Spoštovani kolegice in kolegi! Nadaljujemo prekinjeno 24. sejo Državnega zbora. Nadaljujemo s prekinjenima 46. in 47. točko dnevnega reda, to je s Skupnim dvoletnim poročilom o delu Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb za leti 2018 in 2019 ter Poročilom Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb o delu za leto 2020. Prehajamo na razpravo o predlogih sklepov, ki jih je Državnemu zboru predložila Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb, in sicer v okviru preostanka časa posamezne poslanske skupine in predlagatelja. Amandmaji k predlogoma sklepov niso bili vloženi. Prehajamo torej na razpravo. Prvi ima besedo Matjaž Nemec.
Predsednik, razpravi se bom odrekel in bom kot predlagatelj zadnji razpravljal.
V redu. Vidim, da prijavljeni za razpravo manjkajo. Monika Gregorčič, želite besedo? [[Ne.]] Mag. Dejan Kaloh? [[Ne.]] Rudi Medved? [[Da.]] Imate besedo.
Hvala lepa, predsednik. V Listi Marjana Šarca bomo predlagane sklepe v zvezi s poročili o delu Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb potrdili. Želim pa ob tej priložnosti – tako kot že tolikokrat doslej, pa vendar smo vselej naleteli na gluha ušesa – opozoriti, da prvič v zgodovini slovenskega parlamentarizma Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb ne more v celoti opravljati svojega poslanstva. Zakaj? Ker prvič v zgodovini slovenskega parlamentarizma ta komisija nima večine, tako kot to zapoveduje Poslovnik Državnega zbora. Je pa to komisija, ki opravlja civilni, demokratični nadzor nad tako občutljivim področjem za človekove pravice, kot je nadzor nad uporabo prikritih preiskovalnih ukrepov represivnega aparata te države. Pri tako občutljivem področju je nadzor oviran, seveda pa ga lahko koalicija kadarkoli tudi onemogoči. Kljub trditvam, da opozicija ima večino, je seveda neizpodbitno dejstvo, da če ima neka stranka podpisan sporazum s koalicijo, če misli tako kot koalicija, če glasuje tako kot koalicija, potem pač ni opozicija. Zato ponovno apeliramo na koalicijo, da uredi to področje in da v nadaljevanju do konca tega sklica Državnega zbora vendarle omogoči, da Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb opravlja svoje poslanstvo v skladu z ustavo in vso zakonodajo z zajamčenimi pogoji za njeno delovanje.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branko Grims.
Hvala lepa. V mandatu, ko sem vodil Knovs, so se v Knovsu obravnavale resne teme, resne nevarnosti in tudi javnost je delo od Knovsa spremljala drugače kot danes. Žal je to stvar vodenja in za to, kar se je zdaj zgodilo, je predvsem odgovoren sedanji predsednik. Potem se ukvarja z vsemi mogočimi in nemogočimi namigovanji, ne ukvarja se pa s tistim, za kar v resnici je. In potem pride Slovenija v tak položaj, kot smo mu danes priča, ko tudi poslanci ne moremo več niti normalno priti v službo, zunaj se dovoljuje nonstop neke kobajagi demonstracije, ki so seveda nelegalne, ne dela se nadzora. Iz tega potem pridejo grožnje tudi v najhujših oblikah in seveda to ne varnostno ne sicer ne vodi več nikamor. Rezultat tega bo, da Slovenija na področju varnostnih in obveščevalnih služb nazaduje, na področju nadzora pa komisija žal ne opravlja tistega dela, ki bi ga morala, in za to seveda ni odgovoren nihče drug, kot se običajno reče, odgovoren je tisti, ki to komisijo vodi. Poglejte, kaj je bilo javnosti predstavljeno, pa vam bo vse jasno. Nekoč je Knovs res opravljal delo, ki je bilo za Slovenijo izjemno pomembno, nadzor nad ljudmi, ki so dejanska nevarnost za Slovenijo. S tem smo se ukvarjali, to smo raziskovali, o tem smo poročali. Danes o tem javnost ni seznanjena, ukvarja se pa z namigovanji, kdo s kom sodeluje in podobne neumnosti. To seveda ne pelje drugam kot v področje, ko varnostne in obveščevalne službe ne morejo polno opravljati svoje naloge, nadzora nad tem pa dejansko ni. In to je problem. Zaradi tega je tudi sklep tak, da je o njem zelo težko razpravljati in se sam v to rajši niti ne bi spuščal. Žal mi je, da se je nekaj, kar je bilo tako odlično delano v minulem mandatu, sprevrglo v sedanjo situacijo.
Besedo ima Anja Bah Žibert.
Hvala lepa. Zelo malo časa imam. Jaz bi poudarila bolj to zadnjo obdobje, leto 2020, čeprav je poročilo za več let, ampak prej nisem sodelovala in bi bilo nekorektno, da o njem govorim. Dejstvo je, da smo odprli nekaj pomembnih zadev, ki so morda res bile povsem politično napihnjene s strani opozicije. Prva zadeva je bil tako imenovani incident na meji, kjer se je naredila velika škoda Slovenski vojski in se je izkazalo, da je vojak ravnal, kot mora. Nadaljevali smo z zlorabo Sove za zaposlovanje nekih znank in na ta način je bilo zdaj tudi podano naznanilo suma kaznivega dejanja kot sklep. Kar se tiče odtekanja informacij, o tem smo se veliko pogovarjali, tudi tukaj sva dva člana Knovsa podala, naznanila kazensko ovadbo. To pa zato, ker ne želimo, da bi Knovs pomenil res kot neko središče mnenj, kjer bi sodelovali [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobi besedo še predstavnik predlagatelja. Matjaž Nemec, imate besedo.
Hvala lepa, predsednik. Jaz bi se s tega mesta zahvalil strokovnim službam, kolegicam, kolegom. Mi smo danes v zaprtem delu razpravljali o kar nekaj temah. Dovolite mi samo, da izpostavim nekaj ključnih. Dejstvo je, da še nikdar v zgodovini Republike Slovenije Knovs ni bil tako sestavljen, na način, da je koalicija tista, ki ga s številkami in z glasovi obvladuje. Torej, nadzor, ki bi moral biti izpeljan, je sicer omogočen, ampak sklepov in ugotovitev ni moč potrditi zaradi, kot že rečeno, prvič v zgodovini hendikepiranega Knovsa, kar se tiče razmer med koalicijo in opozicijo, kar bi lahko bilo ustavno sporno. Želel bi si, da bi premogli toliko politične kulture, da bi vselej v prihodnje puščali ta izjemno pomemben nadzorni organ opoziciji. Tisto, kar je že bilo izpostavljeno – je kar nekaj primerov, ki so izstopali – govorim o incidentu na meji. Gre za to, da se je preverjalo napisane besede na Twitterju s strani predsednika Vlade, ali je bil ta incident insceniran in ali za njim stojijo celo slovenska sodišča, kar je bilo seveda zanikano. Prišli smo do tega, da so se nekateri trudili omadeževati osebo, Slovensko vojsko, in ugotovitve so hvala bogu v bodoče odvrnile, da bi se kdorkoli od politikov, še predsednik Vlade, obnašal na tak način, kot se je naš. Primer Farrokh, govorili smo že o tem, da se je neposredno vplivalo na pripravo suma storitve kaznivega dejanja. In sicer, vse skupaj je bilo izpeljano s strani kabineta predsednika Vlade, o čemer smo tudi javno govorili in o čemer obstajajo dokazi, in seveda je tudi poziv ustreznim organom, da primerno odreagirajo, več kot na mestu. Ter še zadnja kritika, ta je pa predvsem namenjena kolegicam, kolegom, ki so se mimo poslovnika, mimo zakonodaje, če smem tako reči, izpostavili na novinarskih konferencah, kar je v neskladju z obstoječim poslovnikom. Kot predsednik komisije sem bil primoran vsakič znova, in to trikrat, obvestiti predsednika Državnega zbora. To so primeri, ki se nikdar do sedaj še niso dogajali, govorim o zlorabah, in upam, da bi kot politiki leve in desne provenience, in tudi tiste vmes, le premogli toliko integritete, da bi dovolili nadzornemu organu, da izvaja svoje poslanstvo in seveda svoje poslanstvo izvaja v skladu z obstoječo zakonodajo tudi v bodoče. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vsi razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Želi še kdo razpravljati, ker nam čas še ni povsem potekel? Vidim, da je nekaj interesa, zato bom sprožil prijave. Prosim, da se prijavite. Če bo interes izrazil tudi predstavnik predlagatelja, dobi besedo zadnji. Prvi ima besedo Branko Grims.
Hvala še enkrat. Kadar se obravnava resne teme, so potem seveda tudi resne posledice. Zgodbe, ki se danes kažejo kot nekaj povsem novega ali pa so javnosti predstavljene na alarmantni način, so bile v minulem obdobju prav tako prisotne, še bolj, še v hujši obliki. Konkretno vprašanje varnosti ali pa nevarnosti za poslanke in poslance. Ko smo na Knovsu obravnavali v obdobju, ki ga zajema to poročilo, financiranje izgradnje ljubljanske džamije, ki jo je financiral Katar, in sem potem predstavljal, o čem smo govoril, je šla v javnost popolnoma izkrivljena, lažniva informacija, ki jo je posredoval Nevzet Porić, glavni tajnik. Rezultat tega posega, o katerem ne želim ugibati, zakaj je bil tako storjen, je bil, da sem prejel štiri grožnje s smrtjo, zelo konkretne, in da so tudi nekateri zelo zanimivi posamezniki, oblečeni v kaftane, z bradami hodili potem okoli moje domače hiše. Nihče ni pomagal, čeprav sem to prijavil policiji, vsem. Nihče. Razen klub Patriot, ki je poslal nekaj svojih kolegov, da so se potem tam sprehajali tako kot oni, in potem se je počasi zadeva umirila in šla v pozabo. Ampak če se enkrat take stvari dopušča v eni normalni državi, potem se ne čudite, če se zunaj pred parlamentom zbere skupina neodgovornih posameznikov in potem izvaja nasilje, ne samo verbalno, tudi fizično, nad poslanci in policija ne ukrepa. Policija ukrepa, če nekaj ljudi drži nekje mirno en pano, en transparent, mirno, nikogar ne ogrožajo, nikomur ne grozijo. Takrat policija ukrepa, podere ljudi po tleh, jih zveže, zapre za pet ur na policijsko postajo, se iz njih dela norca, uporabi najlonske vezice tako, da imajo še po nekaj dneh hude sledi na rokah, kar je mimogrede pretirana uporaba nasilja in očitno kaznivo dejanje. Ampak ko pa nekdo tamle meče vse živo po poslancih, to ni prvič, takrat pa policija ne ukrepa. A službe, ki bi morale policiji zagotoviti ustrezne informacije, očitno ne delajo. In očitno se s tem tudi nihče ne ukvarja, ker je treba pač skrbeti za pravljice, kdo je s kom povezan, pa napletati iz tega neke zgodbice. Z varnostjo ljudi, konkretnih ljudi, se pa nihče ne ukvarja. To je odgovornost tistega, ki vodi Knovs v danem primeru. In zaradi tega samo obžalujem, da se stvari, ki so se v preteklosti odpirale, takrat niso hotele razčistiti do konca in da se potem stvari danes odvijajo v še slabši obliki in na večjem številu ljudi. Takrat ko pride nekaj na oči javnosti iz takega ali drugačnega razloga, eni iz tega naredijo vik in krik, potem se začne s tem ukvarjati. Ampak zgodba ima zelo dolgo predhodno obdobje in žal mi je, da se stvari, ki so bile tako odlično nastavljene, v tistem mandatu do sredine leta 2018 ni potem peljalo naprej. Tudi vprašanje cenzure, izvedbe, ki jo v Sloveniji slovenski državljani izvajajo proti Slovencem, očitno proti določilom slovenske ustave, bi pravzaprav moral pogledati Knovs, po mojem mnenju. Jaz, če bi bil predsednik Knovsa, bi se s tem zagotovo ukvarjal. Ali vi veste, da je zdajle prihajalo do cenzure, ne boste verjeli, slovenske Zdravljice in odličnega filma, ki ga je naredil za promocijo Slovenije ob vodenju Evropske unije trenutno najboljši slovenski režiser Okorn in je bil predstavljen na tej osrednji prireditvi? Ali veste, da je prihajalo do teh blokad? Ali veste, da je prihajalo do blokad, ko je nekdo opozoril na to, da se drugi neprimerno izražajo? Vse politično motivirano, vse z vsemi elementi cenzure, ki je očitno protiustavna. Kdo to dela, ko to dovoljuje? Jaz mislim, da bi se s tem morali ukvarjati vsi od Vlade do Knovsa, pa se seveda nihče. Zaradi tega je situacija taka, kot je. In potem se ne čuditi, če tamle ni niti ustreznega varovanja in na koncu se že tolče po vseh povprek, ker se že ne loči več, kdo je kdo. Kako so že rekli na Balkanu? Ko s đavolom tikve sadi, o glavu mu se lupaju. Levičarji ste izzivali toliko časa, da sedaj že oni sami ne vedo več [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Besedo ima Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ker je predsednik Knovsa odprl nekatere teme, ki smo jih obravnavali v preteklem letu, je prav, da se odzovem tudi sama, da ne bo nobenega dvoma o kakršnikoli zadevi. Najprej incident. Ni ravno tako, kot je rekel predsednik. Želelo se je tudi na vsak način kriminalizirati te vojake, ki so opravljali svojo dolžnost. Ampak dejstvo je, da je potem tudi sodišče ugotovilo, da tukaj ni bilo nič narobe, in so se potem predlagatelji te teme pomaknili nazaj. Ampak škoda je bila narejena. Škoda je bila narejena v smislu tega, da je marsikomu, ki sodeluje na meji, postalo potem opravljanje te naloge mnogo težje. Kot drugo. Zadeva Farrokh in to, kar se govori, da pač naj bi nekdo prekoračil svoja pooblastila, da se obvešča predsednika. Predsednika se v skladu z zakonom mora obveščati. Sova je dolžna obveščati predsednika Vlade o svojem delovanju, aktivnostih in to tudi počne. Dejstvo je, da smo na komisiji tudi sprejeli sklep, ki gre v smeri tega, da se podpira, da se zadeva Farrokh nadaljuje. Sicer pa tukaj javno sprašujem, ali je kdo mogoče proti temu, da se razišče, od kod milijardo opranega denarja. Upam, da res vsaj v tem državnem zboru ni nikogar. Naslednja zadeva je ničkolikokrat že odprta zadeva, ampak je prav, da se ve, zaposlitev na Sovi, ki traja že od prejšnjega mandata in se je stvar nadaljevala. Ne zato, ker bi bila nova sestava, ampak je prišlo do novih okoliščin, do novih vedenj, ki so privedla do tega, da smo sprejeli sklep in dali naznanilo suma kaznivega dejanja zoper takratnega direktorja Sove Kozmelja, Damirja Črnčeca in pa Marjana Šarca, ki so nekako povezani s to zadevo, in zadeva sploh ni tako nedolžna, kot se morda zdi, tudi z gledišča, da se je ogrožalo s to zaposlitvijo pravzaprav Sovo kot organizacijo. Glede na to, da kadrovsko ni ravno ne vem kako močna, je to velik problem. Potem odtekanje informacij. O tem je tudi nekaj že spregovoril predsednik. Jaz se z njim strinjam, da je odtekanje največji problem. Za njega je večji problem to, da so bile tiskovne konference. Te tiskovne konference niso bile povezane z nobeno informacijo, ki bi bremenila Knovs v smislu tega, da je prišlo do kakšne izdaje tajnih podatkov, nasprotno, zgolj odgovori ali pa tisto, kar je bilo sprejeto in je bilo javno. Vas pa pač moram popraviti: v mandatu, ko niste, gospod Nemec, vodili Knovsa, vodil ga je gospod Tonin, so bile kar naprej izjave takratnih koalicijskih strank. Dajte si pogledati pa boste videli. Skoraj po vsaki seji Knovsa je bila izjava, tako da to ni res. Večji problem je to, da so odtekale informacije iz nadzorov, ki so zaupne narave, tajne, celoten nadzor, in da so mediji vedeli dobesedno na vseh straneh, kjer smo bili, se pravi na Sovi, NPU in Generalni policijski upravi, natančno, kaj se je tam dogajalo. Torej tukaj ne more biti za moje pojme nihče iz teh služb, ker se ne bi mogli vsi tako povezati, da bi, še preden smo mi zaključili, dobesedno vedeli, kje smo, kaj se dogaja, ampak je moral biti nekdo drug, ki je bil informiran o vseh teh zadevah, da jih bomo obiskali. Prišlo je tukaj do odteka informacij, ki so bile takrat za varnost Slovenije več kot problem. Šlo je tudi za to, da smo se na Sovi pogovarjali o tako imenovanih zborovanjih, nasilnih protestih – in so bili nasilni – in s tem smo zagotovo udarec dali službam, ki skrbijo za varnost države. In še kot zadnje. Mislim, da tukaj ste pa, predsednik, res prekoračili svoja pooblastila. Za leto 2020 ste dejali za medij Mladina, da če bi vedeli ljudje, kakšna povezava je z neonacisti in podmladkom SDS oziroma SDS, bi se na nek način vsi zamislili. To ni res! Tako kot sem povedala, če je ta povezava resnična, potem ste tudi vi kot SD stranka, ki tihotapite [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Besedo ima Rudi Medved. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ne vem sicer, kaj ima dogajanje prejšnjo sredo pred parlamentom s poročilom o delovanju Knovsa v zadnjih treh letih. Poleg tega se poskuša insinuirati, dejstvo pa je, da smo bili tam prejšnjo sredo tarča, če že hočete reči, napadov ali pa šikaniranj ali pa karkoli pravzaprav poslanci različnih poslanskih skupin, da ljudje, ki so tam zmerjali in grozili poslancem, niso izbirali ne levih ne desnih ne rumenih ne zelenih. Ampak mislim, da to s tem poročilom v tem trenutku nima nobene zveze. Tisto, kar je ponovno skrb vzbujajoče, je pa zdaj ta potrditev političnega delovanja ali pa, če hočete, politične zlorabe Knovsa zaradi tega, ker ima koalicija v Knovsu večino, kar je popolnoma nesprejemljivo, ampak seveda prikladno za politiziranje. In tako koalicija, predvsem seveda stranka SDS, z umetnim dihanjem še kar in nenehno vzdržuje neko afero o domnevno spornem zaposlovanju na Sovi, ki se vleče še iz mandata vlade Marjana Šarca, in zdaj jo poslušajo ponovno obuditi, potem ko je bilo tudi po zaslugi dejavnosti Knovsa popolnoma jasno, da je ta zgodba takšna, da je na sredi votla, okrog je pa nič ni. Seveda želim ponovno in jasno povedati, da ni komisija, da ni komisija izvedla naznanitve suma kaznivega dejanja. Tega ni storila komisija, ampak koalicija s podporo še ene stranke, ki se sicer deklarira za opozicijsko, pa to ni. Če razmišlja kot koalicija, če glasuje kot koalicija, potem je seveda prej podpornica koalicije kot pa opozicija. In se zdaj na podlagi nekih dejstev, ki jih je slišala samo koalicija v teh zaslišanjih uslužbencev Sove, naznanja sum kaznivega dejanja zoper Marjana Šarca in Damirja Črnca in prejšnjega direktorja Sove, ne da bi kdorkoli pravzaprav vedel, na podlagi česa. Na podlagi česa, ker v teh zaslišanjih uslužbencev v Sovi ni bilo postreženo niti z enim dejstvom, ki bi takšno naznanitev suma kaznivega dejanja lahko utemeljeval. Torej bo morala koalicija potem tudi sama dokazovati utemeljenost te naznanitve. V zadevi Farrokh ne gre za klasično obveščanje, za katerega je seveda tudi z zakonom predpisano, kako Sova obvešča predsednika Vlade. Če pošiljaš nekatere dokumente v recenzijo v Kabinet predsednika Vlade in ti jih vračajo toliko časa, dokler ti dokumenti ne ustrezajo pričakovanjem predsednika Vlade torej nikakor ne gre za normalno obveščanje, ampak gre za čisto preprosto politično zlorabo Slovenske obveščevalno-varnostne agencije.
Hvala lepa. Preden dam besedo naprej, bi samo opozoril predlagatelja gospoda Nemca in sedanjega razpravljavca gospoda Medveda, da ima po zakonu Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb devet članov. Od tega ima po zakonu štiri člane iz koalicije, to sta dva iz SDS, eden iz SMC in eden iz NSi, in pet članov iz opozicije, to so dva iz LMŠ, iz SD eden, iz Levice eden in iz SNS eden. Torej, ta komisija je narejena po zakonu in bi morala delati skladno z zakonskimi pooblastili. Ugotavljam, da se tu manipulira s člani. Opozarjam, da se držite vsebine, reda in tako naprej, tako kot je narejeno in sestavljeno. Postopkovno Matjaž Nemec. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči! Jaz ne želim odpirati z vami razprave. Želel bi si, da v nekaj naslednjih minutah opravimo korektno še tisto delo, za katerega smo danes tukaj. Gotovo niste vi tisti, ki boste sodili, kaj je legalno in kaj ne. Lahko vam zagotovim, da se je z dnem, ko sta Zmago Jelinčič in njegova Slovenska nacionalna stranka podpisala sporazum o sodelovanju, njen status spremenil. Po posvetu z mnogo pravniki, kot že rečeno, bi komisija lahko bila nelegitimno zasnovana, če bi kdorkoli od nas izpodbijal njeno sestavo na Ustavnem sodišču. Torej, niste vi v vlogi, da boste govorili, da je vse korektno in vse legalno, kajti lahko slepite sebe in svoje volivce, ljudi pa ne. Vemo, kakšno vlogo imata Zmago Jelinčič in njegova SNS pri zagotavljanju glasov pri politikih stranke SDS, ki ji vi pripadate. Samo toliko kot ugovor na vaš komentar. Upam, da se mi ne bo treba z vami prepirati in se še oglašati. Prosim, dovolite poslankam in poslancem, da opravljajo svoje razprave, tako kot je vaš predhodnik predsednik dovolil do sedaj. Hvala.
Hvala lepa. Samo kratek odgovor. V tej dvorani smo do nedavnega večkrat slišali, da ima koalicija samo 38 članov, in to od vodij poslanskih skupin opozicijskih strank, od vaših vodij opozicijskih strank, in ste pozivali vlado, naj odstopi. Če pravilno štejem, je teh 38 glasov sestavljenih samo iz SDS, NSi in SMC. Lepo prosim, vprašajte Braneta Golubovića, zakaj tako govori, vprašajte vašega Matjaža Hana, vprašajte še koga izmed svojih kolegov v opoziciji. Bodite konsistentni pri izjavah. Postopkovno, kolega Medved. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Meni je žal, da nisem prišel po oporne točke za svojo razpravo najprej k vam. Drugič bom moral verjetno to upoštevati. Ponavljam pa še enkrat. Vaše posredovanje me ni prepričalo kot še marsikoga drugega ne. Komisija za nadzor nad obveščevalno-varnostnimi službami nima večine. Nima večine. Poleg koalicijskih strank jo tvori še predstavnik Slovenske nacionalne stranke, ki ima s to koalicijo podpisan sporazum. Ponavljam, če misli kot koalicija, če glasuje kot koalicija, potem ni opozicija. In če spomnim na razmerje v prejšnjem mandatu, ko je Vlado vodila koalicija pod vodstvom Marjana Šarca, Levica je imela takrat sporazum s koalicijo Marjana Šarca, in ravno zato, ker je imela ta sporazum podpisan, se je odpovedala sedežu v Knovsu. Ravno zato, da ne bi prihajalo do morebitnih dvomov, ali ima ali nima opozicija večine. Torej, v zgodovini slovenskega parlamentarizma prvič, prvič opozicija nima večine v Knovsu. Kar je izredno izredno nevarno, ker ne more v celoti izvajati nadzora nad uporabo prikritih preiskovalnih ukrepov, ki posegajo na tako občutljivo področje, kot je področje človekovih pravic in svoboščin. To slovenska javnost mora vedeti in to bomo ponavljali venomer, dokler se to stanje ne bo spremenilo, pa četudi nas boste, podpredsednik, pri tem popravljali in ustavljali.
No, saj nikogar ne ustavljam. Samo opozoril sem vas, da vodje vaših poslanskih skupin, tudi predsedniki strank, mimogrede, govorijo o tem, da ima koalicija samo 38 glasov v parlamentu. Javno govorijo. Lahko zdajle pogledate posnetke. In je potem izjemno nekorektno in nekonsistentno, da potem govorite, da je pa ena izmed opozicijskih strank del koalicije samo v konkretnem primeru. Predlagam, da najprej konsolidirate svoja razmišljanja glede tega, kaj je koalicija pa kdo ni koalicija in kdo je opozicija in kdo ni opozicija. Če neka stranka iz opozicije glasuje ob določenih primerih kot koalicija, to še ne pomeni, da je koalicijska stranka. Tudi svoja glasovanja lahko pogledate, boste marsikdaj ugotovili, da ste glasovali kot koalicija. Kolega Dejan Židan, bivši predsednik parlamenta, bivši predsednik SD, je pri enem izmed glavnih inštrumentov, kar zadeva delo Vlade, to se pravi pri interpelaciji ministru Ciglerju Kralju, javno izjavil, da interpelacije ne bo podprl. Je torej on tudi koalicijski poslanec? Ni. Anja Bah Žibert ima postopkovno.
Hvala lepa, predsedujoči. Ne bom zadeve ponavljala, ker mislim, da ste zdaj razjasnili to zadevo. Rada bi vas samo prosila, da pozovete kolega Medveda, da vendarle nekako sledi poslovniku, predvsem pa temu, kar smo sprejeli v neki zavezi z etiko, in sicer da smo vendarle resnicoljubni. Mislim, da zavajanje, kot si ga je privoščil, ni korektno, in zato ta postopkovni predlog. Dejstvo je, da je bil glede tega zaposlovanja na Sovi sklep komisije. Ne more nekdo zdaj govoriti, kdo je glasoval, dejstvo je, da je to sklep komisije. Pač nekdo glasuje za, nekdo proti, tako kot je v Državnem zboru, ko sprejmemo zakone, to sklep Državnega zbora, nekdo je za, nekdo je proti. Ne moremo zdaj reči, da pa ta sklep ni. Ker potem pa začnimo pri Ustavnem sodišču – ker je nekaj ločenih mnenj, ni to več sklep, ampak je to pač neki dogovor posameznikov. Ne moremo se tako iti. Smo vendarle v hiši in tukaj vas prosim, da v imenu kodeksa, ki smo ga sprejeli, pozovete, da smo resnicoljubni. In o tisti prejšnji temi mislim, da je nekorektno, vsi nadzori, predsednik bo to moral potrditi, so tekli, niti en nadzor ni bil zabremzan ali pa da ni bil izveden. Tako da ni res, da se nadzorna funkcija ni mogla v tem delu opravljati. Me pa čudi, da se naenkrat to tako zelo izpostavlja. Obstajal je sporazum, imenovan Partnerstvo za razvoj, pred leti. Nihče se takrat ni o sestavi Knovsa pogovarjal, da je kakšen problem. Sploh ne vem, kako bi bil takrat Knovs sestavljen, ker je bil sporazum Partnerstvo za razvoj iz številnih strank. Mislim, da to nima smisla in da se vrnemo k poročilu. Kot rečeno, moj poziv, podpredsednik, vam, da pozovete poslance k resnicoljubnosti, ker ljudje pač ne vedo in potem mislijo, da je res karkoli narobe. Sklep je bil sprejet. Hvala.
Hvala lepa. Ni replike pri postopkovnih. Preden dam besedo Dušanu Šišku, tudi za postopkovni predlog, bi samo opozoril, da Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb dela na zaprtih sejah, sprejema sklepe na zaprtih sejah in obelodani samo sklep, sprejetje. Ne pa, kako je posamično kdo glasoval. Zato se mi zdi tudi v tej fazi razprava o tem, kako kakšna stranka pri Knovsu misli, nekorektna. In tudi ni v skladu z zakonom, zato ker odkrivate določene zadeve, ki so vezane na delo Knovsa na zaprtih sejah. To se pravi, da so tudi odločitve na nek način tajne. Postopkovno Dušan Šiško. Izvolite.
Predsedujoči, hvala. Moram se oglasiti, ker ves čas opozarjate in govorite o Slovenski nacionalni stranki. Spoštovani kolega Matjaž Nemec, jaz imam dolg spomin, mogoče ga ti nimaš. Ti veš, da smo mi vas podpirali ves čas, brez kakšnega podpisa. Če vas je kdo zafrknil, je to tista stran tam od tebe še naprej na desno stran, ki vas je izsiljevala. Ko se je sestala nova vlada, nas enkrat do danes niste poklicali pa vprašali, tudi od začetka ne, ali bomo podpirali novo vlado ali bomo še vedno opozicija in vas podpirali. Pa je takrat bilo 53 z našimi tremi glasovi, se pravi 50 poslancev o začetku vlade. Prosim, nehajte že enkrat Slovensko nacionalno stranko vmešavati, ker vam čisto nič nismo naredili. Smo zadnji, ki smo vas zapustili, kdo vas je prvi zapustil, pa sami veste. Ko niso dobili izsiljevanja pri sprejetju rebalansa, ste morali zahtevati celo pol ure pavze, da ste se uskladili. Potem je prišel pa proračun za 2020 in 2021, Slovenska nacionalna stranka je napovedala, da bo podprla spet vas, spet vas, ponavljam, in takrat ste izgubili Levico, ker je vedela, da vas ne bo mogla izsiljevati. Ampak smo ga potrdili z našimi glasovi. Zato prosim, nehajte omenjati Slovensko nacionalno stranko, omenjajte druge poslance. Hvala.
Hvala lepa. Prosim, da pridemo v smer razprave. Kolega Nemec, imate postopkovni predlog? [[Da.]]
Spoštovani predsedujoči, ne razumem. Vedno ko pridete vi v ta parlament, razprava zaide v slepo ulico. Kajti zdaj ste dopustili tako poslanki Žibert kot gospodu Šišku čisto vsebinsko razpravo in celo obračunavanje, za kar ta institut ni. Vi, ki sami sebe deklarirate kot nekoga, ki bi moral poznati poslovnik, in nas zelo radi podučujete – ne eden ne drugi ne bi smela razpravljati o vsebinskih zadevah. Zato mi dovolite, da pojasnim določene stvari na enak način kot on. Glede izvajanja gospoda Šiška. Spoštujem ga, seveda, in spoštujem njegovo mnenje. Ne govorimo o koaliciji in opoziciji v Državnem zboru in Vladi, govorimo o vlogi Slovenske nacionalne stranke na Knovsu. Kot rečeno, odnos je nespoštljiv že s tem, ko vašega predsednika ne samo, da danes ni tukaj, ampak niti stališča vaša stranka ni imela pri tem vprašanju. Tisto, kar mi problematiziramo, pa je, da prvič v zgodovini Republike Slovenije opozicija nima večine v tem organu. Pa lahko si interpretirate tako vi kot predsedujoči, kakor želite, dejstvo je, da [[…]]
Kolega Nemec, v svobodo strank ne posegajte, no.
Dejstvo je, da ste s podpisanim partnerstvom o sodelovanju vi de facto na drugi strani. To je dejstvo. Govorimo o demokraciji, ki je onemogočena, predvsem ko govorimo v smislu nadzora. To je ena stvar. Glede razprave gospe Anje Bah Žibert. Seveda, gospa Žibertova, poglejte, cela vrsta nesoglasij med nami je, ki bi jih morali reševati na demokratičen način, v soglasju s poslovnikom in pravilniki. Pri tem, kar govorite predvsem v smislu glasovanja pri dokumentu, ki bo romal na tožilstvo, ki ste ga pripravili vi – govorim o aferi Lepa Nataša – je evidentno, da koalicija ni sodelovala. Torej, edino glasovanje, kjer smo poimensko izpostavili posameznike zaradi odgovornosti, ki jo nosijo, jasno, da se je tukaj Knovs izključil, in dejansko ste izglasovali tisto, kar želite, ker vedno lahko izglasujete, kar želite, ker imate večino. In to je tisto, kar vam ljudje zamerijo. Ker to je dejansko eklatanten primer omejevanja demokracije. Vi imate nadzorni organ, kot je Knovs, edinega, in dejansko ga vi onemogočate. In vi pričakujete, da bodo ljudje to razumeli. Včeraj so pokazali svoje. Demokratičnost je ključ za zaupanje pri ljudeh, ki ste ga vi izgubili. Eklatanten primer tega je dogajanje na Komisiji za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb, kjer načrtno omejujete delovanje opozicije, in vi lahko sprejemate sklepe, kakršnekoli že, in se s tem hvalite. Ampak je treba povedati, da imate vi večino, in to prvič v zgodovini. Nihče drug si nikdar ni upal, ne prva ne druga Janševa vlada, ne Šarčeva vlada, ne Pahorjeva vlada, ne Alenke Bratušek, tako eklatantno zlorabiti Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb z večino, ki jo de facto imate. In to so dejstva. Lahko pa kakorkoli interpretirate za svoje volivce stvari, ki so nasprotne in niso resnične. Toliko, da bo jasno za zapisnik. Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden dam besedo naprej [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ni replik, nimate replike. Na postopkovne predloge ni nobenih replik. Na postopkovne ni nobenih replik. Kolega Nemec, jaz sem opozoril v prvem delu samo na sestavo komisije, ker je očitno neskladna s tem, kar ste povedali, prav tako kolega Medved. V drugi fazi pa sem vas samo še opozoril na tajnost dela komisije tako pri razpravi kot pri odločanju. Nič drugega. Predlagam, da tudi vnaprej v razpravah to upoštevate. Poglejte si zakon, poglejte si svoj poslovnik pa boste videli, da je točno tako, kot sem povedal. Vse drugo so pa manipulacije, ki so prirejene času, in nič drugega. Postopkovno, izvolite, kolega Medved.
Podpredsednik, potem ne razlagajte nekih pravil, pod katerimi deluje Knovs, in tudi vi ne manipulirajte z njimi. Ker govorite o tajnosti glasovanja na Knovsu, pa je koalicija po tem glasovanju, ko je izglasovala naznanitev suma kaznivega dejanja v zadevi zaposlovanje na Sovi, stopila pred kamere, kompletna, in povedala, kaj je izglasovala na Knovsu. Toliko o vaši interpretaciji tajnosti, ko že nas pozivate venomer, naj ohranjamo tajnost.
Hvala lepa. Kolega Koražija, postopkovno.
Spoštovani predsedujoči, moje postopkovno je namenjeno gospodu Šišku, poslancu SNS. Prosim, da ga opozorite, naj ne širi več neresnic glede tega, kar je prej omenjal, ker nič od tega ne drži. Prosim, da se vzdržite kakršnegakoli širjenja neresnic, ker vem, da je to v zadnjem času postalo tukaj v Državnem zboru kot neka prioriteta tam na drugi strani. Pač, poglejte, zadeve so neresnice in prosim, da ga opozorite, da tega ne počne več oziroma da tega ne širi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Koražija, opozoril sem na nedoslednost ali pa netočne navedbe tistih, ki so govorili o sestavi komisije. Tako da v tem delu ni kakšnih nasprotnih mnenj. Anja Bah Žibert ima še postopkovno. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Najprej bi rada povedala, da spet gre za zavajanje in se spet nanašam na etični kodeks in spoštovanje. Čudi me, da bivši minister nekako noče tega slišati, da bi se vendarle tega držal. Pa še enkrat. Na Knovsu smo obravnavali temo tako imenovane nedopustne zaposlitve kot tajno. Ne nazadnje smo imeli tudi razgovore in tako naprej in o njih ne govorimo. Ko smo enkrat sprejeli sklepe, so ti sklepi, ker potem ni bila dana nobena stopanja tajnosti, niti najnižja, postali javni in smo lahko tudi o njih govorili. To je pomembno za državljanke in državljane. In kot drugo, ni res, da je samo koalicija sprejela, kot rečeno, nas je moralo glasovati več. In kot tretje, kar pa se mi zdi hudo zavajanje, je naslednje. Sklepi so pod imenom Knovs šli naprej, dejstvo pa je, da jih predsedujoči ni želel dati na glasovanje, zato je bilo zahtevano mnenje Zakonodajno-pravne službe. Zakonodajno-pravna služba je povedala, da so bili sklepi korektni, da so v skladu z zakonodajo in poslovnikom, in zato smo jih obravnavali, jih sprejeli in s tem tudi seznanili javnost. Verjamem pa, da nekatere to močno boli, ampak pustimo organe, da naredijo svoje. Dejstvo je, da je naznanilo suma tudi za predsednika LMŠ in da to pač predstavlja velik problem.
Hvala lepa. Postopkovno Matjaž Nemec. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, zanima me samo, kakšen je bil postopkovni predlog. Moj postopkovni predlog je, da mi poveste, kakšen postopkovni predlog je bil s strani Anje Bah Žibert ravnokar predlagan. To je ena stvar. Druga stvar. Dovolite mi samo, da odgovorim. Jaz sem zaprosil za mnenje Zakonodajno-pravne službe zaradi tega, ker še nihče pred nami tega ni počel, in ni šlo za kakršnokoli zavlačevanje. Vse smo po rokih naredili, tako kot smo le lahko, in vi to dobro veste, brez nepotrebnih dodatkov vas lepo prosim za malo spoštljivosti in spoštovanja do kolegic in kolegov.
Hvala lepa. Moram vas opozoriti, da ste pravzaprav vsi, ki ste uporabili postopkovno, šli čez vsebino ali smisel postopkovnega predloga. Tako da tukaj ni nobenih izjem. Predlagam, da nadaljujemo z razpravo. Besedo ima mag. Dejan Kaloh. Izvolite.
Podpredsednik, hvala. Po teh neproduktivnih postopkovnih predlogih se dajmo premakniti dejansko k materiji poročila. Za leto 2020, ker je nova ekipa oziroma novo članstvo Knovsa, je bilo v tem poročevalnem letu opravljenih osem nadzorov in tudi jaz moram jasno povedati, da nikoli nobene blokade. Nobene blokade nikoli. Se pravi, insinuacije, ki naj bi bazirale na tem neadekvatnem stanju komisije, so dejansko zgolj floskule in nekorektna obtoževanja. Naj tudi povem, da sestava komisije je v skladu z zakonom in je v skladu s poslovnikom. Tako dajmo to ad acta končno zaključiti in da javnost sliši, da je tukaj vse črno na belem. Kaj pa ni oziroma je manj črno na belem oziroma je v polju neke nekorektnosti? Če ostanem še vedno pri nadzorih, je ravno to, kar so že kolegi in kolegice govorili, to simptomatično uhajanje informacij iz teh nadzorov. Ali gre za zelo zelo istočasno uhajanje informacij, ker se praktično pojavljajo te informacije iz nadzorov v istem dnevu v medijih, ali pa gre z nekim faznim zamikom, kakorkoli, nekdo se očitno poslužuje nezakonitih praks in to je seveda za ugled in zaupanje Knovsa res katastrofalno. Upam, da bodo tudi organi – bili so naznanjeni določeni sumi kaznivih dejanj – svoje delo opravili strokovno in da bomo prišli tudi tej zadevi do dna, kako je možno, da so neke informacije, ki so od sklepa o nadzoru do izvršitve samega nadzora pri nadzorovanih inštitucijah, da jih potem bere vesoljna Slovenija. To je, glejte, nedopustno. Mi smo do marca 2020, ko je ekipirana nova sestava komisije, razjasnjevali nekatere pomembne zadeve za nacionalno varnost Republike Slovenije. Naj samo spomnim na sejo o vplivu ekstremistov, na oceno varnostnega položaja v Republiki Sloveniji. Tam vsaj jaz tako imenovanih rumenih jopičev nisem zaznal v nekem položaju, kjer bi bili oni vzpostavljeni ravno kot tisti, ki ogrožajo nacionalno varnost Republike Slovenije, sem pa videl, da je tam kakšnih 90 % teh levičarskih ekstremističnih skupin, ki pa so dejansko že manifestirale nasilje na slovenskih ulicah. To se mi pa dejansko zdi zelo zaskrbljujoče. Kar se tiče, bilo je omenjeno, sicer ne v kontekstu tega poročila, pa vendarle se mi zdi to nujno izpostaviti. Ne samo verbalna, naš poslanec iz Slovenske demokratske stranke Leon Merjasec je bil takrat, prejšnji torek, celo napaden fizično s tako imenovanim hokejskim udarcem, se pravi z ramo v ramo. Mislim, da če bi se to zgodilo kje drugje, bi takoj začeli biti vsi zvonovi. Napad, fizični napad na poslanca je definitivno tudi posreden napad na nacionalno varnost Republike Slovenije. Tako da to zmanjševati, da smo bili vsi udeleženi v tem verbalnem, ne vem [[…]]Gospod Merjasec je bil fizično napaden. Poslanec Državnega zbora – to je nedopustno. Upam, da inštitucije spremljajo, če je ta napadalec tudi mogoče povezan s kakšno ekstremistično skupino, ki ima bog ne daj povezave tudi v tujini. Upam, da me pristojni slišijo in da bodo tudi zdaj oziroma so že začeli ustrezno ukrepati. Sam kronološki pregled tega poročila za leto 2020 je strukturiran tako, da zajema točke dnevnega reda in tudi odločitve glede obravnavanih točk, tukaj ni bilo kakšnih težav pri tem poročilu. Kar se tiče predloga sklepa, se pa strinjam, strokovno in objektivno delovanje Knovsa naj bo tisto, ki mu mora slediti tudi in predvsem predsednik Knovsa, kajti on je vendarle tisti, ki intonira potek posameznih sej in je primus inter pares med nami, člani Knovsa. Tako da, spoštovani predsednik, res upam, da tudi v bodoče do konca tega [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Kot zadnji dobi besedo še predlagatelj predsednik Knovsa Matjaž Nemec. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Strinjam se z zadnjimi izrečenimi besedami, zato smo v tem mandatu prvič dejansko uvedli način sklicevanja sej tako, kot veleva poslovnik, zaradi tega ker je prihajalo v preteklosti do izjemnih odstopanj od tistega, kar je zapisano v aktih, ki nam narekujejo način našega delovanja. Dotaknil se bom ključnih tem poročil, predvsem mogoče malo bolj aktualne, začenši z presenečenjem na tem, da predvsem poslanka in poslanec Slovenske demokratične stranke govorita danes o tem, da nikdar niso blokirali nadzora. To je res, sem pa presenečen nad tem, da je potrebno to poudarjati, kajti ne vem, komu se lahko zahvalimo, da ni kdorkoli preprečeval nadzora. Poudarjam, bil bi prvovrstni škandal, če bi kdorkoli preprečeval nadzor. To je naše delo. Tisto, kar mi dejansko ves čas izpostavljamo, je predvsem nekoherentnost med razmerji opozicija in koalicija s pomočjo Zmaga Jelinčiča in Slovenske nacionalne stranke. Prvič v zgodovini Republike Slovenije opozicija nima večine v tako pomembnem organu, kot je nadzorni organ, civilni organ v sklopu Državnega zbora, to je Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb. Seveda, vedno, vse mandate je bil eden od ključnih izzivov, kako omejiti uhajanje informacij, namreč, mi poslanke in poslanci rokujemo z izjemno občutljivimi podatki. Odgovornost vsakega posameznika in naših sodelavcev je, kako rokujemo s temi tudi v skladu z zakonom. V tem mandatu nas niti enkrat v nadzoru ni pričakala nobena kamera in niti enkrat ni bilo moč dokazati uhajanja informacij, s čimer se sicer ukvarja tudi Nacionalni preiskovalni urad, kot je bilo rečeno. Enigma v tem je, kako je v času nadzora možno, sploh tehnično ali pa fizično, da se pojavijo določene informacije na določenih portalih. Kar seveda izključuje odgovornost poslank in poslancev, če točno vemo, kako ti postopki tečejo. Torej, verjetno je potrebno vprašati nekje drugje, zakaj prihaja do določenih informacij, ne pa kolegic in kolegov. Tukaj moram stopiti v bran čisto vsem, koalicijskim, opozicijskim, da sem zelo resno prepričan, da se to v tem mandatu ne dogaja v takšnem obsegu kot v preteklosti. Meni se zdi to nek napredek, kakorkoli že. Upam, da bo to obveljalo tudi do konca tega mandata. Izpostavil bom nekatere ključne zadeve. Incident na meji, kjer je bilo dokazano, hvala bogu, da vojaki niso prekoračili pooblastila, kar je dobro. Tisto, kar bode v oči, je predvsem tvitanje predsednika Vlade, kjer je pisal o tem, da je bil dogodek insceniran s strani opozicije in s strani celo, pozor, slovenskih sodišč, kar je bilo seveda zanikano z vseh strani. To je tisto, kar bode v oči – da se predsednik Vlade loteva s tako imenovanimi spini na način, da omadežuje osrednji slovenski dnevnik v Italiji, to je Primorski dnevnik, in posameznika, ki se je znašel, lahko bi rekel, tudi v življenjski zagati. Kajti takoj so se pojavili napadi nanj, predvsem s strani, žal, koalicijskih vrst, stranke SDS, ko je bila oseba gospod Malalan, ime je javno objavljeno, večkrat napadena s strani določenih posameznikov zaradi tega incidenta, v katerem se je po naključju znašel. Tisto, kar bode v oči, je gotovo sodelovanje med Sovo in kabinetom predsednika Vlade pri pripravi osnutkov kaznivih dejanj, ko govorimo o primeru Farrokh. Dobil je take razsežnosti, da se je predsednik Vlade znašel v izjemni zagati, in zato je bila tudi poklicana veleposlanica v Teheranu na zagovor, celo komisar za zunanje zadeve, govorim o Josepu Borrellu, se je danes distanciral od tega, kar je gospod Janez Janša dejal v zvezi s primerom Iran [[…]]
Kolega Nemec, to ni del poročila.
Govorim o tem, kako srdito se nekdo trudi, da bi kvaril odnose med nami in nekaterimi drugimi državami, tudi v škodo zavezništva v okviru Evropske unije [[…]]
Kolega Nemec, razprava je o poročilu, ne pa o tem, kar ste govorili, kar je tekoče.
Zelo pomembno pri tem je predvsem, da se ohrani neko objektivnost pri poročanju, s tem se strinjam, in verodostojnost. Kajti to je edino, kar imamo. In da se omogoči komisiji, da opravlja svoje delo. Kar pa lahko rečem s prepričanjem, je, da je prvič v zgodovini Republike Slovenije to onemogočeno in je le vprašanje naše iznajdljivosti, na kakšen način lahko sprejemamo določene sklepe ali pa ne. Kar se tiče pa naznanil, ki jih je Knovs posredoval in jih bo posredoval, so lahko vsebinsko nedorečeni, zaradi tega ker ima koalicija moč sprejemati, karkoli si le želi. Le treznost organov bo dokazala, ali je imela koalicija prav ali ne. Tisto, kar je, še enkrat poudarim, je, da smo se pri določenih glasovanjih v opoziciji izključili iz glasovanja, kar je izrecno zavedeno tudi v vseh zapisnikih. Hvala lepa. Želim vse dobro naši državi in predvsem nemoteno delo v demokratičnih institucijah. To se mora končati in ljudje [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Delo odborov, komisij Državnega zbora je odvisno tudi od vodenja, ne samo od česa drugega. Zaključujem razpravo. Državni zbor bo glasovanje o predlogih sklepov opravil jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam 46. in 47. točko dnevnega reda. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZADRUGAH V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predstavnika Vlade ne vidim. Počakajmo trenutek. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade državnemu sekretarju na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Izvolite.
Lepo pozdravljeni! Hvala za besedo. Najprej bi opravičil gospa ministra, ki prav v teh dneh opravlja svoje predstavitve pred evropskim parlamentom. Kar se tiče spremembe in dopolnitve Zakona o zadrugah, naj na kratko predstavim, katere so tiste točke, ki se spreminjajo. Prvič. Glasovanje na delovnih telesih zadrug po pošti in s pomočjo elektronskih sredstev, okrepitev nadzornih in upravljavskih funkcij zadrug in pa zadruge s posebnim pomenom. Ko govorimo o glasovanju na delovnih telesih zadrug po pošti in s pomočjo elektronskih sredstev, ta zakon predpisuje dodatne možnosti za glasovanje po pošti. Glede zadrug s posebnim pomenom. Predlog zakona na novo uvaja tudi inštitut zadrug s posebnim pomenom, ki je namenjen predvsem zadrugam, ki poleg svoje osnovne funkcije opravljajo tudi naloge povezovanja. Kar se tiče okrepitev nadzornih in upravljavskih funkcij zadrug, gre predvsem za zaščito premoženja in dejavnosti zadrug, je cilj zakona tudi krepitev nadzornih in upravljavskih pristojnosti zadrug. Na koncu, vzpostavi se tudi evidenca zadrug s posebnim pomenom, ki je javna in brezplačno dostopna. Status zadrug s posebnim pomenom je lahko eno od meril za pridobitev javnih sredstev na javnih razpisih, ki jih razpiše posamezno ministrstvo ali lokalna skupnost v okviru svojega potrjenega proračuna. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Za predstavitev poročila dajem besedo predsedniku Edvardu Pauliču. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je predlog zakona kot matično delovno telo obravnaval na 29. seji dne 23. 6. 2021. V razpravi je najprej predstavnica Zakonodajno-pravne službe v dodatni obrazložitvi pisnega mnenja poudarila, da so z vloženimi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin njihove pripombe upoštevane. Prav tako je ustrezen tudi predlog za amandma odbora k amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k 5. členu. V razpravi je predsednik Komisije Državnega sveta za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano predstavil mnenje komisije, predlog zakona podpira, saj daje zadrugam možnost, da v zadružnih pravilih uredijo poslovanje na daljavo na način, da bodo člani občnih zborov sodelovali in glasovali na občnem zboru brez fizične prisotnosti. Komisija tudi izpostavlja, da je glede na preteklo prakso predlagana zakonska okrepitev nadzornih in upravljavskih pristojnosti članov zadrug z uvedbo instituta revizorja dobrodošla. V preteklosti je bilo zaradi slabega poslovanja, predvsem ker so se zadruge oddaljile od svojih osnovnih poslov, in neukrepanja članov zadrug nemalo stečajev kmetijskih zadrug, pri katerih so bile ugotovljene številne nepravilnosti. Zato je težnja k transparentnejšemu poslovanju zadrug več kot nujna. Komisija podpira tudi ureditev statusa zadrug s posebnim pomenom za zadruge, ki poleg svoje osnovne funkcije opravljajo tudi naloge povezovanja in zagotavljanja družbenih oziroma drugih storitev na svojem geografskem področju. Podporo predlaganim rešitvam predloga zakona so izrazili tudi predstavniki Kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije, Zadružne zveze Slovenije in Sindikata kmetov Slovenije. V kratki razpravi so člani odbora iz vrst koalicijskih poslanskih skupin podprli predlagane rešitve, ki so po njihovem mnenju dobrodošle, saj so spremembe na področju zadružništva potrebne, če ga želimo postaviti na nove temelje. Izraženo je bilo tudi prepričanje, da danes mladi prevzemniki kmetij vidijo v zadružništvu veliko večjo priložnost, kot so jo mladi pred 30 leti. Danes so mladi dobro izobraženi in želijo biti aktivno vključeni v procese poslovanja ter participirati v procesu nadzora zadrug, kar vse jim bodo predlagane določbe tudi omogočile. Opozorjeno pa je bilo tudi na to, da na področju kmetijstva delujejo številne inštitucije kot recimo Kmetijsko gozdarska zbornica Slovenije, Zadružna zveza Slovenije, sindikati, nevladne organizacije in podobno, ki so včasih same sebi namen. Vsi našteti deležniki bi se morali bolje povezati, s čimer bi se dosegla večja učinkovitost pri nudenju storitev kmetom in zadrugam. Poleg tega nekatere zadruge poslujejo dobro, druge ne, kar pa ni odvisno samo od zakonodaje in inštitucij, temveč tudi od načina vodenja zadrug in interesa ter ambicij kmetov, kaj sploh pričakujejo od zadrug. Odbor je v razpravi sprejel svoj amandma k 5. členu, opredelil se je do vloženih amandmajev koalicijskih poslanskih skupin in jih sprejel, sprejel pa je tudi člene predloga zakona.
Hvala lepa. Na vrsti je predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Mojca Žnidarič. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim! Danes odločamo o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zadrugah. Namen novele zakona je modernizirati zadružne strukture pri nas ter jim omogočiti, da bodo svoje poslanstvo lahko izpolnjevale karseda učinkovito in transparentno. Novost, ki jo novela Zakona o zadrugah predvideva, daje zadružnim združenjem možnost, da glasovanje svojih članov izvajajo na daljavo, in sicer z uporabo sredstev elektronske identifikacije ali po pošti. Zadrugam bo dodeljena možnost, da s kvalificiranim elektronskim podpisom podpisujejo tudi svoje zapisnike, članom upravnega oziroma nadzornega organa zadrug pa sodelovanje na seji z uporabo sredstev elektronske identifikacije. V Poslanski skupini Stranke modernega centra smo naklonjeni tem spremembam, saj smo prepričani, da morajo tudi zadruge slediti sodobnim družbenim trendom in imeti možnost uporabe modernih tehnologij. Ne smemo pozabiti, da so zadružne sheme v naših krajih imele zgodovinsko zelo pomembno vlogo, danes, ko so kapitalske zahteve za konkurenčno udejstvovanje na trgu precej visoke, pa je sodelovanje v zadrugah za marsikaterega kmeta edina možnost, da ohrani korak s konkurenco na trgu. Tudi zato je modernizacija tako tradicionalnega sistema še toliko bolj pomembna, saj vsem deležnikom omogoča, da se v zadrugah udejstvujejo učinkovito in da se v čim večji meri posvetijo svojemu primarnemu poslanstvu. Prav tako pozdravljamo predvidene spremembe, ki delujejo v smeri krepitve nadzora nad poslovanjem zadruge. Menimo, da je prav, da nad preglednostjo poslovanja zadrug bdijo organi nadzora na podoben način kot ta nadzor poteka v okviru prava gospodarskih družb. V Poslanski skupini Stranke modernega centra smo prepričani, da je družbeni pomen nekaterih zadrug pri nas mnogo širši od začrtanih meja njihovega poslovanja, zato smo še posebej naklonjeni noveli zakona, ki uvaja status zadruge s posebnim pomenom, s katerim se bodo identificirale tiste zadruge, ki poleg svojega osnovnega poslanstva opravljajo tudi naloge povezovanja in zagotavljanja družbenih procesov na svojem geografskem območju. Veseli nas, da zadruge v mnogo slovenskih kmetijskih okoliših spet preraščajo v suverene skupnosti, ki dajejo manjšim slovenskim pridelovalcem možnost, da se s svojimi pridelki in proizvodi prebijejo na trg, ob tem pa postopoma postajajo tudi centri družbenega povezovanja na slovenskem podeželju. Na podlagi navedenih dejstev bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra novelo zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Vojko Starović bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Državni sekretar, spoštovane poslanke in poslanci! Hvala za besedo, še enkrat. Predlog sprememb in dopolnitev vzpostavlja zakonsko podlago za elektronsko poslovanje organov zadrug. Zadruge bodo z zadružnimi pravili lahko določale postopke za glasovanje svojih članov po pošti in jim omogočale tudi sodelovanje in glasovanje na občnem zboru brez fizične prisotnosti tako, da se nanj prijavijo s sredstvi elektronske identifikacije. S ciljem krepitve možnosti nadzora nad poslovanjem zadruge se uvaja tudi institut revizorja, ki je revizorska družba in je primerljiv z ureditvijo posebnega revizorja v pravu gospodarskih družb za izvedbo revizije poslovanja, upravljanja ali posameznih poslov zadruge. Prav tako se uvaja tudi status zadruge s posebnim pomenom, ki je namenjen predvsem zadrugam, ki poleg svoje osnovne funkcije opravljajo tudi naloge povezovanja in zagotavljanja družbenih oziroma drugih storitev na svojem geografskem območju. Predvidena je pospešitev postopkov združitve in delitve zadrug na način, da se predlog za vpis združitve ali delitve zadruge lahko vloži pri sodišču v sedmih dneh po zaključku občnega zbora, ki je sprejel sklep o združitvi ali delitvi zadruge. Ob navedenih zakonskih rešitvah predlog zakona prinaša tudi nekaj redakcijskih sprememb. V Poslanski skupini SAB podpiramo zadružništvo, saj menimo, da so zadruge izjemnega pomena za neko družbo, za neko gospodarsko okolje. Posebej to velja v kmetijstvu. Strinjamo se, da imajo zadruge veliko priložnost, da postanejo kontinuiran centralni dobavitelj slovenskih trgovin s kmetijskimi pridelki in izdelki. Sodobna in trajnostna oskrba s kakovostno hrano naj temelji na lokalni hrani, za katero stoji zaupanja vreden pridelovalec oziroma proizvajalec, zadruge pa v vlogi logistov v verigi celovite oskrbe, ob tem pa še skrb za razvoj in ohranjanje geografskega območja, na katerem delujejo. V poslanski skupini bomo predlog zakona podprli, saj prinaša sicer le manjše, a pozitivne spremembe, ki so dobrodošle. Vseeno pa pozivamo Vlado in ministrstvo, da pripravita dodatne in konkretnejše spremembe z vidika nadaljnjega razvoja zadružništva. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Branko Simonovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim! Slovenija je ena najstarejših zadružnih držav na svetu, tako da lahko rečemo, da imamo res bogato zadružno tradicijo. Tudi danes, ko je na pohodu individualizem, je zadružništvo še vedno pomembno orodje, ki združuje in krepi moč manjšim proizvajalcem. Cilj danes obravnavane novele Zakona o zadrugah, ki je že osma od sprejetja zakona pred 20 leti, je okrepitev nadzornih in upravljavskih pristojnosti članov zadrug zaradi zaščite premoženja in dejavnosti zadrug. Zato se na novo uvaja inštitut revizorja, ki je revizorska družba in je primerljiv z ureditvijo posebnega revizorja v pravu gospodarskih družb. Revizorja za revizijo določenega pravnega posla v zadnjih treh letih lahko imenuje upravni odbor ali predsednik zadruge, če zadruga nima upravnega odbora. Epidemija je pokazala na nujnost oddaljenega dostopa, zato predlog novele zakona zadrugam omogoča, da z zadružnimi pravili določijo postopke za glasovanje članov zadruge po pošti ter da člani lahko glasujejo in sodelujejo na občnem zboru tako, da se nanj prijavijo s sredstvi elektronske identifikacije oziroma drugimi sredstvi za dostop do elektronskih storitev v skladu s predpisi, ki urejajo elektronsko identifikacijo. Predlog zakona na novo uvaja inštitut zadruge s posebnim pomenom. Ta naziv bodo pridobile zadruge, ki so na določenem geografskem območju bolj uspešne in imajo za svoje geografsko območje poseben pomen. Status zadruge s posebnim pomenom bo lahko tudi eno od meril za pridobivanje sredstev na javnih razpisih, ki jih razpiše posamezno ministrstvo ali lokalna skupnost v okviru svojega potrjenega proračuna. Zadruge bodo na ta način dodatno motivirane, kar bo v korist vsem deležnikom, in to pozdravljamo. Čas epidemije je med drugim v ospredje postavil tudi vprašanje samooskrbe s hrano. Kmetijstvo se danes sooča z enim največjih razkorakov med ceno vhodnega kmetijskega repromateriala in cenami kmetijskih produktov. Ravnovesje ne trgu je porušeno, porazdelitev zaslužka pa je nepravično prenesena na drugi konec dobavne verige. Zadružniki se zavedajo, da je z vsemi možnimi ukrepi potrebno to razmerje popraviti in kmetom zagotoviti pravično plačilo. Zato je danes primarna naloga kmetov in zadružnikov, da začnejo oblikovati poslovne procese in modele, da bodo lahko zagotavljali primerne cene in pravično plačilo za vse, ki se vključujejo v verigo. Sistem zadružništva bomo morali v prihodnje še izboljševati, zato lahko na tem področju gotovo pričakujemo dodatne aktivnosti. Če bomo želeli biti v največji možni meri samooskrbni, moramo v prvi vrsti zagotoviti preživetje slovenskemu kmetu. V Poslanski skupini Desus bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zadrugah podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Jani Ivanuša. Izvolite.
Lepa hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim v dvorani! Predlog zakona je vsekakor majhen korak k izboljšanju situacije na podeželju, predvsem pa prinaša ugodnosti za lokalne kmete, posledično pa odpira prepotrebno možnost začetka delne izboljšave samooskrbe v Sloveniji. Ravno samooskrba se je v času epidemije pokazala kot nuja in cilj, h kateremu bi v Sloveniji morali težiti, če želimo tudi na področju prehranjevanja ostati in postati samostojni ter neodvisni. Zadružništvo je sicer v preteklosti dobilo negativen renome, ker so bile narejene premnoge napake. Žal imamo tudi v Ormožu eno takšno slabo izkušnjo. Žal je pred leti odšla v stečaj Kmetijska zadruga Ormož. Posamezniki so si v preteklosti želeli podrediti in polastniniti zadruge in je strah zaradi tega prav tako upravičen. Upam, da bodo revizije oziroma inštituti revizije dosegli svoj namen in zlorabe zatrli v kali. Tudi status zadrug s posebnim pomenom je dobrodošel korak. Imamo določene zadržke v zvezi z določitvijo geografskih območij, ki so v rokah pristojnega ministra. Smo v času digitalizacije in vse, kar gre v tej smeri, je dobrodošlo. Res pa je, da smo oziroma so generacije, ki imajo težave s tem. K sreči pa se tudi na kmetijah pojavljajo mladi prevzemniki in prav je, da jim omogočimo pot in način, da se bodo mlade generacije vračale na podeželje. Zadruge so dober začetek te poti. V Slovenski nacionalni stranki nimamo težav s podporo tej noveli zakona. Lepa hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Tomaž Lisec. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Kolegice in kolegi, vsem skupaj lep pozdrav! Prvi člen Zakona o zadrugah pravi: »Zadruga je organizacija vnaprej nedoločenega števila članov, ki ima namen pospeševati gospodarske koristi in razvijati gospodarske ali družbene dejavnosti svojih članov ter temelji na prostovoljnem pristopu, svobodnem izstopu, enakopravnem sodelovanju in upravljanju članov.« Dejstvo je, da so imele v zgodovini zadruge zelo pomembno vlogo, predvsem tiste s področja kmetijstva. Tudi danes so v Sloveniji najbolj razširjene zadruge na področju kmetijstva, v zadnjem času pa poznamo tudi zadruge na drugih področjih. Predvsem pred zadrugami s področja kmetijstva je zelo pomembna naloga, ki se je morajo lotiti, to pa je pomagati pri reševanju Slovenije v samooskrbi s hrano. Poleg tega pa da v zadnjem času glede na to, da cene materiala rastejo, predvsem tistega iz uvoza, pomagajo poskrbeti, da kmetje ne bodo ostali brez prepotrebnega materiala. Predlog zakona je po našem mnenju, torej po mnenju Poslanske skupine SDS, dober odziv na aktualne razmere v zadružništvu, saj z zakonom rešujemo predvsem dve ključni vprašanji. Eno je, kako povečati možnost nadzora, in drugo poglavje, ki smo ga z velikim zanimanjem poslušali ob predstavitvi, to pa je poglavje o zadrugah s posebnim namenom. Ne nazadnje pa ni tako majhna stvar, da se v zakonu na novo predpisuje možnosti za glasovanje po pošti ter omogoča članom zadruge, da se na sejo občnega zbora prijavijo s sredstvi elektronske identifikacije ali podpišejo zapisnik s kvalificiranim elektronskim podpisom, kar je v skladu z eno izmed paradigem te vlade, da se je treba modernizirati in dati tudi debirokratizaciji ustrezno mesto. Kot že rečeno, glede možnosti povečanja nadzora, predvsem zaradi krepitve revizije, mislimo, da gre zakon v pravo smer, da se ne bodo dogajali predvsem na posameznih področjih pri posameznih zadrugah posamezni problemi, ampak da teh problemov ne bo več. Kot rečeno, zelo pozdravljamo, da se uvaja institut zadrug s posebnim pomenom, ki je namenjen predvsem zadrugam, ki poleg svoje osnovne funkcije opravljajo tudi naloge povezovanja, zagotavljajo dvig standarda za lokalno prebivalstvo ter naloge zagotavljanja družbenih oziroma drugih storitev na svojem geografskem območju. V Poslanski skupini SDS podpiramo člene zakona. Ob tem pa želimo novemu vodstvu Zadružne zveze obilo uspešnega dela pri širjenju zadružništva, predvsem pa pri povezovanju tako na vertikalni kot horizontalni ravni. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Gregor Židan. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Digitalni oziroma elektronski podpisi ter identifikacija, s katerimi lahko podpisujemo in potrjujemo različne dokumente prek elektronskih naprav, predvsem s pomočjo računalnikov, so postali nekaj povsem običajnega in vsakdanjega. Morda smo na njih postali še toliko bolj pozorni in smo se jih posluževali v zadnjih mesecih, saj si s pomočjo le-teh urejamo potrdila o cepljenju, s katerimi že lahko prehajamo meje in potujemo. Elektronski podpis in elektronska identifikacija sta del predlaganih rešitev predloga zakona o zadrugah, ki so ga spisali na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. A to ni edina predlagana rešitev oziroma del nje. Zakonske rešitve, če bodo sprejete, bodo omogočile zadrugam, da si z zadružnimi pravili določijo postopke za glasovanje članov zadruge po pošti, člani pa bodo lahko glasovali in sodelovali na občnem zboru tako, da se nanj prijavijo s sredstvi elektronske identifikacije. Zapisniki sej pa se bodo lahko podpisovali s kvalificiranim elektronskim podpisom, ki je enakovreden lastnoročnemu podpisu. Uvaja se institut revizorja, ki bo skrbel, da bo vodenje in poslovanje zadrug oziroma zadruge v skladu z zakoni, le-ta pa bo skrbel tudi za preglednost in pravilno poslovanje zadrug. Predlagana rešitev, da se nekaterim zadrugam prizna status zadruge s posebnim pomenom, bo zadrugam doprinesla kar nekaj prednosti in ugodnosti. Po besedah predlagateljev je zakonski predlog usklajen z Zadružno zvezo Slovenije ter Kmetijsko gozdarsko zbornico Slovenije. To, da je predlagana zakonska materija usklajena z deležniki, ki se jih rešitve najbolj dotikajo, govori v prid temu, da se zakon podpre. Predlagane cilje, predvsem pa rešitve zakona bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov podprli. Prepoznali smo jih kot dobre in nujno potrebne. Socialni demokrati delimo mnenje Državnega sveta, da so zadruge ne samo kmetijske, temveč vse, izrednega pomena v smislu prodaje blaga ter oskrbovanja naših prebivalk in prebivalcev z različnimi dobrinami na ruralnih območjih Slovenije. Zadruge ter zadružne zveze je potrebno vzpodbujati in jim omogočiti nadaljnji razvoj ter rast. Ravno zadruge so tiste, ki nam ponujajo svežo ter lokalno pridelano hrano, skrbijo pa tudi za zaščito lokalnih pridelovalcev hrane in ostalih proizvodov. Zadruge in zadružne zveze iz dneva v dan pridobivajo na svoji prepoznavnosti in pomembnosti, hkrati pa so tudi pomemben promotor lokalne hrane, pridelovalcev hrane ter navsezadnje tudi turizma in ostalih ponudb lokalnega okolja, kjer delujejo in poslujejo. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo zakon podprli. Hvala lepa za besedo.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Boštjan Koražija. Izvolite.
Spoštovani in spoštovane! Hvala za besedo in hvala za pomoč gospe tukaj, ki tukaj tako pridno in redno dezinficira stvari tukaj. Zakon o zadrugah slednje opredeli kot »organizacije vnaprej nedoločenega števila članov, ki imajo namen pospeševati gospodarske koristi in razvijati gospodarske ali družbene dejavnosti svojih članov ter temeljijo na prostovoljnem pristopu, svobodnem izstopu, enakopravnem sodelovanju in upravljanju članov«. Zakon določa pogoje za njihovo ustanovitev, delovanje, področja delovanja in tako dalje. Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o zadrugah prej omenjene pravice sodelovanja zadrug širi tako, da omogoča sodelovanje in glasovanje članov s prijavo na občini zbor prek sredstev elektronske identifikacije. Tudi zapisniki sej se lahko po novem podpisujejo digitalno. Gotovo je ta sprememba dobrodošla ne le za posebne primere, v kakršnih se nahajamo, ampak tudi vnaprej dolgoročno. Članom zadrug omogoča lažje sodelovanje v organih in pri upravljanju zadruge. Sodobne tehnične rešitve tako za sodelovanje na sejah kakor tudi za podpisovanje omogoča še upravnemu in nadzornemu odboru. Na 15 dni se skrajšuje rok, v katerem mora zadruga članom predložiti zahtevane podatke in informacije ter vpogled v svoje poslovne knjige in korespondenco. Sedaj je bil ta rok predpisan na 30 dni, kar je lahko v nekaterih kočljivih primerih tudi predolg rok. Na novo se uvaja tudi institut revizorja. Imenuje ga upravni odbor ali predsednik zadruge, lahko pa tudi večina na občem zboru navzočih ali zastopanih članov. V primeru suma oškodovanja članov ali hujših kršitev zakona lahko revizor imenuje tudi sodišče na predlog najmanj 10 % članov, ki so člani zadruge najmanj tri leta. Revizije so morda pri zadrugah še toliko pomembnejše, ker ne le omogočajo boljši pregled nad delovanjem in mogočimi racionalizacijami ter tudi potrebnimi prilagoditvami, pač pa lahko pripomorejo, zlasti redne, k trdnejšemu povezovanju in zaupanju navznotraj, kar je za dolgoročno preživetje zadruge vitalnega pomena. Uvaja se tudi status zadruge s posebnim pomenom za zadruge, ki poleg svoje osnovne funkcije opravljajo tudi naloge povezovanja in zagotavljanja družbenih oziroma drugih storitev na svojem geografskem območju. Kot take so in bodo zadruge odločilno vplivale na kvaliteto življenja lokalnega prebivalstva. Lahko bodo kandidirale na različnih razpisih ter tako pridobivale javna sredstva za namene svojega delovanja in razvoja. O teh zadrugah bodo odločala pristojna ministrstva pač glede na področje delovanja zadruge. Zaradi bolj sistematičnega in manj pristranskega delovanja bi morda bilo bolje oblikovati enotno točko ne le za register, pač pa tudi za ustanavljanje in ukinjanje ter podaljševanje statusa zadruge s posebnim pomenom. Kakor je lahko razpršenost zaradi strokovne usposobljenosti morda boljša izbira, bi bilo zaradi lažjega ocenjevanja boljše ustanoviti enotno točko oziroma komisijo za te potrebe. Bolje bi bilo namreč čim bolj ločiti vsakoletno odločanje o nadaljnjem obstoju pogojev za status zadruge posebnega pomena od vsakokratne politike. Zlasti v mandatu aktualne vlade se je izkazalo, kako je lahko vsakršno odločanje zelo arbitrarno, pač glede na politične zaveznike in znanstva. Kljub nekaterim izpostavljenim pomislekom in točkam bomo v Levici predlog spremembe Zakona o zadrugah podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo prestavila Iva Dimic. Trenutek, Iva [[razkuževanje govornice]] . Izvolite.
