Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 21. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednja poslanka in poslanci: Janja Klasinc, Anton Urh, mag. Branko Grims, Vili Trofenik, Roberto Battelli, Tadej Slapnik, Franc Jurša, Janko Veber in mag. Andrej Vizjak. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre k 1. točki dnevnega reda, varuhinjo človekovih pravic dr. Zdenko Čebašek Travnik k 30. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 21. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje z dne 8. 10. 2010. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točke z dnevnega reda nisem prejel. Odbor za kulturo, šolstvo in šport in mladino je predlagal Državnemu zboru, da dnevni red 21. seje razširi z obravnavo predloga sklepa o soglasju k spremembam in dopolnitvam pravilnika o pogojih, merilih in postopku za razporeditev sredstev fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji. Predlog za širitev je v nasprotju s 6. in 7. odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora, zato Državni zbor o tem predlogu ne bo razpravljal in ne glasoval. Zbor iz istega razloga ne bo razpravljal in glasoval o predlogu Odbora za zdravstvo, ki je Državnemu zboru predlagal, da dnevni red 21. seje razširi z obravnavo predloga za sprejem avtentične razlage prvega odstavka v povezavi z drugim odstavkom 41. b člena Zakona o zdravniški službi. Prehajamo na določitev dnevnega reda. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste pa prejeli s sklicem. Prehajamo na glasovanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 51 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 21. seje zbora določen. Prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15. uri s 1. točko dnevnega reda, to je z vprašanji poslank in poslancev. Hvala lepa.
Spoštovane kolegice in kolegi poslanci! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 35 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute, predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da so na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec postavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki postavi vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30-ih dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki postavi vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministri: dr. Franc Križanič, minister za finance, dr. Igor Lukšič, minister za šolstvo in šport, od 15.45 dalje, Samuel Žbogar, minister za zunanje zadeve, ter dr. Roko Žarnić, minister za okolje in prostor od 20.30 dalje. Na klop ste prejeli tudi pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na postavitev poslanskih vprašanj. Kot rečeno, bo na prva štiri vprašanja odgovarjal predsednik Vlade Borut Pahor. Poslansko vprašanje mu bo najprej postavil Zmago Jelinčič Plemeniti, Slovenska nacionalna stranka. Prosim.
Hvala lepa in prav lep pozdrav vsem skupaj! Gospod predsednik, mene zanima: Kako Vlada kontrolira delovanje naše največje banke, Nove Ljubljanske banke? Kot vidimo, je treba ves čas dajati neke denarje, da pokrivamo neke izgube, slabo poslovanje, razne nagrade, kot jih je dobil recimo gospod Kramar, milijon evrov, da je slabo delal v banki. Enkrat smo že reševali banko z denarjem nas vseh. Zdaj, kot kaže, jo bomo morali zopet. Pa najprej je bilo rečeno 400 milijonov evrov, pa 200 milijonov evrov. Pravzaprav pa človek niti ne ve. Kako deluje ta naša banka? Izgleda, da nima nobenega nadzora. Vzemimo primer pivovarne v Tuzli. Tam je Nova Ljubljanska banka skoraj 20 % lastnik. Ta pivovarna posluje z minusom. V zadnjem letu je bil izguba 2 milijona evrov. Zanimivo je to, da navkljub temu, da je tako velika izguba, in glede na to, da je Nova Ljubljanska banka dala Pivovarni v Tuzli 5 milijonov evrov denarja, kapitala, obratnih sredstev v gotovini, seveda naši predstavniki ne hodijo na razne, kaj jaz vem, skupščine delničnega društva Pivovarne Tuzla. Naših predstavnikov, ki so 20 % lastniki, ne zanima, kaj je z denarjem, ki ga slovenska država daje v Tuzlo. Kakor kaže, in nekateri mali delničarji pravijo, da so bili ti milijoni pravzaprav posojeni lastniku gospodu Hilmu Selimoviću, ki je lastnik sarajevske pivovarne in obenem tudi lastnik podjetij, ki pivovarni v Tuzli dobavljajo surovine po bistveno višjih cenah, kot so te cene surovin na odprtem trgu. Človek se vpraša, zakaj, kako, ali bo kdo odgovarjal, ali se bo nadaljevalo tisto, kar se ves čas. V Sloveniji se lahko na veliko krade, na veliko goljufa, na veliko izigravajo zakoni, pa se nikomur nič ne zgodi. Če bo kdo kaj narobe rekel, pa ga bodo odstranili s pomočjo policije, zaprli, pretepli, mu poslušali vse skupaj in ga absolutno onemogočili tako na političnem kot tudi na normalnem življenjskem parketu. Prosim, če mi lahko odgovorite vsaj okvirno o tem.
Hvala lepa. Prosim, gospod predsednik Vlade Borut Pahor.
Rade volje vam odgovorim, spoštovani gospod poslanec, na to vprašanje. Tudi zato, ker se mi zdi, da je treba javnosti nekoliko jasneje, tudi s preprostimi besedami, in zato nekoliko bolj površno, pojasniti, kaj pravzaprav pomeni, če je država večinski lastnik, recimo Nove Ljubljanske banke, kot pravzaprav edine sistemske banke znotraj slovenskega bančnega sistema. Najprej, da kasneje ne pozabim povedati, nadzor nad poslovanjem družbe, tudi v tem primeru Nove Ljubljanske banke, ne glede na to, da je država večinski lastnik, ne izvaja lastnik neposredno, ampak izvaja nadzorni svet. In nadzorniki niso dolžni pojasnjevati svojih odločitev in niso odgovorni za svoje odločitve delničarjem, kot se napačno misli v javnosti, to bi želel povedati, ampak družbi. Vlada nima te možnosti, da bi poklicala recimo tiste člane nadzornega sveta, ki jih je bila imenovala kot delničar v tej družbi, da bi jim dala navodila. Nima te možnosti. Oni so pri svojih odločitvah avtonomni in zato tudi odškodninsko odgovarjajo. V javnosti se zato prehitro delajo napačni sklepi, češ, če in kolikor bo država večinski lastnik Nove Ljubljanske banke, toliko bolj bo lahko Vlada neposredno vodila njeno politiko. To ni res. Vlada te politike, tudi če bi hotela, ne sme voditi. Ne samo zaradi korporacijskega prava, ampak tudi zato, ker je urejeno tako, da nadzorniki odgovarjajo družbi in ne delničarjem. Nadzorni svet je sprejel odločitev o dokapitalizaciji, to sprašujete, spoštovani gospod poslanec. In sprašujete v bistvu, kako bo reagirala Vlada na to. Jutri imamo delovni sestanek te vrste, verjetno bomo nadaljevali odločanje o tem vprašanju na četrtkovi seji Vlade. Odločitev ni tako enostavna, in moramo temeljito proučiti vse možnosti, ki so pred nami. Zakaj spet pravim to? Ker ne bi rad, da bi javnost napačno razumela, da slovenska vlada s tem, ko ohranja, če se za to odloči s svojimi odločitvami Državni zbor, država, svoj večinski delež v NLB, potem preko nje tudi neposredno vodi politiko. Ne. To moramo imeti razčiščeno. Zato imamo tudi jasno definirane odgovornosti članov nadzornega sveta.Oni so odgovorni družbi, ne delničarjem, mi pa lahko s svojimi stališči sporočamo, kakšna so pričakovanja Vlade kot enega od lastnikov, enega od delničarjev. To je vse, kar lahko storimo. O tem, kakšna bo odločitev Vlade v zvezi z dokapitalizacijo, pa bo sporočeno javnosti, ko bo Vlada to odločitev sprejela. Zaenkrat poznamo odločitev nadzornega sveta. Ta je sprejel odločitev o dokapitalizaciji v vrednosti 250 milijonov. In javnost se utegne vprašati, ali se državi splača iz proračuna, in sicer iz bilance B, dokapitalizirati banko, ki smo jo enkrat že, recimo temu, sanirali, in jo sanirati znova, ali pa namesto tega, da damo denar iz žepa davkoplačevalcev za dokapitalizacijo, poiščemo ali banka poišče novega partnerja, s čimer pa država izgubi večinski delež, čeprav lahko na drug sistemski način ohrani kontrolo nad svojimi strateškimi usmeritvami. Zato je to vprašanje absolutno legitimno vprašanje in si ga ne samo smemo, ampak tudi moramo zastaviti. Vlada si ga, in ko bomo ta odgovor dali, ga bomo tudi posredovali temu visokemu zboru.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod Jelinčič? Prosim.
Hvala lepa. Gospod predsednik, odgovorili ste mi pravzaprav, da država ne kontrolira banke, kar pomeni, da davkoplačevalci dajemo denar nekomu, ki ga lahko troši, kot mu "paše", z levo roko, z desno roko, daje posojila ali darila raznim ljudem, ki so jim pogodu, in morda potem dobivajo še kakšne procente za v žep. Vsak lastnik ima pravico zahtevati odgovor na to, kam gre njegov denar, če je v neki firmi, v neki delniški družbi, vsak lastnik. Ampak če je država lastnica, potem ima država pravico, ne le pravico, država ima dolžnost zahtevati odgovore. In kot vidim, je tule "ne, nočemo, ne moremo, to ni naša zadeva... " Kako ni naša zadeva? Kako ni zadeva Vlade? Seveda je zadeva Vlade, saj gre vendar za denar vseh ljudi, ki težko živijo, zelo težko živijo in zdaj bodo dobili še eno porcijo v višini 250 milijonov evrov, ki jih bodo morali dati, pa bi bilo bolje, če jih že moramo dati, namesto da smo jih dali Grkom, da bi jih dali v našo banko, če je že na tem. Ampak kaj je bistveno? Nihče ne odgovarja, denar se deli in denar se meče naokrog. Nesporno dejstvo. Lahko vam dam dokumente, zapisnike in vse skupaj iz te tuzelske banke, pa boste videli, kakšna svinjarija je to. Tule je evidentno 5 milijonov evrov šlo nekam, toda vprašati nihče ne sme ničesar. Ja, kako je to mogoče? Mi smo totalno zblojena država! Pojdite v Ameriko, pa recite tam: "Ne, lastnik nima pravice vprašati." Nesli vas bodo ven! In nikoli več nazaj. Tako se v državi ne dela z denarjem vseh nas. Če je to vaš privatni denar, pa vas ne zanima, kam gre ta denar, je vaša zadeva. To je pa zadeva vseh nas.
Hvala lepa. Prosim, gospod predsednik Vlade.
Kot rečeno, je prav, da zelo jasno povemo vsem davkoplačevalcem, da morebitni večinski delež države v Novi Ljubljanski banki ne pomeni, da poslovno politiko te banke vodi država. Korporacijsko pravo oziroma po zakonu je tako, da nadzor nad poslovanjem Nove Ljubljanske banke, kljub temu da je država večinska lastnica, opravlja nadzorni svet, ki je pri tem avtonomen. Poglejmo primer, to je zdaj primer iks, da ne bo kdo delal napačnih sklepov. Imamo primer [[...]] [[oglašanje v dvorani]]
Prosim, mir v dvorani!
Ali lahko [[...]]? Imamo primer podjetja, ki lahko zabrede v resne poslovne težave, če ne bo odobren kredit, recimo, Nove Ljubljanske banke, in s tem izgubi posel več tisoč ljudi. Toda banka in njeno strokovno vodstvo meni, da garancije za tak kredit ni, in bi bila morebitna odobritev kredita v škodo te družbe. Kaj je prava odločitev in kdo je zanjo odgovoren? Odločitev je rokah uprave in nadzornikov. Seveda si verjetno Vlada in mi, država in skupno, želimo, da bi bili rešeni tudi problemi podjetja, ki sem ga omenjal. Ali smemo zaradi tega stremljenja, da morda to podjetje ne bi zašlo v težave, kakorkoli vplivati na poslovne odločitve Nove Ljubljanske banke? Ne moremo. To je tisto, kar želim že ves čas v zadnjem času krize pojasniti javnosti [[...]] [[oglašanje iz klopi]]
Prosim za mir v dvorani!
Ne, nobenih lobiranj. Tukaj je zmotno prepričanje. In lahko se prepričate pri upravi in pri nadzornikih Ljubljanske banke, kolikokrat sem ali so moji kolegi opravili kakšen razgovor z njimi [[...]] [[oglašanje iz klopi]] Kaj je narobe s pošto?
Prosim za mir v dvorani!
Hočem vam reči, da gre tukaj za neko odločitev, v kateri moramo presojati celo vrsto stvari, in ni enostavna. Zdi pa se javnosti preveč enostavna in se prehitro delajo površni zaključki. Treba bo zelo pametno in pretehtano preučiti in se odločiti za eno od dveh možnosti v tem konkretnem trenutku. Ravnali bomo kot vestni gospodarji. To je vse, kar lahko rečem v imenu Vlade glede vprašanja, ki je pred četrtkovo sejo Vlade. Ravnali bomo kot vestni gospodarji.
Hvala lepa. Prosim za mir v dvorani. Gospod Jelinčič, imate proceduralno vprašanje oziroma predlog? Prosim.
Hvala lepa. Meni veseli, da je gospod premier rekel, da boste vestno delovali v prihodnje, ker do zdaj niste vestno delovali. Nadzor je ena zadeva, to je nadzor poslovanja, vendar zahteva po odgovorih je druga stvar. In odgovori morajo biti dani v vsaki normalni družbi na svetu. Denar, ki so ga delničarji dali, pa naj bodo to direktni mali delničarji ali pa delničarji preko državne NLB, mora biti uporabljan transparentno, ne pa za razne privatne variante, kot se to dogaja tukaj. Zato tudi želim podati ta proceduralni predlog. K sreči nam zdaj ne bo treba plačevati hrvaških varčevalcev pri NLB, kajti, baje, se je zdaj odprlo nebo in se je vse skupaj razjasnilo, čeprav je bilo to jasno že leta 1994, ko so Hrvati sprejeli zakon, po katerem so sprejeli dolgove te banke na hrvaškem ozemlju. In zdaj smo mi odkrili toplo vodo, po drugi strani pa smo morali zato, da Hrvati priznavajo samo tisto, kar je že ves čas znano, pravzaprav umakniti vse zadržke pri praktično vseh poglavjih o vstopanju Hrvaške v Evropsko unijo. Jaz mislim, da je ta zadeva v zvezi z Ljubljansko banko nujna, da se o njej razpravlja tukaj v Državnem zboru, da se razjasnijo zadeve, da se v bistvu mogoče zahteva, da izpolnite tudi tisto obljubo, da bo gospod Kramar vrnil tisti milijon evrov, ki ga je dobil za nagrado za, kot smo videli kasneje, zelo slabo poslovanje Nove Ljubljanske banke. Če ne bomo sprejeli tega kot dejstvo, da se nagrajujejo tisti, ki slabo delajo, tisti, ki goljufajo, in tisti, ki kradejo. To je zdaj šlager v Sloveniji. Na žalost je to šlager v Sloveniji in jaz ne vem, koliko časa bo šlo še tako, dokler se ne bo pokradlo čisto vsega, kar je še ostalo. Ostalo tako ali tako ni več dosti. Zato v skladu z drugim odstavkom 246. člena prosim, da v enem od naslednjih dni glasujemo o tem, da se o tej tematiki odpre razprava v Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Zmaga Jelinčiča Plemenitega, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 19. oktobra 2010, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo predstavil Zvonko Černač iz Slovenske demokratske stranke.
Spoštovani predsednik Vlade, na prejšnji seji sem vas spraševal o političnoklientalističnih povezavah, ki segajo vse do vašega kabineta. Nadaljujem, ker nismo dobili popolnih odgovorov. Enostranska politična obarvanost in dostopnost do najbolje plačanih položajev samo pravilno politično usmerjenim elitam, ne glede na njihovo strokovnost in usposobljenost, pa tudi do državnih poslov, se je v času vašega vladanja razmahnila do skrajnosti. Pred dnevi je z vladne postelje zdrsnilo še pokrivalo, KAS, Kadrovsko akreditacijski svet, kjer je zaradi prerivanja med koalicijskimi partnerji postalo očitno zelo vroče. Politično- gospodarske elite so v slabih dveh letih vaše oblasti dobile izjemno gospodarsko politično moč, pa tudi imuniteto. Poglejmo samo en primer. Gospod Danilo Toplek, dolgoletni, lahko bi rekli večni, direktor Taluma, družbe, ki je v državni lasti, visok predstavnik Socialnih demokratov, je predsednik nadzornega sveta Nove KBM. Pred časom so mediji razkrili, da je bil tihi družbenik v zasebnem podjetju, ki je poslovalo z državnim podjetjem, ki ga vodi, in za ta delež naj ne bi plačal niti evra, sedaj pa je vreden nekaj milijonov evrov. To ni bil edini primer. Ugotovljeno je bilo, da je gospod Danilo Toplek tudi tretjinski lastnik zasebne družbe Vesol, ki je na Talumovem, torej državnem zemljišču, zgradila sončno elektrarno in da sta tretjinska solastnika tudi sin in hči predsednika uprave Faktor banke, ki je v povezavi s posli v Talumu, Faktor banko pa skupaj z ostalimi podjetji obvladuje ACH oziroma nekdanji predsednik Državnega zbora gospod Herman Rigelnik. Mimogrede, sin predsednika uprave Faktor banke je sedaj tudi tisti, ki vodi začasno upravo v Merkurju. Visok predstavnik vaše stranke je torej kot direktor državnega podjetja položaj izkoriščal predvsem zato, da je skrbel za svoje privatne posle. Pričakovali bi vaš nedvoumen javni poziv k njegovemu odstopu. Ne vemo niti tega, ali gre za osamljen primer. Koliko je še takih tihih družbenikov iz vaše in ostalih vladajočih strank, ki položaj v državnih podjetjih izkoriščajo za privatne posle? Kaj boste torej storili, da se taka razmerja, ko gre za izkoriščanje položaja v državni družbi za privatna osebna okoriščanja, očitno pod izrazitim pokroviteljstvom vladajoče politike, v bodoče preprečijo? Hvala.
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Storili bomo vse, kar je v naši moči. [[oglašanje iz klopi]]
Mir v dvorani.
Vlada bo, da ne pozabim odgovoriti na vaše vprašanje, potem bi rad dodal neke stvari, z naklonjenostjo proučila predlog, da bi Agenciji za upravljanje kapitalskih naložb države, ki bo izdala kodeks upravljanja podjetij, priporočila, da v kodeks vključi tudi nezdružljivost opravljanja funkcije vodenja ali nadzora ene pravne osebe s funkcijo tihega družbenika v drugi pravni osebi, če ti dve pravni osebi medsebojno poslujeta. To je eden od odgovorov na vaša vprašanja. Drugi odgovor. Kas je povzročil veliko razburjenja v slovenski javnosti, pa tudi posmeha in kritike, češ, da je, kot ste vi rekli, neko pregrinjalo. V bistvu je zelo razjezil utečene kanale lobiranja, zlasti vedno koalicijskih strank. V veliki meri je discipliniral vladne stranke in apetite ljudi, ki jih podpirajo ali kako drugače stojijo za njihovo politiko, da bi preko kadrovskih vplivov odločali o odločitvah Vlade. Mislim, da je Kas dobro opravil svojo nalogo. Če bi se odločal še enkrat, bi v tisti situaciji, v kateri smo se znašli in druge možnosti pravzaprav nismo imeli tisti hip, še enkrat približno tako, s pomočjo mojih kolegic in kolegov, odločil o ustanovitvi nekega telesa, ki bo, kolikor je mogoče, glede na, brez zamere, razpaslo tradicijo apetitov koalicijskih strank glede kadrovske politike, te apetite omejilo. Kas jih je v veliki meri, ne povsem. Jaz tukaj zmage ne morem razglasiti, toda tudi ne poraza. Še vedno mislim, da smo tukaj naredili marsikaj v smeri tega, kar OECD pričakuje od države glede avtonomije pri imenovanju ljudi. Tudi pri omejitvi drugih vplivov smo, mislim, naredili zelo veliko in se moramo vsi skupaj veseliti nekaterih uspehov in vedno skupaj z vami, bom rekel, ugotoviti nezadovoljstvo, če prihaja in kadar prihaja do zlorabe oblasti, če so tukaj tudi poklicani organi, institucije pravne države, da reagirajo, ne samo politično-arbitrarno. Gospod poslanec, pa kdaj reagirajo, saj so dolžni reagirati po uradni dolžnosti! Tako da vam še enkrat rečem, kot predsednik Vlade sem od prvega dne in še danes na stališču, da je treba, kolikor je mogoče transparentno, urediti odgovornost za imenovanja na določene položaje, da se ve, kdo je odgovoren, in omejiti vse tiste vplive na te odločitve, ki niso pokriti z odgovornostjo. To je bistveno. Mislim, da smo tukaj naredili en korak naprej, pa nisem zadovoljen, ker mislim, da se ga narediti še večjega. In bomo poskušali tukaj iti naprej. Ampak nekatere izkušnje, ki smo jih imeli v dveh letih, so dobre. Če predsednik enega takega organa, kot je Kas, po dveh letih lahko javno kritizira, in prav je, da se izreče o slabih in tudi morda o kakšni dobri izkušnji, ampak slabe so nekoliko bolj slišane, je to nekaj novega v slovenski politiki. Je nekaj novega v slovenski politiki! Se pravi, institucija, ki jo je Vlada postavila, je bila avtonomna tudi do te mere, da se izreka o svojem delu, o tem, kaj je narobe in kaj ne. In to nam daje nek mandat za prihodnje. Pravim, nismo uspeli v celoti. Toda šli smo v pravo smer in gremo v pravo smer. To je potrdil tudi OECD. V tem času smo postali člani OECD, ki ima opravka s korporativnim upravljanjem. Niso rešeni vsi problemi. Jaz vam tukaj lahko dam svoje politično zagotovilo, da bom, kolikor je to v moji moči in v moči mojih pristojnosti, storil vse za to, da tisti, ki nimajo nobene odgovornosti, ne bodo imeli tudi možnosti, da sprejemajo odločitve.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Černač.
Spoštovani predsednik, jaz sem Kas omenil mimogrede. O pokritju pa ne govori Zvone Černač, preberite si intervju z donedavnim predsednikom tega Kasa, gospodom Kovačem. Na STA-ju piše, "Kas kot strokovno pokritje za politične odločitve Vlade", to so njegove besede in jaz sem iz teh besed izhajal. Vi ste ga imenovali na ta položaj, ne Zvone Černač in ne opozicija. Vi niste odgovorili na moja konkretna vprašanja. Jaz sem vas spraševal o konkretnem primeru gospoda Danila Topleka, nanizal kar nekaj podatkov glede tega konkretnega primera, in moram reči, da javnost pričakuje jasne odgovore, ne izmuzljivih odgovorov. Javnost želi izvedeti, kako je mogoče, da ta vlada, ki naj bi bila veljala za socialdemokratsko, najbolj lomasti po pravicah tistih, ki imajo najmanj, in nudi izrazito podporo tistim, ki so obogateli na hrbtih oziroma žuljih siromakov. Pred dnevi smo v medijih prebrali, da je najbolje plačani direktor v državi gospod Ivan Zidar iz SCT. Lani, ko ste javnost prepričevali, da je kriza in da je treba zatisniti pas, je zaslužil skoraj 800 tisoč evrov oziroma 2175 evrov na dan. Nedelje in prazniki vključeni. Poslušamo torej medle odzive v zvezi z razkritji raznih omrežij, tudi v zvezi z omrežji direktorja Taluma gospoda Danila Topleka, vidnega člana SD.Mimogrede, sodni postopki, ki so sproženi na ptujskem sodišču, se nikamor ne premaknejo zaradi teh sorodstveno-prijateljskih razmerij. Beremo tudi, da sta se nedavno sestala z njim gospod Franci Križanič, vaš minister za finance, in Drago Isajlović, bivši oziroma še vedno svetovalec tega ministra, bivši pripadnik SDV. Do kod segajo, spoštovani premier, ta omrežja? To vas sprašujem. Javnost upravičeno dvomi, da se to dogaja mimo oziroma brez vaše vednosti. Kaj boste torej storili, da se ti dvomi razčistijo?
Hvala lepa. Prosim, gospod predsednik Vlade.
Še enkrat vam povem, da bom storil vse, kar je mogoče in kar je v moji pristojnosti, in da so tu poklicani in za to tudi po uradni dolžnosti dolžni skrbeti pristojni organi, gospod poslanec. Ne morete, in po moje to tudi ni dobro, ne smete od predsednika Vlade ali ministrov terjati, da so arbitrarni pri teh presojah. Če in kolikor bom reagiral, in sem že, ne bodite glede tega v skrbeh. V skrbeh so dostikrat moji kolegi v stranki, ne vi. Tako daleč smo šli v doslednosti glede kadrovske politike v tej državi. Tudi ta primer bo v skladu z zakoni preiskan in bo dobil svoj epilog. Prav gotovo ta vlada ni vlada, ki bi si zadala za svoj cilj, da skrbi, da tisti, ki živijo dobro, živijo še bolje, tisti pa, ki živijo slabo, živijo še slabše. To niti ni naš smoter, niti ni naš cilj, niti ne delamo tako, ampak poskušamo v času te krize obremeniti sloje in generacije tako, da bodo približno nosili pravično breme tega izhoda iz krize. To je moja vizija in tako tudi poskušamo delati, ne brez, seveda, spet spodrsljajev sem in tja, ampak nehotenih. Še enkrat vam povem, ni nobenih omrežij skupin, lobijev, ki bi [[...]] [[oglašanje v dvorani]]
Mir v dvorani!
Prosim! [[...]]imeli ta vpliv na Vlado. Jih ni. Ne da bi jaz vedel za to. Kot v vsaki družbi, kot v vsaki demokratični družbi lahko seveda poskuša vsakdo, to je njegova demokratična pravica, zastaviti svoj vpliv za karkoli, za neko politično idejo ali za karkoli drugega. Stvar pristojnih pa je, da skrbijo, da se ne prekorači zakon, gospod poslanec. In to delamo. In Vlada bo šla po tej poti tudi naprej in bo upoštevala izkušnje, ki smo jih ugotovili v dveh letih svojega dela, dobre in slabe. Kas je bil po moje, suma sumarum, dobra odločitev, ne odlična, ampak dobra. Je šel v pravo smer. In bo treba naprej pogledati, ali je Agencija za upravljanje s kapitalskimi deleži države dovolj za to, da se dajejo limiti, ki omejujejo apetite, ne samo strank, ampak tudi lobijev in vsega, kar sodi v demokratično družbo. Saj to ni prepovedano. Ne smejo pa namesto tistih, ki smo poklicani in imamo uradne dolžnosti, odločati namesto nas. To je bistveno.
Hvala lepa. Imate proceduralni predlog, gospod Černač? Prosim.
Obžalujem, da ta dvom, ki je bil izpostavljen, ni bil v teh odgovorih ovržen. Namreč o prepletenosti teh omrežij in o tem, da ta omrežja segajo v sam kabinet premierja. Ampak je bil ta dvom dodatno utrjen. Zaradi tega predlagam, da se na podlagi odgovora predsednika Vlade opravi razpravi na podlagi Poslovnika Državnega zbora o tem odgovoru, ker je očitno, da je Slovenija vedno bolj prepletena s socialnimi in kapitalskimi mrežami, ki ne delujejo vedno v dobro vseh državljank in državljanov. V zadnjih letih so se ta omrežja pod patronatom vladajoče politike izrazito okrepila in dobila nov zagon. Segajo v najvišje pore vladne oblasti. Primerov za to je kar nekaj. V nekaterih primerih, kot vidite, je mogoče čez noč odstaviti nadzornike, v drugih primerih to ni mogoče, ker so pač pripadniki posvečene stranke, ki se ji v tem konkretnem primeru Socialni demokrati. V nekem primeru je bilo mogoče večkrat uporabiti telefon in klicati bivšega predsednika uprave NLB in zahtevati od njega vračilo domnevno neupravičenega milijona evrov nagrade, ki naj si je ne bi zaslužil. V teh primerih, ko gre za dolgoletnega člana Socialnih demokratov, očitno vidnega, očitno tudi drugače kapitalsko povezanega s to stranko, takega telefonskega razgovora ni bilo mogoče uporabiti. Še več. Omreženja, ki se dogajajo na dvorišču Taluma, so tako močna, da segajo preko teh povezav, ki sem jih prej omenil, segajo na ptujsko sodišče, kjer je podpredsednica sodišča žena gospoda Danila Topleka, sestra, pardon, segajo na tožilstvo, kjer je vodja tožilstva partnerka oziroma žena visokega predstavnika nekdanjega tehničnega direktorja Taluma, torej desne roke gospoda Topleka, segajo v posamezne banke, kajti gospod Toplek je še vedno predsednik nadzornega sveta Nove Kreditne banke Maribor, segajo v Merkur, kjer se je država izrazito vključila v reševanje, v nasprotju z nekim drugim podjetjem, ki ga je pustila umreti. Skratka, gre za to, da posvečene elite, očitno pod patronatom najvišjega političnega vodstva, mimo pravil, ki veljajo v pravni državi, obvladujejo to Slovenijo in utrjujejo paradržavo, ki bi jo morali čim prej izkoreniniti. In ne nazadnje je temu pritrdil tudi premier sam, ko ni dal jasnih odgovorov na konkretno postavljena vprašanja, na stvari, ki so bile v medijih s konkretnimi podatki, tudi listinami, objavljene, in tudi s strani tistih, ki se jih tiče, ne zanikane, pač pa potrjene. Neobičajno je tudi, da se Minister za finance v neki gostilni dobi s tem gospodom in z bivšim [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. O predlogu poslanca Zvonka Černača, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 19. oktobra 2010, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo predstavil Franc Bogovič iz Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Lep pozdrav, spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predsednik, spoštovani ministrski zbor, spoštovani predsednik Vlade! Pred dobrim letom in pol sem vas marca 2009 na 4. redni seji Državnega zbora vprašal, berem prepis magnetograma, "ali se strinjate z naslednjimi trditvami: da je sedaj primeren čas, da je treba pred posameznimi odločitvami na področju energetike najprej v okviru energetskega sveta oblikovati strateški razmislek o nadaljnjem razvoju energetike ter ga zapisati v obliki strateškega dokumenta, kot je na primer novelacija energetskega programa. Drugič, da imamo o tem dokumentu odprto razpravo tudi v Državnem zboru, kjer spregovorimo o njem in sprejmemo določene odločitve. In tretjič, da se na podlagi takšnega strateškega dokumenta sprejemajo odločitve o nadaljnjih korakih v slovenski energetiki, kar pomeni, da bi se potrjevanje poroštev za posamezne investicije in morebitna reorganizacija slovenskega elektrogospodarskega sistema izvajala zgolj po obravnavi in sprejetju nacionalnega energetskega programa v Državnem zboru". V odgovoru ste mi, spoštovani predsednik Vlade, zagotovili naslednje. Zopet prepis magnetograma, "pospešili bomo pripravo vseh dokumentov, da se bo o njem lahko izrekla stroka in na koncu tudi politika. Prve diskusije bomo imeli že v kratkem v okviru nacionalnega oziroma strateškega sveta za energetiko. Ministrstvo za gospodarstvo bo pripravilo prve premise teh odločitev, posvetovali se bomo v okviru tega sveta, v okviru Vlade, zagotovo v okviru strokovne javnosti in ne nazadnje v Državnem zboru. Torej, preden bomo sprejeli odločitve, bodo predmet posveta in izmenjav mnenj v tem visokem zboru". Spoštovani gospod predsednik Vlade! Prejšnji teden smo iz medijev izvedeli za namero ministrice za gospodarstvo, da namerava na seji Vlade predlagati pripojitev Gen energije k Holdingu Slovenskih elektrarn in s tem de facto ukiniti drugi energetski steber v Sloveniji. To se dogaja kljub vašim zagotovilom, da bodo vse odločitve predhodno predmet strateškega posveta v strokovni javnosti in tudi znotraj Državnega zbora. Sprašujem vas: Kje so razlogi, da se hiti s posameznimi potezami, preden se dogovori razvojna strategija slovenske energetike? Zakaj se hiti z odločitvami brez razprave o različnih argumentih za posamezne odločitve? Kakšne učinke bodo imele te ad hoc odločitve? Zakaj se v Sloveniji vztrajno izogibamo transparentni razpravi o delovanju in razvoju energetskega sektorja, ki ne nazadnje vpliva na višino mesečnega računa za elektriko za gospodinjstva in usodno vpliva na konkurenčnost slovenskega gospodarstva? Spoštovani predsednik Vlade, sprašujem: Kaj vodi Vlado Republike Slovenije k tej neracionalni odločitvi? Kakšen je vaš pogled na poteze ministrice za gospodarstvo gospe Darje Radić in koalicijskega Zaresa, ki očitno prevzema vse niti finančnih, kadrovskih, razvojnih in investicijskih tokov na področju energetike?
Proceduralno, gospod Kek.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod predsednik, menim, da ne bi smeli dopuščati manipulativnih vprašanj, vprašanj, ki niso vprašanja, pač pa služijo [[...]]
Proceduralni predlog, gospod Kek!
10 minut nazaj je imel gospod kolega Černač 3 minute časa, da je razložil svoje proceduralno vprašanje. Prosim, da dopustite to tudi meni. Torej, vprašanje je služilo temu, da se navrže kot dejstvo, da želi Zares imeti pregled nad energetiko. Dejstvo je, da sta bila iz odstavljenega nadzornega sveta HSE odstavljena dva člana Zares od štirih, v novega pa ni bil imenovan niti eden. S tem, da so šli vsi skozi proceduro Kasa. Seveda pa je normalno, da to imenuje Vlada in ministrica, ki je zadolžena za energetiko, ne bo imenoval minister, ki je zadolžen za Slovence po svetu. Združitev obeh stebrov, sta bila [[...]]
Gospod Kek, proceduralni predlog, prosim vas! To je vsebinska zadeva. Prosim, da podate proceduralni predlog!
Prosim, da ne dopuščate manipulativnih vprašanj.
Hvala lepa. Tega predloga seveda ne bom upošteval. Prosim, gospod Pahor.
Najprej glede te polemike in moje vloge v odgovorih na poslanska vprašanja. Jaz mislim, da je prav, če se zastavijo vsa poslanska vprašanja, potem pa predsednik Vlade odgovori tako, kot misli. In vi ocenjujete, ali je odgovoril dobro ali slabo, ali je povedal vse, kar je vedel ali ne, ali ravna prav ali ne. In v tem smislu sem bil vedno zagovornik demokratične diskusije in sem še vedno. Ne pravim, da smo dosegli angelski nivo nevtikanja strank v kadrovske odločitve. Pravim pa, da smo pomembno omejili apetite vladajočih strank, ko gre za odločitev Vlade, ker je to v pristojnosti Vlade. To je prva stvar, ki zadeva vaše vprašanje, ki ste ga omenili na koncu. Zdaj pa k najbolj bistvenemu. Nobena odločitev glede združitve dveh stebrov še ni sprejeta. In mojo besedo, ki sem jo dal, bom držal in jo držim. Vi veste, da ministrica ima za to vso potrebno, bom rekel, ne samo pravico, ampak tudi dolžnost povedati, kakšna so njena stremljenja in kaj ona meni, da je dobro. Potem pa Vlada odloči. Ampak pred tem sem kot predsednik Vlade ob vseh drugih obveznostih, spoštovani gospod poslanec, prejšnji teden ne samo protokolarno pozdravil zbor energetikov na Brdu pri Kranju, poslušal sem njihovo konferenco in se na koncu odzval na njihova stališča. To je prva stvar, kar se tiče moje obljube, da bom spoštoval diskusijo v strokovni javnosti. V sredo imamo strateški svet pri Vladi o tem vprašanju in želimo proučiti možnosti, ki jih imamo. Ti sta dve: ali ostanemo pri zdajšnjih dveh stebrih ali gremo v enega. In za vse je treba imeti nekatere ključne argumente za eno ali drugo odločitev. Drži? Drži! Torej gremo tako, kot sem bil obljubil, in prosim, da kdaj rečete tudi, da se obljubljenega držim. Ne vedno, ker, kot rečeno, nihče ni popoln, ampak tukaj je najprej strokovna diskusija, je javna razprava, gremo na strateški svet, bomo prišli morda tudi pred, če bo, in vidim, da je to neko pomembno vprašanje, tudi sam mu posvečam veliko pozornosti, Evropa mu posveča veliko pozornosti. Gre za energetsko suverenost, za celo vrsto vprašanj, ki so s tem povezana. In mislim, da nam gre pri nekaterih stvareh relativno dobro, ampak ne bi bral odgovora, ki mi ga je ministrstvo pripravilo glede dosežkov na področju energetske politike. Ključno vprašanje je, ali bomo imeli v prihodnje, to, kar vas zanima, dva stebra ali en steber. Nič še ni odločeno, gremo po poteh, kot sem jih bil opisal, strokovna javnost, laična javnost, zainteresirana javnost. In znova krog nazaj na strokovno in politično raven ter bo predlog odločitve, ki jo bomo morda prediskutirali pred sprejetjem na Vladi tudi tukaj v Državnem zboru. Ne bo prvič v tem mandatu, da bomo to storili. Tako mirno, ta odločitev je pomembna, se zavedam tega, zato je treba stehtati argumente, že v sredo je strateški svet in potem naprej druge pristojne institucije.
Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Bogovič.
Najprej tistim, ki so se vmešali v to vprašanje.
Dopolnitev odgovora, samo to je možno, vse ostale stvari opravim jaz, pazite, da ne bom tudi pri vas. Prosim.
Tistim, ki stopijo na rep, se oglasijo, to so bile besede ministra [[...]]
Bogovič, želite dopolnitev odgovora?
Želim dopolnitev vprašanja. Prvič. Lansko leto smo govorili tu na seji, najprej v poslanskem vprašanju in marca na seji. In govorimo o zelo resnem vprašanju. Prepričan sem, da je drugi steber v slovenskem prostoru pokazal, da se je dejansko pripeljala neka osvežitev na zatohel energetski prostor, v katerem je bilo veliko inovativnega pristopa tudi v družbi, ki je v državni lasti. In veliko pomeni to za konkurenčnost slovenskega gospodarstva, za konkurenčnost gospodinjstev, konec koncev eno četrtino elektrike plača javni sektor in tudi v kontekstu varčevanja v javnem sektorju smo s tem nekaj pridobili. Naslednji zelo pomemben korak. Ne bi se kar tako oglasil, ampak jasna je bila namera, ministrica je tukaj, je prejšnji teden izjavila, da prejšnji teden ali najkasneje ta teden bo to na Vladi. Zato smo se želeli oglasiti tisti, ki mislimo, da smo na nek način v prostoru, ki je skozi dve stoletji najprej črpal premog, sredi druge svetovne vojne se je zgradila termoelektrarna, v sedemdesetih letih se umesti jedrski objekt, v devetdesetih letih hidroelektrarna, v zadnjih mesecih smo umestili odlagališče. Strokovna javnost je dokazala, da smo sposobni upravljati in tudi voditi te objekte in sedaj pride preko noči takšen klic po enkratni ad hoc odločitvi. Prepričan sem, da je to pot v napačno smer. Želimo aktivno sodelovati in podcenjujoče in ponižujoče besede ter žalitev so tisti, ki pravijo, da gre to za počiščenje z nekimi lokalnimi lobiji. Lokalni lobi v tem primeru je 70 tisoč prebivalcev, ki so odločali, da je sposobno sprejemati objekte, da je sposobno tudi upravljati te objekte in takšne besede vladnega predstavnika smo v našem prostoru sprejeli kot veliko žalitev in mislim, da to ni prav [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Če želite odgovoriti, sicer ni bil predlog, ampak prosim.
