Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom i raspravom o - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 305 Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, zdravstvo i socijalnu skrb. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Državni tajnik u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi, Dražen Jurković će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče, uvaženi zastupnici. Dakle, Hrvatski sabor je u rujnu 2008. godine donio Zakon o sanitarnoj inspekciji koji je stupio na snagu sa 1.1. ove godine, dakle u ovim izmjenama i dopunama zakona se radi o usklađenju odredbe o iskopavanju, prijenosu i prijevozu umrlih osoba te provedbi inspekcijskog nadzora koje se usklađuju sa odredbama Zakona o sanitarnoj inspekciji. Zatim ovim izmjenama se uređuje slanje obavijesti o pojavi zarazne bolesti, epidemije ili druge opasnosti po zdravlje od međunarodnog značenja koju prema međunarodnim propisima Hrvatski zavod za javno zdravstvo upućuje u IHR sustav ranog uzbunjivanja Svjetske zdravstvene organizacije, uz istodobno upućivanje i u mrežu za rano obavještavanje Europske unije te se uređuje način slanja obavijesti u skladu sa dokumentima Europske komisije ili posebnim službenim zahtjevima. I također, u ovim izmjenama i dopunama zakona, u ovom zakonskom prijedlogu uvodi se instrument kontrole mikrobiološke čistoće u objektima pod sanitarnim nadzorom. Evo, to bi bilo sve. Ja zahvaljujem i prihvaćamo amandman Odbora za zakonodavstvo.
Hvala lijepa. Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb, predsjednik odbora, gospodin zastupnika Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb je na svojoj 21. sjednici raspravio Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti kao matično radno tijelo sukladno članku 76.a Poslovnika Hrvatskog sabora. U uvodnom obrazloženju predstavnik predlagatelja upoznao je članove odbora sa razlozima za izmjene i dopune postojećeg zakona. Na prvom mjestu, to je daljnje usklađivanje domaćeg zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije, novi ustroj sanitarne inspekcije u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi iskazuje i iziskuje usklađivanje s odredbama Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti. Također, sukladno Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o područnoj i regionalnoj samoupravi usklađuju se i odredbe Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti. U raspravi članovi odbora poduprli su izmjene i dopune rečenog zakona. Predloženi instrumenti kontrole mikrobiološke čistoće, površine postrojenja, opreme, uređaja, pribora, prijevoznih sredstava i ruku osoba ocijenjene kao iznimno važan epidemiološki mehanizam u sprječavanju i suzbijanju zaraznih bolesti. Ovaj način kontrole i nadzora nad higijenskim uvjetima u objektima pod sanitarnim nadzorom jedini je objektivni način utvrđivanja higijenskog stanja nekog objekta. Nakon opširne rasprave, članovi odbora su jednoglasno odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo, predsjednik odbora gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Odbor za zakonodavstvo Hrvatskog sabora je na 53. sjednici održanoj 24. ožujka 2009. godine raspravljao o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti s Konačnim prijedlogom zakona, a koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 18. ožujka 2009. godine. Odbor za zakonodavstvo podupire donošenje i ne protivi se prijedlogu predlagatelja da se ovaj zakon donese po hitnom postupku. Na tekst konačnog prijedloga, odbor podnosi sljedeći amandman i to na članak 11. Dakle u članku 11. riječi: "ovaj Zakon stupa na snagu 8. dana od dana objave u "Narodnim novinama", osim odredbe članka 1. ovog Zakona koja" zamjenjuje se riječima: "ovaj Zakon objaviti će se u "Narodnim novinama"". Uz obrazloženje. Naime, dan objave ovog zakona u "Narodnim novinama" nije određen niti odrediv, a jednako tako ni dan stupanja na snagu odluke o raspisivanju prvih sljedećih općih i redovnih izbora članova općinskih i gradskih vijeća, županijskih skupština i Gradske skupštine Grada Zagreba te općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba. Da bi se otklonila moguća situacija da jedan članak, odnosno dio odredbe jednog članka stupi na snagu prije samog zakona, amandmanom se dorađuje izvješće. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospođa zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Klub Hrvatske demokratske zajednice raspravljao je o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti sa Konačnim prijedlogom zakona. Zarazne bolesti i nadzor nad zaraznim bolestima predstavljaju danas jedan od zdravstvenih prioriteta Republike Hrvatske, što je naglašeno u Zakonu o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti. U nadzoru sudjeluju mnogi čimbenici zdravstvenog sustava, a i mnogi izvan zdravstva, a sve s ciljem da se bolesti preveniraju, prate, dijagnosticiraju i ispravno liječe i suzbijaju. Stanje zaraznih bolesti u Republici Hrvatskoj razmjerno je povoljno. Međutim, epidemiološku situaciju, kažu epidemiolozi, moramo smatrati i potencijalno nesigurnom i izravno ovisnom o daljnjem neprekidnom protuepidemijskom i preventivnom radu. Naime, zna se da postoje određeni rizični čimbenici, među njima još uvijek prisutne posljedice raznih razaranja, ratne i poratne migracije ljudi, ponegdje nezadovoljavajuće higijensko-sanitarne razine, osobito u pogledu odlaganja otpadnih tvari i drugo. Danas stanje zaraznih bolesti izjednačuje Republiku Hrvatsku sa razvijenim zemljama Europe i svijeta. Stanje zaraznih bolesti u Republici Hrvatskoj redovito se prati pomoću individualnih prijava zaraznih bolesti, prijava epidemija, izvješće o provedbi programa masovne imunizacije a na osnovu tih podataka Služba za epidemiologiju zaraznih bolesti Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo procjenjuje epidemiološku situaciju. Ovaj prijedlog zakona dopunjuje se novim člankom u skladu sa međunarodnim zdravstvenim propisima a kojima Hrvatski zavod za javno zdravstvo obavijest o pojavi zaraznih bolesti, epidemije i drugih opasnosti po zdravlje od međunarodnog značenja šalje u sustav ranog uzbunjivanja Svjetske zdravstvene organizacije uz istodobno upućivanje i u mrežu za rano obavješćivanje Europske unije uz naših stanja obavijesti u skladu sa dokumentima Europske komisije ili posebnim službenim zahtjevima. U skladu sa odredbama Zakona o lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi uređeno je i ovim zakonom da sada općinski načelnik, gradonačelnik, župan odnosno gradonačelnik grada Zagreba donosi godišnji program mjera za zaštitu pučanstva od zaraznih bolesti. Danas smo svjedoci infekcije primjer norva virusima, … [[Govornik se ne razumije.]] toro virusima gdje je potrebna vrlo mala infektivna doza a njime se mogu kontaminirati radne površine, oprema, uređaji, ruke, osoblje itd. Stoga je nadzor nad higijenskim uvjetima u objektima izuzetno važan a ovim zakonom je određeno da ministar za zdravstvo pravilnikom pobliže određuje objekte, učestalost kontrole i normativne mikrobiološke čistoće objekta što je do sada bilo u Zakonu o hrani. 2008. godine ovaj Visoki dom donio je Zakon o sanitarnoj inspekciji u skladu sa novim ustrojem Sanitarne inspekcije u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi uređuje se i ovim zakonom, prijenos i prijenos umrlih na temelju sprovodnice koju izdaje sanitarni inspektor uz poseban osvrt i na suglasnost ministarstva ako je osoba umrla od zaraznih bolesti a prenosi se iz inozemstva u Republiku Hrvatsku. Klub Hrvatske demokratske zajednice vjeruje da će ove izmjene Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti doprinijeti održavanju povoljne epidemiološke situacije u Republici Hrvatskoj kao i do sada. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Klub HNS-a raspravljao je o ovom prijedlogu zakona i mi ćemo ga podržati s time da želimo ipak neke stvari podvući i reći što nije rečeno u obrazloženju samoga zakona. Naime, ovaj zakon koji imamo danas na klupama nije samo usklađivanje sa Zakonom o sanitarnoj inspekciji kako i sa Zakonom o lokalnoj i područnoj samoupravi. U ovom zakonu ima još novela koje smo trebali odraditi, budimo pošteni, u rujnu mjesecu prošle godine kada smo imali Zakon o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti u obliku P.Z.E. priče. Prema tome, to ste nam trebali reći. Očito je napravljen propust tada i sada usput i korigiramo i te nedostatke koje smo tada trebali napraviti. Evo konkretno o čemu se radi. Način na koji će Hrvatski zavod za javno zdravstvo slati podatke i kome će ih slati, to je sasvim logično da budemo umreženi i prema Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji ali i prema europskim institucijama odnosno službama Europske komisije. To sada reguliramo a prije samo četiri, pet mjeseci to smo ispustili i nismo napravili. To je svakako dobro, to treba napraviti ali onda recimo što je što. Naime, ako Europa želi korektno odrađivati posao to znači i organizirati zajedno preventivne mjere da bi se spriječile određene zarazne bolesti odnosno kada se one pojave onda zajedno organizirati kvalitetne protuepidemijske mjere, onda moramo ovako raditi kako je sada konačno i predloženo. Vezano uz mikrobiološku čistoću također nekoliko riječi. Dobro je da sada to uključujemo u ovaj zakon jer je to jedini način da se objektivno vrednuje u biti čistoća u nekom objektu, na rukama, kod osoblja itd., prema tome to je u redu. Ono što možda, ja barem ne mogu iščitati iz ovog prijedloga zakona pa ćemo čuti i molimo državnog tajnika da nam obrazloži o čemu se točno radi odnosno kako će se to u praksi realizirati. Ovdje stoji čitam u članku 39.a "Kontrola mikrobiološke čistoće može se provoditi i u drugim objektima ako postoji epidemiološka indikacija.". Naime, tko će biti taj tko će odlučiti da li postoji epidemiološka indikacija. Moramo znati, ovdje nam nije potpuno jasno. Vjerojatno se to dade lako administrativno organizacijski riješiti ali nam nije rečeno kako. Nadalje, u tom istom članku 39.a stoji pravilnik kojim će se pobliže odrediti objekte, učestalost kontrole i normativi mikrobiološke čistoće donosi ministar. Opet, ministar ne mora biti stručnjak za to područje, ne mora poznavati to područje. Također nas zanima tko će to biti, koja su to tijela, organizacije, institucije, ustanove koje će ministru sugerirati prijedlog rješenja vezano uz ove inicijative koje će on ovdje morati poduzimati. Nadalje, sama sanitarna inspekcija. Mi smo pozdravili Zakon o sanitarnoj inspekciji, mislim da je to veliki korak naprijed, da je to jednostavno približavanje europskim standardima. Ta struka je vrlo značajna, vidimo koliko joj značaj daje Europska unija, i mi spominjemo isto tako tu inspekciju u članku 3., 4., 5., 8., 9. pa iz toga proizlazi naše pitanje da li su sanitarni inspektori dio zdravstvenog sustava Republike Hrvatske. Mislimo da je ovaj postupak usklađivanja sa pravnim aktima i stečevinama Europske unije otklonio svaku sumnju u to da oni to jesu. Iz tog razloga jasno postavljamo ponovo pitanje zašto onda sanitarnim inženjerima ne nađemo mjesto pod krovom zdravstva. Mislimo da bi to bilo korektno, mislimo da bi na taj način imali jedan sustav, jedinstveni sustav koji bi mogao bolje organizirati i koordinirati posao koji je pred nama. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Mirando Mrsić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pred nama imamo popravak zakona kojeg smo donijeli i ja se slažem s time da je to trebalo već onda kad smo raspravljali u jesen o zakonu jer nije to ništa novo zašto Europska unija želi da se zarazne bolesti referiraju na jedno mjesto i to je nešto što nas čeka u životu i što nas čeka u budućnosti jer zarazne bolesti nisu tako rijetke. Nama se čini da jesu a one i dalje predstavljaju veliku prijetnju čovječanstvu i u tako ne davnoj prošlosti i kuga, i kolera, i španjolska gripa i velike boginje odnijele su veliki broj života i to još uvijek je u kolektivnom pamćenju u čovječanstvu. Evo u ovih 10-ak minuta ili manje moje diskusije u svijetu će otprilike oko 330 ljudi umrijeti od neke zarazne bolesti. One su uvijek predstavljale veliku prijetnju i pokosile su golemi broj života. Ono što smo napravili u medicini sa cijepljenjem i procjepljivanjem da zarazne bolesti nisu više onakav bauk, međutim još uvijek u kolektivnom pamćenju postoji evo jedan primjer iz života da ljudi nakon cijepljenja ostavljaju rukav otvoren da se cjepivo osuši. Još uvijek su nam u pamćenju velike boginje i onaj način cijepljenja od velikih boginja. Isto tako još uvijek je u kolektivnom pamćenju i strah od cijepljenja o tetanusu. Iako danas se upotrebljava humani, hiperimuni humani antitetanus serum, ali još uvijek narod misli da se od cijepljenja protiv tetanusa može umrijeti, da se može dobiti anafilaktički šok. To samo govori koliko su zarazne bolesti duboko ukorijenjene u narodu i koliko imaju veliko značenje u ponašanju suvremenih ljudi. Isto tako dovoljno je čuti da netko ima prehladu, a u strahu smo od ptičje gripe, pa se isto tako desilo da je na aerodromu u Zagrebu sletio avion, bio je Kinez koji je bio prehlađen i mi smo ga onda kako nije nitko znao jezik, automatski ga s policijom proveli u Kliniku za infektivne bolesti. Evo o tome kako je strah od ptičje gripe i strah od zaraznih bolesti u narodu ukorijenjen. Isto tako sjećate se one afere sa antraksom i sa tim pismima u kojima su bile te spore antraksa, pa evo još jedan primjer kako se narod ponaša, neki građani su nosili svoja osobna pisma u poštu u gumenim rukavicama da ne bi slučajno dobili spore antraksa. Sve to govori da zarazne bolesti su još uvijek strah i trepet i da Zakon o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti treba prići vrlo ozbiljno. I ja mislim da ga u ovom trenutku treba na neki način osuvremeniti i prilagoditi suvremenim stremljenjima, pogotovo u Europi i kod nas. A kakvo je zapravo stanje zaraznih bolesti u Hrvatskoj? pa evo posljednji slučaj velikih boginja je bio u Hrvatskoj davne 1926. godine, difterije nemamo već od 1974., dječje paralize nemamo od 1989. godine, a isto tako iskorijenjena je malarija, davno 1954. godine. bjesnoće nemamo od 1964. godine, rediciranje trahom, lepra. Sve to govori da je Zavodi za javno zdravstvo, odnosno epidemiološka služba u Hrvatskoj radila izuzetno dobro. Isto nam je niska učestalost klasičnih spolnih bolesti, kao sifilisa i gonoreje, a ADIS se sustavnim mjerama održava na vrlo niskoj razni. I nadamo se da neće biti epidemije kao što je bila u zemljama Amerike i Europe. Zato je u svakom slučaju zaslužena duga tradicija javnog zdravstva i sustavni rad na prevenciji i suzbijanju zaraznih bolesti. A ono što bi u budućnosti trebalo razmisliti, je razmisliti na koji način epidemiološku službu prilagoditi suvremenim izazovima, posebno izazovima kao što je SARS ili pandemijska gripa, ili nekakve druge bolesti koje nas čekaju kao što su prionske bolesti. I ono što ja smatram da bi u samo, to je gospodin državni tajnik je tu koji je inače iz Zavoda za javno zdravstvo, treba razmisliti o tome da li Hrvatska u ovom trenutku treba centar za kontrolu bolesti. Zavodi za javno zdravstvo i organizacija Zavoda za javno zdravstvo sa epidemiološkom službom su jedan relikt prošlosti i oni su bili organizirani u ona vremena kada smo imali onakve tipove bolesti koje su u Hrvatskoj bile proširene, a danas se susrećemo sa nekim drugim bolestima koje su i opasnije, i teže ih je spriječiti, a pogotovo liječiti. U svakom slučaju u prvom redu govorimo o eventualnoj pandemijskoj gripi. Europa se sprema na to, Hrvatska se isto sprema na to pitanje, koliko dovoljno se organiziraju krizni stožeri. Međutim fali po meni jedna krovna organizacija, a krovnu organizaciju Europa ima, ima je Amerika, a to je Centar za kontrolu bolesti s kojima bi mogli i efikasnije i jednostavni je kontrolirati eventualnu pandemiju bolesti u Hrvatskoj. Isto tako kada govorimo o cijepljenju, cijepljenje u Hrvatskoj je prošireno. Međutim, o tome se nedovoljno čuje i struka. Zadnja nazovimo afera, ali zadnje pitanje je cijepljenje protiv HPV virusa gdje su naši gradovi krenuli u cijepljenje djevojčica protiv HPV virusa, kao što je to Europa učinila i Španjolska. Međutim epidemiološka služba, odnosno Zavod za javno zdravstvo se nije u dovoljnoj mjeri uključio u tome da razjasni i da da određene smjernice kada, u koje vrijeme i koje skupine treba pokrenuti. Ono što je Zavod za javno zdravstvo je izdao jedan naputak u kojemu su pobrojani mogućnosti koga cijepiti, kada cijepiti, međutim je u svakom slučaju zbog nekoordinirane akcije izostalo to da su gradovi krenuli u cijepljenje, a da je izostala centralna ili politika na razini države, kao što je imamo za druge bolesti kao što su cijepljenja djece, kao što je hepatitis itd. Za HPV smo ostali u ovom trenutku na mjestu da su gradovi krenuli u cijepljenje, a da nemamo doktrinu i da nemamo centralni, odnosno nemamo stav Zavoda za javno zdravstvo o tome da li treba cijepiti, ne treba cijepiti, koga, kada i u koje vrijeme. U svakom slučaju to govori u prilog da nam treba jedna centralizirana, odnosno jedna služba koja bi objedinila epidemiologiju na razini svih gradova, odnosno svih županija u Hrvatskoj. I ja predlažem da se u svakom slučaju razmisli o tome da se u Hrvatskoj osnuje centar za kontrolu bolesti koji bi u svakom slučaju omogućio bolju kontrolu bolesti koje nas čekaju i koje su neminovno će doći u Hrvatsku bez obzira koliko mi to željeli ili ne. U svakom slučaju SDP će podržati prijedlog zakona, jer mislimo da je to poboljšanje, ali mislimo da na tom području se može napraviti još dodatnih pomaka. Hvala lijepo.
Hvala. Jedan ispravak gospođa zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, potpredsjedniče. Ispravila bih kolegu koji je rekao da Hrvatski zavod za javno zdravstvo se nije uključio u ovu kampanju HPV, virus, protiv HPV virus za cijepljenje. Što je netočno jer mislim da u svakom gradu je Hrvatski zavod za javno zdravstvo se uključio. Dapače, on je čak, i raspisuje natječaj za kupnju cjepiva HPV. Međutim, ono što, moram vam reći da iskustva o samom cjepivu nema niti u svijetu. A budući da nemate iskustva o djelovanju cjepiva za HPV virus, ne možete odrediti točno određene smjernice ali se roditelji moraju informirati od dosadašnjim saznanjima. I upravo u tome Hrvatski zavod za javno zdravstvo je uključen koji zajedno sa Klinikom za infektivne bolesti organizira po gradovima predavanja po školama. Dakle, roditelji su informirani. O svakom roditelju ovisi da li će on nakon te informacije svoje dijete cijepiti ili ne.
Hvala. Jedna obavijest, ja bih molio zastupnike i zastupnice da u 12 sati budu u sabornici jer bi u 12 sati bih predložio dopunu dnevnog reda sa Prijedlogom izmjena i dopuna Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu sa pratećim zakonima i prijedlozima. Prijedlozima Odluke o izboru sudaca Ustavnog suda i još nekim zakonskim prijedlozima. Tako da molim da zastupnici i zastupnice budu u 12 sati u sabornici kako bi mogli obaviti dopunu dnevnoga reda. Mi ćemo najvjerojatnije u ponedjeljak raspravljati o Izmjeni i dopuni državnog proračuna. Molim da odbori ukoliko još nisu, da zakažu sjednice, znam da je Odbor za financije i državni proračun zakazao sjednicu Odbora za sutra u 9 sati, da još drugi zainteresirani odbori također zakažu sjednicu u svezi proračuna, tako da bi moglo biti sve spremno za raspravu u ponedjeljak. … [[Upadica se ne čuje.]] Zato što od rasprave mora proteći puna tri dana. … [[Upadica se ne čuje.]] E, da [[Upadica: Šta se buniš kada trebaš raditi.]] Mora proći, ponedjeljak se ne računa, dakle, utorak, srijeda, četvrtak, mora tri dana i dakle petak je dan glasovanje. Gospodin zastupnik Stjepan Kundić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. Ovdje pred sobom imamo jako važnu temu, jedan izvanredno važan zakon pod oznakom P.Z. 305.. Ali ja bih prije uvodno samo rekao jednu stvar, bez obzira što je ovaj kut rasprave odnosno sistem složen tako da govorimo o epidemiološkoj zakonskoj situaciji, ovaj čas istaknuti kliniku za zarazne bolesti koja dokazuje jednu visoku profesionalnost i veliku kvalitetu hrvatske medicine koja izuzetno dijagnostički rješava sve situacije koje su joj u pameti. Što se tiče kronologija, događaja zakona, 13. srpnja 2007. godine Hrvatski sabor donio je Zakon o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti, Narodne novine br. 79/07.. Navedeni je Zakon donesen zbog potrebe usklađenja domaćeg zakonodavstva sa propisima Europske unije u Poglavlju 28. Zaštita zdravlja i potrošača. A u rujnu 2008. godine Hrvatski sabor donio je novelu navedenog zakona radi daljnjeg usklađenja zakonodavstva sa pravnom stečevinom Europske unije u Poglavlju 28. Zaštita zdravlja i potrošača. Znači uzimajući u obzir obaveze utvrđene međunarodnim zdravstvenim propisima, zakonski prijedlog dopunjuje se novim člankom koji se uređuje slanje obavijesti o pojavi zarazne bolesti, epidemije ili druge opasnosti po zdravlje od međunarodnog značenja koju prema međunarodnim zdravstvenim propisima Hrvatski zavod za javno zdravstvo upućuje u IHR sustav ranog uzbunjivanja Svjetske zdravstvene organizacije uz istodobno upućivanje i u mrežu za rano obavješćivanje Europske unije te način slanja obavijesti u skladu sa dokumentima Europske komisije ili posebnim službenim zahtjevima. I sada ću proanalizirati neke članke koji su vrlo važni. Znači članak 60. se mijenja i glasi: "Prijenos umrlih osoba koje nisu bile pokopane i koje nisu umrle od zarazne bolesti iz članka 59., stavka 1. ovoga Zakona obavlja se na području Republike Hrvatske ili iz Republike Hrvatske u inozemstvo na temelju sprovodnice koju izdaje sanitarni inspektor nadležan prema mjestu smrti tih osoba. Sprovodnica za prijenos osoba iz stavka 1. ovog članka u inozemstvo izdaje se uz prethodnu suglasnost nadležnog tijela za unutarnje poslove.". Članak 61. mijenja se i glasi: "Umrla osoba može se prenositi iz inozemstva u Republiku Hrvatsku na temelju sprovodnice koju izdaje diplomatska misija odnosno konzularni ured Republike Hrvatske. Diplomatska misija odnosno konzularni ured obvezan je prije izdavanja sprovodnice zatražiti suglasnost ministarstva ako je osoba umrla od zarazne bolesti, osoba ekshumirana ili je državljanstvo umrle osobe nepoznato ili se ne može utvrditi. Suglasnost iz stavka 2. ovoga članka izdaje se uz prethodno odobrenje Ministarstva nadležnog za unutarnje poslove. I još ću spomenuti članak, iza članka znači 39. dodaje se naslov iz članka 39. koji glasi: "Kontrola mikrobiološke čistoće objekta." Znači u objektima pod sanitarnim nadzorom provodi se kontrola mikrobiološke čistoće, površine postrojenja, opreme, uređaja, pribora, prijevoznih sredstava i ruku osoba. Što se tiče kontrole mikrobiološke čistoće može se provoditi i u drugim objektima ako postoji epidemiološka indikacija. Nadzor nad provođenjem mjera iz stavka 1. ovoga članka provodi sanitarna inspekcija u suradnji sa županijskim zavodima za javno zdravstvo i Hrvatskim zavodom za javno zdravstvo. Pravilnik kojim će se pobliže odrediti objekti, učestalost kontrole i normativi mikrobiološke čistoće donosi ministar. I ono što treba istaknuti i provedba ovoga zakona neće zahtijevati dodatna sredstva iz državnog proračuna, Hrvatska Demokratska Zajednica će podržati ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče i gospodine državni tajniče. Pa evo u posljednje vrijeme kada kardiovaskularne i maligne bolesti uzimaju svoj danas, spomenuo sam onaj podatak preko 50% umrlih od kardiovaskularnih, pozornost javnosti i nije toliko usmjerena na zarazne bolesti i kao što reče kolegica Caparin situacija što se tiče zaraznih bolesti je relativno povoljna. Zasigurno tu trebamo zahvaliti svim onim entuzijastima koji su cijepili godina, od kampanjskog načina cijepljenja do danas svih ovih mogućnosti u cijepljenima i mnogih cijepljenja u novine vrijeme. Ali isto tako sanitarno-higijenskim poboljšanju sanitarno-higijenskih uvjeta posebice vodoopskrge. I u tom dijelu je vodoopskrba naročito potrebito naglasiti koja uistinu doprinosi tome. Pa evo i u mojoj županiji Koprivničko-križevačkoj posljednjih godina se intenzivno radi na vodoopskrbi i broj priključaka na vodoopskrbu je povećan i nastavlja se dalje u tom smjeru da svako domaćinstvo bude priključeno na sustav vodoopskrbe. No i u tim okolnostima evo prije desetak dana imali smo jednu tematsku sjednicu glede hepatitisa i uistinu kad se spomene da je u svijetu preko 500 milijuna ljudi zaraženo hepatitisom B i C, to dovoljno govori samo za sebe. Pa i prije nekoliko godina se sjećate kada se spomenulo H5N1 onda nam je svima kosa na glavi rasla i uistinu bile su to okolnosti koje su izuzetnu pozornost javnosti uživale, a neki su zaradili eto u toj situaciji izuzetna sredstva. Dakle, u tim okolnostima je potrebito zarazne bolesti držati pod nadzorom i u našoj zemlji je to slučaj. Tu je Zakon iz 2007. o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti koji dakle govori koje su to bolesti koje moramo sprečavati i suzbijati, koje su od interesa za našu zemlju i mjere provođenja. Onda je u 2008. donesena novela isto tako koja sve to usklađivanje sa zakonodavstvom Europske unije, poglavlje 28., sad da to ne ponavljam budući je već rečeno. I 2008. je donesen Zakon o sanitarnoj inspekciji, kako su u međuvremenu donesene Izmjene i dopune o lokalnoj područnoj samoupravi. Dakle, pred nama je sada da to izmjenimo i da uskladimo. Ovaj Zakon o sanitarnoj inspekciji je stupio 1.1.2009. i u tom dijelu su dakle četiri stvari bih ja istaknuo koje su potrebite glede izmjena, a to je ovo što je gospodin državni tajnik spomenuo glede inspekcijskog nadzora, glede iskopavanja, prijenosa, prijevoza umrlih osoba te provedbu inspekcijskog nadzora u tom dijelu. Drugo što se tiče izmjena Zakon o područnoj regionalnoj samoupravi, to je u članku 5. gdje se, to smo imali prošli tjedan, gdje se poglavarstvo dakle zamjenjuje sa općinski načelnik, gradonačelnik koji su župani odnosno gradonačelnik Grada Zagreba, donosi Godišnji plan mjera za suzbijanje zaraznih bolesti. Treća stvar koja je bitna za spomenuti da smo mi do sada bili obvezni u slučaju epidemije i pojave zaraznih bolesti u sustavu uzbunjivanja dakle izvijestiti Svjetsku zdravstvenu organizaciju, to i dalje stoji, ali sada smo dakle isto obvezni istodobno uputiti u mrežu za rano obavješćivanje Europske unije te način slanja obavijest … [[Govornik se ne razumije.]] dokumentima Europske komisije ili posebni službenim zahtjevima. I četvrto, dakle ovo što je već i rečeno o objektima koji su pod sanitarnim nadzorom dakle uzimanja mikrobiološke čistoće. Zasigurno će sve ove mjere dodatno unaprijediti ovo prevažno područje i zapravo treba podržati. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo, potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Državni tajniče, cijenjene kolegice i kolege zastupnici. Ovaj Zakon o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti kojim se utvrđuju zarazne bolesti čije sprečavanje i suzbijanje je u interesu Republike Hrvatske, kao i mjere koje se provode da bi se zaštitilo kućanstvo usklađene su sa europskim zakonodavstvom još 2007. godine. Međutim, novele koje smo imali u 2008. godini nisu bile u potpunosti izvršene pa i evo ovaj dio uz ovaj dio oko gradonačelnika se također usaglašava. Međutim, donošenje dosadašnjih izmjena, a posebno novog Zakona o sanitarnoj inspekciji koja je potpala pod Ministarstvo zdravstva od 1.1.2009. donosi i potrebu promjena u navedenom zakonu jer sanitarna inspekcija je jedna od službi koja je brana pojavama, ali i širenjima ovih zaraznih bolesti. Provođenje higijene i rad u higijenskim uvjetima osnova je kako očuvati zdravlje i spriječiti bolest kod pučanstva. Također i sanitarnim nadzorom i postupcima sanitacije uklanjat ćemo mikroorganizme sa pribora i površina u objektima gdje bi njegova prisutnost bila opasnost za širenje zaraznih bolesti uslijed moguće kontaminacije tih površina, pribora, ruku ljudi koji rade na takvim mjestima i sl. Članak 18.a vidimo kojim se obavijest o postojanju zaraze koja je na vrijeme dijagnosticirana, na vrijeme je treba i odaslati, obavijestiti i sve meritorne institucije jer to je jedan od osnovnih preduvjeta da se na vrijeme ta zaraza lokalizira i suzbija. Mislim da je upravo zbog toga i bitno da i ovaj članak se usvoji kao takav. Međutim, još važnije je od toga dijela provođenja sanitarnog nadzora i kontrola mikrobiološke čistoće površina, postrojenja, opreme, uređaja, pribora, prijevoznih sredstava i ruku osoba koje rade u tim objektima. Postavlja se pitanje najobičnije, zašto je to važno. Pa zato što je broj mikroorganizama na navedenim predmetima i rukama ovisi o održavanju higijenskih uvjeta. Upravo ti higijenski uvjeti, posebno se to odnosi na čistoću ruku jer znamo da se mnogo govori o bolestima prljavih ruku, jer upravo te ruke na sebi imaju i stalne ili rezistentne mikroorganizme ili prolazne tranzitne mikroorganizme, a koji mogu u kontaktu sa najvećim brojem predmeta na kojem se nalaze i ti mikroorganizmi, kao što su recimo ručke u toaletu, držači u tramvajima i mnogo tih drugih predmeta koje ruke dodiruju, moguće je prenijeti milijune patogenih mikroorganizama na predmete ili hranu, uzrokovati zarazna oboljenja pučanstva i proširenje na veće dijelove ljudi. Neka istraživanja, recimo iz Amerike, govore da 1/3 Amerikanaca ne pere ruke poslije uporabe toaleta. Kakvo je stanje kod nas ne znam, nemam nekih podataka, ali trebamo znati da je osnova osobne higijene ljudi redovito pranje ruku. Zatim, kontrola mikrobiološke čistoće počinje od kontrole osobne higijene ljudi koji rade na mjestima i objektima gdje može doći do širenja zaraze, ako su neadekvatno higijenski pripremljeni za rad. Isto tako, bris koji se uzima sa površina postrojenja na kojim se proizvodi hrana mora biti u okvirima dozvoljenog, posebno ako želimo tu proizvodnju plasirati u Europu ili svijet. Upravo zbog toga industrijska proizvodnja mora biti pod sustavom koji vrši kontrolu u pojedinim ključnim postupcima i zato HASAP sustav ili Hazard Analysis Critical Control Point postaje nezaobilazan u sigurnosti proizvodnje, praćenja i kontrole tijekom proizvodnje svih čimbenika, a posebno mogućih kontaminacija mikroorganizama. Zato i službe koje rade na tim poslovima moraju imati i adekvatna sredstva i biti dovoljno pripremljene za takove poslove. Pitanje sanitarne inspekcije je u tom slučaju jako značajno, jer imamo slučajeva da upravo ti sanitarni inspektori nemaju mogućnosti da u potpunosti provode svoje zadatke koji su im potrebni zbog nedostataka ne znam prijevoznih sredstava, instrumenata ili nekih reagensa koji su im potrebni. Zato u tome dijelu isto trebamo mislim učiniti mnogo više na tome dijelu. Pitanje same mikrobiološke neispravnosti hrane koju isto rade sanitarni inspektori govori da recimo 5% hrane u Hrvatskoj mikrobiološki je neispravna. Podatak recimo da od salmonele je u 2008. godini liječeno 3664 osobe svakako upozorava, jer loše je ako se broj zaraženih pojavljuje u nekom hotelu ili ugostiteljskom objektu posebno u ovom momentu kada govorimo o turizmu, kad očekujemo od turizma velike mogućnosti i da ne kažem spas našeg gospodarstva, tada svaka pojave takovih oboljenja bi bila kritična za rad i razvoj tog turizma. Opasnosti od zaraza su međutim mnogo veće. Recimo konkretno salmonele danas prema epidemiološkim podacima u obiteljima znači nisu toliko široke, a da se dobro radi isto pokazuje da je u zadnjih 10 godina kada je bilo ne znam prije 10 godina 5000 ljudi liječeno od salmonele, da danas ima 3 i pol tisuće ovo što sam rekao u prošloj godini. Prema tome, vidi se da te službe dobro rade i da ih treba i dalje stimulirati. I ostali ovi članci u ovome zakonu predloženih izmjena sigurno doprinose boljoj zaštiti pučanstva. Govori se o ovima umrlima, prijevozu itd. Međutim, ipak mislim da je loše ako sve ove promjene dolaze kao rezultat potrebe izmjene članka 5. stavka 2. gdje se mijenjaju nazivi izvršioca u provođenju ovih zakonskih odredbi, a vezani su za neposredni izbor načelnika, gradonačelnika i župana. Ako je to pokretač to nije dobro jer nama treba zakon da bude što bolji, što svrsishodniji, da bi se što kvalitetnije zaštitilo pučanstvo od prodora zaraznih bolesti. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Goran Heffer. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege zastupnice i zastupnici. Tema ovog zakona je naravno zarazne bolesti. Kad govorimo o zaraznim bolestima i evo vežem se pomalo na raspravu mog prethodnika poštovanog kolege Bodakoša svakodnevna higijena je svakako najvažnija preventivna mjera od svih zaraznih bolesti. Toj svakodnevnoj higijeni pristupamo kako tko. I mi sami saborski zastupnici, a isto tako i svi ljudi u svom svakodnevnom životu kod kuće, na poslu, u školi, u razno raznim situacijama u kontaktu s drugim ljudima počesto nesvjesni da li neku zaraznu bolest možemo primiti ili je možemo nekome prenijeti. No, svakodnevna higijena se u svakom slučaju ući od malih nogu i upravo taj element prevencije je ono o čemu trebaju voditi brigu i svi članovi obitelji koji imaju djecu, u kojoj djeca odrastaju. Ali isto tako vrlo veliku ulogu imaju institucije u koje uključujemo djecu od malih nogu. U prvom redu govorim o dječjim vrtićima. Nakon toga naravno osnovna škola, ali vrtići su oni koji daju temelje jednog higijenskog ponašanja djeteta koje će vrlo vjerojatno prenositi dalje kroz svoj život. U više navrata mogli smo u medijima, u novinama, na televiziji vidjeti slučajeve različitih zaraznih bolesti koje su se pojavljivale u vrtiću od kojih su neke na žalost završavale na najtragičniji način. Dakle, smrću djeteta. Vidjeli smo u više navrata u raznim gradovima Hrvatske slučajeve pojavljivanja meningokokne sepse, pojavljivanja hepatitisa različitih oblika, pojavljivanja salmonele itd. pri čemu je bilo rekoh i smrtnih slučajeva. O nekakvim zaraznim bolestima dišnih puteva koje svakodnevno, zaista svakodnevno djeca donose iz vrtića ili odnose u vrtić, od razno raznih prehlada, virozica pa do gripe, svih oblika i vrsta svakodnevno možemo svjedočiti. Naravno, u svemu tome i sami vrtići imaju određenu dužnost, imaju određenu odgovornost, a to je da nauče djecu ono što reče moj prethodnik od malih nogu da pravodobno se štite u prvom redu pranjem ruku. Zatim, higijenom u odijevanju, higijenom u ponašanju, dakle u igranju, u obavljanju svih onih aktivnosti koje djeca u vrtiću obavljaju. Ja vjerujem da se u svim vrtićima ljudi koji se bave djecom ponašaju na najbolji mogući način. No, počesto i sami uvjeti u kojima vrtići rade jednostavno su na takvoj razini da unatoč zalaganju ljudi koji rade u vrtiću, koji s djecom imaju da kažem zadaću da izgrade neke početne elemente njihovoga života ne uspijevaju tu djecu niti zaštiti, niti kao zdravu djecu da kažem poslati svaki dan kući nakon boravka u vrtiću. O ovim stvarima smo mi razgovarali i prošle godine kada smo imali na dnevnom redu državne standarde za predškolski odgoj u kojima je već tada bilo riječi o tome u kojim uvjetima recimo vrtići rade. Ja vjerujem da će i ovaj zakon ukazati na određenu problematiku koja postoji kod zaraznih bolesti i upravo na ulogu vrtića u tom smislu. Naravno, postoje vrtići u kojima se radi po načelu “koliko para, toliko i muzike“, dakle ako nema dovoljno sredstava dio tereta se prenosi na roditelje. Ponekad roditelji nisu jednostavno u mogućnosti zadovoljiti sve ono što bi trebalo zadovoljiti da bi djeca bila opremljena u smislu tih nekakvih higijenskih uvjeta. Ja vjerujem, ponavljam da će ovaj zakon ukazati na sve te dodatne elemente, stoga ga pozdravljam i vjerujem da će unaprijediti našu zaštitu od tih zaraznih bolesti u tim malim ljudima, dakle u djeci, što bi kasnije pružilo mogućnost da se ta djeca razviju u zdrave ljude i da budemo još zdraviji kao nacija, odnosno kao država. Evo, hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Dražen Jurković. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče, zahvaljujem se uvaženi zastupnici. Naime, evo meni je drago prije svega što su se u nekim raspravama, evo potvrdile i neke moje prijašnje rasprave, a to je da je sustav javnog zdravstva u Republici Hrvatskoj dobro organiziran, da ima dugu tradiciju, da ima dobre institucije, da ima dobru struku i u svojim, evo iznošenju svojim pokazateljima o pojavnosti zaraznih bolesti i sprječavanju zaraznih bolesti i epidemiološkoj slici, dakle i zastupnik Mrsić je to svakako potvrdio. Dakle, sustav javnog zdravstva u Republici Hrvatskoj funkcionira na odgovarajući način, ali svakako da određena poboljšanja sukladno novim izazovima struke su zasigurno potrebna. Naime, što se tiče osnivanja nove institucije Centra za kontrolu bolesti, dakle to bi bilo neki pandan … [[Govornik se ne razumije.]] ako sam vas dobro razumio u Atlanti. Mislim da je upravo Hrvatski zavod za javno zdravstvo ono što bi bio … [[Govornik se ne razumije.]] u Atlanti, ali da li je on organizacijski ovoga trenutka, strukturno, stručno spreman preuzeti tu odluku, to je drugo pitanje. Dakle, nisam i mislim da ne bi bilo dobro osnivati nove ili paralelne javne zdravstvene institucije, ali svakako porazmisliti o ovim novim stručnim izazovima koje novo vrijeme, dakle producira, zasigurno je tako i slažem se s ovim da bi u sustavu javnog zdravstva, odnosno što se tiče same i epidemiologije kao struke trebalo porazmisliti i o ovim novim momentima koji se javljaju što se tiče ne samo zaraznih bolesti, nego što se tiče strukture patologije bolesti inače u Republici Hrvatskoj. Što se tiče epidemioloških indikacija, ja mislim da je tu stvar potpuno jasna. Dakle, epidemiološke indikacije postavlja struka, odnosno liječnici specijalisti epidemiolozi u zavodima za javno zdravstvo i liječnici specijalisti javnog zdravstva. Dakle, nakon epidemiološkog izvida u Zakonu o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti postoje protuepidemijske mjere koje su definirane kao opće i posebne protuepidemijske mjere i sukladno tome i provjera mikrobiološke čistoće spada u posebne protuepidemijske mjere, a inicira ih dakle liječnik specijalista epidemiolog. Što se tiče procedure donošenja pravilnika, dakle pravilnici se donose dakle na inicijativu, to je ustaljena procedura, na inicijativu Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo, dakle pravilnike donosi ministar i pravilnike inicira i izrađuje struka. Evo, mislim da je to, zahvaljujem vam se i predlažem da prihvatite ovaj zakon, odnosno izmjene i dopune ovog zakona. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo koje je predstavnik predlagatelja prihvatio i o njima se ne glasuje jer su sastavni dio zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog ovog zakona. Molim, tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Jednoglasno sa 112 glasova za donijet Zakon o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti.
Prelazimo na sljedeću točku - Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskome saboru, prvo čitanje, P.Z. br. 308 Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, Ustav, Poslovnik i politički sustav i izbor i imenovanje. Izvješća ste primili na sjednici. Državni tajnik Središnjeg državnog ureda za upravu, Antun Palarić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite državni tajniče.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Vlada Republike Hrvatske kao jedan od ustavno ovlaštenih predlagatelja zakona predlaže Hrvatskome saboru donošenje Zakona o izmjenama Zakona o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru koji je upućen u prvo čitanje sa namjerom da se temeljito raspravi i da se prava zastupnika, što se tiče mirovine nakon obavljene dužnosti dodatno poslože. Naime, ovim prijedlogom zakona predlaže se da zastupnik ima pravo na zastupničku mirovinu nakon provedene 4 godine u mandatu, dakle umjesto dosadašnjih 2 godine i 1 dana, predlažem da to bude puni četverogodišnji mandat u obnašanju zastupničke dužnosti. Nadalje, povećava se i dobna granica kada bi zastupnik mogao koristiti ovo pravo i to sa dosadašnjih 55 godina za muškarce na 60 godina života, a za žene sa 50 godina na 55 godina života, uz uvjet da imaju najmanje 25 godina mirovinskog staža. Dosadašnja norma Zakona o pravima i dužnostima zastupnika omogućavala je da se temeljem izbora na jedno zastupničko mjesto, teoretski u pojedinim slučajevima dvije osobe ostvare pravo na mirovinu, dakle da zastupnik ima pravo na mirovinu iako je mandat stavio u mirovanje, obavlja neku nespojivu dužnost, a mi ovim zakonom predlažemo da to ubuduće ne bude tako već da pravo na mirovinu ostvari samo onaj koji je efektivno proveo na radu kao zastupnik puni mandat, pune 4 godine zastupničkog mandata. S obzirom da je mandat u toku i da su neki od izabranih zastupnika već sada odlučili se obavljati nespojivu dužnost, ne bi bilo u duhu zakona, u duhu pravne sigurnosti, pa isto tako ni korektno da oni budu zakinuti u tim pravima, stoga predlažemo da ova nova pravila vrijede za novi saziv Hrvatskoga sabora koji će biti nakon sljedećih, ja vjerujem redovitih parlamentarnih izbora, ali ako bude izvanrednih, onda nakon konstituiranja Sabora nakon sljedećih izbora. Riječ je o vrlo važnom zakonu, zakonu koji se tiče izabranih narodnih predstavnika u vrhovnom zakonodavnom tijelu Republike Hrvatske, stoga ne želimo da se o ovom zakonu raspravi na brzinu po hitnom postupku, već želimo da se temeljito raspravi, pogotovo da se i razmotre primjedbe glede prijelaznih odredbi kako bi zakon u svakom svom dijelu bio jasan, nedvosmislen i kako ne bi bilo pogrešnih interpretacija. Mi ćemo pažljivo saslušati današnju raspravu i sve prijedloge koji budu izneseni i vjerujem da ćemo nakon toga pripremiti konačni prijedlog zakona koji će biti u Saboru donesen sa velikom većinom da ne kažem i konsenzusom. Ja sam uvjeren da će većina zastupnika podržati ova zakonska rješenja kao što je to u konačnici i bilo tijekom rasprave u saborskim radnim tijelima. Hvala vam lijepa.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo predsjednik odbora gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za zakonodavstvo Hrvatskoga sabora je na 53. sjednici održanoj 24. ožujka 2009. godine raspravljao o Prijedlogu zakona o izmjenama Zakona o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru. Odbor za zakonodavstvo podupire donošenje ovog zakona a na tekst prijedlog odbor ukazuje da prigodom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga valja naznačiti da će se ovaj zakon objaviti u "Narodnim novinama". Istodobno predlaže se na razvidan način utvrditi obuhvat osoba na koje se ovaj zakon odnosi te početak njegove primjene s obzirom na vrijeme odlaska u mirovinu obzirom da se mijenjaju uvjeti za njezino stjecanje. Hvala lijepo.