Hvala lepa. Tudi to je potrebno, da smo varni. Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, državni sekretar, kolegice in kolegi! Oblika zadružništva je na Slovenskem poznana že več kot 150 let. Prvi zametki zadružništva, ki so pozneje vodili v razvoj uspešnih mlekarskih zadrug, so se pojavili že v prvi polovici 19. stoletja v sirarskih družbah na Tolminskem in Bohinjskem. Eden od očetov zadružništva na Slovenskem, Janez Evangelist Krek, je imel zadružništvo za najbolj tipično gospodarsko krščansko ureditev, ki je nastala iz potrebe po zaščiti slovenskega kmeta in ohranitvi slovenske zemlje v njegovi lasti. Če je to veljalo za dobro stoletje in pol nazaj, pa je v današnjem času in razmerah, na katere je zagotovo močno vplivala tudi epidemija covida-19, potreba po zaščiti slovenskega kmeta, zemlje in hrane še toliko večja. Zakon o zadrugah, ki ga obravnavamo danes ,prinaša ravno to. Po zadnjih vsaj 30 letih in še več zakon o zadrugah vzpostavlja razmerja znotraj zadružnikov in jasneje opredeljuje upravljanje in odgovornosti. Upravljanje in nadzor bo v rokah kmetov, to je članov zadruge. Dobrodošla in potrebna pa je tudi uvedba instituta revizorja. Pozdravljamo možnost, da zadruge s svojimi pravili določijo postopke, kot so glasovanje članov zadruge po pošti ter glasovanje in sodelovanje na občnih zborih s pomočjo sredstev elektronske identifikacije brez fizične prisotnosti. V preteklosti je bilo zaradi slabega poslovanja in predvsem ker so se zadruge oddaljile od svojih osnovnih poslov in poslanstva ter neukrepanja članov zadruge nemalo stečajev kmetijskih zadrug, pri katerih so bile ugotovljene številne nepravilnosti. Sama lahko omenim zgolj dve zadrugi, Krpan in Jazon, ki sta žalostno zaključili svoje poslanstvo in so kmetje ostali brez plačila za oddano mleko, les in živino. Take zadruge zagotovo niso opravile svojega poslanstva, posledično pa se je pri kmetih vzbujalo nezaupanje, s tem pa tudi delno opuščanje kmetovanja in pridelave zdrave domače hrane. V Novi Sloveniji – krščanskih demokratih pozdravljamo ureditev statusa zadrug s posebnim pomenom, kjer zadruge poleg svoje osnovne funkcije opravljajo tudi naloge povezovanja in zagotavljanja družbenih oziroma drugih storitev na svojem geografskem območju. Tu želim izpostaviti zadruge, ki jih mogoče sama najbolj poznam in so tudi med uspešnimi, Agraria Koper, Sora Žiri in Kmetijska zadruga Tolmin, z Mlekarno Planika, ki je v najtežjih časih mlekarstva odkupovala mleko od domačih kmetov in ni zniževala cen. Tako so kmetje imeli stalen in zanesljiv vir prihodka iz naslova mlekarstva, kar je pomembno vplivalo na razvoj celotnega tolminskega področja in je posledično tudi zaupanje in pripadnost zadrugi močnejše. Gre torej za neke vrste motivacijski vzvod zadrugam, ki vztrajajo v finančno zahtevnem marginalnem okolju, se poslovno razvijajo ter dodajajo nove dejavnosti. Take zadruge bodo dobile možnost in priložnost pridobivanja sredstev na javnih razpisih, s čimer je bilo v preteklosti kar nekaj težav. Status bo podeljevalo ministrstvo, pristojno za področje, na katerem zadruga deluje, na podlagi zakonskih kriterijev za obdobje dveh let. Zagotovo današnji zakon ne bo rešil vseh desetletja nakopičenih težav v slovenskem zadružništvu, bo pa okrepil nadzor in upravljanje, kar se je v preteklih letih izkazalo za povsem neučinkovito. Slovenski potrošnik si želi dobre, kakovostne in zdrave domače hrane, zadruge morajo v tem videti željo in izziv, da se mu približajo. Poslanci Nove Slovenije – krščanskih demokratov bomo predlog zakona o zadrugah podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanski skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O KMETIJSTVU V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo mag. Alešu Irgoliču, državnemu sekretarju na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Izvolite.
Hvala za besedo. Zakon o urejanju srednje in vsebinske sklope. Najprej upravičenci za ukrepe kmetijske politike. Sedaj se kot upravičenca do ukrepov kmetijske politike definira le nosilca kmetijskega gospodarstva in ne več kmetijsko gospodarstvo. Ukinja se samostojni prenos plačilnih pravic v primeru spremembe nosilca kmetijskega gospodarstva. Nadalje. Ureja spremljanje bilance organskih snovi in hranil v kmetijskih tleh, torej določi se pristojnost za spremljanje stanja organskih snovi v kmetijskih tleh. Nadalje. Ureja spremljanje kmetijskih tal in gnojenja. Sledi poenostavitev administrativnih postopkov za izvajanje ukrepov kmetijske politike, podelitev javnega pooblastila Kmetijskemu inštitutu Slovenije za izvedbo nalog priprave rednega poročila o stanju na področju kmetijstva in živilstva. Ureja se elektronski podpis, ki postaja enakovreden lastnoročnemu, uvedba pravne podlage, ki bo omogočila poenostavitev postopkov pri sklepanju zavarovalnih polic v zvezi z zavarovanjem kmetijske proizvodnje, uvedba pravne podlage, ki zmanjšuje administrativno breme strankam v primerih dokazovanja pogoja poravnanih davčnih in določenih nedavčnih denarnih obveznosti do države. Ureja obveze pri javnem naročilu živil, na novo je določena obveznost naročnika živil po predpisih o javnem naročanju, da pri realizaciji javnih naročil upošteva delež tako ekoloških živil kot živil iz shem kakovosti. Minimalni delež ekoloških živil je tako 15 % in živil iz shem kakovosti 20 %. Ureja se določitev načinov prodaje kmetijskih pridelkov in živil, sledljivost porekla, torej določitev, da sme kmetija v okviru osnovne kmetijske dejavnosti končnemu potrošniku prodajati samo kmetijske pridelke, ki so pridelani na kmetiji. Predlog predvideva tudi navajanje porekla živila na sprejemnih dokumentih oziroma računih. V poglavju Veriga preskrbe s kmetijskimi in živilskimi proizvodi se Zakon o kmetijstvu spreminja predvsem zaradi prenosa direktive 2019/633 in sicer o nepoštenih trgovskih praksah med podjetji v verigi preskrbe s kmetijskimi in živilskimi proizvodi. Nadalje. Urejajo se plačilni roki za hitro pokvarljive in druge kmetijske živilske proizvode. Tudi tu se prenaša direktiva Evropske unije o nepoštenih trgovinskih praksah med podjetji v verigi preskrbe s kmetijskimi in živilskimi proizvodi. Tako se na novo določajo roki, in sicer za hitro pokvarljiva živila do največ 30 dni in za ostale kmetijske proizvode do največ 60 dni. Zakon bo urejal nedovoljeno ravnanje v verigi s preskrbo s hrano. Zaradi uvedbe direktive se na novo definira znatna tržna moč, ki je odvisna od letnega prometa, dobaviteljev in kupca. Ureja delovanje Varuha odnosov v verigi preskrbe s hrano. Tako bo moral Varuh poleg že določenih letnih poročil pripravljati tudi trimesečna redna poročila o stanju na področju nepoštenih poslovnih praks v verigi preskrbe s hrano. Dopolnjujejo se tudi pogoji za imenovanje in razrešitev varuha, postopke delovanja izvršilnega organa Javne agencije Republike Slovenije za varstvo konkurence. Tukaj se uvaja dodatne naloge, ki jih bo izvajala agencija, ki bo delovala kot nadzorni organ, pripravljala letna poročila o aktivnostih ter sodelovala pri usklajevanju nalog z drugimi državami in Evropsko komisijo. Nadalje se ureja ureditev organizacije za kontrolo in certifikacijo hmelja in hmeljnih proizvodov. Tukaj se določa pristojni organ za kontrolo in certificiranje hmelja in hmeljnih proizvodov, kar ureja tudi pooblastilo za opravljanje nalog. Nadalje bo zakon urejal uskladitev izvajanja javnih služb na področju kmetijstva, vključno z živinorejo, ter poenostavitev priprave programa javnih služb. Nadalje bo urejal ureditev evidenc s področja kmetijstva, natančneje določeno vodenje obstoječih zbirk podatkov, določene nekatere nove zbirke podatkov, evidenco standardnega prihodka kmetijskih gospodarstev, evidenco pridelovalcev zelenjave in zelišč. Pod zadnjo točko ureja še področja s področja ekološkega kmetovanja, kjer gre prav tako za prenos uredbe 2018/848 Evropske unije o ekološkem kmetovanju. Novosti se nanašajo na nove proizvode, ki se bodo lahko uporabljali v ekološkem kmetovanju, in sicer na nadzorni sistem. Ureja se katalog kršitev in sankcij, nove evidence [[…]]
Državni sekretar, predlagam, da počasi zaključite predstavitev.
Da. S tem tudi končujem. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Edvardu Pauliču. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Kolegice in kolegi! Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je predlog zakona kot matično delovno telo obravnaval na 29. seji dne 23. 6. 2021. Odbor je prejel mnenje Komisije Državnega sveta za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki predlog zakona podpira. Odboru je bilo posredovano pisno mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je podala številne konkretne pripombe k večini členov predloga zakona. V dodatni predstavitvi pisnega mnenja pa je predstavnica Zakonodajno-pravne službe poudarila, da gre pri predloženem predlogu zakona dejansko za obsežne spremembe in dopolnitve in zaradi dodajanja posameznih sklopov členov ne gre zgolj za novelo s 76 členi, temveč za novelo, ki presega 90 členov. Glede na takšen obseg bi bilo treba skladno z nomotehničnimi smernicami oblikovati nov zakon. Tudi sicer bi bil nov zakon dobrodošel, saj je zaradi že preteklih in sedanjih številnih sprememb že dokaj nepregleden in težko berljiv. Dodala je tudi, da so nekatere njihove pripombe iz pisnega mnenja upoštevane v vloženih amandmajih koalicijskih poslanskih skupin, na nekatere pa se je predlagatelj odzval z dodatnimi pojasnili in obrazložitvami. V razpravi so sodelovali predstavniki Kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije, Zadružne zveze Slovenije in Sindikata kmetov, ki so izrazili podporo predlaganim rešitvam. V razpravi je bila večina predlaganih rešitev v predlogu zakona ocenjenih kot ustrezna, predvsem ukinitev samodejnega prenosa plačilnih pravic v primeru spremembe nosilca kmetijskega gospodarstva, vzpostavitev sistematičnega spremljanja stanja kmetijskih tal in ureditev gnojenja. Nestrinjanje pa je bilo izraženo v zvezi s predlogi za amandmaje odbora, ki jih je pripravilo Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, povzel pa jih je član odbora Branko Simonovič, z njimi se ukinja javnost podatka KMG-MID. KMG-MID je enotna in neponovljiva identifikacijska številka kmetijskega gospodarstva, katere uporaba je obvezna v vseh zbirkah podatkov ministrstva v zvezi s kmetijskim gospodarstvom. Določi se ob vpisu v register kmetijskih gospodarstev. Ne nazadnje je tudi Vlada v 9. členu predloga zakona zapisala, da gre za podatek, ki pripada kmetijskemu gospodarstvu, objektu in je javen. Javnost KMG-MID bi omogočila sledljivost hrane skladno s strategijo EU, od vil do vilic. Na številki KMG-MID temelji vsa sledljivost pridelave hrane oziroma vseh proizvodnih enot kmetijskega gospodarstva, z njo so povezani zemljišča, živali, lokacija obratov, varstvo rastlin in tako naprej. Potrošnik lahko na podlagi vpisa številke KMG-MID, ki jo dobi od kmeta, na spletnem pregledovalniku preveri, na katerih zemljiščih je pridelana hrana, ki jo kmet trži. Če bi ostal podatek KMG-MID javen, bi se s tem preprečila možnost špekulativne prodaje. Odbor je v razpravi sprejel predloge za amandmaja odbora, sprejel je tudi amandmaje koalicijskih poslanskih skupin ter člene predloga zakona.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Vojko Starović bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Lep pozdrav ponovno vsem! Državni sekretar! Predlog novele Zakona o kmetijstvu, pri katerem gre za obsežnejše spremembe, se nanaša na izvajanje skupne evropske in nacionalne kmetijske politike. Natančneje se določa, kdo je upravičenec za ukrepe kmetijske politike, poročanje o stanju organske snovi za oceno emisij in odvzemu toplogrednih plinov iz kmetijstva, uvaja se spremljanje stanja kmetijskih tal in ureditev gojenja. Med drugim se ponastavljajo nekateri administrativni postopki, urejajo se določbe plačilnih rokov za hitro pokvarljive živilske proizvode, širi se nabor nedovoljenih ravnanj v veliki preskrbi s hrano. Usklajujejo se tudi določbe na področju ekološke pridelave in spremljanja s predpisi EU. Prav tako se dopolnjujejo pogoji za inovacijo in razrešitev prehranskega varuha. Pri agenciji za varstvo konkurence za zaposlene, ki spremljajo verigo s hrano, uvajajo dodatne naloge. Daje se tudi dodatna pooblastila kmetijski inšpekciji, ki bo lahko v javnih prehranskih obratih izvajala nadzor nad izvajanjem novele o zelenem naročanju. Uvajajo se tudi nekatere evidence s področja kmetijstva, predvsem standardnega prihodka kmetijskega gospodarstva, pridelovalcev zelišč in zelenjave, zbirajo pa se tudi podatki za rastlinske genske banke. Iz predloga zakona se je črtala ureditev obcestne prodaje pridelkov, to področje pa naj bi bilo urejeno v prvi spremembi zakonodaje, ki ureja področje prodaje. V Poslanski skupini SAB opozarjamo, da potrebujemo bolj konsistentno kmetijsko politiko, ki je trenutno žal nimamo. Na eni strani se bo treba s tem sistemom subvencij tudi na evropski ravni pozabavati. Teh subvencij je veliko in tudi veliko denarja se zbira, toda kmetje in drugi pridelovalci se usmerjajo v proizvode, ki prinašajo več subvencij, ne pa v proizvode, ki jih išče trg. Če bi pogledali rezultate, koliko subvencij je bilo podeljenih, bi videli, da so največja kmetijska podjetja prejemala gros gros teh subvencij. Na drugi strani pa so tu podnebne spremembe, ki se nam dogajajo skoraj na dnevni bazi, in posledično ekstremne vremenske razmere, ki povečujejo verjetnost naravnih nesreč, kar se odraža v količini in kakovosti pridelkov ter v živinorejski proizvodnji. V zadnjih letih se veliko škode slovenskemu kmetijstvu dogaja zaradi suše, obilnih padavin, poplav, neurij s točo, vetrom, pozebe, sneg, žled, s tem so pogojeni tudi bolezni, škodljivci. Podnebne spremembe, ki se poslabšujejo, zahtevajo temu primerno kmetijsko politiko, ki bo temu sledila in iskala odgovore na te spremembe. V Poslanski skupini SAB predlogu zakona ne bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. Branko Simonovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim! Pred nami je zakon, ki je osrednji pravni akt na področju kmetijstva in kot tak pomemben dokument za slovenskega kmeta. Danes torej obravnavamo novelo Zakona o kmetijstvu, ki jo je pripravila Vlada, prinaša pa določene izboljšave za kmete ter zajema prenos evropske Direktive o nepoštenih trgovinskih praksah med podjetji v verigi preskrbe s kmetijskimi in živilskimi proizvodi. Zakon torej prinaša spremembe, ki se nanašajo na izvajanje skupne evropske politike, novosti in izboljšave pa se obetajo tudi na nacionalnem področju. Če se dotaknemo konkretnih rešitev, novela natančneje določa, kdo je upravičenec za ukrepe kmetijske politike, določa način poročanja o stanju organske snovi za oceno emisij in odvzemov toplogrednih plinov iz kmetijstva, uvaja se spremljanje stanja kmetijskih tal in ureditev gnojenja. Vsak kmet bo moral soglašati, da se lahko jemlje vzorce na njegovem zemljišču, za gnojenje pa se dovoljuje uporaba ostankov kmetijske pridelave in predelave. To je pomembna rešitev za oljkarje, ki že leta opozarjajo na potrebo po ureditvi uporabe ostankov, torej oljčnih tropin za gnojenje oziroma izboljševanje mediteranskih tal. Za dokončno rešitev te problematike bo na podlagi danes obravnavanega zakona Vlada sprejela še podzakonski predpis najkasneje do konca letošnjega leta. V nadaljevanju v Poslanski skupini Desus pozdravljamo tudi poenostavitev administrativnih postopkov za izvajanje ukrepov kmetijske politike. Dobrodošla je novost, da bo po novem Agencija za kmetijske trge in razvoj podeželja pozvala prijavitelje na posamezen ukrep k dopolnitvi vloge, če ta nima plačanih davkov in prispevkov. Doslej je bila namreč vloga tistih, ki so imeli več kot 50 evrov davčnega dolga, avtomatsko zvrnjena. Zakon ureja še določbe plačilnih rokov za hitro pokvarljive živilske proizvode, širi nabor nedovoljenih ravnanj v verigi preskrbe s hrano, dopolnjujejo se pogoji za imenovanje in razrešitev prehranskega varuha. Pri Javni agenciji za varstvo konkurence se na področju spremljanja verige s hrano uvajajo dodatne naloge. Veselili smo se, da se bo s to spremembo zakona uredila obcestna prodaja pridelkov, vendar očitno nekoliko prezgodaj. Ministrstvo je tekom usklajevanja ta člen črtalo iz osnutka problematike, ki je namreč nekoliko širša in povezana z Zakonom o trgovini. Naloga urediti to področje torej ostaja. Obcestne stojnice, ki zavajajo potrošnike z izvorom blaga, so v škodo domačim pridelovalcem in seveda tudi kupcem. Se pa na tem področju po zagotovilu ministrstva izvaja vsaj poostren nadzor. Tekom obravnave na matičnem delovnem telesu so bile sprejete dopolnitve, ki smo jih v Poslanski skupini Desus podprli. Veseli nas, se je zakon usklajen do te mere, da so podporo na matičnem delovnem telesu izrazile tako Kmetijsko gozdarska zbornica, Zadružna zveza Slovenije kot tudi Sindikat kmetov Slovenije. V Poslanski skupini Desus se strinjamo z vsemi predlaganimi rešitvami, ki jih novela prinaša, in bomo zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Jani Ivanuša. Izvolite.
Lep pozdrav še enkrat vsem prisotnim! Cene prehranskih izdelkov v zadnjih letih rastejo v nebo, kmetje pa ves ta čas opozarjajo, da zaradi nelojalne konkurence in nepoštenih praks v verigi od vil do vilic oni nimajo prav nič od tega. Tako so oškodovani kmetje in potrošniki, temu pa je počasi treba narediti konec. Zato je skrajni čas, da tudi v Sloveniji zavarujemo kmete in potrošnike. Direktiva Evropske unije nam ravno to omogoča. Skrajni čas pa je tudi, da končno jasno določimo upravičence za ukrepe kmetijske politike, pa ne zgolj zaradi potreb izvajanja kmetijske politike v skladu s predpisi Evropske unije, ampak tudi zaradi tega, ker še vedno nimamo jasno opredeljenega statusa kmeta. Posledično so kmetje prikrajšani za marsikatero subvencijo tako na državni ravni kot tudi na evropski. Smiselno bi bilo, da bi v prihodnje opredelili tudi status družinskih kmetij in na ta način omogočili zasledovanje cilja o ohranjanju poseljenosti in obdelanosti podeželja ter krajin. Mesta so prenatrpana, podeželje pa mora postati vabljivejše za mlade. Spremembe na področju kmetijstva so nujne, če resnično želimo ohraniti stabilno pridelavo in predelavo varne hrane, zagotoviti prehransko varnost in čim višjo stopnjo samooskrbe. Lepa hvala.
Hvala lepa. Tomaž Lisec bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani predstavniki ministrstva, kolegi, kolegice, vsem skupaj lep pozdrav! Dejstvo je, da je Zakon o kmetijstvu nekakšna biblija na področju kmetijstva za vse tiste, ki se s kmetijstvom na takšen ali drugačen način ukvarjajo. Zato nas veseli, da je nastal zakon, ki je tudi plod sodelovanja s Kmetijsko gozdarsko zbornico, Zadružno zvezo in Sindikatom kmetov Slovenije. Skratka, da so tisti, ki najbolj uporabljajo ta zakon, imeli pomembno vlogo in so soglasno in enotno podprli predlog zakona, ki je pred nami. Gre za veliko pomembnih vsebin, dovolite pa, da v imenu Poslanske skupine SDS navedem nekatere, ki se nam zdijo najbolj pomembne. Ena izmed pomembnih novosti tega zakona je spremljanje stanja kmetijskih tal in gonjenja. To na žalost do sedaj ni bilo urejeno, na terenu pa ogromno problemov. Upamo, da jih bomo končno začeli reševati. Prav tako nas v Poslanski skupini SDS veseli, da prihaja do poenostavitve administrativnih postopkov za izvajanje ukrepov kmetijske politike. Skratka, še eden izmed zakonov, ki zasledujejo debirokratizacijo na posameznih področjih. Prav tako nas zelo veseli, da smo zmogli določene korake pri obvezah pri javnem naročanju živil, torej da je na novo določena obveznost naročnika živil po predpisih o javnem naročanju, da se pri realizaciji javnih naročil upošteva delež ekoloških živil in živil iz shem kakovosti, minimalni delež ekoloških živil 15 %. Upamo, da bodo vsi potrošniki in predvsem javni zavodi sledili tem novitetam tega zakona. Prav tako se nam v Poslanski skupini SDS zdi zelo pomembno, da se daje še večji poudarek sami sledljivosti posameznih živil in njihovih proizvodov. Skratka, sledljivost, veliko smo o tem govorili, premalo pa naredili. Zdi se nam zelo pomembno tudi, da se dopolnjujejo nedovoljena ravnanja, saj se njihovo število razširi s 23 na 27 nedovoljenih ravnanj. Prav tako podpiramo, da dobi Javna agencija Republike Slovenije za varstvo konkurence nove naloge, skratka da nimamo še enega brezzobega tigra, ampak imamo organ, ki mora bdeti nad velikim delom nalog na področju kmetijstva. Prav tako se nam zdi zelo pomembno, da se uskladi izvajanje javnih služb na področju kmetijstva, vključno z živinorejo, ter poenostavlja priprava programa javnih služb. Ne nazadnje pa se nam v Poslanski skupini SDS zdi zelo pomembno tudi, da urejamo področje ekološkega kmetovanja, kajti novosti se nanašajo na nove proizvode, ki se bodo lahko uporabljali v ekološkem kmetovanju, na nadzorni sistem, katalog rešitev in sankcij, nove evidence in tako naprej. Ne nazadnje, kar je pomembno tudi za potrošnike, na novo se določijo kmetijski in živilski proizvodi ter plačilni roki za hitro pokvarljive kmetijske in živilske proizvode, do največ 30 dni, sedaj 45, ter za ostale kmetijske proizvode do 60 dni, sedaj do 90 dni. Skratka, hitri plačilni roki, kakor rečemo, hitro od vil do žlice. Ogromno je nekih novih sprememb na področju kmetijstva in veselimo se, da smo skupaj z vsemi deležniki zmogli in v tem mandatu pripravili tako obilen in kmetom všečen zakon. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Jože Lenart. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani predstavnik ministrstva! Spremembe enega izmed krovnih zakonov o kmetijstvu pričakujemo že od leta 2020, ko so bile vsebine, ki so danes predmet parlamentarne obravnave, dane v javno obravnavo. Od ministrove napovedi, da bo zakon o kmetijstvu vseboval tudi nujno uskladitev z Evropsko unijo, predpise pri drugačni ureditvi definicije kmetijskega gospodarstva in nosilca kmetijskega gospodarstva, ni ostalo veliko. Določene vsebine, predpostavke smo tako sicer lahko zasledili v lanskoletnem osnutku, a je bil to očitno pretrd oreh, ki ga bo potrebno streti že v bližnji prihodnosti. Glede na obsežne spremembe zakona ter dolgotrajno sprejemanje bi lahko skladno z mnenjem Zakonodajno-pravne službe upravičeno pričakovali nov zakon, ki bi vseboval tudi z zainteresirano javnostjo ter deležniki dogovorjene spremembe o definiciji kmeta oziroma kmetice ter kmetijskega gospodarstva. Ne glede na povedano nekatere rešitve v predlogu zakona, ki so v skladu s predpisi Evropske unije, v LMŠ prepoznavamo kot dobre. Tako se nam na primer zdi koristno, da se določi pristojnost za spremljanje in poročanje o stanju organske snovi in hranil v kmetijskih tleh, kar je potrebno za oceno emisij in oceno toplogrednih plinov, ki nastajajo pri dejavnosti v zvezi z izrabo zemljišč za kmetijsko proizvodnjo. Enako velja za spremljanje stanja gnojenja, ki do danes ni bilo ustrezno urejeno, saj uravnoteženo ter predvsem smotrno gnojenje ohranja rodovitnost zemljišč ter zmanjšuje negativne vplive na okolje. Pozdravljamo tudi napredek na področju ekološkega kmetovanja, predvsem pri skupinskem certificiranju ekoloških pridelovalcev in okrepljenem nadzoru s previdnostnimi in preventivnimi ukrepi ter pri označevanju ekoloških proizvodov zato, da bi se zmanjšale zlorabe. Pri vprašanju opolnomočenja funkcije Varuha odnosov v verigi preskrbe s hrano je ostalo še dovolj prostora za napredek zlasti pri zamejevanju nepoštenih trgovinskih praks med podjetji v verigi preskrbe s kmetijskimi proizvodi. Veseli pa nas, da se dodatno urejajo nedovoljena ravnanja deležnikov in delovanja Javne agencije Republike Slovenije za varstvo konkurence. V skladu z Uredbo o zelenem javnem naročanju je minimalni delež naročanja ekoloških živil že opredeljen. Novost v predlogu je, da bodo o tem naročniki morali poročati, inšpektorju za kmetijstvo pa bo poverjen nadzor. V praksi je izvajanje uredbe še vedno zahtevno in morda manj učinkovito, saj javni zavodi na določenih področjih Slovenije enostavno ne morejo do ekološko ter lokalno pridelane hrane. Ekološki kmetje javnim zavodom namreč velikokrat ne morejo dobaviti dovolj velikih količin, saj pridelava ni intenzivna, problematika pa je še toliko bolj pereča zunaj sezone. Obstaja velika možnost, da se na razpise javljajo različni posredniki dvomljivih ekoloških proizvodov, ki pa niso nujno proizvedeni v Sloveniji oziroma se sledljivost ob večjih količinah celo izgubi. Špekulativne prodaje bi gotovo lahko zmanjšali, če bi ostala identifikacijska številka KMG-MID v predlogu zakona javna, kot je bilo to sprva predvideno, in bi jo naročnik ali potrošnik dobil od kmeta ali kmetice. Številka KMG-MID omogoča sledljivost pridelave hrane po načelu s polja na mizo, kar je v tujini že dobro uveljavljena praksa, tudi na podlagi tehnologije veriženja podatkovnih blokov, bolj poznane pod imenom blockchain. S telefonom v trgovini lahko torej pridemo do podatkov o hrani. Umik člena gotovo ni v skladu z usmeritvijo v digitalizacijo, o kateri tako radi slišimo iz ust vladnih predstavnikov. Moderne prakse, tudi v kmetijstvu, so v vzponu in obenem nekatere tudi koristne za sledljivost hrane, ki jo uživamo, in sledljivost za tistimi, ki jo dobavljajo. Zagotavljanje konkurenčnosti na podlagi premišljenega prilagajanja digitalnim trendom v kmetijstvu je lahko tudi velika priložnost za kakovostnejšo hrano, tudi za razvoj turizma na podeželju, za podporo zdravemu okolju in konec koncev za zdravje prebivalk in prebivalcev Slovenije. V LMŠ predlogu zakona ne bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. Predrag Baković bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Pred sabo imamo danes Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kmetijstvu. Zakon, spisan na pristojnem ministrstvu, je bil po njihovem mnenju potreben sprememb ter dopolnitev zaradi izvajanja kmetijske politike v skladu s predpisi Evropske unije ter tudi za potrebe izvajanja nacionalne kmetijske politike. Ob pogledu na zakonsko materijo lahko ugotovimo, da gre za zelo obširno novelo in ne gre le za nekaj manjših sprememb ter dopolnitev. Na to je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba. V Poslanski skupini Socialnih demokratov delimo njihovo mnenje, da gre za zelo obširno novelo, skozi katero se stežka prebiješ na način, da se resnično poglobiš v vsako spremembo ter vsako dopolnitev. Morda resnično ne bi bilo slabo, če bi se pripravljavci oziroma predlagatelj zakona odločil za nov zakon. Kakšne spremembe, predvsem pa kakšne rešitve prinaša zakonska materija? Pristojno ministrstvo je rešitve razdelilo kar v 13 sklopov, ki usklajujejo nekatere nepravilnosti, ki jih je ugotovila revizija Evropske komisije, pa vse do ureditve vodenja zbirk podatkov in vzpostavljanja novih zbirk podatkov. Poslanke in poslanci Socialnih demokratov smo zakon dodobra prečesali in ugotavljamo, da so nekatere rešitve dobre, nekatere rešitve pa žal take, da jih ne moremo podpreti. Pozdravljamo ureditev prenosa plačilnih pravic v primeru spremembe nosilca kmetijskega gospodarstva ter rešitve, ki zadevajo spremljanje stanja kmetijskih tal in gnojenja. Vsekakor pozdravljamo vzpostavitev mehanizma sistematičnega spremljanja kmetijskih tal, a ne moremo podpreti spremembe, ki je prišla s predlaganim amandmajem, ki ureja oziroma spreminja tajnost podatka KMG-MID. Menimo, da je posebej nesprejemljivo, da omenjeni podatek ne bi bil več javen. Razlogov, zakaj je do predlagane spremembe prišlo, v naši poslanski skupini ne sprejemamo, saj menimo, da s tem ko ostane KMG-MID javen, preprečimo možnosti špekulativne prodaje proizvodov, ki jih posamezna kmetija oziroma imetnik KMG-MID prodaja. Predlagane zakonske spremembe, ki so bile zapisane, kot jih je predlagalo ministrstvo, bi v naši poslanski skupini podprli, žal pa je tekom sprejemanja in dokončnega oblikovanja materije prišlo do nekaterih sprememb, zaradi katerih Socialni demokrati do zakona ostajamo zadržani. Hvala.
Hvala lepa. Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani vsi prisotni! Na Zakon o kmetijstvu lahko gledamo in ga beremo kot kmetijsko ustavo, saj je to krovni zakon s področja kmetijstva, ki določa skladnost, nevtralnost in enakopravnost ukrepov kmetijske politike. Ukrepi in programi, ki se izvajajo na različnih področjih, morajo biti usmerjeni k istim ciljem kmetijske politike. Zakon o kmetijstvu je bil od leta 2012 spremenjen in dopolnjen že šestkrat, tokratna sprememba pa je potrebna tudi zaradi izvajanja kmetijske politike v skladu s predpisi Evropske unije in za potrebe izvajanja nacionalne kmetijske politike. Natančneje se določa, kdo je upravičenec za ukrepe kmetijske politike, dopolnjujejo se področja, kot so bilanca organskih snovi in hranil v kmetijskih tleh, stanje kmetijskih tal in gnojenja, poenostavitve administrativnih postopkov za izvajanje kmetijske politike ter določa delovanje Varuha odnosov v verigi preskrbe s hrano ter na novo se definira nedovoljena ravnanja v verigi preskrbe s hrano. Zakon prinaša novosti, ki se nanašajo na nadzorni sistem, katalog kršitev in sankcij, nove evidence, uvoz ter preventivne in previdnostne ukrepe, ki jih morajo izvajati ekološki pridelovalci in predelovalci. Na področju ekološkega kmetovanja se dodajajo novi ekološki proizvodi, kot so morska sol, reja divjadi, reja kuncev, insektov, volna in koža. V Novi Sloveniji poudarjamo, da so pridelava, predelava in distribucija varne hrane strateškega pomena za vsako družbo in imajo velik vpliv na gospodarstvo, okolje in zdravje prebivalstva. To se je močno pokazalo v času epidemije covida-19, ko je bila preskrba z zelenjavo v Evropski uniji zaradi zaprtih mej med državami motena. Na področju kmetijstva se je potrebno zavedati, da so bile od nekdaj temelj slovenskega kmetijstva družinske kmetije. V Novi Sloveniji podpiramo razvoj in ohranitev družinskih kmetij ter prenos znanja, delovnih navad, ljubezni do domače zemlje na mlade rodove. Žal pa statistika kaže, da je kmetijstvo v Sloveniji v slabem stanju, beleži se vse več izstopov iz ekološkega kmetovanja in opuščanj kmetovanja nasploh. Iz vsakoletnega poročila o stanju v kmetijstvu lahko razberemo, da se v Sloveniji letno zapre med tisoč in tisoč 500 kmetij. Z vidika obdelane krajine in ohranjanja podeželja je to zaskrbljujoč podatek. Res je, da se je v zadnjih letih povečala povprečna velikost kmetije. Če je bila le-ta v letu 2012 velika približno 6,3 hektarja, se je ta številka danes povečala na 6,9 hektarja. Vzrokov za zapiranje in ukinjanje kmetij na Slovenskem je več. Med pomembnejšimi so zagotovo vedno večja in zakomplicirana birokracija, razne evidence, ki se tudi podvajajo, nizke odkupne cene kmetijskih pridelkov in visoki stroški surovin in dela ter pomanjkanje mladih prevzemnikov, saj je delo na kmetiji specifično, kmetija zahteva celega človeka 24 ur na dan. Smo v času in poklicani, da vrnemo kmetu spoštovanje in priznanje za njegov trud in delo, ki ga opravi za vse nas in naravo. Zato bomo poslanci Nove Slovenije – krščanskih demokratov zakon o kmetijstvu podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Monika Gregorčič. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Danes odločamo o predlogu novele Zakona o kmetijstvu, ki je precej obsežen, naslavlja pa izzive, vezane na delovanje posameznih institucij, upravičenost subjektov do ukrepov kmetijske politike in usklajuje izvajanja določenih dejavnosti na področju kmetijstva. V okviru novele zakona se dopolnjujejo področja, ki zajemajo nadzor nad emisijami toplogrednih plinov, vzpostavlja pa se tudi sistem preverjanja kvalitete kmetijskih tal. Trenutno se stanje kmetijskih tal pri nas spremlja zgolj na podlagi fizikalno-kemijskih analiz, opravljenih na vzorcih zemlje, ki jih zajamejo kmetje sami. A takšen način nadzora ni niti sistematičen niti ne zagotavlja, da so vzorci zajeti na pravilen način. Predlog zakona obstoječi način nadgrajuje tako, da postavlja strukturo v sistemu spremljanja kmetijskih tal in določa center, iz katerega se bo lahko učinkovito ter na pregleden način zbiralo podatke in upravljalo s podatki. Snovalci novele zakona si med drugim prizadevajo za poenostavitev administrativnih postopkov pri izvajanju kmetijske politike. S tem namenom je predlagana pravna podlaga, da se zmanjšajo administrativne ovire, ki zajemajo predvsem dokazovanje upravičenosti v primerih, ko je nekdo upravičen do sredstev iz ukrepov kmetijske politike. Zato bo potrebne podatke po novem preiskala in preverila agencija sama, kmetje pa bodo imeli manj težav z birokratskimi procesi in se bodo lahko osredotočali na svoje primarno poslanstvo. Pri tem ni nepomembno, da teh podatkov od agencije ne bodo mogle pridobivati ostale institucije, saj se na ta način varuje upravičene interese slovenskih pridelovalcev. Poleg tega pa ta novela predvideva vzpostavitev nekaterih novih evidenc, evidence standardnega prihodka kmetijskih gospodarstev, evidence pridelovalcev zelenjave in zelišč ter evidence podatkov rastlinske genske banke. V SMC verjamemo, da je potrebno poglobiti sistematiziran pristop do kmetijstva v Sloveniji. Z dobrim evidenčnim sistemom si bomo namreč zagotovili pregled, na podlagi katerega bomo lahko učinkoviteje usmerjali ukrepe kmetijske politike na tista področja, ki jih bodo zares potrebovala. Predlog zakona pa spreminja tudi pogoje, pod katerimi se lahko izvajajo nekatere javne službe, ter ustrezno dopolnjuje področje kmetijske inšpekcije. Poslanci SMC pozdravljamo trud, ki je bil vložen v pripravo tako obsežne novele zakona. Prepričani smo, da so ukrepi, ki usmerjajo k višji stopnji koordinacije v slovenskem kmetijstvu, dobrodošli. Vsi skupaj si moramo prizadevati za večjo učinkovitost sredstev, ki jih prek kmetijske politike namenjamo slovenskim kmetom. Hkrati pa moramo kmetom omogočiti, da se bodo lahko koncentrirali na svoje osnovno poslanstvo, ki je izrednega pomena za našo družbo. Zato bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra predlog te novele zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O PRISPEVKIH ZA SOCIALNO VARNOST V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina osmih poslank in poslancev s prvopodpisanim Lukom Mescem. Predlog zakona je na 35. seji 22. 6. 2021 obravnaval Odbor za finance kot matično delovno telo. Ker po končani razpravi odbor členov predloga zakona ni sprejel, je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Robert Polnar bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje je temelj socialne države. Pravice, ki sledijo iz njega, se financirajo iz vplačanih prispevkov posameznikov in iz odhodkov državnega proračuna. Država je po ustavi dolžna skrbeti za delovanje sistema pokojninskega in invalidskega zavarovanja ter ukrepati z nenehnimi, vendar ne prehitrimi spremembami. To še posebej zavoljo dinamike v družbenih razmerjih, kadar je delovanje sistema ogroženo z neizravnanostjo prihodkov in odhodkov. Leta 1996 se je Vlada odločila, da občutno zniža prispevne stopnje za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, prispevek delodajalca se je malone prepolovil. Zmanjšal se je s 15,5 % na 8,85 %, medtem pa je breme zaposlenega ostalo na enaki ravni. Cilj je bil pospešiti gospodarsko rast s povečevanjem gospodarske aktivnosti, zlasti z intenziviranjem investicijske dejavnosti podjetij. Ukrep pa je imel tudi izrazito negativno posledico, strmo naraščanje zadolženosti pokojninske blagajne. V bilancah pokojninske blagajne so tako od leta 1996 do vključno leta 2000 nastajali in se akumulirali primanjkljaji. Na podlagi finančnih predpisov Zakona o javnih financah in zakona o izvrševanju proračunov za vsako leto je bila pokojninska blagajna prisiljena med letoma 1996 in 2000 najemati posojila, zato da je lahko nemoteno izplačevala pokojnine in druga upravičenja. Leta 2001 je sledila obveznost Kapitalske družbe za sofinanciranje pokojninske blagajne iz svojega poslovnega izida ter pomembna reformna novost. Državni proračun je prevzel obveznost zagotavljanja stabilnega finančnega poslovanja pokojninske blagajne s financiranjem razlike med izvirnimi prihodki sistema in celotnimi odhodki za financiranje vseh zakonskih obveznosti. Takratna politična opcija je tovrstno znižanje stroškov dela opravičevala z novo obremenitvijo gospodarstva z davkom na izplačane plače. Prihodki državnega proračuna iz davka na izplačane plače so bili najvišji v letih 2004 in 2005, 7,5 % celotnih prihodkov proračuna, 472 milijonov leta 2004 in 506 milijonov leta 2005. Država se je temu viru prihodkov odpovedala leta 2009 v interesu spodbujanja gospodarske dinamike in konkurenčnosti slovenskih podjetij. Če bi to davčno vrsto ohranili, bi imela vpliv na celo serijo makroekonomskih agregatov, zato danes ni mogoče oceniti, kako velika škoda je bila s tem povzročena. Jasno pa je nekaj drugega. Pokojninska blagajna je na račun znižanja prispevkov delodajalcem izgubila več kot 20 milijard evrov, če upoštevamo še leto 2020. To se je moralo odraziti pri višini pokojnin. Obe pokojninski reformi sta na eni strani zviševali upokojitvene pogoje, na drugi strani pa zniževali standard pravic, ki so bile predhodno vplačane in zaslužene. Nasprotniki postopnega dviga prispevne stopnje delodajalcev se sklicujejo predvsem na podatke in iz njih izhajajoča napotila Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj, OECD. Tam pravijo, da je davčna obremenitev dela v Sloveniji razmeroma visoka pri prispevkih za socialno varnost in razmeroma nizka pri dohodnini, pa vendar so v zakonodajni proceduri obsežne spremembe dohodninske zakonodaje, ki bodo te obremenitve še znižale. Pri tem je pomembno vedeti, da bomo v končni posledici plačevalci svojega pokojninskega in socialnega sistema mi sami, državljanke in državljani Slovenije, ne pa birokrati iz belega sveta. Ureditev razmerij med delom in kapitalom je temeljno področje vsake razvojne vizije. Vsaka od teh dveh ekonomskih kategorij je neizogibno vključena v kakršnokoli predelavo davčne zakonodaje, rešitve pa niso preproste, kar se nazorno kaže v našem konkretnem primeru. Proračunski prihodki so zdaleč prenizki za zadovoljevanje potreb v vseh državnih podsistemih. Spremembe na bolje so kajpada mogoče, toda ne bomo jih dosegli, dokler bo vse izviralo iz prepričanja, da so edini pomembni procesi v družbi tisti ekonomski, ki jih upravlja kapital, ter da izvira moč politikov samo iz tega, koliko se prikupijo kapitalu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Jani Ivanuša. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav še enkrat! Konkurenčnost poslovnega okolja je pomemben dejavnik, ki v končni fazi vpliva tudi na pokojnine. Visoko davčno breme in prispevki za socialno varnost so najpogostejši vzrok za nastanek in tudi razcvet sive ekonomije pri nas v Sloveniji. Prav tako je znižanje bremena za delodajalce najučinkovitejši ukrep v boju proti sivi ekonomiji. Bolj so obremenitve delodajalca visoke, bolj si bodo ti prizadevali, da te obremenitve obidejo. Res je, da bi se že v naslednjem letu prihodki iz naslova prispevkov delodajalcev zvišali za 126 milijonov evrov, kasneje pa še več, vendar pa predlagatelj noče razumeti, da ima tak ukrep dve plati. Na drugi strani je ukrep kot dvorezni meč, hudo udari po gospodarstvu, zaposlenosti in dolgoročno celo zniža prispevke. Vsi se strinjamo, da je za slovenske upokojence potrebno poskrbeti, saj si zaslužijo dostojno življenje, vseeno pa ni pravilni mehanizem to, da se obremenjuje gospodarstvo na tak način, da bo to dolgoročno pripeljalo le do še večjih primanjkljajev v proračunu. Z manj obremenjenim gospodarstvom bi povečali število vključenih v obvezno zavarovanje in s tem zvišali pobrane prispevke. Prispevki se morajo skozi veliko bolj smiseln in produktiven mehanizem prenesti do upokojencev, kot je to predvideno v beli knjigi o pokojninah. Slovenska nacionalna stranka se vedno zavzema za dobrobit slovenskih upokojencev in se bo tudi v bodoče zavzemala. Potrebno pa je izpostaviti, da je tako zavajanje ljudi le poseg v gospodarstvo in namenjeno zgolj všečnosti ter pridobivanju bodočih glasov. Zaradi tega v naši stranki takih predlogov nikakor ne moremo podpreti. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavila Suzana Lep Šimenko. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Stranka Levica je v parlamentarno proceduro vložila predlog zakona o prispevkih za socialno varnost, s katerim želijo dvigniti delodajalski prispevek za pokojninsko in invalidsko zavarovanje s trenutnih 8,85 % na 12,05 %. V Levici namreč že vseskozi ocenjujejo, da so plače premalo obdavčene. Pa je res tako? Slovenija je po podatkih OECD v povprečni bruto plači obdavčena z 42,9-odstotnim davčnim bremenom, povprečje v državah OECD pa je bilo lani pri 34,6 %. Najvišjo obdavčitev dela ima Belgija, kar 51,5 %, najnižjo pa imajo v Čilu, le 7 %. V Evropi ima najnižjo obdavčitev dela Švica, in sicer 22,1 %, V Evropski uniji pa Irska z 32,3 %. V Sloveniji ni težava zgolj v visoki obdavčitvi povprečne plače, problem pri obdavčitvi je predvsem progresija, kar pomeni, višja kot je plača, višji je odstotek plačanega davka, kar posledično pomeni visoko davčno obremenitev plač razvojnega kadra, kar je seveda za razvoj države problematično. Se pa premiki na tem področju dogajajo. V zadnjih letih je bila razbremenjena božičnica, razbremenjen je bil regres do povprečne plače, malenkost se je povečala splošna olajšava in meja za vstop v višje davčne razrede pri dohodnini. Bistveno spremembo pa si lahko obetamo z novo davčno reformo, ki jo že imamo v Državnem zboru in prinaša dvig splošne olajšave na 7 tisoč 500 evrov, znižuje najvišjo davčno stopnjo s 50 na 45 % in tako naprej. V Slovenski demokratski stranki vseskozi zagovarjamo nižjo davčno obremenitev dela, saj se zavedamo, da bodo državljani višek denarja, ki ga bodo dobili na račun, porabili za blago in storitve in država bo v blagajno spet dobila prihodke, le prek drugih davkov. Ob tem pa seveda bistveno izboljšamo kvaliteto življenja državljanov. Predloga Levice, ki pomeni višanje davkov, v Slovenski demokratski stranki tako nismo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil mag. Dejan Židan. Izvolite.
Gospod podpredsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Lep pozdrav tudi predstavnicam slovenske Vlade in ostalim prisotnim! Avgusta 2018 nas je pet predsednikov parlamentarnih strank, to je stranke Lista Marjana Šarca, Socialnih demokratov, Stranke modernega centra, Stranke Alenke Bratušek, Demokratične stranke upokojencev Slovenije, podpisalo koalicijsko pogodbo. Na osmi strani pod poglavjem Pravičen, solidaren in finančno vzdržen pokojninski sistem ter zagotavljanje varne starosti je tudi alineja, okoli katere smo se uskladili. Piše takole: »S ciljem približevanja obremenitve za delodajalce in delojemalce bomo postopoma dvignili prispevne stopnje za pokojninsko zavarovanje za delodajalce, in sicer do konca mandata v stopnji 0,8 odstotne točke dviga za delodajalce na leto.« Torej tako, kakor je pred nami tudi zakon. Zato nam je Socialnim demokratom nekoliko žal, da predlagatelj ni stopil do vseh, ki so to podpisali, se zavezali, celo sami bi pomagali, da svojo obljubo tudi izpolnijo. Če namreč seštejemo podpisnike te koalicijske pogodbe: LMŠ 14 glasov, Socialni demokrati 12, SMC takrat nekoliko več, sedaj 5, SAB 5, Desus 4, je že 40 glasov, ker so poslanci nepovezanih poslancev prav tako iz podpisnic, dodatni 4 glasovi, je 44, in ko dodamo stranko Levica, je to 52. Torej zadostni kvorum, da bi zakon moral biti sprejet. In v državi, ki nekaj da na demokratične vrednote in spoštovanje do državljank in državljanov, danes ne bi imeli na nek način pogrebne slovesnosti okoli tega zakona, ampak bi zakon sprejemali, zato ker je 52 glasov poslank in poslancev v parlamentu dovolj, da je zakon sprejet. In potem slovensko čudaštvo in tip politike, kakršnega ne želimo, ljudje, katerih stranke so po dogovoru in posvetu z njimi podpisale, glasujejo drugače. In danes imamo slovo od tega zakona. Zakaj je to slabo? Smo ena redkih držav, kjer je prispevek delodajalca za varne, stabilne, solidarne pokojnine nižji, kakor prispevek delavcev. To je napačno. To, kar so se odločili leta 1996, je napačno. Tudi da so potem davek na plače enostavno ukinili, je napačno. Zato v resnici zbiramo premalo denarja, pa smo dolžni upokojenkam in upokojencem zagotoviti stabilne pokojnine, rast pokojnin in pokojnine, ki so primerne. Če tega ne financiramo, kaj pa ostane? Ostane nekaj, česar ne želimo, to je dopolnilno zdravstveno zavarovanje. Vam takoj povem, zakaj tega ne želimo. Zato, ker dopolnilno ni solidarno in dopolnilno dela razlike. Ljudje, ki imajo nizko plačo, si v resnici težko privoščijo dopolnilno pokojninsko zavarovanje, ljudje, ki imajo visoko plačo, pa si ga privoščijo. Torej ni več solidarnosti. Tega vira pač ni. Drugo. Da bomo manjkajoči denar zagotovili prek demografskega sklada – lahko bi povedal blago besedo, bom pa kar resnično – je laž. Ne bomo, premalo denarja je tam in se namenja za vse ostalo. Zato je popravek napake 0,8 odstotne točke na leto edina možna pot. Zato to idejo podobno kot avgusta leta 2018 tudi v letu 2021 Socialni demokrati podpiramo. Upam, da naslednjič vložimo zakon z 52 podpisi. Vsakega poslanca in vsako poslanko moramo vprašati, ali beseda iz avgusta 2018 velja tudi leta 2021. Povsem sem prepričan, da ko bomo to vprašali nekaj mesecev pred volitvami, se ne bodo imeli kam skriti. Vprašali bomo, ali vaš podpis velja, nekaj mesecev pred volitvami, jih bo postalo strah in obstaja realna možnost, da naslednjič, ko skupaj vložimo, vložimo z 52 glasovi in bo ta zakon, ki je nujno potreben, sprejet. Hvala vam.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Miha Kordiš. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Socialna slika slovenskih upokojencev je porazna. Imamo kar 42 % prejemnikov pokojnin, ki shajajo z manj kot 600 evri na leto, se pravi, skoraj ena polovica upokojencev živi pod pragom tveganja revščine. Zakaj? Ker je pokojninska blagajna strahovito podhranjena. V preteklem letu je bila zato deležna kar 1,15 milijarde evrov težkega transferja iz državnega proračuna v pokojninsko blagajno, da se je lahko pokrilo vse obveznosti države do upokojencev in pokojnine normalno izplačalo. Izvirni greh, zakaj pokojninska blagajna beleži take primanjkljaje, lahko iščemo v letu 1996, ko se je prispevna stopnja za delodajalce praktično prepolovila in šla s 15,5 % na 8,85 %. Medtem je prispevna stopnja za delavce ostala enaka in pokojninska blagajna, ki je prej prikazovala presežke, je kar naenkrat začela beležiti izgube, breme pa je nase prevzel proračun z denarjem vseh državljank in državljanov. In zakaj? Obljubljenega razcveta gospodarstva, ki naj bi prišel zaradi razprispevčenja oziroma razdavčitve plač, nismo dobili. Milijarde so stekle v davčne oaze, kot rečeno, v pokojninski blagajni pa je zazevala luknja. Da to spremenimo in solidarnost postavimo v pokojninskem sistemu zopet na prvo mesto, smo se v Levici takrat še s koalicijo Marjana Šarca dogovorili, da se bodo v naslednjih štirih letih prispevne stopnje za delodajalce dvigale po 0,8 odstotne točke na leto, v štiriletnem obdobju pa bi to pomenilo 560 milijonov evrov dodatnih letnih prihodkov za pokojninsko blagajno. To je ogromen denar. To je polovica od tega državnega transferja, ki sem ga omenjal prej, to je tudi številka, kolikor približno Slovenija zaostaja po investicijah v javni zdravstveni sistem, če se primerjamo z najrazvitejšimi državami. Učinek za zasebni sektor v kumulativi bi bil v resnici zanemarljiv ne glede na to, kako lahko poslušamo razprave in stališča, da bi Levica zopet ugonobila gospodarstva. Ne drži. Vse, kar bi bilo, je, da bi se čisti dobiček zmanjšal po preteku tega štiriletnega obdobja za 9,7 %. Ne bi torej obremenili gospodarstva, obremenili bi dobiček. Po zadnjih podatkih je ta v letu 2019 znašal kar 4,6 milijarde evrov, v letih pred tem pa se je dvigoval silovito, enako lahko pričakujemo tudi v prihodnosti. Samo med letoma 2015 in 2018 se je ta dobiček dvignil kar za 99 %, se pravi, da se je praktično podvojil. A za pravične prispevne stopnje, ki bi pokrile pokojnine slovenskih upokojencev, za to pa kar naenkrat ni politične volje, čeravno je večina glasov v Državnem zboru leta 2018 podpisala koalicijsko pogodbo, v kateri je bil naveden natančno takšen ukrep, kot ga v Levici danes predlagamo. Očitno predvolilne obljube v tej državi ne veljajo nič. Če bomo oblikovali naslednjo vlado z drugačnim krmilom in drugačnimi usmeritvami, kot je to aktualna vlada Janeza Janše, se moramo zavedati, da bomo to lahko storili le, če bodo obljube državljankam in državljanom, naše zaveze, politične zaveze do ljudi v tej državi dobile nazaj na pomenu, ki so ga izgubile pred 20 leti. Obljube do ljudi je potrebno držati, še posebej to polagam na srce vsem, ki se zavedate, v kako hudi stiski so se znašli ljudje v tej državi v epidemiji covid-19 in zaradi represije vlade Janeza Janše. Tem ljudem je potrebno pomagati, in to ne z enkratnimi akcijami, ampak tako, da Slovenijo spet definiramo kot socialno državo in poskrbimo za pravično prerazporeditev bogastva v družbi. Dvig prispevkov za delodajalce, ki bi napolnil pokojninsko blagajno, ki bi omogočil dvig najnižjih pokojnin s temi dodatnimi prilivi, je zagotovo prva izmed nabora prioritet, ki ga mora naslednja vlada upoštevati, če se že ta hip ne najdejo glasovi. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavila Tadeja Šuštar. Izvolite.
Hvala za besedo. Levica je v zakonodajni postopek vložila novelo Zakona o prispevkih za socialno varnost, ki bi s povečanjem prispevne stopnje za delodajalce prinesla veliko povečanje obremenitve dela s prispevki. Predlog s prvopodpisanim Luko Mescem bi namreč prispevno stopnjo delodajalcev do leta 2025 postopoma povečal z 8,85 % na 12,05 %, torej povečanje prispevne stopnje za kar 3,2 odstotne točke oziroma za 36 %. Glede na ocene predlagateljev bi to obremenitev samo v letu 2022 povečalo za skoraj 140 milijonov evrov, do leta 2025 bi se letna obremenitev povečala že za več kot 550 milijonov evrov. Gre za predlog, ki je neposredno usmerjen proti ustvarjalnosti in prizadevnosti slovenskih podjetnikov ter njihovih zaposlenih. Poleg tega vse primerjalne analize kažejo, da bi Slovenija morala iti v smer zmanjšanja obremenitve dela z davki in prispevki in ne v smer povečanja te obremenitve. Predlog zakona je Odbor za finance obravnaval v torek, 22. junija 2021. Na seji je član odbora in vodja Poslanske skupine Nova Slovenija Jožef Horvat izrazil jasno in odločno nasprotovanje predlogu zakona Levice ter med drugim dejal: »S predlaganim ukrepom dviga prispevne stopnje za delodajalce bi se porušila tudi vsa prizadevanja iz preteklih let za postopno znižanje davčne obremenitve dela, kot so znižanje progresivnosti dohodninske lestvice, povečanje in popravki sistema dodatne splošne olajšave, posebna shema za razbremenitev najbolj produktivnega in ustvarjalnega kadra ter shema za čezmejno opravljanje dela s ciljem prenosa znanja in izkušenj.« Celovito davčno razbremenitev dela sicer prinaša vladna davčna reforma, ki je že vložena v parlamentarno zakonodajno proceduro. V Poslanski skupini Nova Slovenija – krščanski demokrati smo zadovoljni, da je Odbor za finance zavrnil omenjeni zakon o prispevkih za socialno varnost, ki ga je predlagala Levica, zato Državni zbor o tem predlogu zakona ne bo glasoval. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, državna sekretarka, kolegice poslanke in kolegi poslanci! Zakonska novela zasleduje dva ključna cilja, izboljšanje standarda upokojencev in povečanje obsega javnih sredstev, ki so na razpolago za socialne in razvojne namene. Po mnenju predlagatelja bi te cilje dosegli, če bi postopoma zvišali prispevno stopnjo delodajalcev za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, in sicer tako, da se s sedanjih 8,85 % dvigne na 12,05 %. S tem bi dvignili pokojnine in zmanjšali odhodke proračuna, ki danes maši finančno luknjo pokojninske blagajne. V državnem proračunu bi ostalo več sredstev za izboljšanje zdravstvenega sistema, Slovenija pa bi imela takšen obseg socialnih pravic, da bi ji zavidale celo skandinavske države. Skratka, če sledimo promociji predlagatelja, lahko mirno zaključimo, da bo Slovenija s sprejetjem višje prispevne stopnje za pokojninsko zavarovanje postala novi eldorado. Le kako bi lahko kdo temu sploh nasprotoval, saj se sliši kot pravljica? In ja, žal je to samo pravljica, za katero verjamem, da ji večina državljanov ne bo nasedla. Ne nazadnje temu predlogu nasprotuje celo Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Ta je mnenja, da bo tak nepremišljen enostranski poseg pokojninski blagajni škodil. Dejstvo je, da je naš pokojninski sistem zaradi demografskih sprememb nevzdržen. Z nevzdržnostjo pa se ne soočamo samo mi, ampak večina držav. Tega ne bomo rešili s čarobno palico, ad hoc, nepremišljeno. Ne pravimo, da koreniti posegi v pokojninski sistem niso potrebni. Prav nasprotno, zato se vanj ne sme posegati enostransko, brez socialnega dialoga, široke razprave in ocene vpliva na druge sisteme, ki nam zagotavljajo socialne pravice. Pred bodočimi posegi v sistem moramo obstoječega najprej analizirati tako z vidika financiranja kakor z vidika določitve pogojev za priznavanje pravic in njihove višine iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Ob tej priložnosti naj vas spomnim na ne tako daljno preteklost. Takšni, podobni akciji istega predlagatelja smo bili priča tudi pri izsiljevanju ukinitve dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja, brez da bi temeljila na sistemski reformi, premišljenih izhodiščih in analizah. In kam nas je to pripeljalo? To nas je pripeljalo do menjave predsednika Vlade, čigar pretekla politika in občutek za državni proračun sta rezultirala v tem, da so bile leta 2012 več kot 26 tisoč upokojencem za dobrih 25 % znižane pokojnine. To je bilo edinkrat, da so se pokojnine ob asistenci stranke Desus v tej državi znižale. Neizpodbitno drži, da so upokojenci krizo, od katere je minilo že skoraj 10 let, drago plačali. In to ne samo z neustavnim posegom v višino nekaterih pokojnin, ampak tudi z varčevalnimi ukrepi, ki so jih morali prevzeti na svoja pleča. Naša glavna skrb naj tako danes ostane, kako ohraniti obstoječe pravice iz pokojninskega zavarovanja. Dejstvo je, da je vlada Janeza Janše žepe državne blagajne odprla na stežaj. Dobili smo lažni občutek, da vreča z javnim denarjem nima dna, a tisti, ki smo odgovorni do državnega proračuna, se zavedamo, da ima ta lažni občutek za javne finance daljnosežne posledice. To pa pomeni, da nismo daleč od tega, da se zgodovina ponovi. Ta vlada nas je v slabem letu in pol rekordno zadolžila. Javni dolg je presegel 86 % bruto domačega proizvoda. Višanje javnega dolga vpliva na vzdržnost javnih financ in na stabilnost pokojninskega sistema, zato moramo danes, v času, ko zdravstvena kriza še traja, energijo posvečati predvsem ohranitvi obstoječih pravic, saj nas ta vlada zopet pelje v bankrot. Nobenega dvoma ni, da se v stranki SAB goreče zavzemamo za dvig pokojnin in generalno izboljšanje statusa starejših v vseh aspektih njihovega življenja. A ob tem ostajamo realni in pošteni do tistih, za katerih pravice se borimo. In to je danes največji problem današnje politike – neuresničene obljube, ki rušijo zaupanje v sistem, v vrednote, v posameznika. Kitajski pregovor pove veliko: ko obstaja zaupanje, ne potrebuješ dokazov, ko zaupanja ni, noben dokaz ne zdrži. V Poslanski skupini SAB novele zakona praznih obljub nismo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za poslovnik z dne 9. decembra 2009 Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 34. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVKU OD DOHODKOV PRAVNIH OSEB V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 43 poslank in poslancev s prvopodpisanim Branetom Golubovićem zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade mag. Maji Hostnik Kališek, državni sekretarki na Ministrstvu za finance. Izvolite.
Hvala. Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Predlog zakona, ki je v razpravi, spreminja in dopolnjuje Zakon o davku od dohodkov pravnih oseb, ki je bil sprejet v okviru davčne reforme leta 2006. Spremembe in dopolnitve zakona se po vsebini in ciljih lahko razdelijo na dva dela. Nekatere rešitve v predlogu zakona so potrebne za izpolnitev zavez za upoštevanje in prenos prava EU v slovensko zakonodajo, druge spremembe in dopolnitve pa predstavljajo ukrepi za zmanjšanje posledic zdravstvene in ekonomske krize z namenom, da se oblikuje bolj spodbudno poslovno okolje, vključno z jasnimi in prijaznimi administrativnimi pravili. Predlagani ukrepi pomenijo podporo drugim politikam, predvsem politiki zaposlovanja in okoljski politiki. Izhajajoč iz omenjenih namenov in ciljev se s predlogom zakona upoštevajo smernice EU o obrambnih davčnih ukrepih in seznam EU z jurisdikcijami, ki niso pripravljene sodelovati v davčne namene. Prinaša se še člen direktive o pravilih proti izogibanju davkom, za katerega je rok za prenos 31. 12. 2021. Predlog zakona uvaja novo olajšavo za spodbujanje zelenega in digitalnega prehoda ter nadgrajuje olajšavo za zaposlovanje. Ugodnosti bodo zavezanci lahko uveljavljali, če bodo na novo zaposlovali mlade do 29 let, osebe s poklicem, za katerega na trgu ni dovolj kadra, in tiste, ki prvič vstopajo v zaposlitev, ter če bodo vlagali v zeleni in digitalni prehod. V predlogu zakona so tudi določena pooblastila za podzakonske akte zaradi lažjega izvajanja navedenih določb. Zvišuje se olajšava za donacije z 0,3 % na 1 % obdavčenih prihodkov in se v noveli širi s športnimi nameni. Predlagana je višja olajšava za izvajanje praktičnega dela v strokovnem izobraževanju. Predlagani ukrepi za določanje davčne osnove pomenijo ugodnejše in enostavnejše priznavanje davčnih odhodkov. Ugodneje se bodo priznavale terjatve, prijavljene v postopku prisilne poravnave oziroma v stečajnem postopku. Jasnejša je določba za priznavanje odhodkov pri oblikovanju rezervacij. Predlagana je posebna, ugodnejša ureditev za rezervacije za pokojnine, za odpravnine ob upokojitvi ter rezervacije za jubilejne nagrade v prihodnjem obdobju do vključno leta 2026. Širitev olajšav ter predlagano ugodnejše določanje davčne osnove pomenijo letno za okoli 27 milijonov evrov nižje prihodke državnega proračuna iz naslova davka od dohodkov pravnih oseb. Pri tem je treba upoštevati, da je težko ovrednotiti finančne učinke nekaterih določb, predvsem tistih, ki naslavljajo škodljive davčne ukrepe in prakse. Glede na navedeno Vlada predlaga sprejetje sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke, Jani Ivanuša. Izvolite.
Lepa hvala, predsedujoči. Lep pozdrav še enkrat vsem skupaj tukaj v dvorani! V Slovenski nacionalni stranki smo mnenja, da je potrebno škodljive davčne prakse, kot so na primer erozije davčnih osnov, poslovanje prek davčnih oaz in podobne, strogo obsoditi. Gospodarstvo in svobodna poslovna pobuda sta zelo pomembna za napredek države, vendar samo do tam, kjer je to v interesu naroda. Ko kapital začne v želji po dobičkih izkoriščati državo in narod, je zagotovo potreben poseg v neoliberalni sistem s ciljem dobrobiti družbe. Mednarodne globalne korporacije izkoriščajo tako imenovane luknje oziroma neusklajenosti med različnimi davčnimi sistemi držav. S tako imenovano erozijo davčne osnove v matični državi in premikanjem dobičkov, ki so predmet obdavčitve, take korporacije izkoriščajo države in narode. Določene države, še posebej manjše, so zaradi takih praks pogosto izkoriščene, zato je zelo pomembno, da se take narodu škodljive korporacije prime s trdo roko. V svetovnem merilu tak nemoralni pohlep stane državo med 100 in 240 milijardami ameriških dolarjev izgubljenih dohodkov letno. Zaradi različnih davčnih pravil držav globalni kapital poskuša najti dvojno obdavčitev oziroma manj kot enojno obdavčitev. Na tak način je skupni plačni davek v državah nižji, kot bi bil v eni državi. Kapitalske družbe preusmerijo dobiček izven pristojnosti države, na primer Slovenije, kjer družbe poslujejo in ustvarjajo te dobičke. Preusmerijo pa jih na lokacije, kjer družba dejansko ničesar s svojim poslovanjem ne ustvarja, ampak le izkoristijo ugodno obdavčitev. Problem je tudi v tem, da to ni niti oblika davčnega utajevanja, saj je kljub nemoralnosti taka praksa po navadi v skladu z zakonom. Ker pa je dejstvo, da če je nekaj legalno, še ne pomeni, da je tudi moralno, je potrebno tukaj v imenu dobrobiti naroda to ostro obsoditi. Ker poteka poslovanje v današnjem svetu na globalnem nivoju, je potrebno sodelovanje držav, da se takim škodljivcem prepreči izkoriščevalske prakse in povrne zaupanje v domače davčne sisteme. Seznam držav, v katerih je splošna oziroma povprečna nominalna stopnja obdavčitve dobička družbe nižja od 12,5 %, je pomemben korak v boju proti takim praksam. V Slovenski nacionalni stranki bomo zakone, ki naslavljajo tovrstno problematiko, zagotovo podprli, smo pa mnenja, da bi morali v prihodnosti take prakse prijeti s še bolj trdo roko. Hvala lepa.
