Hvala gospodine predsjedniče. Evo, pred vama se nalazi Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkom potpisu. Ovim zakonom u sferi virtualnog elektroničkog poslovanja mi na neki način zaokružujemo cjelinu i kroz ove izmjene i dopune dodatno omogućavamo svim poslovnim pravnim subjektima koji žele svoje poslovanje vršiti putem elektroničkih komunikacija omogućavamo naravno njihov izlazak u takav vid poslovanja. Zakon o izmjenama i dopunama je između ostalog rezultat i procesa pristupnih pregovora i to u poglavlju 10. – Informacijsko društvo i mediji. Naime, Zakon o elektroničkom potpisu u primjeni je i stvarnost je u Republici Hrvatskoj već duži niz godina. Samo za vašu informaciju, do sada sa koncem svibnja imamo certificiranih čak 20000 elektroničkih potpisa od kojih se 99,1% odnosi na poslovne subjekte, na komercijalne korisnike i vjerujemo da ćemo i ovim izmjenama i dopunama zakona posebno u segmentu i zaštite njihovih prava, posebno u segmentu dobrovoljne akreditacije onih koji pružaju uslugu certificiranja i time stvaraju dodatnu sigurnost naročito i u segmentu osiguranja od rizika koji se može u poslovanju pojaviti od strane davatelja usluge certificiranja. Mislimo da ćemo tim dodatnim zaštitnim mjerama stimulirati još daljnji porast gospodarskih subjekata koji će tražiti elektronički potpis i na taj način uređivati svoje poslovanje i putem Interneta. Na što se još izmjene zakona odnose. Osim usklađivanja sa Europskim zakonodavstvom nastojimo smanjiti i administrativno opterećenje na način da ukidamo obvezu prethodnog ishođenja dozvole za početak obavljanja usluge certificiranja. Dakle, pojednostavljujemo proceduru. Kao što sam rekla navodimo mogućnost dobrovoljne akreditacije onih koji obavljaju uslugu certificiranja u praksi iako se radi o dobrovoljnoj akreditaciji u praksi korisnici će se prije okrenuti ovlaštenim akreditiranim davateljima usluga certificiranja, nego onima koji nisu uvedeni u registar, osoba, odnosno subjekata koji certificiraju potpis i koji naravno samim time nemaju i odgovarajuću akreditaciju. Ujedno u segmentu prekograničnog pružanja usluga poslovni subjekt u Hrvatskoj može se jednako tako obratiti i pružatelju usluge certificiranja i izvan Republike Hrvatske. Dakle, pružateljima usluga koji svoj poslovni nastan imaju u nekoj od država članica, a naravno hrvatske pravne osobe koje su nositelji prava certificiranja mogu takvu uslugu pružiti i tvrtkama koje svoje sjedište imaju izvan Republike Hrvatske. S obzirom na budući zajednički prostor unutarnjeg tržišta ovim zakonom ujedno postavljamo i jednake standarde za priznavanje certifikata i korištenje elektroničkog potpisa i prema trećim zemljama. Dakle, zemljama koje su izvan Europske unije. Zaključno, što ovaj zakon donosi konkretno našim građanima, što donosi poslovnim subjektima. Omogućava im lakši pristup i obradu i PDV-a i REGOS-a i koncesija. Dakle, omogućava im puno korištenje onoga što je već u elektroničkom svijetu postavljeno za uklanjanje, odnosno za zaobilaženje administrativnih prepreka. Prema tome, elektroničkim potpisom korisnici i mirovinskog i kao što sam rekla i PDV-a i REGOS-a mogu u potpunosti ispunjavati svoje obrasce, odnosno podnositi svoja izvješća temeljem i ovih izmjena, predloženih izmjena i dopunama. Zahvaljujem na pažnji i stojim na raspolaganju za dodatna pitanja. Hvala.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Živko Nenadić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Prvi Zakon o elektroničkom potpisu u Hrvatskoj donesen je 2002. godine i tako se počelo stvarati pravno okruženje neophodno potrebito za funkcioniranje i razvoj informacijskog društva. Tim zakonom definirani su osnovni pojmovi kao elektronički potpis, napredan elektronički potpis, certifikat, kvalificirani certifikat itd. Određeno je i pravo fizičkih i pravnih osoba na uporabu elektroničkog potpisa pravnim, sudskim i drugim postupcima, poslovnim ili nekim drugim radnjama. Također, i prava, obveze i odgovornosti potpisnika i davatelja usluga certificiranja. Naravno, propisan je i određeni nadzor i kaznene odredbe. Ovaj postojeći Zakon o elektroničkom potpisu samo je djelomično usklađen sa odredbama EU zakonodavstva, pa evo danas imamo Prijedlog izmjena i dopuna kako bi on bio u potpunosti usklađen i time bi ispunili jedan od uvjeta u pregovaračkom poglavlju 10. – Informacijsko društvo i mediji. Tako se neki pojmovi kao kvalificirani certifikat drugačije definiraju, ali se i uvode neki novi pojmovi. Zahtjev vremena je takav kao što su vremenski žig, napredan vremenski žig, što je zapravo elektronički potpisana potvrda izdavatelja koja potvrđuje sadržaj podataka na koje se odnosi u navedenom vremenu. Propisuje se priznavanje elektroničkog potpisa i korištenje u sudskim postupcima bez iznimki kojih je do sada bilo, zapravo još uvijek je ovaj zakon na snazi. Kako će elektronički potpis biti sve više u uporabi i sigurnost i pouzdanost njegova korištenja mora biti veća pa se propisuje da davatelji usluga certificiranja moraju primatelju elektroničke poruke potpisane elektroničkim potpisom ili drugoj ovlaštenoj osobi omogućiti i provjeru elektroničkog potpisa. Pooštravaju se i uvjeti za davatelja usluga izdavanja kvalificiranih certifikata koji je čak dužan osigurati rizik od odgovornosti za štete koje eventualno nastanu krivnjom certifikatora zbog netočnih podataka roka valjanosti i slično. Do sada nemamo, a ovim izmjenama bi uveli, kao što reče državna tajnica i dobrovoljno pravo akreditacije za sve buduće davatelje usluga certificiranja svima koji dokažu da za to ispunjavaju sve uvjete propisane ovim Zakonom. Time bi i oni ušli u javni elektronički registar dobrovoljno akreditiranih davatelja usluga certificiranja koje bi vodilo jedno akreditacijsko tijelo, a ono bi ujedno provodilo i nadzor akreditiranja. To tijelo, akreditacijsko tijelo osniva ili određuje Vlada Republike Hrvatske na prijedlog resornog ministra. Ovim izmjenama izjednačava se valjanost kvalificiranih certifikata izdanih od strane davatelja usluga certificiranja sa sjedištem u EU sa kvalificiranim certifikatima izdanih od strane davatelja usluga u Republici Hrvatskoj, dakle potpuno se izjednačavaju. A također se propisuju i uvjetu priznavanja valjanosti kvalificiranih certifikata izdanih od strane davatelja usluga certificiranja sa sjedištem u zemljama izvan Europske unije. Inspekcijski nadzor na radnog davatelja usluga certificiranja uz ministarstvo, sada bi provodio i Državni inspektorat. I evo, da bi ovo sve zaživjelo u roku od 6 mjeseci ministar je dužan donijeti podzakonske akte i ovo malo izgleda komplicirano, ali takva je elektronika i mi moramo to pratiti i tu doista velikim koracima idemo dalje, a kada idemo dalje HDZ to podržava. Hvala.
Hvala. Gospodin Zdenko Franić u ime kluba SDP-a. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovana državna tajnice, predstavnici Ministarstva gospodarstva, štovane zastupnice i zastupnici. Kao što obično biva, dugo očekivane pa i spektakularne stvari na koncu stižu tiho, nenametljivo, široj javnosti možda je ova tema nezanimljiva poput onih koji ovu sabornicu katkada znadu dovesti do usijanja, ali kao što je moj prethodni kolega iz HDZ-a rekao, idemo dalje i to stvarno idemo dalje jer mi smo donošenjem Zakona o elektroničkom potpisu godine 2002. u ovom Saboru zaista stupili u informatičko društvo i kiber prostor. Pređen je rubikon koji je hrvatski cyber prostor dijelio od uređenog kiber prostora međunarodne zajednice. Anticipirajući razvoj gospodarstva temeljenom na informacijskom društvu u informatičkoj tehnologiji je, dakle Sabor usvojio Zakon o elektroničkom potpisu, a sad se radi o znatnim poboljšanjima, unaprjeđivanjima i usklađivanjima sa zahtjevima Europske unije. Naime, godine još 2002. Hrvatska akreditacijska agencija, Hrvatski zavod za norme bili su sastavni dijelovi Državnog zavoda za normizacije i mjeriteljstvo pa tada još zapravo i nije bilo moguće razmišljati o dobrovoljnoj akreditaciji davanja usluga certifikacije elektroničkog potpisa. Prihvaćanjem ovog Zakona o elektroničkom potpisu pravnu valjanost imati će i potpisi izdati elektroničkim putem na svim primkama, otpremnicama, pismima namjere, akreditivima, računima, carinskim deklaracijama, poreznim prijavama, prijavama PDV-a itd. Građani, barem oni koji za to imaju odgovarajuće tehničke mogućnosti će blagodati tog zakona, osim u bankarstvu i mnogim drugim gospodarskim aktivnostima, nadam se moći osjetiti i pridobivanju različitih dokumenata od tijela državne uprave. Također, zahvaljujući ovome Zakonu, poslovanjem mnogih gospodarskih subjekata, barem onih informatički sofisticiranijih, biti će olakšano i ubrzano. Logična posljedica razvoja informacijske tehnologije, a posebice interneta jest elektroničko trgovanje i poslovanje. Utjecaj interneta na gospodarstvo i razvoj elektroničkog poslovanja iznimno je velik te se ukupni promet roba i usluga samo na webu danas mjeri milijardama milijardi dolara, dakle bilijunima dolara. Dobro uređeni Zakon o elektroničkom potpisu pomoći će i hrvatskom gospodarstvu da dobije barem dio toga kolača. Naravno, svi oni koje se žele koristiti blagodatima elektroničkog potpisa i sami trebaju zadovoljiti određene uvjete, ali i preuzeti određene obveze glede vlastite i tuđe sigurnosti, primjerice moraju koristiti aplikacije koje zadovoljavaju određene sigurnosne norme koje se postavljaju na kvalitetu softvera, a serveri i hosting na kojima se sve to nalazi moraju imati certifikat ISO 27 tisuća 1, vezan uz informacijsku tehnologiju. Ovim Zakonom su, dakle definirane obveze davatelja usluga certificiranja te su u potpunosti maknute odredbe kojima je u bivšem zakonu preregulirano izdavanje dozvola za rad davateljima usluga certificiranja, što je uostalom bilo i u suprotnostima odredbama Direktive 1999/93 Europske komisije o zajedničkom europskom okviru o elektroničkom potpisu. Na koncu, dodane su i odredbe koje propisuju dobrovoljno akreditaciju davatelja usluga certificiranja. Naime, spomenutom direktivom se zahtjeva da unutarnje tržite Europske unije mora omogućiti davateljima usluga ceritificiranja elektroničkog potpisa da povećaju opseg svojih prekograničnih aktivnosti kako bi poboljšali svoju konkurentnost i omogućili gospodarstvu nove moduse izmjene informacija i sigurnu elektroničku trgovinu bez obzira na granice. Davateljima takvih usluga mora se omogućiti da djeluju bez prethodne autorizacije tih usluga od strane državne uprave, no zato se tom istom direktivom potiče dobrovoljna akreditacija. U članku 34.d koji se predlaže u ovom prijedlogu zakona je predviđeno da za obavljanje zadaća akreditacijskog tijela Vlada Republike Hrvatske na prijedlog ministra osniva ili određuje nadležno tijelo za obavljanje funkcija akreditacijskog tijela. Međutim, podsjetio bih da u Republici Hrvatskoj već djeluje akreditacijsko tijelo, odnosno Hrvatska akreditacijska agencija skraćeno HAA. HAA je neovisna i neprofitna javna ustanova koja je osnovala Vlada Republike Hrvatske godine 2005. na osnovu zakonodavstva, zakona koje je usvojio Hrvatski sabor još godine 2003. i HAA obavlja poslove nacionalne službe za akreditaciju u Republici Hrvatskoj uključujući i akreditaciju certifikacijskih tijela. Učinkovito djelovanje Hrvatske akreditacijske agencije kao najvažnije komponente i infrastrukture kvalitete je presudan zahtjev članka 73. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju kao mehanizma za pristupanje Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije. Hrvatsku javnost valja još jednom podsjetiti da je infrastruktura kvalitete koja se odnosi na normizaciju, akreditaciju, mjeriteljstvo, ispitivanje sukladnosti pa u širem kontekstu i intelektualno vlasništvo ne samo najvažniji zahtjev za pristupanje u Europsku uniju vezano uz ove tehničke zahtjeve, naravno nakon što su već ispunjeni politički preduvjeti već se radi i o jedinoj učinkovitoj preostaloj zaštiti hrvatskog gospodarstva i jedinoj preostaloj brani od loših roba i usluga. Jednom kada između Europske unije i Republike Hrvatske nestanu granice, odnosno u trenutku kada Hrvatska postane punopravna članica Europske unije. HAA je osnovana radi provedbe hrvatskog tehničkog zakonodavstva koje je usklađeno sa pravnom stečevinom Europske unije, a tehničkim se propisom uređuje sigurnost proizvoda i sloboda kretanja na unutarnjem tržištu, zaštita zdravlja građana, zaštita potrošača, zaštita okoliša i druga područja od javnog interesa. Što više, Hrvatska akreditacijska agencija je godine 2005., dakle tek nekoliko mjeseci nakon što ju je Vlada Republike Hrvatske osnovala, primljena u punopravno članstvo europske suradnje za akreditaciju kao krovne organizacije koja pokriva područja akreditacije u Europskoj uniji. U tijeku je i akreditacija Hrvatske akreditacijske agencije od strane EA i posljedično sve akreditacije koje izda HAA time će činom biti valjane u cijeloj Europi pa i svijetu. Valja napomenuti da su djelatnosti i rezultati Hrvatske akreditacijske agencije prepoznati i u izvještaju o napretku Republike Hrvatske koji je načinila europska komisija za godinu 2007. i pri tome je HAA kao i ostale komponente hrvatske infrastrukture kvalitete dobila čistu peticu. Stoga je krajnje neracionalno čak i razmišljati o mogućnosti osnivanja još jednog akreditacijskog tijela tim više što je stav EA, odnosno europske suradnje za akreditaciju kao krovne organizacije da za ocjenu sukladnosti na nacionalnoj razini treba postojati samo jedno akreditacijsko tijelo. Valja napomenuti da u RH je to načelo na žalost već narušeno zbog toga što je Vlada putem Ministarstva zdravstva osnovala Agenciju za kvalitetu i akreditaciju u zdravstvu kao pravnu osobnu, čija je nadležnost osiguranje i unapređenje kvalitete zdravstvene zaštite i akreditaciju u zdravstva. Stoga tehnički budući da se ta agencija bavi unapređivanjem i osiguravanjem kvalitete, ne bi trebala se referirati na akreditaciju i u praksi čak i ta agencija koristi usluge Hrvatske akreditacijske agencije koja je uostalom i sama uspostavila shemu za akreditaciju medicinskih i bio medicinskih laboratorija u kojoj pak sigurnost softvera pa onda i ovaj zakon koji ćemo prihvatiti, igra izuzetno važnu ulogu. Stoga će SDP podržati ovaj zakon koji donosi daljnju liberalizaciju u području certifikatora elektroničkih potpisa, ali ćemo i predložiti amandman da se članak 34.d promijenit tako da glasi: "Akreditacijsko tijelo koje akreditira davatelja usluge ceritificiranja je Hrvatska akreditacijska agencija.". Hrvatska akreditacijska agencija je naime dokazala svoju učinkovitost te je do sada provela akreditaciju 120 različitih organizacija umjernih i ispitnih laboratorija, a u završnoj je kao što rekoh fazi, postupak njene pune akreditacije u EA. Davatelji usluga certificiranja elektroničkog potpisa koji će se akreditirati kod HAA, time će steći tržišnu prednost ne samo u Hrvatskoj već i u široj regiji, jer u široj regiji prema mojim dostupnim informacijama nisu prihvaćeni Zakoni o elektroničkom potpisu i oni nemaju akreditirane certifikatore elektroničkog potpisa te u tom slučaju mogu koristiti usluge hrvatskih ceritifikatora kao što uostalom hrvatski pravni subjekti mogu koristiti usluge akreditiranih certifikatora iz Europske unije. Uostalom stav je EA kao što rekoh, da za ispitivanje sukladnosti u nacionalnim državama Europske unije djeluje samo jedno akreditacijsko tijelo, iako istine radi ova smjernica je 199 93 europske komisije. U širem kontekstu ne govori o nacionalnoj akreditacijskoj kući nego u akreditacijskom tijelu. Budući da su kontaktirane, uprava Hrvatske akreditacijske agencije mogu reći da oni znadu, hoće, mogu i spremni su preuzeti ove poslove akreditiranja certifikatora elektroničkog potpisa jer uostalom imaju uspostavljenju shemu za akreditaciju certifikacijskih kuća pa i ovo već zapravo nije ništa novo u njihovoj djelatnosti. I nadam se da će Vlada prihvatiti taj amandman, a također evo smatram da će ovaj dan ovako ostati zabilježen po jednom dobrom zakonu koji će unaprijediti hrvatsko gospodarstvo i elektroničko poslovanje, tako da ovaj dan neće ostati zapamćen samo po pobjedi Hrvatske protiv Turske. Hvala lijepo.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Gospodin zastupnik Zvonimir Puljić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovani predlagatelji, gospođe i gospodo zastupnici. Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkom potpisu, s konačnim prijedlogom zakona, posljedica je u izravnoj vezi s rezultatima pregovaračkog procesa pristupanja Republike Hrvatske Europskoj Uniji poglavlja 10.