Odbor za izbor i imenovanja? Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je još jedan u nizu zakona koji govori o pravima saborskih zastupnika. Najprije u ime kluba trebamo reći da podržavamo prijedlog zakona kako je iznesen od državnog tajnika a kojeg nam predlaže Vlada. Podržavamo naravno da se ne može steći pravo na povlaštenu mirovinu za razdoblje manje od jednoga mandata. Predlažem naravno i podržavamo da se sve te nepravilnosti maknu jer je nepravilno da netko tko uopće nije konzumirao zastupnički mandat za to ima zastupničku mirovinu. Podržavamo i prijedlog u prijelaznim i završnim odredbama da se zakon primjenjuje od slijedećeg izbornog mandata jednostavno zato što u uređenoj pravnoj državi nemamo primjera da se stečena prava nekim zakonom ukidaju. To je naše obrazloženje. No, ja bih u sklopu toga rekao da je to još jedan zakon koji uređuje status zastupnika u Hrvatskoj državi, status koji u zadnje vrijeme često napadan nešto zbog dezinformacija onih koji napadaju, dezinformacija o tome što zastupnik radi i kako živi a nešto i zbog politikantstva pa bih se zato osvrnuo ovdje da smo se upravo odrekli 10% svojih plaća, da smo se odrekli tisuću kuna za plaćanje parkirališta u obližnjoj garaži, da smo se kao jedini zastupnici kao jedinog parlamenta u svijetu odrekli prava da sa svojim vozilom dođemo do svog radnog mjesta itd. Nešto od toga je trebalo, nešto nije trebalo, nešto je posljedica toga što smo podlegli jednoj općoj hajci na zastupnički mandat. Što se tiče naših plaća na koje se također ovih dana sasula sva paljba za mene vrijedi jedino pravilo usporedbe plaća odnos zastupničke plaće u parlamentu prema bruto društvenom proizvodu neke države. Tu smo nažalost zadnji u Europi. Pa da vam kažem samo postotak plaće zastupnika u odnosu na bruto domaći proizvod nekih zemalja u Europi. Usporedit ću ih, nećemo ići na one bogate. Na primjer, plaća zastupnika u Srbiji je 52% bruto društvenog proizvoda, plaća zastupnika u BiH je 53% njihovog bruto društvenog proizvoda, Moldove 34%, Slovenije 45%, Slovačke 20%, Hrvatske 15%. Pristajem pogotovo u ovakvim teškim vremenima da sudjelujemo u sudbini svoga naroda pa da eto imamo najmanji omjer, najmanji postotak plaće u odnosu na BDP u Europi. No, kad o tome govorimo treba reći da su te razlike između prava zastupnika u Hrvatskoj i veće nego što su ovi postoci jer primjerice u većini zemalja zastupnik ima pravo na svoj ured, ima pravo na osoblje u tom uredu. Primjerice, u Sloveniji, Slovačkoj, Rumunjskoj, Mađarskoj itd. Na primjer, u Slovačkoj zastupnik ima pravo na automobil. Naš zastupnik koji svojim vozilom jednom tjedno dolazi 200-300 kilometara iz svog grada on potroši jedan automobil u zastupničkom mandatu koji daje iz svoje plaće. Svi ostali parlamenti imaju plaćene mobitele koje mi nemamo itd. Dakle, toliko u prilogu o raspravi o plaćama zastupnika. Ja o tome imam pravo govoriti. Ovo je moj četvrti mandat i ujedno i četvrti mandat u kojem je moja plaća manja nego na mojem radnom mjestu sa kojeg dolazim odnosno na kojemu paralelno volonterski radim. Prema tome, imam pravo izreći ovakvu istinu. Drugi napad je bio na prazne klupe. Napravite sada anketu gdje su kolege čiji stolci su ovdje prazni. Ja tvrdim da su svi na svom radnom mjestu. Zašto? Jer radno mjesto zastupnika nije samo ovaj stolac. On osim ovog stolca ima radno mjesto za svojim stolom gdje proučava stotine i tisuće stranica materijala, piše ili skicira svoje govore. On ima i treće radno mjesto. Njegovo treće radno mjesto je njegova izborna jedinica u kojoj mora barem jednom tjedno primati stranke. Ima i četvrto radno mjesto, to je njegov saborski odbor a najmanje smo u dva do tri saborska odbora. A samo slike radi prošle godine smo održali 300 sjednica saborskih odbora. Na svakoj sjednici bilo je nazočno prosječno 12 do 13 saborskih zastupnika. Pomnožite to sa dva do tri sata sjednice i barem toliko sati pripreme, to je radno mjesto koje traži godišnje nekoliko stotina pa do nekoliko tisuća radnih sati. Peto radno mjesto zastupnika je njegov posao u Europskoj uniji, u pregovorima za NATO, njegov posao u različitim delegacijama gdje zastupa Hrvatsku državu jer se tamo nalaze i zastupnici drugih parlamenata i mi moramo tamo biti nazočni, to je hrvatski državni interes. Zatim su tu različita povjerenstva u kojima kao zastupnici moramo sudjelovati. Pa onda, slijedeće radno mjesto je naša druga profesija. Veliki broj zastupnika volonterski besplatno obnaša čitav niz drugih dužnosti od načelnika općina, gradonačelnika, nastavnika i sveučilišnih profesora, liječnika, obrtnika, poslovnih poduzetnika itd. Taj posao radi potpuno besplatno. Prema tome, ja tvrdim prazna klupa ovdje ne znači da zastupnik ne radi nego da je na jednom od svojih sedam radnih mjesta a za sve zajedno prima jednu plaću. Ako je prevelika ja prihvaćam da ju se još smanjuje u ovim teškim vremenima. Ono što bi još trebalo ovdje reći o statusu zastupnika, to je i nekoliko pa tako ne informacija i dezinformacija koje smo slušali i čitali o tim našim mirovinama. Zašto uopće zastupnička mirovina i zašto velik broj zemalja ju ima? Zato što zastupnik koji kao etablirani stručnjak u svom području prekine svoju radnu karijeru, dođe u ovaj Dom i provede ovdje 4 godine, teško da će se vratiti u svoju profesiju ako nije sve 4 godine obnašao obadvije dužnosti zajedno. Zato su mnoge zemlje uvele i kraći mandat od 4 godine, neke i dulji. Primjerice, u Irskoj nakon 2 godine zastupničkog mandata imate pravo na zastupničku mirovinu, u Rumunjskoj nakon 2 godine, u Estoniji nakon 3 godine, u Moldovi nakon 2 godine. Dakle, mnoge zemlje siromašnije od nas su htjele na taj način privući ljude koji nešto znače u svojoj struci i na taj način im reći, možeš doći služiti u svoj parlament, nećeš zato biti izgubljen u vremenu i prostoru kada ti tvoj mandat istekne. Kod nas nakon 4 godine, zastupnik koji 4 godine nije recimo obnašao svoju profesionalnu dužnost, nema nikakve šanse u svojim pedesetim, šezdesetim godinama se vratiti natrag na svoje radno mjesto. To je potpuno jasno nadam se svakome. Prema tome, mislim da status zastupnika u Hrvatskom saboru je neopravdano ili zbog pomanjkanja informacija onih koji nas napadaju ili zbog politikantstva namalja najcrnjim bojama u dijelu naših medija. U nekoliko zemalja su mi kolege rekli da je časno biti zastupnik u parlamentu njihovih zemalja i da to vide na svakom koraku kada idu ulicom. Na žalost, meni se događalo u posljednje vrijeme da čujem vrlo neugodne povike iza svojih leđa, zato što sam saborski zastupnik. Što znači saborski zastupnik? Ja mogu također svjedočiti, možda sam jedini ili jedan od rijetkih koji je dao i ostavku na zastupničku dužnost 1998. godine, jer se nisam složio sa tadašnjom politikom prema onome što se događalo u MORH-u. Vratio sam se na svoju profesionalnu dužnost i tada mi je plaća porasla za 15%, povratkom na svoju profesionalnu dužnost iz ovih zastupničkih klupa. Takvih primjera naravno ima bezbroj i mi ne sjedimo ovdje, barem ogromna većina ne, zbog ovih nazovi privilegija, nego zbog toga što smo imali potrebu i poriv doprinijeti trenutku razvoja svoje države. Kažu neki u medijima, sada će me prozivati, ali ja njih neću poimence, neka njihova savjest ih prozove sama, svatko može biti saborski zastupnik. To je velika istina samo djelomično. Svatko može biti saborski zastupnik, jer svaki punoljetni građanin ove zemlje ima pravo krenuti u bitku za zastupničku poziciju. I tu smo zaista potpuno jednaki ali uspijeva jedan od 20 tisuća, samo jedan od 20 tisuća, jer je taj put posut trnjem. I sada ću vam reći kao liječnik nekoliko podataka. Neki dan su nam tu nakon govora za ovom govornicom mjerili tlak, pa smo imali 180/100, to je stres. Ovo je stresno zanimanje. Potpredsjednik Sabora ima recimo 160. to je zato što ne mora puno govoriti, nego samo nas kritizira. Ali kada će se vrati za govornicu i njemu će porasti tlak. Ali gledajte ovo, imali smo sada sistematske preglede. Neću odavati imena i dijagnoze. Ali na našim nedavni sistematskim pregledima, mi smo među ljudima koji ovdje sjede, a odazvala se na žalost manje od polovine, otkrili 3 karcinoma ljudi u zrelim godinama, četrdesete do pedesete godine kada incidencija karcinoma ni slučajno nije takva. Otkrili smo i 2 dijabetesa. Dakle, nije ovo zanimanje samo za privilegije, ovo zanimanje i za gubitak dijela svoga zdravlja. E pa kada je takva situacija, onda mislim da bi mi danas u svojim raspravama trebali jasno i otvoreno reći što je zastupnička dužnost. Neki od naših kolega bi trebali biti svjesni da svojim izjavama kojima žele poentirati škode zastupničkom ugledu, jer je Hrvatski sabor kruna hrvatske samostalnosti i hrvatske demokracije. Pa evo, moja zamolba, nemojmo danas u ovim svojim raspravama dati povoda onima koji žele tu krunu skinuti. Hvala lijepo.
Hvala. Jedan ispravak navoda, gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolega Hebrang rekao je da danas raspravljamo o zakonu koji se primjenjuje na saborske zastupnike. Taj navod je nepotpun, pa je zato netočan, jer ga moram podsjetiti da sukladno članku 34. Zakona o Vladi, isti ovaj zakon u kompletu primjenjuje se i na članove Vlade. Dakle, ne samo na saborske zastupnike, nego i na članove Vlade.
Klub HSS-a, gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će donošenje izmjena Zakona o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru. Smatramo da je ovaj zakon realan i smatramo ga također dobrodošlim. Naravno da ovim Zakonom o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru u članku 8. propisuje se koje to uvjete za ostvarivanje prava na zastupničku mirovinu mora ispuniti zastupnik. Podržavamo predložene izmjene jer one redefiniraju uvjete za stjecanje prava na zastupničku mirovinu na taj način da se zastupnik ubuduće nakon prestanka zastupničkog mandata, imat će pravo na zastupničku mirovinu prije ispunjenja općih uvjeta za stjecanje prava na starosnu mirovinu prema Zakonu o mirovinskom osiguranju, ako je najmanje 4 godine obnašao dužnost zastupnika, te ima najmanje 25 godina mirovinskog staža i navršenih 60 godina života, muškarac, odnosno 55 godina žena. Osim toga izmjenama se propisuje da se zastupniku u vrijeme trajanja zastupničkog mandata, ne uračunava i vrijeme u kojemu je mandat mirovao, jer je kao zastupnik bio izabran ili imenovan na dužnost čije obnašanje nespojivo sa obnašanjem zastupničke dužnosti u skladu sa zakonom. Više je nego jasno da danas raspravljamo o zakonu koji ima za cilj pooštriti uvjete za stjecanje prava na saborsku mirovinu. I mi u klubu HSS-a smatramo da je to dobar potez koji odgovara načelima solidarnosti. Naime, upravo u tu mirovinu često se upire prstom kao u simbol postojeće društvene razlike u Hrvatskoj. svjedoci smo da se saborske zastupnike koje su građani izabrali da ih zastupaju, počesto napada zbog nedovoljnog rada, zbog njihovih plaća, kao i beneficija, koje su u usporedbi sa primjerice gospodarskim sektorom daleko manje. U ostalom upravo se pohlepa menadžera, stranih banka i korporacija za što većim profitom smatra glavnim uzrokom ove globalne financijske i gospodarske krize koja danas pogađa i Hrvatsku. Njezine će posljedice naravno najviše osjetiti građani ali i političari od kojih se očekuje da čarobnim štapićem sve riješe na način da je "vuk sit a koza cijela". Stoga treba biti iskren i reći, netko je zaradio a netko drugi mora vaditi kestenje iz vatre. S druge pak strane bez želje da opravdavam bilo čiji nerad jer budimo iskreni kao i u svakom poslu i u politici se nalaze oni koji su spretniji u izbjegavanju obaveza nego poduzimanju konkretnih djela. Ipak moram naglasiti da postoje oni koji požrtvovno i časno na uštrb slobodnog vremena a nažalost često i svoje obitelji službe hrvatskom narodu. Jer politika je onakva kakvi su ljudi koji ju provode. I mi u HSS-u smatramo da sa više dobrih ljudi u politici i politika može biti bolja. Naravno postoje dobri i loši primjeri, no bilo bi žalosno da se one angažirane i časne ljude zbog hajke koja se provodi na politiku i političare odvoji od tog posla koji je itekako važan za cjelokupni hrvatski narod. Politika je odgovoran poziv i nije posao koji traje samo 8 sati dnevno, ona traži stalan angažman. Nije lako donositi odluke za koje se zna da su nužne zbog većeg dobra uz svijest da će njihove posljedice utjecati na život mnogih ljudi. Nije lako imati svoj stav i preuzeti odgovornost, a mogu reći i na osobnom primjeru da sam doživjela različite napade i harangu zato što sam iznosila svoj stav, a niki su se čak usudili prozivati me zbog mog svjetonazora kao i moje kolege u klubu HSS-a, a neki su čak htjeli i skinuti mi križ sa vrata. Međutim, zasigurno je sljedeće, mnogi građani Hrvatske koji su čitav život proveli pošteno radeći a danas kada su mirovini jedva spajaju kraj sa krajem, jer im mirovina ne pokriva niti osnovne životne troškove, kao svojevrsnu nepravdu doživljavaju činjenicu da su neki saborski zastupnici imali pravo na tu mirovinu čak i kada im je mandat bio u mirovanju. Mi u klubu HSS-a podržavamo predloženu odredbu zakona da se zastupniku u vrijeme trajanja mandata ne uračunava vrijeme u kojemu je mandat mirovao jer je do sada to pravo omogućavalo da dvije osobe u isto vrijeme osiguravaju određena prava koja proizlaze iz zastupničke dužnosti što apsolutno n odgovara načelima pravednosti. Također, mi u HSS-u imamo prijedlog vezano uz odredbu da se pravo na zastupničku mirovinu stječe nakon što je netko najmanje četiri godine obnašao dužnost zastupnika. Namjera je te odredbe pozitivna, bezrezervno ju podržavamo, međutim, moglo bi se dogoditi da netko bude zastupnik puni mandat ali da to bude nešto kraće od četiri godine. Naime izbori se mogu održati u nešto kraćem roku od četiri godine u odnosu na prethodne, pa sukladno tome zastupnik koji je odradio čitav redovni mandat ne bi imao pune četiri godine zastupničkog staža. Također treba imati u vidu da određeni broj zastupnik dolazi u zastupničke klupe nakon što dio zastupnika bude imenovan za člana Vlade, pa zbog nespojive dužnosti stavljaju mandat zastupnika u mirovanje. Tako imamo primjer i nekih naših zastupnika da im je mandat započeo 12. siječnja 2008. godine nakon konstituiranja Vlade Republike Hrvatske i gotovo 2 mjeseca nakon provedenih izbora, pa bi se moglo dogoditi da taj zastupnik odradi cijeli redovni mandat do raspisivanja sljedećih redovnih izbora recimo u prosincu 2011. godine, ali on neće imati pune četiri godine mandata. Naravno, svjesni smo da se ovaj zakon ne odnosi na sadašnje zastupnike nego tek na one koji će to postati nakon sljedećih parlamentarnih izbora. Ali primjer pokazuje da će i u narednom mandatu biti vrlo teško ostvariti taj četverogodišnji staž. Bilo bi bolje propisati da zastupnik mora biti na toj dužnosti za razdoblje koje odgovara redovnom mandatu, dakle, više od tri godine. Jer redovni mandat je kada se izbori propisuju u četvrtoj godini mandata. Dakle, ako sljedeći izbori budu 2011. svi izbori 2015. su redovni izbori. Evo nadamo se da će ovaj prijedlog koji mislimo u klubu HSS-a da je konstruktivan, realan i provediv i predlagatelj zakona razmotriti i prihvatiti. A Klub zastupnika HSS-a podržati će donošenje Izmjena zakona o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, da, i volio bih da je još par vas prije mene govorio, pa da onda nakon toga mogu govoriti, a možda bi mi bilo i najpametnije da šutim, jer kada sam branio Sabor od jedne hajke, ne, pred mjesec dana onda mi se imputiralo da ja branim plaće, a samo jednu stvar sam rekao, da nas često napadaju oni koji su u daleko priviligiranijom poziciji od saborskih zastupnika. Tada sam spomenuo kolumniste i urednike i to je moj veliki grijeh. A samo na nacionalnoj televiziji stotine ljudi dobivaju veću plaću od ministra. I to isto tako treba reći. Međutim, da se ja sada vratim na ovaj zakon. Kada kažem da bi bilo najpoštenije šutjeti, da, ali onda jednostavno netko može reći, ako imaš hrabrosti govoriti o drugim temama, onda treba govoriti i o ovim penzijama. U ovome trenutku u ovoj zemlji 179 tisuća ljudi, ili da budem precizniji 179 tisuća 733 njih dobiva neki oblik povlaštene mirovine. Znači od predsjednika Republike Hrvatske, dobro ili on je također u toj mogućnosti, pa sve do generala, od policajaca do zastupnika, od ministara do rudara ugljenokopa tupljak na što sam ja naročito ponosan jer sam na neki način se, pod navodnicima ajde, izborio za taj njihov status, od boraca Narodno oslobodilačkog rata do boraca Domovinskog rata, od tzv. domovinske vojske do akademika, od bivših saveznih funkcionara do oficira JNA, od časnika Hrvatske vojske pa sve do političkih zatvorenika, do sudionika Hrvatskog vijeća obrane itd., itd.. Ukupno rekoh 179 tisuća 733 osobe. Razumljivo je, nemaju svi mirovinu koliko iznosi pod navodnicima "prosječna zastupnička mirovina", 10 tisuća kuna, sudionici NORA imaju 2600 kuna, radnici na određenim poslovima, unutarnjim poslova 3847 kuna, pripadnici Hrvatske domovinske vojske 2164 kune, bivši politički zatvorenici 3748 kuna, članovi akademije 8312 kuna i da ne nabrajam dalje, savezni kadar 3700 kuna, hrvatski branitelji 5845 kuna, Hrvatska vojska 3428 kuna itd., itd.. Znači 179 tisuća ljudi prima tzv. povlaštenu mirovinu. Od toga na današnji dan 463 i tu je u pravu Lesar, što ministara, što zastupnika, što bivših premijera, što bivših potpredsjednika vlada, ali jednako tako i sudaca Ustavnog suda prima tzv. zastupničku mirovinu. Istina je i to treba priznati da ovo što je danas na snazi da dvojica u jednome mandatu mogu iskoristiti taj "privilegij", to je nešto od čega treba što je moguće prije odustati. Istina je isto tako da su neko vrijeme, ako se ja ne varam, i zamjenici ministara i pomoćnici ministara, pa možda čak i podžupani mogli iskoristiti takvu jednu soluciju zajedno sa županima, tako da je taj broj od 463 zasigurno znatno manji. Postavlja se ono temeljno pitanje da li zastupnici dijele sudbina građana. Netko će reći da, neki ne. Neki će reći ne kategoričko, a ja kažem neki da, neki ne. Možemo isto tako postaviti pitanje da li neki sindikalni lideri dijele poziciju sa svojim članstvom, urednici, direktori javnih poduzeća, predsjednikovi savjetnici i da ne nabrajam dalje. Da ne bi bilo spora, ja ću reći na kojim sam ja pozicijama, još nisam to rekao. Mnoge zemlje poznaju ova načela koja otprilike poznaje Republika Hrvatska. Vjerojatno su i u tim zemljama koje je spominjao gospodin Hebrang, od Mađarske, Irske, Italije, reakcije kao i u Hrvatskoj. Međutim, za što se ja osobno zalažem? Zalažem se za vrednovanje minulog staža u ovom Saboru i za broj mandata. Da li će se takav jedan prijedlog jednoga dana usvojiti, ne znam. Ali moj bi prijedlog bio i to ću reći posve otvoreno, da jedan mandat proveden u ovome Saboru vrednuje se sa 45% prosječne plaće zastupnika, dva mandata 55%, tri mandata 65%, četiri mandata 75%, pet i više mandata 85% prosječne plaće, s time da svatko tko je u ovim klupama proveo 12 ili 15 godina takoreći odmah ide doma, da ide u penziju, ne da se vucara od mila do nedraga. Zastupnik koji nije reći ću ajde izdanak neke stranačke discipline, zastupnik koji je autonoman, zastupnik koji nije u ovom trenutku izdanak kapitala, taj se zamjerio i Bogu i vragu. Narodni zastupnik ja tvrdim, a ne zastupnik kapitala itekako dijeli sudbinu sa svojim građanima. Da li će to netko priznati, da li neće, to je druga stvar, ali ja želim uvjeriti hrvatsku javnost da je tome naprosto tako, kako bi se pozicija ovog doma radikalno promijenila na bolje, a želim vjerovati i prilike u Republici Hrvatskoj. Kada bi došlo do izmjene našeg izbornog sustava i kada bi zastupnici bili neposredno birani, tada bi oni stvarno u pravom smislu te riječi postali tribuni i ne bi bili ničiji pijuni. Tek tada bi se za Parlament, to je Sabor, moglo reći da iznad njega nema nikoga osim Boga. Tada bi Vlada isto tako došla u poziciju da ne može činiti što hoće mimo i kontra, ja bih rekao, raspoloženja u ovome Domu i tada Parlament ne bi dopustio da se svatko u ovoj zemlji poigrava s dignitetom ovoga Sabora, jer rušeći dignitet Sabora na neki način dovodi se u pitanje i vjerodostojnost svake politike pa i zemlje u cjelini. Iako se ne slažem sa jučerašnjom Sanaderovom izjavom, pada li Vlada, pada država. Ne. Vlada može pasti, doći će novi izbori, država će ostati sa novom Vladom. Možda će svima biti i daleko bolje, u što sam uvjeren. Slažem se i s time da je uz Vladu, servilnost Sabora jedan od razloga krize, ali ne mogu se amnestirati ni neke druge institucije od medija pa sve tamo do sindikata koji nažalost u ovom turbulentnom vremenu djeluju samo kroz društvene tvrtke, samo kroz javne službe. U privatnim tvrtkama gotovo da ih nema, pa se vidimo Vlada s njima poigrava kako joj se prohtije, umjesto da i oni jasno progovore i prozbore što misle. Mislim da je ovo trenutak kada se svi mi isto tako oko njihovih plaća moramo boriti za dignitet sindikalnog pokreta u Republici Hrvatskoj, jer ako se on dovede u pitanje onda će isto tako zemlje u cjelini biti daleko lošije. Međutim, ja se slažem sa mojom prethodnicom kada je otprilike rekla da najodgovorniji za ovu situaciju u kojoj se zemlja nalazi po meni su jasno vlade i to su oni koji su sudjelovali u pretvorbi i oni koji su rasprodali nacionalno bogatstvo, od saniranih banaka do monopola, a kao nas je krenulo "na svu sreću" danas nema kupaca, možda ćemo uskoro lišiti se i nešto preostalih monopola, od HEP-a, Hrvatskih šuma, autocesta, Croatia osiguranja itd., itd. Zato još jedanput ću reći, 2009. trebalo se normalno solidarizirati i sa sindikalnim zahtjevima. Što se tiče ovoga zakona, ja ne znam na kojim bi pozicijama bio danas Ustavni sud kako bi on "tretirao" neka stečena prava. Postavljam si isto tako pitanje da li je u boljoj poziciji onaj zastupnik koji ima 16 tisuća kuna ili onaj koji ima 6 ili 7 tisuća kuna, a '91. je dobio mogućnost za 6 ili 7 tisuća maraka da otkupi stan od 80 ili 100 kvadrata u jednoj Puli, Opatiji, Buzetu, Dubrovniku, Šibeniku ili nekom drugome gradu. Problem Hrvatskog parlamenta, hrvatskog zastupnika je i poslušnost koja često zna prerasti u servilnost, a to se liječe kako, to se liječi samo neposrednim izborima. Ali u Hrvatskoj jasno sve hoćemo, ali ovaj film tih neposrednih izbora koji smo imali i '90., '92., '95., ja sam na taj način ušao u Parlament, zasigurno tako skoro nećemo gledati, a mislim da bi bilo najpoštenije da se pola bira sa lista u izbornim jedinicama, a ½ odnosno neposredno. Ono što je sigurno dobro da ovaj zakon ide u drugo čitanje. A što znači biti zastupnik, pustimo to što nemamo ni auto, ni telefon, ni ured, ni dnevnicu, ni sekretaricu, osim ako se netko za nju ne pobrine, to otprilike ovako izgleda da u ponedjeljak odlazite od kuće, u petak se vratite, a to znaju moji Istrijani da u subotu i nedjelju primate stranke i tako 4+4+4+4+4 godine i da na kraju kada podvučete crtu kažete nemam ništa. Ja razumijem jednoga Čačića ili Jamba koji kažu ne, ja sam protiv tih penzija. Ali ja sam isto protiv toga kako su oni stekli imovinu od Hrvatske države. I slažem se, ako je za jedno radno mjesto žestoka konkurencija, onda je za mjesto u ovome Domu, a tko je sirotinju doveo u situaciju da se bori za golo preživljavanje i da mora životariti sa 2100 kuna o tome nekom drugom prilikom. Ali IDS za to sigurno nije zaslužan.
Hvala. Jedan ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Andrija Hebrang.
Štovani gospodine potpredsjedniče, ispravljam netočan navod gospodina Kajina koji je on možda tako čitao u nekim medijima, da je predsjednik Sanader rekao ako padne Vlada pala je i država. To nije rekao. Rekao je, ako padnu ove vladine mjere upitna je država jer nam onda dolazi MMF, a MMF znači dokidanje dijela gospodarskog i financijskog suvereniteta. To je bio smisao njegove izjave.
Klub HNS-a, gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pred nama je vrlo kratak zakon, međutim postavlja se pitanje motiva za njegovo donošenje, sadržaja, krajnjih učinaka ali prije svega i naše odgovornosti i radi se o nama. Ovo je zapravo kozmetička i demagoška promjena, ako se pitanje zastupničkih mirovina ne sagleda u kontekstu pitanja svih tzv. povlaštenih mirovina. Malo ljudi u Hrvatskoj znade i to treba ponoviti, da gotovo 180000 ljudi u Hrvatskoj ostvaruje pravo na mirovinu po posebnim uvjetima koji nisu jednaki uvjetima koje ostvaruju građani iz rada. Naravno, u svim zemljama, pa tako i u Hrvatskoj može se i mora prepoznati razloge zbog kojih se neke ljude u obnašanju određenih poslova treba beneficirati. Uostalom, čitav je niz djelatnosti i profesija koje se beneficiraju zbog otežanog uvjeta rada. Tako je bilo, jest i valjalo bi ostati. Međutim, u svakome sustavu, pa i u Parlamentu iznimno bitno pitanje je kakav učinak i kakvu vrijednost svi koji rade proizvode i u kakvoj je to korelaciji s novcem kojega za to dobivaju, odnosno beneficijama koje im se za to osiguravaju. U svakome poslovnom sustavu vrijedi pravilo da ne žalite novca, niti bonusa, niti beneficija ukoliko onaj o kome se radi proizvodi novu vrijednost toliko veću od postojeće, da stvara korist i svome sustavu i svojoj zajednici. I tu dolazimo do pitanja koliko zapravo mi kvalitetno radimo, ali koliko rade i svi drugi državni dužnosnici i da li su adekvatno nagrađeni za svoj rad, odnosno da li im je priznata posebnost uvjeta u kojima rade. Dolazimo do pitanja ugleda ovoga Parlamenta. Naravno mi smo skloni uvijek reći da je to pitanje nešto čime se mediji bave površno, senzacionalistički. Ali koliko zapravo tome mi sami doprinosimo? Koliko mi dajemo štofa za takve komentare, svojim radom, svojim ponašanjem, svojim stavovima i konačno učinkom našega rada. Kakve mi to zakone donosimo? Pa je li to dobar učinak ako se neki zakon 5 puta vraća na doradu? Je li to dobar učinak ako se pred čitavom javnosti upozorava na manjkavosti u određenim rješenjima, ali se onda to iz izvršne vlasti, pa onda i parlamentarne većine ignorira i dobivamo loša rješenja koja moraju ići na doradu. Zamislite tvorničkoga radnika koji mora proizvesti određeni proizvod, a onda mu kontrolor to tri, četiri ili pet puta vraća na doradu. Kakav je proizvod taj kojega smo dobili i po kojoj cijeni taj može ići na tržište? Tako je i kod nas. Moramo biti toga svjesni. Po prirodi stvari izvršnoj vlasti neovisno o tome tko u njoj sjedio odgovara da je parlament slaba institucija. Što je parlament slabiji do je vladi, odnosno izvršnoj vlasti veći prostor djelovanja i manja razina kontrole. Dakle, u prirodi je izvršne vlasti da vidi, pa ako je moguće i podstakne tako nešto da parlament bude slabiji. Ali da li je to narodni interes? Način na koji se mi biramo u ovaj Visoki dom svakako je jedna od tema o kojoj se može raspravljati. Da li je pitanje neposrednog izbora nešto što će definitivno riješiti sve probleme, da li je to pitanje preferencijalnih lista jer moramo biti svjesni Hrvatski sabor se u velikom dijelu javnosti doživljava kao transmisija partitokracije i nas se poima kao ljude koji su ovdje sjeli i dospjeli zahvaljujući volji naših političkih stranaka. I dok je god to tako, a dok god naše političke stranke koje uspijevajući u parlamentu nisu do kraja demokratske pitanje je koliko je Hrvatska demokratska. Netko reče zastupnički posao je stresan posao. Jest, osobito ako ga shvaćate ozbiljno i ako ga nastojite odraditi u najboljoj vjeri i s najviše svojih kapaciteta. Čini mi se da malo koji posao je tako stresan. Ali postoje mnoge druge profesije u kojima je posao više nego stresan. Ruku na srce, da li je naš posao stresniji od posla policajca? Da li je naš posao stresniji od posla porodničara koji svaki dan u ruci drži život? Da li je naš posao stresniji od ostalih liječnika koji moraju u vrlo kratkom vremenu procijeniti, donijeti dijagnozu i propisati način suzbijanja određene bolesti ili prevencije kako bi očuvali ljudski život? Takvih je slučajeva bezbroj. Imamo li mi onda pravo reći da je naš posao stresniji od drugih? U ostalom, a tko nas tjera da se bavimo politikom? I tu se postavlja pitanje tko bi se trebao baviti politikom? Politika je težak posao, odgovoran posao, jedan od najodgovornijih poslova jer u malo kojoj drugoj profesiji valja staviti opće ispred pojedinačno. Opće i zajedničko ispred privatnog i osobnog. Činjenica jest da se politikom mora moći baviti svatko jer je to izvorna ideja narodnoga suvereniteta. Ali jedno je imati iste šanse, a drugo je zadobiti povjerenje ljudi da ih se predstavlja u svakome predstavničkom domu, u svakoj izvršnoj vlasti, pa tako i u Hrvatskome saboru. Kako mi obnašamo svoju dužnost? Jesmo li mi dovoljno u tome smislu predani? Postoje neki kolege koje viđamo samo petkom i po njima možete znati koji je dan u tjednu. Neki kolege koji dođu petkom su zapravo vjesnik glasovanja. Činjenica je da naš posao nije samo ovdje u sabornici, da veliki dio našega posla se odvija u odborima, u klubovima, na terenu, u razgovoru s ljudima, u konzultacijama s onima koji više znaju od nas kako bi mogli ovdje sudjelovati na najkvalitetniji mogući način u procesu donošenja odluka. Nemoguće je obavljati ovaj posao misleći da sve znamo sami i nikoga ništa baš ne pitati i s nikim se konzultirati. Ali u kojem procesu mi donosimo zakone? Pa mi ne znamo što će sutra biti na dnevnom redu. Zakona koji ulaze u proceduru po hitnom postupku je toliko da ih se ne stigne niti pročitati, a kamo li se konzultirati o njihovu sadržaju i onome što ti zakoni donose. To je naš posao, to je realnost našega posla. Zato tko može biti uopće narodni zastupnik? Kakav to čovjek, kakva to žena mora biti? Častan, pošten, predan svome poslu, svjestan odgovornosti, onaj koji pred vratima ostavlja one interese koji se mogu vezati uz njega kao osobu, a ovdje zapravo nastoji razmišljati o zajedničkim interesima. Onaj koji gordo u najboljoj volji, vjeri i namjeri nastoji omogućiti da svaki propis ili odluka koju donosimo u ovome Domu budu što je moguće više pravedni, da se umanje štete i da se poveća korist za sve ljude u zajednici. A zakon koji je pred nama ima jednu zamku koji kaže primjenjivati će se od sljedećih parlamentarnih izbora. To znači da smo mi sada u vrlo komodnoj situaciji misleći da se to ne odnosi na nas. Ne odnosi se samo na one koji će otići u mirovinu nakon ovoga mandata. Zašto se taj propis ne bi odnosio na sve koji sjede u ovome Domu sada? Pozicija našega Parlamenta u mnogome je različita od drugih parlamenata i zbog izbornoga sustava, a i zbog tradicije da Parlament praktički sluša Vladu, a to nije dobro. To nije dobro. Nedavno sam bio u prilici vidjeti kako legislatura funkcionira na svim razinama vlasti u jednoj velikoj zapadnoj zemlji. Od mjesne razine do federalnog parlamenta. I ono što me zapanjilo da u toj zemlji postoje zemaljski parlamenti u kojima zastupnici uopće nemaju nikakvu financijsku naknadu. U nekima je razina godišnje naknade na granici prihoda koje obično zovemo granicom siromaštva. Zašto? Njihova volja i njihov pristup je da brane praktički dolazak u politiku onima koji nemaju vlastitoga novca zarađenoga u vlastitoj karijeri. To nije naravno dobro. Bude li novac kriterij da se netko bavi politikom, onda među nama ovdje će sjediti samo tajkuni, samo ljudi koji su u svome životnome vijeku zaradili mnogo novca, a za ljude koji će zapravo odražavati autentične interese naroda onda neće biti mjesta. Ali zašto ne bismo razgovarali i o bonusima i o penalima ljudi koji u ovom Domu sjede, a ne rade svoj posao? Pitanje je koliko se dolazi na sjednice radnih tijela, na plenarnu sjednicu? Koliko se dolazi na klubove? Koliko se vremena provodi uopće u ovoj zgradi? Naravno, i uz ono da 30% vremena najmanje treba provesti na terenu u izbornoj jedinici, u izbornoj bazi. Otvorimo to pitanje pa ćemo vidjeti koliko će nas onda sjediti u sabornici za vrijeme sjednica, koliko će nas sjediti na odborima i kako ćemo se ponašati i koliko ćemo diskutirati? Ima nekih kolega koji nisu prozborili ni jedne jedine riječi u ovome domu otkad je počeo ovaj mandat. Da li oni zastupaju interese svoje baze? Nisam siguran da njihov izborni okrug, njihova izborna jedinica je sretna s time što njihovi predstavnici nemaju što reći u ovome Domu. Ako mi budemo o tome otvoreno govorili, više će nas ljudi cijeniti. Ako mi budemo o tome šutjeli, onda ćemo doprinijeti onoj tezi koja kaže da je politika nečasna djelatnost. A ako je ikome u ovoj zemlji zadaća i ako je plaćen da promijeni tu percepciju kod ljudi i da osigura novu koja će glasiti da je politika časna djelatnost i da se njome časni ljudi bave, čak i onda kad ima i mnoštvo izuzetaka. Dakle, to je naša zadaća. Kad budemo tu zadaću ispoštovali nitko neće pitati kolika nam je plaća i kolike su nam beneficije. Ali dok to ne bude tako mi smo dužni biti solidarni sa onima koji stvaraju novu vrijednost kako bi mi ovdje mogli primati svoju plaću. Hvala lijepo.
Hvala. Vjerojatno je bila omaška kada ste rekli svaki čovjek ili žena pa je ispalo kao da žene ne spadaju. … [[Upadica se ne čuje.]] Da, omaška sigurno. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Ispravljam netočan navod kolege koji glasi imamo li pravo reći da je naš posao stresniji od drugih. Kako je mene citirao moram reći da to nije točno jer ja to nisam rekao da je naš posao stresniji od drugih poslova. Rekao sam je ovaj posao stresan. Mislim da je najstresniji onima koji nemaju nikakvog posla. A što se usporedbe tiče liječničkog i ovog posla budući da 20 godina paralelno radim vrlo stresan liječnički posao intervencijske radiologije a i ovaj ovdje posao mogu vam reći ovaj je deset puta stresniji nego liječnički.
Klub zastupnika HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice zastupnici, kolege zastupnici. Evo, ne moram sa gospodinom Hebrangom ulaziti u raspravu. Ja sam 32 godine kirurg i kada bi gledali taj stres i veličinu stresa i mjerili teško je to izmjeriti ali mislim da je kirurški posao stresniji, odgovorniji čak neposredno za ljudski život iako je po riječima mog prethodnika politika težak, odgovoran ali i da kažem vjerojatno častan posao koji je rad za prije svega za opće i zajedničko dobro kada treba staviti dakle to dobro ispred privatnih interesa. To imamo i na onom Kneževom dvoru u Dubrovniku takav jedan natpis, to ste citirali, tako da kada bismo se vodili time onda bi u ovom Saboru, u našoj Vladi i kod svih državnih dužnosnika bilo jako dobro kada bi svi skupa tako razmišljali i kada bi nam to stalno bilo na umu. Kad sam nakon 1. sjednice Sabora 2008. godine dakle u siječnju vratio se u Slavonski Brod i kada sam razgovarao sa zamjenikom ravnatelja brodske bolnice onda smo malo i oko uvjeta rada odnosno plaće raspravljali pa je ispalo da je njegova plaća daleko veća nego li saborska plaća, ali eto on je rekao da bi se on mijenjao sa mnom iako kažem je plaćena jednog zamjenika ravnatelja bolnice, ne ravnatelja daleko veća nego li plaća saborskog zastupnika. Prošla godina je bila zaista obilježena da kažem diskvalifikacijama saborskih zastupnika, njihovih prava, njihovoga rada, sudjelovanja u onome sve što je gospodin Hebrang nabrojih svih onih sedam točaka što je obveza saborskog zastupnika od obilaska terena, razgovora s ljudima i među ljudima do sudjelovanja u radu saborskih odbora, drugih kontakata i silne one kilometraže koju prijeđe jedan zastupnik poput mene iz Slavonskog Broda. Otprilike 200 kilometara tamo, 200 nazad svaki gotovo tjedan. I evo sada je pred nama Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru u kojem je eto prijedlog da se kako piše nakon četiri godine saborskog mandata a skloniji sam onoj ideji koju je gospođa Petir iznijela da to bude jedan saborski mandat jer on može potrajati možda 3 godine i 11 mjeseci. Ovo je decidirano navedeno 4 godine što nije u redu ako je jedan mandat 3 godine 11 mjeseci. Dakle, to se može još uvijek do drugoga čitanja izdefinirati i može se popraviti. Međutim, ovdje je bilo govora i o tome zbog čega smo mi došli na udar kritike, zbog čega smo došli na udar i novinstva, medija počevši od onog nesretnog parkinga i one garaže pa do našeg saborskog restorana, dakle zavirilo se i u tanjur što svatko ima pravo jer danas je javnost rada i javnost djelovanja treba biti dostupna svakome. Točno je to da se kako reče gospodin Beus kada bi se mjerilo novcem težina nekoga u ovoj državi onda bi ovdje zaista bili isključivo tajkuni. Točno je i to da je bilo i pričalo se da je bilo i onih koji su takvo mjesto na listi za Sabor Republike Hrvatske i podmazali novčanim iznosom za izgledno mjesto na listi. Točno je i to da su neki saborski zastupnici sa mjestom prebivališta u Zagrebu ili negdje drugdje nastupali u ime stranačkih oligarhija, kandidirali se na izbornim jedinicama koje su tzv. rubne izborne jedinice odnosno recimo kod nas u 4. ili 5. Izbornoj jedinici, prije svega u 5. govorim. Dakle, zbog toga građani to prepoznaju, zbog toga građani imaju s pravom određene primjedbe na to a i zbog toga što evo gledajući ovakve prijenose vrlo često dobivam primjedbu kada dođem na teren pa tamo vas nema više od pola itd. Jesmo li mi u Hrvatskom saboru uveli nekakva mjerila rada? Svaki dan kada ovdje dolazimo na saborsku sjednicu imamo knjigu u koju se upisujemo, svaki dan imamo mogućnost i pravo da raspravljamo. Koliko te rasprave, amandmani i dakle pisani prijedlozi Vladi i ministarstvima utječu na rad Vlade, dakle na rad izvršne vlasti to je već sad druga stvar. Ovdje je knjiga informacijsko-dokumentacijske službe Hrvatskoga sabora u kojoj se nalazi kompletna dokumentacija, cjelokupna dokumentacija rada Sabora u proteklom mandatu i sa zanimanjem sam pogledao one statistike u prošlom sazivu Sabora i zaista se tu može vidjeti štošta i onda kada govorimo o mjerilima rada, dakle ako su mjerila rada koja su ovdje donekle navedena a to su predlaganje amandmana, rasprave i sve ostalo, onda je jasno da i naše plaće nekako ne bi trebale biti za sve jednake. Jer nismo jednako sudjelovali u radu ovoga Sabora, nismo jednako doprinijeli radu ovoga Sabora, o tome je riječ. I drugo, ja sam 32 godine liječnik i na osnovu moje plaće i dežurstava a to je otprilike kao godinu dana još jednog radnog staža samo u dežurstvima, uplatio veliki iznos doprinosa, koji po zakonu dakle u da kažem u Šukerovu riznicu ili prije, nije bitno čija je, ali u državnu riznicu, i onda se pitamo da li to da kažem pravedno, pošteno da svi podjednako nekako na načinom "Uravnilovke" kažemo da imamo povlaštene mirovine ili mirovine po posebnim uvjetima, svi oni bez obzira na uplate, na doprinose i na radna mjesta koja su obavljali prije dolaska u Sabor. Koliki iznos novca je svatko od nas uplatio do sada u mirovinsko, za zdravstveno, za porez, putem poreza? U svakom slučaju ja se slažem sa ovom izmjenom zakona koje je pred nama, i klub HDSSB-a će podržati ovakvu izmjenu zakona, ali sam ovdje da kažem natuknuo mnoge stvari o kojima bi trebali razmisliti u svezi evaluacije tih prava koja su sada podjednaka za sve saborske zastupnike. Kako reče jedan moj prijatelj iz HDSSB-a, treba razdvojiti radnike od neradnika. Dakle, postoje mjerila i mogućnosti da se učine i naprave skala, ljestvica mjerila učinkovitosti i rada u Hrvatskom saboru. I to nije nemoguće. Što bi rekli u industriji, norma. Ja ne kažem da je ovo industrija, ovo je Dom u kojemu se da kažem razmišlja, u kojemu se predlaže, u kojemu se misli na opće dobro, kako reče gospodin Beus, na opće i zajedničko dobro koje treba staviti ispred privatnog i osobnog i časno izvršiti ovaj mandat kako i sam shvaćam ovaj svoj nadam se četverogodišnji mandat. Zato kažem HDSSB Hrvatski demokratski savez Slavonije i Baranje podržava prijedlog ovoga zakona i glasovat ćemo za. Hvala vam lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava, gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Svoju ću raspravu započeti s citatom jedne knjige koja govori o novim idejama. I u toj knjizi je upisana tvrdnja da su ideje uvijek kćeri prošlosti, majke budućnosti, ali i uvijek robinje vremena. Vremena kada se pojave. Tako i u rujnu 2005. godine moja ideja za preispitivanje ovog zakona bila robinja tadašnjeg vremena, i do prije 2 mjeseca, demagogija. Što se desilo prije 2 mjeseca da to više nije demagogija? Meni nije poznato, ali činjenica je da zbog samog Vladinog prijedloga zakona i obećanja premijera Sanadera kako će se taj zakon promijeniti, najedanput o tome, a što mi je i malo čudno, jedan od rijetkih zakona koji nije došao po hitnom postupku, danas raspravljamo. Mislim da je upravo nuđenje ovakvog zakona uoči lokalnih izbora u prvom čitanju sa odgođenom primjenom za 2,5 godine zapravo demagoški pristup. Da bi se bolje razumjeli o čemu raspravljamo, postavljam pitanje da li znamo kad na čiji prijedlog i uz koje obrazloženje je u hrvatskog zakonodavstvo uveden institut ovih mirovina? Bilo je to godine 1995. i taj zakon tada nije predlagala Vlada Republike Hrvatske, taj zakon nije predlagao nijedan klub zastupnika, nego grupa od 42 zastupnika, a u ime njih formalni podnositelj prijedloga bio je tadašnji zastupnik Zdenko Matišić. Kojim su argumentom obrazložili potrebu uvođenja instituta ove vrste mirovina? Citiram iz obrazloženja. "Osim toga zastupnici u Hrvatskom državnom saboru nemaju ni sva prava kao zastupnici drugih zemalja, jedno od tih prava je pravo na prijevremenu starosnu mirovinu". S obzirom da u našem zakonu ovo pravo zastupnika nije predviđeno, postoji jedan broj zastupnika iz prvog saziva Sabora Republike Hrvatske, a vjerojatno će ih biti i iz ovog drugog, koji nisu materijalno zbrinuti jer nemaju posla, niti su još stekli uvjete za starosnu mirovinu. To su bili argumenti za uvođenje povlaštene mirovine 1995. koji od ovih argumenata danas stoji ili opstoji? Koji je danas od ovih argumenata društveno opravdan? I uveli su se posebni uvjeti za stjecanje prava i visine mirovine, na način da se to pravo ostvaruje sa 55 godina starosti za zastupnike i 50 za zastupnice, 20 godina radnog staža, tada jedan dan u mandatu, da bi kasnije to bilo promijenjeno na 2 godine i 1 dan. Visina mirovine ovisila je o zadnjoj plaći, ovisi i danas, 65% od toga i plus 2% dodatka po godini radnog staža, a mirovina je maksimizirana na 85% od plaće. Uveden je institut da dvije osobe na jednom mandatu, mogu ostvariti pravo na zastupničku mirovinu. To je tzv. mirovanje ili kao što sam ja to zadnji puta nazvao, hiprenacija zastupnika. za izračun prava i visine, dakle ne samo prava, nego i visine mirovine priznaje se staž iz inozemstva čime se omogućuje primanje 2 mirovine. Jedne povlaštene u Hrvatskoj, a druge u inozemstvu. Ja vam tvrdim da po ove 4 stavke koje sam sada iznio smo jedinstveni u svijetu. Ni u jednoj drugoj državi ne postoji ova 4 uvjeta propisana zakonom niti za parlamentarne zastupnike, niti za članove Vlade. Postoji 179 tisuća građana Hrvatske koji ostvaruju mirovinska prava po posljednjim propisima. Njihove mirovine kreću se od 2164 do 10 171 kunu prosječne mirovine koliko iznosi ova sa 463 korisnika. Ali nisu samo saborski zastupnici koji ta prava ostvaruju. Ista prava propisana su za članove Vlade ali i za delegate u Saveznom vijeću i Vijeću Republika i Pokrajina bivše SFRJ u vremenu od 30. svibnja '90.-te do 8. listopada '91. I onoj brojci 463 vjerojatno je i dio tih koji su s tog mandata, dakle, u Beogradu stekli pravo na ove povlaštene mirovine. Ovo sam naveo zbog toga da se zna činjenica na koga se sve zakon primjenjuje. Što sada Vlada predlaže? Pooštriti uvjete za stjecanje prava. Dobnu granicu dići na 60 godina, radni staž sa 20 na 25 i četiri godine mandata u parlamentu. Ja nisam siguran da li je predlagatelj mislio na jedan mandat ili baš na četiri godine jer se doista može desiti da striktnim tumačenjem četiri godine a u slučaju raspuštanja Sabora mjesec danas prije toga će i Ustavni sud imati posla sa tumačenjem ove odredbe. Zato me čudi odredba o četiri godine a ne o mandatu ili dva ili tri, a ja smatram da bi trebala biti tri mandata, kao minimum pristojnosti za uvođenje toga uvjeta. Međutim, nek kolege koje dobacuju te, ja nemam tri mandata niti ću ih imati. Prema tome, ne govorim o sebi. Međutim, Vlada predlaže da se ovaj zakon primjenjuje tek od 2012. godine danom konstituiranja novog saziva Sabora nakon sljedećih parlamentarnih izbora. Mogli su predložiti da se primjenjuje od 2020., ne 2012.. Zašto se ovaj zakon ne bi odnosio i na aktualni saziv Sabora. Zašto se on ne bi primjenjivao od prvog dana konstituiranja ovog saziva Sabora. Skočiti će netko i reći ne možemo ukidati stečena prava. Ali kolegice i kolege, '95. godine kada je zakon usvajan on je imao retroaktivnu primjenu i dao je to pravo svim zastupnicima i od 1991. Dakle, kada smo vodili institut određenog prava onda je postojala opravdanost i ustavne osnove za retroaktivnu primjenu. Kada bi samo promijenili uvjete za stjecanje toga prava, pozivamo se na nemogućnost retroaktivne primjene. I još nešto. To '95., ta mirovina ostvarena po odredbama toga zakona u odnosu na prosječnu mirovinu u državi iznosila je 1:2. Danas prosječna povlaštena mirovina članova Vlade i Sabora u odnosu na prosječnu mirovinu u Hrvatskoj iznosi 1:4,6. Problem je u formuli njenog izračuna i bilo bi izuzetno dobro i korisno i za Vladu Republike Hrvatske da napravi i ono što je i Vlada 2002. napravila, odnosno 2001. sa primjenom od 1. 1. od 2002. jednokratno smanjila visinu tih mirovina od 8 do 20% i time zaustavila enormno širenje odnosno rezanje škara u odnosu te mirovine, u odnosu na prosječnu mirovinu. Ako se to ne učini za dvije godine te mirovine u odnosu na prosječnu mirovinu u Hrvatskoj iznositi će 1:6. I završavam sljedećim. Dignitet i ugled parlamenta nećemo zaštiti netočnim podacima, krivim argumentima i odgođenim primjenama ovakvih zakona. Suprotno od toga uvjeren sam da javnim propitivanjem i ove vrst privilegija i pozicije državnih dužnosnika, dakle, ne samo saborskih zastupnika nego i državnih dužnosnika zapravo čuvamo dignitet i ovoga doma. A onima koji pak ne mogu podnijeti kritiku javnosti kada je i ova tema u pitanju, toplo preporučam neka se onda ne bave politikom ako su osjetljivi na ono što javnost o njima napiše ili iskaže. I zbog ove odgođene primjene i zbog samodjelomične rekonstrukcije instituta ovih mirovina neću podržati zakon niti u prvom čitanju. Hvala.
Hvala. U 11,29 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Jedna obavijest, tematska sjednica Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskoga sabora održati će se u 12,15 sati u Maloj vijećnici sa dnevnim redom položaj hrvatskog jezika. Gospodin zastupnik Boris Kunst, izvolite.