Hvala vam. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavila Suzana Lep Šimenko. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb predstavlja enega izmed treh zakonov na področju sprememb davčne zakonodaje, ki smo jih s strani Vlade prejeli v Državni zbor. Poglavitne rešitve predloga Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb so naslednje. Nadgrajuje se podlaga za določitev seznama držav, ki z vidika poštene obdavčitve pomenijo tveganje za zlorabe. S slovensko zakonodajo se bodo tako prenesle določbe evropske direktive proti praksam izogibanja davkom, s tem bomo pripomogli k pravičnejšemu obdavčenju. Uvaja se nova olajšava za vlaganje v zeleni prehod in za vlaganje v digitalizacijo v višini 40 % vloženega zneska. Gre za vlaganje v računalništvo v oblaku, gre za vlaganje v umetno inteligenco, gre za okoljsko prijazne tehnologije, čistejši javni in zasebni transport ter energijsko učinkovitost stavb. Dvigujejo se olajšave za donacije s 0,3 % na 1 % prihodkov, kar pomeni, da lahko zavezanec uveljavlja predmetno olajšavo v višini 1 % obdavčenega prihodka davčnega obdobja zavezanca. Prav tako se širi obseg olajšave, kar pomeni, da se bo višji znesek olajšave lahko uporabljal ob kulturnih namenih in za varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami, še za športne namene. Uvajajo se olajšave za zaposlovanje mladih, starejših in za deficitarne poklice. Govorimo o zaposlitvah oseb, mlajših od 29 let in starejših od 55 let, in o zaposlitvah oseb s poklicem, za katerega na trgu dela ni dovolj kadra glede na potrebe delodajalcev. Višina olajšave v primeru zaposlitve takšne osebe je določena v višini 45 %. V Slovenski demokratski stranki resnično pozdravljamo namero, da se področja deficitarnih poklicev uredi tudi prek olajšav, saj na to problematiko opozarjamo že dlje časa. Vzroki, da je pri nas prišlo do velikega števila deficitarnih poklicev, so predvsem v napačni izobraževalni politiki, deloma pa seveda tudi v spremembah strukture gospodarstva v svetu in posledično pri nas. Na drugi strani pa bodo olajšave za zaposlovanje mladih pripomogle k temu, da bodo mladi dobili zaposlitev v Sloveniji in tako tudi ostali v Sloveniji. Dvigujejo se tudi olajšave za izvajanje praktičnega dela v izobraževanju s trenutnih 20 % na 80 %. Olajšava je namenjena podjetjem, ki sprejmejo vajenca, dijaka ali študenta po učni pogodbi za izvajanje praktičnega dela pouka v strokovnem izobraževanju, kar je izjemnega pomena za strokovno usposobljenost dijakov ali študentov in tudi za gospodarstvo, saj se bo interes po izvajanju praktičnega pouka povečal in posledično bodo podjetja lažje prišla do kvalitetnejših kadrov, mladi pa bodo s tem lažje prišli do prve zaposlitve. Zvišujejo se priznani odhodki za stroške reprezentance in za stroške nadzornega sveta oziroma organa, ki opravlja funkcijo nadzora. Gre za delno priznane odhodke, ki se dvigujejo s 50 % na 60 %. Uvaja se prehodno obdobje za ugodnejše upoštevanje davčnega odhodka pri rezervaciji za pokojnine, odpravnine in jubilejne nagrade. Gre za prehodno določbo, ki velja za obdobje petih let. Predlog zakona o davku od dohodkov pravnih oseb zagotavlja preglednejše in pravičnejše obdavčenje, kar je ključnega pomena za dodatno spodbudo h gospodarskemu okrevanju po epidemiji covida-19. V Slovenski demokratski stranki bomo Predlog zakona o davku od dohodkov pravnih oseb seveda podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Igor Peček. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Kolegice in kolegi, predstavnici ministrstva! Koalicija je na majski seji kolegija predlagala, da se vsi trije zakoni o davčni reformi obravnavajo po nujnem postopku, vendar predlog ni dobil zadostne večine. Razlog za uvedbo nujnega postopka naj bi bil, da bi v primeru kasnejšega sprejetja predloga zakona lahko nastale težko popravljive posledice za državo. Po vseh izračunih in po prebranem mnenju Fiskalnega sveta o učinkih davčne reforme pa lahko v Poslanski skupini LMŠ mirno trdimo, da bi s samim sprejetjem davčne reforme nastale težko popravljive posledice za državo. V LMŠ zagovarjamo paketno obravnavanje davčnih reform, zato smo z ostalo opozicijo zahtevali splošno razpravo o vseh treh predlogih zakonov, saj smo prepričani, da mora biti za tako globoke posege v obstoječa družbena razmerja prisoten širši družbeni dialog. Vlada tega ni storila. Še več, predlog sprememb davčne zakonodaje sploh ni prišel na mizo Ekonomsko-socialnega sveta. Poglejmo, kaj bi koalicija sprejemala brez širše razprave. Fiskalni svet ocenjuje javnofinančni učinek predlaganih davčnih sprememb samo v letu 2022 na od 335 do 450 milijonov evrov. Citiram: »Ker Vlada na prihodkovni ravni ne naredi ničesar, predstavlja davčna reforma še dodatno tveganje za vzdržnost javnih financ na srednji rok.« Dovolite mi še en njihov citat: »Zaradi predlaganih davčnih sprememb naj bi se dolg sektorja država kumulativno povečal za od 4 do 14 odstotnih točk bruto domačega proizvoda.« Konec navedka. Torej vlada Janeza Janše želi še za toliko povečati dolg ne glede na to, da smo se pod njo do 25. 3. 2021 na novo neto zadolžili za 8,14 milijarde evrov. V proračun bi Vlada po izračunih Fiskalnega sveta v naslednjem letu zvrtala luknjo, globoko 450 milijonov evrov. In kar je ob tem, da ne rečem kar bizarno, je dejstvo, da pred nekaj dnevi ob sprejemanju zadnjega protikoronskega paketa, PKP9, Vlada ni našla sredstev za enkratno spodbudo podjetjem, ki so bila z odlokom zaprta. Minister Počivalšek je to dejstvo utemeljil z besedami, da je potrebno paziti na javnofinančno vzdržnost. Če pogledamo še za kakšno leto naprej. Samo s posegi na področju dohodnine bo v štirih letih v proračunu zazevala finančna luknja v višini 2 milijard. Kako bomo nadomestili takšen proračunski izpad, sprašujem predstavnike Vlade in predstavnike ministrstva. V LMŠ ne verjamemo v zgodbo, da se bo vse to vrnilo prek potrošnje. Naj še enkrat poudarim, da v to ne verjame niti Fiskalni svet. Dodajmo temu še idejo o uvedbi socialne kapice, ki bi letno osiromašila pokojninsko in zdravstveno blagajno za od 115 do 165 milijonov evrov. Oceno o tem, kakšen bo učinek na vse štiri javne blagajne, pa naj si naredi vsak sam. Da je takšno ravnanje nepremišljeno, govori tudi dejstvo, da ob davčni reformi niste predstavili nobenih izračunov, koliko višjo gospodarsko rast oziroma koliko višjo potrošnjo pričakujete kot posledico predlaganih sprememb. In kot nas na to opozarja Fiskalni svet, predstavili niste nobenih dodatnih ukrepov, kako nadomestiti izpad v proračunu. V Listi Marjana Šarca na strokovnjake na finančnem ministrstvu gledamo z določeno mero spoštovanja. V letu 2019 so nam pomagali prihraniti četrt milijarde evrov, zakladništvo že leta deluje standardno dobro. Vendar se nam pri trenutni vladi postavlja vprašanje, ali se morda ne bi moral kdo, ki je na novo zasedel kakšno politično funkcijo, ponovno začeti učiti preračunavanja od začetka. Denar, s katerim razpolagate, je pravzaprav in vendarle denar vseh nas. V LMŠ pri tako nepremišljenih dejanjih ne bomo sodelovali, zato bomo glasovali proti predlagani davčni reformi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil mag. Dejan Židan. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci, ostali prisotni, lepo pozdravljeni že drugič danes! Velik del obrazložitve zakona je namenjen povzemanju evropskih direktiv, ki nas zavezujejo v povezan sistem obdavčenja dohodkov podjetij. Naj takoj na začetku povemo, da je Slovenija veliko večino vseh določb spremenjenih evropskih direktiv s tega področja v svoje zakone prenesla že v času prejšnje vlade. Prejšnje vlade. Dejanska s tem povezana vsebina bi tako zahtevala le minimalen zakonski poseg, ki bi tudi za tako imenovane hibridne osebe uveljavil obdavčitev njihovih dohodkov v Sloveniji. Prav cilj tega predloga zakona pa je omogočiti finančnemu ministru, da s seznama davčnih oaz umakne celo vrsto držav, ki z nizkimi davčnimi stopnjami, olajšavami in ohlapnim nadzorom omogočajo korporacijam obsežno utajevanje davkov. Sprejetje tega zakona bi finančnemu ministru zagotovilo neposredno pravno podlago, da s slovenskega seznama davčnih oaz umakne vseh 19 držav, ki so trenutno na njem. Že tako kratek spisek držav, ki jih Republika Slovenija obravnava kot davčne oaze, bi se tako s 26 skrčil na le tistih 12 v jurisdikciji, ki jih Evropska unija šteje za tiste, ki niso pripravljene sodelovati v davčne namene. Med njimi ne bo več Bahamov, Barbadosa, Bruneja, Lihtenštajna, Maldivov in nekaterih karibskih otokov, ki širši javnosti morda niso poznani, zelo dobro pa jih poznajo tisti, ki prek njih prenašajo promet, se izmikajo obdavčitvi in skrivajo izvor svojega premoženja. Kot da to ne bi bilo dovolj, predlog zakona močno širi že sedaj precej široko polje možnih olajšav, s katerimi se davčna stopnja podjetij v praksi zniža precej pod splošno določeno stopnjo tega davka, ki znaša 19 %. Kot navaja gradivo, po uveljavitvi olajšav slovenska podjetja plačujejo dejanski davek na dohodek pravnih oseb v povprečni višini 13,5 %. Leta 2019 je tako nekaj več kot 106 tisoč slovenskih zavezancev za plačilo plačalo nekaj več kot 906 milijonov evrov. Ko odločamo o davkih, je pomembno upoštevati tako trenutno obremenitev zavezancev kot trenutne okoliščine, da na primer moramo okrevati po epidemiji, pa tudi potrebo, da država z davki zbere dovolj, da se bo zmožna odzvati na vse potrebe ljudi. Tudi to nas je naučila virusna pandemija – država potrebuje vire, s katerimi bo financirala vse tisto, kar ljudje od nje pričakujejo. Edini, ki ne razumejo te lekcije, so slovenska vlada in njeni senčni svetovalci. V času, ko ves svet ugotavlja, da je splošna obdavčitev podjetij prenizka in jo je treba dvigniti, da je treba širiti sezname držav, ki veljajo za davčne oaze in omogočajo davčno izogibanje, slovenska vlada predlaga popolnoma nasprotno smer – krčenje seznama davčnih oaz in dodatne olajšave, ki bodo že sicer relativno nizko obdavčitev in prihodke proračuna še dodatno znižale. Treba je namreč povedati, da je gledano na splošno obdavčitev v Sloveniji res nekoliko višja od svetovnih ali pa celo evropskih povprečij, toda to ne velja za obdavčitev pravnih oseb, kapitalskih prihodkov ali premoženja. Pri vseh teh kategorijah davkov že sicer precej zaostajamo za povprečji, sploh pa za državami, s katerimi bi se želeli primerjati. Različni izračuni se po metodologijah sicer razlikujejo, a vsi nas po mednarodnih primerjavah postavljajo v skupino držav, kjer je obdavčitev podjetij med manjšimi. Vse dodatne olajšave tega predloga zakona pa pomenijo dodatno znižanje te obdavčitve brez zagotovil, da bo to prineslo obljubljene koristi. Mnoge izmed novih ali povišanih olajšav tako s sabo nosijo tudi priložnost za netransparentno zniževanje davčnih osnov in dodatno davčno izmikanje, kadar kapital ne prispeva svojega deleža, pa ceno plačajo ljudje skozi višje davke ali skozi rezanje državnih servisov. Spoštovani, v času okrevanja po pandemiji se krepijo tudi prizadevanja za mednarodni dogovor o minimalni stopnji davka na dohodek pravnih oseb. Na čelu teh prizadevanj sicer stoji novi ameriški predsednik, a koalicija držav podpornic je tokrat izjemno široka. Cilj je zagotoviti minimalno globalno višino davka na dohodek podjetij v višini vsaj 15 % in plačilo davka tam, kjer je opravljen promet. S tem bi se vsaj delno omililo množično izogibanje davkom, ki danes poteka prek davčnih oaz ali globalnih velekorporacij, pa četudi bo šlo za najmanjši skupni imenovalec. Žalostno je opazovati, da ta dogovor rušijo ravno nekatere evropske države. V prvi vrsti so med njimi tiste, ki imajo danes same koristi od sklepanja ločenih poslov s posameznimi korporacijami, na primer Irska. Če v takih prizadevanjih prične sodelovati tudi naša država, je to slabo, še zlasti če izbere potuhnjeni način in davčna darila za podjetja zamaskira v nove olajšave za netransparentne namene, ki naj bi bili nekako povezani z okrevanjem po šoku. Pomenljiv je podatek, da davčna stopnja, nižja od 12,5 %, v svetu in po veljavnih predpisih velja za prenizko. To je stopnja davka, pri kateri jih začnejo druge države uvrščati na tako imenovane črne sezname, jih obravnavati z večjo pozornostjo in zaračunavati davčne pribitke subjektom, ki poslujejo s takimi državami. Efektivna višina tega davka v Sloveniji je po podatkih iz tega zakonskega gradiva leta 2019 znašala 13,5 %. Torej le eno odstotno točko nad mejo davčne oaze. V primeru uveljavitve vseh predlaganih olajšav se bomo zelo kmalu približali tej meji. Slovenija, ki potrebuje več virov za potrebe svojih ljudi, naj bi v svetu, ki krepi nadzor nad davčnim izmikanjem in višjo davčno obremenitev podjetij, po predlogu te vlade nižala davke tam, kjer so že tako primerjalno nižji. Medtem ko druge države širijo sezname davčnih oaz, je odgovor slovenske Vlade, finančnega ministra in njegovih senčnih svetovalcev, da se nekatere države preneha obravnavati kot davčne oaze. Medtem ko druge države skušajo doseči globalni dogovor o enotni obdavčitvi podjetij, se Slovenija skuša po tiho približati tistim državam, ki željo ta dogovor razvrednotiti. Medtem ko se obroč okoli davčnih oži, slovenska Vlada sama rine v ta krog. Sklicevanje na potrebo po prenosu direktive in vladna zahteva za nujni postopek tokrat nista preslepila večine v Kolegiju predsednika Državnega zbora, nujni postopek ni dobil podpore, demokratični opoziciji pa je uspelo z zahtevo, da o predlogu razpravljamo na tej seji. Sporočiti moramo namreč, da so take rešitve neprimerne in nepotrebne, neustrezne za čas, v katerem se nahajamo, predstavljajo korak v povsem napačno smer. Administrativne poenostavitve bi bile sicer dobrodošle, a jih v besedilu predloga žal nismo zasledili. Da ponovim. Prilagajanje evropskim direktivam je samo kamuflaža. V času, ko ostali zvišujejo davke, jih desni želijo znižati. V času, ko vedno več držav obravnavamo kot davčne oaze, se naši na desni strani temu želijo izogniti. In to vse na škodo države, državljank in državljanov. Zato Socialni demokrati takšni usmeritvi odločno nasprotujemo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Miha Kordiš. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsakodnevni del parlamentarne dikcije je, da se pogovarjamo o takšnih ali drugačnih rešitvah, zapisanih v zakonih, pobudah, priporočilih, ki priromajo v Državni zbor enkrat s strani poslanskih skupin, koalicijskih ali opozicijskih, drugič spet s strani Vlade. No, pod vlado Janeza Janše se lahko bolj malo pogovarjamo o rešitvah, pač pa raje o problemih, ki jih s svojimi norimi zakoni povzroča ali jih kane povzročiti v tej državi. Davčna reforma, paket zakonov zagotovo sodi med slednje. Neprestano lahko poslušamo, kako ni denarja, ko prihaja do pobud, ki bi koristile socialni državi in ki bi pomagale ljudem, ne pod to vlado, ne pod prejšnjo vlado, ne pod še kakšno predhodno vlado. Ko želimo investirati v zdravstvo, ni denarja, ko želimo podpreti socialni sistem, ni denarja, ko želimo z zeleno tranzicijo graditi namesto cest železnice, tudi takrat ni denarja. In izgovori se kopičijo, vselej eni in isti. Enkrat je to manko socialnega dialoga, čeprav zanj poslanske skupine sploh nismo pristojne, drugič gre za ukrepe, ki naj ne bi bili sistemski, pa če je to trditev, ki dejansko zdrži ali ne zdrži, spet tretjič naj bi naši predlogi, še posebej to velja za pobude Levice, preveč obremenjevali državni proračun in naj bi bili neustrezni z vidika javnih financ. Ampak pozor! Ko pa pridemo do nakupa orožja, ki ga v tej državi res ne rabimo, v višini 780 milijonov evrov, takrat pa kar naenkrat denar je. In ko pridemo do dodatnih davčnih daril za najbogatejše, tudi takrat se v državi kar naenkrat denar najde. Paket davčnih zakonov, kot jih je v parlamentarno proceduro poslala vlada Janeza Janše, je primer tega slednjega. Ta celotni davčni paket je izjemno škodljiv, ker bo reforma povečala dohodkovno in premoženjsko neenakost brez kakršnihkoli pozitivnih, otipljivih posledic za ljudi. Prvi v vrsti je predlog zakona o debirokratizaciji, ki uvaja antisocialno kapico pri bruto plačah nad 600 evrov. Vlada želi s to akcijo doseči, da bo odstotek najbolje plačanih v državi, če se pogovarjamo o absolutnih številkah, je to okrog 13 tisoč največjih bogatašev, prispevke za javno zdravstvo in pokojnine plačeval po nižjih stopnjah, kot to počnejo delavke na minimalnih plačah. Poleg tega Vlada v noveli Zakona o dohodnini predlaga dodatne davčne odpustke, od katerih bodo seveda spet imeli največje koristi najbogatejši. Predlagajo znižanje stopnje najvišjega dohodkovnega razreda s 50 % na 45 %, kar bo služilo izključno dvigu neto plač zelo ozkega kroga ljudi. Tu se ne pogovarjamo niti o 13 tisoč najbogatejših v državi, tu se pogovarjamo o 4 tisoč 300 najbogatejših ljudeh v tej državi. To je 4 tisoč 300 imen in priimkov z najvišjimi plačami. Ti bodo imeli v splošnem največjo korist od dviga dohodninske olajšave in tudi iz naslova vseh ostalih protisocialnih ukrepov skupaj. Splošna olajšava se bo naslednje leto s sedanjih 3 tisoč 500 evrov dvignila na 4 tisoč 500 evrov, do leta 2024 bo postopoma zrasla na 7 tisoč 500 evrov. Od tega bodo najslabše plačani delavci, ki mesečno zaslužijo manj kot 850 evrov, ti ne bodo dobili niti centa. Nekomu, ki dela za tisoč 200 evrov, se bo zaradi dviga splošne olajšave neto plača čez tri leta dvignila za 53 evrov, no, menedžer z 10 tisoč evri bruto plače pa se lahko nadeja dviga v višini 167 evrov. Če upoštevamo še znižanje stopnje najvišjega dohodninskega razreda in antisocialno kapico, ki delavcu ne bosta prinesla, spet, niti centa, se bo menedžerju neto mesečna plača dvignila kar za 2 tisoč 316 evrov. Če zložimo vse te ukrepe skupaj, zelo hitro vidimo, da običajni ljudje, delavci od njih ne bodo dobili nič. Pod črto bodo še na slabšem. Zakaj? Ker bodo vse te davčne razbremenitve bogatih in kapitala navrtale slabo milijardo evrov težko luknjo v proračun socialne države vsako leto. Pozitivni učinki na gospodarstvo, ki jih Vlada ob tovrstnem razdavčenju bogatašev obljublja, ne bodo prinesli tega, kar vladni propagandisti trdijo, še nikoli niso v nobeni državi na svetu. To vemo, vemo iz prakse, vemo tudi iz ekonomske teorije. Kakršnekoli davčne razbremenitve se prevedejo v zelo kratkotrajne pozitivne učinke, medtem je pa škoda, ki jo povzročajo skozi sesuvanje socialne države, dolgoročna in težko popravljiva. Tak primer smo imeli tudi pri nas. Zaradi drastičnih davčnih rezov med letoma 2005 in 2007, po katerih je posegla takratna Janševa vlada, je proračun izgubil približno milijardo evrov na leto. Spomnimo se, kaj se je zgodilo po letu 2008 – drago zadolževanje, uničujoči varčevalni ukrepi, zniževanje gospodarske rasti. Se pravi, milijardni račun za davčne odpustke največjim bogatašem so nazadnje plačali ljudje, največ so prispevali tisti, ki imajo najmanj, največji reveži, ker tudi v največjem obsegu koristijo kapacitete socialne države. Vse skupaj se je prevedlo ne v razcvet gospodarstva, ampak v njegovo opustošenje zaradi izpada agregatnega povpraševanja, ki bi ga še posebej v času krize morala nadomeščati država, pač takrat, ko zasebno povpraševanje izpade. To so nore ekonomske politike. V te nore ekonomske politike lahko štejemo tudi novelo Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, ki je del tega protisocialnega davčnega paketa. V Levici seveda tej noveli ostro nasprotujemo, znižuje davke za zasebni kapital. Zasebni kapital je v tej državi že tako občutno prenizko obdavčen, za vlado Janeza Janše očitno še vedno preveč, z novelo bi z davčnimi olajšavami za privatna podjetja iz proračuna socialne države vzeli dodatnih 30 milijonov evrov na leto. Pri tem se v Sloveniji davek na dobiček že desetletja znižuje. Leta 1991 je splošna stopnja davka na dobiček znašala 40 %, potem se je pa leta 1996 spustila na 25 %, no, danes, danes znaša še ubornih 19 %, daleč pod povprečjem držav OECD, ki je bilo v lanskem letu postavljeno na 23,6 %. Razdavčevanje nikoli ne vodi v razvitost in blaginjo, kot danes obljublja slovenska desnica. Prav nasprotno, stopnja davka na dobiček v razvitih državah je nadpovprečno visoka, v nerazvitih državah pa nadpovprečno nizka. Primeri: davek na dobiček v Franciji 32 %, v Nemčiji 29,9 %, Belgiji, Avstriji in na Nizozemskem 25 %. Od vseh 40 držav OECD imajo nižje stopnje davka na dobiček od Slovenije samo v dveh manj razvitih državah, to je Madžarska z 9-odstotno stopnjo in Litva s 15-odstotno stopnjo, pa seveda v davčni oazi Irski z 12,5 %. Si to želimo? Je to naš razvojni model, ki naj ga v Sloveniji zasledujemo? Namesto nemškega ali skandinavskega razvojnega modela, po katerem se tako zelo radi oziramo, se nanj sklicujemo in si ga postavljamo za zgled, se pod vlado Janeza Janše država spreminja v madžarski pašaluk, ki naj zasleduje – saj niti ne vem, kako naj rečem – bolgarski razvojni model, madžarski razvojni model, razvoj, ki je v resnici razvoj v nerazvitost. Kljub temu da imamo v Sloveniji 19-odstotno splošno stopnjo davka na dobiček, to niti ne pomeni, da podjetja dejansko plačujejo davek po 19-odstotni stopnji. Lahko koristijo številne davčne olajšave, s katerimi si teh 19 % še dodatno zbijejo. Efektivna stopnja davka na dobiček – in to je zares treba gledati – je bistveno nižja od splošne stopnje. Leta 2018 je ta efektivna stopnja davka na dobiček znašala samo ubornih 12,9 %. V prevodu: s tovrstno efektivno davčno stopnjo Slovenija koketira z davčnimi oazami. In Janševa vlada vsakič, ko pride na oblast, z nižanjem davkov na dobiček zasebnemu kapitalu podarja nove milijone, državo še približuje davčni oazi in v socialne programe vrta nove prihodkovne luknje. Leta 2006 je prva Janševa vlada tako uvedla postopno znižanje splošne stopnje davka na dobiček s 25 na 20 %, medtem ko je leta 2012 druga Janševa vlada uvedla še izjemno radodarno politiko davčnih olajšav in podjetjem omogočila, da pri vlaganju v investicije ali raziskave in razvoj davčne osnovno znižajo na nič in se s tem v celoti izognejo plačevanju davka. Koliko od teh investicij ali raziskav je dejansko investicij in raziskav in ne samo nekih zapakiranih stroškov, to je neko odprto vprašanje, kakšen je odgovor, si pa tudi lahko predstavljate. Pri vsej tej zgodovini razdavčevanja, nepravičnega razdavčevanja podjetij, ki je škodilo socialni državi, škodilo je navsezadnje tudi gospodarski kondiciji države, Vlada zdaj uvaja nove davčne odpustke. Z novelo, ki jo obravnavamo danes, se uvaja davčne odpustke za rezervacije podjetij za pokojnine, jubilejne nagrade in odpravnine ob upokojitvi, kar so ugodnosti, ki jih uveljavlja samo okoli tisoč podjetij. Pretežno gre za velika podjetja, ki bodo na ta račun iz proračuna države dobila 6 milijonov evrov novih davčnih odpustkov. Poleg tega Vlada uvaja tudi nove davčne olajšave za podjetja pri pokrivanju stroškov nadzornih organov in stroškov reprezentance v višini 2,6 milijona evrov. To zveni morda malo tehnično, vam bom prevedel v bolj ljudski jezik: Vlada uvaja davčne olajšave za jastoge za menedžerje in nadzornike, zapitek bo plačalo delovno ljudstvo v tej državi, kdo pa drugi. Ob tem uvaja še neke olajšave za tako imenovani digitalni in zeleni prehod. Besedice neke nisem uporabil kot mašilo, ampak kot neko dejansko težo, ker v digitalizacijo in zeleni prihod nikoli ne morejo pripeljati nikakršne olajšave. To lahko storijo samo investicije, javne investicije, ki so planirane, politično podprte in nato tudi izvedene. Še posebej je ambicija po digitalnem in zelenem prehodu, ko o njej govori vlada Janeza Janše, abotna, če vemo, da je ta ista vlada v noveli Zakona o davku na motorna vozila iz proračuna podarila 29 milijonov evrov davčnih odpustkov bogatašem za nakupe potratnih, okoljsko škodljivih luksuznih avtomobilov, zdaj se pa kar naenkrat pri davku na dohodek pravnih oseb pretvarja, da bo z novimi odpustki privatnikom reševala okoljsko krizo. Gospe in gospodje, vi res mislite, da vam še kdo verjame v tej državi? Na konceptualni ravni lahko primemo za digitalni in zeleni prehod na naslednji način. Zasebni sektor je nesposoben za reševanje okoljske krize, tako zelo, da je to dejstvo postalo očitno celo Mednarodnemu denarnemu skladu, se pravi mednarodni inštituciji zahodnega kapitalizma, ki pravi, da zasebne investitorje na področju razogljičenja pri vlaganju v produktivni kapital in infrastrukturo ovirajo visoki stroški proizvodnje in izrazita negotovost, ki je pogosto ni mogoče tržno ovrednotiti. Če prevedemo: za zasebna podjetja reševanje okoljske krize ni dovolj dobičkonosno, da bi naredila karkoli pomembnega. To je jasno celo Mednarodnemu denarnemu skladu, samo slovenskemu ministru za finance Andreju Širclju ne. Oziroma, pardon, se popravljam, tudi Andreju Širclju, ministru za finance, je to jasno, samo cinično gleda stran, ko piše razdavčitve bogatih v zakonodajne predloge, zaradi tega ker je to vladi Janeza Janše pač politično oportuno, želi na račun državljank in državljanov nagrajevati svoje prijatelje. Kot rečeno, je razogljičenje gospodarstva in zeleno transformacijo družbe mogoče doseči izključno z obratom k velikim javnim investicijam v nizkoogljično tehnologijo, energijo, promet, in to brez ozira na tržne zakonitosti in dobičke zasebnikov. Se pravi, ne oziramo se na to, kar se splača, počnemo to, kar je prav, da naslovimo podnebni zlom. Naša vlada tega seveda noče, ne zna, ker interese kapitala postavlja pred javno dobro. Vse, kar zna početi, je to, da zasebnikom deli subvencije in kvazi zelene davčne olajšave, potem pa pasivno čaka, da se bo zgodil zeleni prehod. In zelenega prehoda ne bo. Za konec je potrebno opozoriti še na spremenjeno politiko glede davčnih oaz, ki je skrita v tej noveli. Za davčne oaze pri nas enako kot drugod po Evropski uniji veljajo države, v katerih je splošna oziroma povprečna nominalna stopnja obdavčitve dobička družb nižja od 12,5 %, pri čemer to niso države članice Evropske unije. No, po novem se temu odstavku dodaja zapis, da minister gospod Andrej Šircelj, pristojen za finance, takšno državo uvrsti na seznam, pri čemer pa na seznamu lahko ni nobene države. Očitno bo gospod Šircelj lahko samovoljno postavljal in odstavljal države na nacionalni seznam davčnih oaz, četudi gre za državo, kjer je stopnja davka na dobiček nižja od 12,5 %. In to v vladi, ki že tako deli državljanke in državljane na prvorazredne in drugorazredne. Prvorazredni so seveda gospe in gospodje trenutno na vladi sami pa njihovi lobistični prijatelji in gospodarska mreža, ki stoji za njimi, drugorazredni smo vsi ostali. Sedaj enako počne tudi z davčnimi oazami. Verjetno so prvorazredne davčne oaze tiste, v katerih roki snežiči in podobni utajevalci davkov in goljufi perejo svoje finance, drugorazredne pa tiste, ki tega privilegija sodelovanja z mrežami Janeza Janše nimajo. In to se počne sočasno, ko smo prvič priča resnim pobudam, da se izginjanje sredstev v davčne oaze naslovi, in to na globalni ravni. Celo Združene države Amerike, ta domovina in trdnjava kapitalizma, ki je sopomenka za raznorazne lobiste, je začela mobilizirati svoj soft power in vpliv, ki ga imajo po svetu, zato da se odtekanje sredstev iz držav, ki ta sredstva potrebujejo za financiranje svojih socialnih programov, zaustavi. Tam, kjer korporacije delajo, tam naj plačujejo tudi davke, iz teh davkov naj se financirajo socialni programi, zelene transformacije in vse ostalo, kar državljanke in državljani teh držav potrebujejo, ne pa da se sredstva, narejena na področju jurisdikcije ene države, zlivajo v davčne oaze. Celo Združene države Amerike so začele mobilizirati svoj soft power v akciji proti davčnim oazam, a ne vlada Janeza Janše. Istočasno ta počne ravno obratno. Iz vseh razlogov, ki sem jih navedel in se jih potrudil obrazložiti, bomo v Levici seveda tudi temu delčku iz davčne razbremenitve bogatašev in kapitalov danes nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavil Blaž Pavlin. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Novela Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb predstavlja enega od zakonov paketa davčnih sprememb, ki so usmerjene v zmanjševanje davčnega bremena za naše davkoplačevalce. Krščanski demokrati verjamemo, da posameznik z denarjem in finančnimi sredstvi zna ravnati bolj odgovorno, preudarno in racionalno kot država, iz enega evra zna narediti dva. V Novi Sloveniji zaupamo ljudem in to je sestavni del našega gospodarskega programa. Leta 2019 se je iz Slovenije izselilo 15 tisoč 100 prebivalcev. Od tega jih je bilo 5 tisoč 759 v starosti med 20 in 40 let. Mladim moramo omogočiti ustvarjanje pri nas, če želimo, da jih bo več tudi ostalo doma. Pri tem je izjemno pomembno, da znanje povezujemo s prakso. Zato se z novelo zakona predlaga nadgraditev olajšave za zaposlovanje. Pri že obstoječi olajšavi za zaposlitev mlade osebe v višini 45 % plače za starost oseb, za katere je mogoče uveljavljati olajšavo, se tako širi s 26 na 29 let. Na novo se določa uveljavljanje višjega zneska olajšave za zaposlovanje mlajših oseb, ki se prvič vključujejo v zaposlitev, to so osebe, mlajše od 25 let. Olajšava bo v višini 55 % plače. Obstoječo olajšavo se širi tudi na zaposlovanje oseb s poklici v primanjkljaju. Gre za olajšavo v višini 45 % plače. Poleg navedenega se predlaga tudi zvišanje najvišje mogoče olajšave za zavezanca, ki sprejme vajenca, dijaka ali študenta, z 20 na 80 % povprečne mesečne plače v Sloveniji. Predlog naslavlja tudi olajšave za donacije. Določa se višjo olajšavo za donacije za humanitarne, kulturne in športne namene. Ta se poviša z 0,3 % na 1 %. Poleg tega se športne namene umesti tudi med namene, za katere je mogoča še dodatna olajšava v višin 0,2 %. Za šport se torej delež olajšave poveča s sedanjih 0,3 na 1,2 %. Gre za vprašanje, ki ga v Novi Sloveniji že dolgo naslavljamo. Predlog zakona prinaša še nekatere druge razbremenitve, kot je na primer določba, da se oblikovanje rezervacije za pokojnine, jubilejne nagrade in odpravnine začasno prizna kot odhodek v stoprocentnem znesku oblikovanih rezervacij. Gre za ukrep, ki bo veljal do vključno leta 2026, kar je pomembno tudi kot pomoč gospodarstvu za zagon po krizi. Izjemno pomembna sprememba je tudi uvedba nove olajšave za spodbujanje zelenega in digitalnega prehoda, z uveljavljanjem katere si bo zavezanec zniževal davčno osnovo za določena kvalificirana vlaganja. Uveljavlja lahko zmanjšanje davčne osnove v višini 40 % zneska, ki predstavlja vlaganje v digitalno preobrazbo in zeleni prehod. Z zakonom se določa tudi ugodnejše, enostavnejše priznavanje odhodkov pri določanju davčne osnove. Ker gre za zakon, ki prinaša davčne razbremenitve, ga bomo v Poslanski skupini Nova Slovenija – krščanski demokrati seveda podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Monika Gregorčič. Izvolite.
Spoštovani kolegice in kolegi! V okviru prve obravnave bomo danes odločali o primernosti vladne novele Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, da je primerna za nadaljnjo obravnavo. Novela vsebuje dva vsebinska sklopa sprememb, in sicer, najprej gre za implementacijo določb direktive Evropske unije, vezane na postopke obdavčevanja v razmerju do tretjih držav. Novouvedeni ukrepi bodo zagotavljali višjo raven pravičnosti sistema obdavčevanja na globalnem nivoju. Takšna, na podlagi evropske direktive koordinirana nadgradnja sistema je upravičena in potrebna za preprečevanje zlorab na področju obdavčevanja. Drugi, še pomembnejši sklop zakonskih sprememb pa predstavljajo delne spremembe sistema davčnih olajšav za podjetja, ki bodo sicer imela določene negativne finančne posledice za proračun, torej manjše davčne prilive, po oceni Ministrstva za finance za dobrih 16 milijonov evrov letno. Vendar pa je potrebno na učinke novih oziroma dodatnih davčnih olajšav gledati ne le s finančnega vidika, temveč predvsem z vidika širših, kompleksnih ciljev, ki jih prek nadgradnje sistema veljavnih olajšav zasledujemo. V prvi vrsti gre za spodbujanje vlaganj v zeleni in digitalni prehod, torej v okoljsko prijazne tehnologije in v širšo računalniško nadgradnjo. Pa tudi v spodbude zaposlovanja in usposabljanja mladih ter spodbude podjetjem za donacije za dobrodelne, športne, kulturne in podobne namene. Pri tem sklopu davčnih sprememb oziroma dodatnih olajšav je treba poudariti, da ne gre za parcialne ukrepe, temveč za njihov skrbno ciljan nabor, ki skupaj z dvema drugima vladnima predlogoma sprememb, Zakona o dohodnini in Zakona o davku na dodano vrednost, predstavlja davčno reformo, katere glavno vodilo so finančne in administrativne razbremenitve fizičnih in pravnih oseb. Posebej je potrebno izpostaviti, da se bo proračunski izpad davčnih prihodkov kompenziral, pod ena, s povečano potrošnjo prebivalstva, pod dva, predvsem z večjo gospodarsko aktivnostjo podjetij, pa tudi zaradi stimulativne davčne politike bo naše gospodarsko okolje postalo bolj atraktivno za nove naložbe. Vse našteto je generator gospodarske rasti, torej posledično tudi višjih davčnih oziroma proračunskih prilivov, zato bomo poslanci Stranke modernega centra predlog novele tega zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovana državna sekretarka, kolegice poslanke in poslanci! Evropska unija že vrsto let opozarja, da članice vsako leto izgubijo celo do 70 milijard evrov davčnih prihodkov zaradi prakse multinacionalk, ki z agresivnim davčnim načrtovanjem davka na dobiček ne plačujejo tam, kjer ga ustvarjajo, pač pa tam, kjer je to zanje davčno ugodneje. Kot so letos objavili na Evropskem računskem sodišču, ocene prihodkov, izgubljenih zaradi izogibanj plačilu davka od dohodkov pravnih oseb, v Evropski uniji znašajo od 50 do 70 milijard evrov letno. Če so vključeni tudi posebne davčne ureditve in neučinkovito pobiranje davkov, pa približno 190 milijard evrov letno. V novelo se zato prenaša na ravni Evropske unije sklenjen dogovor, in sicer na način, da poleg nacionalnega seznama držav, ki imajo splošno davčno stopnjo nižjo od 12,5 %, uvajamo tudi dogovorjen evropski seznam, na katerega se uvrščajo davčno tvegane države. Države se bodo na tako imenovani evropski seznam uvrščale glede na tri ključna merila: davčna preglednost, pravična davčna obdavčitev in izvajanje minimalnih standardov OECD za preprečevanje zmanjševanja davčne osnove in preusmeritev dobička. Dejansko gre torej za seznam držav, ki niso pripravljene sodelovati v davčne namene. Finančnih posledic zaostrene davčne politike z vidika obrambe pred državami z nepravičnimi davčnimi praksami se v tem primeru ne da oceniti, pričakuje pa se, da bo zaradi zmanjšanja zlorab več pobranih davkov. Poleg navedenega novela prinaša pomembne novosti, ki bodo imele zelo negativne učinke na naš davčni sistem. Zakon o davku od dohodkov pravnih oseb je eden izmed zakonov, ki sodijo v tako imenovane davčne reforme Janševe vlade. Predvideva dvig davčnih olajšav za donacije s sedanjih 0,3 oziroma 0,2 % na 1 % od prihodkov. V primeru sprejetja novele se bodo rezervacije za pokojnine in jubilejne nagrade priznavale kot odhodek, in sicer v 100-odstotni višini. Priznani stroški reprezentance in nadzornega sveta se s sedanjih 50 % dvigujejo na 60. Pravna oseba, ki bo izvajala praktično izobraževanje, bo po novem namesto 20 % imela kar 80-odstotno olajšavo. Povsem na novo se uvaja olajšava za vlaganje v zeleni in digitalni prehod. Zavezanec bo po novem uveljavljal zmanjšanje osnove za 40 % vloženega zneska, a ne kadar bodo vložena sredstva pridobljena bodisi iz državnega bodisi iz evropskega proračuna in bodo imela naravo nepovratnih sredstev. Dvig davčnih olajšav in uvedba novih pomenita, da bo pobranega davka manj. Vsaka olajšava znižuje osnovo, od katere morajo podjetja plačati davek, s katero se polni državni proračun. Olajšave za donacije nas bodo letos stale 1,5 milijona evrov, rezervacije za pokojnine in jubilejne nagrade 6 milijonov evrov, dvig stroškov reprezentance 2,6 milijona evrov, uvedba nove olajšave za investicije in zeleno pa 16,5 milijona evrov. S sprejetjem tega zakona bomo proračun letno prikrajšali za 27 milijonov evrov. V SAB menimo, da so v trenutni javnofinančni situaciji, ko je državni proračun povsem izropan, takšne odločitve nesmotrne, neresne, neodgovorne in posledično usodne za državni proračun in razkroj državnih podsistemov. Dejstvo je, da smo za zajezitev epidemije porabili 4 milijarde evrov, ki jih nismo imeli in za katere smo se morali zadolžiti. Dejstvo je, da nas je aktualna vlada Janeza Janše zgodovinsko zadolžila. Izredno zaskrbljujoče je, da se je stanje javnih financ v Sloveniji poslabšalo bistveno bolj, kot je povprečje Evropske unije. Vsakomur bi moralo biti jasno, da tako povečan obseg dolga prepoveduje kakršnokoli zmanjševanje prihodkov proračuna. Ta vlada bi morala početi ravno nasprotno, in sicer pripraviti ukrepe, s katerimi bo Slovenijo peljala iz krize in s katerimi se bo stanje javnih financ vrnilo na predkrizno raven. A ta vlada počenja prav nasprotno. Namesto da bi poskrbela za višje prihodke proračuna, jih zmanjšuje. Če prihodkov ne bo dovolj, bo to pomenilo zmanjšanje drugih javnih izdatkov, kot so plače, pokojnine, socialne pravice in še bi lahko naštevali. Novela zakona predstavlja del davčne reforme vlade Janeza Janše, ki nas bo prikrajšala za milijardo evrov proračunskih prihodkov. V SAB smo mnenja, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Robert Polnar. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! V osnovi izvaja država v okviru davčne politike tri cilje: zadovoljevanje skupnih in javnih potreb, prerazporeditev ustvarjenega bruto družbenega proizvoda ter enakomeren in stabilen gospodarski razvoj. Težnja sodobnih davčnih sistemov je ob kritju osnovnih funkcij države zagotoviti spodbudo pospešenemu gospodarskemu razvoju in osnovno raven socialnih pravic državljanov. Davčni sistem je oblikovan v neposredni odvisnosti od drugih podsistemov v okviru širšega družbenega, ekonomskega sistema posamezne države. Davčna reforma, ki ne bo upoštevala domače ekonomske realnosti, bo samo povečala proračunsko luknjo. Politično hitenje ustvarja idealen ambient za nove velike napake. Dobro bi bilo v vsem tem zanosu ne pozabiti, da je primarni cilj davčne politike napolniti državni proračun, da velikega proračunskega dolga ne prenaša v preveč oddaljeno prihodnost in da v končni posledici prepreči bankrot države. Kadar se davčne oblasti odrekajo vrabcu v roki v prid golobu na strehi, je to zelo tvegano, zato ker davčni golob zelo redkokdaj, če sploh kdaj, pristane na tleh. Javne finance zajemajo celotno strukturo instrumentov in odnosov, ki urejajo javno financiranje iz proračunskih sredstev. Sistem dajatev, regulatorni okvir obdavčitve, delovanje instrumentov davčne politike države so pomembni dejavniki, ki vplivajo na poslovno politiko podjetij. Država v okviru davčnega mehanizma oziroma v okviru davčnega sistema uporablja mehanizem oblasti in politične ureditve, ki temelji na prerazdeljevanju moči za zadovoljevanje širših družbenih potreb ter za korekcije tržnega mehanizma. Pravičnost in utemeljenost poseganja države v prerazporejanje družbenega proizvoda in v delovanje tržnega mehanizma je nenehno vprašanje ter izziv pri oblikovanju ekonomske politike sodobne države. Uravnavanje davčne politike in davčnega sistema v sodobnih družbah dodatno otežuje osnovni konflikt pri interesih državljanov, ki si na eni strani želijo zmanjšanja davčnih bremen, hkrati pa zahtevajo ohranjanje doseženega obsega javnih storitev in socialne blaginje. Z gospodarskim in tehnološkim razvojem samo še stopnjujejo te zahteve. Davek od dohodkov pravnih oseb je po svoji velikosti in obsegu v strukturi prihodkov državnega proračuna četrti najpomembnejši davčni vir. Leta 2019 je bilo realiziranih 997 milijonov evrov prihodkov iz tega naslova. Predlagane spremembe, ki bodo imele negativen učinek na prihodke, obsegajo naslednja področja: nova olajšava za spodbujanje zelenega in digitalnega prehoda, z uveljavljanjem katere si bo zavezanec zniževal davčno osnovo za določena kvalificirana vlaganja; višja olajšava za donacije v športni namen ter višja olajšava za izvajanje praktičnega pouka v strokovnem izobraževanju; nadgraditev olajšave za zaposlovanje, ki se širi z zaposlovanjem oseb s poklici v primanjkljaju ter posebej določa uveljavljanje višjega zneska olajšave za zaposlovanje mlajših oseb, ki se prvič vključujejo v zaposlitev; ugodnejše priznavanje odhodkov za rezervacije, za pokojnine, za jubilejne nagrade in za odpravnine ob upokojitvi ter dvig priznanih stroškov reprezentance in nadzornega sveta oziroma organa, ki opravlja funkcijo nadzora. Vse skupaj ima seveda negativen finančni učinek. Ocenjen je na približno 27 milijonov evrov. Na prvi pogled to ni veliko, gre samo za 2,7 % realiziranih prihodkov v letu 2019. Za bolj nazorno podobo pa je potrebno pogledati, kako je slovenska država obravnavala ta temeljni davek na področju neposrednega obdavčenja dohodkov pravnih oseb v minulem slabem desetletju in pol. Najbolje se to vidi v zaključnih računih proračunov za posamezna leta. Prihodki od davka od dohodkov pravnih oseb so bili najvišji leta 2008, eno milijardo in 257 milijonov evrov, do leta 2013 so se znižali na 265 milijonov evrov. V šestih proračunskih letih so torej padli za 992 milijonov evrov, praktično za milijardo. Od leta 2014 so se ti prihodki postopno dvigovali, najprej na 468 milijonov in tako do leta 2019, kakor je že bilo povedano, do 997 milijonov. To pa je še vedno 260 milijonov evrov manj, kot je bilo realizirano leta 2008. Ves ta čas v teh 13 letih se je na veliko eksperimentiralo z davčnimi stopnjami, z davčnimi olajšavami, z razlikami med dejanskimi in davčno priznanimi odhodki. Pri posameznih kategorijah seveda dejansko prihaja do razlik, ki so denimo posledica neustreznega upoštevanja stroškov materiala, odhodkov iz prodaje zalog izdelkov ter trgovskega blaga, amortizacije, notranjih prenosnih cen, obresti, plač, dolgoročnih rezervacij ter odhodkov na podlagi drugih izdatkov. Sublimat vseh teh eksperimentov pa je dejstvo, da je država leta 2019 ustvarila manjši učinek kot leta 2008, in govorimo o prihodku iz davka od dohodkov pravnih oseb. Takim eksperimentom s povzročenim nazadovanjem lahko rečemo tudi opotekanje in s tem opotekanjem moramo v Sloveniji počasi prenehati. Gospe in gospodje, to, kar se danes v Sloveniji dogaja na področju davčne politike, je precej podobno tistemu, kar se je začelo konec 70. let 20. stoletja in se je imenovalo davčna revolucija. Svojo polno afirmacijo je dosegla v dveh mandatih Reaganove administracije. Njena doktrinarna osnova je bila povezana s tako imenovano supply-side šolo, ekonomiko ponudbe. Doktrina propagira zniževanje davkov in blažitev njihove progresivnosti in to utemeljuje s pričakovanji, da bodo gospodarski subjekti in državljani tako bolj motivirani za delo in za naložbe. Posledica bodo naraščajoči prihodki in dobički, s tem pa tudi višja davčna osnova. Nižje davčne stopnje, uporabljene na višjo davčno osnovo, bodo v končni posledici povečale proračunske prihodke. V skladu s tako logiko je administracija predsednika Reagana znižala davčne stopnje, še posebej tiste za najbogatejše, proračunski primanjkljaj pa je začel naraščati, namesto da bi se zniževal. Napovedani učinki se niso nikoli materializirali, stvarnost se je narogala nesmiselni teoriji, toda politika nizkih davkov je obstala in se ohranila do danes. Spremenila se je samo argumentacija. Ekonomske vrline nizkih davkov so zdaj drugotnega pomena, poudarjene so nujnosti, izzvane z globalizacijskimi, zdaj, v aktualnem trenutku pa tudi s postepidemijskimi procesi. Če država ne bo poviševala davkov, potem podjetja morda ne bodo preselila proizvodnje v države, ki imajo ugodnejšo davčno politiko. Objektivno ni pogojev za zmanjševanje davkov, korekcija davčnega sistema na različnih segmentih pa je potrebna. Potrebno je uvesti progresivno davčno lestvico, če ne zaradi fiskalnih prihodkov, pa vsaj zavoljo socialne dostojnosti. Povečati je treba davčno disciplino in racionalizirati proračunsko porabo, celotne proračunske odhodke pa bo težko zniževati, če ne celo nemogoče zniževati. Mi se v vsakem trenutku moramo vprašati, od kod bo Slovenija financirala vse napovedane investicije v infrastrukturo, kako bo odplačevala kredite in s katerimi sredstvi bo reformirala pokojninski sistem. Poslanci Poslanske skupine Desus imamo na opisane zadeve različne, individualno podprte poglede, ki bodo prevladali pri odločitvi, ali so predlagane spremembe in dopolnitve Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb primerne za nadaljnjo obravnavo ali ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zakona. Besedo ima Andreja Zabret, pripravi naj se Andrej Černigoj. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovani predstavnici ministrstva in kolegice in kolegi! Če bi danes povzela le zadnjo analizo Fiskalnega sveta glede učinka davčne reforme, bi, mislim da, že vse povedala. Osnovno sporočilo Fiskalnega sveta ob analizi ukrepov davčne reforme – ta analiza je v bistvu na podlagi sklepa Komisije za nadzor javnih financ – je resno opozorilo, da bo davčna reforma imela velik vpliv na javne finance, vendar na žalost negativen učinek. Kljub temu da ima današnji Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb minoren učinek na javne finance, okoli 87 milijonov letno, pa imajo ostali zakoni, ki so v paketu davčne reforme, tudi zakon o debirokratizaciji, ki nas še čaka, ogromne negativne posledice za proračun. Koalicija je predlagala, da bi se vsi zakoni o davčni reformi obravnavali po nujnem postopku, a predlog ni dobil zadostne večine. Razlog naj bi bil, da bodo, če ti zakoni ne bodo sprejeti, nastale težko popravljive posledice za državo. Mislim, da je za take zakone, ki so tako pomembni in ki se naslavljajo kot davčna reforma, pa le potrebno nekoliko več časa in razprave in vključiti vse deležnike, ki se jih tiče ta reforma. Zato menim, da je pravzaprav ravno obratno, da bo sprejetje teh predlogov povzročilo težko popravljive posledice za javne finance in za državo Slovenijo, na kar opozarja tudi varuh javnih financ, to je Fiskalni svet. Vlada pravi, da bo izpad prihodkov nadomestila tako, da bodo ljudje z večjim razpoložljivim dohodkom več trošili. Je že res, da so se v zadnjem letu in pol vloge na bankah povečale za okoli 2 milijardi, se pravi ljudje imajo več kot 2 milijardi več na svojih računih, ker so v tem času, ko je covid kriza, pravzaprav varčevali, vendar pa je nerealno pričakovati, da se bo to zgodilo v takih številkah, kot jih te reforme predvidevajo. Tudi Umar pravi, da, citiram: »Je zanašanje na to, da se bo povečala potrošnja, zelo negotovo, zato bi bilo potrebno tovrstne posege kombinirati z ukrepi za zagotovitev vzdržnosti javnih financ. Za stabilnost davčnih prihodkov je treba upoštevati vse vidike, ker sicer se lahko kmalu pojavijo potrebe po dvigu nekaterih drugih davkov.« Konec navedka. Jaz pa bi tu še dodala, da ne samo, da se lahko v bližnji prihodnosti dvigujejo davki, lahko se zmanjšujejo tudi pridobljene pravice, kar pomeni manj za zdravstvo, šolstvo, socialo. Kako bo Vlada dosegla izpad teh prihodkov, tudi ne vemo, ker ni naredila nobenih izračunov, ki bi dokazovali nevtralizacijo javnega finančnega učinka na saldo državnega proračuna. Se pravi, nihče ne ve, kako bo približno milijardo oziroma milijardo 52 v štirih letih pridobila Vlada nazaj v proračun. Tudi na to zelo resno opozarja Fiskalni svet. Pa poglejmo samo nekaj številk, ki govorijo, koliko nas bo stal posamezni zakon. Recimo samo zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini bo v letu 2022 prinesel 247 milijonov manj v državni proračun, leta 2025 že 846 milijonov. Če govorimo o zakonu o spremembah, o katerem razpravljamo danes, o dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, je približno 27 milijonov letno, Zakona o davku na dodano vrednost 14 milijonov evrov. Če pa govorimo še potem kasneje o zakonu o debirokratizaciji, kjer je javnofinančni učinek od 50 do 165 milijonov manj v proračunu, pomeni, da bodo vsi ti davčni zakoni, ki nas čakajo, v letu 2025 skrčili proračun za milijardo 52. Mislim, da govorimo o ogromnih številkah. In govoriti, da bo to prinesla nazaj samo večja potrošnja ljudi, je milo rečeno res smešno. Vlada Janeza Janše se v času covid krize in velikega javnega dolga torej loteva zniževanja davkov z davčno reformo. Gre za te tri novele, smo rekli, zakona o dohodnini, davka na dohodek pravnih oseb ter DDV, ki naj bi z znižanjem davkov prinesle več v blagajno. Vse te tri novele ponovno niso bile usklajene s socialnimi partnerji, vse je šlo mimo Ekonomsko-socialnega sveta in ne nazadnje povzročajo ogromno dodatno luknjo v proračunu, in to ne samo začasno, ampak dolgoročno. Morda je kreativno računovodstvo ministra za finance gospoda Širclja lahko uporabno na podjetniški ravni, vsekakor se pa na državni ravni to ne bo izšlo. Naj spomnim, da je lani proračunska luknja znašala več kot 3 milijarde evrov, od tega se le 70 % te luknje nanaša na ukrepe v zvezi s covidom. Letošnja proračunska luknja naj bi bila skoraj 4,2 milijarde evrov, ne vem, lahko da bo tudi višja, samo na današnji dan imamo manko v blagajni 2,1 milijarde, pa vemo, katerega smo, 12. julija. Da ne bo samo kritika ali pa, jaz temu rečem, pozitivna kritika, današnji predlog zakona prinaša seveda tudi predloge, ki jih pozdravljam. Gre za spremembe, kot so v 10. členu: »Če zavezanec na novo zaposli osebo, mlajšo od 29 let, ali osebo, starejšo od 55 let, ali jo zaposli iz poklica, za katerega na trgu dela ni dovolj kadra glede na potrebe delodajalcev.« To vsekakor podpiram, saj se s tem širi obseg olajšave za zaposlovanje, in sicer za zaposlovanje oseb s poklici, za katere na trgu ni dovolj kadra. Naslednja rešitev je tudi recimo 11. člen, kjer gre za zmanjšanje davčne osnove v višini 40 % zneska, ki predstavlja vlaganja v digitalno preobrazbo in zeleni prehod, se pravi računalništvo v oblaku, umetno inteligenco in velepodatke, okolju prijazne tehnologije. Tudi to je dobra rešitev. 12. člen, kjer zvišujejo olajšavo z 20 % na 80 za sprejem vajenca, dijaka ali študenta za praktično delo v strokovnem izobraževanju, to je super ukrep. Vemo, da podjetja težko sprejemajo študente oziroma dijake na prakso, tako da bo to sigurno pospeševalo, da bodo podjetja zainteresirana. Potem tudi 13. člen, ki določa višjo olajšavo za donacije in tako naprej. Tako da v tem predlogu zakona je seveda tudi kar nekaj dobrih rešitev, ki jih v LMŠ podpiramo. Ampak pri vsem tem je vseeno potrebno poudariti, da na žalost ta vlada skrbi le za odhodkovno stran, nič pa za prihodkovno. Tudi Fiskalni svet opozarja na to. Namreč, večji del prihodkov, ki jih Vlada predvideva, se nanaša le na predvideno večjo gospodarsko rast in BDP naj bi v povprečju nominalno naraščal po stopnji 5 %, kar je absolutno premalo, da bi lahko pokrili vse dodatne obveznosti, ki jih nalagamo z vsemi temi zakoni. Ta rast bi morala biti še vsaj za od 1,5 do 2 odstotni točki višja. Že ta 5-odstotna gospodarska rast je po ocenah različnih institucij preoptimistična. Verjetno, skorajda sem prepričana, da tudi sam minister za finance ne verjame vsem tem napovedim. Predlagane davčne reforme bodo po modelskih ocenah Fiskalnega sveta dolg sektorja država kumulativno povečale za od 4 do 14 odstotnih točk BDP. To res niso zanemarljive številke, sploh če vemo, kakšen javni dolg trenutno že imamo. S tem da je potrebno še spomniti, da nas poleg davčne reforme čaka še uvedba socialne kapice, ta ukrep bo letno zmanjšal za 100 milijonov pokojninsko blagajno in najmanj za 65 milijonov zdravstveno blagajno. Nadgradnja davčnega sistema iz naslova dohodnine bo zmanjšala prihodke samo v letu 2022 za 247 milijonov. Potem vemo, da imamo zakon o investicijah v Slovensko vojsko, ki nas letno stane 145 milijonov, čaka nas dolgotrajna oskrba, kjer naj bi proračun kril celoten strošek dolgotrajne oskrbe, kjer potrebujemo dodatnih 300 milijonov, in pa ne nazadnje še demografski sklad, ki bo tudi drastično zmanjšal znesek iz naslova dividend v proračunu, odvisno seveda od gospodarske rasti posameznega leta, ampak cirka od 150 do 200 milijonov letno. In še enkrat, da ponovim. Medtem ko bo državni proračun lani in letos zabeležil rekorden manko, je pač Vlada pripravila sveženj davčne zakonodaje, s katero boste davčno razbremenili plače in dohodke od kapitala in s tem povzročili dodatno luknjo v proračunu. Pri tem moram spomniti, in je predvsem zanimivo dejstvo, da ste bili še pred desetletjem SDS, ko je bila Slovenija v hudi gospodarski in finančni krizi, zagovorniki varčevanja in čim manjšega zadolževanja. V državo ste klicali trojko, skupino institucij, v kateri so bili Evropska komisija, Evropska centralna banka in tudi IMF. Danes pa je popolnoma drugače, ne govorimo več o milijonih, ampak milijardah, in to milijarda gor, milijarda dol in nikome ništa. V LMŠ nimamo nič proti davčnim spremembam. Seveda so potrebne, davčna zakonodaja je živa stvar. Tudi sami smo v vladi Marjana Šarca sprejeli mini davčno reformo, vendar pa je potrebno vse spremembe, povezane z davčnim prestrukturiranjem, obravnavati celovito. Zaradi vseh teh ukrepov bo Slovenija, ker se bo morala dodatno zadolževati, prihodnje pretresanje na finančnih trgih lahko pričakala zelo oslabljeno. Glavni problem dolga je predvsem, da je zanj potrebno plačevati obresti. S tem se zmanjšujejo razpoložljiva sredstva za druge namene, ki omogočajo delovanje socialne države. Trenutno so res časi, ko so obresti res zelo nizke, tudi po negativni obresti, in se je Slovenija zadolževala, pa ne samo Slovenija, s čimer pravzaprav ves čas ta vlada opravičuje zadolževanje in trošenje javnega denarja. Vendar, vedeti moramo, da ta denar ne bo vedno tako poceni in tudi bonitetne ocene, ki vplivajo na ceno denarja, ne. Slovenija mora tudi vsako leto refinancirati od 2 do 3 milijarde posojil. Takrat bodo drugi časi in tveganje, da spet postanemo tarča finančnih trgov, ni zanemarljivo. Poleg tega je pa potrebno tudi povedati dejstvo, da poceni zadolževanje ni le domena ali dobro upravljanje vlade Janeza Janše, ampak je posledica ekspanzivne politike Evropske centralne banke in ne posledica vladnih ukrepov. Zato je povečanje dolga v krizi potrebno učinkovito izkoristiti za krepitev gospodarskega potenciala za izdatke, ki prinašajo dodano vrednost, investicije, ki bodo v prihodnosti prinašale gospodarsko rast za poslovanje, konkurenčnost, ne pa za tekoče izdatke, plače, transfere, predrago zaščitno opremo, neuporabne ventilatorje. V LMŠ na to ves čas opozarjamo. Ta vlada, kot sem že povedala, skrbi le za odhodkovno stran, nič pa ne naredi na prihodkovni strani. In skrbi le za predvolilno ekonomijo oziroma se gre finančno huliganstvo. Po domače to pomeni, da bo zmanjkalo denarja slej ko prej, morda za plače, zdravstvo, izobraževanje, za pridobljene pravice. Čemu se bomo odrekli takrat? Bomo videli. Gre za nepremišljene in nerazumne predloge sprememb davčne zakonodaje, na kar opozarja več institucij, predvsem Fiskalni svet in Umar. Poleg tega pa pravzaprav epidemije še ni konec, Vlada že napoveduje tretji val, gre le še za vprašanje datuma. Predsednik Vlade je v ponedeljek tudi napovedal lockdown v septembru, po drugi strani pa minister za gospodarstvo gospod Počivalšek pravi, da si ne moremo privoščiti še enega lockdowna. S tem se tudi jaz strinjam in ne vem, kaj se bo zgodilo, ko bodo nehali veljati vsi ti ukrepi, ki zdaj blažijo posledice pandemije, morebitno zaprtje gospodarstva, ponovni lockdown. Slej ko prej se bodo začeli, ko bodo nehali veljati ti ukrepi, tudi stečaji zombi podjetij, brezposelnost, to je dejstvo. Že zdaj vsi ti zakoni, ki jih obravnavamo, ki so kot paket davčne reforme, predstavljajo dodatno tveganje za vzdržnost javnih financ na srednji rok, da ne naštejem še vseh PKP, ki smo jih sprejeli, v katerih so tudi ukrepi, ki nimajo nobene zveze s covid krizo. Če dam samo za lažjo predstavo, koliko je ta vlada že zadolžila vsakega državljana. Letos bo presegal ta znesek že 20 tisoč evrov, vsak posamezni državljan je zadolžen za več kot 20 tisoč evrov, če povzamemo posameznega delovno aktivnega državljana, se pa ta znesek zviša na 42 tisoč 400 oziroma krepko več kot 42 tisoč 400 evrov. Zato se tu vprašam, ali je zdaj res čas za zniževanje davkov. Protikoronski ukrepi so precej napihnili državni dolg, obrestne mere so sicer trenutno res nizke, a to ne bo trajalo v nedogled. Popravki se bodo slej ko prej zgodili in ta dolg bo treba enkrat vrniti. Vsi vemo, da nobeno kosilo ni zastonj, in tudi evropska nepovratna sredstva, ki jih bomo črpali iz Sklada za okrevanje in odpornost, bomo vračali z bodočimi davki. V tem trenutku bi se Vlada nujno morala ukvarjati z razvojnim in zelenim prebojem ter digitalizacijo, namesto da epidemijo in predvolilni čas izkorišča za uveljavljanje škodljivih predlogov, ki delujejo kot predvolilni bombončki, in se gre predvolilno ekonomijo. Proračun ni samopostrežna trgovina. To, da ta vlada plačuje s kreditno kartico državljank in državljanov, je za mene osebno nedopustno, zato pri samem glasovanju zakona ne bom podprla.