V isti uri v isti dvorani govorimo o lobijih kot o nekem sestavnem delu demokratične družbe in smo jih dolžni respektirati, paziti pa, da si ne prevzamejo moči, ki jim ne gre. Po drugi strani pa se kar povprek kritizira, češ, da ti počnejo natančno to, da vodijo državo namesto ministrov in Vlade. Hočem reči, da v isti uri slišimo dva zelo različna pristopa glede tega, na kakšen način naj v demokratični družbi zagotavljamo na eni strani možnost, da vsakdo pove, kar meni, in na drugi strani uveljavi odgovornost tisti, ki na koncu sprejme odločitev. Jaz sem vam povedal, gospod poslanec, kako nameravam ravnati. Naj vas to, da je na seji Vlade, ne vznemiri, mi imamo pomembne odločitve na seji Vlade, recimo tudi strategijo NLB, ki je morda na seji Vlade dvakrat, trikrat, tudi potem preložimo odločitve, če menimo, da niso dozoreli argumenti za eno ali drugo odločitev, če seveda niso neizogibne. Tako vam še enkrat rečem, o tej stvari tečejo diskusije. In kot razumem, bova z ministrico v sredo, ko bo recimo strateški svet o tem diskutiral, ki je sestavljen zares pluralno, potem bomo videli, ali je potrebna še kakšna predparlamentarna ali druga oblika politične ali strokovne razprave, da bomo lahko stehtali argumente. Naj vam še enkrat povem, morda je to odgovor še na kakšno drugo vprašanje, ki je bilo danes v tem Državnem zboru. Jaz kot predsednik Vlade nisem ujetnik nobenega lobija, ne zastopam nobenega omrežja, sem predsednik ene od parlamentarnih strank, to je tudi normalno v parlamentarni demokraciji, toda to ne pomeni, da stranka vodi Vlado. Vodim jo jaz in sem jaz odgovoren za njeno delo, dobro in slabo. In tudi druge stranke, ki so koalicijske stranke, kot je običajno v parlamentarnih demokracijah, imajo svoje politike. Toda to ne pomeni, da katerakoli od njih bolj ali manj vpliva na odločitve Vlade mimo pristojnosti mojih kolegic in kolegov. Ne pravim, da pri tem kakšenkrat ni morda vse tako, kot bi si želeli, absolutno je tukaj še marsikaj treba narediti. Ampak prosim, naj v tej Sloveniji ne prevlada neko napačno stališče, da tukaj v teh dveh vrstah sedi skupina ljudi, ki jim je edini interes, da upraviči pričakovanja ali pa izpolni kakšne naloge skupine ljudi, ali lobijev, ali posameznikov in da skrbi za premožne. To ni res. Imamo druge ambicije in druge skrbi in se tem posvečamo, tudi ko gre za ta vprašanja. Poskušali bomo najti nek odgovor, ki bo dober za slovensko gospodarstvo, ne za ta ali oni lobi. To je moj odgovor.
Hvala lepa. Imate proceduralni predlog, gospod Bogovič? Prosim.
V skladu s poslovnikom mislim, da je treba opraviti razpravo v Državnem zboru. Lansko leto je bila na tem mestu obljubljena, letos do poletja naj bi se že opravila in bi naj bil nacionalni energetski program sprejet. jeseni naj bi ga sprejela Vlada, do poletja Državni zbor. Nič od tega se ni storilo. Glede na to, da so bile številne odločitve napovedane, da se bodo uresničile v letošnjem letu, ker ni na vidiku nobenega od teh dokumentov, mislim, da je nujno treba opraviti to razpravo. To razpravo je treba opraviti tudi v tej luči, kajti Slovenija je od lanskega februarja do danes tudi na področju posameznih investicij prišla v zelo čudne vode. Danes beremo besede direktorja Direktorata za energetiko, da največja investicija, ki se danes izvaja v Sloveniji, je klasičen primer, ki se nikoli več ne sme ponoviti. In zato mislim, da je prav, da Državni zbor spregovori o tako nacionalno pomembnem projektu, kot je energetika. , kajti bojim se, da se bo ob ponavljanju takšnih zgodb zgodilo to, da bomo v nekem trenutku naše najbolj vitalne energetske projekte zastavili, ker se bojim, da Državni zbor in država Slovenija ne bo dovolj velik garant za posamezne projekte. In v nekem trenutku je po mojem velika bojazen, da bomo počasi začeli razmišljati tudi o prodaji slovenske energetike. Govorim o tem, spoštovani predsednik, da je treba dati poroštvo za določene objekte v tem prostoru. In glede na diskusijo, ki se je odvila v splošni javnosti v Sloveniji, glede na stanje Republike Slovenije, ki je v teh dveh letih pol več dolžna, kot je bila v preteklosti, glede na to, da so v Evropi na pohodu brezogljične tehnologije, da pa mi iščemo poroštva za nek drug objekt, se bojim, da se nam bo na koncu zgodilo, da boste, bom zelo direkten, zastavili od hidroelektrarn pa do nuklearke vse zato, da se bo lahko ta investicija izpeljala, ki jo je danes, če preberete v Mladini, direktor direktorata gospod Janez Kopač ocenil za eno največjih neumnosti, ki se je zgodila. Tega ne trdim sam. Žalosten sem, da se od lanskega januarja, ko sem tu zelo odgovorno podal to opozorilo, ni zgodilo nič drugega, kot da je bilo lansko leto na tej investiciji za 25 milijonov že sprejetih obveznosti. Bojim se, da smo sedaj že na 200 do 300 milijonih, kolikor bi bila potencialna škoda, Vlada pa se do tega projekta še ni opredelila. Ni to osnovni problem. Celotna energetika je problem, zato želim, da Državni zbor v skladu s proceduro Državnega zbora o tem spregovori na naslednji seji.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Franca Bogoviča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 19. oktobra 2010, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo predstavil mag. Borut Sajovic iz Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Prijazen pozdrav predsedniku Vlade in vsem ministricam in ministrom! V uvodu najprej pohvala s strani Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije za res odlično udeležbo, s tem vsi skupaj dokazujete, da inštrument poslanskih vprašanj in pobud jemljete še kako resno. Moje vprašanje, gospod premier, se nanaša na probleme, ki so povezani z vrednotenjem nepremičnin. V tem sistemu je prišlo kar do nekaj nejasnosti in težav. Za marsikatero od teh vprašanj smo krivi državljani in državljanke sami. Že desetletja in leta nismo bili ažurni. Za rešitev teh problemovje bil določen tudi inštrukcijski rok 25. november, kot stimulacija ali pa hitrejša pot do cilja pa so bile predpisane denarne kazni za fizične in pravne osebe, ki časom primerno niti niso tako majhne. Veseli smo, da se je v času, ko je to vprašanje nastajalo, Vlada hitro odzvala in ta rok že podaljšala. Zanima nas pa: Ali ocenjujete, da je poleg napak, ki jih zagrešimo državljanke, državljani, prišlo tudi do sistemske napake? Ali so sistemske napake identificirane? Ali so mogoče že kakšni ukrepi, kako bi skupaj z Geodetsko upravo Republike Slovenije te napake lahko odpravili in stanje na področju vrednotenja nepremičnin pripeljali na tisto raven, ki jo imajo nam primerljive sosednje evropske države? Ključni del, še enkrat: Ali je Vlada te sistemske napake odkrila? Ali so mogoče že predvideni, kljub temu da je zgodaj, kakšni ukrepi, da se te napake odpravijo? Hvala lepa.
Prosim, predsednik Vlade Borut Pahor.
Hvala lepa. Kot rečeno, se sem in tja sliši tudi kakšna beseda spodbude. Jaz ne rečem, da je Vlada vredna vedno ali pretežno, ampak sem in tja tudi in tudi opozicija in eden drugega moramo tudi spodbujati in ne samo kritizirati. Smo v časih, ko opravljamo vsi skupaj težko in odgovorno nalogo in kakšenkrat brez spodbude tudi ne gre. Zato bi se vam rad gospod Sajovic za to tudi zahvalil. Vlada jemlje resno to parlamentarno razpravo in je prav tako. Kar se tiče vašega vprašanja. Poskusno vrednotenje nepremičnin je povzročilo med lastniki upravičeno nezadovoljstvo. In tudi pri Vladi. Zato sem na prejšnji seji v četrtek zahteval od ministra, da za to sejo Vlade pripravi poročilo in da tudi predlaga ukrepe za odpravo razlogov, ki so pri nas vseh povzročili veliko nezadovoljstva. Tukaj sem danes dobil tiste ukrepe, ki jih Geodetska uprava Republike Slovenije že pripravlja, in bi rad šel skupaj z vami skozi te ukrepe. Najprej gre za olajšanje načina sporočanja pripomb in sprememb, gre za poenostavitev postopka sporočanja, možnost preko telefona z uvedbo dodatnih telefonskih linij, okrepitev števila uslužbencev na izpostavah Geodetske uprave in podobnih ukrepov. Geodetska uprava bo, če bo pripomb na vrednost nepremičnin veliko, rok za posredovanje podaljšala tudi po 25. novembru. Če bo torej veliko število pripomb, in izgleda, da tako bo, bomo podaljšali rok za posredovanje pripomb. Pripravlja se nabor potrebnih sistemskih ukrepov, kot rečeno, jih bo minister predlagal v presojo ministrskemu zboru v četrtek. Pripravlja se nabor potrebnih sistemskih ukrepov, s katerim bodo dolgoročno zagotovljene kakovostne nepremičninske evidence. Velja posebej poudariti, da se vsak lastnik sam odloči, ali bo na podlagi prejetega obvestila podal pripombe ali jih ne bo, in da zaenkrat predvidenega roka 25. 11. 2000 ne bomo spremenili, razen, če se ne bo izkazalo to za potrebno. Na to, ali bo storil to ali ne, ni vezana nikakršna kazen. Napačne podatke bo Geodetska uprava popravila po uradni dolžnosti. Seveda pa je v pomoč, če lastniki na te napake opozorijo. Torej, lastniki niso dolžni opozarjati na napake. Te napake mora sama ugotoviti Geodetska uprava. V pomoč Geodetski upravi bo, če bodo lastniki na to opozorili, vendar niso dolžni. To je, mislim, za ljudi pomembno obvestilo, da ne bo nesporazumov, da bi zdaj nastala neka panika med ljudmi, da morajo – če ne bodo, da bo nastala za njih nepopravljiva škoda –, urgirati pri Geodetski upravi. Ne, Geodetska uprava je po uradni dolžnosti dolžna sprejeti odločitve, ki bodo primerne. Glede na to, da lastniki posredujejo največ sprememb na podatke o lastništvu in o nepremičninah, leto izgradnje stavbe, uporabna površina in podobno, velja opozorilo, da bo vse te spremembe mogoče posredovati tudi kasneje. Za sporočanje teh sprememb ustrezna zakonodaja roka ne določa. Pomembno je, da bodo lastniki podatke o svojih nepremičninah uredili do vzpostavitve sistema množičnega vrednotenja in uporabe podatkov v davčne namene do datuma, ki ga bo določil zakon o davku na nepremičnine, ki pa je trenutno šele v pripravi. Preden pa bodo podatki registra nepremičnin uporabljeni za obdavčitev, bo Geodetska uprava za vse nepremičnine, za katere še vedno ne bo izračunana vrednost, z vprašalnikom pozvala lastnike, da v tridesetih dneh posredujejo manjkajoče podatke. Šele v primeru, da lastniki nepremičnin v roku tridesetih dni po prejemu tega vprašalnika ne bodo posredovali podatkov, bo podana osnova za globo, o kateri sprašujete tudi v vašem vprašanju. Pravim, Geodetska uprava bo tudi na navodilo, ki ga bo dobila s strani ministrstva oziroma Vlade, v nadaljevanju postopala tako, da lastnikom ni treba skrbeti, zdaj pa je bilo zaradi nekaterih odločitev uprave to nezadovoljstvo upravičeno, ne bo treba [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, mag. Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsednik Vlade za takojšnje ukrepanje. Skupaj z resornim ministrom sta storila in povedala tisto, kar je bilo storiti in povedati treba. Zdaj vsi vemo, da bodo pravilni, točni dejanski izračuni podlaga za odmero davka, ki naj bi nadomestil davek, tako imenovani nadomestilo za uporabo stavnega zemljišča. Drugi del mojega vprašanja pa se nanaša na tisto, kar smo v stranki Liberalne demokracije Slovenije že pred dvema letoma zapisali tudi v program: Ali delite naše mnenje in naša prizadevanja v okviru koalicijskih usklajevanj ob tem zakonu, da se prva osnovna nepremičnina, ki jo uporabljamo za bivanje, hiša ali stanovanje, ne obdavči bolj, kot je bila obdavčena do sedaj, vsaka naslednja, druga, tretja ali četrta pa se seveda progresivno bolj obdavčijo? Z drugimi besedami: Ali načrtujemo davčno politiko tako, da bodo tisti, ki so premožnejši, v skupno vrečo plačevali več? Hvala lepa.
Ja, to je moje načelo in načelo Vlade.
Hvala lepa. Proceduralno, gospod Pukšič. Ampak proceduralni predlog, če podaste.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, predsednik Vlade in ministri! Sprašujem vas, spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, zakaj je na vrstnem redu postavljanja poslanskih vprašanj na 32. mestu napisano, da bo poslanec Franc Pukšič postavil ministru brez resorja, odgovornemu za razvoj in evropske zadeve, poslansko vprašanje. Dobil pa je ta isti poslanec od dr. Pavla Gantarja pismo, na katerem piše, da je minister Mitja Gaspari dr. Pavlu Gantarju, predsedniku Državnega zbora, sporočil, da ne želi odgovarjati na postavljeno poslansko vprašanje, ki ga je, moja malenkost, poslanec Franc Pukšič postavil Mitju Gaspariju, tako kot je to običajno in v skladu s poslovnikom. Slovenska ljudska stranka že drugič postavila ministru Mitju Gaspariju poslansko vprašanje in že drugič se je na isti način izognil, da bi pred tem Državnim zborom odgovoril na poslansko vprašanje. Zato vas, spoštovani gospod predsednik dr. Pavel Gantar sprašujem, ali poslanci Slovenske ljudske stranke še imamo pravico, možnost in našo dolžnost postavljati vašemu ministru Mitju Gaspariju sploh kakšno vprašanje? Ali pa so gospod minister Mitja Gaspari izvzeti iz tega, da jim lahko poslanci Slovenske ljudske stranke postavljamo vprašanje, ki pa so seveda izključno vezana na njegov resor. V odloku odelovnih področjih za regionalni razvoj in evropske zadeve piše, da minister zagotavlja medresorsko usklajevanje strateških dokumentov, na podlagi katerih lahko Republika Slovenija prejema sredstva iz evropskega proračuna in vodi dialog z Evropsko unijo na tem področju. In v stanju, v kakršnem smo danes, ko je slovensko gospodarstvo v situaciji tako rekoč padca konkurenčnosti in ko vemo, da sta poslovno okolje in javne finance praktično na najslabšem možnem dnu v zgodovini, mi iz opozicije ne smemo postavljati ministru vprašanja. Povejte mi, spoštovani gospod predsednik: Na kakšen način se smemo lotiti v Slovenski ljudski stranki, da dobimo od ministra Gasparija vendarle kdaj kakšen odgovor? Hvala lepa.
Gospod Pukšič, sami ste dobili enako obvestilo kot jaz glede preusmeritve poslanskega vprašanja. Lahko odgovorim samo to, da je mag. Mitja Gaspari ocenil, da za odgovor na vprašanje, ki ste ga postavili, ni pristojen, zato nanj ne bo odgovarjal. To vprašanje bi morali preusmeriti na ministra, ki je pristojen za regionalni razvoj. Ker je to prišlo zadnji trenutek, ste še vedno napisani pod številko 32 in vas v tem trenutku obveščam, da vas črtam s številke 32, ker niste preusmerili vprašanja na ministra brez resorja. To je vse, kar vam lahko sporočim. Hvala za pohvalo. Prehajamo na poslanska vprašanja, postavljena na 20. seji Državnega zbora. Ministrica za kulturo Majda Širca bo odgovorila na vprašanje Mirana Györeka v zvezi z državno proslavo v čast združitvi Prekmurja s Slovenijo.
Hvala lepa. Vprašanje, ki ste ga postavili, potrebuje nekaj pojasnil, ker je zmotno razmišljanje, da je Ministrstvo za kulturo na kakršenkoli način omejevalo proslave ali jih namerava omejevati v bodoče. Zato v kratkem povzetek, kaj se je zgodilo, da je Vlada sprejela tak načrt proslav, kot ga imamo sedaj in je primerljiv tudi z državami članicami Evropske unije. Lansko leto je Koordinacijski odbor za državne proslave pripravil predlog, da se v letu 2010 in posledično tudi v prihodnje število državnih proslav, ki smo jih imeli v Sloveniji več kot dovolj, celo inflacijo le-teh, zmanjša, in to na način, ki bi bil primerljiv z drugimi državami [[nemir v dvorani]] , ampak očitno to vprašanje kaj dosti ne zanima poslank in poslancev, zato predpostavljam, da ga bom na naslednji seji dobila ponovno ali pa [[...]]
Hvala lepa, gospa ministrica.
[[...]]se sedaj umirite, pa bom nadaljevala. Pa ustavite čas.
Gospa ministrica, samo trenutek. Prosim za mir v dvorani. Vse, ki se pogovarjate, prosim, da zapustite dvorano čim prej. Gospod Pukšič, mag. Kamnarjeva, gospod Žerjav, gospod predsednik Vlade, gospod Bogovič, prosim za mir v dvorani. Ministrica, nadaljujte.
Manjka šolski minister, da bi še mir naredil. Vendar čas se mi je pa nekoliko iztekel med tem. Ta racionalizacija ni šla v smer varčevanja ali podobnih razmislekov, ampak v način iskanja boljših rešitev, ki, kot pravim, bi zreducirale več kot štirikratno kvoto proslav, kot smo jih imeli v primerjavi z drugimi državami, na bolj racionalno, logično in bolj pomenljivo število proslav, ki so sedaj zreducirane v tri ključne sklope: pet državnih praznikov oziroma dela prostih dni, ki se jih z državnimi proslavami oziroma s slavnostnimi sejami Državnega zbora slavi vsako leto, se pravi slovenski kulturni praznik, ki ostaja, mimogrede, še zmeraj unikum in zanimiva pomembnost v našem prostoru oziroma širšem prostoru, dan upora proti okupatorju, dan državnosti, dan reformacije in dan samostojnosti in enotnosti. To se te uradne državne proslave. Potem so proslave, ki lahko kombinirajo oziroma imajo pomemben vpliv tudi v povezovanju z regionalnimi in lokalnimi skupnostmi in so pomembne za določeno regijo ter se proslavljajo na vsakih pet okroglih let. Na primer: vrnitev Primorske k matični domovini, dan Rudolfa Maistra in združitev prekmurskih Slovencev z matičnim narodom. In še tretji sklop proslav, to so tiste izjemne, ob izjemnih priložnostih, in se dogajajo samo ob velikih okroglih obletnicah. Kaj hočem povedati? Da je Vlada v začetku letošnjega leta sprejela program, ki ni samo program za letošnje leto, ampak dolgoročnejši, ki pa ne omejuje proslavljanja ali na kakršenkoli način beleženja pomembnih zgodovinskih in ostalih dogodkov v Sloveniji in jih premešča še v drugačne kontekste, s tem da se v tem smislu tudi ni spremenilo to, kar ste v vašem poslanskem vprašanju postavili. Ne drži namreč, da bi ministrstvo za kulturo odpovedalo proslavo v Črenšovcih, ki je, mimogrede, bila zelo dobro organizirana, in se je na lokalni oziroma širši ravni zgodila z izjemno pozornostjo in tudi pomembnim uspehom. Ni je mogla enostavno odpovedati, ker ta proslava ni bila uvrščena v koledar, o katerem sem prej govorila, ki ga je sprejela Vlada, ko je potrdila ta načrt. Naj povem še to, da sama proslavljanja niso nujno vezana zgolj samo na proslave. Te proslave, tudi te na pet let, ki bodo potekale v sodelovanju s koordinacijskim odborom, lokalnimi regionalnimi skupnostmi, tudi s participacijo delnih sredstev in ostale pomoči, imajo pomemben prispevek in niso umaknjene. Sploh ne. V tem smislu je tudi izhodišče vašega poslanskega vprašanja temeljilo na napačnih predpostavkah, ki, kot sem poskušala zdaj odgovoriti, ne držijo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Györek, želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica, očitno ne želite razumeti, kaj sem hotel s poslanskim vprašanjem. Dejstvo je, da velika večina Slovenk in Slovencev v Prekmurju in tudi na Primorskem meni, da je tak izbris državne proslave v počastitev združitve Slovencev z matičnim narodom, ki je stoletja trpel jarem okupatorjev in nadvlade tujega naroda, sramotno ignoriranje tako pomembnih dogodkov slovenske zgodovine in, blago rečeno, nacionalna sramota. Od tega se poslanci Slovenske nacionalne stranke distanciramo in najostreje protestiramo. Vsi skupaj se moramo zavedati naše skupne odgovornosti, da dobijo takšni prazniki svoje mesto v ljudski zavesti in spominu slovenskega naroda, kajti osnovni namen takšnih praznikov je trajno vzdrževanje človekove zavesti o njegovi nacionalni pripadnosti, o skupni kulturni identiteti in naši zgodovini. To sem vam hotel povedati, zakaj vaša odločitev ni primerna. Nesprejemljivo je izgovarjanje na nekakšno racionalizacijo – danes pravite, ne zaradi stroškov državnih proslav v tem primeru – še manj pa na neko evropsko mednarodno primerljivost. Strinjamo se, da je vsekakor treba posvetiti več pozornosti stroškom, njihovi upravičenosti in jih po možnosti skrčiti. In to smo dokazali v Črenšovcih, kako se lahko s skoraj nič evrov stroškov naredi dobra proslava. Ampak kot vidim in predpostavljam, se s takšno možnostjo v Vladi in na vašem ministrstvu niste kaj pretirano ukvarjali, ampak ste se enostavno odločili za neke vrste izbris, ne da bi pogledali natančno finančno konstrukcijo. In na koncu, upam, da se boste odločili za preklic takšne odločitve na vašem ministrstvu. Hvala.
Hvala lepa. Prosim, gospa ministrica.
Spoštovani poslanec, niste mogli slišati, ker je bil res nemir tukaj. Zato ponavljam: ni bilo izbrisa, in tudi ni Ministrstvo za kulturo tisto, ki bi kaj lahko izbrisalo, prepovedalo, zanikalo ali pa uničevalo kulturno identiteto, ki naj bi se potrjevala po vaših razmislekih predvsem skozi proslave. Izbrisa ni, ker proslave so, lahko pa omogočajo tudi drugačne vrste proslavljanja, drugačen časovni premik z njimi in lahko omogočajo tudi bistveno bolj poudarjeno vsebino tega proslavljanja. Je pa Vlada potrdila, ne pa Ministrstvo za kulturo, še enkrat, načrt, ki na nek način s tem, ko poudari manjše število uradnih državnih proslav, kar še ne pomeni, da izniči ali izbriše druge proslave, zato ne površno, površnost v tej družbi je zelo domača, zato je prav, da vsaj znotraj posvečenih prostorov, kot je Državni zbor, ni doma. Ne gre za izbris. Same proslave ne uničujejo slovenske identitete, kje pa! Je pa res, da po naših podatkih oziroma po podatkih, ki so vsem dostopni, večina držav dejansko izbere manjše število, največ v povprečju dve, tri proslave na državnem nivoju, kar pa ne pomeni, da niso prisotne tudi druge proslave, ki imajo še dodatne možnosti. Tudi niso proslave samo v praznikih, niso samo v enem večeru, v eni seji, proslave so lahko zabeležene tudi s tedni odprtih vrat, z izdajo posameznih knjig, s šolskimi poudarki, učbeniki in tako naprej, ki lahko na drugačen način zaznamujejo neko, za narod pomembno, kulturno in zgodovinsko preteklost ali spomin ali tisti segment, ki dejansko utrjuje našo identiteto. In tako kot omenjena proslava, ki je bila dobra, mimogrede, tudi krčenje je danes pomembno, kljub temu da smo se v prejšnjih mandatih soočali s proračunom za proslave, ki se je v bistvu prepolovil, smo še zmeraj lahko sofinancirali tiste proslave, ker smo bili bolj racionalni in bolj skrbni do njih, ki so se dogajale še po predhodnem načrtu vladnih proslav.
Hvala lepa. Minister za promet, dr. Patrick Vlačič bo odgovoril najprej na vprašanje Rada Likarja v zvezi s sanacijo avtocestnega odseka Vrhnika–Logatec. Prosim, dr. Vlačič.
Hvala, predsednik. V obnovo voziščne konstrukcije na odseku Vrhnika–Logatec, ki je bila zgrajena leta 1971, je poleg prehitevalnega in voznega pasu ter opornega zidu in podvozov vključen tudi pas za počasna vozila, ki je bil do zdaj izdelan iz asfalta. Velike prometne obremenitve s tovornimi vozili povzročajo poškodbe vozišča, zato se bo pri sanaciji ta pas, ki je namenjen tovornim vozilom, izdelal iz betona, podobno kot se zdaj vgrajuje v novogradnjah v Sloveniji, ker so to pasovi, ki so bolj obremenjeni, in se je to pokazalo za tehnološko smiselno rešitev. Izvajalec del je že vgradil skoraj polovico predvidenega betona. Testna kontrola naročnika in notranja kontrola izvajalca sta ugotovila, da beton ne dosega zadostne trdnosti. Ta karakteristika se lahko ugotavlja samo v petih do sedmih dneh od vgradnje. Ko so bile naročene dodatne preiskave, v katerih se je ugotovilo, da je posledica premajhne trdnosti premalo cementa, je moral izvajalec izključno na svoje stroške odstraniti ves neustrezen material in ponovno vgraditi takšnega, kot je zahtevan s pogodbo in tudi v tehnološkem elaboratu. Upravljavec avtoceste je v konkretnem primeru postopal pravilno in je s testno kontrolo ugotovil nepravilnosti. Le-te se niso ugotovile šele kakšno leto ali dve ali pa tri za tem. Nastalo škodo bo v celoti pokril izvajalec del. Sistema preprečevanja takšnih napak, ki v celoti nikoli niso popolnoma izključene, po naši oceni ni treba spreminjati, ker sam sistem tudi dokazuje, da jih je moč odkriti. Pomembno je, da sta notranja in zunanja kontrola ugotovili te napake. V takšnih primerih kot tudi v tem je bistveno, da izvajalec na svoje stroške odstrani torej nastali vgrajeni beton in ga potem zamenja z novim.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Gospod Likar, prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Zahvaljujem se za vaš odgovor, gospod minister, vendar z njim nisem v celoti zadovoljen, kajti danes premoremo vrsto tehničnih rešitev, ki omogočajo elektronsko merjenje in do takšnih nepravilnosti po mojem ne bi moglo pa tudi ne bi smelo prihajati, razen, če je po sredi kakšna velika malomarnost, za katero pa mora stati zadaj tudi ime in morajo obstajati ustrezne sankcije. V odgovoru ste navedli, da bo stroške oziroma te posledice tega nosil izključno izvajalec del, to je SCT, če se ne motim. Očitno pa je tudi v tem primeru, pa tudi, jaz mislim, v mnogo drugih primerih šlo za pomanjkanje nadzora nad izvajanjem gradbenih del na avtocestnih odsekih. Tudi prometni inšpektorat je v obdobju obnove tega avtocestnega odseka od leta 2006 do danes, se pravi odsek Vrhnika–Logatec, vodil vrsto postopkov, vendar ugotovljene pomanjkljivosti niso zadostovale za uvedbo kakšnih kazenskih sankcij zoper izvajalca del. Naložena jim je bila zgolj odprava ugotovljenih posledic. Zato vas še enkrat, gospod minister, sprašujem: Kako namerava vaše ministrstvo v prihodnje doseči racionalnejšo porabo sredstev iz nacionalnega programa za izgradnjo in vzdrževanje slovenskih avtocest in doseči učinkovitejši nadzor nad izvajanjem del, da ne bi zoper prihajalo do podobnih primerov ter posledic [[...]]? [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Pravzaprav sem vesel vašega vprašanja iz enega preprostega razloga, ker obnove so ena izmed dejavnosti na avtocestah, ki izjemno obremenjujejo promet. In verjetno ste, ker vidim, da se zavzemate za to in ste se tudi zelo poglobili, videli, da se recimo na tem odseku dela ponoči, kar do zdaj v Sloveniji ni bila praksa. Marsikje smo imeli tudi težave s tem, ko smo poskušali iti v nočne obnove, ker so v bližini kakšna naselja in so potem pritožbe krajanov zaradi prevelike osvetlitve. Kar vam hočem povedati, je, odkar sem na ministrstvu, se srečujem s problemom obnov, kot so se tudi prejšnji ministri, in nenehno spreminjamo in optimiramo sistem. Tako kot je zdaj nočno delo, ki ga prej ni bilo, bomo šli korak za korakom počasi v sistem, ki bo optimalen. Ena od zadev, ki jih želim jaz slej ko prej uvesti, je tudi nek supernadzor vsega tega, kar se dogaja. Dejstvo je, da je naše gradbeništvo relativno majhno in, po domače povedano, vsi vse poznajo. Tako že nekaj časa razmišljam, kako bi pravzaprav uvedli sistem, ki bi meni kot ministru omogočil en res takšen nadzor, ki bo absolutno objektiven in bo optimalen. Zavedam se težav, ki jih prinašajo obnove za nas uporabnike avtocest in tudi za davkoplačevalce. Saj verjetno ste tudi videli, da smo sredstva za obnove iz lanskega leta na letošnje bistveno zmanjšali. Že s tem pravzaprav zahtevamo izjemno natančen pregled, kje je sploh smiselno delati obnove. Da se ne bi dogajalo, da bi se delale obnove tam, kjer to ni potrebno. In gre korak za korakom, pri obnovah, ki so bile v preteklosti slabo zastavljene, odpravljamo pomanjkljivosti in za naslednje leto lahko pričakujete še nekatere novosti. Tako kot je bilo letos to nočno delo in podobno. Je pa seveda to ena zadeva, ki jo srečujemo povsod v Evropi na avtocestah, povsod, kjer imajo avtoceste, in povzročajo velike zastoje. Zato je treba predvsem narediti obnove takšne, da bodo uporabnikom čim bolj prijazne in da ne bo prihajalo do porabe davkoplačevalskega denarja. Veseli me, da se je tukaj ugotovilo že ob izdelavi, da je prišlo do napake. To, na kar ste me opozorili, bom še posebej povprašal, v zvezi s temi električnimi meritvami. Jaz nisem tehnolog, pa tega ne poznam ali je možno ta skening delati že med samo vgradnjo. Tako da se bom tudi to pozanimal, vsako tako mnenje mi je seveda dobrodošlo.
Hvala lepa. Minister bo odgovoril tudi na vprašanje Franca Jurše glede nadzora nad izvajanjem pravilnika o omejitvah uporabe državnih cest, katerih trajanje je daljše od enega leta. Prosim, minister dr. Patrick Vlačič.
Hvala lepa. Kar se tiče državnih cest, gospod Jurša navaja, poslanec, se opravičujem, navaja, da pravilnik o omejitvah uporabe državnih cest, katerih trajanje je daljše od enega leta, prepoveduje vožnjo posameznim vrstam vozil zaradi zavarovanja državne ceste iz razlogov, ki se nanašajo na zavarovanje ceste in prometa in njih, in sicer zaradi neustreznih tehničnih elementov ceste, nosilnosti in voziščne konstrukcije in premostitvenih objektov. V drugi točki 6. člena so določeni odseki državnih cest, na katerih se zaradi neustrezne nosilnosti voziščne konstrukcije prepove promet za vozila z osno obremenitvijo, ki je večja od 8 ton. Na tem seznamu je tudi ta odsek. Odločitev o uvedbi omejitev prometa, z ozirom na ohranitev celotnega cestnega telesa, je ekonomska odločitev iz naslova gospodarjenja s cestami. Te omejitve se smiselno uvajajo na delih cestnega omrežja, kjer s tehničnega vidika v bližnji prihodnosti lahko pričakujemo pospešeno propadanje cestnega telesa, in sicer na delih, kjer se na nosilnosti voziščnih konstrukcij odraža učinek utrujenja, stanje vozne površine pa je mejno ali slabše. V primerih, ko je prepoved oziroma omejitev uporabe določene državne ceste ali njenega dela potrebna za obdobje, ki presega eno leto, se takšna prepoved oziroma omejitev določa v skladu s prej omenjenim pravilnikom. 9. člen določa, da mora direkcija, kadar ugotovi, da so podani razlogi za omejitev uporabe državne ceste, ki jih ni mogoče odpraviti v roku enega leta, podati ministru utemeljen predlog za omejitev uporabe. Ravno tako velja za odpravo omejitve. Na omenjeni cesti Ljutomer–Pavlovci je uvedena omejitev oziroma prepovedan promet tovornih vozil z osno obremenitvijo, ki je večja od 8 ton. Na odseku je obojestransko vzpostavljena ustrezna signalizacija, ki opozarja na omenjeno odredbo. Skladno s pravilnikom je prometna ureditev na odseku državne ceste označena s predpisano signalizacijo in s tem so tudi vzpostavljeni pogoji za ugotavljanje kršitev, nadzor nad prekoračenjem največjih dovoljenih obremenitev, ki so določene s prometnim znakom, in kršitev pravil o varnosti cestnega prometa. Nadzor nad izvrševanjem izvaja policija, ki je hkrati tudi prekrškovni organ. Na koncu bi želel poudariti, da se v okviru novosti novega zakona o cestah predlaga podelitev pooblastila za izvajanje nadzora nad preseganjem največjih dovoljenih osnih obremenitev tudi občinskim redarstvom, ki naj bi izvajala nadzor na občinskih cestah in državnih cestah v naseljih. S tem ukrepom bomo zagotovili večji nadzor in večjo učinkovitost spoštovanja pravnih pravil.
Hvala lepa. Minister bo odgovoril tudi na vprašanje Milana Čadeža v zvezi z vzdrževanjem cest. Prosim, gospod minister dr. Patrick Vlačič.
Hvala, predsednik. Torej to je splošno vprašanje samo o vzdrževanju cest, če prav razumem?
To je vprašanje, ki je bilo postavljeno v zvezi z vzdrževanjem cest, tako imam napisano, na zadnji seji, če se ne motim.
Takrat, ko sem jaz manjkal. Torej Direkcija Republike Slovenije za ceste je obvestila Direktorat za ceste. Glede enega konkretnega primera sem imel namig, da naj bi se o njem govorilo, zato imam bolj konkretno. Drugače vam na splošno lahko povem za vzdrževanje cest.
Kar odgovorite tako, kot mislite.
Na splošno glede vzdrževanja državnih cest. Želje so take, denarja je pa toliko. To je največji problem. Imamo 6 tisoč kilometrov državnih cest, od tega jih je 3 tisoč v relativno slabšem stanju. Proračunska sredstva so takšna, kot so. Če še bolj na splošno povem, samo državne ceste so en del tistih infrastrukturnih sredstev, ki jih imamo za investicije, za investicijsko vzdrževanje. Potem je tu gradnja železniške infrastrukture, gradnja do sedaj tudi avtocest in podobno. Želje so v Sloveniji zelo velike in jih je tako, če čez palec rečem, za 15 milijard evrov. Denarja pa imamo na ministrstvu na voljo med 300, 400 milijonov na leto. In teh dveh stvari enostavno ne morem dati skupaj. Kar počnem za to, da bi lahko nekako prišli do sredstev, da bi našli sredstva, da bi hitreje obnovili državne ceste, je to, da se trudimo, da bi z javno-zasebnim partnerstvom pripeljali neke partnerje, ki bi omogočili financiranje takšnih odsekov, da bi prej obnovili vse te državne ceste. Ampak javno-zasebno partnerstvo je zelo fino delati na avtocestah, kjer pobiraš cestnino. Na državnih cestah je to skorajda nemogoče. Zato poskušamo najti načine, kako bi pripeljali neke zasebne partnerje tudi na državne ceste, da bi teh 3 tisoč kilometrov državnih cest obnovili prej, kot bi prišli na vrsto z državnim proračunom. Z ministrom za finance imava medresorsko delovno skupino, ki jo midva vodiva, ki ne najde odgovora na ta vprašanja. Ni enostavno. Ampak mislim, da neke luči na koncu tunela se tukaj kažejo. Je pa v osnovi problem v tem, da je denarja toliko, kot ga je. In tega, ki je, moramo razporediti na 3 tisoč kilometrov državnih cest, ki jih je treba obnoviti. Je pa smiselno to narediti prej, ker je kasnejši vložek toliko višji vložek. Če pustimo, da ceste popolnoma propadejo, potem je težje izvajati rekonstrukcijo vzdrževanja, kot če to naredimo v obdobju, ko je to bolj smiselno. Prej, ko bomo to naredili, manjši bo vložek za državo, tudi če se bomo zaradi tega nekoliko zadolžili. To je relativno enostaven odgovor na to, kar bi si tudi jaz želel, da bi imel toliko sredstev, kot jih potrebujem za obnovo državnih cest.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Čadež.