Poštovani potpredsjedničke, državni tajniče, kolege i kolegice. Pa iz dosadašnjih rasprava vidjelo se da zastupnici Hrvatskoga sabora više-manje prihvatili su prijedlog o redefiniranju uvjeta za stjecanje starosne mirovine zastupnika. Vladin prijedlog Izmjena i dopuna zakona o pravima i dužnostima zastupnika Hrvatskoga sabora na tragu je upravo onih javnih polemika koje su se vodile oko postojećih uvjeta za stjecanje starosne mirovine zastupnika i tom izmjenom željela se postići veća socijalna pravednost. Naravno da mi možemo uvijek postaviti pitanje treba li zastupnicima Hrvatskoga sabora ikakvo statusno pravo ili privilegija. Vjerujem da kada bi otvorili to pitanje onda bi najvjerojatnije kod raznih demagoga potaknuli maštu da se što više dopadnu dijelu javnosti i bile bi različite polemike. Kada bi opet postavili pitanje trebaju li zastupnici u Saboru Hrvatske dijeliti sudbinu naroda kojeg predstavljaju i zastupaju u ovom Visokom domu, vjerujem da bi svatko od nas odgovorio da trebaju. Stvarnost je različita, zastupnici ili parlamentarci svih država u Europi ili bar 99% imaju posebnim propisom uređena statusna prava. Ne tako davna analiza o statusnim pravima zastupnika u Hrvatskom saboru s osvrtom na statusna prava zastupnika drugih europskih dužnosnika pokazalo je upravo to da zastupnici u Hrvatskom saboru mogu se svrstati u zadnju trećinu ili u posljednju trećinu po privilegijama odnosno statusnim pravilima u odnosu na ostale kolege zastupnike u Europi. Činjenica je da bi zastupnici morali štititi dignitet Hrvatskoga sabora kao što Hrvatski sabor upravo daje dignitet svakom zastupniku i svakom degradacijom zastupnika degradira se i ovaj Visoki dom, Hrvatski sabor. To je po zakonu spojenih posuda hidrostatski paradoks, ali je to tako. Zato nije upitno da li trebamo raspravljati o statusnim pravima nas ovdje, zastupnika u Hrvatskom saboru o pogodnostima koje ajde recimo imamo, ali isto je to da bi trebali raspravljati i o statusnim pravima, privilegijama svih onih drugih u ovoj državi, bilo da su dužnosnici, bilo da su poduzetnici, bilo menadžeri, razni magovi, magnati i svi oni ustvari trebaju dijeliti sudbinu ove države, ovog naroda u kojoj žive. Dok Hrvatski sabor mjesto je gdje su i gdje se rješavaju najvažnija državno-pravna pitanja, smatram da svi ovdje zajedno trebamo maksimalno štititi kako to čine i zastupnici i parlamentarci u ostalim državama kada štite svoj Parlament. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja ću nastojati biti kratak da ne ponavljamo se previše. Nastavio bih tamo gdje je stao kolega Lesar, a pokušao bih odgovoriti na neka pitanja koja je otvorio kolega Hebrang i kolega Beus. Naime, nije sporno, svi znamo zašto u svjetskim parlamentima parlamentarci imaju odlične privilegije, jer ako oni dobro rade svoj posao, oni se u tijeku mandata zamjere ogromnom broju ljudi i sigurno da im nije lako vratiti se na posao, da će trajno imati posljedice svog kvalitetnog rada u kome su prozivali određene ljude za nepravilnosti, ukazivali na neznanje, nestručnost, kriminal, korupciju itd., itd. Međutim, ovdje smo danas otvorili nekoliko pitanja. Ja bih pokušao odgovoriti na neka od njih. Ja prije svega mislim da mi ne moramo sebe tretirati kao žrtve, ne moramo plakati nad našom sudbinom i mi ni u čemu, kolegice i kolege, nismo bitno oštećeni iako je bilo i takvih pokušaja. Ja čak mislim da je potpuno nevažno da li ćemo ići u mirovinu nakon dvije, četiri ili osam godina, da li ćemo otići u mirovinu nakon 55, 60 ili 65 godina. Obrazložit ću i zašto. Mislim da treba krenuti od jedne rečenice koju smo jutros čuli, čujem često ružne povike iza mojih leđa. Pretvorimo to u množinu, čujemo često ružne povike iza naših leđa. Pitanje je, kolegice i kolege, zašto. Moramo krenuti u raspravu i pokušati odgovoriti na to pitanje da način da analiziramo aktivnost pojedinca i učinkovitost ovog zakonodavnog tijela. Ja ovdje sjedim već dva mandata i moram vam reći da u prošlom mandatu je bilo pojedinaca koji u tijeku četiri godine su se javili jednom ili nijednom. Koga su oni zastupali, čije su mišljenje ovdje prenosili? Da li svojih birača ili što drugo? Zbog čega su oni sjedili ovdje? Da bi odluke donosili snagom brojeva ili snagom argumenata? S druge strane, kada uzimamo učinkovitost ovog zakonodavnog tijela onda se moramo pitati što građani očekuju od Hrvatskog sabora. Očekuju da donesemo zakone koji će potaknuti gospodarski rast i razvoj, koji će potaknuti zapošljavanje, koji će potaknuti proizvodnju i izvoz, koji će smanjiti uvoz, koji će jasno riješit pitanje korupcije, kriminala itd., itd., itd. To je učinkovitost ovoga tijela. I vjerujte mi, kolegice i kolege, o tome smo trebali također danas raspravljati i vidjeti da li smo mi baš u zadnjih 5, 10, 15 godina ostvarili sve ono što su očekivali hrvatski građani kad su glasovali za nas i kad su nam omogućili da sjedimo u ovom časnom domu. Ja moram reći da ću se suzdržati iz principijelnih razloga, jer obrazloženje ovog prijedloga ne stoji. Trebalo je ići na jedan drugačiji način, trebalo je i malo objektivnije, realnije pristupiti ovoj priči i treba jasno o tome, kolegice i kolege, početi govoriti otvoreno jer mislim da ćemo tek tada moći izbjeći jasno i osudu medija koji potpuno opravdano idu na one nedostatke u našem radu, nezadovoljstvo građana jer mi smo ti koji sa hrvatskom Vladom trebamo riješiti mnogobrojne probleme koji ih tište, a u tome nismo bili uvijek uspješni. Prema tome, ja vam molim budimo ubuduće realni, nemojmo bacati pijesak u oči. Hrvatski građani, hrvatski mediji, svi oni dobro znaju zašto se čuju povici iza naših leđa. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda. Gospodin zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Netočan je navod što je kolega rekao, mediji dobro znaju zašto se čuju loši povici iza naših leđa. Ti mediji su nedavno nas koji se često javljamo prozvali pričljivcima i poručili nam da je šutnja zlato. Takvim medijima ja ne vjerujem i nije istina što ste rekli.
Gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče. Naime, ako malo promatramo što se događa posljednje vrijeme sa povicima na Parlament mislim da je i običnom čovjeku to čudno. Iako su mnogi prihvatili, ali činjenica je da ovaj Parlament, Hrvatski parlament nije ni bolji ni gori nego svi Parlamenti ne samo u Europi nego i na svijetu. Jasno, govorim tamo gdje je demokracija u zemljama. Jer ipak Sabor je temelj. Hrvatski sabor odnosno parlament je temelj demokracije i mislim da ovo što se događa da nije samo riječ o pojedincima, onima koji pričaju ili koji šute ili oni koji su ovdje češće ili nešto manje, nego je zapravo jedan sustavni napad pored ostalog i na demokraciju. Jer, ako ponizimo zastupnike onda se takvom Parlamentu ne treba vjerovati. A ovaj Parlament radi i to puno radi. Redovito donosi zakone. Dakle redovito se održavaju odbori, dakle redovito zastupnici obavljaju čitav niz, sedam, osam, devet funkcija. Moram reći evo, mnogi su ovdje doktori, profesori koji rade i dalje na fakultetu. Imamo liječnika, kirurga. Imamo dakle sveg onog što smo i malo prije čuli. Imamo puno gradonačelnika, načelnika. Dakle, ne zaboravim ostale, ali većina evo predsjednika gradskih vijeća, predsjednika županijskih skupština. Dakle, većina ljudi stvarno radi još nešto i sudjeluje ovdje i ovdje je u trenutku kad zatreba, i ovdje je da da svoj doprinos jasno iz iskustva poslu koji tamo radi. Poznato mi je, jer evo imao sam prilike evo razgovarati sa kolegama iz brojnih parlamenata u Europi da na puno mjesta se vrlo teško skupi kvorum uopće za glasovanje. Po nekoliko tjedana dogovaraju glasovanje. Da su parlamenti i prazniji od naših, ali u tim zemljama ljudi baš ne pričaju protiv parlamenta, jer znadu ako sruše parlament srušili su i demokraciju. Dakle, trebalo bi malo razmislit što se tu događa i zbog čeg se to događa. Interesantno da smo najviše napadani od medija u privatnom vlasništvu što je jako zgodno, da smo napadani zbog brojnih, zbog plaća, zbog ovog, onog a isti urednici i ne samo urednici nego brojni kolumnisti, komentatori, stotine ljudi na televiziji i slično imaju plaće koje su znatno, znatno veće od saborskih zastupnika. A mogu vam reći da i mnogi sitni menadžeri također imaju daleko veće plače, da ne govorim ljudi koji su u lokalnoj samoupravi, koji su ne znam od župana, dožupana i slično. Napad je i na taj način, malo čitajte komentare ispod članaka. Recimo tamo na portalima baš se vide. Govore o neobrazovanim ljudima. Neki dan je bio jedan jako dobar podatak da je ogroman broj ovdje i doktora znanosti i visoko obrazovanih. Dakle, volio bih da je tako i u ostalim parlamentima Europe, ali mislim da smo tu čak i iznad. Ovdje kod ovog zakona nije u pitanju treba mijenjati nešto. Zastupnici će dati svoj doprinos, ali pitanje je da li će taj svoj doprinos dati i ostali. Vidimo sindikaliste koji žestoko se bore, žestoko se obrušavaju ne samo čelnici nekih sitnijih stranaka. A znam jednu strančicu koja svaki put na Jelačićevom trgu priča protiv zastupnika, a vodi je jedan od najbogatijih ljudi u Zagrebu. Ali Bože dragi, to je tako. Dakle, doprinos, meni je žao evo što sam evo u Povjerenstvu za odlučivanje o sukobu interesa, što imovinske kartice ne daju sindikalisti pogotovo ovi koji su najglasniji, jer bi se jako iznenadili da vidimo od kud sve primaju novac iz kojih upravnih, nadzornih odbora i slično. A onda je lako vikati u ime naroda, e ja se borim za vas i slično. Jel? E sad pitanje je da li su zastupnici preskupi? Jasno država plaća toliko koliko može. Interesantno u nekim siromašnijim zemljama su i bolje plaćeni, u nekim bogatim zemljama su višestruko plaćeni. Podaci možda nisu bili najsretniji koje smo dobili, ali ipak se puno tog moglo vidjeti. Koja je druga varijanta? Druga varijanta je da recimo svaka velika firma instalira nekoliko zastupnika u Hrvatski sabor, ali onda neće ti isti zastupnici braniti interese svoje baze, svojih stanovnika. Dakle, svojih glasača nego će braniti interese velikih firmi. Mislim da se to da vrlo lako riješiti. To bi firme rado prihvatili, ali onda ne trebaju ni izbori. Onda ćemo vidjeti tko uspije više zastupnika ugurati njegove će interese braniti. Ako spominjemo nove predložene uvjete mislim da se većina zastupnika slaže da uvjete treba mijenjati, da se oni trebaju postrožiti. Ali trebalo bi vrlo detaljno kod ovog razmisliti, a to smo jučer na odboru razgovarali što je sa svim onima koji su do sad ispunili uvjete. Što će se događati s njima u nekakvom budućem vremenu. Mislim da je ovo, za sad je to preopćenito i dobro je da je ovo prvo čitanje jer javlja se bezbroj slučajeva da li govoriti o četiri godine ili govoriti o cijelom mandatu. Neki mandati su bili kraći, neki dulje. Da li godine ove ili one. Mislim da je dobro da o tom još raspravljamo. Meni je žao evo što brojni kolege koji stvarno se nisu javili, a možda su trebali dati. Evo recimo kolega Lesar on se bori protiv ukidanja svih povlastica, a to je počeo tek onda kad je ispunio one dvije godine. I to znamo svi. Dakle, kad je skupio uvjete za povlaštenu mirovinu onda je postao najveći borac protiv mirovina. Pored tog, sklon je neistini jer u jednom televizijskom sučeljavanju rekao je recimo da nezavisni zastupnici ne dobivaju nikakav novac. Zatim je rekao da potpredsjednici klubova imaju povećani koeficijent. Dakle, čitav niz neistina. I sad bih trebalo povjerovati, a mislim da znamo i sami da je riječ o predizbornoj kampanja, a valjda svaki župan koji kandidira biti u Međimurju župan morao bi tako govoriti, jer inače to ne bi prošla. Moram reći isto tako da zastupnici Hrvatskog sabora za razliku od mnogih sabora nemaju, a to urednici prešute kad im se javljaju na jutarnjim emisijama slušatelji nemaju kartice nikakve, nemaju mobitele, nemaju da ne govorim božićnice, regres, putni troškovi, nemaju nikakve otpremnine. Dakle, nemaju parkiralište, nemaju ured. Više tog ima nemaju, nego što imaju. Evo zahvaljujući velikom zalaganju Hrvatskog sabora mnogi su dobili bar stolac i stol što je sigurno dobro, jer znamo da nam je godinama ured bio gepek, jel' tamo smo držali stvari, tamo smo donosili i slično. Znamo da velim parkirno mjesto nemamo, jel' što mislim da je u Europi smiješno to, imaju svi osigurano. Ali dobro, evo svaki dan uredno idemo na blagajnu u garažu, platimo i dobro je. Funkcionira dalje. Dakle još jednom. Zastupnici će u ovoj situaciji sigurno pristati na uvjete i na smanjenje plaće kao i ostali, jer moramo dati svoj doprinos. Ali bojim se da mnogi drugi nisu shvatili situaciju u ovoj zemlji i ne žele dati svoj doprinos u trenutku kada je to najvažnije. Hvala.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa. Slažem se s kolegom Markovinovićem da zastupnici trebaju dijeliti sudbinu svog naroda. Isto tako, slažem se i sa konstatacijom da bi to svi trebali činiti, jer nije dobro i društveno je neprihvatljivo da ova teška ekonomska situacija i financijska kriza jedne raduje, a druge rastužuje. Trebali bi snositi i dio tereta i oni koji ovo vrijeme koriste za ostvarenje većih zarada nego ikada, za ostvarenje ekstra dobiti i ekstra profita i krajnje je vrijeme da sudjeluju i snose teret i oni koji javno poručuju primjerice da se može besplatno telefonirati ili da su se odavno prepoznali i spojili, jer to prepoznavanje i njihovo spajanje je bilo na štetu Republike Hrvatske 34 i pol milijuna eura.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Antun Palarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Današnja rasprava je podržala zakonske rješenje koje je Vlada u formi prijedloga zakona, dakle zakona u prvom čitanju predložila Hrvatskom saboru. Nikad ni u jednom trenutku nitko iz Vlade nije rekao da su zastupnici preplaćeni. Zastupnička dužnost je jedna od najčasnijih dužnosti, ako ne i najčasnija u Republici Hrvatskoj. Oni ovdje u ime naroda uređuju pravni poredak Republike Hrvatske i normalno je da izabrani narodni predstavnici moraju imati i određenu sigurnost da im se ne dogodi da nakon obavljene dužnosti se nađu u nezgodnom materijalnom položaju u godinama kada je teško naći posao, pogotovo što su mnogi od saborskih zastupnika prekinuli svoje uspješne stručne znanstvene i poslovne karijere kako bi se posvetili obnašanju dužnosti narodnog zastupnika. Ovim zakonom smo mi htjeli određene nelogičnosti uskladiti, ali isto tako sačuvati dignitet saborskih zastupnika i za drugo čitanje ćemo u prelaznim odredbama točno odrediti na koga se zakon primjenjuje ubuduće i što je s onim ljudima koji su stekli pravo o ranijim važećim propisima sa ciljem da se stečena prava ne oduzimaju jer je to duh glavnog poretka. Hvala svima koji su podržali donošenje zakona. Naravno da uvijek postoje ljudi koji o svemu misle drugačije iz njima poznatih razloga i to je pravo, pravo sa neslaganjem i pravo na drugačije mišljenje. Zakon će vjerojatno biti donesen sa Ustavom propisanom većinom i time će se u hrvatskom pravnom sustavu urediti na kvalitetniji način pravo zastupnika u Hrvatskom saboru. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu.
Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru, prvo čitanje, predlagatelj je Vlada. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona.". Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Sa 85 glasova za, 23 protiv, 4 suzdržana. Usvojen ovaj zaključak uz sa onog transparenta gdje piše, neću u mirovinu.
Idemo na raspravu o slijedećoj točci dnevnog reda. - Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 307 Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli odbori za zakonodavstvo, pravosuđe, Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav. Državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa Dražen Bošnjaković će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite, državni tajniče.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe i gospodo. Pred vama je Prijedlog zakona o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Dakle, pred vama je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika, s konačnim prijedlogom zakona. Kao što znamo, ovim zakonom se reguliraju plaće svih pravosudnih dužnosnika u Republici Hrvatskoj i taj se postupak tijekom svih ovih godina na razne načine vršio obračun, čak u početku je to bilo u određenom postotku od plaća saborskih zastupnika. Današnja situacija je takva da imamo plaće određene na način da se određeni koeficijent pomnoži sa osnovicom a to je osnovica koja se primjenjuje kod plaća državnih službenika i namještenika. Prijedlog koji je pred vama govori o slijedećem. Plaće bi se utvrđivale na način da osnovicu određuje posebnom odlukom Vlada, znači da nema automatizma, da osnovica bude ona koja je za službenike i namještenike nego da plaću se određuje na način da Vlada kaže osnovica za pravosudne dužnosnike je takova, pomnoži se sa koeficijentom, dodaju se one pripadajuće godine 0,5 za radni staž koje smo 2004. godine također u ovom Saboru utvrdili. I to je ukratko prijedlog ovoga zakona. Naravno, trenutak je takav da svi i dužnosnici i zaposleni u javnim službama sa plaćama u ovom društvenom trenutku doista idemo dolje i na ovakav način Vlada će voditi računa pa će morati i u segmentu pravosudnih dužnosnika također plaće spustiti na određenu nižu razinu jer svi znamo kakva je situacija u gospodarstvu a duboko vjerujem da će to biti samo za jedno kraće razdoblje. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo? Odbor za pravosuđe? Ustav, poslovnik i politički sustav? Otvaram raspravu. Klub zastupnika IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažena gospodo zastupnici, cijenjeni državni tajniče. Evo, samo jednu rečenicu vis a vis one prethodne rasprave. Zastupnici kao što je netko rekao sigurno nisu žrtve sustava, nisu preplaćeni, nisu potplaćeni, nisu privilegirani ali nisu ni diskriminirani. Međutim, ovo je Zakon o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika s konačnim prijedlogom zakona. U subotnjem Vjesniku pročitao sam intervju gospodina Branka Hrvatina predsjednika Vrhovnoga suda koji je otprilike rekao, doslovce ga citiram, "Suci će dijeliti i dobro i loše s društvom.". E sad ja ne znam da li su, nazovimo ih to tako, najveći sudački autoriteti u ovoj zemlji prihvatili ovaj zakon ali tu izjavu ja bih na takav jedan način mogao shvatiti. No, bit je nešto drugo. Tko je zemlju doveo u tu situaciju da nema više za plaće ili da bolje rečeno plaće kasne i da se one moraju smanjivati? Ja tvrdim Vlada. Drugi će reći svjetska kriza. Istina, ona je tu, mi smo svjesni da neke grane hrvatskog gospodarstva su ugrožene. Na primjer, gospodin Bajs kaže da će turizam podnijeti žrtvu od minus 3%, možda će to biti na sjeveru u Istri i Primorju ali koliko ja vidim to će biti znatno više u cijeloj Republici Hrvatskoj, za koliko ostaje da se vidi. Izvoz isto tako. On će biti sigurno manji u godini koja je pred nama 20 pa možda i 40%. To je negdje 2 do 4 milijarde eura. Koliko je to manje PDV-a o tome možemo samo danas raspravljati. Na svjetskom tržištu novca viši su iznosi za zajmove itd. ali tvrdim da za ovu hrvatsku gospodarsku zbilju u ovom trenutku najodgovornija je ova Vlada. I ja mislim da isto tako te stvari treba tumačiti. Da li se moglo pretpostaviti pred godinu dana kada smo pisali, ili pred 6 mjeseci kada smo pisali proračun, što će obilježiti 2009. godinu? Tvrdim da je. i što je bio odgovor premijera pred recimo 40-ak dana u ovoj sabornici, sve dam, ali plaće i penzije ne dam. A danas eto raspravljamo o plaćama sudaca, a jučer je u Vladi de facto zapečaćena i sudbina sviju ostalih koji su zaposleni u javnoj upravi. I zato ja osobno kada je riječ o upravi, mislim da bi taj vrući kesten mislim da bi trebalo iz Sabora ponovo vratiti Vladi. Što je naš najveći problem u ovom trenutku, a koji doprinosi činjenici da će plaće biti onakve kakve će biti? To je što ove godine na naplatu dospijeva 12,3 milijardi eura, što nam je uvoz 30 milijardi dolara bio prošle godine, izvoz svega 14, ali ja tvrdim i hrvatska politika pa ako baš hoćemo i onaj jal, da parafraziram Tuđmana, ne znam kada sam to učinio, da ništa nećemo, da smo protiv svega i onda smo takvom jednom svojom politikom naprosto iz ove zemlje otjerali svaku relevantnu investiciju i izgubili 4, 5 milijardi eura, a samim time 50-ak tisuća radnih mjesta i danas se možemo lupati u glavu što novih radnih mjesta nema. I da se razumijemo, ne samo to, nego 2009. više nema nikoga tko bi ulagao u Hrvatsku, a neće se na žalost nitko pojaviti ni 2010. godine. Ja sebi kao istrijan postavljam pitanje, što će biti ako, a vjerujem da se to neće dogoditi, Rusi jednom "Uljaniku" otkažu nabavku 6 brodova. "Uljanik" koji je Pula, "Uljanik" jednako Istra. I zato pamet u glavu, a vjerojatno ćemo se i tući u glavu što nemamo ne znam, neku Brijuni Rivijera ili kao što se tuku danas neki u Vodnjanu što pred 2 godine nisu mogli prodati poljoprivredno zemljište, jer danas nema više nikoga koji bi ga kupio. Jasno je da je ovo zakon o sudačkim plaćama, ali treba isto tako reći, gdje će Hrvatska biti recimo za 6 mjeseci. Vidite gospodo, pad bruto društvenog proizvoda u Americi biti će 2,6%, u eurozoni 3,2%, pad gospodarskih aktivnosti u Japanu 5,6%, a koliko će to biti u Hrvatskoj u ovom trenutku sam Bog zna, ali daleko sigurno više od ovih minus 2%. Ako je u Sloveniji jučer došlo do rebalansa od minus 4%, u Hrvatskoj se će to biti minus 5, 6, 7% i svaka 3 mjeseca, i to je suština, mi ćemo pisati novi rebalans, i svaki 3 mjeseca mi ćemo ići sa plaćama dolje 5, 6% i to nas čeka u vremenu koje je pred nama. I zato ovim zakonom po ovlasti po plaćama de facto prebacujemo na Vladu da ona ubuduće to može autonomno činiti. I tako će biti vjerojatno ne samo ovdje, nego i drugdje u Europi i u svijetu ako Obama nešto ne pokrene. Poštovana gospodo pustimo to da li smo u banani ili nismo, bitno je tko nas je u to doveo, ali tvrdim da se je to priznalo tamo negdje 2008. da je danas moglo biti bitno drugačije. Ono što je najveći problem, što naprosto za neke promjene pitanje da li ima vremena, a i da li ima rješenja. Ja osobno mislim da jedno od rješenja možda da su možda prijevremeni izbori, kada i možda zajedno sa lokalnim izborima, ali isto tako znam da se to vjerojatno neće dogoditi, jer u ovom trenutku nitko ne želi vlast. No, tko nas je doveo u situaciju? Tvrdim da nas je dovela Vlada. Tko može nešto učiniti i pomoći ovoj zemlji? Samo oni koji imaju novac, to su bankari. A vidimo i sami da oni mogu samo nešto iz ove zemlje izvući, a ne nešto zemlji ostaviti. Vlada s proračunom od 116 milijardi kuna ili minus 5, nešto milijardi kuna, kako je to predloženo ovim rebalansom de facto u 2009. godini neće moći ništa. Više će moći jedan Bandić, više će moći gradonačelnici velikih gradova kada je riječ o tim kapitalnim investicijama od same Vlade. A tko će platiti krizu? Krizu će jasno platiti sirotinja, mali obrtnici, malo gospodarstvo, ma neće ni Vlada, ni sindikalni lideri, neće ni zastupnici, neće ni suci. Ovaj zakon vidimo da tangira suce, da tangira pravosudne dužnosnike. U igri je cca 2 tisuće 500 ljudi. Inače u pravosuđu radi oko 10 tisuća ljudi ne računajući zdravstveni sustav u tim javnim službama ajde radi 80 tisuća u školstvu, 10 tisuća u znanosti, u socijali 10 tisuća, 5 tisuća u kulturi, u zdravstvu 65 tisuća, u državnim službama s druge strane 27 tisuća u MUP-u, 3 tisuće u carini, 4 tisuće u poreznoj upravi, 2 tisuće 500 u zatvorskim službama, 900 u inspektoratima, 10 tisuća rekoh u pravosuđu, 17 u ministarstvima, uredima itd. Ja osobno mislim da je ovaj zakon o kojem mi raspravljamo, koji je donesen pred više godina, bio dobar zakon. Ne mislim na ovaj koji ide sada u izmjeni, nego ovaj koji je na snazi i da smo trebali recimo sve učiniti da taj standard pravosudnim djelatnicima i ovaj ostavimo. Ponuđena rješenja na neki način imam dojam da degradiraju i ovaj Sabor. Sudstvo u Hrvatskoj gledano ne znam u globalnu legislativu, dobilo je ajde recimo ovako, primjereni status. Oni su doslovce nedodirljivi, što je dobro. S druge strane pitanje je koliko su neovisni, oni su nesmjenjivi do penzije, što je isto tako dobro. Ovaj izbor državnog sudbenog vijeća, znači i Sabora u izboru sudaca korak je zasigurno unazad, kao što je korak unazad i ovaj zakon. Ima sudaca, to mi svi ovdje znamo, koji ne žive od svoje plaće, ima zastupnika koji ne žive od plaće, ministara, državnih odvjetnika itd., neću reći od mafije, ali velika većina sudaca živi od svoje plaće, što će reći da časno odrađuju svoj posao i da mogu i da moraju biti na ponos cijele zajednice. Sigurno je i to da je odnos plaća suca i najeksponiranijih odvjetnika u ovoj zemlji, takav da se to pristojnosti radi u ovom Domu ne bi trebalo niti komentirati. Činjenica je da će i ovaj zakon dovesti vjerojatno do urušavanje strukture sudaca, a to će onda, što nije dobro skupo koštati ovu zemlju, pa ako hoćemo i povjerenje u taj pravi ustroj. A nije dobro da i mi sami na neki način dezavuiramo položaj sudaca što će se vjerojatno nastaviti najprije izborom sudaca ustavnog suda. Jasno oni se ne mogu izbrati bez ili dogovora ili dviju najjačih stranaka ili preglašavanjem, razumljivo. Što je loše i jedno i drugo, ali i ovim novim načinom biranjem sudaca, također mislim da ne činimo dobro vjerodostojnosti ili povjerenju u te institucije. Da budem iskren i oko ovog Zakona o plaćama većina će u ovom Domu presuditi, možda je tako najbolje, neka odgovornost snose oni koji su zemlju doveli "u bananu". Sve u svemu, da znam da će se ovo stanje promijeniti za godinu dana, da neće trajati više od godinu dana, ja bih bio presretan ali bojim se da 2010. za Hrvatsku će biti teža godina i gotovo da u ovome trenutku nemamo se u koga uzdati. U sebe sumnjam ne možemo, u državu niti, Europska unija nam neće pomoći, možda, možda jedino u MMF. Loše je i daj Bože da to loše u ovoj zemlji potraje što je moguće manje. IDS za ovo neće glasati.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a. Gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Najprije nešto o samom meritumu stvari. Prijedlog zakona o Izmjeni zakona o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika je materija iz djelokruga i nadležnosti Hrvatskoga parlamenta. Dakle, Zakon o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika donio je Hrvatski sabor. Iz svoje nadležnosti i svoga djelokruga. U čemu je catch? U čemu je štos? Vlada traži da se mi odreknemo svoje nadležnosti i svoga djelokruga i da dozvolimo Vladi da to ona uređuje uredbom. To je suština ovoga zakona. Čak Vlada i piše da se zakon donosi na temelju članka 84. Ustava koji ovlašćuje Vladu da predlaže zakon i izmjene i dopune zakona. Međutim, članak 2. u Ustavu kaže da se uredbe na temelju zakonske ovlasti donose na temelju članka 87. ako se ne varam, je, Ustava Republike Hrvatske i da one imaju ograničeno trajanje. Da traju samo onoliko koliko im se da ovlaštenje. Vlada nas traži ovdje generalno da ona uređuje plaće sucima i drugima pravosudnim dužnosnicima na temelju zakonske ovlasti ali se ne poziva na ustavnu odredbu koja joj to omogućuje. I šta to znači za hrvatski parlament. Jačanjem prakse, jačanjem prakse a to mi radimo a Vlada to koristi bez da tako kažem milosti mi prenosimo ili dozvoljavamo Vladi Republike Hrvatske braneći se efikasnošću i učinkovitošću i brzinom itd., da ona određuje ono što su nama povjerili građani Ustavom. Kolegice i kolege i za nas vrijedi pravilo da vlada pravo, da vlada pravo. A da se mi ne odnosimo prema stvarima od dana do dana, mi moramo poštivati vladavinu prava. Nesporno je da je ovo nadležnost Ustava, Parlamenta, jer je zakonom bilo i riješeno, inače mijenjamo zakon, ali mi se odričemo toga svojeg prava i to na temelju nečega što nemamo pravo. Jer se i Vlada ne poziva na odredbu Ustava koja to daje iz, privremeno da rješava neke stvari. Upravo u ovome je isključena Vlada iz toga. Isključena je Vlada upravo u ovom. Ima još jedan problem. Ustav je utvrdio da je Hrvatska ustrojena po načelu diobe vlasti. Dakle, zakonodavna, predstavnička, Hrvatski parlament, izvršna Vlada i drugi, izvršna tijela i pravosudna. Šta sada mi mijenjamo ovim zakonom? Mijenjamo ovlast tih vlasti. Mi se odričemo u korist izvršne vlasti koja nema ulogu predstavničke vlasti, nije ni sastavljena tako. I jačamo njezinu poziciju u odnosu na Sabor, a mi tako imamo priznajmo loš reiting među građanima. Dakle, mi se odričemo svoga djelokruga i svoje ovlasti, jačamo poziciju Vlade i to prema kome? Prema pravosudnoj vlasti. Prema pravosudnoj vlasti. A treba znati da je također Ustavom utvrđeno da su, da je sudačka, da su suci i sudačka dužnost neovisne i da je to temelj za pravo, vladavinu prava i pravnu državu. Jedino tako možemo očekivati od pravosuđa da će neovisno po zakonu i u skladu sa Ustavom na temelju činjenica odlučivati o stvarima koje mu budu u djelokrugu. Jedino tako. I o nama, i o nama. To je pravna država dakle, i o Sabor, i o saborskim zastupnicima. E, a sada nešto što bi se moglo dogoditi i znamo da će se dogoditi. Smanjenje osnovice po zakonu koji predlaže Vlada će učiniti Vlada. I naravno da ni klub SDP-a ne smatra ili smatra da i pravosuđe treba dijeliti sudbinu društva. Tu ne sporimo tu potrebu, ni tu okolnost. Ali o tome niti bi trebala niti je po Ustavu moguće to dati Vladi. Zašto? Zato što je opet Ustavom predviđeno da parlament, Hrvatski sabor odlučuje o trošenju javnog novca, novca građana Republike Hrvatske, poreskog novca, novca građana Republike Hrvatske, poreskog novca. To su stvari principijelne i samo ako se tako budu gledale, jačat će se pozicija Hrvatskog parlamenta u odnosu na sve one koji moraju poštivati i primjenjivati zakon. E sada, sa stajališta tko je bitan i tko je odgovoran zašto je zemlja u ovoj situaciji ekonomskoj, političkoj, socijalnoj, financijska da Vlada traži da joj se ovo prenese. Tko je najodgovorniji za tu situaciju? Pa Vlada. Vlada ima poluge izvršne vlasti. Ne govorimo koja Vlada, nego Vlada kao tijelo izvršno. I to je jedan razloga da je skoro neprihvatljivo da bi Vlada određivala shodno svojim potrebama osnovicu za plaću pravosudnih dužnosnika. Vlada će svoje potrebe iz ekonomske politike kreirati prema svojim potrebama, a ne prema onome što Sabor misli kao tijelo koje odlučuje o trošenju novca da treba raditi. Ako bi ovo donijeli. Ako bi ovo prihvatili. Ja mislim da je za današnju situaciju u Republici Hrvatskoj odgovorna koncepcija, reći ću ovako, nastala na pretvorbi i privatizaciji, a iz nje pogodovanju podobnima i dobrima i na toj osnovi nastao labirint korupcije. Ako i to na izvjestan način uvedemo kao elemenat u utvrđivanju trošenja javnog novca, onda sasvim sigurno moramo zadržati svoju ovlast i svoj djelokrug da Hrvatski parlament odlučuje o trošenju javnog novca i osnovicama plaća za pravosudne dužnosnike. Shodno tome vraćam se na početak. Klub SDP-a jeste za to da pravosudni dužnosnici imaju sudbinu društva, okolnosti, potreba i da se ne izdvajaju u tom smislu iz društvene zbilje, iz društvene stvarnosti, ali tražimo da se o ovome odlučuje u Hrvatskom parlamentu. Hvala lijepo.
Hvala. Jedan ispravak netočnog navoda. Gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega je kazao jedan netočan navod, ja ću ga citirati, dakle "da se ovim zakonom direktno remeti odnos zakonodavne i izvršne vlasti, da se remeti sustav trodiobe vlasti kako je to određeno našim Ustavom." Ne, to je netočan navod. Pred nama je zakon i ovaj zakon će donijeti Hrvatski parlament. Ovaj zakon određuje, dakle zakonom se određuje način izračuna plaće pravosudnih dužnosnika s tim da se osnovica i sistem izračunavanja osnovice ne mijenja uopće u odnosu kako je to bilo do sada, osim što se iz sustava osnovice koja se određivala i za državne službenike i namještenike, sada posebno određuje i za pravosudne dužnosnike. To je jedno. I drugo, mislim da je apsolutno netočno, a i neprihvatljivo načelo neovisnosti sudstva ili suca kao pojedinca povezivat u bilo kom smislu sa visinom njegove plaće.
Klub zastupnika HNS-a. Gospodin zastupnik Zlatko Horvat. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Kolegice i kolege. Zakon je kratak. Ja ću pokušati isto biti kratak. Naime, mi smo na našem klubu dosta raspravljali o donošenju ovog zakona i moram vam reći da nismo našli nijedan razlog za njegovo donošenje pa smo onda pokušali taj razlog naći u obrazloženju zakona što bi naravno trebalo biti. Međutim vidite, u obrazloženju piše doslovno da citiram: "Vlada Republike Hrvatske ocjenjuje potrebnim i nužnim jasno propisati da se osnovica za obračun plaća sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika određuje posebnom odlukom Vlade Republike Hrvatske, a ne kao što je do sada bilo propisano, izjednačavanjem te osnovice sa osnovicom za obračun plaće državnih službenika i namještenika." Dakle, iz tog ne vidi se razlog osim da Vlada ocjenjuje potrebnim i nužnim. To je kao da vas netko pita zbog čega radite to i to, vi kažete zato. I time smo riješili stvar. Dakle, mislim da u obrazloženju bi trebalo puno jasnije reći zbog čega se to sve skupa radi. Ovako ako je netko malo naivan, može zaključiti da se zbog opće situacije u pravosuđu da se čak možda želi odvajanjem te osnovice sudaca i pravosudnih dužnosnika, od osnovice državnih službenika dakle da se želi plaće sudaca i dužnosnika povećati, obzirom na situaciju kakva je u pravosuđu. Pa da bi se takvom jednom materijalnom stimulacijom moglo doći do poboljšanja jednog takvog stanja. Naravno, nitko nije naivan i svi znamo da to nije razlog. Razlog je da se zakon izmijeni sa ciljem da se izmjenom osnovice plaće sudaca i pravosudnih dužnosnika ustvari smanje. Ja zaista neću sad govoriti o situaciji u pravosuđu. Svi znamo kakva je situacija, znamo o čemu govore građani kroz ankete i da ustvari ispada da najmanje povjerenja građani imaju u naše pravosuđe. Imamo i dosta upozorenja iz Europske unije kad je u pitanju situacija u pravosuđa i sad na to sve skupa ide prijedlog za smanjenje plaće sudaca i pravosudnih dužnosnika, što naravno opet se postavlja pitanje što to znači u praksi. I odgovor je vrlo jednostavan. Naravno da donošenje takvog zakona znači daljnju selekciju, negativnu selekciju stručnu i kadrovsku, znači još veće nezadovoljstvo sudaca, a onda iza toga naravno nezadovoljstvo građana, još više čekanja na pravomoćne presude itd. Dakle, to je jedan lanac takvih jednih negativnih posljedica. Razloge za smanjenje plaće naravno je vrlo jednostavno naći i obrazložiti, mada to u ovom slučaju nije bilo. Dakle, kriza, recesija, opća besparica državnog proračuna. Međutim, mi u klubu HNS-a mislimo da smanjenje plaća sudaca pa i drugih u svojoj suštini nije dobro. Danas se dosta govorilo o stresnom poslu. Onda naravno ne možemo izbjeći da je i posao sudaca itekako stresan, jer znate naravno bez obzira na događaj o kojima se sudi nije lako poslati čovjeka 40 godina u zatvor. Često puta nije lako razdvajati, donositi presude koje razdvajaju obitelji itd. itd. Dakle, stresan posao. Naravno nije upitno da je i posao sudaca stresan itekako stresan. Naravno da štednja i racionalizacija u svim segmentima našeg društva je potrebna i čak je i neophodna. Ali je veliko pitanje da li je to baš na plaćama kao u ovom slučaju sudaca i pravosudnih dužnosnika. Smanjenje plaća po mom mišljenju ima samo jedan kratkoročni efekt. Dakle, ne samo da će se time postići određena ušteda od nekakvih pedesetak milijuna kuna što naravno nije zanemarivo, ali nije ni nekakva poteškoća osigurati u državnom proračunu. Ali mislim da uz dakle te neke pozitivne ima ipak daleko više i negativnih posljedica od nezadovoljstva i tempa rada koji suci mogu napraviti. Naravno pada njihovog osnovnog standarda, naravno manje kupovne moći. Dakle, to se odnosi praktički na sve smanjenje plaća. I sad jasno da tom manjom kupovnom moći opet ljudi počinju naravno i manje trošiti, pa to ima direktni utjecaj na proizvodnju, na gospodarstvo i u vezi s tim sve što znamo. Dakle, ovo sad nije prilika da govorimo ili da ulazimo u ekonomsku sferu toga svega. Međutim, mislim da i to naravno nije predmet ni ovog zakona, ni ove točke dnevnog reda. Ali mislim da je to potrebno reći jer je to jedna direktna posljedica donošenja ovakvog zakona. Ja naravno neću ovdje biti odvjetnik ni sudaca, ni pravosudnih dužnosnika. Ali mislim da donošenjem ovog zakona nećemo postići svrhu koja se želi i da ćemo još više zakomplicirati odnose u pravosuđu. Pa mislim da bi predlagač trebao još jednom procijeniti potrebu donošenja ovakvog zakona, a posebno ne donošenja po hitnom postupku. Apsolutno bi bilo pametnije da se takav zakon donosi u dva čitanja, da se ako se ide, dakle u tom drugom čitanju na promjenu osnovice za plaće sudaca iz razloga koje treba puno bolje obrazložiti, onda to sigurno mora činiti Sabor a ne Vlada. Dakle, tu se slažem sa kolegom Lekom i ostalima koji su u tom smislu dali svoje primjedbe. I uz ostalo naravno da bi tim još jedanputa naglasili da se pravosuđe odmiče od politike i da konačno da se sucima ostavi, dakle da se u zakonu ako se ide na smanjenje osnovice ostavi ona mogućnost da kad se poprave uvjeti, kad počinje rasti BDP u nekakvom razumnom razdoblju da se onda automatski ide ponovno i na osnovicu koja je bila prije toga. Dakle, da se sucima pruži takva jedna nada da će se u boljim vremenima razmišljati i o njima, a ne da se samo sada smanji, pa što će biti ne znamo što će se dalje dogoditi. Dakle, slažem se još jedanput da kažem da suci i pravosudni dužnosnici trebaju dijeliti sudbinu svih građana i svih zaposlenih. Ali mislim da će donošenje ovog zakona imati ipak više negativnih nego ovih pozitivnih posljedica i zbog toga klub HNS-a neće glasati za ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, cijenjeni kolegice i kolege. Pa skoro da je već postalo banalno govoriti o svjetskoj ekonomskoj i financijskoj krizi i o razmjerima i posljedicama te krize. Ali u današnje vrijeme skoro da je nemoguće govoriti o bilo kojem društvenom problemu, a da se ne promatra kroz prizmu svjetske globalne krize. Nema područja društvenog života koji na bilo koji način ne osjeća te posljedice. I mnoge se promjene uvode, pa i zakonske da bi se amortizirale sve potencijalne negativnosti koje donosi globalna ekonomska kriza. Na razmjere svjetske krize najvjerodostojnije upućuje potez Središnje banke Sjedinjenih Američkih Država Fed-a koja je prije dva dana iz primarne misije pustila u optjecaj tisuću dvjesta milijardi dolara, a referentnu kamatnu stopu spustila na nevjerojatnih 0,5%. I mnogi segmenti društva i društveni gospodarski čimbenici svjesni su postojećih otežanih okolnosti i iskazali su spremnost dijeljenja sudbine sa većinom. Ovim prijedlogom zakona predviđa se promjena postojećeg zakona da bi se osnovica za obračun plaća sudaca i pravosudnih dužnosnika uredila posebnom odlukom Vlade, odnosno uređivala posebnom odlukom Vlade, a ne izjednačavanjem te osnovice sa osnovicom za obračun plaća državnih službenika i namještenika kao što je to do sada bilo i kao što je to do sada bilo i propisano. Nesporno je da su suci i drugi pravosudni dužnosnici od iznimne važnosti za razvoj društva i da je njihov profesionalni posao ne samo složen i stručan već i nadasve odgovoran. Isto tako, nedvojbeno je da je za kvalitetan rad sudaca i pravosudnih dužnosnika osim stručnosti i odgovornosti potrebna i potpuna neovisnost u radu. Naravno da je odgovarajuća plaća pretpostavka i dosljedne primjene stručnosti i visoke razine odgovornosti, ali i visokog stupnja neovisnosti. I naravno da i suci i pravosudni dužnosnici kao i još mnogi stručni zaposlenici u javnim službama nisu odgovarajuće plaćeni. Ali ekonomsko okružje i ekonomska situacija u svijetu i Republici Hrvatskoj također nije uobičajena. Naprotiv, ne sad da situacija nije uobičajena nego globalni ekonomski pokazatelji upućuju da je ovo razdoblje jedne od najvećih kriza u povijesti i da je ova kriza snažnija i razornija i od one čuvene iz 1930. godine. Stoga ovo teško vrijeme zahtijeva i nepopularne mjere. Ali najava ovog prijedloga zakona i najava smanjenja plaća sucima i pravosudnim dužnosnicima za 10%, elitna struka je prihvatila dostojanstveno. Suci i ostali pravosudni dužnosnici u ovom doista izazovnom trenutku pokazuju iznimnu socijalnu osjetljivost i društvenu odgovornost. Njihova reakcija, odnosno ne reakcija na najavu smanjenja plaća upućuje na visoku razinu svijesti i dali su nam do znanja da nisu izolirani dio društva, već da su odgovorni i spremni podnijeti dio tereta kojega je donijela i nametnula opća svjetska ekonomska kriza. Nesporno je da je čovječanstvo kroz svoju povijest kontinuirano koračalo velikim koracima naprijed. Prijedlog smanjenja plaća u iznosu od 10% jest doista jedan korak unatrag, ali financijske institucije diljem svijeta svojim neodgovornim, bahatim i pohlepnim ponašanjem učinili su svjetsku ekonomsku situaciju ne nekoliko koraka unatrag, nego nekoliko kilometara unatrag. Mnoge države svijeta su u još lošijoj situaciji i nezahvalnijoj i neizvjesnijoj nego što je Republika Hrvatska. Evo, jučer je Središnja banka Velike Britanije iz primarne misije, vjerojatno potaknuta onima što su učinili u Sjedinjenim Američkim Državama pustila u opticaj 70 milijardi funti. Možemo biti sigurni da će Vlada Republike Hrvatske čim se promijene okolnosti i čim ekonomska financijska situacija bude dopuštala, da će vjerojatno i mijenjati osnovicu plaća na više. Kolega Kajin je maloprije spomenuo još neke druge segmente društva za kojih očekuje, a nisu do sada reagirali i doista opravdano se očekuje i reakcija Odvjetničke komore da se prilagode postojećoj situaciji i da snize enormne naknade, odnosno odvjetničke tarife koje odudaraju od današnjeg vremena i nisu sukladne današnjem vremenu. Evo, pravosuđe se doista priklonilo većini segmenata društva, onih koji suosjećaju sa teškim vremenima, onih koji su spremni podnijeti dio tereta i ne samo da podnose taj teret, nego će podnoseći tim teretom će pridonijeti bržem izlasku iz ove krize koja je zahvatila i Republiku Hrvatsku. Zbog svega navedenog, klub HDZ-a podržati će Prijedlog zakona o sucima i pravosudnim dužnosnicima. Hvala lijepa.
Hvala. Jedan ispravak netočnog navoda, gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Evo moram zaista reagirati na jednu netočnost koju je kolega Marić iznio. Naime, kolega Marić je iznio da suci, ovako je rekao njihova reakcija, odnosno ne reakcija, i to je netočno, govori o njihovoj svijesti da doprinesu teretu i govori o dostojanstvu sudačke struke. Prije svega, nije točno da se oni nisu javili. Oni su se javili, doduše vrlo slabašnim glasom, ali što o tome svjedoči? Ne svjedoči to o teretu, odnosno o svijesti i doprinosu teretu, rasterećenju krize, nego svjedoči i tome da ih ova vlast tretira kao sluškinju i ponovo im tjera strah u kosti kao devedesete da se ne usude glasno progovoriti o ovome. Što oni ubiti misle o svemu ovome, a nije ih, usput budi rečeno, nitko ništa ni pitao.
To je ispravak netočnog navoda? To je ispravak netočnog mišljenja. To je razlika od činjenične tvrdnje što pretpostavlja ispravak netočnog navoda. Ja čujem misli u tom nisko brišućem letu koje dolaze. Klub zastupnika HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice zastupnice i zastupnici, državni tajniče u ministarstvu. Evo, ja nisam iz domena, da kažem pravosuđa, ali s obzirom da se radi zapravo o određenim, da kažem financijskim efektima namjere hrvatske Vlade, kako to piše ovdje doslovce u članku 1. dakle osnovica, radi se o određivanju osnovice za obračun plaće sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika određuje Vlada Republike Hrvatske posebnom odlukom. Već je gospodin Leko govorio o tome jesu li to prava hrvatske Vlade ili Hrvatskog sabora da se bavi ovom materijom. Dakle, jasno da postoji trodioba vlasti u Republici Hrvatskoj, barem tako to stoji na papiru, dakle postoji izvršna vlast Vlada Republike Hrvatske, zakonodavna Sabor, odnosno predstavnička i sudbena vlast. E sada, odlukom kako piše ovdje Vlade Republike Hrvatske koja je evo, ovdje stavljena pred predstavničko tijelo ili zakonodavnu vlast po hitnom postupku, dakle po hitnom postupku u neku ruku su uzurpirana prava i jedne, dakle i sudbene i ove naše predstavničke vlasti, a u korist izvršne vlasti. Ta su prava konzumirana i ako netko ima i uzima takvo pravo da određuje osnovicu, onda zapravo u neku ruku postoji i ovisnost onoga na koga se odnosi određivanje te osnovice prema onome tko mu je određuje. Je li to zadiranje u trodiobu vlasti ili ne, to svatko od nas ima svoje mišljenje o tome, ali 2 500 sudaca i oko 7 500 službenika u hrvatskim sudovima, dakle ukupno 10 000 djelatnika na koje se odnosi ovaj Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika jasno da je u svrhu i donosi se u svrhu uštede. Uštede koju hrvatska Vlada provodi u svim segmentima. Dakle, prvo smo krenuli ono od sebe sa 10% saborskim zastupnicima, pa onda pregovori sa sindikatima gdje je sindikat državnih službenika odustao od daljnjih pregovora, odnosno pristao na mjere Vlade, a ja mislim da je pristao prije svega zbog toga što se u državnim službama nalazi gotovo 30% viška službenika i bojazan ili strah od otpuštanja ih je natjerala zapravo da pristanu na mjere Vlade i sječu plaća od oko 10%, ne oko nego 10% Hrvatska Vlada dakle time misli uštediti oko 50 milijuna kuna. Međutim, sve te mjere kresanja plaća na svim nivoima na kojima Vlada Republike Hrvatske može utjecati ili hoće utjecati zapravo i taj novac ušteđeni upitno je njegovo raspoređivanje, njegova potrošnja. Ja osobno s obzirom na nedosljednosti koje su iskazane u izjavama i djelovanjem naše izvršne vlasti, premijera i ostalih nisam uvjeren u dobro gospodarenje i dobro raspoređivanje toga novca. Ja znam da smo mi u krizi i nisu samo međunarodni čimbenici i sve ono što je dovelo do krize jedini razlog. Treba se malo posuti pepelom pa reći jasno i glasno da i u našoj izvršnoj vlasti, dakle u Vladi Republike Hrvatske postoje greške, postoje dakle stvari koje smo doveli u neku ruku do rasipništva i da zbog toga je dobrim djelom kriza u Republici Hrvatskoj doprinijela i ova vlast ili vladajuća struktura ili politička elita. Točno je da se zalažem i borim evo cijelo vrijeme kako sam u Saboru za fiskalnu ili financijsku decentralizaciju. Točno je da sam za dekoncentraciju moći. Točno je da sam za demetropolizaciju kao regionalac, kao predstavnik Slavonije, Baranje i Srijema ovdje u Hrvatskom saboru, ali ovih dana čujemo izjave da hrvatska Vlada i premijer ne mogu djelovati na lokalnu i regionalnu samoupravu u svezi ušteda i smanjenja plaća lokalnih dužnosnika bilo na općinskom, bilo na gradskom ili na županijskom nivou. Pa koja smo mi to država. Nego se ide apelom. Apel dakle lokalnim šerifima da smanje također plaće. Apel bankama da ne povećavaju kamate na kredite. Pao je švicarski franak a i dalje stižu povećane rate, obroci kredita građanima Republike Hrvatske. Apel odvjetnicima da smanje tarife. I evo apel, nije apel nego da kažem naredba u obliku zakona sucima da će im se smanjiti plaća. E sada, je li jedini način kojim bi se nešto uštedjelo smanjivanje plaće sudaca. Dakle, jednom administrativnom mjerom odsjeći i reći evo tu ćemo uštedjeti 50 milijuna kuna. Jučer mi je moj prijatelj Ante rekao da je bio na Općinskom sudu u Zagrebu oko pola dva kada je totalni razlaz, kada nema više ni odvjetnika ni pola sudaca tamo ali su ga dočekali sedam zaštitara na ulazu. Jedan mu je pregledao osobnu iskaznicu, drugi je pisao olovkom njegovo ime i prezime i broj osobne iskaznice, treći ga je pregledao kao kod nas ovdje na ulasku u Sabor, četvrti je tamo sjedio i sve nadzirao. Uglavnom, njih sedam kaže po sto kila svaki i onda su malo popričali o plaćama tih zaštitara, pa je rekao dobro plaćica je plaćica, kakva je takva, nije neka velika ali rekao im je da je šteta da njih sedam tu bude. Pored svih nadzornih kamera, pored svih modernih tehničkih naprava koje kontroliraju, nadziru ulaze u naše sudove iako znamo da je bilo incidenata na sudovima i hvala Bogu to je ustanova također od nekakvog rizika kod samoga ulaska ali bilo bi dobro da oni malo, da ih je manje a da četvorica ili petorica odu malo svoj vrt obraditi, posijati malo mrkve, peršina, ide proljeće pa bi nešto privredili ne samo sjedeći tamo. Ne govorim dakle samo sada o sudovima nego o svim drugim institucijama i ustanovama koje imaju takve razvijene službe nadzora pri ulasku u njih. Barem ne bi morao ići na pijacu kupovati grincajg i ostalo. To je zapažanje jednoga "maloga" da kažem čovjeka koji je eto tako doživio jedan susret sa našim općinskim odnosno zagrebačkim Općinskim sudom. Kad smo već kod toga, dakle pitao bih ministra pravosuđa i državnog tajnika zbog čega suci na primjer općinskih sudova u Slavoniji, evo u Slavonski Brod stižu zaostali slučajevi iz Zagreba. Preraspodijeljeni su sa Općinskog suda u Zagrebu u Općinski sud Slavonski Brod koji je toliko preopterećen da po 50 slučajeva dnevno i stranaka odlazi put Đakova i Požege jer su slučajevi iz Broda raspoređeni u Đakovo i Požegu, pa onda svaki dan autobus stranaka i odvjetnika, pravosudnih policajaca i ne znam koga sve ne putuje u Đakovo i Požegu trošeći svoj dan, svoje gorivo, nekakvu potrošnju osobu koju će izvršiti u Požegi ili Đakovu. Koliki su to troškovi? Zbog čega sudac iz Požege ne bi došao u Slavonski Brod ili iz Đakova da pomogne sudu u Slavonskom Brodu? Jeste li razmišljali o takvim uštedama gospodine državni tajniče? To je stvar postavljena naopačke. Šaljemo 50 stranaka svaki dan iz Slavonskog Broda, govorim primjer jedan u državi a takvih ima još primjera. Dakle, šaljemo ih iz Slavonskog Broda u Požegu ili u Đakovo 100 ljudi. Pa zar nije bolje da dođu dva ili tri suca iz tih manje opterećenih sudova u Slavonski Brod, to je manji trošak a sve to plati država Hrvatska i porezni obveznici. Putni trošak, dnevnica i sve ostalo. Pa gdje su tu uštede? Je li itko o tome razmišljao? Jer najjednostavnije je, sreži plaće sucima i riješena stvar. Administrativnom mjerom, zakonom doneseš ga po hitnom postupku i evo ti 50 milijuna kuna. U prijašnjim svojim raspravama govorio sam o tome da je sustav vrijednosti u ovome društvu izokrenut. Točno je to da naši liječnici kada završe, polože liječnički tzv. državni ispit u odnosu na suce Općinskog suda koji se također tek polože pravosudni ispit imaju koeficijent gotovo dva puta manji. Koji je to sustav vrijednosti u ovom hrvatskom društvu? Koji je to sustav vrijednosti kada mi ovdje mafijaše i oni koji su opljačkali Hrvatsku državu putem privatizacije i pretvorbe, prvo te pretvorbe pa te prihvatizacije sada su odjedanput postali poslovni ljudi, na nulu ošišani, poslovni ljudi koji su uvažavani u društvu, koje prate mediji, koji su veliki, sada odjedanput postali ono jet set hrvatskog društva. Ako uspoređujem liječnike i suce, onda moram i ovu kategoriju reći, jer su i liječnici i suci prema njima mačji kašalj, jer to su oni koji imaju novaca, to su oni koji se voze u dvije, tri vrste džipova po hrvatskim gradovima, to su oni koji drmaju i izvršnom vlašću počevši od lokalnih zajednica, pa do izvršne vlasti u državi. Dakle, jedan izokrenut sustav vrijednosti i vrednovanja rada i učinkovitosti u cijelom sustavu. Evo sada je danas jedan segment toga, je dakle rad sudaca zapeo i došao na red u ovom trenutku na dnevni red Hrvatskoga sabora. I evo, kada netko kaže da nema reakcije sudaca, ono što kažu, "Bosna šaptom pade", tako i plaće sudaca šaptom padoše. Ja znam da su i suci dio našeg hrvatskog društva, da i oni suosjećaju da kažem sa ovom krizom, neimaštinom i popuno strmoglavljenim standardom građana, ali hoćemo li napraviti medvjeđu uslugu sami sebi. Hoće li dio sudaca otići put privatnog odvjetništva, put javnih bilježnika itd.? Hoćemo li imati smjenu u našim sudovima kao što smo imali zbog nekih drugih razloga '92. godine? O tim razlozima sada je bespredmetno raspravljati kada je veliki broj iskusnih sudaca napustio sudačku dužnost. O tome je sada kasno razgovarati. Dakle, teško je biti za prijedlog ovakvog zakona, s obzirom na sve ove razloge koje sam rekao. Iako kažem da sam govorio o disproporciji ono liječnik-sudac početnik, ali sudstvo je jedan poseban segment, vrlo osjetljivi i mislim osobno da u svezi ovakvog zakona mogu biti za. Mogu biti suzdržan ili protiv. Hvala vam lijepa.
