bosne i Hercegovine. Gospodo, teze zamjenjuju oni koji su zlonamjerni. Teze zamjenjuju i oni koji nam nisu raspoloženi prijateljski prema nama. Teze zamjenjuju i neznalice. Zadatak ove institucije jest objava i obrana onog što se dogodilo, dakle, istine. Vratit ću se na početak mog izlaganja i time ću završiti. Kazao sam kako ono što je objavljeno u medijima traje, tj., živi jedan dan, ali ukoliko su necjelovita senzacionalistička pisanja i objavljivanja trajna, rekao bih svakodnevna, onda ona oblikuju stavove ljudi, osobito mladih koji nisu bili sudionici jednog vremena. Arhiv će pokazati apsurdnost takve rabote te odgovoriti na brojne senzacionalizme i pokazati apsurdnost njih koji se već danima u Hrvatskom tisku objavljuju. Ovog časa je na meti Hrvatska vojska koja se prikazuje kao grupa nasilnika, perverznjaka, homoseksualaca. To je totalna neistina i obmana. Nemojte vjerovati u nju. Na koncu bih se samo obratio i gospodinu Peri Kovačeviću kojega ovoga časa ovdje nema. Nije točno, poštovani kolega Kovačeviću da naši ljudi ne bi bili pozvani u Međunarodni sud u Haagu da su oni imali ovakvu jednu instituciju. To nije točno. Mi smo zemlja koja živi u svijetu i sa svijetom surađuje i sa međunarodnim institucijama. Istina, postojanje ovakve institucije bi stavilo ljudima dokumente više na raspolaganju. Pa upravo zato i radimo da i to stavimo u red, a ova Vlada postoji tek godinu dana. I nije točno ni sve drugo što je kazao o neodgovornosti ove Vlade spram tim. Pa upravo je ovo dokaz kao i sve drugo što se čini da to nije tako. A najveći dokaz da to nije tako je i nama najdraža istina da se generali, a i jedan moj dragi prijatelj i kolega Čerke se vraćaju danas iz Haaga. Hvala lijepa.
Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Ingrid Antičević.
... [[Govornica naknadno uključena.]] što kolega govori da se u zadnje vrijeme upravo prije dan-dva u medijima stvara dojam, je li, da u vojsci rade, da to čine, je li, po ovim napisima što se dogodilo, odnosno sumnja da se dogodilo, rade samo nekakvi perverznjaci, kako je on to rekao. Sve nepravilnosti i nitko ne može reći da se ni u jednoj službi ne mogu ugnijezditi nepravilnosti. Na njih treba ukazivati, a ukazivanje na čistoću jedne službe nije difamacija te službe, a pogotovo kad to govori jedna djelatnica iz vojske. Mislim da to onda zavrjeđuje jednu ozbiljnu zabrinutost svih nas.
Zahvaljujem. Korenika, uvaženi zastupnik Miroslav Korenika.
Hvala lijepa. Moram reći, dragi kolega, da mi moramo doživjeti Hrvatsku vojsku kao Hrvatsku vojsku koja je bila u ratu kada je bila pobjednička, kada je oslobodila Hrvatsku. Međutim, moramo i osuditi sve one pojave koje se eventualno događaju, što će na kraju krajeva biti nadam se u sudskim postupcima, jer činjenica da u svakoj zajednici, u svakom segmentu djelovanja, rada može doći do iskrivljavanje činjenica, može doći do nedopuštenog ili društveno neprihvatljivoga ponašanja. Prema tome, mi ono, možda vi stječete takav dojam, ali je neosporna činjenica na temelju onoga što se događalo u Bjelovaru, na temelju ovih priča za koje je očito da postoje dokazi što se događalo u Splitu, što se događalo u Zadru, da postoje nečasni pojedinci koji nažalost blate današnju vojsku. Tim je situacija gora ukoliko su oni i sudjelovali kao vojnici, kao pobjednici u Hrvatskoj vojsci za vrijeme Domovinskog rata. Ali složit ćete se sa mnom da moramo svi osuditi pojavu kao pojavu jer ako o njoj budemo šutjeli, znači da se na neki način s njome i slažemo.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Bagarić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa odgovorio bih vama, ali također i kolegici koja je maloprije ... ... [[Upadica se ne razumije.]] Ok, odgovorio bih vama, dragi kolega Korenika. Kao pripadnik Hrvatske vojske nekoliko godina, dakle, institucije koja se sad, kojom se sad mediji bave na ovaj način na koji jesu, odgovorno tvrdim da to može biti pojedinačna pojava, pojedinačna pojava koju također treba sankcionirati, ali sustav ove zemlje, ali ne ulica, a ne mediji. Razumijete? Ja nikada nisam susreo takvu jednu pojavu za nekoliko godina služenja u Hrvatskoj vojsci. Prema tome, ovo što se sad događa u medijima je upereno na glave mladih ljudi, na prikazivanje Hrvatske vojske kao problema u Hrvatskom društvu, protiv toga ja govorim. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine dopredsjedniče, dame i gospodo. Pred nama je Konačni prijedlog zakona o Hrvatskom memorijalnom dokumentacijskom arhivu Domovinskoga rata. Moram priznati, ja sam jedna od onih gdje sam se dvoumila vezano za naziv, da li je to dokumentacijski centar ili arhiv Domovinskog rata. No međutim, kada sam sigurno, centar kao centar po mom mišljenju bi imao jednu veću snagu i, ali to ne znači da arhiv neće obrađivati i odraditi već u početku ono što, evo, pa danas svi zastupnici bez obzira sa koje strane dolazili, kad govorimo o djelatnostima arhiva u članku 5. Mislim članak 5. da je opravdao ono o čemu sam ja razmišljala i o čemu je bila moja dilema. Ako obavljanje svoje djelatnosti arhiv osobito odradi u svim stavkama koje su pred nama predložene, odnosno ovomu Zakonu ja ih neću pojedinačno citirati jer smo ih nekoliko puta danas ponovili. No međutim, gospodo, ljudska povijest je povijest ratova, pa tako i Hrvatskoga naroda. Hrvatski narod kroz stoljeća je sudjelovao u ratovima u obrani svoje domovine, ali ono na što možemo biti najponosniji, Hrvatski narod je vodio uvijek obrambene nikada imperijalističke ratove. No međutim, naše vojske, neću sada ulaziti u povijest od 925. do 1945. godine nego ću stvarno danas naglasiti na ono na što je svaki pojedinac danas u Hrvatskomu saboru ponosan. I evo, otišli su učenici, naša pokoljenja sa balkona i nadam se i svjesna sam da će oni čitati i biti ponosni na povijest Hrvatskoga naroda od 1990. godine do 1996. godine. Jer se uvijek kaže i postoji jedna formula da pobjednici pišu povijest. I ja sam sigurna da Hrvatski narod, odnosno pobjednička Hrvatska vojska zapisat će ono i zapisala je ono što se zove obrana domovine, a već dio ostvarenja mi danas uživamo, to se zove suverena neovisna ili nezavisna država Hrvatska. Ali sve sam mogla razmišljati, ali nisam mogla razmisliti, zamisliti da će se dogoditi nešto u Hrvatskom narodu što sam sigurna da u nijednom narodu se ne bi dogodilo, nakon ovakve slavne pobjede u Hrvatskom obrambenom ratu, u Domovinskom ratu. Upitan je bio i postao taj dio najslavnije hrvatske povijesti. Naša je borba protiv velikosrpske i crnogorske agresije bila opravdana, ona je bila pozitivna i ona je bila pravedna. Dužni smo se bili boriti za uspostavu i obranu države Hrvatske što je učinjeno poštivajući ljudska prava i Međunarodno ratno pravo. Tu povijest su htjeli revidirati kako strani tako i domaći krivotvorci hrvatske povijesti. Pa evo i pred nama je danas ovaj zakon pomoću kojega ćemo zaustaviti revidiranje, odnosno krivotvorenje hrvatske povijesti. Neću spominjati ono i što se događalo u ovom Visokom domu, ali ću samo pripomenuti što se ovdje događalo u posljednjih nekoliko godina kad govorim o revidiranju hrvatske povijesti, pa smo mijenjali i datume blagdana u Hrvatskome saboru, pa ću pripomenuti samo jedan datum, jedan blagdan koji ma koliko bilo i na koji način se on obilježavao u hrvatskom narodu 30. svibnja 1990. nije upitan datum. On je ono što je u duhu hrvatskoga čovjeka jer je on 30. svibnja bio i ostao u duhu hrvatskoga čovjeka. To je se pokazalo kroz ovih nekoliko godina, iako je datum dobio na papiru ili u zakonu jedno drugo značenje. 30. svibnja dan je hrvatske državnosti 1990. godine bez obzira što imamo još jedan prvi datum hrvatske povijesti kao dan obnove hrvatske državnosti. To, 30. svibnja zapamtili su i znaju sigurno ovi koji su, mladost naša koja je bila sada na balkonu. Pa kad smo to promijenili, pa neki dan sam nedavno govorila da u tome sigurno mora imati i ima ulogu hrvatski mediji i Hrvatska televizija, pa ću pripomenuti nešto ono što se nije dogodilo u mirnome narodu, a to je se dogodilo u hrvatskomu narodu "Oltar domovine", "Oltar domovine" nije HDZ-ov na Medvedgradu, "Oltar domovine" na Medvedgradu je i zidina povijesna zidina hrvatskoga naroda jer povijest hrvatskog naroda nije počela gospodo 3. siječnja 2000., nije od 1990., nije od 23.11.2003. godine, ona je bogatija i obogatili su je i oni mnogi drugi koji nisu imali sreću sudjelovati i doživjeti ono što smo mi doživjeli uspostavom suverene, neovisne države Hrvatske. Ovaj zakon koji je pred nama, sad ću pripomenuti tu samo nekoliko članaka. Članak 5. obuhvaća ono što bi trebao obuhvaćati centar, neka bude i arhiv, samo neka radi. Članak 6. ja sam predala jedan amandman u ime kolega zastupnika Krešimira Ćosića, Ivana Bagarića i Florijana Borasa i mene. Ja ću citirati: "U obavljanju svoje djelatnosti arhiv prikuplja te evidentira i podatke o humanitarnom, kulturnom, umjetničkom i drugim aktivnostima vezanim uz Domovinski rat, kao i autentičnu dokumentaciju nastalu inicijativom i radom pojedinaca i grupa te ulozi hrvatskog iseljeništva u Domovinskom ratu." Ovaj amandman je prošao proceduru. Nadam se da će on biti prihvatljiv, ali ne možemo danas ni pripomenuti povijesne činjenice, ulogu hrvatskog naroda iz Bosne i Hercegovine i hrvatskih nacionalnih manjina u Domovinskom ratu. Moje obrazloženje vezano za podnošeni amandman je samo jedna rečenica i ona je stvarnost i ona će ući u arhiv Hrvatske države a glasi: "U zajedništvu domovinske i iseljene Hrvatske stvorena je i obranjena Republika Hrvatska." I na kraju, zašto moramo svi raditi na ovome arhivu i zašto kolega Ćosić je sigurno na članak 9. napisao amandman, arhiv jednom godišnje podnosi izvješće o radu i poslovanju Vladi Republike Hrvatske. Ja se nadam da će se to dogoditi i sav Hrvatskomu saboru, jer od povijesti nikada hrvatskoga naroda nije suvišno govoriti da bi poštovali i ne zaboravili sve one koji su se ugradili u "Oltar domovine" u slobodu Hrvatske države. A na osnovu onoga što je hrvatski narod 1990. godine imao gole ruke, veliku dušu, veliko srce uz Božju pomoć hrvatskoga naroda pod vodstvom doktora Franje Tuđmana ne uživamo samo mi tu slobodu nego ovi gore na balkonu gospoda koju ćete sigurno sada pozdraviti i zbog njih pišemo povijest sada da bi je oni s ponosom i njihova djeca čitali za 50 godina kao što je to uobičajno u svim narodima ovoga svijeta, Europe i ove planete. Učinimo ono što je i na nama odgovornost, odnosno i dužnost a to su zastupnici Hrvatskoga sabora, moraju raditi na nečemu što se zove "ne zaboravi". … [[Upadica se ne razumije.]]