Hvala za odgovor, gospod minister. Očitno si mojega vprašanja niste natančno ogledali oziroma prebrali. Vprašanje je bilo o vzdrževanju, ampak tudi konkreten primer na cesti Škofja Loka–Žiri. Razumem, da je težava z vzdrževanjem cest v Sloveniji, vendar smo poslanci, pokrivamo vsa področja, tu smo tudi zaradi tega, da opozarjamo na te kritične probleme. Vemo, da imamo slabih 60 % cest v Sloveniji, ki imajo visoko oziroma srednje visoko stopnjo tveganja, kar je ocenila neodvisna evropska komisija. Prav na teh cestah se zgodi največ prometnih nesreč, ki se končajo s težkimi posledicami oziroma tudi s smrtjo. Prav tukaj vas opozarjam na kilometer 7,5 Škofja Loka–Žiri. In prav na tem kilometru, kar sem vas opomnil že spomladi na aprilski seji, se je septembra zgodila ponovno tretja smrtna nezgoda. Tudi vi imate koncesionarje, cestne oglednike, ki si ogledujejo določene ceste. Želim, da se ta odsek natančno ogleda, ker je nevaren, ker ne želimo, da se v tem lokalnem okolju in tudi v celi Sloveniji dogajajo taki primeri, glede na to, da ne to že opozarjamo. Želim tudi povedati, da je v zadnjih dveh letih prišlo do napredka na tej cesti, ki je sicer že v slabem stanju, želim pa, da se vzdrževanjeoziroma ta nujna dela intenzivno nadaljujejo.
Hvala lepa. Prosim, gospod minister.
Hvala. Tudi sam sem se vozil zadnjič po vaših krajih in si ogledoval te ceste. Zaradi rebalansa proračuna so bila sredstva še dodatno zmanjšana za državne ceste in tako smo morali ukrep krpanja vozišč omejiti na resnično najnujnejša popravila, za krpanje vozišč, kjer zaradi prometnih obremenitev in zmrzlinskih poškodb prihaja do razpadanja vozne površine. Območje, o katerem govorite, je klimatsko izjemno obremenjeno in zaradi tega še toliko bolj izpostavljeno vplivom na cestišče. Prioriteta popravil je bila prilagojena danim razmeram, zato neravnina na cesti R-1/210, odsek Škofja Loka–Gorenja vas, kjer se je, žal, zgodila prometna nesreča s smrtnim izidom, za katero po naših podatkih sicer ni bil vzrok neravnina, ni bila izravnana. Popravilo vozišča na omenjeni stacionaži bo Direkcija za ceste ponovno uvrstila v plan krpanja za naslednje leto in bomo to neravnino odpravili.
Hvala lepa. Imate proceduralni predlog? Postopkovni predlog, gospod Čadež.
Želim, gospod minister, da se resnično ta del natančno ogleda, ker ne želimo, da se ponovijo take stvari. In bi želel tudi od vas ne samo naslednje leto tak odgovor, tako vprašanje sem imel tudi na spomladanski seji, želim konkreten datum oziroma časovnico, kdaj bo prišlo do tega postopka.
Hvala lepa. Institucija postopkovnega predloga je bila, kolega Čadež, zlorabljena, ker pa gre za cesto v Poljanski dolini, recimo, da bomo "to šteli malo manj". Toliko za informacijo. Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru bo postavil Janez Ribič v zvezi z ureditvijo nezavarovanih železniških prehodov. Prosim.
Hvala lepa, predsednik. Trenutno je na slovenski železniški infrastrukturi 916 nivojskih prehodov, od tega jih je 577 zavarovanih samo z Andrejevim križem. V letih 2009 in 2010 je bilo na področju nivojskih prehodov izvedeno naslednje. Najprej nam povem, da različne ukrepe izvajamo zato, da preprečujemo nivojske prehode, ki so zavarovani samo z Andrejevim križem, zato boste videli, da je ta nabor različen. Eden izmed njih je ukinjanje, teh je bilo 19. Avtomatske naprave, zavarovanje z njimi, teh je bilo 9. Obnovljen je bil en nivojski prehod z ureditvijo zavarovanja za pešce in obnovljena avtomatika na enem nivojskem prehodu. Z drugimi besedami povedano, od 577 smo jih v dveh letih približno 30 uredili, kar je relativno po moji oceni majhna dinamika. Majhna dinamika zato, ker je to zelo, zelo drago, in bom potem tudi povedal na koncu, ko vam bom dal kompletno sliko, ker se praktično redno s tem ukvarjamo. Kar se tiče aktivnosti, ki tečejo, so naslednje. V izdelavi je projektna dokumentacija za pridobitev gradbenega dovoljenja za rekonstrukcijo in elektrifikacijo proge Pragersko–Ormož–Hodoš, s katero se bo uredilo kar 100 prehodov naenkrat, se pravi na celotni trasi. Proga Pragersko–Ormož bo imela 11 izvennivojskih križanj, 14 jih bo zavarovanih z zapornicami, ukinjenih bo 18. Ormož–Murska Sobota–Hodoš, 13 izvennivojskih, 25 zavarovanih, ukinili jih bomo 36. Začetek gradbenih aktivnosti se postavlja v leto 2013. Kar se tiče Divače–Koper, z gradnjo nadvozov, povezovalnih cest, izvedbo avtomatskih zavarovanj in ukinitvami se bodo uredili vsi nivojski prehodi na progi Divača–Koper in na odseku Divača–Prešnica, kjer jih je 8 zavarovanih z Andrejevim križem. Po terminskem načrtu se bodo aktivnosti, povezane s prihodi, začele v letu 2011, končale v letu 2013. Poleg navedenega poteka še izdelava DPN-jev za sedem posameznih izvennivojskih križanj, s čimer se bo omogočila ukinitev nivojskih prehodov in povečala varnost na železnici tudi na progi Ljubljana–Sežana, to je Rakek, Ljubljana–Jesenice, prehod Lesce pri Murki in Selo–Žirovnica, proga Ljubljana–Dobova, prehodi Spodnje Laže, Brežice, uvoz Dobova, izvoz, proga Zidani Most–Maribor, prehod Bohova. Poudariti moram, da je število ukinjenih ali zavarovanih nivojskih prehodov v veliki odvisnosti od zagotovljenih proračunskih sredstev in v tej povezavi ima ministrstvo za cilj, da v nacionalni program vključi financiranje zavarovanj, tako na glavnih kot tudi na regionalnih progah. Natančnejši načrt lahko poleg tega, ki je bil zdaj že nekako predstavljen, zahtevate oziroma pričakujete v nacionalnem programu. Kdaj bo zagotovljeno ustrezno zavarovanje treh nezavarovanih prehodov v občini Pesnica? Lahko vam posredujem informacijo, da je preiskovalni organ začel preiskavo in bo njegovo poročilo pripravljeno v najkrajšem možnem času. V skladu s predlogi in komisijo za pregled nivojskih prehodov bodo pripravljene rešitve zavarovanj vseh prehodov, ki jih omenjate. Pregled situacije prehodov na tem območju kaže, da je možno dva nezavarovana prehoda, med njimi je tudi ta, na katerem je bila nesreča, ukiniti in ju povezati s povezovalno cesto na bližnji zavarovan prehod. Za tretji prehod pa se v tem trenutku postavlja možnost ustreznega zavarovanja, za kar se v najkrajšem možnem času pričakuje predlog komisije. Naj povem, ker imam še ravno toliko časa, da pogosto se s to problematiko ukvarjamo, tudi danes smo se, in ena izmed odločitev, ki je bila pred kratkim sprejeta, je tudi izobraževanje občinskih služb, ki so za to pristojne. Namreč večina nesreč, ki se zgodi, se zgodijo na križanju železnice in občinskih cest, ne državnih cest, Praktično skoraj vse državne ceste, in mislim, da je mogoče res nekaj primerov, je takšnih, da so zavarovane samo z Andrejevim križem. Problem so občinske ceste in križanje z železnico. Zato bomo naredili izobraževanje za te, ki so na občinah odgovorni za varnost na teh prehodih.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora gospod Ribič? Prosim.
Spoštovani gospod minister in vsi prisotni! Moram reči, da ste mi kar na široko odgovorili na moje vprašanje, kako bomo razreševali to problematiko v Sloveniji. Jaz bi še enkrat rad poudaril, da me pač zanima za ta konkretni primer, za katerega sem vprašal. Kdaj bo zagotovljeno ustrezno zavarovanje teh treh železniških prehodov v občini Pesnica? Poudaril bi rad in, gospod minister, prosim vas in pa vaše pristojno prometno ministrstvo, da preko svojih služb, predvsem zlasti še direkcije za železniški promet, čim prej pripravite projektno dokumentacijo in zagotovite ustrezno zavarovanje omenjenih železniških prehodov, da ne bi prihajalo do novih nesreč. Ne bi želel namreč, da se dogodi še kakšna podobna tragedija. Jaz vem, da je to velik zalogaj, tudi finančni, ampak tam, kjer se takšne tragedije pojavljajo, bi se tudi morala vzpostaviti neka prioriteta razreševanja teh problemov, in to bi rad dosegel, da bi vzeli bolj pod drobnogled in bi se tudi ta problem na tem koncu razrešil. Gre za eno od najstarejših prog, povezava Dunaj–Ljubljana–Trst. In če je že toliko let nezavarovan železniški prehod, mislim, da bi tukaj morali uvesti neke prioritete. Hvala.
Hvala lepa. Prosim, gospod minister.
Ker mi je prej zmanjkalo časa, bom še to povedal. Poleg tega smo naročili, ker je občinska pristojnost, da se še enkrat opravi pregled vidnega trikotnika dostopa. In če slučajno kje niso občinske službe opravile svoje naloge – tam je recimo prehod takšne narave – da se doseže ta vidnost. Glede tega konkretnega primera. Ja, ima prioriteto. Takoj, ko dobimo od preiskovalnega organa napotilo, jaz sem vam nakazal, kakšna bi lahko bila rešitev, bomo tudi k njej pristopili. In ima absolutno prioriteto. Na koncu koncev pravim, da se s to problematiko veliko ukvarjamo. Sem pa bil danes presenečen, ko sem slišal, da pravzaprav v naši državi razmerje med zavarovanimi, pa prehodi z avtomatiziranimi napravami, pa z zavarovanimi zgolj z Andrejevim križem, ni dosti drugačno, kot je tudi v razvitejših državah v Evropi. Hkrati pa sem naročil svojim sodelavcem, da poskušajo najti način, kako bomo boljše opozorili voznika, kadar se približuje Andrejevem križu. Naša ocena je, da je percepcija Andrejevega križa nezadostna pri približevanju nivojskemu križanju, ali bo to neko svetlobno opozarjanje ali bo to kakšno drugo opozarjanje. Lani smo imeli tudi akcijo Andrejev križ preventivne narave. In če povem plastično: ljudje se na rdeči luči ali na stop znaku bolj pozorno obnašajo kot pri Andrejevem križu, čeprav ima tiste znake, da se mu približuješ in je potem Andrejev križ. Zato iščemo načine, kako bi tudi z bolj intenzivnim opozarjanjem na teh nivojskih križanjih, ki so zavarovana zgolj s križem, dosegli večjo varnost ob vseh teh drugih ukrepih. Kot povedano, bo ta šel prioritetno naprej in nakazana rešitev je ukinitev dveh povezovalnih cest in zavarovanje.
Hvala lepa. Minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehran mag. Dejan Židan bo odgovarjal na vprašanje najprej Sama Bevka v zvezi z zatiranjem majskega hrošča. Mislim, da bo to rahlo pozen odgovor, ampak vseeno. Prosim, gospod minister.
Gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci, kolegi ministri! Majski hrošč spada med tako imenovane nekarantenske škodljivce, ker je nevarna ličinka. Je prisoten v Sloveniji, za boj proti njemu pa v osnovi uporabljamo tako imenovane tehnološke ukrepe, to je poseben način oranja, plitvega oranja z rotovatorjem. S tem se vzdržuje potem neka normalna populacija, ki ne povzroča gospodarske škode na področju kmetijstva. Imeli smo množičen izbruh leta 2007 v občinah Idrija in Logatec in takrat je Vlada odreagirala na poseben način, s posebno uredbo in se je kot boj proti temu škodljivcu uporabljal posebni pripravek, ki je vseboval patogeno glivo. Takrat je bilo za boj proti temu škodljivcu porabljenih 540 tisoč evrov državnega denarja. Ta aktivna snov je bila iz registra v Evropski uniji izbrisana leta 2008 in se od takrat naprej več ne uporablja za redno borbo proti škodljivcu, možna je pa še vedno interventna uporaba. V tem trenutku je ocena strokovnih služb, na tem področju Idrije deluje Kmetijsko-gozdarski zavod, da je možno proti škodljivcu delovati še s tehnološkimi ukrepi in obvladovati njegovo populacijo. Potrebna pa sta tukaj dva poudarka. Če pride do spremembe ocene, da predstavlja zopet veliko gospodarsko nevarnost, je na predlog strokovne službe možno v Slovenijo ponovno interventno uvoziti glivo, ki deluje proti ličinki in tudi v tem primeru moram zagotoviti, podobno kot sem zagotovil pri zlati trsni rumenici, čeprav ni namenski denar načrtovan v proračunu za leti 2011, 2012, vendar v primeru potrebe pa se bo ta denar takoj našel. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Gospod Bevk, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Jaz se gospodu ministru zahvaljujem za njegov odgovor. Veseli me tudi možnost, da je možno to glivo interventno uvoziti in da se bo lahko ukrepalo, če se pojavi večji obseg škode. Dejstvo je, da se ta škoda pričakuje v prihodnjem letu, ko bomo spet imeli tako imenovano kebrovo leto. Se pa pojavlja škoda tudi na drugih območjih v Sloveniji, to je na gori nad Ajdovščino, ne samo na črnovrški planoti v občini Idrija in Logatcu, temveč tudi v Kobaridu, Bovcu, Tolminu in Čepovanu. Zato bi bilo dobro, da se strokovne službe pripravijo na morebitno večjo škodo v prihodnjem letu in da ustrezno ukrepajo. Naj pa povem vsaj eno pozitivno plat teh poplav, ki so bile na črnovrški planoti, tudi Zadlog je bil zalit skoraj 17 dni in je bilo nekaj teh škodljivcev tudi po tej platiuničenih, strokovnjaki ocenjujejo nekako polovica. Je pa zaradi tako dolgotrajnega zalivanja travinj prišlo do škode na travah. Tako bo vsekakor treba sanirati eno in drugo stvar. Hvala lepa, še enkrat, za odgovor.
Hvala. Torej ni potrebe, da bi minister dodatno odgovarjal. Minister bo odgovoril tudi na vprašanje Janeza Ribiča v zvezi z ustanovitvijo internetne skupine. Prosim.
Hvala, gospod poslanec za vprašanje. Tukaj tečejo aktivnosti, kakor je bilo obljubljeno s strani obeh ministrov. V tem trenutku se končuje protokol med obema ministrstvoma, kako učinkovito odreagirati na inšpekcijski ravni, kar je v tem konkretnem primeru bil problem. Druga zadeva, to pa mogoče kot obvestilo, da boste razumeli, zakaj smo to tako resno vzeli. Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano se je z obrambnim resorjem za civilno zaščito dogovorilo, da financiramo nakup posebnega čolna, ki bi ga ravno v vašem primeru tam potrebovali, pa ga nismo imeli. Ta čoln bo seveda financiralo kmetijsko ministrstvo in ga predalo v uporabo civilni zaščiti. Civilna zaščita ga bo lahko uporabljala v celi paleti primerov, s katerimi se ukvarja, in tudi v takšnem primeru, kot ste postavili vprašanje, ko enostavno na razpolago ni bilo na ravni države ustreznega tehničnega sredstva. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod Ribič?
Hvala za besedo, spoštovani gospod minister. Zanima me konkretna odgovornost inšpekcijskih služb, ki v tej zadevi niso opravile svoje naloge, saj je prihajalo do prelaganja odgovornosti in je bilo celo njihovim predstojnikom težko določiti, kateri inšpektor je pristojen, kot ste lahko sami ugotovili. Se pravi: Kdo je kriv in kdo bo odgovarjal za posledice? Treba je tudi vedeti, da je bilo Perniško jezero po izgradnji avtocest deloma zasuto v globljih delih in da je bil narejen nov iztočni objekt. Ali je res narejen slabo in nepravilno, pa prosim naj odgovorijo za to pristojni strokovnjaki. Treba je narediti red, zato pričakujem, da bo tudi Dars z vsem svojim strokovnim aparatom enkrat za vselej opravil svoje delo na tem področju.
Hvala lepa. Prosim, gospod minister.
Gospod poslanec, še enkrat hvala za vprašanje. Tukaj je v bistvu jasno, tisti, ki opravlja in ima od tega gospodarsko korist, mora poginule ribe pripeljati do mesta, to je obala, kjer jih v celoti prevzeme veterinarsko-higienska služba. Kakor sem že poudaril, v bistvu je prišlo do tega, da štiri inšpekcijske službe so se usklajevale, katera je odgovorna, katera lahko izda ustrezne sklepe. Takrat sva tudi z ministrom dr. Rokom Žarnićem posegla in smo se vse službe potem tudi uskladile. Je pa bil v bistvu primer takšne narave, da ga je bilo dejansko vsebinsko težko reševati. Če bi bile vode zadosti visoke, bi se lahko že z običajnimi čolni mrtve ribe odstranile, če bi bilo dno ravno. Tudi pri nizkem vodostaju se enostavno tisti, ki odstranjujejo, sprehodijo in odstranijo. Če pa je dno, kakor v tem primeru, ko je bila plitvina, vmes pa zelo globoke jame, ki so ogrožale ljudi, če bi se odpravili na ta način, se je pa iskalo ustrezno tehnično sredstvo, na primer takšno, kakor bo ta čoln, ki ga bo sedaj kmetijsko ministrstvo financiralo za civilno zaščito. Hvala.
Hvala lepa. Minister bo odgovoril na vprašanje dr. Laszla Göncza v zvezi z reševanjem škode, povzročene s strani divjadi. Prosim, gospod minister.
Tukaj je treba dati kar nekaj informacij. Področje, ki ga vi, gospod poslanec, omenjate, spada pod pomursko lovsko upravljavsko območje. Tukaj je relativno kar dosti škod izplačanih na letni ravni. Višina škod je nekje okoli 100 tisoč evrov, se pa med leti spreminja. Vsaj takrat, kadar je v gozdu premalo hrane, se živali preselijo na polja. Takrat so škode tudi čez 100 tisoč evrov. V letu 2008 jih je bilo izplačanih 118 tisoč 568 evrov. leta 2009 98 tisoč evrov. V letih, ki so drugačna, pa je škod bistveno manj, nekje okoli 55 do 60 tisoč evrov. Tukaj je treba povedati še naslednje dejstvo. Količina živali je odvisna od letnih načrtov odvzema, ki potem dajejo pravico in dolžnost lovskim družinam, da v bistvu izpeljejo odstrel. Ti načrti pa se sprejemajo na tako imenovani javni način, potrebna je javna obravnava, ker je treba javno izraziti stališče in zahteve, do katerega se mora upravljavec opredeliti. In zdaj en podatek, gospod poslanec, ki vas bo verjetno zanimal, in ta je naslednjih. V zadnjih letih se, po nam dostopnih podatkih, na javnih predstavitvah letnih načrtov, kjer bi se ljudje in kmetje, ki imajo škodo, morali izjasniti, nekaj zahtevati, predstavniki kmetov in kmetje teh javnih razgrnitev niso udeležili. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev, ja, prosim. Dopolnitev odgovora, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister! Strinjam se z nekaterimi vašimi odgovori, verjetno je napaka tudi v samih interesentih za uveljavitev škode, vendar bi kljub temu odprl še dve stvari oziroma sta že bili odprti v uvodnem vprašanju, ampak bi jih ponovil. Žal, kljub temu, kar ste omenili, je trend takšen, da je ta škoda vedno večja, iz leta v leto večja. Torej, koncept pristopa reševanja tega problema, po moji oceni, le ni pravilna. Treba bo vložiti še več napora in iskati možnosti. To je ena stvar. In druga stvar je ta, da se postavlja vprašanje ograjevanja površin s temi visokimi ograjami, kar se je, baje, na določenih območjih obneslo. Vemo, da je specifična konfiguracija tal na območju, o katerem zdaj govoriva, ampak kljub temu sprašujem: Kakšno je strokovno stališče do postavljanja tovrstnih ograj? Ali je to prava rešitev oziroma v kakšno smer se bo lahko šlo? In čisto za konec bi še enkrat poudaril. Letos sem tudi sam pogledal določene povzročene škode in vam lahko zagotovim, da je na Goričkem stanje s tega vidika res katastrofalno.
Hvala lepa. Želite? Prosim, gospod minister, odgovor.
Hvala, gospod predsednik. Rad bi podal dve informaciji. Seveda je možno tudi zaščititi, to zaščito tudi Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano sofinancira, vendar ker gre tukaj za zelo velik prostor – in seveda je iskanje ravnovesja med varovanjem živali, ob tem, da se zavedamo, da žival nima več naravnega sovražnika, ker je bil na našem koncu skorajda iztrebljen, in med odstrelom. To ravnotežje je treba iskati. Pogosto se zgodi v tem, moja osebna ocena je tudi v tem trenutku takšna, da je bil v bistvu odstrel manjši. Bi pa še enkrat pozval populacijo, ki ima največ škode, torej kmetijski sektor in njihove predstavnike. Bodite pozorni, do konca marca naslednjega leta, se ponovno zaključi javna razprava, ki govori ravno o upravljavskih načrtih, in tudi tam, kjer je pristojno mesto, do katerega se upravljavci morajo opredeliti do vseh pripomb, zelo jasno povejte svoje argumente. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev. Zvonko Lah bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću. Prosim, gospod Lah.
Spoštovani gospod minister! Ljudje so z veliko nejevoljo sprejeli obvestila o poskusnem izračunu vrednosti nepremičnin. Razlog za to so številne napake in nelogičnosti, ki so v teh obvestilih vsebovane. Zanima me: Kaj boste storili glede zmede pri množičnem vrednotenju nepremičnin? Kdo bo za to odgovarjal?
Hvala lepa. Prosim, gospod minister.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani poslanec, spoštovane gospe poslanke, poslanci! Hvala lepa za vprašanje, ki bo omogočilo razjasnitev mnogih dvomov in vprašanj glede te akcije, ki pa, moram reči, je mogoče občutljiva zato, ker ljudje za tem "izdelkom" Dursa vidijo davke, za katere pa naše ministrstvo v naslednjem koraku ni pristojno. Vaše vprašanje je izredno podobno, praktično identično vprašanju gospoda poslanca Gvida Kres, 4 k 25, in da ne bi dvakrat bral ali bral istega vprašanja, imam še odgovor na njegovo vprašanje, še neka dodatna pojasnila [[...]]
Gospod minister, na vsako vprašanje boste morali odgovoriti ločeno, tako da v tem trenutku gospodu Kresu ne morete odgovarjati, samo gospodu Lahu.
Hvala lepa. Hotel sem pojasniti, da bosta oba odgovora skupaj dala celovito sliko. Nepremičninske evidence ni možno urediti v kratkem času. Pomanjkljivi in neurejeni podatki izvirajo predvsem iz prejšnjega družbenega sistema, ki ni bil naklonjen evidentiranju lastnine. Žal procesa privatizacije in lastninjenja družbene lastnine nismo izkoristili za ureditev evidentiranja nepremičninskega premoženja. Nekatere odmevne afere, ki jih je povzročilo nesistematsko evidentiranje premičnin in stvarnopravnih pravic na njih, na primer kot Zbiljski gaj, so povzročila vsaj delno ureditev tega področja. Z Zakonom o varstvu kupcev stanovanj in stanovanjskih stavb iz leta 2004 so začeli investitorji dosledno evidentirati vse stavbe v etažni lastnini. Še vedno pa ostaja v precejšnji meri neevidentirane nove enodružinske stavbe, gospodarska poslopja in predvsem že prej zgrajene stavbe. Tako stanje, ki je zatečeno, je narekovalo, da se v registru nepremičnin zberejo podatki o dejanskem stanju nepremičnin. S popisom nepremičnin je bila zajeta večina podatkov o stavbah in nekateri podatki o zemljiščih in stavbah so bili izvzeti še iz drugih zbirk, kot so zbirke lastnikov iz zemljiške knjige, namenske rabe zemljišč od občin, dejanske rabe pa od Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Tudi podatku o uporabnikih iz registra prebivalstva za državno lastnino, lastnino občin in javno dobro so bili pripisani podatki o upravljavcih. Zaradi količine podatkov, zbiranja podatkov od lastnikov in kasnejše avtomatske obdelave podatkov je bilo že vnaprej jasno, da bo treba podatke še enkrat preveriti. In ta preveritev poteka ob obveščanju lastnikov o poskusno izračunani vrednosti nepremičnin. Odgovornost za pomanjkljivo in nepravilno evidentiranje nepremičnin, ki povzroča nezadovoljstvo lastnikov nepremičnin, ne more prevzeti le en organ. Za evidentiranje podatkov, zbranih v registru nepremičnin, je odgovornih več resorjev, ki skrbijo za podatke, ki so bili prevzeti v register. Za pravilnost in ažurnost podatkov so odgovorni tudi lastniki sami. Z obvestili o poskusnem izračunu vrednosti je država prvič vsem lastnikom razgrnila podatke, ki jih ima vodene o njihovih nepremičninah. Razgrnila pa je, žal, tudi napake, ki obstajajo v evidencah in nepravilne povezave med podatki. Lastnikom je razgrnila, kako imajo urejeno stanje svoje nepremičnine v katastrih in ali imajo zaščitene solastniške pravice v zemljiški knjigi. Obveščanje lastnikov nepremičnin lahko izkoristimo kot priložnost za kakovostnejše vodenje nepremičninskih evidenc. To pa je v interesu tako posameznika kot države. Pričakujem, da bodo kratkoročni ukrepi, ki jih je že sprejela Geodetska uprava, po potrebi pa jih bo še ministrstvo, zagotovili hitrejše urejanje podatkov v postopku obveščanja. Za dolgoročno ureditev tega področja bomo predlagali sprejem ustreznih ukrepov Vladi. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa. Že prav, gospod minister, da bo to prispevalo k izboljšanju evidence, ampak mene zanima: Zakaj ravno v tem trenutku s tako akcijo, ko vemo, da Geodetska uprava nima ažurne evidence, da zemljiška knjiga ne vpisuje vseh sprememb pravočasno? Res pa je tudi, da sami lastniki nimajo pri sebi evidence urejene, kot bi jo morali imeti. Vendar pri tem množičnem vrednotenju gre za statistično obdelavo podatkov, izvršenih transakcij v določenem obdobju, in to je v obdobju petih let. V tem obdobju so bile nekatere transakcije tudi špekulativne narave, se pravi, cene bistveno višje. In sedaj se pojavlja, da so ljudje tudi tam, kjer dobro poznajo tržno vrednost, dobili bistveno višje ovrednoteno in je prava zmeda. Tako da bo država pobirala davek v nekih špekulativnih vrednostih, ki so bile v določenem trenutku. Potem, popis je star tri leta. V tem času so ljudje spreminjali svojo lastnino, prodajali in tako naprej. Nastala je zmeda, ki jo je Geodetska uprava še povečala, ker že tako do sedaj niso ažurno vpisovali vseh sprememb v zemljiško knjigo. Mislim, da to ni ravno pravi način, ker že tako ne zmorejo urediti vseh teh evidenc in so ti lastniki, ki so množično pridrveli sedaj na Geodetsko upravo, to zmedo še povečali.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. V pojasnilo. Rok in urnik je bil že vnaprej določen, tako da je padlo v sedanji trenutek. Moram pa povedati, milijon 99 tisoč 317 obvestil je GURS poslala. V tem je 84 milijonov podatkov. V 14 dneh do sedaj je prišlo 1 ‰ ali 89 tisoč 215 predlogov sprememb podatkov – 1 ‰, ena na tisoč. In od tega samo desetinka promila, se pravi, ena na 10 tisoč pripomb na vrednost. Hvala.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Glejte, gospod minister, hvala bogu, da je prišlo samo 1 ‰. Kaj, če bi 10 %? Kaj bi potem naredili? Mislite, da je problemov samo en promil? Prepričan sem, da jih je bistveno več. Ljudje niso prišli, ampak še bodo, vsaj takrat, ko bo šlo zares. Mislim, da je problematika zelo pereča. Res, kot ste rekli, se je to nakopičilo skozi vsa ta leta, da bi morali začeti pred 20 leti to počasi urejati, sedaj se pa čez noč tega ne da. Vendar se bojim, da bo to naredilo še večjo zmedo, ker v zemljiški knjigi sedaj ni več vpisana kvadratura niti raba zemljišča, ampak samo parcelna številka. In na novo se ustvarja zmeda, ker mora lastnik oziroma tudi posrednik na Geodetsko upravo po prave podatke, nekateri pa tega sploh ne gredo iskat in vpišejo v kupoprodajno pogodbo samo parcelno številko. In nastane zmeda, ko kupec niti ne ve, kaj je kupil, kakšne površine in kakšno kvadraturo. Se že pojavljajo problemi, kot so določeni primeri, ko je kupec več kupil, kot je pa potem dobil. In ta razlika oziroma ta zmeda bo postajala še večja. Mislim, da bi bilo treba to pričeti razčiščevati, resda določene stvari prvič od časa Marije Terezije naprej, vendar na tak način, ko posegamo z nekim davkom, zato da bomo razčiščevali osnovne stvari, se bojim, da bo še večja zmeda. Zato mislim, da bi bilo prav, da se v korist reševanja te problematike opravi razprava o tem v Državnem zboru.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Laha, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 19. oktobra 2010, v okviru glasovanj. Zdaj bo gospod Bogdan Barovič postavil poslansko vprašanje ministrici za gospodarstvo mag. Darji Radić.
Hvala. V bistvu je bilo vprašanje namenjeno in usmerjeno tako na ministrico kot ministra za okolje in prostor. Vprašanje se tiče posledic povodnji. Posledice poplav iz leta 2007 še niso bile sanirane. Torej tri leta kasneje, letos, so bile posledično, zaradi nesaniranih posledic iz leta 2007, škode veliko večje. Ocenjene so na nekaj 100 milijonov evrov, neposredno in posredno pa je prizadetih več 10 tisoč ljudi in na desetine podjetij. Pogostost poplav je čedalje večja in posledice tudi. Komaj mesec dni po poplavah je okrog reševanja posledic vse utihnilo. Konkretne finančne obljube do danes ni nobene. Na mojo strankarsko, torej pobudo Slovenske nacionalne stranke, naj ta vlada prizadetim občinam da možnost, da predvidena neporabljena sredstva iz občinskih proračunov preusmerijo v financiranje posledic in s tem razbremenijo tudi državo, odgovora pač ni. Namesto konkretnih in učinkovitih potez pristojnih ministrstev, je minister za okolje in prostor dobil nalogo, naj pripravi zakon o koncesijah za spodnjo Savo, spremembe Zakona o vodah, spremembe Zakona o varstvu okolja, spremembe Zakona o varstvu narave. Ampak kolegice in kolegi, z zakoni se ne da urediti razmer po povodnji in pred novimi katastrofami. Osnove preventivne ukrepe prestavljajo Vlada in ministrstva iz leta v leto. Na primer čiščenje vodotokov, ki so nemogoče zaraščeni. Če jih država ni sposobna, naj prenese odgovornost in finance na posamezne občine, ki bodo to storile in delale vsaka svoje vodotoke redno in prihranile trpljenje in uničenje naravnih katastrof in milijonske škode. Natančni izračun za preprečitev večstomilijonskih škod je narejen vsako leto. Do leta 2016 je treba nameniti 50 milijonov za gradnjo zaplavnih pregrad. Rekel bom samo 50 milijonov, kajti, če to naredimo, bomo preprečili večstomilijonsko ali milijardno škodo. Posledice povodij iz leta 2007 in tudi letos so prevelike. Prevelika je materialna škoda, preveliko je trpljenje ljudi, prehude so posledice za državo. Mislim, da je skrajni čas, da si gorje prihranimo za naslednje desetletje. Zato sprašujem ministra za okolje in ministrico za gospodarstvo: Ali bosta v proračunu za leto 2011 in v proračunih do leta 2013 namenila vsaj minimalno potrebnih 15 milijonov za vzdrževanje 760 milijonov vrednih objektov vodne infrastrukture? Ali bosta Ministrstvo za okolje in prostor in Ministrstvo za gospodarstvo do konca leta 2011 izvedla vzdrževalna dela v javno korist na vodotokih, kot je bilo obljubljeno aprila leta 2008? Kaj več bom vprašal pa še v drugo. Hvala.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Hvala lepa za vprašaje. Jaz moram reči, da se to vprašanje res delno nanaša tudi na ministra za okolje, predvsem v delu, ki se tiče vzdrževanja vodne infrastrukture in pa sanacijo samih posledic poplav. Vseeno mi pa dovolite, da odgovorim zdaj v tem delu, ki se tiče Ministrstva za gospodarstvo. Moram tukaj povedati, da smo na Ministrstvu za gospodarstvo verjetno eni izmed prvih, izmed vseh ministrstev, pa ne razumite tega narobe, ki smo hitro ukrepali in takoj zagotovili pomoč podjetjem pri odpravljanju posledic teh poplav v letu 2010, in sicer smo iz svojega proračuna zagotovili 5,6 milijona evrov sredstev, ki smo jih dali Slovenskemu podjetniškemu skladu, ta pa je že objavil javni poziv podjetjem, da naj predložijo poročila o svojih škodah. Na tej podlagi imajo podjetja možnost dobiti do 200 tisoč evrov nepovratnih sredstev po načelu de minimis za sanacijo škode v njihovih podjetjih. Seveda Ministrstvo za gospodarstvo lahko pomaga v skladu s svojimi pristojnostmi samo pri sanaciji podjetij, in sicer pri sanaciji njihove opreme, pri obnavljanju, recimo, zalog, ki so bile v poplavah uničene in tako naprej. V zvezi s tem bi rada tudi to povedala, da pa ta ukrep ni bil letos pri teh poplavah prvič izveden. Isti ukrep je bil izveden tudi pri prejšnjih poplavah. In že v prejšnjih poplavah se je izkazal kot zelo uspešen, saj je zelo na hitro in v kratkem času pomagal tistim podjetjem, da so nekako lažje premostila tisti čas sanacije škode do poplav. Tukaj gre za odpravljanje manjših škod, seveda pa so v teh poplavah nekatera podjetja utrpela tudi večje škode. Ministrstvo za gospodarstvo se je vključilo in tudi pozvalo vsa podjetja iz poplavljenih območij, naj nam čim prej posredujejo celovito oceno škode. Za te pa imamo potem predvideno oziroma rezervirana sredstva v proračunu v letu 2011. Seveda tukaj govorim o škodah, ki bistveno presegajo vrednost 200 tisoč evrov. Recimo, zagotovo ima Svea večjo škodo pa še kakšen bo med njimi, pa tem se ne da takoj na hitro dati sredstva, vsaj dokler se ne ugotovi sama škoda. Moram pa reči, da so tudi sama podjetja potrebovala določen čas, da so pravzaprav ocenila, kakšno škodo imajo, koliko škode imajo na opremi, na strojih in tako naprej. Torej, mi smo se odzvali hitro, zdaj samega odziva, koliko je že prijaviteljev bilo na ta ukrep preko Slovenskega podjetniškega sklada, še nimamo, ampak inštrument je pripravljen tako, da prava podjetja, tista, ki bodo dala vloge za škodo, bodo lahko dobila izplačana sredstva že decembra 2010. Toliko z moje strani, mogoče bo še minister kaj dopolnil. Hvala.
Hvala. Gospod minister dr. Žarnić, izvolite.
Spoštovani poslanke in poslanci! Jaz imam podobno vprašanje pod številko 16, kjer bo mogoče bolj podrobno povedano, ampak tukaj samo na nekaj konkretnih vprašanj. Mi smo pred spremembo Zakona o pogojih koncesije in pred spremembo Zakona o vodah. Obe ti spremembi bosta predvidoma nekoliko popravili finančno bilanco navzgor, kajti vemo, da je bilo do leta 1990 0,4 BDP-ja rezervirano za urejanje vodotokov, po letu 1992 pa je padlo za štirikrat. Glede občin. Razmišljamo o spremembi Zakona o vodah, tudi o večji vlogi občin oziroma komunalnih podjetij, ki so v občinah, pa še o eni drugi zgodbi, ki je še veljala od Marije Terezije naprej. Lastniki obvodnih zemljišč so bili tudi dolžni po zakonu urejati tiste dele vodotokov, kar se tiče poraščenosti, kot sedanji. Tudi to je ena od stvari, o kateri se pogovarjamo. Mogoče bom podal malo več odgovorov na vaše vprašanje v odgovoru poslancu Verliču. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev gospod Barovič? Izvolite.