–Informacijsko društvo i mediji, te se njegovim usvajanjem ispunjava jedno od mjerila za zatvaranje poglavlja 10. A to znači potpunu usklađenost sa Direktivom 1999/93 EZ Europskog parlamenta i vijeća od 13. prosinca 1999. o sustavu za elektroničke potpise, koja direktiva ima širok pravni i tehnički utjecaj na sve čimbenike elektroničkog poslovanja od korisnika elektroničkog potpisa, pravnih ili fizičkih osoba, davatelja usluga, certificiranja elektroničkih potpisa proizvođača namjenske računalne opreme, programe, državnu upravu, gospodarstvenike i pravnike. Osim usklađenja hrvatskog zakonodavstva sa pravnim stečevinama Europske unije usvajanjem ovog zakona otvara se mogućnost i potiče primjena elektroničkog potpisa, razmjena elektroničkih dokumenata u upravnim, sudskim i drugim radnjama, ali i otvara prostor za snažnije djelovanje u sustavu elektroničke trgovine koja danas postaje bitan uvjet za prisutnost i konkurentnost na svjetskim tržištima. Od detalja koji se uvode ili mijenjaju ovim izmjenama i dopunama, navest ću, uvodi se pojam vremenski žig i napredni vremenski žig kao elektronički potpisane potvrde za podatke na koje se odnosi u određenom vremenu. Omogućuju se primatelju elektroničke poruke sigurna provjera potpisa, ukidaju se obveze davatelja usluga certificiranja iz dosadašnjeg zakona koje su šire od obveza direktive. Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva zadužuje se za prijave i vođenje evidencije davatelja usluga certificiranja u Republici Hrvatskoj. Davatelj usluga izdavanja kvalificiranih certifikata dužan je osigurati rizik od odgovornosti za štete, obvezno osiguranje, a najniži iznos osiguranja pravilnikom određuje ministar. Propisane su obveze davatelja usluge certificiranja pri prestanku obavljanja usluga. Uvodi se pojam dobrovoljna akreditacija, zatim akreditacijsko tijelo sa javnim ovlaštenjima koje provodi nadzor i vodi javni elektronički registar akreditiranih davatelja. Izjednačava se valjanost kvalificiranih certifikata izdanih od davatelja iz Europske unije sa certifikatima izdanim od davatelja iz Republike Hrvatske itd., itd. S obzirom na sve izneseno, ja podržavam ovaj zakonski prijedlog. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovana gospođo državna tajnice, štovane kolegice i kolege zastupnici. Radi se o jednom dobrom zakonu koji unapređuje postojeća zakonska rješenja koja su bila tada donesena u okviru mogućeg. Štovana gospođa državna tajnica se vjerojatno sjeća vrlo kompleksnih i napornih pregovora koji su se tom prilikom vodili sa predstavnicima Europske unije kada su se htjela nametnuti neka rješenja vezano uz infrastrukturu kvalitete koja nisu odgovarala Republici Hrvatskoj i dobro je da se ustrajalo na rješenjima koja je baš predlagala hrvatska Vlada jer su se pokazala kao dobra, provediva i takva da danas evo baš kolege iz Europske unije neka rješenja pokušavaju preslikati i u svoju praksu. Posebice bih tu podcrtao djelovanje Hrvatske akreditacijske agencije kao najvažnije komponente infrastrukture kvalitete koja sa svojim ocjeniteljima, stručnim ocjeniteljima, vodećim ocjeniteljima i ekspertima stoji na braniku obrane hrvatske kvalitete i nacionalnih interesa vezano uz kolanje robe i usluga i sprječavanje da loše robe i loše usluge preplave Hrvatsku, a isto tako da se dobra praksa hrvatskih gospodarstvenika i njihova roba plasira na strana tržišta. Međutim, da ne bi bilo sve idealno valja tu reći nešto i o problemima koji se u praksi javljaju kada hrvatski ocjenitelji, eksperti rade svoj posao na ocjeni sustava pa tako i u kontekstu ovog zakona valja spomenuti da će i njegova provedba, pogotovo prilikom dobrovoljne akreditacije davatelja usluga certifikacije i elektroničkog potpisa pa i zatim kontrole tih certifikatora, zahtijevati angažman velikog broja hrvatskih stručnjaka i eksperata posebice za Softver i informatičku i informacijsku tehnologiju. Slična je situacija i u ostalim područjima, kemija, fizika, strojarstvo, zaštita okoliša itd. Naime, činjenica jest da ocjenitelji često imaju problema kod svog, pri svom angažmanu za Hrvatsku akreditacijsku agenciju, jer ih njihove matične kuće nerado ili teško puštaju da odrade svoj dio ekspertize, što je šteta, jer se uglavnom radi o stručnjacima i ekspertima koji rade u hrvatskim javnim institutima, fakultetima, sveučilištima ili gospodarskim organizacijama bolnicama. Dakle, oni svoj dio znanja koje su stekli školovanjem ili praksom u Republici Hrvatskoj, svoju ekspertizu naprosto stavljaju u službu javnog dobra i to sve u cilju zadovoljavanja vrlo teških i kompleksnih zahtjeva koji su se u postavili u članku 73. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Za kompleksne procese, ocijene, sukladnosti nekih metoda laboratorijskih mjerenja, ispitnih metoda, ne mogu se angažirati bilo koji ljudi, nego to moraju biti vrhunski stručnjaci eksperti, koji su dostupni samo u našim vrhunskim znanstvenim i stručnim organizacijama, institucijama. Stoga bi valjalo razmisliti da Ministarstvo gospodarstva u suradnji sa Ministarstvom znanosti, nekako šire, bolje iskomunicira tu potrebu prema ustanovama koje su i tako, i tako u vlasništvu Vlade Republke Hrvatske, fakulteti, instituti, bolnice, sveučilišta i da se onda takvi stručnjaci lakše mogu angažirati na ovakvim potrebama, koje su najuže vezane baš u ono što se svi mi zaklinjemo, a to je društvo znanja i ubrzavanje procesa prijenosa znanja prema gospodarstvu. Također Ministarstvo znanosti bi moglo razmisliti o tome, da se i angažman tih stručnjaka na ovakvim poslovima koje se odnose na infrastrukturu kvalitete, rad u tehničkim odborima Hrvatskog zavoda za norme, nekako prizna prilikom napretka u stručnom zvanju, jer time bi se pokazalo da nije važno samo znanost radi znatnosti, nego da ta znanost ima zaista funkciju i primjenu, najširu primjenu u podizanju dobrobiti boljitku cijelog hrvatskog društva i gospodarstva. Pomoć od Ministarstva gospodarstva i Ministarstva znanosti institucijama i organizacijama koje čine hrvatsku infrastrukturu kvalitete, posebice se to odnosi na Hrvatsku akreditacijsku agenciju, bila bi od neizmjerne važnosti. Valja podsjetiti i to, da su baš hrvatski stručnjaci i eksperti pod kapom Hrvatske akreditacijske agencije priskrbili to da je Hrvatska akreditacijska agencija priznata u Europi, pa i u svijetu, te je primjerice dobila i priliku da učestvuje u obnovi, odnosno uspostavljenju infrastrukture kvalitete u najmlađoj svjetskoj državi na Kosovu, jer je zajedno sa Britanskom akreditacijskom agencijom dobila natječaj na jednom vrlo zahtjevnom projektu vezano uz te poslove. Ne bi ih dobila da nije i sama kvalitetna i kompetentna. Stoga još jednom apeliram na gospođu državnu tajnicu i Ministarstvo gospodarstva, da razmisli o tome da poslove akreditacije davatelja usluga certifikacije elektroničkog potpisa, povjeri upravo Hrvatskoj akreditacijskoj agenciji, iako sam ja osobno podnio nešto blaži amandman kojim kao alternativu ovom amandmanu Kluba zastupnika SDP-a, jer time se zapravo ne mijenja ništa bitno, u ostalom to i nije presedan, jer je Vlada Republike Hrvatske u nekim drugim slučajevima, kao što je slučaj ionizirajućeg zračenja zaštite zraka, uvjetovala akreditaciju ustanova koje će se time baviti, baš akreditacijom kod Hrvatske akreditacijske agencije, a u sličnom smjeru ide i ova situacija oko mjerenja azbestnih vlakana u zraku. Opet će akreditaciju ispitnog laboratorija koje to bude provodio načiniti Hrvatska akreditacijska agencija. Evo hvala lijepa.
Hvala lijepo. I zaključno, gospođa Tamara Obradović Mazal državna tajnica. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Uistinu je ugodno imati završnu riječ kada je potpora, glasna potpora jednom tihom i predanom radu ovako široko dana i kako bi onda čovjek mogao reći ne na traženje uvaženog saborskog zastupnika Franića. Naime, nisam imala prigode vidjeti vaš podneseni amandman, vjerujem da ćemo ga dobiti kasnije, međutim na tragu vaših sugestija i prijedloga i činjenica da Hrvatska akreditacijska agencija uistinu izvrsno radi svoj posao i da jako se dobro sjećam dana kada smo se uspjeli othrvati nekim čudnim sugestijama, kada smo tek počinjali uspostavljati infrastrukturu kvalitete i hvala što ste podsjetili na jednu uistinu tešku, jedno teško područje, a to je područje tehničkog zakonodavstva. Koristim prigodu reći da nije bilo i takvih nastojanja, danas u području tehničkog zakonodavstva gdje smo ocjenjeni zaista najvišim ocjenama i gdje na samo čuđenje Europske komisije smo to poglavlje Slobodu kretanja roba koje ja vodim u pregovaračkom postupku, na jedno sveopće čuđenje smo uistinu maksimalnom svjetlosnom brzinom uspjeli ispuniti mjerila i predati svoja pregovaračka stajališta. Stoga eto, zahvaljujem što se i ova tema ovdje otvorila i koristim prigodu na neki način pohvaliti hrvatsku infrastrukturu kvalitete zbog svega što radi, zbog silnih međunarodno priznatih uspjeha koje ostvarujemo praktički iz dana u dan. Dakle, zaključno Vlada će, naravno nakon uvida u vaš amandman naći pravi način prepoznati tu svoju vrlo svjetlu točku infrastrukture kvalitete u postupku akreditiranja vezano za elektronički potpis. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu. Odlučivati će se kada se steknu uvjeti. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkom potpisu, hitni postupak, drugo čitanje, P.Z.E. br. 87. Rasprava je zaključena. Nakon što je rasprava zaključena, Vlada je podnijela amandman. Sukladno članku 166. Poslovnika u ovako podnesenom amandmanu mora se složiti većina zastupnika. Tko je suglasan da se provede rasprava o amandmanu Vlade? Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj prijedlog je prihvaćen sa 88 glasova za, 5 suzdržanih, 2 protiv da se raspravi. O amandmanu Vlade molim predstavnika predlagatelja da dodatno obrazloži amandman Vlade. Gospođa državna tajnica Tamara Obradović Mazal. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo u raspravi Konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkom potpisu u dijelu zakona koji se odnosi na funkcije akreditacijskog tijela koje će pružati, koje će akreditirati davatelje usluga certificiranja, ukazala se potreba na malo preciznije definiranje nadležnog tijela koje će obavljati funkciju akreditacije, to je u Republici Hrvatskoj na nacionalnoj razini, Hrvatska akreditacijska agencija. Namjera ovog amandmana koji predlaže Vlada je jasnije definirati da se radi o Hrvatskoj akreditacijskoj agenciji kao nacionalnom tijelu za obavljanje funkcija akreditacije, naravno kao takva ona neće pružati sama usluge certificiranja. Stoga Vlada svojim amandmanom predlaže izmjene koje se odnose na članak 23., a kojim se uvode izmjene u predloženi članak 34. D, tako da bi u pročišćenom tekstu prvi stavak navedenog članaka glasio: "Za obavljanje zadaća akreditacijskog tijela, Vlada Republike Hrvatske na prijedlog ministra određuje nacionalno nadležno tijelo za obavljanje funkcija akreditacijskog tijela."
Hvala. Otvaram raspravu. Izvolite, gospodin zastupnik Zdenko Franić.
Štovani gospodine predsjedniče, štovana gospođo državna tajnice. Nije jasno zašto je ostao ovaj izričaj na prijedlog ministra kada vi a facti, Hrvatska akreditacijska agencija jest nadležno tijelo kojeg je Vlada odredila. Drugim riječima, ministar uvijek mora predložiti nešto što već zapravo funkcionira i što je Vlada već odavno odredila da bude nacionalno akreditacijsko tijelo. Inače pozdravljam amandman Vlade, da nacionalno akreditacijsko tijelo u slučaju akreditiranja certifikatora elektroničkih potpisa, zaista bude Hrvatska akreditacijska agencija, jer ona ima znanja, vještine, mogućnosti da to obavlja kako spada. Evo, hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman Vlade. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Amandman je prihvaćen s većinom glasova. 87 glasova za i 8 suzdržanih. Prelazimo na amandman Kluba zastupnika SDP-a na članak 23. Izvolite, državna tajnica.
Hvala gospodine predsjedniče. Amandman se ne prihvaća. Obzirom da Vlada svojim amandmanom, cilj prepoznavanja uloge Hrvatske akreditacijske agencije rješava na predloženi i netom usvojeni način, a drugi razlog je i nomotehničkog karaktera, jer se predloženim amandmanom mijenja drugi stavak koji zapravo normativno ostaje isti. I mislimo da svojim amandmanom smo na neki način pogodili i bit predloženog amandmana.
Hvala. Izvolite gospodine.
Zaista, Vlada je svojim amandmanom u stvari prihvatila amandman SDP-a, iako smatram da bi izričaj bez ovog na prijedlog ministra, bio puno precizniji i bolji, ali povlačim amandman.
Hvala. Ovaj amandman je povučen. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkom potpisu. Molim uključimo se i glasujmo. Hvala. Rezultat. Ovaj Konačni prijedlog Zakona je prihvaćen većinom glasova. 101 glas za i 3 su suzdržana. Prelazimo na: - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima, prvo čitanje, P.Z.E. br. 90; Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Kod donošenja ovoga zakona primijeniti će se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu su proveli: Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja? Gospođa Marina Dujmović-Vuković, državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo. U okviru provođenja reforme pravosudnog sustava i njegovog usklađivanja sa pravnom stečevinom Europske unije nužno je izvršiti određene promjene u odredbama Zakona o sudovima. Prvenstveno je izmjenama zakona potrebno ostvariti punu usklađenost i provedbu stečevine na području pravosudne suradnje u kaznenim i građanskim stvarima, te u tom smislu kroz Izmjene i dopune zakona o sudovima interpolirati relevantne uredbe vijeća. Pravosudna suradnja u građanskim stvarima već je propisana važećim zakonom na način da su općinski i županijski trgovački sudovi nadležni za priznanje i ovrhu stranih sudskih odluka. Također propisana je i nadležnost općinskih sudova za obavljanje poslova međunarodne pravne pomoći. Radi osiguranja neposredne komunikacije sa pravosudnim tijelima unutar Europske unije u kaznenim stvarima uspostavlja se sustav u županijskim sudovima kao središnjim tijelima za primanje, odnosno odašiljanje zamolnica za pravnu pomoć u kaznenim stvarima, kao i za odašiljanje, odnosno primanje i izvršenje europskog uhidbenog naloga i naloga za osiguranje imovine i dokaza. Odredbe ovoga zakona koje se odnose na predložene izmjene primjenjivati će se nakon pristupa Republike Hrvatske članstvu Europske unije. Također zbog potrebe razvijanja sustava podrške svjedocima i žrtvama kaznenih dijela, potrebno u zakon ugraditi odredbe o ustrojstvu i radu posebnog sudskog odjela vezano za pružanje podrške svjedocima i žrtvama na sudu. Slijedom navedenog predlaže se da županijski sudovi organiziraju, provode i pružaju podršku svjedocima i žrtvama. U skladu sa navedenim obvezama u okviru poslova sudske uprave treba u županijskim sudovima ustrojiti odjel za osiguranje podrške svjedocima i žrtvama u sudskim postupcima. Republika Hrvatska uključila se na odgovarajući način u mehanizme suradnje u okviru europske sigurnosti i obrambene politike kao i suradnju sa eurojustom što je obveza u okviru poglavlja 31. Vanjska, sigurnosna i obrambena politika. S obzirom na navedeno, bilo je nužno u Zakonu o sudovima propisati mogućnost da i suci mogu biti upućeni u mirovne misije. Osim navedenih izmjena i dopuna s ciljem usklađivanja sa pravnom stečevinom, predlaže se i neke druge izmjene važećeg zakona u cilju njegovog poboljšanja i to u dijelu koji se odnosi na rad sudačkih vijeća, izvješća o imovini sudaca kao i određene promjene koje uređuje organizaciju i funkcioniranje pravosudnog sustava. Predlaže se tako da sudačka vijeća na svojim sjednicama odlučuju javnim glasovanjem svih članova jer se dosadašnja praksa pokazala nedovoljno transparentnom. Nadalje, kako bi se uredilo i osiguralo ujednačeno postupanje sudačkih vijeća. Predlaže se da vijeće koje čine predsjednici svih sudačkih vijeća donesu jedinstveni poslovnik o radu, u roku od tri mjeseca od donošenja ovoga zakona. Važećim zakonom nije u potpunosti uređeno postupanje u slučajevima nepoštivanja odredbe članka 97. koji se odnosi na obvezu podnošenja izvješća o imovini. Stoga se ovim izmjenama predlaže uređenje postupaka u slučajevima kršenja odredbe navedenog članka. Predlaže se nadalje da u slučaju spajanja sudova predsjednicima sudova prestaje dužnost predsjednika, te da do imenovanja predsjednika novonastalog suda ministar pravosuđa ovlašćuje suca jednog od tih sudova ili suca višeg suda za obavljanje poslova sudske uprave. Predlaže se da se članak 59. Zakona u cijelosti briše jer se široka mogućnost podnošenja izvanrednog pravnog lijeka revizije rješava procesnim zakonom. Ovim prijedlogom u potpunosti se usklađuje ova materija sa relevantnim uredbama Europske unije, te se uređuju uočeni nedostaci. Hvala.