Dakako da ću pozdraviti učenike i profesore srednje škole "Marka Marulića" iz Slatine koje otprije nekoliko trenutaka prate rad ove sjednice. Molim da ih pozdravimo. … [[Pljesak.]] Riječ ima uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja ću imati malo drugačiji nastup i malo manje politički obojiti ono što ću reći, nego što su to drugi činili. Najprije dvije riječi o znanosti, znanstvenom pristupu i znanstvenoj istini koja se stalno spominju, evo 70% zastupnika je upotrebljavalo te riječi. Kao znanstvenik mislim da moram ovdje upozoriti na nešto. Znanstveno istraživački rad ne rezultira znanstvenom istinom već zaključcima, preporukama, rezultatima, podacima. Netko drugi tko istražuje to isto područje doći će do drugih podataka pa će se korigirati podaci, pa će se krenuti u drugom znanstvenom smjeru svakako ne upotrebljavati izraz "znanstvena istina" jer bi ispalo da mi znanstvenici smo pametniji i naša istina je bolja istina, točnija istina od istine gospodina Kurtova, branitelja ili nekog drugoga. To ne stoji. O samom arhivu. Ovo je svakako vrlo atipičan arhiv ili je ovo vrlo atipična znanstvena ustanova, jer se koristi u članku 2. da se osniva ovaj arhiv kao javna, znanstvena ustanova. Gledajte, ovdje moramo biti na čistu sa nekoliko faza u radu ovoga arhiva. Koji su ciljevi arhiva? Prvo. Sustavno prikupiti sve podatke u svezi Domovinskog rata. Drugo, sustavno obraditi te podatke. Ovu prvu fazu bih nazvao eventualno znanstvenom fazom jer će se i primjenjivati i znanstvene metode u obradi tih podataka. Nakon toga slijedi druga faza koju bih nazvao arhivskom fazom. To je trajno čuvanje građe i to je omogućiti dostupnost te građe građanima, institucijama, ustanovama. I postoji još peti cilj. To je osigurati trajno sjećanje na vrijeme stradanja ali i na vrijeme ponosa. To je muzejska faza. Zato bih jasno predlagatelja ovoga zakona upozorio na to da uistinu nastoji pobjeći gdje god može od riječi "znanost" ili pak jasno reći u kojim fazama ćemo se koristiti tim riječima, odnosno tim metodama znanstvenim. Jer način, da li je način financiranja ove ustanove, da li se on temelji na Zakonu o znanstvenoj djelatnosti? Niti govora. Da li mi udovoljavamo kadrovski kriterijima za osnivanje ne znanstvene ustanove. Niti govora. Da li mi biramo ravnatelja po Zakonu o znanstvenim djelatnostima? Niti govora. Da li su se našla dva ministra kulture i znanosti i zajedno pročitali ovaj tekst? Čini mi se da mogu reći da niti govora. Zato predlažem da se gospoda ministri nađu i da daju vrlo jasne upute Upravnom vijeću što i kako dalje vezano uz dinamiku najprije osnivanja, a kasnije i relativnog brzog preustroja ove ustanove. Ne bi bilo dobro, naime, da ova odlična ideja prijeđe u svoju suprotnosti. Ja osobno sam čak protiv podružnica da se za 20 godina ljudi na terenu ne ismijavaju tim muzejima tada, kao što se danas ismijavaju nekakvim zbirkama iz Narodnooslobodilačkog rata samo zato jer su pomalo s vremenom napušteni u ideji i u materijalnoj podršci. To ne smijemo dozvoliti, naš Domovinski rat je svetinja i moramo osigurati da jasno sve odradimo onako kako smo to zamislili, a ne kako to vrijeme obično kasnije negira. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Nenad Stazić, izvolite.
Hvala lijepa predsjedniče Sabora, uvaženi državni tajniče. Kada se god govori o Domovinskom ratu, onda se tu pojavljuje jedna ključna riječ, istina. Nije bilo zastupnika koji je govorio o ovoj temi, a da nije upotrijebio tu sintagmu. Istina o Domovinskom ratu. Riječ Istina pojavljuje se i u Prijedlogu zakona i to već u prvom članku. Arhiv se osniva između ostalog i radi istraživanja istine o Domovinskom ratu i upoznavanja javnosti o zemlji i svijetu s utvrđenim činjenicama. To što predlagatelj kaže da mu zadaća nije, dakle da zadaća arhive nije utvrđivanje istine, nego tek istraživanje istine, govori o ozbiljnoj i promišljenoj namjeri predlagatelja da ovaj arhiv ostvari svrhu zbog koje se osniva. Jer kada je o Domovinskom ratu riječ, onda je o njemu nedvojbeno, nepobitno utvrđena tek jedna istina, da je on bio pravedan i da je bio obrambeni. No, mnoge druge istine tek treba istražiti. Treba istražiti na primjer od toga koliki je bio broj branitelja uopće. Nemamo utvrđenu tu činjenicu. Koliko ih je stradalo? Koliko je ranjenina? Koliko invalida, vojnih, civilnih? Kakva je sudbina poginulih i nestalih? Kakva je sudbina civila na obje zaračene strane? Još na primjer ne znamo punu istinu o obrani Vukovara, da li su točne sumnje branitelja, pa i nekih od zapovjednika obrane Vukovara, da se Vukovaru nije pomoglo u dovoljnoj mjeri, u mjeri u kojemu se moglo pomoći da se obrani? Da li je uistinu zaustavljena akcija proboja koja je trebala osigurati izvlačenje civila iz Vukovara neposredno prije pada? Sve su to istine koje tek treba istražiti. Kada je o Vukovaru riječ, onda možemo reći da su neke od istina pomno istražene, na primjer Ovčara, opet nažalost, ne zahvaljujući naporima u Hrvatskoj, nego zahvaljujući naporima suda u Haagu, kada je na suđenju Dokmanoviću izveden jedan dokazni postupak koji je bio fenomenalan i neoboriv, pratio sam to tada kao novinar. Zahvaljujući naporima forenzičara Snowa koji je tamo doveo čitavu ekipu i osposobio naše forenzičare da rade terenska istraživanja. Mi o Ovčari znamo jako puno. No, još uvijek nemamo istražene sve grobnice, masovne i pojedinačne u Republici Hrvatskoj. Nemamo identitete žrtava. Još uvijek tragamo za velikim brojem nestalih, ne znamo njihovu sudbinu. Sve su to neke istine koje treba istražiti. Susret s nekim istinama je bolan. Na primjer pitanje može li se u obrani učiniti zločin? Pa ako se može, da li je učinjen? Pa ako je učinjen, tko ga je učinio? Zašto? U kakvim okolnostima? Koliko je žrtava? Kakva je njihova sudbina? Kada se trebalo suočiti s nekim od tih istina, na primjer onom u Gospiću, bilo je mnogih koji su to nazivali rušenjem digniteta Domovinskog rata. Organizirali su prosvjede, vezali se u lanac. Prozivali one koji su htjeli utvrditi tu istinu, veleizdajnice, prijetili im smrću, likvidacijom, a radilo se o utvrđivanju jedne od istine. Nisu tada oni razumjeli da veličinu Domovinskog rata ni njegov dignitet ne može narušiti istina, ne može ga narušiti istina pa i onim događajima koje zovemo tamnim stranama ili tamnim točkama, tamnim mrljama Domovinskog rata. Nisu htjeli razumjeti, nisu razumjeli ili nisu htjeli razumjeti iz političkih razloga. Jer im je to tada služilo u dnevne političke svrhe. Ne vodeći pri tome računa da će nanijeti veliku štetu i zemlji i Domovinskom ratu. Pa i onima za koje su se tobože zauzimali. Neke istine još ne znamo. Ne znamo još istinu ni o Paolin dvoru, ni o Pakračkoj poljani, ni o Lori, da smo na vrijeme i puni pouzdanja u sebe same, pouzdanja u obrambeni pravedan karakter Domovinskog rata, da smo se na vrijeme suočili s tim istinama, danas se one ne bi ispitivale po Haagu. Sada će u ovaj arhiv koji se osniva ovim Zakonom dolaziti građe iz Haaga i neke istine koje budu tamo utvrđene morat će ući u građu ovog arhiva. Istina samo istina i čista istina, najbolja je obrana digniteta Domovinskog rata. Ako je taj dignitet ikada i ičim bio ugrožen. Arhiv je gospodine državni tajniče odličan prvi korak na tom putu utvrđivanja istine. Bez tog prvog koraka neće biti drugog i ne može ga biti. I kad bi taj prvi korak bio možda prevelik kao što zahtjeva Klub HSP-a pitanje da li bismo polučili cilj. Ovako vidim iz ovog Prijedloga zakona u njemu nema politizacije, on je uistinu zamišljen kao znanstvena ustanova. I ne bi ga trebalo kvariti nikakvim amandmanima poput onoga koji predlaže kolegica Babič-Petričević, jer je to jedna politička formulacija koja ne spada u ovaj Zakon, koji je osnivački akt za jedan ovakav arhiv. Podržavam u potpunosti i do kraja gospodine državni tajniče ovakav Prijedlog zakona. Želim da to znate, želim to javno reći. Ali neću glasati, baš zbog istine o kojoj sam tako puno govorio. Jer istina je da se u ovom Saboru glasa bez kvoruma, a s tim se ne mirim i neću se miriti nikada. Hvala.