Hvala lepa. Naslednji razpravljavec je gospod Andrej Černigoj, pripravi se mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Spoštovana gospa predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Evropska komisija je 1. julija potrdila slovenski Načrt za okrevanje in odpornost v višini 2,5 milijarde evrov. Kam se bo gibal razvoj Evropske unije in celo sveta, je že nekaj časa znano. Zeleno in digitalizacija sta dva pomembna segmenta, na katera mora Republika Slovenija dati več poudarkov, ne v prihodnosti, ampak že danes. Zato zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb naslavlja prav to vprašanje. Uvaja se novo olajšavo za spodbujanje zelenega in digitalnega prehoda, z uveljavljanjem katere si bo zavezanec znižal davčno osnovo za določena kvalificirana vlaganja. Uveljavlja lahko zmanjšanje davčne osnove v višini 40 % zneska, ki predstavlja vlaganje v digitalno preobrazbo in zeleni prehod. Če želimo digitalizacijo, če želimo zeleno družbo, moramo na to tudi nekaj dati. Spodbujanje državljank in državljanov je ena od spodbud in v Novi Sloveniji mislimo, da bo naredilo dodatni preboj na tem področju. Na eni strani imamo – v Novi Sloveniji tem podatkom zaupamo, Zavodu Republike Slovenije za zaposlovanje – po podatkih, prijavljenih v juniju, 71 tisoč 881 brezposelnih oseb. Ko pa na drugi strani pogledamo za leto 2019, se je iz Slovenije izselilo 15 tisoč 100 prebivalcev, od tega jih je bilo skoraj 6 tisoč v starosti med 20 in 40 let. To se pravi, tisti kadri, ki bi v prihodnosti najbolj delali in največ prinesli v vse blagajne v Republiki Sloveniji. Zato se zavedamo, da je treba mlade spodbuditi, da je treba na drugi strani tudi delodajalce spodbuditi. Ta zakon o spremembah tudi nagrajuje oziroma podaja olajšave za zaposlovanje. Obstoječo olajšavo se širi na zaposlovanje oseb s poklici v primanjkljaju v višini 45 % plače, pri že obstoječi olajšavi za zaposlitev mlade osebe v višini 45 % plače se starost širi z 26 na 29 let in na novo se določa uveljavljanje višine zneska olajšave za zaposlovanje mladih oseb, ki se prvič vključujejo v zaposlitev, oseb mlajših od 25 let, olajšave v višini 55 % plače. To je na eni strani. Na drugi strani se pa predlaga zvišanje meje najvišje mogoče olajšave za zavezanca, ki sprejme vajenca, dijaka ali študenta, z 20 na 80 % mesečne plače v Sloveniji. To so podatki, ki bodo prinesli pozitivne kazalce v prihodnosti. Zaradi tega tudi kot mlad državljan ta zakon, zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, podpiram. Na koncu bi dodal eno mogoče državljankam in državljanom malo manj pomembno, ampak zame zelo pomembno zadevo, določa se višina olajšave za donacije za humanitarne, kulturne, športne, in še bi lahko naštevali, namene, poviša se z 0,3 na 1 %. Poleg tega se športne namene umesti tudi med namene, za katere je mogoča še dodatna olajšava v višini 0,2 %. Za šport se torej delež poveča s sedanjih 0,3 na 1,2 %. To so te zadeve, ki bodo pomagale tudi športnim namenom, humanitarnim in kulturnim namenom v prihodnosti, da bodo bolj zaživeli, da se bodo te dejavnosti bolj udejstvovale v družbi, in to bo imelo multiplikativne učinke ne samo na razvoj družbe, ampak tudi na kulturo družbe. Najlepša hvala za pozornost.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo mag. Andrej Rajh, pripravi se gospod Ljubo Žnidar. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovana državna sekretarka, kolegice poslanke in poslanci, lep pozdrav tudi v mojem imenu! Ko govorimo o javnih financah, se odpirajo številna vprašanja in vprašanj je bistveno več, kot imamo ta trenutek odgovorov. Odgovori, ki so na mizi, so vse prej kot logični, zaradi tega nas spremlja neka popotnica ali pa prizvok popotnice, da prihodnost ni dobra. Ta predlog, ki je pred nami, je pri vseh milijardah minusa pravzaprav zelo minoren. Določeni ukrepi so dobrodošli, ko govorimo o 30 milijonih, suma sumarum malo manj kot 30 milijonih posledic za proračun, to pri vseh teh primanjkljajih ni nek znesek. Bojim pa se, da ti zneski, ki so namenjeni temu, tudi ne bodo pravilno sledili cilju zaposlovanja ali pa kreiranju ene prihodnosti, kot je kolega Černigoj povedal, da bo nekdo z 10, 15 milijoni rešil izseljevanje mladih iz Slovenije. S tem zneskom se to preprosto ne bo zgodilo. Prepričan sem, da ti, ki se izseljujejo, vedo, da bo ta dolg, ki zdaj nastaja in je rekorden, vsako leto približno 4 milijarde evrov, treba plačati in da ga bodo morali plačati prav oni, in da je to tudi eden od razlogov, zakaj se ljudje izseljujejo. Če pogledamo situacijo nekoliko širše. Res je, mi imamo sedaj statistično poknjiženih 71 tisoč brezposelnih, ob tem pa ne povemo, da je bilo po podatkih maja približno 45 tisoč ljudi na eni od oblik čakanja na delo. Kaj bo s temi ljudmi? Ali so ti ljudje tudi dejansko brezposelni ali je teh 45 tisoč ljudi že eno leto na neke vrste čakanju? To je vprašanje, s katerim bi morala priti pred nas Vlada, torej s temi podatki, povedati jasno, koliko ljudi je že tri, štiri, pet mesecev neprekinjeno na čakanju, ali te ljudi vodi kot zaposlene ali brezposelne. To so podatki, ki vplivajo na vzdržnost javnih financ. Seveda teh odgovorov mi preprosto ne dobimo. Vse, kar je do zdaj Vlada naredila, je to, da je razprla malho državnega proračuna, in ljudje so dobili občutek, da je denarja, kolikor hočeš. Ampak poglejmo, kaj se je zgodilo v zdravstvu. Nastale so samo čakalne vrste in rekordni puf. Neomejeno, neciljno trošenje denarja ne zagotavlja reševanja problemov, še več, lahko celo povzroči dodatne nove. Ko govorimo, kakšno gospodarsko rast bi potrebovali, da bomo to poplačali, računamo, da bo gospodarska rast v naslednjih letih 5-, 6-procentna. Veste, to je zelo tvegano. O tem govorimo tako, da skoraj dobi človek občutek, da je ministrstvo izračunalo donosnost, ki jo pač potrebuje, torej 6-procentno gospodarsko rast, in je vse poknjiženo. Ampak če se daje neko lažno upanje, dela izračune z nerealnimi simulacijami, seveda potem pridejo tudi nerealne rešitve. Bojim se, da nas bo zelo zelo bolela glava zaradi tega. Če še pogledamo nekoliko širše. Tudi drugi proračunski uporabniki na osnovi takega proračuna načrtujejo svoje prihodnje izdatke, tudi lokalne skupnosti. Če vemo, da imamo 30 % proračuna na puf, torej na kredit, da ni s prihodki usklajen, potem pomeni, da tudi občine 30 % svoje prihodnje porabe načrtujejo na lažnih ali neobstoječih prihodkih, in seveda se ta tveganja povečujejo. Zelo se bojim, da nas bo že kmalu bolela glava in da bo, ko bo prišlo do streznitve, zelo hudo. Bom zelo plastičen. Ko nekdo govori, da dobimo zastonj denar – tudi narkomanu dajo najprej zastonj drogo, potem pa mu jo začne diler po visokih cenah zaračunavati in vemo, kako se to konča za tistega. Primerjava, ki sem jo dal, je res nekoliko ostra, mogoče celo groba, ampak mislim, ko govorimo o resnostih zadev, da je mogoče bila v tem primeru primerna. Kar se tiče samega zakona, glede na celotno situacijo v SAB menimo, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Ker ko to pogledamo še v kontekstu načrtovanih davčnih olajšav, niso bile opravljene simulacije, kaj bo s prihodki in odhodki. Mi v SAB smo mnenja, da to stališče Vlade, da bo višja poraba generirala več prihodkov oziroma zadostne prihodke v proračun, ne zdrži. Prepričan sem tudi, da če bi zdržalo, potem bi ministrstvo tako simulacijo pripravilo, pa se je na vsak način ogiba. V SAB, kot sem že povedal, zakona ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Ljubo Žnidar, pripravi se gospod Igor Peček. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Kolegice in kolegi! Zakon o davku od dohodkov pravnih oseb. Če na enostaven način povem, cilj tega zakona je, kako čim več davka od pravnih oseb pobrati, da se plača v Republiki Sloveniji. To je tako, če na enostaven način povem. Kajti vemo, da je na globalnem nivoju še vedno kopica držav, ki so poznane po tveganju, ki so poznane po zlorabah oziroma kjer se kopiči ogromno kapitala. In to je posledica, utaja davkov v tistih državah, iz katerih ta kapital prihaja. Tudi mi smo tista država, iz katere nam veliko kapitala uhaja. Teh načinov je več. In ker na globalni ravni nadzorni mehanizmi in kontrole niso tako uspešni, da se to ne bi dogajalo, je potrebno storiti na nacionalni zakonodaji čim več, da že na samem izvoru to preprečimo, da se to ne bi dogajalo v tako veliki meri, kot se dogaja sedaj. Dejansko je tu trg konkurence. Če davčno nisi konkurenčen, potem tudi prihodkov ni. Pa poglejmo nazaj, vse za celo desetletje ali pa zadnjih 15 let in tako naprej, kar je gospod Polnar zelo dobro predstavil, višali so se davki, prihodki pa procentualno niso sledili tistemu višanju davkov. Prihodki niso sledili, poglejte številke. To se pravi, da s to strategijo nekaj ni v redu, se je je treba lotiti na drugačen način. Če si pa ti davčno konkurenčen, potem je moč pričakovati, da bo tudi prihodkov več. Bom navedel en primer. Če pogledamo stanje v hrvaških marinah, kjer je na stotine milijonov ali pa na desetine milijard vrednosti plovil, pokažite mi v hrvaških marinah, koliko je tam slovenskih zastav, da so ta plovila registrirana pod slovensko zastavo. Zelo težko mi boste kakšno plovilo našli. Pojdite gledat v našo edino marino, v Portorož, če je 20 % plovil registriranih pod slovensko zastavo. Pa vprašanje, če jih je, ker so vsa registrirana pod raznoraznimi tujimi zastavami, kjer so davčno bolj prijazni. To je konkreten primer, zelo jasen pa zelo nazoren pa zelo v bližini. To se pravi, moraš biti davčno konkurenčen. Če nisi davčno konkurenčen, potem dejansko nisi prijazen do mladih, ki jim moraš dati neke spodbude, da se zaposlijo doma, da ne odhajajo v tujino, in konec koncev tudi za tuje vlagatelje, da pridejo v Slovenijo gradit oziroma vlagat v razvoj in v svojo poslovno dejavnost. Veliko je bilo tudi razprave o obdavčenju dobičkov družb in kako se ta dobiček odliva in tako naprej. Sam menim, da bo treba narediti tudi nekaj na drugem segmentu, kajti vemo, da se dobički v Sloveniji plačujejo v manjši meri. Eno je odliv tujih družb, drugo je pa odliv prek nenormalnega veriženja podjetij. To je eden izmed večjih problemov, kjer se skriva dobiček – prek veriženja, nenormalnega veriženja podjetij v Sloveniji in seveda tudi v tujini. Vemo, ker je svet globalen, danes tudi v tujini ni problem registrirati podjetja in potem z veriženjem teh družb dejansko izničiti ves dobiček družbe in se na ta način popolnoma izogniti plačilu davka. To so problemi. Še nekaj o kontroli. Mi smo danes slišali, kako je Fiskalni svet velik varuh javnih financ. Če pogledamo malo nazaj, velik varuh javnih financ naj bi bila tudi Banka Slovenije, pa tudi Fiskalni svet. Če pa pogledam od leta 2008 do leta 2011, v tistih treh letih, ko se je iz slovenskih bank prek dogovorjenih kreditov ukradlo tam nekje med 4 in 5 milijardami, pa če gremo brat letna poročila Fiskalnega sveta in Banke Slovenije za tista leta, je s financami v Republiki Sloveniji vse v redu. Nič ni ugotovljeno, nobena nepravilnost ni ugotovljena, pa se je ukradlo, če dam povprečje vmes med to oceno, ki je zelo realna, 4 milijarde pa pol, pa so ti varuhi, če beremo njihova poročila, rekli, da je to vse v redu, da ni nič narobe. Jaz v te varuhe nimam zaupanja. Nimam zaupanja. Ali pa če so se zmenili, če so zraven žakelj držali. Ne vem, pa ne mislim nobenega osebno obsojati, niti ne Fiskalnega sveta niti ne Banke Slovenije. Ampak ne vem, o kakšnem varuhu javnih financ lahko govorimo. Treba se je res opreti na nacionalno zakonodajo. Jaz osebno menim, da mora biti ta konkurenčna, da se čim več davkov plača v Republiki Sloveniji, ne pa izven Slovenije. Kajti potem seveda prilivov v proračun ni. Kot sem že na začetku povedal, višali so se davki v predhodnem obdobju, ampak prilivi niso temu sledili. Se pravi, da je treba neko spremembo narediti, moramo biti davčno prijazni. Seveda je tudi potrebno poskrbeti za proračunsko stabilnost v prihodnjem obdobju, to je zelo pomembno. Mi ne moremo določenih bonitet dajati, če ni prihodkov v državni proračun. Poglejte si napovedi za prihodnost. Slovenija bo sigurno med prvimi tremi državami v EU v naslednjih treh letih po največji gospodarski rasti. Pa me popravite takoj, ko to ne bo tako. To se sedaj vidi že zelo jasno, vidi se po finančnih sredstvih, ki so namenjena za razvoj, izgradnjo tako prometne kot ostale infrastrukture v Republiki Sloveniji za naslednjih pet let. Izgradnja državne infrastrukture je največji motor gospodarstva. Seveda to tudi pomeni priliv v državni proračun. Ta zakon bo z, jaz bi rekel, dokaj majhnimi olajšavami, ki se nudijo v gospodarstvu, zelo velik motor za konkurenčnost, in seveda s tem tudi, da se več davka plača v Republiki Sloveniji. Ta zakon bom absolutno z veseljem podprl. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji razpravljavec je gospod Igor Peček, pripravi se gospod Jože Lenart. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Kolegice in kolegi, spoštovana gospa državna sekretarka! Ena izmed vlog davčnega sistema je vsekakor zagotavljanje konkurenčnih pogojev. Za gospodarstvo je ta vloga ključna, se pa izkazuje tudi širše, tako za razmerja kot tudi za doseganje želenih ciljev in vplivov, ki jih ima davčni sistem na družbo kot celoto. Mislim, da je to potrebno imeti v uvidu nonstop, ves čas. Sem tudi zagovornik tega, da davki niso samo ekonomska in fiskalna kategorija, ampak imajo tudi socialni vpliv, ki ni zanemarljiv. Koalicija je na majski seji kolegija predlagala, da se vsi trije zakoni o davčni reformi obravnavajo po nujnem postopku. Predlog ni dobil zadostne večine, razlog pa sem že povedal tudi v stališču, kasnejše sprejetje predloga bi imelo težko popravljive posledice za državo, čeprav bi lahko menil tudi obratno. Ni bilo dialoga z Ekonomsko-socialnim svetom, ni bilo širše razprave oziroma javne obravnave tega zakona in menim, da bi bilo oboje od navedenega še kako potrebno. Če pogledamo znotraj predlagane davčne reforme samo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, jih lahko ocenimo tudi kot pozitivne, kot dobrodošle za podjetja, vendar pa bi ob upoštevanju učinka v višini 27 milijonov in ob dejstvu, da je efektivna obdavčitev dohodkov v Republiki Sloveniji med najnižjimi tako v OECD kot v EU, lahko mislil tudi drugače. 27 milijonov pri 10 milijardah, kot je prihodkovna stran proračuna, je lahko tudi malo, vsekakor pa ni zanemarljivo. Menim, da bi obravnavanje davčnih reform morali gledati bolj celovito, vsekakor pa sem tudi mnenja, da v času, ko se soočamo z zelo velikim primanjkljajem v proračunu, ta danes znaša že več kot 2 milijardi, ko nam raste javni dolg, takšno ravnanje ni smotrno. V LMŠ smo bili bistveno bolj previdni, ko smo sami uveljavili svojo mini davčno reformno, edino regres smo takrat razbremenili posebej, vendar to, kar si upam trditi, je to, da smo z enako pozornostjo gledali tako na prihodkovno kot na odhodkovno stran. Če naštejem samo nekaj ukrepov, ki smo jih sprejeli takrat. Šlo je za spremembo dohodninske lestvice, zvišanje splošne olajšave, uvedbo minimalne obdavčitve. Vsaj približno so bili vsi ti ukrepi med seboj uravnoteženi, vendar je že takrat Fiskalni svet izrazil določen pomislek glede vpliva, ki ga je predlagana oziroma kasneje tudi sprejeta davčna reforma imela na javne finance. To, kar pogrešamo, so na prvem mestu ukrepi na prihodkovni ravni. Prepričani smo in ne verjamemo zgodbi, ki jo je večkrat povedal gospod minister – da se bo vse to vrnilo prek potrošnje. Vseeno nas skrbi proračunski izpad. Konec koncev je ne glede na to, kakšno mnenje ima kdo o Fiskalnem svetu, Fiskalni svet zelo jasno povedal, da v povečano potrošnjo v takšnem obsegu ne verjame. V proračun bi Vlada po izračunih Fiskalnega sveta s predlagano davčno reformno v naslednjem letu naredila razkorak med prihodkovno in odhodkovno stranjo v proračunu velik 450 milijonov evrov. Če v tej luči pogledamo tudi na poročilo oziroma na analizo javnofinančnih učinkov, predlaganih sprememb, ki so jo v Fiskalnem svetu pripravili na predlog Komisije za nadzor javnih financ, pa je najmanj, kar lahko rečem, da me pošteno skrbi. Še kako na mestu je izjava gospoda Kračuna glede davčne reforme, ko je rekel: »Vlada srednjeročno predvideva, da bo v povprečju BDP nominalno naraščal po stopnji 5 %, kar je optimistična napoved. Če bi želeli dodatno kompenzirati izpad, ki bo nastal zaradi predvidenih davčnih sprememb oziroma reforme, pa bi morala ta rast biti večja vsaj za točko in pol oziroma dve odstotni točki.« Napoved, da se bomo tudi v prihodnje zadolževali, je verjetno neizbežna in to se bo zgodilo. Vemo in radi poveste, da je poceni zadolževanje v tem trenutku kar primerno za to, da se zadolžujemo, in da k tem poceni zadolževanjem bistveno pripomorejo vladni ukrepi, ampak jaz mislim, da je zdaj pa res enkrat že čas, da povemo, da to ni res. To ni res, vsaj v takšni meri, kot zagotavljate, ne. Mislim, da je bolj posledica ekspanzivne politike, ki jo ima Evropska centralna banka, saj lahko pogledamo samo primer na Irskem oziroma kaj se je z Irsko dogajalo, ko je odkup obveznic omogočil še bolj ugodno zadolževanje oziroma zadolževanje s tako imenovano negativno obrestno mero. Vsekakor sem pa prepričan, da je opravičevanje zadolževanja z nizko obrestno mero dvorezno. Dolg bo potrebno refinancirati, konec koncev nas k temu tudi zakon obvezuje do določene mere, in razmere na trgu se bodo po mojem mnenju zelo hitro spreminjale. Nekaj je epidemija, nekaj so ukrepi, ki jih moramo in jih je potrebno sprejemati, zato da obvladujemo in da tudi vzdržujemo gospodarstvo, da skrbimo za gospodarsko rast, drugo pa so trajni in strukturni ukrepi, ki nimajo ustrezne podlage in predvidevanj tako na prihodkovni kot na odhodkovni, predvsem na prihodkovni strani, pa verjetno tudi na odhodkovni s kakšnimi drugimi stvarmi, ki bi jih bilo potrebno izvesti. Pri glasovanju podpore tudi temu zakonu, za katerega sem rekel, da ima kar nekaj dobrih rešitev in jih podpiram, žal ne morem dati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo. Besedo ima gospod Jože Lenart, pripravi se gospod Matjaž Han. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Pred nami je en zakon o enem delu davkov, kjer Vlada želi z davčno reformo zniževati davke in seveda dela luknjo v proračunu. V vladi Marjana Šarca smo bili navajeni enega res reda, skrbnosti. Vsako davčno reformo, tudi mini, ki smo jo izvajali, smo skrbno pripravili, celotno sliko in vse vplive na proračun. Tako smo se potem tudi lažje odločali. Seveda, v to nas je sililo fiskalno pravilo, to je dejstvo, pa tudi če ga ne bi bilo – hvala bogu, da je bilo, da smo se navadili nekega reda, ker vemo, kaj se je dogajalo v tistem obdobju po letu 2000 do 2008. Kakorkoli, danes smo že slišali, da je bila takrat zelo dobra rast in ne vem, kaj še, ampak ta rast, ki je bila takrat, je drvela v polom. In ta polom se je res zgodil po letu 2008 s tisto krizo in to bančno luknjo. Kakorkoli nam desna stran tokrat očita, kaj se je takrat naredilo, vzroki so bili v tistem obdobju nenadzorovanega zadolževanja gospodarstva takrat. In da se je takrat dovolilo, da je bila potem tista rast tudi 5 % in višje, je botrovalo temu, da je potem sledil zlom. To je neobhodno bila posledica tega. Že ptički na veji čivkajo in razumejo, da je bila posledica tega in neodgovornega ravnanja vlad med letom 2000, ali pa mogoče še celo prej, ki se je eksponentno dvigovala proti letu 2008. Glejte to preglednico, danes pač obravnavamo samo to, ta zakon, novelo zakona o davkih od pravnih oseb. Ta sprememba naj bi v štirih letih vplivala celo na 107 milijonov primanjkljaja. To je samo eden od teh in zato mene zelo moti takšna parcialna obravnava in sprejemanje teh zakonov, ne vidimo pa celotne slike. Jaz bom zelo vesel, ko bosta Ministrstvo za finance in Vlada temu Državnemu zboru predočila proračunske dokumente 2022–2025 ali vsaj za dve leti naprej, pa da vidimo, kakšna bo takrat slika in kako boste to sestavili, da bo sledilo, da odhodki ne bodo večji od prihodkov. Takrat se bomo lahko zelo jasno pogovarjali, kaj in kako. Upam pa, da ne mislite, da bo ta vlada odstopila, že preden boste morali te proračunske dokumente dati na mizo. Res, samo takrat se bomo lahko pogovarjali, danes pa všečno govorite, kako je to dobro, ne vem za koga in kaj. Z določenimi zadevami se celo strinjam, bom potem še to navedel, ampak v tem trenutku, ko poslušaš od predsednika Vlade na vrhu Janeza Janše do ministra, do celotne vlade, da se bo to nadoknadilo s potrošnjo, ko sešteješ vse to, kar predvidevate, in vse investicije, vse, kar bo šlo naprej iz proračuna, pridemo do cifre 5 milijard v štirih letih. Pa ni ga boga, da bo to luknjo zapolnil! Ni ga boga. Gospodarska rast, da bi v štirih letih pridobili 5 milijard, mislim – kdor na tak način zavaja javnost in nas tu v Državnem zboru, se moti. Takšne rasti še nikoli v zgodovini ni bilo in je tudi ne more biti. Kajti če danes spremljamo svetovne ekonomiste – na kaj opozarjajo? Vsi spremljamo zdaj to rast, divjanje nekih cen, inflacije in vsega ostalega, kaj bo to za sabo prineslo. Tudi tu bo za sabo prineslo propad podjetij. Vemo, kako pri nas že lesni surovini, ki je naše največje bogastvo, cene rastejo, 30, 50 %. Ampak tistim, ki delajo v lesnopredelovalni industriji, njihovi kupci ne priznavajo te višje cene. Vse to bo za sabo potegnilo marsikaj. Še enkrat. Če ne bomo dali na mizo kompletne slike, se o teh zadevah ne moremo pogovarjati in seveda takšnih zakonov ne moremo sprejemati. Vse skupaj bi pa moralo slediti ciljem produktivnosti in višje dodane vrednosti. Že tri leta imamo cilj, da bi dosegli v srednjeročnem obdobju dodano vrednost na zaposlenega 60 tisoč evrov. V letu 2019 smo dosegli 47 tisoč, to je več kot 30-procenten dvig, kar je tudi nemogoče. Ampak to je to, s takšno rastjo bi se samo približali povprečju Evropske unije, ker smo šele na 88 % do dodane vrednosti, po produktivnosti pa samo na 82 %. In to je cilj. Tu bi morali razmišljati, tu je tisto, o čemer so kolegi in kolegice prej govorili, kje so vlaganja, kje je pomoč razvoju – da bomo vlagali v tiste dejavnosti, ki imajo višje donose, ki imajo višjo dodano vrednost. Če bi mi še danes reševali tekstilno industrijo pa te dejavnosti z nizko dodano vrednostjo, potem ne bi prišli nikamor. In na tem je treba delati, teh zadev bi se morali v tem državnem zboru več posluževati, se več o njih pogovarjati, da bi lahko iz tega prišli. Vemo, da dodana vrednost je pa sestavljena: od 60 % do dve tretjini so plače, ena tretjina pa dobiček in amortizacija. To je vsa umetnost. Mi pa predlagamo dvig minimalne plače pa je vse na nogah. Tujci bežijo, ker ne bodo mogli preživeti v Sloveniji, ker smo dosti pod povprečjem, po produktivnosti pa še niže. Če bomo na tak način delali, potem tega razvoja ne bo. Premalo časa je danes, da bi o tem na široko govorili, ampak o tem bi se morali pogovarjati, ne pa, kako bomo zdaj neke davke nižali pa koliko bo neke investicije v vojsko. Hvala bogu, v zdravstvo je zelo potrebno, ampak seveda, enostavno je reči, iz proračuna bomo to dajali, prihodke pa znižujejo. Te uganke jaz ne znam rešiti. Bom pa znal razpravljati o tem, ko boste dali temu državnemu zboru na mizo proračunske dokumente, da se bomo lahko o tem pogovarjali. Šele takrat bo lahko resna razprava, dokler je to tako parcialno, pa jaz takšnih zakonov ne morem potrjevati. Hvala.
Hvala lepa. Ker je ostalo še zelo malo prijavljenih razpravljavcev, naj preberem vse, ki še sledijo. Najprej dobi besedo gospod Matjaž Han, potem gospod Jure Ferjan, gospod Boštjan Koražija in nazadnje še gospod Jožef Horvat. Gospod Han, izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovani predstavnici Vlade, kolegice in kolegi! Kadar smo nasploh v življenju v težkih razmerah, kadar so zadeve kritične, se mi zdi, da si je pred histerijo in pred nekaterimi norimi potezami potrebno vzeti malo pavze in razmišljati ne samo en korak naprej, ampak po mojem 10 korakov naprej. Še bolj pa je to pomembno, kadar se pogovarjamo o davčni politiki, o politiki, ki je o davkih, o denarju, ki je edini vir, ki polni naš proračun Republike Slovenije. Jaz se zavedam, da je nam, ki nasprotujemo tej davčni reformi, ne samo temu zakonu, tudi naslednjim zakonom, ki bodo v naslednjem sklopu, težko zagovarjati – ker je seveda za večino država preveč potrošna in tako naprej, da ne govorim naprej – da bi bilo dobro, da bo država imela manj v proračunu in da bodo imeli ljudje v žepu več. To se sliši zelo dobro, ampak realnost je seveda drugačna. Kadar spreminjamo davčno zakonodajo, je po navadi tako, da v žepu ostane več tistim, ki že imajo dovolj za normalno življenje, in iz žepa na tiho vzamemo tistim, ki se težko prebijajo iz dneva v dan. Zakaj govorim tako? Zato ker ko zmanjkuje denarja, začnemo seveda šparati na raznih transferjih, začnemo šparati na zadevah, ki ljudem, ki živijo samo od plače, veliko pomenijo. Mislim na javno zdravstvo, javno šolstvo, javne prevoze in lahko bi našteval kar še cel dan. Epidemija je med ljudmi in v gospodarstvu povzročila velike stiske, ki se jih vsi mi v tem državnem zboru zavedamo. Zato je pomembno, kako bomo v danem trenutku odreagirali. Davki so neizmerno pomembni in država mora imeti proračun takšen, da lahko v časih – in to je tudi zdaj dokazala – ko je težko, intervenira. Na to, ali smo mi v tem letu pa pol prav razdelili denar, so seveda pogledi različni. Če gledamo prvo fazo, prva dva PKP, odmislimo tiste člene, ki so ustavno sporni, se mi zdi, da je v prvi fazi šlo relativno dobro. Potem pa smo zavoljo političnih kalkulacij, izračunov začeli denar za moje pojme metati skozi okno. To, da smo v enem letu pa pol dali 640 milijonov za dodatke, covid dodatke v Sloveniji, ena Nemčija, ki je 41-krat večja, pa samo 350 milijonov, je seveda nesprejemljivo. Zato ker smo dajali dodatke tistim ljudem – pa naj mi oprostijo – ki si jih ne zaslužijo, dobili jih pa niso tisti, ki so bili dnevno v stiku s covid bolnikom. Država trenutno beleži rekordni proračunski primanjkljaj. Deficit je leta 2020 znašal 3,5 milijarde, letošnje leto, ugotavljajo strokovnjaki, Fiskalni svet in ne vem, kdo še vse, se bo ta deficit povečal še za 800 milijonov. Se pravi, da se bomo zadolžili, da bomo s 65 %, kjer smo bili glede na GDP, prišli čez 80 % v letu 2020. To seveda ne bi bilo nič kaj tako kritičnega, ker so fiskalne zavore sproščene, so se vse države na neki način zadolževale, ampak mi se še kar ne ustavimo. Mi v tem državnem zboru sprejemamo zakonodajo, ki dnevno, dnevno reže prihodke, in dnevno talamo denar po mojem neupravičeno. Če ne bomo tu malo zaustavili konjev, nam bo čez leto dni, dve leti neizmerno težko. Govoriti o tem, da se poceni zadolžujemo in da je to najboljše, kar je možno, je seveda fajn, ampak se vprašam pa vprašam vas v dvorani: če dobite zdajle milijon evrov brezobrestnega kredita, vsak od vas, in ga morate vrniti čez tri leta brez obresti, ga upate vzeti? Kdo ga upa od nas vzeti? Nobeden. Ker ne vemo, kako ga bomo lahko vrnili. In verjetno, po mojem, mora imeti država podobno mišljenje. Vrnile ga bodo tiste generacije, ko bo prišel ta dolg takrat na dnevni red, in upam, da bodo imele dovolj denarja v proračunu. Če govorimo o proračunu, ki je cirka 10 milijard evrov težak, in cirka milijardo evrov plačujemo za servisiranje dolga, ne vem, milijardo in 200 ali pa milijardo 300, zdaj mogoče malo manj, damo za pokojnine, nekaj takega so socialni transferji, potem so plače za javni sektor in nam ostane – kaj? Relativno malo denarja za investiranje in za novo dodano vrednost. In smo seveda odvisni, in hvala bogu, od evropskih sredstev, za katere bomo pa šele videli, kako in na kakšen način jih bomo dobili in na kakšen način jih bomo porabili, da bomo od teh sredstev poleg betona, kar je zelo pomembno, poleg novih cest in tako naprej, imeli tudi kaj takega, da bomo lahko imeli novo dodano vrednost. Pod črto. Država povečuje proračunske izdatke in zmanjšuje proračunske prihodke. Te škarje, kot jim rečemo, se absolutno povečujejo. In kdo jih bo zaprl? Ne ta vlada, naslednja vlada. Ne morem se znebiti občutka, kot da ta vlada naslednji vladi, pa niti ne špekuliram, kdo bo, postavlja mine, da se bo morala čez minsko polje prebijati. Mislim, da je ta politika, fiskalna politika, proračunska politika, davčna politika, zelo nevarna, da se zdaj, ko so sproščena vsa fiskalna pravila, nekontrolirano zadolžujemo, zapravljamo in da se tolažimo s tem, da je denar zelo poceni, ker to ni odgovorno. Vsi vemo, da če bo o državi, kot je Slovenija, kdo rekel, da je ta država preveč davčno obremenjena in da so ljudje preveč davčno obremenjeni, seveda ne drži. Jaz se strinjam, da bi lahko bile plače obruteno manj, samo se moramo zavedati, kako bomo potem vse te blagajne filali, se pravi pokojninsko, zdravstveno in socialno. Če mi ne bomo imeli na tem delu malo miru in ne bomo imeli pokojninske blagajne še naprej tako solidarne in ne bodo ljudje zaupali naši pokojninski blagajni, potem bomo imeli čez nekaj let absolutno težave, ker se bodo mladi vprašali, zakaj moramo mi plačevati v pokojninsko blagajno, bomo rajši našli neke finančne inštrumente, saj danes že vsi to prodajajo, jaz si bom plačeval minimalca ali pa še tistega ne in bo že država za mene poskrbela. To ni v redu. Zato, ko sprejemamo davčno zakonodajo, sploh pa v takih časih, moramo biti res res previdni. Davek na dohodek pravnih oseb ta trenutek zniževati vam povem, da res nima smisla. Jaz imam kar nekaj prijateljev, ki so veliki privatniki, niti približno niso kapitalisti. Privatniki, ki so s svojim trdim delom ustvarili to, kar imajo, tisti pošteni obrtniki, teh je večina, pravijo: »Matjaž, saj ni problem davčna zakonodaja v Sloveniji pa višina davčne zakonodaje. Če imamo vse drugo urejeno, pravni sistem, socialni sistem, da vidimo, da imamo dobro javno šolstvo, da vidimo, da imamo relativno dobro zdravstvo,« pustimo, zdaj moramo še nekatere stvari, »ti davki niso stvar diskutabla.« Kaj drugega moramo tem obrtnikom, podjetnikom urediti v tej državi, da se bodo na nek način lahko razvijali. To pa pomeni, da jih ne bomo vsako leto obremenjevali z davkarijo, z davčno zakonodajo, ampak da jim bomo pokazali, da so pri nas, v tej Sloveniji zadeve urejene drugače kot kje drugje. Ne, vi pa seveda greste najprej na tale zakon, ki ima nekaj zadev – okej, tukaj je že rekel moj predhodnik, vendarle gre za malo direktive, in ko umeščamo evropsko direktivo v našo zakonodajo, se vedno mudi v tej državi, se spomnim, že 15 let, ampak ni vraga, da vedno damo še kakšno zadevo, ki seveda nima zveze z evropsko direktivo. Se pa mi seveda zagovarjamo, da je to evropska direktiva, in potem gremo po nujnih postopkih, da bomo čim manj govorili, da se bomo čim manj pripravili, potem bo pa že večina v Državnem zboru sprejela. To se mi zdi neodgovorno, da o zakonu, ki bo šele prišel, o dohodnini in tako naprej, sploh ne govorim, ker tam so pa res cifre, številke nenormalne in upam, da bo tudi ta opozicija, ki zdaj Vladi drži na neki način štango, spoznala, da je to za državo, za lokalno skupnost nemogoče sprejeti. Moram reči, da niti ne vem, kaj se bo septembra, oktobra dogajalo. Verjetno bo država še potrebovala denar, da bo pomagala gospodarstvu, ljudem, zato si ne more privoščiti v tem letu, da se spuščajo davki, da bo proračun imel hude težave, ki jih bo imel že tako ali tako. Zato bom jaz osebno pri tej davčni zakonodaji proti. Sem se pa vedno pripravljen pogovarjati o takšni davčni politiki, ki bo seveda realna, ki bo jasno videla, da je treba na neki način manj obdavčiti delo – pa to ni ideološka floskula, tega se tisti, ki smo kdaj v gospodarstvu delali, zavedamo – da moramo obdavčiti nekatere zadeve, ki jih v Sloveniji nimamo obdavčenih, to so kakšne nepremičnine in tako naprej, da se tukaj red naredi, in da v bistvu, potem ko se dogovorimo politika, gospodarstvo in sindikati, zadevo pustimo stati in ne obremenjujemo ljudi, gospodarstva vsako leto s spremembami davčne zakonodaje. Ker potem ni rezultatov. Ljudje potem odreagirajo tako in drugače in saj se v tej Sloveniji že pregovorno znajdejo in potem delajo salte mortale, da se čim manj nekaterih dohodkov plača. Jaz bi res apeliral na koalicijo, na Vlado, da mogoče ta trenutek res ni najbolj modro, da gremo v zakonodajo, ki bo zmanjševala prihodke. Že tako imamo premalo prihodkov v Državnem zboru. Zaradi tega davka in tudi drugih davkov podjetja ne bodo imela težav, podjetja imajo kje drugje težave, ki jih pa moramo na drugačen način reševati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Jure Ferjan, pripravi se gospod Boštjan Koražija. Izvolite.
Gospa podpredsednica, najlepša hvala za besedo. Spoštovani predstavnici Ministrstva za finance, spoštovane poslanke in poslanci in vsi, ki nas spremljate, en lep dober dan! Pred nami je zagotovo pomemben zakon, zato mi dovolite, da uvodoma vendarle tudi glede na to, kar smo v zadnjih nekaj urah slišali, naredim eno vzporednico z zakoni, ki smo jih v tem hramu demokracije v dobrem letu, v dobrem zadnjem letu sprejemali. Tukaj se bom neposredno navezal na številne protikoronapakete, do katerih ste bili v levi opoziciji prav tako skeptični, niste jih podpirali, nekateri ste celo glasovali proti, ampak jih je ta vlada, ta vladna koalicija sprejela in ti ukrepi so pomagali ljudem, so pomagali slovenskemu gospodarstvu in še vedno učinkujejo. O tem pričajo konkretne številke, številke mednarodnih institucij. Izpostavil bi, da bo imela Slovenija v letošnjem letu eno izmed višjih gospodarskih rasti v Evropski uniji, po zadnjih podatkih kar 5,7 % v bruto domačem proizvodu, in da imamo eno nižjih brezposelnosti v Evropski uniji. To sta zelo zgovorna podatka in to sta tudi podatka, ki sta odraz uspešnih ukrepov in njihovega delovanja. Prek 300 tisoč delovnih mest se je ohranilo s temi ukrepi in omogočilo, da je slovensko gospodarstvo vendarle obstalo, da je tudi v tem času težkih razmer, v času koronakrize, epidemije delovalo, obstalo, ohranilo delovna mesta in ohranilo nek potencial in temelj za izhod iz krize in nadaljnji razvoj. To je tisto, česar se Vlada Republike Slovenije pod vodstvom Janeza Janše zelo jasno zaveda – da je država dolžna vzpostaviti pogoje za ustvarjalno in k razvoju usmerjeno gospodarstvo. K temu seveda stremijo tudi ukrepi in zakoni, ki jih ta vlada predlaga. Eden izmed takšnih zakonov je tudi zakon, ki ga danes obravnavamo, zato mi dovolite, da v nadaljevanju povem nekaj poudarkov, kaj vse ta zakon prinaša. Poleg enostavnejšega in ugodnejšega poslovnega okolja, ki se bo med drugim doseglo tudi z olajšavo za zaposlovanje oseb s poklici v primanjkljaju v višini 45 % plače teh oseb za prvih 24 mesecev zaposlitve, je za 10 odstotnih točk višji znesek olajšave za zaposlovanje mlajših oseb, olajšava za donacije se zvišuje za 0,7 odstotne točke. Izjemno pomembno pa je zagotovo tudi zvišanje davčne osnove v višini 40 % vlaganj za spodbujanje zelenega prehoda in digitalne preobrazbe. Zagotovo nekaj točk, ki sem jih izpostavil, ki so zelo pomembne tudi z vidika konkurenčnosti našega gospodarskega okolja in ne samo mednarodne primerljivosti, ampak ne nazadnje za domače in tuje investicije, da tisti, ki ustvarjajo, želijo še dodatno razvijati svoja podjetja, svojo zgodbo in s tem tudi ustvarjati dodano vrednost in dvigati družbeno korist oziroma bruto domači proizvod. Mene po eni strani veseli, da sem slišal tudi s strani opozicije, moč je zaznati, da se strinjajo, da je delo v Sloveniji preveč obdavčeno. Želim si, da bo v prihodnje, ko bomo obravnavali še druge zakone na tem področju, ko bomo govorili o davčni razbremenitvi – vemo, da je paket kar širok in bogat in da pravzaprav prinaša številne koristi, če govorimo o splošni olajšavi za vse delujoče prebivalstvo – tudi posluh z vseh strani tega parlamenta in da bomo na koncu to zakonodajo sprejeli. Verjamem, da bomo državljanke in državljani od tega imeli največ, kajti višji neto prihodki tudi dvigujejo življenjski standard slehernega državljana in državljanke in mislim, da je to tudi ena izmed zavez, ki jim moramo poslanke in poslanci v tem državnem zboru slediti. Spoštovane in spoštovani, naj sklenem svojo razpravo s tem, s čimer sem ne nazadnje tudi začel. Vprašajmo se, kako bi bilo danes po več kot letu dni spopadanja z epidemijo, če bi vlada, ki je prevzela vodenje te države v teh kriznih razmerah, takrat dejala: »Ah, saj niti ni tako slabo, saj bo že nekako, saj se bo že uredilo.« Pa ne bi bilo nič zakonodajnih predlogov pa nič zakonov sprejetih pa ne bi imeli pod streho osmih protikoronapaketov plus še tistega zakona, ki smo ga v sklopu te 24. redne seje Državnega zbora sprejeli, ampak bi morda imeli zdajle kar nekaj analiz pa priprav pa mogoče en zakon pod streho. Verjemite mi, gospodarska rast ne bi bila takšna, kot je napovedana, prav tako bi bilo bistveno višje število brezposelnosti in tudi drugi kazalniki bi bili bistveno bolj črnogledi. Prepričan sem, da ta vlada ima tako znanje kot pogum. To je dokazala v dobrem letu dni in tudi dokazuje s takšnimi predlogi, ki bodo doprinesli k večjemu razvoju in napredku v naši državi, k ohranitvi delovnih mest, in prepričan sem, da tudi k ustvarjanju novih, k domačim in tujim investicijam v slovensko gospodarstvo, da bomo mednarodno primerljivi, predvsem pa konkurenčni in vabljivi tudi v širšem kontekstu. Zato bom osebno Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Boštjan Koražija. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, najlepša hvala za besedo. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb je eden izmed delov tega vladnega davčnega paketa, ki zajema zraven potem še Zakon o dohodnini pa novelo Zakona o davku na dodano vrednost in zakon o debirokratizaciji. Problem vseh teh zakonov oziroma tega paketa je v tem, da dejansko res kar očitno kopljejo oziroma vrtajo eno veliko finančno luknjo v državni proračun oziroma javne finance. Ko gre za te zadeve, je treba biti zelo pozoren pa zelo previden, sploh v teh časih, ker ne vemo, kaj se bo v resnici zgodilo na mednarodnih trgih glede na to, kar se napoveduje z določenimi četrtimi in celo petimi vali epidemije tega koronavirusa. Davčna reforma bo sigurno povečala dohodkovno in premoženjsko neenakost. Zdaj se bom spet navezal na predlog zakona o debirokratizaciji, ki dejansko uvaja antisocialno kapico pri bruto plačah nad 6 tisoč evrov. Saj s tem bo dejansko samo res tisti odstotek oziroma v tem primeru okrog 13 tisoč ljudi profitiralo oziroma bo imelo pozitivne učinke na svoje dohodke, bi se lahko temu reklo, vsi ostali pa ne. Ko gre za sprejemanja oziroma tudi za spremembe škodljivih zakonov, smo v Levici tisti prvi na barikadah, ki zmeraj opozarjamo, ki zmeraj tudi predlagamo kakšne nove zadeve, ki so res socialno usmerjene oziroma ki so za ljudi in ne proti ljudem. Tudi v noveli Zakona o dohodnini, ki jo predlaga Vlada, se spet pojavljajo dodatni davčni odpustki. Pa spet se bo zgodilo, mislim, da je prej ravno gospod poslanec Ferjan govoril o tem, da se bodo dejansko stopnje najvišjega dohodninskega razreda s 50 % znižale na 45 %. Spet bo tistih srečnežev oziroma tistih, ki bodo profitirali od tega zakona, samo okrog 4 tisoč 300 ljudi v tej državi. Konkretno, neko nesorazmerje se povečuje oziroma se tudi nekako namerno, ali pa kakorkoli želite, povzroča, da pride do še večjih trenj oziroma do še večjih finančnih nesorazmerij. In ko pride do teh velikih diskrepanc, se tudi pojavijo raznorazni problemi, ki jih doživljamo tudi trenutno s posledicami zakonov, ki ste jih do sedaj predlagali Državnemu zboru oziroma ki ste jih tudi želeli spraviti med ljudi oziroma da naj bi bili za ljudi, so pa dejansko proti ljudem. Kar se tiče te novele, je spet en velik problem. Ne vem, koliko ste o tem že prej govorili ostali, ampak spet gre za zniževanje oziroma tudi za odpustke, kakorkoli želite, določenim skupinam oziroma določenemu zasebnemu kapitalu, ki dominira in poseduje trg. Spet se bo zgodilo, da bo glede na splošno stopnjo davka efektivna stopnja tega davka, ki je v bistvu davek na dobiček, ki se že dejansko desetletja znižuje v Sloveniji, ki je danes 19 %, bistveno nižja od splošne stopnje. Ker leta 2018 je bila efektivna stopnja v Sloveniji tam nekje okoli 13 % oziroma 12,9 % glede tega efektivnega dela. Vedno ko pride vlada trenutnega predsednika Vlade oziroma predsednik Vlade, saj to smo že doživeli, takrat ko je bil predsednik Vlade od 2004 do 2008, vedno se zgodi to, da znižuje davke oziroma da tudi postopno niža splošne stopnje davka na dobiček, recimo s 25 % na 20 %. V svoji drugi vladi, ki jo je vodil leta 2012, je bila posebej radodarna ta njegova politika oziroma tudi ta vlada s temi davčnimi olajšavami in je podjetjem omogočila, da pri vlaganju v investicije ali raziskave ali razvoj davčno osnovo znižajo na nič in se s tem v celoti izognejo plačilu davka. Tu je problem, na katerega tudi vsa Evropa opozarja – da bo potrebno konkretno razmisliti v smeri poštenega in vsesplošnega obdavčenja v smislu tega, da res tisti, ki največ zaslužijo oziroma največ pridobijo na trgu, ki imajo največji dobiček, tudi plačajo največji davek. Ne vem, zakaj je v Sloveniji to vedno tako velik problem. Ker je, mislim da, normalno, recimo da bi se zgodilo to, kakor se bo lahko zgodilo, da bo nekdo, ki zasluži 6 tisoč evrov ali pa 7 tisoč evrov na mesec, dejansko plačeval isto zavarovanje, kot ga plačuje recimo ena trgovka ali ena medicinska sestra v bolnici. Tu so že velike diskrepance in mislim, da je prav, da se ta predlog novele Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb zavrne oziroma [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Čas se vam je iztekel. Izčrpali smo tudi seznam prijavljenih razpravljavcev. Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobi besedo še predstavnica Vlade. Gospa državna sekretarka, želite besedo? Ne. Potem ta del zaključujemo. Ker nam je čas za razpravo še ostal, na podlagi 71. člena Poslovnika sprašujem, ali želi še kdo razpravljati. Prijavil se je gospod Jožef Horvat. Izvolite, imate 5 minut.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane predstavnice ministrstva, drage kolegice in kolegi! Dejstvo je, da si večina vlad želi čim višje davčne prihodke. Več davčnega denarja zagotavlja večjo politično moč in več možnosti za nabiranje političnih točk prek izpolnjevanja želja različnih interesnih skupin: subvencioniranje kulture, športa, kmetijstva, reševanja propadajočih podjetij, regionalni razvoj in tako naprej. V tej želji običajno zvišujejo davčne stopnje in pričakujejo večje davčne prihodke, a to ni nujno prava pot. Ni zagotovila, da višje davčne stopnje prinašajo tudi višje davčne prihodke v proračun. To sploh ne drži. Krščanskodemokratsko načelo glede davkov je oziroma izhaja iz svobode. Posamezniku je potrebno dati svobodo, da sam razpolaga z denarjem, ki ga sam zasluži. Vsak posameznik je najboljši gospodar s svojim denarjem. Če pa mu država pobere in potem po politični liniji, kot sem povedal, deli različnim interesnim skupinam, je to zelo daleč od svobode. Smo pri noveli Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, delu davčnega paketa, ki ga je pripravila Vlada, ki ga v Novi Sloveniji seveda podpiramo. Pred nami so zelo zahtevni meseci, zelo zahtevno obdobje, ko prehajamo po pandemiji, ki seveda še zdaleč ni zaključena, v neko novo realnost, v novo normalnost, pa ne vemo, kakšna bo. Če se nam sesuje gospodarstvo, potem nam pade vse. Potem nam padejo vsi podsistemi, šolstvo, zdravstvo, sociala in tako naprej. Moramo se zavedati, da so edino dobro gospodarstvo, dobra delovna mesta, beri dobro plačana delovna mesta, tista politika, ki dejansko omogoča financiranje tudi socialne države. Kaj prinaša ta novela zakona? Med drugim se uvaja novo olajšavo za spodbujanje zelenega in digitalnega prehoda – ali je s tem kaj narobe? – z uveljavljanjem katere si bo zavezanec zniževal davčno osnovo za določena kvalificirana vlaganja. Uveljavlja lahko zmanjšanje davčne osnove v višini 40 % zneska, ki predstavlja vlaganje v digitalno preobrazbo in zeleni prehod. Hvaležen sem, da je opozicija bila in je najbrž še vedno kritična, češ da naš Nacionalni načrt za okrevanje in odpornost predstavlja premalo vlaganj v zeleni prehod in digitalni prehod, ampak to je tako imenovana zelena, če hočete davčna reforma. Meni sicer ta izraz ni pretirano všeč, ampak gre za to, da se spodbuja zeleni in digitalni prehod. Nadgrajuje se olajšave za zaposlovanje. Zakaj je to dobro? Zato ker se obstoječo olajšavo širi tudi na zaposlovanje oseb s poklici v primanjkljaju, tako imenovane deficitarne poklice, celo do 45 % plače. Ali je s tem kaj narobe? Imamo deficitarne poklice? Ja, imamo. Ali je potem problem, če vnašamo prek tega zakona olajšave za tako imenovane deficitarne poklice? Že pri obstoječi olajšavi za zaposlitev mlade osebe v višini 45 % plače se starost širi s 26 na 29 let in tako dalje. Kolegice in kolegi, saj vsi vemo, leta 2019 se je iz Slovenije izselilo 15 tisoč 100 prebivalcev. 15 tisoč 100 prebivalcev. Od tega jih je bilo 5 tisoč 759 v starosti med 20 in 40 let, se pravi v najboljši formi. Mladim moramo omogočiti ustvarjanje pri nas doma, če želimo, da jih bo več doma tudi ostalo. Pri tem je izjemno pomembno, da znanje povezujemo tudi s prakso. Mi bomo sklep, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo, seveda podprli. Računamo na pomoč in sugestije vseh parlamentarnih strank, da v drugi obravnavi zakon še izboljšamo. Verjamem, da bo v slovenskem gospodarstvu in tudi pri ljudeh dobro sprejet. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali v torek, 13. julija, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 21. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O ELEKTRONSKI IDENTIFIKACIJI IN STORITVAH ZAUPANJA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada, zato za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade. Mag. Peter Geršak, državni sekretar na Ministrstvu za javno upravo, beseda je vaša. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovane poslanke in poslanci Državnega zbora Republike Slovenije in drugi udeleženci današnje seje! Pred vami je predlog zakona o elektronski identifikaciji in storitvah zaupanja, kot je bil dopolnjen s sprejetjem amandmajev na Odboru za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo dne 16. 6. 2021. V nadaljevanju bom ta zakon naslavljal z ZEISZ. Cilj predloga ZEISZ se navezuje na sprejetje Uredbe 910/2014/EU oziroma na kratko Uredbe eIDAS, ki je stopila v veljavo 17. 9. 2014, začela pa se je uporabljati 1. 7. 2016. Uredba eIDAS je na novo uredila koncept elektronske identitete in elektronskega podpisovanja, česar do sedaj v Republiki Sloveniji nismo ločevali. Do sedaj smo namreč tako za identifikacijo posameznikov pri elektronskem poslovanju kot tudi za elektronsko podpisovanje uporabljali enaka digitalna potrdila, izdajanje digitalnih potrdil za elektronski podpis pa je po novem storitev zaupanja. ZEISZ bo torej zagotovil nacionalno pravno ureditev za področje storitev zaupanja, kar je med drugim tudi izdajanje digitalnega potrdila za elektronski podpis, kjer uredba to dopušča oziroma omogoča nacionalne postopke in ureditve. Na področju elektronske identifikacije pa predlog zakona vključuje tudi ureditev izdajanja nacionalne elektronske identitete. Naj v nadaljevanju naštejem glavne poudarke ZEISZ. ZEISZ prvič v Sloveniji vzpostavlja sistemsko rešitev enotne elektronske identitete, ki jo izda Republika Slovenija slovenskim državljankam in državljanom ter pod določenimi pogoji tudi tujcem na enem ali več sredstvih elektronske identifikacije. Elektronska identiteta bo državljanom omogočila elektronsko poslovanje in dostop do vseh elektronskih storitev doma, v skladu z uredbo eIDAS, pa tudi na celotnem notranjem trgu Evropske unije, saj bo omogočila identifikacijo uporabnika na elektronski način povsod, kjer je identifikacija osebe potrebna za uspešno izvedbo postopkov. Sprejetje ZEISZ je posledično nujno za vključitev elektronske identitete in digitalnega potrdila za elektronski podpis na novo osebno izkaznico. Na podlagi že sprejetega Zakona o osebni izkaznici bosta namreč na novi biometrični osebni izkaznici dve sredstvi elektronske identifikacije visoke in nizke ravni zanesljivosti. Tako bo državljanom omogočeno razpolaganje z elektronsko identiteto visoke stopnje zaupanja, istočasno pa bo omogočena uporaba osebne izkaznice na primer tudi v postopkih, v katerih sedaj uporabljamo kartico zdravstvenega zavarovanja. Pomembno je, da bo nova osebna izkaznica tudi nosilec digitalnega potrdila za elektronski podpis, ki bo omogočal elektronsko podpisovanje dokumentov. Na podlagi ZEISZ bo Republika Slovenija prek centra za storitve zaupanja ponudila ponudnikom elektronskih storitev javnega sektorja, prav tako pa tudi ponudnikom zasebnega sektorja, registriranim v Republiki Sloveniji, možnost uporabe elektronske identitete ter sredstev elektronske identifikacije, priglašenih s strani drugih držav. ZEISZ tudi ponuja pravno podlago za elektronsko pooblaščanje, kar bo omogočilo posameznikom, da bodo lahko prek informacijskega sistema drugo osebo pooblastili za elektronsko poslovanje v njihovem imenu. Dodana pa je tudi poenostavljena prijava v državni portal eUprava, pri čemer se identiteta stranke ugotovi na podlagi vnesenih podatkov uporabnika. Napredni elektronski podpis pa se uporabi pri oddaji vlog prek državnega portala eUprava. Spoštovani, Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je dne 16. 6. 2021 na svoji 24. seji sprejel tudi amandmaje, ki so jih predlagale poslanske skupine SDS, NSi in SMC, s katerimi so se v večini upoštevale tudi pripombe Zakonodajno-pravne službe DZ, ki pa niso bile takšne narave, da bi problematizirale zastavljene koncepte ZEISZ. Zato predlagam, da predlog zakona podprete. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo, zato za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku odbora mag. Grimsu. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na svoji 24. seji dne 16. junija 2021 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o elektronski identifikaciji in storitvah zaupanja, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada Republike Slovenije. Predstavnik predlagatelja je povedal, da gre predvsem za prenos v nacionalno pravo s strani ustrezne uredbe, po drugi strani pa za nekatere spremembe, ki naj bi omogočale večjo varnost in večjo učinkovitost pri storitvah, ki so zdaj v modernem času še bolj pomembne oziroma so izjemnega pomena tudi v času vodenja Evropske unije. V razpravi so poslanke in poslanci izrazili nekatere pomisleke, predvsem s strani opozicije glede prenosa na Urad Vlade Republike Slovenije in glede nekaterih posameznih rešitev, predvsem pa je bilo enotno mnenje, da je potrebno pospešiti vse, kar je v zvezi z izdajanjem teh dovoljenj, tako da se omogoči čim hitrejše in normalno poslovanje vseh. Po končani razpravi je odbor sprejel en svoj amandma, in sicer k 47. členu, ter 33 drugih amandmajev k preostalim členom zakona. Vsi predlagani amandmaji so bili s strani koalicijskih, vladnih skupin. Na koncu je odbor glasoval o tako dopolnjenem besedilu in ga sprejel, 11 za, nihče proti. Glede na ta izid predlagamo, da se Predlog zakona o elektronski identifikaciji in storitvah zaupanja danes tudi sprejme.
Hvala lepa. Mag. Grims, vabim vas, da kar ostanete na odru, ker sledi predstavitev stališč poslanskih skupin in kot prvi, izvolite, imate besedo, da predstavite stališče Poslanske skupine SDS.
Lep pozdrav v imenu Slovenske demokratske stranke! Danes seveda živimo v času, ko je izjemno pomembno, da je elektronsko poslovanje varno in da poteka brez posebnih motenj. Kako pomembna je varnost elektronskega poslovanja, se je pokazalo v nekaterih napadih s strani hekerskih skupin v zadnjem obdobju, predvsem v Združenih državah Amerike. Videli smo kot v časih socializma dolge kolone ljudi, ki so čakali na gorivo na črpalkah. Mogoče se je ob tem komu utrnila kakšna solza nostalgije, ampak dejstvo je, da je to z modernim poslovanjem in z modernim pojmovanjem učinkovitosti in organiziranosti sveta praktično nezdružljivo. Zaradi tega je varnost elektronskega poslovanja, tudi s tem povezana elektronska identifikacija in storitve zaupanja izjemnega pomena. Zato je novi predlagani zakon prišel v pravem trenutku, upamo samo, da bo v celoti upravičil pričakovanja, da bo torej elektronsko poslovanje v Sloveniji potekalo hitreje, nemoteno in predvsem varno. Slovenija potrebuje varno elektronsko poslovanje, zato da bo uspešna, da se bo lahko enakovredno in v celoti postavila ob bok tudi vsem drugim konkurentom v času globaliziranega sveta. To je potrebno tako zaradi varnosti, zaradi normalnega življenja ljudi kot tudi zaradi učinkovitega poslovanja podjetij. Vse to je med seboj povezano, vse to ureja ta zakon, ta zakon pa je sedaj predlagan tudi zaradi prihodnjih obveznosti, predvsem pa zaradi ustrezne zaščite vseh elektronskih komunikacij, ki so povezane tudi z nalogami, ki jih Slovenija v teh dneh opravlja. Želeli bi samo, da je zakon čim hitreje sprejet, vsekakor bomo v SDS zakon enotno podprli.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Rudi Medved, predstavil bo stališče Poslanske skupine LMŠ. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Kolegice, kolegi! Področje izdajanja elektronske identitete v Republiki Sloveniji zakonsko urejamo žal z zamudo, več kot enoletno. Zakon je namreč skorajda identičen že pričakal to vlado, zato se nam v Listi Marjana Šarca zdi nerazložljivo, zakaj je bilo treba z njim čakati toliko časa. Še posebej, ker bi se lahko izognili zapletom in gneči na upravnih enotah zaradi izdajanja elektronske identitete za potrebe kovidnih potrdil, če bi ta zakon sprejeli prej. Zakon je namreč pravna podlaga za izdajo osebne izkaznice z elektronsko identiteto, ki jo bodo državljani od 12. leta starosti navzgor prejeli avtomatsko, ampak to se bo zgodilo šele prihodnje leto, čeprav je bil tudi Zakon o osebni izkaznici narejen že v času vlade Marjana Šarca in bi bil z lahkoto sprejet že lani. Ampak Vlada je s tem mečkala in jo je množična potreba po izdaji elektronskih certifikatov seveda zadela popolnoma nepripravljeno, in to po nepotrebnem. Vprašanje, zakaj si ljudje elektronske identitete niso priskrbeli že prej, v nekih bolj normalnih časih, je sicer umestno, vendar je odgovor nanj sila preprost – po tem pač niso imeli potrebe. Ta vlada pa ob svojem nastopu ni prepoznala spremenjenih okoliščin, tako ji čas karantene spomladi 2020 ni pomenil alarma, ki bi ga morala slišati. Elektronsko poslovanje je postalo nuja in ljudi bi bilo treba ustrezno opremiti tako s samimi tehničnimi rešitvami, za kar bi bilo treba sprejeti zakone, kot je na primer ta pričujoči, kot tudi z ustreznim znanjem, seveda. Vlada ni zagotovila ne enega ne drugega in danes imamo ljudi, ki gredo na upravne enote, država jim nudi pomoč za pridobitev digitalnega potrdila, potem pa tega potrdila ne znajo uporabiti za pridobitev kovidnega potrdila in tiskajo potrdila v lekarnah. Danes so torej ljudje zaradi okoliščin izrazito motivirani za uporabo elektronskih storitev države, Vlada pa težko sledi njihovim potrebam. Namen tega zakona je postaviti visoke varnostne standarde pri dodeljevanju elektronske identitete in opravljanju storitev zaupanja. Ampak hkrati Vlada vnaša izjeme, ki ta koncept rušijo in so z vidika varstva osebnih podatkov izrazito sporne. V LMŠ opozarjamo na nesprejemljivost poenostavljenega prijavljanja na državni portal eUprava. Na podlagi tega bo mogoče brez uporabe ustrezne elektronske identifikacije v nekaj korakih priti do zelo občutljivih podatkov posameznika, od seznama njegovih nepremičnin, povezanih družinskih članov do kazenskih točk zaradi prometnih prekrškov. Ni potrebno biti ravno heker, da se lahko nekdo nepooblaščen dokoplje do teh podatkov in jih tudi zlorabi. Navdušenci v Vladi sicer pravijo, da je to najboljši način promocije elektronskega poslovanja državljanov, pa ni. Za ceno varnosti v digitalnem svetu pač ne moremo vsega poenostavljati. Sicer se v tej vladi zdaj vsi vsepovprek ukvarjajo z digitalizacijo, pri tem pa kot da ne vedo eden za drugega. Medtem ko Ministrstvo za javno upravo prinaša v parlament, čeprav pozno, pa vendarle, zakon, ki ureja in postavlja elektronsko identiteto na pravo mesto, bi do nedavnega svetovalec za debirokratizacijo, zdaj direktor Fursa celo sodno pošto vročal kar prek navadnega maila. V praksi pa je v državi celo printanje digitalnih zelenih potrdil delalo neznosne težave. V Listi Marjana Šarca sicer zakonu ne bomo nasprotovali, saj je nujno nujno potreben za nadaljnji proces digitalizacije v Sloveniji.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Predrag Baković, predstavil bo stališče Poslanske skupine SD. Izvolite.
Predsedujoča, hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Gre za povsem nov zakon s 57 vsebinskimi določbami in osmimi prehodnimi oziroma končnimi določbami, ki se pripravljajo na podlagi uredbe Evropske unije o elektronski identifikaciji in storitvah zaupanja. Predlog zakona je šel skozi postopek širše obravnave tudi s strani zainteresirane javnosti, saj je bil na državnem portalu eUprava, podportalu eDemokracija objavljen že konec februarja leta 2020. S strani zainteresirane javnosti je bilo podanih več pripomb, nekatere pripombe pa je predlagatelj tudi vključil v predlog zakona. Pristop k širši obravnavi predloga zakona Socialni demokrati podpiramo, vendar pa na tem mestu želimo opozoriti, da je bilo mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora zelo obsežno in vsebinsko podrobno. Opozorili so na delno nadomeščanje Zakona o elektronskem poslovanju in elektronskem podpisu in tudi na spremembo naslova, kar je s tehničnega vidika neustrezno. V mnenju so opozorili, da naslovi predpisov niso normativno besedilo in se tako ne smejo novelirati. S predlaganim načinom sprejemanja novega zakona in s spreminjanjem že veljavnega zakona o elektronskem poslovanju lahko pride do nesledljivosti sprejetih, razveljavljenih in obstoječih določb. Takšen način sprejemanja zakonodaje pa zmanjšuje pravno varnost, kar je v nasprotju z novelami Vlade, ki želi z zakonom o debirokratizaciji na področju pravne prenormiranosti vzpostaviti red. Očitno to ne velja za danes obravnavani predlog zakona z naslednjim za uporabnike, torej državljanke in državljane Republike Slovenije, pomembnim področjem, to je urejanje elektronske identifikacije. Predlog zakona ureja možnost oddaje vlog prek državnega portala eUprava ob uporabi centralne storitve za spletno prijavo in elektronski podpis za namene ugotavljanja identitete uporabnika elektronskih storitev, organov državne uprave tako, da se identiteta uporabnika ugotovi na podlagi vnesenih podatkov uporabnika ter določa pravna podlaga za preverjanje podatkov uporabnika v uradnih evidencah. Tako bi uporabnik lahko elektronske storitve uporabljal tudi brez predhodnega obiska upravne enote ali drugih prijavnih služb izdajateljev kvalificiranih potrdil. Bi pa še enkrat opozoril na to, da predlog zakona govori o storitvah zaupanja. Ključno vprašanje tukaj je, ali lahko zaupamo. V zadnjem mesecu, v času, ko so tekla referendumska opravila, se je na portalu eUprava marsikaj dogajalo. Predvsem to, da je bilo uporabnikom portala eUprava onemogočeno marsikatero opravilo. Da o čakanju na izdajo in uporabo kvalificiranega digitalnega podpisa niti ne govorimo. Z njim je bilo mogoče dostopati do naročanja za cepljenje, pridobitve potrdila o cepljenju prek portala zVem in do evropskega potrdila o cepljenju. Zataknilo pa se je pri pridobivanju osebnih dokumentov, ki jim je potekla veljavnost, predvsem na Upravni enoti Ljubljana, kajti z manjših upravnih enot so posamezniki poročali, da so postopki tekli hitro in brez nepotrebnega klicanja v prazno, brez deset- in večdnevnega čakanja na vrsto in kasneje na ureditev zadev. Predlagatelj zagotavlja, da se bodo nove rešitve lahko uporabljale že od 1. 1. 2022. Kvalificirano digitalno potrdilo za podpisovanje dokumentov javne uprave se bo lahko uporabljalo še naslednjih pet let. Socialni demokrati bi spomnili, da je med nami precej velik delež starejših, ki se pri uporabi novejših tehnologij ne znajdejo najbolje. Z možnostjo pooblaščanja dostopa do digitalnih potrdil na drugo osebo pa na nek način prenašamo tudi odgovornost in seveda tudi možnost zlorabe. Predlaganega zakona Socialni demokrati ne moremo podpreti, saj ocenjujemo, da bi za ljudi pomemben zakon moral biti s strani Vlade pripravljen z večjo natančnostjo in skrbnostjo. Namreč, gre za zaupanje. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Nataša Sukič bo predstavila stališče Poslanske skupine Levica.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav! Uvodoma v Levici pozdravljamo, da se je Ministrstvo za javno upravo s posebnim zakonom odločilo urediti problem elektronske identitete, ki je bil razpršen v več veljavnih predpisih. V to nas navsezadnje silijo tudi aktualne razmere. Epidemija covida-19 je pokazala, kako nas samoizolacija zaradi zdravstvenih razmer sili v urejanje nujnih opravkov na daljavo, od dela na domu do urejanja administrativnih zadev na upravnih enotah. Z razširitvijo uporabe elektronske identitete naj bi bile tovrstne ovire premagane. Se pa ob novih načinih urejanja elektronske identitete postavljajo tudi nova vprašanja glede varnosti poslovanja. Nedvomno gre za uporabo tehnologij, ki bodo zagotovile visoko stopnjo varnosti, a nobena varnost ni stoodstotna. V Levici smo prepričani, da bo šele praksa uporabe elektronske identitete pokazala, za kakšne nevarnosti gre. Predvsem opozarjamo na potencialno krajo elektronske identitete, ki lahko povzroči veliko škodo tako za posameznika oziroma posameznico, ki je žrtev te kraje, kot tudi za državo ali pa lahko povzroči druge oblike oškodovanja, na primer pri gospodarskem poslovanju. Sprejetje zakona vseh teh tveganj ne bo rešilo. Veliko pomembnejše bo izobraževanje uporabnikov elektronske identitete, da se bodo le-ti obnašali samozaščitno. Od ministrstva zato pričakujemo, da bo vložilo še več naporov v promocijo varne uporabe elektronske identitete, a nevarnost za varno uporabo elektronske identitete ne prihaja samo s strani posameznikov ali organiziranih kriminalnih organizacij, prihaja tudi s strani države, ki lahko, če le hoče, zlorabi svojo nadzorstveno funkcijo. Dejstvo je, da politične elite, ki imajo nadzor nad državo, to svojo moč lahko izkoristijo. Elektronska identiteta posameznika bo v prihodnje lahko izdana na kateremkoli dodatnem nosilcu, na primer na mobilnem telefonu, pametnem ključku USB, platformi veriženja blokov in tako dalje oziroma tudi na že obstoječih elektronskih dokumentih, na primer na kartici zdravstvenega zavarovanja, dovoljenju za bivanje in podobno. Tu pa bo potrebna še veliko večja previdnost in tudi sposobnost države, da bo delovanje takšnega sistema tudi zares potekalo. Fiasko z elektronskim certifikatom za cepljene in prebolele v času epidemije covida-19, na primer, kaže, kaj se zgodi, če nekompetentna vlada vodi procese, ki jim ni kos. Identiteta v tem primeru ni elektronska, ampak zaenkrat očitno ostaja analogna, poslana prek navadne pošte v naše poštne nabiralnike. Na srečo bo izvajanje tega zakona kmalu prešlo na drugo vlado. Če se bodo pri izvajanju zakona pokazale pomanjkljivosti določb tega zakona, ga bo vsekakor potrebno ustrezno popraviti. V Levici zakonu ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine NSi bo predstavil gospod Andrej Černigoj. Izvolite.