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? U ime Odbora za pravosuđe, predsjednik odbora gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana gospođo državna tajnice. Odbor za pravosuđe Hrvatskoga sabora razmotrio je na 7. sjednici održanoj 16. lipnja 2008. godine Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima kojeg je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 29. svibnja 2008. godine. Odbor je predmetni zakon raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 73. Poslovnika Hrvatskoga sabora u svojstvu matičnog radnog tijela. Uvodno predstavnica predlagatelja istaknula je da se predloženim izmjenama ostvaruje puna usklađenost i provedba pravne stečevine na području pravosudne suradnje u građanskim kaznenim stvarima. Prijedlogom se dopune nadležnosti županijskih sudova za pružanje podrške svjedocima i žrtvama, predlaže se javno glasovanje o radu sudačkih vijeća. Uvodi se mogućnost sudjelovanja pravosudnih dužnosnika u međunarodnom misijama. Predlaže se pokretanje postupka obustave plaće sucima koji ne dostave podatke o imovini, predlažu se promjene vezane za ukidanje sudova. U raspravi su članovi odbora jednoglasno podržali prijedlog zakona stavkom 3. članka 23. prijedloga propisuje se da sudac može biti i privremeno upućen na rad u drugi sud, uz svoj pristanak i pristanak predsjednika suda. S time u svezi naglašeno je da se radi o jedinstvenom rješenju samo za osobe koje obnašaju sudačku dužnost. Sugerirano je da se usporedi praksa i nekih drugih europskih zemalja u pogledu imenovanja, odnosno upućivanja na rad kako bi se sudačka dužnost prvenstveno vezala za potrebe dužnosti ili bi se imenovanje sudaca moglo vezati za područje nadležnosti suda. Članovi odbora i predstavnici predlagatelja upoznati su sa primjedbama i prijedlozima, na prijedlog zakona Udruge hrvatskih sudaca. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe jednoglasno je sa 9 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeće zaključke: Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima. Drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznijeta u raspravi o prijedlogu zakona uputit će se predlagatelju radi izrade konačnog prijedloga zakona. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba SDP-a gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege. Klub SDP-a podržat će ovaj Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o sudovima smatrajući da on donosi neke novine i određuje neke nepreciznosti koje su se pokazale u praksi s obzirom na zadnju izmjenu Zakona o sudovima. Naime Zakon o sudovima temeljni je zakon koji uređuje ne samo djelokrug nego i okvire postupanja svih sudbenih tijela u Republici Hrvatskoj. I odmah da kažem da iako mi imamo poseban zakon da je zaista za pohvaliti da evo unutar sudova formiraju se posebni odjeli koji provode i pružaju podršku svjedocima i žrtvama na sudu. To je nešto nužno i potrebno. Mi smo bili svjedoci, netko je to imao iz osobnog iskustva, nosi takva iskustva, a i putem medija, različite neugodnosti koje su doživljavali svjedoci na sudu pa i ne samo u nekim razvikanim i delikatnim situacijama nego i kod najobičnijih parnica smetanja posjeda i nekih drugih imovinskih odnosno bilo kojih postupaka koji se vode pred našim sudbenim tijelima. Međutim ono što odmah mogu reći da ovo je nešto što je sugerirano iz Europske komisije dakle kako ta podrška svjedocima i žrtvama na sudu nije adekvatna i sigurno da je i to bio jedan moment da se evo predlagač odlučio i za ovakve odjele. Međutim hoće li zaista tomu biti tako ako ovdje u prijedlogu kod ocjene stanja potrebnih sredstava za provođenje ovog zakona se odmah tvrdi da za provedbu ovog zakona nije potrebno osigurati sredstva u Državnom proračunu Republike Hrvatske. Ako zaista ozbiljno mislimo, ako je potrebno pružiti podršku a nesumnjivo je činjenica da jeste svjedocima i žrtvama na sudu onda takva podrška ne može biti samo verbalna. Ona mora imati i svoje praktičke reperkusije koje kao i sve dobre stvari iziskuju i određena sredstva. Ja bih se usudila reći evo govoreći u ime kluba i ne baš mala sredstva. Zato evo sama činjenica da oni stavljaju primjedbu u onom dubokom screeningu, na kraju krajeva i u ocjeni Europske komisije o napretku Hrvatske glede ovog poglavlja posebno stoji ovakva jedna obveza odnosno sugestija kako je potrebno pružiti podršku svjedocima i žrtvama. Prema tome to je bio samo jedan okvir i mi smo sada trebali razraditi prvenstveno u ovom zakonu u čemu bi se ta podrška svjedocima i žrtvama na sudu obistinila i događala. Ovako prepisujući samo tako jednu opasku iz takvog, iz takve jedne ocjene iz tog izvještaja mislim da nije dovoljno. Pa evo predlažemo mi iz Kluba SDP-a jer je to značajna odredba da se to doradi do sljedećeg čitanja ali jednako tako da se izdvoje određena sredstva za takve, tako bi i prema građanima poslali jednu poruku da nam je zaista stalo do onih ljudi koji izlažu se različitim neugodnostima kada ispunjavaju građansku dužnost i svjedoče istinu pred našim tijelima. Jer ovako to je samo eto tek toliko da nešto piše. Nema sredstava. Ni sudovi neće znati kakav odjel, od čega bi se on sastojao i što bi on konkretno radio? Vidjeli smo da u ovom prijedlogu zakona najveću reviziju doživljava revizija odnosno najveće promjene doživljava taj izvanredni pravni lijek. Nekada je bilo mišljenje kojim se rukovodio dosadašnje, dosadašnja stipulacija u zakonu da treba rasteretiti Vrhovni sud koji je zaista pre, preopterećen, da revizija bude ograničena na određeni iznos. On je dosta bio visoko postignut, određen kako bi se Vrhovni sud rasteretio. Međutim očito je da ni to nije pomoglo Vrhovnom sudu ali da su nastupile neke, dakle u takvoj jednoj najboljoj namjeri tako je i bio, bila određena takva odredba. Međutim dogodilo se to, jedna velika neujednačenost u postupanju županijskih sudova koji vode računa o zakonitostima općinskih odluka, općinskih sudova na svom području i nesumnjivo je da je upravo radi pravne sigurnosti, radi ujednačenja sudske prakse jer ništa više ne rađa jednu pravnu sigurnost nego da se u istim odnosno vrlo sličnim situacijama različito postupa. Evo zbog toga i Klub SDP-a podržava ovakvu izmjenu revizije jer je to nešto što je potrebno, to je nešto što je pravedno i vidjet ćemo kako će se onda i možemo vrlo efikasno i pratiti daljnji napredak ujednačavanja sudske prakse. Možda je jedino također evo jedna sugestija iz Kluba SDP-a, to je nešto što smo svi više-manje se slagali neko implicitno, neko ovako ne baš izravno ali ovo je prigoda kada se sačinjavaju izmjene Zakona o sudovima da konačno se, damo jednu pravnu sigurnost onim najslabijima a to su radnici. Dakle razmislite, evo ja u ime Kluba SDP-a sugeriram predlagaču, Vladi da razmisli do sljedećeg čitanja da se posebnim člankom uvedu posebni odjeli na sudovima radni sudovi kako bi eto ti postupci bili brži i efikasniji. To je nešto što građanstvo, što opća javnost da ne govorimo radno stanovništvo od nas očekuje i ja evo vjerujem da ako bi dobro razradili ovu izmjenu koja se tiče provođenja i podrške svjedocima i žrtvama na sudu i ujedno kad bi osnovali radne sudove, imali smo, imali bi zaista dobar zakonski temelj Zakona o sudovima kao jednim temeljnim zakonom koji je, kojima se i provodi reforma pravosuđa. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba HNS-a uvaženi zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovane državne tajnice, kolegice i kolege. Pred nama su izmjene Zakona o sudovima pretežno u dijelu zahtjeva koji dolaze iz Europske zajednice, a najvažnije su da se uvodi dopuna nadležnosti županijskih sudova u smislu provođenja i pružanja podrške svjedocima i žrtvama kaznenih djela na sudu s postupanjem od 1.11.2009. Zatim, utvrđuje se obveza županijskih sudova od dana pristupanja Hrvatske Europskoj uniji za uspostavu sustava potrebnog za međunarodno-pravnu pomoć u kaznenim postupcima. Utvrđuje se primjena načela uzajamnog priznanja odluka o oduzimanju imovine opet od dana pristupanja Hrvatske Europskoj uniji. Uvodi se mogućnost upućivanja sudaca u međunarodne mirovne misije, određuje se obveza javnog glasanja svih članova sudačkih vijeća na sjednicama. Sud je mjesto koje nitko od nas najradije ne bi želio posjetiti u životu, jer značilo bi to da živimo stabilno, nekonfliktno, da nas zaobilaze problematični i traumatični obiteljski ili poslovni sukobi, bolni, skupi i neugodni koji nadilaze naše mogućnosti mirnog, logičnog i dogovornog rješenja, pa moramo tražiti pomoć pravosuđa. Kad usprkos našoj želji da ga zaobiđemo dođe do suda želimo jeftinu, brzu, učinkovitu, ali i dostupnu pravdu po mogućnosti u mjestu u kojem živimo. Zato je i većina oporbe prije nepuna dva mjeseca žestoko reagirala na ukidanje 40% sudova kao prve mjere koja je od strane Vlade ponuđena Saboru u kontekstu reforme pravosuđa. Jer, ukidanje bilo čega, a pogotovo mjesta gdje se građanima i više od stoljeća dijelila pravda treba biti rezultat pomne, detaljne, sveobuhvatne analize zašto nešto mijenjamo, koliko košta promjena, koji su pozitivni efekti promjena. Ukidanje sudova je trebala biti doslovce zadnja mjera iz područja pravosuđa o kojoj bi mi u Saboru trebali raspravljati. Prije toga bi trebali dobiti koncept, strategiju, ciljeve, rokove izvršioca mjera u reformi pravosuđa iz čega bi bilo jasno i poželjno da neke sudove moramo i ukinuti. Iako se krenulo pogrešnim smjerom ipak su naše kritike javnost, Europa, ali pobogu i opća logika natjerali Ministarstvo pravosuđa da na ovu sjednicu Sabora zajedno sa drugim čitanjem Zakona o racionalizaciji mreže sudova dostavi promjene nekih bitnih pravosudnih zakona, pa ćemo kroz objedinjen, koncentriran uvid i raspravu konačno vidjeti što to Vlada u petoj godini svog rada misli činiti da sredi stanje u pravosuđu, a ne da čupkamo malo ovdje, malo ondje, a ne vidimo namjeru, strategiju, sve mjere s kojima Vlada namjerava vratiti povjerenje građana u pravosudni sustav. Hrvatska se ubraja među europske države s najvećim brojem sudova, sudaca i administrativnog osoblja u sudovima, ali i najvećim brojem neriješenih sudskih predmeta i najvećim nepovjerenjem u pravosuđe. Ne sumnjamo da imamo i pretežno kvalitetne kadrove, suce i administratore. Oni sigurno nemaju optimalne prostorne i tehničke uvjete za rad, ali vjerujemo da imaju dovoljno dobre da i to ne bude kočnica njihovog predanog rada. Dakle, imamo sudove, imamo suce i administratore, a spori smo i neefikasni. U pravilu u prosjeku naravno iako ima mnogo časnih, poželjnih izuzetaka posebno lokalnim sudovima baš njih smo se prvo primili da ih ukinemo kao da su najveći problem. Ali ima previše i onih koji ne rade dobro i koji su stvorili sliku sporosti i neefikasnosti. Hrvatska narodna stranka smatra da su potrebne mjere provedbe niza hitnih mjera u pravosuđu da bi ono bilo učinkovitije, da bi brzo i efikasno rješavalo slučajeve. U mjere kadrovske prirode, a smatramo da su one izuzetno važne, jer samo pravosudni dužnosnici mogu istinski reformirati pravosuđe. Kadrovi su početak i kraj svake reforme i bez kvalitetnih kadrova nema ni kvalitetnog pravosuđa. U tim mjerama kao i u upravi trebalo bi imitirati kriterije iz tržišne utakmice. Dakle, promovirati najuspješnije i eliminirati neuspješne. Kako bi iz pravosuđa eliminirali nesposobne, a promovirali sposobne temeljem objektivnih kriterija potrebno je izmijeniti Zakon o redovnim sudovima i Zakon o državnom sudbenom vijeću, te tim izmjenama uvesti mehanizme praćenja i utvrđivanja objektivnih kriterija rada sudaca koji bi bili osnova za imenovanje sudaca u više sudove, ali i razrješenje onih koji ne zadovoljavaju svojom kvalitetom i kvantitetom rada. Bit će potrebno redefinirati okvirne kriterije za rad sudaca, minimalan broj riješenih predmeta, minimalan prihvatljivi broj ukinutih predmeta, iznimke od tog pravila i drugo. Žalbeni odjeli županijskih sudova i Vrhovnog suda Republike Hrvatske obvezali bi se da ocjenjuju kvalitetu sudaca temeljem žalbenih odluka u konkretnim predmetima. Kod izbora sudaca na viši sud kandidati bi se rangirali prema objektivnim kriterijima, dakle broj riješenih predmeta, broj ukinutih predmeta, broj potvrđenih predmeta, ocjene o radu žalbenih vijeća. Predsjednik suda bi bio obvezan pratiti rezultate rada svih sudaca. Kad uoči podatke o neradu ili nedovoljnoj kvaliteti rada pojedinog suca dužan ga je prijaviti Državnom sudbenom vijeću radi razmatranja njegovog razrješenja sa sudačke funkcije. Na primjer, svatko tko bez valjana opravdanja, bolest, porodiljni, stručno usavršavanje i slično dulje od 4 mjeseca u jednoj godini ima broj riješenih predmeta ispod donjeg praga ili broj ukinutih iznad gornjeg praga morao bi biti prijavljen Državnom sudbenom vijeću. Evo, po nama to su kadrovske mjere koje treba naturiti sucima, riješiti ih sustavno izvana. Ako Ministarstvo pravosuđa uspostavi te mehanizme riješit će se i onaj unutarnji kadrovski problem među sucima, a to je problem odgovornosti kojeg je odlično detektirao uvaženi kolega Josipović. On se očituje u cehovskoj solidarnosti sudaca kod izbora i kod utvrđivanja odgovornosti za rad, pa kaže da su danas dobri, a ne loši suci krivi za stanje u pravosuđu, jer svoj stručni i moralni autoritet ne koriste za forsiranje kvalitete već za pokrivanje manje dobrih kolega. Evo, gospodo iz Ministarstva pravosuđa vjerujte da šutljiva većina dobrih sudaca treba pomoć, jer ogorčenje građana ukupnim radom pravosuđa često nepravedno percipira i etiketira velik broj sudaca koji časno, savjesno i stručno rade svoj posao. U mjere kadrovske prirode sigurno spada i obaveza, ali obaveza, a ne samo dobra volja edukacije, stalnog stručnog usavršavanja sudaca i državnih odvjetnika, a možda treba ići i korak dalje pa i sve odvjetnike natjerati na permanentnu edukaciju i stručne provjere. Mnogo tisuća kuna bi tada ostalo u džepovima građana naše zemlje, a ne u novčanicima odvjetnika ili na računima države za plaćanje suvišnih sudskih troškova zbog neznanja nekog od sudionika pravosudnog procesa. Kao mjere normativne prirode, Hrvatska narodna stranka predlaže reformu kaznenog postupka u pravcu ukidanja sudske istrage, a uvođenje tužiteljske istrage. Uz tu mjeru treba utvrditi mehanizam za sprječavanje sudske prakse da se za slično kazneno djelo dobije jedna kazna na jednom kraju Hrvatske, a čak tri puta veća u nekom drugom dijelu, kao rezultat, moramo priznati neke lokalne moći i korupcije. Reformu parničnog postupka, pri čemu bi trebalo bitno ograničiti ovlaštenja suda i teret dokaza prebaciti na stranke u sporu. Organizirati koncentriranu glavnu raspravu uz nemogućnost ovakvog predlaganja naknadnih dokaza, zaoštriti pitanje procesne discipline, pogotovo profesionalnih sudionika u postupku, obvezati sud na izradu presude u razumnom roku, praćenje rada sudaca mora se voditi po principima modernog menadžmenta. Krovne sudske institucije moraju vidjeti da se neki spor vuče 20 i više godina i odmah poduzeti mjere da se takva pravosudna trakavica odmah okonča, a po mogućnosti nekoga i kazni za to. Daljnje mjere trebale bi biti uvođenje mjera za obeshrabrivanje nepotrebnog obijesnog parničenja, te mjere trebaju biti usmjerene i prema državi koja tu ni malo ne zaostaje gdje bi trebalo uvesti zakonsku obvezu da Državno odvjetništvo Republike Hrvatske odobri svaku parnicu u koju se upušta bilo koje ministarstvo. Gruntovnica također ne bi trebala biti dio suda, onda je registar u nekretninama, spajanjem Gruntovnice i Katastra, recimo te uspostavom posebne nezavisne službe Gruntovnice i Katastra uz istovremenu daljnju informatizaciju zemljišnih knjiga mogla bi se itekako povećati efikasnost rada zemljišnih knjiga. Procesna rješenja moraju omogućiti pravo drugostupanjskog suda da ne vraća predmete prvostupanjskom sudu na odlučivanje, već da sam odlučuje ako smatra da prvostupanjska odluka nije pravilna. Odvjetničke tarife ne smiju biti lihvarske i moraju destimulirati višegodišnja parničenja jer što duže proces traje, oni više zarađuju. Oni moraju vrednovati rad prema satnici utrošenoj po pojedinom predmetu, a ne prema vrijednosti spora ili prema visini zapriječene kazne. Ne mogu i ne smiju naše odvjetničke tarife biti među najvišima u Europi, čak 10 do 15 puta veće negdje od tarifa u Njemačkoj. Javnobilježničke tarife su također predmet bijesa građana od jednog zanimanja s potrebom prosječnog znanja stvorili smo veoma unosan monopol koji također uzrokuje neopravdanu skupoću pravne zaštite. Neke od tih mjera vjerujemo da ćemo vidjeti i u promjenama nekoliko pravosudnih zakona još tijekom ovog zasjedanja Sabora do 15.7. Treba reći da sve te mjere pa i slijedom predloženih izmjena u ovom Zakonu o sudovima traže i ulaganja. Ne može se pravosuđe kao najveći problem Hrvatske i u percepciji Europske unije i u percepciji naših građana rješavati u državnim financijama kao zadnja rupa na svirali pa se dogodi da u protekle 4 godine u sudstvo uloži 463 milijuna kuna, koliko košta jedna rukometna dvorana. Tako se neće riješiti reforma pravosuđa, a ona je nužna, kako radi razočaranih hrvatskih građana, tako i radi uspostave povjerenja u hrvatsko gospodarstvo, što je nužan preduvjet ulaganja i bolji gospodarskih dana. Na kraju, klub Hrvatske narodne stranke podržati će ove izmjene u Zakonu o sudovima jer donose logične promjene kao doprinos ukupnoj reformi pravosuđa. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženom kolegi bih ispravio jedan netočan navod, odnosno navod kada je ustvrdio da je Zakon o racionalizaciji mreži općinskih sudova kao prvostupanjskih sudova prva i najvažnija okosnica reforme pravosuđa. To nije točan navod. Reforma pravosuđa je proces koji traje već čitav niz godina i racionalizacija mreže prvostupanjskih sudova je samo dio te reforme pravosuđe u okviru koje ima puno zahtjevnijih i konkretnijih mjera koje sadržavaju tu reformu pravosuđa. I još samo nešto, svi oni instituti o kojima je kolega govorio vezani su za odredbe Zakona o parničnom postupku, upravo su sadržane u prijedlogu tog zakona koji je u raspravi još na ovoj sjednici.