Poštovani zastupnik Frano Matušić povreda Poslovnika.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Ovdje se poziva na kršenje Poslovnika u njegovu članku 14. jer je očito jasno da se poziva na neispunjavanje dužnosti zastupnika a mislim da su to dužni sami zastupnici po samom poslovniku. Dakle, treba ispunjavati dužnosti a među njima i dužnost poštivanja odnosno biranja, glasovanja u ovom Saboru.
Zastupniče Matušić, ne radi se o nikakvoj povredi poslovnika nego ste vi povrijedili poslovnik. To molim vas uzmite k znanju. Ispravak netočnih navoda poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Zahvaljujem. Izraz obje zaraćene strane je totalno netočan iz razloga što bi se mogao protumačiti da je Hrvatska nekome obznanila rat ili da je bila sa nekom državom isključivo u radu. Dakle, Hrvatska je u okviru svojih granica bila samo napadnuta, ne samo napadnuta nego da se samo branila a bila je napadnuta i to ne od jedne strane nego od više strana. A Splitskim sporazumom je na poziv Bosne i Hercegovine pomagala i u obrani Bosne i Hercegovine. Prema tome, obje zaraćene strane je sasma netočan ... [[Govornik se ne razumije.]] Bila je jedna strana napadnuta i jedna strana koja se je branila. Hvala.
Poštovani zastupnik Ivan Bagarić ispravak netočnog navoda.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Ispravio bi navod gospodina Stazića koji je kazao da je amandman Zdenke Babić-Petričević kojeg i ja osobno potpisujem koji će pokvariti ovaj materijal. Dakle, neće ga pokvariti jer će ga jedino upotpuniti i to upotpuniti će ga time da se dodaje samo jedan dio rečenice "te ulozi Hrvata izvan domovine". Jedino će ga pokvariti, gospodine Staziću ako o Hrvatima izvan domovine mislite ono što ste mislili u posljednjih 40 godina, 50.
Sljedeći ispravak poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Netočno je da se u ovom Saboru falsificira kvorum i da se na taj način radi u ovom Saboru. Točno je da se u ovom Saboru bježi glavom bez obzira kad treba glasovati.
Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Gospodine predsjedniče, kolega Stazić je izjavio da se ovdje glasa bez kvoruma u Saboru. Istina je da 50-tak zastupnika od početka dakle zadnjih godinu dana petkom ne dolazi na posao. Dakle, riječ je i to od zastupnika SDP-a, HSS-a, HNS-a, LIBRE, LS-a i onda optužuju nas za kvorum.
Kakav je to ispravak netočnog navoda u odnosu na ovo?
Je.
Nije ispravak netočnog navoda nego ste povrijedili poslovnik. Nemojte ispravljati netočne navode i govoriti o nečem drugom pod firmom netočnih navoda.
Kolega je izjavio da se ovdje glasa bez kvoruma u Saboru.
Ne sada, ne u ovome izlaganju. Imate na neposredno izlaganje ispravak netočnog navoda. Molim vas. Klub zastupnika HSP-a poštovani zastupnik Pejo Trgovčević pet minutna rasprava. A prije toga replika. Pardon. Prije toga replika poštovani zastupnik Frano Piplović.
Pa, kolega Stazić je rekao dosta tu stvari sa kojima bih se, sa nekim stvarima bih se ja složio. Složio bih se prije svega da nas istina treba i mora osloboditi i ona je jedini garant jedne čvrste naše društvene veze, jednog kvalitetnog odnosa prema povijesnoj kulturnoj baštini o kojoj danas ovdje govorimo vezano za Domovinski rat. Međutim, kolega je govorio o istini činjenja. Postoji jedna druga istina o kojoj kolega nije govorio a to je istina nečinjenja, istina propusta, propusta da se brani domovina. Ja mislim da sigurno ovaj naš Memorijalni dokumentacijski centar treba i takve istine utvrditi da se ne bi unedogled politiziralo. Kod nas katolika kršćana postoji jedna molitva gdje se govori mišlju, riječju, djelom i propustom. Ima propusta dosta pa bi bilo zgodno da se i ti propusti definiraju znanstveno pa da bude manje sporova među nama kad su ovakva pitanja na dnevnom redu. Hvala.
Hvala lijepa. Idemo dalje. U ime Kluba HSP-a pet minuta zaključno gospodin Pejo Trgovčević. Izvolite!
Hvala, gospodine dopredsjedniče. Državni tajniče, dame i gospodo saborski zastupnici! Hrvatski memorijalno dokumentacijski centar imao bi zadaću sustavno raditi na korijenima veliko srpske agresije, na njenim fašističkim uzrocima i genocidnim ciljevima te na utvrđivanju odgovornosti ključnih čimbenika u tome a time se gospodo arhiv neće baviti. Svi se slažemo da Hrvatski memorijalno-dokumentacijski centar, njegove područne jedinice bavile bi se analiziranjem informacija radi iniciranja progona svih počinitelja genocida koji su na taj način radili protiv hrvatskoga naroda i Hrvatske države, te relevantne informacije bi Hrvatski memorijalni centar prikupljao od preživjelih žrtava srpskih zločina te od dostupnih izvora u zemlji i svijetu. Time se također, gospodo ne bi bavio arhiv. S tim u svezi ističemo kako Hrvatski memorijalni centar nije spomenik niti spomenički kompleks već ustanova čije su temeljne zadaće djelotvorno čuvanje uspomene na sve hrvatske žrtve iz Domovinskog rata, dakle civilne i vojne te uporno širenje o stradanjima hrvatskoga naroda i velikom razaranju naše zemlje tijekom Domovinskog rata te znanstvena raščlanba uzroka, korijena, tijeka i ciljeva te veliko srpske agresije na Hrvatsku. Time se također gospodo ne bi arhiv bavio. Samo sjedište Hrvatskog memorijalnog centra i sjedišta njegovih ispostava mogu biti dopunjena spomeničkim kompleksima koji podsjećaju na izvršeni genocid nad Hrvatima tijekom Domovinskog rata odnosno na kulturocid i ekocid hrvatske baštine. Imamo naime već prikupljeni amarkorda, filmova i filmskih zapisa o strahotama rata u Hrvatskoj. To neće sigurno arhiv nama prikazivati. Zadaća Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra jest informacija, izdavanje priodičnih i posebnih biltena za potrebe čim potpunijeg informiranja domaće i međunarodne javnosti o svemu što se u Hrvatskoj u Domovinskom ratu dogodilo. Ni time se ne bi bavio arhiv. Naziv centar je živa i aktivna institucija s ciljem informiranja, izvješćivanja te studioznom i znanstvenom obradom dokumenata a ne kako neki ovdje rekoše da bi se arhivom služili samo znanstvenici i povjesničari. Ako je to cilj onda svakako da je arhiv prikladan naziv. Kako je zamišljeno da sjedište u početku bude u državnom arhivu nije teško zaključiti da će to biti jedan odjel državnoga arhiva a u kratko vrijeme postat će građa kojom će se služiti samo zainteresirani a izostat će svaka edukacija i informiranje mlađih generacija koji dolaze. Dakle, intencija je naziva arhiv na zaboravu i stavljanju bliže hrvatske povijesti pod ključ. Dakle, prijedlog je Kluba Hrvatske stranke prava neka zakon glasi Hrvatski memorijalno-dokumentacijski centar iz Domovinskog rata. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik Antun Vujić. Izvolite. 5 minuta.
Gospodine predsjedavajući, gospodine državni tajniče, došli smo do nekih rezimea pa bih ja želio ponoviti koje su na neki način strategije moguće. Prvo, imamo zakon koji je dobar Zakon o Hrvatskom arhivu Domovinskoga rata. To ne konzumira sve potrebe vezano za prvobitnu intenciju koja se tiče i mogućega dokumentacijsko, Muzejskog dokumentacijskoga centra. Ali elaborira prethodne uvjete da dođemo u fazu da na kompletni način zasnujemo i takvu jednu ustanovu. Upozoravam da postoje određeni amandmani koji bi unjeli zbrku ako bi ih se unutra prihvatilo, a pogotovo kada se predlaže gdje bi trebalo područne takve arhive osnivati. Područni arhivi ovakvog arhiva bi trebali biti za sada isto tamo gdje je i sjedište državnog arhiva da bi se upravo preko područnih arhiva mogla u već razrađenoj tehnologiji i metodologiji rada skupljati odgovarajuća građa koja bi onda činila jedinstvenu građu. U tom smislu mislim da upravo u ovom opsegu i na bazi ovakvog Prijedloga zakona možemo mirne duše i dapače sa podrškom usvojiti taj Prijedlog zakona ne smatrajući da smo time završili sve ono što je nužno, a što vrlo često i u mnogim drugim zemljama traje godinama i ne slijedi vrlo često neposredno same događaje, a to je, i to su onda i spomenici, to su onda i spomen-područja, to su onda i muzejsko-dokumentacijski centri, to su dakle sve one institucije i ustanove koje, kojima je pretpostavka jedno ovakvo uređenje ove materije putem obujma zakona kako je dan sada. Mi bismo dakako i rado glasali kada bi glasanje imalo smisla, ali podržavamo donošenje ovoga Zakona.
Hvala lijepa. S time smo, da li želi predstavnik predlagatelja? Izvolite. Državni tajnik, gospodin Jadran Antolović.
Dozvolite mi da vam zahvalim na raspravi kao i na uloženim amandmanima koje ćemo razmotriti kako bi poboljšali podnijeti Prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Odlučivat će se kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o Hrvatskom memorijalnom dokumentacijskom arhivu Domovinskog rata, drugo čitanje, P.Z. br. 132. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnjeli zastupnici i klubovi zastupnika. Državni tajnik Jadran Antolović. Imamo tablicu amandmana, prvi amandman kluba zastupnika HSPa.
Prihvaća se amandman.
Hvala. 2. Kluba zastupnika također HSP-a.
Prihvaća se amandman uz napomenu da treba promjenu izvršiti u članku 3. stavak 1. isto tako.
Hvala. Amandman prihvaćen sa tom dopunom. Amandman 3, zastupnika Damira Kajina.
Amandman se ne prihvaća, obzirom da je istaknuto da bi zbog logističkog funkcioniranja sjedište moralo biti u Zagrebu.
Zastupnika Damir Kajina nema u sabornici. Trebamo glasovati. Tko je za taj amandman? Nitko. 4. zastupnika Frane Piplovića.
Amandman se ne prihvaća obzirom da 1. dio amandmana je već ugrađen u stavku 1., a drugi dio amandmana koji se odnosi na upotrebu suvremenih telekomunikacijskih i informatičkih sustava također je već ugrađen u postojećem članku 5. stavak 2.
Povlačim.