Hvala lepa. Ja, jaz bi najprej rekel, da razumem, da je treba spremeniti zakone, če želiš spremeniti neke pogoje, ampak v tem trenutku mislim, da je najprej treba pomagati in potem spremeniti zakon. Sami zakoni, če bo, bog ne daj, ponovne povodnji ne bodo rešili čisto nič, ne glede na to, v kakšni fazi je ta zakon. Rad bi spomnil samo na prvo vprašanje, kjer sem povedal, da obstaja izračun, po katerem naj bi bilo 15 milijonov za vzdrževanje objektov vodne infrastrukture v letih 2011, 2012 in 2013 minimum, ki je potreben za preprečitev takšne škode, kot smo ji bili priča. Prav tako sem spomnil na obljubo, ki je bila dana aprila leta 2008, da bodo izvedena vsa vzdrževalna dela v javno korist na vodotokih, torej tistih, ki so imeli posledice poplav iz 2007 do prihodnjega leta. Samo spomnim! Imam pa še dve vprašanji ali če želite, pobudi, če ne poznate odgovorov. Zanima me: Zakaj Ministrstvo za okolje in prostor in Ministrstvo za gospodarstvo seveda skupaj, z roko v roki, v času hude krize v gradbeništvu ali pa cela Vlada, če želite, ne ponudi gradbenim podjetjem takojšnjega dela za državo, in sicer gradnje protipoplavne vodne infrastrukture ali pa redno in investicijsko vzdrževanje takšne infrastrukture? In drugič: Zakaj ti dve ministrstvi in Vlada ne ponudita, na primer delavcem Vegrada, rednega vzdrževanja manj zahtevnih čiščenj strug, grmovja v vodotokih in drugih del, kot oblike plačanih državnih javnih del? S tem bi seveda pomagali prizadetim, pomagali bi tem delavcem in nenazadnje veliko bi bilo storjenega v skupno korist.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Zelo se strinjam z vami. Samo en podatek. Nujno potrebna sanacijska dela na obstoječih objektih za urejanje tega področja imajo ocenjeno vrednost 100 milijonov evrov. Nujna sanacijska dela, da ne govorimo še o tistem, kar je treba zraven. Tukaj se popolnoma strinjam, je ogromna priložnost za gradbena podjetja, z eno majhno nevšečnostjo, najti te milijone. Mi smo odvisni od budžeta. Mi bi zelo radi kot ministrstvo to imeli. Hvala.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi še enkrat rada poudarila, da Ministrstvo za gospodarstvo sredstev za vzdrževanje vodotokov in teh stvari enostavno nima. Ni to v naši pristojnosti, se pa trudimo pomagati podjetjem, ki so utrpela škodo v poplavah. Jaz mislim, da smo tukaj zelo ažurni in smo v končni fazi hitro našli tudi sredstva v okviru našega ministrstva, da smo ta ukrep že letos lahko začeli z izvajati. Kar se pa tiče samega vključevanja gradbenikov v sanacijo. Jaz ne vidim nobenega razloga in verjetno povsod, kjer potekajo ta dela, so vključena gradbena podjetja. To je absolutno dobro pobuda in dober predlog. Moram reči, da sem tudi sama, ko sem bila na ogledu v Zagorju v Svei, najprej rekla, kje so zdaj naši gradbeniki, zakaj še ne čistijo struge. Če pride naslednji teden – takrat je tako izgledalo, da lahko še ene poplave sledijo, če ne bodo očistili te struge –, bo naslednji teden še huje. Tako, da jaz tukaj kakšnega posebnega poziva države niti ne vidim, kdo drug bo delal, če ne naša slovenska gradbena podjetja, in prepričana sem, da so se tudi vključila. Dejstvo pa je, da je področje gradbeništva, vemo, da je gradbeni sektor zdaj v tej krizi najbolj utrpel, imamo največjo krizo na tem področju. Tudi smo že pripravili eno celo vrsto ukrepov za področje gradbeništva, vendar bolj ko gledamo, kje in na kakšen način bi pravzaprav lahko temu sektorju pomagali, vedno bolj ugotavljamo, da je gradbeni sektor enostavno predimenzioniran in ga v taki obliki enostavno ne moremo ohraniti z ne vem kakšnimi ukrepi države. moral se bo prečistiti in zmanjšati na eno normalno raven. Bom pa o ukrepih v gradbeništvu mogoče ob kakšni drugi priložnosti malo več še povedala. Rada bi povedala samo še to, da se pa strinjam z vami, da se pa v javna dela lahko vključijo tudi taki delavci in to pa bo predlog našega ministrstva, da se vključi v program del za leto 2011, ki ga sicer izvaja Zavod za zaposlovanje preko Ministrstva za delo. Hvala.
Hvala. Gospod Andrej Magajna bo postavil poslansko vprašanje ministrici za gospodarstvo gospe Radić in ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Židanu. Prosim.
Spoštovani predsedujoči, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Podpiram zelo kompleksno globalno tematiko, bi lahko rekel, kako zaščititi slovensko gospodarstvo pred poplavo nizkocenovnih produktov iz tujine. To vprašanje zastavljam ministrici za gospodarstvo gospe Darji Radić in ministru za kmetijstvo mag. Dejanu Židanu. Sprašujem: Kakšne vzvode in instrumente imamo sploh na razpolago za zaščito pred uvozom nizkocenovnih produktov, blaga in storitev, ki poplavljajo slovenski trg in slabijo oziroma, lahko kar rečem, uničujejo realni sektor slovenskega gospodarstva? Ta je v določenem smislu temelj slovenske samobitnosti. Da, realni sektor je osnova samostojnosti in suverenosti Slovenije. Problem nizkocenovnih produktov ni le njihova cena, saj se ta oblikuje ob pogojih prostega pretoka blaga in storitev po načelu svobodne konkurence, problem je, prvič, njihova cenenost, torej vprašljiva kakovost in drugič, oblikovanje cene, ki nastaja ob pogojih nelojalne konkurence, na osnovi damping cene tujih proizvajalcev. Menim, da pravila Svetovne trgovinske organizacije, Mednarodnega finančnega sklada in tudi prevzeta pravila Evropske unije v nezadostni meri preprečujejo nelojalno konkurenco. Mnogi produkti so cenovno nizki tudi zato, ker si določene multinacionalke priskrbijo posle, vire in surovine po izjemno nizkih cenah. Pa ni to moje razmišljanje zato, ker sem si ogledal film Naomi Klein, to vemo že dalj časa, priskrbijo si aranžmaje na osnovi političnih pritiskov, gospodarske diplomacije in drugih formalnih, neformalnih instrumentov in pritiskov. Mnogi proizvajalci dosegajo nizke cene tudi na račun delovne sile, ki prejema dohodke pod pragom revščine, ne vključujejo socialno varstvenih prispevkov, plačo prejemajo neredno, neposredno ali posredno pa izkoriščajo tudi otroško delovno silo. Slovenski gospodarski subjekti oziroma kmetovalci v takšnih pogojih nelojalne konkurence ne morejo konkurirati nizkocenovnim produktom navkljub boljši kvaliteti in nižjim dobičkom. Ali ima Vlada oziroma ministrstvo sploh na razpolago instrumente, da se zaščitimo pred svetovno nelojalno konkurenco? Ali ima Slovenija sploh kakršnekoli možnosti, da vpliva na spremembo pravil mednarodne skupnosti, ki se nanašajo na pretok blaga in storitev? In zadnje [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Tako kot ste rekli gospod Magajna, dejansko gre za zelo kompleksno vprašanje in tudi po mojem osebnem mnenju zelo pomembno vprašanje, o katerem mislim, da bo treba še v prihodnosti kaj več spregovoriti v širši javnosti. Vendar, postavili ste mi vprašanje, koliko pravzaprav država Republika Slovenija in v tem okviru Vlada lahko stori za preprečevanje prodaje tovrstnih izdelkov, ki temeljijo dobesedno na suženjstvu ali pa na zlorabi nizke socialne varnosti ljudi v določenih državah. Moj odgovor bo mogoče zdaj v prvi fazi zvenel zelo birokratsko ali pa uradniško, vendar sem vam dolžna povedati, kakšna so ta pravila, na koncu pa vsekakor poziv vsem, da pravzaprav največ proti pojavom tovrstnega blaga, za katerega vemo, da je bilo proizvedeno bodisi na sužnjelastniški način bodisi da so to delali otroci v nemogočih razmerah, največ pravzaprav k temu lahko prispevamo mi potrošniki sami, enostavno na ta način, da ne kupujemo tovrstnih proizvodov. Mislim, da je to v tem svetu, v globalnem svetu še najbolj prava pot. Vendar mi vseeno dovolite, da vam zdaj razložim še pravila, ki jih imamo na razpolago, in kako se lahko obnašamo v primeru mednarodne trgovine. V skladu z 207. členom pogodbe o delovanju Evropske unije je uvajanje trgovinskih ukrepov stvar skupne trgovinske politike Evropske unije, ki jo sooblikuje vseh 27 držav članic. To pomeni, da morajo biti vsi ukrepi usklajeni, usklajeni tudi s pravili Svetovne trgovinske organizacije, morajo biti v skupnem interesu vseh držav Evropske unije in uvedeni ukrepi veljajo neposredno v vseh državah članicah in ne samo v posamezni državi. V primeru dokazanega izkrivljanja konkurence oziroma nepoštene trgovinske prakse na trgu Evropske unije in s tem povzročene škode industriji Evropske unije zaradi uvoza določenih izdelkov iz katerekoli tretje države lahko EU uvede določene dodatne dajatve, to so tako imenovani protidampinški, protisubvencijski in zaščitni ukrepi na uvoz teh izdelkov. Vendar pa je treba pri tem poudariti, da cilj teh ukrepov ni preprečiti nizkocenovnega uvoza, ki izvira iz nekih naravnih konkurenčnih prednosti nekaterih tretjih držav, ampak se na ta način želi preprečiti predvsem umetne prednosti, ki jih tretje države dobijo s strani držav ali privatnih organizacij, na primer, če je proizvodnja tega blaga podvržena kakšni nedovoljeni subvenciji ali drugim olajšavam, ki jih vlade dajejo proizvajalcem in izvoznikom. No, in Evropska unija je na tem področju aktivna. Trenutno imamo na ravni EU uvedenih 132 protidampinških ukrepov, 8 je tudi protisubvencijskih ukrepov, kar pomeni, da se trgovinska politika na tem področju izvaja. Mogoče kot zanimivost, Slovenija tu ni izvzeta. Tudi na predlog naših podjetij, recimo, tu imamo primer, Niko Železniki, so bili sproženi taki protidampinški ukrepi in tudi uspešno izvedeni ali pa sprejeti. No, dejstvo pa je, da kljub temu, da se Evropska unija s protidampinškimi in drugimi zaščitnimi ukrepi želi zaščititi proti tretjemu svetu, če lahko tako rečem, mora pa po drugi strani trgovinska politika Evropske unije zagotoviti odprt trg, zadosti odprtemu trgu, zato da si zagotovi poceni surovine, vhodne materiale za industrijo in tako tudi omogoči zadosten konkurenčni pritisk na domača podjetja. Tako da je tu vedno treba najti pravo ravnotežje med zaščito in odprtostjo gospodarstva. Naj na koncu še enkrat poudarim, mislim, da gre srž vašega vprašanja v neko drugo smer. To so taki, bom rekla, klasični uradniški odgovori, poanta je pa v tistem, kar sem povedala na začetku – potrošniki lahko naredimo pri tem največ. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev?
Bi želel dopolnitev. Bo morda gospod minister Židan v nadaljevanju, ker se bom nanj malo obrnil. Najbolje je včasih ponazoriti s primerom. Lansko leto, božični čas, nabava jaslic, pogledaš, krasen izdelek, 5 evrov. Z drugega konca sveta je prišlo, koliko je dobil tisti delavec, ki je to naredil – nič celih in ne vem koliko evra. Ne vem, koliko je dobil za ta izdelek, zavedam pa se, da težko zdaj ugotavljamo, kako je bil ta izdelek proizveden, v kakšnih okoliščinah, ali je delavec dobil plačo ali ni dobil plače, ali ima socialno zavarovanje. Seveda je pa to element nelojalne konkurence. Če imamo tu visoke standarde, tudi družbeni standard vpliva na ceno, recimo, produkta posredno. Seveda, kako se bomo proti temu borili in zaščitili, je pretežko vprašanje za odgovor. Ampak čisto konkretno vprašanje ministru za kmetijstvo: Slišim, da dobivamo tudi kmetijske proizvode iz sosednje Italije, recimo, pa svežo zelenjavo. Če pride iz Milana, kako je zdaj ta zelenjava lahko sveža? Ali se ne da morda z nekim ukrepom preprečiti oziroma z neko deklaracijo opozoriti potrošnika, da je bil ta artikel proizveden v tem in tem rastlinjaku, s takimi in takimi osnovami, na tak in tak način? Morda bi lahko z nekimi predpisi prepovedali uvoz, recimo, hrane, ki je bila konzervirana s takimi in takimi proizvodi. Ali imamo sploh te podatke? Ali lahko vplivamo na to? Ali lahko potrošnik sploh ve, kaj kupuje?
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala za vprašanje. Nekaj informacij moram podati. Kot prvo, kar se hrane tiče, v bistvu karkoli prihaja v Slovenijo, je predmet preverbe, ali je prehransko varno. Število analitičnih preiskav je relativno veliko, pa tudi to je ena izmed redkih postavk, ki se v naslednjem proračunskem letu še dodatno zvišuje, torej tega bo še več. Naslednja zadeva, kar je s stališča potrošnika izjemno pomembno, pa je borba proti potvorbam. Verjetno ste bili tudi preko medijev obveščeni, da se je Ministrstvo za kmetijstvo, prehrano in gozdarstvo, ki ga predstavljam, tega lotilo zelo resno. Pričeli smo z medom, vsak peti med, ki smo ga prejeli v roku, je bil potvorjen. In seveda, potvorjeno je navadno tisto z nižjo ceno, ker je narejeno iz surovin, ki niso osnovne surovine. V tem trenutku poteka akcija proti potvorbam in zavajanju potrošnika z napačnim deklariranjem pri mleku in mlečnih izdelkih. V tem trenutku je pregledanih nekaj čez 300 vzorcev in skoraj 30 % je takšnih, ki ne ustrezajo, že samo na deklarativni ravni, medtem ko se analitika dela. Ponavlja se kontrola oljčnih olj, kjer tudi mislim, da bomo odkrili marsikaj zanimivega, kar želimo pregnati s trgovskih polic in to se nadaljuje še naprej. To sta orodji, ki jih ima država neposredno v svojih rokah. Drugo je informiranje potrošnika, da je v potrošnikovem interesu, da kupuje hrano, ki je iz bližine, ker je bolj varna, bolj kakovostna. Potrošniku želimo povedati, da je tudi v njegovem interesu, tako zato, ker se na ta način daje delo slovenskemu delavcu in kmetu, ker na ta način polni državnik proračun, ker je to prehransko varno in je tudi borba proti podnebnim spremembam, saj je pri proizvodnji hrane največji onesnaževalec transport. Zakon, ki bo to urejal na način, "kolikor da proizvajalec hrane, toliko primakne država za komunikacijo s svojim potrošnikom", je tako daleč, da je končana javna razprava. Jutri se na Svetu za kmetijstvo in podeželje pregledajo pripombe in bo zakon, pa čeprav ne bo imel podpore vseh stanovskih organizacij, tako sem se že odločil, šel naprej v proceduro na Vlado in v Državni zbor. Mi lahko, kot država, zahtevamo jasno označevanje, ne na vseh področjih, ampak na večini, in to potem deklariramo. Ne moremo omejiti prometa znotraj Evropske unije, ker so higienska pravila in pravila označevanja do neke mere enotna, lahko pa informiramo potrošnika. V tem trenutku pa, tisto, kar je pomembno, poteka zelo velika razprava ali je treba, po mojem mnenju je treba, omejiti uvoz iz tretjih držav. Zato, recimo, primer tega je Južna Amerika, saj se tam dela po povsem drugačnih standardih, kar se tiče varovanja okolja, varovanja dobrobiti živali in predvsem prehranske varnosti, mi mislimo, da kupec na slovenskih in evropskih policah ne more imeti prehranskih proizvodov dveh različnih kategorij. Hvala.
Hvala. Ja, izvolite, želite dopolnitev?
Bi se zahvalil za odgovore, so bili kar izčrpni. Glede na kompleksnost problematike vemo, da tega ne moremo rešiti s takšno razpravo, zato predlagam neko širšo razpravo, na katero bi se tudi sam bolj pripravil. Menim pa, da pravila Svetovne trgovinske organizacije, Mednarodnega finančnega sklada in Evropske unije po mojem še vedno v nezadostni meri preprečujejo nelojalno konkurenco in bi veljalo sprožiti eno širšo razpravo, na katero bi se lahko sam in tudi ostali bolje pripravili. Predlagam torej splošno razpravo na eni seji.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Magajne, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice za gospodarstvo ter ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, to je v torek, 19. oktobra, v okviru glasovanj. Dr. Peter Verlič pa bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću. Prosim.
Hvala. Spoštovani minister! Najbrž tega vprašanja danes ne bi bilo, če se ne bi zgodile te poplave, ki so se nam zgodile pred kratkim zaradi deževja. Najbrž tudi stoletne vode niso več stoletne, ampak se, kot kažejo razmere, poplave pojavljajo veliko pogosteje in so veliko bolj nevarne, z bolj rušilnimi posledicami za ljudi in njihovo premoženje. Še dobro, da so gasilci in Civilna zaščita opravili svoje delo, tako da je vsaj ta občutek varnosti bil večji in res vsa zahvala. No, ker pa je resor varovanja voda, resor, ki ste ga pač prevzeli na ministrstvu, je najbrž zdaj, po tem času, že najbrž nastopil en čas, ko ste lahko tudi ocenili škodo, ocenili pa najbrž tudi dosedanje delo in ukrepe na področju protipoplavne zaščite v Republiki Sloveniji. In zanima me: Kakšne ukrepe, kakšne zakonodajne ukrepe in tudi ostale, finančne, gradbene, katere koli z vidika umeščanja v prostor, načrtujete na ministrstvu ali tudi širše v Vladi, da bi se ta varnost ljudi v zvezi s poplavami povečala do te mere, da bi bili vodotoki v svojih strugah, ljudje pa se ne bi počutili ogrožene? Nekakšen občutek je, da so pravzaprav na veliko stvari opozarjale prav občine. Nekako se zdi, da so pravzaprav občine bolj poznale probleme, bolj želele zadeve že v preteklosti reševati, ampak, da nekako, ne vem, ali to na nivoju Vlade, ministrstva, ki je pač, če se ne motim, po zakonodaji zadolženo za urejanje vodotokov in varstvo pred poplavami, ni bilo tiste komunikacije. Zato vas tudi v tej zvezi sprašujem: Ali morda načrtujete možnost, da bi občine direktno prevzele del tega upravljanja z vodami, vsaj kar se tiče gradnje protipoplavnih objektov za zaščito pred visokimi vodami, zadrževalnikov, urejanja strug, in da bi zato denar namenili občinam direktno iz državnega proračuna, da bi občine potem te probleme reševale same? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani gospe poslanke in poslanci, spoštovani dr. Verlič! O tej temi smo že kar nekaj govorili, mogoče je treba še. V kratkem bi en tak majhen povzetek, opomnik aktivnosti mogoče povedal. Mi imamo za to področje neko skupno uredb, pravilnikov, zakonov. Vendar zakoni, kot sami pravite, nič ne pomenijo, če ni udejanjanja stroke, ki je v zakonih delno zapopadena, delno je pa v praksi tudi znana, vse skupaj je pa na žalost povezano še z denarjem. Urejanje voda je bilo že zelo modro urejeno in postavljeno od časa Marije Terezije. Vemo, da smo mi podedovali kar dober avstrijski red na tem področju, ki je razmeroma učinkovit, a glej ga čudeža, 1990 smo postali inovativni in s to inovativnostjo za štirikrat zmanjšali denar države in naredili neko reorganizacijo, za katero ne vem, če je bila najbolj posrečena. Sigurno je pri tem prenosu odgovornosti in nalog na koncesionarje vloga občin bila mogoče nekoliko postavljena v drugi plan, četudi je bila nekoč lokalna skupnost tista, ki je bila osnovni nosilec oziroma organiziranost po lokalnih skupnostih, četudi danes še vedno občine imajo po Zakonu o vodah pristojnosti pri urejanju meteornih voda, teh gradenj na poplavnih področjih. Tukaj je močan inštrument občin že danes, da ovirajo gradnje na poplavnih območjih in s tem preprečijo hude posledice in vrnejo tisto staro modrost, ko so na njivah ljudje hrano pridelovali, na hribčkih pa hiše gradili. Kakor koli mi razmišljamo o novi reorganizaciji tega področja, sigurno je treba delati na tem, da bi bilo čim več denarja znotraj tistega, kar si država lahko privošči. Se pravi, tukaj gre za spremembo Zakona o koncesijah, za spremembo Zakona o vodah, tudi za spremembe v cenikih izplačil o vodnih pravicah glede na OECD cenike, kar bi nam moralo nekoliko povečati sredstva, ocenjujemo, da vsaj za 50 %, recimo na raven nekih 50 do 60 milijonov na leto, kar pa še vedno ne bo dovolj. Eno zadevo sem v odgovoru gospodu poslancu Baroviču tudi že povedal. Da bi veljalo angažirati tudi lastnike obvodnih zemljišč. Kot sem že rekel, da je bilo že v časih rajnke Avstrije, da so dolžni potem tisto svojo obalo na svojem zemljišču tudi ustrezno, pod nekim strokovnim nadzorom in pomočjo, urejati, se pravi, nekako strošek razpršiti tudi na lastnike. Kot sem že prej omenil, ena ocena je, da bi potrebovali samo 100 milijonov evrov za sanacijo obstoječih objektov, ki nas varujejo pred poplavami. Sigurno je pa potem novogradenj vsaj še toliko. Se pravi, gre za velika sredstva, tistih 0,4 BDP-ja, ki je bilo nekoč, je kar prava številka. Se pravi, da bi morali nekako v državi štirikrat večjo količino sredstev temu problemu posvetiti. Tukaj je pomoč komunalnih podjetij, ki jih je približno 50 po občinah, tudi dobrodošla, kajti kar tako občine angažirati, ne da bi povedali, s kakšnim orodjem, je težko. Zdaj pa, ker občine imajo skupna komunalna podjetja, je to tudi eden od možnih bodočih partnerjev pri urejanju teh problemov. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Prosim.
Hvala lepa za, ocenjujem, da kar spodbuden odgovor. Seveda jaz vas pozivam, da v okviru Vlade izbojujete štirikrat več sredstev za protipoplavne zaščite. Verjemite, ljudje, ki danes živijo v hišah in gledajo v nebo, kadar dežuje, bodo več kot zadovoljni s tem. Zakaj sem opozoril na ta problem in na to vprašanje? Če je problem denar, jaz upam, da se da tudi s kakšno zakonodajo doseči, da se ti projekti prednostno umeščajo v prostor. En zelo značilen primer je ravno grosupeljska občina. Ne omenjam je zato, ker oba dva prihajata od tam, ampak zato, ker se je tam zgodil en izredno pozitiven in negativen, če lahko tako rečem, primer. In to kar v eni občini, ki jo je na srečo pri teh poplavah odnesla poceni. Zakaj? Zato, ker je bilo tam treba zgraditi dva zadrževalnika, en je bil zadrževalnik Bičje, drugi pa zadrževalnik Veliki potok, oba bi morala sfinancirati država. Enega je potem, ta zadrževalnik Bičje, zgradila občina s svojim denarjem za račun države in ta je tudi naselje, kjer ste vi doma, ohranil nad vodo, drugo naselje se pa še danes trese, ker ga mora zgraditi država, to je pa zadrževalnik Veliki potok. Zato morda kot en tak klasičen primer, prošnja in pa poziv, da morda res, kar ste rekli, občine in pa Vlada, ministrstvo najdejo tukaj to komunikacijo, predvsem pa sredstva, da se projekti protipoplavne zaščite izpeljejo.
Hvala. Gospod minister, želite? Izvolite.
Seveda, da me skrbi občina, v kateri stanujem. Bom pa, tako kot njej, posvečal pozornost tudi drugim občinam. Hvala.
Hvala. Gospod mag. Radovan Žerjav bo postavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje gospodu Zalarju.
Hvala lepa. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi! V lanskem in letošnjem letu je bilo že več odmevnih primerov, ki so v javnosti sprožili dvome o učinkovitosti slovenskega pravosodnega sistema. Kot na primer primer sporne vrnitve dveh napadalnih bulmastifov nazaj lastniku, ker je prišlo do več kršitev zakonov in nenazadnje tudi do sodbe po neveljavnem zakonu, ki pa ne tedaj, ne do danes niso dale odgovora na temeljno vprašanje, kaj se dogaja z našo pravno državo. V medijih smo priča vedno pogostejših poročil o primerih, v katerih pristojni pravosodni organ ne reagira po uradni dolžnosti in da pravna država velja le za ene, za druge pa ne. V zadnji televizijski oddaji Pogledi na nacionalni televiziji je bilo med drugim rečeno. Imamo razred, ki si lahko vse privošči, vse doseže. Tudi pravni strokovnjak dr. Miro Cerar mlajši, je v tej oddaji dejal, da je pravna država šibka ter odpoveduje na raznih segmentih in da se je treba intenzivneje zavzemati za pravno državo, če tu ne bo premika v delovanju, se bo ta težava še povečala. Povzemam ta vprašanja javnosti, izražena v omenjeni tv oddaji, in vas kot ministra, pristojnega za pravosodje, sprašujem naslednje: Ali ste do zdaj sprejeli kakšne ukrepe? Katere ter kakšne ukrepe boste sprejeli takoj, da bodo pristojne pravosodne inštitucije delovale v primerih, kot so bili med drugim izpostavljeni v tv oddaji Pogledi Slovenije na RTV Slovenija dne 14. oktobra 2010, in sicer konkretno v prikaznih domnevno spornih primerih: primer pisma Bineta Kordeža o dogovoru lastninjenju Merkurja med Savo in Merkurjem oziroma Merfinom, primer Danila Topleka, direktorja družbe Talum in predsednika nadzornega sveta Nove kreditne banke Maribor, kot je bil predstavljen v oddaji, primer groženj novinarju častnika Finance Jaki Elikanu in primer groženj novinarki častnika Dnevnik, gospe Vesni Vukovič, ki je dejala, da grozijo tisti, ki imajo denar in kapital, da v častniku Dnevnik ne bodo več oglaševali, če se bo še naprej pisalo o teh primerih. Grozljivo se mi zdi, da lahko nekdo s pozicije moči, predvsem pa s pozicije kapitala ali denarja v tej državi doseže pravzaprav vse. Žal je res tisto, na kar je opozarjal dr. France Bučar pred časom, ko je dejal, da vodenje te države prevzemajo tisti, ki imajo denar in kapital. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec, najprej bi se rad strinjal z vami v oceni, da moramo vsi, torej parlament, Vlada, tudi pravosodje, storiti več, kot smo storili morda doslej, zato da bo pravna država funkcionirala in predvsem, da bo tudi percepcija ljudi, splošne javnosti o tej pravni državi bolj pozitivna, kot je danes. V tem pogledu se lahko samo strinjam s tistim, kar je omenil tudi dr. Miro Cerar mlajši, ki je sicer podpredsednik Sodnega sveta in lahko v tej vlogi naredi marsikaj, ko gre za delovanje sodstva. Sicer pa glede konkretnih vprašanj, ki ste jih izpostavili v zvezi s konkretnimi primeri. Gospod poslanec, vi gotovo veste, da kot minister za pravosodje nimam takih pristojnosti, da bi bodisi kot minister ali kot član Vlade tu ukrepal v konkretnih primerih. Nasprotno, če bi to storil, bi hudo kršil Ustavo. Sem pa na osnovi tega vašega vprašanja poskušal pridobiti pojasnilo od pristojnega organa, in to je v prvi vrsti državno tožilstvo. Vi veste, da ima v naši državi državno tožilstvo določene pristojnosti v predkazenskih in kazenskih postopkih, je samostojen organ in samostojno opravi tudi presojo, ali obstajajo zadostni razlogi, torej razlogi za sum ali utemeljen sum, da sproži ustrezne postopke. In ker ste omenili primer Merkurja, naj vam preberem odgovor vrhovne državne tožilke Sanje Javor Pajenk, ki mi ga je poslala v zvezi s tem. Napisala je in zdaj citiram: "V zvezi z vašimi vprašanji po podatkih o stanju zadev vam sporočamo naslednje. Prvič, v zvezi z lastninjenjem Merkurja poteka predkazenski postopek, v katerem sodeluje skupina državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala. Drugič, primera groženj novinarjem častnika Financ in častnika Dnevnik tožilstvo ne obravnava. In tretjič, Okrožno državno tožilstvo na Ptuju obravnava tudi zadevo zoper osebo, ki jo izpostavljate, zaradi nadaljevanja kaznivega dejanja goljufije po drugem odstavku 217. člena Kazenskega zakonika. Ta zadeva se sicer nahaja v dopolnitvi pri policiji." Ko vsi skupaj ocenjujemo, kako kazensko pravosodje deluje v naši državi, se težko ne strinjamo v oceni, da stanja ne bi bilo mogoče izboljšati, še zlasti, če pogledamo skupno poročilo o delu državnih tožilstev v letu 2008 in 2009. Tudi po naši oceni gre za prenizko učinkovitost kazenskega pregona, za prevelik obseg zavrženih ovadb, za predolgotrajne postopke, ki jih vodijo in tudi končno za relativno majhno število obsojenih oseb. Kaj pa torej lahko naredim kot minister za pravosodje za večjo učinkovitost? Predvsem moram zagotoviti ustrezen normativni okvir, zato da bo pravosodje učinkovito delovalo. In to počnemo. Med drugim boste v kratkem obravnavali novi zakon o državnem tožilstvu in novi zakon o kazenskem postopku. Oba močno krepita pooblastila tožilcev, pa ne samo pooblastila, tudi odgovornost. To je ena od pomanjkljivosti v našem sistemu po naši oceni, da zlasti vodilni tožilci, torej vodje tožilstev ne odgovarjajo za slabo delo organizacij, ki jih vodijo. To bo novi zakon vsekakor vzpostavil. Poleg te novosti, pa naj opozorim še na eno, ki jo je Državni zbor že sprejel, to pa je novela 160.a člena Zakona o kazenskem postopku, ki omogoča ustanavljanje specializiranih preiskovalnih skupin ravno zato, da bi tožilstvo lahko bilo bolj uspešno pri pregonu organiziranega oziroma predvsem gospodarskega kriminala tam, kjer potrebuje sodelovanje ne samo s policijo, ampak z davčnimi organi, carinskimi organi, Uradom za preprečevanje pranja denarja, Uradom za preprečevanje korupcije in drugimi organi. Ta normativni okvir je Državni zbor vzpostavil in zdaj je seveda predvsem na tožilstvu, na tožilcih, da to določbo tudi praktično uporabijo. Ravno zato bo Vlada ta četrtek sprejela posebno uredbo o dolžnem sodelovanju tožilstva z vsemi prej naštetimi organi, zato da bi bili lahko v nadaljevanju čim bolj uspešni. S tem seveda prizadevanja Vlade še niso zaključena. Tu moram omeniti ustanavljanje specializiranega oddelka sodnikov, ki bodo presojali te primere in je v zaključni fazi. Upam, da bo Sodni svet v kratkem te sodnike tudi dodelil v to skupino. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa. Gospod minister, vas sprašujem to zato, ker ste vi pravzaprav po svoji funkciji prvi zaščitnik pravne države v tej državi. Jaz vsaj tako zadevo razumem. Da pravna država obstaja ali ne obstaja, v to seveda ne moremo nikogar prisiliti in ga prepričati v to, da obstaja ali tudi da ne obstaja. Slovenke in Slovenci si sliko o pravni državi pač ustvarjajo sami na osnovi delovanja pristojnih organov sodstva, tožilstva, policije in tako naprej. Veste, obstaja x primerov, ko pristojni organi seveda reagirajo bliskovito hitro, bi vam jih lahko naštel kar nekaj in jaz to podpiram in dobro je tako. Obstaja pa žal tudi x primerov, kjer se pristojni organi, da ne bom rekel, sploh ne zganejo. Tudi takih primerov bi lahko danes tukaj naštel kar nekaj. Eden eklatantnih ali pa v nebo vpijočih je tudi Patria, ki se vleče kot jara kača že kar nekaj let. Človek bi pričakoval, da bo končana pred naslednjimi volitvami in da ne bo ta afera obremenjevala še enih državnozborskih volitev, ampak pustimo to. Včasih namreč dobiš občutek, da je to nekako pogojeno tudi s politično pripadnostjo, hkrati pa tudi s kapitalom in s kapitalsko močjo, ki v ozadju obstaja. Veste, človeka postane resnično strah, saj smo takšne in podobne primere do sedaj gledali predvsem po televiziji iz nekaterih sosednjih držav, denimo iz Italije, ko smo gledali mafijo. Mafija deluje na takšen način. Ustanovili smo Nacionalni preiskovalni urad. Pompozno. Kje je ta urad v nekaterih teh primerih? Človek bi pričakoval, da se to razišče in sprašujem vas, gospod minister: Kdaj bodo pristojni organi za vrat prijeli te vnebovpijoče primere? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Najprej moram vas nekoliko korigirati v zadevi Patria. Po mojem vedenju so pristojni organi začeli delovati, saj vendarle zdaj že vrabci na strehah čivkajo tudi o kazenskih postopkih, ki so bili sproženi. Ko pa gre za Nacionalni preiskovalni urad, to vprašanje naslavljate na nepristojnega ministra. Res pa je nekaj, da nobeden od teh organov, ne Nacionalni preiskovalni urad, ne Tožilstvo, nenazadnje tudi ne sodišče, sam po sebi ne more opraviti ničesar, če celotna veriga ne deluje. Kdo zdaj v tej verigi v kakšnem konkretnem primeru ne opravi svojega dela pravočasno, je pa seveda vprašanje, kjer je možno poiskati odgovore samo za vsak primer posebej. Posploševati ni mogoče in samo, ko mi boste zastavljali konkretna vprašanja, takšna kot ste mi ga uvodoma, kjer sem vam dal tudi konkretne odgovore, bo možno preveriti, ali kdo res ni opravil svojega dela. In če je tako, bom seveda kot minister storil vse, da bom uveljavil tista pooblastila, nadzorna pooblastila, ki jih pač ministrstvo v zvezi s tem ima. Na splošno pa seveda ni mogoče reči, da nihče nič ne dela in da se nič na tem področju ne zgodi. Tega tudi statistični podatki o delovanju pravosodja pri nas ne potrjujejo, pa ne nazadnje tudi konkretne sodbe sodišč v posameznih primerih ne, o tem pa tudi lahko vsak dan beremo v medijih. Hvala.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Predlagal bi, da bi o tem odgovoru gospoda ministra v skladu z 246. členom opravili razpravo, da bi se malo bolj natančno pogovorili o delovanju pravne države. Mislim, da bi bilo to potrebno. Namreč, tudi vrabčki čivkajo na vejah pa danes je to že v tej dvorani večkrat bilo rečeno, da resnično v ozadju neka omrežja vodijo to državo. In nič se ne zgodi, ne znamo narediti reda v tej državi. To je zaskrbljujoče. Kljub temu da novinarji zelo jasno in zelo precizno opozarjajo na različne zadeve, se v tej državi nihče in ničesar ne zgane. To ni dobro. Menim, da je o tem treba spregovoriti, še posebej takrat, ko je ogrožena pravna država in ko ugotavljamo, da pravna država za vse državljane v tej državi ni enaka; ko za ene velja, za druge ne velja. Velja za tiste, ki nimajo denarja, za tiste, ki pa imajo denar, pa velja malo drugače ali pa malo prikrojeno, odvisno od tega tudi, kakšne zveze kdo ima. In to je grozljivo. Prav bi bilo, da se o tem pogovorimo. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Žerjava, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za pravosodje na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, to je v torek, 19. oktobra, v okviru glasovanj. Gospod Franco Juri, ministra za zunanje ni. Boste kljub temu postavili vprašanje? Da. Izvolite.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovani ministri! Kljub dejstvu, da ni gospoda ministra za zunanje zadeve, mislim, da je vprašanje zelo aktualno in pričakujem, da bom dobil odgovor tudi v pisni obliki čim prej, kajti gre za izjemno pomembno zadevo in je dobro, da o tem slišijo tudi ostali prisotni ministri. To je pravzaprav vprašanje, ki je naslovljeno Vladi, kljub dejstvu, da je pravi naslov zunanje ministrstvo. Na spletni strani multimedialnega centra RTV Slovenija je v poročanju o zasedanju ministrov za obrambo in zunanje zadeve članic zveze Nato, ki je potekalo prejšnji teden, med drugim objavljajo tudi naslednje: "Glede vzpostavljanja protiraketne obrambe je minister Žbogar povedal, da dokončnega dogovora še ni, se pa oblikuje širši konsenz. Eno izmed odprtih vprašanj ostaja; kako v projekt protiraketnega ščita vključiti tudi Rusijo, s katero želi Nato bistveno okrepiti vezi. Za Žbogarja" – citiram še vedno vest – "je strošek ščita, ki znaša 2500 milijonov evrov, sprejemljiv. Po njegovih besedah Slovenija ta projekt podpira, saj je ščit, ki bo Slovence varoval pred morebitnimi raketnimi napadi, vedno dobrodošel." Ob teh izjavah ministra, ki ga še posebej cenim, me zanima: Ali je izražena podpora raketnemu ščitu, ki je znani dolgoletni ameriški projekt in verjetno eden največjih projektov orožarsko-jedrske industrije tiste države? Zanima me: Ali je izražena podpora temu ščitu tudi uradno stališče Vlade? In: Kdaj je bilo v Državnem zboru to stališče sprejeto oziroma potrjeno? Ali pomeni ta podpora raketnemu ščitu tudi finančno udeležbo Slovenije in koliko bi le-ta znašala? Morda 200 milijonov evrov? Ali pomeni podpora raketnemu ščitu tudi pripravljenost Slovenije, da ponudi svoje ozemlje za morebitno namestitev jedrskih konic? Upam, da bom dobil čim prej odgovore. Hvala.