Zahvaljujem. U ime Kluba zastupnika HDZ-a, uvaženi zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena gospođa državna tajnica sa suradnicom, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima, dakle propisa kojeg uistinu treba prihvatiti u smislu nužnosti izmjena onih odredaba kojim se u prvom redu uređuju i koje se odnose na organizaciju i funkcioniranje cjelovitog pravnog sustava Republike Hrvatske, a poglavito vezano za realizaciju započetog procesa racionalizacije mreže općinskih sudova kao prvostupanjskih sudova. Isto tako, za podržati je i nova zakonska rješenja koja reguliraju odnose među pravosudne suradnje u građanskim i kaznenim predmetima koje slijedom uredbi Vijeća Europske zajednice, a te uredbe kao dokumenti su naznačeni i popisanu u obrazloženju ovoga propisa i odnose se na iduće elemente. Dakle, u prvom redu na priznanje i ovrhu stranih sudskih odluka te na nadležnosti sudova za obavljanje poslova međunarodne pravne pomoći. Dakle, stvaraju se pretpostavke, ne samo za priznanja i ovrhu odluka u građanskim i trgovačkim stvarima, već i u statusnim stvarima, dakle stvarima obiteljskog prava i roditeljske odgovornosti. Svakako treba spomenuti i one odredbe zakona koje se odnose na razvijanje sustava podrške svjedocima i žrtvama kaznenih djela, o čemu smo imali prilike čuti u dosadašnjim raspravama jer unatoč činjenici da pitanje položaja žrtava kaznenih djela treba detaljno urediti Zakonom o kaznenom postupku, ovim propisom predlaže se proširenje nadležnosti županijskih sudova koji će provoditi i pružati podršku svjedocima i žrtvama kaznenih djela, s jedne strane, i s druge pak strane obavljaju poslove međunarodne pravne pomoći iz svoje nadležnosti. U tom smislu za podržati je prijedlog, dakle da županijski sudovi imaju novu organizacionu jedinicu i ta organizaciona jedinica trebala bi se zvati ili je predložena je da se zove Odjel za osiguranje podrške svjedocima i žrtvama kaznenih djela. Vrlo važne su i one odredbe zakona koje će omogućiti osiguranje neposredne komunikacije pravosudnih tijela unutar Europske unije, a koje se odnose na zamolnice, za pravnu pomoć u kaznenim stvarima, zatim na primanje izvršenja Europskog uhidbenog naloga te naloga za osiguranje imovine i dobara. Dakle, upravo ovim propisom ostvaruju se osnovne pretpostavke da Republika Hrvatska funkcionira u europskom pravosudnom sustavu kao njen sastavni dio, kao dio funkcioniranja zajedničkih pravosudnih institucija Europske unije čijim sastavnim dijelom postaje. Isto tako za pozdraviti je i one odredbe koje otvaraju mogućnost uključivanja pravosudnih dužnosnika, ali ne samo njih već i pravosudnih službenika i namještenika i službenika zatvorskog sustava u projektima ili programima civilnih misija. Naime i na taj način se Republika Hrvatska uključuje, a što je osobito važno napomenuti u mehanizme suradnje u okvirima europske sigurnosti i obrambene politike. Ostale ili preostale izmjene samog zakona, samog propisa se odnose na iduće pravne institute. Prvi koji bi spomenuo jest, dakle i odnosi se na način glasovanja sudačkih vijeća, a posebice kod donošenja mišljenja o kandidatima za viša pravosudna tijela, to je ono mišljenje koje u smislu postupka donošenja odluka je nužno da bi se na valjan i zakonit način ta odluka donesla. Naime, dosadašnja praksa sudačkih vijeća bila je da se na sjednicama odlučuje tajnim glasovanjem. Dakle to je omogućavalo ne samo lobiranje već i nevažeće listiće u takvim postupcima i takvim glasovanjima što je vezano za prirodu samih institucija i za sudačku dužnost kao profesiju i u tim postupcima uistinu neprihvatljivo i za pozdraviti je i takvo rješenje. Drugi institut koji bi ovdje spomenuo, a to je zahtjev za jedinstvenu primjenu zakona, odnosno nadležnosti Vrhovnog suda, nadležnosti u odnosu na jedan izvanredni pravni lijek, dakle reviziju kao izvanredni pravni lijek, ali da tako koja nije uređena ovim zakonom nego Zakonom o parničnom postupku i kada sam malo prije ispravljao netočan navod uvaženog kolege onda sam upravo mislio na to da je revizija kao izvanredni pravni lijek upravo u predloženom smislu izmjena Zakona o parničnom postupku koga smo dobili na klupe u smislu donošenja tog propisa već na ovoj saborskoj sjednici, dakle ona je detaljno razrađena, detaljno razrađena kao institut revizija i stvari koje se dotiču, odnosno institut koji se dotiče ovim propisom zapravo na direktan i indirektan način će se urediti Zakonom o parničnom postupku. A sada imamo u ovom zakonu situaciju da je naravno Vrhovni sud Republike Hrvatske u okviru svojih ustavnih nadležnosti utvrđivao i opća stajališta za osiguravanje jedinstvene primjene zakona i ravnopravnosti građana te jednakosti svih pred zakonom na području Republike Hrvatske. Brisanjem ove odredbe iz ovog zakona, dakle Zakona o sudovima ovaj institut kao institut revizije ili izvanrednog pravnog lijeka uređuje se Zakon o parničnom postupku na način da se razlozi za izjavljivanje revizije, revizije kao izvanrednog pravnog lijeka ne odnose samo ili revizija se može izjaviti kada vrijednost predmeta spora pobijenog dijela presude prelazi 100 tisuća kuna u radnopravnim sporovima, ali i u slučajevima, odnosno stranke mogu podnijeti reviziju protiv drugostupanjske presude ako odluka u sporu ovisi o rješenju nekog materijalnog pravnog ili postupovnog pravnog pitanja važnog za osiguranje jedinstvene primjene zakona i ravnopravnosti građana. Nadalje, odredbe koje se odnose na obvezu podnošenja imovinske kartice, dakle imovinske kartice svakog suca kao pravosudnog dužnosnika mi smo dakle ne tako davno mijenjali odredbe ovog zakona gdje smo uveli dakle obvezu podastiranja imovinske kartice za sve suce. Međutim, kod podastiranja tih podataka uočene su situacije da pojedini suci ili ne podastiru imovinsku karticu ili je nepotpuno podastiru što je apsolutno neprihvatljiva situacija s obzirom na izričitu odredbu zakona. Stoga se pozdravljajući ovaj institut može uistinu predložiti, utemeljeno predložiti da se do drugog čitanja razmotri mogućnost da ministar nadležan za pravosuđe u takvim situacijama, dakle nepoštivanja izričite zakonske odredbe pokrene protiv takvih sudaca ili tih sudaca odgovarajuće postupke koje bi imali svakako karakter disciplinskog postupka u onim situacijama kada se ti suci ne bi pridržavali odredaba Zakona o sudovima u smislu popunjavanja imovinskih kartica, dakle i javnog podastiranja podataka o svojoj imovini. Nadalje, vrlo je bitna ona odredba koja regulira status sudaca u smislu mogućnosti njihovog premještanja vezano za ukidanje ili preustroj samih sudova kao jedan proces koji će zasigurno u Republici Hrvatskoj vrlo brzo započeti. Ovdje međutim i to posebno naglašavam treba paziti na ustavne odredbe, dakle na ustavne odredbe koje direktno i kongentne su naravi koje direktno reguliraju tu materiju i naravno da zakon mora biti u skladu s tim ustavnim odredbama. Naime odredba članka 122. Ustava Republike Hrvatske u stavku 5. doslovce ili direktno propisuje da sudac ne može biti premješten, dakle ne može biti premješten protivno njegovoj volji osim u dvije situacije, a to je situacija ukidanja suda ili slučaj kada se taj sud ukida ili situacija preustroja suda. Dakle upozoravamo predlagatelja da bi bilo uistinu potrebno da se odredbe zakona koje se odnose na ovu materiju treba ne samo u smislu izričaja ili izraza nego i u svakom drugom smislu usklade sa odredbama, ustavnim odredbama kako ne bismo imali problema da pojedine odredbe Zakona o sudovima budu u nesuglasju sa ustavnim odredbama. Budući da se radi o prvom čitanju, apsolutno ima i vremena i načina da se dodatno i razradi ovaj institut. I zaključno. Klub Hrvatske demokratske zajednice shodno svemu izloženom podupire ovaj prijedlog zakona i naravno uz ove opaske da se o ovim institutima koje nužno treba uskladiti sa odredbama Ustava još jedanput predlagatelj da ih razmotri i da u tom smislu predloži odgovarajuća rješenja. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I u ime kluba HSS-a uvaženi zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane predstavnice Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Radi usklađivanja propisa Republike Hrvatske koji uređuju organizaciju i funkcioniranje pravosudnog sustava sa propisima Europske unije potrebno nam je provesti određene promjene u Zakonu o sudovima, što evo ovim izmjenama i činimo. Osim usklađivanja ovog zakona sa propisima Europske unije, dodatni razlog za to je Zakon o područjima i sjedištima sudova na koji će se također primijeniti odredbe ili pojedine odredbe ovog zakona. Klub HSS-a podržava ova usklađivanja jer se ostvaruje veća usklađenost i provedba pravne stečevine na području pravosudne suradnje u građanskim i kaznenim stvarima jer se ovim izmjenama i dopunama Zakona o sudovima ugrađuju sadržaji iz šest uredbi Vijeća Europe. Potpisivanjem projekta podrške žrtvama kaznenih djela kao i provođenjem pregovaračkog poglavlja 24.-Sigurnost, sloboda i pravda, Ministarstvo pravosuđa preuzelo je obavezu ugradnje propisa o pravima svjedoka i žrtava u Zakon o kaznenom postupku, kao i u Zakon o sudovima. Stoga se ovim zakonom i predlažu rješenja da se nadležnost Županijskih sudova dopuni tako da ovi sudovi provode i pružaju podršku svjedocima i žrtvama na sudu i obavljaju poslove međunarodne pomoći u postupcima iz svoje nadležnosti. Da bi se ti poslovi u okviru poslova sudske uprave mogli uspješno odvijati predlaže se ustrojavanje odjela za osiguranje i podrška svjedocima i žrtvama u sudskim postupcima u okviru županijskih sudova, za što mi smatramo da će sigurno doprinijeti i uspješnijem radu županijskih sudova. Vidimo i određene obaveze koje se trebaju provesti i odgovarajuće prilagodbe u cilju usklađivanja sa Odlukom Vijeća Europe koja se odnosi na uhidbeni nalog i postupke predaje između država članica kao i na Odluku o izvršenju naloga za osiguranje imovine ili dokaza u Europskoj uniji. Kao dobro rješenje smatramo osiguranje neposredne komunikacije s pravosudnim tijelima unutar Europske unije gdje se uspostavlja sustav u županijskim sudovima kao središnjim tijelima za primanje odnosno odašiljanje zamolnica za pravnu pomoć u kaznenim stvarima. Također podupiremo rješenja koja omogućuju uključivanje Republike Hrvatske u mehanizme suradnje u okviru europske sigurnosti i obrambene politike jer se omogućuje uključivanje pravosudnih dužnosnika, kao i pravosudnih službenika i namještenika u mirovne misije. Klub HSS-a podržava i predložene izmjene ovog zakona koje se odnose na glasovanje sudačkih vijeća gdje se iz tajnog glasovanja prelazi na javno glasovanje čime će se izbjeći razna lobiranja, ali i vjerujemo pospješiti brže donošenje odluka. Konkretizacija članka 97. ovog zakona koji se odnosi na davanje potpunih i točnih podataka o imovnih stanju kao i imovnom stanju bračnog druga i maloljetne djece, izjednačuje suce sa državnim dužnosnicima i u velikoj mjeri vjerujemo da će promijeniti percepciju u javnosti o korumpiranosti u pravosuđu. Sankcioniranje neprovođenja odredbi članka 97. također je korak naprijed i u izjednačavanju dužnosnika pravosuđa sa ostalim dužnosnicima. Pravovremena rješenja ovim izmjenama omogućuju i provođenje Zakona o područjima i sjedištima sudova koji se nalazi u našoj proceduri saborskoj i mišljenja smo da rješenja vršenja dužnosti predsjednika suda u slučaju spajanja sudova su također dobra i prihvatljiva rješenja. Ukazujemo i na dobra rješenja i brigu o službenicima i namještenicima u sudovima koji se spajaju jer im se ovim rješenjem osigurava nastavak radnog odnosa sukladno Zakonu o državnim službenicima. Iz svega ovog navedenog klub HSS-a podržava izmjene i dopune Zakona o sudovima. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. A sad idemo na pojedinačnu raspravu. Prvi je uvaženi zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani predstavnici predlagatelja, poštovane kolegice i kolege. U samom uvodu želim naglasiti da Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o sudovima treba podržati iz nekoliko važnih razloga. Prvo, predloženim izmjenama i dopunama ostvaruje se usklađenost s pravnom stečevinom na području pravosudne suradnje u građanskim i kaznenim stvarima na način da se u Zakon o sudovima ugrađuju relevantne uredbe Vijeća Europe. Drugo, dopunjuje se nadležnost županijskih sudova na način da županijski sudovi pružaju podršku svjedocima i žrtvama na sudu i obavljaju poslove međunarodne pomoći u poslovima iz svoje nadležnosti. Isto tako predlaže se da se u okviru poslova sudske uprave županijskih sudova ustroji odjel za osiguranje podrške svjedocima, žrtvama u sudskim postupcima. Ovaj prijedlog u skladu je s projektom "Podrška žrtvama kaznenih djela", ali i okviru pregovora za punopravno članstvo u Europsku uniju. Republika Hrvatska mora prilagoditi svoje zakonodavstvo na način da osigura podršku svjedocima i žrtvama u kaznenim postupcima. Isto tako, Republika Hrvatska se obvezala do pristupanja u punopravno članstvo Europske unije uspostaviti sustav u županijskim sudovima za primanje i odašiljanje zamolnica za pravnu pomoć u kaznenim stvarima, primanje i izvršenje uhidbenog naloga i naloga za osiguranje imovine. Treće, dopunjuje se zaštita prava na suđenje u razumnom roku na način da postupak za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku provodi uz odgovarajuću primjenu pravila o izvanparničnom postupku, u pravilu bez održavanja ročišta. Četvrto, predlaže se novina u radu sudačkih vijeća. Naime sudačka vijeća, kao što znamo, do sada su na svojim sjednicama odlučivali tajnim glasovanjem svih članova. Međutim, u pravcu transparentnog postupanja predlaže se da sudačka na sjednicama odlučuju javnim glasovanjem. Peto, predlaže se u cijelosti brisanje članka 59. Zakona o sudovima kojim je propisano kada sudovi II. stupnja donose različite odluke o istoj činjeničnoj i pravnoj stvari, a nije dopušten izvanredni pravni lijek da državni odvjetnik i stranka može podnijeti zahtjev za jedinstvenim primjenom zakona Vrhovnom sudu Republike Hrvatske da ispita, je li takvim odlukama ugrožena jedinstvena primjena zakona i ravnopravnost građana. Ova odredba briše se u cijelosti, jer će se to pitanje urediti novelom Zakona o parničnom postupku, liberalizacijom izvanrednog pravnog lijeka revizije. Mi ćemo uskoro imati ovdje u ovoj sabornici i Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o parničnom postupku. Šesto, dopunjuje se članak 105. zakona, kojim se propisuje da sudac može biti upućen i u međunarodne misije, a svakako posebnim Pravilnikom utvrđuju se uvjeti za upućivanje suca u međunarodnu misiju i međunarodni sud. Sedmo, predlaže se pokretanje postupka obustave isplate plaće sucu koji ne dostavi točne podatke o svom imovnom stanju, o imovnom stanju bračnog druga i maloljetne djece. Ako sudac ne dostavi potrebne podatke na vrijeme, Ministarstvo pravosuđa pozvat će ga da u roku 15 dana dostavi tražene podatke. Ako u tom roku ne dostavi podatke Ministarstvo pravosuđa obavijestit će predsjednika suda kako bi pokrenuo postupak radi obustave isplate plaće sucu. I osmo, prijedlogom se propisuje da predsjednicima sudova prestaje dužnost predsjednika suda kada se radi o spajanju sudova. U tom slučaju ministar pravosuđa ovlastit će suca jednog od tih sudova ili suca višeg suda, da za vrijeme koje ne može biti dulje od jedne godine, obavlja poslove sudske uprave dok ne bude imenovan predsjednik spojenog suda. Također se propisuje da se službenici i namještenici sudova koji se spajaju, raspoređuju u skladu za Zakonom o državnim službenicima. Istaknute novine osim što predstavljaju usklađivanje s pravnom stečevinom Europske unije, sastoji se i od drugih značajnih izmjenama i dopunama, kao što su dopuna nadležnosti pojedinih vrsta sudova, novine u pogledu prava na suđenje u razmjernom roku, ujednačavanje sudske prakse, rada sudačkih vijeća, odgovornosti sudaca u pogledu dužnosti prijavljivanja imovine, upućivanje na rad u međunarodne misije, siguran sam da će predložene izmjene poboljšati postojeće odredbe Zakona o sudovima. Stoga podržavam donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik, Vladimir Ivković. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospođo državna tajnice poštovanje i kolegicom. Pred nama je izmjena zakona koja u kratkim crtama bi mogla glasiti da radimo nekoliko koraka u suglašavanju zakona sa Europskom unijom, zatim u samoj reformi pravosuđa i zatim u reguliranju nužnih područja koja nisu ili su neadekvatno regulirana s obzirom na provedbu racionalizacije mreže sudova. Tim izmjenama koje su prilagođene i predložene ustvari se usklađujemo sa uredbama Vijeća Europe i to na tri područja. Nadležnosti priznanja i ovrsi odluka građanskih trgovačkih sudova u suradnji između država u izvođenju dokaza u građanskim i trgovačkim stvarima, u nadležnosti priznanju i ovrsi odluka u bračnim starima i stvarima roditeljske odgovornosti. Nadalje, ova izmjena zakona sadrži i značajnu odredbu o zaštiti prava na suđenje u razvodnom roku, na način da se hitnost postupka pojavača primjenom pravila o izvanparničnom postupku, odnosno pojačanom primjenom, sa pravilom bez održavanja pravilo javne rasprave, te skraćivanjem roka za žalbu sa 15 na 8 dana. Već spomenuta obveza županijskih sudova da osnuju i pobrinu se za provođenje pružanja podrške svjedocima i žrtvama kaznenih djela i obavljanje poslova međunarodne pravne pomoći doprinosu međunarodnoj suradnji, a i posebnoj zaštiti tih ugroženih osoba, prvenstveno svjedoka i žrtava. Novina iz ovih odredbi je i javnost odlučivanje u sudačkim vijećima, pa je kao i na nekim drugim područjima djelatnosti, gdje je to već odavno uređeno, na neki način prisiljeno da i članovi vijeća javno iznose svoje mišljenje i da ne trpi neodlučnost u tom odlučivanju, pa je to doprinos i tom transparentnom načinu izjašnjavanja. Iz zakona se izbacuje institut ujednačavanja sudske prakse, odnosno sam postupak, jer to je nadoknađeno novelom Zakona o parničnom postupku na način da se za ujednačavanje sudskih praksa umjesto na sjednicama sudova, pokušava izvanrednom pravnim sredstvom revizijem u svim sporovima postići pravo ujednačenosti. Jedna posebna novina je u doprinosu kontrole kvalitete rada sudaca. Posebno odredba koja je propisala da se uvodi podatak o pravomoćno izrečenim stegovnim kaznama u sučevu evidenciju. Isto tako uvodi se i obveza sudačkog vijeća dostavi, da dostavlja sudačke ocjene državnom sudbenom vijeću kod imenovanja, odnosno Ministarstvo pravosuđa kada se sudac imenuje na drugi sud ili kada se imenuje trajno. Ovaj zakon sadrži i određene akte borbe protiv korupcije koji su isto bili spomenuti. Međutim, suština je u tome da ne trpi se više šutnja, odnosno nepoštivanje odredbe na način da se ne dostavlja, da sudac ne dostavlja podatke o svojoj imovini, imovini svog bračnog partnera i imovini svoje maloljetne djece, već se sada poziva preko ministarstva da u roku od 30 dana ne dostavi, daje mu se dodatni rok od 15 dana da iste podatke mora dostaviti. U protivnom se kažnjava obustavom isplate plaća. Raspored u drugi sud. To je područje koje kao što sam sada imao priliku vidjeti uređeno od Ustava i na neki način ograničava se fleksibilnost seljenja, ali se ovim zakonom i jasno usklađuje sa Ustavom i omogućava prelazak na drugi sud ali uz točno jasne kriterije uz pristanak suca jednog suda, drugog suda i na kraju pristanak samog suca. Spajanje sudova je predviđeno na način da se osigura zaposlenost i onih sudaca a i službenika pa čak i neka vrsta prijelaznog razdoblja za predsjednike sudova, na način da se predsjednici sudova između, odnosno između suca jednog i drugo suda koji se spajaju ili višeg suda može na do jedne godine imenovati privremeni predsjednik suda dok se po natječaju ne provede imenovanje redovnim putem. I zaštita zaposlenika je predviđena na način i pod uvjetima prema Zakonu o državnim službenicima što je jamstvo za njihovu sigurnost. Ovim zakonom ne uređuje se spajanje prekršajnih sudova pa to područje ostaje za urediti. Naravno da podržavam ovaj zakon uz sugestiju, jer za efikasnost pravosuđa bez obzira na područje rasprave ovo ili ono koje će uslijediti kod parničnog postupka moguća sugestija je da za brzinu suđenja mislim da je to cilj, bi bilo dobro i u parničnom postupku predvidjeti da nakon tužbe je uveden obavezni odgovor na tužbu ali sada bi trebalo uvesti i obavezno očitovanje za odgovor za tužbu prije nego počne glavna rasprava. Naime, u praksi je to glavni problem koji nastaje sada smo riješili prethodnim izmjenama da se odgovor na tužbu mora dobiti ali onda se na sudu daje dodatni rok i na taj način zavlači postupak, što se odmah na raspravi daje novi rok za odgovor, za očitovanje na odgovor na tužbu. Zato bi bila preporuka da se to i jedno i drugo očitovanja tako da sa svim očitovanjima već može sudac krenuti u glavnu raspravu i pojačati efikasnost suda. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I uvaženi zastupnik Damir Sesvečan. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Pa evo pred nama se u prvom čitanju nalazi Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o sudovima, dakle, to je zakon kao i niz drugih zakona o kojima ovih dana raspravljamo ili ćemo raspravljati iz skupine zakonodavnih mjera iz donijetog plana usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnom stečevinom Europske unije za 2008. godinu. Ovim zakonom se uz usklađivanje sa pravno stečevinom i pravnim aktima Vijeća Europe uređuju pitanja koja se odnose i funkcioniranje te ustrojstvo sudova. Pa ću se referirati na neka od njih. Iako su već važećim Zakonom o sudovima implementirane mnoge odredbe relevantnih uredbi Vijeća Europe vezanih za pravosudnu suradnju u građanskim stvarima, ovim će se izmjenama i dopunama postići puna usklađenost kako u građanskim tako i u kaznenim stvarima. Prije svega nastavlja se razvijati sustav podrške svjedocima i žrtvama kaznenih dijela na način da se u nadležnost županijskih sudova stavlja provođenje i pružanje podrške svjedocima i žrtvama na sudu. To je ujedno obveza koja proizlazi i iz poglavlja 24. Sigurnost, sloboda i pravda pregovora za pristupanje Europskoj uniji. Isto tako nadležnost županijskih sudova predlaže se dopuniti poslovima međunarodne pravne pomoći u kaznenim postupcima. S obzirom na potrebu usklađivanja sa pravosudnim tijelima Europske unije predlaže se u županijskim sudovima u okviru sudske uprave uspostava sustava za upućivanje zamolnica za pravnu pomoć, te slanje, primanje i izvršenje europskog uhidbenog naloga i naloga za osiguranje imovine imovine i dokaza. To se predlaže urediti ustrojavanjem odjela za osiguranje podrške svjedocima i žrtvama u sudskim postupcima. Isto tako ovim zakonom sukladno preuzetim međunarodnim obvezama u okviru europske sigurnosti i obrambene politike i obveze u okviru poglavlja 31. Vanjska sigurnost i obrambena politika, propisuje se u članku 105. uz dosadašnju mogućnost upućivanja sudaca na određene dužnosti u međunarodne sudove i mogućnost upućivanja u međunarodne misije. Ministar pravosuđa će posebnim pravilnikom utvrditi konkretne uvjete pod kojima će se to upućivanje moći i izvršavati. U cilju poboljšanja zakona predlažu se još neke izmjene i dopune. Tako se između ostaloga predlaže propisati u odnosu na dosadašnju praksu da se na sjednicama sudačkih vijeća glasuje javno kako bi se postupak donošenja odluka učinio transparentnije. Intervenira se također u odredbe članka 21. koje se odnose na nadležnost visokog prekršajnog suda tako da se otklanja određeno proturječje odredbi Zakona o sudovima i prekršajnog zakona o odlučivanju žalbama, odluka prekršajnih sudova i tijela državne uprave u prvom stupnju. Predlaže se također brisati odlučivanje o zahtjevima za izuzećem predsjednika sudova s obzirom da je prekršajnim zakonom drugačije regulirano odlučivanje o izuzeću predsjednika prekršajnog suda. Također se točka četiri usklađuje sa prekršajnim zakonom koji više ne poznaje izvanredni pravni lijek, zahtjev za izvanredno preispitivanje pravomoćnih rješenja o prekršaju, na način da se predloženom izmjenom izbjegava poimenično određivanje pravnih lijekova bez obzira na izmjena zakona kojima se propisuje vrsta izvanrednih pravnih lijekova. Predlaže se brisati članak 59. koji propisuje da nadležnost Vrhovnog suda u ispitivanju eventualne ugroženosti jedinstvene primjene zakona kada sudovi drugog stupnja donose različite odluke o istoj činjeničnoj i pravnoj stvari jer će se to pitanje ujednačavanja sudske prakse riješiti novelom zakona o parničnom postupku uređenjem izvanrednog pravnog lijeka revizije. Također osvrnuti ću se sna prijedlog koji je povezan aktualnom racionalizacijom mreže sudova koja se provodi kroz Zakon o područjima i sjedištima sudova, te će se ovih dana naći u drugom čitanju ovdje u Saboru. Naime, kod, kada zbog spajanja sudova, dosadašnji predsjednici prestanu obavljati tu dužnost ministar pravosuđa će ovlastiti suca jednog od tih sudova ili suca višeg suda da određeno vrijeme a najduže godinu dana obavlja poslove sudske uprave dok ne bude imenovan predsjednik tog … [[Govornik se ne razumije.]] suda. I na kraju bih želio ukazati na stajalište Udruge hrvatskih sudaca koja se kroz svoje prijedloge i primjedbe referira na ovaj zakon. Posebno na primjedbe na ona rješenja za koje drže da su u suprotnosti sa Ustavom. Uvjeren sam da će ih predlagatelj do drugog čitanja, a imamo dosta vremena dakle razmotriti te uvažiti sve prijedloge koji mogu doprinijeti kvaliteti ovog zakona. Eto iz ovih razloga podržat ću svakako donošenje ovog zakona.
Hvala lijepo. Ovime smo iscrpili sve prijavljene za raspravu. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine predsjedavajući, gospođe i gospodo. Zahvaljujem na raspravi. Činjenica je da provodeći strategije reforme pravosuđa Vlada je ostvarila dobre rezultate. Spomenut ću samo dva. Broj neriješenih predmeta smanjen je za 41%. A u digitalni oblik prepisano je 98% zemljišno-knjižnih uložaka te su dostupni na Internetu. Stoga se nastavlja i dalje intenzivno s provedbama mjera ali i s prijedlozima za izmjenu procesnih propisa zbog ubrzanja građanskih i kaznenih postupaka. Moram također reći da se sustav podrške svjedocima i žrtvama kaznenih djela kao pilot projekt provodi u županijskim sudovima u Vukovaru, Osijeku, Zadru te Općinskom kaznenom sudu u Zagrebu. Predložene izmjene ovog zakona samo su nastavak reformi. Stoga još jednom zahvaljujem na prijedlozima i primjedbama koje ćemo razmotriti i pripremiti za prijedlog, konačni prijedlog zakona. Hvala.
Hvala lijepo. I dozvolite mi, ovime smo zaključili raspravu. Glasovanje će biti kada se steknu uvjeti za to.
Prelazimo na Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima, prvo čitanje, P.Z.E. br. 90. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. 1, prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima i 2, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni na raspravi uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Uključimo se i glasujmo tko nije glasovao. Molim rezultat. Ovaj prijedlog zaključka prihvaćen je većinom glasova, 92 glasa za, 4 suzdržana i 1 protiv.
- Konačni prijedlog zakona o oznaka izvornosti, oznakama zemljopisnog podrijetla i oznakama tradicionalnog ugleda poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 95 Primili smo. On je u hitnom postupku. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Hitni postupak primjenjuje se sukladno članku 161. Poslovnika. Prijedlog akta bio je u pretincima. Sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupak, objedinjuje prvo i drugo čitanje. Zakona amandmani se mogu podnijeti do kraja rasprave prema članku 164. Poslnovnika. Raspravu su proveli odbori: Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj te Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo. Izvješće s odbora smo također primili. Želi li predstavnik predlagatelja dati uvodno obrazloženje? Ovdje je državni tajnik gospodin Stjepan Mikolčić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, dame i gospodo zastupnici. Ovo je još jedan u nizu zakona kojim se naše zakonodavstvo usklađuje sa pravnom stečevinom Europske unije. Prije donošenja Zakona o hrani iz 2003. godine način stjecanja, sustav zaštite i ostvarivanja prava u korištenju oznake zemljopisnog podrijetla i oznake izvornosti hrane bilo je regulirano Zakonom o oznakama zemljopisnog podrijetla proizvoda i usluga iz 1999. godine koji je bio u nadležnosti Državnog zavoda za intelektualno vlasništvo. Donošenjem Zakona o hrani Ministarstvo poljoprivrede i ribarstva i ruralnog razvoja postaje nadležno tijelo u pogledu spomenutih oznaka za hranu ali i u pogledu novih oznaka tradicionalnog ugleda koje se 2003. godine po prvi puta spominju u Republici Hrvatskoj. Sukladno proceduri koja je bila u nadležnosti Hrvatskog zavoda za intelektualno vlasništvo registrirano je 7 naziva prehrambenih proizvoda i to 5 s oznakom izvornosti. A to su: istarski pršut, maslinovo ulje pod nazivom «Torkul», cetinski sir, drniški pršut, paški baškotin. I dvije sa oznakom zemljopisnog podrijetla: paški sir i slavonski domaći kulen. Sve spomenute oznake moraju obnoviti svoju zaštitu sukladno novoj proceduri koja je u nadležnosti Ministarstva poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja. Trenutno je u Republici Hrvatskoj područje oznaka izvornosti, oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka tradicionalnog ugleda regulirano kroz nekoliko zakonskih i podzakonskih akata. Za prehrambene i poljoprivredne proizvode namijenjene za ljudsku prehranu primjenjuje se Zakon o hrani iz 2007. godine te pravilnici doneseni na temelju staroga Zakona o hrani iz 2003. a to su: Pravilnik o oznakama izvornosti, oznakama zemljopisnog podrijetla hrane iz 2005. odnosno njegove izmjene i dopune iz 2007. I Pravilnika o priznavanju posebnih svojstava hrane i dodjeli oznake tradicionalni ugled iz 2005. godine. Zaštita, oznaka izvornosti, oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka tradicionalnog ugleda je oblik prava intelektualnog vlasništva koji u Republici Hrvatskoj nije dovoljno iskorišten iako bi se na taj način mogla ugraditi dodatna vrijednost u proizvode koji se odlikuju posebnom kakvoćom. Gotovo sve hrvatske regije poznate su po nekom od proizvoda koji imaju jedinstvenu recepturu i svaki od njih je u mnogočemu priča o bogatoj tradiciji, iskustvu i iznimnom podneblju i životu te običajima brojnih generacija hrvatskih obitelji. Stoga je neupitno da se takav gospodarski i marketinški potencijal mora kroz spomenute sustave zaštite više iskoristiti a u svrhu obogaćivanja tržišne ali i turističke naše ponude. Osim toga poticanje proizvodnje zaštićenih autohtonih proizvoda kao i njihova promocija mogla bi značajno doprinijeti ruralnom gospodarstvu posebno u područjima sa manjim mogućnostima ili udaljenijim područjima i to na način da isto imam utjecaj na povećanje prihoda tim gospodarstvenicima, te zadržavanjem ruralnog stanovništva u tim područjima. Osnova pitanja koja se uređuju u ovom zakonu su postupak zaštite oznake izvornosti i oznake zemljopisnog podrijetla, odnosno oznake tradicionalnog ugleda na nacionalnoj razini, a isto tako i na razini Europske unije. Nadalje, uređuje se službena kontrola i utvrđivanje sukladnosti sa specifikacijom proizvoda koje sadašnje zakonodavstvo nije propisivalo. Nadalje, odredbama predloženog zakona omogućuje se proizvođačima u Republici Hrvatskoj ista zaštita za proizvode koju imaju i proizvođači u zemljama Europske unije kao i njihova prepoznatljivost na tržištu. Time se neizravno ostvaruje i jedan od prioritetnih ciljeva hrvatske poljoprivredne politike, a to je podizanje razine konkurentnosti domaće poljoprivredne proizvodnje. Prema Nacionalnog programu pristupanja Europskoj uniji za 2008. godinu predviđeno je donošenje ovoga zakona u drugom kvartalu, te stoga u ime predlagatelja predlažem njegovo donošenje po hitnom postupku. Hvala lijepo.
Hvala lijepo gospodine državni tajniče. Žele li izvjestitelji pojedinih odbora uzeti riječ? Ne. Ako ne, onda prelazimo na raspravu u ime klubova. U ime kluba HDZ-a uvaženi saborski zastupnik gospodin Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo, gospodine državni tajniče. Hrvatska demokratska zajednica snažno podupire donošenje ovog zakona, jer se njime u odnosu na aktualne pravilnike koji su regulirali ovo područje stvaraju pretpostavke ne samo za zaštitu autohtonih proizvoda sukladno procedurama i zakonodavstvu Europske unije, već se i uspostavlja i sustav upravnog i inspekcijskog nadzora koji bi trebao s jedne strane štititi standarde kvalitete autohtonih proizvoda, a s druge strane štititi domaću proizvodnju i spriječiti uvoz ili proizvodnju proizvoda koji nisu izrađeni prema specifikaciji. Ali koji su zbog lažne deklaracije i korištenja zaštićenih naziva dovodili potrošače u zabludu. Prije nekoliko godina imali smo slučaj pokušaja uvoza i distribucije proizvoda pod nazivom istarski pršut iz Slovenije, da taj istarski pršut nije bio zaštićen prema starim propisima. Dakle, u Republici Hrvatskoj oznakama zemljopisnog podrijetla inspekcija ne bi mogla reagirati. Dakle, u ovom slučaju istarski pršut bio je zaštićen i prema pravilima zaštite oznake zemljopisnog podrijetla on se smije proizvoditi samo u Istri i samo na način koji je opisan i zaštićen u specifikaciji za dobivanje oznake zaštite zemljopisnog podrijetla. Prema tome, ovaj nam je zakon iznimno važan kako bi zaštitili domaće tržište, kako bi zaštitili naše i potrošače od lažnih deklaracija, ali i našu domaću proizvodnju autohtonih proizvoda. Danas se na tržištu susrećemo s educiranim potrošačima, potrošačima koji imaju spoznaje i o nutritivnim i o protektivnim svojstvima hrane i isto tako sve veći su zahtjevi za zdravstvenom ispravnošću proizvoda. Povećana je kupovna moć potrošača. Sve je to utjecalo na potražnju tradicionalnih, dakle autohtonih proizvoda i ekološki organski proizvedenih prehrambenih proizvoda. Konzumacija egzotične hrane vezane za određeno podneblje, za način života, hrana koja ima svoju priču i svoju povijest i tradiciju sve više privlači i potrošače veće kupovne moći u Europskoj uniji. Europska unija pridaje veliki značaj proizvodnji tradicionalnih proizvoda. Poljoprivredne velesile kao što su Francuska, Njemačka, Italija, Španjolska imaju zaštićeno svaka zemlja gotovo preko 100, odnosno 150 autohtonih tradicionalnih proizvoda. Svi ti proizvodi nose oznake zaštite koje su prepoznatljive za područje cijele Europske unije i tim proizvodima nakon što su zaštićeni cijena se gotovo udvostručila. Ti proizvodi jesu na cijeni, međutim prije svega zato što kupac zna kada kupuje zaštićeni proizvod da iza njega stoje standard i kvalitete, da iza njega stoji kontinuirani nadzor kvalitete i da isto tako iza njega stoje i standardi zdravstvene ispravnosti i kontinuirani nadzor. Te su zemlje itekako shvatile što znači zaštititi autohtone proizvode. Smatramo da je u Klubu Hrvatske demokratske zajednice da je danas posebno kada ulazimo u euro atlantske asocijacije da je danas posebno važno štititi domaće i autohtone proizvode, jer na taj način štitimo i nacionalni identitet i naš način života, našu tradiciju i našu kulturu. Autohtoni proizvodi najbolje govore o običajima, povijesti i tradiciji i načinu života jednog naroda na jednom prostoru. Također treba imati u vidu da upravo autohtona proizvodnja vezana je za seosku sredinu i da je to svojevrsni i otpor i odgovor na agresivnu globalizaciju, da je to odgovor na filozofiju i način života trgovačkih lanaca, brzog i stresnog načina života i brze hrane. Koliko su zemlje Europske unije zainteresirane za zaštitu najbolje govori o tome veliki sukobi oko određenih proizvoda kao što su bili između Grčke, Danske, Njemačke vezano za sir fetu ili tokajac između Mađara i Slovaka. Također, proizvodnja autohtonih proizvoda i njihova zaštita u skladu su sa zaokretom u zajedničkoj poljoprivrednoj politici Europske unije prema kojoj upravo obiteljsko gospodarstvo, upravo farma i održiva poljoprivredna proizvodnja postaju temelj poljoprivredne politike Europske unije. Zbog svojih i geografskih i klimatskih specifičnosti od kontinentalne, panonske do mediteranske Hrvatske, zbog svoje bogate tradicije Republika Hrvatska ima šansu zaštititi veliki broj tradicionalnih i autohtonih proizvoda. Dakle, od različitih vrsta mesnih proizvoda, različitih vrsta sireva. Ti bi proizvodi dakle uz adekvatnu zaštitu da li zemljopisnog podrijetla, da li tradicije, da li izvornosti i nakon uspostavljanja sustava nadzora kvalitete po uzoru na Europsku uniju trebali postati značajan izvozni brend posebice kroz turističku ponudu. Po starim zakonima Republika Hrvatska kao što je naveo državni tajnik zaštitila je 9 proizvoda. Dakle, od istarskog pršuta preko paškog baškotina, dingača, paškog sira do kulena i stare slavonske šljivovice, odnosno slavonke. Zašto je važno donošenje ovog zakona? Mi smo te proizvode zaštitili po starim procedurama, no oni kao takvi te zaštite nisu priznate u Europskoj uniji i zato je neophodno zaštitu provesti i po ovom novim zakonu, po ovim novim procedurama kako bi ti proizvodi mogli nositi etiketu, mogli nositi oznaku kao i svi slični proizvodi u Europskoj uniji i kako bi upravo pomoću te oznake bili prepoznatljivi na integralnom tržištu. Posebno je važno da idemo u zaštitu i da ubrzamo zaštitu u ovo vrijeme pregovora sa Europskom komisijom jer i tijekom pregovora morati ćemo za određene proizvodnje tražiti i izuzeća tako da je imperativ da se na tome intenzivno radi. U zadnjih nekoliko godina i osobno sam imao prilike obići ove poljoprivredne velesile od Francuske, Njemačke, Italije, Španjolske i ono što je sigurno, Hrvatska se ne treba stidjeti, naši proizvodi su izvrsne kvalitete, no ono što nam nedostaje kada govorimo i o pršutima i o sirevima i o kulenu onda je to problem nestandardizirane kvalitete i onda je to problem nedovoljno količine proizvodnje autohtonih proizvodnje autohtonih proizvoda kako bi se moglo kontinuirano opskrbljivati tržište. Dakle, ključno je da se radi na udruživanju proizvođača kako bi se povećali kapaciteti, ali isto tako kako bi se proizvodi zaštitili i kako bi se mogli očuvati standardi kvalitete i kontinuirano nadzirati. Potrošači traže proizvode koji su uvijek standardne kvalitete i isto tako proizvodi kojima je tržište kontinuirano opskrbljeno, dakle nisu dopuštene niti sezonske oscilacije niti nestašice. Što još zaštita donosi našim proizvođačima? Donosi veću cijenu i veći dohodak u proizvodnji tih proizvoda, veću zaradu i isto tako prepoznatljivost na cijelom tržištu Europske unije i isto tako i zaštitu od tržišne