Amandman 4. povučen. Amandman 5 zastupnice Zdenke Babić-Petričević i zastupnika Krešimira Ćosića, Ivana Bagarića i Florijana Borasa.
Amandman se prihvaća uz jednu izmjenu teksta. Izričaja, dakle ne sa tekstom, te u ulozi hrvatskog iseljeništva u Domovinskom ratu, već sa tekstom, te u ulozi Hrvata izvan Republike Hrvatske.
Prihvaća.
Dobro. Izmijenjen tekst amandman prihvaćen. 6. zastupnika Krešimira Ćosića.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio Zakona. Sedmi, zastupnika Frane Piplovića.
Amandman se ne prihvaća obzirom da u Zakonu nije moguće unaprijed utvrditi podružnice iz razloga što želimo da taj centar funkcionira racionalno i može se statutom utvrditi podružnice, odnosno mogu se sukladno racionalnom funkcioniranju koristiti i postojeći sustav državnih arhiva.
Povlačim.
Amandman povučen. 8. zastupnika također Frane Piplovića.
Amandman ne možemo prihvatiti obzirom da se jedinice lokalne uprave i samouprave ne mogu obvezivati da financiraju ustanovu kojoj je osnivač Vlada Republike Hrvatske odnosno Republika Hrvatska.
Povlačim.
Amandman povučen. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim, uključite se. Molim glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je 76 glasova za i 3 suzdržana donesen Zakon o Hrvatskom memorijalno dokumentacijskom centru u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na 32. točku: - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj reviziji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. broj 220. Predlagatelj je zakona Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za financije i državni proračun, Odbor za lokalnu samoupravu i, lokalnu područnu samoupravu. Izvješće ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti Prijedlog? Da. Državna tajnica gospođa Martina Dalić. Izvolite.
Hvala lijepo. Osnovne značajke, poštovane dame i gospodo zastupnici, dozvolite mi da obrazložim osnovne značajke Izmjena i dopuna Konačnog prijedloga zakona o državnog reviziji. Ovime se jasnije određuje nadležnost Državnog ureda za reviziju odnosno subjekti koje on revidira. Što znači da mu se stavljaju u nadležnost i revizija sredstava europskih fondova i drugih međunarodnih institucija. Ovo je učinjeno s obzirom na potrebe usklađivanja zakonodavstva Hrvatske sa Europskom unijom i proces pridruživanja Eurospkoj uniji. U odredbe zakona ugrađuje se također revizija prihoda i primitaka s obzirom da je ured nadležan za provođenje revizije i prihoda i primitaka i rashoda i izdataka. Do sada je bila propisana samo revizija rashoda. Predloženim izmjenama ovlašteni revizor može biti bilo koje struke, a ne samo diplomirani ekonomista ili pravnik. Svrha je ovoga povećanje učinkovitosti revizije radi potrebe da revizori budu različitih zvanja. Predlaže se također donošenje godišnjeg plana i programa rada ureda. Predlaže se donošenje godišnjeg izvješća, predlaže se podnošenje, oprostite, godišnjeg izvješća Državnog ureda za reviziju Hrvatskom saboru do kraja tekuće godine za prethodnu godinu. Stoga što je rok podnošenja financijskih izvješća prema sadašnjem propisu različit i neujednačen. Ostale izmjene obuhvaćaju terminološko usklađenje i predlaže se stoga izrada pročišćenog teksta Zakona o državnoj reviziji. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Želi li izvjestitelj radnih tijela riječ? [[Upadica: Ne.]] Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba SDP-a gospođa zastupnica Dragica Zgrebec, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Ja ću u ime Kluba SDP-a iskoristiti prigodu da prilikom ovog, ove Izmjene i dopune Zakona o državnoj reviziji progovorim i nekoliko rečenica o desetogodišnjem radu Državne revizije. Dakle toliko je godina iza nas kako smo osnovali ovu instituciju koja bi trebala revidirati i nadgledati izvršenje proračuna na svim razinama. U tom razdoblju možemo pratiti i napredak i u samoj toj instituciji ali i u izrvršavanjima, poboljšanju načina izvršavanja proračuna na svim razinama. Ocjenjujemo da je to jedna od državnih institucija koja u čitavom ovom svom razdoblju desetogodišnjem nije podlegla pritiscima ni problemima politike nego je na stručan i objektivan način radila svoj posao. Od one prvobitne funkcije kad su se samo revidirali rashodi, zapravo kontrolirala dokumentacija ova institucija svojim napretkom, obrazovanjem ljudi koji rade u njoj došla je do faze kada ocjenjuje i ekonomičnost trošenja sredstava ali je u čitavom ovom razdoblju vršila i jednu obrazovnu i savjetodavnu funkciju pa je, kažem se iz njihovih godišnjih izvješća moglo pratiti napredak kod izvršavanja i državnog proračuna i proračna jedinica lokalne i regionalne samouprave. Treba ovdje reči da je ona obavila i veliki posao oko revizije, pretvorbe i privatizacije što inače nije uobičajeno da rade ove institucije u drugim državama i nadam se da ćemo do kraja godine završiti taj posao i dobiti i konačno izvješće o reviziji pretvorbe i privatizacije. I sada nekoliko samo riječi o samom Prijedlogu izmjena i dopuna zakona. Mi ćemo, mi podržavamo ovakve izmjene jer one znače daljnje usklađivanje zakona odnosno načela po kojima radi državna revizija, po načelima Europske unije. Ovdje konkretno usklađujemo 4 načela kao što je bilo rečeno. Radi se sada i o reviziji državnih prihoda kao i sredstava Europske unije i drugih međunarodnih organizacija i institucija za financiranje javnih potreba. To je svakako potrebno učiniti s obzirom da smo mi ovdje pred ulaskom u punopravno članstvo Europske unije. Također ocjenujemo da je dobro što se do kraja usklađuje i člankom 7. načelo da se proširuju ovlasti odnosno uvjeti za ovlaštenog državnog revizora. Sada su to bili samo uvjeti ekonomske i pravne struke. Ovdje se proširuju na informatičke i druge odgovarajuće struke. To je stvarno potrebno ukoliko želimo da u cijelosti obavlja svoju funkciju državna revizija i, u članku 8. gdje se govori o načinu podnošenja izvješća gdje se također u cjelosti vrši usklađivanje sa preporukama "SIGBE". Međutim mi bismpo ovdje predložili da se ubrzo zakon i o državnoj reviziji i dalje usklađuje. Naime on još uvijek ostaje neusklađen ili djelomično usklađen u dijelu koji se odnosi na načelo financijske neovisnosti pa predlažemo da se i ovo načelo što prije uskladi jer sadašnji zakon u svom članku 13. ne sadrži relevatne odredbe o samostalnom upravljanju proračunom državne revizije. I neovisnom vanjskom nadzoru. Treba reći da revizora inače nema na slobodnom tržiptu pogotovo ne onih koji bi mogli obavljati državnu reviziju i das e to obrazovanje zapravo vrši unutar same državne revizije, A sigiurno da te plaće nisu tako stimulativne da oni ne bi prelazili i u neke druge institucije prvenstveno su tu banke koje daleko prednjače sa plaćama. Dakle, na taj način pridonjeli bismo i daljnjoj kvaliteti rada ove institucije pa eto u ime Kluba predlažemo da u sljedećoj fazi i ovo načelo bude u potpunosti usklađeno. dAkle mi prihvaćamo ovakav zakon o izmjenama i dopunama zakona o državnoj reviziji. A iz poznatih arzloga nećemo prisustvovati samom činu glasanja. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospođo zastupnice prema članku 14. Poslovnika Hrvatskog sabora dužni ste sudjelovati u glasovanju. Povreda Poslovnika gospodin zastupnik Nenad STazić.
Prema članku 225 našega Poslovnika za donošenje odluka na sjednici SAbora potrebna je nazočnost većine zastupnika. Osim u slučajevima kada je ustavom Republike Hrvatske ili ovim poslovnikom drukčije određeno. Hvala.
U čemu je povrijeđen Poslovnik što sam se pozvao na članak 14. Niste se javili korektno radi povrede Poslovnika, jer Poslovnik nije povrijeđen. I u ponovljenom slučaju ćete dobiti opomenu i sve drugo što iza toga sljedi. Izvolite .Povreda Poslovnika.
Sukladno članku 32. predsjednik Sabora između ostaloga da je i obavijesti, vaša obavijest nije bila potpuna. Citirajte svaki puta i članak 225. da biste dali potpunu obavijest.
Dao sam onoliko obavjesti koliko sam smatrao potrebnim. nisam povrijedio Poslovnik i izričem vam opomenu zbog zlouporabe dizanja tablice o povredi Poslovnika jer ste drugi puta nepotrebno to digli. SA namjerom da ometate rad ovoga Sabora. Gospodine zastupnik Emil Tomljanović za povredu Poslovnika.
Upravo tako gospodine potpredsjedniče, jer uvaženi kolega sustavno krši Poslovnik i to odredbu članka 214. stavak 1. alineja 3. kaže – zastupniku se izreče opomena ako svojim upadicama ili na drugi način ometa govornika odnosno, ako se javi za povredu Poslovnika ili ispravak netičnog navoda započne govoriti o drugoj temi za koju nije dobio riječ. S obzirom da se ovo učestalno i stalno dešava, postoji jedan insititu koji nije direktno iil striktno određen Poslovnikom ili uistinu malim ustavom a to je zloupotreba prava i iz Poslovnika da bi se ga se zloupotrebilo na način da se grubo i na grubi način krše odredbe Poslovnika Evo, to je bila moja intervencija jer je povrijeđen članak 214. i za svaki ovakav istup u svakom slučaju zaslužujete opomenu po Poslovniku.
Hvala lijepa. Mislim da je nama i javnosti potpuno razvidno što se želi ovim. Pa ja ću skraćivati moje upozoranje na članak 14. ako ih bude, jer sam ih bezbroj puta ponovio. Nadam se da ostaje ono, ili neće netko da shvati, ili možda malo teže i shvaća. u ime Kluba HDZa gospodin zastupnik Šime Prtenjača. Izvolite. Ne dobacivajte iz klupe jer zato nemate pravo. Rekao sam ili ne žele ili teško shvaćaju. /Govornici govore u glas/
Oni teško shvaćaju su glupavi i to ste nam rekli da smo glupi.
Želim da vas još jedan puta opomenem, na pristojno ponašanje u ovoj sabornici gospodine Nenadu Staziću, koji ste prevršili svaku mjeru u tome, Nisam vam dao riječ i sjedite tamo gdje sjedite.
Sjedim ali se ne dam vrijeđati.
Izvolite gospodine Prtenjača.