Hvala. Pojedinačna rasprava, gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo dopustite mi uvodno da kažem da ja apsloutno podupirem ovaj prijedlog zakona. Ovog kratkog zakona, koji je uistinu i kratak, i jasan i precizan i regulira materiju određivanja plaća sudaca, pravosudnih dužnosnika s jednim svojim člankom. I to na način da je osnovica za obračun plaće sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika određuje Vlada Republike Hrvatske posebnom odlukom. Dakle, ne uredbom, nego odlukom. I sada se naravno postavlja pitanje, što se to u tom smislu zakonske regulative promijenilo u odnosu na stanje koje imamo sada? Promijenilo se to da je sama osnovica i način izračunavanja te osnovice, kako da kažem istaknuta iz tog djela koji se odnosio i na državne službenike i namještenike i da će se ta osnovica naravno određivati posebno za pravosudne dužnosnike. Ono što posebno želim naglasiti da se dakle da je pred nama zakon i da se upravo ovim zakonom utvrđuje sustav plaća pravosudnih dužnosnika i da će upravo izmjenom ovog zakona omogućiti da se osnovica određuje posebno za pravosudne dužnosnike i naravno možemo kazati da se množenjem te osnovice i koeficijenta točno za određenog pravosudnog dužnosnika, između ostaloga dolazi i do visine plaće. Naravno da je vrlo teško afirmativno raspravljati o nekim prijedlozima zakona, kada je sasvim izvjesno da će ti prijedlozi zakona omogućiti ili da će vrlo brzo uslijediti smanjenje bilo kog oblika materijalnih primanja ili primanja u ovom slučaju plaća ili smanjenje osnovice za izračun plaća pravosudnih dužnosnika. Mene bi više veselilo da smo u takvoj poziciji kao društvo da se ide ka povećanu, ali dosta je o tome bilo do sada govora. Moramo svi skupa, pa i tako i uvažene kolege suci, pravosudni dužnosnici, prihvatiti činjenicu da smo u jednoj nezavidnoj što se toga tiče ekonomskoj situaciji i da teret u tom smislu će podijeliti i oni i svi drugi i saborski zastupnici, i ministri, i suci taj teret, odnosno smanjenja svoje plaće s obzirom na ukupnu ekonomsku situaciju u zemlji. I dobro je tu uvaženi kolega Marić, u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice naglasio da su evo i suci, pravosudni dužnosnici to rekao bih u prvom redu prihvatili dostojanstveno, shvaćajući svoju ulogu u hrvatskom društvu koja je vrlo važna, vrlo bitna i shvaćajući apsolutno da će eto i smanjivanjem njihovih plaća, da je to zapravo već hajmo reći jedan odgovor na to da se svi u izvjesnom smislu trebamo odreći nečega s obzirom na ekonomsku situaciju koja je pred nama, koja je sada u Hrvatskoj i u hrvatskom društvu. Međutim, uvažene kolegice i kolege, dopustite mi da se osvrnem i evo na nekoliko primjedbi koje su bile kazane u odnosu na karakter samog propisa, karakter samog zakona u smislu promišljanja da on utiče na trodiobu vlasti, da će smanjivanjem plaća pravosudnih dužnosnika skoro doći u pitanje neovisnost hrvatskog pravosuđa ili neovisnost donošenja odluka svakog pojedinog suca. Ja se s tim razmišljanjima i takvim razmišljanjima apsolutno ne mogu složiti. I to iz dva razloga. Prvi je razlog, mi danas donosimo zakon, dakle Hrvatski parlament, Hrvatski sabor donosi zakon kojim će se urediti ta pitanja, ona se čak ne rješavaju niti uredbom na temelju zakonske ovlasti, dakle ne nekakvom nego Ustavno reguliranom zakonodavnom delegacijom, nego zakonom. Dakle, mi ćemo o njemu raspraviti. Svaki će o njemu kazati što o njemu misli i tek pošto se on prihvati u ovom Visokom domu, onda se on u tom smislu može i primjenjivati. I sasvim sigurno u tom smislu nema nikakvog poremećaja odnosa izvršne i zakonodavne vlasti. Pogotovo po mom mišljenju nema povrede nekakvih ustavnih kategorija koje su kao takve definirane hrvatskim Ustavom. Isto tako ne mogu prihvatiti ona razmišljanja, da će svako smanjenje plaće u ovom smislu utjecati na kvalitetu rada sudaca ili pravosudnih dužnosnika. To apsolutno po mom mišljenju ne stoji. Ako idemo s takvom logikom, onda što to znači da će visina plaće ovisiti o kvalitetu rada sudaca ili njegovom poštenju i odnosu prema radu. Apsolutno ne, ne mogu to prihvatiti. Mislim da suci koji rade svoj posao, rade svoj posao odgovorno profesionalno, da su svjesni one uloge koje u hrvatskom društvu imaju, a dakako da su svjesni ekonomske situacije u kojoj jesu. Samo smanjenje plaće ili pak povećanje plaće ne može se po mom mišljenju dakle, poistovjećivati sa kvalitetom njihovog rada niti kvalitetom u smislu donošenja sudskih odluka. To ja jednostavno ne mogu prihvatiti a sasvim sigurno ne mogu to prihvatiti niti kolege suci jer oni najbolje znaju da je rezultat njihovog rada ili kvaliteta njihovog rada zapravo rezultat njihovog stalnog učenja, njihovog rada i u donošenju odluke koje oni donose gotovo svakodnevno i to u ponekad u vrlo osjetljivim pitanjima i naravno u društvu u kojem svi živimo ponekad ili vrlo često to je osim što je i vrlo odgovorna, naravno uloga, ponekad zahtjeva uz znanje, uz znanje te stručne kvalifikacije, profesionalnost i velike elemente te osobne hrabrosti da bi se na pravi način obnašala sudačka dužnost. I na kraju apsolutno podupirem ovaj prijedlog zakona. Mislim da sve ove oštre kritike koje idu na ovaj prijedlog zakona pripremaju se za raspravu, ja sam pokušao dati sebi odgovor na pitanje a gdje je razlika u odnosu na dosadašnji sustav. Razlika je samo u jednom, dakle i to je po meni poboljšica, da se ta osnova koja je element za izračun plaće više neće biti u okviru i sa jednom drugom kategorijom državnih službenika, dakle, državnik službenika i namještenika. Već biti određivana samo za pravosudne dužnosnike i to naravno po posebnom zakonu, po zakonu koji će donesti ovaj Visoki dom. Još jedanput potpora i evo toliko o ovom kratkom prijedlogu zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Od 13 sati i 9 minuta isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Ni ja kao nitko u Klubu SDP-a ne podržava donošenje ovoga zakona. Naime, kao prvo ovdje prije svega nije samo riječ o smanjenju plaća, povećanje ili smanjenje teška su vremena, čak i nije najbitnije pitanje koje je proizašlo iz ovakvoga prijedloga zakona. Ovaj prijedlog zakona kojim Vlada sebi uzima pravo da bez da je pitala treću ravnopravnu granu vlasti o bilo čemu uzima sebi pravo da joj reže sudbinu. Umjesto kao u svim uređenim zemljama da bude drugačije. Prema tome, mi sve zajedno sa Italijom, i jedino to Berlusconi čini u Europi to pravosuđe. Naime, ovakvim prijedlogom zakona Vlada je na čelu sa premijerom Sanaderom pokazala pravosuđu tko je gazda. Posjetila ih je na slavna '90-ta vremena, godine '90-te i kakav je položaj i mjesto sudaca u ovom društvu, pod ovom vlašću i pravosuđa u cjelini. Ponovo im se tjera strah. Ovdje smo danas čuli od kolega iz HDZ-a koji su govorili u ime sudbene vlasti pa su doslovno govorili ovako. Čuli smo da su oni odgovorni, ne reakcijom, podržavaju ovo. Pa molim vas, recite vi meni tko je u ime sudbene vlasti potpisao punomoć danas HDZ-u da ovdje pred ovim našim Domom, odnosno pred javnošću govori u njihovo ime. Niste ih nizašto pitali. Ali oni su shvatili poruku. Bili su se oglasili prije nekoliko dana i onda su zašutili, čak su bili najavljivali i ustavnu tužbu. Sada muk. Da čujemo, što sudbena vlast o ovome ima reći. A i općenito pred javnošću o njihovom položaju. Jer ovdje nije riječ o sucima u krajnjoj liniji, ovdje je riječ o svakom građaninu ponaosob, jer napad na neovisnost pravosuđa znači napad na interese građana, podrivanje ekonomije i u cijelosti umanjuje mogućnost prosperiteta. Sve moguće konvencije štite položaj i status, materijalni status smatrajući ga jednim od elemenata od bitnih elemenata neovisnosti pravosuđa. Istina je, postoji i klauzula u montrealskoj konvenciji koja govori, kada je stanje ekonomije tako teško onda se i njihove plaće mogu smanjivati. Ali elementarna pristojnost nalaže da se tome kome ste naumili smanjiti plaću razgovarate. Tu i tamo porazgovarate sa socijalnim partnerima što je za pohvaliti. Nije za pohvaliti one koji pod pritiscima i ucjenama da su uopće živi posustaju, ali to je, to nije ovdje tema razgovora, niti naše baš posebno da se opserviramo na to. Ali molim vas, ne konzultirati da kaže, da čujemo bar mišljenje treće grane vlasti po Ustavu. To je vaše, ali što o tome govori? Govori o ovoj politici, o ulozi i mjestu sudbene vlasti pod njezinom vlašću. Naime, mi smo to i čuli na odborima i od naših suradnika, vanjskih, kako je bilo režima koji su se usudili suditi protiv vlasti i ukidati njihove odluke. A vlast i takve Vlade su imale, kada su imale ovakvu mogućnost da Vlada određuje njima plaću, da su nakon takve odluke koja je bila nepovoljna za Vladu uskratili plaću sucima. To se dogodilo u jednoj zemlji kada je ustavni sud presudio protiv vlade. Sljedeći mjesec ti suci nisu dobili plaću. Ali ja se ne bojim za to, naši suci su dobri u Ustavnom sudu, oni će redovito dobivati plaće. Međutim, kažem ovdje treba ustati zbog ovakvog načina i prosvjedovati zbog ovakvog načina odnosa prema sudbenoj vlasti. Mi smo u nekoliko navrata povećavali plaće sudaca, preko 530 pravosudnih dužnosnika je zaposleno. Mi smo koncem '90.-tih godina našli prazno pravosuđe, prestrašeno, preslabo da uopće se bori za svoj status a kamoli da dijeli pravdu drugima. Pa kako uplašeni sudac može dijeliti pravdu drugima a vi činite sve da im pokažete tko je gazda i da ih preplašite. Kakve su posljedice, je li to doprinos reformi pravosuđa. Ali ionako kada su zablokirana vrata Europe tko više šljivi reforme, a najmanje reformu pravosuđa koja se više niti ne glumi. Je li ovo doprinos akcijskom planu borbe protiv korupcije i organiziranog kriminaliteta? Gdje je danas ministar Šimonović? Prije 10-ak dana slavodobitno je govorio kako povećava plaće uskočkim sucima i stavlja ih u istu razinu adekvatne nadležnosti uskočkih državnih odvjetnika. On se oglasio nije. Pa to je nečuveno. O ovakvoj važno stvari ministar šuti. Je li zbog toga došao u Vladu? Sad je, gospodine državni tajniče, vas poslao. Kad se trebalo figurirati eto time pred javnost da se povećavaju plaće i to se smatra jednim velikim doprinosom borbi protiv korupcije i organiziranog kriminaliteta. Sada ga nema, nema ga inače u javnosti od tada i vas je poslao ovdje da branite ovaj prijedlog zakona. Dakle, prije deset dana se povećavaju plaće, sad se smanjuju. Pa je li Vlada uopće zna što radi? Ovdje samo zazivanje Boga neće pomoći, nego treba nešto i učiniti, vrlo konkretno, ali ne na ovakav način i pogrešno. Dakle, ponovo imamo demonstraciju sile, demonstraciju moći. Želi se sudbena vlast prestrašiti, želi se još jedanput do krajnjih granica pretvoriti u sluškinju aktualne politike. To vladajući žele.
Hvala. Dva ispravka. Prvi gospodin zastupnik Ivo Grbić.
Ispravljam netočni navod kolegice. Prvo, Vlada ne primjenjuje silu ni premijer Sanader. Naime, do sada praktički ista je ostala stvar. Vlada je i prije utvrđivala osnovicu i sad se predlaže. Kako je bila prije osnovica utvrđena? Na bazi kolektivnog ugovora ili dogovaranja sa nadležnim sindikatima došlo se do osnovice. Prema tome, ovdje se samo razdvajaju dvije osnovice i Vlada utvrđuje jednu i drugu osnovicu, posebno za službenike, namještenike, a posebno za suce. Hvala.
Drugi ispravak, gospodin zastupnik Emil Tomljanović.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Pa uvažena je kolegica između ostalog kazala: "ovaj zakon predstavlja napad na neovisnost pravosuđa." To nije točno. Ovaj zakon ne predstavlja napad na neovisnost pravosuđa, ovaj zakon nije izraz sile, prinude ili upućenog straha bilo kome. Ovaj zakon je odraz ekonomske situacije u kojoj jesmo i politike ove Vlade u smislu određivanja mase plaća u ovom smislu za pravosudne dužnosnike. I kolegice, jedno pitanje. Spominjali ste punomoć, tko ima punomoć…
Bez pitanja. Pitanja nećemo.
To je onda komentar. Da li vi možda imate punomoć…
Pitanje… Dobro. To ćete na aktualnom satu.
Sad na odboru u pola dva.
Istina, teško će biti moguće obzirom da se na…
Hvala lijepa.
Aktualnom satu pitanje ne može postaviti zastupnici i zastupniku, nego ministrici, to je moglo u nekom prošlom vremenu, ali šta ćemo sada. Državni tajnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo. Zaista moram reagirat u ovom trenutku jer ovaj zakon nije da Vlada želi nekome pokazat tko je gazda, ovaj zakon nema namjeru utjerat bilo kome nekakav strah, pogotovo ne sudbenoj vlasti. Znate, sa sudbenom vlašću mi imamo sjajnu suradnju i sjajnu komunikaciju i upravo svaki zakonski projekt koji ide itekako su naši suci u njega uključeni i daju svoje stručne primjedbe i imaju prostor i mogućnost sudjelovati. Tako da s te strane znate ovaj zakon mijenja, kao što su već neki kolege zastupnici ovdje rekli, mijenja samo način kako se utvrđuje osnovica za obračun plaće, a glavne poluge znači koeficijent kojim se određuje i sa kojim se množi osnovica određuje Sabor.Masu sredstava za plaće određuje i donosi Sabor u okviru proračuna Republike Hrvatske. Znate, malo su preteške riječi da Vlada želi ovime utjerat nekome strah u kosti jer naprosto prije četiri godine Vlada, upravo ova je predložila, a ovaj Sabor donio izmjene ovog zakona kojima smo nakon dugo godina sucima priznali 0,5% za… … [[Upadica se ne čuje.]] Tako je. I upravo iz toga se vidi namjera Vlade da u onom trenutku kada se to moglo, poboljša materijalni položaj sudaca. Danas je situacija ovakva, ali ovaj zakon ne kaže sutra će vrlo izvjesno ta osnovica ići dolje, međutim vrlo brzo vjerujemo osnovica će ići gore kada se situacija malo promijeni. Stoga, namjera zakonodavca je samo da osnovica ne bude automatizam one osnovice za državne službenike i namještenike, nego da to bude zasebna osnovica koju će utvrditi Sabor. Tako da niti me ovdje poslao ministar Šimonović, nego naprosto Vlada je odredila svojom odlukom da ili ministar ili ja ovdje dođemo i branimo zakon. Evo.
Ispravak netočnog navoda. Gospodin zastupnik Nenad Stazić.
Netočno je, državni tajniče, da ovaj zakon ne unosi strah među pravosudne dužnosnike. On to unosi po sustavu, bez obzira na dobru ili lošu namjeru Vlade. Naime, Vlada sebi sad tu preuzima pravo da određuje plaće. Osnivamo uskočke sudove. Oni znamo moraju suditi u koruptivnim stvarima. Može se pojaviti korupcija i u vladinim redovima, dapače. Pa protiv te korupcije na najvišoj razini mi se trebamo boriti. I sada suci će biti u poziciji da moraju voditi i suditi takve sporove. A istovremeno Vlada određuje njihovu plaću ovisno o tome kako će vodit te sporove, ovisno o tome kako će presuđivati, a takva će im biti i plaća. Ne budu li se svidjeli Vladi, Vlada si je sad uzela ovlast koju do sad nije imala. Svojom voljom, kaže. E pa suci moji dragi, budete li vi proganjali djelatnike Vlade zbog korupcije, a mi ćemo vama lijepo smanjivat plaću. Pa kad se vi opametite, onda ćemo vam dizat plaću. To ste ugradili u sustav zakona. U tome je problem.
Gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani državni tajniče. Poštovane kolegice i kolege zastupnici. Imajući u vidu postojeću ekonomsku krizu koja je zahvatila cijeli svijet pa tako i Republiku Hrvatsku ukazuje se potreba da se na svim područjima poduzmu antirecesijske mjere kako bi se ublažila postojeća situacija i prebrodila kriza. Tako u konkretnom slučaju postojećim Zakonom o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika propisano je da se plaće sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika utvrđuju množenjem osnovice koja je jednaka osnovici za obračun plaće državnih službenika i namještenika sa koeficijentom utvrđenim za određenog dužnosnika. Predloženim izmjenama zakona, a kako bi se plaće sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika prilagodile sadašnjim financijskim mogućnostima države i time ostvarile uštede u proračunu odnosno smanjila potrošnja, razdvaja se osnovica za obračun plaće sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika od osnovice za obračun plaće državnih službenika i namještenika koju osnovicu sukladno predloženom određuje Vlada Republike Hrvatske. Na ovaj način razdvajanjem osnovica omogućuje se da Vlada Republike Hrvatske utvrdi i osnovicu za obračun plaće sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika drugačije od osnovice za obračun plaće državnih službenika i namještenika koja je u pravilu produkt kolektivnog ugovora, odnosno pregovaranja Vlade Republike Hrvatske i nadležnih sindikata. Zbog navedenog podržavam Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Ivo Josipović.
Gospodine potpredsjedniče Sabora, kolegice i kolege, poštovani državni tajniče. Svima je jasno da će svi pa i suci ako bude trebalo snositi teret ekonomske krize i rizika i toga su i suci svjesni. Vidjeli smo intervju gospodina predsjednika Vrhovnog suda. Šta je u tome važno? Važno je da način kako se to radi bude takav da ne izaziva sumnju u to da će izvršna vlast na ovaj ili onaj način direktno ili indirektno utjecati na pravosudnu vlast. Ja ne bih išao tako daleko da tvrdim da je ovo mišljeno zato da bi izvršna vlast utjecala na pravosudnu vlast. Ali potencijal ovog zakona jest takav i šteta je da se isti cilj ne ostvari na jedan drugi način. Sada kada su plaće pravosudnih djelatnika izdvojene u jedan poseban sustav bilo bi primjereno da o osnovici odlučuje ovaj Parlament. Time bi se postigle dvije svari. Prvo, izbjegla bi se sumnja u to da izvršna vlast bilo dizanjem, bilo spuštanjem plaća želi na neki način uvjetno rečeno korumpirati pravosudnu vlast. A drugo, smanjivanje plaća posebno kad je riječ o smanjivanju je vrlo osjetljiva odluka koja mora biti i javnosti i pravosuđu transparentna. A rasprava u Saboru je mjesto i način kako se ta transparentnost postiže. Još nije kasno. Još Vlada može promijeniti svoj prijedlog. Može umjesto Vlade Sabor staviti kao mjesto odlučivanja i mislim da će i pravosuđe i javnost, pa i politika takvim rješenjem biti puno zadovoljniji nego što je to s ovim rješenjem. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Nalazimo se u jednom malom paradoksu, malo paradoksalna situacija. Čitavim nizom zakona, između ostalog i ovim zakonom Vlada na sebe preuzima nešto što je zapravo izvorna funkcija Parlamenta, ne u Hrvatskoj, svagdje u svijetu. Američki predsjednik kad treba novac mora ići u Kongres po novac. Kongres mu odobrava novac i to je tradicija parlamentarne demokracije. Mi sad ovim nizom prijedloga zakona iskoračujemo iz te tradicije i vidimo da parlamentarna većina vrlo rado na to pristaje, ne buni se protiv toga, ne brani interes Parlamenta, interes Sabora, dignitet Sabora, ali ni trodiobu vlasti ne brani. Ona zbog svoje obaveze, poslušnosti prema stranci pristaje na to da se taj balans koji je do sad postojao i u hrvatskom parlamentarizmu kvari. Šteta je da se on kvari i posljedice će dugoročno biti bitno štetnije, nego što su koristi od ovih predloženih zakona. Zašto kažem da je to i paradoks, ne samo odstupanje od demokratske prakse, nego i paradoks. Vlada je u svakoj zemlji, ne samo u Hrvatskoj, ona je odgovorna za makroekonomsku politiku, ona je odgovorna za stanje u državi. Ako je stanje u državi dobro, ako građani žive sve bolje i bolje imamo uspješnu Vladu. Ne mi, bilo gdje na svijetu. Ako građani međutim žive sve lošije i lošije onda imamo neuspješnu Vladu. To je primjer sad u Hrvatskoj. Građani iz godine u godinu žive sve lošije i lošije, a onda ta Vlada koja je kriva što oni žive sve lošije i lošije uzima ovlasti Parlamenta i još građane kažnjava smanjivanjem plaća. To je jedan paradoks koji je jako teško objašnjiv i još teže prihvatljiv za svakog onog tko želi demokratski poimati stvarnost. Naravno trebalo bi biti neprihvatljiv i za građane, jer ta Vlada proizlazi iz njihove volje. Volja građana je ovdje ustanovila parlamentarnu većinu, parlamentarna većina iznjedrila Vladu i građani su to napravili u dobroj vjeri nadajući se da će Vlada ispuniti svoje obećanje da će oni živjet bolje. Sad kad nije ispunila obećanje Vlada ne kažnjava sebe, pa da na primjer ostavku kao što se to događa lijevo i desno u Europi. Kao što vidimo padaju Vlade, svaki dan po jedna pada. Nisu ispunili obećanje, ali su odgovorni političari, daju ostavku, novi izbori, nek građani biraju. Ova Vlada ne radi to. Ona ne kažnjava sebe, ona kažnjava građane tako da im uzima plaću. A mi smo predlagali znate čitav niz ovdje zakona koliko vrijedno, toliko i uzaludno da se na primjer oporezuje kapitalna dobit. Možda ne bi smanjivati plaće da se Luki Rajiću uzeo novac kad je prodao Luru. A taj bi novac ostao u proračunu, ali on ga je odnio u Švicarsku, novce koje je ovdje zaradio. E a sad kad se Rajiću dopustilo da ode u Švicarsku sa svojim novcima sad fali novaca naravno. A od kog će se uzet? Pa od građana od kog drugog, državnih dužnosnika, javnih službenika, sada sudaca, državnih dužnosnika. Od njih se uzima. I sve to Vlada radi, i sve to Vlada radi naravno da bi spasila sebe, svoju poziciju. Pa to je razumljivo da Vlada spašava svoju poziciju. Ono što je nerazumljivo da je Parlament to omogućuje. Kod ovog konkretnog zakona, pa pazite tu stvarno postoji jedna opasnost. Što veli profesor Josipović, hajde budimo blagonakloni, hajmo vjerovati da to Vlada ne čini sa baš namjerom da vrši direktan pritisak i da ucjenjuje suce. Ali taj mehanizam je ugrađen u zakon, on je ugrađen. Ako mi sad Vladi prepustimo ovakvom jednom odredbom neka Vlada određuje plaće pravosudnih dužnosnika, ona taj instrument, sad joj ga dajemo u ruke, može iskoristiti da vrši pritisak na te suce, da oni sude onako kako je toj Vladi u interesu. Naročito kad dođu njezini predmeti na razmatranje u sudu. Pa gledajte, “Maestro“ je tamo doveo vrlo visoko pozicionirane ljude, u Hrvatskom fondu za privatizaciju. Ali tamo su u Upravnom vijeću Hrvatskog fonda za privatizaciju bila 3 ministra i 1 potpredsjednik Vlade. Pa kako će se pravosuđe usuditi krenuti protiv 3 ministra i jednog potpredsjednika Vlade kad zna da će im Vlada sutra smanjiti plaću na pola ako to naprave? To ugrađujemo u ovaj mehanizam. Pa tko kaže da sutra, pa tko to može jamčiti, da se sutra neki drugi ministri neće uplesti u korupcijske afere? Tko to nama može jamčiti? Ali tko nam može jamčiti da će pravosuđe prema njima reagirati onako kako bi trebalo reagirati kada ti isti ministri će tim sucima određivati plaću? Mi to jamstvo danas deremo. Mi deremo mogućnost da ova zemlja bude pravedna, da bude pravedna prema svima, pa i prema najvišim dužnosnicima. Zbog toga je ovo nečuveno. Pa kaže profesor … [[Govornik se ne razumije.]] pa promijenite to. Stavite to bar u ovlast Parlamenta. Bar će se o tome moći raspravljati, iznositi argumenti za i protiv. Danas da dođete pred ovaj Parlament i da tražite smanjivanje osnovice za sudačke plaće dobili biste plebiscitarnu podršku jer svi smatramo da jednako moraju svi faktoru u ovom društvu snositi teret krize, ali to je jedna stvar jer je to poseban moment. Pa raspravljamo da li je moment težak, manje težak? Je li to baš potrebno, nije potrebno, ali vodimo raspravu o tome u Saboru i onda donesemo odluku. Ali ovako više se o tom neće raspravljati. Vlada će odlukom, danas malo više, sutra malo niže, kako nam paše. Već prema tome kako se suci ponašaju, već prema tome kako sude, a naročito kako sude o onima koji odlučuju o njihovim plaćama. Zbog toga ovaj zakon nije zakon kojim se društvo spašava ili pomaže u recesiji, on to nije jer bi se ta ista svrha mogla postići da se ta ovlast ostavi u Parlamentu. Ista svrha. On koristi kriznu situaciju da Vlada uzme sebi ovlasti koje izborno ni u jednom parlamentarizmu ne pripadaju, nema takve demokratske zemlje u kojoj kasa je kod Vlade. Takve zemlje nema. Blagajna je uvijek u Parlamentu i Vlada uvijek mora u Parlament doći po novce. Pa zato se proračun i usvaja u Parlamentu. Ja očekujem da Vlada dođe s prijedlogom da se više ni proračun ne usvaja u Parlamentu. Zašto? Ako će određivati plaće svega, ako će trošiti novce kako ona bude htjela, bez Parlamenta pa što ćemo uopće raspravljati? Vlada se inače tako i ponaša. Ona koristi priliku kad Parlament ne zasjeda da onda mijenja stavke u proračunu kako hoće pa mi tu nešto izglasamo, to nema veze s onim što se u izvršenju proračuna događa. Vlada već od toga radi farsu, ali do sad to bar je radila skrivečki. A ovo je zahtjev pred Parlamentom, dozvolite nam da to radimo otvoreno. Ovo jest zbog sistemske greške ugrađeno u ovaj zakon, ovo jest napad na nezavisnost pravosuđa bez obzira na intenciju, bez obzira na intenciju. Ono samo po sebi, ovaj zakonski prijedlog po tome kakvo rješenje nudi jest napad. Da li će Vlada tu mogućnost iskoristiti da uistinu napadne pravosuđe? Ja ne znam. Ali će ga moći napast jer joj mi ovim zakonom tu mogućnost dajemo. Zato pozivam vas državni tajniče, pozivam Vladu, razmislite o ovome. Postići ćemo svrhu i na drugačiji način. Smanjiti će se plaće sudbenih dužnosnika, pravosudnih dužnosnika, smanjiti će se, ali dajte da o tome Parlament odluči. Dajte, budimo, njegujmo demokraciju parlamentarnu. Pa nije ona samo da se njome koristi ova Vlada. Pa ona je vrednota ustavna, pa nju moramo sačuvati i za buduće Vlade i za buduće generacije. Pa toliko odgovorni moramo biti prema vlastitoj zemlji, prema demokraciji. Previše je u tu demokraciju uloženo da bismo je danas ovako, ovako pogazili u Saboru. Hvala vam.
Hvala. Tri ispravka. Gospođa zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo, zastupnik Stazić je izrekao netočnu konstataciju da ovaj zakon kvari balans između Parlamenta i Vlade u ovom području određivanja sudačkih plaća. Naime, ne znam po koji puta treba ponoviti da ovaj Parlament niti do sada, niti po sadašnjem zakonu nikada nije raspravljao o osnovici za sudačku plaću, već je ona do sada bila jednaka osnovici državnih službenika i namještenika koju je određivala Vlada u pregovorima sa sindikatima pa bi in ultima linea mogli reći da su Vlada i sindikati zajedno određivali sudačke plaće. Ono o čemu jest raspravljao Parlament i zastupnici, o čemu će raspravljati i dalje jesu koeficijenti sudačkih plaća, njihov odnos sa drugim profesijama i njihov odnos između pojedinih sudaca. I upravo ova Vlada je predložila, a ovaj Parlament izglasao zakon po kojem su više nagrađeni i bolje plaćeni koeficijentom upravo oni suci koji će suditi u predmetima organiziranog kriminala i koruptivnim kaznenim djelima. Hvala lijepa.
Drugi ispravak, gospodin zastupnik Emil Tomljanović.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi zastupnik je kazao između ostalog sljedeće, citiram, netočno je kazao, citiram: "Vlada ovim zakonom uzima ovlasti Parlamenta. Ovaj zakon predstavlja gaženje demokracije." To apsolutno nije točno. Sama činjenica da se raspravlja, pred nama je zakon, sama činjenica da se raspravlja o ovim institutima, da će ovaj Sabor odlučiti na koji način će se određivati plaće pravosudnih dužnosnika vas demantira. Ali, evo da više ne trošim o tome riječ, teško je raspravljati na način da vi ne vjerujete da su i uredbe sa zakonskom snagom zapravo kršenje demokracije. Ja vas očito ne mogu razuvjeriti u neke stvari. Hvala.
I gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Pa evo, kolega Stazić netočno i tendenciozno tvrdi da Vlada zapravo želi ucjenjivati suce, pa sad ako budu sudili u našu korist, onda je u redu, ako ne onda su protiv. Mislim, to on dobro zna da je to nemoguće i da to nije točno, ali me plaši i sama pomisao da u eventualnom vladanju kolege Stazića da bi to tako bilo. Mislim da ova Vlada je tražila i molila da se zadrži osnovica s prošle godine, pa od toga ništa. Prema tome, hvala.
Završni osvrt, državni tajnik.
Hvala lijepo. Samo dvije rečenice završno. Hvala svima na raspravi. Doista još jednom ponavljam, zaista ovim zakonom ne želimo nikakav strah širiti i mislim da niti jedan sudac u Hrvatskoj nije u bilo kakvom strahu radi odluka Vlade ili radi ovakvog zakona. Iznimno poštujemo ustavno načelo trodiobe vlasti, neovisnost sudaca i naravno da je to počelo na kojem svaka pravna država počiva pa tako i naša. Ovaj zakon doista za razliku od sadašnjeg stanja samo određuje da će se posebnom odlukom urediti osnovica za pravosudne dužnosnike. Do sada je ta osnovica bila ona koja je bila za državne službenike i namještenike. Sada će biti posebna odluka za pravosudne dužnosnike. To je jedino što ovaj zakon regulira a glavne poluge u određivanju plaća su i nadalje u ovom Saboru. Sabor je zakonom odredio koeficijente i Sabor kroz proračun određuje ukupan iznos sredstava za plaće a odluka o osnovici samo to pretače u život, jedino to.
Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Nenad Stazić.
Državni tajniče, netočno je da su glavne poluge u Saboru. Sabor će određivati koeficijent. Pa može koeficijent biti kakav god hoćete ako Vlada smanji osnovicu. Pa vi možete imati koeficijent 100 a vi ćete 300 puta smanjiti osnovicu. I šta onda vrijedi koeficijent 100? Neće plaću određivati Sabor nego će ju određivati u konačnici koliko će novaca dobiti neki pravosudni dužnosnik određivat će Vlada i to ne valja, i to vam kažemo da ne valja. I to vam je pritisak na pravosuđe jer može Vlada, ne mora ali može to iskoristiti kao polugu da kažnjava cijeli pravosudni sustav onda ako on počne donositi sudbene odluke protiv te Vlade takve koje se Vladi ne sviđaju.
Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak je u 15 sati Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti, pa onda Izvješće o korištenju pretpristupnih programa pomoći Europske unije za razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca, pa Izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama za 2008. godinu i dalje kako već slijedi. Točku 9. i 10. nećemo danas raspravljati, dakle Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u Mirovnoj operaciji Europske unije "EU NAVFOR SOMALIA-ATALANTA", nema uvjeta za tu a oko Konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lijekovima još se vrši jedno usuglašavanje sa ekspertima Europske komisije. Tako da ćemo početi sada u 15 sati sa točkom 8. i nakon toga točkom 11., 12., 13. i dalje.
Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika. Molim tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Hvala. Rezultat? Sa 78 glasova za, 30 protiv i 5 suzdržanih, donijet predloženi zakon.
Nastavljamo sa radom sjednice. 8. točka dnevnog reda - Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 306 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za turizam i Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo, Odbor za turizam i Odbor za lokalnu i područnu samoupravu. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ne. Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Odbor za turizam, uvaženi zastupnik Marin Brkarić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Odbor za turizam Hrvatskog sabora na 14. sjednici održanoj 25. ožujka 2009. godine razmotrio je Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 18. ožujka 2009. uz prijedlog da se predloženi zakon donese po hitnom postupku. Odbor za turizam raspravio je predloženi zakon na temelju članka 69. Poslovnika Hrvatskog sabora u svojstvu matičnog radnog tijela. Predstavnik predlagatelja u svojem je izlaganju obrazložio razloge zbog kojih se predlaže predmetni zakoni, dao pojašnjenja pojedinih predloženih rješenja. U općoj raspravi odbor se jednoglasno izjasnio potrebi donošenja predloženog zakona, a u raspravi o tekstu izražena su različita mišljenja u svezi mogućih posljedica primjene odredbi članka 2. kojim se predviđaju mjere u slučaju kampiranju na privatnom zemljištu izvan organiziranog kampa. Pojedini članovi odbora smatraju da su mjere za suzbijanje pojava kampiranja izvan organiziranog kampa potrebne i opravdane, ali da s njihovom provedbom ne bi trebalo započeti u tijeku ovogodišnje turističke sezone. Naime, moguća postupanja, pečaćenja kamp prikolica, kućica za kampiranje i odgovarajuće kamp opreme moglo bi izazvati nepovoljne medijske učinke na stranim tržištima i to u sezoni koja će se odvijati u nepovoljnim okolnostima. Na temelju provedene rasprave, odbor je većinom glasova, 6 za i 1 protiv odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti uz amandman kojim se traži da se primjena članka 2. odgodi da započne sa 1. siječnjem 2010. godine. Hvala.
Zahvaljujem. Prije prelaska na raspravu pročitati ću vam jedno obavještenje. Obavještavam vas da će sjednica Odbora za zaštitu okoliša Hrvatskog sabora biti održana danas, 26. ožujka 2009. godine u 16 sati u dvorani Ivana Kukuljevića. Na dnevnom redu sjednice i da vam sad ne čitam, imate tri zakona pa bi trebali članovi biti tamo. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice, uvaženi zastupnika Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ovaj zakon je jedan od zakona koji je potrebno donijeti zbog usklađivanja njegovih odredaba sa Zakonom o lokalnoj i područnoj samoupravi kojim su ukinuta općinska, gradska, odnosno županijska poglavarstva. Slijedom navedenoga se riječ: "poglavarstvo" zamjenjuje riječima: "izvršno tijelo". Tako će ugostiteljskim objektima i skupina restorani i barovi, kao i objektima koji se nalaze izvan naseljenih područja pravo određivanja ranijeg završetka radnog vremena i dalje biti u nadležnosti izvršnog tijela jedinica lokalne samouprave, no ovaj puta gradonačelnika ili načelnika općine, odnosno njihovih zamjenika. A druga stvar koja se regulira izmjenama ovog zakona je problem kontrole kampiranja. Naime, članak 43. važećeg zakona je u praksi zazivao teškoće zbog neučinkovitosti kontrole protuprovalnog kampiranja izvan organiziranog kampa, osoba koje kampiraju na zemljištu u privatnom vlasništvu. Zato se gospodarskom inspektoru osim usmenoga rješenja o uklanjanju šatora, kamp kućica ili kamp prikolica ovim izmjenama zakona propisuje i pravo da takvo protupravno kampiranje konstatira zapisnički. Zbog zaštite eventualno pokvarljivih namirnica osoba kojoj je izrečeno usmeno rješenje o uklanjanju kamp kućice ili šatora ili kamp prikolice može poduzeti sigurnosne i druge mjere radi sprečavanja eventualne štete. Ovim prijedlogom zakona je dano pravo stranci da izjavi žalbu na rješenje kojim je izrečena zabrana kampiranja. Ovako uređenim novim člankom 43. štiti se pravo stranke, ali se isto tako kvalitetnije uspostavlja inspekcijski nadzor, što u konačnici treba rezultirati i smanjenjem sive ekonomije u području kampiranja, a koja nije zanemariva. Stupanjem na snagu ovog zakona bilo je potrebno uskladiti se danom stupanja na snagu odluke o raspisivanju prvih sljedećih općinskih redovitih izbora članova općinskih i gradskih vijeća, županijskih skupština i Gradske skupštine Grada Zagreba te općinskim načelnika i gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba jer nakon lokalnih izbora izvršnu vlast obnašati će gradonačelnici, načelnici i njihovi zamjenici. S obzirom na navedeno, klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje Zakona o izmjenama Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a, uvaženi zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Naravno, iako nas ima malo, ali i naravno i ovaj zakon je prilično tanak i donosimo ga da bi ga uskladili sa budućim izborima koji se sada događaju, će se dogoditi u jedinicama lokalne samouprave i uprave i ne bi bilo ništa sporno da samo zamijenimo poglavarstvo sa gradonačelnikom ili sa županom kao izvršnom vlasti koja će od sada biti. Ali evo, ovo je još jedan primjer kako oko tih lokalnih izbora i kako se prema lokalnim izborima koji su pred nama, s kojom ozbiljnošću se odnosimo pred takvom jednim velikim događajem jednim velikim događajem koji se događa 4 puta, svake 4 godine u Hrvatskoj. jer to samo usklađivanje ako se sjećate imali smo pred neki dan 17 takovih zakona i evo sada je iskrsnuo još jedan koga smo očito zaboravili, pa bi možda bilo dobro da u ovom Saboru ustanovimo nagradnu igru, koliko još takovih zakona koji čekaju usklađenje za izbore koji su evo za kojih mjesec dana pred nama, čekamo i zašto ih nismo na vrijeme pronašli. Nagrada bi bila, čitanje Zakona o lokalnoj samoupravi pa da probamo vidjeti da oni koji ovakve zakone i usklađivanje donašaju, da onda vide gdje i što lokalne samouprava treba raditi pa da onda te zakone na vrijeme izvadimo. Siguran sam da će tih zakona još doći pred ovaj Sabor, što nije dobro, jer u tih 17 smo trebali ili 27 ako je bilo potrebno sve riješiti. Ovako ostaje gorak okus u ustima, da smo prilično nonšalantno prišli tom usklađenju i da u svakom slučaju ozbiljnost izbora je doveden u pitanje, jer takav odnos prema jedinicama lokalne samouprave i ljudima koji će tamo biti birani, ali i onima koji će biti birati nije dobra poruka i nije dobar odnos. To bi bilo oko toga usklađenja. E ali sada zakonodavac je kada je već imao priliku da usklađuje nešto sa Zakonom o lokalnoj i regionalnoj samoupravi, onda je u ovom našem obrazloženju koga smo mi dobili napismeno ovdje, traži da se mijenja i članak 43. iz jednostavnog razloga, jer provedba, ja ću to pročitati, jer je to bitno, "provedba inspekcijskih nadzora kako je člankom 43. prijašnjega zakona bilo utvrđeno, otežana je jer se radi o privatnom zemljištu, bez obzira na namjenu poljoprivrednu ili građevinsku". Dakle, radi se o tome da je u postojećem zakonu u članku 43. vrlo jasno rečeno da gospodarski inspektor, ako utvrdi da oprema za kampiranje postavljena izvan kampova i skupine kampova i druge ugostiteljski objekti za smještaj i prostor određen za kampiranje izvan kampa, u skladu sa člankom 27. stavkom 2. i 3. ovog zakona u svrhu kampiranja, usmenim rješenjem naredit ću uklanjanje šatora, kamp kućica itd. Vjerujem da je to ovakva odredba otežala možda rad inspektora, ali pitama se da li je sada ova nova odredba o kojoj sada raspravljamo, da li je ona uopće ustavna kategorija, ustavna odredba, što nam ona donosi. Ovako na brzinu ako je pročitate, onda kaže, da će na privatnom zemljištu koga sam ja vlasnik, pa ako ja imam još i kamp kućicu, stavim tamo kamp kućicu, privatnu kamp kućicu, došao inspektor i onda će me kazniti. To mi se čini da nije svrha ovakvog zakona, jer ako se ja dobro sjećam '90.-ih godina kada smo donašali neki drugi Ustav ove naše zemlje, onda smo se odredili da je privatno vlasništvo temelj nečega, a ovdje se na ovaj način zadire u to privatno vlasništvo na jedan način na koji nije dobar na način da eto inspektoru ili inspektorima je otežan rad, pa bi oni trebali zato što im je otežan rad, imati neke druge ovlasti. Te ovlasti su posebno upitne kada se kaže da je po onom prijašnjem zakonu koji nije promijenjen, za sam ulazak na takovo zemljište jedna otežavajuća okolnost inspekciji bila, za sam ulazak na takvo zemljište, a poglavito za ulazak u kamp opremu, prikolicu, šator, hommobil ili slično, potrebno je ishoditi sudski nalog. I stoga proizlazi da je sada promjenom toga bez sudskog naloga moguće ući na privatno zemljište, moguće ući u privatnu imovinu. Da li to znači da je moguće onda ući i komunalnom inspektoru u privatni stan, zato što ne znam sumnja da odvod u mojoj kupaonici nije uredu, pa da uđe onda tako i u moj stan. To mi se čini da sa privatnim vlasništvom ovako kako je ovdje napisano je u sukobu. I u svakom slučaju ja sam za to čak ni za ovo što smo na odboru rekli prolongirajmo to da ne uznemirujemo strance koji su također privatni vlasnici zemljišta, pa kada dođemo pečatiti tu kamp kućicu ili taj šator, onda će to vjerojatno biti u svim stranim novinama kako se odnosimo prema privatnom vlasništvu i prema gostima koji dolaze ovdje, ja sam prije svega zato da onda ostane članak 43. onako kako je bio, da ga ne mijenjamo, jer inspekcija i tako ima ali otežano ima je to. neki drugi model napraviti kako onda stati na kraj da netko kampira van ovih dozvoljenih mjesta kao što su kampovi i druga zemljišta. Mislim da nije rješenje i ovdje posebno naglašeno na privatnom, na mom, da se kaže na drugom zemljištu, možda bih nekako uvažio, pa ajde to je onda nekakva korist, netko iz toga ima korist pa kampira na mjestu koje nije dozvoljeno za kampiranje, nije na privatnom mom, ja od toga nemam nikakve koristi, ali onda bi to nekako bi možda uvažio. Ali prije svega ne sviđa mi se formulacija da bi do sada važeći zakon promijenili na način da bi ulazak na takovo zemljište, privatno zemljište, ulazak u kamp opremu pečaćenjem privatnu kamp opremu, do sada je trebalo ili bilo potrebno ishoditi sudskih nalog da ako to promijenimo ostat će nekakav okus gorčine da smo zanemarili nešto što je temeljeno na Ustavu, da je privatno vlasništvo po mom shvaćanju svetinja i da ono treba biti posebno tretirano kada donosimo zakonske prijedloge. Na ovaj način se narušava sklad privatnog vlasništva i neprikosnovenost privatnog vlasništva. Eto jednostavno zato da bi onda našim inspektorima olakšali. Ja sam zato da se inspektorima olakša, ali sam isto zato da se privatna imovina štiti što je više moguće više na način kako je to Ustavom i zakonima Republike Hrvatske propisano, a ne da se na ovaj mali način, na mala vrata proba to privatno vlasništvo obezvrijediti na jedan uz jedno obrazloženje koje ne drži vodu. Eto, mislim da bi zakonodavac iako ovaj zakon ide po hitnom postupku, trebao malo promisliti, pa da vidimo i sa pravim stručnjacima koliko se to kosi sa Ustavom Republike Hrvatske da je privatno vlasništvo neprikosnoveno i da ga se ne smije uznemirivati ako ništa drugo barem ne bez sudskog naloga ili opravdane sumnje da se tamo nešto drugačije radi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I sada je u ime kluba IDS-a, uvaženi zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Čovjek da ne povjeruje u ovaj članak 2., stavak 1., mi govorimo o osobi koja kampira izvan kampa na privatnom zemljištu a kojoj će gospodarski inspektor trenutno zabraniti djelatnost itd., zapečatiti šator, onu kamp kućicu, prikolicu ili kako se to već zove. Iako, ajde ja moram priznati, ova odredba je logična, takva bi vjerojatno trebala biti, ali je na neki način apsurdna. Zašto je apsurdna? O.K, državi fali novaca i na ovaj način pokušava jasno domoći se crkavice od sirotinje. Ali je ova norma apsurdna. Zašto? Vi jako dobro znate da se namjerno, da se svjesno, da se proračunato, da se ciljano i tzv. u ovoj zemlji ne želi riješiti status turističkog zemljišta. Godinama se to pitanje ne rješava i ne želi se riješiti i neće se riješiti ni do ovih ni nakon ovih lokalnih izbora. Zašto? Zato jer očigledno to odgovara svakoj ili je odgovaralo svakoj Vladi do sada. Naši tajkuni vi to jako dobro znate, koriste stotine hektara tzv. turističkog zemljišta. Oni nikome ništa ne plaćaju, ne plaćaju niti kune naknade za te kampove koje drže u posjedu. Na iste kampove se normalno pokušavaju knjižiti, koriste infrastrukturu koja je sagrađena 60.-tih, 70.-tih, 80.-tih godina, ubiru desetine milijuna kuna godišnje i sve im se to tolerira. A sirotinja sa druge strane dođe, postavi šator i normalno plati kaznu a šator im se zapečati. I da bi podigli taj isti svoj šator, onda normalno moraju platiti i za taj upravni postupak koji će nakon toga slijediti. Ovi naši tajkuni koji koriste … [[Govornik se ne razumije.]] ovaj, onaj kamp, nije bitno, svake godine ubiru, 50, 60, 70 milijuna kuna čistog novca, pokušavaju se svo vrijeme na isto uknjižiti a država žuti, to izgleda tolerira i to ja jednostavno ne mogu razumjeti zašto je tome tako. Potplaćuju ljude u vlasti, potplaćuju ljude u Hrvatskom fondu za privatizaciju, suce, da ne bi i oni ovdje bili izuzeti i nikome ništa. Kada suci recimo u Dubrovniku dodijele tzv. turističko zemljište nekom dubrovačkom tajkunu suci završe u pritvoru ili zatvoru. Kada suci u Rijeci, tj. Istri takvo zemljište dodijele istarskim tajkunima nikome ništa, nikome ništa. Suci napreduju a tajkunima nije dovoljno stotine milijuna kuna koji po toj osnovi ubiru. Oni hoće sada i više i ni manje ni više nego idu i u izbore. I to je hrvatska zbilja. U ovoj zemlji se sve može. Mogu se kupiti mediji, još jedanput ću reći čak i mediji i vlast i pravda koja se onda pretvara u nepravdu može se kupovati i glasove ali isto tako želim vjerovati da to neće trajati u nedogled, to je tragično ali to je Hrvatska. Zemlja u banani sa nekim manirama banane države. Ja ne razumijem da budem iskren ni vlast, ni opoziciju sve smo tim pojedincima, tim našim tajkunima dali, bolje rečeno darovali, poklonili, dali smo im hotele, dali smo im tvornice, dali smo im banke, medije a njima nikada dosta, oni hoće još, još, još i još. Evo, vidimo sada nije im dovoljno samo još i turističko zemljište koje ne plaćaju e sada normalno hoće i vlast, od Istre pa razumljivo na dalje. A ova država da se tako izrazim im se podaje, umjesto da ih priupita otkuda vama gospodo onaj prvi milijun maraka, eura, dolara ili ne znam kako ste gospodo došli do sve te imovine. Na ovoj strani 5 se između ostalog govori u članku 8 … [[Govornik se ne razumije.]] tekst odredbi koje se mijenjaju … [[Govornik se ne razumije.]] da ugostiteljski objekti iz skupine hoteli, kampovi iz skupine kampovi i druge vrste itd., ugostiteljskog objekata za smještaj, obvezno rade od 00, do 24 sata svaki dan a ostali ugostiteljski objekti mogu raditi i skupina restorani i barova od 6 do 24 sata i skupine barovi koji ispunjavaju uvjete za rad noću, sukladno posebnim propisima, samo zatvorenim prostorima od 21 do 6 sati ujutro i skupine restorani i barovi koji se nalaze izvan naseljenih područja, naselja od 00 do 24 sata i da ne nabrajam cijeli ovaj članak itd., itd., koji se između ostaloga i mijenja i malo korigira. E sada gospodo ono što svi znamo ide sezona. Mi znamo da će ta sezona nažalost biti puno lošija nego ona prošla. Ne minus tri posto kao što kaže ministar Bajs, već će to biti i minus 10, ne daj Bože, možda i minus 15%. U Istri, u Opatiji ta sezona će biti minus 5%, Dalmaciji možda minus 10, na otocima minus 20. Ovdje je gradonačelnica Dubrovnika daj Bože da ne bude lošije od minus 25%. Van pansion ja se bojim da će biti još i lošije. Dobro je da ugostiteljski objekti mogu raditi evo restorani barovi od 6 do 24, barovi koji ispunjavaju rad noću od 21 do 6 sati, restorani barovi od 00 do 24 sata itd., itd.. Međutim, šta ja želim još reći, iskoristiti priliku i poslati poruku. Dajte gospodo zastupnici iako izlično je vama to govoriti jer se vi slažete samnom kao i vjerojatno velika većina javnosti, tu poruku treba uputiti hrvatskoj Vladi, pustite trgovinu da rade nedjeljom. Što to košta ovaj Sabor, ovu Vladu da trgovina, ta mala trgovina itd., radi nedjeljom? Promet u trgovini u siječnju je pao za minus 13,7%, pada prihod u trgovini, PDV, doprinosi, ljudi idu doma, otpuštaju se, kiosci nam se pretvaraju u robne kuće, benzinske pumpe, INA, itd., Tifon u supermarkete a vi ljudima ili mi ljudima s druge strane ne dajemo da rade nedjeljom i to u sezoni kada mogu nešto zaraditi. Ja si postavljam pitanje što čeka ovaj Ustavni sud, da o tome konačno nešto progovori. Lani smo imali onaj apsurdni zakon da su dućani u sezoni mogli raditi do 21 sat. Digao se narod na noge i na svu sreću onda je to radno vrijeme …
Uvaženi zastupniče Kajin.