prijevare, kao što sam naveo na onom primjeru istarskoga pršuta koji je došao iz Slovenije. Ti proizvodi sa oznakama zaštite koji prepoznaju i turisti iz Europske unije trebaju postati izvozni brend kroz stoističku ponudu. Treba jasno kazati da imamo šanse od autohtonih proizvoda napraviti svjetske brendove, no treba isto tako upozoriti sve one koji opstoiraju ovaj proces zaštite da je to računica na kratke staze, da prava proizvodnja mora ući u legalni sustav poslovanja i trgovine, ne samo zato da bi država ubrala poreze, već prije svega da se spriječi nelojalna konkurencija među samim proizvođačima i isto tako da se ovi uspostavljeni standardi kvaliteti da se mogu sustavno i trajno nadzirati i također da ti proizvodi kada jednom uđu u legalni sustav, da su onda oni pod veterinarsko-zdravstvenim nadzorom, što je iznimno važno. Naime, mi imamo situaciju, evo to se pokazalo kod ovih ocjenjivanja kulena, na primjer dakle da su kuleni napravljeni nestandardiziranom tehnologijom, da imate situaciju da je od iste mesne šarže, dakle iste pušnice istog proizvođača da se dobije 3, 4 različita kulena. Isto tako, vrlo malo tih proizvođača može opskrbiti jedan ozbiljniji restoran, a također da ne govorimo ako to nije u legalnom sustavu trgovanja, što to znači za veterinarsko-zdravstveni nadzor jer posebno, evo kada su ti mesni proizvodi onda znamo što znači trihinela, što znači ostati invalid za cijeli život, dakle ako ti proizvodi nisu u legalnom sustavu trgovanja. I zato kažem, pozivam sve i proizvođače da shvate što znači sustav zaštite, ali isto tako i ulazak u legalni sustav jer je to prije svega njihova zaštita, a onda i zaštita naših potrošača. Ako u cijeloj Europskoj uniji imamo zaštićeno preko tisuću proizvoda, onda to jasno mora biti i interes naših proizvođača. Ovaj zakon, dakle trebao bi cijeli ovaj postupak i proceduru zaštite učiniti efikasnijim, dakle i približiti se samim proizvođačima. Proizvođači se moraju udruživati, jedan od uvjeta da bi se proizvod zaštitio mora biti udruga proizvođača, dakle i svi aktivno sudjelovati u tom procesu zaštite. Također država treba kao i do sada ulagati maksimalni napor da bi se kroz različite mjere i aktivnosti poticala ova proizvodnja. To je dio i ukupne politike razvoja seoskoga prostora, dakle održivoga razvoja tih sredina, na taj način osiguravamo veći dohodak našim proizvođačima, a s druge strane ono što smo rekli, štitimo nacionalni identitet, štitimo našu tradiciju i kulturu. Treba također i dalje raditi na programima marketinške pripreme poljoprivredno-prehrambenih proizvoda i osim ovog postojećeg operativnog programa za proizvodnju slavonskoga kulena treba izraditi i ostale programe, kao što su programi za pršute, za sireve, dakle da bi isto tako nizom poticajnih mjera potaknuli naše proizvođače, stimulirali naše proizvođače na veću proizvodnju i kvalitetniju proizvodnju. Klub Hrvatske demokratske zajednice podupire donošenje ovog zakona i uvjereni smo da je on snažan doprinos zaštiti naših proizvoda, našeg nacionalnog identiteta i da će doprinijeti da i ti proizvodi postanu snažan i prepoznatljivi hrvatski brend. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. U ime kluba SDP-a, uvaženi kolega zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite kolega.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, kolege i kolegice. Dozvolite da na ovaj prijedlog zakona dadem jedan osvrt koji sigurno ide u cilju da ovakav zakon ima svoje značenje i da bi on trebao biti poticaj ovoj našoj proizvodnji. Međutim, kad gledamo europska politika kvalitete poljoprivrednih proizvoda ima svoju dosljednost jer su neke zemlje članice uvele već prije 1992. godine vlastita pravila kako bi potaknule i zaštitile posebne nazive prehrambenih proizvoda. Zaštita proizvođača prehrambenih proizvoda od pokušaja drugih osoba da iskoriste reputaciju njihovih proizvoda sa pravom je izazivala i zabrinutost tih proizvođača i sve je to dovodilo do toga da se stvore određeni zaštitni mehanizmi. To je zahtijevalo da se stvore jednoobrazni pristup u ustanovljavanju pravednih odnosa i uvjeta tržišnog natjecanja uz zadržavanje, što je jako bitno kvalitete tih proizvoda. Upravo i ovaj Prijedlog zakona o oznakama izvornosti, oznakama zemljopisnog podrijetla i oznakama tradicionalnog ugleda poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda, s Konačnim prijedlogom zakona je u najvećoj mjeri i usklađen sa uredbama Vijeća europske zajednice 510/2006. i 509/2006., a i sa uredbama Komisije europske zajednice i to u onom dijelu koji se odnosi na priloge. Međutim pitanje samoga prijevoda je jedna stvar, a drugo je pitanje šta se sve treba uskladiti sa europskim ovim odredbama. Ono što smatram to je da zakon treba imati ključnu ulogu u unapređivanju svojstava visoke kvalitete u kod nas mogućeg širokog asortimana proizvoda koji imaju kulinarsku tradiciju naših područja od Slavonije pa do mora. Mislim da je prof. Kovačević dosta o tome govorio već. Zakon također mora omogućiti proizvođačima da iskoriste prednosti koje imaju u kvalitativnom smislu i da proizvod stekne reputaciju koja se pruža i izvan područja gdje se proizvodi. Znači naš slavonski kulen, odnosno kulin kako gdje se govori, normalno da je nama u interesu da ga ne jedemo mi samo u Slavoniji nego da se jede i na Jadranu, da ga jedu i turisti koji dolaze, a da bude i kao izvozni prepoznatljivi proizvod poznat. Međutim normalno da se tada takovi proizvodi nalaze u situaciji i tržnoga natjecanja sa proizvodima koji se pod istim nazivom lažno predstavljaju kao izvorni proizvodi, a da ovo može i proizvođača obeshrabriti, jer ako nađe se na tržištu nešto što se naziva slavonskim kulenom a to i nije i cijena mu se ruši, normalno da to može obeshrabriti proizvođače, ali ono što je još možda i gore, omogućuje da se i dovode u zabunu potrošači. Znači sigurno je značajno da ovaj zakon bude što kvalitetniji i omogući našim proizvođačima da svoju proizvodnju istaknu, plasiraju kako na našem tržištu, tako smatramo da bito trebalo biti i na tržištu Europske unije, ali i kao zaštićene proizvode. Do danas to je već i rečeno, sukladno postojećoj proceduri imamo registrirano sedam naziva prehrambenih proizvoda, rekli smo pet sa oznakom izvornosti, dvije sa oznakom zemljopisnog podrijetla. Međutim donošenjem ovog zakona morati će i ovi proizvodi proći ponovljenu proceduru koja će biti u nadležnosti Ministarstva poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvitka. Zato i pitanje što sačinjava kvalitetu proizvoda može biti i subjektivno posebno kada se govori o hrani. Obično u kvalitativna svojstva koja se uzimaju u obzir uz temeljni preduvjet higijensko-sanitarnoga načina proizvodnje te okusa, u ovim proizvodima posebno mjesto imaju i posebna svojstva. Ovdje govorimo i o zemljopisnom podrijetlu proizvoda, da li je to možda na planinskoj ili u nizinskoj proizvodnji, da li ta životinjska vrsta, od koje je to životinjske vrste, od načina proizvodnje, odnosno uzgoja te životinje. Zatim korištenje posebnih sastojaka u proizvodnji, a također kao što je značajno, to je pitanje kako se obrađuje, kako se priprema taj proizvod, kako ga prezentiramo i kako ga etiketiramo. Sve to ukazuje da stvoriti jedan kvalitetni proizvod, a uz to da je i izvorni ili određenog zemljopisnog podrijetla, da ima tradiciju, sigurno je jedan složen i zahtjevan posao te takav proizvod treba svakako zaštititi. Međutim, zato imam jedno pitanje koje postavljam, a odnosi se vezano za Glavu II. koja govori i odnosi se na zaštitu oznaka na razini Republike Hrvatske. U članku 4. za oznaku izvornosti i oznaku zemljopisnog podrijetla osim regije i mjesta oznaku dajemo i u iznimnim slučajevima i na zemlju podrijetla proizvoda. Taj dio je jednostavno prepisan iz naprijed navedene uredbe i on kao takav tamo ima smisla, ali u nacionalnom zakonu mislim da baš i nema osim ako proizvode sa oznakom izvorni i zemljopisni nemamo namjeru raditi od uvoznih sirovina, ne znam kulin, pršut. Mislim da bi to bilo loše i zbog toga ne znam da li je potrebno stavljati i ovo u iznimnim slučajevima i na zemlju podrijetla proizvoda. Posebno značajno mjesto u zakonu su i potreba donošenja provedbenih akta. Vi vidite da u tom zakonu što se tiče provedbenih akata kroz gotovo sve te provedbene radnje ide naznaka da ih ministar propisuje propisom i to recimo popis ministar određuje popis sirovina za proizvodnju članak 4., podatke koji se nalaze na specifikaciji članak 6., podaci zahtjeva za registraciju i način registracije članak 7., uvjeti provođenja registracije članak 8., prigovor članak 9., način vođenja registra članak 10., način vođenja upisnika članak 11. i još ima dalje, to se sve treba urediti dalje provedbenim propisima. Isto se odnosi i na Poglavlje II. koje se odnosi na oznaku tradicionalnog ugleda poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda od članka 19. do 32. provedbenim propisima će se odrediti određene odredbe vezane za oznake tradicionalnog ugleda. Međutim postoje trenutno i dva pravilnika, Pravilnik o oznakama izvornosti i oznakama zemljopisnog podrijetla hrane "Narodne novine" br. 80/05. i Pravilnik o priznavanju posebnih svojstava hrane i dodjele oznake "tradicionalni ugled "Narodne novine" 12/05. koji dobro uređuje ovo područje, te Zakon o hrani u članovima od 97. do 122. koji također uređuje područje na razini zakona. Ovo sam samo spomenuo da sve ovo ukazuje da donošenje ovog zakona treba kompletno pokriti sve dosadašnje pravilnike uz proširenja na poljoprivredne proizvode koji nisu za ljudsku upotrebu. O tome se dosta malo govori u ovom zakonu koji se predlaže nego se sve prenosi na odgovornost ministra i provedbenih propisa. Prema tome, provedbeni propisi koje se treba donijeti bit će vrlo značajni i mislim da ovaj dobar zakon ne bi trebalo pokvariti sa nekim lošim provedbenim propisima. Još bih spomenuo, u glavi 4. jedno od značajnih pitanja je inspekcijski nadzor koji treba obavljati inspekcija ministarstva nadležna za kakvoću poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda. Profesor Kovačević je govorio o značaju doktora veterinarske medicine u tim poslovima pa ja nemam potrebe, premda sam veterinar, da to naglašavam, ali smatram da uz navedene, ovdje imate u članku 39. da navedene poslove treba obavljati diplomirani inženjer prehrambene tehnologije i agronomije. Mislim da bi taj članak trebalo dopuniti da te poslove može obavljati i doktor veterinarske medicine odnosno diplomirani veterinar, posebno što uzorke treba, u članku 46. piše nositi akreditirane laboratorije koji te akreditacije po članku 54. moraju ishoditi do 1.1.2009. godine. Prema mojim saznanjima to je akreditirani, mislim da je to i državni tajnik rekao na odboru, Veterinarski institut, Institut za mlijeko u Križevcima. I upravo ovaj dio i analiza i vezane su za veterinarsku struku kao jednu od najodgovornijih. I zbog toga ću i dati amandman vezano za ovaj dio da se ovaj članak 39. dopuni da poslove može obavljati i doktor veterinarske medicine inspekcijske poslove odnosno veterinar diplomirani. Na kraju, zakon trebamo donijeti, svakako smatram i uz ovaj amandman koji ću podnijeti, jer potreba donošenja provedbenih propisa koje donosi ministar ima svoje rokove. Ovdje govori se o jednoj godini. Mislim da bi se to trebalo i ranije učiniti, jer svaki takav zakon bez popratnih propisa izaziva i nesporazume, a greške u svakom segmentu poljoprivredne proizvodnje i prehrambenih proizvoda mogu imati i nesagledive posljedice u vjerodostojnosti i naše države, ako taj proizvod ide van u proizvodnji hrane, u svijet, a isto tako sve veće je i značenje i koje dobivamo kroz financijsku korist. Mislim da je profesor Kovačević o tom opširno govorio. I na kraju sasvim vezano za ovu navedenu uredbu za donošenje rješenja o registraciji proizvoda stoji da certifikacijsko tijelo, u našem slučaju to je povjerenstvo koje osniva opet ministar, treba biti akreditirano. Ovdje kod nas piše da to tijelo mora biti akreditirano u skladu sa uvjetima odgovarajuće hrvatske norme. Ja mislim da bi trebalo staviti, da bi trebalo biti akreditirano sukladno europskoj normi, jer ako već donosimo ovakav europski zakon trebalo bi preuzeti i ovu europsku odrednicu i formirati povjerenstvo koje će udovoljavati europskim standardima, jer mislim da ćemo to prije ili kasnije morati i učiniti. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo prijavu još jednog kluba. To je klub HSS-a. Uvaženi zastupnik Stanko Grčić, jer on mi stalno daje signale da gleda na sat i da ćemo uspjeti ispuniti ono obećanje da ćemo završiti do podne. Izvolite zastupniče.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Evo vjerujem da ćemo završiti uspješno raspravu po klubovima i stoga mi dozvolite da iznesemo nekoliko stajališta vezano uz predloženi zakon u ime kluba HSS-a. Pripremanje Hrvatske za ulazak u Europsku Uniju svakako spada u reguliranje ove problematike koja se odnosi na oznake izvornosti, oznake zemljopisnog podrijetla i oznake tradicionalnog ugleda poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda. Do sada je područje oznake izvornosti, oznake zemljopisnog podrijetla i oznaka tradicionalnog ugleda bilo uređeno Zakonom o hrani te Pravilnikom o oznakama izvornosti i oznakama zemljopisnog podrijetla hrane, kao i Pravilnikom o priznavanju posebnih svojstava hrane i dodjeli oznake tradicionalni ugled koji su bili usklađeni s uredbom Vijeća od 14. srpnja 1992. godine. Kako je i Europska unija krajem 2006. godine i tijekom 2007. donijela nove propise za područja oznake, a naši trenutno važeći propisi djelomično su usklađeni sa nevažećim propisima Europske unije, nameće se jasna potreba da usklađivanje naših propisa sa onima iz Europske unije. Osim toga, spomenuti propisi primjenjuju se isključivo na hranu dok se relevantni propisi Europske unije primjenjuju i na poljoprivredne proizvode koji nisu namijenjeni za ljudsku prehranu, kao što su primjerice ukrasno cvijeće i bilje, pluto, eterična ulja i sl. pa je razumljivo da se spomenuti poljoprivredni proizvodi koji nisu namijenjeni za ljudsku prehranu uvrste u zakonski okvir koji će regulirati ta pitanja. Na ovaj način omogućuje se i potpuno usklađivanje zakonodavstva Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije za područje spomenutih oznaka. Važno je napomenuti da Europska unija stavlja veliki naglasak i na kontrolu proizvoda sa spomenutim oznakama pri čemu se misli na oznaku izvornosti, oznaku zemljopisnog podrijetla i oznaku tradicionalnog ugleda poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda, što u Zakonu o hrani nije bilo moguće detaljno definirati. Stoga je u ovom prijedlogu zakona pobliže definiran sustav kontrole, inspekcijski i upravni nadzor kao i sustav utvrđivanja sukladnosti sa specifikacijom. Sustav kontrole je od izuzetne važnosti iz razloga što su proizvodi koji nose jednu od spomenutih oznaka proizvodi koji se odlikuju višom kakvoćom te stoga spadaju i u višu cjenovnu kategoriju. Cilj kontrole je provjera da li zaštićeni proizvodi odgovaraju specifičnim postupcima u proizvodnji, preradi i pripremi proizvoda za tržište, fizičkim, kemijskim, mikrobiološkim ili organoleptičkim obilježjima odnosno svim uvjetima koji su navedeni u specifikaciji proizvoda. Nastavno na navedeno, potrebno je osigurati adekvatan sustav kontrole, a jedan od ciljeva je i zaštita samih potrošača koji su spremni platiti višu cijenu za spomenute proizvode. Pozitivnom smatramo razliku u novim propisima Europske unije u odnosu na stare, a to je mogućnost podnošenja zahtjeva za registraciju oznaka iz trećih zemalja, misli se na zemlje koje nisu članice Europske unije, na razinu Europske unije, a u slučaju kada su te oznake zaštićene i u njihovim zemljama. Prema trenutno važećim propisima u Republici Hrvatskoj nije predviđena ova mogućnost, niti je dana naznaka našim proizvođačima da zaštitu za svoje proizvode zaštićene na razini Hrvatske mogu ostvariti na razini Europske unije. Uz pozitivne ocjene smatram da pojedine odredbe treba možda doraditi ili sugeriramo evo, da se razmotre određene primjedbe za koje vjerujemo da će predlagatelj uvažiti, jer u velikoj mjeri poboljšavaju zakon. Kao prvo, predlažemo i smatram, postoje određene nejasnoće oko nadležnosti poljoprivredne inspekcije i inspekcije za kakvoću hrane, te gospodarske inspekcije s druge strane u člancima 39. i 46. i mislimo da ih treba jasno navesti tko je nadležan za uzimanje uzoraka na tržištu i kontrolu njihove sukladnosti sa specifikacijom. Kao drugo, smatramo u članku 38. se potpisuje da se utvrđivanje sukladnosti sa specifikacijom proizvoda, proizvodi prije podnošenja zahtjeva za registracijom oznake i za vrijeme trajanja registracijske oznake. Držim da nije dobro rješenje u hrvatskom slučaju da se prije registracije oznaka provodi utvrđivanje sukladnosti, jer se na taj način produžuje vrijeme za registraciju oznake. Naime, Hrvatska bi trebala prije ulaska u Europsku uniju registrirati što veći broj oznaka, jer će to kada uđemo u Europsku uniju to biti puno teže. Konačno, većina zemalja u Europskoj uniji ima propisano usklađivanje sukladnosti samo za vrijeme trajanja registracijske oznake, ali ne i prije registracije oznake. Navedeni program treba definirati koji su to proizvodi u Hrvatskoj koje treba štiti oznakama izvornosti, zemljopisnog podrijetla i tradicijskog ugleda. Naime, do sada nije bilo nikakvog plana, pa rasipala proračunska sredstva za izradu specifikacija, za veliki broj proizvoda koji nemaju gotovo nikakvo gospodarsko značenje i čija zaštita navedenim oznakama nije ekonomski opravdana. Također smatramo da treba naglasiti smjer razvoja naše zemlje, a to je da se Hrvatska želi pozicionirati kao jedinstvena turistička destinacija, prepoznatljiva po brojnim prirodnim i kulturnim bogatstvima, ali i po doživljaju, a složit ćemo se da je konzumacija naših delicija svakako nezaboravni doživljaj koji treba zaštiti i na adekvatni način valorizirati. Svi ćemo se složiti da je Hrvatska bogata prirodnim bogatstvima, ali i proizvodima koji su plod prirode i djelo vrijednih ruku naših građana. Svaka regija Hrvatske specifična je po svojim prirodnim ljepotama i poznata po nekom od proizvoda koji imaju jedinstvenu recepturu usmeno prenošeno s generacija na generaciju i koja svjedoči o bogatoj tradiciji, iskustvu, jedinstvenim običajima i specifičnom podneblju. Smatram da na adekvatan način i u pravo vrijeme trebamo zaštiti svoje vlasništvo, a ovaj prijedlog zakona koji regulira to područje možemo percipirati kao poticaj za obogaćivanje tržišta i turističke ponude, kao pravno sredstvo koje pridonosi razvoju turizma, daje poseban pečat i zasluženo mjesto proizvodima s našeg podneblja. Klub HSS-a ovaj prijedlog smatra dobrim rješenjem i zalažemo se za njegovo donošenje. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega držao se satnica, a i mi se na taj način držimo jučerašnjeg dogovora da radimo danas skraćeno do podneva. Raspravu po klubovima smo završili. U 9,30 u ponedjeljak nastavljamo raspravnom pojedinačnom, redom kao što su primljene prijave, kolega Dragutin Lesar, pa kolegica Nevenka Marinović, Dragan Vukić i dalje redom po prijavama. Zaključujem današnji rad sjednice. Želim vam ugodan vikend. Tko ide za Beč, još stignu. Mi ostali ispred televizora vatreno uz "vatrene", sve dobro.