Spoštovana gospa podpredsednica, hvala za besedo. Spoštovani in cenjeni zbor! Na področju digitalizacije javne uprave nas čaka še veliko dela pri optimizaciji, poenostavitvi procesov, racionalni porabi javnih sredstev ter zagotavljanju boljše storitve. Zavzemamo se za enotno vstopno točko, prek katere bi bile državljanom na voljo vse storitve javne uprave. Uporaba informacijsko-komunikacijskih tehnologij ne le olajšuje izvedbo postopkov, ampak tudi zmanjšuje zahtevani čas ter stroške državljanov in podjetij pri urejanju upravnih zadev. Splet omogoča urejanje upravnih zahtev kar iz pisarne ali domačega naslonjača, kar odpravlja transportne stroške in potreben čas za prihod na urad. Republika Slovenija je Uredbo 910/2014/EU, ki je začela veljati 17. septembra 2014, uvedla v svoj pravni red julija leta 2016 z Uredbo o izvajanju Uredbe (EU) o elektronski identifikaciji in storitvah zaupanja za elektronske transakcije na notranjem trgu in razveljavitvi Direktive 1999/93/ES. Ob tem je velik del obstoječe zakonodaje na področju elektronskega poslovanja postal neraben in zastarel. Ker Republika Slovenija želi urediti izdajanje sredstev elektronske identifikacije, potrebujemo nov zakon o elektronski identifikaciji in storitvah zaupanja, ki bo vseboval posebno nacionalno pravno ureditev za storitve zaupanja, kjer uredba seveda to dopušča, načrtno uredil področje elektronske identifikacije, razveljavil zastarele vsebine predpisov in jih hkrati ustrezneje prilagodil evropskim predpisom v obstoječem stanju na trgu. Slovenija na tem področju ne želi zaostajati in zato že od leta 2007 potekajo dejavnosti za ureditev elektronske identitete. Krščanski demokrati podpiramo Predlog zakona o elektronski identifikaciji in storitvah zaupanja, ki bo vpeljal enolični identifikator na podlagi davčne številke za fizične osebe ali poslovne subjekte pri elektronskem poslovanju z namenom enotna številka elektronske identifikacije. V nadaljevanju predlog zakona določa osebno elektronsko identiteto v Republiki Sloveniji, ki se uporablja za identifikacijo pri elektronskem poslovanju z organi javnega sektorja. Posameznik ima zgolj eno osebno elektronsko identiteto, vendar pa ima lahko več sredstev elektronske identifikacije, s katerimi to identiteto dokazuje. Osebna elektronska identiteta je prek sredstva elektronske identifikacije uporabljena za čezmejno elektronsko poslovanje, pridobitev osebne elektronske identitete ni obvezna, lahko jo pridobi oseba, ki dopolni šest let, in traja največ 10 let. Trenutno so operativno predvidena tri sredstva identifikacije, in sicer digitalno potrdilo na biometrični osebni izkaznici, ki ima visoke in nizke ravni zanesljivosti, virtualna elektronska identiteta na podlagi rešitve smsPASS, in v prihodnje bo sredstvo elektronske identifikacije lahko izdano na kateremkoli dodanem nosilcu, na primer mobilnem telefonu, pametnem ključku USB, platformi veriženja blokov in podobno. Izdajatelj sredstva elektronske identifikacije tudi zasebnemu ponudniku elektronskih storitev zagotavlja možnost uporabe informacijske rešitve za uporabo sredstev elektronske identifikacije ter možnost preverjanja številke elektronske identifikacije. Krščanski demokrati bomo na področju javne uprave posebno pozornost namenili uvajanju novih možnosti uporabe sodobnih tehnologij. Zavzemali se bomo za sistemsko, postopno, kombinirano vpeljavo dela na daljavo z uporabo informacijsko-komunikacijskih tehnologij za tista delovna mesta v javni upravi, ki to možnost dela dopuščajo. Živimo v času četrte industrijske revolucije, digitalizacija je vseprisoten pojav. Zaradi novih tehnologij komuniciramo drugače, delamo drugače, živimo drugače. Vse te spremembe pa terjajo posodobitev vseh procesov in sistemov, ki nas obdajajo. Novi poslovni modeli spreminjajo globalno ekonomijo, zato bo Poslanska skupina Nova Slovenija – krščanski demokrati podprla razvoj zakonodaje na področju digitalizacije. Pri razvoju tega področja bi sicer želeli nekoliko večjo vlogo tudi zasebnega sektorja. Poslanska skupina NSi bo podprla Predlog zakona o elektronski identifikaciji in storitvah zaupanja, saj novela predstavlja korak naprej v primerjavi s sedanjo ureditvijo. Le z razvojem tega področja lahko postanemo še bolj konkurenčna država v današnji globalizirani družbi. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Mag. Dušan Verbič bo predstavil stališče Poslanske skupine SMC. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednica. Vsem prisotnim prav lep pozdrav! Danes obravnavamo Predlog zakona o elektronski identifikaciji in storitvah zaupanja, ki v povezavi z Uredbo eIDAS zagotavlja nacionalno pravno ureditev za področje storitve zaupanja in ureditev izdajanja nacionalne elektronske identitete. Uredba eIDAS na novo ureja koncepta elektronske identitete in elektronskega podpisovanja, česar do sedaj v Republiki Sloveniji nismo ločevali. Izdajanje digitalnih potrdil za elektronski podpis je po novem storitev zaupanja. Zakon o elektronski identifikaciji in storitvah zaupanja bo zagotovil nacionalno pravno ureditev za področje storitev, kar je med drugim tudi izdajanje digitalnega potrdila in potrdila za elektronski podpis. Republika Slovenija bo s sprejetjem predlaganega zakona omogočila vključitev elektronske identitete na dveh sredstvih elektronske identifikacije na novi biometrični osebni izkaznici, kar bo omogočilo državljanom razpolaganje z elektronsko identiteto visoke stopnje zaupanja in tudi poslovanje z osebno izkaznico v postopkih, v katerih sedaj uporabljamo kartico zdravstvenega zavarovanja. Biometrična osebna izkaznica je zaradi svoje pravne veljave, tehnološke zasnove in varnostnih mehanizmov pri različnih postopkih primerna za izdajo sredstva elektronske identifikacije na najvišji ravni zanesljivosti, kar bo omogočilo njenim imetnikom dostop do tako rekoč vseh elektronskih storitev javnega sektorja na celotnem notranjem trgu Evropske unije. Iz tega razloga bo Republika Slovenija novo biometrično osebno izkaznico prijavila za čezmejno elektronsko poslovanje, in tako bo sledila vrsti držav, ki so v ta namen prav tako prijavile svoje sheme elektronske identifikacije na podlagi nacionalnih osebnih izkaznic. Sprejetje zakona bo omogočilo tudi priglasitev svoje sheme elektronske identifikacije za čezmejno poslovanje in s tem državljanom omogočilo čezmejno elektronsko poslovanje znotraj držav Evropske unije. V Poslanski skupini Stranke modernega centra slednjo rešitev še posebej pozdravljamo, saj menimo, da to predstavlja ključni pogoj za izkoriščanje razvojnih možnosti elektronskega poslovanja za nadaljnje razvijanje digitalnega gospodarstva in družbe v okvirih notranjega trga Evropske unije. Hkrati se zavedamo tudi preostalih pozitivnih učinkov predloga zakona, kot so zmanjševanje upravnih ovir v določenih postopkih elektronskega poslovanja in tudi razbremenitev zaposlenih na upravnih enotah, saj se bomo v veliko primerih lahko izognili procesu naročanja in samemu obisku upravnih enot. V Poslanski skupini Stranke modernega centra menimo, da je skrajni čas, da se v Republiki Sloveniji intenzivno izvajajo aktivnosti za digitalizacijo, torej za učinkovito elektronsko poslovanje tako za slovenske državljane kot za javno upravo, kot tudi za poslovne subjekte. Menimo, da Predlog zakona o elektronski identifikaciji in storitvah zaupanja sledi vsem načelom, zato ga bomo tudi podprli. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti mag. Andrej Rajh, predstavil bo stališče Poslanske skupine SAB. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, vabljeni gostje, kolegice in kolegi! Uredba eIDAS, ki ureja storitve zaupanja, se je začela neposredno uporabljati leta 2016. Uredba zagotavlja skupni temelj za varne elektronske interakcije med državljani, podjetji in državnimi organi, njen poglavitni namen pa je okrepitev zaupanja v elektronske transakcije in storitve zaupanja. Elektronska identifikacija vključuje vrsto podatkov, s katerimi posameznik oziroma pravna oseba izkazuje svojo istovetnost. Predlog zakona bo Republiki Sloveniji omogočil priglasitev svoje sheme elektronske identifikacije za čezmejno poslovanje, s tem pa bo slovenskim državljanom omogočeno čezmejno elektronsko poslovanje. Predlog zakona je povezan tudi z Zakonom o osebni izkaznici, saj bo z novo biometrično izkaznico kot sredstvom za elektronsko identifikacijo možen dostop do storitev javnega sektorja na notranjem trgu Evropske unije. V SAB se sprašujemo o primernosti starostne meje, določene za pridobitev elektronske identifikacije. Predlog namreč določa, da elektronsko identiteto lahko pridobi oseba, ki dopolni šest let. Zakaj ni torej predlagana ureditev usklajena z Zakonom o osebni izkaznici, kjer se je določila izdaja osebne izkaznice s sredstvom elektronske identifikacije od dopolnjenega 12. leta starosti? V SAB podpiramo digitalizacijo in se strinjamo, da mora tudi Slovenija ostati v koraku s časom, z razvojem na tem področju, in še kako pomembno je, da temu sledi tudi zakonodaja. Elektronsko poslovanje v veliki meri olajšuje poslovanje med podjetji, javnimi organi in tudi državljani. Vendar gre za občutljivo področje varstva osebnih podatkov, zato je pomembno, da se zagotavlja visoka raven zanesljivosti. Nove tehnologije namreč prinašajo določena tveganja. Visoka raven zaupanja v elektronsko komunikacijo in identifikacijo pa je možna, kadar je sredstvo elektronske identifikacije izdano v skladu z določenimi standardi in postopki, zagotovljen pa mora biti tudi ustrezen nadzor, ki bo preprečeval zlorabe. Zato se moram na tem mestu dotakniti tudi mnenja Zakonodajno-pravne službe, ki je opozorila, da obrazložitve členov v večjem delu ne izpolnjujejo standarda, ki zahteva jasne obrazložitve posameznih členov, iz katerih izhaja vsebina in namen predlaganih zakonov. Načelo jasnosti in določnosti predpisov je namreč eno izmed načel pravne države, ki mora biti upoštevano pri sprejemanju zakonodaje. V nasprotnem primeru je lahko oslabljena pravna varnost. V Poslanski skupini SAB zakonu ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Robert Polnar bo predstavil stališče Poslanske skupine Desus. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Elektronsko poslovanje in elektronski podpis sta bila v Sloveniji pravno urejena leta 2000 s sprejetjem Zakona o elektronskem poslovanju in elektronskem podpisu. Ta zakon je določil pogoje za izdajo in uporabo elektronskih podpisov in potrdil, pravno veljavnost elektronskih dokumentov in elektronskih podpisov, infrastrukturo overiteljev potrdil in podobno. Pred 20 leti si nihče ni mogel predstavljati razsežnosti in razvoja digitalne tehnologije, tako kot si danes težko zamišljamo, da večina aplikacij, ki jih bomo uporabljali čez 10 let, sploh še ni izumljenih. Elektronsko poslovanje je postalo način zasebnega in javnega življenja, zajema elektronsko bančništvo, zavarovalništvo, trženje in trgovanje, pouk, poslovanje z javnim sektorjem, svetovanje ter avkcije na daljavo. Stopnja razvoja digitalnih storitev in njihove uporabe postaja nezgrešljiv element konkurenčnih prednosti posameznih držav v svetovni ekonomiji. Z razvojem tehnologij in elektronskih storitev se tako v regulativi pojavljajo novi izzivi, predvsem kako znotraj obstoječe zakonodaje zaobjeti vse na novo nastale okoliščine. Predlog novega zakona o elektronski identifikaciji in storitvah zaupanja predstavlja uskladitev z evropskim pravnim redom. Uredba, ki je implementirana v predlagani zakon, vključuje dva vsebinska sklopa. Prvi del zajema elektronsko identifikacijo, kjer uredba ne posega v elektronske sisteme za upravljanje identitete in z njimi povezane infrastrukture držav članic, temveč zgolj določa pogoje, pod katerimi države članice priznajo sredstva elektronske identifikacije fizičnih in pravnih oseb, ki so vključene v priglašeno shemo druge države. Predlog zakona tako ureja pot do pridobitve elektronske identitete, kar bo omogočilo oziroma olajšalo e-dostope, postopke in poslovanje tako v Sloveniji kot v Evropski uniji, določila pa omogočajo zagotovitev sodobne, enostavne in varne elektronske identifikacije. Drugi sklop pa zajema šest storitev zaupanja, kjer evropska uredba področje ureja v celoti in določa pravila za storitve zaupanja, in sicer za naslednje: elektronske podpise, elektronske žige, elektronske časovne žige, storitve elektronske priporočene dostave, hrambo kvalificiranih elektronskih podpisov in žigov, potrjevanje varnosti elektronskih podpisov in žigov ter storitve v zvezi s potrdili za avtentikacijo spletišč. Digitalna identiteta je današnja realnost, njene perspektive pa so vsezajemajoče. Epidemija je zgolj v nekaj tednih pokazala, kje vse nam primanjkuje digitaliziranih storitev in kaj bi lahko storili, da bi te postale bolj razširjene, varne, učinkovite in prijazne do uporabnika. V Poslanski skupini Desus predlog zakona podpiramo. Opozarjamo pa na digitalni danes in digitalni jutri, ki predstavljata velik izziv za starejše, velikokrat celo nepremostljivo oviro. Samo za ilustracijo, danes živi v Sloveniji več kot 54 tisoč 500 oseb, ki so starejše od 85 let. Demografske spremembe, ki bodo v prihodnosti še bolj spremenile razmerja v strukturi prebivalstva, zahtevajo čim bolj celovito obravnavo in čimprejšnje konkretno ukrepanje na vseh nivojih družbenega dogajanja, tudi na področju elektronske mobilnosti oziroma digitalizacije družbe. Vključevanje starejših v te procese je zato izjemnega pomena. Pri uvajanju digitalnega načina življenja pa moramo nujno digitalizacijo uvajati kot opcijski način poslovanja oziroma način življenja, ne pa kot kategorični, obvezujoč oziroma edini možni način. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Kot zadnji bo stališče Poslanske skupine SNS predstavil gospod Dušan Šiško. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani vsi prisotni! Predlog novele je na nekakšen način vsebinsko povezan s predvideno spremembo Zakona o osebni izkaznici, kajti za izdajo nove biometrične osebne izkaznice mora veljati ta zakon, ki ga imamo pred seboj. Slednji opredeljuje izdajanje identitete s strani države na enem ali več sredstvih elektronskih identifikacij. Zagotovila se bo nacionalna pravna ureditev, in sicer za področje storitve zaupanja, kar bo v naš pravni red prinesla evropska uredba s tega področja. V Slovenski nacionalni stranki smo naklonjeni temu, da bo državljanom in državljankam Republike Slovenije omogočena elektronska identifikacija, kar se tiče dostopa do vseh storitev javnega sektorja na notranjem trgu Evropske unije ter tudi čezmejnega poslovanja. Ne smemo pozabiti, da se v Sloveniji že cirka 20 let za potrebe dostopov uporabnikov do e-storitev uporablja pretežno kvalificirana digitalna potrdila, ki jih izdajajo ministrstvo, Pošta, banke in drugi. Opažamo, da je uporabnost oziroma bolj neuporabnost teh storitev šibka točka. Večinoma jih uporabljajo mlajše generacije, ker so bolj vešče vsega skupaj. Predlog novele bo kljub številnim pripombam, ki so jih podali različni deležniki, vendarle imel pozitivne posledice, kar se tiče poslovanja javne uprave na področju gospodarstva, sociale. V evidenci imetnikov sredstev elektronskih identifikacij je v 14 točkah določen nabor podatkov, ki naj bi jih posredoval imetnik. Pomisleke imamo, kako je s tistimi posamezniki oziroma starejšimi ljudmi, ki doma nimajo računalnika, pametnega telefona in tudi ne elektronske pošte. Bolj smiseln bi bil manjši nabor podatkov oziroma samo tistih, ki so res obvezni in nujni, da se v bodoče izognemo morebitnim zlorabam in goljufijam. Zavedati se moramo, da je področje varnosti, zaupanja in zanesljivosti zelo senzibilno področje. Kar zadeva delovne izkušnje zaposlenih pri ponudnikih kvalificiranih storitev zaupanja s področja storitev zaupanja ali sorodnega področja ter tudi ko gre za sklenjeno ustrezno svetovalno pogodbo z osebo s pravno izobrazbo, se nam najmanj dve leti delovnih izkušenj zdita premalo ravno zaradi kompleksnosti področja. Glavne hibe, kot je recimo v zadnjem času nedostopnost upravnih enot, zasedene telefonske linije, je treba čim prej odpraviti ter ljudi motivirati za uporabo e-storitev javne uprave. Potrebno bo tudi čim prej in čim več ozaveščati uporabnike glede novega sistema uporabe. V Slovenski nacionalni stranki smo prepričani, da se premalo izkorišča možnosti, ki se nam ponujajo na dlani z razvojem tehnologije, saj ne smemo pozabiti, da živimo v četrti industrijski revoluciji. Apeliramo na Vlado Republike Slovenije, Strateški svet za digitalizacijo, da aktivno dela na tem, da bodo v bodoče storitve prijaznejše našim uporabnikom kljub njihovim novim pomislekom in dvomom. V Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da novela zakona prinaša mnogo pozitivnih koristi, s katerimi lahko zagotovo računamo na dvig stopnje digitalizacije v Republiki Sloveniji.
Hvala lepa. S tem smo zaključili s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O JAVNEM NAROČANJU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada, zato za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo državnemu sekretarju mag. Petru Geršaku. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovana predsedujoča, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci Državnega zbora Republike Slovenije in drugi udeleženci! Vlada Republike Slovenije je na seji 22. 4. 2021 sprejela Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju. V nadaljevanju bom predlog zakona naslavljal z ZJN-3B. Deležen je bil široke javne razprave, gre namreč za drugo spremembo, prvo spremembo so predlagali poslanci Državnega zbora, gre tudi za prvo novelo zakona, ki jo je pripravila Vlada po letu 2015, ko je bil zakon sprejet. Ravno to, da se zakon ne spreminja prepogosto, je omogočilo, da so se instituti v praksi dobro preizkusili. Zdaj, po šestih letih uporabe tega zakona, je bilo tudi dovolj časa za preizkus in ugotovitev, da so določeni instituti potrebni prenove, predvsem poenostavitev tako zaradi prakse, ki se je v tem času vzpostavila, kot tudi zaradi nedavne epidemije. Zato ta zakon ponotranja tudi nekaj rešitev, ki jih je prinesla interventna zakonodaja. Obenem pa danes, ko smo že v celoti prešli na elektronsko komunikacijo v javnem naročanju, nekatera opravila enostavno niso več ustrezna in jih je potrebno urediti. Seveda je treba jasno povedati, da sistem javnega naročanja primarno določa pravo Evropske unije, kjer je slovenski zakonodajalec izjemno omejen pri zakonodajnem urejanju sistema, zato je treba poleg zakonodajnih rešitve iskati tudi drugače. Ena od teh je na primer profesionalizacija, hkrati pa ministrstvo izboljšuje sistem elektronskega javnega naročanja v smeri popolne digitalne transformacije, ki bo poenotila naročanje in povečala konkurenčnost. Če se vrnem k predlogu zakona, ki je pred nami. Spremembe v ZJN-3B ob večji transparentnosti prinašajo večjo učinkovitost in večjo fleksibilnost naročanja. S predlaganimi spremembami in dopolnitvami pa zakon predvsem zaradi spodbujanja lokalnega in regionalnega gospodarstva, vključno s kmetijstvom, uvaja nekaj novosti in izjem, ki bodo omogočale večjo promocijo, regionalizacijo in potrošnjo slovenskega blaga, predvsem pa naročnikom ob večji odgovornosti in dodanih prekrških dopušča nekoliko več manevrskega prostora, torej predvsem ko gre za naročila malih vrednosti in občine. Tukaj moram poudariti tudi, da pri določenih rešitvah, ki bodo spodbudile in pospešile sodelovanje naročnikov z lokalnim gospodarstvom, ostaja transparentnost zagotovljena. Gre zgolj za to, da omogočimo bolj fleksibilno in učinkovito izvajanje postopkov, namreč ravno v tem segmentu največkrat poslušamo očitke, češ da je sistem pretirano rigiden. S predlogom zakona se zaradi pospešitve naročanja in lažjega balansiranja naročil lokalnemu gospodarstvu zvišujejo mejne vrednosti za evidenčna naročila. Te mejne vrednosti sledijo interventni zakonodaji. Prav tako se za gradnje zvišujejo mejne vrednosti za uporabo postopka naročil za male vrednosti, ki je popolnoma transparenten postopek, omogoča pa večjo fleksibilnost in hitrejšo izvedbo postopka. Zaradi poenostavitev naročanja se dodajo nekatere izjeme, obenem pa se pri pravnih storitvah znižujejo pragovi za oddajo naročil, saj ni nobenega razloga, da tudi za te storitve ne bi veljala pravila javnega naročanja. Na drugi strani se povečuje transparentnost v postopkih, saj predlog zakona določa, da mora biti vsa dokumentacija objavljena zgolj na portalu javnih naročil in v prav vseh postopkih, tudi pri postopkih s pogajanji brez objave bo treba objaviti odločitev o oddaji naročila. Ob izkušnjah uporabe elektronskega javnega naročanja pa zakon uvaja nekaj rešitev v primerih nedelovanja sistema. Zakon rešuje tudi nekaj povsem praktičnih zahtev, ki jih je v preteklosti vzpostavila praksa, na primer ponudnikom ne bo treba več dodatno predložiti izjav o nekaznovanosti, prav tako zakon na novo uvaja diskrecijsko pravico naročnika, da izloča neobičajno nizke ponudbe, kar v praksi danes praktično ni mogoče. Glede na povedano vam, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, predlagam, da predlagano novelo zakona sprejmete. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku mag. Branku Grimsu.
Hvala, še enkrat, za besedo in lep pozdrav! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na svoji 24. seji dne 16. 6. 2021 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Državna sekretarka je v uvodni obrazložitvi opozorila, da sistem javnega naročanja v celoti ureja pravo EU in da imamo zelo malo manevrskega prostora, zato da to uredimo po svojem, predlagane spremembe pa uvajajo nekaj izjem, ki bodo omogočale večjo regionalizacijo, promocijo in potrošnjo slovenskega blaga. Na kratko je torej predstavila tiste rešitve, ki drugim naročnikom dopuščajo več manevrskega prostora, in opozorila, da se zvišujejo določene mejne vrednosti za naročila. Tudi v razpravi je bilo prav o teh mejnih vrednostih največ razprave, in sicer je opozicija v glavnem oporekala temu, da se ta meja dviguje, medtem ko je na primer poslanec koalicije izpostavil, da je takih naročil večina, in orisal, kako te stvari sedaj učinkujejo. S strani SDS je bilo opozorjeno, da je dejavni denar treba uporabljati in upravljati transparentno in da je treba paziti, da se ukrepov ne omejuje tako, da se potem škodi javnim sredstvom, zato dvig naročil sam po sebi ni sporen, nasprotno, lahko bi bil celo večji, pa to ne bi bistveno vplivalo na vse, kar je stranpoti v zgodbah javnega naročanja. Državna sekretarka je na koncu izpostavila možnost nacionalne izvedbe postopkov naročil male vrednosti do pragov EU, tudi pri gradnjah, kar pomeni, da nikakor ne gre za zmanjševanje transparentnosti, bo pa zato veliko večja fleksibilnost, učinkovitost in s tem tudi racionalnost poslovanja. Na koncu je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin SDS, NSi in SMC k 15., 28. in 32. členu, amandmajev Poslanske skupine Levica k 2., 3., 8. in 9. členu pa ni izglasoval. Potem je glasoval o celotnem besedilu predloga zakona in ga sprejel z 11 glasovi za in 2 proti. Tako dopolnjeno besedilo je v prilogi in ga dajemo v sprejetje.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Rudi Medved bo predstavil stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Javnega naročanja se v Sloveniji še venomer drži stigma, kot da gre za neko sivo cono, v kateri se dogajajo kraja javnega denarja, korupcija, klientelizem, pajdaštvo in kar je še takega z negativnim predznakom, in hkrati je slišati nenehne pozive, da je treba spremeniti Zakon o javnem naročanju in bomo odpravili vse probleme. Ampak javno naročanje vendarle ni takšno leglo kriminala, četudi se na tem področju pojavljajo odkloni kot povsod drugod. Zakon o javnih naročilih tudi ni tako zanič, kot se želi ustvariti vtis v javnosti, ne nazadnje je zakonsko besedilo skorajda prepis evropske direktive. Če vsa Evropa lahko živi s tem, čudno, da ravno pri nas to ne bi delovalo. Sistem javnega naročanja res mora biti javen, transparenten in pregleden – pa je tak? Na papirju da, v praksi morda nekoliko manj. V času vlade Marjana Šarca smo pripravili spremembe zakona, ki naj javno naročanje naredijo še učinkovitejše, brez nadležne birokratske navlake. Večina rešitev, ki smo jih predlagali, je v tem pričujočem besedilu. V Listi Marjana Šarca se nam zdi zelo pomembno opolnomočiti tiste, ki se v javnem sektorju ukvarjajo z naročanjem. Problemi nastajajo tako zaradi slabega poznavanja zakonodaje kot tudi zaradi nekompetentnosti naročnikov, ki pogosto ne obvladajo področja, s katerim se ukvarjajo. Če k temu dodamo slabe popise in zgrešeno določanje cen, na drugi strani pa dogovarjanje med ponudniki in izigravanje naročnika, imamo recept za oškodovanje javnih financ pri izvajanju naročil. Evropska unija je opozorila Slovenijo na visok delež naročil, oddanih prek postopka s pogajanji, torej brez javnega razpisa. Tudi varovala proti korupciji, nedovoljenemu dogovarjanju med ponudniki zlasti na lokalni ravni in pri podjetjih v državni lasti so šibka, zato smo v Listi Marjana Šarca zadržani do dviga mejnih vrednosti za naročila brez razpisa. Priporočilo Sveta EU v zvezi z nacionalnim programom Slovenije za 2019 je Slovenijo opozorilo na neodvisni nadzor pri izvedbi javnih naročil. Kot posebej tvegana je Svet EU izpostavil javna naročila na lokalni ravni. Že res, da gre za večjo prožnost, a hkrati ni bil narejen niti razmislek, kako okrepiti nadzor nad takimi naročili. To v zakonu ali pa vsaj pojasnilih Vlade pogrešamo. Prav tako je preslišan apel obrtnikov in podjetnikov, da je treba poskrbeti za poplačilo podizvajalcev. Še vedno se dogaja, da ostanejo ali nepoplačani ali dobijo plačilo z veliko zamudo. Zadnji odmevnejši primer so nepoplačani podizvajalci pri gradnji doma starejših občanov v Juršincih v vrednosti kar 5 milijonov evrov. V vladi Marjana Šarca smo obrtnikom in podjetnikom prisluhnili in z novelo zakona nameravali ponovno uvesti obvezno plačilo podizvajalcem, v tem besedilu tega ni, kar je čudno, saj ta vlada zelo poudarja podporo obrti in podjetništvu. V Listi Marjana Šarca ne bomo nasprotovali spremembi Zakon o javnem naročanju, menimo pa, da je ta zakon zamujena priložnost za dobrobit obrti in podjetništva.
Mag. Bojana Muršič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Področje javnega naročanja se ureja na ravni Evropske unije, zato je Slovenija že v predpristopnem obdobju k Evropski uniji zakonodajo s področja javnega naročanja prilagajala evropskemu pravnemu redu. Predlagatelj je navedel, da OECD Republiko Slovenijo uvršča med države z dobro in transparentno zakonodajo. Polega tega smo edina država članica Evropske unije, ki ima pritožbeni sistem znotraj javnega naročanja digitaliziran. S predlagano novelo zakona pa predlagatelji zasledujejo cilj po večji učinkovitosti javnega naročanja in večji transparentnosti. Spoštovani, glede na oceno OECD to na papirju že izpolnjujemo, manjka nam torej izboljšanje izvajanja zakona, kajti pri samem izvajanju zakonodaje se nenehoma srečujemo s pritožbami, aferami in vsem, kar onemogoča hitro in učinkovito izpeljavo predvsem infrastrukturnih, praviloma finančno zahtevnejših projektov. Nič boljše pa ni bilo tudi pri nabavi prepotrebne zaščitne opreme pri epidemiji lansko leto. Glede na to, da Vlada že mesec grozi o novem četrtem valu epidemije, Socialni demokrati pričakujemo, da so skladišča z zaščitno opremo polna, oprema pa nakupljena po bistveno nižjih, sprejemljivih cenah. Predlagana novela gre v smeri spodbujanja lokalnega in regionalnega gospodarstva in kmetijstva. Novosti in izjeme, ki jih novela prinaša, se nanašajo na promocijo in potrošnjo slovenskega blaga. Izpostavila bi dvig vrednosti uporabe naročil male vrednosti do dopustnih meja, ki jih določa evropska direktiva o javnem naročanju. Lokalna javna naročila in skrb za samooskrbo bi na nek način po izkušnjah med pandemijo morali še dodatno podpirati. Menim, da je na tem mestu treba opozoriti tudi na problematiko neplačil podizvajalcem. Varovalke v zakonu morajo biti prav zaradi preprečevanja koruptivnih tveganj. Tako kot smo pri predhodnih novelah, Socialni demokrati pripominjamo, da mora biti sistem javnega naročanja dovolj jasen, da pri izvajanj le-tega ne bi prišlo do različnih interpretacij, ki bi bile podlaga za večja koruptivna tveganja. Socialni demokrati predlagani noveli Zakona o javnem naročanju ne bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. Nataša Sukič bo predstavila stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav! Problematika sistema javnih naročil je povezana s transparentnostjo in je povezana s korupcijo. Posebej problematična so naročila malih vrednosti, ki so že tako ali tako izredno netransparentna, na splošno pa največji problem predstavljajo prilagajanja razpisnih pogojev in z njimi povezana korupcijska tveganja. Problemi ne nastajajo v primerih, ko je postopek izpeljan na podlagi veljavnih predpisov, pač pa tam, kjer se veljavni predpisi izigravajo ali celo kršijo. Tega problema ne more rešiti zgolj nov zakon. Še posebej zaskrbljujoče je, da Vlada z novelo predlaga spremembe, ki bodo korupcijska tveganja še dodatno povečala. Višanje mejnih vrednosti za naročila malih vrednosti je bilo določeno že v lanskoletni protikoronski zakonodaji in že takrat ni bilo nobene resne utemeljitve, zakaj je to potrebno. To stanje se sedaj skuša za stalno utrditi v matičnem zakonu. Mednarodna organizacija Transparency International je pred nedavnim objavila raziskavo, izpeljano med 40 tisoč državljankami in državljani iz 27 držav članic Evropske unije o tem, kako občutimo korupcijo v svoji državi. Ljudi so spraševali, ali se korupcija v njihovi državi povečuje, in kar 51 % prebivalcev Slovenije meni, da se je v zadnjih 12 mesecih korupcija v naši državi povečala. Večji delež je bil recimo zaznan samo na Cipru. V Sloveniji je skoraj dve tretjini, 66 % vprašanih tudi ocenilo, da se državljani ob prijavi korupcije bojijo povračilnih ukrepov, kar je za Ciprom s 76 % in Hrvaško s 72 % tretji najvišji delež v Evropski uniji. Skrb vzbujajoče, a Vlade ta rezultat očitno prav nič ne vznemirja. Ne meneč se za tako porazno stanje duha v naši družbi, za tako visoko stopnjo nezaupanja Vlada cinično predlaga rahljanje namesto zatezanja pravil javnih naročil. Razmere v Sloveniji, kot vidimo, nikakor niso takšne, da bi se pravila o javnih naročilih rahljala, temveč je treba poskrbeti, da se jih dosledno izvaja. To je še toliko pomembneje, zdaj ko je zaradi ukrepov za boj proti posledicam epidemije covida-19 povečana potrošnja s strani države in s strani lokalnih skupnosti. In kaj rahljanje pravil v resnici pomeni? To, da bo zaradi višanja mejnih vrednosti za mala naročila veliko število nabav blaga in naročil storitev izvedenih brez javnih razpisov. To, da bo zaradi tega korupcijsko tveganje ogromno. Še posebej, ker imamo opravka z vlado, katere nabava zaščitne opreme je bila milo rečeno zelo sporna, tako zelo, da je nanjo padla senca suma korupcije. V Levici zakona ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Blaž Pavlin bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Predlog sprememb in dopolnitev Zakona o javnem naročanju, ki ga obravnavamo danes, poenostavlja ureditev postopka javnega naročila pod mejnimi vrednostmi EU, to so naročila male vrednosti, odpravlja nekatere administrativne obveznosti na strani naročnikov, na primer poenostavljeno je poročanje pri okvirnih sporazumih, ter ureditev nekoliko spreminja v smeri dopustitve večje prožnosti. Po predlogu novele zakona se nekoliko dvigujejo mejne vrednosti in mejna vrednost za uporabo postopka naročila male vrednosti, hkrati pa se zaradi zagotavljanja večje transparentnosti ureja objava seznamov evidenčnih naročil na portalu javnih naročil. Predlagane spremembe temeljijo na zavedanju, da mora biti javno naročanje prožno in učinkovito, hkrati pa mora zagotavljati transparentnost, konkurenčnost in prevzem odgovornosti za morebitne zlorabe. Ob dejstvu, da javno naročanje urejajo javnonaročniške direktive EU, države članice nimamo veliko manevrskega prostora za drugačno urejanje. Kjer pa je dovoljeno, da sistem lahko uredimo bolj prožno, se s predlaganimi spremembami in dopolnitvami zaradi spodbujanja lokalnega in regionalnega gospodarstva ter kmetijstva uvaja nekaj novosti in izjem, ki bodo omogočile večjo promocijo, regionalizacijo in potrošnjo slovenskega blaga. Šole, vrtci, bolnišnice, domovi za ostarele in drugi javni zavodi za hrano porabijo približno pol milijarde evrov letno. Tradicionalni slovenski pridelki in izdelki so nemalokrat veliko bolj kakovostni od uvoženih, vendar javnim ustanovam sistem javnega naročanja onemogoča, da bi kupovali zgolj lokalno pridelano hrano. V Novi Sloveniji podpiramo načelo, po katerem je mogoče naročanje hrane v čim večji meri izvzeti iz določb sistema javnega naročanja, s čimer bi povečali delež lokalno pridelane hrane v javnih ustanovah. Po predlogu sprememb zakona je prožnejši tudi način dopuščanja popravkov in dopolnjevanje ponudb. To je pomembno predvsem z vidika, da naročnik lahko zahteva dodatna pojasnila, na primer v primeru izjemno nizke ponudbe, kar po obstoječem zakonu ni bilo mogoče. Poslanci Nove Slovenije bomo predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Mag. Dušan Verbič bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala za besedo, predsednik. Prav lep pozdrav še enkrat vsem prisotnim! Danes obravnavamo spremembo in dopolnitve Zakona o javnem naročanju, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada. Gre za drugo spremembo zakona in prinaša dopolnitve, ki so se v praksi izkazale za potrebne tako v času epidemije kot v preteklih izkušnjah uporabe samega zakona. Spremembe tako povečujejo transparentnost naročanja, obenem pa omogočajo bolj fleksibilno in učinkovito naročanje, še posebej pri naročilih nižje vrednosti. Sistem javnega naročanja primarno določa pravo Evropske unije, zato je slovenski zakonodajalec izjemno omejen pri zakonodajnem urejanju sistema, zato je treba poleg zakonodajnih rešitve iskati tudi drugače. Spremembe Zakona o javnem naročanju prinašajo večjo učinkovitost, ob bolj prožnem in učinkovitem javnem naročanju pa se zagotavlja visoka stopnja transparentnosti in zasledujejo vidiki konkurenčnosti. S predlaganimi spremembami in dopolnitvami zakona se zaradi spodbujanja lokalnega in regionalnega gospodarstva, vključno s kmetijstvom, uvaja nekaj novosti in izjem, ki bodo omogočile večjo promocijo, regionalizacijo in potrošnjo slovenskega blaga, predvsem pa naročnikom ob večji odgovornosti in dodatnih prekrških dopušča nekoliko več manevrskega prostora, predvsem ko gre za naročila malih vrednosti in občine. Potrebno je poudariti tudi, da pri določenih rešitvah, ki bodo spodbudile in pospešile sodelovanje naročnikov z lokalnim gospodarstvom, ostaja transparentnost zagotovljena. Gre zgolj za to, da se omogoči bolj fleksibilno in učinkovito izvajanje postopkov, namreč ravno v tem segmentu največkrat poslušamo očitke, kako je sistem pretirano rigiden. S predlogom zakona se zaradi pospešitve naročanja in lažje dostopnosti naročil lokalnemu gospodarstvu zvišujejo mejne vrednosti za evidenčna naročila, te mejne vrednosti sledijo interventni zakonodaji. Prav tako se za gradnjo zvišuje mejne vrednosti z uporabo postopka naročil male vrednosti, ki je popolnoma transparenten postopek, omogoča pa večjo fleksibilnost in kot rečeno hitrejšo izvedbo postopka. Zaradi poenostavitev naročanja se dodajo nekatere izjeme, obenem pa se pri pravnih storitvah znižujejo pragovi za oddajo naročil, saj ni nobenega razloga, da tudi za te storitve ne bi veljala pravila javnega naročanja. Na drugi strani se povečuje transparentnost v postopkih, predlog zakona določa, da mora biti vsa dokumentacija objavljena zgolj na portalu javnih naročil in prav v vseh postopkih, tudi v postopkih s pogajanji brez objave bo treba objaviti odločitev o objavi naročila. Ob izkušnjah uporabe elektronskega javnega naročanja pa zakon uvaja nekaj rešitev v primerih nedelovanja samega sistema. V Poslanski skupini Stranke modernega centra se zavedamo pomena hitrega in učinkovitega javnega naročanja in predlagane spremembe vidimo kot pozitivne, zato bomo novelo Zakona o javnem naročanju podprli. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, državni sekretar, kolegice poslanke in poslanci! Bistvo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju je dvig mejnih vrednosti naročil, za katere bi veljal zakon o javnem naročanju. Povedano drugače, gre za povečanje razpona javnih naročil, ki bodo izpadla iz postopka javnega naročanja po ZJN-3. Mejne vrednosti na splošnem področju se z 20 tisoč evrov dvigujejo na 40 tisoč, za gradnje pa na 80 tisoč. Dviguje se tudi mejna vrednost za objavo naročila v Uradnem listu Evropske unije za organe lokalne skupnosti ter mejna vrednost za uporabo postopka naročil male vrednosti. Vlada predlagane spremembe utemeljuje z večjo preglednostjo sistema javnega naročanja. Predlog naj bi prispeval tudi k večji učinkovitosti in večji transparentnosti javnega naročaja. Vse to se sicer na prvo žogo sliši lepo in prav, vendar se v SAB s predlagatelji ne moremo strinjati. Komisija za preprečevanje korupcije je evidenčna naročila, to so tista, za katera ni zakonsko predpisanega postopka oddaje naročila, označila kot najbolj problematična. Poleg tega pa predstavljajo največji delež javnih naročil. Predlagane rešitve bodo še dodatno povečale število evidenčnih javnih naročil, posledično pa se bo povečalo tudi tveganje za nastop korupcije. Pa poglejmo, o kakšnih številkah govorimo. Od začetka leta 2019 do konca 2020 je bilo javnih naročil, ki bi po novih kriterijih padla med evidenčna naročila, 783. Njihova skupna vrednost pa je znašala več kot 134 milijonov evrov. Ta delež še zdaleč ni zanemarljiv. Na nevarnosti, ki jih bo prinesel predmetni zakon, so nas opozorili tudi v Transparency International Slovenia in v Obrtno-podjetniški zbornici. Tako so v Transparency International poudarili, da sicer obstoječi postopki predvsem za naročnike predstavljajo nekatera administrativna bremena, vendar pomenijo določeno varovalko pred korupcijskimi tveganji in krnjenjem konkurence. Poleg tega pa ni bilo predstavljenih prav nobenih tehtnih argumentov, ki bi podprli tezo, da je trenutno določen prag mejnih vrednosti prenizek. Rahljanje pravil za javna naročila organov lokalnih skupnosti prav tako ni podkrepljeno s tehtnimi argumenti, še posebej če upoštevamo ugotovitve raziskave Transparency International, ki nakazujejo na pomanjkanje integritete v slovenski lokalni samoupravi. Dejstvo je, da je področje javnega naročanja povsod po svetu izpostavljeno korupcijskim tveganjem, pri tem pa Slovenija nikakor ni izjema. Z lahkoto lahko zatrdim, da se prek javnega naročanja v žepe privilegirancev izteka ogromno davkoplačevalskega denarja. V zadnjih letih je sistem javnega naročanja predmet burnih razprav, zlasti kar se tiče transparentnosti, smotrne porabe sredstev in korupcije. V stranki SAB zagovarjamo hitre in transparentne postopke javnega naročanja, vendar ne za vsako ceno. Zavedamo se, da so potrebne nekatere spremembe na področju javnega naročanja, denimo na področju javnega naročanja v zdravstvu. V Poslanski skupini SAB smo na to temo sklicali celo nujno sejo parlamentarnih odborov in opozorili na anomalije, ki omogočajo nekontrolirano porabo davkoplačevalskih sredstev. Zanimivo, da je koalicija ravno na dan razprave o šibkih točkah javnega naročanja v zdravstvu v zakonodajni postopek vložila predlog novele, ki naj bi te anomalije odpravil. Sprašujemo se, ali gre zgolj za naključje, ob upoštevanju dejstva, da je bil zakon še odprt. V SAB si želimo sprememb javnega naročanja na področju zdravstva, ki bodo sledile preglednosti in stroškovni učinkovitosti, predlaganih sprememb, ki drugega kot povečanja korupcijskih tveganj ne bodo prinesle, pa v Poslanski skupini SAB ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Robert Polnar bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Sistem javnega naročanja je primarno določen s pravom Evropske unije. Morebitne nacionalne razrešitve odprtih zadev so zato omejene s tem okvirom. V Sloveniji smo najprej izgrajevali sistem in institucije za javno naročanje, potem smo stabilizirali in ponotranjali evropski pravni red, zdaj pa se lotevamo poenostavitev sistema, ki smo ga brezupno zakomplicirali. Upravljanje javnih naročil je pravzaprav področje boja za oblast, ne pa področje opravljanja dela, ki ga je treba opraviti. Potreba po boljšem upravljanju je nuja, toda neusmiljeno posega v interese in navade. Zakonska ureditev javnega naročanja bi morala biti glede na njeno pomembnost ter nujnost po predvidljivosti pravil in postopkov kolikor toliko stabilna, toda ni. Od leta 2000, ko smo sprejeli Zakon o javnem naročanju, je bil z današnjo novelo spremenjen trinajstkrat. Pa tu ne gre za manj obsežne nomotehnične spremembe, po večini gre za pomembne spremembe, zlasti za tiste, ki se neposredno srečujejo s postopki javnega naročanja in jih morajo izvajati. Zavezanci so organi Republike Slovenije, organi lokalnih skupnost in javni skladi, agencije, zavodi, tudi javna podjetja na infrastrukturnem področju in druge osebe, ki sicer niso zavezanci, če gre za naročila, ki jih subvencionirajo ali sofinancirajo naročniki, in so izpolnjeni določeni pogoji. O pomenu javnega naročanja najbolj očitno govorijo naslednji podatki za leto 2019. Vrednost javnih naročil, oddanih tega leta, je znašala 5 milijard in 545 milijonov evrov. V letu 2019 oddana javna naročila pomenijo skoraj 56 % odhodkov proračuna Republike Slovenije. Delež javnih naročil v letu 2019 je v bruto domačem proizvodu znašal 11 in pol odstotkov in se je glede na leto poprej povišal za en in pol odstotek. Glede na vrednost vseh oddanih naročil se je vrednost tistih, ki jih je treba objaviti na portalu javnih naročil oziroma v Uradnem listu Evropske unije, v primerjavi z letom 2018 leta 2019 povečala za več kot 26 %. Povečalo se je tudi število izvedenih postopkov javnega naročanja, in sicer za dobra 2 %. Dejstvo je, da se delež javnih naročil stalno povečuje, da je področje konstantno izpostavljeno spremembam, tudi na podlagi evropskih pravil, predvsem pa stalnemu prilagajanju gospodarskemu, socialnemu in političnemu razvoju. Ključne novosti 13. novelacije področja so: dvig mejnih vrednosti naročil na splošnem področju za blago in storitve z 20 tisoč evrov na 40 tisoč evrov ter za gradnje s 40 tisoč na 80 tisoč evrov; objava celotne dokumentacije na portalu javnih naročil ter objava vseh odločitev glede objave javnih naročil, kar bo bistveno prispevalo k preglednejšim postopkom; na področju preskrbe s hrano obvezno upoštevanje tako imenovanega zelenega javnega naročanja, kar bo prispevalo k dvigu porabe lokalnih pridelkov. V sistem javnega naročanja pa so umeščene tudi storitve pravnega svetovanja, za katere je predviden poenostavljen način naročanja. Javno naročanje predstavlja široko polje zlorab, kjer se spoštuje forma, uporablja pa se na stotine trikov, zato da se izogne smislu. Številne razveljavitve in preložitve so praksa, za katero niso odgovorni samo ponudniki, ampak tudi ubogljivi birokrati in komisije. V slovenskem sistemu javnega naročanja je v nemajhni meri zapuščena logika odgovornosti. Javna naročila so igra mačke z mišjo, pri čemer mačka ni vegetarijanec, marveč grabežljivi ponudnik, povezan s kompanjonom na drugi strani, ki zasluži in si z njim deli dobiček. V takem sistemu se odgovornost, tista kazenska odgovornost, kajpada, vzpostavlja s preprečevanjem. Odgovarja tisti, ki naredi napako in povzroči škodo, in tu nikakor ne gre samo za odgovornost najvišjih funkcionarjev. Gre pa tudi in predvsem za sposobnost delovanja kontrolnih mehanizmov države. Kakorkoli, poslanci Poslanske skupine Desus bomo predlog zakona v predloženi vsebini podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dušan Šiško bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala, predsednik. Lepo pozdravljeni vsi! Predlog zakona gre korak v pravo smer, kajti spremembe povečujejo fleksibilnost, kar doprinese k prožnosti in učinkovitosti sistema javnega naročanja, hkrati pa se odpravljajo določene nejasnosti, dileme in pomanjkljivosti, ki so se pokazale tekom uporabe sedanjega zakona. V Slovenski nacionalni stranki se nam zdi najpomembnejša sprememba, da se mejne vrednosti za uporabo zakona na splošnem področju dvigujejo tako za blago, storitve in projektne natečaje kot za gradnje, prav zaradi operativnosti javnega naročanja. Smotrno se nam zdi, da recimo do 20 tisoč evrov za gradnjo cest, drugih gradbenih del ne potrebuješ izvesti javnega naročila ter da na osnovi treh ponudb da župan soglasje nad 8 tisoč evrov. Neživljenjsko in absurdno je bilo, da bi moral, na pamet rečeno, za en svinčnik, za sanacijo nekaj metrov ceste, košnjo trave čakati na javni razpis. Naklonjeni smo temu, da se bo pri javnih naročilih živil povečala možnost sodelovanja z lokalnimi pridelovalci in predelovalci slovenske hrane oziroma živil. Obvezno je tudi spoštovanje ciljev zelenega javnega naročanja, da se nabavijo v določenem odstotku ekološka živila oziroma iz shem kakovosti, da naši otroci v vrtcih, šolah jedo zdravo, predvsem domačo, kvalitetno hrano in ne tiste uvožene brez hranil. Poenostavlja se sistem javnega naročanja na državni ravni, da je v vseh primerih do mejnih vrednosti EU mogoče uporabiti postopek na državni ravni, ki je transparenten in javno objavljen le na slovenskem portalu javnih naročil, hkrati pa s tem naročnikom omogoča tudi vključitev v pogajanja. Z namenom večje transparentnosti in sledljivosti pozdravljamo spremembo, da se ukinja možnost objave dokumentacije na posameznih drugih spletnih mestih. Nadalje je z vidika racionalnosti in časa pomembno, da lahko naročnik očitne ali nebistvene napake spregleda sam. Dopustno je tudi, da lahko samo naročnik ob pisnem soglasju ponudnika popravi računske napake, ki jih odkrije pri pregledu in ocenjevanju ponudb. Kot novost se uvaja prekršek za primer, ko naročnik ne obvesti kandidatov in ponudnikov na način, da odločitev o oddaji javnega naročila objavi na portalu javnih naročil, kajti vemo, da vročanje, obveščanje sodelujočih prek drugih kanalov postopek bistveno podaljša, česar si pa ne želimo. Priglasitev podizvajalcev je pomembna, ker imajo pravico zahtevati neposredno plačilo, če tega ne zahtevajo, pa ima glavni izvajalec dolžnost po končani izvedbi podati svojo izjavo in izjavo podizvajalca, da imata poravnane vse obveznosti iz predmetne pogodbe. Če povzamem, je nadvse pomembna dolžnost plačilne discipline. Novi predlog zakona tako določa kaznovanje glavnega izvajalca, ki naročnika ne seznani z vsemi podizvajalci. Sodišča tudi opozarjajo na nesorazmernost obligatorne stranske sankcije glede na težo storjenega prekrška. Predlog je, da se za najtežje prekrške gospodarskih subjektov predpiše fakultativni izrek stranske sankcije izločitve iz postopkov javnega naročanja in hkrati možnost izrekanja dobe trajanja v razponu, kjer se storilce ne zgolj kaznuje, temveč se jim tudi prepreči ponovno prijaviti se na razpis. V Slovenski nacionalni stranki smo za preprečevanje velikega kriminala in koruptivnih dejanj.
Hvala lepa. Suzana Lep Šimenko bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Najlepša hvala za besedo, predsednik. Aprila je bil v parlamentarno proceduro s strani Vlade vložen zakon o javnem naročanju. Poglavitne rešitve predloga zakona se nanašajo na dvig mejnih vrednosti pri gradnjah do pragov EU, ki naročnikom omogoča vključitev pogajanj, kar lahko prispeva k večji gospodarnosti naročanja. Mejne vrednosti na splošnem področju se dvigujejo z 20 tisoč na 40 tisoč evrov brez DDV za blago in storitve, za gradnjo pa s 40 tisoč na 80 tisoč brez DDV. Prav tako se pravne storitve izvzemajo iz nabora socialnih in drugih posebnih storitev, za njih bodo veljale mejne vrednosti 40 tisoč. Dvig praga je bil že uveden s protikoronskim zakonom in se je izkazal za koristnega. Ureja se objava celotne dokumentacije izključno prek portala javnih naročil, kar pomeni večjo transparentnost in sledljivost dokumentacije. Dodajo se štiri nove izjeme od uporabe pravil javnega naročanja, in sicer za tista naročila, ki so oddana zaradi nadaljnje prodaje ali oddaje v najem, za protokolarna darila ali druge oblike izvajanja promocije Slovenije in za javna naročila živil. Zlasti z zadnjo izjemo se bo povečalo sodelovanje z lokalnimi pridelovalci slovenske hrane, kar pomeni, da bodo lahko javni zavodi, šole, vrtci, domovi za ostarele veliko lažje naročali hrano okoliških kmetov. S tem se dodatno spodbuja nakup slovenske hrane. Zakon tudi ustrezno rešuje kar nekaj birokratskih nesmislov. V Slovenski demokratski stranki bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 23. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZEMLJIŠKI KNJIGI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade gospodu Zlatku Rateju, državnemu sekretarju na Ministrstvu za pravosodje.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci Državnega zbora, cenjene udeleženke in udeleženci seje! Zemljiška knjiga je javna knjiga. Namenjena je opisu in javni objavi podatkov o pravicah na nepremičninah in pravnih dejstvih v zvezi z njimi. Kot osrednje mesto in instrument varstva zasebne lastnine predstavlja enega temeljev naše družbene in gospodarske ureditve. Temu primerno mora biti normativni okvir, ki ureja njeno delovanje, stabilen, posegi vanj pa premišljeni. Predlog zakona, ki je pred vami, v celoti sledi temu pristopu. Gre za prve večje spremembe in dopolnitve Zakona o zemljiški knjigi v zadnjih 10 letih, ki pa ne prinašajo konceptualnih sprememb, temveč nujne in redne posodobitve zakonskega okvira, ki naj zagotovijo nemoteno in usklajevano delovanja sistema. Nabor posegov v veljavno zakonsko besedilo lahko razdelimo v dve skupini. V prvo se uvrščajo spremembe in dopolnitve, ki so posledica zakonov, sprejetih v času od zadnje večje novele, ki za svojo implementacijo bodisi potrebujejo še ustrezne dopolnitve Zakona o zemljiški knjigi bodisi gre za uskladitve, ki za delovanje sistema niso nujne, vendar se z njimi zagotavlja skladnost pravnega reda. Zakon, ki za svojo implementacijo potrebuje prilagoditve Zakona o zemljiški knjigi, je Stvarnopravni zakonik oziroma njegova lanskoletna novela. Ta je v slovenski pravni red prinesla instrument povezanih nepremičnin, začetek uporabe katerih pa je bil s prehodnimi določbami odložen na 1. julij 2021. Zakonodajalec je s tem odloženim rokom na začetku uporabe želel omogočiti prav to, zaradi česar smo danes tukaj. To so ustrezne prilagoditve Zakona o zemljiški knjigi, s katerim bo ta novi stvarnopravni položaj moč vpisati v zemljiško knjigo in udejanjiti nedvomne koristi, ki jih prinaša predvsem tistim lastnikom nepremičnin, ki se bodo odločili za njegovo uporabo. Ta razlog oziroma povod za novelo Zakona o zemljiški knjigi je tudi edini, ki to novelo dela obvezno, saj ni drugih razlogov, kot so na primer implementacija sodb Ustavnega sodišča ali pa prenos zahtev evropskega prava. Druga skupina posegov v zakonsko besedilo pa je rezultat tehtnega razmisleka in posvetovanj s ključnimi izvajalci Zakona o zemljiški knjigi, torej s sodišči, notarji, odvetniki in drugo strokovno javnostjo. Vsem deležnikom se na tem mestu za to ponovno zahvaljujem. Med ključnimi posegi iz te druge skupine naj izpostavim določbe, ki so povezane z digitalizacijo postopka pred overitvijo zemljiškoknjižnega dovolila, torej postopka pred Finančno upravo. Novela prinaša podlago, da bo lahko notar pogodbo poslal po elektronski poti in po tej isti poti tudi prevzel potrdilo o plačilu davka. S tem bo ta del postopka v celoti digitaliziran in bo lahko potekal hitreje, s čimer bosta strankam prihranjena dodatna pot in čas. Prav tako zakon določa vrsto drugih rešitev, katerih namen je strankam olajšati uskladitev zemljiškoknjižnega stanja z dejanskim. Kot primer naj izpostavim novo pravilo o izbrisu pravic, ki prenehajo s smrtjo oseb. Sedaj ne bo več treba iskati potrdil o smrti, če že iz letnice rojstva izhaja, da ni možno, da bi ta oseba še bila živa. Naj poudarim, pri tem gre le za pravice, ki prenehajo s smrtjo osebe, torej ne za pravice, ki se dedujejo. Spreminjajo se tudi določbe, ki urejajo dostop do tako imenovanih zaščitenih vpisov, in sicer na način, da se državnim organom omogoča neposreden dostop do teh podatkov, seveda le ob pogoju, da to potrebuje za izvajanje svojih nalog in pooblastil. Z zakonom se tudi nadaljuje smer, ki je bila začrtana z novelo Zakona o pravdnem postopku, in sicer da se intervencija z Vrhovnega sodišča razširi na vsa pravna področja. S tem se Vrhovnemu sodišču omogoči, da tudi na tem področju razvija zemljiškoknjižno pravo s tem, ko prek revizije odloča o pomembnih pravnih vprašanjih s tega področja in skrbi za enotno uporabo prava. Prav tako pa zakon vsebuje rešitve, ki so namenjene varstvu upnikov in preprečitvi razpolaganja z vrstnim redom pridobitve lastninske pravice v primeru, ko se nad upnikom začne izvršba ali ko je lastniku že preprečeno samo razpolaganje z lastninsko pravico. Druge spremembe, ki jih prinaša predlog zakona, so povezane s terminološkimi prilagoditvami ureditve v Zakonu o državnem odvetništvu in z njim povezanimi spremembami Zakona o lokalni samoupravi. Izboljšane pa so tudi določbe, ki urejajo zaznambo nedovoljene gradnje po Gradbenem zakonu. Cenjene poslanke in poslanci, menimo, da navedeni sklopi sprememb in dopolnitev predstavljajo potreben in primeren poseg v besedilo zakona. Razprava na matičnem delovnem telesu je pokazala, da je bil predlog zakona pripravljen ustrezno, s sprejetimi amandmaji pa je sedaj še dodatno izboljšan, saj so bile z njimi naslovljene vse pripombe, na katere je opozorila Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora, in tudi pripomba, ki jo je podalo Vrhovno sodišče. Enako velja za večino ostalih pripomb in stališč, ki so bili posredovani Odboru za pravosodje [[…]]
Prosim, da zaključite, gospod državni sekretar. Čas je potekel.
Dopolnjen predlog zakona, ki je pred vami, je tako rezultat združenega dela in naporov predlagateljice, članov matičnega delovnega telesa, državnozborskih služb ter strokovne javnosti. Ocenjujemo, da je tako oblikovan predlog zakona dober, in predlagamo, da ga podprete. Naj se vam na tem mestu zahvalim za pozornost.
Hvala lepa. Blaž Pavlin bo predstavil poročilo Odbora za pravosodje.
Hvala za besedo. Odbor za pravosodje je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zemljiški knjigi obravnaval na 28. seji 23. 6. 2021 kot matično delovno telo. Odbor je bil predhodno seznanjen z mnenji Zakonodajno-pravne službe, Sodnega sveta in Komisije državnega sveta za državno ureditev ter dopisi Vrhovnega sodišča, Notarske zbornice Slovenije ter dr. Nine Plavšak in prof. dr. Renata Vrenčurja. Predstavnik predlagatelja državni sekretar na Ministrstvu za pravosodje Zlatko Ratej je v dopolnilni obrazložitvi členov predstavil poglavitne rešitve predloga zakona, ki ne prinaša konceptualnih sprememb, temveč se odziva na spremembe in dopolnitve drugih zakonov, predvsem Stvarnopravnega zakonika. Z njegovo novelo A je bila ukinjena stvarna pravica zemljiški dolg, novela B pa je na področju lastninske pravice oziroma etažne lastnine uvedla novosti glede tako imenovanih povezanih nepremičnin in nepremičnin v skupni rabi, ki brez obravnavanih sprememb ne morejo zaživeti. Zaradi skladnosti pravnega reda ter zagotavljanja pravne varnosti predlagani zakon prinaša uskladitve tudi z določbami Zakona o državnem odvetništvu, Zakona o pravdnem postopku, Zakona o lokalni samoupravi in Gradbenega zakona. Predlagani zakon prinaša tudi izboljšave sistema kot odziv na povratne informacije izvajalcev oziroma uporabnikov zakona, sodišč, notarjev, odvetnikov in upravnih organov, ki bodo pripomogle k učinkovitejšemu in varnejšemu poslovanju ter delovanju zemljiške knjige. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe Katarina Kralj je ob predstavitvi njihovega pisnega pravnega mnenja povedala, da so vse pripombe ustrezno upoštevane v vloženih amandmajih treh koalicijskih poslanskih skupin. Predstavnica Državnega sveta Bojana Potočan je predstavila mnenje Komisije Državnega sveta za državno ureditev, ki predlog zakona soglasno podpira. Povedala je, da so ob obravnavi opozorili na pripombe strokovne javnosti na 16., 22. in 24. člen predloga zakona, na katere so dobili ustrezna pojasnila predlagatelja oziroma so vloženi ustrezni amandmaji. Predstavnica Vrhovnega tožilstva Erika Pajntar je izrazila podporo predlaganemu zakonu in se pri tem opredelila do predlaganih sprememb glede izrednih pravnih sredstev. Povedala je, da podpira vse zakonodajne rešitve, ki omogočajo enakopraven dostop strank postopka do Vrhovnega sodišča prek dopuščene revizije v vseh civilnih postopkih, tudi v zemljiškoknjižnem postopku, saj se s tem krepita predvidljivost odločanja in pravna varnost. Zahteva za varstvo zakonitosti tega ne more nadomestiti, saj državni tožilec ne zastopa interesov strank, marveč je varuh javnega interesa. V razpravi so poslanci pozdravili predlagani zakon in vložene amandmaje, ki prinašajo varnejše in učinkovitejše delovanje zemljiške knjige. Izrazili so nekaj misli in vprašanj, povezanih z zemljiškim dolgom, na kar sta odgovorila predstavnika predlagatelja. V nadaljevanju je odbor s sprejetjem vseh vloženih amandmajev ter vseh členov skupaj pripravil besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so sprejetji amandmaji vključeni in je sestavni del poročila odbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Predrag Baković bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Pred nami je predlog novele zakona, ki je izrazito strokovne narave. Predlog tako prinaša rešitve in izboljšave, ki jih narekuje praksa in predlagajo uporabniki, prav tako pa se z novelo sledi tudi nekaterim drugim zakonom, recimo Stvarnopravnemu zakoniku, Gradbenemu zakonu in še nekaterim drugim. Ta predlog določa pravila za vpis posameznih povezanih nepremičnin in dopolnjuje pravila glede vpisa splošnega skupnega dela več stavb v etažni lastnini. Na podlagi sprememb Stvarnopravnega zakonika iz leta 2013 predlog ukinja določbe o zemljiškem dolgu, saj ta ne obstaja več. V skladu s spremembo Zakona o državnem odvetništvu se državno pravobranilstvo nadomešča z državnim odvetništvom, novela pa prinaša tudi posodobitve in izboljšave določb, ki se nanašajo na elektronsko poslovanje notarjev, davčnega organa in zemljiške knjige glede dokazil o plačilu davkov. Tako bodo ti postopki potekali informatizirano in strankam ne bo več treba fizično nositi originalnih dokumentov na Finančno upravo Republike Slovenije. Nadalje predlog prinaša zakonito dopustnost revizije v zemljiškoknjižnih postopkih in uskladitev z določbami glede revizije v Zakonu o pravdnem postopku in še nekaj drugih rešitev. V prvotnem predlogu je bilo tudi nekaj spornih členov, recimo glede 16., 22. in 24. člena, ki je predvideval uporabo novega pravnega instituta, zaznambe izrednega pravnega sredstva proti sklepu o vpisu in njegovih posledic. Te člene so problematizirali tako Zakonodajno-pravna služba, Vrhovno sodišče kot tudi nekateri drugi pravni strokovnjaki, vendar so bili kasneje ti členi bodisi črtani bodisi ustrezno spremenjeni z amandmaji. Na Odboru za pravosodje je predstavnica Vrhovnega sodišča predlog novele podprla, saj da podpira vse zakonodajne rešitve, ki omogočajo enakopraven dostop strank postopka do Vrhovnega sodišča tudi v zemljiškoknjižnem postopku, saj se s tem krepi predvidljivost odločanja in tudi pravna varnost. Tudi predstavnica Zakonodajno-pravne službe je na pristojnem odboru povedala, da so bile njihove pripombe ustrezno naslovljene z amandmaji. Na podlagi vsega tega bomo Socialni demokrati predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Željko Cigler bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Predsedujoči, hvala za besedo. Kolegice, kolegi, spoštovani predstavniki Vlade! Zemljiška knjiga je ključna za pravno varnost pravnih subjektov v vseh gospodarskih in socialnih razmerjih, ki se nanašajo na pravice na nepremičninah, glede katerih se udeleženci zanašajo na v zemljiški knjigi vsebovane podatke. Preglednost zemljiške knjige ni pomembna samo zaradi pravnega prometa nepremičnin, ampak tudi za boljšo preglednost nad premoženjem državljanov. Le pravi in ustrezni podatki so dobra osnova za bodočo obdavčitev nepremičnin, s katero bodo lahko lastniki večjih nepremičnin ali večjega števila nepremičnin pravično prispevali v državno blagajno in s tem omogočili več sredstev za izgradnjo stanovanj v okviru stanovanjskih skladov – javnih stanovanj. Ampak novela zakona, ki jo imamo pred seboj, ureja predvsem neskladja z drugimi zakoni, izboljšuje način vpisovanja skupnih in pomožnih prostorov pri etažnih lastnikih in uvaja nove postopkovne možnosti, tudi možnost izrednega pravnega sredstva, kot je revizija, kar bo doprineslo k poenotenju prakse in večji pravni varnosti. Gre torej za številne pravno-tehnične rešitve, ki naj bi izboljšale postopke in preglednost zemljiške knjige. Na nekatere rešitve je prišlo tudi več kritik, a verjetno se bo v praksi še najbolj pokazalo, ali so sprejete določbe v zakonu, ki se bo zdaj potrjeval, ustrezne ali ne. Številni amandmaji koalicijskih strank, ki so posledica kritičnih pripomb, so postali že stalnica zakonodajnega dela v sedanjem mandatu Državnega zbora. To pa zato, ker se z zakoni hiti, ker se pripravljajo brez ustrezne javne razprave ali pa se znotraj javne razprave premalo upošteva pripombe. To kaže na nek krč predvsem v delu aktualne vlade, in tudi paniko, ko ta danes aktualna vlada želi čim več zakonov sprejeti čim prej, pa čeprav se začne s pripravo zakona z različnimi pomanjkljivostmi, na katere se v razpravi v Državnem zboru potem opozori. Vsaj v tem primeru pa lahko ocenimo, da se je najpomembnejše pripombe v nekem smislu le upoštevalo. Hvala.
Hvala lepa. Blaž Pavlin bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati.
Še enkrat lep pozdrav vsem! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zemljiški knjigi je prva večja sprememba zakona v zadnjih 10 letih. Glavni namen je dopolnitev obstoječega zakona s pravili o novih in dodatnih možnostih vpisa etažne lastnine in povezanih nepremičnin. S tem se omogoča izvajanje Stvarnopravnega zakonika. Določitev teh pravil bi morala biti izvedena v roku, ki ga zakonik določa za začetek uporabe, in sicer do 1. julija 2021, sicer teh določb ne bo mogoče izvajati. Uskladitev z novelo Stvarnopravnega zakonika je potrebna na področju določb, ki urejajo nekatera vprašanja etažne lastnine. Dopolnitve novele so določile, da se posamezni del zgradbe ali nepremičnina, namenjena skupni rabi etažnih lastnikov dveh ali več gradenj v etažni lastnini oziroma skupni rabi etažnih lastnikov ene ali več zgradb in lastnikov ene ali več nepremičnin, obravnava kot njihov skupni del, ki je v njihovi solastnini. Predlog novele za ta primer določa, da se v okviru določb glede vpisa etažna lastnina obravnava na enak način, kakor je že doslej veljalo za druge skupne dele. Novela na novo ureja vpis posameznih nepremičnin tako pri glavni kot pri pomožni nepremičnini. Omenjena novela Stvarnopravnega zakonika je omogočila tudi, da je kar celotna nepremičnina namenjena skupni rabi etažnih lastnikov dveh ali več zgradb oziroma skupni rabi etažnih lastnikov ene zgradbe ali več zgradb in lastnikov ene ali več nepremičnin, na primer parkirišče za stanovalce več blokov, ter skupaj ene ali več stanovanjskih hiš. Taka nepremičnina se obravnava kot skupni del teh stavb oziroma hiš in je v solastnini. Tudi za tak primer se ureja vpis v zemljiško knjigo. Vse določbe, ki se nanašajo na zemljiški dolg, se iz zakona po novem črtajo, prehodna določba pa odreja uporabo dosedanjega zakona v zvezi s tistimi zemljiškimi dolgovi, ki so še vpisani v zemljiški knjigi. Nadomešča se državno in občinsko pravobranilstvo z državnim in občinskim odvetništvom v skladu z Zakonom o državnem odvetništvu. Zaradi uskladitve Zakona o državnem odvetništvu se med listine, ki so podlaga za vknjižbo, uvršča tudi sporazum, sklenjen v postopku mirne rešitve spora med državnim odvetnikom in nasprotno stranko. Ker predlog novele zakona za državljane omogoča preglednejše, enostavnejše in predvsem bolj pravno varne vpise etažne lastnine ter omogoča zemljiškoknjižne vpise novih stvarnopravnih položajev, ki jih je prinesla zadnja novela Stvarnopravnega zakonika iz leta 2020 in sledijo potrebam in razvoju na področju nepremičnin, bomo poslanci Nove Slovenije predlog novele zakona podprli.
Hvala lepa. Mag. Dušan Verbič bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala za besedo, predsednik. Lep pozdrav, državni sekretar, in še enkrat ostali prisotni! Zemljiška knjiga je javna knjiga, v katero se vpisujejo predvsem stvarne pravice in tudi nekatere obligacijske obveznosti. Danes odločamo o spremembah in dopolnitvah Zakona o zemljiški knjigi, ki ne prinašajo večjih konceptualnih sprememb, temveč se predvsem odzivajo na spremembe in dopolnitve nekaterih zakonov, do katerih je prišlo v vmesnem času, zlasti na spremembe in najpomembnejše dopolnitve Stvarnopravnega zakonika. Slednji je v slovenski pravni red prinesel med drugim tudi institut povezanih nepremičnin. Ker ta za implementacijo potrebuje tudi ustrezna pravila glede zemljiškoknjižnih vpisov teh nepremičnin, je potrebno dopolniti tudi, kot omenjeno, obstoječi Zakon o zemljiški knjigi. Novelacija zakona daje možnost, da se v ta zakon vnesejo oziroma v njem izboljšajo rešitve, na katere opozarjajo tako uporabniki kot vsi ostali iz naslova slabe prakse ali praksa, ki dobesedno kliče po določenih izboljšavah. Osrednji cilj sprememb in polnitev Zakon o zemljiški knjigi je določiti pravila za vpis povezanih nepremičnin, vpis novih stvarnopravnih razmerij na področju etažne lastnine ter s tem omogočiti izvajanje Stvarnopravnega zakonika v delu, ki ureja ta razmerja in razmerja posameznih delov zgradb oziroma nepremičnin, namenjenih skupni rabi etažnih lastnikov več zgradb v sami etažni lastnini ali skupni rabi etažnih lastnikov zgradbe ali več zgradb v etažni lastnini in lastnikov nepremičnin oziroma več povezanih nepremičnin. Spremembe so povezane tudi z digitalizacijo področja pred vpisom v samo zemljiško knjigo. Gre predvsem za področje plačila davščin, da bodo ti postopki lahko potekali informatizirano in da strankam ne bo več treba fizično nositi originalnih dokumentov na Finančno upravo Republike Slovenije. Spremembe oziroma dopolnitve zakona se nanašajo tudi na razne olajšave za stranke, ki urejajo zatečeno stanje v zemljiški knjigi in so potrebne korekcije, predvsem v obliki vpisov. Novela zakona spreminja tudi nekatere določbe, ki so odraz izvajanja zakonodaje v praksi. Nekaj sprememb je namenjenih poenostavitvam, druge so namenjene preprečevanju tveganj zlorab in oškodovanja upnikov, ki se v teh procesih ali postopkih tudi dogajajo. V teh primerih se notarjem nalagajo dodatne obveznosti oziroma se jim dajejo pooblastila glede tega, kdaj lahko naredijo določeno razpolaganje z zaznamovanim vrstnim redom in kdaj ne. Obseg predvidenih sprememb in dopolnitev je glede na celoten obseg Zakona o zemljiški knjigi majhen in predstavlja potreben in primeren poseg v besedilo zakona, ki bo primarno omogočil implementacijo povezanih nepremičnin, zakon pa obenem posodobil z izkušnjami iz same prakse ter ga prečistil in prilagodil glede na vmesne spremembe na prej omenjenih povezanih zakonskih področjih. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zemljiški knjigi podprli. Zahvaljujem se za vašo pozornost.
Hvala lepa. Maša Kociper bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Kot vsi vemo, je zemljiška knjiga javna knjiga, namenjena vpisu in objavi stvarnih pravic na nepremičninah. Kako pomembna evidenca je zemljiška knjiga, nam pove tudi načelo publicitete, v skladu s katerim na nepremičninah obstajajo samo tiste pravice, ki so vpisane v zemljiško knjigo. Objave v zemljiški knjigi so namenjene seznanitvi s pravicami in dejstvi, vezanimi na nepremičnine. Predlagane spremembe Zakona o zemljiški knjigi, o katerih govorimo danes, so v prvi vrsti tehnične narave. Dopolnjujejo se pravila glede novih in dodatnih možnosti vpisa etažne lastnine in povezanih nepremičnin. Sprememba je potrebna zaradi dopolnitve Stvarnopravnega zakonika, ki po novem omogoča, da so posamezni prostori oziroma zemljišča hkrati namenjeni več zgradbam oziroma več etažnim lastnikom v eni zgradbi. Iz zakona se črtajo tudi določbe o zemljiškem dolgu. Ta institut je bil zaradi številnih zlorab kot stvarna pravica ukinjen že leta 2013, zdaj pa mora temu slediti tudi ureditev v predmetnem zakonu. Uvajajo se tudi nekatere poenostavitve, ki so posledica izvajanja zakona v praksi. Med drugim se urejajo tudi stari vpisi pravic, vezanih na osebe, rojene pred letom 1900. Takšne rešitve bodo njihovim potomcem v veliki meri olajšale urejanje postopkov vpisa stvarnih pravic. Običajno imajo namreč težave z iskanjem dokumentov in izkazov, da so te osebe pokojne, zdaj pa jim bo ta sprememba olajšala življenje. Posebej v SAB pozdravljamo uzakonitev revizije kot izrednega pravnega sredstva v zemljiškoknjižnih postopkih. Tako bo omogočen enakopraven dostop strank do Vrhovnega sodišča, kar bo pripomoglo k poenotenju sodne prakse in pozitivno vplivalo na pravno varnost. Glede spremembe, ki je prepovedovala razpolaganje z zaznamovanim vrstnim redom v primeru stečaja in sprememb, ki so predvidevale nov pravni institut zaznambe izrednega pravnega sredstva proti sklepu o vpisu, je bilo podanih kar nekaj pripomb. Na neprimernost takšne ureditve so opozorili tudi v naši Zakonodajno-pravni službi, prav tako pa tudi Vrhovno sodišče in nekateri priznani pravni strokovnjaki. Vrhovno sodišče je tako izpostavilo, da utegne zaznamba izrednega pravnega sredstva proti sklepu o vpisu ogroziti pravno varnost v prometu z nepremičninami, saj so pogoji za dovolitev te zaznambe preveč nejasni in nedorečeni. Veseli nas, da so bili v drugi fazi obravnave pomisleki upoštevani, in predlog kot tak smo v Poslanski skupini SAB ocenili kot dober. Pozitivnih odzivov je bil zakon deležen tudi s strani ključnih deležnikov in stroke, zato bomo predlog zakona v Poslanski skupini SAB podprli.
Hvala lepa. Franc Jurša bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Predsednik, hvala za besedo. Prav lep pozdrav vsem! Zemljiška knjiga na naših tleh izvira še iz časa Terezije in do približno prelomnega leta 2000 se delo uradnikov ni veliko spremenilo. V obsežne knjige so ročno vpisovali vse zahtevane dogodke. Prelomnico predstavlja projekt e-zemljiške knjige, s katerim so papirnato obliko prevedli v sodoben digitalni zapis v računalnikih. To danes pomeni hitrejši in bolj urejen dostop do podatkov in tudi enotno zemljiško knjigo, ki je shranjena v računalniku v vladnem centru za informatiko, kar predstavlja olajšanje dela uradnikov, še pomembneje pa strank. Vsi vpisi v zemljiško knjigo so javni in vse podatke sme gledati in pregledati ter prepisovati vsak, ki to želi, kar je z e-zemljiško knjigo ves čas dostopno vsakemu posebej. Da je zemljiška knjiga izjemno pomembna javna evidenca, izkazuje pravna domneva, da je tisti, ki je vpisan v zemljiško knjigo kot lastnik, tudi dejanski lastnik neke nepremičnine. Kdor v pravnem prometu pošteno ravna in se zanese na podatke o pravicah, ki so vpisane v zemljiški knjigi, zaradi tega ne sme trpeti škodljivih posledic. Gre za vrsto podatkov, pomembnih za trg nepremičnin. Vpisana je prav vsaka nepremičnina, vsaka sprememba lastništva, stvarne pravice, določene so obligacijske pravice in ne nazadnje tudi določena pravna dejstva. Od leta 2011, ko se je pri nas sistem zemljiške knjige informatiziral, bistvenih sprememb ni bilo. Do danes pa so se izkazale potrebe po spremembi osnovnega zakona, in sicer v smeri uskladitve s spremembo Stvarnopravnega zakonika, ki se nanaša na vpis etažne lastnine; sprememb v zvezi z digitalizacijo področja pred vpisom v zemljiško knjigo, predvsem s področja davkov; ureditve zatečenega stanja v zemljiški knjigi. Gre za ureditev zelo starih vpisov, vezanih na osebe, rojene pred 1900, ko je glede na biološko danost jasno, da so že pokojne. Za te primere ne bo več potrebno izkazovanje smrti s potrdili. Mnogim strankam, po večini potomcem, bo ta rešitev izjemno olajšala ureditev zadev. Pri tem pa je poudarjeno, da ne gre za vpis lastninskih pravic, temveč drugih stvarnih pravic. Omogočeno je, da lahko tudi v zemljiškoknjižnem postopku prek revizije pride do intervencije Vrhovnega sodišča. Do navedenih sprememb v Poslanski skupini Desus nimamo zadržkov, saj so bile tudi vse pripombe strokovne javnosti, pripombe Vrhovnega sodišča ter pripombe naše Zakonodajno-pravne službe ustrezno upoštevane že z amandmaji, sprejetimi na seji matičnega delovnega telesa. Predlagane spremembe Zakona o zemljiški knjigi z našega stališča dobijo podporo, zato bomo vsi poslanci glasovali za.