Hvala. Dobili boste, kot ste želeli, pisni odgovor. Sedaj bo gospod Ivan Grill postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje, gospodu Marušiču.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani gospod minister! Znano je, da je Onkološki inštitut ena izmed najdražjih institucij v Sloveniji, stala je preko 90 milijonov evrov, gradila se je nerazumno dolgo in cca tri leta ga imamo sedaj v uporabi. Kot vemo, se ves čas soočajo s težavami, ki jih prinaša vodovodno omrežje oziroma imajo oporečno vodo, ki je okužena z legionelo. Da je ta problem prisoten, vemo vsi že zelo, zelo dolgo. Vendar se nam pa ob tem poraja vprašanje, zakaj se je ministrstvo – tu imam v mislih predvsem vašega predhodnika, kajti že v tistem času se je vedelo, da je problem v uničenem vodovodnem omrežju. Prav tako vemo, da smo pridobili tudi bančno garancijo v višini 2,3 milijona evrov, ki bi jo lahko unovčili od podjetja SCT, za katerega prvega moža, gospoda Ivana Zidarja, vemo, da ima plačo preko 800 tisoč evrov na leto, to je skoraj 3 tisoč evrov na delovni dan. Vemo tudi, da se proti takemu podjetju – ki je odgovorno, da imamo v Onkološkem inštitutu oporečno vodo, da imamo uničeno vodovodno omrežje – ministrstvo ni odločilo, da to uveljavi in da tudi izvede sanacijo vodovnega omrežja. Kot je znano, vsaj iz sredstev javnega obveščanja, je določen del te bančne garancije že zapadel, v mesecu novembru naj bi ponovno zapadel del te garancije, kar pomeni, da bo po mesecu ali dveh ostal samo še del tistega, kar bi bilo moč unovčiti. Zato vas v zvezi s tem prosim, če mi lahko odgovorite: Zakaj se še ni začel postopek sanacije tega vodovodnega omrežja? Kolikšen bo dejanski strošek zamenjave vodovodnega omrežja? Za kolikšen znesek bančne garancije je že do sedaj poteklo oziroma bo v bližnji prihodnosti? In: Kdaj v celoti poteče rok za unovčenje te bančne garancije? Namreč, nedopustno se mi zdi, da bi v primeru premalo aktivnosti najbolj odgovornih zapadle bančne garancije in da bi ne nazadnje potem celotna sanacija tega vodovodnega omrežja zopet prešla, kot po navadi, na bremena slovenskih davkoplačevalcev. Hvala lepa za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod predsedujoči, cenjeni poslanec, poslanke in poslanci, kolegice in kolegi! Glede problematike bančne garancije, o kateri ste mi zastavili vprašanje, bom dal nekoliko izčrpnejšo informacijo. Namreč, Ministrstvo za zdravje je v zvezi s problematiko Onkološkega inštituta pridobilo leta 2008 bančno garancijo, ki je v natančnem znesku 2 milijona 273 tisoč in še nekaj, in ta poteče leta 2025, v največjem deležu do leta 2011 – okrog dve tretjini teh sredstev. Prvi lot v znesku 140 tisoč 755 evrov je zapadel 6. aprila 2010, torej dva dni, preden ste me imenovali za ministra oziroma potrdili za ministra v Državnem zboru. Tako nam je preostalo še dobrih 2 milijona 100 tisoč evrov bančne garancije, ki se bo, kot sem povedal, iztekla v celoti leta 2025. Težko se strinjam, da nobene napake na objektih v okviru garancijskega obdobja nismo odpravili, res pa je, da bi se težko strinjal, da so bile dovolj hitro in učinkovito odpravljene, ne nazadnje je problematika še vedno tu. Kot minister sem želel poiskati optimalno rešitev in sem se lotil, po mojem, načrtovano teh aktivnosti tako, da bi problematika bila celovito rešena v smislu obvladovanja težav tako vodovodnega kot klimatskega sistema. Za samo sanacijo na vodovodnem in klimatskem sistemu Onkološkega inštituta poteka izdelava izvedenskega poročila s predlogi sanacije za napako na vodovodnem in klimatskem sistemu v objektih H, R, D in N Onkološkega inštituta. Rok za pripravo in predajo poročila je 20. oktober 2010, torej čez tri dni, po pogodbi, ki jo je sklenilo Ministrstvo za zdravje z Zavodom za gradbeništvo Slovenije. Ta pogodba določa, da bo v izvedenskem mnenju treba postaviti odgovore na naslednja vprašanja. Prvič, kakšno je dejansko stanje vodovnega in klimatskega sistema na Onkološkem inštitutu? Kaj je vzrok za težave v delovanju vodovnega in klimatskega sistema in s kakšno sanacijo bo zagotovljeno bolnišnici ustrezno delovanje vodovnega in klimatskega sistema na Onkološkem inštitutu? Torej moramo sanacijo vrednostno oceniti, upoštevaje ekonomske in tehnološke razlage. Krožijo številke, kot ste jih vi omenili, ampak ne iz te študije, ki smo jo naročili. Pričakujem, da bo navedeno mnenje in poročilo dalo odgovore oziroma usmeritve glede vprašanja, kateri način sanacije je najprimernejših. Verjetno se pa postavlja vprašanje, zakaj sem se tako odločil? Gre predvsem za to, da smo želeli pridobiti strokovno mnenje in pripraviti poročilo na podlagi dogovora o skupnem izvedenskem pregledu napak na vodovodnem in klimatskem sistemu na Onkološkem inštitutu Ljubljana, ki smo ga skupaj podpisali direktorica Onkološkega inštituta, jaz osebno in gospod Zidar kot predstavnik SCT-ja. Ta sporazum se je sklenil zato, da se po tretji neodvisni strokovni instituciji končno ugotovi obstoj vseh stvarnih napak na vodovodnem in klimatskem sistemu; da se razišče, ali gre za skrite napake oziroma za napake, za katere velja garancijska izjava SCT-ja, in morebitne vzroke za nastale napake. Na podlagi tega izvedenskega mnenja in sprejetja odločitve o vrsti in načinu sanacije bo izdelan projekt s podpisom ter na podlagi tega bo podana tudi stroškovna ocena sanacije. Torej, do predvidenega roka, ko naj bi zapadel naslednji lot, torej do 11. novembra 2011, sem prepričan, da bomo to poročilo dobili, se na podlagi tega tudi dogovorili, kako in na kakšen način naj bi potekala sanacija, in, upam, dokončno razrešili to resnično dolgo in žalostno zgodbo o Onkološkem inštitutu. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
No, saj sem se že v samem uvodu pojasnil, da je odgovornost, da se ni ukrepalo zagotovo na vašem predhodniku in da je temu tako, kaže tudi dejstvo, da je bilo že v lanskem letu izdelana ravno tako temeljita študija, ki je ravno tako izkazovala, da je vodovodno omrežje uničeno. To študijo je dobila gospa Žličar, vendar očitno ni ukrepala, čeprav bi verjetno lahko ukrepala. In tukaj se ne nazadnje postavlja vprašanje, ki ga je v javnosti izrekel celo znani kirurg, ne bom ga imenoval, da v primeru, če bi gospa Žličar ukrepala pa ravno tako ministrstvo, bi se z njo zgodilo isto kot z njenim predhodnikom. Če nekdo slučajno skuša vtikati svoj nos – če temu tako rečemo – v zadeve, ki so povezane s SCT-jem, z gospodom Zidarjem, je podvržen sankcijam, kar pomeni – zamenjava. Pomeni, da bi se verjetno tudi z njo tako zgodilo. Zato se tudi meni nehote poraja vprašanje: Ali niso sedaj tudi vsi ti na novo izvajani postopki, študije, vzrok, da se vsa stvar zavlačuje zato, da bo velik del teh garancij tudi potekel? In bi imel ob tem še eno vprašanje, če mi lahko nanj odgovorite. Glede na to, da ste navedli, da je v tej komisiji ali v tem tripartitnem sporazumu udeležen tudi gospod Zidar: Ali se bo v primeru, ko se bo – o tem sem prepričan – izkazalo, da je napaka v omrežju zagotovo posledica slabega dela v preteklosti, podjetje SCT zavezalo, da bo na svoje stroške, ne glede na bančne garancije, to vodovodno omrežje tudi saniralo? Ali so oni tukaj zdaj igralci, ki bodo na nek način s tem tudi posredno prispevali k temu, da se bo naredil v javnosti dober vtis, nazadnje bodo pa potekle bančne garancije? Psi bodo lajali, karavana bo šla dalje, plačevali bomo pa davkoplačevalci. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Jaz srčno upam, da temu ne bo tako. Ravno ta dogovor, ki bo tripartitni, zavezuje podpisnike, da so podali svoja vprašanja komisiji in da bodo za predlogi komisije morali tudi s svojimi odločitvami stati. Dosedanje analize oziroma analiza, ki ste jo vi omenili, ostalima dvema partnerjema, torej tako ministrstvu kot SCT-ju, ni dala te zaveze, da bi lahko bila to osnova za unovčenje bančne garancije. Tako upam, da bo ta pristop, ki smo ga ubrali, v predpisanih rokih še vedno uspel in da bomo v preostalih treh tednih oziroma dobrih dveh tednih, ki so pred nami, dosegli dogovor o razrešitvi tega ključnega vprašanja, ali gre dejansko za skrite napake in kolikšen del teh morebitnih napak bi lahko pripisali slabemu vzdrževanju. Upam, da je večina ali vse v prvi točki – torej, da gre za neke skrite napake in da bodo te napake potem tudi odpravljene pred morebitno unovčitvijo drugega lota. Hvala.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Zagotovo bi bilo smiselno, da bi se o tem vprašanju opravila splošna razprava v Državnem zboru, kjer bi vse te stvari lahko predebatirali. Vendar, ker sem prepričan, da vladajoča koalicija tega predloga ne bo podprla, dajem tukaj drugačen proceduralni predlog: če nam, spoštovani minister, ko boste imeli vse te študije, lahko to posredujete tudi poslancem v Državni zbor, predvsem mogoče članom Odbora za zdravstvo. Hvala lepa.
Hvala. No, to ni bilo ravno v skladu s poslovnikom. Torej, vi ne predlagate splošne razprave o odgovoru ministra, kot sem razumel. Zato prehajamo na naslednjega poslanca, in sicer gospod Miro Petek bo postavil poslansko vprašanje ministrici za gospodarstvo mag. Darji Radić. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Vsem prisotnim lep pozdrav! V odloku o programu prodaje državnega finančnega premoženja za leto 2011 in 2012 je med pravnimi osebami, predvidenimi za prodajo, tudi 25 % deleže v Slovenski industriji jekla. Knjigovodska vrednost državnega deleža znaša nekaj manj kot 40 milijonov evrov, država pa ima v lasti še nekaj več kot 248 tisoč delnic in si ob prodaji 55,35 % deleža ruskemu koncernu Koks zagotovila kontrolni delež. Torej, kljub temu da je tujec imel večinski delež, si je Slovenija v tem strateškem sistemu doslej zagotavljala odločilno vlogo, kar je dobro. To je zelo dobro, saj ima zadnjo besedo pri najpomembnejših odločitvah. Zdaj pa se očitno temu hoče odreči, saj namerava ta delež prodati. Ta načrtovana prodaja na nek način čudi, potem ko so stranke, ki so zdaj na oblasti, v prejšnjem mandatu prodaji sistema Slovenske industrije jekla precej nasprotovale in jo v prejšnjem mandatu hotele kriminalizirati. Treba je dodati, da je ruski lastnik v teh treh letih v sistem Slovenske industrije jekla vložil več kot 300 milijonov evrov. Če bi v preteklosti ta sistem prodali Preventu, Kovinotehni, Merkurju in podobnimi, ki so nameravali prek konzorcija stopiti v ta sistem, potem bi danes na Koroškem imeli še eno ruševino oziroma razvalino več. Sistem Slovenske industrije jekla se je v preteklosti poskušal že večkrat prodajati, sicer je bil takrat pod drugim imenom, to je Slovenske železarne. Spomnimo se, da so ga nekateri prodajali tudi za en sam evro oziroma dolar nekemu podjetju na Kajmanskih otokih. Država pa je v sanacijo tega sistema v preteklosti vložila več kot pol milijarde evrov. Res so bile s tem denarjem večinoma sanirane državne banke, kjer danes ponovno razmišljamo o sanacijah teh bank – oziroma danes temu rečemo dokapitalizacija. Danes sistem Slovenske industrije jekla dela dobro in država bi od tega sistema lahko dobivala tudi lepe dividende. Zato me zanima: Zakaj prodajati preostali kontrolni delež tega sistema, saj lahko to pomeni, da se bodo v prihodnosti vitalne funkcije tega sistema selile drugam? Zakaj to prodajati v času krize, ko je težko doseči ustrezno oziroma dovolj visoko ceno? Ministrico tudi sprašujem: Kdo je potencialni kupec? Ali je to dosedanji večinski lastnik ali [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]pa ob pričakovani nizki ceni kdo iz vašega političnega kroga, spoštovana ministrica? Hvala lepa.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da mi na precej teh vprašanj ne bo treba odgovoriti - iz enega samega razloga, ker nikakršni pogovori s kakršnimkoli kupcem trenutno ne potekajo. Glede na to, da se je pa sama prodaja Slovenske industrije jekla dogajala v prejšnjem mandatu, se pravi, odprodal se je ta 55,35 % delež aprila 2007, bi pa pričakovala, da veste, da je v tej pogodbi, ki je bila takrat sklenjena, zapisano tudi, da ima Republika Slovenija nepreklicno in nepogojno prodajno pravico za čas petih let od veljavne pogodbe in da bo kupec na pisni poziv Republike Slovenije kupil tudi preostale delnice družbe Sij. Vendar je bilo pri tem zapisano, da nakupna cena ne sme biti manjša od prodajne cene, se pravi 190,73 evrov. Zaradi tega razloga, ker se pač to petletno obdobje sedaj izteka 2011–2012, je seveda tudi ta potencialna prodaja prišla v ta program prodaje državnega finančnega premoženja. Vendar v tem trenutku pa še ni bilo nobenega pogovora in nobene kakršnekoli konkretne namere v zvezi s prodajo tega deleža.
Hvala. Želite dopolnitev? Ne. Mag. Majda Potrata ima vprašanje za ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane ministrice in ministra, poslanke in poslanci! Svoje vprašanje naslavljam na dva ministra, in sicer poleg ministra za visoko šolstvo še na ministrico za kulturo. Informacija o izvajanju in financiranju dejavnosti lektoratov slovenskega jezika na tujih univerzah, ki je bila pripravljena na Ministrstvu za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, je, ko je prišla v javnost, zbudila kar nekaj protestov. Najprej Filozofske fakultete in Centra za slovenščino kot drugi oziroma tuj jezik. Poleg tega so svoje nesoglašanje s to informacijo izrekli Društvo slovenskih pisateljev, Javna agencija za knjigo in SVIZ, lahko da še kdo drug. Za kaj gre? Vlada naj bi za proračunski leti 2011 in 2012 zmanjšala sredstva, potrebna za lektorate za 500 tisoč evrov, kar bi v nadaljevanju pomenilo zmanjšanje mreže lektoratov za 10 do 11. Na 53 tujih univerzah v 27 državah teče lektorat slovenščine, poleg tega pa na 23 univerzah še študij slovenščine na dodiplomski ravni, na nekaterih tudi na podiplomski ravni, se pravi na ravni magistrskega in doktorskega študija. Zmanjševanje sredstev bi pomenilo, da bi bilo treba dejavnost zmanjšati. Zato sprašujem oba, ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo ter ministrico za kulturo: Ali namera o zmanjšanju sredstev za delovanje lektoratov slovenskega jezika sledi cilju utrjevanja slovenščine v visokem šolstvu in znanosti, ki v Resoluciji o nacionalnem programu za jezikovno politiko 2007–2011 predvideva prizadevanje za uveljavljanje slovenistike na tujih univerzah? Katere aktivnosti potekajo v zvezi s predlogom zakona o delovanju programa slovenščina na univerzah v tujini? Kakšni naj bi bili učinki ustanovljene delovne skupine, v kateri ni predstavnikov univerz in nosilcev dejavnosti, to se pravi, niti Filozofske fakultete v Ljubljani, niti mariborske filozofske fakultete, niti Centra za slovenščino kot drugi tuj jezik? Obema hvala za odgovor.
Hvala. Kdo bo prvi? Gospod minister, izvolite.
Najlepša hvala, podpredsednik. Spoštovane poslanke, poslanci! Tema je dejansko vzbudila nemalo javne pozornosti. To ni bilo nepričakovano. So pa bile kvalifikacije, očitki o zmanjšanju ali ukinjanju lektoratov neutemeljeni in tudi nekorektni z vidika ravno informacije, na katero so se nanašali, in ki, mimogrede, ni bila nobena skrivnost, ampak je bila javno preko spleta dostopna od prvega dne vladne procedure. Skratka, odločitve o ukinjanju lektoratov ni sprejel nihče. Tisto, kar MVZT počne, je skrb za zagotavljanje zadostnih virov, ohranitev in ustrezna vzpostavitev mreže lektoratov v tujini. V tem mandatu smo, zavedajoč se pomena tega področja, naredili nemalo pomembnih premikov. Sredstva smo od leta 2008, ko so obsegala 1,2 milijona evrov, v letu 2009 in 2010 povečali na 1,7 oziroma 1,8 milijona evrov. Res pa je, da imamo v proračunu za leto 2011, ki je bil v Državnem zboru pred kratkim obravnavan, te postavke znižane za pol milijona evrov. To je posledica razlogov oziroma okoliščin, v katerih je – o tem sta izčrpno govorila tako predsednik Vlade kot finančni minister ob predstavitvi obeh proračunov – Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo kot tudi mnoga druga ministrstva, o čemer ste na odborih, kjer je bila problematika proračunov obravnavana, veliko slišali, imajo precej težav pri pokrivanju tudi tako imenovanih fiksnih obveznosti znotraj teh okvirjev in vsako poskuša po najboljših močeh poskrbeti za tista področja, ki so ministrstvu zaupana v neko skrb in zagotavljanje financiranja. V informaciji, ki smo jo pripravili pred časom, v tistem trenutku, ko smo bili s temi proračunskimi okvirji seznanjeni, nismo napovedali ukinitve lektoratov. Konstatirali smo ta dejstva in dali pobudo za to, da se oblikuje medresorska delovna skupina. Poudarjam, ne delovna skupina kar tako oziroma kot je bilo tudi v vprašanju rečeno, ampak medresorska delovna skupina. In v medresorski delovni skupini lahko sodelujejo resorji, zunanji deležniki, tudi pomembni akterji z obeh univerz, ne morejo biti člani medresorske delovne skupine, bodo pa k delu te medresorske delovne skupine, ki jo sestavljajo predstavniki ministrstva, ki ga vodim, Ministrstva za kulturo, Ministrstva za zunanje zadeve in tudi akademik Žekš, predstavniki te akademske sfere obeh programov oziroma univerz s tega področja vključeni v to delo prek Ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Ta delovna skupina naj bi bila do konca oktobra formirana. Pričakujem, da bo ta teden ali najkasneje prihodnji teden ta informacija na Vladi obravnavana. Do 31. januarja pa naj bi, tako so definirane v tej informaciji njene naloge, poskrbela za predlog rešitev, torej kako zagotoviti manjkajoča finančna sredstva za nadaljevanje financiranja obstoječe mreže. Pripravila bo nacionalne smernice za dolgoročni razvoj, delovanje, ustanavljanje ali morebitno ukinjanje posameznih lektoratov. Do zdaj to ni bilo sistematično in sistemsko urejeno, ampak je bilo mnogokrat posledica nekih ad hoc odločitev, ki vodijo v neko mrežo, ki po mnenju marsikoga ni docela optimalna, in se ta problem v času zaostrenih javnofinančnih okvirjev zaostruje. Tudi nekatera druga vprašanja, ki so znotraj tega naslovljena, bo obravnavala ta komisija in predlagala Vladi rešitve. Skratka, zagotovljena bo udeležba vseh deležnikov, razprava bo vsebinska. Opcija ukinitve posameznih lektoratov bo ostala relevantna in ta delovna skupina se bo tudi s tem ukvarjala samo v primeru, če ne bomo uspeli znotraj Vlade in te medresorske delovne skupine najti ustrezne alternativne rešitve.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa za ta del odgovora. No, očitek, da gre za nekorektno reakcijo na informacijo, bi vendar želela dopolniti s tem, da je ukinitev znatnega števila – od 10 do 11 lektoratov – v informaciji zapisana v poglavju A. V poglavju B je zapisano tudi to, koliko učiteljev – 30 – je zaposlenih na slovenskih univerzah in 21 učiteljev na tujih univerzah. Tisto, kar pa bralca posebej vznemiri, da tako rečem, je pa zapisano v poglavju C, da to ni primarna vsebinska dejavnost ministrstva, pristojnega za visoko šolstvo, pa še odsotnost nacionalne politike je omenjena. Ampak jaz se sklicujem na nacionalni program za jezikovno politiko, ki v poglavju za utrditev slovenščine v slovenskem visokem šolstvu in znanosti, to je 10. cilj, pri točki g pravi, "prizadevanje za uveljavljanje slovenistike na tujih univerzah," in tu je nosilec Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, ne Ministrstvo za kulturo, ki je skrbnik resolucije nacionalnega programa in ima pri Zakonu o javni rabi slovenščine kar pomembno vlogo, niti ne Ministrstvo za zunanje zadeve, ampak je ravno Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo tisto, ki mu je ta naloga dodeljena. Ne trdim, da je sedanja resolucija idealna in da sledi vsemu. Ampak to je bila prva resolucija za jezikovno politiko; in če sledimo ciljem humanistike, nacionalne vede in vsega tistega, kar se na tujih univerzah, na lektoratih in na študiju slovenistike dogaja, potem to ni nepomembna dejavnost in bi zanjo bilo treba najti potrebna sredstva. Hvala.
Hvala. Želite vi gospa ministrica? Gospod minister? Domenita se. Izvolite.
Če kje, pri vprašanju jezika, ali lektoratov, ali kje drugje, ne smemo biti zaprti v svoje lastne vrtičke, zato se mi zdi potrebno povezovanje in je koristno. Resolucija skrbstva Ministrstva za kulturo, ampak naj tudi Ministrstvo za kulturo razmisli o teh vprašanjih. Zato se pridružujemo temu vprašanju. Hkrati, spoštovana poslanka, mislim, da ste ena redkih, ki ste pravilno opredelili s tem poslanskim vprašanjem temo, kajti vsi ostali so vprašanje lektoratov razumeli kot odpis lektoratov v tem smislu, ali bomo ostali brez študija slovenščine, in točno ste navedli, da gre za možnost zmanjševanj sredstev. Ampak ta skupina, ki naj bi bila imenovana kot medresorska, mislim, da bo lahko preučila tudi tista dejstva, ki so lahko tudi vznemirljiva. Vznemirljiva znotraj statistik, ki kažejo, da so lektorati morebiti nastajali nestrateško oziroma neproporcionalno, da je nekje, v enem lektoratu samo en slušatelj ali pa, da jih je v neki državi več, v drugi državi manj in da je mogoče treba to še popraviti, čemur bomo nedvomno tudi na Ministrstvu za kulturo lahko prisluhnili oziroma sodelovali v tej skupini kot smiselni.
Izvolite, gospod minister.
Znotraj časa, tema je vsekakor pomembna. Jaz verjamem, da se bo nadaljevala tudi v okviru te skupine in širše. Dejstvo je, to, kar je tu napisano in ste citirali v smislu sporne ali ne docela domišljene pristojnosti Ministrstva za visoko šolstvo za to področje, to je ocena, ki se meni zdi utemeljena. Namreč, ravno ob diskusiji o situaciji, v kateri smo se znašli, ko moramo misliti, kako zagotoviti ta sredstva, in v primeru, da jih ne bo mogoče zagotoviti, jaz se nadejam, da bo to uspelo, se postavi vprašanje, kateri resor naj bo tisti, ki bo v sodelovanju s temi zunanjimi deležniki, seveda nosilci programov, tehtal smiselnost te mreže in podobno. Ugotovili smo, da tega na našem ministrstvo po kriterijih, s katerimi presojamo visokošolske ustanove tu, v Sloveniji, ne moremo storiti na korekten način. Zato smo vključili to širšo medresorsko skupino, ki naj med drugim tudi doreče, kako bi bilo pravilno področje lektoratov za slovenski jezik v tujini umestiti, zato da bi tudi resolucija, ki jo omenjate, in druge usmeritve na področju promocije jezika – in vrsta nalog, ki jih ti lektorati opravljajo in so v tej diskusiji bili izpostavljeni in daleč presegajo področje zgolj učenja slovenskega jezika v tujini –, da bi bila ustrezno naslovljena in da bi jim Vlada lahko kot celoti namenjala primerno in domišljeno pozornost. To je ambicija tiste dikcije, ne pa, da bi se kdo želel otresati odgovornosti. Kot sem omenil, smo v dosedanjih dveh letih mandata za izboljšanje položaja lektorjev naredili zelo veliko.
Hvala. Gospa Alenka Jeraj bo postavila poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Žarniću ter ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Židanu. Prosim.
Hvala. Oba ministra bom spraševala v zvezi z občinskim prostorskim načrtom Mestne občine Ljubljana, kajti podpisan je bil dogovor, da bo to "mušter" za vse ostale, in mislim, da je tukaj treba potem stvari narediti pregledno in pravilno, da ne bo potem v nadaljevanju kakšnih napak. Minister Žarnić po pričanju na komisiji pred preiskovalno komisijo ste za STA povedali, da Darsovega soglasja niste imeli, zato ga tudi niste upoštevali. Prav tako je v tem poročilu zapisano, da niste prejeli nekaterih drugih pripomb nosilcev urejanja prostora, torej gre za množino, eno od takih soglasij je tudi soglasje ministra Golobiča, ki je soglasje podpisal 7. 5., pripombe pa potem na ta isti načrt so datirane 4 dni kasneje. Ker s temi pripombami niste bili seznanjeni, seveda niste mogli ministra Golobiča pozvati k preverjanju, ali so bile njegove pripombe upoštevane. Podobno je bilo s soglasjem ministrstva za kmetijstvo. Upoštevali ste eno izmed mnenj, ki je bilo izdano pred 1. 7., ne pa tistega zadnjega, ki ga je minister Židan izdal 1. 7. 51. člen Zakona o urejanju prostora določa, da morajo nosilci prostorskega urejanja poslati mnenja ministrstvu in občini. V nekaterih primerih smo ugotovili, da so ga poslali samo občini. Celo več, podajali so jih še po preteku roka za pridobitev mnenj. Menim, če bi se vi držali Zakona o urejanju prostora, do take zmešnjave ne bi prišlo. Posledica tega je seveda bila, da je prostorski načrt MOL-a, ki je sicer sprejet in z vašim sklepom potem tudi z vaše strani potrjen, da ni izdan, torej ni sprejet skladno z zakonom. Poleg tega se je po sprejemu oziroma v času sprejemanja na mestnem svetu sprejelo še kar nekaj amandmajev, ki so bistveno spreminjali določila, ki so jih podali nosilci urejanja prostora. Zanima me: Zakaj mi še niste posredovali odgovorov, kot sva se takrat dogovorila, in ste jih dobili? Zakaj tudi ste z večfaznostjo kršili predpisani postopek in na ta način povzročili, da nosilci urejanja prostora niso mogli nadzirati postopka sprejemanja prostorskega načrta? Predvsem pa me zanima: Zakaj je mestna občina tako posebna, da ste celo dokument, ki ste ga izdali, podpisali oziroma antidatirali? Podpisali ste ga v ponedeljek, dokument pa nosi petkov datum. In: Kaj nameravate v zvezi s tem narediti? V zvezi s tem sem vas že spraševala, torej po ukrepih, ki jih nameravate kot minister sprejeti. Enako sprašujem tudi ministra Židana o ukrepih in kaj se bo zgodilo.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana gospa poslanka, spoštovani gospodje poslanke in poslanci! Hvala lepa za vprašanje, ki zaradi velikega interesa v javnosti zasluži tudi večkraten odgovor, četudi je odgovor dostikrat zelo podoben. Na vaše vprašanje – tisto zadevo sem preveril, danes pred sejo je odgovor na tista vprašanja šel z našega ministrstva. Povedali so mi, da so ga poslali. Mogoče so to poslali danes ali pa včeraj, pa še ni do vas prišlo, ampak je na poti. Na kratko in na splošno, kar velja za Ljubljano, pa tudi za vse ostale. Postopek priprave in sprejema občinskega prostorskega načrta je določen, kot ste sami povedali, z Zakonom o prostorskem načrtovanju iz leta 2007, 2008, 2009, z dopolnitvami. Za zakonitosti izvedbe tega postopka je v celoti odgovorna občina in ne minister za okolje in prostor. Naloga ministra za okolje in prostor v tem postopku je, da poleg dajanja smernic in mnenj s področja razvojne poselitve ter izdaje mnenj v postopku ugotavljanja sprejemljivosti vplivov na okolje, ki poteka v okviru postopka CPVO, ugotovi usklajenost predloga občinskega prostorskega načrta. V tem postopku minister na podlagi mnenj državnih nosilcev urejanja prostora v 30 dneh od prejema predloga občinskega prostorskega načrta s sklepom ugotovi usklajenost. Če iz mnenj državnih nosilcev urejanja prostora izhaja, da so v predlogu občinskega prostorskega načrta njihove smernice upoštevane oziroma da so bili pri njegovi pripravi ustrezno upoštevani predpisi z njihovih delovnih področij, tak sklep lahko izda. Če iz mnenj nosilcev urejanja prostora izhaja, da v predlogu občinskega prostorskega načrta njihove smernice niso bile upoštevane oziroma da predpisi z njihovih delovnih področij niso bili ustrezno upoštevani, ministrstvo v 7 dneh po izteku predpisanega roka, se pravi 37. dan, Vladi predlaga, da odloča o usklajenosti predloga občinskega prostorskega načrta. V enomesečnem roku vsi dokumenti, ki so prispeli k nam in v katere smo imeli vpogled, niso kazali neusklajenosti. Glede izvajanja nadzora zakonitosti je v ZP načrtu določeno, da so po uveljavitvi občinskega prostorskega načrta nosilci urejanja prostora vsak zase dolžni preveriti upoštevanje svojih mnenj, ki so jih dali k predlogu občinskega prostorskega načrta. Če ti ugotovijo, da občina mnenj ni upoštevala, morajo pristojna ministrstva, spet vsako zase, skladno z zakonom, ki ureja državno upravo, vsako na svojem področju izvesti nadzor nad zakonitostjo občinskega prostorskega načrta. Kadar pristojno ministrstvo izvede tovrsten nadzor v roku 6 mesecev po uveljavitvi občinskega načrta, mu ne glede na določbe zakona, ki ureja državno upravo, ni treba predlagati rešitev in določiti roka za uskladitev spornih občinskih prostorskih načrtov, temveč lahko Vladi takoj predlaga, da pred Ustavnim sodiščem zahteva začetek postopka za oceno njegove skladnosti z ustavo oziroma zakonom. Kot komentar, če bo naše ministrstvo to ugotovilo za njegov segment, bo to tudi storilo. Pri ugotavljanju usklajenosti v tistih prvih 30 dneh ni bilo ugotovljeno, da bi občinski prostorski načrt Mestne občine Ljubljana obšel katerega od mnenj državnih nosilcev urejanja prostora – tistih, ki so bili dostavljeni do Ministrstva za okolje in prostor. Res je, da nekatera od mnenj, ki jih je mestna občina, kar smo kasneje izvedli, prejela med postopkom priprav občinskega prostorskega načrta, niso bila eksplicitno pozitivna, vendar je šlo včasih tudi za primer državnih organov, ki niso na seznamu državnih nosilcev urejanja prostora, ki je objavljen na spletni strani MOP. Poleg tega pa nekatera mnenja tudi niso bila izdana v skladu z ZP načrtom, saj se v njih nosilci ne sklicujejo na predpise s svojega delovnega področja. Poleg tega ministrstvo tudi ni prejelo nekaterih mnenj nosilcev [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]urejanja prostora, kot ste ugotovili, temveč se do njih potem niso mogli opredeliti. Nosilci urejanja prostora so dolžni mnenja posredovati tudi Ministrstvu za okolje in prostor, in tega niso [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Še ministra Židana bom potem prosila, da bo kaj rekel. No, minister, če je tako, kot vi pravite. Najprej bova ugotovila, da ste imeli do prejšnjega petka rok, da mi odgovorite, in do takrat odgovorov ni bilo, potem smo vam poslali urgenco, in je mogoče, da ste zdaj poslali, ampak do danes jaz tega še nisem prejela, včeraj pa dvomim, da so delali vaši sodelavci, da bi lahko včeraj kaj naredili. Če pravite, da ni minister tisti, ampak so občine dolžne skrbeti za zakonitost, da so one odgovorne – zakaj potem mnoge slovenske občine že leta čakajo na vaša soglasja? Potem pa kar dajte vsem, saj morajo same odgovarjati, da stvari delajo zakonito in tako, kot je treba. In to, kar ste rekli, če na smo komisiji skupaj ugotovili, da je minister za visoko šolstvo izdal soglasje, v katerem je napisal, da nima pripomb, čez pet dni pa je izdal soglasje, v katerem je imel pripombe – ja, pa ste ga vprašali? Saj v isti vladi sedite! In enako velja za gospoda Židana: Ali ste vprašali gospo ministrico za javno upravo, ki je prav tako podala mnenja? Iz njenega dopisa je jasno, da ga je posredovala vam na ministrstvo, vi pa ga niste videli in nič ne veste o njem. To je precej tako, sprenevedavo, in tudi prelagati odgovornost na nekoga drugega. Potem mi pa še povejte, če v tem času, torej v šestih mesecih, ko ministrstva in ostali nosilci urejanja prostora ugotavljate, ali je bilo kaj kršeno ali ni bilo: Kaj se v tem času dogaja z OPN-jem? Ali velja, ko je enkrat objavljen in stopi v veljavo? Do mene namreč prihajajo novice, da je še isti dan, ko je bilo na mestni občini to sprejeto, torej na občinskem svetu, bil gospod Gajšek, šef oddelka za urbanizem, zadolžen in je kar s kolesom raznesel odvetnikom, kjer so bile deponirane pogodbe in razne zadeve, iz katerih bodo nekateri dobili provizije, da to velja in da lahko izvedejo vse pravne posle. Zanima me: Kaj je s temi pravnimi posli in z OPN-jem sploh? Ali je veljaven ali ni, dokler se vse to ne preveri? Ker če ga objaviš – čez osem dni ali petnajst dni to velja!
Hvala. Gospod Židan, izvolite.
Spoštovana gospa poslanka! MKGP je le eden od nosilcev urejanja prostora, ki daje smernice in mnenja. Po nam dostopnih podatkih je 8. 10. bil v Uradnem listu objavljen ljubljanski OPN. Mi smo 13. 10. zaprosili MOP, da nam pošlje sprejete akte v elektronski obliki, da nam omogoči vpogled, kajti občina je namreč dolžna poslati sprejete akte na MOP. Mi bomo točno to naredili, kar sem obljubil na seji komisije, ki jo vodite. Takoj, ko dobimo uradno sprejeto verzijo, jo še enkrat pregledamo, ali je v skladu z našimi izdanimi smernicami in mnenjem. Prav tako ste me takrat vprašali o Zavodu za gozdove, kako je s tem mnenjem. Zavod za gozdove neposredno daje mnenje, ne prek ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, je pa res, da ga mi financiramo, zato smo se čutili pristojni, da ga vprašamo za mnenje. On je preveril zadnji predlog z mnenjem, ki ga je izdal, zadnji predlog je usklajen, vendar končno sprejeta verzija, takoj ko jo dobimo, jo posredujemo tudi Zavodu za gozdove, da jo preveri z mnenjem, ki jo je kot Zavod za gozdove izdal. Če bo vse v redu, potem je zadeva tako v redu, če pa ne bo v redu, pa, jasno, nadaljnji potek; to je, da prek Vlade predlagamo, da gre zadeva na Ustavno sodišče. Hvala.
Hvala. Gospod Žarnić, izvolite.
Hvala lepa. Poglejte, moram povedati, da zakona nisem niti pisal niti nisem sprejemal, moram se ga pa držati. In vam zagotavljam, tudi če bo treba preko mojih ustreznih zastopnikov, da sem se zakona držal in se ga bom držal. Če se kaj dogaja na Mestni občini Ljubljana s kolesi ali brez koles – nisem policaj, niti sem dolžan, niti pooblaščen, da lovim kolesarje. Hvala.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
V skladu s poslovnikom predlagam, da o tem odgovoru ministra Žarnića opravimo razgovor. Vem, da ima mnogo županov v tej državi, ali pa se bodo novi s tem spopadali, velike težave s sprejetjem OPN-ja ravno zaradi usklajevanj tako na Ministrstvu za kmetijstvo kot na Ministrstvu za okolje. Pri Mestni občini Ljubljana je bilo pa toliko verzij in toliko sprememb, pa se je vse tako ekspresno dogajalo, da so stvari prav neverjetne. Zato me ne boste prepričali, da zadnji dan, tik preden se zadeva sprejema na občinskem svetu, podpišete nek dokument, ki je za moje pojme zelo pomemben, tudi če boste vi rekli, da mogoče ni tako zelo in da bi lahko tudi brez tega. Tako je župan rekel, da tega svetniki sploh ne rabijo – potem ne vem, zakaj čaka na vas, potem bi lahko sprejel kar tako, kot si je on to zamislil. In predvsem zato, če bomo na takšen način delali in če je to mušter za vse ostale občine, ker sama še vedno mislim, da so bile neke stvari protizakonite – antidatiranje ste sami priznali – in to bodo morali ugotavljati organi, ki so v tej državi za to zadolženi. Zato sem tudi napovedala, da bom tisto, kar je stvar komisije in moja stvar, izvedla in tudi bom podala ovadbo, da se preveri, ali ti sumi kaznivega dejanja obstajajo ali ne. Predvsem pa bi res rada, da se o teh odgovorih ministra pomenimo, ker mislim, da gre kar za pereč problem.
Hvala. O predlogu poslanke gospe Jeraj, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor dr. Žarnića na njeno poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 19. oktobra, v okviru glasovanj. Sedaj bo gospod Matjaž Zanoškar postavil poslansko vprašanje ministru za finance dr. Križaniču, ki je odsoten. Boste kljub temu postavili vprašanje?
Ja, spoštovani predsedujoči, kljub temu bi postavil vprašanje.
Izvolite.
Spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Dovolite mi, da postavim poslansko vprašanje gospodu ministru dr. Francu Križaniču. Z velikim neodobravanjem je bil sprejet sklep za 50 % znižanje usklajevanja pokojnin. To neodobravanje je bilo bistveno v Poslanski skupini DeSUS in Demokratični stranki upokojencev. Ravno tako je tudi z velikim neodobravanjem sprejeto dejstvo, da se namerava pokojnine popolnoma zamrzniti. V zvezi s to tematiko postavljam naslednje vprašanje: Kolikšen je bil proračunski prihranek zaradi interventnega ukrepa polovičnega usklajevanja pokojnin do sedaj, torej po prvem letošnjem usklajevanju? Zanima nas konkretna številka, znesek, ki pomeni prihranek v proračunu zaradi tega. Zanima nas: Ali je že znano, če se bodo pokojnine uskladile tudi v mesecu novembru? In tudi: Kolikšen bi bil odstotek usklajevanja ter kolikšna sredstva bi bilo treba zagotoviti za to usklajevanje iz državnega proračuna, seveda glede na to, da se v zadnjem času v javnosti pojavlja veliko različnih podatkov in veliko različnih številk? Menimo pa, da je točen podatek o letošnjem prihranku iz naslova usklajevanja pokojnin bistvenega pomena, ne nazadnje tudi zaradi predvidene zamrznitve pokojnin, tako da bi ta podatek nujno potrebovali. 28. 9. 2010 je bil sprejet Zakon o preoblikovanju Kapitalske družbe pokojninskega in invalidskega zavarovanja ter o naložbeni politiki Kapitalske družbe pokojninskega in invalidskega zavarovanja in Slovenske odškodninske družbe, ki določa namen porabe sredstev, ki jih mora Kad zagotoviti ZPIZ-u, torej direktno za usklajevanje pokojnin. Delež sredstev, ki je potreben za usklajevanje pokojnin, bomo torej v prihodnjem letu lahko črpali iz Kada. Kaj se bo zgodilo s 50 milijoni, ki jih mora Kad nakazati ZPIZ-u in so torej zakonsko namenjeni usklajevanju pokojnin, če bi prišlo do popolne zamrznitve pokojnin? Ali je v predlogu proračuna oziroma v predlogu zakona o interventnih ukrepih zaradi gospodarske krize upoštevanih teh 50 milijonov? Predsednik Vlade, gospod Borut Pahor, je po seji Vlade dne 28. 9. 2010 dejal, da bo Vlada z ustreznimi ukrepi poskrbela, da bodo tisti z najnižjimi plačami in pokojninami lahko dostojno živeli. Zanima nas: Ali so znani konkretni ukrepi, s katerimi bi to preprečili? Spoštovani predsedujoči, prosil bi samo zaradi aktualnosti tematike, da gospod minister poda pisni odgovor na to vprašanje.