Dame i gospodo, svima želim dobro jutro. Nastavljamo sjednicu točkom dnevnog reda koja je započela u petak, a to je o Prijedlogu zakona o oznakama izvornosti, oznakama zemljopisnog podrijetla i oznakama tradicionalnog ugleda poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda, sa Konačnim prijedlogom zakona. Završili su klubovi. Imamo pojedinačnu raspravu. Prvi na redu je gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Nema ga. Gospođa zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, predstavnici Vlade Republike Hrvatske, kolegice i kolege. Program Vlade Republike Hrvatske za razdoblje 2008./2011. u području sela, poljoprivreda i hrana predviđa s obzirom na strateški značaj prehrambene industrije u Republici Hrvatskoj potrebu daljnjeg jačanja konkurentnosti proizvoda ovoga sektora i njegovo povezivanje sa primarnom proizvodnjom poljoprivrednih proizvoda a u cilju korištenja vlastitih potencijala i osiguranja domaćeg proizvoda, te dugoročnog smanjivanja uvoza i povećanje izvoza na europsko i svjetsko tržište. Između mnogih predviđenih mjera kojima će se to postići imamo i daljnje usklađivanje hrvatskog zakonodavstva za područje zaštite autohtonih poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda sa zakonodavstvom Europske unije ali i provedbu postupka registracija i oznaka izvornosti, oznaka zemljopisnog porijekla i oznaka tradicionalnog ugleda poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda. Upravo ovaj prijedlog zakona objedinjuje ove dvije mjere iz programa Vlade Republike Hrvatske. Kakvo je stanje danas u Republici Hrvatskoj. Znači imamo registrirano u ovom području sedam naziva prehrambenih proizvoda i to pet s znakom, s oznakom izvornosti, to su istarski pršut, torkul maslinovo ulje, cetinski sir, drniški pršut i paški baškotin i dvije sa oznakom zemljopisnog podrijetla, to je paški sir i slavonski kulin, odnosno kulen. Registracija je bila u nadležnosti Državnog zavoda za intelektualno vlasništvo. Područje, oznaka izvornosti, oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka tradicionalnog ugleda regulirano je kroz nekoliko zakona i podzakonskih akti. Za prehrambene i poljoprivredne proizvode namijenjene ljudskoj prehrani, primjenjuje se Zakon o hrani iz 2007. godine a pravilnici, znači Pravilnik o oznakama izvornosti, Pravilnik o zemljopisnom podrijetlu i o priznavanju posebnih svojstava hrane i dodjeli oznaka tradicionalni ugled, doneseni su temeljem starog Zakona o hrani, ali su još uvijek na snazi. Iako je Pravilnik o oznakama izvornosti bio gotovo u potpunosti usklađen sa propisima Europske unije, komisija je donijela niz novih uredbi i odluka. Ovaj pravilnik odnosi se isključivo na hranu i ne primjenjuje se na ostale poljoprivredne proizvode, recimo cvijeće, ukrasno bilje, pluto eterična ulja. Za ove proizvode oznaka izvornosti i oznaka zemljopisnog podrijetla i dalje se primjenjuje zakon koji je u nadležnosti Državnog zavoda za intelektualno vlasništvo. Pravilnik o priznavanju posebnih svojstava hrane i dodijeli oznaka tradicionalni ugled bio je u potpunosti usklađen sa europskim propisima. Ali Europska unija 2006. donosi nove uredbe i provedbene akte. Tako da i ovaj pravilnik traži dodatno usklađenje. Ovim prijedlogom zakona uređuje se dakle, postupak zaštite oznaka izvornosti i oznaka zemljopisnog podrijetla poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda na nacionalnoj razini. Zatim postupak zaštite tradicionalnog ugleda na nacionalnoj razini, ali i postupak podnošenja zahtjeva za registraciju i oznaka izvornosti i oznaka zemljopisnog podrijetla na razini Europske unije. Također postupak donošenja zahtjeva za registraciju tradicionalnih ugleda na razini Europske unije. Također detaljno donosi i službene kontrole, propozicije, znači službene kontrole i utvrđivanje sukladnosti sa specifikacijom proizvoda. Razlozi za donošenje ovoga zakona su dakle, znači usklađivanje sa novim uredbama, to su dvije nove uredbe vijeća i dvije uredbe komisije, ali i bolja harmonizacija sa relevantnim propisima Europske unije, s obzirom da su u tijeku pregovori Republike Hrvatske i Europske unije na području politike i kvalitete u što spada i područje oznaka. Zatim, proširenje pravnog okvira zaštite i na poljoprivredne proizvode koji nisu namijenjeni isključivo ljudskoj prehrani. Ali ja držim da nisu samo ovo razlozi za donošenje ovoga zakona prave razloge vidim u našim velikim neiskorištenim mogućnostima upravo u ovom području. Zaštita, oznaka izvornosti, oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka tradicionalnog ugleda, kao oblik prava intelektualnog vlasništva, nije dovoljno iskorišteno. Posebno nije dovoljno iskorištena mogućnost u gradnje dodatnih vrijednosti u proizvode čija je odlika posebna kakvoća. Sve hrvatske županije poznate su po nekom proizvodu koji ima jedinstvenu recepturu i svaki od njih je priča o bogatoj tradiciji i iskustvu, životu, običajima, brojnih generacija hrvatskih obitelji. Ja ću ispričati priču o paškom baškotinu koji je registriran kao jedan od rijetkih proizvoda sa oznakom izvornosti. I on je stvarno priča o bogatoj tradiciji, iskustvu, jedinstvenom receptu, jedinstvenom okusu ali i čuvaricama. Sestre benediktinke iz samostana Sv. Margarite u Pagu, izvorištu paške čipke već puna tri stoljeća neprekidno proizvode paški baškotin, posebnu vrstu tvrdog peciva. Recept star preko 300 godina nikada nije izašao izvan zidina samostana ali baškotin je mnoge okrijepio i mnogi su uživali u okusu ove baštine. Paški baškotin ima svojstva nematerijalno-kulturnog dobra u smislu članka 9. stavka 1. Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara. Prema kriterijima za obrazloženje nematerijalno-kulturnog dobra paški baškotin je djelo kreativnog ljudskog genija. Zanimljivo je ali i poučno promatrati, evo ovako kroz priču kako se hrana, kažemo obično, ne obično nego posebno vrijedno tvrdo pecivo pretvara u kulturno dobro sa uporabnom, razmjenskom i identitetskom vrijednošću i postaje sredstvo za stvaranje društvenih distinkcija. Sigurna sam kolegice i kolege da bi ovakvu ili sličnu priču mogao svatko od vas donijeti iz svog kraja. Možda ne sa ovakvom tradicijom i čuvaricama, ali sigurna sam da ih ima daleko, daleko više nego što ih je registrirano s oznakama izvornosti danas u Republici Hrvatskoj. Pa neka i ova moja rasprava današnja bude poticaj da makar dio baštine izvučemo, registriramo i zaštitimo čime ćemo obogatiti ponudu i tržišnu i turističku i ponosno unesemo u baštinu Europske unije. Ovaj Prijedlog zakona to osigurava i stoga ću ga podržati. Hvala.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Dragan Vukić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Prijedlog zakona o oznakama izvornosti, oznakama zemljopisnog podrijetla i oznaka tradicionalnog ugleda poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda s Konačnim prijedlogom zakona. Poznato je da na međunarodnom tržištu vlada velika konkurencija za plasman prehrambenih proizvoda. U toj borbi za konkurentnost sve više se cijene autohtoni proizvodi odnosno proizvodi čije posebne karakteristike proizilaze iz vrijednosti njihovih sastojaka, načina proizvodnje i prerade te podneblja iz kojeg dolaze. Današnji turisti većinom traže jednostavna, prirodna i specifična jela karakteristična za neku zemlju, regiju ili sam ugostiteljski objekat. Hrvatska zbog posebnosti zemljopisnog položaja i prirodnih mogućnosti može vrlo uspješno konkurirati na europskom tržištu kvalitetom, raznovrsnošću i ponudom domaćih prehrambenih proizvoda i specifičnih jela serviranih u izvornom obliku. Europska unija je još 1992. stvorila sustave za zaštitu i poticanje vrijednosti posebnih poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda s oznakom izvornosti i oznakom zemljopisnog porijekla te sustave za zaštitu tradicionalnog ugleda poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda. Uredbe iz 1992. godine zamijenile su uredbe Vijeća Europske unije iz 2006. godine. Tako imamo da je od 1992. u Europskoj uniji zaštićeno 760 naziva poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda i to: 744 s oznakom izvornosti odnosno zemljopisnog porijekla i 16 naziva s oznakom tradicionalnog ugleda. Italija ima najviše zaštićenih naziva kod Europske komisije, 158. Slijede Francuska 154, Španjolska i Portugal 104, Grčka 84, Njemačka 67. Od novih članica Češka ima 6 dok Mađarska, Poljska i Slovačka nemaju niti jedan zaštićeni naziv prehrambenog proizvoda. Oznake izvornosti zemljopisnog podrijetla i tradicionalnog ugleda hrane ne znače samo zaštitu podrijetla već prehrambeni proizvodi moraju imati i određena, točno definirana obilježja koja ih povezuju s oznakom ... [[Govornik se ne razumije.]] koju nosi. Ovaj sustav omogućava da svaki oblik zaštićenog imena podliježe kontroli koja ima zadaću provjeravati da li zaštićeni proizvod odgovara specifičnim postupcima u proizvodnji, preradi i pripremi proizvoda za tržište. Fizičkim, kemijskim, mikrobiološkim i organoleptičkim obilježjima. Poticanjem takve proizvodnje odnosno takvih proizvoda koji imaju određene posebne osobine može se značajno doprinijeti ruralnom gospodarstvu posebno područjima s manjim mogućnostima ili u udaljenim ruralnim područjima što povećava nadu pučanstva za ostankom na tom području. Do danas u Republici Hrvatskoj ova oblast je bila regulirana sa više zakona i pratećih pravilnika kao što su: Zakon o oznakama zemljopisnog podrijetla proizvoda i usluga iz 1999., Zakon o hrani iz 2003., Zakon o oznakama zemljopisnog podrijetla i oznakama izvornosti proizvoda i usluga iz 2003. Gotovo svaki hrvatski kraj poznat je po nekom od autohtonih proizvoda koji imaju jedinstvenu recepturu i svaki od njih je na svoj način priča o bogatoj tradiciji, iskustvu, iznimnom podneblju i životu te običajima brojnih hrvatskih ljudi. Potražnja na tržištu ovih proizvoda potiče proizvođače na aktivniju proizvodnju ovih proizvoda. Prvi registrirani prehrambeni proizvod je slavonski kulen još 1997, paški sir 1999., drniški pršut 2003., istarski 2002., baškotin dvopek 2004. Torkul ekstra djevičansko maslinovo ulje je prvo ulje sa oznakom izvornosti u Republici Hrvatskoj. Treba spomenuti Dingač i staru slavonsku šljivovicu. Registracija svih ovih proizvoda vršila se pri Zavodu za intelektualno vlasništvo Republike Hrvatske, a donošenjem malo prije pomenutih zakona i pratećih pravilnika ovi proizvodi su našli svoju zaštitu u pomenutim ... [[Govornik se ne razumije.]] Nakon donošenja Zakona o hrani 2003. pa do danas u Europskoj uniji je doneseno niz novih propisa kojima se regulira područje uređeno Zakonom o hrani. U Republici Hrvatskoj zbog klimatskih i zemljopisnih različitosti te bogate kulture i tradicije postoji veliki broj proizvoda koji bi zbog tehnoloških, prehrambenih i organoleptičkih specifičnosti trebalo zaštititi kao autohtone oznakama tradicionalnog ugleda, zemljopisnog podrijetla ili izvornosti. Uz adekvatnu zaštitu i uspostavljanje sustava po uzoru na Europsku uniju ti bi proizvodi trebali postati značajan izvozni brend posebice kroz turističku ponudu. Budući da zaštita autohtonih prehrambenih proizvoda u skladu s europskom, EU pravilima predstavlja vrlo zahtjevan i složen postupak za proizvođače resorno Ministarstvo treba još jače poticati i pomagati proizvođače i iste educirati. Ovaj zakon ima 57 članaka i naravno da je svaki jednako važan. Ali prokomentirati ću samo članak 7. On između ostalog kaže da zahtjev za registraciju ima pravo podnijeti samo skupina, to u ovom slučaju znači skupina proizvođača ili prerađivača a što je dobro jer na taj način proizvođači će se morati udruživati a samim tim bit će jači na tržištu. I na kraju trebam reći da ću podržati donošenje ovog Zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Prije donošenja Zakona o hrani, načinu stjecanja, sustava zaštite i ostvarivanje prava o korištenju oznake zemljopisnog podrijetla i oznake izvornosti hrane bilo je regulirano Zakonom o oznakama zemljopisnog podrijetla proizvoda i usluga. Donošenjem Zakona o hrani Ministarstvo poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja postaje nadležno tijelo u pogledu spomenutih oznaka za hranu, ali i u pogledu novih oznaka tradicionalnog ugleda. Sukladno proceduri koja je bila u nadležnosti Državnog zavoda za intelektualno vlasništvo registrirano je 7 naziva prehrambenih proizvoda i to 5 s oznakom izvornosti, dvije s oznakom zemljopisnog podrijetla. Sve spomenute oznake moraju obnoviti svoju zaštitu sukladno novoj proceduri koja je u nadležnosti Ministarstva poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja. Oznaka izvornosti zemljopisnog podrijetla i tradicionalnog ugleda je oblik prava intelektualnog vlasništva koji u Republici Hrvatskoj nije dovoljno iskorišten. Iako bi se na taj način mogla ugraditi dodatna vrijednost u proizvode koji se odlikuju posebnom kakvoćom. Gotovo sve hrvatske regije poznate su po nekom od proizvoda koji imaju jedinstvenu recepturu i svaki od njih je po mnogo čemu priča o bogatoj tradiciji, iskustvu, iznimnom podneblju i životu, te običajima brojnih generacija hrvatskih obitelji. Stoga je neupitno da se takav gospodarski i markentiški potencijal mora kroz spomenute sustave zaštite više iskoristiti, a u svrhu obogaćivanja tržišne, ali i turističke ponude. Osim toga, poticanje proizvodnje zaštićenih autohtonih proizvoda kao i njihova promocija mogla bi značajno doprinijeti ruralnom gospodarstvu posebno u područjima s manjim mogućnostima ili udaljenijim područjima i to na način da isto ima uticaje na povećanje prihoda tim gospodarstvima, te zadržavanjem stanovništva na tim područjima. U uvodnom dijelu sam kazao da su dva proizvoda dobila oznaku zemljopisnog podrijetla, a jedan od njih je i Paški sir. Po evidenciji Hrvatskog stočarskog centra u Zadarskoj županiji imamo oko 120000 ovaca, a od toga je 30000 na Pagu. 20000 ovaca na Pagu funkcije je proizvodnje mlijeka, odnosno sira. Pored Paške sirane, Sirane Gligora i još nekoliko manjih sirana 600 obiteljskih gospodarstava se bavi proizvodnjom sira. Od ukupno 200 tona godišnje proizvodnje polovica se proizvede na obiteljskim gospodarstvima na tradicionalni način. Paški sir dio je turističke ponude ne samo na otoku Pagu, nego i znatno šire, čini značajan dio gospodarstva na otoku, ali isto tako ovo je primjer kako proizvodnja na obiteljskim gospodarstvima utječe na povećanje prihoda ali i zadržavanje stanovništva što je vrlo bitno i značajno. Prije 15-tak dana na prestižnoj međunarodnoj manifestaciji u Bruxellesu paški sir proizveden u “Sireni maloj“ Ivana Gligore dobio je izuzetno priznanje – pravo nestavljanja superior test na etiketu što je do sada najveće priznanje paškom siru uopće. Isto tako, navedeni sir je svrstan među sedamdesetak najcjenjenijih svjetskih prehrambenih proizvoda. Znači, pored paškoga sira područje naše, odnosno Zadarske županije ima još nekoliko proizvoda koji bi mogli slijediti primjer paškoga sira, a to je pršut. Zatim, Dalmatinski šokol, maslinovo ulje i isto tako Maraschino. Znači, liker koji je bio omiljen na engleskom dvoru. Kralj Georg IV slao je svoje ratne brodove po stotine sanduka maraskina. 1871. godine iz zadarske luke su isplovili brodovi sa maraskinom za kraljicu Viktoriju. Maraskino je osvojio i Napoleona Bonapartea, a bio je nezaobilazan i na ruskom, francuskom, bečkom i talijanskom dvoru. Odredbama predloženoga zakona omogućuje se proizvođačima u Republici Hrvatskoj ista zaštita za proizvode koje imaju i proizvođači u zemljama Europske unije kao i njihova prepoznatljivost na tržištu. Time se neizravno ostvaruje i jedan od prioritetnih ciljeva hrvatske poljoprivredne politike, a to je podizanje razine konkurentnosti domaće proizvodnje. Također, odredbama predloženog zakona uskladit će se područje zaštite oznaka izvornosti, zemljopisnog podrijetla i tradicionalnog ugleda s relevantnim propisima Europske unije. Zahvaljujem se.