A šta vas ta istina boli gospodine potpredsjedniče?
Polako, polako, što se derete?
Pa ne derem se, govorim, tiče me se, to me se tiče, jer od toga žive desetine tisuće ljudi.
Zastupniče Kajin, zastupniče Kajin, zastupniče Kajin. Zastupniče Kajin, ne možete govorit van teme nego se morate držat teme jer ovo je sabornica u kojoj se radi po Poslovniku koji smo sami donijeli, za koji ste vi glasovali i izvolite se držat tog Poslovnika, inače ću bit prisiljen poduzeti određene stegovne mjere što zaista nemam namjeru.
… [[Govornik se ne razumije.]] ja ne bježim od te teme. Ja bih samo želio reći evo i time ću polako završiti, da ova sezona gospodo, ajde daj bože da traje tri mjeseca od 15.6. do 15.9. Zapravo ove godine vrhunac sezone kao i uvijek biti će od 1.7. ili 15.7. do 15.8. Nakon toga sve je gotovo. Ali recimo da traje tri mjeseca. U tri mjeseca mi imamo 3 puta 4, kolko, 12 nedjelja, cca toliko blagdana, od dana Antifašističke borbe kojega jasno treba slaviti, preko Dana zahvalnosti, Svete Marije Vele, dva dana koji se ne radi i mi de facto ne radimo u sezoni mjesec dana. E vidite i to onda kada je na Jadranu na jednog stanovnika još dva gosta. Nemojmo se jednostavno poigravati i dajmo ljude priliku da rade. A crkvi uputimo poruku, ako rade trgovine u Vatikanu nedjeljom, neka rade, jer kad će zaraditi nego tada, onda neka puste i ljude ovdje u ovoj zemlji da rade. Ali znate šta kaže biskup Barišić, splitsko-makarski? Ja ću ga citirati: "da rad oplemenjuje čovjeka osim nedjeljom" kako on kaže. Međutim, u ovom rebalansu de facto se sredstva za crkvu ne diraju. Ona će ostvariti svojih cca 300 milijuna kuna, a ostali pitanje je šta će od svega toga biti. Za kraj gospodo neću ajde više o tom radu nedjeljom. IDS će glasati jasno za ovaj Zakon o ugostiteljskoj djelatnosti. Ovaj zakon još jedanput se tiče inspekcijskog nadzora u kampovima na privatnom zemljištu itd., ali bi bilo isto tako zgodno da netko konačno shvati da pred ovu turističku sezonu treba regulirati status turističkog zemljišta, a ne našim tajkunima i ove sezone nakon 10, 15, 20 sezona pokloniti onako još 10, ne 10, nego 10, 20 ili 25 milijuna eura. Nemojmo to raditi. Bolje da taj novac ide u proračun i da ide za one kojima je daleko potrebnije jer su se oni dovoljno do sada nakrali.
Zahvaljujem. I ja još jedanput apeliram na sve zastupnike. Molim vas, zato postoji dnevni red, zato postoji Poslovnik i izvolimo se držati onoga što smo sami donijeli, što smo sami izglasali. Želimo da nas ljudi poštuju, a mi ne poštujemo ono što smo mi ovdje izglasali i donijeli. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, a to je uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Ispravak netočnog navoda odnosi se na podatak koji je gospodin Kajin rekao da je pad prometa u trgovini 13,7% i da je to zbog toga što postoji neradna nedjelja. Nikakvo istraživanje nije pokazalo da je to isključivo posljedica toga kako je gospodin Kajin rekao, nego radi s o padu kupovne moći stanovništva. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Evo vi ispravljate, on se slaže. Jako dobro. Sad prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je uvažena zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa, potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani državni tajnici, kolegice i kolege. Prijedlog ovih izmjena odnosi se na dvije stvari. Prva je usklađenje Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti sa Zakonom o lokalnoj i područnoj samoupravi, a druga promjena odnosi se na nemogućnost provedbe članka 43. važećeg zakona. Kratko ću se osvrnuti na ove izmjene, evo najprije na ovu prvu. Znamo da je radno vrijeme ugostiteljskih objekata u pravilu uređeno zakonom, a samo manjim dijelom preneseno u nadležnost predstavničkog tijela jedinica lokalne samouprave i poglavarstava jedinica lokalne samouprave. I to za ugostiteljske objekte i skupine restorani i barovi koji mogu raditi od 6 do 24 sata i to na skraćivanje ili produžavanje radnog vremena za najviše dva sata i za objekte izvan naseljenih područja koji rade duže. Upravo ova nadležnost, ali kao iznimka, ovim prijedlogom prenosi se sa poglavarstava na izvršno tijelo odnosno gradonačelnika i načelnika općine. Držim da je to dobro za razliku od kolega ovdje koji su prethodno govorili, jer odluke o skraćivanju ili produžavanju radnog vremena navedenih ugostiteljskih objekata lakše je donijeti pravovremeno, znači upravo onda kad one trebaju i njihovi efekti su veći. Ugostiteljstvo je značajan segment za svaku jedinicu lokalne samouprave, samim tim i za čelnika tijela jedinica lokalne samouprave i kao izvor prihoda i kao ukupna ponuda. Prema istraživanjima Eurobarometra, evo najnovija istraživanja ukazuju da hrvatski ugostitelji baš i ne bi trebali strahovati od nedolaska gostiju, jer Republika Hrvatska je u vrhu najpoželjnijih odredišta iz Europske unije. Na primjeru grada Zadra evo novim, najnovijim mjerama kojima se uključio i kao antirecesijskim, ali i kao mjerama kojima će pomoći u pripremi turističke sezone i ugostiteljima, navest ću samo neke, a to je smanjenje poreza na tvrtku i obrt, smanjenje poreza na potrošnju za ugostiteljstvo, smanjenje spomeničke rente, a u pripremi je i smanjenje komunalne naknade u cilju što bolje turističke sezone. Tako poglavarstvo, u ovom slučaju grada Zadra, štiti i radna mjesta u turizmu, ali i otvara mogućnost povećanja kvalitete i usluga. Vezano uz ovu drugu promjenu, znamo da je značaj kampova u ukupnoj turističkoj ponudi važan, ali i to da u ovom segmentu postoji siva ekonomija, onoj o kojoj je gospodin Kajin i gospodin Denona su omalovažavanjem govorili, između ostalog i iz razloga nemogućnosti provedbe nekih zakonskih odredbi, posebice članka 43. Zakona o ugostiteljstvu. Zbog neučinkovitosti inspektora u provedbi upravo ovog članka Državni inspektorat je iniciramo ovu promjenu i to s razlogom. Držim da će predložene mjere u izmjenama utjecati i na učinkovitost i na smanjenje sive ekonomije. Da imamo dobre kampove, to potvrđuju i rezultati poslovanja, ali i nagrade koje godinama dobivaju naši kampovi. Evo prema izboru čitatelja talijanskog časopisa za kamping, "Il campeggo italiano" i ocjenjivanju hrvatskih i talijanskih kampova u dvije kategorije, znači simpatija i ekologija, i simpatija i kvaliteta, dobitnici su mnogi naši kampovi. Recimo u drugoj kategoriji simpatija i kvaliteta prvi kamp je Park iz Umaga, a drugi je Park Soline iz Biograda i Kamp Šimun iz Paga. Znači dva kampa s područja Zadarske županije. A posebnu nagradu dobio je kamp Zaton koji već duži niz godina za redom se ističe ne samo poštivanjem europskih standarda ekološkog napretka i kvalitete, nego je jedan od najboljih kampova u Europi i bit će domaćin dodjele navedenih priznanja u lipnju u Zadarskoj županiji. Priznanja dolaze od talijanskih turista koji su kao gosti u hrvatskim kampovima lani ostvarili više od 1,3 milijuna noćenja te s udjelom od 9,7% zauzimaju 4. mjesto iza Nijemaca, Slovenaca i Nizozemaca. I zbog ovakve kvalitete prema dosadašnjem bookingu za ovu turističku sezonu kampovi stoje dobro. I zbog zaštite upravo te kvalitete treba suzbiti tzv. sivu ekonomiju koja je u ovom segmentu zamjetna, a izmjenom članka 43. upravo to ovaj prijedlog i čini i to je razlog zašto ga podržavam. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Uvažene kolegice, ako ste vi shvatili da je moja rasprava u jednom dijelu ovog zakona koji se mijenja, ovaj članak 43. omalovažavanje i ako ste shvatili da sam nešto rekao što nije u korist vaše ocjene i procjene, da su dobri kampovi i Straško i neki drugi kampovi koje ste vi sad naveli očito je da se nismo razumjeli. Budući da ovaj zakon i ova promjena članka 43. ne govori o kampovima, o kampovima ni riječi, pa bi bilo možda zgodno da vas se potpredsjednik, jer ste promašili temu opomenuo kao i Kajina jednako. Ne? Jer nije predmet ovog. Ovdje je samo na privatnom zemljištu na koje se može postaviti šator ili kamp kućica. Privatno zemljište, ne kamp. Jasno piše da je to negdje o privatnom zemljištu bez obzira na namjenu. Ne kampovi, tako da nisam siguran da sam nekoga omalovažio. Dapače, tvrdim da su dobri kampovi dobro za Hrvatsku i da u tom bookingu sezone koja je pred nama kampovi dobro stoje i naravno zbog toga što su podignuli svoju kvalitetu. Ponavljam, članak 43. koji je do sada važio u postojećem zakonu možda je otežavao inspektorima da rade nekakav svoj posao. Slažem se, ali loše rješenje koje se sada predlaže, koje dovodi u pitanje privatno vlasništvo i to kako će se to reflektirati prema nekakvim stranim građanima koji imaju privatno zemljište i privatni šator nemojte da vam moram govoriti što će to u sred sezone značiti kada inspekcija zapečati kamp kućicu Nijemca koji ima privatno zemljište i privatnu kamp kućicu na tom svom zemljištu. Pa doći ćemo u sve svjetske medije kako to poštujemo privatno vlasništvo i kako to štitimo turističku sezonu.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvažena zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Pa mislim da ovaj članak ne dovodi u pitanje apsolutno privatno zemljište, ali samo regulira način na koji se postavljaju i šatori i ostala oprema na privatno. Ne dovodi u pitanje privatno vlasništvo niti jednog momenta. Ali način na koji se to obavlja da bi se spriječila siva ekonomija, a znamo da se to najčešće događa upravo u Istri, da bi bila provedba zakona onakva kako je zakonodavac predvidio zato se predlaže ovakva izmjena.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom uvažena zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajnici, kolegice i kolege zastupnici. Pa naime, predložene izmjene Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti u dijelu kojim se uređuje nadzor nad kampiranjem ocjenjujem zapravo opravdanim za prihvaćanjem, a u sklopu zakona koji se donosi u hitnoj proceduri. Naime, predlagač je zakona opravdano predložio navedene izmjene kako bi omogućio baš upravo gospodarskim inspektorima provesti inspekcijski nadzor nad postavljanjem opreme za kampiranje, a u svrhu kampiranja izvan kampova i to upravo kako je već i rečeno na privatnom zemljištu. Mi smo svi zapravo evo već dugi niz godina suočeni sa situacijama, a poglavito u Istri kako smo već i čuli. Ali jednako tako i u drugim priobalnim turističkim područjima, da vlasnici zemljišta i to najčešće poljoprivrednoga postavljaju opremu za kampiranje na takvom zemljištu, da se ta oprema koristi, u njoj se boravi prvenstveno tijekom ljetnih mjeseci kako oni sami tako i njihovi gosti ili pak njihovi prijatelji. Na taj način dolazi zapravo do kršenja odredbi Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti kojom i tim zakonom je zapravo propisano da je kampiranje dozvoljeno samo u kampovima i prostorima koji su određeni za kampiranje izvan kampova sukladno odredbama tog zakona u funkciji održavanja športskih, kulturno-umjetničkih i sličnih manifestacija. A mjere koje su gospodarski inspektori mogli poduzimati kada bi se radilo o postavljanju kamp opreme na privatnom zemljištu bile su teško provedive i neučinkovite. Uklanjanje kamp opreme sa javnih površina sam po sebi ne predstavlja problem, jer kao i do sada isto mogu vršiti. Sukladno drugim propisima komunalni redari u jedinicama lokalne samouprave i službene osobe Ministarstva unutarnjih poslova. Ali ovim zakonom predložene mjere koje mogu poduzeti gospodarski inspektori na terenu, tj. da usmenim rješenjem na zapisnik vlasniku kamp-kućice, kamp-prikolice ili druge kamp opreme ili njegovom predstavniku zabrane kampiranje i to u svrhu kampiranja, postavljanje kamp opreme na zemljištu u privatnom vlasništvu i to na rok od 60 dana, te da zapečate kamp za opremu istog časa omogućit će daljnji boravak tako zatečenih osoba, odnosno onemogućiti daljnji boravak tako zatečenih osoba u opremi na zemljištu u privatnom vlasništvu i to je upravo evo svrha kojom se želi zaštititi i jedan vrlo važan segment gospodarske djelatnosti koji se zove turizam, a poglavito siva zona ekonomije. Pa su to razlozi radi čega ću podržati prijedlog ovoga zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I još imamo jednu pojedinačnu raspravu, uvaženi zastupnik Dragan Vukić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Na dnevnom redu je Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti s Konačnim prijedlogom zakona. Ovaj prijedlog zakona donosimo po hitnom postupku kao i zakone koje smo usvojili prošli tjedan iz istih razloga, jer su Zakonom o lokalnoj i područnoj samoupravi ukinuta općinska i gradska poglavarstva, a njihove ovlasti se prenose na načelnike ili gradonačelnike. Zbog toga u članku 8. stavku 3. riječ “poglavarstvo“ se zamjenjuje riječima “izvršno tijelo“ U vremenu koje predstoji u svjetlu novih propisa o lokalnoj samoupravi kada ovlasti poglavarstva preuzima gradonačelnik, obaveza određivanja radnog vremena u posebnim slučajevima prelazi na njih, što im stvara odgovornost za funkcioniranje dijela ugostiteljske djelatnosti. Posebna odgovornost proizlazi iz sljedećih odgovornosti. Rascjepkanost i usitnjenost jedinica lokalne samouprave s različitim radnim vremenom pojedinih ugostiteljskih objekata što izaziva odlazak najčešće prijevoznim sredstvima u druge sredine u kojima ti objekti rade duže, što se naročito odnosi na mlađu populaciju, pogotovo u noćne sate u danima vikenda. Povećana je opasnost za javni red i mir koji se najčešće događa ispred ugostiteljskih objekata kao što su buka od motornih vozila, galama, parkiranja na javnim površinama i slično. Sukobljeni interes između vlasnika ugostiteljskih objekata i njihovih gostiju s interesom građana, pogotovo u stambenim četvrtima. Zahtjev građana za pojačanim policijskim kontrolama, što zahtijeva poduzimanje dodatnih napora i policijskih službenika. Ovo su sve odgovornosti o kojima gradonačelnici ubuduće trebaju voditi računa kad budu propisivali radno vrijeme. U ovim izmjenama zakona i članak 43. također se mijenja radi više jasnoće u poslu gospodarskog inspektora. Kako bi posao samog inspektora na terenu bio učinkovitiji jer dosadašnja definicija članka 43. nije se pokazala učinkovitom i izmjenom ovog članka zakona uvesti će se više reda u oblasti kampiranja. I na ovaj način će se suzbijati siva ekonomija. Zakon o ugostiteljskoj djelatnosti je vrlo jasan i njime se uređuje način i uvjeti pod kojim pravne i fizičke osobe mogu obavljati ugostiteljsku djelatnost, a time i kampiranje. Zato izmjena ovog članka 43. mislim da je dobra jer ne može se kampirati gdje kome padne na pamet jer to osim što je kršenje zakona, sigurnosno ugrožava onoga tko kampira na mjestu koje nije zakonom predviđeno za to. I ti kamperi, osim što ugrožavaju sebe, ugrožavaju i okoliš na više načina, a vrlo često i izazivaju požare, što ima nesagledive posljedice. Zato, podržavam prijedlog i izmjene ovoga zakona, a ovdje je bilo u više navrata riječi o privatnom vlasništvu i da netko dira u privatno vlasništvo toga vlasnika koji ima poljoprivredno zemljište. Privatno vlasništvo nitko ne dira, već se ovdje govori o načinu korištenja tog poljoprivrednog zemljišta. Ako netko tko ima privatno zemljište na njemu kampira, a nema dozvolu za kamp, onda je u sukobu sa ovim Zakonom o ugostiteljskoj djelatnosti koji ćemo, odnosno izmjenama i dopunama koje ćemo donijeti. Podržati ću donošenje ovoga zakona i glasovati ću za njega. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I u ime kluba SDP-a 5 minuta, uvaženi zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Jedan bezazleni zakon koji je trebalo usuglasiti očito da, usuglasiti sa Zakonom o lokalnoj i područnoj samoupravi i upravi pred izbore za kojega sam rekao da je vrlo jednostavan, vrlo jednostavno tamo gdje stoji poglavarstvo treba staviti župana ili gradonačelnika. Takvih zakona smo imali 17, nikakva mudrost nije bila. Tada smo upozoravali da je ozbiljnost izbora u lokalnoj samoupravi, u lokalnoj zajednici dovedena u pitanje na način kako se ti zakoni prilagođavaju i mijenjaju jer je to poprilično, ja bih rekao, neću kazati šlamperaj da me ne opomenu, ali nije ozbiljan pristup, nije ozbiljno prema tim novim načelnicima i gradonačelnicima i nije ozbiljno prema biračima u jedinicama lokalne samouprave koji će izaći na izbore jer je očito da će sada i iza ovog jednog, a ja sam rekao možda nagradnu igru da ustanovimo u Saboru koliko će još ovakvih zakona doći pred nas, koliko ih još stoji negdje pa će zadnji dan dolaziti da se samo te dvije stvari promijene. Ok, to je što je, biti će ih još, nećemo se puno više oko toga osvrtati, ali molim vas lijepo. U članku 43. postojećeg zakona koji tretira ovu djelatnost o ugostiteljskoj djelatnosti, znači postojeći članak toga zakona vrlo jasno i vrlo precizno kaže da se ako se utvrdi da je oprema za kampiranje postavljena izvan kampova, za to postoji usmeno rješenje koje se navodi i u ovom novom prijedlogu gdje će se narediti uklanjanje kamp kućica, šatora bez odlaganja, odnosno odmah. Slažem se. Ide se sada jer je to otežano, naročito ono uklanjanje pa odmah. E sad da bi se to uklanjanje i odmah na neki način realiziralo, donosimo novi članak koji izričito, izričito je u suprotnosti sa nečim što se zove neprikosnoveno pravo privatnog vlasništva. Vi recite što god hoćete, ali to je tako jer sam zakonodavac koji tako predlaže je rekao da po ovom postojećem zakonu je uklanjanje takve opreme putem druge osobe, znači neću ja, neće zakonodavac, nego ćemo naći trećega kojem treba platiti, iziskivalo bi dodatne troškove i postavlja se pitanje samog uklanjanja sa zemljišta koje je u privatnom vlasništvu, odnosno posjedu. Ne možete ući u privatni posjed tek tako. Ne možete ući bez sudskog rješenja. Piše, do sada je to bilo tako, bez sudskog rješenja. Ne možete u moj privatni stan ući bez sudskog naloga, bez sudskog rješenja. Privatno zemljište je privatni stan. Nema veze da li je ono poljoprivredno, da li je ono građevinsko, da li je ono kamen. Moje je privatno vlasništvo. Ne razumijem zašto sada od nemogućnosti dobrog provođenja zakona u članku 43. jer je otežano i još više otežavamo, još više otežavamo, kompliciramo jer budite sigurni da kad na moj privatni posjed uđete, jedan inspektor na ovaj način, što mislite tko će mu dozvoliti da uđe i da kaže ja imam ovlast zakonsku? Nemate ustavnu ovlast na moje zemljište na moj privatni posjed ući kako vi hoćete, ako nisam kriminalac, a ne zbog šatora. I onda ćete mi to zapečatiti, zapečatiti, gle, zapečatiti pa ćete biti toliko ljubazni da ćete onda eto, odmah zapečatiti, ali ako ja zatražim izuzeti ću iz sigurnosnih mjera radi sprječavanja štete namirnice koje se mogu pokvariti. Pa gledajte, da je bilo moguće maknuti te kamp kućice bez točkova, da je bilo moguće inspekcija bi ih maknula. Nije moguće. Pa ne možete sada u predsezonu i strancima poslati jednu krivu poruku kada inspekcija počne pečatiti i kada to počne po medijima se širiti da na taj način dočekujemo naše goste i da na taj način cijenimo i poštujemo nešto što je privatno vlasništvo. Ja vas molim da pitate pravne stručnjake, ja to nisam ali logika mi govori da to nije dobro, da probate onda na neki način ovaj članak ili ostavite nek bude po starome za ovu godinu pa smislimo nešto za drugu godinu. Ostavite po starome. Nikome neće pasti vlas s glave, kako je bilo neka bude i do sada. Neka inspekcija radi svoj posao. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Zahvaljujem. Nastavljamo, uvažena zastupnica Nevenka Mrinović. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice, poštovana ravnateljice kolegice i kolege. Evo ja ću se pridružiti pohvalama za ovo izvješće, jer je stvarno sveobuhvatno pregledno, kvalitetnije je i ima sve više i više projekata o kojima ovo izvješće govori. Izvješće daje dakle pregled provedbe programa sa posebnim osvrtom na doznačena sredstva, stanje provedbe pojedinih projekata, te moguće prijevare i nepravilnosti u samom postupku korištenja fondova. O doznačenim sredstvima detaljno neću govoriti, već je rečeno ovdje. Ja ću samo spomenuti program CARDS-a koji je išao to je pomoć zajednice u obnovi, razvoju i stabilizaciji, to je bio program tehničko financijske pomoći Europske unije koji je usvojen krajem 2000. godine, a čiji značaj sada vidimo da je izuzetno velik, osim što iskorištenost sredstava se mjeri postotkom ugovorenih projekata, njihovom provedbom, te obavljenim plaćanjima u zato predviđenim rokovima, a za ovaj program ta iskorištenost je od 94 do 96%. Cilj ovog programa je bio upravo na lokalnoj razini pripremiti znači tehnička pomoć koja je na lokalnoj razini pripremala sve one koji su htjeli se uključiti u ovaj program i pripremila znači i jedinice lokalne i regionalne samouprave. Konkretno Zadarska županija iz koje dolazim, zajedno sa Šibenskog iz programa CARDS 2002. je iskoristila je 14 milijuna eura. Izuzetno vrijedan program nakon CARDS-a je program PHARE. Naravno tak osposobljeni kroz CARDS program bili smo spremi povlačiti sve ostalo. Navest ću samo programe u svojoj daljnjoj raspravi koje je koristila Zadarska županija. Pa redom, znači program PHARE, čiji je cilj bio pripremiti buduće članice za korištenje strukturnih fondova Europske unije nakon pridruživanja. Namijenjen je bio izgradnji državnih institucija, a korisnici su tijela državne uprave i javna poduzeća. Rezultati su vidljivi upravo u ovom izvješću. Iz programa PHARE 2005. koji sadrži 21 projekt, znači to je nacionalna komponenata, a koju su koristile i jedinice regionalne i lokalne samouprave. Program koji se koristio je izgradnja poslovne infrastrukture Grada Benkovca. To je izgradnja infrastrukture u poslovnoj zoni Šopot čija vrijednost darovnice je 640 tisuća eura. Iz programa PHARE 2006. korisnik je Zadarska županija. To je zajednički program hrvatskih i talijanskih partnera koji se financirao također sredstvima Europske komisije, znači INTERREG-a PHARE-a i CARDS-a zajedno i čiji je rezultat skup znanstveno statističkih podataka koji čine sliku zdravlja građana s područja Jadranske regije i upućuje na potrebu osnivanja epidemiološkog opservatorija u Jadranskoj regiji. Još su mnogi projekti kandidirani, ali zbog nedostatka sredstava u ovom fondu nisu mogli biti iskorišteni. Znači ne zbog kvalitete projekta, nego zbog ograničenih sredstava. Znači, već u toj fazi su neke jedinice bile tako pripremljene da je nedostajalo sredstava. O ISPA-i je već bilo riječi, a iz programa SAPARD-a ću samo spomenuti projekte koji se financiraju na području Zadarske županije kroz do sada završene natječaje. Znači prvi projekt je gdje se financira oprema za hlađenje, preradu i pakiranju ribe i ribljih proizvoda. Vrijednost projekta je 12,4 milijuna kuna, potpora je 6,2 milijuna kuna. paška sirana, oprema ukupna vrijednost projekta 24,6 milijuna, 10 milijuna iz programa SAPARD. … [[Govornica se ne razumije.]] prerada ribe, ukupna vrijednost je 45,5 milijuna kuna, komponenta SAPARD-a je 10 milijuna kuna. spomenut ću ovdje da upravo ova firma otkupljuje čak 60% ukupnog ulova inćuna, i na suradnju otkupljuje od 50 vlasnika ribarskih brodova da je pokrenula vlastitu marku, izvozi u 36 zemalja i u ovo vrijeme recesije zapošljava novih 200 radnika, otvara novu tvornicu u poslovnoj zoni Stankovici čija ukupna vrijednost investicije je 50 milijuna kuna. i sljedeći projekt je "Mataš" Jasenice gdje se financira uvođenje europskih standarda u sektoru mesa i mesnih prerađevina. Svi ovi navedeni projekti evo konkretno samo iz SAPARD-a svojom će realizacijom učiniti konkurentnijim i učinkovitijim poljoprivredni sektor Zadarske županije, otvoriti nova radna mjesta, poboljšati kvalitetu života stanovništva u ruralnom području i Pagu, Benkovcu i Stankovcima i Jasenicama. Evo IPA je novi program koji ide dosta dobro. U prvih 6 mjeseci znači intenzivno se radilo na ispunjavanju akreditacijskih kriterija propisanih IPA provedbenom regulativom, a u drugoj polovici 2008. godine dozvolu za rad dobile su institucije uključene za operativne strukture za 4 komponente IPA-e a u tijeku je i akreditacija za petu komponentu to je ruralni razvoj. Ovdje je još važno istaknuti da i sustav upravljanja nepravilnostima, koje ovo izvješće niti ne skriva, u cjelini funkcionira i da je pripremljen za pravovremeno otkrivanje izvještavanje o nepravilnostima i prijevarama, što držim da je jedna dodana vrijednost ovim programima. I podržavam svakako evo ovo izvješće. I pohvaljujem rad stvarno, djelatnika u Ministarstvu financija ove nove jedinice, prijašnje jedinice za financiranje i ugovaranje. Hvala.
Zahvaljujem. I nastavljamo, uvaženi zastupnik Šime Đurđević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Uvod bi pohvalio ovo izvješće koje je sveobuhvatno, po meni izuzetno dobro, koncepcijski napravljeno, i kao što reče kolega Huška sa zadovoljstvom sam ga čitao svaku riječ u tom izvješću. Dobro je da je za 6 mjeseci povućeno iz 5 programa 115 milijuna eura i dakako da je to jedna financijska injekcija za jedinice lokalne uprave i samouprave, za naše općine, gradove i županije. Ja bih se ovdje oslonio kao što sam razgovarao i na odboru nešto slično. Iskustva Brodsko-posavske županije u ovom poslu i dakako možda će ta moja rasprava pomoći da i druge županije one koje nisu ili su vrlo malo participirale u sredstvima od predpristupnim sredstvima Europske unije da bi što više povukla sredstava, a ako to ne učinimo u ovom razdoblju po meni neće nam oprostiti naši nasljednici, jer su sredstva tu samo treba uključiti pamet, znanje i sredstva povući iz fondova, gdje su ona u većini slučajeva bespovratna. Mi u Brodsko-posavskoj županiji smo napravili jedan novi upravni odjel za razvoj i europske integracije, gdje smo uključili struku zajedno sa našim razvojnom agencijom, Centrom za tehnološki razvoj, znači udružili i pamet i struku i bili na raspolaganju gospodarstvu koji su radili programe i kandidirali te programe, ali pod paskom i pod nadzorom predstavnika tvrtke "Ekoris", jedan je Nizozemac, jedan je bio Grk, i dakako nakon upornog rada i kandidiranja danas kako sam informiran u Brodsko-posavskoj županiji najnovija informacija da je Brodsko-posavska županija županija koja je pri dnu ljestvice gospodarstvu Hrvatske povukla 117 milijuna kuna. I najnovija informacija kad se tiče program IPA za vodoopskrbu, vodoodvodnju i vodozaštitu 22 milijuna eura. Ja smatram da naše općine i gradovi, oni kojih vode i predstavljaju da uopće ne trebaju i ne moraju uvijek biti uprte prema županijskom proračunu, prema proračunu Republike Hrvatske, da moramo ovu šansu, ove šanse koje su pred nama iskoristiti i dakako koristiti iskustva onih zemalja koje su pristupale Europskoj uniji. Kaže predpristupni fondovi. Dakako da ulaskom Hrvatske u Europsku uniju komu svi težimo i velika većina građana Hrvatske da se fondovi ne zatvaraju. Stoga na terenu ljude koji na tome rade treba iz ja bih rekao, iz mjeseca u mjesec educirati i pripremati za nove fondove koji dolaze da budemo spremni sa programima aplicirati i kandidirati. Nešto što sam u iskustvu doživio, a to je da su strogi kriteriji komisije, jako strogi kriteriji, da je neka dokumentacija bila ma evo ovako prosto rečeno vraćena zbog točke ili zareza nazad da popravimo i onda pošaljemo dokumentaciju nazad. Moje iskustvo, naša iskustva su takova da ona sredstva koja nisu utrošena ili su ostala raspisivanjem određenih natječaja nabavkom određene opreme iskorištena su na način da su iskorištena za razminiravanje Brodsko-posavske županije. Eto dame i gospodo, podržat ću ovo izvješće. To su iskustva sa terena, iskustva Brodsko-posavske županije i mislim da su ona dobra i dakako da preporučam i drugima da na ovom poslu malo više i bolje zasuču rukave. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo državna tajnice, gospođo ravnateljice, kolege i kolegice. Moram zaista na samom početku reći ne samo da ću s radošću prihvatiti, podržati ovo izvješće, ali imam potrebu definitivno se i zahvaliti svim onim ljudima koji su sudjelovali prvenstveno, evo Ministarstvo financija, agencija što su isto tako sa svojom zapravo i udjelom osobnošću i vještinama zapravo doveli do visoke razine korištenja predpristupnih sredstava koji su ponuđeni, a sama gospođa državna tajnica nam je uvodno nas izvijestila što je bila zapravo prva generacija predpristupnih fondova koje čine programi CARDS, PHARE, ISPA i SAPHARD pa je novi zapravo instrument predpristupne pomoći IPA, a zamjenjuje dosadašnje programe u financijskoj perspektivi 2007., 2013. godina. Kroz PHARE 2006. godinu program koji je namijenjen financiranju projekata ministarstva i drugih tijela državne uprave ugovoreno je nešto malo manje od 85% nije ugovoreno svega 6,6%, a nešto malo manje od 9% ukupnoga udjela odnosi se na uštede koje su ostvarene po nižim cijenama od planiranih sukladno našem zakonodavstvu zakonu, odnosno javne nabave. Mislim da je to također jedna važna dimenzija koju trebamo isticati. Kroz program ISPA zaključeno je 6 pojedinačnih memoranduma o financiranju u ukupnoj vrijednosti od 123,05 milijuna eura od kojih je 59 milijuna eura iz programa ISPA, a preostali iznosi su iz sredstava Republike Hrvatske. Ali ono što mene zaista svakako veseli je i akcijski plan kojega nam je u uvodnoj riječi gospođa državna tajnica rekla, u kojem ćemo također moći vrlo dogledno, vrlo skoro sami zapravo samostalno upravljati sredstvima bez dakle nazočnosti ljudi iz delegacije Europske Komisije, što znači još jedan novi doprinos ne samo u upravljanju našim sredstvima, već i u upravljanju onim što zapravo u konačnici podiže razinu kvalitete našeg života. Ne želeći ponavljati ono što smo već čuli tijekom rasprave po ovome izvješću, ja moram zaista se referirati na visoko sudjelovanje i moje županije Šibensko-kninske, jednako tako i sjedišta grada Šibenika u projektu, u programu, ISPA programu kod izgradnje regionalnog centra za gospodarenje komunalnim otpadom. Poštovane kolegice i kolege, to je najbolji projekt u Republici Hrvatskoj, projekt koji ukupno je težak 8,82 milijuna eura, od čega, u kojem zapravo predpristupna sredstva sudjeluju sa 68%, tj. 6 milijuna eura, a 2,82 milijuna eura dolaze iz nacionalnih sredstava, iz sredstava Republike Hrvatske, odnosno republičkog Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost i sredstava jedinica lokalne samouprave. Ali ono zapravo što nosi veliku vrijednost i kvalitetu je što se radi o prvom projektu u Republici Hrvatskoj koji kompletno zbrinjava okoliš sa područja cijele županije, što definitivno njegovom izgradnjom imamo kompletno područje županije očišćeno od ilegalnih odlagališta komunalnog otpada s jedne strane i s druge strane doprinos gospodarstvu u turističkoj grani, odnosno u grani koja se zove, gospodarstva koja se zove turizam i njegova je zapravo, njegova izgradnja zadovoljava čak 3 očekivana učinka za lokalno stanovništvo i za područje županije i za područje grada. Ono što je zapravo sada, što je sad u tijeku kod izgradnje cijeloga projekta je natječajni postupak za izgradnju regionalnog centra, također se izrađuje natječajna dokumentacija za nabavu opreme, a vrlo skoro, tako reći na prste ruke možemo brojati dane kada će biti objavljen natječaj o ugovoru o sanaciji odlagališta u Pirovcu koji je značajan segment cijeloga projekta. Evo, ovo je jedan od primjera koji mi ostavlja zapravo pored onoga gdje smo zajedno sa državnim tijelima uspjeli povući značajna sredstva i u poduzetničkoj zoni Podi, jedinoj zoni u Hrvatskoj koja je iskoristila predpristupna sredstva i u drugim segmentima koji predstavljaju kulturu. Hvala vam lijepa i još jedanputa iskrene čestitke i zahvale.
Zahvaljujem. I na kraju uvaženi zastupnik Goran Heffer. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovane kolegice i kolege zastupnice i zastupnici. Neki dan na odboru za razvoj i obnovu sam isto raspravljao malo o ovom dijelu. Naime, prije negdje mjesec dana sam imao priliku razgovarat sa bugarskim veleposlanikom kada nam je izrazio čuđenje i zadovoljstvo kako je Republika Hrvatska recimo PHARE program realizirala u izuzetno visokom postotku od odobrenih sredstava. Rekao je da je to za njih u vrijeme kad su oni s tim išli bila znanstvena fantastika tako jedan visoki, učinkovit dio. Mogu reći da sam bio zadovoljan slušati takve riječi. No, s druge strane smo se nakon toga u malo boljem upoznavanju dotakli područja dakle iz kojeg dolazim ja, u kojem živim, a to je Slavonija pa smo se naravno dotakli i programa SAPARD. Ja bih više govorio o programu SAPARD jer je to ono što mene kao osobu iz Vukovarsko-srijemske županije gdje je poljoprivreda rekao bih najbitnija stvar, a po nekakvom shvaćanju ja i Republiku Hrvatsku doživljavam kao državu kojoj je poljoprivreda jedna od strateških grana, pa kad god dobijemo neke dokumente prvo što pogledam je nešto što je vezano uz poljoprivredu. Pa kad pogledamo recimo upravo taj program SAPARD dakle i tih 25 milijuna eura koji su nam bili na raspolaganju, odnosno još uvijek su budući je 4. krug natječaja još uvijek u tijeku, ali iz ovoga do sada realiziranoga kad vidimo da je od 120 prijavljenih projekata tek 36 prošlo onaj dio dakle da bi se moglo ugovarati što je nekakvih 30%, već to pokazuje jedno stanje sposobnosti ljudi koji ulaze uopće u natjecanje za program SAPARD-a. Kad vidimo ovaj dio realizacije dakle govoreći o financijama, onda vidimo da je to nešto bolje, dakle da je nešto preko 45% izrealizirano u novcima. No, mislim da je i to na određeni način neprihvatljivo s obzirom, ponavljam, da smo mi ipak država u kojoj bi poljoprivreda trebala imati puno ozbiljnije mjesto u promišljanju, a rekao bih i u Strategiji razvoja Republike Hrvatske, jer u biti od strategije kreće sve, pogotovo u natjecanjima za eurofondove. Još veće razočaranje je za mene kažem kao čovjek iz Vinkovaca odnosno Vukovarsko-srijemske županije to što je iz moje županije tek jedan projekt prošao taj dio prijave. Ja sam evo gospođu državnu tajnicu pitao, budući ovdje piše obveza poništena, no onda sam se interesirao što to konkretno znači da je i od toga ovog trenutka nema ništa budući da je jedan dio pripreme koji je trebao biti obavljen vezan uz lokaciju na kojoj se to treba nalaziti objekt, a moram reći ovo nije objekt iz područja poljoprivrede, objekt je dakle vezan uz zbrinjavanje životinjskog otpada, uz izgradnju jedne ustanove koja bi to radila. Dakle onaj dio pripreme nije očito dobro prošao na području grada Vukovara jer je riječ o veterinarskoj stanici Vukovar, jer očito lokacija nije bila dobro izabrana ili oni svi koji su na tom području koji žive, koji imaju nekakav interes vezano uz to područje se nisu složili da to bude tamo gdje je planirano da bude. Ponavljam, ovo je očigledno pitanje sposobnosti ne samo ljudima, nego institucija koje se ovim poslom trebaju baviti. Jer kad pogledamo tih 36 projekata po nekakvim lokacijama gdje su ostvareni onda vidimo da je recimo jedna Međimurska županija četvrtinu tih projekata, dakle 8 projekata izrealizirala, Zagrebačka županija i Grad Zagreb 7 projekata i recimo 4 projekta Osječko-baranjske, već te tri nekakve lokacije su uzele više od 50% tih projekata. Ostalo je razasuto po ostalim županijama, po jedan, dva projekta itd. Većinom imamo tvrtke koje su čak dva ili tri puta uspijevale iskandidirati i dobiti međunarodna sredstva. Kolega Huška je u svojoj prethodnoj raspravi ukazao recimo na slučaj Požeške županije, rekao tamo se ne radi ništa. U mojoj županiji se vjerojatno radi. Kažem vjerojatno jer mi imamo i lokalnu razvojnu agenciju, mi imamo i tzv. tintl ili kako oni to amerikanizirano govore TNTL, dakle pet ureda za međunarodnu suradnju locirano po općinama. Ovo tintl znači po imenima, dakle Tovarnik, Ilok, Nijemci, Tompujevci, Lovas koji isto nešto vezano uz ove projekte trebaju raditi i vjerujem rade, međutim sve to nije uspjelo se izrealizirati u smislu programa SAPARD iako je ovo isključivo poljoprivredno područje. Zašto? Možda se odgovor krije i u ovako jednoj izjavi koja je zaista stvarna, a to je da je lakše dobit sredstva iz domaćih izvora, iz ministarstva, iz dobrih kontakata sa Ministarstvom poljoprivrede, s nekim drugim ministarstvom, s Fondom za zaštitu okoliša, sa nekim drugim fondom itd., nego recimo iz međunarodnih izvora. Manja je i kontrola koja se provodi prilikom realizacije, prilikom trošenja sredstva i usmjeravanje tih sredstava točno u one namjene za koje se projekti rade. Ali naravno, ako to svedemo na temeljnu razinu onda bih ja mogao reći to da je očito lakše trošiti sredstva i opterećivati domaći proračun, nego se potruditi naći sredstva iz inozemstva pa time ojačati i svoju županiju i Republiku Hrvatsku. Pa evo radi usporedbe, žao mi je što nema kolege Huške, dakle negdje se radi, negdje se ne radi, rezultat je 0:0 jer ako ni u Požeškoj nema ništa od tih projekata, nema ništa ni u Vukovarsko-srijemskoj govoreći o SAPARD-u. Ponavljam, govorim o SAPARD-u, iako se nešto radi. No, ovdje ću spomenuti još jednu stvar. Prošle godine je bila recimo prezentacija Hrvatske banke za obnovu i razvoj u Vukovaru koja je u jednom elementu naglasila povezanost na neki način HBOR-a i SAPARD-a jer je u nekakvih tridesetak posto projekata koji su financirani iz SAPARD-a HBOR bio taj koji je osiguravao onaj domaći dio sredstava jer da bismo uopće kandidirali za međunarodna sredstva moramo dio svojih sredstava dati. Sad dolazimo u ovom trenutku kada recesija ova zlohuka lupa na naša vrata i ulazi, ušla je u Republiku Hrvatsku, evo što bi se reklo 26. veljače ove godine je i Vlada Republike Hrvatske svojim antirecesijskim mjerama priznala da je recesija tu. I dolazimo ponovno do jednog problema, očekujemo četvrti krug. S druge strane, nekakav temeljni oslonac koji nam je trebao ovdje pomoći u osiguranju domaćih sredstava HBOR ima velikih problema sa sredstvima. Mogli bi se i zbog toga naći u problemu da bismo mogli kandidirati jer nećemo imati onaj, onu participaciju koja je potrebna. Ja se nadam da ćemo mi ipak uspjeti nešto u SAPARD-u još u ovom četvrtom krugu, ne znam kakvo je stanje vjerojatno već se zna i dolaze li kakvi projekti ili ne, da ćemo uspjeti izrealizirati. Ali definitivno se moramo vratiti na ono što smo govorili na odboru, a to je pitanje edukacije i osposobljavanja ljudi. A u krajnjem i tamo gdje postoje institucije koje se time trebaju baviti na terenu bi trebale snositi određenu odgovornost ako se nečim bave a to ne uspiju izrealizirati u konačnici na taj način da ostvare nekakve projekte. Dakle, ako netko dobije za to plaću onda bi trebao ipak nešto iz tog svoga posla i ostvariti. Kao izvješće, izvješće kao dokument koji smo dobili naravno da ću podržati i mislim da je ovo jedno bitno izvješće, jer vidimo zaista kako ove neke stvari financijske iz Europe se kreću kod nas u Hrvatskoj i dobro je da to dobivamo što češće. Dakle, da budemo uključeni, da znamo kako se ovo sve radi. Dakle, podržavam ga. Na žalost kažem, ovaj dio koji nije stvar izvješća nego je stvar stvarne realizacije mi je žao što je takav i nadam se da će biti nešto bolji. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Da. Uvažena Ivana Maletić, državna tajnica u Ministarstvu financija. Izvolite.