Hvala lijepa gospodine dopredsjedniče, kolegice i kolege. I ja ću probati vrlo kratko naravno Klub HDZa podržava i glasovat će za ovu izmjenu zakona o reviziji. Vrlo kratko prokomentirati, ne sadržaj jer je svima nadam se poznat. Nego ciljeve koje želimo postići s time, ali neke dvojbe i koje se javljaju uz ovu izmjenu odnosno ,moguće kansije izzmjene koje idu uz to. Prvo o sadržaju naravno Zakonom o državnoj reviziji izmjenama i ostalim akatima je utvrđena djelatnost, odnosno, djelokrug, sadržaj, organizacija, ustroj, ostalpo i naravno da danas se u to ne dire i ne treba ni posebno isticati. Međutim valja još istaći da vjerojatno ono opterećnje koje revizija dodatno imala oko revizije pretvorbe i privatizacije završetkom toga posla, da će se šire i obimije moći posvetiti ovim svojim ciljanim poslovima. I naravno kvalitetnije ih i obavljati. Međutikm da bi se radi i novih sadržaja ali i dosadašnjih zadataka. Ja mislim ja čujem ovdje ali ne znam kak oje tamo. Da bi po novim zadacima ali i kvalitetnijeg i bolje i ažurnijegizvršavanja dosadašnjih zadataka revizija morala i strukturno kadrovski se bolje organizirati pa tako se i predlaže zapošljavanje i drugih kadrova osim onih koji su bili do sada. Isto tako moež se postaviti zadatak a vjerojatno jednoga dana novim zakonom o reviziji ili ozbiljnijom dopunom, propisati ažurnije i možda obimnije obrazovanje permanetno propisano obrazovanje. Jer slično, to je moje razmišljanje i mislim da bi bilo dobro da upravo u cilju izvršavanja tako novostrukturiranih kadrova treba ih i čečše obrazovati jer nikada dovoljno sredstava za državna službenike. Ovo je iznimno značajna državna služba. DRugo, što želim istaći da ova izmjena ide i ka usklađivanju sa određenim europskim odnosno, međunarodnim zakonodavstvom i da to usklađivanje iam za cilj neke nove poslove koje ćemo vidjeti sada na kratko koji se nude u ovoj izmjeni. Posebno se apostrofira samostalnost i ja posebno ističem da je potreban visok stupanj samostalnosti državne revizije. Kratko ću poslije komentirati zašto je potreban takav visoko stupanj sasmotalnosti to podrazumjeva bez posebna utjecaja politike ili ne daj Bog politikanstva.Za ciljeve i poslove koje revizija je treba izvršavati, ail isto tako onda dvojbeno o nekim novim sadržajima koje ova izmjena nudi a posebno vezano uz HNB. EVo u tom smislu tu samostalnost naravno podržavamo i držimo da i do sada stupanj samostalnosti bio izražen i kod rada ali i kod donošenja programa rada koje one godišnje donose samostalno autonomno utvrđivanje programu rada koje revizija utvrđuje. Kod usklađivanja sa međunarodnim zakonodavstvom ja neću navoditi institucije organiazcije i ostale su propisani pa želim skratiti ovu raspravu. Ali upozoriti na one osnovne odredbe. Upozorava se d ase posebno sada trebaju revidirati sredstva koja dolaze iz Europske unije, i drugi fondova u Hrvatsku a prevedeno služe za javnu potrošnju. U svim sektorima koja su opet propisana zakonom o reviziji po intitucijama od države, preko fondova preko ustanova pa do kraja do lokalne upravei samouprave. Dakle to je novi zadatak koji bi ova izmjena trebala omogućiti. I nadamo se da će i tu postići ozbiljnije cilj. E sada kod ova izmjena zakona usklađuje se i sa zakonom o HNBu donošenim prije 2 godine. Sad ja tu postavljam samo dvojbu a ne dajem odgovor ni jedan ni drugi, nego dvojbu koju ćemo vjerojatno u buduće ili jednom ili drugom zakonu trebati riješiti. nakon ovoga. Ovdje se naime briše odredba, dosadašnja odredba jednog članka o reviziji koji kaže da je revizija vršila reviziju poslovanja HNB. No, kako je temeljni zakon u poslovanju HNB-a Zakon o HNB-u i tamo je utvrđeno da reviziju ne mogu, ne može vršiti Državna revizija, nego strane revizorske kuće, onda je ovo usklađivanje logično s tim zakonom. Međutim, ako želimo, s jedne strane kažemo da želimo i uistinu želimo visok stupanj autonomije i djelovanja poslovanja, ali i donošenja programa i uopće rada državne revizije, poboljšanje njene kvalifikacijske stručne strukture i njeno permanentno obrazovanje što uistinu je potrebno radi kontrole i zadataka koje ima, onda sam mišljenja da bi možda dok ne bude izričito zabranjeno nekim drugim propisima, možda trebalo razmisliti o budućim rješenjima da tako dobro ustrojena državna domaća revizija može isto tako vršiti eventualno reviziju poslovanja HNB-a. Barem u jednom segmentu. Jer je, kažem, sad propisano tim zakonom da to rade strane revizorske kuće. Iduće što se sada predlaže, a isto tako mogu postaviti dvojbu je li to najbolje rješenje, kaže se da revizorsku kuću kod revizije HNB-a predlaže HNB, a odlučuje Odbor za financije. Zaista ovdje sad postavlja nepristrano to pitanje i dvojbu, ja sam sad trenutno predsjednik Odbora za finacnije i dakle, mogu potpuno nezavisno, neutralno komentirati da držim da ova odredba možda i nije najsretnija, jer Odbor za financije je ipak na neki način političko tijelo ove kuće ili onih službi ili bez obzira koje će stranke kada i kako mijenjati i on ima ovlasti izvršiti izbore, zato me to stavlja u određene dileme, izvršiti izbor revizorske kuće koja će kontrolirati HNB. Bez obzira što sam ja i po funkciji, odnosno predsjednik Odbora, nego ja govorim trenutno što je i po funkciji u savjetu. Zato mi se čini to malo nelogičnim, ali trenutno se predlaže i mi ćemo podržat ovu izmjenu. Pa evo, da ne bismo naprosto vraćali sada, traži se hitnost da bi od 1.1. se primjenilo, to je jedan od razloga, možda bi u nekakvom razumnom vremenu mogli, no isto tako se može razmislit kasnije o donošenju novog zakona o reviziji, odnosno i drugih zakona koji, koji se planiraju donijeti. I na kraju, na kraju možda istaći da ovo usklađivanje s međunarodnim propisima već sada stvara i omogućava, a vjerojatno je možda preduvjet radi i ovih predpristupnih fondova, ali ne bih rekao da je neophodho, da je nužno i da već sada stvara mogućnost da se ta kontrola poslovanja, recimo ako je to uvjet, da se ona može vršiti od 1.1. iduće godine. I na kraju se postavlja pitanje izvještavanja Sabora, hajde recimo opet dvojbeno, ovdje je propisano da se Sabor izvješćuje godišnje, a po svojim nalazima kaže, može se izvjestiti Sabor, što znači ako bi revizija, ja prevedeno komentiram, ako bi revizija u svom radu i reviziji poslovanja bilo kojih od subjekata koji su navedeni uočila i neke druge moguće nepravilnosti da može izvijestiti Sabor o tome. E sad, to ne znači onda dakle izričito da to mora biti jedanput godišnje, možda se može omogućiti da to bude i tijekom godine, ali naravno opet sa ciljem da Sabor ima cjelovitu informaciju o korištenju sredstava koja su navedena unutar toga ova sredstva koja dolaze iz međunarodne zajednice unutar Hrvatske po strukturi koja je unutar utvrđena. Dakle, ovo su lagane dvojbe je li podržavamo stupanj autonomije revizije u cijelosti, njeno poslovanje, rad i na ovaj način podržavamo ovu izmjenu da bismo mogli zadovoljiti ovom međunarodnom propisu, međunarodnom standardu i ono usklađivanje koje je tamo, pogotovo u strukturiranju kadrova i njenom obrazovanju. Dakle, boljoj organizaciji i njenom efikasnijem djelovanju u budućem vremenu. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Da li želi predstvnik Vlade? Ne. Hvala. Zaključujem raspravu. Odlučivat će se kad se steknu uvjeti.
Idemo na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj reviziji, P.Z. br. 220. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim, uključite se. Možemo glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 77 glasova donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj reviziji u tekstu kako ga je predložila Vlada.
Prelazimo na točku 33. - Konačni prijedlog zakona o osiguranju depozita, 2. čitanje P.Z. br. 184 Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovoga zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje Zakona, članak 155 do 157 Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Gospođa državna tajnica Martina Dalić. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo zastupnici, dozvolite da ukažem na razlike koje postoje u KOnačnom prijedlogu zakona u odnosu na ono što je postojalo na ono u prvom čitanju. U odnosu na prvo čitanje najznačajnija izmjena u tekstu ovog Prijedloga zakona odnosi se na eksplicitno i jednoznačno određivanje da depoziti u štedno-kreditnim zadrugama nisu u sustavu osiguranja depozita. Stoga je dakle izbrisan stavak 4. članka 1. iz prvog čitanja i eksplicitno naveden u članku 3. stavku 1. točki 7. Konačnog prijedloga. Ostale izmjene Konačnog prijedloga odnose se na poboljšanje teksta i nomotehničke izmjene. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Šime Prtenjača. Izvolite.