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Naime, govoreći o ovom prijedlogu zakona u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice rekao sam da upravo danas kada ulazimo u euroatlantske asocijacije više nego ikada do sada treba poticati proizvodnju i zaštitu autohtonih proizvoda jer na taj način štitimo i vlastiti nacionalni identitet, svoju kulturu, svoju tradiciju. Pojedini proizvodi postali su dio kulturnog i turističkog identiteta pojedine zemlje i pojedine pokrajine. Uzmimo samo za primjer parmezan, Posedarski pršut, schwarzvaldsku šunku, francuski okford, grčku fetu, … [[Govornik se ne razumije.]] pršut. Sve su to proizvodi koji imaju svoju povijesnu priču, koji govore o narodu i običajima, koji govore o tradiciji proizvodnje hrane, o socijalnoj situaciji u nekoj zemlji, u nekoj pokrajini. Ali isto tako koji su kroz upravo sustav zaštite postali nacionalni brendovi i koji su kao takvi prepoznati u cijelom svijetu. Treba jasno kazati da ulaskom u Europsku uniju nisu dovedene u pitanje niti konobe, niti kolinje, a niti ono što se često u javnosti manipulira kumice, vrhnje, sir itd. Treba jasno kazati da Europska unija nije usmjerena protiv kada su ti proizvodi u pitanju nacionalnog identiteta neke zemlje već upravo suprotno. Ulaskom u Europsku uniju očuvat ćemo i kolinje i konobe i kulen i drniški pršut, samo ako budemo iskoristili šansu i ako budemo ubrzali proces zaštite ovih proizvoda. Jer Francuska, Španjolska, Italija, Njemačka zaštitile su preko 150 svojih proizvoda. Kada govorimo o Europskoj uniji to je negdje preko 1000 i samo to govori da o nama samima, o našim proizvođačima, o našem Ministarstvu poljoprivrede koji treba poticati ovu proizvodnju ovisi koliko ćemo očuvati od te tradicije i ovisi s koliko ćemo zaštićenih proizvoda i običaja ući u Europsku uniju. Na zaštiti treba raditi žurno posebice zbog aktualnih pregovora s Europskom komisijom, jer će se za pojedine proizvode čije su tradicionalne tehnologije proizvodnje, recepture nisu u skladu sa najnovijim standardima oko sigurnosti hrane i dobrobiti životinja i zato će o njima trebati pregovarati i tražiti izuzeća i zato je važno da se ovaj proces ubrza i da se s njim na vrijeme krene. Zbog edukacije, zbog svijesti o nutritivnim svojstvima hrane, isto tako zbog veće kupovne moći određenog dijela stanovništva tržište sve više traži ekološki proizvedene proizvode. Ali isto tako, dakle oni koji su napravljeni uz minimalno procesiranje, minimalnu primjenu kemijskih sredstava zaštite. Ali isto tako s druge strane sve više su traženi autohtoni proizvodi, dakle proizvodi koji su pripremljeni prema tehnološkim postupcima i recepturama koje su se na određenom prostoru očuvale kroz stoljeća, prenosile iz generacije u generaciju. Ti danas proizvodi u Europskoj uniji imaju svoje tržište, uglavnom se prodaju u specijaliziranim prodavaonicama, imaju puno veću cijenu o odnosu na slične proizvode koji nisu zaštićeni i iznimne su kvalitete. Ono što je problem u Republici Hrvatskoj, dakle uz činjenicu da imamo izvrsne i pršute i kulen i sireve itd. problem je što oni nisu standardne kvalitete i problem je što ih ne proizvodimo u dovoljnim količinama. Prema tome, nužno je povećati kapacitete i isto tako, nužno je očuvati standarde kvalitete, a to isključivo možemo napraviti kroz sustav zaštite. I tu sada dolazimo do one ključne uloge ovoga propisa, ovoga Zakona. Naime, za zaštitu pojedinog autohtonog proizvoda može se kandidirati isključivo Udruga proizvođača, osim u iznimnim slučajevima. Zašto je to bitno? Iz razloga jer upravo udruga svojim statutom i svojim internim propisima uspostavlja sustav nadzora kvalitete koji je bio naveden u specifikaciji i koji je zaštićen. Dakle, upravo je Udruga proizvođača najzainteresiranija da se očuvaju uspostavljeni standardi kvalitete. Naime, ukoliko loš proizvod dođe na tržište onda svi proizvođači koji imaju zaštićen taj proizvod i koji ga proizvode imaju problem. Prema tome, udruga je tu korektiv i čuvar standarda kvalitete i to je ono što se propisuje ovim zakonom i u čemu u Europskoj uniji proizvođači autohtonih proizvoda imaju izvrsna iskustva. Isto tako, s obzirom da imamo male kapacitete u proizvodnji, da imamo činjenicu da jedna proizvodnja kulena ne može podmiriti par restorana itd., zato je važno također udruživanje kako bi se povećali kapaciteti u proizvodnju, ali isto tako udruge trebaju biti interes i naših proizvođača jer na taj način oni mogu objedinjavati pojedine i proizvodne procese od transporta, od zajedničkog marketinške obrade tržišta, nastupa na tržištu itd., znači što svakako pojeftinjuje i racionalizira njihovo poslovanje. Također, ovaj je Zakon važan jer regulira i područje nadzora i inspekcije. Time sprječavamo ono što se događalo i lažno deklariranje proizvoda i obmanu potrošača. Ako je paški sir ili slavonski kulen zaštićen oznakom zemljopisnog podrijetla, onda taj proizvod ne može biti proizveden u Sloveniji, u Francuskoj, u Estoniji, ne može biti proizveden u Međimurju ili na otoku Visu, nego isključivo u Slavoniji ili na otoku Pagu i to je iznimno važno, dakle jer su se pojavljivali na našem tržištu proizvodi koji su nosili nazive ovih proizvoda koji su zaštićeni oznakama zemljopisnog podrijetla i jasno je da je to lažna deklaracija, da je obmana potrošača i da se na taj način pokušalo doći do veće cijene i bolje pozicije na tržištu. Ono što je također važno vezano za proizvođače autohtonih proizvoda, oni kroz sustav zaštite ulaze u legalni sustav poslovanja. Za nas legalni sustav poslovanja nije važan samo zbog toga što će država ubrati poreze, već je važan prije svega zato što će ući onda i u legalan sustav veterinarsko-zdravstvenog nadzora jer danas u vrijeme iznimno visokih standarda i sigurnosti hrane, ali isto tako i svijesti potrošača o zdravstvenoj ispravnosti hrane, o tome da potrošači traže istinitu informaciju o proizvodu, pravu deklaraciju itd. važno je, dakle da su svi ti proizvodi u legalnom sustavu proizvodnje i trgovine i da su podvrgnuti veterinarsko-zdravstvenom nadzoru. Također treba kazati da naši proizvođači trebaju koristiti blagodati tehnoloških dostignuća. Naime, tehnološka dostignuća, iako se radi o ovim autohtonim i tradicionalnim proizvodnjama, upravo omogućavaju da sve ono što je dala tradicija, dakle svi oni uvjeti, svi oni parametri i procesni i tehnološki itd. uz pomoć tehnoloških dostignuća mogu se očuvati i mogu se kontinuirano držati cijele godine. Jedna proizvodnja, ozbiljna proizvodnja kulena koji se želi distribuirati cijele godine i zadovoljavati potrebe tržišta, ne može si dopustiti da zbog tople zime, zbog suhe zime, zbog vlažne zime itd. dakle da propadne cijela proizvodnja šarža, već korištenjem tehnoloških dostignuća ona mogu omogućiti dakle, automatizirane komore za zrenje da se ti uvjeti drže konstantnim cijele godine i da se taj proces proizvodnje može obavljati cijele godine. Naime, imali smo loših primjera u praksi, gdje su s obzirom da su 2., 3. mjesec već počele visoke temperature, da su neki od proizvođača taj kulen stavljali u zamrzivače da bi ga sačuvali, da ne bi užegle masnoće itd. no s druge strane to onda više nije kulen jer sve ono što dobivaju autohtoni proizvodi oko svoje arome, oko onih hlapivih komponenti koji mu daju okus i miris, sve one upravo se razvijaju tijekom dugotrajnog procesa zrenja, dakle 9, 10, 12 mjeseci, kao što kulen, tako i pršuti, tako i sirevi. Prema tome, korištenje tehnoloških dostignuća također je imperativ u ovoj proizvodnji. I na kraju želim kazati da apsolutno podupirem ovaj Zakon i na neki način na predlagača da se ovi procesi zaštite ubrzaju i da se također jednom i edukacijom i prezentacijom uvjere svi oni koji danas dijelom imaju otklona ili zadrške prema ovom procesu da se uvjere da je to prije svega zbog proizvođača i zbog njihovog većeg dohotka i zarade na ovim proizvodima. Hvala lijepa.
Hvala. Evo upravo je isteklo 10 i 5 minuta, vrijeme za prijavu 5 minuta, ujedno obavještavam da je predsjednik Odbora za gospodarstvo zakazao sjednicu odbora u 14 sati danas u dvorani Stjepana Radića 133/1. Na redu je gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo, danas je ovdje pred nama Prijedlog zakona o oznakama izvornosti, oznakama zemljopisnog podrijetla i oznakama tradicionalnog ugleda poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda sa ovim Konačnim prijedlogom zakona koji u svakom slučaju, evo već u uvodu mogu reći, treba ili mi ćemo prihvatiti. Naime, danas u vrijeme globalizacije na policama naših robnih kuća, mnogobrojnih robnih kuća možemo naći svašta. A vrlo često su to proizvodi sa deklaracijama koje možeš ovako samo mikroskopom pročitati, a mi ovdje ovim Zakonom jasno dobivamo priliku pogotovo, evo Slavonija od kuda dolazim da u više mogućnosti kako bi mogli proizvesti upravo proizvode poljoprivredne, prehrambene koji imaju oznaku naše izvornosti zemljopisnog podrijetla i tradicionalnog ugleda. Naime, evo ovdje se spominje slavonski kulin i spominju se problemi koji su već sada na pomolu i prisutni su trajno u svezi proizvodnje u većim količinama slavonskog kulina. Točno je da država Hrvatska sa svojim inspekcijama i ministarstvima vodi brigu oko kvalitete veterinarskog nadzora i svih ostalih, ali točno bi bilo i to da se pobrine da potiče i omogući proizvodnju i investiranje u ovakvu proizvodnju kako bi investitori koji imaju volju i želju krenuti u proizvodnju našeg specifičnog autohtonog proizvoda, kako ih ne bi gušile administrativne mjere i postupci, dakle da se što prije krene i da se to jasno ministarstva da se pobrinu kako bi poticali ovakvu proizvodnju. U točki, odnosno u članku 7. ovoga prijedloga zakona je navedeno da zahtjev za registraciju ovakvog proizvoda ima pravo podnijeti samo skupina i to je također jedna kako je gospodin Kovačević rekao korisna odredba kako bi se okrupnio klaster proizvođača i ujednačio standard i kvaliteta ovoga proizvoda, govorim o slavonskom kulinu. Međutim, mi u Slavoniji zaista kao što i u svim krajevima Hrvatske postoje specifični prehrambeni proizvodi. Imamo i onaj, netko je spomenuo sir i vrhnje slavonsko, imamo našu šljivovicu rakiju kao što je baškotin na Pagu itd. Imamo slaninu koju zapravo možda nema nitko u Europi jer malo se gdje kako zna naš, moj kolega Šima, svinje žiruju kao još uvijek kod nas u Slavoniji. Ta slanina je posebne kvalitete. E uz sve ove oznake koje nose proizvodi poljoprivredni prehrambeni, dakle oznaka izvornosti zemljopisnog podrijetla i tradicija u proizvodnji, jasno je da treba naznačiti na takvim proizvodima i kvalitetu, odnosno visoku kvalitetu tih naših proizvoda o kojima će se jasno brinuti inspekcije i ministarstva koja se oko toga brinu. Nadalje, ekološki pristup u uzgoju, odnosno preradi i tehnološkoj pripremi poljoprivrednih proizvod također doprinosi tome da kažem da Slavonija s obzirom na to da je danas u svijetu evo uz naftu, hrana zapravo najskuplji i glavni proizvod oko kojega se vode mnogobrojne rasprave. Dakle Slavonija kao proizvođač hrane, kao regija koja je upravo specifična i poznata po tome, vidi svoju šansu. Vidi svoju šansu u tome što ima tradiciju. Ove svoje proizvode koje će jasno morati se oni koji nisu još registrirani, registrirati po prijedlogu ovoga zakona, ima šansu povećanu u turizmu i ima šansu povećanja izvoza upravo ovakvih proizvoda. Jedan od primjera imamo, jedan pozitivan primjer imamo u Staroj Kapeli gdje se upravo ovakvi proizvodi tradicionalni nude uz tradicionalni slavonski smještaj, dakle pansion jel'. Mislim da upravo zbog ovoga što sam iznio, jasno da ovaj zakon, prijedlog zakona ćemo objeručke prihvatiti i mislim da se neće događati da nas varaju u trgovinama sa samo jednim slovom. Naime, vidjeli smo da piše i slovenski kulin, a ovo je samo slavonski, samo je razlika u jednom slovu jel', a razlika je zapravo bitna. Također se nadam da ni drniški pršut neće biti više sa sirovinom koja je uvezena od negdje drugdje, a i da ćemo janjetinu koja nam se nudi na putu do mora, neće biti isključivo lička, a znamo, odnosno znam dobro da je dovežena iz Orubice kod Davora, gdje se peče pod ličku janjetinu jel' ili pačku čak jel'. Tako da je dobro uvesti red u svemu ovome o čemu sam govorio i mislim da prijedlog ovoga zakona to omogućuje, a da će od toga profitirati upravo sve naše regije, sve naše županije, jer zapravo na iskustvu tradicije i pripreme prehrambenih proizvoda naših ljudi, pošto smo ovdje od stoljeća 7., imaju ogromno iskustvo i ono što stranci sami vide i okuse, zaista možemo ponuditi i Europi i cijelome svijetu. Hvala vam lijepo.
Hvala. Gospodin Deneš Šoja nije tu. Zaključno u ime predlagatelja, gospodin Stjepan Mikolčić, državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, dame i gospodo zastupnici. Ja se prije svega zahvaljujem na vašim raspravama koje su bile sveobuhvatne i nadasve korisne. Zahvaljujem se na vašim prijedlozima, sugestijama, a nadasve amandmanima koje ćemo u svakom slučaju razmotriti i nastojati ugraditi u konačni prijedlog zakona kako bi on bio kompletniji i kvalitetniji. A ja samo dozvolite mi da kroz rečenicu-dvije istaknem da smo mi kroz svoje projekte, odnosno projekte Ministarstva poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja u vidu marketinške pripreme proizvoda upravo usmjerili aktivnosti na udruge proizvođača ovakovih proizvoda kako bi ih pripremili za ovo što nam sutra nadolazi, odnosno za ovaj dio aktivnosti, a koje će stvoriti ovaj zakon u smislu kasnije provedbenih propisa i da što više naših proizvoda dobije određenu oznaku izvornosti da li je to oznaka izvornosti, oznaka zemljopisnog podrijetla ili tradicionalnog ugleda. Moram reći apsolutno da je Vlada imala razumijevanja za ovakove proizvode i u proteklom mandatu jesmo stvorili i operativni program za razvoj slavonskog kulena, prema tome za tim politikama ćemo nastaviti i dalje kako bi ovaj dio naših evo da tako kažem prepoznatljivih proizvoda digli na višu razinu i na neki način u našoj turističkoj ponudi postali prepoznatljivi, a i samu poljoprivrednu proizvodnju postavili u jedan viši konkurentskiji položaj. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti. Konačni prijedlog zakona o oznakama izvornosti, oznakama zemljopisnog podrijetla i oznakama tradicionalnog ugleda poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda, hitni je postupak bio, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 95. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo, zastupnik Dragutin Bodakuš. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o amandmanima. Također gospodin državni tajnik Kuterovac izvolite. Prvo je Odbora za zakonodavstvo na članak 2.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Drugi na članak 3.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 3. na članak 4.
Prihvaća se.
Hvala. 4. na članak 6. i 7.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga. 5. na člaank 9.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 6. na članak 20.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 7. na članak 21.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio. Prijedlog 8. na članak 41.
Ne prihvaća se. Jer inspektor ima ovlaštenja na temelju ovoga zakona da podnese optužni prijedlog a Ministarstvo pravosuđa nam nije imalo primjedbu kao ni Središnji državni ured za upravu.
Predsjednik Odbora za zakonodavstvo.
U smislu obrazloženja povlačimo.
Povućen je 8 amandman. 9. na članak 45.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga. 10. na članak 48.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 11. na članak 55.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 12. na članak 56.
Prihvaća se.
Da, postaje sastavni dio. 13. na članak 57.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Imamo amandman gospodina zastupnika Dragutina Bodakoša na članak 39.
Ovaj amandman ne možemo prihvatiti zbog toga što službene kontrole zdravstvene ispravnosti higijena poljoprivrednih proizvoda namjenjenih za ljudsku prehranu provode se sukladno odredbama Zakona o hrani kako je navedeno u članku 37. ovoga zakona o obavljaju ih veterinarski inspektori koji su doktori veterinarske medicine, diplomirani veterinari.
Hvala. Gospodin zastupnik Bodakoš, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče. Riječ, ovo što sam rekao doktor veterinarske medicine, odnosno diplomirani veterinar sigurno je jedan od najodgovornijih vezan za odnose za sigurnost i kakvoću hrane animalnog podrijetla. Jer odgovornost doktora veterinarske medicine vezano za kvalitetu i za kontrolu proizvoda a posebno ovdje govorimo o izvornim proizvodima je sigurno velika i zbog toga smatram da upravo sve one bolesti i zonoze koje mogu biti da su pod kontrolom veterinara. Prema tome mislim da u ovome dijelu bi trebalo da sa i doda ova riječ doktor veterinarske medicine, odnosno diplomirani veterinar da može raditi poslove inspekcije u proizvodnji ovih izvornih proizvoda. Hvala. Molim glasovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. I dajem na glasovanje Končani prijedlog zakona o oznakama izvornosti, oznakama zemljopisnog podrijetla i oznakama tradicionalnog ugleda poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova zakon donesen sa 79 glasova, 99 glasova za i 1 suzdržani zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o veterinarsko-medicinskim proizvodima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 100 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Hitni postupak primjenjuje se u skladu sa člankom 161. Poslovnika. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracija, Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj. Izvješća ste primili na sjednice. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja, gospodin Stjepan Mikolčić. Izvolite.