Hvala lijepo. Evo još jednom, dobar dan svima. Ja bih se prvo htjela jako zahvaliti na ovim riječima i s radošću ću u stvari prenijeti vaše poruke svim ljudima koji rade jako naporno s puno entuzijazma i volje za rad po novim modernim procedurama i pravilima, ulažu jako puno truda i zaista će biti sretni u stvari što mogu čuti da se vi saborski zastupnici, da vidite u stvari napore koji se ulažu i napredak koji je postignut i da nas u tome podržavate. Tako da vam jako zahvaljujem. A isto tako vam moram reći da smo mi jako, jako ponosni u stvari na naš Sabor i da uvijek u kontaktima sa Europskom komisijom, a i sa ostalim kolegama iz drugih zemalja koji se bave ovim poslom ističemo kako ste tražili ova izvješća i kako vrlo kompetentno s puno razumijevanja u stvari razgovarate o podacima koji su u ovim izvješćima i o pretpristupnim programima, a tematika nije nimalo jednostavna niti za one koji jesu u tome a kamoli i za javnost i općenito kad pratite to dva puta godišnje recimo intenzivnije. Tako da je isto jedan, ovo jedan od aduta koji dajemo i pokazujemo Europskoj komisiji da se u Republici Hrvatskoj vrlo ozbiljno i na najvišim razinama prati što se radi u pretpristupnim programima pomoći i nadam se da će se u stvari to tako nastaviti i dalje u europskim fondovima kada ćemo u stvari govoriti o jako, jako značajnim sredstvima. Htjela bih još odgovoriti u stvari na par pitanja koja ste postavili tijekom rasprave. Prije u biti ta dva pitanja htjela bih naglasiti da je izvještaj, da mi je drago da je u stvari izvještaj dobio podršku s obzirom na kvalitetu podataka i da smo mi zaista nastojali sve vaše prijedloge i primjedbe maksimalno uvažiti i mislim da je velikim dijelom kvaliteta ovog izvještaja u stvari zahvaljujući komentarima koje ste vi dali i s obzirom na raspravu koju ste imali i spominjali ste često upravo ove podatke po pojedinim jedinicama lokalne i područne, regionalne samouprave. Mi ćemo u sljedećem izvješću nastojati dodatno još posložiti tablice po jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave tako da možete točno i tako regionalno pratiti kretanje projekata i koje su to u stvari lokalne jedinice najzastupljenije, pa u stvari zajednički možemo na neki način pokušati motivirati i aktivirati one koji nisu toliko zastupljene. E sad što se tiče programa SAPARD. U programu SAPARD je zaista važna edukacija i kontinuirani rad sa potencijalnim krajnjim korisnicima, dakle sa poljoprivrednicima koji se u ovom slučaju moraju naučiti na te nove relativno komplicirane u stvari metode rada i pokušat ćemo isto u sljedećem izvješću dati pregled edukacija koje je Ministarstvo poljoprivrede u stvari provelo u čitavom ovom periodu da vidite kako je to jedan veliki broj u stvari kontinuiranih radionica koje se odvijaju na terenu u želji da nekako poljoprivrednike, da upravo taj sektor naučimo da koriste ova sredstva u SAPARD-u. Dakle, tu zaista pokušavamo napraviti najviše što je moguće, da ih motiviramo, da dobijemo što više kvalitetnih prijava. I ono što je onda važno da se te kvalitetne prijave na kraju dobro provedu. Jer ako se napravi greška u koracima onda na žalost moramo raskinuti ugovor i na kraju ne mogu dobiti refundaciju sredstava koje su uložili u svoj projekt i to je upravo ovo što ste vi primijetili i pitali. U izvješću možete vidjeti da smo u dva slučaja u stvari morali raskinuti ugovor, a onda je tamo u onom dijelu 7. kod nepravilnosti u stvari upravo ta dva slučaja su opisana. Dakle, u jednom slučaju korisnik je poduzimao aktivnosti vezane uz provedbu projekta prije nego što je ugovor o dodjeli sredstava iz SAPARD programa stupio na snagu. Možete vidjeti u stvari, to u biti i nije neka velika greška. Čovjek je jednostavno vjerojatno previdio da ne smije krenuti sa radovima prije nego što je potpisan ugovor. Međutim, stroga su pravila, izuzetno, izuzetno stroga. I bilo kakvo ponašanje koje je mimo i najmanjeg pravila dovodi do toga da se u biti sredstva ne mogu isplatiti. Tako da je u ovom slučaju isto zahtjev za isplatu bio odbijen i raskinut je ugovor. I u drugom slučaju korisnik nije osigurao potpunu i vjerodostojnu dokumentaciju o provedenim aktivnostima i tako je isto odbijen i raskinut ugovor. Dakle, jer svaki korak mora biti dobro dokumentiran. Te kontrole se ustvari rade na kraju kad korisnik podnese zahtjev i onda se uoče nepravilnosti. Važno je da su naše institucije sposobne uočiti nepravilnosti jer bi bilo puno gore kada bi se one uočavale tek po dolasku revizora iz Europske komisije jer bi onda to pokazivalo ne samo da krajnji korisnici ne znaju u nekim slučajevima dobro na koji način sredstva mogu koristiti, nego još i institucije pa bi to onda bio još jedan dodatni veliki minus, tako da zaista tu moramo svi raditi po pravilima u potpunosti i nikako odstupati od njih ni u jednom trenutku. Upravo zbog toga je ono što ste spominjali u raspravi i uspostavljen ovaj jedan sustav Ahkos, dakle sustav koji uz poticaj i suradnju sa OLAF-om, Uredom za suzbijanje nepravilnosti i prijevara u Europskoj uniji dakle se izgrađuje i razvija kod nas i tu smo uložili jako puno i angažirali dosta ljudi, dakle da se zaista i to na pravi način posloži prema pravilima koje zahtjeva OLAF. Još bih se samo htjela osvrnuti na pitanja vezana uz sufinanciranje jer to su jako, jako česta pitanja i posebno postaju aktualna u kontekstu IPA-e kada se već tad sredstva povećavaju, dakle radi se o otprilike godišnjoj alokaciji od nekih 150 milijuna eura kada je IPA u pitanju i zaista treba osigurati sufinanciranje za te novce, a osobito kada počnemo razmišljati i govoriti o budućim strukturnim i kohezijskim fondovima kada se ta sredstva uvelike povećavaju, dakle utrostručuju 5 puta povećavaju, govoriti ćemo o znatno većim iznosima, ali onda i potrebama za sufinanciranje. I u ovom slučaju, dakle Europska unija je od nas još u ovom pretpristupnom razdoblju tražila da imamo jasnu stratešku orijentaciju. Dakle, mora se jasno znati što su strateški prioriteti, što su ciljevi jedne zemlje da bi onda se oni mogli financirati i sufinancirati u konačnici iz pretpristupnih programa, u budućnosti iz fondova. Dakle, mi smo 2006. godine je još napravljen strateški okvir za razdoblje 2006. do 2013. godina. On je bio isto tako važan dokument koji je komisija itekako promatrala i svake godine proračun dakle tražila se jedna konzistentnost u proračun, dakle tražila se jedna konzistentnost u proračunu i da se jasno vide strateški prioriteti poput ravnomjernog regionalnog razvoja, poticanja poduzetništva. Isto tako skrb na području politike zapošljavanja, edukacije ljudi i upravo smo dakle na tragu toga. Još dodatno za godine ulaska u Europsku uniju, sad pripremamo u suradnji sa Europskom komisijom nacionalni strateški referentni okvir. Ali da bi taj nacionalni strateški referentni okvir koji definira prioritete za korištenje fondova da bi on ustvari imao smisla i da bi se zaista mogao financirati, odnosno sufinancirati iz našeg proračuna, donijet će se ove godine u skladu sa novim Zakonom o proračunu i Vladina trogodišnja strategija, strateški planovi na razini svih ministarstava, a onda ovaj nacionalni strateški referentni okvir će biti ubiti u funkciji naših domaćih ciljeva i strategije i moći će se zaista kvalitetno ispregovarati s komisijom jer ćemo kroz to moći dokazati da su to zaista naši strateški prioriteti, naši ciljevi za koje mi osiguravamo u višegodišnjem razdoblju sufinanciranje. Evo, hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti. Amandmane je ponio Odbor za zakonodavstvo i turizam. Državni tajnik Branko Grgić. Molim očitujete se o amandmanima Odbora za zakonodavstvo. Imate na članak 3.
Da. Hvala lijepo štovani potpredsjedniče. Uvažani saborski zastupnici. Amandman se prihvaća u izmijenjenom obliku, tako da glasi: "u članku 3. riječju: "osim odredbi članka 2. ovog zakona, koji stupaju na snagu osmog dana od dana objave u "Narodnim novinama" zamjenjuju se riječima: "a dosadašnja poglavarstva jedinica lokalne samouprave nastavljaju s radom do stupanja na dužnost općinskog načelnika i gradonačelnika izabranih na neposrednim izborima". Ovo radi prihvaćanja i amandmana Odbora za područnu i lokalnu samoupravu, amandman se prihvaća na predloženi način.
Predsjednik Odbora za zakonodavstvo.
Suglasan prihvaća se ova formulacija što se tiče Odbora za zakonodavstvo.
U ovom izmijenjenom obliku. Ili amandman Odbora za lokalnu i područnu samoupravu na članak 3. Izvolite. Je li to identičan ovome? Je dobro. Predsjednika odbora nema, moramo glasovati pro forme. Tko je za taj amandman onda? Nije dobio potrebitu većinu.
Prihvaća se u izmijenjenom obliku kao prvi amandman.
Odbora za turizam?
Amandman Odbora za turizam se ne prihvaća. Obrazloženje, s obzirom da je i sada važećim Zakonom o ugostiteljskoj djelatnosti, zabranjeno kampiranje izvan kampova, odnosno prostora određenih za kampiranje sukladno tom zakonu, te predviđene upravne mjere i prekršajne mjere za nepoštivanje te zabrane, a da se ovim prijedlogom zakona htjelo samo omogućiti učinkovitije postupanje nadležnog državnog tijela u provedbi inspekcijskog nadzora, poštivanje odredbi važećeg zakona o ugostiteljskoj djelatnosti i to prvenstveno u cilju suzbijanja sive ekonomije, ne vidimo razlog prolongirati stupanje na snagu navedene odredbe. Razlozi za odgodu promjene članka koje su navedeni u obrazloženju uz amandman, ne mogu se ocijeniti opravdanim s obzirom da situacija na koju oni ukazuju mogu postojati i nakon 1. siječnja 2010. godine. Naime, za očekivati je da bi predložene odredbe članka 3. zakona i nakon 1. siječnja 2010. godine mogle izazivati nepovoljne medijske učinke na stranim tržištima, a i okolnosti u kojima će se odvijati turizam u Republici Hrvatskoj mogu ostati, na žalost nepromijenjene i nakon 1. siječnja 2010. godine.
Predsjednik odbora, gospodin Brkarić.
U ime Odbora za turizam ja tražim glasanje o ovom amandmanu iz jednog razloga što nije dobro da ovakve izmjene zakona stupaju na snagu rekao bih uoči turističke sezone u turističkoj godini na polovici. Upravo je to bila intencija Odbora znači da stupe na snagu sa 1. siječnjem 2010. godine. Apsolutno jesmo protiv sive ekonomije, ali mislimo da zakone donositi po hitnom postupku, a tiču se ugostiteljstva i turizma u toku sezone nije dobro. Molim glasanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti. Molim tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Sa 107 za, 4 protiv, jednim suzdržanim prihvaćen zakon o izmjenama Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Točke 9. i 10. preskačemo. Prelazimo na točku 11. - Izvješće o korištenju pretpristupnih programa pomoći Europske unije za razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2008. godine Podnositelj je Vlada Republike Hrvatske. Vlada je podnijela izvješće sukladno zaključku Hrvatskoga sabora donijetog 16. listopada 2005. godine. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu su proveli Odbor za financije i državni proračun, Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za razvoj i obnovu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Ivana Maletić državna tajnica u Ministarstvu financija. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. U ovom Izvješću od 1. srpnja do 30. prosinca 2008. godine su ustvari obuhvaćene bitne aktivnosti i događaji koji su se razvili i dogodili u korištenju pretpristupnih programa pomoći. Prije nego što istaknem tih nekoliko važnih aktivnosti i važnih ustvari u smislu i daljnjeg procesa pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji želim dati par podataka općenito o korištenju pretpristupnih programa pomoći. Dakle, ova prva generacija pretpristupnih programa pomoći a to su CARDS, PHARE, ISPA i SAPARD koja je bila aktualna i još uvijek je aktualna u smislu da se projekti još uvijek odvijaju u praksi ali je u biti u smislu odluka o financiranju i definiranja projekata koji će se financirati završena 2007. godine. U sklopu te prve znači faze odnosno prve generacije pretpristupnih programa pomoći Republici Hrvatskoj je ukupno dodijeljeno 297 milijuna eura a do 31.12.2008. godine ugovoreno je 237,49 milijuna eura odnosno 80%. Još uvijek je u tijeku ugovaranje za velike infrastrukturne projekte u ISPA-i i isto tako znate da je u tijeku 4. natječaj u programu SAPARD, tako da u biti očekujemo i veće postotke ugovaranja, dakle iznad 80% što je zaista jedan jako dobar rezultat za programe prve, inicijalne programe pretpristupne pomoći u Republici Hrvatskoj. Novi program pretpristupne pomoći je IPA i to je jedna nova generacija ustvari programa koju je Europska unija uvela svojom regulativom u 2007. godini i naše institucije su se odmah počele pripremati za korištenje tog novog programa. Zašto je on ustvari važan? Važan je zato što u sustav provedbe pretpristupnih programa pomoći uvodi dosta novih institucija. Dakle, prestaje provedba samo u okviru Ministarstva financija i Središnje agencije za financiranje i ugovaranje projekata i programa Europske unije i ona se širi na puno veći broj tijela državne uprave i to je ustvari bitno jer je to jačanje naših administrativnih kapaciteta za budućnost, za buduće strukturne fondove i kohezijski fond. To je ono što želimo i kada smo govorili o ovim izvješćima o korištenju pretpristupnih programa pomoći prethodne godine onda smo govorili o tome u budućnosti, dakle nekako u futuru a sada je to ipak postala sadašnjost. Dakle, već sad imamo dobre institucije koje su ustvari, kako znamo da su dobre, akreditirane su i dobile dozvolu za rad i korištenje i provedbu ovih sredstava u IPA-i. Što se tiče alokacija koje smo u IPA-i dobili otprilike se radi o godišnjem iznosu u prosjeku oko 150 milijuna eura, dakle značajni su iznosu u pitanju i sve institucije već rade vrlo intenzivno na procesu razrade projekata i početku ugovaranja. Imamo kontinuirano sastanke sa delegacijom Europske komisije mjesečno, zajednički pratimo svaki od projekata a ima ih u IPA-i jako puno, i pripremamo se za buduće fondove. U kontekstu ovih priprema za buduće europske fondove predali smo Europskoj komisiji jedan akcijski plan za izgradnju institucija za potpuno samostalno upravljanje pretpristupnim programima pomoći a to samostalno upravljanje znači upravljanje sredstvima bez ove ex ante kontrole od strane komisije jer do sada ovi pretpristupni programi pomoći se provode znači uz ex ante kontrolu komisije i nastojat ćemo do kraja 2010. godine dobiti i novu dodjelu, novu akreditaciju za taj napredan sustav koji potpuno samostalno upravlja europskim sredstvima. Još nešto što je važno naglasiti vezano uz ovo izvješće je ugovaranje u programu PHARE 2006., to sve imate dakle po tablicama u izvješću. PHARE 2006. je ustvari bio jako aktualan u 11. mjesecu 2008. godine, rok za ugovaranje je bio 30. studenoga 2008. i u PHARE-u 2006. smo postigli jako dobre rezultate ugovaranja. Dakle, ugovoreno je ukupno 85,56% dodijeljenih sredstava ali ono što je još važno istaknuti 8,59% su ustvari uštede. Dakle, ukupno ugovoreno možemo reći su gotovo svi projekti osim tri ugovora a uštede su postignute zbog toga što se radi o procedurama javne nabave po pravilima Europske unije, postignute su niže cijene, te je ostvarena ukupna ušteda od 4,54 milijuna eura. Tako da zaista što se tiče ukupne ugovorenosti PHARE 2006 možemo govoriti o izuzetno visokim postocima. Evo ja se zahvaljujem i nadam se da ću i u odgovorima na pitanja ustvari još dodatno pojasniti sve što vas zanima. Hvala.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Onda otvaram raspravu. I prelazimo na raspravu po klubovima. Prvi je uvaženi zastupnik Daniel Mondekar u ime kluba SDP-a. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici, poštovana državna tajnice. Odmah za početak SDP će podržati ovaj izvještaj. Moramo priznati da je različitih od prijašnjih, detaljnije od prijašnjih, govori nam već i prije o CARDS-u, PHARE-u, ISPA-i, SAPARD-u o IPI kao novom programu. Za razliku od onog izvještaja koji smo prije godinu dana raspravljali, jako dobro govori o nepravilnostima u sustavu. Valjda je svima u interesu da se sve nepravilnosti isprave i to je jedan od bitnih razloga zašto i SDP i podržava ovaj izvještaj. Govori nam o uspostavi … [[Govornik se ne razumije.]] sustava i o nekakvih 13 slučajeva nepravilnosti u CARDS-u, PHARE-u, ISPA-i i SAPARD-u. Prilozi kod takvih su više nego dobro došli. Mi smo kao i SDP tražili kada se raspravljalo o izvještaju za drugu polovicu 2007. godine, da se vide grandsheme vezane uz SBS projekte znači uz predlagajuću suradnju za gradove i općine. I tu kada sada vidimo ovo, treba reći da su vidljive određene razlike. Ako pogledamo u Italija-Republika Hrvatska onda se vidi naravno da ta prekogranična suradnja nije samo od Istre do Dubrovnika, nego da naprosto ona ide i u kontinent Karlovačke županije itd. ali je vidljivo da je Istra i Primorsko-goranska županija prednjače, da naprosto prednjače. Kada pogledate druge kroz … [[Govornik se ne razumije.]] znači prekogranična suradnja Hrvatska Slovenija, itd. vidjet ćete jednu stvar o kojoj treba ozbiljno razmisliti i Vlada da se tu promijeni, a to da je prednjače one općine i gradovi, a ja ću vam reći da ovo nije natjecanje, niti biti natjecanje, nama mora biti u interesu što više novaca povući posvuda da prednjače one općine ili gradovi koji nemaju direktan link recimo sa Vladom. Nemaju nekakvog državnog tajnika ili ne znam koga da zatraže financijsku pomoć, pa se okreću fondovima. Druga stvar kada gledate gradove i općine vi ćete vidjeti i županije, županija koja ima svoju razvojnu agenciju, grad koji ima svoju razvojnu agenciju i dobre rezultate ali ćete vidjeli i određene županije poput Karlovačke županije koja to naprosto nema i to treba se hitno promijeniti. Jedinice lokalne samouprave za nas u SDP-u su ključne, vjerojatno su i za sve stranke one ključne i zato je bitno u ovim godinama ovoj 2009., 2010. pogotovo kao kriznim godinama, dobra edukacija. O tome smo mi pričali jučer i na Odboru za europske integracije, vrhunska edukacija. Neke gradovi i općine to rade za sebe, neki se okreću državi za pomoć i mi apsolutno podržavamo da država izdvoji sredstva i da se radi ove projekti veliki, da se što više znanja sa centralne razne spusti na najužu razinu, jer ja ću ponoviti. Ima gradova i općina koji taj posao znaju raditi, imaju dobre agencije, imaju neki koji naprosto taj posao još uvijek ne razumiju. Ono što je drugo bitno osim dobre edukacije u ovoj kriznoj godini je ono što smo isto jučer pričali je sufinanciranje projekata i ono što je bitno fondovi za potporu. Vjerojatno ovdje neki znaju, možda neki ne, trebat će gradovima i općinama dozvola za zaduživanje. Naprosto će se neki zbog potreba EU projekata morati zadužiti, jer treba imati neka vlastita sredstva. I nama je treba jasna garancija, Vlade da će tako zaduživanje biti moguće, da će se gradovi i općine moći zadužiti, jer naravno dobiti 10, zadužiti se za vrijednost projekata u iznosu od 10 do 15% i dalje znači 90 ili 85 dobiti bespovratnih sredstava. Znači potrebno je dozvola za zaduživanje, ali i po mojem osobnom razmišljanju, ali i mnogih ovdje fond, Državni fond iz kojeg država podupire takve projekte, pogotovo ne samo predpristupne, nego programe zajednice. Ja mislim da je državi u interesu kada pogledate program zajednice naprema IPA-i vidjet ćete da IPA 'ajmo tako zaokružiti milijarda kuna godišnje, 150 milijuna eura. Programi zajednice sedmogodišnje na razini cijele Europe ako vidimo ove neke koji su za Hrvatsku možda ključni poput sedmog istraživačkog okvirnog, Fond za konkurentnost i inovacije, cijeloživotno učenje koje će sada nam doći na dnevni red, mladi u akciji ili kultura ili Europa za građenje. Mi ovdje pričamo o iznosu od 70 milijardi eura, naravno da to neće sve Hrvatska povući. Ali jedan dio toga ujedno u europskoj konkurenciji se može uzeti. Ali tu je financiranje 15, 20, 30% pa na više gdje treba te novce imati. Znači ako imamo jedan institut znanstveni koji ima projekt, ima dobru ideju, ima dobre partnere i ide na projekt od iznosa milijun eura i treba mu 300 tisuća eura vlastitih da se može državi obratiti i te novce dobiti. Znači to smatramo ključnima, edukacija, edukacija, edukacija sufinanciranje i pravo za zaduživanje kada su u igri EU projekti. Ja sam vam zadnji puta rekao kada smo pričali o operativnim programima, da će u 2009. to je jedna od onih rečenica što Europska komisija stavila na svoju web stranicu, 2009. godina krize. Ići će 75 milijardi eura iz EU fondova. Naravno to kada Europa govori ona priča i o strukturnim fondovima itd. ali na jedan dio toga Hrvatska može aplicirati. Milim da u godini krize dobiti bespovratnu pomoć je izuzetno dobro došlo za grad, za općinu, za akademsku zajednicu ili za poduzetnike. Ono recimo za jednu malu općinu može značiti uštedu u proračunu, jer se nešto odvija i financira iz nekog drugog izvora, a gotovo uvijek vam pokazuje praksa, projekti otvaraju radna mjesta. Evo ga, toliko ukratko. Hvala vam puno.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Prvi je uvaženi zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa u velikom dijelu se slažem sa izlaganjem kolege ali ipak moram ispraviti dva netočna navoda. Prvi je kada je rekao da bolje rezultate postižu … koji nemaju dobar link sa Vladom i ministarstvima. Nije točno. Link sa Vladom i ministarstvima nije presudan, presudan je interes, zainteresiranost jedinica lokalne samouprave da participiraju u predpristupnim fondovima a dobar link sa Vladom i ministarstvima može samo poboljšat i osnažit program koji se kandidira u predpristupni program. Drugo je sufinanciranje projekata gdje on poziva Vladu da osnuje fond za sufinanciranje projekata kako bi olakšala obaveze gradova i općina u određenom postotku. I danas gradovi i općine ne moraju isključivo svoja sredstva uložit u sufinanciranje programa predpristupnih. Evo vam primjer PHARE 2005 gdje je moj grad Pakrac dobio 75% bespovratnih sredstava za poslovnu infrastrukturu iz PHARE-a, a 20% smo osigurali iz Ministarstva gospodarstva za program gospodarskih zona. Znači ostalo nam je samo 5% izvornih sredstava za sufinanciranje.
Zahvaljujem. I drugi ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Boris Matković. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Kolega je netočno izrekao sljedeće: "najviše su postigle županije, gradovi i općine koje nemaju link sa Vladom." Mislim da to, tvrdim da to nije točno. Točno je da Vlada Republike Hrvatske vodi politiku ravnomjernog razvoja, a to pokazuje brojke o kojima uvaženi kolega Mondekar danas nije ništa govorio iza ove govornice.
Zahvaljujem. Idemo dalje u raspravi po klubovima. Uvaženi zastupnik Miljenko Dorić u ime kluba HNS-a. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Evo ja ću biti vrlo kratak jer je prije nekoliko minuta započelo s radom Povjerenstvo za sprječavanje sukoba interesa, a ja moram biti i tamo pa samo nekoliko riječi. Klub HNS-a podržat će ovo izvješće. Nakon porođajnih muka čini mi se da smo čak interpelacijom izvlačili prvo izvješće, moramo biti korektni, svako izvješće sad je sve kompletnije, sve bolje i daje nam jasno jedan vrlo, vrlo dobar uvid u ono što se događa glede korištenja predpristupnih fondova. Prema tome, čestitke na tome. Ovo je primjer kako se može u vrlo kratkom vremenu zaista unaprijediti taj rad i posao da bude zbilja dobar. Žao nam je dakako da se u cijelosti ne koriste ta sredstva, međutim isto tako se slažem s vama da je to sve bolje i bolje iz godine u godinu i prema tome i to je nešto što treba pohvaliti. Ali ne bih se složio sa kolegama koji ovdje pokušavaju reći da postoji nekakav ravnomjerni razvoj itd. Nije u tome poanta ovdje. Ja uopće ne želim govoriti tko je dobio više, tko manje sredstava. Kolegice i kolege, to je problem kapaciteta, sposobnosti ljudi na terenu da jasno osmisle projekte, da ih stave na papir i da ih realiziraju. U tome je problem. Ja sam pitao poljsku delegaciju koja je bila nedavno u Hrvatskom saboru i oni su mi rekli znate kako smo mi to riješili, mi smo obrazovali 300 mladih ljudi različitih profila i dali im obvezu da idu na teren, da svaki dan budu s ljudima na terenu, da im pomognu u pisanju projekata i da jasno budu im stalno, 24 sata na raspolaganju. 3000 ljudi u Poljskoj, mi smo deset puta manja država, to bi bilo otprilike 300 ljudi, što bi bilo otprilike 15 mladih, sposobnih, osposobljenih ljudi po svakoj županiji. To je njihov model. Da li smo mi u stanju to napraviti, ne znam. Ali svakako ja sam i na odboru pitao i raspravljao u tom pravcu želeći sugerirati da nađemo načina da pomognemo onim županijama koje uistinu nisu dosad koristile ta sredstva onako kako bi mogli koristiti, a imaju potrebu. Prema tome, nije stvar u tome dal netko ima interesa. svi ja vjerujem imaju interes. Pitanje je koliko su oni stvarno sposobni to odraditi na način kako to traži Europska unija, prema tome tu moramo učiniti nešto da se pomogne njima. Kolegice i kolege gledajte, onako kako se sad ponašamo i ono što sad postižemo povlačeći predpristupne fondove, sutra će ista priča biti i kod strukturnih fondova. Prema tome što prije se osposobili, što prije taj posao budemo mogli dobro odraditi, u cijelosti provlačiti sredstva, to ćemo biti uspješniji sutra kada budemo jasno išli prema strukturnim fondovima koji će nam stajati na raspolaganju i trebat će ih itekako dobro argumentirati i zaraditi jasno ove kvalitetne projekte. Pohvalno je i da ovaj put imamo još jedan dodatak, to je poglavlje broj 7. o nepravilnostima. Vidimo da je Republika Hrvatska uspostavila jedan sustav koji obuhvaća sustav za izvještavanje o nepravilnostima, zatim mrežu tijela koje se bave suzbijanjem prevara, korupcija i drugih oblika nepravilnosti, a pri Ministarstvu financija postoji sad i Odjel za suzbijanje nepravilnosti i prevara. Ono što bi nas zanimalo je možda … [[Govornik se ne razumije.]] opet se sve vrti oko kadrova. Da nam možda pojasnite samo o kakvom se kadrovskom potencijalu radi u tim odjelima, mrežama itd., kojeg su profila ti ljudi, da li tu ima poteškoća i da li ima potrebe da mi kao Sabor vas podržimo da se neki kadrovski pomaci tu naprave. Na popisu, kad pročitamo jasno ove nepravilnosti koje ste naveli, ja ne želim uopće kritizirati niti navoditi bilo koji od tih primjera, već generalno pitam. Što sa onima koji su svjesno učinili određene propuste? Kakve su sankcije? Da li Europske unija postavlja nekakve uvjete? Da li oni smiju ponovo ući u krug da se dogodine jave ili su na crnoj listi i što vi jasno kao Vlada ili predstavnici Vlade da se čini da se te nepravilnosti zaista pokušaju eliminirati, jer ako će netko to stalno ponavljati to nije korektno i mislim da moramo te ljude upozoriti da nam pokušaju pomoći da se na jedan objektivan i korektan način taj posao odradi. Evo ja se lijepo zahvaljujem i ispričavam što ću morat otići sad na povjerenstvo.
Hvala. Koliko ja vidim predsjednik povjerenstva je tu, nije? … [[Upadica se ne čuje.]] Ispričavam se, sve u redu. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Htio bih ispraviti netočan navod gospodina kolege Dorića koji je rekao da treba ojačati kapacitet ljudi na terenu i pomoći županijama u ljudskim resursima. Nemoguće je pomoći županijama kao npr. Požeško-slavonskoj županiji koja ima Razvojnu regionalnu agenciju ali nema nikakvih aktivnosti prema predpristupnim fondovima zbog tromosti i nezainteresiranosti aktualne županijske vlasti u Požeško-slavonskoj županiji, tako prema predpristupnim fondovima, tako i prema resornim ministarstvima, prema javnim ustanovama jer ta se vlast bavi i vodi onom devizom što gore to bolje. Nijedan projekt iz predpristupnih fondova nije realiziran preko naše Razvojne agencije u Požeško-slavonskoj županiji. Hvala.
Zahvaljujem. Još u ime kluba HDZ-a, uvažena zastupnica Marija Pejčinović Burić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Uvažena gospođo državna tajnice, uvažena gospođo ravnateljice Agencije, pa evo moram priznat da je meni osobno bilo veliko zadovoljstvo slušati ova dva izlaganja u ime kluba SDP-a i HNS-a u kojima zaista velike pohvale idu hrvatskim institucijama koje rade na ovom poslu. Nisam samo time zadovoljna zato što mislim isto tako da oni jako dobro rade, nego zaista da imamo jedan materijal iz kojeg se vidi ono što vjerojatno kad biste pokušali ići u sličnim razdobljima u drugim zemljama tranzicijskim koje su pristupale Europskoj uniji, pa vjerojatno i u Poljskoj. Nema kolege Dorića koji je govorio o poljskom iskustvu. Mislim da su oni do ovoga došli kad su zaista bili na vrlo niskim razinama apsorpcijske sposobnosti i da jednostavno je bila požarna mjera da su morali u trenucima kad su ulazili u Europsku uniju i kad su se za njih kao veliku zemlju otvarala velika sredstva iz kohezijskog i strukturnih fondova ići u ovakvu mjera. Po svemu onome što smo čuli na odborima, državna tajnica je vrlo detaljno govorila o ovom izvješću na Odboru za europske integracije. Svi oni koji su slušali su mogli shvatiti koliko se vrlo precizno i vrlo detaljno prilazi svim pitanjima koji se tiču korištenja fondova danas, ali i ono što je iznimno bitno što se tiče toga kako će Hrvatska koristiti fondove u budućnosti. Kao netko tko je na fondovima radio jedan dio svoje karijere kada smo to počinjali osobno evo imam to zadovoljstvo vidjeti kako se taj sustav izvrsno razvija, kako naše institucije zapravo sazrijevaju u tom poslu i kako ovi postoci o kojima, koje možemo čitati u ovom temeljitom izvješću su zapravo visoki i vidi se da naše institucije iznimno dobro rade. Ja bih tu samo napomenula činjenicu da se na nekim projektima došlo do znatnih ušteda što je sigurno ide kao pohvala onima koji su na tome radili, a nadamo se i o tom smo isto raspravljali i na Odboru za europske integracije, da će ta sredstva koja smo uštedili prvenstveno svojim dakle znanjem, da ćemo moći iskoristiti i da će na relevantnim odborima na kojima se o tome odlučuje sa Europskom komisijom ta sredstva realocirati za druge projekte u Republici Hrvatskoj. Kolega Mondekar je govorio o tome kako u našim županijama i gradovima kako dolazi do toga, dakle da neki koriste više, neki manje. Spominjao je županije koje činjenično nisu imale tu nesreću da su bile pogođene ratom, prije svega mislim na Istarsku županiju koja od početka i cijelo vrijeme devedesetih se zapravo polako pripremala za ove poslove. Djelomično se to odnosi i na Primorsko-goransku županiju i nije čudno s tog aspekta gledavši da su zaista nakon dugog niza godina što su se za to pripremali, da te županije sigurno prednjače u ovim projektima koje su predložili što se da vidjeti iz priloga koje smo dobili uz ove materijale. Međutim, moram reći da kad je Karlovac u pitanju iako nemaju kao grad još uvijek svoju razvojnu agenciju, mislim da sam po sebi podatak da je najveći ISPO projekt, i najveći uopće projekt u Hrvatskoj koji postoji otišao upravo u grad Karlovac. Dakle, grad Karlovac je dobio projekt koji radi na program za vode i otpadne vode koji je ukupno vrijedan 36 milijuna eura. Dakle, da grad Karlovac za sljedećih nekoliko godina i ne dobije druge projekte već je činjenica da je dobio taj veliki projekt koji je iznimno značajan obzirom da je grad na četiri rijeke, a zna se što to znači za onečišćenje, odnosno čiste vode, koliko će grad i županija dobiti time da imaju tako velik i značajan projekt i to je zapravo prvi projekt takve vrste koji se radi u Hrvatskoj. Ja sam osobno, obzirom da gradski Odbor HDZ-a sljedeći tjedan priprema jednu tribinu upravo vezano na fondove. Dakle, u gradu Karlovcu postoji interes da se na ovome itekako radi. Između ostalog sam i ja pozvana govoriti o tome. Ja sam išla čitajući ove materijale upravo gledati gdje je to grad Karlovac iskoristio fondove ili Karlovačka županija i unatoč tome što nemaju tu, dakle agenciju koju vjerujem da će uskoro oformiti oni imaju fondove. Dakle, imaju i projekte koji se mogu naći u ovim prilozima. Ono što zapravo nakon svega što smo čuli mislim da ne treba ići u detalje. Ja sam se bila pripremila za jednu malo više raspravu generalne prirode o tome kako, pred kakvim smo se izazovima našli u Hrvatskoj u ovom poslu i sad ću to preskočiti jer mislim da nema potrebe o tome govoriti. Ali bih željela reći da ostaje činjenica da je Hrvatska jedina zemlja koja istodobno upravlja sa pet projekata različitih, sa različitim pravilima, da je prva zemlja koja dakle u ovom valu mora provoditi akreditaciju sustava što možda i ne znači puno kad ovako kažete. Ali kolegice koje su ovdje znaju vrlo dobro što to znači kolike to papire i papire, procedura znači napraviti, kolike procedure razgovora sa relevantnim institucijama, revizorima jedne razine, revizorima druge razine itd. I koliko vremena i truda treba uložiti da se ta akreditacija nacionalna dobije. Mi smo je dobili iz prve za ove ranije projekte, dakle za ISPA-u i PHARE. To nije pošlo ni jednoj zemlji kada je ulazila u Europsku uniju, a tek su tad to trebali činiti, dakle nove zemlje. Mislim da to samo po sebi govori koliko ove institucije koje u tom rade i koliko Vlada od početka tom poslu vrlo ozbiljno prilazi. Dakle, dobili smo akreditaciju odmah. Sad smo koliko vidimo iz ovog izvješća i ja bih željela na tome čestitati i kolegici državnoj tajnici i ravnateljici, ali i svima drugima koji su na tome radili, jer zapravo one koordiniraju ali drugi moraju odraditi dobar dio svog posla u tome da smo dakle i za drugu akreditaciju za IPA-u prošli u 4 komponente i da se za SAPARD obzirom da je malo kompliciraniji program i treba neke stvari uskladiti i sa pregovorima. A znate sami da su nam pregovori u poglavlju, a SAPARD se odnosno IPARD odnosi na poglavlje poljoprivrede. Dakle, dio akreditacije za IPARD i leži upravo i u tome kada ćemo o tome u pregovorima razgovarati. Dakle, možda da smo to odradili prije sad bi mogli govoriti o tome da su sve akreditacije za IPA-u prošle. Dakle, velike čestitke, veliki posao odrađen i koliko vidim isto tako agencija koja se danas bavi plaćanjima i ugovaranjima će se zapravo pretvoriti u agenciju koja će i možda je to poruka koja je bitna odavde za većinu nas ponijeti u lokalne sredine. Dakle, agencija će biti ta koja će se baviti edukacijom. Agencija će biti ta koja će pomagati lokalnim sredinama na korištenju fondova i mislim da je to bitna poruka koju treba prenijeti, a o tome koliko se može educirati ljudi. Naime, nekad se vrlo to može se edukacija raditi na više razina. Prva razina je da uopće ljude osvijestite o tome što su fondovi. Druga razina je da općenito im kažete o tome kako otprilike i u kojim segmentima neki projekti mogu ići. Međutim, ona najteža i najzahtjevnija, ali i najskuplja, o tome možda može nešto govoriti ili državna tajnica ili ravnateljica je upravo ona kada se govori o pisanju projekata. Dakle, za to trebaju veliki novci i postoje neki novci u projektima iz PHARE 2006. godine, mislim da ima jedan projekt od 5 milijuna eura unutar kojeg rade konzultanti koji će raditi ovaj posao za koji je pitao kolega Dorić. Dakle, ići će u one sredine koje sad imaju projekte, koje su dovoljno zreli da bi mogli proći u IPA-i i pomagati će da završe te dokumente koje je potrebno da bi ta procedura bila završena. Prema tome, treba voditi računa o tome da je to veliki posao, svaka sredina sigurno, svaki grad, svaka općina u Hrvatskoj je zainteresirana za ovo, ali ne treba gajiti iluzije da svatko može odmah imati kompetentne stručnjake koji mogu na ove sve tri razine raditi. Dakle, bitno je znati da ne mora se za sve imati, pa čak ni sredstava, postoje i o tome smo razgovarali na Odboru za europske integracije. Dakle, u pretpristupnim, a posebno u strukturnim i kohezijskom fondu biti će uvijek potrebno domaće sufinanciranje. Ponekad, a vi znate bolje od mene, da imamo nekih dakle lokalnih zajednica koje neće imati novaca, čak neće imati mogućnost ni da se zadužuju jer je Vlada upravo Zakonom o proračunu koji je stupio na snagu od početka ove godine predvidjela da se izuzmu od pravila o zaduživanjima upravo one jedinice koje imaju projekte, koje sufinanciraju za Europsku uniju. Dakle, to je već na snazi. Međutim, i to nije dovoljno, dakle za neke male jedinice koje nemaju i ne mogu se zaduživati, dakle ne mogu ni vratiti novce ministarstvo financija ima i za to rješenje. Dakle, postoje neka sredstva koja su već sad predviđena u proračunu da se i tu pomogne. Kao što vidite, na svim razinama se razmišlja, već se sad dobro razmišlja o ovoj regionalnoj i lokalnoj sredini, međutim zapravo treba voditi brigu o tome da prava sredstva za ovu razinu će Hrvatskoj biti na raspolaganju zapravo tek kad uđemo u Europsku uniju, što ne znači naravno da se na tome ne treba raditi već sada, već da se treba pripremati. Ali kažem, uzimajući u obzir sva ograničenja koja postoje, možda je dobro znati dakle da će oni u sljedećem valu imati mogućnost dobiti konzultante za pripremu projekata koji zapravo već imaju dosta dobro definirane projekte koji ulaze u prioritete koji se mogu financirati. Evo, na kraju, naravno klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati ovo izvješće. Mislimo zaista da se radi iznimno dobar program i dobar posao i evo, nadam se da će ovako dobri rezultati kakve vidimo, vidimo da je ugovaranje, što je jedino mjerljivi rezultat do sada iznad 85%, što je zaista vrlo visoko, obzirom i na uštede i na sve ostale dakle podatke koje ste nam dali. Nadamo se da će i informacije koje će doći krajem ove godine kada počnu izlaziti rokovi za plaćanja biti isto tako dobri i evo, osobno se nadam da će zaista Hrvatska ostati ono što je sada, a to je da je u ovom poslu zapravo po meni poznatim informacijama jedna od najboljih zemalja koja koristi fondove. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. I prvi je u pojedinačnoj raspravi uvaženi zastupnik Boris Matković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice. Evo ga, u samom početku ja bih se pridružio dosadašnjim sudionicima u raspravi najprije na način da bih iskazao zadovoljstvo svim onim što je vidljivo i što nam je razvidno iz ovog izvješća, a to je da svako polugodišnje izvješće zapravo nam pruža, odnosno pokazuje sve bolje rezultate. Odnosno, sve veću uspješnost u pretpristupnim dakle fondovima, odnosno radu pa se pridružujem onima koji će jasno pohvaliti one koji na tome najviše i rade. Da je to zaista tako, evo neću ni ja, kao što je i kolegica Pejčinović prethodno rekla, puno govoriti o nekim brojčanim podacima, što bi zasigurno bilo poželjno, prvenstveno s pozicije rasprave današnje i dokaza o tome da se u ovom pravcu kroz sva četiri ova programa do sada, jasno CARDS i PHARE i ISPA-u i SAPARD napravilo jako puno, posebno kroz neke gdje je Hrvatska, kao što je kolegica Pejčinović kazala, prva koja je uspjela zapravo u prvom mahu ostvariti određene rezultate, što neki nisu, a danas evo i kroz ovo da je i kroz IPA-u koja zamjenjuje sve njih zapravo će sutra zamijeniti sve njih. Imamo već sada dakle 5 komponenti na kojima se radi, a rezultati će sigurno biti i bolji onoga trenutka kada o edukaciji o kojoj smo svi danas govorili zapravo se uključimo svi. A ta edukacija će poći i od ljudi koji će preko ministarstava, pa sve do agencije, pa i sve dolje do lokalne uprave zapravo morati dati sve od sebe jer definitivno zapravo je možda najteže onima koji idu u konačnicu, a to je stvaranje samoga projekta ili ono kako je rekla kolegica Pejčinović, zapravo u pisanju. Ja to vrlo dobro znam jer dolazim iz jedinice lokalne samouprave kao gradonačelnik u već 2 mandata i znam vrlo dobro koliko to znači, makar mi se dolje bavimo više ovom prekograničnom suradnjom, nešto sada na županiji sa Bosnom i Hercegovinom i taj dio će zasigurno ići tako da i u tom pravcu trebamo svi zajedno poraditi. Ono što bih isto tako želio kazati, bez obzira na to što se kaže da brojke imamo ovdje, mislim one su nam vidljive. Ipak ono što je bitno i što dokazuje da su ostvareni znakoviti rezultati jeste analiza iz koje je vidljiva iskorištenost ovih bespovratnih sredstava, a ona se prvenstveno mjeri ugovorenim projektima, a to je kao što smo mogli čuti i do sada u raspravi, negdje promašuje dakle 85%, što je fenomenalan rezultat, bez obzira kako to netko smatrao. Zatim to je provedba samih dakle ugovora i obavljena plaćanja u predviđenim rokovima. A da su ona isto tako izuzetna, evo možemo pogledati samo recimo za podatke koje mogu ukratko iznijeti za CARDS do 31.12.2008. godine za ugovorene projekte iz 2003. isplaćeno je 91,2%, a 2004. 74,57 ugovorenih dakle iznosa. Pa to je, je li rezultat koji moramo respektirati i koji zasigurno govori i o nečijem radu, ali i o tome da se pokušava maksimalno iskoristiti sve ono što jedinice lokalne samouprave zapravo ne mogu same iz vlastitih sredstava. Slično je i sa nacionalnom komponentom PHARE programa za 2005. i 2006., što je vidljivo isto tako ovdje kroz ova 23, odnosno 19 projekata, zavisno o godini vrijednosti 71,50, odnosno 61 milijun eura. Mislim da to govori posebno u ovim dolje pokazateljima koji govore o prekograničnoj suradnji Hrvatske, Slovenije, odnosno Mađarske, odnosno jadranske prekogranične suradnje između Hrvatske i Italije. Dakle, vidi se da i ti postoci zapravo, odnosno sredstva sama po sebi, odnosno ostvareno govori i više nego što to neki ne bi željeli prihvatiti ili priznati. U svemu tome opet sva ta sredstva su zapravo pomogla našem održivom razvoju i jedinicama lokalne samouprave, dakle i općinama i gradovima, i županijama, područjima od posebne državne skrbi, unaprijeđeno je strukovno obrazovanje, unaprijeđena je ajmo reći demokracija za koju svi zapravo želimo ostvariti jedan iskorak više, ljudska prava u Republici Hrvatskoj itd., da ne govorimo i o razminiranim područjima o čemu će vjerojatno u slijedećim točkama neki govoriti. Sve su to zapravo pokazatelji koji govore sami za sebe. Evo da dam jedan skromni prilog tome da su zapravo sve županije uključene a ja ću spomenuti dvije županije iz kojih ja dolazim kao saborski zastupnik koji pripada Izbornoj jedinici 10. Pa evo, ja ću samo nabrojiti neke koji će zapravo demantirati prethodno a oni se odnose evo krenut ću nevezano redom. Recimo, Srednja škola Opuzen, poljoprivredna i tehnička je to škola dok tu imamo osnivanje centara za izvrsnost. Dalje imamo ajmo reći udruga u Splitu "Zdravi Split, zdravi grad" program socijalne i zdravstvene prevencije, pa imamo u Dubrovačko-neretvanskoj županiji isto tako … [[Govornik se ne razumije.]] prekograničnu suradnju. Onda imate u Splitu udrugu za inkluziju lastavice, to je zapošljavanje ljudi s posebnim potrebama, pa imate isto u Splitsko-dalmatinskoj županiji jadranski ekološki razvoj, pa u gradu Dubrovniku jadranski nacionalni parkovi, pa imate na općini Šolta vezano za razvoj turizma, pa imamo u Vela Luci jedan integrirani pristup upravljanja otpadom na otoku Korčuli. Pa imate firme neke SMS za unaprjeđenje poduzetnosti i marketinga, pa imate … [[Govornik se ne razumije.]] isto tako nabava opreme za hlađenje, dakle riblje opreme i tako da mislim može se nabrojiti. Znači, nije to vezano samo za neke županije nego su sve županije zasigurno dakle u tome sudjelovale i sve su zapravo zasigurno, čut ćemo vjerojatno i druge i šibensku i zadarsku za koje ja nisam vezan, ne znam podatke sve ali se moglo izvaditi. A poanta zapravo prethodno dakle onoga što u ispravci netočnog navoda nisam mogao kazati sad ću iskoristiti priliku. Kolega Mondekar nije bila u tom pravcu, na njegovom pravcu bila je ona sasvim drugačija a to je, on je htio, on nije govorio. Ja znam da to nije vezano za temu o kojoj mi govorimo ali i on je išao izvan sadržaja i teme, nije dakle usmjerio se na ove podatke nego se usmjerio na to da Vlada daje pomoći onim dakle gradovima i općinama koji su dakle stranački bliski a to nije točno. Zato sam ja rekao jer ja znam da ravnomjerni razvoj ukupan sa ovim nije vezan ali poanta njegova je bila u drugom pravcu usmjerena. Zato želim iskoristiti prigodu i kazati da nije u pravcu ponovno još jedan puta. Još jedno bih samo na kraju kazao da i mislim da će to državna tajnica i ministarstvo prihvatiti, da bi bili još bolji rezultati, oni će se zapravo iskazati još do kraja jer još uvijek nije sve završilo. Treba poraditi na edukaciji o kojoj sam govorio u jednoj vertikali od ministarstva preko županija do jedinica lokalne samouprave itd. Onda ćemo moći svi zajedno u toj jednoj vertikali postići i više.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, gospođo ravnateljice, kolegice i kolege. Sa zadovoljstvom sam pročitao Izvješće o korištenju pretpristupnih programa pomoći Europske unije za razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca protekle godine. Navest ću nekoliko osnovnih razloga za zadovoljstvo ovim izvješćem. Na prvom mjestu to je konstatacija koja proizlazi a to je da Republika Hrvatska nije niti ranije a niti u promatranom razdoblju propustila niti jedna ponuđeni pretpristupni program Europske unije pa tako tijekom druge polovice 2008. godine koristimo sredstva CARDS-a 2003, 2004, PHARE-a 2005, 2006, ISPA-e i SAPARD-a. Iz izvješća je razvidno za što se u pojedinom programu koriste sredstva i koliko je projekata u pojedinom programu praćeno. Drugi razlog za zadovoljstvo je visoki postotak povlačenja sredstava odnosno dodijeljenih, ugovorenih i plaćenih odnosno iskorištenih sredstava za pojedini projekat. Ovdje treba reći da se konačni podaci o iskorištenim sredstvima za pojedini program znaju odnosno znat će se nakon završetka svakog programa odnosno do konca 2011. godine. Treći i posebno važan razlog za zadovoljstvo je jačanje naših hrvatskih institucija uključenih u operativne strukture za provedbu dosadašnjih pretpristupnih programa a od protekle godine uključenih i u provedbu četiri IPA komponente a to su komponente 1 - jačanje institucija, komponenta 2 - prekogranična suradnja, komponenta 3 podijeljena na regionalni razvoj, operativni program promet, 2b regionalni razvoj i operativni program zaštite okoliša odnosno 3b i 3c regionalni razvoj komponenta-regionalna konkurentnost, i na kraju komponenta 4 - razvoj ljudskih resursa. Na prvom mjestu to su središnje agencije za financiranje i ugovaranje programa i projekata Europske unije, zatim Središnji državni ured za razvojnu strategiju i koordinaciju europskih fondova te cijeli niz ministarstava, agencija i fondova Republike Hrvatske uključenih u operativne strukture za provedbu pretpristupnih programa pomoći Europske unije. Svima njima želim čestitati na dosadašnjem radu i prenijeti zadovoljstvo sa terena iz jedinica lokalne samouprave, gradova, općina, ustanova, gospodarskih subjekata koji sudjeluju u provedbi navedenih projekata i programa i na sredstvima koja dolaze za sve njih odnosno nas u najvećem postotku i najvećem dijelu kao bespovratna sredstva uz za sada minimalno sufinanciranje. Naravno i na kooperativnom odnosu na koji nailazimo kao i na dostupnost svih sudionika od Središnje agencije, Središnjeg državnog ureda i resornih ministarstava. Tu treba spomenuti svakako i ostale međunarodne izvore financiranje za jedinice lokalne samouprave. Evo, na temelju saznanja i učenja na ovim pretpristupnim fondovima uspješno jedinice lokalne samouprave participiraju i u programima Ministarstva regionalnog razvoja koje provodi kroz Europsku investicijsku banku, kroz programe CEB-a i naravno kroz Program socijalno-gospodarskog oporavka, program Svjetske banke. Edukacija i pomoć malim općinama i gradovima očekivala se od strane županija, tako i u našoj Požeško-slavonskoj županiji kao što sam rekao osnovama je Razvojna regionalna agencija. Nažalost, od nje nema prevelike koristi jer ponovit ću aktualna županijska vlast u Požeško-slavonskoj županiji bojkotira sudjelovanje u pretpristupnim programima, u programima resornih ministarstava i gradovi i općine snalaze se sami. Mi imamo tu sreću sa poduzetničkim centrom koji pokriva Pakrac i Lipik i preko njih i gradskih uprava kandidiramo direktno u pretpristupne programe. Naravno da na kraju treba reći da ovo izvješće prihvaćam, da čestitam na radu svim sudionicima u realizaciji sredstava iz pretpristupnih programa jer to je izuzetno značajno i za jedinice lokalne samouprave i za Republiku Hrvatsku u cjelini, posebice u ovim otežanim gospodarskim i financijskim uvjetima kad nam svaka kuna, svaki euro koji dolazi iz pretpristupnih fondova višestruko znači za daljnji razvoj Republike Hrvatske. Hvala.