Hvala lepa. Dušan Šiško bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala, predsednik. Predlagana novela zakona je dobra in strokovna, saj odpravlja določene pomanjkljivosti, ki so se pojavile v praksi, in določa uskladitev z zadnjo spremembo Stanovanjskega zakona. Prav tako odpravlja določbe o zemljiškem dolgu, ki so v zakonu ostale še vse od časa, ko je bil zemljiški dolg ena izmed stvarnih pravic. Obžalujemo, da se je zemljiški dolg črtal iz zakona, saj je bil dober, preverjen in učinkovit institut v mednarodnem okolju. Menimo pa, da bi zemljiška knjiga morala biti bolj dostopna državljanom. Izvira še iz časa Marije Terezije in je med ljudmi dobro poznana. Ljudje vedo, da se lahko zanesejo na podatke, vpisane v zemljiško knjigo. Z eno izmed zadnjih sprememb Zakona o zemljiški knjigi se je določilo izključno vlaganje elektronskih predlogov. Ta način je po našem mnenju zemljiško knjigo odtujil od ljudi. Ljudje so še navajeni starih velikih knjig, v katerih so dobili vpogled v zemljiškoknjižno stanje svoje nepremičnine. Marsikateri državljan zemljiškoknjižna opravila povezuje s fizičnimi vlogami za sodišče in načelom neposrednosti. Ljudje so bili navajeni priti na sodišče in opraviti vsa potrebna zemljiškoknjižna opravila. V državi elektronsko poslovanje še ni dovolj razvito, da bi lahko pričakovali, da bodo ljudje pri tako arhaičnem postopku, kot je zemljiškoknjižni, uporabljali računalnike. Prav tako se nam zdi neprimerno, da se določi kvalificirani predlagatelj zemljiškoknjižnih predlogov, saj se s tem onemogoča delo marsikateremu pravniku. S tem se draži sam postopek nakupa nepremičnine prav v obdobju, ko ima kupec najmanj denarja. Ni dovolj že, da je moral poravnati kupnino in odvesti davek? Na koncu ima še administrativno oviro, in sicer plačilo takse kvalificiranega vlagatelja zemljiškoknjižnega predloga. Na kratko povedano, ima nepotrebne stroške z notarsko oziroma odvetniško tarifo oziroma s stroški nepremičninske agencije.
Hvala lepa. Jure Ferjan bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zemljiški knjigi ne spreminja temeljnih načel zemljiškoknjižnega prava in procesa, ampak jih v celoti upošteva. Tokratna novela ni obsežna in ne prinaša konceptualnih sprememb, ampak se odziva na spremembe in dopolnitve nekaterih zakonov, zlasti iz Stvarnopravnega zakonika, katerega novela je ukinila eno od stvarnih pravic, to je zemljiški dolg, ki se od takrat še ni odrazila v Zakonu o zemljiški knjigi. Zadnja novela je na področju lastninske pravice oziroma etažne lastnine uvedla novost glede tako imenovanih povezanih nepremičnin in nepremičnin v skupni rabi, izvedba katerih ni samo povezana z zemljiško knjigo, ampak praktično brez sprememb in dopolnitev Zakona o zemljiški knjigi sploh ni mogoča. Cilj uskladitve s temi predpisi je zagotoviti skladnost pravnega reda oziroma medsebojno skladnost zakonov. Gre za izboljšave sistema kot odziv na povratne informacije tako izvajalcev kot tudi uporabnikov, namenjene odpravljanju neenotne uporabe zakona in odpravi v praksi zaznanih pomanjkljivosti. Spremembe in dopolnitve Zakona o zemljiški knjigi bodo tako pripomogle k učinkovitejšemu in varnejšemu poslovanju in delovanju zemljiške knjige. Spoštovane in spoštovani, v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zemljiški knjigi soglasno podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili v torek, 13. 7. 2021, v okviru glasovanj, torej jutri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 24. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O USTAVITVI DOLOČENIH POSTOPKOV O PREKRŠKIH, STORJENIH PO ZAKONU O NALEZLJIVIH BOLEZNIH, IN OPROSTITVI ODGOVORNOSTI ZA PREKRŠEK V PRAVNOMOČNO KONČANIH POSTOPKIH V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina šestih poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Branislavom Rajićem. Predlog zakona je na 31. nujni seji 5. 5. 2021 obravnaval Odbor za pravosodje kot matično delovno telo. Ker po končani razpravo odbor členov predloga zakona ni sprejel, je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Željko Cigler bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! V Levici podpiramo Predlog zakona o ustavitvi določenih postopkov o prekrških, storjenih po Zakonu o nalezljivih boleznih, in oprostitvi odgovornosti za prekrške v pravnomočno končanih postopkih. Dejstvo je, da je bila prekrškovna obravnava dijakov na protestu v Mariboru, ko so zahtevali odprtje in dostop do šol, evidentno nepotrebna. S predlaganim amandmajem, ki je bil dan na seji odbora, se je razširil krog upravičencev na vse udeležence protestov, ki so bili kaznovani zaradi kršenja prepovedi združevanja iz vladnih odlokov od 13. 3. 2020 do začetka veljavnosti zakona. Do neupravičenega kaznovanja ni prišlo samo v primeru mariborskega protesta dijakov in staršev, ampak na vseh protestih v državi. V velikem številu primerov obravnave domnevnih prekrškov je prišlo do spornih odločitev prekrškovnega organa, prav tako je pod vprašajem ustavnost določenih vladnih odlokov. Zaradi vseh teh razlogov je edina prava rešitev, da Državni zbor kot zakonodajalec ustavi tekoče postopke in oprosti odgovornosti za prekrške vse obdolžene v že pravnomočno končanih postopkih, je bila jasna zahteva na seji odbora. Da so policisti v primeru protestov ukrepali napačno, potrjuje ravnanje mariborske okrajne sodnice, ki je ustavila prekrškovni postopek zoper dijaka, ki je februarja sodeloval na mirnem protestu na Trgu svobode v Mariboru. Mariborski dijaki so bili sankcionirani zgolj zato, ker so zahtevali, da se jim omogoči vrnitev v šolske klopi. Sodnica se je v imenu ljudstva dijakom opravičila. Ker vemo, da nemogoče je mogoče, čakamo na opravičilo ministra za notranje zadeve Aleša Hojsa in predsednika Vlade Janeza Janše. Na seji Komisije za peticije, človekove pravice in enake možnosti 17. marca letos smo lahko slišali tako izpovedi kaznovanih za prekrške, ker so protestirali za vrnitev otrok v šole, kot tudi mnoga pričevanja nevladnih organizacij, ki so zastopale oglobljene za absurdne prekrške za situacije, ki nimajo nobene zveze s preprečevanjem širjenja nalezljivih bolezni. Naj ponovim, da danes govorimo o prekrških zaradi kršenja vladnih odlokov, ki so namenjeni preprečevanju širjenja nalezljivih bolezni, ne pa o poljubno definiranih prekrških, kot si jih pogosto razlaga policija, seveda na podlagi navodil nadrejenih. Oglobljeni so bili ljudje, ki so na Trg republike pred našim Državnim zborom zgolj položili stopala. Oglobljena je bila mladenka, ki je bila ob dnevu Zemlje na trgu pred Državnim zborom sama in je na tla položila cvet, oziroma oglobljeni so bili tisti, ki so prebirali Ustavo Republike Slovenije ali v znak protesta glasno brali svoje pesmi. Žal lahko le ugotovimo, da je namen takšnih vladnih ukrepov predvsem omejevanje svobode izražanja. Pri vsakem javnem protestu pride do združevanja ljudi, javni protest je oblika kritike oblasti. In to je ustavno varovana kategorija in pravica. Omeji se jo lahko le v izrednih primerih, ne pa kar počez tako, da ljudje ne bi smeli več izražati nestrinjanja s politiko obstoječe vlade, ki je evidentno škodljiva. In da je nestrinjanje ogromno, je nazadnje pokazal tudi protest 27. aprila oziroma tudi v času praznovanja osamosvojitve države, ko se je v centru Ljubljane zbralo več kot 10 tisoč protestnikov. Tako množični protesti so v 30-letni zgodovini Slovenije zelo redki, a tej vladi je uspelo. S svojo napačno in arogantno politiko ljudi dobesedno nažene na ulice v protest, pa ne samo v Ljubljani, ampak po celi državi. Policisti bi lahko ukrepali tako, da namesto, da izvedejo prekrškovni postopek, ki se konča z izrekom sankcije oziroma globe, izrečejo zgolj opozorilo, ker Zakon o prekrških določa, da pooblaščena uradna oseba lahko namesto izreka sankcije kršitelja opozori, če je storjeni prekršek neznatnega pomena in če pooblaščena uradna oseba oceni, da je glede na pomen dejanja opozorilo zadosten ukrep. Pri čemer pooblaščena uradna oseba kršitelju hkrati z opozorilom predstavi storjeni prekršek. Žal so se v velikem delu primerov, predvsem pri protestih pri obravnavi udeležencev policisti odločali za izrek globe. Globe pa so v zadnjem letu precej narasle. 400 evrov globe predstavlja velik poseg v redne mesečne prihodke, še posebej socialno ogroženih državljank in državljanov, ki imajo tudi pravico do protesta, in dijakov. Hvala.
Hvala lepa. Blaž Pavlin bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati.
Hvala za besedo. Sprejetje posebnega zakona, s katerim bi posegali v odprte prekrškovne ali sodne postopke, je po mnenju Nove Slovenije povsem neustrezno ter lahko odpre plaz novih tovrstnih posegov zakonodajne oblasti v konkretne postopke. V Novi Sloveniji predlagamo, da se tudi v tem primeru držimo načela, da zakonodajna oblast ne posega v odprte sodne oziroma prekrškovne postopke. Poleg tega bi podpora takemu predlogu zakona pomenila negativen signal pri zavzemanju družbe za čim večje spoštovanje ukrepov za zajezitev epidemije covida-19. Sporočilo takega zakona bi lahko bilo tudi, da državljani pred zakonom nismo enaki ter da je mogoče za konkretne odprte sodne postopke določenih državljanov sprejemati tudi posebne zakone. Posebej je to občutljivo, če je amnestija vezana tudi na politično pripadnost. Zaradi vsega naštetega na matičnem delovnem telesu predloga zakona nismo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Maša Kociper bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani predsednik! Ker je ta tema neposredno povezana s predlogom zakona, moram najprej poudariti, da so bile šole v Republiki Sloveniji absolutno predolgo zaprte, na kar smo tudi v SAB opozarjali ves čas. Šole so bile namreč pri nas zaprte najdlje v Evropi, kar je imelo ogromno negativnih posledic, predvsem, kot sedaj opozarjajo strokovnjaki, na duševno zdravje otrok. Pravica do šolanja bi morala biti za otroke na prvem mestu, česar pa Vlada več kot očitno ni dovolj upoštevala. Šola je v obdobju odraščanja prostor učenja, pa tudi socializacije, sodelovanja in dozorevanja. V času šolanja na daljavo vseh teh veščin otroci ne morejo razvijati, kar bistveno vpliva na njihov razvoj. Poleg tega pa je bilo s strani učiteljev in ostalih strokovnjakov večkrat poudarjeno, da nimajo vsi otroci istih pogojev, da bi se lahko kvalitetno šolali doma. Povečale so se stiske otrok, ki bodo nedvomno pustile hude in dolgoročne posledice. Zato v SAB razumemo in podpiramo otroke, mladostnike in njihove starše, ki so svoje nezadovoljstvo zaradi večmesečnega zaprtja šole v začetku letošnjega leta na mirnih shodih povsem legitimno izražali v več slovenskih mestih. 9. februarja so se na Trgu svobode v Mariboru na mirnem shodu zbrali dijaki, ki so izrazili svoj protest do nesorazmernega omejevanja njihove pravice do šolanja. Njihovim zahtevam za ponovno odprtje šol so se pridružili tudi nekateri starši, pa tudi profesorji. Na tem shodu je policija popisala nekaj udeležencev, šestim so odredili globo v višini 400 evrov zaradi domnevnega kršenja Zakona o nalezljivih boleznih, trije mladoletni udeleženci pa so bili pozvani pred sodišče. S svojim zbiranjem naj bi huje ogrožali javno zdravje, čeprav so vsi skupaj upoštevali vse ukrepe za preprečevanje širjenja virusa. Zakon, ki ga imamo danes na mizi, je zato nastal kot posledica kaznovanja dijakov, ki so si zgolj želeli, da bi se vrnili v šole in normalno nadaljevali šolanje. Glavni cilj tega predloga je abolicija prekrškov oziroma ustavitev postopkov in amnestija za pravnomočno končane prekrškovne postopke. V primeru treh dijakov je sodišče v vseh postopkih v obveznem času prepoznalo nesorazmernost odrejenega kaznovanja, saj je prav vse prekrškovne postopke ustavilo. Sodnica se je celo v imenu ljudstva opravičila in s tem dokazala, da razume načelo delitve oblasti. To načelo pa je izvršilni oblasti pod vodstvom Janeza Janše na žalost precej tuje. V SAB smo izjemno veseli, da je v tej zadevi na koncu zmagal razum. Strinjamo se, da je bilo kaznovanje dijakov popolnoma nepotrebno in neprimerno, predvsem pa v dani situaciji nesorazmerno. Dijaki in njihovi starši so na miren način ob spoštovanju vseh omenjenih ukrepov uresničevali svoje temeljne človekove pravice, natančneje svojo pravico do zbiranja in združevanja, kot jo določa 42. člen Ustave. Na koncu se je hvala bogu izkazalo, da je predlog zakona pravzaprav nepotreben, saj je sodišče vse postopke z vidika nesmotrnosti ustavilo. V SAB razumemo simbolno sporočilo predlagatelja, vendar pa opozarjamo, da je pri takšnih zakonih potrebna še dodatna mera previdnosti. Konec koncev gre za velike posege v odločitve izvršilne in sodne veje oblasti, in to v odločitve, ki so lahko tudi že pravnomočne. Tudi Zakonodajno-pravna služba je opozorila, da je bila v času zakonodajnega postopka praksa odločanja o teh prekrških, ki bi lahko predstavljala vodilo za odločitev o zakonskem urejanju, šele v nastajanju. Pri tovrstnem zakonskem urejanju pa morajo biti dosledno spoštovane vse pravice, tudi ustavno določeno načelo enakosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Franc Jurša bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Predsednik, še enkrat hvala za besedo. Ponoven pozdrav vsem kolegicam in kolegom! Zaključki raziskave o tako imenovanem špricanju v slovenskih šolah izpred nekaj let so naslednji. Odsotnost od pouka, upravičena ali neupravičena, je problem, s katerim se spopadajo šolske oblasti, strokovnjaki in učitelji v vseh šolskih sistemih. Recepta za to, kako obdržati dijake v šoli, pa ni iznašel še nihče. Razsežnosti špricanja v slovenskih šolah še niso katastrofalne, skrb vzbuja dejstvo, da ga je po opažanjih učiteljev vse več. Dijaki namreč ne izostajajo toliko zaradi bolezni, ampak zaradi strahu pred negativno oceno. Preobremenjeni so zaradi predolgega ali neustrezno sestavljenega urnika, na katerem so na primer blok ure težkih predmetov. Učitelji uporabljajo neustrezne metode pouka, zaradi česar se dijaki pri pouku dolgočasijo in so pasivni. Svoje dodajajo še vedno preobsežni učni načrti. Špricajo tako slabi kot odlični dijaki, razlogi za špricanje so enaki. Leto 2020 prinese popoln preobrat. Epidemija je povzročila popolno zaprtje šol, kar je nekaterim šolajočim se mogoče zgolj krajši čas sicer ustrezalo, a kaj kmalu so tudi ti pogrešali pouk, urnik in red, varnostnike, nasploh ustaljen ritem šolanja. Drugačen način življenja, omejen skorajda na dom, je nedvoumno pustil pečat na najranljivejših, to so naši otroci. Dejstvo je, da sta epidemija in zaradi nje zaprtje šol povzročila hudo ogroženost zdravja, razvoja, varnosti in dobrobiti otrok. Brez vsakodnevnih interakcij z vrstniki je bilo zaradi pomanjkanja gibanja zaznati izgubo telesne pripravljenosti, zaznati je vse več duševnih stisk. Pouka na daljavo marsikdo ni mogel izvajati ali ni imel primernih pogojev za to – neprimerni računalniki in programska oprema, nedostopnost do internetne povezave, mnogim pa starši sploh niso znali pomagati pri izobraževanju. Po dolgem času izobraževanja od doma otroci ne razmišljajo o špricanju. Ravno nasprotno, stopili so na ulice in z mirnim protestom izrazili svoje stališče, željo, prošnjo, da se vrnejo v šolske klopi, ter s tem formalno prekršili ukrep za omejitev epidemije – prepovedano zbiranje. V Poslanski skupini Desus razumemo razloge in namen predlagatelja za tako imenovano abolicijo in izbris prekrškov dijakom, ki so 9. februarja letos protestirali v Mariboru, svoje zadržke pa je argumentirano podalo tudi Ministrstvo za pravosodje. Dejstvo je, da so bili vsi postopki zoper dijaka, ki mu je bil tega dne v Mariboru izrečen prekršek, ustavljeni, in dejstvo je, da je zakon ravno zaradi svoje nedorečenosti ter vprašanja načela enakosti – predlog ni izločeval drugih dni, drugega kraja in podobno – zaključil zakonodajno pot na delovnem telesu. Naj zaključim z željo, da se čim prej prav vsi, vključno s šolarji, končno vrnemo v ustaljen način življenja brez strahu in koronskih omejitev, četudi s problematiko špricanja.
Hvala lepa. Mag. Branislav Rajić bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Spoštovani gospod predsednik, drage kolegice in kolegi, dober dan! Zdaj nepovezani poslanci smo z nekaj bivšimi strankarskimi kolegi vložili in predlagali zakon o aboliciji in amnestiji mariborskih dijakov. Še pred zadnjo sodbo Ustavnega sodišča smo poudarjali, da so organi represije vladne uredbe uporabljali nesorazmerno in nepravično kaznovali mariborske dijake. Oni so zgolj zahtevali vrnitev v šolske klopi, torej svojo ustavno pravico do izobraževanja, ter pri tem upoštevali vse varnostne ukrepe. Še več, iz policijskih zapisnikov je bilo sklepati, da niso bili kaznovani zaradi zbiranja na javnem kraju, temveč so bile kazni izrečene za besede, ki so jih javno izrekali in zapisali na protestne plakate. Na koncu smo le z razočaranjem ugotovili, da večina v Odboru za pravosodje ni premogla dovolj modrosti in zrelosti, da bi majhno skupino mladih ljudi, ki so mirno javno zahtevali svoje ustavne pravice, sistemsko odvezala izrečenih kazni. Koalicijskim kolegom je zmanjkalo empatije, kar je sicer osebnostna črta, ampak to je bil tudi padec na izpitu iz demokracije, ki je besedno mašilo v skoraj vseh njihovih razpravah. Medtem je Ustavno sodišče presodilo, da je bilo lepo število vladnih odlokov, ki so omejevali svobodo posameznikov v času epidemije, neveljavnih, saj so temeljili na Zakonu o nalezljivih boleznih, ki je v delu, na katerega so se sklicevali, protiustaven. Ustavno sodišče je poudarilo, da je potrebno tudi v času epidemije posegati v osnovne človekove ter ustavne pravice z veliko previdnosti, veliko občutka za pravo mero in natančnosti. Mariborski dijaki so bili prve žrtve nesorazmernega poseganja v ustavne pravice državljanov na podlagi neustavnih vladnih odlokov. Stanje, ki je nastalo zdaj, po izreku sodbe Ustavnega sodišča, je v celoti odgovornost Vlade. Izgovori, ki smo jih pogosto slišali – da je zakon star in da ga nobena prejšnja vlada ni popravila – so zgolj preusmerjanje pozornosti. Prvič, ker se z epidemijo teh razsežnosti nismo soočali v vsej v 30-letni zgodovini Slovenije, in drugič, ker je vladna koalicija v Državnem zboru med epidemijo celo spreminjala nekatera določila tega zakona. Na formalne pomanjkljivosti odlokov, ki jih je sprejemala, je opozarjala tudi stroka. Vlada je torej neupravičeno teptala ustavne pravice državljanov. Ali je sploh pomembno, ali je šlo za površnost, nedoslednost zaradi hitenja ali celo za zavestne kršitve? Vsak od navedenih razlogov je zaskrbljujoč in kaže na odnos do ustavnih pravic državljanov ter veljavne zakonodaje. Če se ozremo v čas antike, ko so začetki demokracije klili iz trde imperatorske strahovlade, lahko rečemo, da bi v primeru mariborskih dijakov še Kaligula dvakrat premislil. Navedel bom še misel znanega pravnika, ki piše: »Preganjanje otrok, ki se zavzemajo za odprtje šol, je absurdno in zavržno.« Zakon, ki sem ga v parlamentarno proceduro vložil kot prvopodpisani, vsebinsko temelji torej predvsem na pravičnosti in enakosti pred zakonom za vse državljane in določa, da se kazni za prekrške vsem tistim mariborskim dijakom, ki so jih že plačali, povrnejo in prekrški izbrišejo iz evidenc. S tem bi popravili krivice, ki so bile storjene državljanom zaradi vladnih napak in iracionalne, torej pretirane represije, ki jo je policija uporabila ob protestih mariborskih dijakov. Glede na izrek Ustavnega sodišča pa Državni zbor gotovo ne bo mogel iti mimo vseh ostalih krivic, ki so se v času epidemije zgodile državljanom, ko je Vlada na podlagi neustavnih uredb posegala na področje njihovih ustavnih pravic. Obžalujem, da ta državni zbor in matično delovno telo s pomenljivim imenom Odbor za pravosodje nista premogla dovolj samostojnosti, saj je vladna koalicija naš predlog o opustitvi pregona dijakov in oprostitvi kazni povozila. Ta valjar je tokrat steptal zelo mlad, šele vzklil travnik. Ampak trava bo, kot je včeraj bilo videti, rastla še bolj in rastla bo teptanju navkljub. Hvala.
Hvala lepa. Dušan Šiško bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Lep pozdrav vsem prisotnim! Postopki pred sodiščem niti niso bili končani, že je bil vložen opozicijski zakon. Takšna ravnanja pomenijo pritisk na sodišča, do česar pa ne bi smelo prihajati. Gre za državljane, ki morajo biti tako kot vsi drugi odgovorni za svoje početje, če le-to ni v skladu s predpisi. Zakon o prekrških določa mejo 14 let, ko je posameznik lahko podvržen sankcioniranju. Glede na število postopkov je jasno, da je bilo izrečenih veliko opozoril in da so bili podvrženi sankcioniranju le najhujši primeri, kar pa je sodišče v nadaljevanju razveljavilo. Sankcija kot vzgojni ukrep je namenjena predvsem prevzgoji posameznika, in to osnovno načelo želi današnji zakon postaviti na glavo. Kakšno bo torej sporočilo? Problematično pa je to, da se posameznik, sodniki opravičujejo v imenu ljudstva. Takšne geste se s strani sodne veje oblasti ne bi smele dogajati, saj mora biti sodnik avtoriteta, ki pri svojem delu ne bi smela pokazati nikakršnih čustev. Sodnik se nima za kaj opravičevati, pa čeprav je zakon, ki ga mora uporabiti, po njegovem mnenju neupravičen.
Hvala lepa. Jožef Lenart bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim, spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci! Zakon o ustavitvi določenih postopkov o prekrških, storjenih po Zakonu o nalezljivih boleznih, in oprostitvi odgovornosti za prekršek v pravnomočno končanih postopkih, ki so ga kot predlagatelji vložili skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Branislavom Rajićem, je bil na matičnem delovnem telesu obravnavan v začetku meseca maja 2021. Naj uvodoma izpostavimo, da epidemija covida-19 in vladni ukrepi za zaščito zdravja in življenj ne morejo biti del političnega boja ne na ulici ne tukaj v Državnem zboru. Nezakoniti shodi so bili med epidemijo sprožilec novih okužb in posledično morebitnih novih smrti, zato po našem ni pomembno, ali so se nezakonitih shodov udeleževali nekateri poslanci iz leve politične provenience, zaposleni, študenti ali dijaki. Spomnimo, da gre za dijake, ki so v začetku februarja 2021 sodelovali na neprijavljenem shodu na Trgu svobode v Mariboru za vrnitev v šolske klopi. Določene kršitve so zaznali mariborski policisti in spisali globe ter obdolžilne predloge. Dijaki so tako prejeli pozive na zagovor pred sodnikom za prekrške zaradi kršenja Zakona o nalezljivih boleznih. Okrajno sodišče v Mariboru je prejelo skupno tri obdolžilne predloge zoper mladoletnike, šest dijakov pa je prejelo globo v višini 400 evrov. Predstavniki Zakonodajno-pravne službe so na seji Odbora za pravosodje pojasnili pojma amnestija in abolicija ter opozorili, da predlagani zakon o ustavitvi določenih postopkov o prekrških prekrškov ne konkretizira dovolj natančno, da bi bilo jasno, kaj naj bi bilo z amnestijo in abolicijo sploh zajeto. Koalicijski poslanci smo predlaganemu zakonu nasprotovali, saj je dejansko želel uzakoniti neenako obravnavo kršiteljev vladnih odlokov, kar je v direktnem nasprotju z ustavnim načelom enakosti pred zakonom, hkrati pa je dajal napačen signal glede spoštovanja ukrepov za zajezitev epidemije. Odbor najprej ni sprejel amandmajev Poslanske skupine nepovezanih poslancev in tudi ne amandmajev Poslanske skupine Levica. Nato je glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih ni sprejel. Poslanci Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, ki postavljamo zdravje in življenja svojih sodržavljanov vedno na prvo mesto, tega predloga zakona seveda nismo podprli in tako danes končuje svojo proceduralno pot. Hvala.
Hvala lepa. Jerca Korče bo predstavila stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca.
Hvala za besedo. Med epidemijo bi morali zaščititi ranljive skupine, torej poskrbeti za starejše. Vladi to ni uspelo, saj je virus vdrl v domove, oskrbovanci so umirali, starejši pa so postali žrtve virusa. A na žalost še zdaleč ne edina. Velika, lahko bi rekli skrita, neslišana žrtev epidemije so bili tudi mladi. Vlada je pozabila na njih. Še več, ignorirala jih je. Mladi so opozarjali na svoje stiske in bili vselej preslišani, pa najsi je šlo za otroke, šolarje ali študente. Problem je bil v tem, da niso imeli sogovornika na ravni Vlade. Šolska ministrica, ki bi morala biti prvi glas mladih in njihova zaščitnica, je bila raje pasivna. V vsem času se niti enkrat ni jasno postavila na stran mladih. Zatekla se je enostavno k praznemu besedičenju in namesto ukrepanja postala zgolj nek kimavček Vlade. Spomnimo, mladi so mirno, na prostem, ob upoštevanju epidemioloških ukrepov izražali svoje nestrinjanje s takrat že več kot štirimesečnim zaprtjem šol. Za to so bili kaznovani. In odziv ministrice Kustec na to kaznovanje je bil otročji. Izjavila je, da gre za mlade odrasle, za katere verjame, da razumejo in prevzemajo odgovornost za svoja dejanja, to da je prvi korak v svet odraslosti. Ministrica se očitno ni zavedala, da so s svojim izražanjem nestrinjanja pokazali predvsem neprimerno višjo mero kritičnega razmišljanja in odgovornosti do družbe, kot jo je sama s svojimi dejanji za čas ministrovanja. Mimogrede, ravno razvoj kritičnega mišljenja je eden ključnih ciljev izobraževanja in ministrica bi morala biti vsaj ponosna na to, ampak očitno ne pozna področja, ki ga upravlja, oziroma se opravičujem, ki bi ga morala upravljati. Spomnimo, mladi bi morali biti naša skupna skrb. Oni so prihodnost naše družbe. Odnos, ki ga imamo do njih, je hkrati odnos do naše prihodnosti. V Listi Marjana Šarca želimo danes predvsem opozoriti na to, da nam ne kaže najbolje, in navajamo dva podatka. Za kar 72 % se je v primerjavi s povprečjem med letoma 2015 in 2019 povečalo število klicev mladostnikov, ki razmišljajo in grozijo s samomorom. Na otroški psihiatriji in Pediatrični kliniki UKC Ljubljana se trend urgentnih napotitev od decembra lani močno povečuje. Marca je bilo urgentnih napotitev že dvakrat toliko kot v najbolj obremenjenih mesecih v preteklih letih. Pa se kdo od pristojnih danes s tem ukvarja? Se kakorkoli ukrepa? Drži, da je tematika, o kateri govori današnji zakon, že dobila epilog, želimo pa v Listi Marjana Šarca opozoriti, da to še zdaleč ne pomeni, da je širši problem rešen. Posledice ostajajo in očitno bodo še ostale. V Poslanski skupini Liste Marjana Šarca menimo, da bi se moralo zgoditi vsaj naslednje. Prvič. Ministrica Kustec bi morala že davno oditi s položaja, saj je jasno, da do sedaj ni bila kos vodenju resorja, in jasno je, da vsak dan njenega ministrovanja pomeni zgolj poglabljanje težav mladih. Drugič. Nemudoma bi morali pripraviti rešitve, ki bodo poskrbele za nemoteno šolanje v primeru še kakšnega zaprtja oziroma nove epidemije. Tretjič. Morali bi zbrati in vprašati vse, ki razumejo in poznajo realno stanje na področju psiholoških in socialnih stisk mladih, in pripraviti nabor rešitev za takojšnjo pomoč, psihološko, socialno oziroma kakršnokoli že potrebujejo zaradi epidemije ogroženi mladi. Odnos, ki ga ta vlada goji do mladih oziroma bolje rečeno ne goji, nas mora enostavno skrbeti. Kaže nam temno podobo prihodnosti. Če pa vzamemo dejstvo, da na mladih svet stoji, je prav, da za njih poskrbimo. Je pa res, tako kot je rekel že eden od mojih predhodnikov, mladi so pokazali tej vladi tudi včeraj, da bo trava rasla, tudi če jo želite teptati. Hvala.
Hvala lepa. Soniboj Knežak bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala, predsednik. Spoštovane kolegice, kolegi! Od vložitve tega predloga zakona se je zgodilo že marsikaj. Po eni strani so bili postopki zoper dijake, ki so protestirali in bili kaznovani, ker so želeli nazaj v šole, in na katere se je ta predlog zakona tudi nanašal, na sodišču že ustavljeni. Po drugi strani pa je Ustavno sodišče razveljavilo del Zakona o nalezljivih boleznih, ker je neustaven, posledično pa so neustavni tudi nekateri na tej podlagi sprejeti odloki in ukrepi Vlade. Zakonodajni postopek zoper ta predlog zakona je že končan, smo pa v opoziciji na podlagi odločitve Ustavnega sodišča že pripravili nov predlog zakona o amnestiji in aboliciji, s katerim bi se ustavili že začeti postopki, s katerim bi bili vsi tisti, ki so bili na podlagi protiustavnih podzakonskih aktov oglobljeni, upravičeni do povračila globe in stroškov postopka. Očitno torej je, da je ta vlada ravnala ne samo površno, temveč tudi neustavno in protizakonito ter v nasprotju s pravnim redom Republike Slovenije in načelom pravne države, ker ni ukrepom primerno prilagodila zakonodaje, temveč je omejevanje najbolj temeljnih človekovih pravic, ki smo jih skozi zgodovino trdo prigarali, omejevala zgolj z odloki in z vsebinsko praznimi zakoni. Tudi nekatere druge evropske države, po katerih se tako radi zgledujemo, so to storile, v času epidemije pa so prilagodile svojo zakonodajo. Naša Vlada tega ni storila, kljub temu da so jo na vse to že pred odločitvijo Ustavnega sodišča opozarjale različne strokovne službe in tudi nekateri pravniki. Tudi Socialni demokrati smo že ves čas epidemije opozarjali na spornost nekaterih odlokov in ukrepov Vlade, da morajo imeti ukrepi Vlade zakonito in jasno podlago, da je omejevanje temeljnih človekovih pravic možno zgolj in samo z zakonom. Zato smo že 11. marca letos, torej pred odločitvijo Ustavnega sodišča in predložitvijo tega zakona, na Vlado naslovili pobudo, da naj odpravi oziroma začasno ustavi že sprejete postopke o prekrških, ki naj bi jih storili posamezniki zaradi uresničevanja ustavne pravice do svobode gibanja, do mirnega zbiranja in združevanja ter svobodnega izražanja. Da naj odpravi oziroma do končne odločitve Ustavnega sodišča začasno ustavi že začete postopke o prekrških v drugih primerih, povezanih s sprejetimi ukrepi v državi zaradi razglašene epidemije, o katerih je moč pričakovati, da bo Ustavno sodišče ugotovilo njihovo neustavnost zaradi prekomernega posega v ustavno varovano človekovo pravico oziroma svoboščino. Ustavno sodišče je del tega že naredilo. Razveljavilo je zakon, ni pa še vsebinsko presojalo o nekaterih konkretnih ukrepih Vlade. So pa to že storila nekatera nižja sodišča. Recimo Višje sodišče v Kopru je ustavilo postopek zoper osebo, ki ni nosila maske, ker neuporaba maske ni bila v nobenem zakonu določena kot prekršek. Ali pa recimo s tem predlogom zakona naslovljeni primeri mariborskih dijakov, o katerih je Okrajno sodišče v Mariboru zapisalo: »Iz navedenega izhaja, da nobena ustavna pravica sicer ni absolutna, tudi ne pravica do zbiranja in izražanja mnenj, da pa je pri omejevanju teh pravic treba upoštevati načelo sorazmernosti, da jih je mogoče omejiti le izjemoma in za omejeno časovno obdobje.« Nekatera sodišča so torej že skozi sodno prakso odločila, da kljub resnosti epidemije in njenih posledic na zdravje temeljnih človekovih pravic ne moremo omejevati za vsako ceno in brez ustreznih pravnih podlag. Grobo kršenje pravnega reda in pravne države s strani Vlade pa zdaj žal plačujejo državljanke in državljani, zato smo tudi predlagali sprejetje teh posebnih zakonov, da se na sistemski ravni popravijo povzročene krivice. Pa vendar je potrebno tudi pri aboliciji oziroma amnestiji, ko določenemu krogu ljudi oprostimo prekrške ali jim vrnemo plačane globe, tudi če so bile le-te izdane na podlagi nezakonitih predpisov, paziti, da pri tem ne povzročamo zmede ali ustvarimo še večjih in novih neenakosti oziroma nepravičnosti med različnimi skupinami storilcev prekrškov. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za poslovnik z dne 9. decembra 2009 Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 25. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O POKOJNINSKEM IN INVALIDSKEM ZAVAROVANJU V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložil Državni svet. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Državnega sveta gospodu Danijelu Kastelicu.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovana državna sekretarka! Pred vami je predlog zakona, ki smo ga oblikovali z namenom odpraviti diskriminacijo pri upravičenosti do prejemanja invalidnine. V skladu z določbami iz ZPIZ-1 je invalidnino lahko pridobi vsak zavarovanec, ki mu je nastala telesna okvara kot posledica poškodbe pri delu ali poklicne bolezni oziroma poškodbe izven dela, ne glede na to, ali je užival kakšno drugo pravico po ZPIZ-1. V ZPIZ-2 pa invalidnina ni bila več urejena. Določeno je le, da se določbe ZPIZ-1, v katerih je urejena invalidnina, še naprej uporabljajo, vendar le, če je telesna okvara posledica poškodbe pri delu ali poklicne bolezni. V okviru priprave predloga ZPIZ-2 je bilo namreč dogovorjeno, da se invalidnina izloči iz sistema pokojninske zakonodaje. Pri tem se je v postopku sprejemanja zakonov vsem dosedanjim prejemnikom invalidnine, ki so to pravico pridobili po ZPIZ-1, z določbami tretjega odstavka 403. člena ZPIZ-2 zagotovilo njeno nadaljnje prejemanje, možnost pridobitve pravice do invalidnine pa zgolj tistim, katerih telesna okvara je nastala zaradi poškodbe pri delu ali poklicne bolezni. Zavarovanci, katerih telesna okvara je nastala po 1. januarju 2013 kot posledica bolezni ali poškodbe izven dela, tako do danes niso mogli pridobiti pravice do invalidnine, saj ustrezne področne zakonodaje še ni, čeprav naj bi jo sprejeli v roku dveh let po uveljavitvi ZPIZ-2. Cilj zakona, ki je pred vami, je tako odpraviti neenakost med zavarovanci, ki so upravičeni do invalidnine zaradi telesne okvare, ki je nastala zaradi poškodbe pri delu ali poklicne bolezni, in zavarovanci, ki do invalidnine od 1. januarja 2013 niso upravičeni, ker je njihova telesna okvara nastala izven dela. Slednjim se želi ponovno omogočiti dostop do pravice do invalidnine, ki je po uveljavitvi ZPIZ-2 niso mogli več pridobiti. Še pomembnejši cilj zakona je odpraviti neenakost med zavarovanci, ki imajo telesno okvaro, ki je nastala izven dela pred 1. januarjem 2013, in tistimi, ki jim je iz enakih razlogov nastala telesna okvara po tem datumu. Pri teh osebah namreč ni nobene osebne razlike, zato je s tega vidika neenakopravnost še toliko večja. S predlogom zakona se posega v 403. in 429. člen ZPIZ-2, pri čemer se črta tiste dele odločb, ki vsebujejo pogoj, da je telesna okvara nastala zaradi poškodbe pri delu ali poklicne bolezni. S tem se vsem zavarovancem s telesno okvaro ne glede na vzrok njenega nastanka omogoča pridobiti pravico do izplačila invalidnine. Veseli nas, da je predlog zakona v obravnavi na pristojnem Odboru za delo, družino, socialne zadeve in invalide dobil soglasno podporo, pozdravljamo pa tudi amandma, ki ga je sprejel navedeni odbor in s katerim je ustrezno naslovil pomisleke Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Zavedamo se, da je zakon nesistemski, vendar upamo, da se bo z njegovim sprejetjem začasno zapolnilo nastalo pravno praznino in do sprejetja ustreznega področnega zakona odpravilo diskriminacijo med posamezniki, ki se med seboj razlikujejo zgolj po času in vzroku nastanka telesne okvare, njihove potrebe pa so povsem primerljive. Gre za osebe, pri katerih je prihodek kot invalidnina ključnega pomena za zagotavljanje njihove vključenosti v družbeno življenje, zato vas prosim, da predlog zakona podprete. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici Evi Irgl. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje predložil Državni svet. Predstavnik predlagateljev je najprej predstavil predlog zakona, potem pa je predstavnica Vlade predstavila mnenje Vlade, ki meni, da predlog ne ureja problematike na način, da bi sledil ciljem in načelom, ki jih sicer sam izpostavlja, saj problematike ne ureja enako za vse posameznike, ki so v enakem položaju. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je predstavila njihovo mnenje in opozorila na konkretne pripombe k členom predloženega zakona. Opozorila je tudi, da tak način urejanja pomeni retroaktivno učinkovanje zakona, do katerega se zakonodajno gradivo posebej ne opredeli. Ustava v 155. členu prepoveduje povratno veljavo pravnih aktov, saj ne morejo imeti učinka za nazaj. Predstavnik ZPIZ je predstavil stanje na področju invalidnin in poudaril, da razumejo namen predlagatelja, ki skuša popraviti nastalo neenakost. Hkrati je opozoril, da se ZPIZ zavzema za sistemsko rešitev, če pa se bodo odločili za parcialno rešitev, jo je nato potrebno rešiti celovito. Opozoril je na dejstvo, da bi bilo potrebno prejemke, če bo predlog zakona sprejet, uskladiti. Predstavnik Nacionalnega sveta invalidskih organizacij Slovenije je dejal, da je ne glede na to, da je rešitev parcialna, le-to potrebno sprejeti, da bo veljala v času do uveljavitve sistemske rešitve. V krajši razpravi so vsi razpravljavci izrazili podporo predlogu zakona. Izpostavili so, da gre kljub parcialni rešitvi za predlog, ki odpravlja krivice, ki so nastale leta 2013 in trajajo že dolgih osem let. Kljub opozorilom ministrstva in ZPIZ gre za rešitev, ki je s človeškega vidika potrebna, saj invalidnost ne sme pomeniti tveganja za revščino. Invalidi so del družbe in skrb zanje mora temeljiti na solidarnosti celotne družbe. V nadaljevanju je odbor pripravil tudi svoj amandma k 1. členu. Odbor je glasoval o vseh členih predloga zakona ter jih tudi soglasno sprejel in zato je Državnemu zboru pripravljen dopolnjen predlog. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade, in sicer državni sekretarki Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti Mateji Ribič. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije je v septembru 2020 v mnenje prejela Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki ga je Državnemu zboru predložil Državni svet. Predlog vsebinsko predlaga, da se v ZPIZ-2 ponovno uvede pravica do invalidnine tudi za tiste zavarovance, pri katerih je telesna okvara posledica poškodbe zunaj dela in bolezni. ZPIZ-2 je v primeru invalidnin za telesno okvaro ohranil pravice, ki so jih posamezniki na tej podlagi že uživali do njegove uveljavitve, in zagotovil njihovo nadaljnje izplačevanje, hkrati pa je omogočil, da se pravica do invalidnine vse do uveljavitve predpisov s področja varstva invalidov, ki naj bi uredili postopke ugotavljanja vrste in stopnje telesnih okvar, lahko pridobi le za tiste telesne okvare, ki so posledica poškodbe pri delu ali poklicne bolezni. Ker ustrezni predpisi niso bili sprejeti v predpisanem roku, je Državni svet podal zakonodajno pobudo za spremembo ureditve ZPIZ-2 na način, ki bi do uveljavitve predpisov s področja invalidov ponovno omogočil pridobitev pravice do invalidnine tudi za telesne okvare, ki so posledica poškodbe zunaj dela ter bolezni. Predlog tudi omogoča, da se pri priznavanju pravice uporabljajo novi predpisi o vrstah in stopnjah telesnih okvar, če bi bili le-ti v vmesnem času sprejeti. Vlada je proučila navedbe in utemeljitve predlagateljev zakona in meni, da predlog ne ureja problematike na način, ki bi sledil ciljem in načelom, ki jih sicer sam poudarja, saj problematika ni urejena enako za vse posameznike, ki so v enakem položaju. Predlog namreč ponovno vzpostavlja neenako obravnavo med posamezniki, pri katerih je nastala telesna okvara. ZPIZ-1 v povezavi s ZPIZ-2 namreč ureja možnost pridobitve invalidnine zgolj v primeru obstoja zavarovanja, kar pomeni, da bodo brez te pravice ostali posamezniki, pri katerih je ravno tako lahko podana enaka ali še hujša telesna okvara, ki pa je nastala v času, ko posameznik ni bil zavarovan. Matični odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je predlog zakona ob sprejetju manjših dopolnitev podprl. Učinkovanje spremenjenega 403. člena Zakona je glede na obstoječe določbe tega člena tako vezano na čas po uveljavitvi predlagane novele zakona ZPIZ-2J, pri čemer se omogoča pridobitev pravice do invalidnine od prvega dne naslednjega meseca po vložitvi zahteve in največ za šest mesecev nazaj. Na koncu bi z vidika Vlade želeli dodati, da se strinjamo, da bi bilo potrebno čim hitreje sprejeti tako nov seznam vrst in stopenj telesnih okvar kot tudi ustreznih predpisov s področja invalidov, vendar na način, kot je že prvotno predvidel zakonodajalec, torej neodvisno od zavarovanja ter zgolj v odvisnosti od vrste in stopnje telesnih okvar, kar bi vzpostavilo enoten sistem priznavanja pravic na tej podlagi ter celovite rešitve, ki bodo enako obravnavale posameznike v enakem položaju. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Tadeja Šuštar bo predstavila stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite.
Hvala za besedo. Z uveljavitvijo ZPIZ-2 so v primerjavi z ZPIZ-1 pravico do invalidnine izgubili tisti zavarovanci, pri katerih je telesna okvara nastala kot posledica poškodbe zunaj dela in bolezni. Pravico do invalidnine po ZPIZ-2 imajo tako samo tisti zavarovanci, pri katerih je telesna okvara nastala zaradi poškodbe pri delu ali poklicne bolezni. Predlagatelj sprememb Državni svet zato predvideva ponovno uvedbo invalidnine tudi za tiste zavarovance, pri katerih je telesna okvara posledica poškodbe zunaj dela ali bolezni. Predvideva tudi rešitev, da se namesto zastarelega samoupravnega sporazuma iz leta 1983, ki se trenutno uporablja pri pripravi izvedenskih mnenj v povezavi z dodelitvijo invalidnine, uporabi nov podzakonski akt o vrsti in stopnjah telesnih okvar, potem ko ga sprejmeta pristojna ministra za zdravje in varstvo invalidov. V Novi Sloveniji – krščanskih demokratih menimo, da je predlagana rešitev parcialna, ne rešuje problemov na sistemski ravni, vendar bomo predlog zakona vseeno podprli. Menimo, da je treba krivice odpravljati, obenem pa pripraviti res sistemske rešitve, ki bodo problematiko tudi dolgoročno uredile. V preteklosti smo velikokrat slišali kot utemeljitev za zavrnitev dobrih rešitev, ki smo jih pripravili, ravno argument, da problemi niso celovito in sistemsko obravnavani in da bodo vladajoči pripravili nov sistemski dokument. Potem pa tega sistemskega dokumenta nismo nikoli dobili na mizo. V Novi Sloveniji – krščanskih demokratih stavimo na skupno dobro in solidarnost. Socialna varnost je eden od temeljev varovanja človekovega dostojanstva, je pogoj za notranji mir vsakega človeka in s tem tudi podlaga za gospodarsko učinkovitost. Kdor zaradi starosti, invalidnosti, bolezni ali brezposelnosti ni več sposoben skrbeti sam zase, se mora zanesti na solidarnost ostalih. Ne želimo pa, da bi se ta varnostni mehanizem zlorabljal. To bi pomenilo razgradnjo vrednot in socialne države. Invalidne osebe so pomemben del naše družbe in sodijo v njo. Imeti morajo možnost, da svoj vsakdan oblikujejo same. Vključevanje mora biti prisotno v celotni družbi. Invalidnost ne sme predstavljati tveganja za revščino za invalidne osebe in njihove najbližje ali za socialno izključenost. Za invalidne osebe je zelo pomembno, da lahko z delom vsaj delno pokrijejo svoje stroške, zato zagovarjamo njihovo vključevanje v delo in družbo ter neodvisno življenje. Potrebujemo več odprtosti pri zaposlovanju sodelavcev z invalidnostjo. Prav tako morajo prejemki iz invalidskega zavarovanja zagotavljati dostojno življenje. S spremembo Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju gremo naproti osebam z invalidnostjo. V Novi Sloveniji – krščanskih demokratih smo v letu in pol, odkar smo prevzeli Ministrstvo za delo, družino, socialne razmere in enake možnosti, predlagali in sprejeli številne zakone, ki olajšujejo življenja otrokom in odraslim s posebnimi potrebami. Čas je, da se zavzamemo tudi za invalidne osebe in jim namenimo pomoč in podporo, ki jo potrebujejo, da se lažje vključijo v družbo. Hvala.
Hvala lepa. Mojca Žnidarič bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Novela Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki jo danes obravnavamo na predlog Državnega sveta, vsebinsko predlaga le eno rešitev. S črtanjem določb, ki vsebujejo pogoj, da je telesna okvara nastala zaradi poškodbe pri delu ali poklicne bolezni, se namreč ponovno uvaja pravica do invalidnine tudi za tiste zavarovance, pri katerih je telesna okvara nastala kot posledica poškodbe zunaj dela ali bolezni. Invalidnina je v skladu s trenutno ureditvijo denarni prejemek, do katerega je posameznik upravičen v primeru telesne okvare. Urejena je v ZPIZ-1, slednji sicer ni več v veljavi, se pa v tem delu še uporablja. V skladu z veljavno ureditvijo je telesna okvara podana, če pri zavarovancu nastane izguba, ki zahteva večje napore pri zadovoljevanju življenjskih potreb ne glede na to, ali ta okvara povzroča invalidnost ali ne. Zavarovanec, pri katerem telesna okvara nastane med zavarovanjem, pridobi pravico do invalidnine ob enakih pogojih glede pokojninske dobe, kot veljajo za pridobitev pravice do invalidske pokojnine. ZPIZ-1 je telesne okvare sicer razdelil na osem stopenj. Te predstavljajo le eno od meril, na podlagi katerih se nato odmeri invalidnina. Drugo merilo pa je vezano na vzrok nastanka telesne okvare. Invalidnina, ki je posledica bolezni ali poškodbe izven dela, znaša glede na drugi odstavek 146. člena ZPIZ-1 70 % zneska, določenega za telesno okvaro iste stopnje, ki je posledica poškodbe pri delu ali poklicne bolezni. Če je telesna okvara deloma posledica poškodbe pri delu ali poklicne bolezni, deloma pa posledica bolezni ali poškodbe izven dela, se invalidnina odmeri v skupnem znesku glede na ugotovljeno skupno stopnjo telesne okvare. Znesek invalidnine pa se pri tem določi sorazmerno glede na vpliv posameznega vzroka na skupen odstotek telesne okvare. Res je, da je invalidnina v skladu s trenutno ureditvijo urejena v obliki nadomestila za telesno okvaro, pridobljeno med zavarovanjem ali v času uživanja pokojnine, in pomeni pravico do dolgoročne in periodične dajatve, ki se zavarovancu ali uživalcu izplačuje mesečno. Res je tudi, da gre za dodatno pravico iz obveznega invalidskega zavarovanja in ne pravico iz invalidskega zavarovanja. Kot taka je torej samostojna in neodtujljiva pravica. Ta pravica je neodvisna od morebitnega istočasnega uživanja drugih pravic po zakonu. Tudi ni pogoj, da je s telesno okvaro ali boleznijo povzročena invalidnost. Posebej je pomembno še, da pridobitev pravice do invalidnine ni vezana na premoženjsko stanje upravičenca. Gre za prihodek, ki ne temelji na plačilu prispevka, kar je sicer eno od temeljnih načel pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Kljub jasnemu namenu instituta invalidnine je znaten del posameznikov leta 2013 ostal brez te pravice, čeprav razlika med upravičenci izhaja zgolj iz vzroka nastanka telesne okvare. Na anomalijo in diskriminatornost v veljavni ureditvi nas že dlje časa opozarja tudi Varuh človekovih pravic. Večkrat je pozval pristojno ministrstvo k odpravi diskriminacije, ki velja že od leta 2013 in zaradi katere pravica do invalidnine ni več priznana vsem invalidom z določeno telesno okvaro. Na matičnem delovnem telesu smo predlog zakona večinsko podprli, enako tudi dopolnilo, ki se nanaša na uporabo že veljavnega seznama o vrstah in stopnjah telesnih okvar. Želimo si le, da priprava novega seznama o vrstah in stopnjah telesnih okvar ne bi trajala predolgo. Predlog zakona bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra podprli. Hvala.
Hvala lepa. Vojko Starović bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovani! Invalidnina je denarni prejemek, do katerega je posameznik upravičen v primeru telesne okvare. Sprva jo je v osmem poglavju naslovil Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, tako imenovani ZPIZ-1. Ta sicer ni več v veljavi, a se v tem delu še uporablja na podlagi trenutno veljavnega 403. in 429. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ZPIZ-2. ZPIZ-2 je pravico do invalidnine za telesno okvaro ohranil za tiste, ki so jo pridobili do njegovega sprejetja, medtem ko lahko navedeno pravico na novo, z uveljavitvijo ZPIZ-2, pridobijo le tisti, katerih telesna okvara je nastala zaradi poškodbe pri delu ali poklicne bolezni. Torej zavarovanci, katerih telesna okvara je kot posledica bolezni ali poškodbe izven dela nastala od 1. 1. 2013 naprej, do invalidnine niso upravičeni. Zakon, ki je pred nami danes, tako naslavlja in odpravlja neenakost med omenjenimi zavarovanci, ki jih je po opravljenih izračunih predlagatelja zakona med 15 tisoč 311 in 19 tisoč 295. V Poslanski skupini SAB se zavedamo, da predlog predstavlja parcialni poseg v sistemsko zakonodajo, a se strinjamo s predlagateljem, da je do sprejetja celovite rešitve, ki jo obljublja Vlada, pravica do invalidnine lahko začasno ponovno urejena v ZPIZ-2, po sprejetju sistemske zakonodaje pa naj se ponovno vključi v sistem pokojninskega invalidskega zavarovanja. Čakanje na sistemski zakon najranljivejšim skupinam oseb, ki se finančno težko prebijajo čez mesec, namreč v ničemer ne olajša trenutnega življenjskega položaja. V pričakovanju vladne sistemske rešitve bomo zato predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Branko Simonovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav! Po Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju 1 so bili do izplačila invalidnine upravičeni invalidi, pri katerih je telesna okvara nastala tako zaradi bolezni in poškodbe pri delu kot izven dela. S pokojninsko reformo iz leta 2012, ki je hkrati sledila demografskim odzivom in tudi zasledovala cilj varčevanja in s tem vzdržnosti pokojninske, je umeščenost telesnih okvar v pokojninsko in invalidsko varstvo postala vprašljiva, saj je pripravljavec novega pokojninskega zakona izpostavil, da ni nujno, da je bila v primeru telesne okvare podana tudi zmanjšana delovna zmožnost zavarovanca in s tem upravičenost do nadomestila. Ob dejstvu, da gre za pravico, ki predstavlja odstopanje do drugih pravic iz invalidskega zavarovanja, ki zavarovancu zagotavljajo kontinuiran mesečni dohodek z namenom nadomestitve izpadlega dela dohodka zaradi ugotovljene invalidnosti oziroma zmanjšane delovne zmožnosti, se je tako zakonodajalec odločil, da se predmetna pravica uredi izven sistema pokojninskega in invalidskega zavarovanja ter da se ta vprašanja uredijo sistemsko v drugem, novem zakonu s področja varstva in največ v dveh letih po uveljavitvi ZPIZ-2. Hkrati bi se moral posodobiti tudi seznam telesnih okvar, ki je bil izpisan davnega leta 1983 oziroma popravljen v letu 1989. Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju 2 je tako s 1. 1. 2013 odvzel pravico do invalidnine skupini invalidov, pri katerih je telesna okvara nastala zaradi bolezni in poškodbe izven dela. Določil je, da izplačilo invalidnine pripada samo upravičencem, ki imajo priznano telesno okvaro zaradi poklicne bolezni ali poškodbe pri delu. Zaradi tega imamo danes dve kategoriji invalidov z istimi telesnimi okvarami in tisti, pri katerih konkretna okvara ni nastala v povezavi z delom, so na slabšem. V Poslanski skupini Desus se zavedamo, da tovrstno diskriminiranje ni dopustno, kakor tudi ni opravičljivo zavlačevanje pristojnih ministrstev, to sta Ministrstvo za zdravje in Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, da leta in leta odlagata ureditev vprašanja telesnih okvir in posledično nadomestil, ki gredo invalidom iz tega naslova. Nastalo stanje je nevzdržno in krivično, saj gre dejansko za grobo prikrajšanje vseh tistih ljudi, ki imajo bistveno slabšo kvaliteto življenja in možnosti za zadovoljevanje življenjskih potreb zaradi telesne okvare. Pri tem ni važno, kako je ta telesna okvara nastala, ali se je to zgodilo zaradi dogodkov ali bolezni, ki so ali niso povezani z opravljanjem dela, pomembno je, da se jim v okviru socialne in zdravstvene zaščite nudi za to ustrezna in pravična pomoč. Predlog novele pričujočega zakona, ki to rešuje in vrača pravico do invalidnine vsem bolnikom oziroma invalidom s telesno okvaro ne glede na razlog njenega nastanka, bomo v Poslanski skupini Desus enotno in z veseljem podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo predstavil Jurij Lep. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka, predstavnik Državnega sveta, kolegice in kolegi, lep dober dan! Državni svet je v mesecu septembru 2020 v parlamentarno proceduro vložil novelo Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, s katero se poskuša odpraviti neenakost med zavarovanci, ki so upravičeni do invalidnine, ker imajo telesno okvaro, ki je nastala kot posledica poškodbe pri delu ali poklicne bolezni, in zavarovanci, ki do invalidnine od začetka leta 2014 niso upravičeni, ker je njihova telesna okvara nastala kot posledica bolezni ali poškodbe izven dela. Tako se že vrsto let opozarja na neupravičeno in diskriminatorno ureditev, ki določeni kategoriji invalidov odreka pravico do invalidnine in s tem poslabšuje njihov socialni položaj. Še pomembnejši cilj, ki ga zasleduje predlog zakona, pa je odprava neenakosti med zavarovanci, ki imajo telesno okvaro, ki je nastala kot posledica bolezni oziroma poškodbe izven dela pred 1. januarjem 2013, in tistimi, ki jim je iz enakih razlogov telesna okvara nastala po tem datumu. Na to pomanjkljivosti in nepravično ureditev že vrsto let opozarja tudi Varuh človekovih pravic, ki je prejel več pobud, v katerih so pobudniki izrazili nestrinjanje, ker jim Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje zaradi neustrezne zakonske podlage ne prizna pravice do invalidnine. Res je sicer, da je predlagana usmeritev parcialna in da bi se morala urediti enotno za vse posameznike, ne zgolj za zavarovance, pri katerih je zaradi telesne okvare ugotovljena zmanjšana delovna zmožnost, a ne glede na to je potrebno ugotovljeno diskriminatornost odpraviti čim prej, v vmesnem času pa pokojninsko zakonodajo ustrezno oziroma celovito spremeniti. Nepovezani poslanci se strinjamo, da bi se morale vse osebe, ki jim invalidske komisije podajo oceno o podobni ali identični telesni okvari, obravnavati enako, saj je edina razlika med njimi ta, da so se poškodovali ali zboleli v drugih okoliščinah oziroma telesne okvare niso utrpeli pravočasno. Takšna interpretacija se za socialno državo najmanj ne spodobi. Ni prav, da določeni kategoriji državljank in državljanov zmanjšujemo socialno varnost samo zato, ker do sedaj oblast ni bila sposobna odpraviti diskriminacije. Invalidnost ne sme pomeniti tveganja za socialno zapostavljenost oziroma morebitnega tveganja za še večjo revščino. Zato se nepovezani poslanci v svojih stališčih pridružujemo predlagatelju današnje novele pokojninskega zakona, Varuhu človekovih pravic in vsem ostalim, ki opozarjajo na diskriminatorno ureditev, predlog zakona bomo seveda soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na vrsti je Dušan Šiško, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Podpredsednik, hvala za besedo. Nikoli ne moremo vedeti, kdaj lahko tudi nas doleti invalidnost, en napačen korak, odločitev in že si tam. Zato invalide sprejmimo kot del naše družbe in bodimo z njimi kar se da solidni. Invalidi se v življenju poleg zmanjšane zmožnosti za delo, nekateri bolj, drugi manj, soočajo tudi s povečanimi življenjskimi stroški, saj lahko opazimo, da se cene hrane in pijače rapidno dvigujejo. Z novelo zakona se jim na nek način finančno popravlja krivica, ki so jo občutili več let, da bodo lažje preživeli svoj vsakdan, ko bodo končno prišli do pravice, ki bo marsikateremu pomenila dodaten evro v žepu, čeprav o nekih visokih zneskih niti ne moremo govoriti. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke nas ne motijo različni prejemki, saj je bistvena razlika, ali se ti poškoduješ pri delu ali recimo izven dela doma, ko padeš z drevesa. Zakon bo učinkoval retroaktivno oziroma za nazaj, kar je seveda dopustno pod pogojem, da to zahteva javna korist in se s tem ne posega v že pridobljene pravice. Pa vendar naj to ne bo neka ustaljena praksa za naprej. Od leta 2013 so do nadomestila upravičeni le zavarovanci s telesno okvaro, ki je nastala kot posledica poškodbe pri delu ali poklicne bolezni, izvzeti pa so bili invalidi, pri katerih je poškodba nastala zunaj dela. Varuh človekovih pravic je leta 2018 ugotovil, da Ministrstvo za zdravje v soglasju z Ministrstvom za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti še vedno ni določilo vrste in stopnje telesnih okvar, ki bi bile podlaga za uveljavitev pravic iz invalidskega zavarovanja. Predlog zakona se je zaradi določenih upravičenih pomislekov na matičnem delovnem telesu tudi ustrezno dopolnil s predlogom amandmaja. Vanj so med drugim zapisali, da lahko zavarovanci do uveljavitve novega seznama o vrstah in stopnjah telesnih okvar pravico do invalidnine pridobijo na podlagi seznama še iz časa nekdanje Jugoslavije. V Slovenski nacionalni stranki menimo, da gre za parcialno rešitev, zato apeliramo na Vlado, da pripravi ustrezno zakonje s področja varstva invalidov. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Lidija Ivanuša, ki bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Podpredsednik, hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju je v proceduro vložil Državni svet, ki želi s predlaganimi spremembami oživiti institut invalidnine za zavarovance, katerih telesna okvara je posledica poškodbe ali bolezni izven dela. Prvi cilj tega zakona je odprava neenakosti med zavarovanci, ki so upravičeni do invalidnine, ker imajo telesno okvaro, ki je nastala kot posledica poškodbe pri delu ali poklicne bolezni, ter zavarovanci, ki do invalidnine od 1. 1. 2013 dalje niso upravičeni, ker je njihova telesna okvara nastala kot posledica bolezni ali poškodbe izven dela. Drugi cilj predlagateljev je odpraviti neenakost med zavarovanci, ki imajo telesno okvaro, ki je nastala kot posledica bolezni ali poškodbe izven dela pred 1. 1. 2013, in tistimi, ki jim je iz enakih razlogov nastala telesna okvara po tem datumu. S tem naj bi se osebam, katerih telesna okvara je nastala izven dela, ponovno omogočilo dostop do pravice do invalidnine, ki je po 1. 1. 2013 niso mogli več pridobiti. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke se zavedamo dejstva, ki nas napotuje k čimprejšnji rešitvi zelo občutljive problematike oziroma k podpori predloga zakona, ki ga danes obravnavamo, saj gre za predlog, ki odpravlja krivice, ki so nastale leta 2013 in trajajo že osem let. Prav tako trdimo, da je reševanje te problematike s človeškega vidika potrebno, saj invalidnost ne sme pomeniti tveganja za revščino. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke tudi menimo, da se s tem predlogom zakona omenjeno problematiko rešuje parcialno, zato to ni v celoti pravi pristop. Nikakor ne moremo in ne sme biti naš cilj, da sprejemamo rešitve, ki bi povzročile nove krivice, in ravno to se dogaja, če zakonodaja ni pripravljena celovito in sistemsko. Dejstvo je, da predlog zakona, ki ga imamo na mizi, ponovno vzpostavlja neenako obravnavo med posamezniki, pri katerih je nastala telesna okvara. ZPIZ-1 v povezavi z ZPIZ-2 namreč ureja možnost pridobitve invalidnine zgolj v primeru obstoja zavarovanja, kar pomeni, da bodo brez te pravice ostali posamezniki, pri katerih je ravno tako lahko podana enaka ali še hujša stopnja telesne okvare, ki pa je nastala v času, ko posameznik ni bil zavarovan. Navedeno dokazuje, da sta celovitost in sistemskost nujni. V Slovenski demokratski stranki bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju kljub temu podprli. Zavedamo se namreč nujnosti reševanja naslovljene problematike in s podporo temu zakonu tudi to dokazujemo ter ostajamo predani svojim zavezam, da je skrb za invalide ena od prioritet naše stranke in mora temeljiti na solidarnosti celotne družbe. Hvala.
Hvala lepa. Lidija Divjak Mirnik bo predstavila stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Lep pozdrav, spoštovane kolegice, kolegi! Danes obravnavamo novelo Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki jo je v zakonodajni postopek vložil Državni svet Republike Slovenije. Kot navaja predlagatelj, je cilj zakona odpraviti neenakosti med zavarovanci, ki so upravičeni do invalidnine, ker imajo telesno okvaro, ki je nastala kot posledica poškodbe pri delu ali poklicne bolezni, in zavarovanci, ki do invalidnine od 1. 1. 2013 niso upravičeni, ker je njihova telesna okvara nastala kot posledica bolezni ali poškodbe izven dela. S tem se želi osebam, katerih telesna okvara je nastala izven dela, ponovno omogočiti dostop do pravice do invalidnine, ki je po 1. 1. 2013 niso mogli več pridobiti. Še pomembnejši cilj zakona pa je po navedbah predlagatelja odpraviti neenakosti med zavarovanci, ki imajo telesno okvaro, ki je nastala kot posledica bolezni ali poškodbe izven dela pred 1. 1. 2013, in tistimi, ki jim je iz enakih razlogov nastala telesna okvara po tem datumu. Do omenjenih neenakosti je prišlo po sprejetju ZPIZ-2, ki je začel veljati 1. januarja 2013. Od uveljavitve tega zakona se namreč pravica do invalidnine ne prizna več tistim invalidom s posamezno telesno okvaro, pač pa le tistim invalidom, katerih telesna okvara je nastala po tem datumu zaradi poškodbe pri delu ali poklicne bolezni. ZPIZ-1 je pa invalidnino priznaval vsem invalidom z določeno telesno okvaro, ne glede na to, kako in kje je določena telesna poškodba ali okvara nastala. Vlada Republike Slovenije predlaganim spremembam nasprotuje, med drugim izpostavlja tudi finančne posledice predloga zakona, za kar naj ne bi bilo predvidenih sredstev. Takšen izgovor nas v Listi Marjana Šarca pravzaprav preseneča. Prav ta vlada je namreč doslej ne najbolj premišljeno na veliko trošila naš davkoplačevalski denar. Še več, z davčno zakonodajo namerava v prihodnjih letih proračunu odškrniti več kot milijardo evrov, pa vendar v proračunu ne najdejo sredstev za odpravo krivic, s katerimi se številni zavarovanci soočajo že vrsto vrsto let. Pri tem gre za ranljivo skupino oseb, ki se pogosto soočajo z zmanjšano zmožnostjo dela, z visokimi stroški zaradi svojih potreb in posledično tudi z nižjimi prihodki. V Listi Marjana Šarca zagovarjamo čiščenje postavk pokojninske blagajne, ki tja ne sodijo. Invalidnina je dodatek, ki so ga prejemale vse osebe s telesno okvaro ne glede na vplačilo prispevkov in njihovo višino ter ne glede na njihovo siceršnje premoženjsko stanje. Invalidnina torej ne sodi v pokojninsko in invalidsko zavarovanje, saj gre za prihodek, ki ne temelji na plačilu prispevka, kar pa je eno od osnovnih načel pokojninskega in invalidskega zavarovanja. To je bil tudi razlog, zakaj je zakonodajalec za ZPIZ-2 invalidnino želel izločiti iz sistema pokojninskega in invalidskega zavarovanja in jo kasneje umestiti v ločen sistem varstva invalidov. Vendar država v vseh teh letih ni sprejela ustreznih predpisov s področja varstva in tako ni odpravila krivic, ki so bile storjene številnim zavarovancem. Zato bomo v Listi Marjana Šarca novelo zakona seveda podprli. Predlagana rešitev naj se uporablja do sprejetja ustreznih predpisov s področja varstva invalidov. Pri tem pa apeliramo na Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, da nemudoma pristopi k pripravi ustreznih rešitev in v Državni zbor čim prej vloži ustrezen predlog zakona s področja varstva invalidov, hkrati pa naj se spremeni tudi ZPIZ na način, kot je bil mišljen leta 2012. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Soniboj Knežak, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka, kolegice, kolegi! Socialni demokrati bomo današnji predlog sprememb in dopolnitev Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki ponovno uvaja invalidnino za zavarovance, ki imajo telesno ali psihično okvaro, ki je nastala kot posledica bolezni ali poškodbe izven dela, podprli. Namen predlagane novele zakona je tako ponovno izenačenje med zavarovanci, pri katerih je telesna okvara nastala zaradi poškodbe pri delu ali poklicne bolezni, in zavarovanci, ki vse od leta 2013, ko je bil sprejet ZPIZ-2, do invalidnine niso bili upravičeni, ker je njihova telesna okvara nastala zaradi bolezni ali poškodbe izven dela. Zatečeno stanje neenake obravnave med zavarovanci je nastalo zaradi prvotnega predloga reforme pokojninskega sistema, ki sploh ni predvidel ureditve invalidnine v okviru zakona, ki ureja pokojninsko in invalidsko zavarovanje. V primeru telesne okvare namreč ni nujno, da je podana tudi zmanjšana delovna zmožnost zavarovanca. Poleg tega so lahko posamezniki pridobili invalidno na podlagi različnih predpisov. Tako je bilo predvideno, da se bo vprašanje invalidnine celovito uredilo v enotnem sistemu za vse posameznike, ne le zgolj za zavarovance. Med obravnavo pokojninske reforme je bil nato sprejet kompromis, ki je določil, da bo invalidnina pripadala samo tistim zavarovancem, katerih telesna okvara je posledica poškodbe pri delu ali poklicne bolezni, s čimer pa se je ustvarila že omenjena neenakost med zavarovanci, ki ni več sprejemljiva, saj je minilo že skoraj 10 let od napovedi, da bo vprašanje invalidnine urejeno v posebnem zakonu za vse posameznike. V tem času so bili tako do pravice do izplačila invalidnine zaradi telesne okvare prikrajšani zavarovanci s poškodbami in obolenji hrbtenjače, oboleli za multiplo sklerozo in drugimi živčno-mišičnimi obolenji ter tisti, ki potrebujejo agresivno obsevalno terapijo, kemoterapijo ali morebitne presaditve organov ali tkiv. Vsi ti zavarovanci so namreč lahko zaradi agresivnega zdravljenja utrpeli trajne težje telesne okvare, ki so bistveno vplivale na njihovo kakovost življenja. S ponovno uvedbo invalidnine za vse zavarovance si bodo tako lahko ti posamezniki vsaj deloma olajšali vsakodnevno preživljanje, saj se pogosto soočajo z zmanjšano zmožnostjo za delo, zaradi česar [[nerazumljivo]]delovno uspešnost kot osebe brez trajnih telesnih oziroma psihičnih posledic zaradi bolezni ali poškodbe. Poleg tega pa bo invalidnina za mnoge izmed njih predstavljala tudi pomemben finančni dodatek, s katerim bodo lahko pokrili stroške nakupa posebnega medicinskega pripomočka ali prehrane. Ker je trenutna ureditev invalidnin neustrezna in ker še vedno nimamo predloga za celovito ureditev sistema invalidnin v posebnem zakonu, kot je bilo obljubljeno pred skoraj 10 leti, menimo, da je pravilno, da se invalidnina za telesno okvaro ponovno uvede za vse zavarovance v okviru Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Hvala.