Hvala. Dobili boste, kot ste želeli, pisni odgovor gospoda ministra. Gospod Marijan Pojbič bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivanu Svetliku, ki je prisoten.
Spoštovani predsedujoči, gospod minister! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na svoji 18. nujni seji dne 8. julija 2010 pri obravnavi točke Odpuščanje zaposlenih prek slamnatih podjetij sprejel sklep, da predlaga Vladi, da prouči ustrezne zakonske ureditve tako Zakona o delovnih razmerjih kot Zakona o gospodarskih družbah in v roku treh mesecev pripravi predlog rešitve, ki bodo zagotavljali ustrezno varstvo delavcev z vidika njihovih pravic. Ta nujna seja obora je bila sklicana na pobudo oziroma zahtevo Slovenske demokratske stranke in je bila predvidena v velikem salonu na Tomšičevi ulici, kjer je zagotovljen direkten prenos seje. Vendar je potem prišlo do nerazumljive spremembe lokacije in je bila seja izpeljana v dvorani, kjer ni mogoče zagotavljati direktnega prenosa samo zato, da državljanke in državljani Republike Slovenije ne bi bili seznanjeni z vsemi razsežnostmi tega problema, in predvsem zato, da bi aktualna vlada in koalicija prikrila, da je Slovenska demokratska stranka tista, ki se je lotila reševanja tega pomembnega vprašanja in predlagala hkrati tudi ustrezne rešitve. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da je vprašanje ustanavljanja slamnatih podjetij, ko matična podjetja prenašajo svoje zaposlene na slamnata podjetja brez vsakršnega kapitala in brez soglasja zaposlenih, nedopustno dejanje, saj zaposleni v takšnem primeru ostajajo brez z zakonom določenih pravic, to so zaostale plače, regres in odpravnine. To je nedopustno in je nujno treba zakonodajo na tem področju spremeniti. Posebej je takrat izstopal en primer, pa tudi več, to je bilo hčerinsko podjetje SCT, kjer je 120 nekdaj zaposlenih v hčerinskem podjetju SCT brez njihovega vedenja leto in pol delalo v podjetju Konstruktor VG in CentralGrad. To podjetje je šlo v stečaj in šele takrat so zaposleni izvedeli, da so ostali brez vsega. In takih primerov je še veliko. Od sprejetja navedenega sklepa do danes, ko so potekli trije meseci, ni prišlo do nobenih rešitev na navedenem področju. Gospod minister Ivan Svetlik je na tej seji povedal naslednje, citiram: "Zato se mi zdi, da se je zdaj problem pokazal v tisti najbolj negativni luči in je opozoril na to, da je zakonodaja tukaj pomanjkljiva, ne samo delovna zakonodaja, ampak tudi tista, ki regulira gospodarske družbe. In seveda pravilno je, da se zelo hitro lotimo reševanja tega vprašanja in te črne lise odpravimo. In verjamem, da bomo lahko v zelo kratkem času pravzaprav tudi pripravili ustrezne predloge za reševanje tega vprašanja." Zato, gospod minister Ivan Svetlik, vas sprašujem: Kdaj bodo pripravljene in predlagane ustrezne rešitve v zvezi z zagotavljanjem ustreznega varstva delavcev z vidika njihovih pravic, skladno s sklepom, ki je bil sprejet na Odboru za delo, družino, socialne zadeve in invalide dne 8. julija 2010? Izvolite.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci, gospod poslanec Pojbič! Kolikor je meni poznano, je to vprašanje, vsaj kar zadeva komunikacijo z ministrstvom, odprl sindikat Pergam. Potem je sledila aktivnost na ravni Državnega zbora in ko je Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide sprejel navedeni sklep, je bila takoj oblikovana strokovna skupina, v kateri so tudi socialni partnerji, z nalogo, da preuči možne rešitve znotraj Zakona o delovnih razmerjih. Ministrstvo za gospodarstvo je sporočilo, da sami ne vidijo problemov, kar zadeva rešitve znotraj Zakona o gospodarskih družbah. Ta delovna skupina se je sestala petkrat in tudi ponudila Ekonomsko-socialnemu svetu rešitev, in sicer dvakrat. Prvič z njo niso bili zadovoljni, prišlo je do določenih razhajanj med samimi socialnimi partnerji, zato smo se odločili še za nadaljnje delo te skupine. No, in potem je ta delovna skupina prišla do rešitve, ki je v glavnem v naslednjem. Prvič, delavec tudi v primeru, ko se zaradi prenosa podjetja bistveno poslabšajo pogoji dela pri prevzemniku, lahko odpove pogodbo o zaposlitvi, ohrani pa enake pravice, kot če pogodbo o zaposlitvi odpove delodajalec iz poslovnih razlogov. Drugič, izrecno se določi kontinuiteta pravnega položaja prevzetih delavcev glede upoštevanja delovne dobe kot podlage za uveljavljanje pravic iz delovnega razmerja, in sicer tako, kot da delavec ni spremenil zaposlitve, saj se tako pri določanju odpovednega roka in odpravnine kot tudi pri vseh drugih pravicah, ki so vezane na delovno dobo, upošteva delovna doba delavca pri obeh delodajalcih. In tretjič, v smislu preprečevanja zlorab v praksi glede ustanavljanja slamnatih podjetij, ko družba ustanovi hčerinsko družbo z minimalnim osnovnim kapitalom, nanjo prenese dejavnost in delavce, nato pa gre delodajalec prevzemnik v stečaj ali je začet drug postopek prisilnega prenehanja delodajalca, delavci pa ostanejo brez vseh pravic, saj osnovni kapital ne zadošča za poplačilo terjatev, se določi solidarna odgovornost delodajalca prenosnika. Le-ta je določena za terjatve delavcev, nastale zaradi odpovedi pogodbe o zaposlitvi, zaradi stečaja oziroma prisilnega prenehanja prevzemnika, če je stečaj oziroma postopek prisilnega prenehanja začet v roku dveh let od datuma prenosa. Višina terjatev pa je omejena, in sicer na višino zneska, ki bi ga delodajalec prenosnik moral izplačati prevzetim delavcem, če bi jim na dan prenosa prenehalo delovno razmerje iz poslovnega razloga. Solidarna odgovornost je omejena na primere, ko prenosnik lahko vpliva oziroma bi lahko vplival na poslovne odločitve prevzemnika, medtem ko je v ostalih primerih, ko prenosnik ni pretežni lastnik prevzemnika, uveljavljena subsidiarna odgovornost posameznika. To je v kratkem vsebina rešitve, ki je bila dogovorjena na delovni skupini s sodelovanjem vseh socialnih partnerjev, in ta rešitev je bila ponujena v potrditev Ekonomsko-socialnemu svetu na dan 12. oktober, torej manj kot teden nazaj. To je bila 197. seja Ekonomsko-socialnega sveta. Žal te rešitve, kljub temu da je bila usklajena na delovni skupini, socialni partnerji niso podprli. Niso je podprli delodajalci in niso je podprli oziroma so jo ocenili kot nezadostno tudi delojemalci. Zato seveda smo ostali brez podpore socialnih partnerjev, čeprav so se oni sami za to rešitev zavzemali in jo tudi v strokovnem smislu potrdili. Zaradi tega bomo predlagane rešitve, ki so po našem mišljenju ustrezne, vnesli v sistem sprememb in dograditev delovne zakonodaje, ki so v pripravi in bo Ekonomsko-socialni svet o njih začel razpravo v mesecu novembru letos. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora?
Hvala za ta odgovor, gospod minister. Torej, to sem prebral lahko tud v časnikih, vendar na tisto temeljno vprašanje, ki sem ga postavil na začetku, nisem dobil odgovora. Gre za to, da vsa ta problematika o kateri danes govorimo, je že toliko časa v ospredju in enostavno ne razumem, da se lahko ta cela zadeva vleče toliko časa. In ne glede na to, kar ste mi povedali, da ste se sestali toliko in tolikokrat na Ekonomsko-socialnem svetu, ampak na koncu ste prišli do točke, ker enostavno niste sprejeli nikakršne rešitve. In povedali ste, da boste nekaj tistega, kar je Vlada predlagala, implementirali v ta zakon o delovnih razmerjih. Sprašujem se, kdaj bo ta zakon prišel v parlamentarno proceduro. Tri mesece od tistega, ko smo se sestali, torej, ko je Slovenska demokratska stranka sklicala to nujno sejo Odbora za delo, družino, kjer smo to problematiko odprli, do danes ni nihče – in tudi vi danes v vašem odgovoru niste zagotovili: Kdaj bo prišel ta zakon v parlamentarno proceduro? Povedali ste pa, da z Ekonomsko-socialnim svetom niste uskladili praktično ničesar In potem se sprašujem in tudi vas vprašam: Ali bo potem mogoče sploh tako rešitev, ki jo bo predlagala Vlada, tukaj v Državnem zboru podpreti, če je večina socialnih partnerjev proti takšnim rešitvam, kot jih predlagate?
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Poglejte, gospod poslanec Pojbič! To vprašanje, ki te ga zdaj postavili, bi moral zares postaviti socialnim partnerjem [[...]] [[medklic iz klopi]] [[...]]Ne, jaz sem samo eden, predstavljam samo enega od socialnih partnerjev, ki je rešitev predlagal, kot rečeno, usklajeno s strani vseh treh partnerjev v delovni skupini. Zakaj so se socialni partnerji, predstavniki delojemalske in delodajalske strani odločili, da te odločitve ne podprejo, morate vprašati njih. Vprašanje, ki se ustrezno nanaša na Ministrstvu za delo, pa je, ali bo, kljub temu da socialni partnerji niso sprejeli in podprli te rešitve, šlo s to rešitvijo naprej ali ne. V tem trenutku, kot rečeno, presojamo, da je bolje in tudi razprava na Ekonomsko-socialnem svetu je tekla v to smer s strani nekaterih udeležencev, da se potem išče celovita rešitev znotraj sprememb zakona o delovnih razmerjih, tudi kar zadeva to vprašanje. To je naša presoja. Sicer pa, kot veste, se sami zavzemate v razpravah večkrat doslej za socialni dialog, za upoštevanje mnenja socialnih partnerjev in to mnenje imamo. Mnenje je, da te rešitve ne podpirajo, nimajo pa boljše, nihče ni boljše predlagal. Tako smo zaenkrat pravzaprav v stanju, ko moramo iskati dobro ali boljšo rešitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Pojbič, prosim.
Spoštovani gospod podpredsednik! Torej, spoštovani minister, odgovor, ki ste mi ga dali, me ne more zadovoljitvi. Nikakor! Ker s tem, kar ste povedali, in iz tega izhaja, da enostavno ni rešitve za ta problem, o katerem danes govorimo in o katerem govorimo že kar nekaj časa. Jaz sem prepričan, da na eni strani Vlada, na drugi strani Ekonomsko-socialni svet imata dovolj kvalitetnih strokovnjakov, ki bi lahko poiskali ustreznejše rešitve za to problematiko, vendar bi bilo treba, če so bile neke rešitve predlagane, za katere vsi skupaj ocenjujete, razen Vlade, da so slabe, da jih je treba spremeniti in poiskati nove temelje. Ampak to ne more trajati eno leto, zdaj traja ta zadeva že tri mesece in več in to bo trajalo še do konca leta in vsi tisti, ki so ustvarjali ta slamnata podjetja, bodo svoje zadeve lepo izpeljali do konca in zadeva bo takšna, kakršna je. Jaz se na koncu tu sprašujem, ali je celo interes nekoga v tej skupini, da bi se ta zadeva čim dalj zavlačevala in do teh sprememb ne bi prišlo. Tako bi lahko izpeljali tiste svoje postopke, kot si jih želijo. Enostavno drugega odgovora na to vprašanje ne vidim! In glejte, gospod minister, ko gre za zamrznitev socialnih pomoči, ko gre za zamrznitev pokojnin, ko gre za zamrznitev plač – za to ni nobenega problema! Za to se kar hitro poskrbi in, enostavno, s takšnimi predlogi ni nobenega problema. V najkrajšem času boste prišli tudi v parlament! Za to ni nobenega problema! Jaz imamo pa zdaj tudi konkreten predlog. Gospod minister, potem pa predlagajte Vladi, da naj pripravi eno koncesijo in jo odda lepo brez javnega razpisa Golobičevi Ultri za uvoz zamrzovalnikov. Pa veste, zakaj za uvoz zamrzovalnikov? Vsem tistim upokojencem, ki imajo pod 500 evrov pokojnine, vsem tistim, ki imajo socialne pomoči pod 500 evri, in pa vsem tistim, ki so brezposelni, je treba zamrzniti usta. Druge rešitve tukaj ni, ker ti ljudje nimajo denarja niti, da bi plačali položnice, kaj pa šele, da bi lahko kupili sploh kaj za pod zob! Se pravi, če gremo v to smer, da bomo vse zamrznili, potem pa gremo po tej poti. Tukaj še lahko kvalitetno porabimo vse sposobnosti našega predsednika Vlade, saj vidite, da je odličen lobist na eni strani, po drugi strani mislim, da je tudi zelo dober trgovski potnik in komercialist na terenu. Tako kot je posredoval pri SCT-ju, naj bi tudi posredoval tukaj, da bomo te zamrzovalnike zelo poceni in kvalitetne dobili, da še pri zmrzovanju ljudi ne bodo imeli posledic. Še to naredimo! Danes smo slišali, mimo tega ne morem, da je gospod Zidar si letošnje leto izplačal 800 tisoč evrov, torej za prejšnje leto 800 tisoč evrov prihodkov, pa sem izračunal, da je to tisoč 600 pokojnin za 500 evrov. To vsi spregledamo, kot da se ni zgodilo nič. Dragi moji, predlagam, da se o tem opravi širša razprava.
Hvala lepa. O predlogu poslanca gospoda Marijana Pojbiča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za delo, družino in socialne zadeve na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 19. oktobra 2010, v okviru glasovanj. Besedo ima gospod Gvido Kres. Postavil bo poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor, gospodu dr. Roku Žarniću.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister! Imam vprašanje na naslednjo vročo temo. Ko so dobili naše državljanke in državljani prve poskusne izračune vrednosti slovenskih nepremičnin, ki so razkrili veliko pomanjkljivosti javnih evidenc v povezavi z nepremičninami v Sloveniji. Po našem mnenju je tega vse preveč, vse preveč teh nepravilnosti, da bi lahko kaj takšnega kar mirno spregledali. Tako je Vlada Republike Slovenije kot idejni vodja tega projekta s takšnim načinom vnesla med ljudje nelagodje in skrb. Verjamem, da se Vladi mudi, da bi Vlada rada te zadeve uredila, da končno pridemo tudi do urejenih davkov na tem področju, seveda pa ob tem opozarjamo, da je bil podroben popis nepremičnin izveden pred nekaj leti in bi moral zagotoviti večino podatkov, medtem ko se največ napak pojavlja ravno na področju lastništva nepremičnin. Spoštovani minister, prav bi bilo, da nekdo prevzame odgovornost za to stanje, v katerega smo prišli, in da bi projekt vrednotenja nepremičnin potekal normalno, v skladu s pričakovanji, kajti po našem mnenju je bil izpeljan zelo površno in nedosledno. Zato vas sprašujem, gospod minister: Kakšne ukrepe boste sprejeli pod okriljem svojega resorja za reševanje trenutnega položaja? Koga štejete za odgovornega za nastalo situacijo? Kdo bo odgovarjal za zapravljenih 15 milijonov evrov, če bo šel ta postopek spet od začetka? In seveda: Kakšni ukrepi sledijo na področju uskladitve javnih evidenc in registrov? Teh imamo občutno preveč, še bolj očitno pa je, da je njihovo združevanje in urejanje šele nekje na začetku, da to združevanje in urejanje ni uspelo, če bi to uspelo, bi bilo verjetno bistveno lažje to tudi urediti. Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovane gospe poslanke in gospodje poslanci, spoštovani gospod poslanec! Mislim, da se ne strinjava v eni osnovi – mislim, da zadeva ni neuspešna. Namreč, poglejte! Ko se je šlo v ta projekt, smo vedeli, da je pri nas izvirni greh neurejena zemljiška knjiga. Če bi bila zemljiška knjiga urejena, bi stvari gladko stekle. Mi smo celo strokovno presenečeni, kako je zadeva bolje izpadla, ko smo se bali. Namreč, kot sem že prej rekel, do sedaj je samo en promile pritožb, se pravi, ena na tisoč pritožb na podatke, in 0,1 promila pritožb na vrednost. To je znotraj vseh statističnih napak zanemarljivo. Verjamem in pričakujem, da bo do konca te zgodbe lahko postal ta promil tudi odstotek, pa še vedno bo malo. Namreč, razumem, da ljudem ni v interesu imeti natančne številke, na podlagi katerih bo treba plačati davke. Po drugi strani je pa državljanom v velikem interesu, da vedo, s kakšno imovino razpolagajo. Kot smo prej slišali, so možne tudi manipulacije, če ne veš, kaj je tvoja imovina. Torej, v tem projektu se je zavestno šlo v to, da se je vedelo, da je nemogoče zadeti 100 %, na tisoč tisočink, in je cela zgodba šla ob predpostavki, da bodo potrebni popravki. Mogoče je bil problem pri popisovanju, vendar, veste, ko so ljudje popisovali, dokler sta se popisovalec in lastnik dogovarjala, kaj naj vpiše, da bo treba manj plačati. Se pravi, neurejena zemljiška knjiga, slaba povezava zemljiške knjige s katastrom, neaktivnost lastnikov pri vnašanju podatkov. In še nekaj, zemljiška knjiga sama po sebi ne popravlja očitnih napak – dekliški priimek in poročni priimek. Mislim, da bi pred poslance moral priti predlog spremembe zakona o zemljiški knjigi v kratkem. Je pa država pravočasno opozorila državljane in tisti državljani, ki so prišli v tej gneči, so mnogi odšli pomirjeni. Kje je pa bila eventualno napaka naše službe? Prva napaka, ki jo lahko vsi opazimo, da je portal, kjer vnašaš popravke, nekoliko neroden. To že popravljamo, tako da boste lahko kliknili neko ikono, ki vas bo takoj pripeljala tja, kjer boste navedli svojo šifro in podobno – tehničen problem. Te dni smo se tudi naučili in smo začeli dajati enostavnejša sporočila o spremembi lastnosti tudi preko telefonov. V Ljubljani in Kopru je bil največji naval, tu smo okrepili osebje. Pa še nekaj, podaljšana bo doba za pripombe na vrednost. Ostale pripombe so pa tako ali tako stalne. Tudi sistem je tako vezan, da ko boste v zemljiški knjigi nekaj spremenili, se to bo avtomatično prestavilo. Na malo daljši rok bo treba sprejeti bolj ustrezen zakon o evidentiranju nepremičnin, tako da bi tehnično združevali evidence. Za ta zakon pri nas predvidevamo, da ga drugo leto vam predložimo. Združitev evidence pa je odvisna od finančnih zadev, moram vam povedati, mi stalno ponavljamo, pa žal v budžetu tega denarja še ni videti, da je stanje hardvera in softvera in vzdrževanja že skoraj pod mejo zmogljivosti in se lahko cel sistem sesuje. Tukaj bo treba stopiti skupaj na državni ravni, tudi z vašo pomočjo, da se sredstva vložijo, ker če se to zgodi, je problem. Tudi slaba grafična natančnost zemljiškega katastra je še prisotna – bo treba še delati na tem. Problem vodnih zemljišč. Kot zanimiv detajl pa je treba povedati, da mnoge evidence so bile delane pred mnogimi leti s softverom Cobol, danes ti ljudje na roke pretipkavajo, ker ni pretvornika. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Potrč, in sicer poslansko vprašanje bo naslovil na ministra za okolje in prostor gospoda dr. Roka Žarnića. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister dr. Roko Žarnić! Na 20. seji Državnega zbora ste mi na moje poslansko vprašanje v zvezi z reševanjem pravic najemnikov v denacionaliziranih in hišniških stanovanjih odgovorili, da že imate tri variante možnih rešitev in da je zato mogoče pričakovati vaš skorajšnji predlog za ureditev tega vprašanja. Še med to 20. sejo ste mi ustno sporočili, da ste že izpolnili zahtevo iz mojega poslanskega vprašanja in Vladi posredovali tri predloge. Od vašega sporočila je že skoraj mesec dni, pa niti od vas niti od Vlade nadaljnjih odgovorov še nisem prejel. Zato vas ponovno sprašujem: Kakšno gradivo in kakšne predloge ste Vladi že posredovali za rešitev problema najemnikov v denacionaliziranih in najemnikov v hišniških stanovanjih? Ali gre pri tem le za idejne rešitve ali že za pripravljene zakonske predloge? Kdaj lahko računamo, da bo Vlada odločala o vaših predlogih in jih predlagala v obravnavo in sprejetje Državnemu zboru? Če Vlada še ni obravnavala vaših predlogov, kaj je razlog, da jih še ni? Kdaj je obravnavo mogoče pričakovati? Če pa tega ne veste: Kaj boste storili, da Vlada ne bo več prelagala rešitev tega vprašanja za nedoločen čas? In: Ali in do kdaj, če to še niste, boste pripravili konkretne predloge sprememb in dopolnitev stanovanjskega zakona ali nov zakon? Ta bi se posebej in izrecno ukvarjal s popravo krivic, ki so bile s stanovanjskim zakonom iz leta 1991 povzročene najemnikom v denacionaliziranih stanovanjih in hišnikom. Pomanjkanje finančnih sredstev ne more biti edini in večni izgovor, da se ta problem še ni rešil. Če bi se namreč k reševanju pristopilo pred 20-imi leti, bi bil zdaj gotovo že rešen. Vem, gospod minister, da vaše ministrstvo ni edino, ki bi moralo reševati ta vprašanja. Vem tudi za nekatera nezadostna prizadevanja drugih ministrstev in konec koncev tudi pravosodnih organov. Toda, v osnovi je to le vaša odgovornost in jaz jo bom uveljavljal. Hvala lepa.
Gospod minister, prosim.
Hvala lepa. Spoštovani, to je zdaj že zgodba o jari kači. In žal mi je, da nikakor ne moremo priti do srečnega konca, zato bom mogoče čisto malo kronološko še enkrat to povzel, da bo vsem jasno, kje so težave. Se pravi. 12. aprila, zelo kmalu po tem, ko sem nastopil, je bilo že prvo vprašanje in prvi odgovor. Mi smo takrat neke predloge rešitev, kot sem že povedal, pripravili in v tem času tudi že ovrednotili in smo glede na finančne posledice ugotovili, da je ocenjena številka 570 milijonov evrov. Toliko o številki. V septembru smo se spet s tem vprašanjem srečali in tudi vemo, da je zadaj tudi Evropska socialna listina in Evropski odbor za socialne pravice in je zato Ministrstvo za okolje in prostor predlagalo rešitev nastale situacije tako, da je gradivo s predlogom poslalo Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve že 3. 8. Vendar to gradivo do takrat še ni bilo uvrščeno na sejo Vlade. Zadnjič, ko smo o tem razpravljali, sem med sejo dobil napačno informacijo, da bo zadeva tisti teden na Vladi. Žal ta predlog še ni prišel do Vlade. Žal mi je, ker ni tukaj tudi resornega ministra, da bi mogoče še on lahko kaj pomagal pri razjasnitvi tega problema. Mislim, da bo celo zadevo treba peljati v smer – s tem da se bomo mi pogovarjali z Ministrstvom za finance in Ministrstvom za delo – novega zakona, ki bo to odškodnino in te obveznosti ali zaveze države moral natančno definirati in opredeliti. To je odločitev, ki smo jo mi, eno od tistih treh, srednjo, nekje videli in predlagali. Da pa ne bi na ta zakon samo čakali, delamo na dopolnitvi Pravilnika o dodeljevanju neprofitnih stanovanj v najem. V tem pravilniku bi najemnikom v denacionaliziranih stanovanjih dali dodatno prednost. Na tem pravilniku ravnokar delamo. Se pravi, še enkrat na kratko povem. Do te seje Vlade bom skušal ugotoviti, kje je cela zadeva obstala. Kot ste pa sami povedali, zelo se bojim, da je glavna zadrega na relaciji Ministrstvo za finance, Ministrstvo za delo in sredstva, o katerih govorimo, za kar pa mislim, da bi se to z ustreznim zakonom dalo na nek daljši rok tako narediti, da ne bi bil nek hud finančni udarec. Hvala.
Gospod Potrč. Prosim.
Hvala lepa. Gospod minister, vredno je, da vas bom vsak mesec kaj vprašal, ker informacija, ki ste jo danes dali, res ni nova niti za vas niti zame. Vse veva, vse sva že slišala, vse ste tudi pred Državnim zborom že pojasnili. Ne trdim, da je neresnična, vendar nova ni; in kar je hujše, kaže na to, da pravzaprav pri vas in na Vladi nekega posebnega prizadevanja za reševanja tega problema ni. Mislim, da bi potem, ko je Evropski parlament sprejel svojo oceno o odgovornosti in krivdi naše države, da ni rešila tega problema, pripravljenost za reševanje morala biti večja. Gospod minister, še enkrat ponavljam, da zgolj finančna vprašanja ne smejo in niso edina. Tudi vi ste predlagali 3 različne rešitve, ki imajo tri popolnoma različna vrednotenja. Eno je urediti pravilnik, ki pravzaprav ne pomeni nič drugega, kot da se bo del dodelitve stanovanj preusmeril iz ene v drugo kategorijo. In če bi to bilo uresničeno, to ne zahteva niti enega evra dodatnih sredstev. Se pravi, tukaj izgovor na sredstva ne more biti merodajen. Pri čemer bi vas prosil, dajte v vaših službah zagotoviti, da še enkrat ocenijo, ali so utemeljene trditve, da za hišnike ne velja pravica in možnost po stanovanjskem zakonu pridobiti stanovanje. Namreč, o tem je mariborska pravna fakulteta delala temeljito študijo in ovrgla vaše ugotovitve. Vaši v ministrstvu to še vedno naprej ponavljajo. In drugo, glede drugih dveh rešitev. Vi veste dobro, da ste dobili od združenja hišnikov opozorila, ki so pokazala, da vaše ovrednotenje načina reševanja problema hišnikov ni ustrezno. Prosim, dajte to še enkrat oceniti. Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Kot sem rekel, na tem pravilniku so zdaj končno začeli intenzivno delati. Glede proračunskega denarja vsi dobro vemo, da tukaj nimam kakšne posebne velike besede – lahko pa skupaj. Glede hišniških stanovanj pa: meni eno trdijo, kot ste rekli, Maribor nekaj drugega. Verjetno, da bo treba kakšno pravno mnenje iskati na nevtralnem terenu, ne vem na katerem sodišču, in to bo treba enkrat zaključiti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jožef Jerovšek bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor gospodu Roku Žarniću ter ministrici za javno upravo Irmi Pavlinič Krebs. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister, 4. oktobra se je v Ajki na Madžarskem zgodila ekološka industrijska katastrofa, ko je na odlagališču rdečega blata iz tovarne glinice popustil nasip in je sicer na videz trdna gošča zaradi tiksotropne spremembe agregatnega stanja preplavila okoliške vasi. Takšno odlagališče blata – povsod po svetu jim v tovarnah glinice rečejo halde, tako kot v Kidričevem – je z več kot dvema milijonoma ton rdečega blata tudi za nasipi v Kidričevem. Zaradi omenjenih tiksotropnih lastnosti in splošne nevarnosti posegov nikjer v svetu na teh haldah ne gradijo objektov, četudi so opuščene in ozelenjene. Pri nas je drugače. Menedžerji v Talumu in z njimi povezane osebe – glede direktorja gospoda Toplaka se je danes predsednik Vlade izmikal, čeprav je njegov kandidat na volitvah za Državni zbor, dati odgovor – ter njihove povezave pa segajo do vrhov sedanje oblasti in tudi do članov Državnega zbora. Te osebe so kot privatni investitorji na haldi, ki je v državni lasti, zgradili dve fotovoltaični elektrarni, tretja in četrta pa sta v gradnji. Sprašujem: Ali so bila dana vsa dovoljenja za tretjo in četrto? Po nekaterih informacijah se velik del gradbenih posegov vrši v režiji in anonimno na račun državnega Taluma. Zaradi posegov v nenosilna tla in velikih obremenitev na točkovne temelje, ki nastajajo zaradi sunkov vetra ob fotovoltaičnih panelah, obstaja nevarnost, da se ob določenih okoliščinah, dežju in vetru zgodi tiksotropna sprememba agregatnega stanja rdečega blata in posledično ob spletu okoliščin podobna katastrofa kot na Madžarskem. Zanima me: Kateri parametri in katere geomehanske raziskave so bile izvedene za izdajo soglasja za gradnjo elektrarn s strani okoljskega ministrstva in drugih upravnih organov? Katere posege v tla in nasip je ministrstvo dovolilo glede na to, da se izvaja položitev napetostnih kablov s halde v tovarno Talum? Ali so upravni organi pri izdaji soglasij in gradbenega dovoljenja upoštevali možnost katastrofalnih posledic posega v obliki katastrofe, kot se je zgodila na Madžarskem? Kakšne so predvidene obveznosti investitorja z vidika ekološke in splošne varnosti ob izdaji gradbenega dovoljenja? So bili pri izdaji lokacijskega in gradbenega dovoljenja s strani upravnih organov spoštovani strogi varnostni predpisi za ravnanje z nevarnimi snovmi ali pa so politične in logistične povezave investitorjev omogočile bližnjice? Glede na dejstvo, da je bil po ukinitvi predelave boksita lastnik zemljišč halde Sklad kmetijskih zemljišč, me zanima: Kako je potekalo trgovanje oziroma mešetarjenje z zemljiščem in kdo je zastopal interes države? [[...]] [[izklop mikrofona]]
Gospod minister, prosim.
Hvala lepa. Zaradi te elektrarne me hudo spremljajo z ene in druge stvarni, ampak ni hudega. Prvo, ko se je zgodilo to na Madžarskem, sem takoj, še isti dan, klical sodelavce pa vprašal, če je kaj takšnega možnega tudi pri nas. Dobil sem odgovor, ki me je pomiril, kar se tiče takšne nesreče. V Talumu je že dvajset let, kar je ukinjen tehnološki postopek pridobivanja glinice iz boksita. To pomeni, da se dvajset let ne odlaga novo tekoče rdeče blato, ker Talum glinice ne proizvaja, jo kupuje na trgu. Glede tistega, kar se je dogajalo pred dvajsetimi leti, je pa tako; zemljina se počasi nevtralizira, štirideset – do petdesetcentimetrska plast – posušenega rdečega blata, ki ni več aktivno, je prekrito z zemljino in pogozdeno. Zato ima tako imenovano odlagališče rdečega blata, ki je zgoščeno, izsušeno in prekrito, status zaprtega odlagališča odpadkov, kar je bilo odločeno z neko odločbo iz leta 2009. So pa v tej odločbi določene obveznosti upravljavca zaprtega odlagališča, podjetja Talum, med drugim je podpisan monitoring, obveznost pregledov telesa odlagališča, vzdrževanje in varovanje ter redno letno poročanje stanja na ARSO. Nadzor opravlja Inšpekcija za okolje in naravo v okviru planiranih rednih inšpekcijskih pregledov enkrat na leto in nimam podatka oziroma sem vprašal, ni kakšnih dramatičnih rezultatov. Zdaj pa glede elektrarn pa potem mogoče še na splošno. Stvar je zelo zanimiva. Ko smo zahtevali, da sončne elektrarne imajo gradbena dovoljenja – pa to ni kritika vašega vprašanja [[...]] [[oglašanje iz klopi]] [[...]]Kako? Ja, kjerkoli [[...]]na strehah [[...]]– je bila zadeva problematična. Kot potresni inženir vam povem, da me skrbi elektrarna na Fali, ki je bila grajena kdo ve kdaj, po kakšnih predpisih. To me skrbi osebno. Ampak v redu, je bila zadeva taka. Glede konkretnih zadev je pa tako. Tasolar iz Kamnika je bil investitor prve elektrarne, ki je od Upravne enote Ptuj 20. oktobra lansko leto, se pravi pred enim letom, in dne 8. 12. 2009 dobil najprej gradbeno, se pravi oktobra, in decembra uporabno dovoljenje. Druga elektrarna, katere investitor je podjetje Vesol iz Kidričevega, se gradi na osnovi gradbenega dovoljenja, ki ga je izdala Upravna enota Ptuj dne 20. julija 2010 in je v zaključni fazi in, jasno, nima še uporabnega dovoljenja. Za tretjo elektrarno, ki se namerava graditi na omenjeni lokaciji, investitor je podjetja C&G, energija iz Ljubljane, je podana vloga za gradbeno dovoljenje pri Upravni enoti Ptuj dne 4. 10. 2010 in je v reševanju. Vsaka od navedenih elektrarn ima nazivno moč 999 kilovatov in se razprostira na površini dveh hektarjev. Žal o detajlih dokumentacije za pripravo gradbenega dovoljenja, se pravi geomehanskih, o konstrukciji nimam, pač nisem bil pripravljen na tako detajlno vprašanje, tudi ga nimam, si pa lahko te konkretne tehnične podatke tudi pridobimo in vam v pisni obliki predložimo. Kar se pa tiče lastniških špekulacij pa investicijskih pa, žal, pri najboljši volji ne znam odgovoriti, ker ne vem nič o tem. Hvala.
Gospod Jerovšek, prosim.
Saj tudi gospod predsednik Vlade ni želel in ni znal odgovarjati, ni želel odgovarjati za špekulacije istih menedžerjev. Vendar gospod minister, to, kar so vam pripravili, je delno korektno. Namreč, jaz sem bil zadnji vodja te Glinice, direktor takratne Glinice in sem jo zapiral. Naredil sem tudi proizvod, ki se nadomestno proizvaja v tej tovarni Zeolit, in tako obnašanje rdečega blata kot vse drugo dobro poznam. Jaz sem bil sicer tam ogoljufan in potem potisnjen iz fabrike, ker se nisem pustil kupiti, podkupiti, da so drugi lahko divje lastninili, ampak vseeno. Rdeče blato ima zelo posebne fizikalne lastnosti. Tako kot alumosilikati in druge strani. Ob pritisku fizične sile se iz trdnega stanja spremeni v tekoče stanje in to je trajen proces. Na podlagi tega so tudi plazovi na glinenih področjih, vi veste, da lahko na ravnem drsi zemljina. Zato je to podcenjevanje, da je tu vse jasno, igranje z usodami ljudmi in z naravno katastrofo. Seveda vidim po vašem, da ti privilegirani ljudje, te osebe, dobijo takoj vsa upravna, gradbena dovoljenja – seveda, to je državna tovarna, Talum, dela se pod krinko in tako naprej. Žalostno je, da ima Vlada takšen odnos do potencialne katastrofe. Veste, te plošče so nastavljene proti vetru. Lahko pride do sunkov vetra in ti fizični pritiski spremenijo trdnost in to goščo v tekočo. To se je zgodilo na Madžarskem. Če ta dovoljenja tega niso upoštevala, potem [[...]] [[izključen mikrofon]]
Gospod minister.
Hvala za opozorilo. Kot tehnik taka opozorila resno jemljem. Kar lahko naredimo, je, da na te vaše trditve lahko poskušamo tehnični odgovor najti; nekako kvantificiramo. Glede tega se bom pomenil, pa še s kakšnim strokovnjakom se dobimo, pogovorimo in da vidimo, ali je ta scenarij s prevračanjem, prerazporeditve obtežbe mogoč in ali so projektanti na to sploh gledali. Hvala.
Gospod Jerovšek, predlog.
Gospod minister, na podlagi tega, kar so vam pripravili, seveda, je vaš odgovor bil v okvirih korektnega, vendar gre za velik družbeni problem. In te bližnjice, ki jih lahko nekateri v tej državi delajo in se igrajo z usodo in z nevarnostmi, ki lahko privedejo v katastrofo. Ne nazadnje vam moram povedati, da je ta tovarna glinice na Madžarskem tudi tihi, prikriti, slamnati lastnik polovice tovarne v Kidričevem, Silkema, tistega, za katerega sem jaz razvil proizvodnjo. Dvakrat sem preprečil divje lastninjenje, potem so pač našli ovinek, mene spravili iz tovarne in našli ovinek prek Madžarske. Seveda ta oblast, in še marsikdo, vse tolerira. Ker pa se s takimi stvarmi, kjer je potencialna nevarnost zelo velika, ni igrati – Madžarska nas je izučila, tudi tam je bila ta gošča zelo gosta, veste, čeprav je še delujoča tovarna, ampak je v neki situaciji to steklo in je odteklo na sto tisoče kubikov. Tudi tu se lahko zgodi, da bo Dravsko polje ob nekih posebnih okoliščinah preplavljeno. Vidim, da brez vsakega pregleda, brez vsake presoje, ker so pač to prave, posvečene osebe, dobivajo dovoljenja kar tako, preko palca, gre za velike zaslužke, subvencije. Vaš podatek, da naj bi bili tretja in četrta elektrarna dokončani do konca leta – kako se koristijo razna sredstva, ki niso tako hudo privatna, je pa lastništvo privatno, seveda, je drugo vprašanje. Zaradi tega mislim, da se vsaj poskusimo zavedati v tej državi, kaj vse se dogaja, kakšni so procesi, privilegiji, izkoriščanje državnega premoženja v korist privatnih lastnikov, kakšne bližnjice lahko uporabljajo, kaj državni organi naredijo za dovoljenja takim, hkrati pa so to najboljše plačani ljudje v tej državi, v državnih podjetjih. Da se vsaj tega zavedamo, predlagam, da opravimo splošno razpravo. Do takrat boste lahko pripravili v svojem odgovoru tudi kaj več. Ampak, prosim vas, da ne bazirajte samo na tistem, kar vam bodo tam povedali, ker vem, kako so se včasih tam pripravljali odgovori za SDK, vedno, na kmečkih turizmih, ko je bila revizija. Na kmečkem turizmu Emeršič so bili revizorji, ne v tovarni in tako naprej. Mogoče se približamo z enim korakom k temu, da skušamo zaščititi to državo in ljudi v tej državi. Hvala.