Izvješće o korištenju predpristupnih programa pomoći Europske unije za razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2008. godine. Dajem na glasovanje zaključak sukladno prijedlogu saborskih tijela. Prihvaća se spomenuto izvješće. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Jednoglasno sa 112 glasova za donijet predloženi zaključak.
I prelazimo na točku 12, a to je - Izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama za 2008. godinu Podnositelj je Vlada Republike Hrvatske. Vlada je podnijela izvješće na temelju članka 25. Zakona o pravu na pristup informacijama za 2008. godinu. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu su proveli Odbor za informiranje, informatizaciju i medije, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Antun Palarić, državni tajnik u Središnjem državnom uredu za upravu. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Ma vrlo kratko ću obrazložiti prijedlog izvješća kojeg je Vlada utvrdila za 2008. godinu. Naime, već je ovo 5. godina da Vlada Hrvatskom saboru podnosi izvješće o ostvarivanju Zakona o pravu na pristup informacijama. Tehnologija je izvješća takva da sva tijela koja su dužna primjenjivati zakon, a ta tijela se utvrđuju u popisu tijela javnih vlasti kojeg svakog siječnja Vlada utvrđuje i javno objavljuje. Tijekom godine do kraja siječnja su dužni dostaviti Središnjem državnom uredu za upravu izvješće o primjeni zakona iz svoje nadležnosti. A Središnji državni ured onda objedinjuje zaprimljena izvješća i dostavlja ih Vladi koja također to izvješće onda prosljeđuje Hrvatskome saboru. Dakle, zakon kada je donošen, on je bio novina, on je sigurno doprinio transparentnosti rada tijela javne vlasti i demokratizaciji društva u cjelini i izazvao je veliki interes kada su stvorene pretpostavke za ostvarivanje prava koja pruža Zakon o pravu na pristup informacijama. Međutim, svaki zakon je vjerojatno izraz, potreba trenutka i taj zakon koji je donesen 2003. godine je vjerojatno onda zahtijevao, proizašao iz velikog interesa javnosti za rad tijela javne vlasti. Danas su stvari sasvim drugačije. Danas se odnos prema medijima promijenio, promijenio se odnos i prema informacijama. Informatička tehnologija, Internet, web stranice su se toliko proširile da se zapravo tijela javne vlasti takmiče da što više informacija o sebi, o svom radu, dnevnim aktivnostima, mjesečnim aktivnostima, ali i onome što je do sada učinjeno što smatra da je dobrim stavljaju na web stranicu. Nadalje, prema nalogu Vlade na web stranice svih tijela stavljeni su i službeni obrasci koje onda građani mogu skinuti i popuniti i slati tijelima javne vlasti kod kojih žele ostvariti svoje pravo. I broj zaprimljenih zahtjeva najbolje govori kako je interes za ostvarivanje prava na pristup informacijama sve manji na ovaj način u primjeni ovog zakona. 2004. tijela javne vlasti primili su 19 tisuća i 600 zahtjeva, 2005. 4 tisuće 499, 2006. 4 tisuće 376, 2007. primljeno je 3 tisuće 670 zahtjeva a 2008. 2 tisuće 731 zahtjev. Prema podacima koje su nam dostavila tijela javne vlasti od tih 2 tisuće 731 zahtjev uglavnom 2 tisuće 500 je riješeno, neki zahtjevi su odbijeni gospodo jer ljudi traže od tijela javnih vlasti nešto što nije informacija, što po samom zakonu ne spada u informaciju. I ovih dana svjedoci smo halabuke jedne udruge ili nekoliko udruga koje se doista obraćaju i obraćali su se Središnjem državnom uredu i tražili su nešto što nije informacija, što ja mislim, što ću ja napraviti nije informacija kojom tijelo javne vlasti raspolaže da bi se onda po katalogu informacija trebalo dati. Ostalo je još 55 neriješenih zahtjeva u izvještajnom razdoblju. Oni nisu još riješeni. Vjerojatno već sada jesu riješeni ali u trenutku kada je završena godina nisu bili riješeni jer nisu protekli rokovi, dakle rok od 15 dana da bi se postupilo po zahtjevu. Dame i gospodo, ali i nadalje će Vlada ulagati napore da se unaprijedi primjena ovog zakona. Stoga smo mi u Središnjem državnom uredu u Centru za stručno osposobljavanje, usavršavanje državnih službenika i u 2008. održali edukacijske programe tri seminara na kojima su sudjelovali istaknuti stručnjaci iz područja prava na pristup informacijama ali kao polaznici seminara bile su osobe koje su zadužene u tijelima javne vlasti za ostvarivanje prava na pristup informacijama i vjerujem da je i to razlog što se bolje ostvaruje zakon a tako je jačan administrativni kapacitet na način da su službenici za informiranje dodatno educirani. Imamo relativno problema u lokalnoj samoupravi, akademija, lokalna demokracija održala je savjetovanja na tu temu. Dva su predavanja održali stručnjaci Središnjeg državnog ureda a s druge strane i raspravljali smo na tim savjetovanjima i o vrlo vezanom pravu a to je pravo na zaštitu osobnih podataka. Dakle predstavnici Agencije za zaštitu osobnih podataka su također sudjelovali, pa čak sam i ja osobno bio tamo jer sam htio i na taj način naglasiti važnost tih savjetovanja. Nisam stigao svugdje ali bio sam u Iloku za područje istočne Slavonije, bio sam u Zadru za područje središnje Dalmacije i jedno savjetovanje održano je u Puli kako bi se što više naglasila potreba primjene zakona, kako bi se educirali službenici koji u lokalnim jedinicama rade na provedbi ovog zakona. Dakle, pred vama je izvješće sastavljeno na 73 stranice. Ja vjerujem da je ono detaljno i po tijelima i opisani su i zahtjevi koji su odbijeni naravno štiteći osobe koje su zahtjev podnijele tako da se navode samo inicijali. Dame i gospodo, mislim da je izvještaj korektno napravljen prema traženjima Sabora iz prošlogodišnje rasprave o ovoj materije. Predlažemo da ga Hrvatski sabor usvoji. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za informiranje, informatizaciju i medije uvaženi zastupnik Nenad Stazić predsjednik odbora.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče. Izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama odbor je razmotrio u svojstvu matičnog radnog tijela. U raspravi su iznesena slijedeća mišljenja, primjedbe i prijedlozi u odnosu na izvješće. Osnovna primjedba odnosila se na to da se iz sadržaja ne vidi koliko je tijela javne vlasti podnijelo izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama a koliko ih to nije učinilo. Zbog toga su neki članovi odbora smatrali da izvješće koje premda je u skladu sa člankom 25. Zakona o pravu na pristup informacijama ne odražava pravo stanje stvari jer nije razvidno koliko je uopće tijela javne vlasti ispoštovalo svoju zakonsku obvezu. S obzirom na to kao i na činjenicu da je odbor u vrijeme rasprave raspolagao stavovima i analizom GONG-a u ovom izvješću gdje se navodi da u izvješću ima preko 20 neistinitih ili izostavljenih podataka među kojima i dvije presude Upravnog suda Republike Hrvatske dostavljene vanjskoj članici odbora. Dio članova odbora predlagao je da se izvješće vrati Vladi Republike Hrvatske na doradu ali taj prijedlog nije prošao. Kako je za ovu godinu najavljena izmjena Zakona o pravu na pristup informacijama iznesen je prijedlog da se nacrt prijedloga zakona stavi i na web stranicu Središnjeg državnog ureda za upravu da bi se o njemu mogla provesti javna rasprava. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova odlučio predložiti Hrvatskom saboru da prihvati Izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama. Hvala.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolege zastupnici. Cilj ovog zakona je omogućiti osigurati ostvarivanje prava na pristup informacijama fizičkim i pravnim osobama kako bi građani dobili točnu i potpunu informaciju kojom raspolažu tijela javne vlasti. Ograničenja prava na pristup informacijama koriste se samo u rijetkim i zakonom izričito propisanim situacijama. Suvremene informatičke tehnologije poput Interneta ili e-maila otvorile su nove komunikacijske kanale, pa su informacije kojima raspolažu tijela javne vlasti danas dostupnije i transparentnije nego što je to bio slučaj u prošlim vremenima. Gotovo sva tijela javne vlasti, što je vidljivo iz izvješća redovito objavljuju informacije putem web stranica medija, službenih glasila, besplatnih poduzetničkih info telefona, te kataloga informacija. Budući da je korištenje Interneta kod nas u usponu kao i podizanje standarda u radu službi i odjela za odnose s javnošću, te angažiranje glasnogovornika u institucijama koje do sada nisu imale. Zato ne čudi podatak da je u odnosu na godinu prije dakle 2007. zabilježen pad zahtijeva za ostvarivanje prava na pristup informacijama. Statistika govori kako je Središnji državni ured za upravu koji je zadužen za nadzor provođenja zakona u prošloj godini dobio informaciju u 2 tisuće 731 zaprimljenom zahtjevu, za ostvarivanje prava na pristup informacijama upućenim tijelima javne vlasti. Od toga broja 2 tisuće 731 zaprimljenog zahtijeva 2 tisuće 520 zahtjeva su prihvaćena, 103 odbijena, neriješeno je 55, a 84 zahtjeva su ustupljena nadležnim tijelima. Neću nabrajati pojedinačne slučajeve navedene u izvješću koje svatko također može pronaći na službenim stranicama Hrvatskog sabora u javno objavljenim materijalima za tekuću sjednicu, kao i stranicama Središnjeg državnog ureda za upravu, već ću se osvrnuti na razloge odbijenih i ustupljenih zahtjeva. Gledajući statistiku i gole brojke, pa i rezultate nedavne hvale vrijedne akcije nevladine udruge "Gong", mislim na konferenciju "Imamo pravo znati" ispada da u visokom postotku tijela javne vlasti nisu na upite odgovorila u skladu s procedurom. Prema zaključku ove civilne udruge lakše je dobiti odgovore na pitanja koja nisu osjetljive prirode i ne zadiru u financijsko poslovanje tijela javne vlasti. Prigovor se odnosio i na zatvorene sjednice Vlade, kao i zatvorene sastanke ostalih tijela javne vlasti, iako takva praksa nije strana ni zemljama razvijenog zapada čijim standardima i mi težimo. Držim da treba naglasiti kako nije bit u broju, već sadržaj pojedenih odbijenih upita. Naime, pojedinci su primjerice zlorabili Zakon o pravu na pristup informacijama kako bi riješili osobne upravne sudske postupke tražeći i one informacije koje to nisu po definiciji navedenog zakona. Jednako tako pozivajući se na pravo na pristup informaciji u pojedinim slučajevima radilo se o traženju davanju stručnih mišljenja iz djelokruga rada pojedinog tijela javne vlasti. Moram naglasiti da su financijske informacije u velikom broju slučajeva tajna, ne zato što tijela javne vlasti nešto kriju, već zato što se radi o osjetljivim podacima, čije bi korištenje ili stavljanje u neki drugi kontekst moglo prouzročiti štete. Zato se takve informacije redovito traži i sukladnost svih strana za njihovu objavu. Takvi su podaci definirani kao porezna tajna, bankarska tajna ili su kao tajni regulirani posebnim pravilnicima o poslovnoj tajni, što je npr. slučaj u dokumentima Hrvatskog fonda za privatizaciju dostupnima samo stranama koje sudjeluju u nekom pravnom postupku. Gledajući analizu rada tijela javne vlasti, posebno me veseli što je Hrvatski sabor jedna od najotvorenijih institucija koja svih 46 upita riješila na vrijeme. Vidljivo je to iz izvješća koje je pred nama, a Sabor je položio i strogi test "Gonga". Očito nas i građani percipiraju u jednom od najotvorenijih institucija, jer zastupnike kao što ste i sami imali prilike vidjeti zasipaju lecima tijekom sjednice, a neki su shvatili da smo već uveli i "Drive in" pristup, te da smo dostupni građanima do te mjere da i autom pokušavaju ući u Hrvatski sabor. U kojoj zemlji to još ima? I ured predsjednik kao i Ustavni sud Republike Hrvatske odgovorili su na sve primljene zahtjeva u zadanom roku. Vlada Republike Hrvatske ažurno vodi svoje internetske stranice, a primjedba o nedostupnosti nekih informacija nije održiva, jer se radi uglavnom o podacima, odnosno izuzecima od prava na pristup informacijama, opisanim u članku 8. zakona. Ministarstvo se među odbijenim zahtjevima uglavnom bore s upitima koji nisu u njihovoj nadležnosti. međutim, napredak u provedbi prava na pristup informacijama na žalost nije toliko vidljiv na lokalnoj razini. Kako jedinica lokalne i regionalne samouprave, tako i gradova. To je razumljivo budući da se velikim dijelom radilo o podacima koji u cijelosti ili dijelom mogu nositi oznake tajnosti, ipak držim da bi ova pitanja trebala biti razrađena na transparentniji način. Da bi trebalo ugraditi u propise i sankcije za sve one koji se ogluše ili ne dostave informacije koje su dužni dostaviti prema Zakonu o pravima na pristup informacijama. Tim više što gledajući i kroz prizmu najnovije kampanje za borbu protiv korupcije, treba naglasiti da je transparentan informacija objavljena izravno na izvoru jedne od najjačih grana širenju koruptivih djela i bilo kojem obliku manipuliranja manipulacijama prema putu krajnjim korisnicima. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržati će ovo izvješće o provedbi prava na pristup informacijama za prošlu godinu, znači 2008. godinu, a vjerujemo da će izvješće za ovu godinu sadržavati još pozitivnije pomake u komunikacijskim kanalima. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik Nenad stazić. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče, kolegice i kolege. Dakle, Vlada je Saboru uputila ovo izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama. Ja znam da se od Vlade može svašta očekivati, ali to smo već navikli, ali da će nekome pasti na pamet da jedan ovakav falsifikat stvarnosti predstavi javnosti, to nismo očekivali. To je krajnje uvredljivo i prema Saboru ali i prema javnosti. ovaj zakon postoji zbog javnosti, ne zbog Sabora. Prvo, ovdje u ovom izvješću uopće ne piše koliko tijela javne vlasti je uopće dostavilo podatke Središnjem uredu. A koliko ih nije postupilo po zakonu. Dalje, ovdje ne piše što je od onoga što je dostavljeno Središnjem uredu uopće istinito, a što je neistinito. U tom pogledu ovo izvješće ne predstavlja ništa. Ono nikome treba, niti kome treba, niti što može predstavljati. Dalje, potpuno je neprihvatljivo i nedopustivo da se zahtjevi rješavaju po ovom Zakonu o pravu na pristup informacijama samo kod onih pravnih i fizičkih osoba koje se u svojim zahtjevima izričito pozivaju na zakone. Znači onaj koji pošalje zahtjev da mu se dostavi neka informacija i pozove se na zakon, njemu će se eventualno odgovoriti, a onaj tko se ne pozove na zakon njemu neće. I to da mu se nije odgovorilo neće ući u ovo izvješće. Stvar je apsurdna. Zamislite vi da strada čovjek na cesti i dođe hitna pomoć, on treba medicinsku pomoć i ako se ne pozove na Zakon o zdravstvenom osiguranju onda mu se neće pomoći. On ako kaže oprostite vi meni morate pomoći po Zakonu o zdravstvenom osiguranju ili po nekom drugom zakonu, hitna pomoć ode i ništa. Ostavi ga na cesti. To je otprilike s time usporedivo. Dakle, to je jedan apsurd nad apsurdima i to je krajnje uvredljiva praksa prema građanima. Građani naravno ne moraju znati da postoji Zakon o pravu na pristup informacijama, a imaju pravo ostvariti to svoje pravo na pristup informacijama u roku od 15 dana. Metodologija sastavljanja ovog izvješća je neobično zanimljiva. Tijela javne vlasti koja su dužna provoditi ovaj zakon, šalju svoja izvješća Središnjem državnom uredu za upravu i onda u njima napišu što hoće. Napišu kako poštuju zakon, kako odgovaraju u roku, kako im se nikad nitko od građana nije žalio, i kako je sve u redu. A Središnji državni ured onda iz tih izvješća sastavi ovo izvješće i pošalje Saboru. Znači ovo je, eventualno bi se moglo reći da je to točan zbroj netočnih podataka. To ne predstavlja ništa. Novinarka Jelena Berković, u poznatom slučaju, sad je i vanjska članica Odbora za informiranje, informatizaciju i medije. Tražila je svojedobno od Vlade da joj dostavi dnevne redove i odluke sa svojih zatvorenih sjednica na kojima su članovi Vlade, jer to je svima poznato skriveni od javnosti, baš zato su se i zatvorili na toj sjednici, dijelili proračunski novac građana kome su i kako htjeli. Novinarku je zanimalo u interesu javnosti da joj Vlada dostavi dnevne redove zatvorenih sjednica, da vidi točke i da vidi zaključke s tih sjednica. Da građani mogu znati, da ih ona obavijesti kad se već Vlada sakrila na zatvorenu sjednicu, da ih ona obavijesti kako to Vlada dijeli njihov proračunski novac. Pa ja vam ne moram reći da joj Vlada nije uputila odgovor na takav upit. To znate. Ali nije tu kraj. Novinarka Berković je tužila Vladu Upravnom sudu, i dobila spor. Upravni sud je naložio premijeru Sanaderu da izvoli dostaviti te podatke. Ništa od ovoga što sam vam ispričao nema u ovom izvješću. Taj se slučaj ne spominje. On je za državni ured, za upravu marginalan. Nebitan. Njega nema. On se ovdje nije dogodio po ovom izvješću po kojem je sve divno i krasno, a stvarnost je posve drugačija. Zato i kažemo da ovo izvješće predstavlja falsifikat stvarnosti. U izvješću se ne spominje ni tužba, ni rješenje tužbe volonterke GONG-a protiv Hrvatske matice iseljenika, zbog nedostavljanja traženih podataka. Kao ni jedna druga tužba jednog drugog volontera GONG-a protiv Hrvatske agencije za telekomunikacije. Ministarstvo financija tvrdi, po ovom izvješću, kako kod njih nije podnesena ni jedna žalba zbog šutnje administracija, a samo GONG ih je uputio tri. Tri takve žalbe. I Ministarstvo vanjskih poslova kaže kako je sve zahtjeve riješilo u zakonitom propisanom roku, a samo GONG je uputio četiri zahtjeva, od čega su na tri odgovori stigli tek nakon žalbe zbog šutnje administracije, izvan roka. Primjera koliko volite. Dugo bi trajalo da ih se sve nabraja. Evo najzanimljivijih. Kaže se za Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa nije bilo uloženih žalbi, ni tužbi Upravnom sudu Republike Hrvatske. GONG u svojim evidencijama ima, znaju ljudi, podnijeli su četiri žalbe zbog nepoštivanja rokova. Dalje. Središnji državni uredi, ovo je neobično zanimljivo. Ne navodi se da su Središnjem državnom uredu za upravu, a to je ured koji je nadležan za kontrolu ovoga zakona, kontrolu provedbe ovoga zakona, upućene dvije žalbe zbog šutnje administracije, a jedan odgovor stigao van zakonskog roka. Znači. U redu, ajde. Državni ured, Središnji državni ured za upravu prenese ono što mu lažno prenesu drugi. Ajd. Ajmo ih razumjeti. Ali kako o sebi ne napišu da se dogodilo ono što bi valjda moralo znati da se dogodilo u njihovom uredu. Nisu računali očito da će se javiti i GONG sa točnim podacima. Imamo jedan zanimljiv slučaj u Dubrovniku. Za njega saznajemo iz novina. Grad Dubrovnik, gradonačelnica Šuica, naša kolegica po izvješću novina je uvela taksu za informaciju 20 kuna. Po zakonu piše da tijelo javne vlasti ima pravo na naknadu stvarnih troškova, recimo preslike nekog dokumenta. I to grad Dubrovnik naplaćuje dvije kune, valjda preslika toliko i košta. Ali sam zahtjev se naplaćuje 20 kuna. I to ovako. Sastavili su neki pravilnik i u njemu piše: "Ovlaštenik prava na informaciju koji zahtijeva pristup informaciji dužan je platiti naknadu u iznosu od 20 kuna po podnesenom zahtjevu za pristup informaciji, zahtjevu za dopune informacije, te za ispravak informacije." Svaki put po 20 kuna. Eto kako se grad Dubrovnik i gradonačelnica dosjetila da guli građane Dubrovnika na temelju ovoga zakona umjesto da im dostavlja informacije besplatno kako to zakon i nalaže. Zanimljiva poduzetnička djelatnost. Nevladine udruge, to smo mogli jučer vidjeti u informativnim emisijama, analizirali su ovo izvješće. Ne samo GONG, nego i druge Transparency International i ne znam koji još. Porezni porezne analize, porazne analize. Mi smo imali, jučer je Odbor za medije kao matično radno tijelo raspravljao o ovom izvješću. Raspravljali smo dva sata o tom izvješću. Imali smo i analizu GONG-a i podatke GONG-a. Kad smo pokušali to malo sravniti pa da vidimo što to nevladine udruge civilni sektor o tome misli, onda su HDZ-ovi članovi, neću ih imenovat sada, jedan član, evo kolega Markovinović intervenirao, tko je GONG, šta je to GONG, pa neće nama valjda GONG govoriti kako se ovdje poštuje Zakon o pravu na informacije. To je odnos prema nevladinom sektoru, zaduženom da kontrolira tu Vladu. Ja sam rekao i kolegi Markovinoviću da ću fonogram s te sjednice poslati vladinom Uredu za suradnju sa civilnim sektorom pa da vidi i Vlada kakav je odnos u Saboru prema civilnom sektoru. Danas ćemo vidjeti ili u petak kad budemo o ovome glasali, kakav je odnos parlamentarne većine cijele ne samo kolege Markovinovića, prema civilnom sektoru koji je unisono ovo izvješće proglasio falsifikatom, neprihvatljivim i nedopustivim. On to jest, analiza pokazuje da on to jest. Ovo nema veze s politikom, ovo je naprosto analiza. Usporedite podatke. Vidite da su konstatacije u izvješću netočne, da one falsificiraju javnost. Prema tome, ovo izvješće jedino logično se mora odbiti, jer šta drugo, šta drugo s njim napraviti. Zašto je ovo izvješće uopće važno? Zato što je važan zakon. Pravo na pristup informacijama sastavni je dio borbe protiv korupcije i akcijskog plana. I taj akcijski plan predložila je upravo ova Vlada, Sanaderova Vlada. Nije druga. Ona ga je predložila, a sada provodi ga tako da obmanjuje javnost. Nema li čvrstog, jasnog, nedvosmislenog prava na pristup informacijama, nema borbe protiv korupcije. Da li su potrebne izmjene u zakonu? Ma možda i jesu. To je relativno nov zakon. Trebalo bi ga možda popravljati. Možda bi trebalo i političke stranke unutra staviti kao obveznike prava na informaciju, davanje informacije građanima. Možda bi trebalo, jer kako će sad građani saznat, kako da oni, oni nemaju danas instrumente da pitaju predsjednika HDZ-a je li istina da je kupio blindirani BMW za 4 milijuna i 200 tisuća kuna, kad građanima, tim istim građanima smanjuje plaću. Učiteljima smanjuje plaću, a sebi kupuje stranački auto za 4 milijuna. Da su stranke obavezne dostavljati informacije, onda bi premijer Sanader morao, predsjednik HDZ-a morao odgovoriti građaninu da, HDZ je kupio taj auto, HDZ ima novaca. To što vi nemate, što vam smanjujemo plaću, pa to je vaša briga. Kupili smo i kupit ćemo još veći i još skuplji. Zašto? Pa smanjili smo vam plaću, bit će novaca. Kada bi u ovoj zemlji se stvari možda pokrenule s mrtve točke, ali da bi se počele pokretati nužno je odbiti ovo izvješće, odbiti s gnušanjem ovaj falsifikat, hitno ići u promjene zakona, hitno i napraviti nešto, jasno pokazati da je svima nama ovdje u Parlamentu stalo kad već Vladi nije. Da omogućimo građanima da ostvare svoje pravo na informacije. Hvala.
To niste mislili na mene Vladu, jel?
I na vas, i na vas.
što sam sad vam ja kriv? … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Ja sam kriv onda po objektivnoj odgovornosti ili po kolektivnoj odgovornosti. To malo miriši na kolektivizaciju. Hvala lijepa. Imamo 7 ispravaka netočnih navoda. Prvi Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo, potpredsjedniče Hrvatskoga sabora Pa evo sve što je rečeno zapravo je falsifikat stvarnosti pa i osoba koja je to izrekla i ona je falsifikat stvarnosti. Ali ja ću se osvrnuti na ispravak netočnog navoda koji se odnosi na presude suda. … [[Govore u glas, ne razumije se.]]
Mir molim vas!
Presude suda jasno govore o tome da se je zahtjev gospođice Berković odnosi na 2007. godinu, 18. prosinca, da je presuda prva koje je došla 14. svibnja 2008. odbačena i obrazloženje je tužba se odbija. Da druga presuda koja govori o tome da je potrebito samo da predsjednik odgovori na žalbu i nikakvih nema tu fenomena koji se izvlače da se ne odgovara na tužbe, da se ne odgovara na zahtjeve, nego postoje sjednice Vlade kojih je bilo, odluka kojih je bilo 608 i koje su označene po oznakom "tajnost". Stoga smatram da ove presude koje su spominjane ovdje može svatko vidjeti i pročitati, obrazložiti da ne bi bilo da se prezentira nešto što nije točno. Stoga stvarno, falsificirati istinu ja mislim da nije ni lijepo … /Govornik isključen./…
Jedno je, kolega Đakić, veliki dio je ispravak netočnog navoda, ali neprimjereno je nazvati zastupnika kao što ste vi nazvali zastupnika Stazića da je falsifikat stvarnosti. To nije primjereno. Unatoč svakom žaru borbe i debate, unatoč osporavanju zastupnikovih mišljenja, to nije, molim vas klonimo se toga. Izvolite gospođo zastupnice.
Da gospodine predsjedniče, kad ste vidjeli tek da sam ja digla ovu pločicu za povredu Poslovnika onda ste reagirali.
Ne, nego sam reagirao kada trebam reagirati, a ne kada vi ocijenite da. Samo mi ne možete imputirati odmah onoga trenutka kada vi dignete pločicu nisam ja dužan tog istog trenutka vama dati riječ.
Sad ste mi dali riječ, pa opet vi govorite. Ne znam, jeste li meni ili sebi dali riječ.
Štopat ću vam ja vrijeme samo vas podučavam o Poslovniku.
Kolega je povrijedio odredbu članka 214. jer je svojim ponašanjem uvrijedio kolegu Stazića. Doduše, on ne odstupa od općih pravila ponašanja u HDZ-u, pa možda evo …
A što da ja vas sad upozoravam isto.
Zbog čega vi mene upozoravate?
Pa zato da vas upozoravam kako vi sada opet kolektivno vrijeđate cijeli HDZ.
Ja ne vrijeđam, nego čak vi kada ste ga opomenuli prije mene čitav tamo klub se smije. To je njima smiješno.
Smije se?
Da.
Kako se smije. Kolegice i kolege, molim vas. Neovisno o tome da se držimo se ono Voltairove makar trebam ljubiti protivnika i njegovu slobodu riječi i pravo na slobodu riječi neovisno o tome koliko se te njegove riječi činile milim i dragim. Gospodin zastupnik Josip Kunst, ispravak netočnog navoda.
Poštovani potpredsjedniče, pa ja bih ispravio sve navode zastupnika Stazića jer su netočni. On uopće nije govorio i to namjerno nije govorio uopće o temi o kojoj mi danas razgovaramo na Saboru jer on je u principu preuzeo ulogu glasnogovornika Gonga i govori o izvješću Gonga. Tako da sve što je rekao je netočno, a posebno je rekao da su izvješću falsifikati, a da to nije potkrijepio ni jednom činjenicom osim nekim svojim anegdotama. Znači, sve što je rekao je netočno i ja se potpuno slažem da on nije falsifikat stvarnosti, nego je on produkt realnosti.
Gospođa zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine.
Suzdržite se od izljeva ljubavi.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo ja bih ispravila jedan netočan navod kolege Stazića. Naime, nije točno, odnosno u izvješću nema o slučaju Berković ni jednog jedinog slova. Pa nema ga zato što slučaj Berković, kolega Staziću slučaj iz 2007. godine i nije točno da ga Vlada nije obrazložila. Vlada ga je detaljno i jedan i drugi slučaj obrazložila u izvješću za 2007. godinu. Hvala.
Hvala. Gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić, ispravak netočnog navoda.
Hvala potpredsjedniče. Odustajem u ime ljubavi.
Gospođa zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodin Stazić je rekao jednu veliku netočnost i neistinu vezano za Grad Dubrovnik. Mogu obrazložiti. Zakon je o pravu na pristup informacijama kazao da ustrojimo katalog informacija. To smo napravili i Zakonom o pravu na pristup informacijama propisano je da tijelo javne vlasti ima pravo na naknadu stvarnih materijalnih troškova što smo također napravili. Temeljem Zakona o upravnim pristojbama propisano je da se na sve zahtjeve, molbe, prijedloge i druge podneske plaća 20 kuna, a Grad Dubrovnik kad nas traže informaciju imamo zakonsku, a i moralnu obvezu napisane upite koji uglavnom dolaze e-mailom odgovoriti ažurno i na to ne naplaćujemo upravnu pristojbu. Ali kada ovlaštenik pisanim podneskom zatraži informaciju tada primjenjujemo ovaj zakon sa 20 kn. U svakom slučaju to nije naknada za datu informaciju, nego je to upravna pristojba i jedan poučak. Ako bi se željela izbjeći mogućnost naplaćivanja pristojbe u skladu sa Zakonom o upravnim pristojbama tada bi trebalo u ovom zakonu napraviti izuzetak i kazati da se ne plaćaju upravne pristojbe na podneske koji se odnose na Zakon o pravu na pristup informacijama. I onda biste vi bili u pravu. Ali ovako niste bili u pravu.
Gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo, kolega Stazić netočno govori. Rekao sam da ću poslati, je li itd. jasno moje izlaganje tamo sa odbora. Kolega Stazić je točno rekao tužit ću vas. I neki dan je isto rekao tužit ćemo vas. Prema tome, ne znam u kojoj ulozi je kolega ovdje u Saboru. To je jedno. Drugo, također netočno potpuno rekao ovo što sam ja pričao GONG-u, jer ja sam rekao kako je moguće da se dva zastupnika Hrvatskog sabora mogu toliko ponižavati, ulizivati GONG-u samo ako nije radi sljedećih izbora. Hvala.
Gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Stazić je netočno ustvrdio da je Vlada imala tajne sjednice na kojima je nešto tajila. Vlada je imala sjednice zatvorene za javnost jednako kao što je to imala vaša Vlada dok je predsjedao Ivica Račan. Jednako, zatvorene za javnost. Ali sve odluke koje ova Vlada donese na zatvorenim sjednicama se objavljuju na Internet stranicama Vlade. Prema tome, sve odluke su dostupne. Sve ono što Vlada odluči na toj zatvorenoj sjednici je dostupno javnosti i to jednim klikom se može doći do tih podataka. I kolega Stazić, kad već govorite ova zemlja, ova zemlja se zove Republika Hrvatska osim ako ne mislite vi na nešto drugo.
Dobro. Ja mislim da ste vi prešutno kolega Stazić povukli onu optužbu protiv mene da sam ja odgovoran za nešto. Ovo prihvaćam kao znak odobravanja. Klub zastupnika HNS-a, gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo, gospodine državni tajniče Palariću osobito mi je drago da ste ovdje. Naime, ovo izvješće gle paradoksa u isto vrijeme je i original i falsifikat. Original je jer ovako lošeg izvješća još nije bilo i ovo je uradak kakav doista zaslužuje posebnu pažnju u povijesti ovoga Doma. Da ne bi bilo zabune, mi smo prije godinu dana imali raspravu o sličnome izvješću za 2007. godinu i sve ono što smo tada govorili u dobroj namjeri oko ovoga lošega pristupa kojega Središnji državni ured ima u sastavljanju ovoga izvješća otišlo je u vjetar. Apsolutno nikakvoga efekta nije bilo na sastavljanje izvješća ove godine pa onda iz tog izvješća doznajemo efemerne stvari, a ne ono što je stvarno relevantno. U tom smislu začuđuje me ta postojanost državnoga tajnika Palarića jer ću reći i još jednu informaciju. Neposredno nakon rasprave o ovome izvješću u Hrvatskome saboru prošle godine GONG je organizirao veliki okrugli stol na kojem je u javnosti predstavio svoje istraživanje i na tome okruglom stolu državni tajnik Palarić se kleo u drvo i kamen da će Vlada do konca godine prirediti izmjene i dopune zakona kojim će se potpuno anulirati svi razlozi zbog kojih postoji loša praksa u poštivanju ovoga zakona. Pred svima, bilo ih je 60 ili 70 tamo. Evo, danas godinu dana nakon toga nemamo ništa od toga. Jučer smo doznali da u državnome uredu ne postoji niti nacrt izmjena i dopuna zakona, nego smo doznali da ne stignu od silnoga posla ništa na tome raditi. Ovo jest falsifikat. Oni koji znaju što su to pomoćne povijesne znanosti znaju da postoji znanost koja se zove diplomatika koja definira tri vrste falsifikata. Ovaj dokument je najmanje po dvije vrste čisti falsifikat. Falsifikat u onoj kategoriji kad prenosite iz netočnoga izvora, odnosno iz konkretnoga izvora netočne informacije pa ih repetirate i stvarate privid istine. Tako su i naši školski udžbenici prepuni krivih informacija jer citiraju loše izvore. Citiraju nepouzdane izvore i citiraju falsificirane podatke, ali se pozivaju na izvore. I tako se repetira informacija u javnosti. Ono što je najvažnije u ovome pitanju i u ovome izvješću mi nemamo napisano, a to je koliko od ukupno 4 tisuće tijela s javnim ovlastima u Republici Hrvatskoj njih doista ispunjava svoju zakonsku obvezu da u roku dostavi Središnjem uredu državne uprave izvješće o poštivanju ovog zakona, odnosno o broju pritužbi, strukturi pritužbi, sudbini pritužbi? Mi nemamo pojma koliko je općina, gradova, županija i ostalih tijela doista odgovorilo toj svojoj zakonskoj obvezi. Tako da je ovo izvješće zapravo prezentacija jedne neformalne ankete, neformalne utoliko što tko god nije izvijestio, a bio je obvezan po zakonu, ništa mu se dogoditi neće, a oni koji su izvijestili zapravo grade lažnu sliku o stvarnom stanju pa se nas iz Središnjeg državnog ureda uvjerava već godinu za godinom da opada broj pritužbi građana, odnosno opada broj zahtjeva građana za dostavom informacija. Pa kako je to moguće? Kad raste broj tijela, kad raste broj slučajeva, a što ćemo kad sam Središnji ured državne uprave neće izvijestiti da je u svih 5 slučajeva u kojima su im volonteri GONG-a se obratili pozivajući se na ovaj zakon u svih 5 slučajeva je bilo problema. U tri slučaja su im slali žalbe, a u 2 požurnice. Toga ovdje nema. A znamo da GONG već tradicionalno svake godine radi štih probu kako bi vidio doista usporednim analizama da li su izvješća koja dobivamo službeno na klupe točna ili nisu. Koliko se ja sjećam, lani državni tajnik Palarić nije imao apsolutno nikakve primjedbe na nalaze GONG-a. Sad odjednom ove godine iz krugova HDZ-a dolaze najžešći mogući napadi. Klanjate se GONG-u rekao mi je jučer kolega zastupnik. Ma tko se klanja GONG-u zaboga, pa to je elementarna dužnost civilne udruge koja se bavi time da nadgleda javne procese u kojima mi raspolažemo njihovim sredstvima. I sad se mi klanjamo GONG-u, klanjamo se nevladinim organizacijama. Među njima je i Hrvatsko novinarsko društvo. Ima još nekoliko organizacija koje su jako zainteresirane da vide strukturu ovoga izvješća. Zašto? Jer kao što reče kolega Stazić i kao što to piše u nacionalnim dokumentima, poštivanje ovoga zakona jedan je od oblika suzbijanja korupcije u Republici Hrvatskoj. Na mojih 5 pitanja jučer predstavnica Središnjeg državnog ureda uprave nije znala koliko je stvarno odgovora stiglo, koliko nije. Dakle, samo tijelo ne zna i ne raspolaže podacima. Ali mogu i danas zatajiti. Ja im garantiram da će sutra dobiti pismeno zastupničko pitanje u roku od 30 dana, po zakonu će morati odgovoriti sa točnom strukturom koliko ih je odgovorilo, koliko nije, odnosno koliko ih je izvijestilo, koliko nije. Ako taj podataka i skrivaju, on će vrlo brzo postati javan. Naravno, mnogo je općina i gradova koji uopće ne dobivaju nikakve pritužbe, predstavke, zahtjeve, podneske u smislu ovoga zakona. Činjenica je, ali njihova je dužnost o tome izvijestiti. Kad pogledate strukturu tih podnesaka, odnosno zahtjeva, dolazite do zapravo frapantnih situacija. Čovjek koji je idealni suvlasnik jedne trećine nekretnine koja je iznajmljena pita područni ured porezne uprave Ministarstva financija ovdje u Zagrebu da li dva druga suvlasnika uredno plaćaju porez? Jer se čovjek boji da možda njih dvojica ne plaćaju porez na zajednički ostvareni prihod od najma i da će sutra ostati bez toga ako netko sjedne zbog ovrhe. Ako država kaže vi ste porezni neplatiše. I što mu odgovaraju? Oprostite, to je porezna tajna. Pa to je nevjerojatno. Porezna tajna može biti postupak, iznos i rješenje jer tko god plaća porez, porez mu je razrezan u postupku određivanja visine poreza prema vrijednosti imovine ili vrijednosti prihoda, odnosno transakcije u određenom postupku. Dakle, u tom rješenju piše sve to, a to čovjeka ne zanima. Njega samo zanima plaća li se porez ili ne. I dok postoje demokratski ustrojene države u kojima priča o tome da li se plaća ili ne plaća, porez je razdjelnica između bandita i poštenih ljudi, kod nas je to tajna. Dakle u državama razvijene demokracije to da li plaćate porez ili ne je vaša demokratska legitimacija za sudjelovanje u javnome poslu. Kod nas je to tajna. Ili drugi slučaj. Novinar pita Gradsko poglavarstvo Bjelovara koliko socijalnih stanova je u vlasništvu Grada Bjelovara i tko ih koristi. Ne može biti veći javni interes nego nekoga tko zastupa javnost da sazna kako se koriste javna sredstva. Pa nije to čačino ni gradonačelniku grada Bjelovara ni predsjedniku Gradskog vijeća. Stanovi socijalnog karaktera su dio vlasništvo Grada Bjelovara koji zapravo zastupa građane. To su stanovi, dakle javna sredstva neovisno dakle radi li se o nekretninama ili novcu za koje svaki građanin ima pravo pristupa informaciji kako se koriste i tko ima pravo koristiti ta sredstva jer ta sredstva koristi po nekakvom kriteriju. Ako su to socijalni stanovi pa vjerojatno neće zaslužni građani Bjelovara živjeti u njima jer će za njih biti oformljen poseban stambeni fond ako je to potreba grada. Ali njemu se odgovara "Ne, ne možemo vam dostaviti te podatke. Naime, znate ti su podaci zaštićeni jer se radi o zaštiti privatnosti.". Kojoj zaštiti privatnosti kad da bi netko dobio socijalni stan mora sebe izložiti javnosti i mora se javiti na natječaj, mora dati sve svoje podatke kojima dokazuje da ima na to pravo, mora biti izlistan na nekakvom javno vidljivom mjestu da građani imaju uvida tko je i na koji način došao do tog stana a njemu se kaže sada "Ne, mi vam ne možemo dati podatke jer je to tajna.". Ma kakva tajna? Kako može imovina grada biti tajna? Imovina možda predsjednika Gradskog vijeća ili gradonačelnika jest i može biti osobna stvar ali gradska imovina nije i ne smije biti tajna, jednako kao ni državna. U tome smislu ovo je jako loše izvješće. I upozoreni smo, izvješća o poštivanju zakona kojim se regulira pravo na pristup informacijama sastavni su dio naše dokumentacije u postupku pregovora sa Europskom unijom i otvaranju određenoga poglavlja u kojemu se definiraju demokratski standardi i standardi borbe protiv korupcije. Javno je već utvrđeno da podaci u ovome izvješću nisu točni a mi smo zapeli da baš ovakav papir pošaljemo u Bruxelles. E pa da znate, ja nisam. HNS ne želi da se šalju ovakvi papiri u Bruxelles nego istiniti podaci. Samo istina može otvoriti put raščišćavanju problema kojima se bavi i ovaj zakon. Prema tome, ako mi sada usvojimo ovo izvješće i namjerno dozvolimo da to izvješće postane dio dokumentacije koja u naše ime ide u Bruxelles a Europska komisija shvatio da je ovo falsificirani dokument jer ne sadrži potpune podatke jer je samo u izvješću GONG-a pobrojano više od dvadeset falsificiranih informacija i nepotpunih informacija od stranice do stranice a to su informacije koje se odnose na njihove volontere koji svake godine šalju upite jer se radi o međunarodno poznatom projektu simulacije uspješnosti ovoga zakona. I to su projekti koji se financiraju iz sredstava međunarodnih donatora da ne biste slučajno zaboravili i to iz Europske unije gospodine Markovinoviću. Pa zašto dovodimo naše pregovarače u tako nezgodnu situaciju, zašto se idemo sramotiti u Bruxelles ovakvim dokumentima? Još jednom ponavljam pitanje na kraju, koliko je tijela s javnim ovlastima odgovorilo na zahtjev prije svega zakonsku obvezu na vrijeme izvješćujući o poštivanju ovoga zakona? Tražim odgovor. Hvala lijepo.
Hvala. Nekoliko ispravaka netočnih navoda. Gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega je rekao da, citiram "prošlogodišnja rasprava o izvješću za 2007. godinu nije imala nikakvog efekta na ovo izvješće". Pa evo kolega, ako ništa drugo u protekloj godini izvješće je imalo 52 stranice a ovo izvješće za 2008. godinu ima 73 stranice. Vama ostavljam da razmislite kako to jer je u 2007. godini bilo podnijeto 3 tisuće 670 zahtjeva za ostvarenje prava na pristup informacijama a u 2008. 2 tisuće 731.
Drugi ispravak gospodin zastupnik Josip Đakić.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa evo, ispravit ću netočan navod kolege koji je naveo da je falsifikat ovo izvješće u cijelosti i da je GONG to kroz svoje analize osudio. Naime, citirat ću i opovrgnut ću to jer analiza službenog izvješća koje je proveo GONG sa potpisom gospodina zamjenika predsjednika GONG-a Dragana Zelića kaže ovako: "No, unatoč svemu izvješće nas uvjerava da se zakon poštuje i primjenjuje. Dodajemo i to da bi potpuno izvješće trebalo imati posebno poglavlje o primjerima dobre prakse, o primjerima koji postaju presedani, o rupama u zakonu odnosno poteškoćama u implementaciji zakona kao i preporuke za daljnje unapređenje zakona.". Ja ne znam zbog čega i zašto zaobilazite istinu i u izvješću GONG-a koje je jasno napisano, koje je nedvosmisleno potvrđeno i potpisano. Ne znam s kojim pravom i zašto. Koga vi zastupate? Zašto pred ovim hrvatskim domom želite govoriti neistine kad su one definirane u analizi koja jasno govori o tome.
Treći ispravak gospodin zastupnik Jerko Rošin.
Hvala gospodine predsjedavajući. Ja ispravljam netočan navod o falsifikatu izvješća. Istodobno je pitan odnosno kolege zastupnike i ostale s obzirom na važnost izražavanja, važnost jezika u upotrebi barem u ovome Visokom domu. Ovo izvješće može biti netočno, ovo izvješće može biti neprihvatljivo, ovo izvješće može biti loše ali nije falsifikat. Falsifikat se uvijek odnosi na original. Dakle, ako je nešto postojalo prije a ovo sad nije ono kao što je slika, kao što je magisterij, kao što je knjiga, kao što su note a ovo ne može biti falsifikat nikakvo. Može to biti kolokvijalno se koristiti. Zato se čudim kolegi Staziću koji piše i koji jezik dobro pozna. Kolokvijalno se može govoriti izvan sabornice ali u sabornici mislim da se takva terminologija ne može koristiti nego treba kazati da je ovo izvješće u tim i tim detaljima potpuno netočno, nejasno je i neprihvatljivo ali nikako da je falsifikat jer to falsifikat nije, ovo je original izvješće. Hvala.
Gospodin zastupnik Frano Matušić.
Pa ja isto ispravljam ovaj navod o falsifikatu. Naravno da nije riječ o falsifikatu ni u smisli terminološkom o kojem je rekao kolega Rošin, ali je činjenično jer kolega niste niti jedan argument da li je nešto netočno ili neistinito u ovom izvješću, niti jedan argument. Pozvati se na izvješće "Gonga" koje smo čuli, čuli smo da je potpredsjednik "Gonga" potpisao rečenicu u kojoj se govori da nas ovo izvješće uvjerava, zapravo je da se zakon poštuje. Jasno kaže da se zakon poštuje. Prema tome, nemojte kolega obmanjivati javnost takvim izjavama o falsifikatima.