Hvala lijepa. Ja ću i ovdje samo istaći neke od dvojbi koje se ovih dana postavljaju, i inače postavljaju oko ove izmjene Zakona o osiguranju depozita. Naravno da nije potrebno iznositi sve ono, ono što smo iznosili kod prvog čitanja i stoga samo osnovna napomena da se ovom izmjenom jamči štednja do 100.000 kuna, a kako je ovih 100.000 kuna dolje kažemo negdje u odredbama da se usklađuje sa europskim zakonodavstvom, a europsko zakonodavstvo kaže da je to 20.000 EUR-a. E sad, 20.000 EUR-a moglo bi biti negdje oko 140.000 kuna. E, postavlja se pitanje, a zašto nije ta razina, ako usklađujemo sa europskimm propisima. Međutim, u ovome trenutku i ta radna grupa koja je pripremila i općenito naš stav je da je ovo razina u kojoj bi bili zaštićeni većina građana. A ona druge, veći iznosi, ostalo, ostaju i tako van na drugačiji način regulirano. Prema tome, većina građana bi na ovaj način, a temeljni cilj je zaštiti građane. Dakle, ovom izmjenom se štiti većina građana, a vjerojatno jednog dana će doći i ova visina vjerojatno do promjene. Možda da ima načina tehničkog ne propisivati u apsolutnom iznosu, nego ... [[ne razumije se]] ali nema formule propisati u relaturnom pa da se automatizmom usklađuje. Zato ovo ostaje trenutno napominjem da su i bankari zadovoljni da je ova visina, jer i oni tako plaćaju nakande za osiguranje tih uloga, pa njima je svejedno na kraju, jer je riječ o onim bankama koje bi eventualno mogli radi svog lošijeg poslovanja doći u takvu situaciju da budu blokirane i da se ne može onda vršiti isplata redovne štednje. Ono što je također istaći ovdje vrijedno, da sada to vrijedi i za ušteđevine kod više banaka, što ranije to nije bilo, a što onda olakšava situaciju opet onim malim sitnim štedišama, kojih je najveći broj pa oni mogu imati kod različih banaka svoje ušteđevine i tu je sad pitanje kako različite banke različito reguliraju, a ovdje je kamata propisana koja je bilo, jer pripadajuća štednja i kamata do 100.000 kuna. E sada, postavlja se pitanje što ako sam ja ugovorio ili netko ugovorio kao građanin s nekom od banaka veću stopu kamata? To je upravo ta rizična skupina banaka koje onda potiču štednju kod sebe da bi takvom uvećanom kamatom privukle eventualno štediše. A tu je rizik što iz te skupine se zapravo regrutiraju ovi koji dođu u ovakvu situaciju. I zato za sada se nudi ovo rješenje koje se nudi ovdje. Mislimo da može zadovoljiti većinu građana, ali ono što može istaknuto je već da štedno-kreditne ne ulaze i ona novina koja je da je tu štednja, žiro i tekući računi i pripadajuće, naravno, kamate do tog iznosa kod većine banaka, što je dobro, navodi se što unutra se ne osigurava jer nema potrebe to posebno izdvajati. Nego možda evo samo kao napomena da Agencija, Državna agencija ima pravo kod banaka kontrolirati, ali samo te depozite, upravo iz situacije da ne bi došle eventualno u ugroženu skupinu i način isplate ako se dođe u tu skupinu i ostalo je regulirano. Međutim, ovi put je Hrvatska udruga banaka i zato sam se u biti najviše i javio u ovu raspravu, Hrvatska udruga banaka još jedanput stavila amandman oko visine troškova, naknada, kako hoćemo koje banke po osiguranim ulozima plaćaju Hrvatskog agenciji da bi ona iz tog fonda vršila eventualno isplatu tih štednih uloga koji dođu u kritičnu isplatu. Bankari umjesto sada predloženih, predviđenih 0,125 oni predlažu da to bude 0,025%. Ja još jedanput kažem da mi ne možemo podržati takav prijedlog jer bankari kažu, e to bi onda do visine stope od 2,5% ukupne mase stekla se dovoljna masa jer se otprilike procjenjuje koliko ima banaka, koliko ima uloga i dovoljan fond iz kojega bi se moglo servisirati takve rizične uloge. E sad, mi smatramo da dobro bi, to bi bilo idealno u datom trenutku, međutim valja imati dvije činjenice na umu. Jedna činjenica da u ovome trenutku u Agenciju, u fondu ne može se, naime država jamči, prema tome da se građani ne bi uplašili država jamči apsolutno tolike ušteđevine i to će u svakom trenutku isplatiti. Ali samo stanje na računu i ostalo ne omogućava ovako, ja ću slobodno reći, fluktuiranje eventualno do 2,5 pa subjektivnu ocjenu vi ćete, mislim na banku ili nekog drugog, uplatiti manju diferenciranu stopu, ovisi koju, jel? Nego da se ostane pri ovom relativnom iznosu od 0,125%, a na taj prigovor njihov ja još jedanput mogu postaviti i kontra pitanja naravno u interesu građana i štediša Hrvatske države. Dobro, ako želimo Europske uvjete, a ne 20 tisuća eura, nego 100 tisuća eura, a nismo išli na europske i ne ovdje 0,025, 0,125 nešto veći trošak. A što je onda, ja postavljam, kažem pitanje, kontra pitanja, a što je onda sa stavom banaka da one kamate na štednje i na druge oblike, značajno drugačije imaju nepovoljnije u Hrvatskoj državi nego što imaju njihove centralne banke iz kojih zemalja su kod nas. Prema tome, ako želimo europske uvjete, onda dajmo malo i europskih uvjeta u Hrvatskoj državi, odnosno hrvatskim štedišama isto tako. Činjenica da, i to smo potakli na odboru udruženje da razmisle o tome ili ćemo i mi inicirati da su vrlo visoki troškovi, ostali troškovi osim kamata troškovi održavanja računa na bankama i sveg onog drugog što ih prati. A tako i na kraju apsurdna činjenica da ako nažalost, preko polovice pokušaja malih poduzetnika bankrotira i kad treba zatvoriti žiro ili tekući ili neki račun, onda mu se zaračunavaju kamate za stanje ili stajanje računa. A na kraju kad morate zatvoriti račun onda još morate platiti 100 kuna tarifu da bi zatvorili račun. Mislim da to nisu europske norme, pa zato imam odgovor bankarima da smatramo da je u ime zaštite hrvatskih građana, štediša u ovom trenutku ovo optimalno rješenje i podržavamo da se takva izmjena i dalje zadrži dok eventualno ne budu promijenjeni uvjeti. Ali onda ukupni uvjeti europski koji će vrijediti u ovom sektoru. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik Mato Crkvenac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice. Ovdje sad na kraju ipak imamo Zakon koji možemo reći dobro štiti prije svega one i to građane koji stavljaju svoje depozite u financijske ustanove. Odnosno, budimo precizniji, u određene financijske ustanove. Naša rasprava u prvom čitanju je išla naglašeno u tome da se postigne odgovarajuća i to primjerena zaštita svih onih, dakle, prije svega štediša koji štede u bankama. To se sad čini. Zapravo ovim Zakonom postižemo određeni balans između onoga što je europska norma i usklađivanje i onoga što je hrvatska realnost. A u toj hrvatskoj realnosti treba zakon u kojem ćemo još uvijek definitivno snagom države štititi štediše u bankama. Ja vjerujem da se nikada više neće ponoviti situacija 98. i 99. godine ili nekih godina od toga. Ali to treba imati na umu. I ovaj Zakon treba doista predvidjeti i osigurati da se onima koji su svoje novce stavili u banke ništa ne dogodi, neovisno o tome što je bilo u financijskom sustavu države. A mi smo dobili, dakle, ne tako davno krizu banaka u kojima je došlo do sloma određenih važnih banaka pa od tuda i bili su ugroženi ulozi i štednja životna, stvarana godinama rada mnogih građana. Dobili smo to, između ostaloga, i zbog toga što je banke vršen različiti pritisak pa i politički. Pa i onaj koji je značio privatne interese da se preko plasmana banaka u procesima privatizacije poluče individualne koristi, a da se na kraju to slomi između ostaloga i na bankama i na državi koja je to morala podmiriti. Podsjetiti ću, početkom 2000. godine između ostaloga trebalo je podmiriti 2 i pol milijarde obveza prema štedišama koji su imali svoje pologe, svoje depozite u bankama koje su bile u slomu ili u nemoći da izvrše te svoje obveze. Mi smo tada, i to je bio prvi potez iz Ministarstva financija 2000. godine, zadužili državu da bi vratili te obveze građanima. Kasnije nam je naravno stavljano i to pod nos, kao zadužili ste državu i za dodatnih 2 i pol milijarde. Ponovno bi to učinili. Država mora zaštiti građane, osobito onda kad je i sama pridonijela tome da rezultati njihova rada u nekakvim ustanovama za koje garantira i sama država budu ugroženi. Isto tako, mi smo bili u situaciji tada koja je pridonijela tome da banke budu ugrožene pa i depoziti štediša u situaciji eksplozije Državnog proračuna osobito 98. godine, nakon uvođenja PDV-a, da se sad vrlo teško taj proračun može susprezati i smanjivati, a da je istodobno došlo do znatne nelikvidnosti. Ta nelikvidnost upravo je bankama, banke uvela u situaciju u kojoj nisu mogli izvršavati obveze ni prema štedišama. Smatram da se to nikada neće, odnosno ne smije ponoviti. Međutim, mi moramo biti svjesni činjenice da se stvari mijenjaju i da je sve moguće. Analiza tržišta novca i tržišta kapitala pokazuje da je nelikvidnost u ovoj godini mjerena dužinom plaćanja među gospodarskim i drugim subjektima, pogoršana 50 do 100% jer su toliko produljeni rokovi u kojima se vrše plaćanja. Prema tome, opreznosti nikad dovoljno, a osobito nikad dovoljno sigurnosti koju država mora pružiti onima koji rezultate svog rada i svojih zarada godinama ulažu u banke. Ovdje treba naglasiti i to da se ovaj Zakon nadovezuje na reformu financijskog sustava u cjelini u Hrvatskoj u kojoj je u zadnje tri godine i donijet novi Zakon o Hrvatskoj narodnoj banci prema normama Europske unije. Imamo i novi Zakon o bankama, novi Zakon o deviznom poslovanju, novi Zakon o platnom prometu koji je premješten u banke, objedinjavanje nadzora nad cijelim financijskim institucijama o čemu su donijeti zaključci i poduzete konačne mjere u 6. mjesecu 2003. godine. Što sve skupa zajedno s ovim Zakonom dobro se sad slaže u jednu situaciju u kojoj financijski sustav postaje kvalitetniji. Slažem se sa ovim što je ovdje rečeno o štedno-kreditnim zadrugama i svim ostalim pitanjima. Još samo da na kraju kažem postoji naravno određeno nezadovoljstvo, postoji nezadovoljstvo banaka itd. Međutim činjenica je i treba priznati da primjerice one dvije i pol milijarde što se zadužila država da vrati štedišama depozite, vraćaju se iz premija koje se sad plaćaju na štedne uloge. Prema tome, sve je to u jednoj jakoj vezi i mislim da čak i banke koje su ovdje pružale najveći otpor ili veliki otpor trebaju biti zadovoljne s ovim prijedlogom jer je ovo svakako korak naprijed i u odnosu na europske norme i standarde, a i u odnosu na ono što svi na neki način u ovoj zemlji trebamo u ovom području sa osobitim i dalje čvrstim štićenjem onih koji su tu najvažniji, a to je onih koji su dakle štediše ili depozitari. Prema tome ja stručno gospodine potpredsjedniče i na svaki drugi način podržavam ovaj zakon. Međutim moram vas izvijestiti da ću biti spriječen glasati o njemu.