Hvala lepa. Mislim, da ste tudi predlagali, da se o tem opravi razprava. O predlogu poslanca gospoda Jožefa Jerovška, da Državni zbor na naslednji seji opravi razprava o odgovoru ministra za okolje in prostor na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri, v torek, 19. oktobra 2010, v okviru glasovanj. Besedo ima gospod Rudolf Petan, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, v preteklih letih smo zelo veliko govorili o kjotskem sporazumu. Bil je zelo aktualen, lahko rečemo, da je bil kar šlager. Vsi smo ga podpirali, edino tiste največje države, Združene države kot najbolj razvite, Rusija, Kitajska, ga pa niso podpirale. Potem je prišlo do tega, da so nekateri potem še pristopili in kot zadnje so pristopile Združene države Amerike. Seveda, mi smo to obravnavali politično, ampak čas je šel naprej. Dejstvo je, da smo v Sloveniji to obravnavali zelo nekritično, še posebej nekateri. Sedaj je pa prišla že druga faza tega kjotskega sporazuma, in sicer izpolnjevanje obveznosti iz tega sporazuma. To pomeni, da v primeru neizpolnjevanja obveznosti, torej zmanjševanja emisij toplogrednih plinov, mora država plačati kazen ali, kot se temu lepo reče, v obliki nekih emisijskih kuponov ali kuponov CO2. Glede na to, da bo Slovenija v letu 2011 morala plačati kazen ali kupiti za približno 11 milijonov evrov teh CO2 kuponov zaradi emisij toplogrednih plinov, po napovedih nekaterih strokovnjakov pa 11 milijonov evrov ne bo dovolj, ampak bo ta številka bistveno višja, vas sprašujem: Kako boste kot resorni minister, ki je za to odgovoren v okviru Vlade, zagotovili ta sredstva? Kajti, če bo treba, bomo morali plačati. Evropska unija je žal neizprosna in če se nekaj obvežemo, tudi sami smo pristopili h kjotskemu sporazumu, pa lahko rečem, da smo navijali za še bolj stroge kriterije. Torej: Kako boste zagotovili ta sredstva? Hvala za odgovor.
Gospod minister, prosim.
Spoštovani! Pred tremi dnevi sem bil v Luksemburgu, kjer je bila ravno ministrska konferenca na to temo, in vam moram povedati, da so v Evropi tudi določene velike države, ki imajo glede zadeve v zvezi s CO2 tudi fige v žepu, pa ne bom več povedal. Ministrstvo – mi smo tisti, ki želimo to zadevo še naprej precej radikalno imeti. Torej, naše ministrstvo je v času priprave predlogov proračunov za leti 2011 in 2012 pripravilo predlog in obrazložitev za uvrstitev nove proračunske postavke za zagotovitev sredstev za nakup kjotskih enot in emisijskih kuponov, kar je razvidno tudi iz dopisa Ministrstvu za finance z dne 19. 7. 2010, ki ga bom kasneje prebral. Naše ministrstvo je skladno s sklepom Vlade z dne 30. julija 2009 za omenjeni predlog zagotovitve proračunskih sredstev pripravilo tudi že proračune za 2009 in 2010. 30. julija 2009 je Vlada sprejela operativni program zmanjševanja emisij toplogrednih plinov do leta 2012 in ob tem sprejela sklep, da z namenom doseganja obveznosti zmanjševanja emisij toplogrednih plinov, prevzetih z ratifikacijo kjotskega protokola, v proračunu Republike Slovenije zagotovi sredstva v višini 13,5 milijona evrov v letu 2009 za izvedbo vseh v operativnem programu za zmanjševanje emisij toplogrednih plinov do leta 2012 opredeljenih ukrepov. 51,8 milijona evrov v letu 2010, 53,3 milijona evrov v letu 2011 in 41,7 milijona evrov v letu 2012. Predlagali smo Ministrstvu za finance ustanovitev Sklada za podnebne spremembe in nove proračunske postavke za nakup emisijskih kuponov. Predvidena višina potrebnih sredstev za leto 2011 in 2012 je, kot ste sami rekli, 11 milijonov evrov vsako leto. Te številke so zanimive. Namreč, zaradi gospodarske krize se je naenkrat pokazalo, da nekoliko hitreje dosegamo mejne vrednosti zmanjšanja toplogrednih plinov. Tako bi ta številka 11 milijonov evrov nekje v okviru lahko držala. Naštel sem kar lepe zneske, ki so višji od tistih zneskov, kot rabimo za kupone, 4-krat do 5-krat višji. Predvideni viri financiranja v ta sklad so pa prilivi proračuna iz naslova Okoljske dajatve za obremenjevanje zraka z misijo CO2. Tukaj se potem začnejo tudi vsakodnevne težave. Že dvakrat, trikrat smo hoteli na Vladi poleg teh dajatev industrije vpeljati še dajatve na goriva. Zgodil se nam je oster protest ene izmed gospodarskih panog, ki je dokaj mobilna in ki ima veliko moči vplivati na naše odločitve. To zadevo nekako rešujemo in v letu 2011 upam, da jo bomo na nek način rešili. Imamo program. Iskreno upam, da bo zaživel sklad za podnebne spremembe in da bodo ti denarji za kupone na voljo v ustreznem časovnem roku. Hvala.
Gospod Petan. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, jaz razumem vaše težave, ampak direktnega odgovora pa nisem dobil. Direkten odgovor je pa ta, da za leto 2011, kolikor smo videli, v proračunu ni niti tolarja ali niti evra, tudi za leto 2012. Zato vas sprašujem to, kar vas sprašujem, zato vam zastavljam to vprašanje. Ampak ne zato, da bi vas spravil v zadrego, ker morate reči, da tega denarja ni. Vi ste se verjetno trudili, vaš predhodnik se je tudi verjetno trudil, ampak dejansko v tem proračunu, ki ga obravnavamo, ni niti evra za to. Prav gotovo pa bo nekaj kuponov treba kupiti, verjetno ne toliko, kot če ne bi bilo recesije, ampak glede na to, da tudi Umar napoveduje, ne vem, 3 % rast naslednja leta. To se pravi, da bo ta številka tudi glede nakupa kuponov narasla. To se pravi, ne smemo planirati za to 11 milijonov evrov, ker verjetno to ne bo dovolj. Zato sem to omenil. Po drugi strani sem pa želel opozoriti na nekaj drugega. Sam, osebno sem pred leti, ko smo se pogovarjali o kjotskem sporazumu, opozarjal na tisti drugi del, na izpolnjevanje obveznosti. Ker ko sprejemamo, ko smo sprejemali kjotski sporazum ali pa določene sporazume, ki so v okviru Evropske unije bili dogovarjani, smo bili Slovenci tisti, ki smo zagovarjali, da moramo še več prihraniti. Namesto 20 % prihranka 40, tudi za 50 % je padel predlog. Ampak resolucija je eno [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]in zdaj je jasno, zakaj so Združene države bile tiste, ki so se najbolj upirale. Zato, ker so natančno vedeli, njihova vlada je natančno vedela, administracija, da to pomeni tudi določene stroške. Mi se pa očitno tega nismo zavedali, vsaj nekateri se tega niste zavedali, in želim povedati, da takšen sporazum podpisati je čisto enostavno, ampak potem izvajati ta sporazum je pa nekaj drugega. Očitno to pri nas še ni dovolj zaraslo v zavest. Zdaj ne vem, gospod minister, kako naj pri proračunu glasujem v zvezi z vašim delom proračuna, če pa ni sredstev za te emisijske kupone, za te kazni, ki jih bo Slovenija morala plačati, če tega ni v proračunu, vemo pa, da bodo obveznosti [[...]] [[izklop mikrofona]]
Gospod minister, prosim.
Nimam kaj drugega reči, kot to, da cenim vašo pomoč in prizadevanje za to postavko. Hvala.
Gospod Marijan Bezjak bo postavil poslansko vprašanje ministrici za gospodarstvo gospe mag. Darji Radić.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljeni ministrica, ministri, poslanke in poslanci! Predlog zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju 2 zvišuje najnižjo osnovo za plačilo prispevkov za osebe in delovna razmerja iz minimalne plače na 60 % zadnje znane povprečne letne plače zaposlenih v Republiki Sloveniji,preračunano na mesec. Isto zvišanje osnove za plačilo prispevkov je predlagano tudi za samostojne podjetnike in kmete. Ne glede na to, da je predvideno postopno dvigovanje najnižje osnove za plačilo prispevkov. Za leto 2011 je predlagana osnova 50 % povečane plače. Ta osnova pa bi se vsako leto zviševala za 2 % točki. Če bo zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju sprejet v predlagani obliki, pomeni hudo dodatno obremenitev gospodarstva, podjetnikov in kmetov. Sprašujem: Ali zagotavljate predlagano hudo dodatno obremenitev gospodarstva, podjetnikov in kmetov ali boste kaj storili, da do tega ne bo prišlo?
Gospa ministrica, imate besedo. Prosim.
Hvala lepa. Moram najprej povedati, da priprava zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju ni v pristojnosti Ministrstva za gospodarstvo. Dejstvo pa je, da smo ves čas priprave zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju sodelovali pri njegovi pripravi. Predvsem s tega vidika, da bi zagotovili, da morebitna povečanja prispevnih stopenj ne bi preveč vplivala na gospodarstvo, na podjetnike predvsem v teh kriznih časih. Veste, da zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju sprejemamo z enim zelo jasnim ciljem. Samo na ta način bomo za prenovo, za reformo pokojninskega in invalidskega zavarovanja pa lahko zagotovili vzdržnost javnih financ in s tem tudi zagotovili temelje za zagotavljanje dolgoročno normalnega življenjskega standarda. In seveda, ta zakon je treba upoštevati in v tem zakonu so predvidene tudi določene uskladitve. Tako kot vi pravite, se bodo določenim skupinam – tukaj je treba poudariti, določenim skupinam "podjetnikom", v narekovajih, se pravi samostojnim podjetnikom, kmetom – začeli prispevki odmerjati na drugačen način. Ne več od minimalne osnove, ampak tako, kot ste povedali; ne od minimalne plače, ampak postopoma najprej od 60 % zadnje znane povprečne letne plače zaposlenih v Republiki Sloveniji. Mi smo, ko so bili narejeni preračuni, ugotovili, da seveda v tem trenutku v času krize take spremembe tudi za te segmente samostojnih podjetnikov niso sprejemljive. Prav zaradi tega smo na Ministrstvu za gospodarstvo predlagali, da se te spremembe uvedejo postopoma, se pravi v naslednjih letih, ko se pričakuje večja stopnja gospodarske rasti. Dejstvo pa je, gospod Bezjak, da se s tem pravzaprav odpravlja ena neenakomerna ali pa neenakopravna obdavčitev z ostalimi podjetniki, ne nazadnje tudi z vsemi drugimi, ki moramo plačevati prispevke za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. S tega vidika se nam zdi ta obdavčitev, kakor koli že, primerna, vendar pa smo zagovarjali, da se uveljavi postopoma. Mislim, da v tem kontekstu je to dobra rešitev, ki pa po mojem mnenju tudi ne bo, ker se bo uvedla postopoma, bistveno vplivala na poslabšanje konkurenčnega položaja teh posameznih skupin podjetnikov. Hvala.
Gospo Bezjak, prosim.
Hvala za besedo in za skrb, gospa ministrica. Ampak z današnjim dnem lahko preberemo, da v Sloveniji je dejansko blokiranih 5.378 podjetij, ki imajo likvidnostne težave. Res je in tudi pravilno, da dejansko razmišljate o tej dodatni obdavčitvi, da bo postopna – od leta 2012 in do 2016 in tako naprej. Se sprašujete v Vladi, ali nismo dovolj draga država? Pri prispevkih na plače smo najdražji na svetu, najdražja država na svetu. Ali ni to obremenitev za gospodarstvo? Ali se sprašujete, ali še bo kdo, katero podjetje v tej državi sploh ustvarjalo? Ali ni dovolj veliko razlogov za skrb gospodarstvenikov? Po drugi strani se absolutno strinjam, da dajemo subvencioniranje določenih stvari, delovnega časa in tako naprej. Po tretji strani pa vzamemo spet krat dva nazaj. To mislim, da ni dobra politika. Prav tako se strinjam s tem, kot ste dejali, da se nastavlja eno ravnovesje. Vsi vemo, da določeni podjetnik, s. p., zdaj niso plačevali skoraj nič. Zato smo mi predlagali v ukrepih tudi dvig stopnje, ki bi bila pavšalna, takrat bi bilo, verjemite, najbolj relevantno in najbolj pravično do vseh podjetnikov, nikakor pa ne s tem, da zdaj dvigujemo davčno stopnjo, s tem bomo še dodatno za 10 % dvignili ali obremenili slovensko gospodarstvo, ki bo še dodatno postalo nekonkurenčno. Zmanjšati je treba birokracijo. To je pogoj. Hvala lepa.
Gospa ministrica, prosim.
Gospod Bezjak, tukaj moram intervenirati. Vi zdaj govorite, kot da gre za povečanje na splošno, ampak to vprašanje se nanaša samo na posamezne skupine, na samostojne podjetnike, kot ste sami v vprašanju povedali, na kmete, ki so do zdaj plačevali prispevke od minimalne plače. In za te, verjemite mi, da se ne bo zaradi tega tako drastično poslabšala konkurenčnost teh specifičnih skupin podjetnikov, da bi lahko rekli, da bo s tem ogrožena konkurenčnost celega gospodarstva. Še enkrat poudarjam, vi se sklicujete na krizo. Ti ukrepi in ta povišanja so predvidena na čas po krizi, zato smo rekli 2012 in naprej prihaja do teh usklajevanj, ko upravičeno pričakujemo, da bo gospodarska rast spet presegla 2 oziroma 3 %. Glejte, dejstvo pa je, kar se tiče samih prispevkov, če želimo zagotoviti določen standard, potem moramo nekaj tudi v to blagajno prispevati. In pokojninska reforma in ta zakon je pripravljen v tej smeri, da bo zagotavljal zgledno pokojninsko in invalidsko varstvo za naše sodržavljane; in prispevne stopnje so določene v ta namen. Izpostavljene so tako, da bodo zagotavljale tudi dolgoročno vzdržnost javnih financ. Želi pa na tem mestu, ker imam še malo časa, pa povedati, da se pa na Ministrstvu za gospodarstvo zavzemamo za eno spremembo, in sicer za tako imenovano kapico, pri kateri pa se bo plačevanje prispevkov omejilo pri določeni vsoti oziroma bruto plači zaposlenega ali pa podjetnika. Zakaj kapica? Zaradi tega, ker na ta način želimo davčno razbremeniti tiste plače, plače strokovnjakov, plače razvojnikov z enim samim namenom, da zagotovimo, da bodo ostali v Sloveniji, da bodo radi ustvarjali v Sloveniji in da bodo podjetja zainteresirana, da bodo zaposlovala razvojnike. Ta ukrep pa imamo še v načrtu in mislim, da ga bomo v kratkem, v naslednjem letu tudi predložili v sprejem parlamentu. Hvala.
Gospod Bezjak, prosim.
Hvala za odgovor. Prosil bi, da bi se ta del razprave dal tudi v Državnem zboru. Ja, res je, gospa ministrica, kot ste dejali, da je pretežen del dejansko to za minimalne plače, za kmete in tiste s. p.-je, ki so zdaj nekako zelo malo plačevali. Ampak kaj bo nastalo? S tem da si bodo spet, namesto da bi plačevali na tak način, izplačevali dobičke, ki bodo spet manj obdavčeni. To se bo zgodilo. V vsakem primeru bodo podjetja, ali ti podjetniki, ali kmetje na drug način denar spravljali ven. In to je minus in ne plus za državo. Hvala.
O predlogu poslanca Marjana Bezjaka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice za gospodarstvo na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri, v torek, 19. oktobra, v okviru glasovanj. Besedo ima gospa mag. Julijana Bizjak Mlakar, ki bo postavila poslansko vprašanje ministru za zdravje gospodu Dorijanu Marušiču.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani poslanka, poslanca, ministrici, ministra in ostali! Prebivalci Slovenije smo bili nedavno tega zelo zaskrbljeni, ker so zdravniki množično preklicevali soglasja za delo preko polnega delovnega časa. Preklice je sprožila zakonska namera, da se malce zniža plačilo za uro dežurstva. Za preklic soglasij so zdravniki uporabljali obrazec, ki ga je pripravil sindikat zdravnikov in zobozdravnikov FIDES, pri tem se je FIDES skliceval tudi na določbe Zakona o delovnih razmerjih. Dramatičnost tedanjega stanja kaže pismo dr. Rajka Kende, predsednika Zdravstvenega sveta predsedniku države, v katerega je med drugim zapisal, citiram, "ustvarili bomo jez, za katerim se bodo nabirale množice bolnih, nesrečnih bolnikov, nekateri bodo celo umrli. Gre za plaz, za katerega v tem trenutku še ne vemo, koliko ljudi bo pokopal pod seboj," konec citata. Zaradi preklica soglasij je bilo septembra nujno prestavljati operacije celo onkoloških bolnikov. Iz pisma zdravnika Kende razberemo misel, da je del zdravnikov pripravljenih žrtvovati zdravje in celo življenje bolnikov v obrambo svojih neupravičeno visokih plačil ur za dežurstvo. Neupravičeno visokih plačil, saj ni skrivnost, da je šlo za obrambo zneskov do tisoč 500 evrov bruto ali več za dežuranje čez vikend. Kot gradivo za sejo Odboru za zdravstvo, ki je bila prejšnji teden, smo poslanci prejeli mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Iz mnenja izhaja, da je obrazec, s katerim je FIDES sprožil kaotično stanje v zdravstvu, takšen, da ni temeljil na ustreznih pravnih podlagah. Poenastavljeno rečeno: če je zdravnik z odklonitvijo nadurnega dela odklonil tudi zagotavljanje neprekinjenega zdravstvenega varstva po določbah 41. člena Zakona o zdravniški službi, je kršil zakon. Nedopustno je, če država proti neetičnemu ravnanju nekaterih zdravnikov, ki so s kršenjem zakona ogrožali pravni red in morda zdravje ter življenje bolnikov, ne bo ukrepala. Zato me zanima: Ali ste na Ministrstvu za zdravje že zbrali podatke, kateri zdravniki so kršili zakonodajo o zagotavljanju neprekinjenega zdravstvenega varstva? Če da, koliko je bilo teh zdravnikov? Kakšni so zakonsko predvideni ukrepi za kršitelje zakonodaje o neprekinjenem zdravstvenem varstvu? In: Kaj lahko glede kršiteljev zakona storite na ministrstvu za zdravje? Hvala.
Gospod minister, imate besedo. Prosim.
Spoštovani predsedujoči, cenjene poslanke in poslanci, kolegice, kolegi! Se mi kar dozdeva, da z odgovori ne bom zadovoljil, nisem pravnik in se v pravna vprašanja, ki so bila odprta, ne bom spuščal, me pa veseli, da smo na odboru dobili dokončen odgovor, kakšna naj bi bila, ali je potrebna avtentična razlaga ali ne oziroma kakšne naj bi bile tudi delovne obveznosti zdravnikov ob 40-ih urah tedensko, vendar bo morda prišlo tudi do različnih razlag tudi v bodoče. Res pa je, da bi se lahko kakorkoli ukrepalo šele takrat, ko bi nekdo odredil ta način delo in bi ga zdravnik odklonil. Skratka, zato naj povzamem, da na ministrstvu podatkov o tem, kar sprašujete, nismo zbrali. Koliko je dejansko do teh kršitev prišlo, lahko samo sklepamo na podlagi informacij, ki smo jih dobili od izvajalcev, da naj do tega ne bi prišlo. Do odklona bi prišlo takrat, ko bi kdorkoli v javnih zavodih odredil zdravniku, da mora opravljati delo v številu ur, kot je bilo navedeno, torej 40 plus 8. Po podatkih, ki smo jih na ministrstvu zbrali tudi na podlagi navodil, ki so ga pripravila štiri ministrstva za neobvezujočo razlago, so večinoma sledili razporedu dela, ki so ga pripravili predstojniki, strokovni direktorji in so ga nekako direktorji zavoda tudi potrdili. Javni interes na področju zdravstva se ščiti z zagotavljanjem neprekinjenega zdravstvenega varstva, če bi delodajalec odredil nadure v skladu z navodili, ki smo jih izdali 21. julija in smo jih tudi posredovali direktorjem – mi smo ga s kriznimi direktorji nekako potrdili in upoštevali to, kar veli zakon o delovnih razmerjih – in bi posamezni zdravnik odklonil opravljanje odrejenega dela, bi delodajalec lahko zoper njega uporabil institute, ki jih v zvezi s tem predvideva Zakona o delovnih razmerjih. To je, recimo, disciplinski postopek, postopek za redno odpoved pogodbe o zaposlitvi. Torej, najprej bi moral nekdo odrediti obseg dela 40 + 8, če bi to nekdo odklonil, bi potem prišlo do ustreznih ukrepov. To se po navedbah direktorjev na vseh sestankih, ki smo jih imeli, ni zgodilo. Kaj lahko ministrstvo naredi? Kaj sem kot minister naredil? Ob rednih sestankih s kriznimi direktorji in kasneje tudi na sestankih predstavnikov v svetih zavoda, predvsem pa v tistih, ki jih neposredno potrjuje Vlada, smo zahtevali, da na prvi redni seji, ki bo, obravnavajo ukrepanje zavodov oziroma uprav zavodov za prvih deset dni septembra. Na podlagi teh podatkov bomo lahko sklepali, kaj se je takrat dogajalo. Namreč, ministrstvo lahko uvede upravni nadzor in presodi zakonitost dela zavodov, na podlagi katerega bi potem tudi izdali odločbo, s katero določi ukrepe, roke za odpravo ugotovljenih nepravilnosti – na primer, odrejanje nadur v skladu z Zakonom o zdravniški službi, uporaba pravilnega obrazca za podajo soglasja za delo preko polnega delovnega časa. Ministrstvo nima pristojnosti, da bi odrejalo nadure oziroma neposredno organiziralo delovni proces v posameznih zdravstvenih zavodih. Za organizacijo dela v posameznem zavodu, kar vključuje tudi konkretno organizacijo neprekinjenega zdravstvenega varstva, evidenco o opravljenih urah, nadurah, je odgovoren direktor oziroma predstojniki oddelkov, če jih tako direktor pooblasti. Seveda, direktor mora tudi poskrbeti za ustrezno evidenco o izrabi delovnega časa. Direktor zavoda je torej tisti, ki organizira in vodi delo zavoda. V skladu z Zakonom o zavodih pa je pristojni organ, torej svet zavoda, ki ga potrjuje ustanovitelj, dolžan razrešiti direktorja, če slednji s svojim nevestnim ali nepravilnim delom povzroči zavodu večjo škodo ali če zanemarja in malomarno opravlja svoje dolžnosti, tako da nasajajo ali bi lahko nastale hujše motnje pri opravljanju dejavnosti zavoda. Hvala.
Želite še dopolnitev odgovora?
Bi prosila, ker namreč ministrstvo oziroma minister je prvi, ki mora zagotoviti in je zadolžen za to, da se izvaja javni interes. Če se krši zakon, v tem primeru še sploh, potem prihaja do takšnih stvari, ki so v škodo javnega interesa. Tudi jaz nisem pravnica, ampak vem, da mora imeti ministrstvo pravno službo, ki poskrbi za to, da se v primeru, da prihaja do kršitev zakonov, to tudi prepreči, da ne pride do škode za zdravje bolnikov ali pa še celo do smrti. Imeli smo dejansko tudi grožnje s smrtjo zaradi nekih zasebnih interesov. Opozorila bi tudi na to, da je že prejšnji minister za zdravje v uvodu k Predlogu zakona o zdravstveni dejavnosti naštel cel kup zakonov, ki naj bi se jih dnevno kršilo. Vendar tudi v tem primeru ni prišlo do nobenega epiloga, do nobenega pravnega epiloga. Zaradi tega vseeno upam in vam polagam na srce, gospod minister, da se poskrbi, da bo v tem primeru resnično prišlo do epiloga, ker sicer bo takšnih primerov še veliko in jih bomo doživljali kar naprej. Hvala lepa.
Gospod minister.
Hvala za napotke. Seveda si bom kot minister prizadeval predvsem za stabilnost zdravstvenega sistema in da taki primeri ne bodo dogajali. Upam tudi, da bomo prišli do tega, da bodo direktorji javnih zdravstvenih zavodov in potem tudi predstojniki, tudi zdravniki, dobili končno tisto, kar so si želeli: pravno razlago zakonodaje na tem področju. Vlada oziroma tri ministrstva in Služba Vlade za zakonodajo so to jasno postavila. Naj pa v vsakem primeru povem, da tudi ta razlaga, tudi to število ur ob sedanji organizaciji zdravstvene službe v Sloveniji, ob taki mreži, kot jo imamo, in ob tem kadru bo ob umiku soglasij pripeljalo tudi ob 40 plus 8 ur lahko do težav pri organizaciji neprekinjenega zdravstvenega varstva. Zato gredo moja prizadevanja predvsem v drugo smer: optimizacija javne zdravstvene mreže, povezovanje izvajalcev, zagotavljanje ustreznega kadra, in sem prepričan, da bo ob zaključku tega mandata Vlada dala prave odgovore na ta vprašanja. Hvala.
Gospod Samo Bevk bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor gospodu dr. Roku Žarniću.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Letos praznujemo 200-letnico neprekinjenega delovanja Botaničnega vrta v Ljubljani, ki slovi kot najstarejša visokošolska ustanova v državi. Ne samo to, univerzitetni botanični vrt je ena izmed najpomembnejših kulturnih, znanstvenih in izobraževalnih ustanov pri nas. Pred dvema letoma je bil razglašen tudi za državni kulturni spomenik. Po večletnih prizadevanjih se je letos v jubilejnem letu začela gradnja rastlinjaka za tropske rastline, ki ga financira visokošolsko ministrstvo. Tik ob njem pa stoji stari rastlinjak iz leta 1955, ki žalostno propada. Načrte zanj je izdelal dr. Gabrščik kot seminarsko delo pri prof. Jožetu Plečniku. Staremu rastlinjaku letošnjo zimo grozi, da se bo podrl pod težo snega, že sedaj pa zamaka z vseh strani. Mestna občina Ljubljana je spomladi pristojnim službam in Ministrstvu za okolje in prostor predlagala, da bi namenski denar za izravnalni ukrep zaradi odstranitve zaščitene rdečelistne bukve pri Operi namesto za prvotno predvideno sanacijo Tivolskega ribnika namenili Botaničnemu vrtu za obnovo starega rastlinjaka. Kulturno ministrstvo s tem soglaša, medtem ko pristojne strokovne službe Ministrstva za okolje in prostor vztrajajo, da se denar nameni za sanacijo Tivolskega ribnika. Prejšnji teden sem si ogledal gradnjo novega rastlinjaka v Botaničnem vrtu in žalostno podobo starega rastlinjaka. Po mojem mnenju je obenem nujno potrebna sanacija tudi starega rastlinjaka, saj si ne moremo predstavljati, da bi ob najsodobnejšem objektu stala razvalina, ki ne sodi v našo najstarejšo, že 200 let neprekinjeno delujočo univerzitetno ustanovo. Ministru dr. Roku Žarniću predlagam, da bi za obnovo starega rastlinjaka namenili nadomestna sredstva za "operno bukev". V zvezi s tem me zanima: Zakaj Ministrstvo za okolje in prostor ne izda dovoljenja za porabo teh sredstev v okviru prenove Botaničnega vrta? Hvala lepa.
Gospod minister, prosim.
Spoštovani! Hvala lepa za to vprašanje. Je zelo zanimivo, vendar bo odgovor nekoliko bolj nerazveseljiv. Namreč, cela zgodba se je začela zaradi gradnje in širitve operne hiše, ko je odstranitev bukve bila po nekem sistemu, da se eni javni koristi umakne druga korist in da so potrebni nujni izravnalni ukrepi. To pomeni, investitor, Ministrstvo za kulturo, mora na svoje stroške opraviti izravnalni ukrep. Leta 2004 bi morali ta ukrep izvesti na mokrišču ob Koseškem bajerju, pa je prišlo do spremembe želja in v letu 2006 je Vlada sprejela odločitev, da bi ta izravnalni ukrep bil izveden v parku Tivoli, v obeh primerih in v vsakem primeru na stroške Ministrstva za kulturo. Glede zadnjega predloga je pa tako: odločitev o tretji spremembi ni v pristojnosti našega ministrstva, ampak pomeni spremembo pravnomočne upravne odločbe, ki jo je sprejela Vlada Republike Slovenije. Pravnomočna upravna odločba se lahko spremeni samo z izrednimi pravnimi sredstvi, ki jih predpisuje Zakon o splošnem upravnem postopku, pri čemer bi v konkretnem primeru prišla v poštev samo ničnost prejšnje odločbe. Za spremembo odločbe Vlade Republike Slovenije je torej treba izpeljati upravni postopek, katerega sestavni del je poseben postopek izbora ustreznega izravnalnega ukrepa, skladno z Zakonom o ohranjanju narave in dobočbo in pravilnikom o celoviti presoji sprejemljivosti vplivov planov na posebno varovana območja, ki podrobneje ureja ta postopek. Glede na zgoraj navedeno ni bilo razlogov za začetek postopka spreminjanja odločitev Vlade Republike Slovenije o izravnalnem ukrepu za rdečo bukev, to je ukrep sanacije, revitalizacije ribnika Tivoli v krajinskem parku Tivoli. Torej vaš predlog je, kar se mene tiče, popolnoma logičen in zakaj se ne bi pomagalo Botaničnem vrtu. Vendar naše ministrstvo tukaj pri tej zadevi lahko pomagala le tako, da pomagamo Ministrstvu za kulturo, da sproži postopek na Vladi in tudi pri tem angažira lastna sredstva za te ukrepe. Hvala.
Gospod Bevk, želite dopolnilni odgovor? Prosim.
Hvala lepa za odgovor. Gospod minister, res nisem zadovoljen z njim, tako kot ste že sami ugotovili, da ne bom. Vendar bil kljub temu lahko združili te moči in bi strokovne službe tako vašega kot kulturnega ministrstva pripravile neko skupno rešitev, ki bi seveda bila ugodna za Botanični vrt v Ljubljani, kajti ravno sedaj poteka ta investicija, na katero so v Botaničnem vrtu desetletja čakali. Tudi vam bi predlagal, da si ogledate ta primer v naravi sami in boste videli, da ob tako sodobnem rastlinjaku, kot bo sedaj tam stal, res ne sodi taka razvalina, kot je stari rastlinjak. Ravno tisti dan, ko sem si ogledal v Botaničnem vrtu to gradnjo, so bili tam tudi predstavniki in direktorica Botaničnega vrta iz Zagreba, ki so si ogledali, kako to delo napreduje, da bodo tudi oni nekaj podobnega naredili. Konec koncev gre za najstarejši Botanični vrt v jugozahodni Evropi, za dvesto let nepretrgano delujočo univerzitetno in visokošolsko ustanovo pri nas in res bi bilo malo čudno, da ne bi v tem jubilejnem letu poskusili stvari premakniti naprej.
Gospod minister, prosim.
Hvala lepa. Kakor razumem, gre za iskanje virov, sredstev za nek projekt, ki je vedno kot tak lahko podhranjen. To razumem. Vendar še enkrat povem, da investiranje v rastlinjak ni nadomestitev za rdečo bukev. To je logično. Vendar nadomestitev je rdeča bukev nekje drugje. Lahko zaradi mene tudi v Botaničnem vrtu. Vendar, kakor koli, žal, mi lahko pomagamo, bomo pomagali, bom govoril z ministrico za kulturo, kaj se da narediti, vendar vse odločitve in financiranje je v njihovih rokah in treba je izpeljati ta postopek na Vladi. In tukaj bom, se strinjam, kar se da skušal biti konstruktiven. Hvala.
Besedo ima gospod Anton Colarič. Postavil bo poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve, gospe Katarini Kresal.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ministrici, minister, kolegica, kolegi! V Sloveniji smo bili v zadnjih letih priča široki javni razpravi o normativnih spremembah na področju zagotavljanja varnosti na športnih prireditvah. Pozivi k sistematični ureditvi so glasnejši po vsakem večjem opustošenju, ki ga predvsem po nogometnih derbijih, pa tudi na kakšni košarki ali hokeju za seboj pustijo organizirane skupine huliganov. V zvezi s tem spoštovano ministrico gospo Katarino Kresal sprašujem: Katere ukrepe načrtujejo na ministrstvu za zagotovitev varnosti športnih navdušencev na športnih prireditvah? In: Ali nameravajo pripraviti tudi poseben zakon o navijačih? Ukrepi za zagotavljanje varnosti na športnih prireditvah so opredeljeni že kar v nekaj zakonih ali pa jih lahko spravimo v te zakone, od zakona o javnih zbiranjih, zakona o policiji, zakona o varstvu javnega reda in miru, zakona o prekrških, kazenskega zakona in tako naprej. Ali je potreben tak zakon še o navijačih ali pa lahko to rešimo s kakšnim drugim zakonom oziroma spremembo kakšnega zakona? Hvala lepa.
Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovane poslanke, poslanec! Na Ministrstvu za notranje zadeve se zavedamo te problematike in smo pravzaprav prvi med resorji, ki je resno pristopil k tudi zakonskim spremembam zato, da bi na daljši rok uredil to problematiko. Nihče drug se je še ni celovito lotil, čeprav je pa dejstvo tudi to, da je represija tista zadnja v vrstnem redu, ki pride na vrsto. Nikakor te problematike ni moč reševati samo s pomočjo policije in pristojnosti Ministrstva za notranje zadeve. Predvsem smo prepričani, da bi bilo tukaj treba pripraviti neko celovito strategijo delovanja z navijači, njihovega vzgajanja, zato smo že dali pobudo Ministrstvu za šolstvo in šport, ki je pristojno na tem področju, da bi skupaj oblikovali enotno strategijo, da bi celovito obravnavali to problematiko, kjer bi bilo opredeljeno vse od vloge in odgovornosti športnih klubov, organiziranja športnih prireditev z vidika varnosti, usposabljanja vseh akterjev športnih prireditev sodelovanja z navijaškimi skupinami in pa seveda podporo ferpleja, tako na igrišču kot izven njega. Skratka, to je eno zelo celovito področje, na katerem bi moralo sodelovati več resorjev. Kot rečeno, mi smo začeli, ker ocenjujemo, da ima policija premalo možnosti za ukrepanje, zato gremo v spremembe Zakona o policiji, na tem področju. Ustvarjamo dva nova mehanizma, dve novi pooblastili za policijo, in sicer prvo pooblastilo, ki bo policiji omogočilo preprečitev, da bi nasilne skupine vstopile na kraj športne prireditve, drugo pooblastilo pa se nanaša na začasno prepoved vstopa na stadion za tiste navijače, ki so v preteklosti že bili kaznovani zaradi razgrajanja na tekmah. Konkretno besedilo se usklajuje na pristojnih resorjih. Mi pričakujemo, da bodo spremembe pripravljene do konca tega leta in da bodo glede na to potem obravnavane v Državnem zboru v drugi polovici naslednjega leta. V vprašanju ste me vprašali sicer tudi glede konkretnih predlogov, ki jih dobimo s terena. Res smo dobili predloge s strani Policijske uprave Maribor in smo jih vse smiselno vključili v te predloge, ki jih zdaj pripravljamo. Hvala lepa.
Gospod Colarič, izvolite.
Hvala lepa. Strinjam se, da je to večplastna tematika in da ni samo stvar represivnega organa in pa, kot sem razumel, sprememb Zakona o policiji. Verjetno bo potrebno sodelovanje res še mnogih resorjev. Je pa zanimivo to; takoj ko se je pojavila ideja o posebnem zakonu o navijačih, so vse organizirane ali pa vsaj tri močnejše organizirane navijaške skupine se zelo ostro postavile v bran proti posebnemu zakonu o navijačih, češ da bo posegel v neke njihove pravice. Tukaj gre tako za Green Dragonse, Viole kot Celjske grofe. Upam, da bo ta sprememba Zakona o policiji dovolj. Mogoče bi pa opozoril na dobro prakso, ki sem jo pred leti opazil, ko je v Ljubljani gostoval nogometni klub Liverpool. Takrat je z znanimi, nekoč ostrimi navijači Liverpoola prišel tudi policijski inšpektor iz Liverpoola v Ljubljano, ki je navezal stike tako s Policijsko upravo Ljubljana kot z vodstvom kluba. Tako rekoč vse navijače, vse možne prekrškarje je poznal in mogoče bi delali tudi v tej smeri, da se več dela s temi navijači, da se jih spozna in potem rešuje te problem na ta način tudi. Hvala.
Gospa ministrica, prosim.
Nikakor ne bo dovolj samo sprememba Zakona o policiji, kot rečeno, represija je zadnja stvar, absolutno moramo delati na celoviti strategiji, na delu z navijači, delu s klubi, delu z organizatorji. In jaz bi absolutno navijala za poseben zakon o navijačih. Smo pa tudi predlagali resornemu ministru; no, ampak ta zadeva enostavno ni šla tako hitro in zdaj predlagamo skupno delovno skupino, ki bi na tem delala. Če ne bomo naredili predpriprave, z represijo tega ne moremo rešiti in je to samo pika na i. Hvala.
Besedo ima gospa Silva Črnugelj. Poslansko vprašanje bo namenila ministrici za javno upravo gospe Irmi Pavlinič Krebs.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni vsi prisotni, mislim, tri ministrice in dragi kolegi in kolegice! [[oglašanje iz klopi]] A je en minister! Se opravičujem, nisem vas videla. Današnje vprašanje bom zastavila Irmi Pavlinič Krebs, ministrici za javno upravo, in sicer zaradi Zakona o prostovoljstvu. Že davnega meseca julija je ministrstvo dalo v javno razpravo, če sem zelo natančna, 8. julija, Zakon o prostovoljstvu in ta javna razprava je trajala do 9. septembra. To so poletni meseci, ko je večina prostovoljskih organizacij in prostovoljcev na počitnicah ali pa na prostovoljnem delu in žal se nekateri zelo pritožujejo, da niso imeli možnosti dati pripombe na ta na videz zelo enostaven in preprost zakon, ki pa znotraj sebe ima oziroma vsebuje zelo številne vrzeli, kar je tudi logično glede na raznolikost in raznovrstnost vseh prostovoljskih organizacij in na število organizacij, ki so v Sloveniji. Jasno je, da je interes, da bi se ta javna obravnava podaljšala, zelo velik ravno zaradi tega, ker se ta zakon navezuje na številne druge zakone in dotika različna področja, to je socialno varstvo znotraj socialne skrbi, znotraj invalidskega varstva. Potem imamo tukaj gorske reševalce, imamo gasilce, imamo druge, tudi kulturnike ne nazadnje. V tej javni razpravi so sodelovali tudi številni javni zavodi in menijo, da so nekatere stvari ne dovolj jasno definirane in da bi bilo dobro, da se vendarle javna razprava podaljša ravno zaradi definicije prostovoljskih organizacij in ravno zaradi tega, ker status ni dovolj dobro opredeljen, ravno zaradi tega, ker varnost in zaščita prostovoljcev ni dovolj jasno opredeljena, in ne nazadnje tudi varnost in zaščita koristnikov prostovoljskih uslug in dejavnosti. Tako konkretno sprašujem: Ali menite, da bi bilo dobro to javno obravnavno podaljšati?
Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovane poslanke, poslanci! Spoštovana poslanka, hvala lepa za vprašanje. Upam, da vas bom v nadaljevanju prepričala, da kaj od tega, kar vam je mogoče navedel kakšen predstavnik kakšne nevladne organizacije vizavi vseh aktivnosti, ki vam jih bom naštela, prepriča v to, da res ni razloga za podaljševanje javne razprave. Kajti, res zaradi posebne narave prostovoljstva, za katerega smo se v koaliciji zavezali, da ga bomo prvič na sistemski ravni uredili, nikakor pa ne posegali v področja, ki so danes že dobro urejena – gre za zaščito in reševanje in tako naprej, gre za prostovoljstvo na sistemski ravni v najširšem pomenu besede – smo tudi pri pripravi tega zakona kot torej prvega sistemskega okvira za urejanje tega področja pristopili na prav poseben način. Že v začetku leta 2010 smo v sodelovanju z nevladnimi organizacijami oblikovali delovno skupino in predstavniki nevladnih organizacij so sodelovali ne samo v tej delovni skupini, ki je imela petnajst sestankov ob pripravi tega predpisa, ampak je ta delovna skupina bila sestavljena iz predstavnikov različnih ministrstev in nevladnih organizacij, hkrati pa so nevladne organizacije oblikovale svojo delovno skupino kot posvetovalno skupino tej delovni skupini Vlade, če lahko temu tako rečem. Kajti, v njej so sodelovali predstavniki večine ministrstev, ki se jih najbolj dotika to pomembno področje za bolj solidarno družbo. 8. julija, ko je zakon šel v javno razpravo, tako torej pripravljen, v takšni delovni skupini, smo ga predstavili skupaj s predstavnico nevladne organizacije. Odprli smo spletni portal prostovoljstvo@gov.si , ne samo na Ministrstvu za javno upravo, ampak je tudi Slovenska filantropija kot ena izmed članic v delovni skupini odprla svoj elektronski portal. Poleg tega, da sta ta dva portala bila ves čas odprta na resornem ministrstvu in potem tudi na portalu filantropije, je vsebinska javna razprava bila, se pravi javna predstavitev zakona, v času od 24. 8. 2010 do 3. 9. 2010. Te vsebinske javne razprave so bile organizirane v Kranju, Litiji, Slovenj Gradcu, Murski Soboti, Krškem, Kopru, Mariboru, Novi Gorici, Novem mestu in zaključna je bila v Ljubljani. Javno predstavitev je predstavila Slovenska filantropija, na vseh predstavitvah pa smo sodelovali predstavniki Ministrstva za javno upravo, kjer smo predstavili namen, cilj, poglavitne rešitve in ves čas zbirali pripombe tam sodelujoče zainteresirane civilne javnosti po celi Sloveniji. Odzvali smo se tudi vabilu predsednika države in Mladinskega sveta, tam smo predstavili zakon in tam so nevladne organizacije pri predsedniku države jasno povedale, da gre za, po njihovi oceni, vzoren primer nastajanja predpisa, ki se dotika posameznih skupin. Vsa tako pridobljena mnenja, torej na javnih predstavitvah, preko elektronskega portala, je obravnavala ta delovna skupina, tudi razširjena, na seji 12. 9. 2010 in vse te pripombe so bile smiselno povzete v predlogu zakona. Ta zakon je bil že posredovan v vladno proceduro in je predvideno, da bo na Vladi obravnavan 21. 10. 2010 in potem posredovan v obravnavo in sprejem v Državni zbor Republike Slovenije. Zelo pomembno se nam zdi, da bi v tem letu zaključili obravnavo in sprejem tega prvega sistemskega predpisa na tem področju, kajti leto 2011 je leto prostovoljstva in vsaj tu je bilo izjemno pomembno, da s to popotnico stopimo na tej sistemski ravni bolj pripravljeni za spremljanje tega izjemno pomembnega in za družbo solidarnosti in humanosti dela posameznikov in organizacij, ki smo jim vsak dan znova priča. Tako vse te aktivnosti, tri četrt leta so skoraj trajale, in na način, kot so bile izvedene potrjujejo oceno, da je zakon zrel za obravnavo v parlamentu.
Želite še dopolnilni odgovor? Prosim.
Hvala lepa. Strinjam se z vami, gospa Irma. Prostovoljstvo je vsekakor zelo pomembna dejavnost in dejavnost, ki ima globoko tradicijo v Sloveniji in tudi ne nazadnje zelo veliko ljudi v Sloveniji je vpeto v delo prostovoljskih organizacij. Pa vendar, če pogledamo drugo po Evropi, vidimo, da je delež teh prostovoljnih organizacij in tudi posameznikov daleč večji kot, recimo, v Sloveniji, zato je treba tudi skrbeti za delo s prostovoljci oziroma na en način stimuliranje, motiviranje Slovencev in Slovenk in vseh ostalih živečih v Sloveniji za bolj pospešeno delovanje v prostovoljskih organizacijah in na njihov način nagrajevanja, ne samo skozi pohvale in graje. Glede na to, da sprejemamo tudi zakon o podnebnih spremembah in da so predvidevanja nekaterih meteorologov, futurologov in vseh tistih, ki se ukvarjajo z okoljem, črnogleda in menijo, da bodo naravne nesreče, ki jih povzročajo vodne ujme in druge zadeve, toliko večje. Mislim, da je delo na izobraževanju prostovoljnih organizacij in njihovi edukaciji dobrodošlo in zelo pomembno. Zato vas vendarle sprašujem, zavedam se, da ste zelo dobro vodili organizacijo javnih predstavitev, pa vendar se nekateri čutijo prizadete glede na to, da je javna obravnava potekala pretežno v poletnih mesecih, ko nekateri niso imeli možnosti dati svoje pripombe. Toliko. Hvala.
Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Ob zaključku tega zakona, spoštovana gospa poslanka, smo tudi skupaj z nevladnimi organizacijami, ki jim je to področje izjemno poznano, ugotovili, da bomo šele s tem sistemskim predpisom lahko, ko bomo sistemsko spremljali, koliko posameznikov in posameznic na različnih področjih družbenega življenja danes delujejo kot prostovoljci in prostovoljke, lahko na koncu šele ugotovili po nekaj letih, ker sedaj teh podatkov sploh nimamo, in ta zakon je podlaga za zbiranje teh podatkov, koliko BDP v naši državi ustvarijo ljudje s svojim neprofitnim delom, s svojo nesebično pomočjo na različnih področjih. To je tisti prispevek, za katerega danes vemo, da ga ogromno je. Vemo, da je solidarnost med ljudmi v teh neposrednih odnošajih, tudi v nesrečah, izjemna. Ampak tega predpisa nimamo, zato je prav, da ga čim prej pospremimo na pot, ni optimalen, ne rešuje vseh vprašanj, ampak gre za tisti nujen začetek, da bomo lahko, ko se bodo te organizacije v razvid vpisale, ko bomo videli, koliko ljudi je včlanjenih v te organizacije, ko jih bomo lahko prešteli, ko bomo te ure spremenili v dodano vrednost družbenemu delu v tem delu pravzaprav ugotovili, koliko je tega dela. Kajti, danes lahko ugotovimo, da teh podatkov, žal, zaradi tega, ker se to sistemsko ni spremljalo, nimamo. Radi bi se in se moramo kot država ob taki solidarnosti, ki jo danes vidimo med našimi ljudmi, znati pohvaliti tudi s tem. Ta zakon je nastavek za prva spremljanja. Zagotovo ga bo treba dopolnjevati, hkrati odgovarja, se približuje pri delovanju prostovoljskih organizacij v tistem delu, kaj so tisti nujni stroški, kako zavarovati ljudi, ki tu delajo. Na to smo odgovorili. Je pa tudi res, da imamo veliko posebnih predpisov, ki danes zaradi posebnega družbenega pomena tisto prostovoljstvo, zaščito in reševanje še bolj natančno definirajo in urejajo. In v to mi ne posegamo. S tem zakonom želimo pobrati vse tiste, ki se danes ne vidijo pravzaprav nikjer. Predlagam, da ga skrbno v okviru Državnega zbora tudi pregledamo in proučimo, kajti s popotnico in s plusom, ki so ga dale nevladne organizacije, mislim, da je stvar dozorela za obravnavo. Hvala lepa.
Gospod Matevž Frangež bo postavil poslansko vprašanje ministrici za gospodarstvo gospe mag. Darji Radić ter ministru za finance dr. Francu Križaniču.
Spoštovane in spoštovani! Spoštovana gospa ministrica, pričakujem, da boste odgovorili na tisti del vprašanja, na katerega je mogoče odgovoriti ob odsotnosti finančnega ministrstva. Mineva približno dve leti, odkar se je začela tudi v Sloveniji gospodarska in finančna kriza. Prepričan sem, da je naša vlada v tem času sprejela vrsto ukrepov, namenjenih izboljšanju stanja v gospodarstvu, preseganju kreditnega krča. Kljub temu pa se danes, dve leti po začetku krize zdi, da smo pred nekim novim valom, ki je specifičen glede na razmere v finančnem in gospodarskem sektorju. Mariborsko gospodarstvo je to krizno obdobje zaenkrat relativno uspešno preveslalo. Prihaja pa do tiste kritične točke, ko pravzaprav ne razpolaga več z zadostnimi obratnimi sredstvi, zato da bi izvršilo že sprejeta naročila. To gospodarstvo ima naročila, vendar je kriza spremenila dinamiko naročil tako, da so praktično danes povsod za dobavljeno blago in storitve potrebna predplačila in ta podjetja zato ne morejo končati že naročenih proizvodov. Gre za kar nekaj industrijskih subjektov, ki v tem pogledu pričakujejo učinkovito pomoč države. Ne gre za podjetja, ki bi bila strašno uspešna, gre pa za podjetja, ki so ohranila v tem času svojo konkurenčnost in z vlaganjem v razvoj poskušala slediti trendom na svetovnem trgu. Praviloma pa imajo nizko boniteto, zato seveda banke niso ravno dobrohotne pri spremljanju njihove poslovne situacije. Zato se nahajamo zdaj na neki kritični točki, ko je treba ta podjetja ustrezno podpreti, predvsem z dostopom teh podjetij do obratnih sredstev, ki jih ta potrebujejo za izvršitev sprejetih naročil, pa tudi za uspešno konkuriranje za nove posle. Če tega ne bo, utegnemo biti priče poslabšanju gospodarske situacije in poslabšanju že tako slabe socialne slike v Mariboru. Tu imajo posredno vlogo pravzaprav banke in ne želimo si ponovno videti, tako kot v 90. letih, da bi banke ponovno postale grobar mariborskega gospodarstva. Zato vas, spoštovana gospa ministrica, sprašujem predvsem: S katerimi novimi ukrepi bo slovenska vlada zagotovila boljši dostop industrije do financiranja obratnih sredstev? In: Kako boste skupaj z ministrom za finance dosegli povečano aktivnost bank pri financiranju obratnih sredstev, glede na to, da nekatere banke že stojijo v vrsti za to, da se polastijo premoženja teh podjetij? Hvala.
Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. No, moram reči, da pravzaprav Ministrstvo za gospodarstvo se je že v letu 2009 zavedalo dejstva, da bo likvidnostna situacija v podjetjih – predvsem v malih in srednjih podjetjih in tistih, kot ste sami rekli, s slabšo boniteto – tista, ki že tako ali tako težje pridejo do bančnih sredstev. Prav s tem namenom smo že v letu 2009 razvili v okviru tako imenovanega finančnega inženiringa nov instrument, in sicer garancijo subvencije obrestne mere za mala in srednja podjetja, s katerim smo omogočili malim in srednjim podjetjem pridobiti garancijo za najete bančne kredite skupaj s subvencijo obrestne mere, in sicer do višine 1,5 milijona za razvojne projekte. Ker pa smo vedeli, da vsi ne bodo vlagali v razvojne projekte in da bodo potrebovali tudi tako imenovana likvidnostna sredstva za zagotavljanje dnevnega poslovanja, smo v okviru tega instrumenta predvideli tudi možnost pridobitve garancije za tako imenovane likvidnostne kredite, tudi za subvencijo obrestne mere, in sicer v višini do 200 tisoč evrov. Moram reči, da smo ta instrument začeli izvajati v letu 2009 in je bil tudi med podjetniki prepoznan kot najbolj učinkovit instrument. Izvaja ga Slovenski podjetniški sklad, ki je sicer stacioniran v Mariboru. In prav zaradi te uspešnosti ali pa učinkovitosti instrumenta za segment malih in srednjih podjetij smo se odločili, da z njim nadaljujemo tudi v letu 2010. Zato smo še okrepili sredstva in v letošnjem letu, recimo, je do zdaj dobilo 350 podjetij že garancije, subvencije obrestne mere. Vrednost njihovih projektov pa presega 150 milijonov evrov. Imamo pa še tudi do konca leta na razpolago garancijski potencial v višini skoraj 35 milijonov evrov. S tem pa načrtujemo, da bomo do konca leta lahko podprli projekte za dodatnih 70 milijonov evrov. Tako zaenkrat ocenjujemo, da je vsaj za segment malih in srednjih podjetij ta instrument zadovoljiv, seveda pa instrument teče preko poslovnih bank. Tu pa imate prav, podjetnik se mora najprej oglasiti pri poslovni banki, se z njo dogovoriti in šele na tej podlagi potem pride na Slovenski podjetniški sklad po garancijo. Ampak moram reči, da večina slovenskih, pa ne samo slovenskih, poslovnih bank, ki delujejo na območju Slovenije, je sprejela ta instrument. Kolikor sem seznanjena, kolikor so me tudi informirali iz Slovenskega podjetniškega sklada, kakšnih večjih problemov v zvezi s tem ni. Seveda si bomo prizadevali in dejansko tudi tako delamo, če vidimo, da nam kjerkoli ostaja kakšen evro, na drugih postavkah in vemo, da ga ne bomo morali zaradi različnih razlogov porabiti, ga takoj plasiramo v tako imenovani ta holdinški sklad, s katerim povečujemo garancijski fond slovenskemu podjetniškemu skladu. To se mi zdi dober instrument, ki ga bomo ohranjali tudi naprej. Upam, da ne več toliko za likvidnostne kredite, ampak vedno bolj tudi za izvajanje razvojnih projektov. Kar se pa tiče večjih podjetij, seveda v tem primeru pa ta instrument odpove. Za velika podjetja ali za večje projekte, bomo rekli, za večje vsote je bila predvidena garancijska shema, ki se izvaja preko SID banke. Kot veste, je tudi skozi ta instrument bilo kar nekaj podjetij deležnih pomoči, tudi kot likvidnostna sredstva. Se pa strinjam z vami, ampak dejansko na to vprašanje bi pa minister za finance v tem trenutku bolje odgovoriti. Da pa te napovedi, krčenje kreditnega portfelja v bankah je pa absolutno nesprejemljivo, tudi zame kot za ministrstvo za gospodarstvo. Prav to pomanjkanje bančne aktivnosti, bolj smelega pristopa bank k financiranju gospodarstva je po mojem mnenju v tem trenutku res ena od pomembni ovir za hitrejši zagon slovenskega gospodarstva. Hvala.
Želite dopolnilni odgovor? Ne. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek. Postavil bo poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve gospe Katarini Kresal ter ministru za zunanje zadeve gospodu Samuelu Žbogarju, ki je odsoten.
Hvala lepa. Spoštovana gospa ministrica, ker je že pozna ura, bom kratek. Prejšnji teden je prišlo do izgredov na tekmi Srbija : Italija. Tekma je bila odpovedana. Ne Srbija: Italija, ampak Italija: Srbija v Genovi. Srbski huligani so tekmo preprečili in tudi povzročali nerede, opremljeni pa so bili z nedovoljenimi pripomočki. Po navedbah nekaterih italijanskih medijev je zatajila schengenska meja na slovensko-hrvaški meji. Kajti izgredniki so prišli do Genove z avtobusi. Sprašujem vas: Kako je bil izveden ta pregled, da so izgredniki lahko nosili s seboj vse te rekvizite, s katerimi so potem povzročali te nezaslišane nerede, nasilje in vse to? Kajti očitno so bili pregledani tako, kot da so namenjeni v modne butike v Milano. Treba pa se je zavedati, da so ti, po nekaterih virih – in to je naša policija morala vedeti en dan prej, ali dva dni prej – razdejali Beograd ob paradi ponosa in da gre za elemente kriminalnih združb, ki jih očitno naši mejni organi niso zaznali in tudi niso ustavljali. Ministra v odsotnosti, gospoda Žbogarja, pa sprašujem: Kako bo ta omajani ugled oziroma to dejstvo, kot se zdi, da ta schengenska meja ni delovala, vplivalo? Kakšne posledice bo imelo to pomanjkljivo varovanje in nadzor schengenske meje? Kako bo ob tem trpel ugled Slovenije, ki se je doslej proglašala za kredibilno državo, ki na profesionalen način izvaja schengenski nadzor na svoji vzhodni meji? Hvala lepa.
Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec, vaša skrb je povsem na mestu in jo absolutno delim z vami. Takšno obnašanje, kot smo ga bili deležni ob teh izgredih, je dolžno najostrejšega obsojanja, in se temu pridružujem. To ni in ne more biti del športnega navdušenja. Ker se tudi sami na meddržavni, pa tudi na nacionalni ravni na Ministrstvu za notranje zadeve zavzemamo za to, da bi bilo športno navijanje primerno in da bi omogočilo vsem mogočim ljudem, da pridejo na tekmo, smo tudi začeli z zelo konkretnimi spremembami zakonodaje, o čemer sem danes tu že govorila. No, gotovo je eden od ukrepov, ki lahko preprečijo tako ravnanje, dobra, dosledna mejna kontrola, kjer se da tudi do neke mere preprečiti take dogodke. Slovenska policija je dobila kar nekaj dobrih izkušenj v času evropskega nogometnega prvenstva v Avstriji in Švici leta 2008. Takrat je pridobila dragocene izkušnje glede tega, kako je treba opravljati mejno kontrolo in kakšni naj bodo postopki z navijači. Torej, danes ve, kako je te stvari treba delati. Tudi posebno pozornost posveča skupinam navijačev, ki prihajajo iz držav v regiji zahodnega Balkana, ker jih lahko uvrstimo med navijače z visokim nivojem tveganja; to se upošteva pri konkretnih kontrolah. Pregledajo se ljudje, nedovoljeni pripomočki se jim odvzamejo, lastniki so lahko tudi sankcionirani v skladu z zakonodajo. Osebam pa je možno tudi prepovedati vstop v državo. Kar se tiče konkretnega potovanja srbskih navijačev v Italijo, slovenska policija na mejnih prehodih ni beležila posebnosti, le manjše število navijačev z osebnimi vozili je schengensko mejo prestopilo na slovenski zunanji meji. Večina navijačev, tisti, ki so šli organizirano z avtobusnimi prevozi, je vstopila v schengenski prostor na madžarskih mejnih prehodih. Poleg tega pa je treba opozoriti tudi, da lahko navijači kupijo takšne pirotehnične in druge predmete tudi v državi, v katero so prišli navijat, in očitno se je to zgodilo tudi v tem primeru. No, da še enkrat rezimiram. ti navijači niso šli čez slovensko schengensko mejo, ampak čez madžarsko. Hvala lepa.
Gospod Jerovšek, prosim.
Hvala lepa še enkrat. Gospa ministrica, zdaj sem seveda v dilemi, ali naj verjamemo vam ali imajo nekaj prav tudi italijanski mediji, ki govorijo, da so ti navijači šli preko Slovenije, kajti dolgo je bila za Srbe najbolj logična pot v Milano in Genovo preko Slovenije in je tudi najkrajša. Ni velike logike, da bi se Slovenije kot nezaželene države Srbija izogibala – ali pa srbski navijači. Tako je te vaše navedbe treba vzeti pogojno. Morda nimate pravih podatkov, morda je kdo zainteresiran, da se operira z napačnimi podatki. Sprašujem pa zaradi tega; mi smo, menim, upravičeno protestirali, ko je v času evropskega prvenstva Italija uvedla dodatne preglede in mejne kontrole na mejah. Če pa se bo izkazalo, da je bil nadzor pri nas pomanjkljiv - jaz si želim, da se to res ne bi izkazalo, vendar boste morali to dodatno preveriti -, potem pa bodo seveda retrogradno ti očitki in ukrepi proti Sloveniji verificirani kot primerni in ob takem slučaju bo Slovenija nosila dolgoročne posledice kot varnostno nezanesljiva država. Zato še enkrat pravim, imam občutek, da teh podatkov niste preverjali pretirano, da vam je zadostoval izgovor, da je to obšlo Slovenijo, realno pa ni logično, da bi se tako dogajalo. Hvala lepa.
Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec! Sediva v Državnem zboru in jaz vam odgovarjam kot ministrica za notranje zadeve. Nisva v kavarniškem klepetu. Podala sem vam prave podatke, ki so resnični, ker sem jih pridobila na podlagi zahteve s strani policije. Mi je pa res zelo žal, da bolj zaupate medijskim italijanskim objavam kot uradnim podatkom slovenske policije.
Poslansko vprašanje bo naslovil gospod Miro Petek ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano gospodu mag. Dejanu Židanu ter ministru za okolje in prostor gospodu dr. Roku Žarniću.
Hvala lepa. Minister za okolje se je danes dovolj nagovoril, tako da bo na to vprašanje lahko odgovoril samo minister za kmetijstvo. Spoštovani minister, v svojem predstavitvenem gradivu za ministra,ste gozdarstvu namenili vsega tri stavke. Tri povedi. Prepričan sem, da ste se v teh mesecih, kar ste minister, dobro poučili tudi o gozdarstvu, pomenu gozdov za Slovenijo, da ste prebrali Resolucijo o nacionalnem gozdnem programu in da ste se glede gozdarstva obdali s kompetentnimi ljudmi na vašem ministrstvu. Dejstvo je, da tudi na področju gozdarstva se pojavljajo posamezniki, ki želijo pridobiti vpliv, da ne rečem lastnino, nad današnjim državnimi gozdovi. Za vas, gospod minister, imam vprašanje glede varovalnih gozdov. V zadnjem času je vse več primerov, ko so nekateri posamezniki, podjetja vrgli oči na tako imenovane varovalne gozdove, kjer želijo na različne načine spremeniti uredbe o varovalnih gozdovih in gozdovih s posebnim pomenom in ta status zbrisati, da bi lahko uveljavili ozke zasebne interese. Tak primer je na Koroškem, v Mežiški dolini, v Žerjavu, kjer je Cestno podjetje Maribor, njihovi Gradbeni materiali, na vaše ministrstvo 1. julija letos dalo pobudo, da se spremeni uredba o varovalnih gozdovih za več parcel zaradi širjenja peskokopa. Država namenja na leto po milijon evrov za sanacijo Mežice in Črne ter Žerjava, hkrati pa obstaja velika verjetnost, da bo dala soglasje za ta peskokop v Žerjavu, ki bi še dodatno onesnaževal to dolino. Prejšnji minister za okolje in prostor gospod Karl Erjavec je v enem odgovoru na moje poslansko vprašanje glede nadaljnje proizvodnje peskokopa v Žerjavu dejal, da je treba ta kamnolom takoj zapreti. Hkrati je tudi postregel z nekaterimi podatki, zakaj je tako. Seveda gre za znano problematiko vsebnosti težkih kovin v tem pesku. Gozdarska stroka, Zavod za gozdove v Slovenj Gradcu je spremembi uredbe in črtanju tega statusa s teh parcel, 8, nasprotoval. Toda, pojavili so se interesi in Ministrstvo za okolje in prostor je uvedlo nekakšno medresorsko usklajevanje, kjer so sredi avgusta letošnjega leta predlagali, da bi se te parcele izvrgle iz te uredbe in bi tako dali zeleno luč za širjenje tega kamnoloma, čeprav sta poleg stroke pisno in na naslov obeh ministrov, ki jima postavljam vprašanje, protestirala župana Črne in Mežice. Ali bosta oba ministra preprečila to sramotno kupčkanje z varovalnim gozdom v ekološko degradirani Mežiški dolini? Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Gospod poslanec, hvala za vprašanje. To je seveda čisto preprost odgovor, kako bomo preprečili dejanja, ki niso v skladu s pravnim redom, stroko, pa tudi interesi države Slovenije. In to na takšen način, da pobud, ki so lahko različne, tako od Zavoda za gozdove, interesnih skupnosti, občin, pa verjetno še marsikoga – v bistvu so pobude sicer legitimne, vendar bodo upoštevane samo tiste, ki bodo imele pisno soglasje strokovnih institucij, to je Zavoda za gozdove. Hvala.
Gospod Petek, želite dopolnilno vprašanje? Prosim.
Hvala lepa. Minister, bili ste zelo kratki, bomo še malo okoli tega nadaljevali, če boste potrebovali kakšno gradivo okoli tega, pa sem vam ga res pripravljen odstopiti. V tem primeru, v primeru širitve peskokopa v Žerjavu je očitno bila v igri kar lepa korupcijska zgodba. Zaradi pomanjkanja časa bi vse to strnil v nekaj kratkih stavkov. Takoj po vlogi Cestnega podjetja Maribor za spremembo teh parcel, na katerih je gozd razglašen kot varovalni gozd, je območna enota Zavoda za gozdove Slovenj Gradec dala negativno mnenje. Toda teden dni po tem negativnem mnenju se zgodi nekaj nenavadnega. Te parcele si na terenu ogledajo gospod Režonja in gospa Joštova iz kmetijskega ministrstva ter predstavnik Gozdarskega inštituta Slovenije gospod Robek. Sredi avgusta, torej sredi počitnic, sledi nekakšno medresorsko usklajevanje, kjer se na pobudo gospoda Mladena Berginca iz Ministrstva za okolje in prostor sprejme sklep, da se te parcele izločijo iz uredbe, torej se povozi strokovno mnenje gozdarjev, in se da zelena luč za brisanje varovalnih gozdov s teh parcel, kjer bi radi kopali oziroma širili ta peskokop. Tudi svet območne enote Zavoda za gozdove Slovenj Gradec je 2. septembra sprejel sklep, da mora površina varovalnih gozdov ostati takšna, kot je bila opredeljena v gozdnogospodarskih načrtih. Mislim, minister, da bo treba pregledati ves ta postopek: Zakaj je do tega sploh prišlo? Zakaj je prišlo do te odločitve, ki bi pomenila klofuto temu okolju? Kakšni interesi so bili tukaj v ozadju? Ali je mogoče kdo imel obljubljeno kakšno nagrado? Če je vam skrita ta dokumentacija, vsa ta korespondenca, tukaj vam je na voljo, rade volje vam jo odstopim. Hvala.
Gospod minister, prosim.
Gospod poslanec, še enkrat bi rad poudaril, v bistvu uredba, kolikor mi je znano, še ni sprejeta, ker nisem podpisal. Uredba morebitne spremembe, če bo, da bodo samo tiste, ki bodo imele strokovne temelje. Mi se moramo zavedati, da v tem trenutku imamo v Sloveniji nekaj več kot 100 tisoč hektarjev varovanih gozdov, o gozdovih vem nekaj več kot pred nekaj meseci, ko sem postajal minister. In jaz se vam zahvaljujem, ker ste me opozorili na neko konkretno zadevo, ki je do danes nisem vedel. Absolutno bomo pogledali, za kaj gre, ampak definitivno imate mojo zavezo, da odločalo se bo o uredbi samo na podlagi strokovnih kriterijev. Hvala.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo bo postavil Gvido Kres. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani kolegica, spoštovani kolegi, spoštovana ministra in spoštovani gospod minister Golobič! Po nekaterih nedavno objavljenih domnevah je v študijske programe in samostojna izobraževanja fiktivno oziroma navidezno vpisana več kot tretjina študentov, na nekaterih študijskih programih pa celo krepko preko 50 %. Pod izrazom fiktivni vpis v tem primeru razumemo vpis na študijski ali srednješolski program z namenom izkoristiti pravice statusa študenta ali dijaka, večinoma zaradi izogibanja plačevanja zdravstvenih in drugih prispevkov, uveljavljanja pravic do študentske prehrane in domovanja, možnosti dela preko študentskih servisov, uveljavljanja subvencij pri prevoznih storitvah, otroških dodatkov in tako dalje. Če pogledamo skozi prakso, trenutno na tem področju ni skoraj nobenega nadzora. Davčna uprava Republike Slovenije, Zavod za zdravstveno zavarovanje, univerze, fakultete, študentski servisi in tako dalje delujejo povsem neusklajeno, kar je v praksi že večkrat dokazano. Čudi nas, da je pri vsej tehnologiji težko vzpostaviti enoten sistem nadzora za posameznika in njegove študijske aktivnosti. Najbolj absurdno pa se zdi fiktivno vpisovanje študentov, ki so izgubili status v okviru svojega študija na srednješolske programe, ki to celo z veseljem tolerirajo. Nekatere fakultete pa imajo hude težave z organizacijo predavanj in podobno. V normalnem visokem šolstvu bi moral študent opraviti študij in med iskanjem zaposlitve zgolj pod posebnimi pogoji iskati podaljševanje tega statusa na isti fakulteti. Z ničimer pa ne moremo opravičiti prepisovanje z ene fakultete na drugo ali celo vpis na srednješolske programe izključno iz koristoljubnih razlogov; seveda, se lahko v tem primeru pogovarjamo tudi iz razlogov socialnega položaja reševanja statusa. Moje vprašanje bi bilo: Kako se lahko v razvitem šolskem sistemu odrasla oseba, ki po navadi že ima opravljeno maturo, vpiše v srednjo šolo, ne prebije tam niti ure pouka, a vendar ima celo leto povsem iste pravice in ugodnosti kot drugi srednješolci? Katere konkretne ukrepe načrtujete na področju odprave opisanih nepravilnosti, zagotovitve enakih možnosti vsem študentom, spodbujanju dokončanja študija, uvedbe enotne evidence za vse povezane institucije in spodbujanju hitrejšega zaposlovanja mladega izobraženega kadra?
Hvala. Prosim, gospod minister Gregor Golobič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani poslanci, poslanka! Hvala za to vprašanje. Načenja relevantno temo. Vprašanje, kako je to mogoče, je na mestu. Tudi mene je po prevzemu skrbi za ta resor presenetil podatek o tem, da takšn centralne evidence v preteklosti ni bilo. Taka evidenca v preteklosti ni bila vzpostavljena. Mi smo zato že maja 2009 sprejeli na Vladi v okviru programa za odpravo administrativnih ovir ukrep, ki se mu reče Vzpostavitev centralne evidence udeležencev v šolstvu, za katerega sta zadolženi tako Ministrstvo za visoko šolstvo kot tudi Ministrstvo za šolstvo in šport. Mi smo nadaljevali z aktivnostmi na našem segmentu. Torej, vzpostavili smo projekt e-visoko šolstvo, ki naj bi pokrilo potrebe po vzpostavitvi takšne evidence za celotno terciarno izobraževanje, torej višje, visoko, univerzitetno. V oktobru 2009 se je ta projekt začel. V prvi polovici leta je bila pripravljena cela dokumentacija, izveden javni razpis, za katerega je potem, to je tudi moje mnenje, deloma zaradi interesov, ki so povezani z ohranjanjem tega nepreglednega stanja, bila na Državni revizijski komisiji v jeseni v enem delu razveljavljena dokumentacija. V tem tednu bomo pa razpis, popravljen, korigiran, na tej točki ponovili. Načrtujemo, da bo po uspešni izvedbi tega razpisa ta sistem z enotno evidenco, ki bo postala pomembna baza podatkov tako o statusu študentov, kar je pomembno z vidika ugotavljanja pravic do iz države financiranega visokošolskega študija, socialnih transferov, ki jih omenjate – torej povezano bo s projektom baze e-sociala, ki jo vzpostavlja Ministrstvo za delo, pa tudi z zdravstvenim zavarovanjem in drugimi institucijami, ki bodo imele ustrezno pravno podlago. Skratka, v septembru 2011 naj bi začel ta sistem polno delovati. Vanj bodo pa vneseni podatki, torej testno bodo podatki vneseni prvič za tekoče študijsko leto 2011/2012, torej za prihodnje. Bodo pa za nazaj bili vneseni tudi podatki za 10 let. Tako bomo preko tega lahko določene ukrepe, ki jih načrtujemo znotraj ta hip ključnega dokumenta, ki je ta hip v obsežni javni obravnavi, pride pa tudi, pričakujem, v začetku prihodnjega leta v Državni zbor, to je Nacionalni program razvoja visokega šolstva za leto 2011–2020. Tam predvidevamo posebne korekcije oziroma spodbude, ki naj bi povečale učinkovitost visokega šolstva, zmanjšale zlorabe, o katerih govorite, ki so deloma povezane z neobstojem takšne evidence. Anomalije so, kot ste omenili, zelo hude. Kar zadeva tega vpisovanja v srednješolstvo sem seznanil z vašim vprašanjem tudi pristojnega ministra Lukšiča, ker sodi ta evidenca v njegovo področje; kar zadeva področje terciarnega izobraževanja, pa se v resnici dogaja, da posamezne osebe šest, sedem ali celo več let lahko z zamenjavami programov in ustanov izkoriščajo status študenta, in to povsem brez nadzora in brez možnosti ukrepanja. Mi v tem novem nacionalnem programu načrtujemo pomembne spremembe. Vsakemu državljanu, ne glede na starost, bomo omogočili v želji ohranjati dostopnost do te izobrazbe do brezplačnega, to je brezšolninskega vključevanja v pridobivanje izobrazbe na prvi bolonjski stopnji v trajanju 3 + 1 leto. To bo lahko izkoristil vsak državljan v katerikoli starosti enkrat v življenju, če tega še ni storil, če še nima te izobrazbe, in samo za eno študijsko smer. Tudi drugo bolonjsko stopnjo želimo ohraniti odprto, vendar bo po predlogu nacionalnega programa vsak, ki bo vstopil v to izobraževanje, sprejel obveznost, da bo v primeru neuspešnega študija, v nekem razumnem roku, zavezan k povračilu stroškov šolnine, kasneje v življenju, ko in če bo razpolagal s primernimi dohodki. Tako je tu kar vrsta ukrepov, teh konkretnih, na točki enotne baze in drugih, sistemskih, na točki zagotavljanja dostopnosti in povečevanja odgovornosti pravzaprav do tistih, ki so vključeni v ta sistem. Ti ukrepi so nastavljeni in na nek celovit način bi v prihodnjem letu lahko začeli zaokroževati to področje, ki v je resnici, kot ste opozorili s tem vprašanjem, zelo neurejeno.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora gospod Kres? Prosim.
Ne gre za dopolnitev odgovora, ampak majhen komentar. Moram reči, da sem zelo zadovoljen z vašim odgovorom. V dopolnilnem vprašanju sem sicer vse tisto še pripravljeno, ker nisem pričakoval, da bom dobil, pa sem dobil, in moram reči, da zelo pozdravljam tudi to namero, da se omogoči brezplačen študij v takšnem okviru, kot ste povedali, kot ste nas informirali. Je pa res, da moramo v naši državi veliko narediti na fleksibilni delovni zakonodaji in se tudi takšna izkoriščanja ne bodo dogajala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivanu Svetliku bo zastavil Andrej Magajna. Prosim.
Lep pozdrav vsem, ki ste še v dvorani! Glejte, gospod minister Ivan Svetlik mi je povedal, da ne bo mogel biti do konca naše seje. Moje vprašanje pa se nanaša nanj, zato bom prosil za pisni odgovor. Vprašanje se nanaša na usodo delavcev Vegrada, ki trenutno še bivajo v samskih domovih Vegrada d. o. o. v stečaju oziroma pri drugih najemnikih oziroma lastnikih samskih domov. Gospod Svetlik me je že delno seznanil in pojasnil, kaj je ministrstvo v tej zadevi ukrepalo, vendar tega ne morem imeti za odgovor, ker ne zadeva točno problematike, ki sem jo izpostavil. Ministrstvo ugotavlja, da ne more posegati v pogodbe, ki so sklenjene med delavci in samskim domom, da nima te ingerence, kar je razumljivo. Navaja tudi, da je že leta 2008, decembra, pozvalo inšpekcijski svet in proučevalo zadevo in status teh delavcev. Ugotovljeno je bilo, da marsikje ne živijo v primernih razmerah, da so pogodbe tudi neustrezne, vendar ni imelo tudi takrat ingerence, da bi v to posegalo. Zato je bila ustanovljena medresorska delovna skupina, februarja 2009, ki je ugotovila, da je treba pripraviti podzakonski akt. Žal pa so zakonodajne službe ugotovile, da v Zakonu o zaposlovanju in delu tujcev ni pravne podlage za izdajo takšnega podzakonskega akta. Torej vse ta problematika se bo reševala v okviru novele novega zakona o tujcih. V svojem vprašanju sem opozoril na konkreten problem, ki morda čez en mesec ne bo več aktualen, ko bodo ti delavci, ne vemo kje. So v samskem domu Vegrada, tu jih je nekaj več 10 in še nekaj približno čez 100 delavcev je, ki trenutno bivajo v drugih samskih domovih. Tu sem se predvsem hotel obrniti na resor ministrstva za socialne zadeve, ki bi moralo z nekimi interventnimi ukrepi reševati to problematiko. Čakanje na novelo novega zakona bo zadevo odložila v nedoločen čas in se bojim, da ti delavci ne bodo prejeli niti plače niti sredstev, da bi se vrnili domov in je treba aktualno zdaj rešiti problematiko teh ljudi, ki so tukaj in ne vedo, ali bodo drugi teden še lahko prebivali. Torej pričakujem odgovor na naslednji seji, po možnosti pa ukrepe že pred tem.
Hvala lepa. Če sem prav razumel, želite, da vam odgovori na naslednji seji, ne pisno? Torej poslanec želi odgovor ministra na naslednji seji, tako je na koncu povedal in je potrdil to. Odgovor na naslednji seji, ustni odgovor?
Lahko ustni.
Ali želite pisni, kot ste rekli?
Dobro. Poglejte, če moram odločati, predlagam vseeno pisni odgovor, ker ima večjo zavezo.
Prav, pisni odgovor se pravi, ne ustni, na naslednji seji. Pisni odgovor boste dobili, bomo sporočili, minister je, kot ste opazili, odsoten. Predsedniku Vlade, ministricam in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, v torek, 19. oktobra 2010, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 21. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Ob 9. uri pa je Znanje žanje na temo slovensko raziskovanje na vesoljskih tehnologijah. Toliko vas še opozorim. Hvala.