Idemo na pojedinačnu raspravu. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepo po štovani gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. U ime Vlade rečeno je da je stanje na području dostupnosti informacije građanima dobro. Ja smatram iščitavajući ovo izvješće da stanje nije zadovoljavajuće, a to ću ilustrirati citirajući nekoliko navoda iz samog izvješća. Isto tako smatram da što se metodologije prikaza podataka u samom izvješću tiče nije odabrano najsretnije rješenje, jer da bi u idućem izvješću ured trebao primijeniti malo jasniju metodologiju kako se rad iste stvari zavisno od izvora ne bi različito prikazivale. Zašto smatram da stanje nije zadovoljavajuće? Središnji ured državne uprave tri požurnice je morao slati jedinicama lokalne i regionalne samouprave da dostave podatke. Ako Središnji ured državne uprave je morao tri puta požurivati lokalnu vlast da sukladno zakonu odgovori na upit Središnjeg državnog ureda, i taj izvještaj taman da nije imao nijedan zahtjev za dostupnost informacija, onda to doista stanje nije dobro. Ja ne mogu razumiti ni shvatiti tko to u lokalnoj i regionalnoj samoupravi osim što ne daju informacije građanima, ne odgovaraju na zahtjeve Središnjeg državnog ureda. Ova konstatacija iz vašeg izvješća zavređuje da dosta vidimo postoji li mogućnost sankcija prema odgovornim sankcijama, bez obzira o kome se radi. nedopustivo je da i iduće godine budete u situaciji konstatirati sličnu situaciju, a da nitko u međuvremenu neće biti sankcioniran. To tim više što se zalažemo i zbog neposrednog izbora čelnika i toga novog modela za jačanje ovlasti lokalne samouprave, neprihvatljivo je u Parlamentu preći preko te činjenice da nisu se odustajali odgovarati na zahtjev Središnjeg ureda pa čak ni na požurnice koje su dobivali. U ovom slučaju radi se o lokalnoj i regionalno, ali da se to odnosi na bilo koga, opet ista stvar. Razmilite, vidite i predložite mogućnost uvođenja sankcija za ovakvo ponašanje. Ovo nije prihvatljivo i ne smijemo preći preko toga. Drugi razlog zašto smatram da stanje na području davanja informacija nije točno je upravo spominjanja presuda Upravnog suda Republike Hrvatske po tužbi gospođe Jelene Berković. Meni nije toliko sporno što se u izvješću ta presuda ne spominje, mada je donijeta 2008., nego me zabrinjavaju druge dvije stvari. Pa svi oni koji su tvrdili, a otišli su sada iz dvorane žao mi je, dežurne ispravljače, kako nije sporno u tome da li je bilo nešto tajno ili samo zatvoreno za javnost. Ja ću pročitati, dakle citirat ću iz obrazloženja ili dokumenta Upravnog suda zašto je Vlada odbila dati podatke koje je gospođa Berković tražila. Čitam, "Rješenjem klasa 022, 03, 05, 04, 01 uredbom od 29. studenog 2007. tužena dakle Vlada, odbila je taj zahtjev uz obrazloženje da su svi dnevni redovi sjednica Vlade Republike Hrvatske označeni određenim stupanj tajnosti". Dakle, Vlada je ustvrdila da su ti dnevni redovi tih sjednica određenim stupnjem tajnosti. Pretpostavljam da su točke dnevnog reda tih sjednica bile od samog značaja za nacionalnu sigurnosti jer ne vidim nijedan drugi razlog zašto bi dnevni red bio određen, određenim stupnjem tajnosti, a drugi razlog moje zabrinutosti isto je činjenica da Vlada koja je zakon predložila ne poznaje do kraja zakon, jer da se savjetovala sa nekim, onda bi uvažila žalbu na prvo rješenje i ne bi se dovela u situaciju da predmet mora završiti na Upravnom sudu. To da neki predmet završi na Upravnom sudu zbog neke javne ustanove, općine, grada ili nekog drugog, još bih mogao razumjeti, ali složit ćete se sa mnom valjda, da kada Vlada završi na sudu i izgubi taj spor, a radi se o primjeni zakona, nije dobra poruka, nije dobra poruka. Treće, ministarstvo su 239 zahtjeva za davanje informacija prihvatila, 21 odbila, 30 ustupili očito drugim tijelima i 30 nije riješeno. Dakle, jedna petina ili nije riješena ili je odbijena. Ako se jedna petina zahtjeva ili neriješenih ili odbijenih ocjenjuje dobrim, onda 'ajmo utvrditi koja je to granica iznad koje će biti loše, zadovoljavajuće ili vrlo dobro. Četvrto, iz primjera koje Središnji državni ured dao ilustrirajući problem pristupa informacijama, primijetio sam dosta primjera gdje su vijećnici u općinama, gradovima i županijama, da bi došli do podataka ili informacija iz nadležnosti poglavarstva ili vijeća morali koristiti pravo iz Zakona o dostupnosti informacija. Dajete mi sada obrazložite, molim vas, kakva je to demokracija, lokalna demokracija i lokalna vlast u kojoj vijećnik općine da bi dobio neku informaciju iz nadležnosti poglavarstva, ili samoga vijeća, mora se pozivati na Zakon o dostupnosti informacija. O čemu se to radi? O čemu se tu radi? Što to uvodimo u Hrvatskoj? Pa zar bi mogli tolerirat činjenicu da i mi kao saborski zastupnici umjesto zastupničkih pitanja i traženja podataka bi ubuduće se trebali pozivati na ovaj zakon da bi dobivali odgovore? Da li i to smijemo tolerirati? Da li je prihvatljivo da vijećnik u županijskoj skupštini ili gradskom vijeću ne može kroz vijećnička pitanja dobivati odgovore i podatke koje je tražio? Meni nije prihvatljivo. Kome god to je prihvatljivo i tko god prelazi preko toga olako očito ne razumije smisao lokalne demokracije. I završno. Nekima je čudno ili smiješno zašto se primjedbe GONG-a spominju u parlamentarnoj raspravi. GONG jeste civilna organizacija koja metodom propitivanja i postavljanja zahtjeva za dobivanje informacija testira model i ima pravo javno objaviti rezultate svojih ispitivanja. Neka ispitivanja se vrše anketom, neka na ovakav način i možemo ovdje u Saboru ignorirati ono što je GONG objavio, ali vas uvjeravam da oni koji prate napredak Hrvatske ne samo po broju europskih zakona koji u Hrvatskoj, u Hrvatskom saboru usvajamo, nego po tome kako ih primjenjujemo i sa itekako velikom pažnjom su proučili izvješće GONG-a. Nama ovdje ne mora to biti uopće bitno. Mi se možemo praviti da je GONG na usluzi jedne ili druge političke opcije, ali u ovom slučaju to nije, jer one nisu po političkim preferencijama birali kome će postavljati zahtjev. Mi se možemo praviti da njihovog izvješća nema, ali ima onih u Zagrebu koji su to pročitali i koji će našim pregovaračima postavljati vrlo neugodna pitanja kad tema bude aktualna. I zato bi gospodine državni tajniče bilo izuzetno dobro, glavno objavljenu dokumentu GONG je dao 20-tak navoda, njihovog rezultata sa konkretnim primjerima koje tijelo, koliko zahtjeva u njihovom istraživanju bilo, a u vašemu nema. Odgovor na to ili komentar na ovaj tvrdnje GONG-a je nužan, potreban da bi se otklonile dileme da li je izvješće autentično ili nije i da li se za njega može glasati ili ne. Ignoriranje GONG-ovih navoda dajete mi za pravo da sumnjam da su u pravu oni, a ne vi. Hvala.
Hvala. Jedan ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa evo samo netočno je da … [[Zbog glasne najave, govornik se ne razumije.]] kad bi uzeli tablicu na prvoj stranici GONG-ovog izvješća jasno bi vidjeli da 50% zahtjeva je odgovoreno u roku i u skladu sa zakonom, da je 50% nije odgovoreno u roku, ali da je od tih 50% koji nisu odgovorili u roku nakon žalbe 39,29% odgovoreno, te da 19% zahtjeva koji uopće nisu odgovoreni, tj. 19 zahtjeva nije odgovoreno što čini 11,30% i pokrenut je upravni spor za 1,78%. To je izvješće GONG-a koje jasno govori o tome da je stanje zapravo jako dobro spram svega što se čini, da se svake godine sve bolje obrazlaže i da sve više ima pravovremenih odgovora ili odgovora nakon žalbe.
Gospođa zastupnica Mirela Holy. Raspravu molim nastavite na drugom mjestu.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege, predstavnici Vlade. Zaključak koji se sam po sebi nameće, nakon čitanja izvješća o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama za 2008. godinu može se na žalost svesti na dvije riječi ništa novo. Jer činjenica jest da tijela javne vlasti, a tu najveću odgovornost imaju tijela državne uprave i u 2008. godini nisu pokazale nikakvu ambiciju da ozbiljno pristupe provedbi ovog iznimno važnog zakona, jednog od temeljnih alata za borbu protiv korupcije. To nije samo oporbeno dramatiziranje, jer su na ovu činjenicu jučer vrlo oštro upozorili predstavnici i predstavnice nevladinih udruga, točnije Udruge za nezavisnu medijsku kulturu, GONG-a, transparens internationala, i Hrvatskog novinarskog društva. Oni su ovo izvješće ocijenili kao manjkavo, nekonzistentno, tendenciozno, da sadrži netočne podatke, te da se njime želi uvjeriti javnost da je provedba zakona fantastična iako je stanje iz godine u godinu sve lošije. Potpisujem svako slovo ove ocjene izvješća koje smo jučer imali prilike čuti od predstavnika i predstavnika nevladinog sektora, jer je doista žalosna činjenica da je i u ovogodišnjem dokumentu javnost ostala uskraćena za osnovne informacije na temelju kojih je izrađeno izvješće i o tome koliko je tijela javne vlasti njih skoro 4 tisuće dostavilo svoje podatke o provedbi zakona, a na što je upozorila Suzana Jašić iz GONG-a. Ona je između ostalog izjavila da nas izvješće uvjerava da se zakon poštuje i primjenjuje, no stvarnost je potpuno drugačija i nije blistava, te da je izvješće toliko loše da bi bilo smiješno iz njega nešto zaključivati. Upozorila je da je GONG usporedbom podataka iz izvješća sa svojim istraživanjem utvrdio da izvješće sadržava 20 netočnih ili izostavljenih podataka, pa tako primjerice nije navedeno da je dvoje novinara dobilo sudske presude protiv Vlade i Ministarstva financija zbog kršenja prava na pristup informacijama. Zorislav Antun Petrović iz Transparents Internationala je upozorio da dvoje novinara unatoč sudskim presudama još nije dobilo tražene informacije što nije dobra klima za razvoj demokracije i smanjenje korupcije. Zbog čega ove informacije nisu ušle u izvješće o kojem danas raspravljamo? Bojim se da je glavni razlog lakiranje ili uljepšavanje žalosnog stanja glede provedbe Zakona o pravu na pristup informacijama posebice od strane tijela centralne državne vlasti. Ono što brine jest vrlo loša praksa da se zahtjevi za pristup informacijama rješavaju samo onima koji se u njima izričito pozivaju na Zakon o pravu na pristup informacijama iako to nigdje u zakonu nije definirano. Podsjećam u članku 11. zakona piše, citiram: "Ovlaštenik ostvaruje pravo na pristup informaciji podnošenjem usmenog ili pisanog zahtjeva nadležnom tijelu javne vlasti. Ako je zahtjev podnesen usmeno o tome će se sastaviti zapisnik, a ako je podnesen putem telefona ili drugog telekomunikacijskog uređaja sastavit će se službena zabilješka." Kraj citata. Nigdje ne piše da se ovlaštenik mora pozvati na odredbe zakona ili zakon sam po sebi kako bi ostvario pravo na pristup nekoj informaciji u posjedu tijela javne vlasti. Ali s obzirom na to da vlasti nije u interesu biti otvorenom prema javnosti i transparentnom u svome radu, jednostavnije je takve zahtjeve ignorirati i zanemariti. GONG je upozorio da se izvješćem želi uvjeriti javnost da se informacije dostavljaju na vrijeme iako je udruga, odnosno GONG utvrdila da se na manje od 50% upita odgovor dobije u predviđenom zakonskom roku od 15 dana. Stoga smatram da je Suzana Jašić točno zaključila kada je rekla, citiram: "kada se traži nešto benigno informaciju ćete dobiti, no za osjetljivije stvari vrlo vjerojatno vam to neće uspjeti" te je podsjetila da je dnevni red zatvorenih sjednica Vlade i dalje najstrože čuvana tajna. Zbog toga SDP podržava zahtjev GONG o osnivanju neovisnog tijela povjerenika za informacije te promjene pravnog okvira kako bi građani lakše i brže mogli ostvariti pravo na pristup informacijama. S obzirom na to da sam četiri godine radila u Ministarstvu zaštite okoliša i to uglavnom na poslovima informiranja, odnosno da sam radeći na tim poslovima imala prilike vidjeti koliko je iznimno velik interes građana, predstavnika medija, ali i pravnih osoba za dobivanje informacija vezanih uz rad tijela javne ovlasti, posebno me brinu podaci iz izvješća koji se odnose na broj zahtjeva za pravo na pristup informacijama, a koji su ponovno pali u odnosu 2007. godinu. Trebali bismo povjerovati izvješću koje tvrdi da su sva tijela javne vlasti, a to su podsjećam gotovo 4 tisuće tijela javne vlasti, državna tijela, tijela jedinica lokalne i područne regionalne samouprave, pravne osobe s javnim ovlastima i druge osobe na koje su prenesene javne ovlasti, u 2008. godini sveukupno zaprimila svega 2731 zahtjev, a što je 931 zahtjev manje no u 2007. godini. Gotovo tisuću zahtjeva manje nije baš zanemariva cifra. Taj podatak potvrđuje ono što sam izrekla prilikom rasprave o izvješću o provedbi zakona u 2007. godini odnosno da usprkos tome da je bilo logično očekivati da će broj zakona sa svakom novom godinom primjene zakona rasti iz jednostavne činjenice da će građani sve češće koristiti to pravo kada se budu upoznavali s time da imaju zakonsko pravo na dobivanje ovakvih informacija, praksa provedbe ovog zakona pod mađioničarskom spin palicom HDZ-a pokazala je dijametralno suprotno. Drugim riječima, u godinama sve rigoroznije HDZ-ove stranačke kontrole u tijelima javne vlasti bilježi se konstantan pad broja primljenih zahtjeva za ostvarivanje prava na pristup informacijama. To potvrđuju podaci s grafikona broj 2. U 2004. godini primljeno je 19 tisuća 600 zahtjeva, u 2005. 4449, u 2006. 4357, u 2007. kao što sam već rekla 3671 zahtjev, a 2008. godine skandaloznih 2730 zahtjeva. Kako je krenulo, možemo očekivati da u ovoj godini više nitko neće ni uložiti zahtjev za informaciju ili će nam barem izvješća za godinu dana upravo to tvrditi, jer eto građani i pravne osobe uopće nisu zainteresirani za dobivanje takvih informacija. Što se tu može. A upravo kako to tvrdi civilno društvo, nešto drastično ne štima, odnosno da se u potpunosti izigrava temeljna uloga i zadaća Zakona o pravu na pristup informacijama koji je donesen 2003. godine u vrijeme Koalicijske vlade predvođene SDP-om Naš cilj je bio podizanje transparentnosti rada tijela javne vlasti, a tim i podizanje kvalitete i odgovornosti rada tijela javne vlasti. Te odgovornosti već godinama odnosno otkako je HDZ ponovo na čelu države, više nema a toga su svjesni izrađivači dokumenta, nadležne iz Središnjeg državnog ureda za upravu pa kao dobro uvježbane papige ponavljaju frazetine iz prošlogodišnjeg izvješća o načinima dostupnosti informacija, objavi informacijama na web stranicama i slično. Iako je izvješće navelo smanjenje broja zahtjeva nekako nije baš previše isticalo kako se broj tužbi Upravnom sudu iz godine u godinu izrazito povećava, a to valjda upućuje na neki zaključak, a taj je da se ovlaštenicima ne rješavaju zahtjevi pa svoje pravo moraju tražiti na sudu. Naposljetku, kada stavimo na stranu da su izgled i sadržaj izvješća neozbiljni odnosno da se izvješće u ovakvom obliku teško može smatrati ozbiljnim dokumentom koje je pripremilo jedno vladino tijelo, izvješće je nemoguće prihvatiti jer ovakve alarmantno niske brojke zahtjeva ukazuje na sljedeće uznemirujuće zaključke. Vladajući provode već nekoliko godina smišljenu politiku zatvaranja tijela javne vlasti od građana, medija i zainteresirane javnosti. Zbog svijesti o tome da neće dobiti informaciju čak i ako je opetovano traže od tijela javne vlasti, građani u sve manjem broju traže informacije što sugerira na veliku netransparentnost rada vlasti. Vladajući ovaj zakon smatraju nevažnim i besmislenim dokumentom, smetnjom, te čelnici tijela javne vlasti marginaliziraju važnost provedbe ovog zakona. Takvu marginalizaciju zakona od strane vladajuće politike prepoznaju i službenici za informiranje koji taj posao u velikoj mjeri obavljaju aljkavo. O aljkavosti provedbe zakona od strane nadležnih službenika govori podatak i da se iznimno rijetko upisuju telefonski upiti i upiti mailom koji sigurno u svako tijelo javne vlasti stigne barem nekoliko. Jedna napomena, kako me kolege i kolegice ne bi ispravljali, ovdje ne govorim o predstavkama, žalbama i sličnim radnjama koje ne podliježu ovom zakonu već Zakonu o općem upravnom postupku. I na kraju, ovaj me dokument razočarao jer govori o drastičnom padu demokratskih standarda, te sve većem zatvaranju i netransparentnosti rada tijela javne vlasti u posljednjih nekoliko godina. Stoga ne mogu prihvatiti ovo izvješće i apeliram na nadležne da ozbiljnije prionu provedbi ovog zakona. Hvala vam lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda. Gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa u nizu ovih duhovitih konstatacija ispravljam samo netočne navode. Citiram: "tijela državne uprave nisu pokazala želju da poprave stanje u ovom području". Pa kolegice ako ne vjerujete statistici onda izmislite neku drugu granu dokazivanja evidencije. Po statistici je u zadnje četiri godine broj zahtjeva pao za 86% zato jer je uvedena informatizacija u sustav. Od tih zahtjeva 2730 samo 3,7% je odbijeno i samo 2% nije riješeno do kraja godine. Ja ne znam kakve brojke vi hoćete. Drugi netočan navod. Spin palica HDZ-a. Ne, ovo je spin palica gospođe Suzane Jašić koja u sukobu interesa kao članica Vijeća HRT-a i predsjednica GONG-a iskazuje u svom poslovanju velike donacije HRT-a koje se tamo doduše ne vide, od dana stupanja na dužnost u Vijeće HRT-a. Takvoj osobi ne mogu vjerovati. Hvala.
Hvala. 18,25 isteklo je vrijeme za prijave rasprave u trajanju 10 minuta. Gospodin zastupnik Nenad Stazić. A prije toga sa pravom, punim pravom, replika gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa. Kolegice Holy, nije samo problem što u ovom izvješću i raspravi o izvješću imam dosta netočnosti. Problem je i da se ovdje u Saboru pokušavaju sa netočnim podacima braniti sam izvještaj pa nakon što sam citirajući sudski dokumenat osporio tvrdnju kolege Matošića da se ne radi o tajnim dnevnim redovima i dokumentima, on je čak izjavio zamislite da je to sve objavljeno na web stranicama Vlade. A u sudskom dokumentu piše da je Vlada svojim rješenjem te točke te dnevne redove proglasila određenim stupnjem tajnosti. Sad su u tome utihnuli. Pa kolega Đakić stalno ponavlja i čita jedan dokument GONG-a gdje bi dokazao kako je situacija dobra. Ali ja ga sad moram upozoriti da postoji i drugi dokument GONG-a koji se zove Analiza službenog izvješća o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama u kome je GONG našao 21 netočnost u izvješću Vlade i o toj analizi nije bilo relevantnog izvješća odgovora ili komentara predstavnika Vlade. Mislim da bi inzistiranjem na tome, upravo tom odgovoru mogli razriješiti da li je ovo izvješće GONG-a radila Suzana Jašić ili drugi ljudi i da li je činjenica da je gospođa Jašić ujedno i u Vijeću HRT-a i na čelu GONG-a bilo kakvoj vezi i posljedici sa stanjem u Hrvatskoj.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Mirela Holy.
Pa kolega Lesar, vi ste apsolutno u pravu i ono što se meni čini jest da reakcije i od naših kolega i kolegica iz HDZ-a i to prilično nervozne reakcije na GONG-ovo izvješće i jučerašnju press konferenciju samo potvrđuju onu tezu koju sam iznijela, a to je da ovoj Vladi, Vladi HDZ-a doista nije u nikakvom cilju da provodi istinski ovaj zakon i da se taj zakon u stvari doživljava kao lijevo smetalo koje treba ignorirati. Jer kome je uopće stalo do suradnje sa građanima i civilnim društvom.
Hvala. Gospodin zastupnik Nenad Stazić. Nema ga, gubi pravo na riječ. Sad imam jednu prijavnicu a budući da sam ja dosta se bavio sa ljekarnicama mislim da je to gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Jesam pogodio?
Jeste poštovani gospodine potpredsjedniče. To nije falsifikat, ali je falsifikat ovo što imamo pred sobom. I ja se gospodine Palariću zaista vama čudim. Zar vi mislite da će vas kad ode s dužnosti premijer Ivo Sanader zaštititi? Uvaženi kolega Rošin je dobro sa svog stajališta više umjetnika i tako rekao da to i ne može biti krivotvorina. On je eto nalazio uporište neko. Glede ove same stvari nije ga mogao naći pa je eto pozvao se na svoju struku i zaista eto on kaže falsifikat. Nije, jer nema originala. S njegove struke bi se to tako i moglo obraniti. I ja cijenim njegov trud. Međutim, radi se ovdje o krivotvorenju isprave. Iz članka …/Govornica se isključila i ponovno uključila./… a trebamo biti u ozbiljnoj opasnosti jer smo odgovorni svi mi pojedinačno koji bi ovjerili, tj. dali suglasnost za ovakav lažni prikaz. Naime, članak 311. govori tko izradi lažnu ispravu itd. s ciljem da se takva isprava upotrijebi kao prava. Samo zadnji slučaj iz Zadra, dakle to možete vidjeti na stranicama Upravnog suda gdje je osuđena glasnogovornica grada Zadra jer nije dala odgovor na upit novinara. I to nemate u ovom izvješću. Ali istina vidite, čak ni to više nije uopće nikakva novost da Upravni sud kažnjava predstavnike tijela javne vlasti koji su dužni davati takve informacije i to točno i promptno, odnosno u roku. Ali imate jednu zanimljivost da je sud u istoj stvari, ali neupravni jer je stvar još tamo, prekršajni oslobodio Grad Zadar uz obrazloženje. Molim vas čujte i počujte kako se neovisna sudbena vlast želi opravdati pred ovom vlašću, pa kaže: “Grad Zadar je institucija javne vlasti, ali ne i ovlasti, pa onda ne podliježe pod taj zakon.“ Eto, ovo je samo jedan slučaj, zadnji slučaj odnosno koji je naveden za prošlu godinu i kojeg vi ovdje u izvješću nemate. Sjetimo se samo kako je uopće stvar počela da se ignoriraju odluke Upravnog suda kada je Upravni sud bio presudio protiv premijera i nakon toga otfrknuo je predsjednik Upravnog suda iako on nije bio sudeći sudac u tom sudu. Nadalje, gdje je slučaj Ivice Grčara koji je dobio dvije odluke Upravnog suda protiv dva ministra, koji je tražio koliki je iznos po ugovoru o koncesijama. Nije dobio odgovor, ali je zato dobio pravomoćnu odluku Upravnog suda. I vidite zbog toga naravno GONG reagira. Udružili su se nevladine mnoge udruge jer je ovo pitanje važno i prevažno. Naime, pitanje provedbe Zakona o pravu pristupa informacija uopće je test da li se mi želimo boriti protiv korupcije i organiziranog kriminaliteta. Ovo je uvodna priča i ovo je preventivni zakon u tom smislu. Prije svega treba djelovati preventivno, jer ako se dobiju informacije na vrijeme onda se neće dogoditi ni zlo. A ako se one prikrivaju e onda se poslije prikriva i sve ono što se dogodilo. Zato i udruge jasno kažu da kad se radi o benignim informacijama tu su tijela promptna, na vrijeme daju odgovore. Ali kad se radi o upitima financijske naravi, e tu nastupaju teškoće mnoge. I u sklopu tog projekta upravo te vladine udruge osnovale su grupu za pritisak. Kažu same kako će Ivu Sanadera podsjećati na pravo javnosti, na informacije i da su te informacije od izuzetnog javnog interesa koja Vlada ali na žalost i redom svi ministri uporno onda uskraćuju jer hrvatski premijer je jedan od rijetkih europskih predsjednika Vlada koji konferencije za novinare saziva isključivo u izvanrednim okolnostima i ne dopušta postavljanje novinarskih pitanja čime otvoreno uskraćuje svaku mogućnost za propitivanje rada Vlade. I time u biti daje obrazac kako oni kažu ponašanja svojim ministrima, te nedvosmisleno poručuje kako političke volje zaista za uspostavu otvorene vlasti nema i tako je to od slova do slova rečeno na tom okruglom stolu. Vlast zaboravlja da je pravo na pristup informacijama građansko pravo, da vlast nema vlast nad informacijama i da informacije pripadaju građanima, da novinari imaju također specifične potrebe u vidu potrebe za brzim dobivenim informacijama i za razliku od građana, a vidimo kako se sve manji broj građana uopće traži takve informacije. Pa svjedoci smo i mi kao zastupnici kad postavimo pitanje, mi postavimo vrlo konkretno pitanje, dobijemo sasvim nekakav drugi odgovor koji uopće nije odgovor na pitanje, ali to se također smatra, odnosno vlast smatra da je odgovorila, a nije uopće odgovorila. Dakle, to je čista zlouporaba zakona. Gospodin Toni Gabrić koji je predsjednik Udruge za nezavisnu medijsku kulturu i koji je ujedno i glavni urednik portala "Halter" je pozvao novinare da sva pitanja koja nisu dobili odgovore pošalju na adresu Centra za pravnu pomoć kako bi se iskoristila sva pravna sredstva i jednostavno prinudili vlast da odgovara. Tako je postupio i predsjednik Novinarskog društva Zdenko Duka napominjući da je taj projekt ustvari pomoć praktičnoj provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama. Naravno da se tome pridružio i gospodin Josip Kregar, profesor i asistent na pravnom fakultetu koji je bio aktivni učesnik okruglog stola. I on upravo govori i mislim da se oko toga možemo svi složiti da zaista bez političke volje značajnijih pomaka ovdje u provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama neće biti, a onda ni naše ozbiljne i sustavne borbe protiv korupcije i organiziranog kriminaliteta i zlouporabe vlasti svake vrste. Kao primjer političke volje on je naveo potez novog američkog predsjednika kojim je ovaj obvezao sve svoje povjerenike na nužnost transparentnosti prema javnosti dajući im vrlo, vrlo konkretne upute kako moraju postupati prema javnosti. Najnoviji slučaj novinara Ivice Grčara koji je također bio sudionik tog okruglog stola i koji je rekao da je on jedan od rijetkih novinara koji nije odustao i koji će pisati tužbe Upravnom sudu za razliku od drugih novinara koji jednostavno zbog prirode posla ne mogu čekati tako dugotrajnu informaciju, dakle naveo je ova dva primjera koja sam vam ja uvodno i rekla. Dakle, iako egzistira pravomoćna odluka Upravnog suda, dakle presuda i sasvim konkretna obveza dva ministarstva da izvole dati tražene informacije novinaru, novinari još te informacije dobili nisu. Zašto? Zato što se radi o vrlo, vrlo osjetljivim za vlast informacijama. Dakle, kad god se radi o pitanjima koja imaju u sebi jednu svoju financijsku težinu, tako bih rekla jer se traže upravo takvi podaci, onda se oni redovito uskraćuju ili se ne daje odgovor na to pitanje. Postavlja se pitanje gdje smo? Ustvari, evo 2003. godine donesen je taj zakon. Gdje smo mi sada? Vlast kod nas svjesna je ubiti da njezina moć i arbitrarnost jeste manja kad bi bila otvorena i kad bi davala informacije koje se od nje traže. I evo, crveno je, da vas više ne opterećujem i da skratim, ali što ćete, Amerika ima Obamu, a mi imamo obmanu i pozivam ovdje kolege da ni u kom slučaju ne prihvate ovo Izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama jer nema veze sa onim pravim informacijama. Ovdje je napisano samo jedan dio informacija, odnosno ono što odgovara vlasti, ali upravo i ovo izvješće kako je sastavljeno govori o tome kakav je odnos vlasti prema građanima, prema novinarima kad postavljaju upite.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Josip Đakić.
Gospodine potpredsjedniče, pa opet je netočno da je ovo obmana i to je netočan navod koji ću ispraviti i reći da nije točno da se u ovom izvješću nekoga obmanjuje i da vlast ne želi dati informacije stoga da bi joj oslabila moć. Ako slabi moć, onda koliko vidim da Grad Zagreb je taj koji zapravo po GONG-ovoj anketi koju je provodio u svim gradovima i općinama nije uopće dao informacije, pa tako ni svi gradovi i općine Požeško-slavonske županije. Ne znam što vam to govori o vlasti. … [[Upadica se ne čuje.]]
Državni tajnik Antun Palarić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, pa uvažena zastupnica je počela svoje izlaganje sa jednom prijetnjom, ali je stala u pol riječi, tako da ne znam je li to bila prijetnja zatvorom, strijeljanjem ili ne znam čime, ali dobro, onda mislim da tko god je negdje izabran da taj mora znati da će jednog dana biti razriješen i to tko se boji da će biti razriješen, taj bolje da se ne hvata, ne pristaje na javne dužnosti. Htio sam u nekoliko riječi odgovoriti na ovo što je do sada izrečeno da se ne izgubi do kraja rasprave. Dakle, u hrvatskom društvu djeluje preko 35 tisuća raznoraznih udruga, svakim danom ih je sve više. One su osnovane radi postizanja nekakvog cilja športskog, humanog, umjetničkog, a netko i da se bavi političkim procesima i svaka od tih udruga ima neke oblike financiranja koje utječu i na aktivnosti te udruge. Inače, GONG je naš suradnik u mnogim projektima. Mi zajedno organiziramo okrugle stolove, promičemo transparentnost rada, pa između ostalog i pravo na pristup informacijama. Neću ništa konkretno protiv njih govoriti, ali imaju pravo na svoje mišljenje, imaju pravo i na provokaciju i meni šalju pitanja koja nisu prava pitanja i koja ne traže informacije, to sam već i uvodno rekao i onda sa time opterećuju sustav i stvaraju neku svoju bazu podataka, a naravno da bliskost određenim medijima im otvara medijski prostor i to može stvoriti jedan pritisak i iskriviti onu pravu sliku stanja stvari. U više navrata se danas govorilo, citirati ću, ali da ne kažem koga, "novinar nije dobio ovaj podatak, novinar nije dobio onaj podatak, novinar je tužio …". Vidite u što se to pretvorilo. Još je trebalo reći i odvjetnik nije dobio podatak za svoj spis, ali to se pretvara u novinarska pitanja kada dobije odgovorno tijelo javne vlasti, oni to potpišu i objave svoj članak i time eto rade svoj posao na način da i mi radimo i naši službenici rade posao umjesto njih. Nije ovo zakon koji štiti prava novinara. Štiti i njih da, ali ne da se pretvori samo u novinarske upite i ono što novinarima treba. Pojavilo se pitanje i doista je sramotno, tri puta sam ja potpisivao okružnicu i prijetio se lokalnoj samoupravi, prijetio se i drugim tijelima javne vlasti koje nisu dostavile podatke. Ali gdje su instrumenti? Zakon ste rekli kad je napisan. Točno je, napisan je, donesen je 2003. godine ali očito bez namjere da se primijeni jer nisu bili, nije se imalo namjeru ga primijeniti. Da se htjelo primijeniti onda bi se ga bilo donijelo 2000., 2001. i pokazalo u praksi kako to funkcionira nego smo 2003. prije isteka mandata, nakon raspuštanja Sabora. … [[Upadica se ne čuje.]] Primjenjujemo ga i podnosimo svake godine izvještaj.
Kolegice, izvolite doći pa ćemo u duetu pjevati onda.
Svake godine Hrvatski sabor usvaja izvješće i svake godine izvješće je sve veće, sve detaljnije, sve bolje iako kažem vam ovaj zakon je postigao svrhu, građani imaju pravo na informacije. Mi kao čelnici tijela nudimo informacije i nikome nije uskraćeno osim pojedinim novinarima koji su. Neki su uspjeli na sudu, pa i to je dobro. To nije nikakva sramota da hrvatsko pravosuđe nezavisno toliko dobro radi da može donijeti odluku kontra Vlade. To za nas nije smak svijeta, mi imamo svoje pravno shvaćanje, službenici u Vladi svoje pravno shvaćanje, sud svoje pravno shvaćanje da sud to može slobodno suditi i to je odraz demokracije. To je odraz demokracije i snage sudbene vlasti koja slobodno djeluje u hrvatskom društvu kao i ostala tijela pa tako i oporbeni zastupnici koji mogu eto čak i prijetiti. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Odmah na početku želim naglasiti da ću za razliku od prethodnih govornika podržati Izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama za 2008. godini koje je Vlada Republike Hrvatske sukladno odredbama zakona dostavila ovom Visokom domu na raspravu i usvajanje. Dostavljeno izvješće temelji se na zakonu od svega 30 članaka koji je Hrvatski sabor donio prije pet i pol godina ili točnije 15. listopada 2003. godine pa je peto po redu izvješće koje je Središnji državni ured za upravu tijelo zaduženo za nadzor nad provođenjem Zakona o pravu na pristup informacijama i zaduženo za podnošenje objedinjenog izvješća o provedbi ovog zakona Vladi Republike Hrvatske do 28. veljače za prethodnu godinu a Vlada Saboru do 31. ožujka što je i ovdje slučaj. Hoću reći da su ispoštovani zakonski rokovi. Pravo na dostupnost informacijama kojima raspolažu tijela javne vlasti jedno je od temeljnih ljudskih prava koje je zaštićeno Europskom konvencijom o ljudskim pravima i temeljnim slobodama kao i Konvencijom o pristupu informacijama, međunarodnim ugovorima i odredbama Ustava Republike Hrvatske. Zakonom o pravu na pristup informacijama osigurava se građanima pravo na pristup informacijama tijela javne vlasti koja su dužna ustrojiti katalog informacija koje posjeduju, kojima raspolažu ili ih nadziru te osigurati pravo na pristup takvim informacijama. Sva tijela javne vlasti dužna su Središnjem državnom uredu za upravu dostaviti Izvješće o provedbi zakona na temelju podataka sadržanih u katalogu informacija za prethodnu godinu. Kako su ažurna tijela javne vlasti vidi se u izvješću u kojem ured navodi da je slao tri požurnice tijelima jedinica lokalne i područne samouprave. A koliko je tijela javne vlasti bilo u 2008. godini možemo pročitati i u "Narodnim novinama". Naime, na temelju članka 3. stavka 2. Zakona o pravu na pristup informacijama Vlada Republike Hrvatske svake godine objavljuje popis tijela javne vlasti što je naravno učinjeno i u 2008. godini. I na četiri stranice skinute sa interneta toga popisa pobrojala sam nadam se točno, nekoliko puta sam brojala, nema razloga sumnjati 193 tijela javne vlasti koja su dužna postupati prema odredbama Zakona o pravu na pristup informacijama i dostaviti izvješće uredu. Kad kažem 193 trebamo znati da uz Hrvatski sabor, Vladu, Ured predsjednika Republike Hrvatske, 15 ministarstava među ostalima navedeni su i županijski sudovi, općinski sudovi, trgovački i prekršajni sudovi, uredi državne uprave u županijama a znamo da je takvih 20, i grad Zagreb. Centri za socijalnu skrb Županijske uprave za cestu pa piše baš 20 županija, tijela jedinice lokalne i područne samouprave, znači 126 gradova, 429 općina i 20 županija i Grad Zagreb bilo je ukupno 576 obveznika postupanja sukladno Zakonu o pravu na pristup informacijama, različiti zavodi, agencije, komore, instituti, vijeća, zajednice i savezi pa sve do veterinarskih stanica i ambulanti. Kažu kolege iz oporbe koje su računale oko 4 tisuće je obveznika. Prema podacima dostavljenim u izvješćima ovom uredu tijekom 2008. godine tijela javne vlasti primila su ukupno 2 tisuće 731 zahtjev za ostvarivanje prava na pristup informacijama od čega je 2 tisuće 520 zahtjeva prihvaćeno, 103 zahtjeva su odbijena, ostalo je neriješeno 55 zahtjeva dok su 84 zahtjeva ustupljena. Da su kolege iz oporbe pozorno čitale izvješće koje je dostavila Vlada a da se nisu bavili izvješćem GONG-a onda bi vidjelo da u izvješću sukladno zakonu točno stoji da su to podaci dostavljeni u izvješćima Središnjem državnom uredu za upravu. Broj zahtjeva iz godine u godinu pada. Najveći interes je bio 2004. godine, čak 19 tisuća 600 podnijetih zahtjeva. I neću sad jer su i prethodnici to citirali. Evo, u odnosu na 2008. 2 tisuće 731. Ali dala sam si truda pa sam usporedila podatke koji se odnose na 2007. i ovu godinu. Pa recimo evo za tijela državne vlasti. Hrvatski sabor je 2007. godine zaprimio 43 zahtjeva a u 2008. godini 46. Ured Predsjednika Republike Hrvatske u 2007. godini zaprimio je 3, u 2008. godini 7 zahtjeva. Ustavni sud Republike Hrvatske u 2007. 7 zahtjeva u 2008. 5 zahtjeva. Vlada Republike Hrvatske u 2007. godini 10 zahtjeva u 2008. 27 zahtjeva, a recimo ministarstva su u 2007. godini primila čak 654 zahtjeva za ostvarivanje prava na pristup informacijama, dok u 2008. godini broj zahtjeva pada na 312. Analizom dostavljenih izvješća ured je ocijenio da tijela javne vlasti još uvijek nedovoljno poznaju zakon, jer su u izvješćima dakle a to se odnosi samo na one koji uredu dostavila izvješća, slala i podatke o broj svih upita fizičkih i pravih osoba koje su rješavali tijekom 2008. godine, odnosno o kojima su davali stručna mišljenja iz djelokruga rada tijela, a ne samo zahtjeva za pristup informaciji temeljem Zakona o pristup na informaciji i ne mogu osobno a to smo i na odboru rekli da nismo zadovoljni evo sa ovom konstatacijom da tijela javne vlasti još uvijek ne poznaju dovoljno zakon. Ured je tijekom 2008. godine organizirao tri seminara, piše u izvješću za službenike za informiranje koji te poslove obavljaju u Središnjim tijelima državne uprave kao u tijelima lokalne područne, odnosno regionalne samouprave i izvješća je vidljivo da je s takvom praksom treba nastaviti i dalje. I da skratim, provedbu Zakon o pravu na pristup informacijama možemo ocijeniti dobrom, što ne znači, ja se s time slažem, što ne znači da ne može i ne treba biti bolja. Vlada i Sabor donijeli su dokumente koji jamče i omogućuju da će ovo područje biti dorađeno. Naime, ovaj Visoki dom prošle godine usvojio je dokument Strategije o suzbijanju korupcije u kojem su poglavlju 5. – Sprečavanje korupcije, poglavlje Pravo na pristup informacija zadani su nam ciljevi, odnosno zadali smo si ciljevi, poboljšati provedbu prava na pristup informacijama, jasno propisati iznimke od općeg pravila na pristup informacijama kao što su zaštićeni podaci s oznakom tajnosti, te osobni podaci. Te stoga očekujem da ćemo i tijekom ove godine poraditi na izmjenama i dopunama ovog zakona kako bi pravo na pristup informacijama kako fizičkim tako i pravnim osobama zaživjelo u punom obujmu. I to ne zbog onih u Europi, ne zbog naših u pregovaračkim skupinama, nego zbog nas ovdje u Hrvatskoj, zbog građana Republike Hrvatske. I zbog svega navedenoga podržat ću izvješće o provedbi Zakona o prvu na pristup informacijama za 2008. godinu. Hvala.
Hvala. Gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče sa kolegama, kolegice i kolege. Evo u kasne ure, mislila sam odustati, ali evo kažu sada sam na redu, pa sam ipak vratila se. Ovako, Ustavom Republike Hrvatske nama je zajamčena sloboda mišljenja i izražavanje misli i kao jedna od manifestacija te slobode je u biti pravo na slobodan pristup informacijama. Naravno to koristi demokratizaciji države, društva, lokalne zajednice općenito, odnosno suzbijanju korupcije. Pravo na pristup informacija promovira ideju da je vlast javno dobro te je kao takvo interes građana, otvorenost i transparentnost služe da bi se pokazalo kako nema tajni, kako javni interes ima prednosti, te kako bi se obrazložile aktivnosti koje je ta lokalna samouprava, odnosno država ima. Što se tiče ovog izvješća, mišljenja sam da je ono manjkavo, da je tendenciozno, da se njime želi uvjeriti javnost da ima izvanredne rezultate, međutim stanje je drugačije. Stanje je prema Udruzi za nezavisnu medijsku kulturu prema "Gongu", prema "Transparency Internationalu" i prema Hrvatskom novinarskom društvu iz godine u godinu sve lošije. Izvješćem nam se pokušava uvjeriti da se zakon poštuje, da se primjenjuje, no stvarnost je potpuno drugačija. Javnost je vrlo često uskraćena od osnovnih informacija na temelju kojih je izrađeno izvješće i o tome i nemamo izvještaja u biti koliko je tijela javne ovlasti kojih je na popisu gotovo 4 tisuće, koliko ih je dostavilo svoje podatke o provedbi ovog zakona. Spomenut je bio u par navrata slučaj Jelene Berković, ne bih ga željela ponavljati. Čulo se i u pozitivnom i u negativnom kontekstu, međutim mišljenja sam da je taj slučaj potvrdio pravo građana na informaciju i zapravo ja bih rekla da je to odluka Ustavnog suda da je taj slučaj ohrabrujući. Zatim isto tako je spomenuto slučaj grada gdje je naplata informacija bio svojevrstan presedan u komunikaciji između lokalne uprave i poreznih obveznika koji je financiraju. Naime, to je predložilo Dubrovačko poglavarstvo ali u sklopu ustrojavanja tzv. kataloga informacija Grada Dubrovnika. Kao što smo čuli poglavarstvo Grada Dubrovnika donijelo je pravilnik prema kojemu se uvid u katalog informacija s kojima raspolaže ovo tijelo, naplaćuje pristojba od 20 kuna i to po podnesenom zahtjevu, zahtjevu za dopunu informacije, te za ispravak informacije. Čuli smo isto tako obrazloženje gradonačelnice Dubrovnika, međutim iz medija saznajemo da i pučki pravobranitelj se obratio sa priopćenjem u kojem se upozorava zapravo to navedeno tijelo javnost, da pristup informaciji mora biti besplatan. Gradsko poglavarstvo je predvidio važnu stavku toga zakona kojemu je temelj, a to je zakon propisuje slobodan i jednak pristup informacijama, a ne pristup koji je naplaćuje. Plaćanje pristojbe po podnesenog zahtjevu krši ovaj zakon, jer pravo koje se plaća više nije pravo. Naplaćivanjem informacija također se krši ideja javne vlasti kao općeg dobra, umanjuje se želja građana za uvid u informaciju a to može dovesti i do smanjenja demokratičnosti u ovom slučaju lokalne vlasti. Zatim imamo slučajeve da ni upornošću se ne može doći do pravovaljanih informacija, pa imamo iz izvješća jednog novinara koji navodi da je gotovo svaki dan telefonski razgovarao, zvao, radi se konkretno o djelatnicima Fonda za privatizaciju kojima je postavljao upit, međutim nakon što su zaprijetili sudskom tužbom zbog prekršaja Zakona o pravu na pristup informacijama, dobili su odgovor. Najveći problem izgleda to što nema političke volje da se određene informacije objave. Isto tako smo večeras čuli, čuli smo zapravo o vijećničkim pitanjima. Možda bi bilo vrlo interesantno tražiti izvješće od lokalnih samouprava da daju izvješće koliko je odgovoreno, a koliko nije odgovoreno na zastupnička pitanja. Mišljenja sam da bi mnoge sredine pale na ispitu transparentnosti, odnosno javnosti. Prema tome, vrlo često možemo reći da vlada tajnost, vlada netransparentnost da su i novinari, vijećnici i građani zapravo zakinuti na informaciju. I što ostaje? Novinari ovise o dobroj volji, o lokalne vlasti, odnosno državne, ostaje desetke upita na koje nisu odgovoreni. Koje su sankcije? Sankcije su spomenute kao potreba i što ostaje? Ostaje tužba. Tužba se može i dobiti, a pitanje je opet onaj početak prava na informaciju. I upravo zbog toga sam mišljenja da treba izmjene u zakonu, ali ovo izvješće kao i moje kolege iz SDP-a ne mogu prihvatiti. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Božica Šolić.
E hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo ja ću replicirati kolegici i odmah da kažem da odustala sam od rasprave, ali ne iz razloga što smo već je 7 sati prošlo, nego sam upravo iz razloga toga odustala što ovdje nema zastupnika iz područja grada Zagreba gospodina Leke, gospođe Lugarić i gospodina Stazića. Jer želim ovdje progovoriti nitko nije danas govorio o tome, a za što se zapravo cjelokupna javnost, pogotovo grad Zagreb zapituje i interesira grad Zagreb. Jer vidljivo je iz izvješća da je upravo u gradu Zagrebu podnijeto 186 zahtjeva, a ona se odnose što je vrlo važno reći upravo na način i vrlo čudnu kupnju i zamjenu zemljišta u gradu Zagrebu, a na štetu građana. Mi smo puno puta bili svjedoci da kada su mediji tražili da se izjasni poglavarstvo grada Zagreba zajedno sa gradonačelnikom trenutnim, i da progovori o tome istinu, došli smo i vidjeli smo da jednostavno gradonačelnik je napravio iz toga jedan igrokaz sa novinarima i omalovažio tako važnu stvar. Isto tako informacije. Mi smo danas svjedoci da u gradu Zagrebu imamo toliko neprimjerenih situacija, pogotovo sjetimo se ove najnovije da jedan wc stoji milijon i 500 tisuća kuna, da je to nekima bilo pa što se bavite s wc-ima. Pa ljudi to su naši novci. Tu nama treba informacija. I upravo grad Zagreb je jedna cjelina koja je zapravo omotana velom tajne. Ali ja pozivam sve institucije danas kad to pitate grad Zagreb onda je uvijek isti odgovor, neka institucije odrade svoj posao. Ja pozivam večeras te institucije da stvarno odrade taj posao, jer kako čujem da je odvjetništvo zatrpano takvim prijavama. Evo hvala vam lijepa.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik. Pardon, jeste li vi meni pokazali pločicu? [[Upadica: Pardon. Ok.]] Ako jeste ok. Evo gospodine Palariću imate riječ.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Evo volio bih na kraju odgovoriti svim onima koji su kritizirali ovo izvješće, ali evo samo je ostala gospođa Šimac Bonačić. I istaknuo bih, ovo izlaganje kao jedan visoko civilizirani pristup temi. Gospođa zastupnica je govorila na lijep način, kulturan, bez svađe, bez prijetnje, bez neprimjerenih riječi. Ostala je kod svog stava, to je normalno, svatko ima pravo na svoj stav i ponovila više puta navedenu tezu da novinari ne mogu doći do informacije. Gospodo, ponovno kažem, ovaj zakon nije namijenjen novinarima. Njega mogu koristiti novinari, oni ga i koriste, on je namijenjen građanima. Građani imaju punu informaciju o radu tijela javne vlasti, ali ipak kao i u svakoj zemlji i u ovoj zemlji postoji nešto što se zove državna tajna, poslovna tajna, službena tajna i tako je bilo, tako je sada i tako će uvijek biti i neke stvari nisu za javnost. To svaka država i svaka Vlada ima na to pravo. Tako je to svugdje u svijetu, svugdje u Europi. Dapače, vrlo su rijetke i otvorene sjednice Vlade. Mi smo imali i jučer sjednicu Vlade sa predsjednikom Republike koja je čak bila i direktno prenošena, što je vrlo, vrlo rijetko. Kada se govorilo o izvješću onda se optuživalo Središnji državni ured da je falsifikator. Gospodo, zakon je takav da Središnji državni ured objedinjuje podatke dobivene od svih tijela. Ja ne mogu odgovoriti ili snositi odgovornost zašto je porezna uprava na upit rekla da je nešto poslovna tajna ili nije, porezna tajna ili nije. To je stav porezne uprave je li to tako ili nije to tako po njihovim zakonima. To oni najbolje znaju. Postoje sudska zaštita, mi smo je ustanovili, mi smo osigurali nezavisni rad sudova i neka se onda na sudu stvari raščiste. Ali čuli smo i to ja više puta spominjem u javnim nastupima i kao širim ovo pravo i nisam slučajno išao u Ilok držati predavanje o pravu na pristup informacijama predstavnicima lokalne samouprave. Nisam slučajno u Zadar otišao. Kad odem u Zadar ili Ilok izgubim cijeli dan. Tamo je u uredu 120 ljudi. Mi proizvodimo samo koliko zakona proizvedemo i materijala za Sabor to je bezbroj, a da ne govorim pojedinačnih akata, drugih akata, uredbi, pravilnika, ali otišao sam da bi sudjelovao u edukaciji onih u lokalnoj samoupravi. Međutim, postoji nešto što se zove Ustavno jamstvo na lokalnu samoupravu i Vlada ima vrlo ograničene mogućnosti nadzora nad jedinicama lokalne samouprave. Ja ne mogu ništa gradonačelniku koji ne odgovori vijećniku. Ništa mu ne mogu, niti će netko tko dođe poslije mene moći, jer je to odnos između vijećnika i gradonačelnika. Ukoliko se ponaša bahato, ukoliko se ponaša neodgovorno, nezakonito, onda postoje mehanizmi za njegovo razrješenje, ali Vlada u to ne može intervenirati. Mi smo tražili izvješće, nisu nam ga dali. Možemo ih staviti na stup srama. Možda ćemo to i učiniti. Možda ćemo u izmjenama zakona predvidjeti prekršajne sankcije za one koji ne dostavljaju izvješće. Ali ja gradskom vijeću, općinskom vijeću, gradonačelniku ne mogu ništa ukoliko mi ne dostave izvješće. I ovaj materijal je najbolje što je moguće napraviti. On ima zbirno izvješće, on o pojedinom tijelu ima izvješće, on sadrži zbir informacije koje su nam tijela javne vlasti dostavili. Iza njih stoje ministri i drugi čelnici javnih tijela, stoje iza onoga što su potpisali. Vlada stoji iza onoga što smo mi objedinili i dostavili Saboru. I ja u ime Vlade stojim iza ovog izvješća i tvrdim da je ono najbolje do sada i da se zakon sve bolje i bolje primjenjuje, a ne slučajno nego upravo zato što ulažemo velike napore da se s jedne strane putem elektronskih medija i silnih podataka, informacija koje stavljamo preko web-a građanima na raspolaganju, uz to educiranjem državnih službenika i lokalnih službenika na pravila ostvarivanja prava na pristup informacijama. Došli smo do toga da se zakon sve bolje ostvaruje. Mi smo spremni iduće godine učiniti još bolji izvještaj. Recite, čuli smo raspravu što treba, kako treba, kako netko misli. Ali nikad neće biti izvještaj tako dobar da će zadovoljiti uvaženog zastupnika Lesara, nikad on neće biti tako dobar da će zadovoljiti uvaženog zastupnika Beusa Richembergha jer kad bi ga papa pisao ili ne znam tko to ne bi bilo dobro, jer netko svoju ulogu vidi tako da kritizira Vladu. Može se kritizirat Vladu. Upravo sam pohvalio način kako treba razgovarati, kako se može ostati kod svog stava, iznijeti svoje mišljenje i da to bude na visokoj civilizacijskoj razini dostojnog ovoga Doma. A može se i na ovaj način, da ne kažem i o prijetnjama koje su ostale nedorečene do kraja, tako da ne znam što se mislilo da li samo smjenom ili hapšenjem ili možda nečim gorim. Molim vas preostale zastupnike da kod glasanja podržite ovaj zakon, a oni koji nisu ovdje za mene je znak da nemaju ništa protiv ovog izvješća i da će glasati za njega. Hvala vam lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9,30 sa raspravom o Prijedlogu zakona o osnovici plaće u javnim službama, s konačnim prijedlogom zakona. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ići ćemo sutra sa ovim Konačnim prijedlogom zakona o osnovici plaće u javnim službama i nakon toga vjerojatno ništa više nećemo raspravljati nego negdje u jedan, pol dva imati glasovanje o već apsolviranim točkama i o ovom Prijedlogu zakona o osnovici plaće u javnim službama. Izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama za 2008. godinu. Dajem na glasovanje zaključak sukladno prijedlogu saborskog matičnog radnog tijela koje glasi. Prihvaća se izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama za 2008. godinu. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Sa 79 glasova za, 33 protiv donijet je predloženi zaključak.