Hvala lijepo. Žalimo zbog vaše spriječenosti gospodine zastupniče. … [[Upadica se ne razumije.]] Nitko nikoga za ništa ne može prisiliti, ali mogu upozoriti na članak 14. Poslovnika koji kaže, da ste dužni glasovati i imati prava i dužnosti i da jedan i drugi termin, dakle i prava i dužnosti se moraju shvatiti u takozvanom dijalektičkom jedinstvu. Znači jedno i drugo, jel’, a ne samo jedno imati prava a ne imati dužnosti. Hvala lijepo. Sada pojedinačna rasprava gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodo iz Vlade, kolegice i kolege. Pa neću diskutirati kao stručnjak bankarski nego ću pokušati iznijeti ono što mi građani kažu oko materije o kojoj je riječ Zakona o osiguranju depozita. Naravno da građani žele ovakav zakon iz više razloga, a naprosto zbog hrvatskog iskustva žele ovakav zakon. Običan građanin zna da je za stabilnost bankarskog sustava odgovorna država, odnosno Hrvatska narodna banka. I svaki građanin štediša zna da što je banka sigurnija i prepoznaje tu banku naprosto jer su onda kamate niže. S obzirom na predloženu stopu od 0,125 može se zaključiti da hrvatski bankarski sustav još nije tako siguran, zato i jeste ovakva stopa. Ili pojedine banke nisu sigurne što država ovim zakonom na izvjestan način verificira. Ali ima nešto što bi prilikom ovakvog razmatranja trebalo reći da bi država, a to smo nekoliko puta ponovili u ovom Saboru trebala ili bilo dobro u ekonomskim mjerama osigurati recimo da se Hrvatska banka za obnovu i razvoj preoblikuje u investicijsku i izvoznu banku. To je vrlo važna poluga države u poticanju izvoza i poticanju razvoja. S obzirom da su hrvatske banke u vlasništvu stranaca a poznato je da je dobit banaka u protekloj godini i proteklim godinama bila izuzetno visoka, njihova odgovornost za razvoj hrvatskog gospodarstva, hrvatske privrede nije odgovarala a visini dobiti koje su one imale. Po mojem sudu zato je vrlo važno, još jedanput, donijeti ovaj zakon pa ga u tom smislu podupirem. Ali još važnije bi bilo da se mjerama ekonomske politike osigura poticanje izvoza, poticanje razvoja i kroz HABOR. Možda nema izravne veze ali ima sasvim sigurno veze sa bankarskim sustavom u cjelini. Naravno da Zakon o osiguranju depozita treba poduprijeti, treba ga donijeti, ali to neće riješiti problem pojedinih banaka u Hrvatskoj i kamatnih stopa koje opterećuju i privredu i građane kad je u pitanju i štednja ali i potrošnja na tekućim računima. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Želi li gospođa? Da. Izvolite. Državna tajnica Martina Dalić. Izvolite.
Hvala lijepo. Ja bih se željela osvrnuti na nekoliko činjenica koje su iznesene i nadopuniti i dijelom informirati. Problem nelikvidnosti. Želim reći da konstatacija da su rokovi plaćanja produženi 50 do 100% nije točna. Želim istaknuti da državni proračun plaća svoje obveze u rokovima, na vrijeme. Želim istaknuti i podsjetiti vas na visinu obveza koje su zatečene početkom ove godine i na visinu deficita u prošloj godini od 6,3% koji je smanjen upravo stoga jer su dospjele a neplaćene obveze plaćene. Želim također skrenuti pažnju da problem kamatnih stopa i kamatne stope koje su ovdje spominjane Hrvatska danas ostvaruje niže kamatne stope nego prije godinu dana spred, odnosno marža koju je Hrvatska prije godinu dana plaćala u odnosu na referentnu kamatnu stopu bio je 1%. Danas je to 0,4, pa to je tržišna i najučinkovitija mjera i najobjektivnija, rekla bih koja pokazuje da tržište valorizira rezultate ostvarene tijekom proteklih godinu dana i upravo kroz njih valorizira stabilnost hrvatske ekonomije. Hvala vam lijepa za primjedbe iznesene i sugestije iznesene na Zakon o osiguranju depozita.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Gospodin zastupnik Mato Crkvenac. Izvolite.
Rečeno je da konstatacija o tome da su rokovi plaćanja produženi od 50 do 100% nije točna, odnosno da državni proračun izvršava svoje obveze. Ta, to nije točno što je rečeno jer moja konstatacija je točna. Ja nisam govorio o izvršavanju obveza državnog proračuna nego o stanju likvidnosti u državi a i o izvršavanju obveza državnog proračuna može se posebno razgovarati, krenite od zdravstva i ostaloga. Ali je činjenica da tržište novca i kapitala pokazuje da plaćanja među gospodarskim subjektima, među financijskim i drugim subjektima, dakle u kompletnim transakcijama u državi je tijekom 2004. godine produženo 50 do 100%. To su stručni nalazi institucija koje se bave novcem i plaćanjima.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Odlučivati će se kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o osiguranju depozita, P.Z. br. 184. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim, uključimo se. Molim glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 77 glasova za i 2 suzdržana donesen Zakon o osiguranju depozita u tekstu kako ga je predložila Vlada.
Idemo na - Konačni prijedlog Zakona o prijevozu u cestovnom prometu, drugo čitanje P.Z.E. broj 160 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske, prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovoga zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koji se odnose na drugo čitanje Zakona članak 155. do 157. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za pomorstvo, promet i veze. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Želi. Državni tajnik gospodin Dražen Breglec, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, uvažene gospođe i gospodo saborski zastupnici. Ukratko ću se samo osvrnuti na razlike između prvog i drugog čitanja u postupku usvajanja nadam se Prijedloga ovog Zakona. Dakle, u ovom Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o cestovnom prometu, jedna od, uvaženi je veliki broj primjedbi koji je bio dat na odborima, najveći broj primjedbi je uvažen. Isto tako uvaženo je značajan broj primjedbi koji je bio dat tijekom rasprave u prvom čitanju. Od konkretnih značajnijih primjedbi koje su prihvaćene, napomenuo bih posebno sljedeće. Usklađivanje s riješenjem iz Zakona o sigurnosti prometa na cestama je izvršeno i to na način i u dijelu koji se odnosi na uvjete koji moraju ispuniti vozači. Kao što znate tamo je bila ukinuta, odnosno sada je ukinuta granica, gornja dobna granica za obavljanje poslova vozača koja je u prijedlogu, prvom Prijedlogu zakona bila ograničena na 65 godina. Također je uvežena primjedba u članku 3. gdje je propisano da se na sve postupke koje su predmet ovog Zakona primjenjuju odredbe Zakona o općem upravnom postupku i to je explicite ovdje izneseno. U članku 9. Konačnog prijedloga zakona kao i u Prijedlogu zakona dobar ugled ostaje kao jedan od uvjeta za ishođenje licence. No, sada isti članak jezično usklađen s primjedbama iznesenim i na sjednici plenarnoj isto tako i na odborima, tako da je sada lučeno kada se tajuvjet, uvjeti kada ih treba ispunjavati fizička, a kada pravna osoba. Najznačajnija po nama promjena u odnosu na osnovnu verziju, prvu verziju Zakona proizlazi iz činjenice, odnosno u članku 6. je sadržana, a u njemu je propisano da se prijevoz može obavljati vozilima ne starijima od 18 godina. Radi se o prijevozu putnika. Dok je ta granica kod prijevoza učenika podignuta na 10 godina. Dakle, to je bila osnovna po meni primjedba i Odbora, matičnog Odbora za pomorstvo, promet i veze, isto tako proizašla iz mnogih pojedinačnih rasprava. Predlagač je uvažio ove primjedbe. Postavio eksplicite u Zakon limite koji su dakle 18 godina za autobuse u linijskom prijevozu, 10 godina za autobuse koji prevoze učenike. Ova odredba zahtijeva i kratko obrazloženje. Evo zahvaljujem na primjedbi skratit ću, dakle bitno je znati da je ovom odredbom se 30% autobusa koji sada prometuju u prijelaznom razdoblju od godine dana koji je predviđeno izbacuje iz prometa. Dakle, ovo je vrlo važna odredba, izbacuju se ona najstarija vozila koja bi ionako vrlo vjerojatno doživjela svoju sudbinu kakva je predviđena, ali ovime se to i eksplicite u Zakonu navodi. Dodatno su razjašnjene i uvažene primjedbe koje se odnose na javni poziv i tu je također usvojeno nekoliko primjedbi i to bi u konačnici bilo sve od najznačajnijih manje značajne po potrebi nakon rasprave. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji radnih tjiela? Ne. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu. Odlučivat će se kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog zakona o prijevozu u cestovnom prometu, P.Z. br. 160. Rasprava o tekstu Zakona je završena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim državnog tajnika Dražena Bregleca da se očituje o amandmanima 1. amandman na članak 5.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 2. na članak 6.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio Zakona. 3. na članak 9.
Prihvaća se u 1. dijelu koji glasi, u članku 9. stavku 2. podstvku 1. riječi "opće sigurnosti ljudi imovina" u oba slučaja brišu se, prihvaća se. Drugi dio u stavku 3. riječi "dva" zamijenjuje se riječju "tri" ne prihvaća se iz razloga što smatramo da je predloženo rješenje efikasnije doprinosi sigurnosti prometa na cestama.
Predsjendik Odbora za zakonodavstvo, Florijan BOras.
Suglasan sam.
Amandman usvojen u prihvaćenom dijelu. 3. na članak 9.
Ispričavam se gospodine predsjedniče. Ovo je bilo očitovanje na 3. amandman. 2. amandman se prihvaća.
2. amandman se prihvaća, na članak 6. Dobro. 3. na članak 9. To smo upravo. 4. na članak 97 i 98.
Prihvaća se 4. Prihvaća se.
Postaje sastavni dio. 5. na članak 108.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio. Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim, uključimo se. Molim glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 77 glasova za i 1 suzdržanim donesen Zakon o prijevozu u cestovnom prometu u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na - Konačni prijedlog Zakona o eksplozivnim tvarima, drugo čitanje P.Z.E. br. 159. Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovoga Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona članak 155. do 157. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Želi. Ministar unutarnjih poslova gospodin Marijan Mlinarić, izvolite.