Hvala lepa. Kot zadnji dobi besedo Boštjan Koražija, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Spoštovani, hvala za besedo. Pokojninska reforma Janševe vlade leta 2012 je globoko in močno zarezala v pridobljene pravice vseh tedanjih in bodočih upokojencev. ZPIZ-2 skupaj z Zakonom za uravnoteženje javnih financ predstavlja jedro varčevalnih ukrepov, ki so udarili predvsem po zaposlenih v javnem sektorju ter socialni državi, zadali udarec domači potrošnji ter gospodarstvo pognali v novo recesijo. Nižanje davkov in privatizacija sta državo odprla tujemu kapitalu, nastradali pa so tako delavci kot upokojenci. Ena izmed žrtev varčevalnih ukrepov so bili žal tudi invalidi. Pokojninska reforma prejšnje Janševe vlade je namreč ukinila invalidnine za vse, razen za poškodbe na delovnem mestu in poklicne bolezni. Da so fiskalni jastrebi iz zakona brezbrižno črtali invalidnine za telesno okvaro, ni prav nobeno presenečenje. Gre za to, da je delavec oziroma zavarovanec v primeru telesne okvare, poškodbe pri delu ali poklicne bolezni dobil neki manjši prejemek kot kompenzacijo za dejstvo, da je aktivnost njegovega organizma otežena in da v izvedbo življenjskih potreb vlaga večje napore kot vsi ostali. Pravica je pokrivala sivo območje, ko pri osebi ni šlo za invalidnost, šlo pa je za okvaro. Zneski, o katerih govorimo, so z vidika javnih financ zanemarljivi, z vidika socialne države sramotni, z vidika posameznikov pa razlika med malo večjo in malo manjšo revščino, za 100-odstotno stopnjo telesne okvare se gibljejo med 70 in 100 evri, za 30-odstotno telesno okvaro pa okoli 30 evrov mesečno. Znesek, s katerim si posameznik ne more pokriti niti stroškov dopolnilnega zavarovanja. A po mnenju desne tribune je bilo očitno še to preveč, stališče pa si je z njimi delila tudi politična sredina, ki krivice do invalidov v osmih letih ni popravila. Desnici in sredini je skupno, da se prioritetno ukvarjata z zniževanjem davkov za bogate in s subvencioniranjem kapitala, s pravicami za reveže, in invalidi so ranljiva skupina, ki z naskokom tvegajo revščino, pač ne. V Levici podpiramo novelo, ki posameznikom s telesno okvaro vrača invalidnino, obenem pa opozarjamo, da zneski ostajajo nizki, prenizki, zato so invalidi prepogosto, res prepogosto globoko v revščini, Slovenija pa daleč od socialne države. Zmeraj ko govorimo o tistih najšibkejših v naši družbi, in to invalidi zagotovo so, bi morali biti prioritetno vprašanje, ko odpravljamo socialne in tudi človeške krivice. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 26. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O IZPLAČILU NEIZPLAČANEGA DODATKA ZA POMOČ IN POSTREŽBO V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo Mateji Ribič, državni sekretarki na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Pred vami je predlog zakona, ki vzpostavlja enakost med posamezniki, ki so v določenem obdobju prejemali dodatek za nego otroka, in posamezniki, ki so prejemali dodatek za pomoč in postrežbo. Namen predloga zakona je, da se tudi slepim osebam, ki v preteklosti niso prejemale dodatka za pomoč in postrežbo, ker so se starši odločili zanje uveljavljati dodatek za nego otroka, izplača neizplačan dodatek za pomoč in postrežbo, če so zanj izpolnjevale pogoje. Predlog zakona je pripravljen po vzoru Zakona o izplačilu neizplačanega dodatka za nego otroka, saj gre za družine v primerljivih položajih, ki pa jih obstoječa zakonodaja različno obravnava. S predlagano ureditvijo se slepi osebi, ki je bila zdravstveno zavarovana po drugem zavarovancu Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije, pravice do izplačila neizplačanega dodatka za pomoč in postrežbo prizna, če je kadarkoli v obdobju med 1. januarjem 2003 in 31. decembrom 2016 v skladu z ZPIZ-1 in ZPIZ-2 izpolnjevala pogoje za pridobitev pravice do dodatka, vendar ga ni prejemala, ker je eden od staršev ali druga oseba prejemala dodatek za nego otroka. Višina zneska, ki se prizna za vsak mesec, ko je oseba izpolnjevala pogoje, znaša 300 evrov. Gre za znesek dodatka za pomoč in postrežbo, ki velja od 1. januarja 2019 dalje in je višji od zneskov, ki so veljali v obdobjih od 2003 do 2016, zato predlog zakona ne določa povračila zamudnih obresti. Pravice do izplačila neizplačanega dodatka za pomoč in postrežbo se uveljavlja pri Zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije na podlagi vloge, in sicer v enem letu od uveljavitve tega zakona, pri čemer lahko v primeru smrti upravičenca vlogo vložijo njegovi pravni nasledniki. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici Evi Irgl. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o izplačilu neizplačanega dodatka za pomoč in postrežbo, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje predložila Vlada. Predstavnica predlagateljev je predstavila cilje predloga zakona, predstavnik Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide je povedal, da Komisija predlog zakona podpira. Zavedajo se, da bodo s tem tisti posamezniki in njihove družine, ki so bili s strani državnih organov na podlagi nepravilne interpretacije zakonskih določb zavedeni glede možnosti uveljavljanja celotnega obsega svojih pravic, končno prišli do več kot nujnih sredstev za olajšanje svojega življenja. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona preučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom iz z zakonodajno-tehničnega vidika, in ga je predstavila njihova predstavnica. Povedala je, da vloženi amandmaji delno sledijo njihovemu mnenju, odpravljajo pripombo k 3. členu predloga zakona, 7. člen, ki določa pravno podlago za obdelavo osebnih podatkov upravičencev, je z amandmaji delno izboljšan, ni pa še popolnoma skladen z zahtevami, ki jih je v zvezi z obdelavo osebnih podatkov izoblikovalo Ustavno sodišče v obsežni ustavnosodni presoji 38. člena Ustave. Predstavniki vabljenih so predlogu zakona izrekli podporo z željo, da se ga čim prej uveljavi, saj gre za namenski dodatek, ki bo slepim osebam, ki spadajo med najbolj socialno ogrožene skupine prebivalstva, in njihovim družinam lahko olajšal vsakodnevno življenje. Poudarjeno je bilo, da je prav, da se odpravijo pretekli birokratski zapleti ali napačne zakonske interpretacije z namenom zagotavljanja enakosti obravnave in enakopravnega vključevanja invalidov v vse segmente družbe. V razpravi so vsi razpravljavci poudarili, da se z novelo zakona ureja pravica ene izmed najbolj ranljivih skupin zavarovancev, in zato napovedali podporo predlogu zakona. Izpostavljeno je bilo, da je prav, da se rešuje to področje, da pa vendar ne gre pozabiti, da je potrebno urediti še veliko področij, vezanih na ranljive skupine. Zaradi napačnega tolmačenja je bilo onemogočeno hkratno uveljavljanje pravice do dodatka za nego otroka, ki je pravica staršev oziroma skrbnikov, in pravice do dodatka za pomoč in postrežbo, ki je pravica otroka. Ko je Višje delovno in socialno sodišče odločilo, da je interpretacija nezakonita, da se dodatka ne izključujeta, je bilo treba popraviti te krivice. Izpostavljeno je bilo, da se je razprava začela na Komisiji za peticije, človekove pravice in enake možnosti, ki je sprejela sklepe, med njimi tudi sklep, da pristojno ministrstvo pripravi spremembe zakona. To se je zgodilo leta 2019, ko je bila krivica delno odpravljena, delno pa jo odpravlja ta novela. S predlagano novelo se torej ureja izplačilo neizplačanih dodatkov za pomoč in postrežbo, do katerih so bile upravičene družine, ki so se odločile uveljaviti dodatek za nego otroka in ne dodatka za pomoč in postrežbo. Odbor je glasoval o vseh členih predloga zakona ter jih soglasno sprejel. Pripravljen je dopolnjen predlog. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Na vrsti je predstavitev stališč poslanskih skupin. Mojca Žnidarič bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Hvala za besedo. Na tej seji se nam obeta podpora zakonu, ki popravlja krivico in odpravlja nepravičnost, ki se je zaradi napačne interpretacije zakonske materije zgodila najbolj ranljivim osebam, ki jim je pravica pripadala. Zdi se absurdno, pa vendar resnično. Več kot 12 let je trajalo napačno tolmačenje zakona, po katerem naj bi se dodatek za pomoč in postrežbo ter dodatek za nego izključevala. Takšno navodilo so imeli državni organi in civilna družba, na katere so se družine s slepimi ali slabovidnimi otroki obračale po nasvete, pa tudi centri za socialno delo, ki so izdajali odločbe o teh pravicah. Veliko družin je bilo zavedenih, morale so se odločati zgolj za eno od pravic. Tiste družine, ki so bile dovolj vztrajne, so kljub uradnemu tolmačenju vložile prošnje za obe pravici. Praksa centrov za socialno delo je bila različna. Nekaterim so eno od vlog zavrnili, nekaterim pa so odobrili obe pravici. Slednje je kasneje doletela še ta nesreča, da so morali državi vračati razliko, kljub temu da sta staršem ves ta čas pripadala oba dodatka. Nekaterim socialnim delavcem pa je bilo jasno, da se ti dve pravici ne izključujeta, sta namreč različni že po namenu in po upravičencih. Nekateri starši so se zato obrnili tudi na sodišče. Leta 2012 je Višje delovno in socialno sodišče odločilo, da je pravica do dodatka za nego otroka pravica staršev in posredno otroka, pravica do dodatka za pomoč in postrežbo pa je osebna pravica, ki jo pridobijo slepe osebe, torej otroci. Naravnost zaskrbljujoč podatek pa je, da je pristojno ministrstvo centre za socialno delo o tem obvestilo šele tri leta kasneje. Nihče ne ve, zakaj takšna praksa. Tudi Varuh človekovih pravic je več let opozarjal, da se dodatka za nego otroka in za pomoč in postrežbo ne izključujeta, ampak izhajata iz različnega dejanskega in pravnega temelja. Tudi Varuh se je zavzel za poplačilo krivice za nazaj ter je opozoril na ustrezno upoštevanje pri uveljavljanju pravic iz javnih sredstev. Posledic napak državnih organov ali nosilcev javnih pooblastil ni mogoče kar prevaliti na posameznike. Pred tremi leti smo o razrešitvi nastale problematike razpravljali tudi na Komisiji za peticije, človekove pravice in enake možnosti. S predlaganim zakonom zato danes urejamo izplačilo neizplačanih dodatkov za pomoč in postrežbo, do katerih so bile upravičene družine, ki so se v preteklosti odločile uveljavljati dodatek za nego otroka in ne tudi dodatka za pomoč in postrežbo. Tako bo po novem oseba upravičena do izplačila neizplačanega dodatka za pomoč in postrežbo, če je kadarkoli v obdobju med 1. januarjem 2003 in 31. decembrom 2016 v skladu s takrat veljavno zakonodajo, ki je urejala pokojninsko in invalidsko zavarovanje, izpolnjevala pogoje za pridobitev dodatka za pomoč in postrežbo in ga ni prejela, ker je eden od njenih staršev prejemal dodatek za nego otroka. Upravičencu se bo pravica do izplačila neizplačanega dodatka za pomoč in postrežbo priznala za tisto obdobje, ko je izpolnjeval prej omenjene pogoje. Za leti 2018 in 2019 znaša dodatek za pomoč in postrežbo za slepe osebe od 1. januarja 2019 dalje 300 evrov, upravičencu pa ta znesek pripada za vsak mesec, ko so bili izpolnjeni pogoji za prejemanje dodatka za pomoč in postrežbo, pa ga ni prejemal. Predlog zakona o izplačilu neizplačanega dodatka za pomoč in postrežbo bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra podprli. Hvala.
Hvala lepa. Vojko Starović bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Ponovno pozdravljeni! Predlog zakona rešuje problematiko neizplačanih dodatkov za pomoč in postrežbo, s katero so se srečali starši slepih in slabovidnih otrok. Leta 2003 je namreč v veljavo stopila novela pokojninskega zakona, na podlagi katere so centri za socialno delo na podlagi mnenja Zavoda za zdravstveno zavarovanje od staršev zahtevali, naj izbirajo med dodatkom za nego otroka in dodatkom za pomoč in postrežbo. Ne glede na to so nekateri centri za socialno delo staršem izplačevali oba dodatka, kasneje pa je država v vlogi upnika od staršev terjala vračilo prejetih dodatkov. Odločitev enega od staršev, da v sodnem postopku skuša uveljaviti svojo pravico, je botrovala precedenčni odločitvi Višjega delovnega in socialnega sodišča leta 2012. To je razsodilo, da je pravica do dodatka za nego otroka po Zakonu o starševskem varstvu in družinskih prejemkih pravica staršev in posredno otroka, ki potrebuje posebno nego in varstvo, pravica do dodatka za pomoč in postrežbo po Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju pa je osebna pravica, ki jo pridobijo slepe osebe, torej otroci. Nedolgo nazaj smo v tej hiši sprejeli podoben zakon. Zakon o izplačilu neizplačanega dodatka za nego otroka je naslovil tiste družine, ki so se odločile za uveljavljanje dodatka za pomoč in postrežbo, danes pa je pred nami druga stran istega kovanca, pravico priznavamo tistim, ki so se odločili za uveljavljanje dodatka za nego otroka in ne za uveljavljanje dodatka za pomoč in postrežbo. Upravičencem se bo tako za nazaj za obdobje med 1. januarjem 2003 in 31. decembrom 2016 za vsak mesec, ko so izpolnjevali pogoje za izplačilo dodatka za pomoč in postrežbo za slepe osebe, izplačalo znesek dodatka za pomoč in postrežbo v višini 300 evrov brez zamudnih obresti. Pravica se uveljavlja pri Zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije, ki bo slednjo tudi izplačeval. Ocenjene finančne posledice v letu 2021 pa znašajo 1,5 milijona evrov. Mnogo pogovorov in razprav med politiko in različnimi deležniki je na koncu pripeljalo do točke, kjer smo danes. V poslanski skupini predlog zakona podpiramo, a ob tem ostaja dejstvo, da izplačan denar staršem ne bo mogel popraviti vseh stisk, ki so jih čutili zaradi napačnega tolmačenja zakonskega predpisa in počasnega delovanja državnega aparata. Da bi se takšnim in podobnim primerom v bodoče izognili, moramo učinkoviteje upravljati državne institucije in oblikovati kakovostnejše javne politike s hitrejšim odzivom na spremembe. Ne smemo pa pri tem zanemariti tudi osebne odgovornosti. S krepitvijo odnosa med državljani in institucijami krepimo tudi zaupanje državljank in državljanov v javne sisteme in storitve, zaupanje pa je temelj demokracije in tudi tisto, kar jo pomaga ohraniti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Branko Simonovič, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Še enkrat pozdrav vsem! V Poslanski skupini Desus bomo Predlog zakona o izplačilu neizplačanega dodatka za pomoč in postrežbo podprli, saj odpravlja še eno krivico, ki jo je napačna interpretacija izvajalca izplačil tega transferja povzročila slepim in slabovidnim otrokom vse od leta 2003. Skladno z razlago Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in poslanimi navodili centrom za socialno delo so imeli otroci z omenjenimi težavami oziroma njihovi starši zgolj pravico izbirno uveljavljati ali pravico do dodatka za pomoč in postrežbo po pokojninski zakonodaji ali pa dodatek za nego otroka po zakonodaji starševskega varstva. Da to ni tako, je bilo ugotovljeno po sodni poti v skladu s sodno odločitvijo, da ne gre enačiti obeh zakonskih možnosti, ker gre za dve ločeni pravici iz popolnoma drugačnih pravnih naslovov in namenskosti, pri čemer je dodatek za nego otroka namenjen staršem za kritje povečanih življenjskih stroškov, pri dodatku za pomoč in postrežbo pa gre za osebno pravico otroka, ker potrebuje dodatno pomoč in postrežbo. Bivša ministrica mag. Ksenija Klampfer je leta 2019 pripravila rešitev, ki jo je podprlo tudi 89 na seji prisotnih poslancev. Ta rešitev je žal le delno odpravila krivico. Zakonska rešitev, ki smo jo sprejeli pred dobrim letom in pol, je namreč uredila položaj samo tistim otrokom, katerih starši so neuspešno uveljavljali dodatek za nego. Torej krivica le ni bila v celoti odpravljena. Pričujoči zakonski predlog bo tako uredil tudi izplačilo neizplačanih dodatkov za pomoč in postrežbo, do katerih so bile upravičene družine, ki so se v skladu s takratnim tolmačenjem odločile uveljavljati drugo možnost izbire, torej dodatek za nego otroka. S potrditvijo predloga tega zakona bodo družine končno in dokončno povsem izenačene, hkrati pa jim bo po naši oceni tudi finančno zadoščeno, saj je država pripravljena izplačati znesek, ki je višji od tistega, ki je kot dodatek za pomoč in postrežbo veljal v letu 2003 in kasneje. V Poslanski skupini Desus obžalujemo vse situacije, ki se dogajajo ljudem zaradi uradniških napak, nestrokovnih odločitev ali necelovito pripravljenih zakonskih rešitev in pri tem povzročijo nemalo stisk in krivic popolnoma nedolžnim ljudem. Kot rečeno, zakon ima našo podporo. Hvala za posluh.
Hvala lepa. Na vrsti je Jurij Lep, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Ponovno hvala za besedo. Državna sekretarka, kolegice in kolegi! S predlogom zakona o izplačilu neizplačanega dodatka za pomoč in postrežbo popravljamo krivice za nazaj. Krivice, ki so nastale zaradi nekonsistentne zakonodaje oziroma njenega nepravilnega in predvsem nečloveškega tolmačenja, ki je vrsto let onemogočalo enakovredno prejemanje dodatka za nego otroka ter dodatka za pomoč in postrežbo. Kot je ugotovilo tudi Vrhovno sodišče, se ta dodatka med seboj ne izključujeta, saj izhajata iz različnega dejanskega in pravnega temelja. Na to so že večkrat opozarjali tudi Varuh človekovih pravic v svojih poročilih in prizadeti starši oziroma njihovi otroci, ki so bili zaradi tega zelo prikrajšani. Državni zbor je podobno krivico odpravil že leta 2019, in sicer s sprejetjem Zakona o izplačilu neizplačanega dodatka za nego otroka, medtem ko še ni ustrezno rešena pravica do dodatka za pomoč in postrežbo, ki bi jo v tem primeru pridobili slepi otroci. S sprejetjem zakona, ki je danes na naših klopeh, bodo končno odpravljene posledice za vse, ki so bili za dodatek prikrajšani. Posledic napak državnih organov ni mogoče kar prevaliti na posameznike, kot se je to dogajalo v primeru neizplačanih dodatkov za nego otroka ter za pomoč in postrežbo. Zato je danes na mestu, da se opravičimo vsem, ki so bili zaradi tega vrsto let prizadeti in prikrajšani. Posamezniki in njihove družine, ki so bili s strani državnih organov na podlagi nepravilne interpretacije zakonskih določb zavedeni glede možnosti uveljavljanja celotnega obsega svojih pravic, bodo končno prišli do več kot nujnih sredstev, ki bodo olajšala njihovo življenje oziroma socialno stanje. Nepovezani poslanci predmetni zakon pozdravljamo in ga bomo seveda podprli ter hkrati izražamo pričakovanje, da se v prihodnje ne bomo več soočali s tovrstnimi retroaktivnimi zakonskimi posegi in popravljanjem krivic za nazaj. Gre za ranljive člane naše družbe, za katere se je država zavezala k skrbi in lajšanju njihovih težav in pomanjkljivosti, zaradi katerih se težje in zahtevnejše vključujejo v našo družbo. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Dušan Šiško bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Spoštovani! Z novelo zakona se odpravlja anomalija, kajti ureja se pravica ene bolj ranljivih skupin zavarovancev, in sicer slepih oseb. Hkrati se moramo zavedati, da dodatek za pomoč in postrežbo pripada le slepim in slabovidnim otrokom, izpusti pa se ostale s težavami v telesnem in duševnem razvoju, ki so v celoti odvisni od pomoči svojih staršev. Tudi o slednji problematiki bo treba čim prej razpravljati in jo spisati, spraviti na naše poslanske mize. Namenski dodatek v višini 300 evrov za vsak mesec, ko so izpolnjevali pogoje, bo tako slepim osebam kot njihovim družinam olajšal vsakodnevno življenje, ki bo postalo malce lažje. Odpravile naj bi se pretekle birokratske zablode in napačne zakonske interpelacije, ki so jih utrpele socialno ogrožene skupine prebivalstva. Zaradi napačnega, neukega tolmačenja je bilo onemogočeno hkratno uveljavljanje pravice do dodatka za nego otroka in pravice do dodatka za pomoč in postrežbo. Višje delovno in socialno sodišče je devet let nazaj odločilo, da je zadeva nezakonita, ker se dodatka ne izključujeta, zato naj danes korigiramo povzročene krivice, na kar je opozoril tudi Varuh človekovih pravic. Določena sta tudi postopek priznanja pravice do izplačila dodatka in podlaga za njegovo izplačilo v primeru smrti upravičenca, kjer vlogo vložijo njegovi pravni nasledniki. Izplačilo ne bo obdavčljivo, torej se ne bo štelo v dohodek, ki se upošteva pri uveljavljanju pravic iz javnih sredstev. V Slovenski nacionalni stranki si v bodoče želimo, da se bodo pereče zadeve reševale sproti, ne prek počasnih sodnih mlinov, ter da bo čim manj retroaktivnih zakonskih posegov za nazaj.
Hvala lepa. Besedo ima Eva Irgl, ki bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Še enkrat lepo pozdravljeni, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pred seboj imamo danes Predlog zakona o izplačilu neizplačanega dodatka za pomoč in postrežbo. Gre sicer za zelo majhno spremembo zakona, vendar pa za izjemno pomembno spremembo zakona, saj z zakonom popravljamo dolgoletno krivico še tistim posameznikom, ki niso bili zajeti v Zakonu o izplačilu neizplačanega dodatka za nego otroka, kjer sem sama takrat še kot predsednica komisije za človekove pravice naredila vse, da se je krivica, ki je prizadela slepe in slabovidne, po dolgi kalvariji vendarle popravila. Takrat sem namreč sprejela starše slepih in slabovidnih otrok, ko so – se boste spomnili, to sem sicer že večkrat povedala, ampak je prav – v dežju protestirali pred Državnim zborom. Takrat sem jih sprejela, jim prisluhnila, jih slišala in od takrat naprej zgodbo vsi skupaj poznamo, krivica je bila popravljena. In to je tisto, kar šteje, torej dejanja državnega zbora, ki se je takrat odločil, da je dejansko potrebno krivico popraviti. Vendar pa želim tukaj opozoriti na to, koliko časa pravzaprav traja neka poprava krivice. Leta 2012 je namreč že Višje delovno in socialno sodišče povedalo, da se dodatka ne izključujeta in da so Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti ter centri za socialno delo storili veliko napako, saj so napačno tolmačili zakon, obenem pa so centri za socialno delo dajali še različne informacije staršem, kar je povsem nesprejemljivo. Že dolgo časa, tudi kot predsednica komisije pa tudi sedaj kot predsednica odbora za delo, opozarjam na to, da je potrebno protokole in obveščanje na centrih za socialno delo poenotiti, sicer imamo lahko vedno znova problem. Različne informacije centrov za socialno delo se namreč niso dogajale samo v tem primeru slepih in slabovidnih, ampak tudi v nekaterih drugih primerih in prav je, da na to opozorimo, da se takšne nedopustne anomalije, ki povzročajo velike težave tistim, ki se jih informacija dotika, ne bi več dogajale. Z zakonom, ki ga imamo v obravnavi, torej želimo vzpostaviti zakonsko podlago za izplačilo neizplačanih dodatkov za pomoč in postrežbo za tiste, ki so prejemali samo dodatek za nego otroka, ker jim je bilo rečeno, da se dodatka izključujeta. S predlogom zakona se torej izenačuje pravice družin, ki so se v preteklosti odločile uveljaviti dodatek za nego otroka in ne dodatka za pomoč in postrežbo, ter sledi tistim, ki smo jim to uredili že leta 2019 v Zakonu o izplačilu neizplačanega dodatka za nego otroka. Zelo sem vesela, da bomo danes oziroma jutri ob glasovanju še drugemu delu upravičencev popravili povzročeno krivico, naj pa tukaj opozorim, da je še kar nekaj podobnih krivic s socialnega področja, ki jih je potrebno popraviti. Čakajo na to popravo, upam, da jih bomo kmalu lahko popravili. V Slovenski demokratski stranki bomo vsekakor zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Lidija Divjak Mirnik bo predstavila stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Spoštovani! Danes bomo poslanke in poslanci odpravili krivice, ki so bile v preteklosti storjene staršem slepih in slabovidnih otrok v zvezi s prejemanjem dodatka za pomoč in postrežbo. Podoben zakon, le da je takrat urejal izplačilo neizplačanih dodatkov za nego otroka, je v letu 2019 pripravila že tudi vlada Marjana Šarca. Zakona sta pomembna, saj je v letu 2003 prišlo do napačnega tolmačenja zakonodaje, ki je imelo nedopustne posledice. Starši so se morali namreč odločati med prejemanjem enega izmed dveh dodatkov, to je med dodatkom za pomoč in postrežbo ali dodatkom za nego otroka, čeprav so bili pravzaprav upravičeni do obeh. Takšno stanje je trajalo do leta 2016. Kot smo v Listi Marjana Šarca izpostavili že ob sprejemanju prvega zakona pred dvema letoma, se nam zdi popolnoma, ampak popolnoma nedopustno, da je do napačnega tolmačenja zakonodaje sploh prišlo. Le predstavljamo si lahko vse stiske, muke in napore staršev, ki so se borili za svoje zakonsko določene pravice. Na tem mestu seveda ne moremo mimo vprašanja odgovornosti. To bo verjetno za vselej ostalo neodgovorjeno vprašanje, vendar je pomembno to, da do tega nikoli več ne sme priti. Prav tako apeliramo na pristojno ministrstvo, da vsem upravičencem zagotovi informiranost in dostopnost do uveljavljanja dodatkov. Ne smemo si privoščiti, da bi kdo zaradi prepozne oddaje obrazcev ali česa podobnega ostal brez tistega, kar mu pravzaprav po zakonodaji tudi pripada. Takšni praksi neinformiranosti s strani države smo bili namreč priča tudi pri izvajanju protikoronske zakonodaje. Le upamo lahko, da ne bo do česa podobnega spet prišlo. V Listi Marjana Šarca se že od vstopa v politiko zavzemamo za odpravo krivic in zaščito najranljivejših skupin. V času delovanja naše vlade smo dokazali, da to znamo in zmoremo. V kratkem obdobju smo sprejeli številne ukrepe, s katerimi smo pomagali številnim skupinam prebivalcev. Veseli nas, da bomo zakon o izplačilu neizplačanega dodatka za pomoč in postrežbo podprle prav vse poslanske skupine. Ne morem pa na tej točki mimo obravnave zakona na seji matičnega delovnega telesa, kjer so se ponovno pokazali ceneni populizem in hvaljenje odločenih poslancev koalicije ter seveda njihove večne floskule o tem, kako prejšnji vlade niso nič storile, dela samo in izključno njihova vlada. Temu bi se lahko poslanci izognili vsaj pri takšni tematiki, kot je odprava krivic za nazaj. To je seveda le naš skromen predlog njim. V Listi Marjana Šarca bomo zakon, ki je danes pred nami, seveda podprli. Z zakonom bomo torej uredili izplačilo neizplačanih dodatkov za pomoč in postrežbo za slepe osebe, ki so bile zdravstveno zavarovane po zavarovancu zavoda in v obdobju od 1. 1. 2003 do 31. 12. 2016 niso bile upravičene do tega dodatka zato, ker so njihovi starši prejemali dodatek za nego otroka. Upravičencu bo za vsak mesec, ko je izpolnjeval pogoje, pripadal znesek dodatka za pomoč in postrežbo v višini 300 evrov. Kot rečeno, bomo zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Marko Koprivc bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane in spoštovani! Socialni demokrati predlog zakona, ki ureja izplačilo neizplačanega dodatka za pomoč in postrežbo, podpiramo. S tem zakonom se namreč dokončno izenačujejo pravice vseh družin s slepimi ali slabovidnimi otroki, saj se ureja druga stran problematike, ki je nastala zaradi neprimerne interpretacije zakona glede izplačevanja dodatka za pomoč in postrežbo ter dodatka za nego otroka hkrati. Po odločitvi sodišča slepim ali slabovidnim osebam namreč oba dodatka pripadata istočasno. Zakon o izplačilu neizplačanega dodatka za nego otroka, ki je bil sprejet novembra 2019, je uredil izplačilo neizplačanega dodatka za družine, ki so se odločile, da bodo uveljavljale pravico do dodatka za pomoč in postrežbo, medtem ko predlagani zakon ureja izplačilo neizplačanega dodatka za družine, ki so se odločile, da bodo uveljavile pravico do dodatka za nego otroka. Ocenjuje se, da bo dodatek prejelo okoli 25 družin. Upravičenec bo tako za nazaj za vsak mesec, ko je izpolnjeval pogoje v skladu z zakonom, prejel izplačilo dodatka za pomoč in postrežbo v višini 300 evrov. Družine s slepimi ali slabovidnimi otroki so vsekakor v težkem in nezavidljivem položaju. Zelo težko si je predstavljati njihovo situacijo, ki od staršev zahteva veliko odrekanja in potrpežljivosti. Mnogi izmed njih se v želji, da bi svojim otrokom s posebnimi potrebami zagotovili najboljšo možno nego in oskrbo, odpovejo celo svoji karieri in se v celoti posvetijo oskrbi svojih otrok. Zato Socialni demokrati podpiramo predloge, da bi bili tudi ostali otroci s posebnimi potrebami, ki prav tako potrebujejo 24-urno nego in varstvo, upravičeni do dodatka za pomoč in nego, ki ga ureja Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ZPIZ-2. Dejstvo je, da če otrok živi doma in ne v zavodu, za njega skrbijo starši, ki pri negi in oskrbi otrok s posebnimi potrebami pogosto nimajo nobene druge pomoči. Ta jim niti ne pripada na podlagi Zakona o osebni asistenci, saj mladoletni invalidni otroci nimajo pravice do osebne asistence, ker so do nje upravičeni šele po tem, ko dopolnijo 18 let starosti. Pomembno je, da država z različnimi ukrepi družinske politike prispeva h kakovosti življenja vseh otrok in družin. To pa še posebej velja za ranljive družine, ki skrbijo za otroke s posebnimi potrebami. Tem družinam je potrebno zagotoviti ustrezno materialno pomoč in podporo pri vključevanju v družbo. Glavna naloga socialne države je namreč, da ranljivim skupinam s posebnimi potrebami zagotovi takšno pomoč, da jim bo omogočila dostojno in kakovostno življenje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Violeta Tomić, ki bo predstavila stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala za besedo. Starši slepih in slabovidnih otrok so upravičeni do dveh dodatkov, do dodatka za nego otroka in do dodatka za pomoč in postrežbo. Ti dve pravici se ne izključujeta in to je leta 2012 potrdilo tudi Višje delovno in socialno sodišče. V nasprotju s tem pa so bili starši slepih in slabovidnih otrok vse od leta 2003 s strani centrov za socialno delo prisiljeni v izbiro med dodatkom za pomoč in postrežbo in dodatkom za nego otroka, družine, ki so do leta 2003 prejemale oba dodatka, pa so se morale enemu odpovedati. To pomeni, da so te družine izgubile tudi do 200 evrov mesečno v zadnjih 18 letih. Gre za ogromno finančno oškodovanje družin s slepimi in slabovidnimi otroki. V velikem deležu gre v teh primerih za enostarševske družine. Veliko od teh družin se oziroma se je v tem obdobju preživljalo z mizernimi zneski. Vsak evro v tem obdobju je bil odločujočega pomena za dobrobit in razvoj otroka. Ta izgubljeni dodatek bi starši lahko namenili za razvoj, za terapije, za pomoč otroku, danes, 18 let kasneje, je v mnogo primerih žal prepozno. Starši so proti tej krivici seveda protestirali in Višje delovno in socialno sodišče jim je pritrdilo. A tudi po sodni odločbi iz leta 2012, da se dodatka ne izključujeta, je pristojno ministrstvo potrebovalo skoraj tri leta, da je z okrožnico pristojne organe obvestilo o pravilnem tolmačenju zakona v praksi. Starši, ki bi lahko vsaj od leta 2012 prejemali, kar jim po zakonu pripada, so bili tako še naprej prikrajšani. Leta 2019, 16 let po tem, ko se je zgodila prva krivica, je Vlada pripravila, Državni zbor pa sprejel zakon, ki je staršem za nazaj izplačal vse neizplačane dodatke za nego otroka, ne pa tudi neizplačanega dodatka za pomoč in postrežbo. Da zakon, sprejet leta 2019, ni zagotavljal podlage za izplačilo neplačanih dodatkov za pomoč in postrežbo, je takrat zaman opozarjala tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Resnično upamo, da je Vlada tokrat končno, po 18 letih, pripravila zakon, ki bo te krivice dokončno popravil. A moramo se zavedati, da s to dolgoletno krivico staršem niso bila odvzeta zgolj sredstva, odvzeti so jim bili tudi čas, denar in priložnost, da bi svojemu otroku lahko v tem dolgem obdobju ponudili več. Ta zakon zato v resnici ne popravlja krivic, ne predvideva odškodnin za vse oškodovane starše in njihove otroke, ampak zgolj vrača tisto, kar jim je bilo nezakonito odvzeto. Država škode, ki je v resnici neizmerljiva, s tem zakonom niti ne poskuša odpraviti. Po popravi krivic od sebe ne zahteva tega, kar sicer zahteva od vseh prebivalcev. Vsi moramo plačevati zamudne obresti za pretečene terjatve, bodisi za plačilo računov bodisi za prometno kazen. Vsakršen, še tako majhen dolg slehernika zna država učinkovito in na stroške dolžnika izterjati skupaj z vsemi zamudnimi obrestmi. Zato bi tudi ministrstvo moralo najti način, kako pravično ne le povrniti neizplačani dodatek, ampak tudi na nek način določiti višino odškodnine za te starše. Šele potem bi lahko rekli, da gre za dejansko popravo krivice. Navkljub temu bomo v upanju, da starši s tem zakonom pridobijo vsaj kanček pravice, v Levici ta predlog podprli. Smo pa zgroženi nad neodzivnostjo in neučinkovitostjo ministrstva v tem primeru. Za slepe otroke smo potrebovali 18 let in 7,5 milijona, za banke pa slaba štiri leta in 5 milijard. Sprašujem se, koga torej ščiti ta država in katero ustavo izpolnjuje. Hvala.
Hvala lepa. Tadeja Šuštar bo predstavila še stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite.
Hvala za besedo. Skupnost je močna toliko, kot je močan njen najšibkejši posameznik. Družba mora zagotoviti, da noben posameznik ali skupina ne živi pod mejo socialne varnosti. Tega se ta vlada zaveda, zato korak za korakom rešujemo probleme, s katerimi se vse prejšnje vlade niso želele ali niso bile sposobne ukvarjati. S sprejetjem zakona o izplačilu neizplačanega dodatka za pomoč in postrežbo vzpostavljamo zakonsko podlago za izplačilo dodatkov za slepe osebe od začetka leta 2003 do konca leta 2016. Ti ljudje 14 let niso dobili tistega, kar jim pripada. Ta vlada in Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti pa to rešujeta. Vsem tistim, ki bi jim ta dodatek pripadal, bo izplačan za nazaj, in sicer v višini 300 evrov za vsak mesec. Vlogo za izplačilo neizplačanih dodatkov za pomoč in postrežbo bodo morali upravičenci vložiti pri Zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije v roku enega leta od uveljavitve tega zakona. Če je upravičenec že umrl, lahko vlogo za uveljavitev pravice vložijo tudi njegovi pravni nasledniki. Zamudne obresti se ne bodo obračunavale, saj bo država upravičencem izplačala višji znesek dodatka, kot je bil določen v letu 2003 in pozneje. Predlog je pripravljen po vzoru Zakona o izplačilu neizplačanega dodatka za nego otroka, ki ureja obratno situacijo, ko so se upravičenci odločili za uveljavljanje dodatka za pomoč in postrežbo in zato niso bili upravičeni do dodatka za nego otroka. Socialna varnost temelji na osnovni ideji solidarnosti. Skupnost zameji tveganja, ki jih posameznik sam nikoli ne bi mogel razrešiti. Osnovne oblike solidarnosti so pomoč in podpora v najožjem življenjskem krogu – v družini, med prijatelji, med sosedi in v zasebnih skupnostih. Zavedamo se tudi prispevka in podpiramo delovanje prostovoljskih nevladnih organizacij, ki s svojo inovativnostjo, fleksibilnostjo in prilagajanjem storitev ter programov potrebam uporabnikov predstavljajo dopolnitev javnemu sektorju in pomembno prispevajo k družbeni blaginji in večji socialni varnosti. Invalidne osebe so pomemben del naše družbe in sodijo v njo. Imeti morajo možnost, da svoj vsakdan oblikujejo same. Vključevanje mora biti prisotno v celotni družbi. Invalidnost ne sme predstavljati tveganja za revščino za invalidne osebe in njihove najbližje ali za socialno izključenost. Za invalidne osebe je zelo pomembno, da lahko z delom vsaj delno pokrijejo svoje stroške, zato zagovarjamo njihovo vključevanje v delo in v družbo ter neodvisno življenje. Potrebujemo več odprtosti pri zaposlovanju sodelavcev z invalidnostjo. V Novi Sloveniji – krščanskih demokratih bomo predlog zakona podprli in z njim odpravili še eno od krivic, ki se jih prejšnje politike niso želele lotiti. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 28. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPODBUJANJU RABE OBNOVLJIVIH VIROV ENERGIJE V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade Alešu Miheliču, državnemu sekretarju na Ministrstvu za infrastrukturo. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite, da na kratko podam obrazložitev k zakonu o spodbujanju rabe obnovljivih virov energije. Vlada Republike Slovenije je pripravila predlog novega zakona o spodbujanju rabe obnovljivih virov energije, ki prenaša določbe nove direktive 2018/2001 o spodbujanju rabe obnovljivih virov energije. Zakon o spodbujanju rabe obnovljivih virov energije vsebinsko ureja izvajanje politike države in občin na področju rabe obnovljivih virov energije, določa cilje na področju obnovljivih virov ter ukrepe za doseganje teh ciljev in načine njihovega financiranja. Zakon ureja tudi potrdilo o izvoru, samooskrbo z električno energijo in obnovljivimi viri, skupnosti obnovljivih virov energije, rabo energije iz obnovljivih virov v sektorju ogrevanja in hlajenja ter v sektorju prometa. Trenutno področje obnovljivih virov ureja Energetski zakon, EZ-1. Pogoste spremembe evropske zakonodaje, poleg tega pa vedno bolj podrobno in obsežno urejanje področne materije povečujejo obseg vsebin, ki se urejajo z EZ-1, in s tem potrebo po nenehnem spreminjanju obstoječega zakona. Zaradi obsežnosti je postajala materija, ki jo je EZ-1 urejal, čedalje bolj nepregledna. Čedalje težje je bilo zagotavljati tudi pravočasen prenos direktiv v slovenski pravni red. Iz tega razloga se je izkazala potreba, da se zakonska ureditev energetike po vsebini razdeli na več samostojnih zakonov, ki bodo sledili strukturi pravnega urejanja teh vsebin v aktih sekundarne zakonodaje Evropske unije. Temu sledi tudi predlog zakona, ki iz EZ-1 izloča področje obnovljivih virov energije in ga ureja samostojno. Temeljni cilj predloga zakona je spodbujati rabo obnovljivih virov energije v vseh sektorjih proizvodnje in rabe energije. S tem zasledujemo cilj podnebno nevtralne družbe in zelenitve našega gospodarstva in družbe. Nekatere bistvene spremembe zakona. V zakonu je določen vsakoletni izhodiščni delež OVE, ki ne sme biti nižji od 25 %, medtem ko so skupni cilj 2030 in vmesni cilji po tehnologijah določeni v NEPN. V zakonu se ureja podporna shema in v okviru tega tudi vsebina v zvezi z deklaracijami za proizvodne naprave in potrdili o izvoru. Zakon določa tudi delovanje centra za podpore, torej obvezne državne gospodarske javne službe, ki upravlja s sredstvi. Na podlagi koncesije bo to službo še naprej izvajala družba Borzen. Zakon ureja tudi nadomestilo lokalnim skupnostim za izrabo prostora za veter. Na področju samooskrbe prihaja do bistvenih sprememb glede na obstoječo shemo. Končni odjemalci bodo morali plačati omrežnino na vso prevzeto energijo iz omrežja, obenem pa bodo za viške dobili plačilo. Z vidika prostorskega urejanja je v zakonu določeno, da morajo nosilci planiranja in operaterji omrežij pri razvoju in umeščanju upoštevati spodbujanje OVE. Vzpostavlja se tudi kontaktna točka za pomoč vlagatelju pri postopkih pridobivanja dovoljenj. Na področju ogrevanja in hlajenja je novost prepoved projektiranja in gradnje kotla na kurilno olje, mazut in premog po letu 2023. Pri sistemih daljinskega ogrevanja je določen cilj povečevanja deleža OVE za 1 % na leto, obveznost priprave trajnostnih načrtov ter možnost odklopa odjemalca od energetsko neučinkovitih sistemov po letu 2025. Pri vključevanju energije iz obnovljivih virov v promet je določeno, da se do 2030 doseže vsaj 14-odstotni delež iz obnovljivih virov, delež v posameznem letu pa ne sme pasti pod 10 %. Sprejetje zakona o spodbujanju rabe obnovljivih energije je torej ključno za izvajanje ukrepov na tem področju in za dosego ciljev Republike Slovenije. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsednici Mateji Udovč. Izvolite.
Spoštovani! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 30. seji 17. 6. 2021 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spodbujanju rabe obnovljivih virov energije, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in odločanje po rednem postopku predložila Vlada. V dopolnilni obrazložitvi je v imenu predlagatelja državni sekretar na Ministrstvu za infrastrukturo Blaž Košorok izpostavil, da je temeljni cilj predloga zakona spodbujati rabo obnovljivih virov energije v vseh sektorjih proizvodnje in rabe energije, s čimer se zasleduje cilj podnebno nevtralne družbe ter zelenitev našega gospodarstva in družbe. Kot bistvene vsebinske rešitve je med drugim izpostavil, da je v predlogu zakona določen vsakoletni izhodiščni delež obnovljivih virov energije, ki ne sme biti nižji od 25 %, medtem ko so skupni cilj do leta 2030 in vmesni cilji po tehnologijah po letih določeni v celovitem nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu. Do bistvenih sprememb prihaja na področju samooskrbe glede na obstoječo shemo, saj bodo morali končni odjemalci plačati omrežnino na vso prevzeto energijo iz omrežja, obenem pa bodo za viške dobili plačilo. Oproščeni bodo plačila sorazmernega deleža prispevka za obnovljive vire energije in prispevka za energetsko učinkovitost. Med drugim je urejena tudi časovna omejitev za trajanje izdaje dovoljenj, in sicer skupaj največ dve leti, za proizvodne naprave do 150 kW pa največ eno leto. Pri vključevanju energij iz obnovljivih virov energije v promet pa določa, da se do leta 2030 doseže vsaj 14-odstotni delež iz obnovljivih virov energije, delež v posameznem letu pa ne sme pasti pod 10 %. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe Valentina Marolt je pojasnila, da so v pisnem mnenju podali pripombe k določenim členom, te so ustrezno upoštevane z amandmaji koalicijskih poslanskih skupin. V zvezi z opredelitvijo dveh izrazov pa je bil kasneje vložen predlog zakona o oskrbi z električno energijo, v katerem sta oba izraza tudi pojasnjena. Komisija Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj predlog zakona podpira in med drugim ocenjuje, da so predlagane zakonske rešitve primerne, ter kot pozitivno ugotavlja, da je Ministrstvo za infrastrukturo predlog zakona predhodno usklajevalo z vsemi tremi reprezentativnimi združenji občin. V krajši razpravi je bilo glede vsebine predloga zakona izraženih nekaj pripomb s strani Poslanske skupine Levica, med drugim glede določbe tretjega odstavka 4. člena, po kateri naj bi bila vsaka vrsta proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov ter gradnja in prevzem objektov in zemljišč, ki so zanjo potrebni, v javno korist. Po njihovem mnenju je povečanje zmogljivosti za proizvodnjo energije iz obnovljivih virov nujno za zmanjšanje izpustov toplogrednih plinov, ne more pa biti to vedno v javno korist, saj imajo lahko tudi obnovljivi viri energije številne negativne okoljske in družbene posledice. Tako sta lahko nepremišljeno umeščanje in gradnja proizvodnih zmogljivosti obnovljivih virov energije, zlasti gradnja velikih hidroelektrarn, pogubna za številne živalske in rastlinske habitate. Prav tako gradnja in proizvodnja kapacitet obnovljivih virov energije ne moreta biti v javno korist, kadar to bistveno vpliva na ostale sektorje gospodarstva, na primer turizem, in zmanjšuje kvaliteto življenja prebivalk in prebivalcev v njihovih okolicah. Med drugim so izrazili nasprotovanje tudi določbi 13. odstavka 20. člena, ki določa, da lahko Vlada zaradi potrebe po ohranitvi vzdržnosti financiranja podporne sheme omeji letno instalirano moč proizvodnih naprav na obnovljive vire energije, ki ji je lahko podeljena podpora, če delež tovrstnih proizvodnih naprav presega za tisto leto načrtovani obseg instaliranih naprav v sprejetem Celovitem nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu. Po njihovem mnenju je to nesprejemljivo, saj je povečanje deleža obnovljivih virov energije eden od ključnih pogojev za doseganje ogljične nevtralnosti. Po razpravi je odbor sprejel amandmaje koalicijskih poslanskih skupin k osmim členom predloga zakona in nato glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih tudi sprejel. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Rajh, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani državni sekretar, kolegice poslanke in poslanci! Zeleni razvojni preboj in trajnostni prehod sta dve ključni prednostni nalogi našega časa, pri katerih bodo obnovljivi viri energije igrali eno odločilnejših vlog. Vemo, da bi morali do leta 2020 odstotek rabe obnovljivih virov energije povečati na dobrih 25 %, a nam to ni uspelo. Treba je vzpostaviti mehanizme, s katerimi bomo izboljšali svoje rezultate, saj nas k temu zavezuje tudi nacionalni energetsko-podnebni načrt, in k temu bo pripomogel tudi pričujoči zakon, zakon o spodbujanju rabe obnovljivih virov energije. V stranki SAB si želimo močno socialno državo, močna socialna država pa je mogoča samo z močnim gospodarstvom. Tudi zato vedno zagovarjamo, da mora biti oskrba z električno energijo trajnostna, zanesljiva in cenovno konkurenčna, brezogljična, temelječa na domačem znanju in tehnologiji. Spodbujati in tlakovati moramo pot digitalizaciji in gospodarskemu razvoju, ki je temelj naše blaginje in močne socialne države. Strateško premišljen in dobro voden prehod na obnovljive vire energije v Sloveniji bo prinesel konkurenčno prednost za gospodarstvo in nam zagotovil dolgoročno energetsko varnost. Prav vsaka spodbuda k hitrejšemu prehodu na obnovljive vire energije. Zato pozdravljamo tudi ta zakon. Samooskrba z energijo predstavlja temelj energetske varnosti in omogoča vključenost potrošnikov, ki postajajo končni in aktivni odjemalci. Teh je iz dneva v dan več. A žal se je v praksi izkazalo, da je obstoječi zakon pri izvajanju samooskrbe naklonjen predvsem individualni samooskrbi, torej v praksi nameščanju fotovoltaičnih modulov na strehi hiše, skupinske oblike samooskrbe se praktično ne izvajajo. Trenutno je namreč vseh nameščenih skupinskih enot zgolj za vzorec, individualne pa močno prevladujejo. Zato smo v stranki SAB za obravnavo na matičnem delovnem telesu k zakonu vložili amandma, ki bi naslovil težave, s katerimi se soočajo predvsem stanovalci v večstanovanjskih stavbah. Ti plačujejo prispevke za spodbujanje rabe obnovljivih virov energije, a iz praktičnih razlogov, kot je na primer nezmožnost pridobitve soglasja etažnih lastnikov, te ne morejo izvesti. Če bi bil naš amandma sprejet, bi takšni stanovalci napravo za samooskrbo lahko namestili na objekte ali zemljišča v javni ali zasebni rabi, ki se nahajajo znotraj območja skupne nizkonapetostne transformatorske postaje. Z dopolnitvijo zakona smo v SAB želeli prispevati k pospešitvi prehoda in povečanju deleža obnovljivih virov energije predvsem v naseljih. Tako bi stanovalci v večstanovanjskih objektih in naseljih, pa tudi tisti, ki živijo v individualnih objektih, lahko postali aktivni odjemalci. Glede na to, da naš predlog ni bil sprejet, bi bilo smiselno, da ministrstvo oprosti plačila prispevka za obnovljive vire energije tiste, ki s tem povezanih ukrepov v praksi ne morejo izvajati oziroma je postopek tako otežen, da odnehajo. Zakon je dober, odraža stališča stroke, zato obžalujemo, da ni bil sprejet naš amandma, ki bi ga še izboljšal, ljudem pa olajšal prispevanje k doseganju ciljev na področju obnovljivih virov energije. Kljub temu bomo v Poslanski skupini SAB zakonu namenili podporo. Hvala.
Hvala lepa. Branko Simonovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Slovenci imamo radi svojo zeleno deželo, ljudje imamo radi svoj planet, lahko pa bi rekli, da še kako drži trditev, da ta naš planet, našo deželo štejemo kot nekaj samoumevnega. Za učinkovito varovanje okolja vsekakor ne zadošča zgolj politika, nujna je skrb za planet prav vsakega posameznika. Za dosego ambicioznih ciljev morata okoljska in podnebna politika postati ključni del vsake politike in vsake politične odločitve v Sloveniji in prek tega tudi ozavestiti vsakega posameznika. Evropski zeleni dogovor določa pot, s katero bo Evropa do leta 2050 postala prva podnebno nevtralna celina. V njej je predstavljena nova trajnostna in vključujoča strategija za rast, katere cilji so spodbuditi gospodarstvo, izboljšati zdravje in kakovost življenja ljudi ter poskrbeti za ohranitev našega življenjskega okolja. Kot opozarjajo strokovnjaki, potihoma pa se tega zaveda danes že vsak, bi imelo neukrepanje uničujoč vpliv na naravo in posledično na nas same. Višje temperature in vse bolj ekstremni vremenski pojavi, ki smo jim priča, že imajo posledice za gospodarstvo in sposobnost držav pri proizvodnji hrane. V prihodnje to lahko eskalira v uničujoče posledice. Zato je nujno, da resno pristopimo k zmanjšanju emisij, razogljičenju in višjemu deležu energije iz obnovljivih virov. Obnovljivi viri energije vključujejo vse vire energije, ki jih zajemamo iz talnih naravnih procesov, sonce, veter, voda, fotosinteza. V naravi jih nikoli ne zmanjka, saj se obnavljajo dokaj hitro in so dokaj enakomerno porazdeljeni, za seboj pa ne puščajo umazanije, izpušnih plinov ali strupenih odpadkov. Za doseganje razogljičenja pa je nujno vlaganje v projekte na področju obnovljivih virov energije, v pametna omrežja in pametne skupnosti. V Sloveniji je danes najpomembnejši obnovljivi vir energije lesna biomasa, sledi vodna energija, v zadnjih letih pa je razvoj najbolj dinamičen pri izkoriščanju sončne energije in bioplina. V Poslanski skupini Desus smo prepričani, da mora biti projekt tako imenovanega zelenega prehoda nujno celovit, zajemati mora torej popolnoma vsa družbena področja. Ključ razvoja nove industrije ne samo v svetu, ampak tudi pri nas bodo ravno obnovljivi viri energije. Predlog zakona je po naši oceni oblikovan v smeri spodbujanja rabe teh virov energije v vseh sektorjih proizvodnje in rabe energije, zato smatramo ta predlog zakona kot primernega. Omenim naj samo še ključno novost predloga na področju samooskrbe z električno energijo iz obnovljivih virov energije. In sicer, po izteku prehodnega obdobja, to je po 31. 12. 2023, distribucijski operater ne bo več registriral končnih odjemalcev s samooskrbo na način, da se omrežnina plača le od razlike med oddano in prejeto energijo. Tako bodo morali končni odjemalci plačati omrežnino na vso prevzeto energijo iz omrežja. Obenem bodo za viške prejeli plačilo, hkrati pa bodo oproščeni plačila sorazmernega deleža prispevka za obnovljive vire energije ter prispevka za energetsko učinkovitost. Kot že omenjeno, bomo poslanci v Poslanski skupini Desus Predlog zakona o spodbujanju rabe obnovljivih virov energije soglasno podprli. Hvala, da ste me poslušali.
Hvala lepa. Mag. Branislav Rajić bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Dober večer! Temeljni cilj današnjega predloga zakona je povečati uporabo obnovljivih virov energije v proizvodnji energije in tudi pri pogonskih gorivih ter s tem zmanjšati emisije toplogrednih plinov, prenesti v slovenski pravni red zahteve predmetne evropske direktive in posodobiti sistem spodbujanja rabe obnovljivih virov energije na vseh področjih. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev podpiramo predvsem naslednje ukrepe: prenovo sistema podpore za rabo obnovljivih virov energije in njegovo razširitev tudi na druge vrste energije; podrobnejšo ureditev mednarodnih projektov v proizvodnji električne energije iz obnovljivih virov; ureditev samooskrbe z elektriko iz obnovljivih virov; vključevanje energije iz obnovljivih virov v ogrevanje in hlajenje; vzpostavitev strožjih zahtev za pogonska goriva v prometu ter poenostavitev upravnih postopkov in vzpostavitev enotne kontaktne točke za pomoč investitorjem pri projektih proizvodnje energije iz obnovljivih virov. Tako bomo najbolj spodbudili rabo obnovljivih virov energije. Predlog zakona pelje v smeri prehoda na čistejšo energijo, kar bo ugodno vplivalo na varovanje okolja v naši državi. Zaradi povečanih deležev obnovljivih virov v proizvodnji in porabi se pričakuje zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, kar bo zelo ugodno za podnebne spremembe. Prav tako verjamemo, da se s temi ukrepi zasleduje cilj podnebno nevtralne države in zelenitve našega gospodarstva in družbe. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev smo prepričani, da bodo predlagane spremembe krepile slovensko gospodarstvo in razvojno energetsko načrtovanje predvsem zaradi novih vlaganj v proizvodne naprave za obnovljive vire in v naprave za shranjevanje elektrike. Porast poslovnih priložnosti zaradi teh vlaganj bo okrepil zaposlovanje. Zeleni prehod na energetskem področju je ključni izziv te generacije zaradi ugodnih posledic na marsikaterem drugem področju družbenega življenja. Veliko pozornosti je potrebno nameniti kohezivnosti in povezovanju različnih sektorjev energetike zaradi ustreznega odgovora na izzive v prihodnje. Le tako bomo uspešni pri zasledovanju ciljev uvajanja obnovljivih virov energije, ki so zastavljeni v Nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu. Za zaključek bi rad opozoril še na eno težavo. Pri postavitvi naprav za samooskrbo na večstanovanjskih objektih je za to treba pridobiti soglasje vseh etažnih lastnikov. V večini primerov in oziraje se na mentaliteto se 100-odstotnega soglasja ne da doseči, tako da je večina fotovoltaičnih naprav nameščenih na enostanovanjskih stavbah, velike strehe stanovanjskih blokov pa tega potenciala ne morejo izkoriščati. Stanovalci v blokih, kljub temu da plačujejo prispevke in spodbude za sistem, ukrepov skupnostne samooskrbe zaradi kakšnega vedno in vsemu nasprotujočega soseda praktično ne morejo koristiti. Zato predlagamo in apeliramo na pristojne, da se v kratkem ta težava odpravi, in sicer na način, da se pri postavitvi naprav za samooskrbo na večstanovanjskih objektih zniža odstotek potrebnih soglasij etažnih lastnikov na denimo 50 %. K temu smo pred nedavnim pozivali, vendar ni bilo posluha med kolegi odločevalci. Žal bo za dejanski preboj najprej treba ugotoviti, da so nas na tem področju ostale države Evropske unije prehitele po levi in desni, in se bodo mogoče iz kljubovanja ustvarili pogoji, da tudi pri nas zaživijo energetsko rodovitne strehe, da se znižajo položnice za elektriko in bo manj onesnaževanja. Nepovezani poslanci bomo Predlog zakona o spodbujanju rabe obnovljivih virov energije podprli. Hvala.
Hvala lepa. Dušan Šiško bo spet predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Lepo, da ste opazili, spoštovani podpredsednik, tokrat sem danes za govornico zadnjič. Vsebina novele zakona se v precejšnji meri navezuje na naloge občin, zato je pomembno mišljenje občinskih uslužbencev z različnih oddelkov, saj zakon posega tudi v urejanje prostora. Menimo, da bi moralo biti umeščanje v prostor, kar se tiče objektov državnega pomena, energetske infrastrukture, urejeno v Zakonu o urejanju prostora, kajti s tem bi se ohranila možnost za preglednost zapletenih postopkov, pravna varnost udeleženih. Opazili smo, da je večja pozornost namenjena samooskrbi, kar bi se lahko uredilo v Energetskem zakonu z razširitvijo 115.a člena. Zanesljiva, varna in trajnostna oskrba z električno energijo je pomembna z vidika, da se prepreči socialna revščina. Relevantno se nam zdi, da agencija zavrne priznanje potrdila o izvoru, če upravičeno dvomi o točnosti, zanesljivosti ali verodostojnosti potrdila. V Slovenski nacionalni stranki smo tudi prepričani, da na spodbujanje rabe obnovljivih virov energije, ki jo izvaja država, najbolj na ljudi, vplivajo ugodne finančne spodbude, kajti nasploh v življenju in pri poslu je tako, da se vse začne in konča pri denarju. Pri določitvi načinov spodbujanja in višine podpor se lahko upoštevajo tudi drugi vidiki, socialni vidik, varovanje okolja, predvsem zmanjševanje izpustov, ohranjanje kulturne dediščine. Zakon na malce nejasen način določa delež obnovljivih virov na izhodiščni ravni na 25 %, kot je določeno za leto 2020. Če država ne dosega ene ali več nacionalnih referenčnih vrednosti za dosego deleža energije iz obnovljivih virov ali če od 1. 1. 2021 naprej ne ohranja izhodiščnega deleža 25 %, lahko Vlada izvede finančno vplačilo v mehanizem Unije za financiranje energije iz obnovljivih virov. Ministrstvo vsaka tri leta sprejme omogočitveni program za spodbujanje in lajšanje razvoja skupnosti OVE, med drugim se zagotavlja dostopnost vsem končnim odjemalcem. Drugi odstavek 46. člena nakazuje na nerazumevanje bistva normativne dejavnosti, kajti to, da moramo z zakonom določati, da naj predpisi vsebujejo preglednost, sorazmernost, da ne smejo razlikovati med vlagatelji zahtev, kaže na družbeni problem. Pri načrtovanju, projektiranju in omejevanju rabe energentov v prostoru je treba v prvi vrsti dati prednost obnovljivim virom pred fosilnimi viri, prav tako tudi plinovodnim sistemom z večjim deležem obnovljivega plina v sistemu. 51. člen daje podlago za delovanje kontaktne točke, ki opravlja naloge usmerjanja, pomoči, svetovanja in informiranja vlagatelja, vse od vložitve zahteve do izdaje končne odločbe. Pri tem ne sme nastopati kot zastopnik ali pooblaščenec vlagatelja v upravnem ali drugem postopku. V Slovenski nacionalni stranki se absolutno strinjamo s tem, da se projektiranje in gradnja kotla na kurilno olje, na mazut in premog prepove, razen če je to del industrijskega ali proizvodnega procesa.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Franci Kepa, predstavil bo stališče Poslanske skupine SDS. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav sekretarju, kolegice, kolegi! Predlog zakona o spodbujanju rabe obnovljivih virov energije glede prehoda na ogljično nevtralno družbo je eden od zelo pomembnih zakonov, saj bo z njim začrtana slovenska pot do tega cilja. Namen zakona o spodbujanju rabe obnovljivih virov energije, OVE, je uskladitev nacionalnega pravnega reda s pravom Evropske unije. Z zakonom se v slovenski pravni red prenašajo zakonodajni akti paketa Čista energija za vse Evropejce. Paket Čista energija za vse Evropejce predvideva prehod Evropske unije v ogljično nevtralno družbo do konca leta 2050. Za izpolnitev tega cilja je v direktivi OVE določen skupni cilj do konca leta 2030, in sicer doseči najmanj 32 % OVE v bruto končni rabi energije v državah Evropske unije. Temeljni cilji predloga zakona so: povečati uporabo obnovljivih virov energije v proizvodnji vseh vrst energije in tudi pri pogonskih gorivih; zmanjšati emisije toplogrednih plinov; prenesti v slovenski pravni red zahteve direktive 2018/2001 EU; posodobiti sistem spodbujanja rabe obnovljivih virov energije na vseh področjih proizvodnje in rabe energije. Drugi cilji predloga zakona, ki so povezani s temeljnim ciljem, so še: prenoviti sistem podpor za rabo obnovljivih virov energije in ga razširiti tudi na druge vrste energije; podrobneje urediti skupne projekte proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov tako z drugimi državami članicami kot tudi s tretjimi državami; podrobneje in bolj učinkovito ter skladno z direktivo urediti samooskrbo z električno energijo iz obnovljivih virov energije; podrobneje urediti skupnosti na področju proizvodnje energije iz obnovljivih virov; doseči nekatere administrativne poenostavitve in vzpostavitev enotne kontaktne točke za projekte proizvodnje energije iz obnovljivih virov; vključevanje energije iz obnovljivih virov v ogrevanje in hlajenje; vzpostaviti strožje zahteve za pogonska goriva v prometu. Predlog zakona bo imel določene posledice na področju poslovanja javne uprave in poenostavil bo komuniciranje investitorjev kot strank v postopkih, saj bodo komunicirali le z enotno kontaktno točko. Prav tako bo predlog zakona ugodno vplival na okolje. Pričakuje se pozitiven vpliv predloga zakona na gospodarstvo zaradi novih vlaganj v proizvodne naprave na obnovljive vire in v naprave za shranjevanje električne energije iz teh virov. V Slovenski demokratski stranki bomo predlog zakona podprli. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Gospod Soniboj Knežak bo predstavil stališče Poslanske skupine SD. Izvolite.
Hvala, podpredsednica. Predstavniki Vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Čas, v katerem živimo, predvsem pa način našega življenja sta razlog, da se potrebe po energiji, ki poganja naša življenja in svet, iz dneva v dan povečujejo. Če se ozremo okoli sebe in pomislimo, kaj vse je priključeno na električno energijo, ugotovimo, da skoraj ni stvari, ki ne bi potrebovala električne energije za svoje delovanje. Poraba te energije pa ima seveda tudi svoj dolg, ki se na žalost kaže kot negativne posledice na naše okolje in podnebje. Rešitev oziroma alternative sedanjim energentom so obnovljivi viri energije, ki jih lahko izkoriščamo neomejeno, na da bi njihovo izkoriščanje imelo negativne posledice na kvaliteto in način našega življenja. Zakon o spodbujanju rabe obnovljivih virov energije je po mnenju predlagateljev zakon, ki bo bistveno doprinesel k temu, da se bo raba OVE, kot jim krajše rečemo, povečala. Dva razloga sta, zakaj imamo danes pred seboj omenjeni zakon. Prvi je ta, da je potrebno zakonodajo tega področja posodobiti in dopolniti, drugi razlog, zakaj imamo poseben zakon, pa je ta, da je materija Energetskega zakona, katerega del se nanaša tudi na rabo obnovljivih virov energije, postajala vse bolj obsežna in kompleksna. S tem, da se zakonska materija, ki se nanaša na obnovljive vire energije, prenese v poseben zakon, se strinjamo tudi v naši poslanski skupini. A kaj sploh so predlagane rešitve, ki jih zakon prinaša? Predlagatelji so rešitve razdelili v devet poglavij, ki urejajo splošne določbe izrazov, urejajo mehanizme mednarodnega sodelovanja, definirajo samooskrbo z električno energijo, spodbujajo rabo OVE ter določajo ukrepe za vključevanje energije iz OVE v ogrevanje in hlajenje. Predlagani zakon in njegove rešitve so obširne narave, kar kaže na to, da se področje urejanja rabe ter spodbujanja obnovljivih virov energije iz dneva v dan krepi. Če želimo kot družba ohraniti svoje podnebje ter ugodne življenjske pogoje, je prihodnost pridobivanja energije v obnovljivih virih energije. Socialni demokrati se zavedamo, kako pomembno je spodbujanje obnovljivih virov energije ter čimprejšnji prehod na brezogljično družbo, zato predlaganemu zakonskemu predlogu ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Naslednji je na vrsti gospod Boštjan Koražija, predstavil bo stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Spoštovana, hvala za besedo. Zakon o spodbujanju rabe obnovljivih virov energije, ki ga obravnavamo danes, je razmeroma tehničen zakon, s katerim se področje spodbujanja rabe obnovljivih virov energije, ki je sedaj urejeno v Energetskem zakonu, izvzema iz tega zakona in ureja posebej. Ker so že evropske direktive, ki urejajo področje spodbujanja rabe obnovljivih virov energije, podobne, tudi zakon ne more biti postavljen zelo široko. Ne glede na to pa bi lahko bil predlog zakona boljši. Zavedati se moramo, da smo poleg podnebne krize tudi v krizi biosfere, kjer smo soočeni s tako velikim izumiranjem vrst, kot ga planet ni videl že vrsto let in stoletij. Nujno moramo v najkrajšem možnem času močno znižati izpuste toplogrednih plinov in doseči ogljično nevtralnost, da se izognemo najhujšim posledicam globalnega segrevanja. Ne moremo fosilnih goriv opustiti na način, da še dodatno zdesetkamo že tako prizadete naravne habitate in vrste. Prehod v brezogljično družbo mora biti pravičen. Največje stroške tega prehoda morajo nositi tisti, ki so v prvi vrsti za podnebne spremembe tudi krivi, in to je kapital. V čim manjši možni meri pa naj prehod obremeni revnejše oziroma najšibkejše ljudi v naši družbi. Družba, ki že v prvih štirih mesecih leta porabi vse vire, ki jih lahko uporabi za vzdržno življenje na tem planetu, se bo morala odpovedati marsičemu. In predvsem se bodo morali marsičemu odpovedati tisti, ki imajo marsičesa že danes preveč, ne pa tisti, ki že danes komaj živijo. Samo v tem primeru bomo lahko govorili o podnebni pravičnosti. Določenemu delu gospodarstva predlog zakona omogoča, da bo plačeval nižje prispevke za obnovljive vire energije kot ostali. Gre zlasti za energetsko najbolj intenzivna podjetja, ki so velikanskih odpustkov deležna že sedaj. Njihove nizke cene pa potem pokrivamo fizični uporabniki, pri čemer seveda odstotkovno največ prispevajo najbolj revni člani naše družbe. Konkurenčnost gospodarstva je večni argument za podeljevanje takšnih in drugačnih olajšav industriji, ki svojo rentabilnost lahko dosega samo še s prenašanjem stroškov svoje proizvodnje na ljudi in na okolje. V tem konkretnem primeru, da se celo oprosti prispevka za obnovljive vire, ki ga sicer ne plačujejo samo gospodarski subjekti, ampak tudi fizične osebe, na primer pri nakupih pogonskih goriv in gospodinjstva, na primer pri plačilu električne energije. Prispevek za obnovljive vire je bil uveden in je potreben, zato da lahko država s tako zbranimi sredstvi povečuje proizvodne kapacitete obnovljivih virov, kar je nujno potrebno, če želimo opustiti rabo fosilnih goriv in preprečiti najhujše posledice podnebnih sprememb. Pot v trajnostno energetiko je pot za celotno družbo, zato ni pravično, da industrija in energetsko intenzivna industrija plačujejo nižje prispevke za obnovljive vire energije, kot to počnejo gospodinjstva in drugi odjemalci. Bonitete podjetjem v Sloveniji so medvedja usluga, saj jih ne motivirajo k prestrukturiranju. Da v Sloveniji politik nimamo naravnanih tako, da bi destimulirale energetsko intenzivno industrijo, nakazuje tudi skrb vzbujajoč trend, ki kaže, da pri nas proizvodnja v najbolj energetsko intenzivni panogi še naprej raste. S tem pa raste tudi poraba energije. Tudi sicer se bonitete pravnim osebam vedno znova izkažejo za neučinkovite, kakor dobro kaže primer prispevne stopnje delodajalcev na pokojnine, ki naj bi bil začasen in naj bi pomagal k izboljšanju konkurenčnosti, prilil se je pa k kvečjemu dobičku lastnikov. V Levici menimo, da se površine, namenjene pridelavi hrane in krme, ne smejo uporabljati za pridelavo biogoriv, zlasti ne v Sloveniji, ki je prehransko zelo slabo samooskrbna. Dodatno je energetska učinkovitost teh goriv razmeroma slaba, hkrati pa so ta goriva z vidika toplogrednih plinov dokazano slabša od fosilnih goriv. Fosilna goriva v prometu ne predstavljajo problema zato, ker so neobnovljiva, ampak zato, ker so eden največjih virov izpustov toplogrednih plinov, v Sloveniji celo največji vir toplogrednih plinov. Nadomestitev neobnovljivega vira energije z obnovljivim virom energije, pri čemer se izpusti toplogrednih plinov ne zmanjšajo ali pa se celo povečajo, je nesprejemljiva. Zaradi vsega naštetega v Levici predlogov zakona ne bomo podprli oziroma tudi nasprotovali ne bomo, ampak bomo vzdržani.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine NSi bo predstavil gospod Mihael Prevc. Izvolite.
Predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, sodelavka, spoštovane kolegice in kolegi! Področje obnovljivih virov energije je trenutno urejeno v Energetskem zakonu, ki pa je preobsežen in nepregleden zaradi prilagajanja številnim spremembam obsežne zakonodaje Evropske unije. Zato je bila že pred časom sprejeta odločitev, da se na področju energetike oblikuje šest samostojnih zakonov, ki že oziroma še bodo pravno uredili posamezna energetska področja v skladu z zakonodajo Evropske unije. Predlog zakona o spodbujanju rabe obnovljivih virov energije večinoma povzema veljavne zakonske rešitve na področju obnovljivih virov energije in jih nadgrajuje z zahtevami evropskega pravnega reda. Temeljni cilj predloga zakona je povečati uporabo obnovljivih virov energije v proizvodnji vseh vrst energije in tudi pri pogonskih gorivih ter s tem zmanjšati emisije toplogrednih plinov, uskladiti nacionalno zakonodajo z zahtevami direktive Evropske unije o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov ter posodobiti sistem spodbujanja rabe obnovljivih virov energije. Poleg tega so cilji predloga še: prenoviti sistem podpor za rabo obnovljivih virov energije in ga razširiti tudi na druge vrste energije; podrobneje urediti skupne projekte proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov tako z drugimi državami članicami kot tudi s tretjimi državami; podrobneje in bolj učinkovito ter skladno z direktivo urediti samooskrbo z električno energijo iz obnovljivih virov energije; podrobneje urediti skupnosti na področju proizvodnje energije iz obnovljivih virov; usposabljanje inštalaterjev; doseči nekatere administrativne poenostavitve in vzpostavitev enotne kontaktne točke za projekte proizvodnje energije iz obnovljivih virov energije; vključevanje energije iz obnovljivih virov v ogrevanje in hlajenje in vzpostaviti strožje zahteve za pogonska goriva v prometu. V Novi Sloveniji – krščanskih demokratih zagovarjamo stališče, da je potrebno gradnjo novih energetskih objektov opreti izključno na obnovljive vire in aktivno izvajati ukrepe za zmanjšanje rabe energije, zlasti tiste iz neobnovljivih virov. Sledili bomo cilju zadostne samooskrbe na račun obnovljivih virov energije in spodbujali potrebno zasebno investiranje v manjše proizvodne kapacitete električne energije ter prijazno poslovno okolje za investitorje zelene in trajne investicije, kot so vetrnice, sončne elektrarne, male hidroelektrarne in tako dalje. Na področju prenove energetskega koncepta pa je potrebno vzpostaviti dobro delujoče podporno okolje, ki vključuje davčne olajšave, predvsem za uvajanje vozil, ki znižujejo rabo fosilnih goriv, za vozila z alternativnimi pogonskimi viri in seveda proizvodnjo električne energije iz obnovljivih virov energije. Poslanci Nove Slovenije – krščanskih demokratov bomo zakon o spodbujanju rabe obnovljivih virov energije podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kot zadnja bo stališče Poslanske skupine SMC predstavila gospa Mateja Udovč. Izvolite.
Še enkrat lep pozdrav! V okviru te točke dnevnega reda odločamo o Predlogu zakona o spodbujanju rabe obnovljivih virov energije. Njegov temeljni cilj je osredotočanje na stimulacijo rabe obnovljivih virov energije v proizvodnji, s tem pa tudi na zmanjševanje ekološkega pritiska industrije na okolje, predvsem zakona. V naš pravni red prinaša tudi nekatere določbe v sklopu direktive Evropske unije, ki natančneje specificirajo sistem spodbujanja rabe obnovljivih virov energije. Predlog zakona med drugim zagotavlja osnovne pogoje za vzpostavitev skupnih meddržavnih projektov proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov, v skladu z omenjeno direktivo pa je omenjena tudi ureditev sistema samooskrbe z električno energijo, ki bo pridobljena iz obnovljivih virov. Predlog prav tako poenostavlja nekatere administrativne postopke in s tem ustvarja pogoje za oblikovanje skupnosti proizvajalcev energije iz obnovljivih virov. V Poslanski skupini Stranke modernega centra smo prepričani, da imamo v naši državi izjemen okoljski potencial, ki pa ga trenutno še ne izrabljamo v želenem obsegu. Menimo, da je za večjo učinkovitost na področju proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov potrebno najprej vzpostaviti sistem, ki bo proizvajalcem omogočal medsebojno povezovanje in jim pomagal doseči ekonomsko stabilnost, zato pozdravljamo predlog zakona, ki predvideva zagotavljanje odkupa električne energije iz manjših proizvodnih enot, pa tudi razne oblike finančnih pomoči za imetnike enot, ki temeljijo na obnovljivih virih. Poskrbeti moramo namreč, da bodo proizvajalci električne energije iz obnovljivih virov za takšen način proizvodnje primerno motivirani. Dokument, ki je pred nami, daje po našem mnenju ustrezno podlago za povečanje deleža proizvodnje energije iz obnovljivih virov. V Poslanski skupini Stranke modernega centra verjamemo v zeleno prihodnost, ki bo utemeljena na okoljsko odgovornem vedenju gospodarstva in ostalih segmentov družbe. Tudi sami smo mnenja, da mora materija obnovljivih virov energije, ki jo je do zdaj urejal Energetski zakon, zaradi svojega pomena za družbo in svoje hitro spreminjajoče se vsebine dobiti svoj lastni zakonski okvir. Takšnega bomo namreč lažje posodabljali v skladu s svetovnimi zgledi in smernicami na področju rabe obnovljivih virov energije. Zakonodaje sodobnih držav se vse bolj pišejo po poti stimulacije okoljsko odgovornega vedenja, a še tako dobro spisan zakon sam po sebi ne bo zagotovil čistejšega okolja, saj se skrb za okolje začne pri nas samih. Tudi zato predlog zakona razumemo kot košček v mozaiku prizadevanja, ki ljudi motivira za to, da z opravljanjem svojih vsakodnevnih dejavnosti ne bi vršili večjega pritiska na okolje. Verjamemo, da lahko zahtevne cilje, ki smo si jih zadali na področju okolja, dosegamo le skupaj. Na podlagi navedenih dejstev bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra predlog zakona soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. O njem bomo odločali v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 30. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O VOJAŠKI DOLŽNOSTI. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina osmih poslank in poslancev s prvopodpisanim Miho Kordišem. Predloga zakona je na 14. seji 17. 6. 2021 obravnaval Odbor za obrambo kot matično delovno telo. Ker po končani razpravi odbor členov predloga zakona ni sprejel, je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Prvi ima besedo gospod Franc Jurša, predstavil bo stališče Poslanske skupine Desus. Izvolite.
Podpredsednica, hvala za besedo. Lep pozdrav tudi predstavnikom Ministrstva za obrambo in kolegicam in kolegom! Pred 30 leti smo državljanke in državljani stopili skupaj in si v desetdnevni vojni priborili neodvisnost. Danes Slovenija vojaško ni ogrožena in vodimo prijateljske odnose z vsemi sosedami. Naši predstavniki Slovenske vojske so dobrodošli in spoštovani praktično vsepovsod. Ker je Slovenija izredno majhna država, je pomembno, da se povezujemo in sodelujemo z močnejšimi, kljub majhnemu številu prebivalcev pa smo lahko ponosni na svoje dosežke. Poleg športnikov, ki pomembno prispevajo k prepoznavnosti naše države, so tudi vojakinje in vojaki visoko cenjeni in dosegajo visoke ocene pri izvajanju vojaških aktivnosti kakor tudi raznih tekmovanj v tujini. Usposobljenost naših posebnih enot se lahko primerja s pripadniki velesil, zato je naša vojaška prisotnost v tujini dobrodošla. Znanje, ki ga imajo naši pripadniki, lahko v sklopu delovanja znotraj zveze Nato predajo drugim državam, ki svoje demokratične temelje še postavljajo. Obveznega služenja vojaškega roka v Sloveniji ni. V zadnjih letih se je veliko naredilo za kadrovske okrepitve v vrstah Slovenske vojske, a kljub temu je Slovenska vojska še vedno kadrovsko podhranjena. Toda to še ni razlog za takšno spremembo, kot je bila predlagana. Vojake potrebujemo tudi v miru. Slovenska vojska se namreč aktivno odzove tudi v času naravnih nesreč. Na srečo v Sloveniji še nismo imeli dogodka, ki bi moral aktivirati večje število vojakov za reševanje prebivalstva, njihovo pripravljenost pa smo lahko videli v primeru žledoloma leta 2014. V Poslanski skupini Desus smo zadovoljni, da je vsak državljan ob polnoletnosti še vedno seznanjen z dolžnostmi vojaškega obveznika in možnostmi, ki jih ima pri zaposlitvi v Slovenski vojski. Ne nazadnje je ponekod dan seznanitve z vojaško dolžnostjo skorajda praznik. Za vojaške nabornike je včasih izbor za služenje vojaškega roka predstavljal svojevrsten družbeni dogodek. Kljub temu da je danes popolnoma drugačen čas, je vseeno prav, da so mladi seznanjeni s svojimi pravicami in dolžnostmi kot državljanke in državljani Republike Slovenije. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Jurij Lep, predstavil bo stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Državni sekretar s sodelavcem, kolegice in kolegi, vsem lep dober večer! V Poslanski skupini nepovezanih poslancev predlogu novele Zakona o vojaški dolžnosti, ki v celoti ukinja izvajanje vojaške dolžnosti v miru, nismo naklonjeni. Poslanska skupina Levica je omenjeno novelo vložila istega dne, kot je bilo predvideno, da bo Vlada vložila svoj predlog spremembe Zakona o vojaški dolžnosti, ki pa bi v nasprotju s predlogom Levice omogočal ponovno uvedbo vojaške dolžnosti tudi ob pogoju izrednega poslabšanja varnostnega okolja. Menimo, da bi tovrstne kompleksne spremembe, tako kot je bilo storjeno ob prehodu na poklicno popolnjevanje Slovenske vojske, morale temeljiti na podrobni analizi trenutnega stanja in tudi na podrobni raziskavi posledic spremembe sistema izvajanja vojaške dolžnosti. Tega pa tako predlog Levice kot tudi vladni predlog ne vsebujeta. Pri razpravi o spremembi sistema izvajanja vojaške dolžnosti se je potrebno zavedati, da gre za zapletene družbene procese z množico tveganj, saj to ni le stvar vojaške organizacije, temveč ima pomembne posledice tudi na gospodarstvo, izobraževanje, ne nazadnje pa tudi na vsakodnevno življenje in družino. Spreminjanje načina popolnjevanja vojske zahteva celovito, natančno in usklajeno načrtovanje in delovanje vseh državnih in družbenih akterjev. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev menimo, da gre za tako pomembno vprašanje, da bi o njem moral odločati Državni zbor z dvotretjinsko večino in ne z navadno večino, kot je trenutno predvideno. Prepričani smo, da predlogi, ki gredo v smeri ponovne uvedbe naborniškega sistema, ne sledijo sedanjim potrebam. V današnjem sodobnem svetu, v času, ko govorimo o hibridnih grožnjah, o kibernetskih grožnjah ter o drugih novih oblikah vojn, se nam zdi graditi sistem oboroženega ljudstva popolnoma zgrešena in dokaj nepremišljena poteza. Če kdo misli, da bodo lahko naborniki popolnili vrzel poklicnih vojakov, se hudo moti. Namreč, naborniki niso namenjeni temu, da bodo opravljali bojne naloge oziroma poslani na misije, ampak so lahko samo dopolnilni element v primeru izrednih razmerali v primeru vojne. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev zato predlagamo, da se pri tej temi vrnemo na začetek, k vprašanju, kaj Slovenijo najbolj ogroža. Po naši oceni in oceni stroke prvo mesto med grožnjami predstavljajo kibernetski napadi in organizirani kriminal, sledijo grožnje radikalizacije v družbi, a na nobeno od teh groženj ni mogoče ustrezno odgovoriti z naborniško vojsko. Zato predlagamo, da se ta sredstva preusmerijo v obvladovanje kibernetskih in drugih sodobnih groženj ter v izboljšanje samega statusa oziroma socialnega položaja pripadnikov Slovenske vojske, kar bi poklic vojaka naredilo bistveno bolj zanimivega, pa tudi bolj konkurenčnega na trgu dela. Poleg tega še opozarjamo, da bi za tako kompleksen projekt, kot je uvedba naborništva, morali biti predhodno zagotovljeni vsaj osnovni kadrovski, materialni, infrastrukturni, logistični, finančni in drugi viri. A že sam obrambni minister je na zadnji seji Odbora za obrambo priznal, da nimajo niti nastanitvenih objektov za vse fante in punce, ki so se letos prijavili na prostovoljno služenje vojaškega roka, zato bodo primorani nekatere odsloviti. Za zaključek naj še izpostavim, da spreminjanje načina popolnjevanja vojske zagotovo ne bo prispevalo k večji varnosti naše države in njenih državljanov. Že po izkušnjah iz preteklosti naborniki niso prispevali k večji bojni sposobnosti Slovenske vojske. Ne smemo niti pozabiti, kakšne težave smo v preteklosti imeli z zdravstveno sposobnostjo naborniških generacij, da o iskanju različnih izgovorov, da bi se temu izognili, sploh ne govorimo. A hkrati moramo vedeti, da je vojaško službo v Sloveniji že v trenutno veljavnem sistemu mogoče opravljati na več različnih načinov, in sicer, prvič, v stalni sestavi Slovenske vojske, drugič, v obliki prostovoljnega služenja vojaškega roka, tretjič, v obliki prostovoljne pogodbene rezervne sestave, četrtič, v posebnih okoliščinah po aktiviranju koncepta vojaške strateške rezerve tudi v tej strukturi. Kot rečeno, v Poslanski skupini nepovezanih poslancev predlaganemu zakonu nismo naklonjeni. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Jani Ivanuša, predstavil bo stališče Poslanske skupine SNS. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Lep pozdrav vsem prisotnim, še posebej predstavnikom Ministrstva za obrambo! Predlog zakona o spremembi Zakona o vojaški dolžnosti je jasen in preprost. V prvem členu zakona naj bi črtali del besedila, ki govori, da moški državljani izvršujejo vojaško dolžnost v miru, tako da bi jo po novem lahko samo v vojni. Ja, predlog zakona je jasen in preprost, tako kot je preprosta ozkoglednost predlagatelja tega zakona. Predlagatelji so mnenja, da bi formalna ukinitev izvajanja vojaške dolžnosti v miru preprečila Vladi samovoljni vpoklic v vojsko. Pozabljajo pa, da so za take manevre potrebne izredne okoliščine, kar pa predlagateljev seveda ne zanima. Zakon naj bi sledil 124. členu Ustave, ki govori o miroljubni politiki. Miroljubna politika je zagotovo zaželena, kar pa zagotovo ne pomeni, da moramo Slovenci zaradi nje postaviti na kocko lastno varnost. Bojna pripravljenost ne pomeni nekaj zlobnega, kot nam to želijo predstaviti v moderni retoriki, s katero želijo postopoma uničiti suverenost države. Tudi v času miru je pomembno, da imamo v zakonu določeno, da moški državljani izvršujejo vojaško dolžnost, saj ne bi radi prišli do dejanske vojne, da postanemo ogroženi. Predlagatelji si seveda predstavljajo mavrični svet, kjer ni nobenih vojn in nihče nima zlobnih interesov, s katerimi bi želel komu škodovati. Pa vendar, dokler do vojne ne pride, bi si veliko ljudi želelo tak svet, ko bi do takšne hude situacije prišlo, pa bi predlagatelji takih zakonov to močno obžalovali. Takrat ne bi bilo pomembno, kdo si želi biti v miroljubnem svetu brez vojn, ampak le lastna varnost in preživetje. Pozabili bi na svoje fantazijske svetove in mavrično propagando, saj bi dejansko začutili primarne občutke strahu za sebe in svoje bližnje. Takrat bi predlagatelji takih zakonov resnično občutili, kako pomembna je vojaška pripravljenost tudi v času miru ter vpoklic že ob sami ogroženosti. Nihče si ne želi vojne, če slučajno do nje pride, pa je dobro imeti nekakšno obliko zavarovanja, če želite, s katerimi se obvarujemo popolnega strahu in kaosa. V Slovenski nacionalni stranki tako žaljivih predlogov do naše domovine malo po 30. obletnici osamosvojitve zagotovo ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jožef Lenart bo predstavil stališče Poslanske skupine SDS. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednica. Lep pozdrav tudi gostom z ministrstva! Predlog zakona o spremembi Zakona o vojaški dolžnosti, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Miho Kordišem. Kot so povedali, je bila sprememba oziroma novela zakona, ki se ga danes obravnava, odziv na to, da je Vlada nameravala vložiti novelo Zakona o vojaški dolžnosti, s katero bi ponovno aktivirala služenje vojaškega roka ter s tem ustavila vsakoletno manjšanje številnosti slovenskih oboroženih sil. Po citatu Levice bi torej »rada minister za obrambo in ta vlada ponovno aktivirala prisilno mobiliziranje za prisilno služenje vojaškega roka«. V Levici so, tako povedo predlagatelji, zato da bi Vladi to preprečili, vložili spremembe, ki jih danes obravnavamo. Želeli so torej zablokirati načrte za delo te vlade, te vlade, ki dela pošteno, in tudi delo tega ministra za obrambo, ki je pripomogel k temu, da smo končno ustavili trend upadanja števila vojakov. Levica bi želela vse to zablokirati in sama s svojimi podporniki živeti v pravljični državi brez vojske in brez orožja. Predlog zakona o spremembi Zakona o vojaški dolžnosti, ki ga vlaga Levica, v Slovenski demokratski stranki seveda zavračamo. Predlagatelji so mnenja, da je potrebno odpraviti vse možnosti za vojaško dolžnost v miru, kajti po njihovem Slovenija ni vojaško ogrožena in je v stanju, ko državi ne preti nobena vojaška grožnja, zato služenje vojaške dolžnosti neprimerno in se s predlogom zakona ukinja, ohranja pa se opravljanje vojaške dolžnosti v vojni. Po naši oceni je predlagatelj pravzaprav v vsej svoji vnemi zapadel v neko paniko pred vojaščino in se dejansko boji te vlade in tudi vsake sence, ki je podobna slovenskemu vojaku. Njegove navedbe so po našem zmotne, namreč ko predlagatelj meni, da bi s predlagano spremembo Zakona o vojaški dolžnosti onemogočil Vladi, da bi v miru samovoljno ponovno uvedla vojaško obveznost, je njegov strah zares odveč. Vlada sploh nima pristojnosti, da bi lahko to izvedla. Obstoječi Zakon o vojaški dolžnosti namreč določa, da lahko Državni zbor Republike Slovenije na predlog Vlade Republike Slovenije le v primeru povečane nevarnosti napada na državo oziroma ob neposredni vojni nevarnosti ter ob razglasitvi vojnega ali izrednega stanja v skladu z zakonom sprejme odločitev o ponovni uvedbi posameznih ali vseh sestavin vojaške dolžnosti. Kot že rečeno, prosto po Levici, je spet tukaj nek sarkastičen in celo protipraven predlog sprememb Zakona o vojaški dolžnosti, ki ni dobil podpore ob prvem branju na Odboru za obrambo, ki ga tudi ne podpira Vlada Republike Slovenije in ki ga ne podpiramo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke. Kajti že v miru moramo biti ves čas pripravljeni, da se lahko jutri obranimo pred nevarnostjo. Ker na matičnem delovnem telesu predlog ni dobil podpore, se bo postopek danes s tem branjem tudi končal. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Naslednji je na vrsti gospod Samo Bevk, predstavil bo stališče Poslanske skupine SD. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Predlagana novela Zakona o vojaški dolžnosti je odziv na vladni poizkus v zakonodajni postopek pripeljati zakon, ki bi ponovno uvedel obvezno služenje vojaškega roka, in sicer z razlogom izrednega poslabšanja varnostnega okolja. Strokovnjaki s področja obramboslovja so ob vladni nameri opozorili, da se s prisilo števila pripadnikov Slovenske vojske ne bo dalo povečevati. Še več, s takšnimi manevri Vlada Slovenski vojski ne dela usluge, ampak kot se je izrazil eden od slovenskih strokovnjakov s področja obramboslovja, bo le ena klofuta več za Slovensko vojsko. Naj se vrnem na vsebino predlagane novele Zakona o vojaški dolžnosti, ki gre zaradi vladne neuspešne komunikacije v drugo skrajnost. V prvem odstavku 1. člena zakona se črta besedna zveza »v miru in« v delu, kjer člen določa, da vojaško dolžnost izvršujejo v miru in v vojni moški državljani pod pogoji, ki jih določa omenjeni zakon. Socialni demokrati ocenjujemo, da predlagatelj pozablja, da je treba za morebitno, ampak res morebitno izvrševanje vojaške dolžnosti v vojni tudi v miru opraviti nekatera opravila, med katera sodi vodenje vojaške evidence. Na to je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Opozorili so tudi na VII.a poglavje Zakona o vojaški dolžnosti, ki že določa postopno opuščanje izvajanja posameznih sestavin vojaške dolžnosti v miru in tako v delu sovpada s predlagateljevim namenom. Socialni demokrati predlagani noveli Zakona o vojaški dolžnosti nasprotujemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Boštjan Koražija, predstavil bo stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Spoštovana, hvala za besedo. Dober večer vsem! Nekako sočasno z odločitvijo Ustavnega sodišča, s katero je sredi najhujše zdravstvene krize prepovedalo referendum o 780 milijonih za nabavo orožja, je obrambni minister napovedal ponovno uvedbo obveznega služenja vojaškega roka. Kot domnevni razlog je navajal kadrovsko nepopolnjenost oziroma podhranjenost Slovenske vojske. S tem je posredno priznal, da Slovenska vojska nima ljudi, ki bi uporabljali orožje in opremo, za katera naj bi porabili 780 milijonov davkoplačevalskega denarja. Že leta neprimerno več ljudi Slovensko vojsko zapusti, kot pa se vanjo vključi. Kaj je vzrok, da se kljub dobremu plačilu vse manj ljudi odloča za kariero v vojski oziroma da je ne nadaljuje, javnosti sicer ni znano. Upam, da je bila vsaj interno opravljena poglobljena analiza, ker če vzroki niso monetarne narave, če imajo zaposleni na voljo vse več bonitet, potem so težave lahko samo globlje notranje narave. Pravna rešitev potem ni prisilno služenje mladih, pač pa najprej odprava detektiranih internih faktorjev, pa četudi to pomeni slovo od določenega politično nepogrešljivega in nedotakljivega kadra. Plače v vojski in obrambi so med boljšimi v državi. Zaposleni so precej bolje plačani kot marsikje drugje v javnem sektorju, tako da problem nezanimanja za vojaški poklic oziroma sam problem nezanimanja ne tiči v plačah, ampak so bolj problem raznorazna šikaniranja. Mobingi, zlorabe ukazov, kadrovska korupcija, to so problemi, zaradi katerih vsako leto mnogo več ljudi Slovensko vojsko zapusti, kot pa se ji pridruži. Ker torej ne gre za kadrovsko podhranjenost in bi bilo, če bi se obstoječim kadrom namenilo le malo več spoštovanja in bi se jih obravnavalo s tako imenovanimi mehkimi menedžerskimi prijemi, veliko zadev uspešno saniranih, smo v Levici predlagali popolno opustitev izvajanja vojaške dolžnosti v miru, ki ga Zakon o vojaški dolžnosti, nazadnje noveliran ob ukinitvi obveznega služenja vojaškega roka v letu 2002, ohranja. Gre za vodenje evidence o državljanih, v katero so vključeni vsi zdravstveno sposobni državljani od dopolnjenega 17. leta starosti, z namenom, da se v primeru ponovne uveljavitve vseh sestavin vojaške dolžnosti ugotovi njihova sposobnost za vojaško službo, izvajanje vojaške dolžnosti ter se jim določi ustrezen razpored v vojski. Zagotovo slovenska javnost ne sme pozabiti, da ponovno uvedbo prisilnega služenja vojaškega roka danes ali kdaj v bližnji prihodnosti predlagajo in podpirajo tiste politične sile, ki so bagatelno razprodale nekdanjo družbeno lastnino tujemu kapitalu. V Levici smo na stališču, da je to, kakšno vojsko v resnici potrebujemo, stvar širšega družbenega konsenza in dogovora. Prej je tudi eden izmed poslancev govoril o mavrici – ja, super bi bilo, da bi bil na svetu ves čas mir, ker potem tudi vojakom ne bi bilo treba uporabljati orožja. Če bi kdo bil v vojski, bi razumel, da vojak ni namenjen temu, da uporablja orožje, ampak da brani oziroma da bi ga čim manjkrat uporabljal. To si vsak želi. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Andrej Černigoj. Predstavil bo stališče Poslanske skupine NSi. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, cenjeni zbor! Država, ki želi vzdrževati svojo državnost in kot taka obstati, spoštuje lastno vojsko in je ponosna na njo, saj ta predstavlja enega izmed njenih temeljnih gradnikov. Poleg obrambne varnosti vojska skrbi tudi za pomoč in podporo v kriznih časih, ko so naravne nesreče in epidemije, čemur smo lahko bili priča tudi med epidemijo covida-19. Medtem ko država in njeni državljani razumejo duh časa in zaradi njene pomembne vloge vojski namenjajo dodatna sredstva, na drugi strani skrajna Levica v državnozborsko proceduro vloži novelo, s katero želi ukiniti kakršnokoli izvajanje vojaške dolžnosti v miru. Po tem predlogu bi se torej vojaška dolžnost izvrševala le še v vojni, ni pa jasno, kdaj bi se torej vojaki sploh lahko usposobili za vojaško dolžnost v vojni. Očitno bi se po mnenju Levice lahko kar sproti na bojnih linijah učili, kako orožje sploh držati v roki. Predlagatelj s tem kaže, da je njegov namen v resnici škodovanje Slovenski vojski in njena ukinitev ter izstop Slovenije iz evroatlantske povezave, ki Sloveniji zagotavlja varnost v mednarodnem prostoru. S tem se Levica požvižga na voljo državljanov, ki so jo jasno izrazili leta 2003 na referendumu o vstopu Slovenije v Nato, na katerem je za vstop glasovalo 66 % volivcev. Navedbe predlagatelja, da je zanimanje za prostovoljno služenje vojaškega roka in za zaposlitev v Slovenski vojski majhno, nikakor ne držijo. Gre le za vprašanje pristopa in v zvezi s tem se že odražajo pozitivni učinki ministrovanja Mateja Tonina, ministra Nove Slovenije. Podatki o sestavi Slovenske vojske v zadnjih mesecih kažejo, da se je trend odhajanja vojakov iz Slovenske vojske ustavil in obrnil v pozitivno smer. Številen odziv mladih na nov koncept prostovoljnega služenja vojaškega roka med poletnimi počitnicami kaže, da je vojaški poklic ob ustreznih pogojih, ponavljam, ustreznih pogojih, še vedno kariera, ki mlade zanima in kaže na spodbudno prihodnost popolnjevanja Slovenske vojske. Prizadevanja Levice niso le problematična z vidika državotvornosti, še več, za slovensko državotvornost so zelo škodljiva. Njihov scenarij je očitno takšen: najprej ukinitev Slovenske vojske, nato odhod iz severnoatlantske zveze, zveze Nato, in ne nazadnje kar razgradnja lastne države. V Novi Sloveniji namesto tega škodljivega škodljivega razmišljanja ponujamo drugačno alternativo za prihodnost Slovenije. Krščanski demokrati zato vračamo dostojanstvo Slovenski vojski in jo postajamo na mesto, ki ji v slovenski družbi pripada. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Kot zadnja bo stališče Poslanske skupine SMC predstavila gospa Monika Gregorčič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Dober večer vsem! Pred nami je odločanje o predlogu novele Zakona o vojaški dolžnosti, ki ga je v zakonodajni postopek vložila Poslanska skupina Levica. Osrednji namen te novele je popolna ukinitev izvajanja vojaške dolžnosti v miru. Naj uvodoma izpostavim, da je bila tudi po besedah predlagatelja na seji Odbora za obrambo vložitev tega zakonskega predloga v prvi vrsti postopkovno in časovno oviranje sprejetja morebitne vladne novele istega zakona in ne predstavitev rešitev, ki bi bile v prid slovenski družbi. Ko pa se dotaknemo same vsebine, hitro ugotovimo, da tudi vsebinski argumenti predlagatelja ne zdržijo resne in trezne presoje. Predlog izvrševanja vojaške dolžnosti le še v vojni zagotovo ne bi imel pozitivnih učinkov na slovensko družbo. Delovanje Slovenske vojske v miru se je v obdobju minulih let pokazalo za bistveno. Spomnimo se vojaške pomoči, tako kadrovske, organizacijske kot tudi v opremi in mehanizaciji, ob vseh naravnih nesrečah, ki smo jim bili priča. Žledolom, potres, poplave, ne nazadnje tudi epidemija covida-19. Podpora takšnemu predlogu, kot ga obravnavamo danes, zato nikakor ni v strateškem interesu naše države. Prepričani smo, da se je izredno nespametno odpovedati vojaškim resursom, ki so ključnega pomena za delovanje tudi v izrednih okoliščinah v miru. Opozoriti pa je potrebno na še eno zadevo, ki jo je predlagatelj nakazal že v svoji razpravi na seji Odbora za obrambo, in sicer da je razlog za vložitev tega zakonskega predloga pravzaprav nasprotovanje morebitni ponovni uvedbi sistema naborništva oziroma obveznega služenja vojaškega roka. Naj poudarimo, v SMC seveda zagovarjamo liberalna stališča in si močno prizadevamo, da Slovenska vojska ostane profesionalna formacija, zato podpiramo vse ukrepe in prizadevanja, ki promovirajo vojaški poklic in prostovoljno, torej profesionalno služenje vojske. Smo pa presenečeni, da v stranki Levica nasprotujejo obveznemu služenju vojaškega roka. Ta namreč v osnovi temelji na načelu egalitarnosti, ki ga sicer tako goreče zagovarjajo. Obveznemu služenju vojaškega roka se namreč ni mogoče izogniti ne glede na to, kakšen status ima posameznik v družbi. Še glede očitkov o vojaški ogroženosti oziroma neogroženosti naše države. Zavedati se je potrebno, da so varnostno-politične razmere v svetu nepredvidljive. Prav tako se zavedamo, da Slovenija s svojimi vojaškimi kapacitetami nanje praktično nima vpliva, zato je bila že leta 2003 na referendumu sprejeta odločitev o včlanitvi v zvezo Nato. Ta sistem kolektivne obrambe je bil namreč strokovno prepoznan kot najboljši možen kompromis med nivojem zagotovljene varnosti in višino vloženih obrambnih stroškov. S to odločitvijo je časovno in konceptualno sovpadala tudi odločitev o zamrznitvi obveznega služenja vojaškega roka, posledično torej o profesionalizaciji Slovenske vojske. Ker bi predlagatelji v Levici ohranili le to pridobitev, torej profesionalno vojsko, politično pa se že dlje časa zavzemajo za izstop iz zveze Nato, medtem ko druge kredibilne obrambno-varnostne alternative ne ponudijo, poslanci Stranke modernega centra ocenjujemo, da je ta zakonski predlog povsem nekonsistenten, in ga seveda ne podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem smo zaključili s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za poslovnik z dne 9. december 2009 Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 31. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SLUŽBI V SLOVENSKI VOJSKI. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada, zato za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade. Gospod Uroš Lampret, državni sekretar na Ministrstvu za obrambo, izvolite.
Spoštovana gospa podpredsednica, spoštovane poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije je v tem mandatu sprejela vrsto ukrepov za ureditev stanja in nadaljnji razvoj Slovenske vojske. V lanskem letu je ta državni zbor na predlog Vlade sprejel Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o obrambi, s katerim se je uredilo nekatera odprta vprašanja služenja v pogodbeni rezervni sestavi Slovenske vojske ter predvsem status pripadnikov Slovenske vojske po dopolnjenem 45. letu. Nadalje je bil na predlog Vlade sprejet Zakon o zagotavljanju sredstev za investicije v Slovenski vojski v letih 2021 do 2026, s katerim se je uredilo posodabljanje in opremljanje Slovenske vojske v navedenem obdobju. Uveljavljen je bil koncept enotnega vstopa v Slovensko vojsko, ki se je začel izvajati v tem mesecu, 5. julija, z napotitvijo prek 120 prostovoljcev na služenje vojaškega roka. V navedeni sklop ukrepov sodi tudi Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o službi Slovenski vojski, ki je danes na vaših klopeh in katerega cilj je: urediti problematiko delovnega časa in počitka pripadnikov Slovenske vojske v času njihove napotitve na mednarodne operacije in misije; dodatno urediti opravljanje vojaške službe in temeljne odnose pri njenem izvajanju ter posebne pravice, obveznosti in odgovornosti pripadnikov Slovenske vojske med opravljanjem te službe; dodatno urediti posebnosti delovnopravnega značaja, ki izhajajo iz posebnosti in odgovornosti vojaške službe, za katere so dosedanje izkušnje pri popolnjevanju in delovanju poklicne vojske pokazale, da niso ustrezno urejene; povečati zanimanje za zaposlitev v Slovenski vojski in zagotoviti načrtno zadrževanje kadrov ter zaustaviti zmanjševanje kadrovske sestave Slovenske vojske. Naj omenim samo najpomembnejše predlagane rešitve v tem zakonu. Drugače od splošne zakonodaje se ureja zahtevana stopnja izobrazbe za vojaka petega kariernega razreda, za katerega se zahteva najmanj srednja poklicna izobrazba. Gre za spregled stopnje izobrazbe, pri čemer se vojak lahko prerazporeja in povišuje le znotraj statusa vojaka, torej do čina naddesetnik. Dodatno se urejajo vprašanja štipendiranja. Kot ukrep za pridobivanje kandidatov za zaposlitev v Slovenski vojski se ustvarja pravna podlaga za financiranje pridobitve srednje poklicne oziroma strokovne izobrazbe kandidatu, ki je sklenil pogodbo o prostovoljnem služenju vojaškega roka. Na novo se ureja tedenski počitek v mednarodnih operacijah in misijah. Spremenjena ureditev je nujna, poudarjam nujna, zaradi velikega števila tožb in zahtevkov pripadnikov za izplačilo odškodnine zaradi neporabljenih dni tedenskega počitka v mednarodnih operacijah in misijah ter ustrezne sodne prakse. Za ovrednotenje popolne prepovedi, ki izhajajo iz pravice do stavke, se vojaškim osebam določa dodatek k plači v višini 4 % zadnje povprečne mesečne bruto plače v Republiki Sloveniji. Na novo se opredeljujejo možnosti, da lahko pripadnik, ki je v Slovenski vojski zaposlen več kot 10 let in je več kot tri leta najemnik službenega stanovanja, zaprosi za odkup tega stanovanja, če najemniku in uporabnikom to stanovanje pomeni edino stanovanje. Opredeljujeta se dodatni pravici družinskih članov pripadnika Slovenske vojske, ki je pri opravljanju vojaške službe izgubil življenje, in sicer prednost njegovih otrok pri vpisu v vrtec in povračilo stroškov vrtca. Urejena je možnost, da se ožjim družinskim članom omogoči brezplačen obisk pripadnika, ki se je v mednarodni operaciji oziroma misiji poškodoval oziroma ponesrečil ali zbolel tako, da je resno ogroženo njegovo življenje. Prevoz do nastanitve se lahko izvede tudi z vojaškim transportom, nastanitev pa se lahko organizira tudi v vojaških objektih. V zvezi z mnenjem Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora so bili vloženi amandmaji koalicije, ki so redakcijske narave in jih je potrdil tudi Odbor za obrambo. Poleg tega smo glede na mnenje podali obsežna dodatna pojasnila, obrazložitve in stališča, ki po našem mnenju ustrezno pojasnjujejo ter odgovarjajo na dileme in pripombe, ki jih je v svojem mnenju podala Zakonodajno-pravna služba. Spoštovane poslanke in poslanci, s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o službi v Slovenski vojski se zaokrožuje sklop ukrepov za ureditev statusa pripadnikov Slovenske vojske in povečanje zanimanja za vstop v različne strukture Slovenske vojske, od pogodbene rezervne sestave prek prostovoljnega služenja vojaškega roka do stalne sestave Slovenske vojske. Do sedaj sprejeti ukrepi v praksi že dajejo prve rezultate v povečanem zanimanju za vključevanje v različne vojaške strukture ter tudi v posodabljanju in opremljanju Slovenske vojske. S podporo zakonu, ki je pred vami, boste podprli prizadevanja, da se po dolgem obdobju životarjenja Slovenske vojske njen razvoj nadaljuje v smeri sodobne in učinkovite organizacije, ki bo sposobna izvajati svoje naloge, zagotavljati ustrezno obrambno sposobnost države in se soočati s sodobnimi varnostnimi izzivi. Najlepša hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa tudi vam. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za obrambo, zato za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku odbora gospodu Andreju Černigoju. Izvolite.
Spoštovana gospa podpredsednica, hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Odbor za obrambo je na 14. seji 17. 6. 2021 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o službi v Slovenski vojski, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Na seji odbora so sodelovali predstavnice in predstavniki Ministrstva za obrambo, Generalštaba Slovenske vojske, Kabineta predsednika vlade, Urada predsednika republike in Zakonodajno-pravne službe. V poslovniško določenem roku so bili vloženi amandmaji poslanskih skupin SDS, NSi in SMC k 1., 6., 8., 10., 15. in 32. členu predloga zakona. Uvodno dopolnilno obrazložitev predloga zakona je v imenu predlagatelja podal minister za obrambo mag. Matej Tonin. Zakon o službi v Slovenski vojski je po besedah ministra Tonina eden izmed tistih zakonov, ki podrobneje urejajo pravice in dolžnosti slovenskih vojakov, pripadnic in pripadnikov Slovenske vojske. Med bistvenimi rešitvami je izpostavil, da se drugače od splošne zakonodaje ureja zahtevane stopnje izobrazbe za vojaka petega kariernega razreda, za katerega se zahteva najmanj srednja poklicna izobrazba. Gre za spregled stopnje izobrazbe, pri čemer se vojak lahko prerazporeja in povišuje le znotraj statusa, torej do čina naddesetnik. Med bistvenimi rešitvami je minister izpostavil tudi dodatek za prepoved stavke v višini 4 % povprečne bruto plače ter zagotovitev ustreznega počitka pripadnicam in pripadnikom Slovenske vojske, ki služijo v mednarodnih operacijah in na misijah. Dodatno zakon ureja tudi vprašanje štipendiranja, predlaga se skrajšanje obveznosti štipendistov, da po končanem šolanju sklenejo pogodbo o zaposlitvi v stalni sestavi Slovenske vojske za določen čas, ki ne sme biti krajši, kot je bil čas štipendiranja. Novela med drugim ureja tudi ureditev reševanja stanovanjske problematike za aktivne in upokojene pripadnice in pripadnike Slovenske vojske. Obenem ureja obvezno dodatno pokojninsko zavarovanje in plačevanje prispevkov tudi ob odsotnosti z dela zaradi poškodbe pri delu ali poklicne bolezni. Za načelnika Generalštaba Slovenske vojske pa med drugim predvideva možnost predčasne upokojitve brez nižanja pokojnine. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe mag. Andreja Kurent je uvodoma izpostavila, da je Zakonodajno-pravna služba predlog zakona preučila z vidika njegove skladnosti z Ustavo Republike Slovenije, pravnim sistemom in z zakonodajno-tehničnega vidika in podala pripombe k večini členov. V nadaljevanju je izpostavila nedoslednost v predlogu zakona z ustavnopravnega, sistemskega in nomotehničnega vidika. V razpravi so razpravljavci iz koalicijskih poslanskih skupin podprli predlog zakona, ki bi moral biti po njihovem mnenju sprejet že veliko prej. Izpostavili so, da predlog zakona pomeni nadaljevanje nujno potrebnih normativnih sprememb, ki bodo povečale privlačnost vojaškega poklica in posledično izboljšale kadrovsko strukturo Slovenske vojske. Opozicijski poslanci so bili do zakona predloga bolj zadržani. V razpravi so se strinjali, da so nekatere rešitve resda namenjene izboljšanju statusa pripadnika Slovenske vojske, vendar jih je potrebno umestiti v ustrezni zakonodajni okvir, da zakonski predlog ne bi postal predmet odločanja na Ustavnem sodišču. Po opravljeni razpravi je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin SDS, NSi in SMC k 1., 6., 8., 10., 15. in 32. členu predloga zakona. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prvi dobi besedo gospod Jurij Lep, predstavil bo stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi, vsem lep dober večer! Slovenska vojska je pred kratkim praznovala svojo 30. obletnico obstoja in delovanja, in sicer na dan spomina, ko so leta 1991 v takratnih učnih centrih teritorialne obrambe na Igu in v Pekrah pri Mariboru sprejeli prvo generacijo slovenskih vojaških nabornikov. Vojska je v teh 30 letih doživela veliko sprememb. Ukinili smo naborniški sistem, vključili smo se v evroatlantske povezave, v zvezo Nato, že 24 let pa sodelujemo v mirovnih misijah. Hkrati je bila vojska zaradi varčevalnih ukrepov in pomanjkanja vizij spravljena na rob, zato je že več let zapored glede svoje pripravljenosti negativno ocenjena. Če smo v preteklih letih kot razlog za tako oceno navajali predvsem pomanjkanje sredstev in vojakov, je danes denarja, namenjenega obrambi, veliko več. Sprejet je bil celo poseben zakon o investicijah v Slovensko vojsko, prav tako se kaže tudi večja zagnanost glede pridobivanja kadrov, saj opažamo povečano zanimanje za prostovoljno služenje vojaškega roka in za vojaške tabore. Nihče pa ne želi govoriti o ključnih vzrokih za nezavidljivo stanje, v katerem se je po 30 letih znašla Slovenska vojska, to pa je pomanjkanje vizije ter jasne obrambne politike in kriza vodenja in poveljevanja, kar je posledica predvsem negativne kadrovske selekcije. Razdvojena politika pa enostavno ne ve, kaj bi z vojsko sploh počela, namesto da bi s širšim konsenzom iskala njeno nadaljnjo pot. Vojska zaradi vsega tega postaja po eni strani utrujena od vseh sprememb, po drugi strani pa tudi vedno bolj spolitizirana. Zato se sprašujemo, ali bo politika končno sposobna najti konsenz, kakšno vojsko si sploh želimo in v kateri smeri jo bomo razvijali. Prvi korak v tej smeri bi lahko predstavljala že novela Zakona o službi v Slovenski vojski. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev menimo, da bo k temu prispevala predvsem uvedba novih ukrepov, kot so štipendije in pomoč pri dodatnem izobraževanju, možnost najema in odkupa službenega stanovanja, ugodnosti in dodatne pravice za družinske člane pripadnikov Slovenske vojske, posebne denarne nagrade, uvedba tedenskega počitka na mednarodnih operacijah in misijah, dodatek k plači za prepoved stavke, prednostna zdravstvena obravnava ter ureditev obveznega dodatnega pokojninskega zavarovanja in plačevanja prispevkov v primeru odsotnosti z dela zaradi poškodb pri delu. Kljub temu smo v Poslanski skupini nepovezanih poslancev že na seji Odbora za obrambo opozorili predvsem na dve vsebinski vprašanji. Prvič. Zakaj se v noveli črta dosedanja rešitev glede subvencioniranja dela oskrbnine za varstvo predšolskih otrok pripadnikov Slovenske vojske? In drugič. Zakaj se v predlogu zakona odpravlja možnost zagotavljanja potrebnih nastanitvenih zmogljivosti z gradnjo ali z nakupom varovanih stanovanj za oskrbo nekdanjih pripadnikov Slovenske vojske? Zanimalo nas je, kakšne alternative na tem področju ponuja Vlada v predlagani spremembi zakona. Ti dve spremembi bi namreč po mnenju naše poslanske skupine bili ravno v nasprotju z namenom oziroma ciljem te novele, to pa so stimulacija zaposlitev in kadrovska popolnitev Slovenske vojske ter izboljšanje socialnega položaja pripadnikov Slovenske vojske ter zagotovitev ustrezne socialne varnosti po koncu kariere v Slovenski vojski. S strani Vlade smo prejeli pojasnilo in tudi zagotovilo, da se namesto sedanje ureditve glede subvencioniranja dela oskrbnine varstva predšolskih otrok v noveli opredeljujeta dodatni pravici družinskih članov pripadnika Slovenske vojske, ki je pri opravljanju vojaške službe izgubil življenje, in sicer prednost njegovih otrok pri vpisu v javne ali zasebne vrtce ter povračilo stroškov javnega ali zasebnega vrtca. Enaka ureditev namreč velja tudi že zdaj za policiste. Poleg tega so nam pojasnili, da se namesto sedanje določbe glede zagotavljanja potrebnih nastanitvenih zmogljivosti za oskrbo nekdanjih pripadnikov Slovenske vojske v noveli zakona ureja možnost odkupa stanovanj. Če pogledamo podrobneje, se bo pripadniku Slovenske vojske, ki je zaposlen več kot 10 let in je več kot tri leta najemnik službenega stanovanja, dala možnost odkupa tega stanovanja. Predlagana rešitev tako omogoča trajno reševanje stanovanjskih problemov, skrb za nekdanje pripadnike Slovenske vojske ter način za postopno posodobitev vojaškega stanovanjskega sklada. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev bomo dobronamerne rešitve in izboljšave za položaj pripadnikov Slovenske vojske, ki jih prinaša predlog novele Zakona o službi v Slovenki vojski, seveda podprli. Hkrati pa opozarjamo na nekatere pripombe Zakonodajno-pravne službe, ki izpostavlja predvsem vprašanje skladnosti predloga zakona z ustavnim načelom enakosti, z načelom pravne države in z načelom svobodne podjetniške pobude. Tako da Vlado pozivamo k ustrezni rešitvi odprtih vprašanj ter od nje pričakujemo, da bo zakon v nadaljevanju še nadgradila in ga spravila v ustrezen zakonodajni okvir, tako da novela kljub dobremu namenu ne bi nazadnje končala svoje poti na Ustavnem sodišču. Hvala za pozornost.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Jani Ivanuša bo predstavil stališče Poslanske skupine SNS. Izvolite.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Lep pozdrav še enkrat vsem tukaj prisotnim! Država Slovenija, naša domovina temelji na vojski, saj smo si z njo pred dobrimi 30 leti izborili samostojnost. Pred kratkim smo praznovali 30. obletnico naše domovine, česar pa na žalost veliko ljudi ne ceni ali pa celo ne razume pomena samostojnosti. Zanimanje za Slovensko vojsko je v zadnjih letih zelo upadlo, kar nam daje veliko vedeti o sami mentaliteti naše družbe. V Slovenski nacionalni stranki absolutno podpiramo predloge, ki bodo povečali zanimanje za vojsko. Dokler živimo v miru, se veliko ljudem naivno zdi, da vojske ne potrebujemo, tako kot se nekaterim zdi, da ne potrebujemo oziroma ne potrebujejo tako imenovanega zavarovanja, dokler ne pride do situacije, kjer bi to še kako obžalovali. Patriotizem je eden izmed glavnih razlogov, zakaj se moški želijo pridružiti obrambnim silam domovine. V zakonu so dobri predlogi, kako narediti vojsko privlačnejšo in popularnejšo. Ekonomski razlogi igrajo pomembno vlogo pri izbiri vojaškega poklica, pa vendar sta še vedno patriotizem in mentaliteta ljudi tista, ki bosta vojsko naredila moškim pomembnejšo in jih odvrnila od novodobne agende, ki šibi celotno Evropo. V Slovenski nacionalni stranki podpiramo zakon, ki bo uredil problematiko počitka na mednarodnih operacijah in tudi dodatno uredil delovno problematiko vojaškega poklica. Hkrati pa si želimo, da bi se tudi duh patriotizma v naši državi začel povečevati, saj nas novodobni globalistični tokovi silijo v dekadenco in propad. Da je moški ponosen na svojo domovino, da se zaveda svoje preteklosti in izjemnega pomena vojske ob času krize, bo spodbudilo zanimanje za vojsko bolj kot kakorkoli kaj drugega. V Slovenski nacionalni stranki pa absolutno nasprotujemo degenerativni ideji, da se bodo po novem tudi v tako pomembni organizaciji, kot je vojska, urejale še pravice istospolne partnerske skupnosti pripadnikov. Mi pravimo, vojska je vojska. Ali bomo sedaj še tukaj plačali agendo LGBT, ki že tako uničuje našo družbo in naše otroke, bomo zdaj to vrinili še v vojsko? Na misijah že tako nima žena ali punca vojaka kaj iskati, sedaj pa bi radi povrh vsega še enačili istospolne partnerske zveze, kar se tiče bivanja vojaka v tujini. Pa kam smo mi to prišli? V Slovenski nacionalni stranki takim predlogom ostro ostro nasprotujemo. Kot že rečeno, smo zakon podprli na matičnem delovnem odboru, vendar pa podporo temu na plenarni seji umikamo. Hvala lepa in lahko noč.
Hvala lepa tudi vam in lahko noč tudi vam. Naslednji ima besedo gospod Jožef Lenart, predstavil bo stališče Poslanske skupine SDS. Izvolite.
Lepa hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Spremembe in dopolnitve Zakona o službi v Slovenski vojski so pripravljene za ureditev delovnega časa in počitka pripadnikov Slovenske vojske med napotitvijo na mednarodne operacije in misije, povečanje zanimanja za zaposlitev v Slovenski vojski s tem, da se izboljšujejo pogoji, ter s ciljem uskladitve zakona z Zakonom o spremembah in dopolnitvah Zakona o obrambi. Z drugimi besedami gre za to, da se doseže zastavljene cilje te vlade, da se poveča zanimanje za vojaško službo, motivira morebitne nove pripadnike ter seveda da se Slovensko vojsko okrepi. Poglavitne rešitve zakona oziroma sprememb so: s treh na pet let se podaljšuje čas, ko morata biti podčastnik in časnik po izpolnitvi pogojev povišana v neposredno višji čin s ciljem lažjega vodenja kariernih poti in pravičnega napredovanja; drugače bo urejana zahtevana stopnja izobrazbe za vojaka petega kariernega razreda, za katerega je zahtevana najmanj srednja poklicna izobrazba; predlaga se skrajšanje obveznosti štipendistov, in sicer da po končanem šolanju, ko so bili štipendirani s strani Ministrstva za obrambo, pogodbo o zaposlitvi v stalni sestavi Slovenske vojske sklenejo za določen čas, ki ne sme biti krajši, kot je bil čas štipendiranja. Predvideno je tudi skrajšanje časa, ko mora štipendist po koncu štipendiranja ostati v službi v rezervni sestavi Slovenske vojske. Kot ukrep za pridobivanje kandidatov za zaposlitev v Slovenski vojski je ustvarjena tudi pravna podlaga za financiranje pridobitve srednje poklicne oziroma strokovne izobrazbe kandidatu, ki je sklenil pogodbo o prostovoljnem služenju vojaškega roka. Izjemoma in z omejitvijo je uvedena možnost oblikovanja večnazivnosti pri nekaterih formacijskih dolžnostih, kar je doslej veljalo le za specialistična dela ali naloge. Potem je tukaj še sprememba ureditve pravice do počitka na mednarodnih operacijah in misijah, in sicer se predvideva koncentrirano koriščenje tedenskega počitka in popolno izključitev pripadnikov Slovenske vojske iz siceršnjega delovnega okolja na mednarodnih operacijah in misijah. Tako se bosta omogočila nepretrgani 24-urni počitek in ustrezna regeneracija pripadnikov Slovenske vojske na misijah. Za primere, ko na mednarodnih operacijah in misijah zaradi operativnih razlogov oziroma narave dela ni mogoče zagotavljati tedenskega počitka, pa bo po novem pripadnik upravičen do enega dneva posebnega dopusta v obdobju sedmih zaporednih dni. Tudi v Slovenski demokratski stranki oziroma poslanski skupini smo podali nekatere dobre predloge, ki so ta moment vključeni v te popravke zakona in v ta zakon, ter nas veseli, da Vlada pelje vizijo razvoja Slovenske vojske, da ne popušča in je uspešna pri obračanju dolgoletnih negativnih trendov v Slovenski vojski na boljše. Predlog je dober, tako da v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke zakon podpiramo. Ve se, da Slovensko vojsko prav tako ves čas podpiramo. Vsem deležnikom, ki skrbite za to, da Slovenci lahko mirno spimo, pa hvala. Velika hvala vsakemu vojaku in vojakinji. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Rudi Medved, predstavil bo stališče Poslanske skupine LMŠ. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani, spoštovane! Slovenska vojska uživa med ljudmi konstanten ugled in spoštovanje, kar kaže, da smo uspeli zgraditi dovolj robusten sistem, dovolj odporen sistem, ki ne podlega vsakokratni menjavi oblasti in ves čas ohranja svoje temeljno poslanstvo varnostnega stebra države. Trenutna oblast si prek obrambnega ministra Tonina ves čas prizadeva vsiliti javnosti in vojski vtis, da smo v opoziciji proti Slovenski vojski, češ, kdor ni za oklepnike, je pa proti vojski, in kdor je proti vojski, je proti tej državi. Tako prozorno to tezo izpeljeta vladajoči SDS in NSi, ki si hočeta prisvojiti nekakšen patronat nad obrambnim sistemom. Dejstva govorijo drugače. Medtem ko obrambni minister s svojimi bravurami tankista in bombaša hoče prepričati, da je prav on vstavil nagel trend upadanja stanja sestave vojske, se je to zgodilo predvsem v letih 2019 in 2020, tudi zato ker je vlada Marjana Šarca postopno, vendar dovolj občutno dvigovala obrambni proračun, uredila nagrajevanje vojaških oseb pri sklepanju ali podaljševanju pogodb za določen čas, kar je neposredno zadevalo 3 tisoč vojakov, uredila izplačevanje dodatka za povečan obseg dela, začela reševati položaj vojakov po 45. letu starosti, predvidela je denar za nakup osebne opreme za vojake. Če bi torej ta vlada sledila prejšnji pri postopnem dvigovanju proračuna za vojsko, bi bilo v praksi dovolj denarja za investicije, tudi za transportno letalo, helikopterje, protiletalske in protioklepne sisteme, zaščitno opremo za vojake in tehniko, uporabno ob naravnih nesrečah. Za marsikaj od tega bo zmanjkalo, če bo šlo 400 milijonov za nepotrebne oklepnike. Nujno je seveda urediti delovni čas in počitek vojakov na misijah. Tožbe namreč državo preveč stanejo. Nujno je urediti priznavanje izobrazbe, obveznosti štipendistov in rezervistov, kompenzacijo zaradi prepovedi stavke, najemanje stanovanj, pravice svojcev ob morebitni smrti vojaka in še mnogo je teh vprašanj, povezanih s statusom, ki jih skuša urejati ta zakon. Ampak ne na tak način, ne na način, da pri urejanju statusa slovenskega vojaka, kar je sicer nujno zaradi zaposlenih v vojski in zaradi večjega zanimanja za poklic vojaka, obrambni minister prinaša v parlament zakon, ki mu pravna stroka očita vse, kar se mu je sploh očitati dalo. Zakon je v nasprotju s celo kopico členov ustave, v koliziji z delovnopravno zakonodajo in sistemom plač v javnem sektorju. Skratka, mnenje Zakonodajno-pravne službe presega obseg samega zakonskega gradiva. Tisto, kar posebej bode v oči, ampak to je zdaj že ustaljen način dela te vlade, pa je, da vsa dobronamerna opozorila, kako popraviti zakon, da bo vsaj približno v skladu s pravnim redom, ta vlada preprosto ignorira. Učinek utegne biti zato ravno nasproten od namena. Dober namen urediti status vojaka in narediti vojaški poklic bolj vabljiv utegne zvodeneti zaradi vehementnega vztrajanja obrambnega ministra pri spornih rešitvah v tem zakonu. V Listi Marjana Šarca smo snovalcem zakona že na odboru svetovali, naj za božjo voljo spravijo zakon v red, če hočejo dobro tistim, ki jim je namenjen, to pa je slovenskim vojakom.
Hvala lepa. Ponovno dobi besedo gospod Samo Bevk, predstavil bo stališče Poslanske skupine SD. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! V stranki Socialnih demokratov vidimo vojsko kot enega temeljev državnosti, pa ne samo vojske, ampak tudi močno socialno državo, javno in vsem dostopno zdravstvo, jasno delitev oblasti ali pa ne nazadnje naš odnos do pravne države. Socialni demokrati prav tako čutimo dolžnost, da se oglasimo pri tej pomembni temi, ker se zavedamo in prepoznavamo težave v Slovenski vojski, tudi zato ker smo ta resor vodili in težave skušali reševati. V času našega zadnjega vodenja obrambnega resorja v mandatu 2014–2018 so bile na ministrstvu pripravljene tudi rešitve za predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o službi v Slovenski vojski, vendar do njegove obravnave na Vladi in v Državnem zboru žal ni prišlo, ker so proceduro prehitele predčasne volitve. Predlagani noveli zakona Socialni demokrati ne bomo nasprotovali. Naša ocena je, da gredo posamezne rešitve v pravo smer. Tu mislimo predvsem na pripadnice in pripadnike Slovenske vojske, ki poleg tega, da se usposabljajo za izvajanje vojaških nalog, v vsakokratnih naravnih in drugih nesrečah vedno nesebično priskočijo na pomoč pri reševanju ljudi in njihovega premoženja. Bomo pa ponovno opozorili na dve določbi predlagane novele zakona, na 19. člen, ki dopolnjuje 68. člen veljavnega zakona, s katerim se ureja dokup zavarovalne dobe. S predlagano dopolnitvijo se ureja status vojaške osebe po prenehanju opravljanja nalog načelnika Generalštaba Slovenske vojske. Gre torej za najvišjo vojaško formacijsko dolžnost, ki jo lahko zaseda vojaška oseba, in predstavlja tudi vrh vojaške karierne poti. Socialni demokrati ne vidimo nobenega argumenta, da zaradi upoštevanja vojaške hierarhije ne bi bilo primerno, da vojaška oseba po prenehanju opravljanja dolžnosti načelnika Generalštaba Slovenske vojske še naprej opravlja dela v vojaški strukturi. Predlagana rešitev bi bila unikum v naši ureditvi, saj takšnega privilegija nima noben poklic niti poklicna skupina. Poleg tega bi prišlo do podvajanja pravic, saj za vojaške osebe velja, da se jim na podlagi sistema obveznega dopolnilnega pokojninskega zavarovanja nabirajo v pokojninskem stebru dodatna finančna sredstva, ki omogočajo tudi upokojitev po sistemu poklicnega upokojevanja. Menimo, da znotraj vojaške organizacije že sedaj obstajajo formacijska delovna mesta, na katera bi se lahko razporedilo bivše načelnike in se tako njihovo bogato znanje s pridom izkoristilo. Možnost predčasne upokojitve brez znižanja pokojnine, kot je to določeno v 38. členu Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, bi bila sicer možna v primeru, če ne bi obstajala možnost prerazporeditve take osebe na ustrezna dela na ministrstvu ali v drugem državnem organu. Prepričani smo, da se bivše načelnike lahko ustrezno prerazporedi znotraj Slovenske vojske, ministrstva oziroma v druge državne organe. Opozoriti želimo še na 28. člen novele zakona, ki pomeni nov 89.a člen, kjer se za nezaposlenega zakonca uvajajo dodatne pravice. Menimo, da ne bi bilo pošteno do zakoncev drugih javnih uslužbencev, ki spremljajo partnerje v tujini, da bi samo pripadniki Slovenske vojske imeli ta privilegij. Takšno ureditev bi bilo potrebno uveljaviti za vse partnerje javnih uslužbencev v tujini. Kot sem že omenil, predlagane rešitve v noveli Zakona o službi v Slovenski vojski gredo v smeri reševanja nekaterih zatečenih stanj v Slovenski vojski, zato Socialni demokrati predlagani noveli zakona kljub nekaterim pomislekom ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Naslednji je na vrsti gospod Andrej Černigoj, predstavil bo stališče Poslanske skupine NSi. Izvolite.
Spoštovana gospa podpredsednica, hvala za besedo, tretjič. Spoštovani državni sekretar, cenjeni zbor! Z Zakonom o službi v Slovenski vojski, ki je bil sprejet leta 2007, so bili v začetni fazi doseženi pozitivni učinki pri pridobivanju, nagrajevanju in zadrževanju kadra. Z nastopom finančne krize ter posledično s finančnimi omejitvami v obrambnem resorju pa so se pozitivni učinki zakona pri nagrajevanju, pridobivanju kadrov po letu 2010 praktično izničili. Število pripadnikov stalne sestave Slovenske vojske se je začelo zmanjševati in ni bilo več mogoče zagotoviti načrtovanega obsega popolnitve stalne sestave. V obdobju od leta 2007 do konca leta 2020 se je število pripadnikov stalne sestave zmanjšalo za 686 pripadnikov in pripadnic. Nova Slovenija in koalicijske stranke želimo z zakonom o službi v Slovenski vojski narediti poklic pripadnika Slovenske vojske privlačnejši za slehernega državljana Republike Slovenije. Zato predlagamo skrajšane obveznosti štipendistov, da po končanem šolanju namesto dvakratnega časa štipendiranja pogodbo o zaposlitvi v stalni sestavi Slovenske vojske sklenejo za določen čas, ki ne sme biti krajši, kot je bil čas štipendiranja. Predvideno je tudi skrajšanje časa, ko mora štipendist po koncu štipendiranja ostati v službi v rezervni sestavi Slovenske vojske. Pomembna novost je sprememba ureditve pravice do počitka v mednarodnih operacijah in misijah, v nadaljevanju MOM, ki predvideva koncentrirano koriščenje tedenskega počitka in popolno izključitev pripadnikov Slovenske vojske iz siceršnjega delovnega okolja v MOM, s čimer bosta možna nepretrgani 24-urni počitek in ustrezna regeneracija pripadnikov. Za primere, ko v MOM zaradi operativnih razlogov oziroma narave dela ni mogoče zagotoviti tedenskega počitka, se uvaja institut posebnega dopusta, po katerem bo pripadnik upravičen do enega dneva posebnega dopusta v obdobju sedmih zaporedni dni, poseben dopust se v MOM izkoristi po odločitvi nadrejenega in skladno s potrebami službe. Če to ne mogoče, bo pripadnik dopust izkoristil takoj po prihodu z MOM oziroma najpozneje v dveh mesecih po vrnitvi domov. Določata se tudi dodatni pravici družinskih članov pripadnika Slovenske vojske, ki je pri opravljanju vojaške službe izgubil življenje, in sicer prednost njegovih otrok pri vpisu v vrtec in povračilo stroškov vrtca. Služenje v Slovenski vojski je domoljubno in specifično. Prepoved stavke je jasno zapisana v Zakonu o obrambi, zato se vojaškim osebam določa dodatek k plači v višini 4 %. Nova Slovenija je s prevzemom Ministrstva za obrambo obrnila trend Slovenske vojske navzgor, saj se je razlika med številom odhodov in številom prihodov v Slovensko vojsko bistveno zmanjšala. Pripadnicam in pripadnikom Slovenske vojske smo vrnili dostojanstvo z Zakonom o spremembah in dopolnitvah Zakona o obrambi, kjer so bili sprejeti sistemski ukrepi, ki omogočajo podaljšanje pogodbe o zaposlitvi vojakov v Slovenski vojski na določenih formacijah dolžnosti tudi po 45. letu ter možnost zaposlitve po preteku pogodbe v Slovenski vojski v drugih državnih organih pod bistveno ugodnejšimi pogoji. Navedeni zakon je prinesel tudi ukrepe za učinkovitejše popolnjevanje pogodbene rezervne sestave Slovenske vojske. Za Poslansko skupino Nova Slovenija – krščanski demokrati je Slovenska vojska pomemben del slovenske družbe, zato bomo soglasno podprli zakon o službi v Slovenski vojski. Hvala za pozornost in lep večer.
Hvala lepa tudi vam. Naslednja je na vrsti gospa Monika Gregorčič, predstavila bo stališče Poslanske skupine SMC. Izvolite.
Lep dober večer vsem še enkrat! Pred nami je predlog vladne novele Zakona o službi v Slovenski vojski, ki na novo ureja nekatere odnose v vojaški organizaciji z namenom, da bi prenovljen sistem omogočil učinkovitejše delovanje Slovenske vojske in večjo motiviranost njenih pripadnikov. Predlog zakona tako med drugim ureja vprašanje štipendiranja in financiranja pridobitve izobrazbe kandidatu, ki sklene pogodbo o prostovoljnem služenju vojaškega roka. Obenem zakonski predlog ureja obvezno dodatno pokojninsko zavarovanje in plačevanje prispevkov tudi ob odsotnosti z dela zaradi poškodbe pri delu ali poklicne bolezni. V primeru, ko so vojaki na dolžnosti na mednarodnih vojaških misijah, se uvaja nov sistem dnevnega in tedenskega počitka. Sprememba obstoječega sistema je nujna, saj do sedaj veljaven režim vojakom ne omogoča porabe prostih dni. Za načelnika Generalštaba Slovenske vojske se med drugim predvideva možnost predčasne upokojitve brez znižanja pokojnine. V Poslanski skupini Stranke modernega centra to novelo zakona podpiramo in jo prepoznavamo kot nadaljevanje nujno potrebnih normativnih sprememb, ki bodo omogočile, da se Slovenska vojska kadrovsko okrepi. Predlog tega zakona razumemo kot načrten začetek prizadevanj v smeri krepitve privlačnosti vojaškega poklica. Naklonjeni smo ukrepom in aktivnostim, ki bodo ohranili oziroma še dodatno povečali atraktivnost prostovoljnega služenja vojaškega roka in na ta način tudi profesionalizacijo Slovenske vojske. Njen ustroj mora biti zanesljiv, sistemi znotraj njenih enot pa učinkoviti. Pomen takšne vojske je za državo vitalnega pomena, in to v vsakem trenutku, ne glede na razmere, v katerih se država nahaja. Kot rečeno, poslanci Stranke modernega centra bomo predlog te zakonske novele podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kot zadnji danes bo stališče Poslanske skupine Desus predstavil gospod Franc Jurša. Izvolite.
Še enkrat hvala za besedo. Lep pozdrav tistim, ki so še v dvorani! Slovenska vojska se že leta srečuje s pomanjkanjem kadra. Skozi leta so poskušali na različne načine mladim poklic vojaka približati tako, da so se pred leti začeli dijaški in študentski tabori, ki so mladim za nekaj dni omogočili doživeti, kako je biti vojak Slovenske vojske. Odzivi so bili odlični in veliko mladih je na takšen način opravilo obvezno prakso, precej pa je tudi posameznikov, ki so želeli preizkusiti telesno in psihično pripravljenost. Dodatna motivacija skozi leta so bile tudi denarne nagrade, možnosti najema stanovanj, zagotavljanja napredovanja, štipendiranja in še kaj bi lahko našteli. A vseeno je poklic vojaka Slovenske vojske izgubljal na priljubljenosti. Kot suverena država moramo biti sposobni zavarovati svoje državljane in svoje interese, zato tudi potrebujemo vojsko. Vendar pa to ne velja le za čas agresije, slovenski vojaki so aktivni tudi v času naravnih nesreč, kjer s svojo tehniko in s svojim znanjem pomagajo na različne načine. Spomnimo se žledoloma iz leta 2014. Tudi v primeru reševanja v gorah je angažirana ekipa Slovenske vojske, ki skupaj z gorsko reševalno službo rešuje življenja v najtežje dostopnih predelih slovenskih gora. Nujni prevozi bolnikov v bolnišnice in prevozi novorojenčkov prav tako niso tuji našim helikopterskim enotam. Slovenska vojska je tako nepogrešljiv del pri reševanju življenj in pomoči po naravnih nesrečah. S tem razlogom ne smemo dopustiti, da bi pustili Slovensko vojsko kadrovsko podhranjeno. Takšne stimulacije za na novo zaposlene in že aktivne pripadnike so še najmanj, kar lahko naredimo. Nagrajevanje za podpis pogodbe za daljše obdobje je resda izjema od drugih poklicev, vendar pa se moramo zavedati, da je znanje, ki ga vojak prejme v vojski, težko izkoristiti v civilnem življenju. Zakonsko opredeljena nagrada bi tako še dodatno spodbudila posameznike, da se odločijo za poklic vojaka. Tudi urejanje štipendiranja je bolj privlačno za mlade. Dvakratni čas služenja vojske, kot se prejema štipendijo, je za marsikoga lahko predolgo obdobje. Ne smemo pozabiti, da so v večini primerov mladoletni dijaki tisti, ki se odločijo za štipendiranje. V zadnjih letih je bilo napisanih veliko člankov, kako je vojak na poti v službo ali iz službe reševal udeležence v nesreči. S tem je opravljal svoj temeljni poklic reševanje življenj, zato v Poslanski skupini Desus podpiramo predlog, da je vojak tudi med potjo zavarovan in zaščiten. V Poslanski skupini Desus bomo predlagani zakon podprli.
Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona in se vsem sodelujočim zahvaljujem. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri v okviru glasovanj. S tem tudi prekinjam to točko dnevnega reda in 24. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri zjutraj. Vsem želim lep večer.