Mi smo u ovom Konačnom prijedlogu zakona usvojili većinu amandmana s kojim smo uskladili ovaj Konačni prijedlog Zakona o eksplozivnim tvarima hrvatsko zakonodavstvo sa direktivom 90315EZ-a koja se odnosi na plasman i tržište i nadzor eksploziva za civilne potrebe. Nadalje, budući da odredbama važećeg Zakona nisu u potpunosti bila uređena područja proizvodnje eksplozivnih tvari na licu mjesta, uporabu eksplozivnih tvari koja su ...izvođenje javnog vatrometa, izvođenja glasnog pucanja, te uništavnje eksplozivnih tvari, a koja su bitno vezana za sigurnost ista su pobliže određene Konačnim prijedlogom zakona. Isto tako dozvoljeno je ispitivanje proizvodnja, promet i uporaba eksplozivnih tvari i obrtnicima. Važećim Zakonom određen je vrlo kratki rok prodaje i uporabe pirotehničkih proizvoda klase 2 od 26. prosinca do 1. siječnja. Predloženim Zakonom produžen je rok prodaje pirotehničkih sredstva klase 2 na razdoblje od 15. prosinca do 1. siječnja. Produženjem roka prodaja ne narušava se uspostavljena razina sigurnosti, poboljšavaju se uvjeti prodaje i usklađuju se uvjeti prodaje sa susjednim zemljama, smanjuje se utjecaj nekontroliranog tržišta i povećavaju gospodarski učinci. Evo, Konačnim prijedlogom zakona pooštravaju se kaznene odredbe kako bi se sankcionirala ona protupravna ponašanja koja se nadležne inspekcijske službe Ministarstva unutarnjih poslova najčešće utvrđivale prilikom obavljanja nadzora. Također se ovim Prijedlogom zakona utvrđeni postupci za ocijenjivanje sukladnosti eksplozivnih tvari. Hvala lijepa.
Zahvaljujem ministru gospodinu Mlinariću. Žele li izvjestitelji radnih tijela? Žele. Predsjednik Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost gospodin zastupnik Ivan Jarnjak, izvolite.
Odbor za unutarnju, gospodine potpredsjedniče, kolege i kolegice, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na 28. sjednici održanoj 2. prosinca 2004. godine nakon provedene rasprave donio je zaključak jednoglasno da podrži Zakon u predloženom obliku o eksplozivnim tvarima. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu. Odlučivat će se kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog zakona o eksplozivnim tvarima. Rasprava o tekstu zakona je završena. Prijedlog zakona P.Z. broj 159. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim predsjednika Odbora Florijana BOrasa da se očituje u pogledu prijedloga Odbora za zakonodavstvo, obzirom na dopunsko izvješće u pogledu ova dva amanmana i stajalište Vlade.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, ... [[govornik isključen ne čuje se]] P.Z. broj 159 i na taj prijedlog zakona imao je 2 amandmana, međutim, potkrala se jedna pogreška pa smo doopusnkim izvješćem od 3. prosinca dali ispravan tekst amandmana 2. Tako da ispravan tekst amandmana 2 sada glasi: "Na članak 52. i 53.", citiram tekst amandmana, " U članku 52. stavak 3. i članku 53. stavku 3. iza riječi: "obrtnik" dodaju se riječi: "ili druga fizička osoba". I novi stavak 2. ovog amandmana u članku 53. stavku 1. pod stavkom 11. iza riječi: "trgovinama" dodaju se riječi: "ili prodaju pirotehnička sredstva za zabavu razreda I. suprotno odredaba ovog Zakona". " Naime, ova dopuna je bila potrebna sukladno amandmanu na članak 29. čime je i za ta djela propisana kaznena odredba. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Amandman 1 Odbora za zakonodavstvo je prihvaćen, a također i amandman 2 u ovom dopunjenom obliku. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim, uključimo se. Glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 79 glasova za donesen predloženi Zakon zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na - Konačni prijedlog Zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z.E. br. 222. Predlagatelj je Zakona Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje Zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Želi. Gospođa državna tajnica Snježana Bagić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Prijedlog Zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u kaznenim stvarima Vlada Republike Hrvatske ocijenjuje da je potrebno donijeti iz dva razloga. Prvo, zbog same činjenice da, ova materija koja je izuzetno važna za međunarodnu pravnu pomoć i u kaznenim građanskim stvarima, ... govorim o Prijedlogu Zakona o kaznenim stvarima, do sada nije bila normirana i cijelovito uređena nekim posebnim zakonom. Kao pomoćno sredstvo ako tako mogu reći služile su odredbe posebnih glava i to Zakona o krivičnom postupku iz 93. godine. Naime, mi smo donijeli novi Zakon o kaznenom postupku 1997. godine ali smo preuzeli glave 30. i 31. koji se odnose na pružanje međunarodne pravne pomoći i izvršenje međunarodnih ugovora o krivičnim stvarima te izručenje okrivljenih i osuđenih osoba s jedne strane. S druge strane, taj zakon dakle je potrebno donijeti jer su se pojavile u njegovoj primjeni i praksi niz pitanja koja nije bilo moguće riješiti bez donošenja posebnog zakona kao što je komunikacija sa drugim pravosudnim tijelima, mogućnost eventualne izravne komunikacije bez diplomatskog puta direktno preko Ministarstva pravosuđa ili izravno samih pravosudnih tijela u pojedinim slučajevima, pitanje odnosa između Ministarstva pravosuđa i njegovih unutarnjih tijela, pitanje jezika, komunikacije i slično s jedne strane. S druge strane, donošenje ovog zakona i to ima i takvu oznaku je potrebno radi preuzetih međunarodnih konvencijskih obveza Republike Hrvatske pa takva obveza proizlazi iz Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Stoga je i ovaj zakon u maksimalnoj mjeri usklađen sa svim preuzetim međunarodnim obvezama i konvencijama i ja ću navesti samo neke. To je Europska konvencija o uzajamnoj pravnoj pomoći u kaznenim stvarima s dodatnim protokolom, Europska konvencija o izručenju s dopunskim protokolom i drugim dopunskim protokolom, Konvencija o transferu osuđenih osoba i slično. I slični međunarodni akti, ja sam navela samo najvažnije. Stoga je ovaj tekst zakona u maksimalno mogućoj mjeri da se ne derogira, dovede u pitanje Ustav i naši drugi zakoni usklađen u ovom području sa tim međunarodnim konvencijama i aktima. Kao što sam naziv govori zakon uređuje pitanje te međunarodne pravne pomoći, dakle otvara put komunikaciji između nadležnih pravosudnih tijela i kao što sam rekla za razliku od dosadašnje situacije neće biti nužna izravna komunikacija diplomatskim putem nego će biti moguće direktna suradnja ministarstava pravosuđa ili direktno sudova odnosno državnih odvjetništava. Uređuje pitanje također izručenja ekstradicije te preuzimanje izvršenja stranih sudskih odluka, to su poznati transferi. Uvodi se jedna novina, to je skraćeni postupak izručenja u određenim slučajevima koji do sada nije postojao ali je vezan za te međunarodne konvencije i akte koje smo mi preuzeli i ta obveza proizlazi dakle implementaciju u naš sustav. Jedna novina je a to proizlazi iz kod nas usvojenog zakona, Zakona o pravnoj odgovornosti, o kaznoj odgovornosti, ispričavam se, pravnih osoba. Dakle, da se međunarodna pravna pomoć odnosi ne samo na fizičke nego i na pravne osobe. I također je omogućeno da se međunarodna pravna pomoć ne odnosi samo na isključivo kaznene postupke nego i na bliske postupke, dakle prekršajne postupke koji se vode pred nekim upravnim tijelima kao što su na primjer devizni inspektorat, carinska i porezna uprava. Evo, gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici, toliko ukratko i u bitnom o ovom prijedlogu zakona koji je potrebno donijeti s jedne strane kako bi cjelovito uredili pitanje međunarodne pravne pomoći izručenja s jedne strane, a s druge strane kako bismo se uskladili sa preuzetim obvezama Republike Hrvatske i međunarodnim aktima. Raspravu su proveli svi odbori. Imamo amandmane Odbora za zakonodavstvo koje će predlagatelj usvojiti kako bi doprinjeli poboljšanju teksta. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji radnih tijela? Ne žele. Otvaram raspravu. Nema nikoga od klubova. Pojedinačna rasprava gospodin Rade Ivas. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče. Samo kratko. Vidim da je vrijeme, čekamo pauzu. Izražavam samo da podržavam donošenje ovog zakona jer time ispunjavamo sve obaveze preuzete međunarodnim kaznenim, konvencijskim propisima te usklađujemo zakonska rješenja sa zakonodavstvom Europskih zemalja a koji se odnose na područje međunarodne pravne pomoći u kaznenim stvarima, posebno kod izručenja okrivljenih i osuđenih osoba te transferu osuđenih osoba u cilju efikasnog provođenja ovih postupaka. Zbog sve većeg razvoja međunarodnih odnosa, integrativnih procesa i posebno mobilnosti ljudi i značenja međunarodne suradnje u kazneno-pravnim stvarima postaje sve veća. Države su sve više prisiljene na međunarodnu suradnju u suzbijanju kriminaliteta koji sve više postaje transnacionalan i ne poznaje državne granice a njihova je opasnost sve veća bez obzira na to gdje se događa radnja koja predstavlja kazneno djelo. Stoga i Republika Hrvatska mora odredbe domaćeg prava na ovom području uskladiti s odredbama međunarodnog prava te donijeti zakone o međunarodnoj kazneno-pravnoj pomoći koji bi bili moderniji i usklađeniji s međunarodnim konvencijama te otklonio nejasnoće u primjeni pojedinih odredaba Zakona o kaznenom postupku. U Republici Hrvatskoj je materija međunarodno-pravne pomoći u kaznenim stvarima djelomično bila regulirana Zakonom o krivičnom postupku iz 1993. godine, Zakonom o kaznenom postupku i 1997. godine. U njezinim prijelaznim odredbama derogirane su odredbe o međunarodnoj pravnoj pomoći osim glave 30. i 31. Tijekom prakse obavljanje međunarodne pravne pomoći u kaznenim stvarima a koji su temelj sadašnjih propisa primjenjuje pojavili su se i nekoliko spornih pitanja, da ih sada ne nabrajamo. Sva ta sporna pitanja se ovim zakonom usklađuju. Prema tome, ovaj zakon s obzirom da ga i usklađujemo sa zakonodavstvom Europske unije treba prihvatiti i Klub HDZ-a će ga i prihvatiti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Više nema prijavljenih. Zaključujem raspravu. Glasovat će se kad se steknu uvjeti. Sada najavljujem da će nastavak sjednice biti u 15 sati kada će se obaviti glasovanja. Molim zastupnike da sa sobom donesu ključiće radi elektronskog glasovanja i želim vam dobar tek.
Konačni prijedlog Zakona o međunarodnoj i pravnoj pomoći, P.Z.E. 222. Rasprava je zaključena. Amandmane koje je podnio Odbor za zakonodavstvo predlagatelj je prihvatio. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 75 glasova za, molim pozornosti malo još, 75 glasova za i 2 suzdržana donesen predloženi Zakon. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa radom na 11. sjednici Hrvatskoga sabora. Na dnevnom redu je - Konačni prijedlog Zakona o klasifikaciji neobrađenog drva, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 221 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave koju su proveli Odbori za zakonodavstvo, europske integracije, poljoprivredu i šumarstvo. Molim državnog tajnika u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva gospodina Josipa Bartolića da dodatno obrazloži prijedlog. Izvolite!